Odzivi za oživitev gospodarstva v državah srednje in vzhodne Evrope
Predsednik
Naslednja točka je izjava Komisije o odzivih za oživitev gospodarstva v državah srednje in vzhodne Evrope.
Joaquín Almunia
Gospod predsednik, gospe in gospodje, gospodarska kriza je prizadela vso Evropo. Lahko bi rekli, da je prizadela ves svet, tu, v Evropski uniji pa je iz številnih razlogov verjetno še zlasti prizadela gospodarstva srednje in vzhodne Evrope, novih držav članic. Prvič, ker so očitno bolj krhka gospodarstva kot pa zrelejša, industrializirana in utrjena gospodarstva zahodne Evrope, pa tudi zato, ker so to gospodarstva, ki nimajo finančnega sistema, v katerem se je kriza začela, in so zato pri financiranju svoje rasti odvisna od visokega deleža neposrednih vlaganj od zunaj. Ko je kriza izbruhnila, in še zlasti, ko se je kriza leta 2008 še povečala, se je to vlaganje ustavilo in ta gospodarstva pustilo s potrebo po financiranju rasti, ona pa tega vira niso mogla nadomestiti z uporabo prihranjenih in mednarodnih sredstev.
Ob tem naj še povem, da je prav tako očitno, da niso bila vsa gospodarstva srednje in vzhodne Evrope enako prizadeta. Nekatera gospodarstva so bila bolje pripravljena, da prestrežejo udarce krize. Nekatera gospodarstva so že pred krizo pridobila modrost glede nadaljevanja političnih reform, kar je njihovemu modelu rasti dalo trdnejše temelje.
Vsekakor se je Evropska unija, in Komisija kot del evropskih institucij v celoti, na krizo odzvala s številnimi ukrepi, ki so bili odziv na posameznih področjih in ki so v relativnem smislu bolj koristili državam srednje in vzhodne Evrope.
Evropski načrt za oživitev gospodarstva, sprejet ob koncu leta 2008, je načrt, ki temelji na davčnih spodbudah, ki so logično močnejše v velikih gospodarstvih evrskega območja v zahodni Evropi. Kljub temu so te davčne spodbude v državah zahodne Evrope s spodbujanjem notranje preskrbe preko zunanjega povpraševanja še naprej predstavljale vir rasti za države srednje in vzhodne Evrope.
Poleg Evropskega načrta za oživitev gospodarstva so odločitve, ki so jih sprejele evropske institucije, povečale posojila Evropske investicijske banke. Številke za leto 2009 očitno še niso dokončne, vendar lahko napovem, da bodo posojila Evropske investicijske banke ob koncu letošnjega leta verjetno za 50 % višja kot posojila v letu 2007, letu pred krizo.
Evropska investicijska banka z vrsto linij in dejavnosti posebno pozornost namenja svojim finančnim operacijam v državah srednje in vzhodne Evrope. V ta namen banka uporablja instrumente, kot so Jeremie, Jessica in Jaspers, ter druge ukrepe, ki jih je uvedla že pred krizo. Tudi Evropska banka za obnovo in razvoj (EBOR), ki ni tako strogo institucija Evropske unije, je ob spodbujanju evropskih držav in Evropske komisije, ki so delničarji te banke, pospešila svoje dejavnosti.
Strukturni skladi prav tako igrajo pozitivno vlogo, kar vedno počno za države, ki morajo biti deležne koristi kohezijske politike, ko pa se je začela kriza, so bile sprejete odločitve na primer o povečanju sredstev, ki bi se iz strukturnih skladov namenjala državam, ki jih koristijo, še zlasti državam srednje in vzhodne Evrope.
Žal Svet ni podprl pobude Komisije, da bi Evropski socialni sklad v času krize (2009 in 2010) 100 % sredstev zagotovil za vrsto dejavnosti v podporo delavcem in aktivne politike na trgu dela.
Kot že veste, je bila pomoč za bilance stanja instrument, ki se od leta 1993 ni uporabljal. Ta instrument se uporablja za zagotavljanje sredstev tistim državam, ki imajo zaradi plačilnih bilanc težave z zavarovanjem zunanjih finančnih sredstev, ali državam, ki imajo težave pri financiranju svojih proračunskih potreb. Njegova zgornja meja se je povečala z 12 milijard EUR na 50 milijard EUR, kar je bila pobuda Komisije, Svet pa se je z njo strinjal, in od teh 50 milijard EUR je bilo 15 milijard EUR uporabljenih za ukrepe finančne pomoči za tri države srednje in vzhodne Evrope, članice Evropske unije: Madžarsko, Latvijo in Romunijo.
Na koncu bi rad omenil tako imenovano dunajsko pobudo, ki jo promovirajo in spodbujajo evropske institucije skupaj z mednarodnimi finančnimi institucijami. Usklajuje ukrepe zasebnega finančnega sistema, ki je v številnih od teh držav organiziran okrog zahodnoevropskih bank, ki vlagajo v države srednje in vzhodne Evrope in imajo tam svoje podružnice in poslovalnice.
Dunajska pobuda pomeni, da bi bili lahko ukrepi usklajeni, vključno z ohranjanjem položaja in tveganj, ki jih v teh državah prevzemajo zasebne banke. Finančni sistem je bilo mogoče ohranjati na najvišji ravni, ki pomaga financirati posledice krize, prav tako vlaganja, potrebna za izhod iz krize. To je najpomembnejše v napovedih o prekomernih tveganjih, ki so jih prevzele nekatere zahodnoevropske banke v teh državah. Resnica je, da nam zaenkrat ni bilo treba objokovati nobene "žrtve" med temi bankami, temveč so v okviru težkih pogojev, pod katerimi je sistem deloval, celo obdržale sprejemljivo raven kapitalizacije in finančnih dejavnosti.
Pozitivne znake že zaznavamo. Prav tako seveda vidimo znatne izzive. To pomeni, da še nismo končali. Še naprej moramo posebno pozornost namenjati temu, kako kar najbolje uporabiti instrumente, ki so na voljo evropskim institucijam, da bi pomagali tem državam, da se podajo na pot gospodarske oživitve in izidejo iz krize.
Če dovolite, da vam podam pozitiven primer, vam bom povedal o Poljski, ki je edina država v Evropski uniji, ki še naprej ohranja pozitivno rast in v celotnem času krize ni nikoli izkusila negativne rasti. Edina v vsej Evropski uniji je država srednje in vzhodne Evrope in ena od novih držav članic.
Na koncu bi rad omenil pomen evra kot sidra za strategije za kljubovanje udarcem krize in izhod z nje. Evro je referenčna točka, ki usmerja ustrezne strategije za izhod iz krize. V tej regiji je država, ki se je evrskemu območju pridružila sredi krize, Slovaška, in včeraj so imele slovaške oblasti v Bratislavi konferenco, kjer so pozdravili način, kako jih je evro ubranil pred hujšimi posledicami krize in jim v boljših pogojih, kot bi jih sicer imeli, če bi ne sodili v evrsko območje, pomaga skozi krizo.
Še ena država v tej regiji, Estonija, se želi pridružiti evrskemu območju in leta 2011 svojo valuto pretvoriti v evro. Zaenkrat kazalniki in stopnja skladnosti z merili Maastrichtske pogodbe, zdaj Lizbonske pogodbe, kažejo, da je ta cilj mogoče doseči. Tega ne bomo mogli zagotoviti, dokler se spomladi ne objavi ustrezno konvergenčno poročilo, vendar je mogoče, da bo Estonija leta 2011 v evrskemu območju.
Tudi za države v tej regiji, ki niso v Evropski uniji, države kandidatke ali morebitne države kandidatke za pridružitev Evropski uniji, je to močno sidro, ki zagotavlja, da imajo ustrezne strategije in politike.
Zato je res, da obstajajo številne težave. Res je, da so gospodarstva v teh državah bolj krhka. Res je, da so posledice krize, kot je ta, skozi katero gremo, za državljane teh držav neizmerno bolj boleče kot posledice za državljane v državah s sistemi socialnega varstva in z bolj zakoreninjenimi, močnejšimi in trdnejšimi sistemi socialnega skrbstva.
Treba je reči, da so instrumenti, ki so na voljo evropskim institucijam, in že samo dejstvo, da so del Evropske unije in imajo priložnost biti del ekonomske in monetarne unije, bolj pozitiven dejavnik kot pa ovira v smislu spopadanja s krizo, kakršna je ta, ki jo doživljamo.
Arturs Krišjānis Kariņš
v imenu skupine PPE. - (LV) Gospod predsednik, gospod Almunia, da bi pomagali gospodarstvom v državah članicah srednje in vzhodne Evrope, obstajata dva možna pristopa: dati ribo ali dati ribiško palico. Seveda je najbolje dati ribiško palico. Težava je v tem, da je treba vedeti, kakšna ribiška palica naj bi to dejansko bila. Temelj in merilo za oživitev sta ustvarjanje novih delovnih mest. Da bi se to zgodilo, potrebujemo vlaganja. Pri vlaganju v to regijo je ena od glavnih ovir pomanjkanje jasnosti glede stabilnosti nacionalnega menjalnega tečaja in uvedbe evra. Trenutno je uvedba evra v novih državah članicah kot konjska dirka, kjer se vse države skušajo oddaljiti od tropa in doseči območje evra.
