Prihodnost strateškega partnerstva med Afriko in EU v pričakovanju 3. vrha EU-Afrika (razprava) 
Predsednica
Naslednja točka sta izjavi Sveta in Komisije o prihodnosti strateškega partnerstva med Afriko in EU v pričakovanju 3. vrha EU-Afrika.
Olivier Chastel
Gospa predsednica, gospe in gospodje, najprej bi se vam rad zahvalil za priložnost, da spregovorim o naslednjem vrhu EU-Afrika, za katerega vem, da zanima mnoge od vas.
Na prvem vrhu v Kairu leta 2000 se je začel postopek sodelovanja med celinami, na drugem v Lizboni leta 2007 pa je bil opredeljen nov program za odnose med Evropsko unijo in Afriko. Na tretjem v Tripoliju bi morali okrepiti naše strateško partnerstvo in končno doseči konkretne rezultate.
Vodilna vloga Afriške unije je najpomembnejša za vprašanji miru in varnosti. Afriška unija je prva poslala mirovno misijo v Sudan. V Darfurju Afriška unija prevzema vodilno globalno politično vlogo, za kar se moramo zahvaliti skupini pod vodstvom gospoda Mbekija. Pred kratkim doseženi napredek pri pogajanjih o okvirnem sporazumu med severom in jugom je pomemben korak proti mirnemu prehodu. Poleg tega uveljavljanje Unije v okviru misije za opazovanje volitev jasno poudarja našo odločnost prispevati k zagotovitvi mirnega prehoda v Sudanu. V Somaliji je AMISOM, misija Afriške unije v Somaliji, edini akter, ki je prisoten v Mogadišu.
Kar zadeva državne udare, zagotavlja strogo pravilo nične tolerance, ki ga uporablja Afriška unija, zaščito in ima odločilno vlogo pri ponovni vzpostavitvi ustavnega reda. Afriška unija je postala organizacija, ki postavlja norme, ne samo na tem področju, temveč tudi v političnem upravljanju, na afriški celini in v postopku gospodarskega povezovanja. Zagotavlja političen okvir, ki njegovim državam članicam in regionalnim gospodarskim skupnostim omogoča, da spodbujajo izmenjave v Afriki in nadnacionalno infrastrukturo. Celotno delovno področje Novega partnerstva za razvoj Afrike, vključno z njegovim socialno-ekonomskim razvojnim programom, je zdaj v celoti povezano z Afriško unijo.
Ta notranji proces gre z roko v roki z reformami, ki jih izvajajo mednarodne strukture upravljanja glede zastopanja Afrike. Afriška unija je pravi naslov za usklajevanje afriških stališč na mednarodnem prizorišču. Na primer, Afriška unija je pooblastila predsednika vlade Etiopije, da v imenu Afrike govori o podnebnih spremembah na mednarodni ravni.
Afriška unija je postala nepogrešljiva za Evropsko unijo v številnih primerih, ko potrebujemo rešitve in prispevke iz Afrike, najsi gre za ohranjanje miru, migracijo, trgovino s prepovedanimi drogami, podnebne spremembe ali Mednarodno kazensko sodišče. Afrika tudi nudi priložnosti, ki bi jih Unija morala raziskati, recimo sodelovanje na področju energetskih odnosov, sporazum o trgovini z orožjem in obeti zasebnega sektorja, če omenim le nekatere. Poseben izziv v okviru sodelovanja med Evropsko unijo in Afriško unijo je očitno povezan z Mednarodnim kazenskim sodiščem. Naši afriški partnerji so prispevali k njegovi ustanovitvi, njihovo sodelovanje pa je še vedno ključno za ta politični cilj, ki je izjemno pomemben za Evropsko unijo. Toda bili so kritični glede ureditve zadeve sudanskega predsednika al Baširja in dejstva, da se Varnostni svet ni skliceval na odložni postopek, zaradi česar se je Afriška unija oddaljila od Sodišča. Kar zadeva Unijo, smo seveda povsem za neodvisnost Sodišča in ko gre za morebitni odložni postopek, lahko zadevo le prepustimo Varnostnemu svetu. Na naslednjem vrhu bomo jasno izrazili svoje mnenje, dobro vedoč, da vrh nedvomno ne bo prinesel spremembe stališča Afriške unije, ki je tudi bilo jasno oblikovano.
Evropa ostaja najpomembnejša partnerka Afrike. Politično, gospodarsko, institucionalno in razvojno sodelovanje vedno presega sodelovanje v okviru vseh drugih regionalnih partnerstev ali odnosa z nacionalno vlado. Toda Unija ne bi smela podcenjevati hitro naraščajoče udeležbe partnerk v vzponu. Unija bi morala biti zadovoljna s tem novim okvirjem, toda ker vpliva na odnose med Evropsko unijo in Afriko, prosimo tudi, da se ponovno osredotoči na znane elemente, ki so naši aduti in prinašajo dodano vrednost, in s tem zagotovi boljše usklajevanje in prednostno obravnavo razmer, kar bo v korist vsem.
Kar zadeva Unijo, smo se znašli v institucionalnih razmerah, ki jim ni para na svetu: dve Uniji s ciljem regionalnega povezovanja, ki želita prispevati k vzpostavitvi večstranskega sistema globalnega upravljanja. Afriška unija z zanimanjem spremlja oblikovanje novih institucij na podlagi Lizbonske pogodbe. Mirna Afrika, ki ji več partnerk prvič, zares prvič po dolgem času, ponuja obetavne možnosti za rast, bo nedvomno želela, da se jo obravnava kot enakovredno.
Priprave na vrh torej potekajo. Razprave z našimi libijskimi gostitelji in sogovorniki iz Afriške unije so bile koristne. Številni voditelji, tako iz Evrope kot Afrike, so potrdili, da bodo sodelovali na najvišji ravni. Glavne razprave na vrhu bodo potekale o tej osrednji temi: naložbe, gospodarska rast in ustvarjanje delovnih mest kot tudi več sorodnih drugotnih temah. Upamo, da bodo te razprave privedle do konkretnih rezultatov.
Udeleženci političnega dialoga na ministrski ravni, ki je potekal v Malaviju, so lahko dokončali sporočilo vrha, Tripolijsko deklaracijo in skupni akcijski načrt za obdobje 2011-2013. Slednji predstavlja trdno podlago za naša prihodnja prizadevanja, saj zagotavlja dobro ravnotežje med tradicionalnimi razvojnimi prednostnimi nalogami - infrastrukturo, razvojnimi cilji tisočletja, političnimi temami - mir in varnost, demokratično upravljanje in človekove pravice, migracija, mobilnost, delovna mesta; in novimi obetavnimi področji sodelovanja, kot so obnovljiva energija, podnebne spremembe, informacijska tehnologija in vesolje, če omenim le nekatere.
