Investera i teknik med låga koldioxidutsläpp (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om en muntlig fråga till rådet och kommissionen från Herbert Reul, om meddelandet om att investera i utvecklingen av teknik med låga koldioxidutsläpp - B7-0011/2010).
Herbert Reul
frågeställare. - (DE) Fru talman, herr kommissionsledamot, herr rådsordförande! Denna fråga handlar om den plan som kommissionen lade fram 2007 för att främja teknik med låga koldioxidutsläpp på energiområdet så att denna teknik snabbt skulle kunna komma till användning. Mycket specifika åtgärder föreslogs: Europeiska industriella initiativ, framför allt när det gäller vindkraft, solenergi, bioenergi, avskiljning och lagring av koldioxid, elnät och fissionskraft, skapandet av en europeisk allians för energiforskning, en hållbar omformning av europeiska infrastrukturnät för energi, ständigt uppdaterade europeiska system för energiteknik och inrättandet av en styrgrupp för strategisk energiteknik.
Men i det skedet var det en central fråga som inte besvarades, nämligen frågan om finansiering. Genom det sjunde ramprogrammet för forskning tillhandahålls 886 miljoner euro per år för energiforskning. Alla inser dock att detta inte räcker. År 2009 lade kommissionen fram sitt meddelande om finansiering av energiteknik med låga koldioxidutsläpp, där den förklarade att det var nödvändigt att tredubbla finansieringen för energiforskning under de kommande tio åren. Detta skulle innebära att 50 miljarder euro skulle behöva investeras. I meddelandet anges hur pengarna för den viktigaste koldioxidsnåla tekniken bör fördelas så att EU kan komma ifrån sitt starka beroende av fossila bränslen och uppnå en större minskning av koldioxidutsläppen. I den slutgiltiga planen räknar man med 6 miljarder euro för forskning i vindkraft, som enligt kommissionen skulle kunna stå för en femtedel av EU:s energileveranser 2020, 16 miljarder euro för solenergi, för att utveckla nya principer för solceller och uppnå en betydande industriell koncentration av solenergianläggningar, och 9 miljarder euro för forskning om bioenergi, som skulle stå för 14 procent av EU:s energibehov. För att integrera förnybara energikällor på energimarknaden skulle elnäten få 2 miljarder euro, så att hälften av näten skulle kunna drivas enligt principen om ”smarta nät”. Utöver förnybara energikällor planeras ytterligare 13 miljarder euro för upp till 12 projekt på området avskiljning och lagring av koldioxid, samtidigt som kärnenergiforskningen skulle tilldelas 7 miljarder euro. Enligt finansieringsförslaget skulle ytterligare 11 miljarder euro anslås till programmet ”smarta städer” för att utforma lämpliga åtgärder även på detta område.
Kommissionen hävdade i detta sammanhang att offentlig-privata partnerskap är det mest trovärdiga sättet att finansiera energiforskning på, men kunde inte ange exakt hur finansieringsbördorna i så fall skulle fördelas mellan de båda sidorna. För närvarande är fördelningen inom energiforskningen 70 procent privat och 30 procent offentligt, vilket inte inkluderar kärnforskning. EU hävdar att det krävs en avsevärd ökning av den offentliga finansieringen. Vid projekt där riskerna är högre bör den offentliga finansieringen spela en större roll, uppgav kommissionen. För att optimera insatsernas verkan begärde kommissionen att EU-program inrättas, särskilt på områden där det finns ett tydligt mervärde på EU-nivå, t.ex. där programmen är för dyra för enskilda medlemsstater. För närvarande finansieras 80 procent av de offentliga investeringarna i icke kärnbaserad energi på nationell nivå. Slutligen lämnas frågan om varifrån pengarna ska tas öppen i meddelandet. Kommissionen räknar med att det finns behov av ytterligare 75-80 miljarder euro.
Vårt arbete i utskottet koncentrerades därför på att försöka klargöra några frågor som gäller finansieringen. Jag vill bara påminna er om frågorna. För det första, vilka prioriteringar kommer kommissionen att göra i färdplanen 2010-2020 för att främja finansiering av teknik med låga koldioxidutsläpp? När kommer man att inleda de industriella initiativen i detta sammanhang? För det andra, hur tänker kommissionen gå till väga för att frigöra ytterligare medel från EU-budgeten? Hur avser kommissionen specifikt att garantera att medel kommer att börja utgå tidigare än resurserna från det åttonde ramprogrammet? Kommer kommissionen att se till att budgeten för de olika industriella initiativen respekteras? Sist men inte minst, hur kommer kommissionen - och allt detta gäller naturligtvis också rådet - göra ytterligare resurser tillgängliga från EU:s budget för att finansiera andra tekniska vägar som de som tas upp i meddelandet, bland annat lagringsteknik, havsenergi och så vidare? Jag behöver inte läsa upp alla frågorna. Vi har lagt fram frågorna här, och vi ber om svar från rådet och kommissionen.
Pedro Luis Marín Uribe
rådets ordförande. - (ES) Fru talman, mina damer och herrar! Jag vill inleda mitt anförande med att betona betydelsen av den strategiska energiplanen och det nödvändiga bidrag den kommer att ge för att påskynda utvecklingen och tillämpningen av teknik för ren, hållbar och effektiv energi.
Utan denna plan kommer det inte att vara möjligt att uppnå de mål vi har ställt upp för 2020, och inte heller att genomföra övergången till en koldioxidsnål ekonomi i den omfattning vi skulle önska fram till 2050.
Jag är glad över att se att det finns ett brett samförstånd mellan parlamentet och rådet när det gäller vikten och nödvändigheten av planens mål och de resurser som behöver ställas till förfogande.
Rådet (transport, telekommunikation och energi) planerar att anta slutsatser om den strategiska planen för energiteknik (SET-planen) vid sitt sammanträde på fredag, den 12 mars. Dessa slutsatser kommer att utgöra en viktig referenspunkt för vårens möte i Europeiska rådet som ska hållas den 25 mars, med tanke på att klimatfrågan då kommer att stå på dagordningen.
Finansieringsfrågan kommer att behandlas i det utkast till slutsatser som ska debatteras vid rådets möte, även om den kommer att behandlas med viss försiktighet. Vi vill inte föregripa de förhandlingar som måste hållas om den frågan med tanke på nästa budgetram.
Jag ska nu beskriva de viktigaste punkterna i utkastet till slutsatser. För det första är tiden inne att gå ifrån tekniska färdplaner till det operativa genomförandet av europeiska industriinitiativ. Vi bör göra detta steg för steg men så snabbt som möjligt.
För det andra bör vår strategi för det framtida samarbetet inom europeisk energiforskning inriktas på att använda offentliga resurser effektivt och skapa flexibla offentlig-privata partnerskap med industrin. Därför uppmanar vi kommissionen att inrätta en plattform som inbegriper alla berörda finansiella organisationer så att dessa kan utbyta information och bästa praxis och samtidigt samordna sina åtgärder på det sätt som bedöms nödvändigt.
För det tredje, med tanke på den omfattning offentlig-privat finansiering på medellång sikt som behövs särskilt för att stödja viktiga demonstrationsprojekt, kan det bli nödvändigt att öka andelen offentliga investeringar på EU-nivå. Vi bör därför ta detta i beaktande när vi ser över budgeten och när vi förhandlar om nästa budgetram.
För det fjärde bör vi stödja medlemsstaternas regeringar och uppmana dem att ge tillräckliga incitament och konsekventa signaler, så att denna politik kan genomföras. Om nödvändigt bör de också ge betydande tillskott till den offentliga finansieringen för utveckling av koldioxidsnål teknik.
Den femte punkt som ska nämnas är att kommissionen och Europeiska investeringsbanken (EIB) redan samarbetar för att förbättra samordningen och kontinuiteten i finansieringen av demonstrationsprojekt inom energisektorn som involverar stora tekniska risker. De arbetar också med att mobilisera och tillhandahålla andra finansieringskällor, både offentliga och privata.
Slutligen överväger kommissionen och EIB optimala finansieringspaket för större demonstrationsprojekt. Därför uppmanar vi också kommissionen att analysera nya sätt att kombinera resurser från olika källor och att utforma ett särskilt verktyg för att finansiera det kommersiella sjösättandet av koldioxidsnål teknik.
Allt detta ger ett tydligt budskap för framtida investeringar i utvecklingen av koldioxidsnål teknik. Trots de allvarliga budgetbegränsningar som vi för närvarande har kommer rådets budskap vid sammanträdet på fredag att uttrycka ett åtagande och på ett positivt sätt lyfta fram betydelsen av denna fråga på EU-nivå samt den centrala betydelsen av att varje medlemsstat investerar i koldioxidsnål teknik.
Janez Potočnik
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Även om jag ersätter min kollega Günther Oettinger i dag är det ett sant nöje att diskutera den koldioxidsnåla teknikens framtid med er.
Jag deltog personligen i stor utsträckning i utarbetandet av den europeiska strategiska planen för energiteknik (SET-planen) i den förra kommissionen och jag är övertygad om att utvecklingen av denna teknik är en av hörnstenarna i den energipolitik vi tillsammans behöver utveckla under kommande år.