Lahko se zgodi, da si bodo nekatere države članice v teh kriznih razmerah škodovale; na primer s hitrim zmanjševanjem proračunskih izdatkov večajo brezposelnost čez raven, ki jo gospodarstva še lahko prenesejo. Prav tako se lahko zgodi, da država članica, ki se pridruži evrskemu območju, škoduje sosednji državi izven evrskega območja, ker sama privlači vlaganja ter povečuje raven brezposelnosti v sosednji državi. Evropska unija je oblikovana na podlagi načela solidarnosti. Ko je EU leta 2004 povečala število držav članic, je bila oblikovana in sprejeta enotna strategija za sprejem teh držav članic v Evropo. Mislim, da bi morala Evropska komisija še enkrat premisliti glede procesa uvajanja evra in pripraviti jasno strategijo za njegovo uvedbo, ki ne bo posredno povzročala, da bi države članice škodovale same sebi ali svojim sosedam. Pri tem ni potrebno spreminjati meril stabilnosti, treba pa bi bilo oblikovati skupni načrt in časovni razpored za vso regijo, tako da lahko v Evropi uvajamo skupno valuto in pri tem uporabljamo vzpostavljen postopek, ki je vsem jasen. To bi bila ribiška palica, ki bi gospodarstvom te regije z odprtjem vrat za vlaganja in ustvarjanjem novih delovnih mest pomagala oživiti gospodarstva.
Sergio Gaetano Cofferati
Gospod predsednik, gospe in gospodje, kot ste pravilno izpostavili, komisar Almunia, se posledice te resne finančne in gospodarske krize čutijo v državah po vsem svetu in seveda tudi v evropskih državah. V EU so bile najšibkejše države, o katerih razpravljamo zdaj, najbolj prizadete.
To so države, ki so se Uniji pridružile šele pred nedavnim in so zunaj evrskega območja. Zato si jih je pomembno zapomniti in opredeliti najučinkovitejše ukrepe, tako da so lahko del Evrope kot celote in posledično živijo v Evropi pod enakimi pogoji kot drugi. V skladu s tem so potrebni posegi monetarne politike, najprej s strani Evropske centralne banke, saj če jim ne pomagamo dvigniti njihovega BDP-ja in vlagati v njihove proizvodne sisteme, ne bodo mogli odpraviti neskladij, ki jih trenutno zavirajo, in izpolniti maastrichtskih meril ter se pridružiti evrskemu območju. Kot ste omenili, je prav tako pomembno, da je prisotno drugo delovanje, kot je lažji dostop do virov, ki jih nudijo sredstva evropskih skladov in EIB.
Vendar menim, da ne smemo nikoli pozabiti, da se morajo ta dejanja izvajati v okviru hkratnega ukrepanja tudi za ostale šibke evropske države. Ne gre le za vprašanje držav, o katerih razpravljamo danes, kot se na žalost zavedamo, in zaradi vseh teh razlogov ne smemo odlašati z ustanovitvijo evropskega finančnega sistema, ki bo lahko podpiral vlaganja s celostno vizijo za Evropo. V mislih imam ustanovitev sklada, ki bi bil financiran z evroobveznicami, kar se mi zdi edina praktična rešitev, ki je na voljo državam članicam in Evropski uniji.
Na tej stopnji je prišel čas, da se pokaže politični pogum in pripravljenost glede želje po prebroditvi krize in ustvarjanju pogojev za konkurenčni razvoj Evrope, kar bi zagotovilo blaginjo vsem Evropejcem.
Guy Verhofstadt
Gospod predsednik, razlog, zakaj smo skupaj z drugimi prisotnimi poslanci zahtevali to razpravo, komisar, je, ker se je z gospodarsko krizo pojavila železna zavesa. Monetarna železna zavesa ločuje tiste, ki so zunaj evrskega območja, in tiste, ki so znotraj njega.
Mnogo težav, ki danes vplivajo na večino baltskih težav, na primer - omenili ste Poljsko, vendar bi jaz lahko seveda omenil Bolgarijo, Romunijo, Madžarsko - izhaja iz tega, da niso v evrskem območju. Zato morajo še naprej uporabljati svojo lokalno valuto, kar botruje sedanjim škodljivim, uničujočim posledicam. Lahko govorimo o gospodarski oživitvi, vendar v teh državah trenutno še ni prišlo do gospodarske oživitve. V nekaterih od teh držav je stopnja brezposelnosti nad 20 % in plače v javnem sektorju so se morale znižati za več kot 20 %. Številke, ki se nanašajo na njihovo gospodarsko rast, so resnično zelo negativne.
Pomembno je, da jim omogočimo čim prejšnjo vključitev v evrsko območje. Zdaj pa trpijo zaradi škodljivih učinkov tega položaja. Seveda zamisel ni, da bi spremenili pogoje Pakta za stabilnost in rast - tega ni nihče zahteval. Ne smejo se spremeniti, ker, kot ste prav povedali, je evrsko območje delovalo kot obramba zoper gospodarsko in finančno krizo. Kljub temu moramo tem državam pomagati na drugačen način, ne s spreminjanjem pogojev Pakta za stabilnost in rast, ampak z izravnavanjem negativnega učinka, ki ga trpijo, ker so zunaj sistema. Če tega ne bomo storili, bo preteklo še več let, preden se bodo pridružile evrskemu območju.
Dali smo več predlogov, sestavili smo načrt v šestih točkah in prosili Evropsko komisijo, da ga upošteva. Zato morajo Evropska centralna banka, Evropska komisija in Evropska investicijska banka sodelovati. Katere ukrepe je treba v zvezi s tem izvajati? Prvič, Centralna banka mora prav tako zagotoviti likvidnost lokalnim bankam. Omogočila je likvidnost bankam na zahodu Evrope; prav tako je na primer neposredno zagotovila vire švedskim bankam, toda nekatere lokalne banke niso dobile ničesar od Evropske centralne banke.
Teh šest točk vključuje druge predloge. Na primer, zakaj ne bi povečali deleža evropskega financiranja in zmanjšali delež državnega financiranja socialnih, regionalnih in kohezijskih skladov ter tako naprej? Države članice trenutno nimajo proračunskih sredstev za financiranje določenih projektov. Zato bi se lahko odločili za, na primer, 75-odstotno evropsko financiranje in 25-odstotno financiranje s strani držav članic, zlasti baltskih držav.
Omenil sem samo dve izmed šestih zelo praktičnih zamisli, ki smo jih predložili in na podlagi katerih lahko Evropska centralna banka ali Evropska investicijska banka sprejmeta odločitev. To je tisto, kar potrebujejo te države. Osebno se mi ne zdi napredek, da Mednarodni denarni sklad posreduje v teh državah in jim narekuje, kako naj ravnajo. Menim, da se mora namesto tega Evropa odločiti, kaj je treba storiti.
To je naša zahteva. Kakor koli, bil sem v teh državah in šokiralo me je dejstvo, da ti ljudje čutijo, da jih je Evropa v njihovem vsakodnevnem boju zapustila. Naslednjo Evropsko komisijo pozivam, naj se vrne z verodostojnim načrtom za države v srednji in vzhodni Evropi in zlasti za baltske države.
Tatjana Ždanoka
v imenu skupine Verts/ALE. - Gospod predsednik, prihajam iz Latvije, države, ki jo je finančna kriza hudo prizadela. Zaradi neodgovorne politike desničarske vlade je Latvija tvegala bankrot brez finančne pomoči od zunaj. Zdaj govorimo o različnih finančnih in gospodarskih rešitvah, ki bi položaj lahko spremenile na bolje. Seveda moramo ustrezno razpravljati o vseh rešitvah, vključno s pospešeno uvedbo evra. Medtem pa se bojim, da sta finančni in gospodarski vidik le ena stran zgodbe. Prav tako moramo razpravljati o socialnem vidiku.
Zdaj številni prebivalci Latvije dojemajo institucije EU kot negativca, ki sili našo vlado, naj zniža pokojnine in dodatke, negativca, ki ga je treba kriviti za socialno izključenost in revščino. Obstaja veliko politikov, ki spodbujajo tako dojemanje, večinoma znotraj vladajoče koalicije, saj če bi ljudje verjeli, da je za sedanjo socialno krizo kriva vlada, le-ta ne bo preživela prihajajočih splošnih volitev.
Ali menim, da Latvija in druge države v regiji nujno potrebujejo pomoč EU? Da. Vendar sem trdno prepričana, da potrebujemo strogi nadzorni mehanizem in zelo stroge pogoje na področju socialne politike. Denar EU bi predvsem moral rešiti navadne ljudi, ne pa bank ali državne birokracije. Zato bi ob tej priložnosti prosila vse svoje kolege poslance, da podpišejo Pisno izjavo 0056/2009, ki so jo sprožili predstavniki treh političnih skupin, glede izpolnjevanja socialnih pogojev.
Roberts Zīle
v imenu skupine ECR. - (LV) Gospod predsednik, komisar, gospod Verhofstadt, zahvaljujem se vam za predložitev vprašanja. Vendar lahko zastavitev tega vprašanja med razpravo ta večer zmede državljane Evropske unije v zahodni Evropi. "Poglejte, tudi mi trpimo zaradi finančne krize, ker sta srednja in vzhodna Evropa preko svojega nespretnega vladanja ustvarili te težave samim sebi ter prav tako nam". Takšen pogled še poslabša že tako resno načeto zaupanje v kohezijsko politiko Evropske unije. Primer baltskih držav pa kaže, da smo vsi v enakem položaju. Gonja skandinavskega bančnega sektorja za tržnim deležem in visokimi dobički je izrinila nacionalne valute baltskih držav iz trga posojil, zlasti iz domačega hipotekarnega posojilnega trga. S fiksnim nacionalnim menjalnim tečajem je bila civilna odgovornost posojilojemalcev do posojilodajalcev zelo visoka: vse tečajno tveganje v vrednosti prevelikih jamstev so nosili posojilojemalci.