Na koncu bi rad v imenu predsednika Van Rompuyja povedal, da toplo pozdravljam pozitivno sodelovanje Parlamenta v razpravah o prihodnosti odnosov med Afriko in Evropsko unijo ter srečanje med Evropskim parlamentom in vseafriškim parlamentom, ki bo potekalo v Tripoliju 27. novembra, tik pred vrhom. To srečanje bo odlična priložnost, da se pripravijo osnovna priporočila za razpravo na plenarnem zasedanju, ki se bo odvijala med vrhom. Enako sem zadovoljen s potekom današnje razprave in z zanimanjem pričakujem vaša mnenja.
Andris Piebalgs
član Komisije. - Gospa predsednica, doseganje razvojnih ciljev tisočletja in premagovanje revščine ostaja v središču evropskega partnerstva z Afriko. Obenem pa segajo naši odnosi bistveno prek tega okvira. Priložnosti sodelovanja teh dveh celin so neizmerne.
Ta mesec je Komisija predstavila predloge, kako utrditi odnos, tako da se okrepi in osredotoči na vključujočo in trajnostno dolgoročno rast. Vrh v Tripoliju bo odlična priložnost za pogovor o tem, kako izboljšati naše sodelovanje v tem pogledu.
Komisija meni, da je treba okrepiti političen dialog in dialog o politiki, tako ga bo presegel okvir tradicionalnih razvojnih scenarijev. EU in Afrika morata sodelovati dvostransko in skupno delovati na mednarodni ravni z namenom spodbujanja skupnega interesa: boj proti podnebnim spremembam, napredek v smeri razvojnih ciljev tisočletja ter spodbujanje miru in varnosti, demokratičnega upravljanja in človekovih pravic.
Ta cilj je zagotoviti, da lahko obe strani skupno obravnavata globalne izzive, ki bodo prevladovali na dnevnem redu vrha, in pripravita podlago za učinkovitejše in obojestransko koristno sodelovanje.
Glede na to, da je vrh osredotočen na naložbe, rast in ustvarjanje delovnih mest, se moramo tudi dogovoriti, kako bomo sodelovali, da bi premagali posledice gospodarske in finančne krize. Za to bo potrebno predvsem spodbujanje okolja, prijaznejšega podjetjem in naložbam. To bo priložnost, da preučimo obetavna področja, kot so obnovljive energije, informacijske in komunikacijske tehnologije, znanost in drugo. To so področja, kjer so afriške potrebe velike in kjer lahko Evropa na drugi strani veliko ponudi. Lahko tudi gradimo na dosedanjih skupnih uspehih: mir in varnost ter regionalno vključevanje.
Ta velikopotezna agenda od nas zahteva, da gradimo na uspehu lizbonskega vrha leta 2007 in rezultatih, ki so bili od takrat doseženi s skupno strategijo EU-Afrika ter njenim prvim akcijskim načrtom. Naučili smo se, da morata zavoljo komunikacije obe strani storiti več, da premagata sedanjo razdrobljenost političnih okvirjev in finančnih instrumentov. Treba je najti boljše sinergije med politikami EU, zlasti s podsaharsko Afriko in sredozemsko regijo, da se zagotovi prava skladnost ter večja učinkovitost in prepoznavnost. Potrebno je tudi boljše notranje usklajevanje z državami članicami in dejavna vključenost vseh zainteresiranih strani - Parlamenta, civilne družbe, zasebnega sektorja.
Če želimo doseči boljše rezultate, mora akcijski načrt za obdobje 2011-2013 dati prednost dejavnostim, ki imajo očitno regionalno, kontinentalno ali globalno dodano vrednost. Vrh bo odlična priložnost, da začrtamo našo pot naprej. Potrebne bodo tudi spremembe na evropski strani, zato bomo morali izboljšati način, na katerega EU usmerja svoje odnose z Afriko.
Mislim, da bomo morali s to razpravo nadaljevati po vrhu, vendar se zelo veselim današnje razprave, da bomo dobro pripravljeni na vrh.
Filip Kaczmarek
Gospa predsednica, skupni izzivi, s katerimi se spopadata Afrika in Evropska unija, so jasni in nedvoumni. Tako gospod Chastel kot gospod Piebalgs sta govorila o tem. Nedvomno lahko mednje prištejemo izkoreninjenje revščine, mir in varnost, demokracijo in človekove pravice, globalno upravljanje in podnebne spremembe. Oblikovali smo tudi specifične cilje na mednarodni ravni - razvojne cilje tisočletja. Strinjam se z gospodom Piebalgsom, da bo izpolnitev razvojnih ciljev tisočletja dejansko ključna za sodelovanje in razvoj ter za prihodnost Afrike.
Oblikovali smo tudi nekatere dodatne cilje, ki so zelo pomembni za vzajemne odnose med Evropsko unijo in Afriko. Ti cilji so: boljša kakovost političnega upravljanja ter učinkovito, pravično in trajnostno upravljanje naravnih in gospodarskih virov. Upamo, da bodo partnerstvo med Evropsko unijo in Afriko kot tudi skupne strategije in ukrepi prinesli jasne učinke. Upamo, na primer, da bo gospodarska rast, zabeležena v mnogih afriških državah, spodbudila socialno vključenost ter zmanjšala stopnjo revščine in socialne neenakosti. Zato želimo dejansko ustvariti pogoje za naložbe in trgovino ter posledično za ustvarjanje novih delovnih mest. Upamo tudi, da bo ta razvoj trajnosten, kar pomeni, da bo privedel do vzpostavitve učinkovitega, ekološkega in konkurenčnega gospodarstva.
Vidik, ki bo zagotovo zelo poudarjen na vrhu, je ogromen, za zdaj neuporabljen potencial Afrike na področju obnovljive energije, vključno s hidro, sončno, vetrno, geotermalno energijo in energijo biomase. To predstavlja določen potencial, ki do zdaj ni bil v celoti izrabljen, in kot drugi vidiki afriškega potenciala ni vedno v korist ljudem, ki tam živijo. Osredotočenost na dobro upravljanje in uporabo tega potenciala bo privedla ali lahko privede do kakovostne spremembe.
Monika Flašíková Beňová
v imenu skupine S&D. - (SK) Gospa predsednica, edino medcelinsko partnerstvo, ki ga je Evropska unija vzpostavila, je strateško partnerstvo z Afriko.
Ko sem prebrala besedilo, ki ga je Komisija objavila pred bližajočim se vrhom, se nisem mogla znebiti občutka, da zveni skoraj preveč pozitivno. Kot bi ga napisal nekdo, ki nosi rožnata očala.