I sitt betänkande om SET-planen från juni 2008 angav parlamentet mycket tydligt den lämpliga ambitionsnivån. Vi bör inte sänka denna ambitionsnivå. I dag har ni ställt tre frågor och jag ska besvara dem i tur och ordning.
För det första, och när det gäller våra prioriteringar för 2010 och 2020 och lanseringen av de europeiska industriella initiativen, överensstämmer dessa sex initiativ verkligen med våra prioriteringar - vindkraft, solenergi och bioenergi, hållbar fissionsenergi, smarta nät och avskiljning och lagring av koldioxid är prioriteringar som fick ett tydligt stöd från parlamentet och rådet.
På er begäran har vi också prioriterat energieffektiviteten genom att ta fram ett nytt särskilt initiativ - ”smarta städer” - för att frigöra marknadspotentialen för energieffektiv teknik i städer och regioner. För att prioritera åtgärder inom detta initiativ har kommissionen tillsammans med intressenterna utvecklat teknikplaner för perioden 2010-2020. I dessa planer fastställs konkreta målsättningar och nödvändiga åtgärder för att uppnå dessa. Initiativen kommer att kunna inledas i år, 2010. Smarta städer planeras för året därpå.
Er andra fråga gäller behovet av förutsägbara, stabila och tillräckliga budgetar för SET-planen under den aktuella finansieringsperioden och efter 2014. Vi uppskattar de offentliga och privata investeringsbehoven för utveckling av koldioxidsnål teknik i SET-planen till 8 miljarder euro per år. I dag investeras omkring 3 miljarder euro årligen i EU, vilket innebär att ytterligare 50 miljarder euro behövs för perioden 2010-2020. Överbryggandet av denna klyfta bör vara ett av de främsta institutionella diskussionsämnena under de kommande åren. Insatserna måste fokuseras där de får störst effekt, på så sätt att man undviker dubbelarbete och främjar den största potentiella effekten på marknaden.
Det är tydligt att investeringar på EU-nivå - från det sjunde ramprogrammet eller det europeiska energiprogrammet för återhämtning - inte kommer att räcka. Det kommer inte heller att räcka med de potentiella medlen från de 300 miljoner utsläppsrätter som satts av för demonstration av avskiljning och lagring av koldioxid och innovativ förnybar teknik. I aktuella priser är detta omkring 4 miljarder euro. Stora insatser görs därför, inom både den privata och den offentliga sektorn. Den offentliga sektorn omfattar EU och naturligtvis även medlemsstaterna. För att tala klarspråk så måste största delen av pengarna komma från de platser där största delen av pengarna finns.
För det tredje frågade ni om kommissionen avser att finansiera andra tekniska vägar och förslå ytterligare industriella initiativ. Andra typer av teknik som förtjänar insatser på EU-nivå kommer utan tvekan att komma med tiden, så SET-planen måste förbli flexibel, såsom vi redan har visat med det nya initiativet om energieffektivitet - smarta städer - som vi som sagt räknar med att inleda under 2011. Vi kommer att noga övervaka den mest lovande tekniken genom SET-planens informationssystem. Inom Setis, som detta kallas, arbetar man redan med lagring och havsteknik för att bedöma denna tekniks potential och identifiera de bästa möjligheterna för EU-insatser. Vi har också uppmuntrat inrättandet av en ny teknikplattform för förnybar energi, uppvärmning och avkylning, som bör hjälpa berörda sektorer att bättre definiera sin tekniköverföring.
Jag är mycket glad över att se att detta område får det stöd det förtjänar. Det är mycket viktigt för att vi ska uppnå våra energipolitiska mål. Det är en central fråga för EU och för vår framtid.
Jean-Pierre Audy
Fru talman, herr minister, herr kommissionsledamot! Jag är mycket glad över att se er tillbaka här, herr Potočnik, på er post som kommissionsledamot med ansvar för miljö. Ni är här i stället för vår kommissionsledamot med ansvar för energifrågor. Tack för det, och tack även för ert anförande.
Jag välkomnar den fråga som min kollega Herbert Reul har lagt fram. Han gör rätt i att fråga er hur kommissionen ser på den centrala frågan om koldioxidfria energikällor och finansiering av ny teknik. Världens befolkning växer. Vi kommer att behöva 40 procent mer energi 2030 och jag vill tillägga att 80 procent av denna konsumentefterfrågan kommer att komma från länder utanför Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD).
Mot bakgrund av dessa viktiga utmaningar är lösningen inte att välja en ideologi för att minska vår energianvändning eller att återgå till tankar från det förgångna. EU har därför en skyldighet att ingripa och jag vill säga något om en fråga som kan splittra oss inom våra politiska grupper, nämligen kärnenergin.
När det gäller kärnenergin har vissa medlemsstater en lång tradition. Det gör inte EU privilegierat, men det innebär att vi är skyldiga att bidra till debatten och till finansieringen. Kärnenergin är som bekant en koldioxidfri energikälla, och vi behöver finansiering, särskilt finansiering som kommer från koldioxidkrediter, för att investera i forskning, utveckling och utbildning inom alla dessa områden.
Vi föreslår några ändringsförslag för er med det särskilda syftet att förbättra de resolutioner som har lagts fram, och jag ska avsluta med att tala om kärnenergins biprodukter, som skapar oro bland våra medborgare. Världen har två möjligheter. Långsiktig lagring är det alternativ som Förenta staterna har valt. Vi i EU måste välja en annan strategi, nämligen att utnyttja dessa produkter genom återvinning. Det är det alternativ som Ryssland, Japan och Frankrike har valt.
Vi som ansvarar för säkerheten måste i detta sammanhang, i alla dessa frågor, sätta vår tilltro till forskning och kunskap.
Teresa Riera Madurell
Fru talman, herr minister och rådsordförande, herr kommissionsledamot! Vi vet alla att det redan finns ett tydligt samförstånd om att ju snabbare vi inrättar en grön ekonomi, desto snabbare kommer vi att ta oss ur den ekonomiska krisen.
Flera undersökningar har uppskattat att om vi uppnår målet med en 20-procentig andel av förnybara energikällor, kommer detta att innebära att 2,8 miljoner europeiska arbetstagare sysselsätts inom denna sektor senast 2020. Man förutsäger också att två tredjedelar av de nya arbetstillfällena kommer att skapas i små och medelstora företag. Nyckeln till detta ligger i utvecklingen av grön teknik.
För att detta ska förverkligas stöder min grupp tre viktiga mål. För det första behöver vi ett verkligt åtagande om att öronmärka resurser för den strategiska planen för energiteknik (SET-planen). Det räcker inte att bara omgruppera och döpa om de stödprogram som vi redan har. Vi håller med om att vi behöver ändra vårt mål till en verklig ökning av resurserna för forskning inom förnybar energi och energieffektivitet. Vi bör göra detta omedelbart, vid nästa översyn av budgetramarna och naturligtvis vid förhandlingarna om de nya budgetramarna.
För det andra, om vi vill skapa de arbetstillfällen som vår ekonomi behöver för att komma ur krisen är det mycket viktigt att vi främjar demonstrationsstadiet för innovativ teknik och underlättar utnyttjandet av denna teknik på marknaden.
Slutligen, det potentiella skapandet av grön sysselsättning kan inte gå åt rätt håll om vi saknar högkvalificerad arbetskraft. Vi måste investera i utbildning och information för att stärka banden mellan näringslivet och den akademiska världen, och vi bör främja avancerade kvalifikationer inom forskning och utveckling och innovation så att vi kan fylla eventuella potentiella luckor på arbetsmarknaden för förnybar energi.
Fiona Hall
för ALDE-gruppen. - (EN) Fru talman! Vi kan sätta upp alla möjliga mål för att hantera klimatförändringarna men vi kommer inte att uppnå dem, särskilt inte de mer långsiktiga målen för 2050, om vi inte investerar grundligt och systematiskt i att utveckla och förbättra hållbar teknik med låga koldioxidutsläpp.
USA kritiseras med rätta för att landet inte har undertecknat målen för minskning av växthusgaser, men EU har inte på långt när den investeringsnivå som USA för närvarande har. Utan tillräckliga investeringar kommer EU:s hållbara koldioxidsnåla investeringsprogram att köra fast. Utan investeringar kommer hundratusentals arbetstillfällen som skulle kunna skapas här i EU, och i regioner som min egen, nordöstra England - som redan har inlett övergången till en koldioxidsnål ekonomi - att försvinna till USA eller Kina.
Jag är besviken över att kommissionen backade från ett tidigare utkast till SET-planen, där källorna till den investering som konstaterats nödvändig var tydligt angivna. Kan kommissionen nu vara tydligare, särskilt när det gäller det underskott på 1 miljard euro per år som kommissionsledamoten just nämnde?
Slutligen är det naturligtvis viktigt att uppnå förbättringar inom kärnteknik, särskilt när det gäller driftsäkerhet och avfallshantering, men min grupp anser att ”hållbar fissionsenergi” är en självmotsägelse. Tänker kommissionsledamoten helt enkelt döpa om det sjätte europeiska industriella initiativet till ”kärnenergiinitiativet”?
