Protokoll om ändring av avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter (TRIPS) (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en rekommendation av Gianluca Susta, för utskottet för internationell handel, om protokollet om ändring av avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter (TRIPS) (08934/2006 - C6-0359/2006 -.
Gianluca Susta  
föredragande. - (IT) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag skulle först av allt vilja passa på att tacka gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa i parlamentet för det stöd den har gett mig. Jag skulle också vilja tacka alla skuggföredragandena, samt Johan Van Hecke, som föregick mig i hanteringen av detta ärende, för det utmärkta arbete som utförts och för att de lyckats bevara sammanhållningen i institutionen genom hela processen.
Enligt mig har detta varit parlamentets främsta styrka i kampanjen för att främja tillgången till läkemedel i utvecklingsländerna och i de mindre utvecklade länder där de behövs som mest. Rätten till hälsa och tillgången till hälsa till överkompliga priser är grundläggande rättigheter som bör garanteras för alla medborgare. Tyvärr vet vi alltför väl att detta inte alltid sker. Alltför ofta sätter läkemedelsindustrin för höga priser, vilket gör det svårt för de länder där de behövs som mest.
Som jag redan har sagt vid flera tillfällen, både i utskottet för internationell handel och i plenum, kan parlamentet därför inte blint acceptera protokollet om ändring av TRIPS-avtalet som om det vore ett universalmedel, och sedan anse att frågan är löst. Parlamentet ville att mer skulle göras, åtminstone inom EU, eftersom EU kan och måste göra mer.
Också mot bakgrund av de beklagliga händelserna i somras, såsom skriftväxlingen med Thailand, även om man delvis har hittat en lösning, kunde Europaparlamentet, som alltid har varit en stor förespråkare för att använda all den flexibilitet som ges av TRIPS-avtalet, inte ge klartecken för ratificeringen av protokollet utan att först få verkliga och effektiva garantier från kommissionen och rådet.
Jag anser att det bör betonas att vi under dessa månader av nära samarbete med kommissionen och rådet utan tvekan har uppnått ett viktigt mål för EU, genom att placera en väsentligen teknisk handling högst upp på EU:s politiska dagordning.
Jag tror att slutresultatet kan anses vara en framgång, inte bara av denna anledning, utan framför allt för att vi har lyckats göra framsteg inom extremt känsliga områden, såsom att uppmuntra användningen av den flexibilitet som ges genom TRIPS-avtalet så att vi kan främja tillgången till nödvändiga läkemedel till överkomliga priser inom ramen för nationella folkhälsoprogram.
Jag stöder särskilt den uttryckliga hänvisningen i rådets uttalande, som presenterades på måndagen, till artikel 30 i TRIPS-avtalet. För min grupp utgör detta en garanti och en försäkran om att medlemsstaterna kommer att kunna använda detta instrument utan att bli utsatta för påtryckningar och att tillgången till läkemedel kommer att underlättas i de länder där de behövs som mest.
För det andra är jag också förtjust över de resultat som uppnåtts i fråga om TRIPS-plus, nämligen de hårdare bestämmelserna med hänsyn till dem som gäller enligt TRIPS-avtalet. Parlamentet, rådet och kommissionen har kommit överens om att det inte ska hållas några förhandlingar i samband med framtida bilaterala eller regionala överenskommelser med utvecklingsländer om bestämmelser som skulle kunna ha negativa konsekvenser för hälsan och tillgången till läkemedel.
Samtidigt som jag erkänner det portugisiska ordförandeskapets insatser, skulle jag ändå vilja fråga om texten till uttalandet kan förbättras ytterligare, särskilt i avsnittet om fattiga utvecklingsländer. Detta uttryck skulle kunna skapa förvirring, eftersom det nu är brukligt att bara hänvisa till utvecklingsländer och till kategorin mindre utvecklade länder. Att införa en ny kategori skulle göra det mer komplicerat. Framför allt är det viktigt att betona att alla utvecklingsländer, och därför också länder såsom Brasilien, Indien, etc. måste kunna använda det nuvarande systemet utan att riskera att ofördelaktiga bestämmelser införs i framtiden.