Resničnost pa je daleč od rožnate. Če želimo premagati težave, moramo o njih govoriti povsem odkrito. Na afriški strani še vedno prevladuje razpad. Politično pooblastilo Afriške unije je šibko in afriška celina je še vedno razklana, tudi gospodarsko.
Sporazumi o gospodarskem partnerstvu med EU in afriškimi državami ne delujejo, afriške regionalne gospodarske skupnosti pa delajo celotne razmere še bolj zapletene.
Skratka, težko je govoriti o Afriki kot eni enoti. Po drugi strani pa Unija in države članice nimajo skladnih politik o Afriki in njihov pristop k partnerstvu je pogosto koristolovski ali pokroviteljski. Zato bi bilo dobro, če bi Komisija v svojem poročilu upoštevala tudi te vidike.
Charles Goerens
Gospa predsednica, v sedanjem času, ki ga zaznamuje kriza, bi moralo biti nekaj prostora za preizkušene metode in za tisto, kar smo že slišali. Če nočemo, da bo vrh EU-Afrika zaman, mu mora uspeti spopasti se z dejanskimi težavami. Poleg tega, in to je daleč najpomembnejši vidik, mora omogočiti izrabljanje znatnega potenciala, ki ga ima afriška celina.
Od Afrike pričakujemo jasno sporočilo glede izboljšanja njenega upravljanja, sposobnosti za uresničitev dodatne vrednosti in njene odločnosti, da preneha ropati svoje vire. Pričakujemo tudi, da bo pokazala na ovire, ki jih še ne more odpraviti s pomočjo svojih virov.
Od Evrope pričakujemo, da bo razvila svojo sposobnost poslušanja, svojo vlogo v napredku Afrike in svoja prizadevanja, da temno celino osvobodi političnega, gospodarskega in trgovskega suženjstva. Evropa ima na teh področjih izjemno odgovornost.
Če bo vrh Evropska unija-Afrika prispeval k vzpostavitvi boljšega zastopanja Afrike v Varnostnem svetu in G20 ter ji omogočil boljši položaj za izkoreninjenje revščine, potem ne bo zaman.
Judith Sargentini
Gospa predsednica, odnosi med Evropo in Afriko so napeti. Po mojem mnenju za to ni kriva samo gospodarska kriza, temveč tudi naše razmišljanje, ki je kratkoročno namesto dolgoročno. Ali želimo kratkoročno prosto trgovino v celotni Afriki in tako potisniti skozi evropski partnerski sporazum (EPA) z vsemi temi državami ali pa želimo dolgoročno stabilno, rastoče gospodarstvo v Afriki, s katero lahko nato poslujemo bolj radodarno? Ali želimo, da Afrika zdaj zadrži svoje migrante doma, ali se zavedamo, da se bo naše domače prebivalstvo v prihodnosti postaralo in bomo potrebovali delavce? Ali se želimo zdaj izogniti plačilu za globalno segrevanje in težave, ki jih to povzroča v Afriki ter se kasneje znajti pred destabilizirano državo ali celino in velikimi skupinami beguncev? Ali želimo ravnodušno stopiti v konflikt s Kitajsko, da bi čim hitreje pridobili surovine, ali želimo tudi kasneje imeti koristi od blaginje v Afriki? Predvsem pa tudi, kako naj zagotovimo, da ima lahko Afrika tudi dolgoročno korist od lastnih surovin? Kako zagotoviti, da lahko afriški državljani pokličejo svoje voditelje na zagovor? Konec koncev je ta vrh EU-Afrika v Tripoliju pokazal tudi, da imamo opravka z voditelji, ki že dolgo vztrajajo na položaju: Bouteflika, dos Santos, Mugabe - lahko bi se vprašali, ali kateri izmed njih želi najboljše za svoje ljudstvo. Najti moramo odgovor na ta vprašanja.
Nirj Deva
v imenu skupine ECR. - Gospa predsednica, Afrika je najbogatejša celina na svetu, njena ljudstva pa so najrevnejša po dohodku na prebivalca. Kako je to mogoče? Mislim, da je komisar Piebalgs zadel na pravo struno, ko je dejal, da potrebujemo konkretne ukrepe na regionalni, celinski ravni.
Da bi to dosegli, ne potrebujemo večje miloščine, ki samo ohranja eksistenčno revščino ljudi; prizadevati si moramo, da ustvarimo gospodarsko rast. Gospodarsko rast je mogoče doseči le s podjetništvom in izobraževanjem, toda izobraževanje in podjetništvo sta mogoča le, če obstajajo instrumenti, ki ustvarjajo gospodarsko rast. Na primer, marsikje v Afriki ni elektrike, zato ni ustreznega izobraževanja ali računalnikov ali infrastrukture za gospodarsko rast. V Afriki moramo zdaj doseči boljšo opremljenost z elektriko, potrebujemo čisto vodo in zanesljivo preskrbo s hrano. Vesel sem tudi, da Afriška unija zdaj izvaja politiko nične tolerance za državne udare. Hura, kot je dejal Svet.
Zdaj moramo na Afriko gledati kot na sodobnega gospodarskega tigra v vzponu in ji omogočiti hitrejšo in naglejšo oskrbo, da bo postala bogatejša.
(Govornik se je strinjal, da sprejme vprašanje na podlagi modrega kartončka v skladu s členom 149(8))
Richard Howitt
Gospa predsednica, gospodu Devi se zahvaljujem za njegov prispevek, toda ali ga lahko vprašam, glede na to, da pravi, da je evro miloščine konec, ali se ne strinja, da bi se morale vse države članice, vključno z Združenim kraljestvom, držati časovnega razporeda za dosego razvojnega cilja ZN tisočletja, ki je, da se za razvojno pomoč nameni 0,7 % BNP do leta 2013?
Če ne, kako se lahko to prizadevanje za čisto vodo, zanesljivo preskrbo s hrano in odpravo revščine uresniči, ne da bi mednarodna skupnost izpolnila svoje obljube o stopnji pomoči?
Nirj Deva
Gospa predsednica, zelo sem hvaležen za posredovanje spoštovanega poslanca. Parlamentu sem dejal, da miloščina ne bo kar tako ublažila revščine.
Seveda podpiram razvojne cilje tisočletja in čestitam konzervativni vladi, ki je kljub temu, da je morala naš nacionalni proračun zmanjšati za okoli 30 %, vključno s proračunom za šolo, ogradila naš proračun za razvojno pomoč in ga povečala za 27 %.
Zelo sem hvaležen gospodu Howittu, ker mi je omogočil, da javno omenim to neverjetno skladno in velikodušno potezo koalicijske vlade v Londonu.
Toda tudi če povečamo proračun za 27 % in tudi če dosežemo razvojne cilje tisočletja, ne bomo odpravili revščine v Afriki, dokler Afričanom ne pomagamo postati bogatejši.