Claude Turmes
för Verts/ALE-gruppen. - (EN) Fru talman! Jag anser att SET-planen i grunden är ett tomt skal eftersom det inte finns några pengar bakom. Vi behöver verkligen fundera över varifrån pengarna skulle kunna komma. Än värre är att de instrument som kommissionen hade - NER300, återhämtningsplanen och vissa medel som nu finns tillgängliga via Europeiska investeringsbanken - främst prioriterar den så kallade koldioxidsnåla teknik som är minst effektiv och som innebär störst risk.
Under 2008 och 2009 gjordes redan över 70 procent av alla investeringar på marknaden i EU i förnybar energi: vindkraft, solenergi och biomassa. Så hur kommer det sig att vi utformar en SET-plan - med öronmärkta pengar på EU-nivå - som i grunden ger en lägre andel förnybar energi än vad marknaden redan nu utnyttjar, samtidigt som man omdirigerar pengar till koldioxidbindning och kärnfusion, som inte behandlas i detta dokument men som får den överlägset största andelen av EU-pengarna?
Vårt problem är att vi på grund av vissa lobbygrupper inte har modet att göra rätt prioriteringar. Jag menar att till och med det internationella energisamarbetet IEA, som inte är någon grön gräsrotsorganisation, är extremt tydlig med prioriteringarna. Femtiofem procent av all koldioxidminskning kommer att komma från energieffektivitet. Varför tilldelade vi noll euro till energieffektivitet i EU:s återhämtningspaket? Av växthusgasminskningarna kommer 30 till 35 procent att komma från förnybar energi, medan i bästa fall endast 10 procent kommer att komma från koldioxidbindning och 10 procent från kärnenergi. Dessa uppgifter kommer från IEA, som inte är någon grön gräsrotsorganisation. Så när det gäller hur vi tilldelar pengar lever vi i EU inte upp IEA:s budskap till regeringarna.
Den enda utvägen är att fastställa tydliga prioriteringar. Nummer ett: energieffektivitet, nummer två: förnybar energi, eftersom dessa minskar koldioxiden utan att medföra en risk, och därefter den övriga tekniken.
Giles Chichester
för ECR-gruppen. - (EN) Fru talman! Jag beklagar att den vänstra sidan här i parlamentet är så besatt av kärnenergi, vilket har medfört att vi har två resolutioner att ta upp här i dag där en stor del av innehållet överensstämmer förutom när det gäller kärnenergi. Detta är den enda beprövade teknik som kan leverera stora volymer av mycket koldioxidsnål el i Europa.
Om vi ska vänja oss av med fossila bränslen - särskilt olja och kol - kommer vi att behöva all koldioxidsnål energiteknik vi kan få. Många av dessa tekniker är fortfarande mer potentiella än produktionsmässiga, och vi måste se realistiskt på våra framgångar hittills med att uppnå målen för förnybar energi. EU har en historia av att sätta mycket ambitiösa mål och en 100-procentig historia av att misslyckas med att uppnå dessa. Vi måste bli bättre.
Under tiden får vi inte förlora någon tid när det gäller att öka den andel av EU:s energi som tillhandahålls av kärnenergi. Kärnenergin producerar redan den största mängden elektricitet, men när vi byter till alternativ och ny teknik och utvecklar denna kommer vi att behöva en grundläggande elektricitet för att hålla ljusen tända och till exempel för att driva elfordon.
Det finns en enorm potential i ny grön teknik såsom solenergi från Sahara och vindkraftparker i Nordsjön, för att inte nämna avskiljning och lagring av koldioxid och grundläggande förbättringar av energieffektiviteten, där jag - åtminstone på denna punkt - håller med min gröna kollega tvärs över golvet. Men allt detta kräver omfattande investeringar och det är den grundläggande poängen när det gäller dessa frågor.
Marisa Matias
för GUE/NGL-gruppen. - (PT) Fru talman, herr kommissionsledamot, herr rådsordförande! Vi är här för att diskutera förnyelsen av det europeiska energisystemet genom investeringar i koldioxidsnål teknik.
Detta är en av de största utmaningarna, såsom nämndes i meddelandet. Det är en av de utmaningar som vi måste inrikta oss på, men det görs inga klargöranden här, så det är viktigt att ställa dessa frågor och att försöka förtydliga dem. Det verkar dessutom inte bara saknas ekonomiska klargöranden, utan det saknas även politisk tydlighet.
Vi talar om energieffektivitet, om avskiljning av koldioxid, kärnenergi, biobränslen, solenergi, och vi talar om energieffektivitet som det billigaste sättet att minska utsläppen. Det slår mig att det finns andra mycket billigare sätt att minska koldioxidutsläppen som inte ens nämns i meddelandet, till exempel minskad energiförbrukning, småskalig energiproduktion, olika former av distribution och olika projekt, vilka inte bara behöver vara stora strukturer, och tillgång till energi. Jag anser att vi här utan tvekan skulle bidra till större ekonomisk tydlighet om vi väljer den billigaste planen.
Som en del av detta politiska och ekonomiska förtydligande behöver vi därför diskutera vad som enligt mig är en mycket viktig fråga, nämligen att tonvikten alltid ligger på offentlig-privata partnerskap, som om dessa skulle vara lösningen på allt.
När vi frågar varifrån pengarna kommer säger kommissionen att de kommer från de platser där de finns. Jag medger att jag inte känner mig mer upplyst av att få höra att pengarna kommer från den plats där pengarna finns, utan att det anges var detta är.
När det handlar om att räkna med offentlig-privata partnerskap, vilket är vad som systematiskt sker när vi talar om teknik med låga koldioxidutsläpp, är i alla fall ett säkert: Om vi inte vet varifrån pengarna kommer och om vi vet att det finns offentlig-privata partnerskap, vet vi från början vem som kommer att betala. Det är skattebetalarna som kommer att betala inledningsvis, konsumenter som i slutändan också är skattebetalare. Vi vet också att de som betalar mindre är institutioner och privata organisationer. De gör investeringarna och får betalt för dessa, men behåller i slutändan vinsterna för sig själva.
Utan detta förtydligande verkar det som att vi än en gång systematiskt låter framtida generationer betala för en ändrad europeisk energimodell.
Christian Ehler
(DE) Fru talman, mina damer och herrar! I princip håller vi alla med om att SET-planen bör välkomnas. Vi håller med om stora delar av innehållet, men vi har två problem. Å ena sidan kommer vi inte att kunna - och jag vänder mig här alldeles särskilt till Claude Turmes - öka de gemensamma påtryckningarna på medlemsstaterna och på kommissionen om vi fortsätter att hålla en ideologisk debatt där ämnet alltid är kärnenergi. Det är stötestenen i dagens omröstningar. Vi har nått en kompromiss om SET-planen och denna kompromiss är att vi har specificerat de kriterier enligt vilka vi vill stödja detta. Dessa kriterier är klart fastställda, nämligen hållbarhet, konkurrenskraft och trygga leveranser. Vi har uppgett att vi vill arbeta utan begränsningar till specifik teknik och vi har åter en ideologisk debatt om kärnenergi, som är en diskussion som kan föras men som när allt kommer omkring inte är rimlig i samband med SET-planen.
Jag ger er rätt när det gäller frågan om vad SET-planen faktiskt kan uppnå. Har frågan om i vilken utsträckning medlemsstaterna är beredda att hitta en sammanhängande energipolitisk strategi faktiskt lösts? Vad rådet nu har kommit fram till är en rad banaliteter. Problemen är faktiskt inte så mycket vad vi fastställer i SET-planen, utan vilken samverkan som uppnås mellan de olika fonderna för forskning och innovation och pengarna från SET-planen, frågan om demonstrationsanläggningar och frågan om införlivandet av EU-direktiv på nationell nivå. Vi är för närvarande vid en punkt där vi tydligt måste framhålla att vi kan utarbeta en till SET-plan och att vi kan anta en till SET-plan, men vad vi behöver nu är konkreta åtgärder. Med tanke på detta bör vi inte hela tiden diskutera detaljerna. Vi bör öka påtryckningarna på kommissionen och medlemsstaterna så att resultat uppnås med genomförandet.
Marita Ulvskog
Fru talman! Det räcker inte med önsketänkande om man ska klara omställningen till hållbara förnybara energikällor och till klimatsmarta samhällen, utan då kommer det också att krävas stora investeringar. Detta kräver dels att den privata sektorn i högre grad delar ansvaret för att finansiera grundforskningen, dels att medlemsländerna engagerar sig mer. Dessutom måste det skjutas till mer pengar från EU:s budget.
Budgeten måste helt enkelt anpassas, så att den stämmer överens med de politiska prioriteringarna när det gäller sol och vind, energieffektiviseringar osv. Vi måste alltså göra omprioriteringar och omfördela medel inom EU:s budget. Endast så kan SET-planen bli trovärdig och endast så kan vi som sitter i denna kammare bli trovärdiga.
Chris Davies
- (EN) Fru talman! Det är tre år sedan rådet satte upp målet att ha upp till 12 demonstrationsprojekt för avskiljning och lagring av koldioxid i drift senast 2015, och vi har inte uppnått så mycket ännu.