Konec leta 2008 je bila v tesnih pogovorih med latvijsko vlado, Mednarodnim denarnim skladom, Evropsko komisijo in švedsko vlado sprejeta odločitev za nakup druge največje komercialne banke z denarjem latvijskih davkoplačevalcev, da bi nacionalni menjalni tečaj ostal trden. Tako smo mi Latvijci, ki smo v dolgih letih izgubili svoj dohodek, konkurenčnost in morda tudi kakovost družbe, rešili bančni sektor Skandinavcev in drugih vlagateljev, vsaj v baltskih državah, saj bi učinek domine v primeru propada bank močno presegel meje Latvije in bi dosegel tudi, recimo, skandinavske pokojninske sklade ter delničarje bank. Da, Evropska komisija nam je pomagala in mednarodni denarni sklad je financiral to odločitev, vendar levji delež posojila služi za stabilizacijo bančnega sektorja.
S tem, ko nismo dovoljevali neplačil, in z ohranitvijo trdnega menjalnega tečaja smo naše gospodarstvo devalvirali za 20 % BDP, v resnici pa smo pomagali sosedom Estoncem, katerih prednost je bila, da so imeli že vrsto let odgovorno uravnotežen proračun, da bodo uvedli evro že leta 2011. Še bolj čudno se zdi, da je za evropsko monetarno unijo primer Estonije nujno potreben. Če temu lahko tako rečem, to kaže, da maastrichtska merila za uvedbo evra delujejo tudi v kriznih časih. Ne gre za to, da nismo veseli za Estonce, toda naša požrtvovalnost, ker smo kupili banko, je bil določen solidarnostni ukrep, da nismo svoje nesreče prelagali tudi na naše sosede in agresivne vlagatelje. Želeli smo samo videti določeno solidarnost s strani evropskih oblikovalcev finančnih politik, vključno s temo ovir za nove države evrskega območja.
Politiki v Latviji so morali sprejeti izjemno težke odločitve, s katerimi se večini kolegov poslancev iz starih evropskih držav ne bi bilo treba ukvarjati niti v najhujših nočnih morah. Vendar ni v naši moči, da bi našim državljanom odvzeli breme menjalniškega tveganja zasebnega dolga in ne želimo se obnašati kot huligani z enostransko uvedbo evra ali omogočanjem, da se evro uporablja skupaj z našo nacionalno valuto. Vendar cilj naše demografsko starajoče se družbe ne more biti, da bi veliko let zamenjevali vsak drugi zasluženi lat v evre, da bi odplačali banke, in zvečer molili, da bi bil lat trden nasproti evru.
Alfreds Rubiks
v imenu skupine GUE/NGL. - (LV) Hvala, gospod predsednik, menim, da je glede vprašanja posodobitve socialne politike in pomoči državam v srednji in vzhodni Evropi veliko povedanega, zelo malo pa je dejansko storjenega. Nova socialna politika še ni bila popolnoma uvrščena v makroekonomijo Evropske unije. Proračun je majhen in ne dohaja širitve Evropske unije. Da bi razširila svoje vplivno območje, Evropska unija pogosto pomaga državam zunaj EU bolj kot novim državam EU. Zato ni naključje, da je na primer v Latviji večina prebivalcev danes v slabšem položaju kot pred vstopom v Evropsko unijo. Več kot 90 % upokojencev se preživlja s prihodkom, ki je pod eksistenčnim minimumom.
Brezposelnost je v Latviji dosegla 20-odstotno stopnjo, bruto domači proizvod je padel za 19 %, državni dolg presega letni proračun in pokojnine so padle za 10 %. Ljudje protestirajo, zapuščajo Latvijo, napovedujejo neomejene gladovne stavke ali ponujajo prodajo notranjih organov, da bi dobili denar za vzdrževanje svojih družin. Število samomorov se povečuje. Neoliberalna socialna varnostna politika Evropske unije se mora spremeniti. Kapitalizem je povzročil krizo, vendar morajo delavci in upokojenci plačevati za izhod iz nje. Vlaganja velikih kapitalističnih večnacionalnih družb in bank v reševanje težav, ki jih je povzročila kriza, so minimalna. Evropska unija dovoljuje višjim slojem in bankam, da jih rešujejo davčni prihodki države, to je denar ljudstva.
Države vzhodne Evrope želijo enako dodelitev subvencij za kmetijstvo, saj so trenutno subvencije bolj osredotočene na starejše države članice, kar istočasno izkrivlja svobodni trg dela. Treba je končati neenakopravni pristop pri izračunu in plačilu neposrednih plačil in ločiti ta plačila od proizvodnje določenih izdelkov. Evropska komisija in Parlament morata demokratično sprejeti uredbe, da bi zaščitila ne le interese velikih proizvajalcev in bankirjev, ampak tudi pomoči potrebnih v bogati, demokratični Evropski uniji.
Jaroslav Paška
Gospodarska in finančna kriza je imela mnogo hujši učinek na države v preoblikovanju v srednji in vzhodni Evropi kot na stabilne demokracije zahodne Evrope. Zato je prav, da poiščemo poti za nasprotovanje temu neugodnemu gospodarskemu razvoju. Ne smemo pa pozabiti, da se čudeži dogajajo le v pravljicah. Zato je prva in temeljna zahteva glede sprememb na bolje odgovorna finančna in gospodarska politika vlade in sodobno desno usmerjeno delovno zakonodajno telo v vseh prizadetih državah. Šele takrat bo preko usmerjenih industrijskih ukrepov mogoče odigrati vlogo v postopni pomoči gospodarskemu razvoju.
Da bi bila ta pomoč učinkovita, se njenih finančnih virov ne sme porabiti za socialne ugodnosti ali potrošnjo niti za umetno ustvarjena in nesmiselna delovna mesta. Na primer, vladi ne bi smelo biti omogočeno, da tako pomoč porabi za ponovni zagon stare termoelektrarne, ki proizvede več emisij kot električne energije, samo zato ker naj bi ustvarjala nova delovna mesta.
Če resnično želimo pomagati prizadetim državam, moramo podpirati samo finančne projekte, kjer je stopnja inovativnosti visoka in ki dosledno ohranjajo okolje. Poskrbimo, da bodo sredstva, vložena v te podporne programe, pripomogla k prestrukturiranju podjetij in prinesla dolgoročni učinek prizadetim državam in s tem tudi celotni Evropi.
Zoltán Balczó
(HU) Predvsem je treba najti rešitev, da bi se v prihodnje izognili takšnim krizam. Zmeda, ki jo je povzročil globalni finančni sistem, pretresa svet, kar ima neposreden vpliv na realno gospodarstvo, ker podjetja nimajo dostopa do kreditov, ki so življenjska sila gospodarstva. Nauk iz tega je očiten: jasno je, da se moramo rešiti vere v samoregulacijo in nadvlado trga ter sprejeti in uzakoniti regulativno vlogo države.
Govorimo o gospodarski oživitvi, očitno pa je končni cilj, ki ga želimo doseči preko tega, zaščita delovnih mest. To pomeni, da se prednost da majhnim in srednje velikim podjetjem tudi v Evropi, saj dejansko proizvedejo večino delovnih mest. Pogoji za dostop do kreditov so temeljno vprašanje. Seveda banke delujejo razumno, kot smo slišali od gospoda Almunie. To velja tudi za Madžarsko, kjer so na primer vse komercialne banke podružnice bank, ki so v tujem lastništvu. Zaradi svoje previdnosti so poskušale odreči kredite na način, ki je prav tako paraliziral domače gospodarstvo.
Neposredne subvencije, ki jih EU prav tako dovoljuje, so očitno potrebne, toda ne sme se jih dati tistim vladam, kot je sedanja madžarska vlada, ki v prvi vrsti raje podpirajo prihod večnacionalnih podjetij kot pa mala in srednje velika podjetja. Danes smo glede spremembe osnutka finančnega zakona Evropske komisije iz leta 2009 razpravljali o Evropskem kmetijskem skladu za razvoj podeželja. V svojem osnutku je Komisija sprejela pomemben in drastičen ukrep zadržanja teh sredstev, čeprav so posebej namenjena za ohranitev podeželskega prebivalstva.
Zakaj o tej regiji razpravljamo ločeno? Razlog za to je, ker je postala mnogo ranljivejša kot zahodni del Evrope. Vrniti se moramo nazaj v devetdeseta leta, ko je postalo jasno, da je bilo naše upanje - da bo naše gospodarstvo na Madžarskem prav tako postalo neodvisno v tej demokraciji - zaman. Ta regija je trpela zaradi vedno večjega bremena poplačila obrokov za podedovane dolgove, ter izrabe svojih poceni naravnih in človeških virov, medtem ko je vse to ustvarjalo velik finančni prihodek v zahodnih državah. Zato moram zdaj ob ustrezni obrazložitvi povedati, da bi ta regija morala prejeti več podpore, saj gre za pridobitev delne odškodnine.
Enikő Győri
(HU) Gospe in gospodje, kriza je pokazala, da so države srednje in vzhodne Evrope zunaj evrskega območja mnogo ranljivejše kot tiste, kjer se uporablja enotna valuta. Kot posledica njihove odvisnosti od močnega izvoza in tujega kapitala ter visoke stopnje deviznih obveznosti, je stopnja okrevanja prav tako počasnejša kot v državah, ki uživajo varnost evrskega bmočja. Če solidarnost med državami članicami v praksi ne bo delovala in ne bo šla dlje od izrekov in sloganov, potem se bo notranja kohezija Evropske unije zmanjšala in s tem ovirala celotno uspešnost EU.