Evropa ni postala, kar danes je, samo z odpravo revščine in zagotovitvijo eksistenčnega minimuma. Bogata je postala z ustvarjanjem bogastva. Dokler v Afriki ne bomo ustvarili bogastva, ki ga je mogoče ohraniti in ki bo obstalo, ne bomo uspeli.
Elie Hoarau
Gospa predsednica, Evropska unija pogosto ponazarja sporazume o gospodarskem sodelovanju kot priložnost za afriške države. Poleg tega obupava, če se ti sporazumi ne podpišejo hitro.
Toda vprašanje, ki zadeva nas, je razumevanje, zakaj si te države ne prizadevajo na vse pretege podpisati teh sporazumov, ki bi bili zanje tako koristni. Očitno se mnenja o kakovosti teh sporazumov razlikujejo in dokler obstajajo ta razhajanja v mnenjih, se bo skupina afriških, karibskih in pacifiških držav (AKP) branila podpisa teh sporazumov.
Ali ne bi bilo priporočljivo nadaljevati z dialogi in razumevanjem, tako da se prisluhne pomislekom in pričakovanjem skupine držav AKP? Te države želijo govoriti o razvojni strategiji, Evropa pa jim pogosto odgovori samo z odpiranjem trgov.
Skupna parlamentarna skupščina AKP-EU terja, da se jim prisluhne. Mislim, da bi morale druge evropske institucije nadaljevati enako, če želimo zgraditi resnično strateško partnerstvo med Afriko in Evropsko unijo.
Giancarlo Scottà
Gospa predsednica, gospe in gospodje, tretji vrh med Evropsko unijo in Afriko je temeljna priložnost za utrditev odnosov med njima.
Ob tej priložnosti bomo govorili o gospodarski rasti, trajnostnem razvoju in političnem upravljanju, upoštevajoč več dokumentov, pa tudi preučili sektor kmetijstva in varne preskrbe s hrano v okviru razvojnih ciljev tisočletja.
Da bi zagotovili splošen dostop do hrane, boj proti revščini na podeželju in izboljšali kakovost kmetijske proizvodnje, je potrebna udeležba organizacij proizvajalcev in sektorskih združenj, da bodo lahko predani in zavedni ter da bodo izboljšali porazdelitev in upravljanje naravnih virov.
Evropska unija si mora prizadevati čim bolje izkoristiti te priložnosti, da okrepi dialog in sodelovanje kot podporo regionalnega povezovanja v Afriki. Boriti se je treba predvsem proti neravnovesjem in korupciji pobud za sodelovanje. Odgovornosti vlad ne smejo prevladati na odgovornostmi civilne družbe, obenem pa je treba zagotoviti sodelovanje vseh, ki so vključeni v strategije za trajnostno gospodarsko in socialno rast.
Franz Obermayr
(DE) Gospa predsednica, na vrhu EU-Afrika naj bi razpravljali o posebnih pobudah za rast in zaposlovanje, in to je dobro. Ni pa dobro, da se nesmiseln projekt, kot je vseafriška super avtocesta, gradi s podporo EU, kajti gradnjo 500 km ceste, načrtovano za leto 2012, skozi Tanzanijo in Kenijo, ravno skozi največji narodni park na svetu, Serengeti, je treba zavrniti. Vsako leto milijone divjih živali potuje skozi Serengeti do napajališč na severu. Znanstveniki posebej opozarjajo na ekološko katastrofo, ki tam preti: če živali ne morejo do vode, se bo ekosistem zrušil, biotska raznovrstnost bo izgubljena in na škodi bo lokalni turizem, ki predstavlja 23 % dohodka Tanzanije. Zato pozivam Svet in Komisijo, da izrečeta odločen "ne" temu projektu, ki predstavlja ekološko in gospodarsko norost. Zaščitimo zadnje afriške vire, rešimo Serengeti še enkrat. Prosim vas tudi, da podpišete pisno deklaracijo proti temu projektu, avtocesti v Serengetiju, ki sem jo predložil.
Cristian Dan Preda
(RO) Gospa predsednica, vrh Evropska unija-Afrika, ki bo naslednji teden v Tripoliju, je priložnost, da razmislimo, kam želimo usmeriti to partnerstvo, ki nas povezuje z Afriko.
Po mojem mnenju je sporočilo Evropske komisije z dne 11. novembra dobrodošlo. Predvsem bi rad pozdravil poudarek, ki je v tem dokumentu namenjen potrebi po dopolnitvi razvojnega sodelovanja s posebnimi ukrepi, ki bi lahko sprožili trajnostno, vključujočo rast v tej regiji.
Če želimo, da države Afrike postanejo prave partnerke Unije in vzamejo usodo v svoje roke, pravzaprav ni drugega načina, da se to doseže, kot s spodbujanjem gospodarske rasti. Rad bi poudaril tri stvari, ki so po mojem mnenju zelo pomembne v naših prihodnjih odnosih z Afriko:
prvič, če želimo, da bo glas Unije slišati v Afriki, moramo zagotoviti, da imamo opravka s partnerko, ki je dovzetna za naše sporočilo. Glede na to je krepitev Afriške unije v institucionalnem in operativnem smislu prednostna naloga;
drugič, mislim, da je partnerstvo v smislu miru in varnosti področje sodelovanja z Afriko, ki trenutno najbolje deluje glede na analizo tako Komisije kot strokovnjakov. Vendar menim, da lahko storimo več. Mislim, da moramo okrepiti preprečevanje spopadov in mehanizme politične konsolidacije, kajti tako spopadi kot krhkost nekaterih držav v regiji vidno vplivajo na izpolnjevanje razvojnih ciljev tisočletja;
na koncu bi rad poudaril, da je ključno vzpostaviti demokracijo in spoštovanje človekovih pravic. Evropska unija in Afrika sta pogosto neskladni pri teh zadevah. Zato je treba okrepiti politični dialog, vzpostavljanje demokracije v tej regiji pa mora biti prednostna naloga, ki se sistematično poudarja v odnosih z Afriko.
Joanna Senyszyn
(PL) Gospa predsednica, izpolnitev razvojnih ciljev tisočletja ima strateško mesto v novem načrtu o izvajanju skupne strategije EU-Afrika. Osnovna težava je zmanjšanje revščine, ki se je poslabšala zaradi krize. Skoraj 30 % svetovnega prebivalstva živi v razmerah skrajne revščine, kar pomeni, da imajo manj kot 1,25 USD na dan. Več kot 100 milijonov ljudi nima dostopa do varne vode. Skoraj 80 ljudi umre vsako minuto zaradi lakote, med njimi 60 otrok. To vsako leto nanese 40 milijonov, kolikor znaša število prebivalcev velike evropske države. Razmere so najtežje v Afriki, zlasti podsaharski.