Vi har visserligen identifierat en finansieringskälla och vi har nu ett utkast till beslut från kommissionen, som väntar på att bekräftas av parlamentet, om hur finansieringen ska användas, men först i slutet av nästa år kommer vi att kunna fastställa ett projekt som är berättigat till denna finansiering. Så tidsramen är mycket snäv och det blir allt svårare att hålla tidsfristen 2015. Det blir ständiga dröjsmål.
Jag vill be kommissionen att överväga dessa saker. För det första behöver tidsramen ses över. Är det möjligt att ta bort dagar eller veckor från denna? Och kan vi utöva så stora påtryckningar som möjligt på Europeiska investeringsbanken så att den håller sig inom den tilldelning som den har fått i utkastet till beslut?
För det andra, när kommittéförfarandet väl har avslutats bör kommissionen göra ett uttalande om tidsramen. Den bör offentliggöra detta. Det kommer att bidra till att misstagen begränsas till ett minimum. På så sätt kan vi se till att alla arbetar mot en rad fasta tidsfrister.
Slutligen, kom ihåg att den största enskilda försenande faktorn troligen kommer att vara den ansökan som projektutvecklarna måste göra för att få planeringstillstånd för ledningar och liknande för att leda bort koldioxid. Denna process skulle kunna bli mycket utdragen. Den kan leda till att tidsfristen inte alls kan hållas.
Jag vill därför be om ett uttalande från kommissionen och insistera på att de utvecklare som ansöker om EU-finansiering börjar ansöka om planeringstillstånd nu. De måste vidta konkreta åtgärder.
Konrad Szymański
(PL) Fru talman! Den resolution som har lagts fram åskådliggör mycket väl klimatpolitikens dominans över energitryggheten i EU. Den illustrerar också tydligt Europaparlamentets motvilja mot kärnenergi. Det råkar vara så att kärnenergi är den enda kommersiellt beprövade energikällan med låga koldioxidutsläpp, men trots detta kritiseras den mycket hårt i resolutionen. EU:s begränsade ekonomiska resurser ska investeras i vissa energikällor bara för att dessa är hållbara och detta innebär ett mycket stort ingrepp i marknaden. Denna politik kommer utan tvekan att minska insatserna för stora strategiska infrastrukturprojekt som behövs redan i dag och för stöd till sammanlänkningar. Det kommer helt enkelt inte att finnas tillräckligt med pengar för en tryggad energiförsörjning. Därför kan vi inte ställa oss bakom denna resolution i dag.
Arturs Krišjānis Kariņš
(LV) Fru talman, herr minister, herr kommissionsledamot! Vi vet alla mycket väl att narkotikamissbrukare är mycket farliga, för de kommer inte att låta något hindra dem från att få sin nästa dos. Vi vet att alla former av beroende är ett ovälkommet fenomen som måste avhjälpas. Men vår ekonomi inom EU är beroende, och detta beroende drivs av importerad olja och gas. Det är denna situation som vi behöver förändra. Vi måste öka investeringarna i teknik som direkt kommer att öka användningen och utnyttjandet av solenergi, vindraft, vattenkraft och energi från biomassa i EU. Vidare, det finns flera kraftfulla argument för just dessa särskilda tekniker. För det första, om vi inte investerar i denna teknik, kommer vårt beroende av olja och gas bara att öka och situationen kommer att förvärras. Dessa resurser kommer att bli allt knappare globalt sett och priserna kommer att öka alltmer. För det andra, genom att göra dessa investeringar kan vi samtidigt särskilt främja små och medelstora företag, genom att ge dem vissa fördelar vid ansökan om finansiella resurser och fonder. För det tredje, genom att investera i ny teknik övervinner vi direkt de nuvarande hindren för att balansera elnät med den växlande mängd energi som alstras från sol och vind. Det är dags att agera. Vi måste minska vårt beroende av importerad olja och gas och vi måste stödja investeringarna i just den teknik som ökar och främjar användningen av solenergi, vindkraft, vattenkraft och energi från biomassa.
Tack för er uppmärksamhet.
Britta Thomsen
- (DA) Fru talman! Vi har anledning att vara nöjda med SET-planen. Utan de 59 miljarder euro som nu investeras i sunda energiprojekt kan vi inte uppnå vårt mål för förnybar energi med 20 procent senast 2020. Investeringar i verklig och hållbar förnybar energi står för två tredjedelar av SET-planens medel. Detta gäller till exempel solceller, vindturbiner och biomassa. Men SET-planen är inte bara viktig och läglig eftersom den garanterar oss renare energi. SET-planen är också mycket viktig i våra försök att lägga den sociala och ekonomiska krisen bakom oss. Med dessa massiva investeringar i modern energiteknik kan vi skapa hundratusentals nya gröna arbetstillfällen. Vi kommer också att kunna göra EU till ett kunskapscentrum när det gäller grön och hållbar teknik. Låt oss dock inte glömma att dessa investeringar medför ett ansvar, ett ansvar att se till att många av dem som för närvarande är anställda inom energisektorn ges möjlighet att omskola sig och öka sin kompetens. Därför måste investeringarna i teknik gå hand i hand med investeringar i människor.
Liam Aylward
- (EN) Fru talman! Jag vill komma med två korta påpekanden. Det första gäller betydelsen av investeringar i koldioxidsnål teknik och det andra gäller avskiljning av koldioxid inom jordbruket.
För det första, realistiskt sett är det avgörande att EU inriktar sin uppmärksamhet och sin budget på den europeiska strategiska planen för energiteknik. För att EU ska nå sitt mål för 2020 råder det inga tvivel om att ökade målinriktade investeringar i koldioxidsnål teknik är avgörande.
För det andra krävs det mer forskning och ökade investeringar i avskiljning och lagring av koldioxid som ett praktiskt sätt att bekämpa klimatförändringarna. Här kan jordbruket genom koldioxidbindning spela en nyckelroll och bidra till målen för 2020.
Markbiomassa och naturliga kolsänkor - koldioxid i marken - skulle kunna medföra ytterligare fördelar för jordbrukare genom att minska erosionen och tillsatsen av gödningsmedel. Mer forskning och ökade investeringar krävs för att till fullo utnyttja jordbruket och jordbruksmarken för att avskilja koldioxid och bidra till att nå målen för 2020.
För att mätbara resultat ska uppnås måste innovation och forskning om teknik med låga koldioxidutsläpp stödjas på ett passande och effektivt sätt.
Vicky Ford
- (EN) Fru talman! Jag välkomnar initiativet att tala om investeringar i koldioxidsnål teknik men mer specifikt om energisparande och tryggare och mer diversifierade energileveranser. Jag vill särskilt uppmärksamma användningen av EU-medel.
Den region som jag företräder har en EU-fond på över 250 miljoner euro för ekonomisk tillväxt med låga koldioxidutsläpp. Ambitionerna är visserligen hedervärda men denna fonds bidrag till att faktiskt göra meningsfulla investeringar har inte alls levt upp till förväntningarna.
Östra England, inklusive Cambridge University, är också ett sätet för ledande forskningsanläggningar, och i min region har över 250 kontrakt ingåtts om bidrag inom det sjunde ramprogrammet. Jag har sett utmärkt innovativ forskning, men det finns viktiga frågor om komplexitet, särskilt för små och medelstora företag, byråkrati och dålig anpassning till utvecklingen och vetenskapen. I vissa fall finns det hemska historier om sena betalningar från EU:s sida.
När vi överväger hur skattebetalarnas pengar ska investeras i framtiden bör vi dra lärdom av tidigare händelser och se till att vi spenderar pengarna bättre i framtiden.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Uppnåendet av de klimatmål som satts upp av EU förutsätter att en strategi utformas som stöder en gradvis övergång till en industri med låga koldioxidutsläpp och användning av hållbar energi.
Användningen av ny teknik kan minska energiförbrukningen i byggnader med upp till 17 procent och koldioxidutsläppen från transporter med upp till 27 procent, samtidigt som man genom smart mätning skulle kunna minska energiförbrukningen med upp till 10 procent. En standardmetod krävs för att mäta energiförbrukningen och koldioxidutsläppen för att uppnå en optimal offentlig och privat energiförbrukning. Med detta i tankarna behöver vi ha en gemensam minimiuppsättning specifikationer och kompatibla smarta nät på EU-nivå.
Kommissionen måste medfinansiera så många storskaliga projekt som möjligt för att underlätta användning av smart mätning och smarta nät som standard, också i medlemsstater som ännu inte har denna teknik.
Jag vill fråga om kommissionen för tillfället avser att tillhandahålla ytterligare resurser från EU:s budget för att uppmuntra små och medelstora företag att utveckla teknik för produktion av hållbar energi med låga koldioxidutsläpp.
Tack.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Vi behöver en ambitiös och smart industripolitik för att EU ska kunna behålla både sin globala konkurrenskraft och behålla arbetstillfällen och produktion inom EU. Investeringar i utvecklingen av koldioxidsnål teknik kommer att hjälpa EU att övervinna den ekonomiska krisen och kan skapa omkring 2,7 miljoner arbetstillfällen fram till 2020.
EU måste investera i initiativ på EU-nivå för att främja förnybara energikällor och deras införande i det europeiska elnätet, och investera i biobränslen och gröna transporter. Snabba resultat kan uppnås genom investeringar i smarta städer och i energieffektivitet i byggnader, särskilt bostäder.