Vendar ne potrebujemo novih instrumentov EU, da bi dosegli to solidarnost, zlasti ne miloščine. Obstoječe priložnosti in vire je treba razumno uporabiti. Glede tega lahko Evropska centralna banka pomaga pri stalnem vzdrževanju likvidnosti bank v regiji. Evropska investicijska banka lahko prav tako pomaga pri zagotavljanju ciljnih kreditov malim in srednje velikim podjetjem v regiji, medtem ko lahko institucije EU pomagajo s prilagajanjem pravil za uporabo denarja iz kohezijskih in strukturnih skladov, da bi ustrezali izrednemu položaju. Zlasti bi želela usmeriti pozornost na dejstvo, da veliko ljudi države v srednji in vzhodni Evropi obravnava kot enoto, čeprav so te države zelo različne, prav tako imajo različne strategije za izhod iz krize.
Na primer, po skoraj osmih letih nesposobne socialistične uprave je Madžarska porabila vse svoje zaloge. Trenutno je prisiljena varčevati, kar je v velikem nasprotju s praktičnimi ukrepi, sprejetimi v drugih državah članicah za obvladovanje krize, na osnovi gospodarske oživitve. Medtem ko zahodnoevropske vlade že razmišljajo, da bi ustavile svoje izhodne strategije, se nekatere države v srednji in vzhodni Evropi, ki jih je kriza najbolj prizadela, tudi v letu 2010 še vedno spopadajo z veliko recesijo. Zato je pri pripravi izhodnih strategij bistvenega pomena, da se na nek način razlikuje med državami.
Voditelji EU ne bi smeli oblikovati standardnih pravil, ki bi samo še bolj poslabšala položaj nekaterih držav in njihovega prebivalstva. Pri oblikovanju predpisov novega finančnega sistema je treba pozornost usmeriti na zagotovitev, da strožje kapitalske zahteve ne bodo ustvarile nelojalne konkurence med bankami. Banke v srednji in vzhodni Evropi, ki so se izkazale za zdrave, niso prejele nobenega vložka kapitala od nikogar. To pomeni, da bi bilo njim težje poslovati, če bi obstajale strožje kapitalske zahteve, kot rešenim banke v zahodni Evropi. To bi vodilo v upad njihove želje po kreditih, ki niti prej ni bila velika, zaradi česar bodo mala in srednje velika podjetja na koncu postala žrtve tega položaja. Temu scenariju se moramo izogniti za vsako ceno.
Ivari Padar
(ET) Gospod predsednik, najprej bi želel iskreno čestitati gospodu Almunii za zelo učinkovito delo do te točke. Vse države članice Evropske unije se srečujejo z mnogo skupnimi problemi in hkrati ima vsaka država svojo gospodarsko politiko in svoje specifične težave in pri tem moramo biti gotovo vsi samokritični. Argument, da je samo nove države članice Evropske unije kriza posebej resno prizadela, ne drži. Poglejte države, kjer so banke potrebovale ekonomsko podporo - večinoma gre za stare države članice in ne za nove. Podobno so davčne težave večje v evrskem območju kot zunaj njega.
Hkrati je jasno, da banke, ki poslujejo čez mejo, niso ustvarile dodatnega tveganja. Položaj je bil popolnoma nasproten. Banke, ki so delovale v različnih državah, so bile najbolj varne in lahko so stabilizirale položaj v mnogih partnerskih državah prejemnicah. Banke, ki so imele težave, so banke, ki so preprosto sprejele slabe komercialne odločitve, kot se je na primer zgodilo z Royal Bank of Scotland.
Kristiina Ojuland
Gospod predsednik, želel bi se pridružiti prejšnjemu govorniku v zahvali komisarju Almunii. Ima jasen pogled na razlike v različnih državah v srednji in vzhodni Evropi in na trenutno stanje njihovega gospodarskega in finančnega položaja.
Komisar je omenil Estonijo. Prihajam iz Estonije in ni bila lahka naloga izpolniti želje po vstopu v evrsko območje, vendar je ena stvar, ki si jo morda delimo z drugimi državami v soseščini, samoodgovornost. Besede "samoodgovornost" v tej dvorani in v tej razpravi še nisem slišal; omenja se samo "solidarnost". Kako lahko pričakujemo solidarnost, če so veliki svetovni tekmeci, kot sta Kitajska in Indija, veliko pred nami? Mislim, da bi morali biti v Evropski uniji mnogo bolj pragmatični in pomisliti, za kaj so naše vlade odgovorne.
V teh časih je težko nižati sredstva. V Estoniji je bilo zelo težko znižati izdatke vlade, vendar to počnemo že leta. V dobrih letih - v letih razcveta - smo lahko naredili zaloge in nihče drug - samo vlade držav članic - ni za to odgovoren.
Ryszard Czarnecki
(PL) Gospod predsednik, predstavljam Poljsko - državo, ki ji morda ni treba skrbeti zaradi krize v tolikšni meri, kot morata Madžarska ali Latvija, vendar v moji državi, kljub vladni propagandi, brezposelnost prav tako jasno narašča in danes so na demonstracijah v Varšavi protestirali ladjedelniški delavci, ki so pravkar prejeli zadnji del odpravnin.
V skladu z analizami, ki jih je izvedla Poljska nacionalna banka, je bila dinamika recesije v devetih državah srednje in vzhodne Evrope očitno močnejša kot v državah zahodne Evrope. Še huje, razlike med posameznimi državami naše regije so večje kot tiste v "stari" EU. To je delno rezultat večje stabilnosti gospodarstev stare petnajsterice in tudi, povejmo to neposredno, večje možnosti za uporabo ali izkrivljanje ustreznih finančnih instrumentov, ki jih je teoretično Evropska unija prepovedala.
Evropska komisija in gospa Kroes sta zamižali na eno oko glede pomoči, ki jo je Berlin dal nemškim ladjedelnicam, vendar pa sta za isto stvar obsodili Poljsko in ukazali, da se vrne pomoč EU, ki je bila dana poljskim ladjedelnicam. V praksi se izkaže, da so nekateri bolj enakopravni kot drugi in da se uporabljajo dvojni standardi. Francoska avtomobilska industrija lahko prejme več vladne pomoči kot avtomobilska industrija v državah "nove" EU. To samo poveča nesorazmerja.
Komisar je govoril o koristni vlogi evra, toda gotovo je šlo za šalo. Poljska nima evra in kriza nas je manj prizadela kot Slovaško, ki je evro sprejela in kjer so posledice krize resnejše kot na Poljskem. Pozivam k solidarnosti, o kateri je govoril predstavnik Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov), vendar imam vtis, da je v tej zadevi on hinavec. V zvezi s tem hinavščina ni izkaz kreposti.
Joe Higgins
Gospod predsednik, pričakoval sem, da nam bosta komisar Almunia in tudi gospod Verhofstadt razložila in analizirala razloge za katastrofo, ki je prizadela večino držav v srednji in vzhodni Evropi v gospodarski areni. Pred dvajsetimi leti smo imeli herojsko gibanje delovnih ljudi, ki so podrli stalinistični monolit. Na žalost pa, namesto da bi zamenjali ta monolit s prehodom na resnično demokratični socializem, je sledila ponovna vzpostavitev kapitalizma. Vendar je to predpisovala celotna evropska politična kapitalistična srenja: EU, veliki poslovni mediji so vsi obljubljali, da bo kapitalizem pomenil novo svetlo obdobje za ljudi v srednji in vzhodni Evropi.
Trg bo postal Bog; konkurenčnost bo kralj. Tako imamo obvezo neoliberalnega programa, ki ga evropski komisar tako ljubi: masovna privatizacija javne lastnine - dejansko pa rop javne lastnine - in dajanje gospodarstva teh držav v milost morskim psom na mednarodnih finančnih trgih. Ustanovili smo celo posebno banko za nadzor nad tem postopkom in izkazala se je za popolno katastrofo. V Baltskih državah vrednost pada: v Latviji za 18 % v tretjem četrtletju, brezposelnost je pri 20 %.
Kaj ponujata Komisija EU in gospod Verhofstadt? Recept Mednarodnega denarnega sklada in zahodnoevropskih bank. Uničiti življenjski standard delovnih ljudi, uničiti javne storitve. Potem obstaja v Latviji grožnja, da bo do konca tega leta zaprtih polovica bolnišnic.
Politike srenje EU pomenijo nočno moro za navadne ljudi teh držav - grožnja barbarskih pogojev za navadne ljudi. Zato bi priporočil ljudem v srednji in vzhodni Evropi, da zavrnejo usodni recept srenje Evropske unije, nacionalizirajo svoje banke, jih podvržejo demokratičnemu nadzoru, tako da bodo naredili naložbo za ljudi in za delovna mesta, nacionalizirajo ali ponovno nacionalizirajo večje sektorje gospodarstva, toda tokrat pod nadzorom delovnih ljudi, tako da lahko načrtujejo njihovo gospodarstvo za ljudi in niso prepuščeni na milost morskih psov, podjetniški Evropi in finančni Evropi, ki je povzročila to strašno katastrofo za ljudstva v tej regiji. Lahko se smejite, komisar, toda pričakujem vaš odgovor.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Gospod predsednik, najlepše se zahvaljujem za besedo, zahvaljujem se tudi komisarju Almunii za zelo podrobno poročilo, ki ga je predložil Parlamentu. Posebej me je razveselilo dejstvo, da se je Komisija strinjala s sprostitvijo pakta stabilnosti in seveda priznala, da so stroga maastrichtska merila, kot so 3 %, zelo težko dosegljiva v časih resne gospodarske krize, kot je sedanja.