Poleg strateških ukrepov to terja tudi večjo takojšnjo pomoč. Umiranje ne more čakati. Unija je največja donatorka razvojne pomoči. Več kot polovico uradne podpore prispevamo mi. Na to bi morali biti ponosni. Okrepiti moramo našo pomoč za Afriko in jo narediti učinkovitejšo. Zato podpiram načrte Komisije za okrepitev razvojnega sodelovanja na podlagi trajnostne rasti in ukrepe za preprečevanje socialne izključenosti.
Louis Michel
(FR) Gospa predsednica, gospod Chastel, leta 2007 smo bili Afričani in Evropejci zelo velikopotezni. Naša skupna strategija je temeljila na akcijskem načrtu, ki je zajemal osem zelo konkretnih strateških partnerstev.
Na vrhu v Tripoliju bo sprejet drugi akcijski načrt. Kar zadeva mene, bi rad poudaril štiri zahteve, ki jih je treba izpolniti, da bo ta strateški načrt dejansko uspešen. Najprej bi vztrajal pri večji udeležbi nacionalnih parlamentov, evropskih in vseafriških, v izvajanju te skupne strategije.
Drugič, skupna strategija in sporazum iz Cotonouja morata biti bolje povezana.
Tretjič, da bi bil vrh v Tripoliju, ki je namenjen naložbam, gospodarski rasti in ustvarjanju delovnih mest, uspešen, mora nujno obravnavati vprašanje izboljšanja razmer za poslovanje - to je bilo omenjeno v več govorih, vendar je bistveno. Pravna in sodna nedotakljivost zasebnih naložb je ključna za gospodarski in socialni razvoj Afrike. Druge razvojne strategije razen odpiranja trgov ne bo, gospod Hoarau. Vse drugo je miloščina in žal do zdaj to ni delovalo, vsaj ne dovolj.
Za konec pa še zadnji element: Rad bi vas prosil, komisar, da preučite, ali ne bi bilo koristno o tem imeti hitro razpravo na ravni Komisije ter pripraviti nekaj predlogov, da zagotovimo, da naša podjetja, ki poslujejo v državah v razvoju, zlasti v sektorju naravnih virov v teh državah, ravnajo skladno z zakonom Dodd, ki ga je sprejel ameriški kongres, ali ga upoštevajo, kajti to bi predstavljalo velik korak v boju proti ropanju naravnih virov in korupciji.
(Govornik se je strinjal, da sprejme vprašanje na podlagi modrega kartončka v skladu s členom 149(8))
Nirj Deva
Gospa predsednica, glede na ugledno kariero gospoda Michela kot komisarja za razvoj in njegove bogate izkušnje v Afriki sem ga želel vprašati, ali bi lahko dosegel opolnomočenje in okrepitev afriških parlamentov - zlasti njihovih odborov za javni nadzor financ in proračuna - ter da bi jim mi zagotovili večjo podporo, tako da bi dejansko lahko poizvedovali, kaj se dogaja z njihovimi ministri in predsedniki v smislu uzakonjanja, jasnosti in odgovornosti zakonodajnega postopka in postopka porabe? Ali se strinja, da je to morda zelo pomembno in praktično izvedljivo za nas?
Louis Michel
(FR) Gospa predsednica, to bi bilo vsekakor mogoče. Povedati pa moram tudi, da Komisija že mnoga leta prispeva sredstva za delovanje in pristojnosti nacionalnih parlamentov v državah v razvoju ravno zato, da bi jim omogočila izvajanje tega nadzora. Najbrž veste tudi, da je v nekem drugem parlamentu in ob drugem času naša kolegica Glenys Kinnock zagovarjala predlog, da morajo nacionalni parlamenti nujno proaktivno razpravljati o strateških dokumentih posameznih držav in regionalnih dokumentih, rekel bi, da gre skoraj za previdnostni ukrep.
Gotovo tudi veste, na primer, da je za tisto, čemur pravimo proračunska pomoč, eden od pogojev za proračunsko pomoč, ki predstavlja potezo zaupanja v institucije v državah v razvoju, nujno, da o nacionalnem proračunu in s tem o uporabi razvojnih sredstev razpravlja nacionalni parlament. Mislim, da Komisija s tega stališča v vsakem primeru že izvaja celo vrsto pogojev in metod.
Charles Tannock
Gospa predsednica, Afriška unija se je včasih izkazala za razočaranje pri spopadanju z mnogimi izzivi Afrike. AU je vse prepogosto nema spričo avtokracije, korupcije, volilnih prevar in nezakonitih državnih udarov.
Če želita EU in Afrika v prihodnosti poglobiti in okrepiti svoje strateško sodelovanje, se ne smemo izogniti odločnemu in odkritemu izražanju naših pričakovanj glede Afrike. V realnosti to pomeni, da mora Afriška unija postati bolj odgovorna in odzivna organizacija s pristno moralno in politično oblastjo.
Ko Afrika potrebuje pomoč za boj proti humanitarnim krizam, moramo seveda še naprej zagotavljati potrebne finančne in človeške vire. Zlasti mora EU zagotoviti, da ostane njena predanost razvojnim ciljem tisočletja trdna kot vedno. EU mora tudi razmisliti o škodi, ki jo afriškim gospodarstvom povzročajo njene trgovinske politike in - včasih nesmiselna - ureditev kmetijskih subvencij.
Toda samo Afričani lahko pravzaprav rešijo težave Afrike. Oprijeti se moramo te resničnosti in se nanjo osredotočiti pri našem pristopu k tej strateški celini in našem odnosu z njo.
Mariya Nedelcheva
(FR) Gospa predsednica, nima smisla omenjati, da je skupna strategija tista, ki določa skupne prednostne naloge in cilje. To strategijo že imamo. Danes pa moramo uveljaviti posebna sredstva za dosego teh ciljev.
Za to potrebujemo jasne politične smeri, skladne gospodarske politike in stabilna socialna merila. Na politični ravni ostajata spoštovanje naših demokratičnih vrednot in človekovih pravic rdeča nit. V tem okviru bi rada povabila naše partnerje, da čim prej ratificirajo Afriško listino o demokraciji in poskrbijo, da se spoštujejo zaveze obeh strani.
Na gospodarski ravni sta zagotavljanje ustreznega in preglednega financiranja strategije in boj proti korupciji na vseh ravneh dodatno zagotovilo za uspeh naših skupnih dejavnosti. Izjemno pomembno je tudi, da si še naprej prizadevamo za vzpostavitev regionalnih trgov, kjer je priznano mesto za kmetijstvo.