Jag uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att öka budgeten för energieffektivitet för hushåll och att, vid halvtidsöversynen av strukturfondernas användning, anta de åtgärder som krävs för att säkra ett bättre upptag av den 4-procentiga andelen av Europeiska regionala utvecklingsfonden för energieffektivitet för hushåll. Detta kommer att göra det möjligt att öka denna andel under perioden 2014-2020.
Tack.
Zbigniew Ziobro
(PL) Diskussionen om att investera i koldioxidsnål teknik handlar om metoder för att anpassa medlemsstaternas ekonomier till kraven på begränsade växthusgasutsläpp. De senaste månadernas klimat- och vädervillkor i Europa har tenderat att ge argument för de forskare som ifrågasätter människans påverkan på klimatförändringarna genom koldioxidutsläpp. Men när vi talar om teknik med låga utsläpp i detta sammanhang bör vi inte desto mindre ställa följande fråga: Hur kan de nödvändiga medlen för att utveckla ren teknik säkras, för att uppnå maximala effekter på kortast möjliga tid?
Jag anser att det system som skapas för stöd till forskning och utveckling bör vara så flexibelt som möjligt, för att möjliggöra att resurserna hanteras på ett sätt som passar den vetenskapliga forskningens dynamik. Frågan uppkommer om huruvida, och på vilket sätt, man planerar att inrätta hållbara stödmekanismer för investeringar i koldioxidsnål teknik?
Slutligen vill jag också tillägga att även om det finns starka argument för investeringar i koldioxidsnål teknik, får detta inte ske på bekostnad av sammanhållningspolitiken.
Bogdan Kazimierz Marcinkiewicz
(PL) Fru talman! I kommissionens meddelande av den 23 januari 2008 med titeln ”Stöd till tidig demonstration av hållbar energiutvinning från fossila bränslen”, som är en del av klimat- och energipaketet, uppgavs det att EU skulle stödja uppförandet av 10 till 12 demonstrationsanläggningar för avskiljning och lagring av koldioxid. I slutet av 2008 tog Europaparlamentet också upp denna fråga i en resolution. I punkt 11 i resolutionen förklarade parlamentet att de åtgärder som hade lagts fram av kommissionen inte räckte för att ge de önskade incitamenten för att uppföra minst 12 demonstrationsanläggningar senast 2015, medan det i punkt 18 ansågs vara nödvändigt att åtminstone de 12 demonstrationsanläggningar som öronmärkts för stöd skulle omfatta alla möjliga kombinationer av de tre olika teknikerna för avskiljning och lagring av koldioxid.
De ekonomiska medlen ska emellertid komma från försäljningen av 300 miljoner utsläppsrätter i reserven för nya deltagare, som också kallas NER300. Det belopp som är avsett för stöd till uppförande av demonstrationsanläggningarna kommer följaktligen att bero på utsläppsrätternas marknadspris. Det uppskattas att detta kommer att uppgå till mellan 7 och 12 miljarder. Av kommissionens förslag i utkastet kan man dra slutsatsen att stödet inom NER300 kommer att omfatta sex projekt för avskiljning och lagring av koldioxid inom elproduktionen och två inom industrin.
Vill rådet i samarbete med kommissionen stödja uppförandet av ytterligare två till fyra anläggningar, och i så fall hur?
Roger Helmer
- (EN) Fru talman! Vi har hört mycket struntprat i dag om gröna arbetstillfällen. Faktum är att vår besatthet av förnybar energi redan driver upp elkostnaderna och tvingar EU-medborgarna till bränslefattigdom. Högre energipriser innebär att energiintensiva företag i EU helt enkelt kommer att ge upp och flytta till mer gynnsamma jurisdiktioner. Högre energipriser innebär lägre tillväxt och högre arbetslöshet, och dessa priser kostar arbetstillfällen. Jag har bara sett en formell undersökning om denna fråga om gröna arbetstillfällen. Den gjordes i Spanien och visade att för varje enskilt arbetstillfälle som skapas inom den gröna sektorn går 2,2 arbetstillfällen förlorade på annat håll.
Om vi verkligen är seriösa när det gäller el med låga koldioxidutsläpp finns det bara en lösning och det är kärnkraft. Vi börjar tala om ny kärnenergikapacitet i EU och det är bra. Om vi vill ha ljuset tänt behöver vi en pånyttfödelse för kärnenergin och det snabbt.
Maria Da Graça Carvalho
- (PT) Forskning och teknik spelar en grundläggande roll i utvecklingen av ett samhälle med låga koldioxidutsläpp. Det är mycket viktigt att investera i en radikal social förändring som grundas på hållbara städer, decentraliserad energiproduktion och industriell konkurrenskraft. Detta är en avgörande politik för ett välmående och hållbart samhälle som är förberett på utmaningarna i samband med klimatförändringar, tryggad energiförsörjning och globalisering, och som är världsledande på området ren teknik.
Syftet med europeiska strategiska planen för energiteknik är just att bidra till detta mål. Jag välkomnar meddelandets centrala riktlinjer om hur man ska organisera insatserna mellan offentlig och privat sektor, och mellan EU-finansiering och nationell och regional finansiering.
Det är emellertid avgörande att utvidga den offentliga finansieringen av vetenskaplig forskning till området ren teknik. EU måste också skapa villkor som främjar större privata investeringar på detta område. Vi behöver snabbt gå från ord till handling.
Prioriteringarna i EU:s kommande budgetramar och det åttonde ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling måste vara energitryggheten, kampen mot klimatförändringar och miljön. Det är det enda sättet för oss att upprätthålla vår industris konkurrenskraft, främja ekonomisk tillväxt och skapa arbetstillfällen.
Patrizia Toia
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Detta är inte bara en rutinmässig debatt utan den ska vara mycket specifik och ställa tydliga och exakta frågor - vilka resurser finns det och varifrån ska man få dessa - och jag hoppas att parlamentet förväntar sig lika tydliga och exakta svar, i dag och vid de kommande mötena i rådet den 12 och 25 mars.
Vi vill tydligt tala om för kommissionen och rådet att EU, som har förespråkat kampen mot utsläpp i atmosfären och klimatförändringar inför hela världen, nu måste vara konsekvent för att inte förlora trovärdighet. Det måste göra allt det kan för att uppnå dessa mål. Vi måste vara medvetna om att talet om en koldioxidsnål ekonomi innebär en typ av kopernikansk revolution för produktionssystemet. Det innebär att mycket måste förändras och det krävs tydliga prioriteringar och politisk vilja, men framför allt tillräckliga resurser och instrument.
Vi vet också att denna kopernikanska revolution är avgörande för att vårt produktionssystem, EU-industrin, ska förbli konkurrenskraftig. I många länder, vid många forskningscentrum och vid många universitet finns redan de intellektuella resurserna - det finns både kapacitet och vilja. Det är nu dags att få igång processen. Alla måste göra detta, som kommissionsledamoten och rådet har sagt. Medlemsstaterna, företagarna och den privata sektorn måste göra det. Jag anser dock att den centrala uppgiften att sätta samman detta komplexa partnerskap är en uppgift för EU.
Mairead McGuinness
- (EN) Fru talman! Vi håller alla med om att ökad energieffektivitet är det första steget i kedjan, men i mitt inlägg vill jag uppmärksamma den politiska förvirringen och oron när det gäller bioenergi.
Jag anser att särskilt Europaparlamentet och även kommissionen, och EU i allmänhet, delvis sprang ifrån bioenergin när livsmedelspriserna ökade under 2007 och 2008. Det är få av oss som talar om de flesta jordbrukares situation i EU i dag, vilken präglas av en förtroendekris eftersom priserna har kollapsat. Ändå får de inget konsekvent politiskt budskap om markanvändning och att använda marken för odling av energigrödor.
Särskilt på Irland har regeringen undvikit att tala om den här frågan. Vad industrin behöver är politisk säkerhet, men politikerna lyckas inte ge denna säkerhet, och vi har sett resultatet av detta.
Om vi talar om att investera i forskning och forskningen inte kommer till användning eftersom vi inte fattar rätt politiska beslut, så slösar vi bort vår tid.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Fru talman, herr kommissionsledamot! Att finansiera övergången till grön teknik med låga koldioxidutsläpp kommer att vara särskilt svårt för de nya medlemsstaterna. En potentiell och mycket viktig källa för centraleuropeiska och baltiska stater skulle vara att använda de utsläppsrätter som samlats inom Kyotoprotokollets system för utsläppshandel och därmed dra nytta av dessa länders klimatresurser. Villkoret för att göra detta är naturligtvis att man inrättar ett system för tiden efter Kyotoprotokollet eller stöd från rådet och kommissionen i våra insatser för att våra kvarvarande klimatresurser ska värderas korrekt. Som föredragande för biogas är jag väl medveten om kostnaden för ny teknik och att teknisk utveckling är mycket viktig. Det är mycket viktigt att eftersträva detta inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken, till exempel genom att ändra sammansättningen av boskapsfoder, genom att införa andra plöjningsmetoder än djupplöjning och införa ny och innovativ teknik.