Najprej bi želel poudariti dejstvo, da je v preteklih dnevih in tednih državo, iz katere prihajam, napadla določena bonitetna agencija, svetovalna firma, glede njene kreditne sposobnosti. To postavlja vprašanje, ali naj resno razmišljamo o ustanovitvi agencije EU za opravljanje tega dela, tako da je ne more opravljati kar vsak in da nima ničesar opraviti s skritimi komercialnimi ali ostalimi konkurenčnimi programi.
Želim izraziti pritožbo, da Evropska unija pomaga številnim tretjim državam bolj kot svojim članicam. Prav tako želim pozvati k izkazu solidarnosti, ki ga moja država, Grčija, potrebuje, da bi se spopadla s svojimi težavami.
Iliana Ivanova
(BG) Hvala, gospod predsednik, gospe in gospodje, menim, da mora razumna politika za premagovanje krize v državah srednje in vzhodne Evrope temeljiti na načelu socialnega tržnega gospodarstva, v nasprotju s predlogi prejšnjega govornika. Zato le trdno gospodarstvo, ki spoštuje svobodo zasebnega lastništva, vladavine prava in osebne odgovornosti lahko zagotovi ceno trajnostne socialne politike, ki jo naša družba potrebuje.
Trdno verjamem, da morajo biti naša prizadevanja in odgovornost osredotočena na številne glavne stebre. Prvič, stabilne javne finance. Alarmantno število držav članic ima visoke stopnje nacionalnega dolga. Biti moramo zelo oprezni in disciplinirani. Ciljati moramo na proračunske primanjkljaje, ki niso le znotraj 3-odstotne omejitve BDP, ampak moramo narediti kar največ, da bi dosegli uravnotežene proračune.
Kot del Pakta za stabilnost in rast morata Evropska komisija in Svet tesno spremljati države članice glede makroekonomskih neskladij.
Drugič, podpirati moramo mala in srednje velika podjetja. Razlog za to ni le, da zagotavljajo več kot 65 % delovnih mest v Evropi, ampak tudi ponujajo največ potenciala za prožnost in dinamično rast, zlasti v času krize.
Tretjič, za nas je pomembno, da podpiramo brezposelne in najranljivejše skupine v družbi ter zagotovimo dovolj naložb v izobraževanje, pridobitev kvalifikacij in raziskave. Zadnja točka in prednostna naloga številka ena za države članice, ki so se nedavno pridružile, je razširitev evrskega območja.
Želim vas zaprositi za pomoč in se zahvaliti kolegom poslancem ter pozvati Evropsko komisijo in države članice, naj ponovno preučijo svoje stališče glede širitve tega območja. Potrebujemo vaše razumevanje in solidarnost, zlasti v državah, kot je Bolgarija, od koder prihajam, ki si je zelo prizadevala, da bi izpolnila maastrichtska merila, in prav tako ima enega najnižjih proračunskih primanjkljajev v Evropski uniji ter izredno disciplinirano davčno politiko.
Spoštovani poslanci, menim, da je za nas pomembno, da nadaljujemo s skupnimi, usklajenimi prizadevanji, da bi našim gospodarstvom pomagali okrevati in da bi iz krize prišla močnejša, kot so bila prej.
Edit Herczog
(HU) Gospod predsednik, gospe in gospodje, naj svoj enominutni govor začnem z zahvalo kolegom iz držav evrskega območja, da se jim je zdelo pomembno, da so prisotni na tej razpravi. Z njihovo prisotnostjo v tej razpravi se začne solidarnost.
Ne smemo pozabiti na lastno odgovornost držav članic, kot je povedal moj kolega, vendar se države članice srečujejo s splošnimi težavami, ki se mi vsekakor zdijo objektivne težave. Ena takšna težava je uzakonjen postopek za dvajsetletni pristopni proces, ki je povzročil resne gospodarske težave tem državam in je pričakoval pravo socialno solidarnost njihovih državljanov. Druga je pomanjkanje obrambnega mehanizma teh držav, ki ga ponuja evrsko območje, kar je pomenilo, da so bile ob začetku krize v mnogo ranljivejšem položaju. Nazadnje gre za delež malih in srednje velikih podjetij in ljudi, ki jih ta zaposlujejo v teh državah, v primerjavi s številkami Evropske unije.
Kljub temu trdno verjamem, da moramo za dosego gospodarske oživitve v državah Evropske unije in v srednji in vzhodni Evropi združiti moči in doseči trojni cilj, ki vključuje zaposlovanje, finančno uravnoteženost in gospodarsko rast. Menim, da je sveženj za mala in srednje velika podjetja vseboval nekatere izmed teh elementov. Vsekakor moramo nekako preseči finančne težave podjetniškega sektorja malih in srednje velikih podjetij. Vsekakor bi potrebovali mehanizme za pomoč Evropske centralne banke za dosego tega. Manjše kot je podjetje, težji je dostop EU do njega.
(Predsednik je prekinil govornico)
Vilja Savisaar
(ET) Gospod predsednik, predvsem bi želela usmeriti vašo pozornost na tri baltske države, katerih položaj je morda najresnejši v tej regiji. Tukaj je nekaj primerov. Gospodarska proizvodnja Estonije je padla za več kot 15 %, medtem ko je povprečje Evropske unije -4,1 %. V nobeni drugi evropski državi razen treh baltskih državah ni bil upad gospodarske proizvodnje večji od 10 %. V vseh treh baltskih državah je brezposelnost do zdaj narasla na več kot 15 %.
Močno upam, da bodo predlogi zavezništva liberalcev in demokratov za Evropo za oživitev gospodarstva in izboljšanje finančnega položaja prejele zelo konkretno pozornost in odgovor Komisije. Lani je morala Estonija trikrat zmanjšati proračun in skrčiti izdatke javnega sektorja, nadaljnja zmanjšanja pa bodo poslabšala že tako resen socialni položaj. Močno upam, da se bo Estonija pridružila evrskemu območju 1. januarja 2011, da bi ustvarila območje gospodarske rasti in za rešitev finančnih težav.
Paul Rübig
(DE) Gospod predsednik, komisar, gospe in gospodje, trenutno smo sredi finančne in gospodarske krize in menim, da je likvidnost najpomembnejši dejavnik v krizi, ne le za banke in podjetja, temveč zlasti za zaposlene. Kreditna sposobnost je seveda vedno predpogoj za likvidnost in je zato razprava o kreditni sposobnosti podjetij, bank in zaposlenih zlasti pomembna.
Seveda kreditna sposobnost temelji na zaslužkih, pa naj ste zaposleni, podjetje ali banka. Če ne zaslužite ničesar, seveda niste kreditno sposobni in niste likvidni, kjer se začne negativna spirala.
Zaradi tega je zelo pomembno, da zagotovimo, da v prihodnosti ne bodo uvedeni dodatni davki na trgovanje s surovinami. Namesto tega moramo preučiti, kako lahko davek na finančne transakcije uvedemo na izrecno finančne transakcije, ki ne temeljijo na storitvi ali trgovanju s surovinami. Ta davek bi se lahko uporabil za ponovno financiranje bank in nacionalnih proračunov in bi zato lahko predstavljal osnovo za ustvarjanje novih delovnih mest.
V resnici je brezposelnost popolnoma nesprejemljiva. Navsezadnje je glavni dejavnik za pojavom finančne in gospodarske krize.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) V skladu z Lizbonsko pogodbo je gospodarstvo Evropske unije socialno tržno gospodarstvo. Naša prva skrb mora biti ustvarjanje novih delovnih mest, znižanje brezposelnosti in izhod iz gospodarske krize. Države članice v jugovzhodni Evropi se spopadajo z velikimi primanjkljaji. Spodbujati morajo ustvarjanje novih delovnih mest ter hkrati ohranjati dolgoročno, trajnostno davčno politiko. Izobraževanje, zdravje, kmetijstvo in razvoj prometne in energetske infrastrukture ostajajo glavne prioritete za te države članice. Za te države članice je pomembno, da je njihova stopnja kmetijskih subvencij enaka kot v starih državah članicah. Pomoč, ki jo ponuja EU v obdobju petih let za plačilne bilance, se lahko dodeli, če se države članice koristnice zavežejo k reformiranju svojega sistema davkov in dajatev ali če sprejmejo ukrepe za povečanje svoje upravne zmogljivosti, da bi povečale in dosegle maksimalno porabo evropskih sredstev. Te države članice prav tako potrebujejo podporo pri posodabljanju svojih močno onesnažujočih industrijskih sektorjev, da bi znižale emisije, toda ohranile delovna mesta in zagotovile gospodarski razvoj. Kot zadnje bi želela dodati, da verjamem, da podpora tem državam članicam zahteva kohezijsko politiko za obdobje 2014-2020 za nadaljnjo pomoč evropskim regijam, ki so gospodarsko slabše razvite.
Diogo Feio
(PT) Gospod predsednik, na začetku bi rad čestital tistim, ki so spodbudili to razpravo, ker je res zelo pomembno, da razpravljamo o položaju gospodarsko šibkejših držav in držav zunaj evrskega območja. To je še posebej res v času, ko razpravljamo o strategijah za izhod iz krize, ko se bomo morali zavedati različnih položajev, v katerih so se znašle različne države. Položaj je težak v mnogih gospodarstvih vzhodne in srednje Evrope, vendar se je položaj zdaj začel slabšati v mnogih gospodarstvih na zahodu, ki so znotraj evrskega območja. Moja država, Portugalska, je tak primer. Strategija mora upoštevati različne položaje, ki se od ene do druge države razlikujejo.