Na socialni ravni je treba dati prednost dialogu z lokalnimi nevladnimi organizacijami in vsemi akterji v civilni družbi. Socialno politiko moramo nenehno usmerjati na višjo raven. V tem pogledu menim, da moramo ohraniti posebno mesto za izobraževanje, usposabljanje in mobilnost mladih, da bi ponovno sprožili novo svetovno dinamiko. Naša dva parlamenta, vseafriški in Evropski, si morata prizadevati za vzpostavitev rednega spremljanja poročil in letnih akcijskih načrtov s pomočjo skupnih strokovnjakov. Zato se spopadamo z več izzivi. Če jih želimo premagati, moramo premostiti razlike med našima celinama in znotraj njih. Vrh EU-Afrika je priložnost, da se predlagajo učinkovite skupne rešitve, od nas pa je odvisno, ali bomo zgrabili to priložnost.
Norbert Neuser
(DE) Gospa predsednica, gospe in gospodje, znamenja za vrh EU-Afrika so videti zelo obetavna. Vrh se bo vrtel samo okoli enakovrednega partnerstva za boljšo skupno prihodnost. Dva meseca po vrhu o razvojnih ciljih tisočletja v New Yorku imamo edinstveno priložnost, da naredimo dodatne posebne in zavezujoče korake v boju proti revščini v Afriki.
Seveda z veliko zaskrbljenostjo spremljamo vse obsežne dejavnosti Kitajske na afriški celini, s katerimi želi zaščititi lastno oskrbo s surovinami. Zelo spominjajo na vedenje kolonialnih držav. Zato mora Evropska unija priganjati k ureditvi, ki spodbuja skupno dobro in socialni napredek afriških držav. To bo ustvarilo trajnostno delo. Zato izrecno pozdravljam predlog Komisije, da uporabi učinkovit nadzor v okviru upravljanja surovin. Skupaj z afriškimi partnerji moramo podpreti strukturno politiko, ki spodbuja rast in varstvo podnebja, da bi Afričani pobegnili iz pasti revščine. Podpiramo predloge Komisije za socialno kohezijo, ker bodo pomagali ustvariti delovna mesta. Afričane moramo postaviti v položaj, kjer bodo lahko dosegi cilj, ki je zaslužiti za preživetje z lastnim delom.
Na koncu bi rad povzel naslednje prednostne naloge. Prvič, okrepiti moramo Afriško unijo in njena zastopstva v vseh mednarodnih organih - Varnostnem svetu, G20 in vseafriškem parlamentu. Cilje tisočletja je treba v Afriki doseči do leta 2015 z dodatnimi pobudami. Zagotoviti moramo, da so socialni standardi, ki jih določa Mednarodna organizacija dela (MOD), opredeljeni in zavezujoči v vseh gospodarskih in trgovinskih sporazumih med EU in Afriko.
Geoffrey Van Orden
Gospa predsednica, akcijski načrt za strateško partnerstvo EU-Afrika zajema del o demokratičnem upravljanju in človekovih pravicah, ki se štejejo kot "ključne za trajnosten razvoj". Toda takšne cilje smo zelo slabo izvajali.
Nazoren primer je Zimbabve, kjer nam ni uspelo doseči pravih sprememb. Leta 2007, pred prvim vrhom EU-Afrika, smo se zelo pritoževali zaradi hinavščine EU, ki je po eni strani uveljavila prepoved potovanja in zamrznila sredstva Mugabeja in njegovih somišljenikov, po drugi strani pa ga je povabila na vrh v evropsko prestolnico - Lizbono. Zdaj je Mugabe ponovno povabljen na vrh EU-Afrika, resda v Libiji, in ponižno stopicljamo poleg, kot da to sploh ni pomembno. Javno se družiti z Mugabejem je žalitev za naša načela in povsem v nasprotju s stališčem, ki ga izreka EU. Da se afriška vlada sploh še ozira na Mugabeja, predstavlja neuspeh naše diplomacije v Afriki.
Gospa predsednica, ali lahko Svetu in Komisiji zastavim dve vprašanji? Ali bodo v Libiji predstavniki EU izrazili svoje nestrinjanje s prisotnostjo Mugabeja? Drugič, kaj dela EU, da bi dejavno spodbujala dobro upravljanje? Brez tega ni veliko upanja za uspešno, demokratično prihodnost Afrike.
Enrique Guerrero Salom
(ES) Gospa predsednica, komisar, v vsega nekaj tednih je igrala Evropska unija vodilno vlogo na številnih vrhih, najprej na Kitajskem, nato v Aziji, Združenih državah in G20. Kmalu se bomo odpravili v Cancun in naslednji teden na vrh EU-Afrika.
Na to bi lahko gledali zgolj kot na naš razpored, rutinsko sosledje vrhov, ki se odvijajo vsako leto ali vsake toliko časa. Lahko pa na to gledamo kot na niz vrhov, kjer moramo doseči napredek glede vprašanj, uvesti potrebne reforme, da bi lahko pogledali v oči svetu, katerega težave, odzivi in akterji se spreminjajo.
Tako moramo gledati na bližajoči se vrh EU-Afrika. Srečalo se bo 80 držav, ki predstavljajo tretjino držav Združenih narodov in 1,5 milijarde prebivalcev, se pravi četrtino. Žal ne moremo reči, da imamo enak sorazmeren bruto domači proizvod, saj je med 53 afriškimi državami nekaj najrevnejših na svetu.
Kaj moramo storiti, da izboljšamo ukrep, ki ga uvajamo? Najprej moramo prednostne naloge posvetiti obsežnejši infrastrukturi, večji zanesljivosti preskrbe s hrano in večji podpori možnosti upravljanja.
Drugič, osredotočiti moramo naše instrumente pomoči, podpreti civilno družbo in zasebno pobudo ter okrepiti vlogo Evropskega parlamenta in vseafriškega parlamenta. Končno pa se moramo zediniti z Afriko v seriji strateških odnosov, na primer na področju mednarodnih finančnih institucij.
Reforma Svetovne banke je državam v vzponu dala večja pooblastila, Afriki pa jih je odvzela. Aprila je predsednik Svetovne banke rekel, da je pojem "države tretjega sveta" zdaj omejen samo še na zgodovinske knjige. Žal to ne drži, vendar lahko nekaj storimo, da postane resničnost v bližnji prihodnosti.
Salvatore Iacolino
(IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, najprej ne smemo pozabiti, da je Afrika deseta velesila sveta, celo v letu, ko se spominjamo pomembne težave - revščine -, ki vsekakor vpliva na Afriko, saj vpliva tudi na mnoge druge celine.