Bogusław Sonik
(PL) En av de viktigaste prioriteringarna i EU:s långsiktiga strategi bör vara att skapa en innovativ ekonomi, till exempel genom att omforma det aktuella energisystemet utifrån en modell med låga utsläpp, särskilt en som baseras på koldioxidfri teknik. Omkring 80 procent av den primärenergi som används i EU kommer från fossila bränslen. Under tidigare årtionden har nätverk och leveranskedjor utvecklats för att ge samhället energi från just dessa källor. Ekonomisk tillväxt och välstånd har byggts på olja, kol och gas, och det är svårt att ändra detta från den ena dagen till den andra. Den europeiska strategiska planen för energiteknik, som är en grundpelare i EU:s energi- och klimatpolitik, är ett bra steg för att styra EU mot en innovativ ekonomi, naturligtvis förutsatt att den tar hänsyn till finansiering av koldioxidfri teknik. Om EU på ett ekonomiskt sätt vill uppnå ambitiösa minskningsmål är det avgörande att EU ökar utgifterna för forskning om ren, hållbar och effektiv energiteknik och samordnar olika krafter, potentialer och resurser inom både offentlig och privat sektor.
Industriella revolutioner i det förgångna har visat att tekniken kan ändra vår livsstil permanent. För närvarande har vi en unik och genomförbar möjlighet att ändra vår modell för energiproduktion. Men investeringar i utveckling och främjande av källor till ren och förnybar energi kan bara förverkligas om unionen garanterar tillräcklig finansiering och för upp dessa investeringar i förteckningen över EU:s strategiska mål.
Fiorello Provera
Fru talman, mina damer och herrar! I debatten om EU:s energival är en sak säker: Den viktigaste, billigaste och mest hållbara energikälla vi har är sparad energi. Av naturliga, historiska, kulturella och ekonomiska skäl är bergsregioner ett föredöme när det gäller minskad energiförbrukning, i linje med det moderna livets krav. De är lämpliga för storskaliga experiment med användning av förnybara och koldioxidsnåla energikällor.
Bergsregionerna producerar nästan all vattenkraft i EU. Den italienska provins som jag kommer ifrån producerar till exempel på egen hand 12 procent av hela landets vattenkraft. I bergsområdena finns det historisk erfarenhet av att uppföra byggnader som är mer effektiva när det gäller att spara energi. Vi har lyckats bygga bostäder som är helt självförsörjande i termer av både el och uppvärmning och som till och med ger mer energi än de använder, naturligtvis med användning av avancerad teknik. Bergen är ofta ett testområde, så de utgör den perfekta miljön för att experimentera med bättre användning av biomassa, solenergi, geotermisk energi, värmepumpar och framför allt för att se över systemen för energidistribution.
Herr kommissionsledamot! Bergen är fulla av energi, ren energi: vi behöver bara utnyttja den. Därför ber vi kommissionen att involvera bergsregionerna i denna strategi, att noga studera deras erfarenhet och att erkänna deras rätt att få rättvis ersättning för all den förnybara energi som de redan levererar. I artikel 174 i Lissabonfördraget erkänns bergens roll. Därför väntar vi ivrigt på ett initiativ från kommissionen för att genomföra denna artikel och för en europeisk bergspolitik även på energiområdet.
Med tanke på detta uppmanar jag kommissionen att följa rekommendationerna i Luis Durnwalders rapport, i Regionkommittén, och att i bedömningen av de europeiska territorierna inkludera energifrågorna och produktionskapaciteten för bergsregioner när det gäller förnybar energi och passiva komponenter.
Bergsområdena, som utgör 40 procent av det europeiska territoriet och där 90 miljoner människor är bosatta, har hittills setts som missgynnade områden, men genom en innovativ och konsekvent energipolitik kan dessa regioner övervinna detta handikapp och tillhandahålla en viktig stimulans för att uppnå de målsättningar som satts upp i 20-20-20-strategin, och visa att självförsörjning i fråga om energi är möjligt, till en acceptabel kostnad, om det finns en tydlig politisk vilja.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) EU-jordbruket beskylls ofta för att vara en viktig källa till global uppvärmning. Naturligtvis är denna observation inte helt korrekt. Å andra sidan kan vi inte bortse från det bidrag som jordbruket kan ge för att minska koldioxidutsläppen.
Detta ämne har förvisso redan tagits upp av andra talare. Lagring av koldioxid, biomassa samt investeringar för att minska den mängd gödningsmedel som används är bara några exempel på hur jordbruket påverkas av detta problem. I samband med diskussionerna om investeringar i koldioxidsnål teknik anser jag därför att jordbruket måste ingå bland prioriteringarna och inte helt försummas, vilket till exempel har skett i en annan europeisk strategi. Jag syftar på EU 2020-strategin.
Tack.
Karin Kadenbach
(DE) Fru talman, herr kommissionsledamot, herr rådsordförande! Jag talar för egen räkning och jag skulle vilja säga till min kollega: Enligt mig är kärnteknik ingen lösning och den är heller inte någon förnybar energikälla.
Vår uppgift här är att inrätta åtgärder som är bra för vår och våra barns framtid på lång sikt. Därför är det mycket viktigt att vi minskar koldioxidutsläppen, även om en sådan minskning inte får ske på bekostnad av miljön - med andra ord måste vi mycket noga uppmärksamma vilka åtgärder som finansieras och vilka åtgärder som man investerar i. Vi får inte spara koldioxid och samtidigt förstöra vår miljö.
År 2010 är året för biologisk mångfald, och det är mycket viktigt att vi också i dessa dokument förklarar att alla investeringar, alla åtgärder, också måste ses mot bakgrund av en bevarad miljö för våra barn, vår framtid och den biologiska mångfalden.
João Ferreira
(PT) Fru talman, herr kommissionsledamot! Debatten om övergången till en ekonomi med låga koldioxidutsläpp får inte göra att vi glömmer att övergången knappast kommer att bli en smidig process. Om några år kommer vi att ställas inför effekterna av brist på och tilltagande uttömning av den primära energikälla som vi är beroende av, dvs. fossila bränslen. Dessa bränslen tjänar också som råmaterial för många ytterst viktiga industrier, såsom den kemiska industrin och läkemedelsindustrin.
Det är absolut nödvändigt för mänskligheten att världens kvarvarande oljereserver hanteras på ett mycket klokt sätt, vilket först och främst betyder mycket sparsamt.
I detta sammanhang är antagandet av den plan som kallas ”oljedecimeringsprotokollet”, som presenterades i Uppsala 2002 och i Lissabon 2005 av en grupp forskare och specialister från flera länder som ingår i föreningen ”Association for the Study of Peak Oil and Gas”, avgörande för att ta fram en plan som prioriterar en god och rättvis förvaltning av dessa resurser, åtgärder för att mildra bristen på dessa och en kontrollerad övergång till andra primära energikällor.
Alajos Mészáros
(HU) Enligt min åsikt har kärnenergin inte fått den plats den förtjänar i detta betänkande. De lösningar som syftar till att utveckla alternativ energi, bioenergi, vindkraft och solenergi är alla långdragna och det är inte alls säkert att de lönar sig i slutändan. Ändå måste vi göra snabba framsteg i vår energistrategi med tanke på effekterna av förra årets gaskris och de hotande klimatförändringarna. Kärnenergin är den största koldioxidfria energikällan inom EU och för närvarande tillhandahåller den en tredjedel av vårt elbehov. En fortsatt säker utveckling av kärnenergi är helt enkelt oundviklig. Det skulle vara till hjälp om vi alla insåg detta.
Seán Kelly
(GA) Fru talman! Det har varit mycket intressant att lyssna till debatten. Jag har läst allt jag har kunnat komma över om detta ämne.
(EN) Jag vill bara komma med två kommentarer. För det första, och frågan har redan ställts, var ska finansieringen komma ifrån? För det andra, hur ska forskningen och utvecklingen samordnas?
Jag anser att det finns ett tillfälle här för tre EU-institutioner - experter från parlamentet, från rådet och från kommissionen - att stråla samman som en styrgrupp. För det första bör vi fastställa källan till den finansiering som krävs i de offentlig-privata partnerskapen, med eventuella mål för varje land, och för det andra bör vi övervaka och samordna forskningen. Det bör vara forskning, demonstration och resultat, där en viss del av finansieringen måste bero på ett lyckat resultat. Annars skulle varenda professor i Europa försöka bedriva forskning och i slutändan skulle den inte vara samordnad.
Zoltán Balczó
(HU) Vi har hört vackra ord från rådets och kommissionens företrädare om teknik med låga koldioxidutsläpp, men huvudfrågan behandlades inte: varifrån ska finansieringen komma? En viss grupp medlemsstater har redan en källa till hands. De före detta socialistiska länderna har kraftigt överskridit sina åtaganden enligt Kyotoprotokollet. Därför kunde EU hålla huvudet högt vid Köpenhamnskonferensen. Dessa länder har rätt att tjäna på sina koldioxidkvoter. Ändå vill kommissionen och de 15 ursprungliga medlemsstaterna hindra dem från att göra detta. När det gäller Ungern handlar det här om flera hundra miljarder forinter. I Köpenhamn gick Ungern och Polen med på att använda dessa belopp för grön infrastruktur. Så dessa är alltså källorna. Hittills har detta förslag inte vunnit gehör, vilket tyder på att det när allt kommer omkring är sant att nya medlemsstater verkligen räknas som andra klassens EU-medlemsstater.