Sist men inte minst är det avgörande att framhålla de insatser som hittills gjorts för överförandet av forskning och teknisk utveckling till länder i syd. ALDE-gruppen är redo att ge sitt samtycke eftersom den tror att ett ”nej” skulle ge en negativ signal till de mest behövande länderna. Detta skulle vara oansvarigt från EU:s sida eftersom ett återupptagande av WTO-förhandlingarna är orealistiskt.
Detta ändrar dock inte det faktum att vi fortsätter att ha reservationer om effektiviteten hos den mekanism som undersökts och godkänts av WTO. Därför, och jag är nästan klar, skulle jag vilja bekräfta att EU inte kommer att stanna här. Parlamentet kommer att göra allt det kan för att se till att de garantier som har getts under de senaste månaderna kommer att respekteras i praktiken.
Kommissionsledamot Peter Mandelson bekräftade i sin skrivelse att han inte avsåg att förhandla om Trips-plus-bestämmelserna. Vi ber Peter Mandelson att från förslaget till ekonomiskt partnerskapsavtal med de karibiska länderna ta bort begäran om anslutning till och godkännande av skyldigheterna i konventionen om patentsamarbete, patenträttskonventionen och bestämmelserna om immaterialrätt i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/48/EG av den 29 april 2004 om säkerställande av skyddet för immateriella rättigheter, som tydligt liknar TRIPS-plus-bestämmelserna.
Peter Mandelson
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag är glad att vi har lyckats nå en lösning som kan godtas av alla i den viktiga frågan om mediciner till fattiga u-länder. De senaste månadernas debatt har burit frukt och jag skulle vilja tacka parlamentet för de täta och givande kontakterna. Kommissionen har alltid varit mottaglig för de problem som parlamentet har tagit upp, och delar de flesta. Därför var kommissionen ledande i debatten i WTO om avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter (TRIPS) och tillgång till mediciner.
I debatten har kommissionen haft möjlighet att klargöra sin ståndpunkt i flera frågor. Vi håller alla med om att ändringen av TRIPS-avtalet bara är en av de många åtgärder som krävs för att lösa problemet med tillgång till mediciner. Naturligtvis behövs det även andra åtgärder, framför allt för att förbättra hälsovårdssystem och infrastrukturerna, främst i fattiga u-länder.
Vissa ledamöter befarar att mekanismen inte kommer att fungera. Det är absolut för tidigt att säga. I vår förordning om genomförandet av dispensen gick vi, tillsammans med parlamentet, med på att utvärdera den tre år efter ikraftträdandet. Och det kommer vi att göra.
Vi stöder dessutom den mellanstatliga arbetsgruppens arbete tillsammans med WHO för att utreda andra åtgärder för att ytterligare förbättra tillgången till mediciner.
Kommissionen har kunnat bekräfta att den ställer sig bakom Dohaförklaringen om TRIPS-avtalet om folkhälsa och att den stöder den flexibilitet som ingår.
Tack vare denna debatt kan jag dessutom undanröja eventuella missförstånd om vad kommissionen gör i de ekonomiska partnerskapsavtalen med AVS-länderna. Låt mig bekräfta att i dessa avtal och i andra bilaterala och regionala avtal med fattiga u-länder ber inte kommissionen och kommer inte kommissionen att be om bestämmelser som skulle kunna påverka tillgången till mediciner eller undergräva den TRIPS-flexibilitet som det ges uttryck för i Dohaförklaringen om TRIPS-avtalet och folkhälsan.
Tack vare denna uppriktiga och direkta debatt kan parlamentet nu godkänna kommissionens förslag. Europeiska gemenskapen kommer sedan att sälla sig till de andra WTO-medlemmar som redan har accepterat TRIPS-avtalet. EG kommer därför även i fortsättningen att kunna spela en ledande roll i WTO när det gäller tillgång till mediciner.
Avslutningsvis vill jag att tillgången till mediciner även fortsättningsvis ska vara en av kommissionens prioriteringar, och jag är beredd att arbeta i en konstruktiv anda med parlamentet i denna fråga framöver.
Michel Rocard  
Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag beklagar att rådet inte är representerat i vår debatt i kväll eftersom det för en gångs skull är vår huvudsakliga kontakt. Stämningen här är euforisk, alla är eniga och i morgon ska vi rösta - med en överväldigande majoritet, tror jag - för ratificeringen av denna ändring av TRIPS-avtalet, vilket antas ge och bör ge bättre tillgång till läkemedel för länder som inte är tillräckligt utvecklade och som inte har någon läkemedelsindustri som möjliggör denna tillgång.