Okrepiti moramo pridružitvene sporazume in ukrepati za gospodarsko trajnost, zlasti prek infrastrukture, izobraževanja, zdravja in vodnih virov, s pravim nadzorom ustreznosti finančnih ukrepov, za katere se odločijo afriške države, pri čemer ne smemo pozabiti, da se afriške regije med seboj znatno razlikujejo. Obstajajo regije s posebnimi potrebami, ki so na primer pogosto vzrok za tokove nezakonitih priseljencev. Namesto tega moramo prilagoditi migracijske tokove dejanskim potrebam trga dela. Konstruktiven dialog lahko vsekakor zaščiti temeljne pravice in podpre upravljanje na tej izjemno pomembni celini.
Ana Gomes
Gospa predsednica, na bližajočem se vrhu EU-Afrika v Libiji se bodo voditelji EU soočili z Melesom Zenawijem, predsednikom etiopske vlade. Etiopija ni samo druga najbolj naseljena država v Afriki in sedež Afriške unije, temveč tudi partnerka - v smislu sporazuma iz Cotonouja -, ki je preprečila predložitev poročila EU o volitvah v Adis Abebi leta 2005 in kasneje leta 2010, da ne bi na dan prišle nepravilnosti in manipulacija volitev.
Kakšen smisel ima govoriti o demokraciji, človekovih pravicah in dobrem upravljanju, kar bo EU počela z afriškimi sogovorniki, ko pa je sogovornik za Afriko Meles Zenawi, diktator Etiopije?
Jaroslav Paška
(SK) Gospa predsednica, vsi vemo, da so prebivalstva mnogih afriških držav zdaj odvisna od humanitarne pomoči razvitih držav. V prihodnosti pa bi morali pomoč usmeriti v spodbujanje gospodarskega razvoja naseljenih območij, tako da bi lahko afriški državljani postopoma spremenili značaj svojih držav z lastnimi prizadevanji.
Rudnine in človeški viri dajejo afriškim državam možnost, da pobegnejo pred zaostalostjo in revščino z nekoliko dobro premišljene pomoči industrializiranih držav. Da bi afriške države ustvarile delovna mesta, privabile znanje in velike naložbe, so nedvomno potrebni večja politična stabilnost, običajno pravno okolje in sprejemljiva pravila za podjetnike, ki bodo nato pripravljeni na pošten način razviti svoje poslovanje v afriških državah.
Glavna ovira za takšno okolje so divjaški avtoritarni režimi, katerih vedenje vse poštene ljudi odvrne od sodelovanja v kakršni koli obliki. Po mojem mnenju je to težava, ki najbolj škoduje razvojnim obetom afriške celine. To težavo je treba rešiti.
Andreas Mölzer
(DE) Gospa predsednica, vsi poznajo afriški pregovor, ki pravi, da je "revščina kot lev; če se ne boriš, te požre". Če pomislimo na sedanjo razvojno pomoč in sodelovanje med Afriko in Evropsko unijo, se ne moremo znebiti misli, da se milijarde mečejo za hrano levom, namesto da bi jih uporabili za dejansko pomoč ljudem.
Seveda ima afriška celina niz težav. Če nič drugega, obstajajo številni oboroženi spopadi, ki jih nismo uspeli zares pripeljati do mirnega zaključka in ki se znova in znova napajajo iz sredstev, namenjenih za pomoč, ki najpogosteje pridejo v napačne roke. Drugič, dejstvo, da gredo stopnje gospodarske rasti redkokdaj z roko v roki z uspešnim bojem proti revščini, je problematično. Glede na to moramo resno vzeti kritiko, da EU pritiska na afriške države, da odprejo trge, kar bi lahko poslabšalo revščino in lakoto. To je treba omeniti v razpravah o sporazumu o prosti trgovini na vrhu EU-Afrika, skupaj s kritiko, da je zaradi poceni izvoza hrane ogroženo preživetje celotnih skupin prebivalstva.
Elena Băsescu
(RO) Gospa predsednica, bližajoči se vrh EU-Afrika predstavlja dobro priložnost za oblikovaje realistične strategije sodelovanja.
Mislim, da bodo predlogi, ki jih je vložila Evropska komisija, v smislu okrepitve odnosov med celinama olajšali sprejetje posebnega akcijskega načrta med vrhom. Odločitve voditeljev držav in vlad, ki se bodo zbrali ob tej priložnosti, bodo vplivale na 1,5 milijarde ljudi v 80 državah.
Izkoreninjenje revščine, človekove pravice in gospodarsko upravljanje so skupni izzivi, ki terjajo skupen pristop. Zato je pomembno, da partnerstvo EU-Afrika ne ostane partnerstvo med donatorko-prejemnico, temveč partnerstvo enakih.
Kot sem to storila med razpravami o boju proti revščini, bi rada poudarila pomen doseganja razvojnih ciljev tisočletja. Mislim, da je potrebna predvsem boljša usklajenost med štirimi prednostnimi področji ukrepanja: financiranje, zanesljiva preskrba s hrano, zdravje in izobraževanje.
Alf Svensson
(SV) Gospa predsednica, morda bi bilo treba tudi poudariti, da je Afrika sama pred kratkim uvedla nekatere izboljšave. Toda vemo, da moramo storiti še veliko.
Gospodarska kriza je vznemirila in še vznemirja Evropo. Analiziramo vsakodnevno življenje, vendar zelo malo pozornosti namenjamo preteklim dogodkom v državah v razvoju, ki so posledica svetovne gospodarske krize. Mislim, da bi bilo zelo pomembno opraviti analizo o tem, kako je gospodarska kriza vplivala na države v razvoju?
Rad bi poudaril tudi, kako pomembno je, da olajšamo ali, še bolje, izboljšamo, pogoje za naložbe v državah v razvoju, vključno z evropskimi naložbami v državah v razvoju. Same države v razvoju imajo dovolj zamisli in naložb, vendar je potrebna stabilnost. Izjemno pozitivno bi bilo, če bi pomoč - ali kakor koli jo želimo imenovati - lahko pomagala ustvariti stabilnost za domače zamisli, projekte in naložbe, ki bi dejansko lahko bili izvedeni v državah v razvoju.
Andris Piebalgs
član Komisije. - Gospa predsednica, to je bila izjemno bogata razprava in rad bi poudaril nekaj točk v odgovor na nekatera vprašanja.
Mislim, da bi bilo napak ne priznati, da se je Afrika znatno spremenila. Afrika je bolj samozavestna; in to z dobrim razlogom. Gospodarska rast obstaja in na nek način se je Afrika bolje spopadla z gospodarsko in finančno krizo kot Evropa.
Afrika je mnogo bolj organizirana in močnejša - celo bolj kot Evropska komisija - ter ima več vpliva v obliki Afriške unije. Obenem bi bilo narobe primerjati Afriško unijo z Evropsko unijo, ker obstajajo različne vrste unij in jih med sabo ne smemo primerjati. Toda zelo jasno je, da obstaja Afriška unija.