Elena Băsescu
(RO) En av EU:s huvudsakliga målsättningar är att skapa en ekonomi med låga koldioxidutsläpp. Avsikten är att 20 procent av den totala mängden energi som produceras ska baseras på förnybara källor senast 2020.
Rumänien har ett mer ambitiöst mål på 24 procent. Enligt undersökningar kommer regionen Dobrogea i sydöstra Rumänien på andra plats i Europa när det gäller vindkraftspotential, efter norra Tyskland. Just nu utvecklas Europas största vindkraftpark på land där, som kommer att ha 240 vindturbiner och alstra 600 MW förnybar energi. Den första fasen av detta projekt kommer att slutföras i år, när de 139 installationerna kommer att tas i drift. Hela projektet kommer att slutföras 2011 i områdena Fântânele och Cogealac i regionen Constanţa.
Genomförandet av detta projekt är viktigt för Rumäniens energitrygghet eftersom det kommer att bidra till att minska importen av energiresurser.
Tack.
Antonio Cancian
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Jag tror att vi helt är överens om ett par punkter, utifrån vad jag har hört denna förmiddag: effektivitet, besparingar, förnybara energikällor och ny teknik. Detta räcker dock inte om vi inte på ett beslutsamt sätt hanterar ytterligare två frågor.
Den första är kärnenergin: Bara ordet, bara att ta upp frågan, skrämmer oss. Låt oss bedriva forskning och försöka vara ansvarsfulla i denna forskning. Den andra frågan är finansieringen: Vi är rädda att tala om offentlig-privata partnerskap, som jag har hört denna förmiddag. Enbart tanken på att den privata sektorn skulle kunna delta i något initiativ tillsammans med den offentliga sektorn ses nästan som något främmande, skamligt och misstänkt.
Men det är oundvikligt med de finansiella resurser som vi är hänvisade till. Dessutom är det viktigt att den offentliga sektorn interagerar med den privata sektorn, eftersom den offentliga sektorn måste lära sig agera på ett affärsmässigt sätt och i enlighet med en hållbar politik.
Christian Ehler
(DE) Fru talman! Jag vill ställa en kort fråga. I grupperna hade vi banala debatter - men berättigade sådana - om ideologiska frågor i samband med teknik. Men låt oss för en gångs skull komma med en gemensam fråga som rådet och kommissionen måste besvara. Vi diskuterade länge SET-planen. Vilka instrument finns för att genomföra den? Vilka är tidsramarna? Vilka åtaganden finns det från medlemsstaternas sida?
Claude Turmes
(DE) Fru talman! Jag ska inte behandla den ideologiska frågan vid detta tillfälle - det kan vi göra en annan gång - men jag anser att ideologerna verkligen befinner sig på andra sidan av kammaren.
Kommissionen kommer att ha två konkreta instrument till sitt förfogande under de kommande veckorna. Det första är finansieringsfaciliteten med riskdelning (RSFF), där det fortfarande finns en del pengar kvar. Dessa pengar skulle nu kunna användas för en ny insats för förnybar energi och energieffektivitet. Man har sagt mig att kommissionens generaldirektorat för forskning blockerar pengarna - det vill inte spendera dessa pengar på energi utan skulle hellre spendera pengarna på IKT och andra områden. Kanske kommissionsledamoten har något att säga i detta sammanhang?
Det andra instrumentet består av 15 procent - minst - av de medel som tydligen finns kvar i den ekonomiska återhämtningsplanen, och från parlamentets sida har vi fastsällt att dessa pengar måste spenderas på energieffektivitet, särskilt på smarta städer. Kan ni också säga mig något om detta, herr kommissionsledamot?
Iosif Matula
(RO) Det faktum att vi har en debatt i dag i Europaparlamentet om investeringar i teknik med låga koldioxidutsläpp visar att EU vill bekräfta sin ledande roll inte bara för att minska energiförbrukningen och göra den mer effektiv, utan också för att trygga en sund miljö. Vår roll nu är att främja områden såsom forskning och innovation, för att identifiera lösningar som ger en grund för ett hållbart europeiskt energisystem. Vi måste därför fastställa finansieringskraven på detta område, för att öka EU:s konkurrenskraft globalt.
Jag anser att det är avgörande att vi inriktar oss på den gröna energins särskilda potential på regional och lokal nivå. Den rumänska region som jag kommer ifrån har en betydande potential för geotermisk energi, vilken för tillfället inte utnyttjas tillräckligt. Det finns olika skäl till detta, men jag anser att vi måste låta lokala myndigheter spela en viktig roll i detta, för att uppmuntra dem att utveckla offentlig-privata partnerskap.
Tack.
Pedro Luis Marín Uribe
rådets ordförande. - (ES) Fru talman! Jag har noga följt denna förmiddags debatt och jag är glad över att kunna bekräfta att många av de parlamentets farhågor också delas av rådet. Jag litar på att de slutsatser som vi ska anta i morgon kommer att ge oss möjlighet att inrätta en stabil grund som bemöter de farhågor som har uttryckts och utifrån vilken vi kan göra omedelbara framsteg med att inleda industriella initiativ.
Vi har ett tydligt samförstånd om att dessa initiativ är av grundläggande betydelse om vi ska minska vårt energiberoende, öka vår effektivitet, fortsätta att göra tekniska framsteg - och därmed ge en ytterligare kraft åt europeisk teknik - och naturligtvis möta klimatutmaningarna.
Dessa initiativ är också nödvändiga för att upprätthålla EU:s konkurrenskraft och skapa arbetstillfällen. Jag tror att jag kan lugna Roger Helmer. Det finns andra studier frånsett den som han har läst, varav vissa genomfördes av kommissionen själv, som visar den positiva inverkan på sysselsättningen - en effekt som kommer att bli ännu större på lång sikt.
Vi föreslår därför att en uppsättning gemensamma principer och rutiner tillämpas, som anger inriktningen för befintliga industriella initiativ. Naturligtvis kommer detta bland annat kräva att vi inrättar de finansiella verktyg och de kriterier för offentliga insatser som behövs för att stödja utvecklingen av denna teknik.
Stor tonvikt har lagts vid de finansiella aspekterna och detta är också något som rådet värnar om. Rådet kan dock inte åta sig att omfördela medel, utan måste respektera kommissionens initiativrätt och parlamentets delade befogenheter på detta område. Därför måste de aktuella finansiella överenskommelserna tillämpas under mellantiden.
Inte desto mindre måste vi insistera på betydelsen av att öka våra budgetar för att utveckla denna nya teknik, och på att prioriteringen av dessa ökningar måste ha en grundläggande roll i framtida diskussioner inom EU-institutionerna, särskilt Europaparlamentet.
Jag kan också försäkra er om att rådet har gjort och kommer att fortsätta göra allt det kan för att garantera att den europeiska strategiska planen för energiteknik (SET-planen) har tillräcklig finansiering, inom ramen för den aktuella budgetramen och framtida budgetramar.
Kommissionsledamoten har redan sagt detta, men jag vill påminna om att privata initiativ - privata finansieringskällor - generellt sett också har en viktig roll att spela. Detta är ett område där vi behöver arbeta sida vid sida för att maximera effekten av offentliga finansiella resurser. Vi behöver uppnå en storskalig främjande effekt som gör det möjligt för oss att framgångsrikt genomföra dessa initiativ, som är avgörande för Europas framtid.
Janez Potočnik
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! För det första vill jag tacka er för denna diskussion. Jag följde den mycket noga och det finns många saker som vi säkert kommer att beakta i utvecklingen av vårt framtida arbete.
Låt mig inleda med en kort historia. Efter oljekrisen på 1970-talet fanns en entusiasm för innovation som medförde en konkurrensfördel, och som även respekterade miljön, i en oöverträffad omfattning, men detta varade inte länge. Efter att oljepriserna hade minskat konsekvent tillräckligt länge slutade man att investera i forskning och utveckling (FoU) samt tillämpning, marknadsintresset för ny teknik försvann och konsumtionsmönstren ändrades. Vi tvingades in i en period av bedräglig bekvämlighet där vi var beroende av billig utländsk energi. Det var en period med ett falskt sken av hållbarhet.
För övrigt, investeringarna i FoU på energiområdet omedelbart efter oljekrisen var ungefär fyra gånger högre än just nu eller för några år sedan.
Och var är vi i dag, efter denna period av motvillig och oansvarig utveckling som saknade en aktiv strategi? Vi reagerar på de hotande klimatförändringarna och försöker lösa beroendet i samband med energitryggheten, så jag anser att en aktiv vision är en realistisk och nödvändig strategi och inte bara en dröm.
De saker som underströks i det dokument som vi antog för några dagar sedan är viktiga i det här sammanhanget: EU 2020-strategin - vi ser inget alternativ till grön tillväxt. Vi behöver fler rena industrier, inte fler rengöringsindustrier. Vi behöver incitament, priser, kostnader och rätt signaler. Vi måste inrikta oss på energieffektivitet, på resurseffektivitet, om ni vill, vilket är en av huvudpunkterna i EU 2020.