Under den långa debatten vi hade om detta visade det sig att parlamentet var lite mer tveksamt än kommissionen om detta systems effektivitet. Jag tror - och jag skulle vilja tacka rådet för att det för en gångs skull lyssnade mer på parlamentet än på kommissionen - att detta är vad som ledde till det uttalande som presenterades i måndags förmiddag. Tack vare detta har vi accepterat att en överenskommelse mellan oss gör det möjligt att ta detta lilla steg framåt. Det är en förbättring, men vi är medvetna om att denna förbättring är otillräcklig och vi tvivlar något på dess effektivitet. Dessa få tvivel behöver undanröjas genom att medlemsstaterna och rådet tillämpar rekommendationerna på ett stringent sätt.
Men jag är mycket glad över vad som just har sagts av Peter Mandelson, som själv har presenterat en expertgrupp som ska hitta andra åtgärder, och en utvärdering av dessa åtgärder. Jag tror att vi kommer att diskutera dessa frågor igen när vi väl har sett om det blir så effektivt som vi förväntar oss. I alla händelser är jag nöjd över det positiva slutförandet av detta nödvändiga stadium, även om det inte går tillräckligt långt.
Georgios Papastamkos
för PPE-DE-gruppen. - (EL) Herr talman! Som föredragande för Europeiska folkpartiet vill jag tacka föredraganden, Gianluca Susta, och mina andra kolleger bland ledamöterna för vårt produktiva samarbete. Det möjliggjorde för oss att övervinna vissa meningsskiljaktigheter mellan de politiska grupperna och att hålla oss till en gemensam uppfattning i denna viktiga fråga. Europaparlamentet har inte varit begränsat till de ansvarsområden som fastställts i fördraget. Det har inte varit begränsat till att bara ge sitt samtycke. Resolutionen från juli innebar en politisk seger och man uttryckte en enad vilja som överskred partipolitiken.
Åtaganden från kommissionen och rådet eftersträvades och uppnåddes. De sammanfaller i stor utsträckning med Europaparlamentets synpunkter. Det skulle kunna betraktas som en övning i institutionellt samarbete mot bakgrund av den nya roll som Europaparlamentet kommer att spela när reformfördraget väl har antagits.
Unionens godkännande av ändringen backas alltså upp av verkliga åtaganden, som säkrar att processen fungerar framgångsrikt. Åtagandena sträcker sig också mycket längre. De innebär fastställande av riktlinjer för en integrerad strategi i frågan om utvecklingsländernas folkhälsa. Unionens godkännande av ändringen av TRIPS-avtalet ger utvecklingsländerna ett positivt och hoppfullt budskap. Vi hoppas att detta också kommer att innebära ett aktivt samarbete med andra WTO-medlemmar.
Kader Arif
för PSE-gruppen. - (FR) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Under vår senaste debatt i juli om tillgången till läkemedel, avslutande jag mina inlägg med att uppmana rådet och kommissionen att göra tydliga och formella åtaganden som skulle garantera EU:s aktiva deltagande i sökandet efter nya lösningar och dess önskan att vara en föregångare i kampen för tillgång till överkomliga läkemedel för alla. Vi kunde inte nöja oss med en debatt där inga konkreta åtaganden gjordes, och jag noterar i dag att vissa förslag som vi hade lagt fram och som vi verkligen eftersträvade nu blir verklighet, efter flera månaders kommunikation mellan de tre institutionerna.
Låt mig först av allt applådera det parlamentsarbete som gjorts, och som gjorts i en ständig strävan efter ansvarsskyldighet och öppenhet. Att parlamentets omröstning senarelades tre gånger var motiverat utifrån ett åtagande till global folkhälsa. Detta visade oss att ordet ”solidaritet” fortfarande hade en innebörd i EU:s politik.
Jag skulle därför först av allt vilja tacka vår föredragande, Gianluca Susta, för hans övertalningsförmåga och förmåga till motstånd, och alla skuggföredragandena från de politiska grupperna, som under dessa månader av samarbete, insatser och gemensamma övertygelser, har höjt sig över partipolitiken för att visa vilken hög kvalitet som parlamentets arbeta kan hålla. Därför hoppas jag att rådet och kommissionen kommer att kunna visa att de åtaganden som gjorts under de senaste månaderna genom våra olika utbyten och i det skriftliga yttrandet som vi har mottagit kommer att respekteras.