Pomembno je tudi, da se Afrika zaveda svojega vpliva na mednarodnem prizorišču. Afriške države iščejo zastopanje v skladu z njihovo politično potjo. To pomeni, da je ta vrh zelo poseben. Vsekakor ne gre za vrh med donatorko in prejemnico. Gre za vrh, ki morda ni zelo odmeven, toda doseči moramo, da bo ta odnos uspešen.
Menim, da moramo obravnavati dve ključni vprašanji. Eno je bolj preprosto: razvojne cilje tisočletja (RCT) je treba doseči na trajnosten način prek vključujoče rasti. Zato omenjamo vprašanje energije. Zato je velik poudarek na trajnostnem kmetijstvu, kajti brez njega bodo ogroženi naši rezultati pri doseganju RCT ter v boju proti revščini in zagotavljanju večje stabilnosti.
Drugo vprašanje je zelo resna politična razprava. Da, dobro upravljanje in človekove pravice so na dnevnem redu. Vendar ne gre več za to, da ena stran posluša, druga pa dokazuje svoje. Gre za dvosmerno cesto. Po eni strani je to izziv, po drugi strani pa priložnost. Človekove pravice in dobro upravljanje sta za nas hrbtenica stabilnosti v naših družbah. Nočemo pridigati. Vendar menimo, da ne morete doseči razvojnih ciljev tisočletja in izkoreniniti revščine, ne da bi obravnavali ta vprašanja.
To pomeni, da je pri vseh programih, ki jih omenjamo, dobro upravljanje ključno. V predhodnem postopku ne sodelujemo z vladami, kjer ne vidimo upanja za dobro upravljanje. V tem primeru preidemo na nevladne organizacije; poskušamo podpreti ljudstvo na druge načine. Vendar v prav vsakem projektu vse bolj poudarjamo vlogo dobrega upravljanja in človekovih pravic.
Trajnost je tudi v središču naše politike. Ne financiramo projektov Serengeti, na primer. Sredstva EU niso vključena v noben projekt, ki škodi okolju. Vsak projekt se oceni na podlagi presoje vplivov na okolje. Imamo zelo trajnosten pristop k projektom. Obenem pa je zelo jasno, da ne moremo pričakovati, da celina, kjer se bo število prebivalcev podvojilo v zelo kratkem času, ne bo imela vpliva na okolje.
Naj ponovim, naša trenutna vloga v sedanjih razmerah je zares poskrbeti za trajnostno rast; obnovljiva energija je ključna za zagotavljanje takšne rasti.
Mislim, da je to zelo poseben vrh. To je vrh, ki ne bo toliko posvečen političnim sloganom, temveč bolj zaupanju, ki že obstaja. To je razmeroma krhko. Lahko bi imeli veliko korist od teh odnosov, vendar bi lahko nastala tudi velika škoda.
Mislim, da bo imel ta vrh trajen vpliv, kajti menim, da je poudarek na pravih področjih. Z afriškega stališča gledamo na afriško politično vlogo. Veliko podpore smo namenili za to, da je Afrika prišla do sem, kjer je danes, in predani smo nadaljnjemu napredku Afrike z našo podporo ter vsekakor spodbujanju Afrike, da prevzame lastništvo nad procesom v Afriki.
Olivier Chastel
Gospa predsednica, gospe in gospodje, rad bi dopolnil, kar nam je ravnokar povedala Komisija, in zadevo zaključil z besedami, da mora tretji vrh Evropska unija-Afrika v Tripoliju poslati pomemben političen signal, namenjen poglobitvi našega sodelovanja z Afriko v naslednjih letih.
Šlo bo za boljše sodelovanje pri izzivih, s katerimi se spopadata celini, boljše izkoriščanje možnosti, ki jih nudi kombinacija njunega ogromnega potenciala, in boljše usklajevanje naših stališč na mednarodni ravni. Afriški in evropski voditelji bodo našli pokazatelje poti, po kateri morajo iti. V tej razpravi so bili omenjeni številni posebni pokazatelji, ki jih bomo seveda posredovali naprej. Vsi prispevki, predvsem poslancev, so dobrodošli.
Rad bi tudi odgovoril zlasti na eno vprašanje. Več vas je posebej omenilo sporazume o gospodarskem partnerstvu, ki so res občutljivo vprašanje in so že povzročili precejšnje nestrinjanje na vrhu v Lizboni leta 2007. Ker se Afrika zelo obotavlja skleniti sporazume o gospodarskem partnerstvu, so nekateri akterji res prosili za političen signal, da upoštevamo afriško stališče; drugi zagovarjajo mnogo bolj proaktiven in pozitiven pristop, kar zadeva naravo naših predlogov.
Zares menimo, da bo glede tega vprašanja najbolje, da na vrhu poskusimo doseči sporazum o ponovni vzpostavitvi pogajanj v vsakem primeru.
Predsednica
Razprava je zaključena.
Glasovanje bo potekalo na naslednjem delnem zasedanju decembra.
Pisne izjave (člen 149)
Nuno Teixeira
Strateško partnerstvo Afrika-EU, ustanovljeno leta 2007 na lizbonskem vrhu, je celinama omogočilo, da opredelita skupne interese in strateške cilje, ki presegajo tradicionalno razvojno politiko EU. Predstavljeni cilji so bili realizirani s sprejetjem skupne strategije EU-Afrika in akcijskim načrtom za obdobje 2008-2010, ki določa osem prednostnih področij: mir in varnost; demokratično upravljanje in človekove pravice; trgovina, regionalno povezovanje in infrastruktura; razvojni cilji tisočletja, energija, podnebne spremembe, migracije, mobilnost in zaposlovanje, znanost, informacijska družba in vesolje. Tema tretjega vrha EU-Afrika, ki bo potekal v Tripoliju, prestolnici Libije, bo "naložbe, gospodarska rast in ustvarjanje novih delovnih mest", cilj pa bo opredeliti dolgoročne skupne smernice na teh področjih, obenem pa zaščititi prednostne naloge, določene v strategiji EU 2020. Mislim, da je to priložnost za portugalske trgovce, da vzpostavijo tesnejše povezave na afriškem trgu v sklopu svojih poslovnih mrež, toda kljub temu je treba obravnavati vprašanji pomanjkanja varnosti in visoke stopnje kriminala v portugalski skupnosti, zlasti madeirski skupnosti, ki biva v Južni Afriki. Zato je ključno okrepiti in razviti konkretno in usklajeno sodelovanje ter ga obenem prilagoditi novim izzivom v mednarodnih odnosih.