Jag ska nu gå över till den andra frågan, som är den SET-plan som vi diskuterar. Alla SET-planens bedömningar av vilken finansiering som krävs baseras på tekniska vägledningar. Detta var ett mycket seriöst arbete. Om man studerar förslagen, vad vi planerar, hur vi bedömer den finansiering som behövs för framtiden, kommer man att hitta följande siffror: vindkraft: 6, solenergi: 16, bioenergi: 19, system för avskiljning och lagring av koldioxid: 13, kärnenergi: 7, smarta nät: 2, bränsleceller och vätgas: 5, smarta städer: 11, Europeiska alliansen för energiforskning: 5, och grundforskning: 1. Om man adderar detta uppgår det till 75.
Jag vill påminna om att det också finns en siffra för kärnenergi, nämligen 7. Jag måste vara rättvis. Fusion är inte inkluderat och fusion är som bekant en betydande siffra som bör komma, men om vi ser på denna bild anser jag att kommissionens budskap om var vi bör lägga större delen av investeringarna är tämligen tydligt.
Nästa fråga är finansieringskällorna och färdplanerna. Som jag sade i min inledning måste de huvudsakliga källorna komma från de platser där de huvudsakliga källorna finns, och det är industrin och medlemsstaterna. Detta innebär att EU:s budget, aktuella och framtida budgetramar, det europeiska energiprogrammet för återhämtning, EU:s system för utsläppshandel och, naturligtvis, användningen av andra befintliga instrument och Europeiska investeringsbanken särskilt bör övervägas i detta avseende.
Det finns en allvarlig fråga om strukturen för investeringar i de olika initiativ som har föreslagits. Det är uppenbart att den interna strukturen för offentliga och privata instrument inte kommer att vara densamma på grund av närheten till marknaden, på grund av de marknadsmisslyckanden som sker för olika typer av teknik, vilka behöver hanteras, men jag anser att detta är en allvarlig fråga, särskilt när man börjar diskutera nästa budgetram, och att vi måste fundera över vilka våra prioriteringar är och hur vi bör investera i framtiden.
Nästa sak som jag vill nämna är att vi under 2010 ska inleda alla initiativ utom ett - smarta städer, som kommer senare, på ert initiativ, och vilket främst handlar om resurseffektivitet - men tro inte att de saker vi talar om här inte redan har kommit igång: det har de, särskilt inom forskningen. Alliansen för forskning har redan arbetat med detta under några år.
Det sista jag vill nämna är att vi med SET-planen faktiskt inleder något mycket specifikt på EU-nivå. Ni vet att jag under min tidigare mandatperiod kämpade mycket hårt för ett europeiskt forskningsområde. På EU-nivå hanterar vi omkring fem procent av forskningspengarna, så om vi inte gör gemensamma ansträngningar på EU-nivå och undviker att dubblera våra insatser kan vi inte räkna med verklig framgång. Se inte bara till EU-budgeten. Vi bör sammanföra pengarna för att trappa upp vår forskningskapacitet.
SET-planen är det bästa exemplet för närvarande på gemensam planering på EU-nivå. Andra åtgärder kommer också, som sig bör, men jag anser att vi inte får underskatta vad som händer här. Vi talar om offentlig-offentlig-privata partnerskap, som är mycket nödvändiga och en av de frågor som jag vill uppmärksamma i framtiden. Vi har också budgetförordningen, där ni kommer att diskutera detta. Den måste ge utrymme för risktagande om vi på allvar vill att dessa frågor ska behandlas.
Jag anser att vi behandlar ett av de viktigaste nya utvecklingsstegen i EU när vi talar om SET-planen, om gemensam planering, som ligger till grund för detta. Vi har Europeiska alliansen för energiforskning - de bästa forskningsorganisationerna med öppning utåt - som redan samarbetar i dag inom alla dessa viktiga frågor.
Mitt slutliga budskap är att jag anser att vi verkligen har en skyldighet att lägga politisk tyngd bakom detta program.
Talmannen
Jag har mottagit två resolutionsförslag, som ingivits enligt artikel 115.5 i arbetsordningen, för att avsluta debatten.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum kl. 12.00 på torsdag, den 11 mars 2010.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Luís Paulo Alves  
skriftlig. - (PT) Även om jag medger att syftet med detta meddelande från kommissionen är att påskynda utvecklingen av ny teknik som genom större energieffektivitet och användning av förnybar energi ökar potentialen för låga koldioxidutsläpp, beklagar jag att EU:s regioner inte har en mer uttalad roll i denna strategi.
Det är nödvändigt att garantera de regionala myndigheterna rätt finansiering och till exempel garantera finansiering under testfasen av pilotprojekt, eller investeringar under forsknings- och testfasen av projekt för förnybar energi.
Till exempel är det viktigt att inkludera geotermisk energi. Den är en förnybar energikälla med mycket stor utvecklingspotential i vulkaniska regioner som är särskilt viktig för EU:s randområden och öregioner, men för denna energikälla har inga mål satts upp.
I detta sammanhang måste offentliga och privata investeringar ökas i samband med utvecklingen av energiteknik så att man uppnår de önskade målen med en koldioxidsnål ekonomi och även bidrar till att övervinna de marknadsmisslyckanden som det hänvisas till i klimat- och energipaketet.
András Gyürk  
Jag anser att det är viktigt att kommissionen, när den utarbetar sin strategiska plan för energiteknik, tar hänsyn till hur mycket stöd som behövs för forskning och utveckling av grön teknik. Detta är desto mer sant eftersom solenergi, bioenergi och vätgasteknik för närvarande ännu inte är kommersiellt lönsamma i de flesta fall. Som Förenta staternas energiminister Steven Chu med rätta påpekade behövs det forskningsframsteg i Nobelprisklass för att göra grön teknik konkurrenskraftig i förhållande till traditionell teknik med fossila bränslen. Men en allvarlig brist med den gröna tekniska planen är att vi inte alls vet vilka EU-medel som ska användas för att genomföra den. Om man ser till den kostnad på 16 miljarder euro som bedöms krävas för solenergiforskning, eller de 5 miljarder euro som uppskattas för vätgasrelaterad teknik, är detta en mycket viktig fråga. För närvarande finns det inga tecken på att man i nästa sjuåriga budgetram kommer att anslå ökade medel för forskning i grön teknik. Vi är väl medvetna om att stöd med offentliga medel inte ersätter privata investerares insatser. Inte desto mindre måste EU och medlemsstaterna öka de medel som anslås för forskning i grön teknik. De eventuella inkomsterna från ett system för utsläppshandel kan utgöra en bra grund för detta. Insatserna är inte försumbara. Vi får inte tillåta att planerna för energipolitiken och klimatskyddet möter samma öde som Lissabonstrategin med dess motsägelsefulla resultat.
Jim Higgins  
skriftlig. - (EN) För att praktiskt genomföra koldioxidtekniken behöver vi ta itu med bristen på ingenjörer och annan högkvalificerad personal som utformar och producerar avancerad teknik. Vi kan göra detta genom att inrätta och förstärka utbildningsprogram eller stipendier för att se till att arbetstagarnas kompetens uppgraderas i tid för den ekonomiska återhämtningen. Vi måste säkra tillgången till högkvalificerade och välutbildade arbetstagare med rätt kombination av både teoretiska och praktiska färdigheter. Vi måste också ta itu med de kvarvarande hindren för rörligheten inom EU, särskilt för forskare och högkvalificerade personer, och ta itu med frågan om ett EU-omfattande erkännande av ingenjörers kvalifikationer. Finansiella marknader och institutioner tenderar att vara försiktiga med investeringar, men särskilt när det gäller små och medelstora företag finns det ett antal EU-program som stöder innovation, även om dessa behöver samordnas bättre med tanke på både utbud och efterfrågan. Vi behöver underlätta samarbetet mellan små och medelstora företag och forskningsinstitut samt främja immateriella rättigheter och tekniköverföring. Elektrotekniska företag bör även själva satsa mer aktivt på att stödja och gå med i kluster. Vi behöver också stimulera forskning och innovation genom skatteincitament eller innovationskuponger, och genom att förbättra villkoren för investering av riskkapital, till exempel för affärsänglar eller gränsöverskridande riskkapital.
Wojciech Michał Olejniczak  
skriftlig. - (PL) Den globala klimatuppvärmningen till följd av mänsklig verksamhet är ett faktum. Att bekämpa denna process och dess negativa effekter är vad som nu behövs. Ett sätt att hantera dessa problem är att använda rena och förnybara energikällor. För att dessa energikällor ska spela en betydande roll i det europeiska energisystemet måste emellertid två villkor uppfyllas. För det första måste den tillgängliga finansieringen för forskning om deras utveckling ökas. För det andra behöver vi ökad finansiering av investeringar i tillämpningen av den senaste tekniken med låga utsläpp. Investering i utvecklingen av teknik med låga utsläpp inom ramen för den europeiska strategiska planen för energiteknik är viktigt för hela EU. Det är dock särskilt viktigt för länder vars energiindustri av historiska skäl släpper ut stora mängder koldioxid. Ett sådant land är Polen. Att förbättra och utveckla teknik för avskiljning och lagring av koldioxid (CCS) är en mycket viktig fråga för hela Polens ekonomi.