Na razpolago je več različnih poti. Izjemno pomembno je, da imamo primerno monetarno in proračunsko politiko, če je mogoče takšno, ki jo vedno bolj določajo politična merila, v katerih je upoštevana potreba po likvidnosti za podjetja in mala ter srednje velika podjetja, ki ne ustvarjajo ali ohranjajo ovir, ki jih države zunaj evrskega območja zelo težko prebrodijo, in ki izvajajo pritisk na nacionalne vlade, naj izvedejo potrebne srednje in dolgoročne reforme. Če zaključim, od besed moramo preiti k dejanjem. Kohezija mora biti učinkovita.
Elena Băsescu
(RO) Zahvaljujoč uspešnemu izvajanju Evropskega načrta za oživitev gospodarstva bomo naslednje leto, leta 2010, opazili majhno izboljšanje za države članice Evropske unije.
Države srednje in vzhodne Evrope je gospodarska kriza prizadela na različne načine. Po eni strani je Poljska zabeležila rahlo gospodarsko rast in se tako izognila krizi, medtem ko je gospodarska kriza resno prizadela Romunijo in Madžarsko.
Letos je Romunija izkusila gospodarsko krizo brez primere, še bolj pa jo je poslabšala resna politična nestabilnost, ki so jo sprožili socialisti, ki so želeli zapustiti vlado iz volilnih razlogov zaradi bližnjih predsedniških volitev. Predsedniške volitve so bile le dva meseca stran. Zaradi odhoda socialistov iz vlade in uvedbe predloga nezaupnice v parlamentu je imela Romunija dva meseca začasno vlado z okrnjenimi pooblastili, ki ni mogla dokončati in sprejeti osnutka proračuna v parlamentu.
Posledično je Mednarodni denarni sklad preložil izplačilo tretjega dela posojila, ki znaša 1,5 milijard EUR. Vendar se je švicarska vlada odločila, da nam odobri nepovratno posojilo v znesku okrog 120 milijonov EUR. Moja država je zabeležila 8-odstotno negativno gospodarsko rast in stopnjo brezposelnosti, ki je za dve točki pod povprečjem Evropske unije. V prihodnosti EU zahteva strategijo, osredotočeno na to, da bodo vlade odstopile od podpiranja svojih nacionalnih gospodarstev. Vendar to v Romuniji ne bo mogoče do leta 2010, saj nam to prepoveduje sporazum, podpisan z MDS.
Petru Constantin Luhan
(RO) Strinjam se s pregovorom, da če prihajaš z ribolovnega potovanja in srečaš nekoga na poti, ga moraš naučiti ribariti, ne pa mu dati ribe. Vendar moramo vedeti, da jih moramo naučiti ribariti. Glede te točke imam v mislih države, ki so se nedavno pridružile EU in se morajo še vedno učiti. Vendar se ne morejo učiti brez tuje pomoči. Prav tako jim moramo za to zagotoviti sredstva. Osebno verjamem, da zdravo gospodarstvo pretežno sestavljajo srednje velika podjetja. Posledično morajo biti ekonomske, socialne in teritorialne kohezijske politike osredotočene zlasti na dodeljevanje evropskih kohezijskih sredstev tej vrsti gospodarstva. Želel bi dodati, da je bila ekonomska, socialna in teritorialna kohezijska politika nedavno zanemarjena v smislu opredeljevanja prednostnih nalog Evropske unije.
(Predsednik je prekinil govornika)
Victor Boştinaru
(RO) Medtem ko poslušam gospo Băsescu, si ne morem pomagati, da ne bi izjavil: "O, les pauvres! Kakšna pobožna preprostost v Evropskem parlamentu".
Če se vrnem k resnejšim zadevam, gospodarsko krčenje v državah srednje Evrope je doseglo skrajno razsežnost. Razlike med temi državami in bogatimi državami Zahodne Evrope se večajo. Nadalje, zmogljivosti ustvarjanja gospodarskih in finančnih spodbud teh držav ostajajo na tako nizki ravni, da je skoraj zanemarljiva. Pozornost Evropske komisije bi rad pritegnil k dejstvu, da so zaradi družbenih stroškov, znatnega povečanja brezposelnosti in močnega zmanjševanja proračuna zmanjšane tudi zmogljivosti teh držav za zagotavljanje sofinanciranja projektov iz evropskih sredstev. Vsi ti dejavniki lahko države srednje Evrope obsodijo...
(Predsednik je prekinil govornika)
Lajos Bokros
(ES) Gospodu Almunii bi rad postavil nekaj zelo enostavnih vprašanj, ki niso zahtevna za prevajanje. Kaj mislite o spremembi meril Maastrichtske pogodbe, da bi se morda vključilo novo merilo, ki se nanaša na plačilne bilance, in sicer najvišja meja za trenutne primanjkljaje in zunanji dolg?
Kaj mislite o politiki menjalnih tečajev? Ali je med recesijo bolje ohraniti fiksni ali prožni menjali tečaj?
In tudi, ali je za tiste države, ki so sprejele evro ne da bi bile članice Evropske unije, to sprejetje prednost ali slabost v pogajanjih glede sprejemanja odgovornosti za evrsko območje v prihodnosti?
Csaba Sógor
(HU) Gospod predsednik, gripa zruši tiste, ki imajo slaboten organizem. Zato države srednje in vzhodne Evrope ne potrebujejo le "cepiva", ampak tudi nekaj, kar bo utrdilo njihov organizem. Veste, kaj mislim. Spremembo režima je treba podpreti, ne le gospodarstva, čeprav je treba seveda tega tudi podpreti. Razlog je, da so v velikem številu držav srednje in vzhodne Evrope gospodarstvo, mediji in politika danes še vedno v rokah tistih, ki so preteklih 40 let sistematično uničevali to regijo.
Torej moramo podpreti to, kar imenujemo evropske vrednote, da ena država - v Evropi večjezičnosti - ne bo razpravljala o potrebi po zakonu o jeziku in druga ne bo poskušala v pogodbo namesto evropskih vrednot vtihotapiti kolektivne krivde kot le opombo pod črto. Torej države srednje in vzhodne Evrope morajo...
(Predsednik je prekinil govornika)
Zigmantas Balčytis
(LT) Hvala gospod predsednik, gospod komisar, na neki stopnji smo Litovci leta 2006 dejansko tudi poskušali uvesti evro, a smo žal za eno stotinko zgrešili merila. Vseeno pa se vam želim zahvaliti, gospod komisar, za preteklo obdobje, za opravljeno delo in za zelo dobro sodelovanje.
Glede današnje težave pa resnično mislim, da so se pogoji spremenili in da je bilo podanih nekaj dobrih predlogov za pregled nekaterih stvari. Nikakor s tem ne predlagam maastrichtskih meril, ampak zelo osnovne stvari, ki bodo vsaki državi dale možnost za urejanje cen. To so različni mehanizmi menjalnih tečajev in mnoge druge stvari.
Rad bi, da Evropska komisija upošteva ta predlog in se zahvali gospodu Verhofstadtu, ki je namignil, da bi morda lahko v prihodnosti sedli in umirjeno razpravljali o tem, kako lahko pomagamo državam vzhodne Evrope, baltskim državam, saj dejstva glede brezposelnosti...
(Predsednik je prekinil govornika)
Joaquín Almunia
Gospod predsednik, najlepša hvala gospodu Verhofstadtu, ki je sprožil to razpravo in vsem, ki so govorili. Zelo sem vam hvaležen za vaše prispevke in zamisli.
Dovolite mi, da začnem z besedno zvezo, ki jo je uporabil gospod Verhofdstadt. Dejal je, da dejstvo, da obstajajo države v srednji in vzhodni Evropi, ki niso del evrskega območja, pomeni, da obstaja "rideau de fer" (železna zavesa). S tem se ne strinjam, ker so nekatere države srednje in vzhodne Evrope, ki še niso v evrskem območju, v izredno težavnih gospodarskih razmerah, a tu so tudi druge, katerih gospodarske razmere niso nič težje kot razmere zrelih in naprednejših gospodarstev. Slednje so del Evropske unije mnogo dlje, mnogo dlje prejemajo sredstva iz Evropske investicijske banke in strukturnih skladov in so v evrskem območju, pa imajo enako resne in včasih še resnejše težave kot mnoga gospodarstva v srednji in vzhodni Evropi.
Ta težava zato ni železna zavesa, ki ne obstaja že dvajset let, in ne drži, da se instrumenti, ki so na voljo Evropski uniji, ne uporabljajo v tej regiji, ker se uporabljajo, kakor sem povedal v uvodnem govoru. Nekateri med vami ste namigovali na to, drugi pa se dozdevno ne zavedate, da se instrumenti uporabljajo v mnogo večji meri, kot smo si lahko to predstavljali, ko se je leta 2007 začela ta kriza.
Z vsem spoštovanjem, težava ni v tem, kako so razlagana merila za vstop v evrsko območje, in o tem smo že mnogokrat razpravljali v tem Parlamentu. To ni težava. V tem Parlamentu je bilo izrečenih nekaj kritik glede tistih, ki so se takrat odločili, da nekaterim sedanjim članicam evrskega območja dovolijo, da se pridružijo, ko ni bilo popolnoma jasno, ali so bili pogoji izpolnjeni. To, kar doživljamo sedaj, je, da gospodarstva, ki niso dobro pripravljena za obvladovanje krize, kot je ta, najbolj trpijo, znotraj in tudi zunaj evrskega območja. To je težava, s katero bi se morali ukvarjati.
Ali moramo več sodelovati? Seveda moramo. Ali moramo okrepiti Evropske instrumente? Seveda moramo. Komisija poziva Svet in Parlament, naj to storita. Parlament prav tako poziva Komisijo, naj to stori, jaz pa Parlament pozivam, naj pozove Svet, da to stori, ker Svet ni sprejel predloga Komisije, da se ukrepi Evropskega socialnega slada v letih 2009 in 2010 100-odstotno financirajo iz evropskih sredstev v tistih državah, ki imajo koristi od Evropskega socialnega sklada. Hvaležen bi vam bil, če bi to povedali Svetu.
(FR) Danes sem zadnjič tu v svoji vlogi komisarja za ekonomske in monetarne zadeve in Svetu ECOFIN bi rad prenesel vaše stališče, ki je enako mojemu. Zagotovo verjamem, da je v takšnih časih pomembno uporabljati strukturne sklade in kohezijski sklad drugače, kot je predvideno v običajnih razmerah. Nadaljeval bom v svojem maternem jeziku.
(ES) Strinjam se. Strinjam se z mnogimi zamislimi iz šestih točk, ki jih je omenil gospod Verhofstadt in jih je vključil v pismo predsedniku Evropske komisije in predsedniku Evropske investicijske banke. Strinjamo se v mnogih pogledih. V mnogih pogledih že ravnamo v skladu s točkami, ki jih je podal. Te sem navedel že takoj, ko sem prvič govoril.
Vendar pa pomisliti, da se je z uporabo evropskih instrumentov mogoče izogniti zahtevnim prilagoditvam, da bi lahko reševali posledice recesije, kakršna je ta, kaže na pomanjkanje ozaveščenosti glede intenzivnosti recesije, ki jo trpimo, v in zunaj evrskega območja, v srednji in vzhodni Evropi in tudi v zahodni Evropi. Ta je bila tako intenzivna, da si lahko predstavljamo, kako je na primer Irska izvedla tako izredno zahtevne prilagoditve, ne zaradi tega, ker bi tako rekel Mednarodni denarni sklad, ali zato, ker ji je to vsilil kdor koli iz Bruslja, ampak zato, ker irske oblasti menijo, da je to najboljši način za čim prejšnjo prilagoditev njihovega gospodarstva in za premik naprej z enakim zagonom, kot so ga imeli pred krizo.
Družbene posledice teh prilagoditev zadevajo nas in zadevajo mene osebno, ravno toliko ali še celo bolj, kot zadevajo Parlament. Lahko vam povem, glede na to, da je to splošno znano, da je Komisija z uporabo aranžmaja pomoči za plačilne bilance zmanjšala mnogo prilagoditev, ki so jih predlagale vlade držav, ki imajo koristi od teh virov. Še naprej bomo to počeli. Prav tako smo se trudili, kolikor je bilo mogoče, ohraniti zneske v nacionalnih proračunih, da bi lahko skupaj financirali evropske sklade, ker bi imela drugače znižanja investicijskih odhodkov, ki bi jih bilo treba uporabljati za skupno financiranje evropskih skladov, zelo negativne posledice v teh državah.
Vendar pa smo priča pozitivnim znakom, kar je prav tako pomembno povedati v razpravi, kot je ta. Tega ne bi mogli reči v podobni razpravi oktobra 2008. Decembra 2009 je treba povedati, da obstajajo pozitivni znaki, da počasi vidimo luč na koncu predora, vključno z državami, ki najbolj trpijo zaradi te krize, kot so Latvija, Litva, Estonija in Irska.
Še vedno se spoprijemamo z veliko mero negotovosti in ovire, ki se jih moramo lotiti, so zelo velike, a na koncu predora je luč.
Ko bo recesija torej premagana, ali bomo takrat spet počeli isto, kot smo počeli pred njo? Resnično upam, da ne! Ker je v vlogi komisarja za ekonomske in monetarne zadeve to moj zadnji govor v Parlamentu o gospodarstvu, mi dovolite, da podam nekaj točk, ki niso med šestimi točkami gospoda Verhofstadta in o katerih bi morali razpravljati.
Najprej v smislu našega doživetja te krize, države srednje in vzhodne Evrope potrebujejo mnogo bolj uravnotežen model rasti. Ne morejo biti odvisne samo in izključno od financ tujih naložb. Mnogi med vami ste govorili o malih in srednje velikih podjetjih in strinjam se z vami. Ta ne morejo biti odvisna samo in izključno ali skoraj izključno od tujih bank, ker, ko gre za nadzor ukrepov finančnega sistema, je zelo težko imeti nadzorne organe in finančno politiko, ki služi interesom vsake države, če dejansko vse banke niso iz te države in sprejemajo strateške odločitve, ki temeljijo na interesih njihove države izvora. Glede na povedano, je treba povedati, da se tuje banke v tistih državah vedejo izredno dobro, kot sem že povedal.
Povečati moramo stopnjo porabe strukturnih skladov. V sedanjih finančnih perspektivah smo predlagali zelo visok znesek sredstev za vašo odobritev, ki ga je v tem obdobju finančnih perspektiv mogoče usmeriti skozi strukturne sklade. V mnogih primerih državam ne uspeva uporabiti teh sredstev, in še vedno je nekaj prostora za ukrepanje, v nekaterih državah to znaša 4 % njihovega letnega BDP. 4 % letnega BDP in ta denar se ne uporablja ustrezno.
Zagotoviti moramo mnogo več podpore za vključevanje infrastruktur in še naprej moramo razpravljati o tem, kako to storiti. V delih regije so ozka grla, ki jih še nismo premagali v okviru infrastruktur za integracijo njihovega gospodarskega prostora in proizvodne strukture znotraj zahodne Evrope.
Nazadnje pa se posledice te krize v družbenem smislu bolj čutijo v državah, ki nimajo zadostnega sistema socialne zaščite ali socialne države. Tako je deloma zato, ker nimajo zadostne stopnje rasti, dohodkov ali bogastva, a deloma je tako zato, to je treba povedati, ker je v nekaterih izmed teh držav v letih pred krizo veljala davčna politika "manj je več" in ko je za financiranje javnih ukrepov potreben denar, tega ni, ker ni nikakršnih prihodkov. To je tudi nekaj, o čemer velja razmisliti za prihodnost.
Predsednik
Razprava je zaključena.
Pisne izjave (člen 149)
Elena Oana Antonescu  
V času, ko svetovna gospodarska kriza še naprej negativno vpliva na Evropo, države srednje in vzhodne Evrope čutijo njene posledice intenzivneje zaradi obstoječih razlik v gospodarskem razvoju med starimi državami članicami in tistimi, ki so se pridružile v zadnjih krogih širitve. Gospodarska kriza te razlike povečuje, kar pomeni še dodaten pritisk na vlade v teh državah, ki se morajo soočati s strogimi makroekonomskimi pogoji, družbenimi posledicami krize, prav tako pa morajo reševati tudi težave, ki nastajajo zaradi ranljivosti finančnega sistema in trajnosti javne zdravstvene oskrbe in sistemov socialnega zavarovanja. Ob upoštevanju teh pritiskov na področju gospodarske in družbene politike, upam, da bo Komisija sprejela enoten načrt, osredotočen na specifične probleme te regije. To mora biti načrt, ki podpira prizadevanja teh držav, da ohranijo gospodarsko in družbeno ravnovesje. Države srednje in vzhodne Evrope so vzele posojila, ki so jih zagotovili MDS, Svetovna banka in Evropska unija, v poskusu, da bi premagale svoje domače težave. Vendar pa se finančna sredstva ne uporabljajo v meri, potrebni za podporo ukrepov, ki so jih sprejele te vlade. Zaradi tega pozivam, naj se poskrbi, da bodo ta sredstva na voljo hitreje, in naj se sprejme načrt, s katerim bodo podprta gospodarstva na tem območju.
Sebastian Valentin Bodu  
Romunija in Bolgarija čutita poln vpliv svetovne gospodarske recesije, ki je zadela zadnji državi, ki sta se pridružili Evropski uniji, ob razlikah z razvitimi gospodarstvi drugih držav članic. V zadnjih raziskavah Evrobarometra je izpostavljeno, da prebivalstvo obeh držav navaja, da jih zelo skrbi gospodarska pot razvoja njihove države, pa tudi način, kako kriza vpliva na vsakega državljana osebno. Poleg zaključkov raziskave Evrobarometra pa se bo vpliv krize sredi zime še poslabšal. Nacionalne vlade so dolžne sprejeti najboljše ukrepe za zagotavljanje, da bodo zimo preživele brez kakršnih koli drastičnih družbenih posledic. Mednarodni denarni sklad in Evropska komisija sta bila vključena v pomoč Romuniji in Bolgariji, finančno in tudi z zagotavljanjem strokovne pomoči s določitvijo določenih makroekonomskih kazalnikov. Večja vključenost Evropske komisije pri stabilizaciji romunskega in bolgarskega gospodarstva bo imela pozitiven vpliv po vsej Evropski uniji, ki si trenutno ne more privoščiti kakršnih koli večjih neravnovesij. Na vse države članice Evropske unije vplivajo različni vidiki krize. Vendar pa je očitno, da nove države članice preživljajo težje čase kot dobro uglašena gospodarstva starih držav članic. Solidarnost je ena temeljnih vrednot Evropske unije in gospodarska recesija je pravi čas, da se jo pokaže.
András Gyürk
v pisni obliki. - (HU) Na začetku leta smo z zadovoljstvom ugotovili, da je bilo kot del svežnja za gospodarsko spodbudo, ki je bil takrat uveden, 3 milijarde EUR razporejenih za izboljšave na področju energije. Evropska komisija je po pravici priznala, da je bila podpora potrebna za ustvarjanje alternativnih dobavnih poti in tudi za medsebojno povezavo energetskih omrežij. Vendar pa je naše zadovoljstvo pomešano z določeno mero razočaranja. Če pogledamo posebne zneske podpore, lahko ugotovimo, da sveženj za podporo zanemarja srednjo in vzhodno Evropo, ravno tisto območje, ki je najbolj ranljivo v smislu oskrbe z energijo. Francosko-belgijska plinska povezava prejema več podpore kot povezave srednje in vzhodne Evrope. Medtem ko bo francosko-belgijska povezava sedma v vrsti, ki se bo pridružila obstoječim šestim, je takšna infrastruktura pogosto odsotna v novih državah članicah. Poleg te zadeve smo bili nezadovoljni tudi zato, ker so bile iz svežnja za podporo popolnoma izpuščene izboljšave energetske učinkovitosti. Vendar je to natanko tisto področje, kjer bi bilo najlažje doseči glavni cilj svežnja, in sicer ustvarjanje delovnih mest. Zaradi omenjenih slabosti menimo, da sta ti dve stvari najpomembnejši. Najprej, prihodnji načrti za podporo morajo biti osredotočeni na tiste regije, kjer imajo energetske naložbe najvišjo dodano vrednost. Drugič, energetska učinkovitost, ki se pogosto omenja v krogih EU, ne sme biti pozabljena, ko bodo v prihodnosti sprejemale proračunske odločitve, zlasti, če vemo, da lahko učinkovitejša raba energije že proizvede popolnoma presenetljive kratkoročne izide.
Tunne Kelam
, v pisni obliki. - Čestitam Komisiji za njena prizadevanja za evropsko gospodarstvo. Vednost, da EU zagotavlja ukrepe za tiste, ki jih najbolj potrebujejo, ponovno potrjuje in jamči, da bomo iz te gospodarske krize prišli vsi močnejši kot prej. Rad bi poudaril pomembnost izgube vseh obstoječih ovir za gospodarstvo, trgovino in prost pretok na trgu delovne sile. Končanje integracije evropskega enotnega trga mora biti glavni kratkoročni cilj. Le to nam bo pomagalo, da se bomo lahko učinkovito spoprijeli z morebitno krizo v prihodnosti. Ena najmočnejših pobud, ki jih ima EU, je to, da je del evrskega območja. Evro je pomembna spodbuda za naložbe/vlaganja in gospodarsko rast, ki zmanjšuje ranljivost. Resnično upam, da bo naša država, Estonija, uspela izpolniti merila, ki so potrebna za pridružitev k evrskemu območju. Estonija ima enega najnižjih tujih dolgov v Evropi in je uspela dati na stran dovolj rezerve ob gospodarski rasti, da bi se lahko sedaj spoprijela s krizo s svojimi lastnimi sredstvi. Dalje, prepričan sem, da nam bodo sedanja sredstva iz evropskih sredstev in obeti za priključitev evrskemu območju omogočili, da naslednje leto učinkovito zmanjšamo brezposelnost.
Wojciech Michał Olejniczak  
Gospe in gospodje, več kot leto dni po največjem udarcu za ameriško družbo po 9/11, po objavi stečaja banke Lehman Brothers, smo zaradi nadaljnjih izkušenj pametnejši. Kar se je zgodilo v zadnjih 12 mesecih, je jasen dokaz o zmotnih domnevah neoliberalnih politik, in tako kot pri 9/11, nas je to prepričalo, da smo začeli na svet gledati drugače. Gospodarska kriza je v bistvu prizadela vse dele sveta, a najpomembneje zame, prizadela je več milijonov Evropejcev. Poročilo, ki ga je objavila Svetovna banka pred nekaj dnevi, ne pušča nobenega dvoma, da države članice EU v vzhodni Evropi potrebujejo pomoč in ne le na področju njihovih notranjih zadev. Če lahko ta kriza povzroči revščino 11 milijonov prebivalcev vzhodne Evrope in srednje Azije, nadaljnjih 23 milijonov pa jim lahko sledi do konca leta 2010, ne moremo biti nikakor zadovoljni. Finančna podpora je ključnega pomena, a to velja tudi za intelektualno podporo, za ustvarjanje ustreznih socialnih programov za države, ki najbolj čutijo učinke krize. Med prejšnjo krizo so se družine lahko rešile tako, da so se preselile ali pa opravljale več del. Danes ima kriza globalne razsežnosti, kar onemogoča takšne rešitve. Če ne želimo več gledati učinkov dogodkov izpred enega leta, moramo uporabiti bistveno več evropskih sredstev, poskrbeti, da bo naš cilj spodbujanje zaposlovanja in krepitev mednarodnega sodelovanja. Vsi ti ukrepi bi morali biti osredotočeni na eno stvar - socialno politiko.
Czesław Adam Siekierski  
Države srednje in vzhodne Evrope so izredno intenzivno čutile učinke gospodarske krize. Padajoči gospodarski kazalci pa so bili v mnogih državah tudi stvarnost lanskega leta. Vendar pa je treba poudariti, da so različne države različno uspešno obvladovale krizo. Očitno vodilna država v regiji z ugodnimi rezultati je Poljska. Kakor je v razpravi priznal gospod Almunia, je Poljska edina država, ki se je izognila recesiji in ohranila pozitivno dinamično rast skozi krizo. Kljub dejstvu, da se gospodarske razmere v regiji počasi stabilizirajo, pa velja premisliti o vrsti ukrepov, ki bi jih bilo treba sprejeti za povrnitev gospodarske rasti in v izogib podobnim nemirnim časom v prihodnosti. Kratkoročno bi morale vlade zadevnih držav sprejeti odločnejše strategije za rešitev iz krize. Uravnotežiti morajo proračunske odhodke, se aktivno boriti proti brezposelnosti in socialni izključenosti in ustvariti pogoje za razvoj podjetij na eni strani in pogoje za povečanje povpraševanja na drugi. Enako pomembna kot so ukrepi na nacionalni ravni pa je zunanja pomoč. Evropske in mednarodne finančne ustanove bi morale ustvariti posebno posojilno linijo za mala in srednje velika podjetja in za podporo infrastrukturnih projektov. Ti ukrepi bi vsekakor prinesli rast pri zaposlovanju in izboljšanje socialnih razmer. Dolgoročno se zdi najboljša rešitev vstop v evrsko območje in ustvarjanje pogojev za uravnoteženo in stabilno rast.
Csaba Sándor Tabajdi  
V preteklem letu se je boj proti krizi izvajal prvenstveno na ravni držav članic, z uporabo instrumentov držav članic. Države članice EU so v glavnem preučevale sprejemanje ukrepov na nacionalni ravni in ne na ravni EU, ko je šlo za oživitev gospodarstva, zagotavljanje pomoči podjetjem in ohranjanje delovnih mest. V nekaterih primerih ni bilo niti najmanjše pričakovane ravni usklajevanja, sporazumov ali sodelovanja. Stare države članice, ki imajo močnejša gospodarstva in več prostora za manevriranje v smislu proračuna, so izdelale svežnje, ki so bili prvenstveno osredotočeni na domače trge, in v mnogih primerih so se uporabljali protekcionistični instrumenti, ki izkrivljajo konkurenco. Očiten primer tega je bila podpora, ki jo je predsednik Francije Nicolas Sarkozy ponudil podjetju Peugeot, pri kateri je za pogoj določil ohranitev delovnih mest v Franciji, med tem ko je bilo treba presežne delavce odpustiti v bolj oddaljenem obratu v Sloveniji.
Na podobno diskriminacijo lahko naletimo v zvezi s finančnim sektorjem v srednji Evropi in v baltski regiji, saj zahodna matična podjetja še do danes preusmerjajo ustvarjene dobičke v svojih podružnicah, ki delujejo v tej regiji. Kreditni krč ima posebno močan učinek na področje malih in srednje velikih podjetij, ki zagotavlja večino delovnih mest in zaradi krčenja izvoznih trgov in zmanjšanja razvojnih priložnosti odpušča ogromno delavcev. To pomeni, da se gospodarska kriza neizogibno spreminja v krizo zaposlovanja in socialno krizo. Zaradi tega pozivam vlade EU15, naj ponovno storijo vse, kar lahko, da blokirajo protekcionistične ukrepe in se uprejo vedenju domačih bank, ki kršijo načela notranjega trga.
Iuliu Winkler  
v pisni obliki. - (HU) Globalna gospodarska kriza je imela različne učinke na različne države Evropske unije. Države članice v srednji in vzhodni Evropi so se izkazale za najbolj ranljive. Dejansko stanje je pokazalo, da so imele države članice neenak dostop do instrumentov, ki jih vsebuje Evropski načrt za oživitev gospodarstva. Prav tako smo opazili, da so države članice v evrskem območju uživale najboljšo zaščito proti krizi. Ni naključje, da so države, ki niso imele koristi instrumentov za oživitev in niso članice evrskega območja, močneje čutile krizo. Začetek veljavnosti Lizbonske pogodbe je pomenil konec obdobja institucionalne reforme Evropske unije.
Sedaj so za krepitev kohezije Evropske unije potrebna skupna prizadevanja. To je nujen pogoj, da EU iz te krize pride okrepljena, kot ključna svetovna akterka. Vpliv socialne in razvojne krize se bo najbolj čutil v letu 2010. Nove države članice bodo zagotovo njene glavne žrtve. Potrebujemo načrt za oživitev gospodarstva, ki je dejansko enako dostopen vsem državam članicam. Poleg tega je treba poskrbeti, da bodo pogoji za pridružitev evrskemu območju prožnejši. Ti očitni ukrepi bodo prispevali k ustvarjanju močne Evrope v skupnost s pol milijarde državljanov, ki zagovarjajo enake vrednote in jih vodijo enake zamisli.