Dessa åtaganden är följande: Medlemsstaterna är fria att utnyttja alla klausuler som möjliggör för dem att ta fram generiska läkemedel och exportera dessa till utvecklingsländer, och inte bara till fattiga utvecklingsländer. Dessa utvecklingsländer kan utnyttja den flexibilitet som finns i Dohadeklarationen för att ge sin befolkning de viktiga läkemedel som de behöver. EU kommer inte att förhandla om folkhälsorelaterade bestämmelser i förhandlingar om handelsavtal - och jag noterar också kommissionsledamotens uttalanden. Slutligen EU kommer att finansiera projekt för att utveckla dessa länders forskning och produktionskapacitet.
Det här är positiva steg framåt, och vi vill förverkliga dem nu. Inte desto mindre vill jag säga att inte alla frågor som parlamentet tog upp, eller dess legitima farhågor, nödvändigtvis har fått de önskade svaren från de andra institutionerna. Vår kamp för att alla i världen ska ha tillgång till läkemedel fortsätter. Därför kommer vi att vara extremt vaksamma när det gäller tillämpningen av de åtaganden som gjorts av rådet och kommissionen i dag, och samtidigt kommer vi att fortsätta att begära att alla våra problemställningar får ett snabbt och tillfredsställande svar under de kommande månaderna. Jag minns att det första åtagandet till parlamentet var att slutföra utvärderingen av den mekanism som vi ska anta i morgon. Men här finns en ovisshet, som behöver behandlas. Om så inte blir fallet bör EU, mot bakgrund av de åtaganden som gjorts till utvecklingsländerna i fråga, dra lämpliga slutsatser för att komma fram till en praktiskt fungerande och hållbar lösning.
Jag är alltså nöjd med rådets och kommissionens åtaganden, och jag kommer därför att uppmana min grupp att rösta för en ratificering i morgon, även om de långa veckorna av arbete som vi just har genomgått får mig att tänka att vår gemensamma överenskommelse inte alls innebär ett slut utan bara en början.
Johan Van Hecke
WTO:s beslut från den 30 augusti 2003, vilket ledde till ett tillfälligt undantag från TRIPS-avtalet, har nu övergått i ett permanent undantag genom ett nytt beslut från den 6 december 2005. I sitt betänkande gör Gianluca Susta ett antal mycket träffande anmärkningar om tvångslicensieringens genomförbarhet. Jag känner igen många delar från mitt betänkande från 2005 som medförde att det tillfälliga undantaget omformades till en EU-förordning.
Jag stöder helt rådets och kommissionens rekommendationer, vilka Gianluca Susta anknyter till samtycket. Den mekanism som inrättats är verkligen bara en begränsad lösning på problemet med den bristande tillgången på läkemedel i fattiga länder. EU måste hjälpa utvecklingsländerna att hitta en långsiktig lösning för att kunna erhålla de mest nödvändiga läkemedlen till överkomliga priser. EU måste också stimulera investeringar i lokala produktionsanläggningar. Överföring av teknik, forskning och tekniskt stöd är naturligtvis mycket viktigt i detta sammanhang.
Jag vill här hänvisa till färska rapporter där det uppges att de generiska läkemedlens marknadsandel åter minskar. Orsaken uppges vara billig produktion från läkemedelsföretagens sida av läkemedel vars patentskydd har gått ut. Dessa måste skapa möjligheter för fattiga länder, där tvångslicensiering i linje med WTO:s beslut kan innebära en lösning när det gäller läkemedel som fortfarande är patentskyddade.
Om vi inte vill ge falska förhoppningar till de miljontals människor som fortfarande inte kan få tillgång till de mest nödvändiga läkemedel, kommer det att krävas mycket mer än en mekanism vars genomförbarhet är och förblir mycket tvivelaktig.
Ryszard Czarnecki
för UEN-gruppen. - (PL) Herr talman! För 14 år sedan råkade jag vara inbegripen i frågan om immateriella rättigheter i det polska parlamentet, som ordförande för ett särskilt underutskott. I dag har jag äran att göra samma sak i Europaparlamentet.
Liksom dem som har talat före mig, skulle jag vilja betona de betydande framsteg som vi har gjort under de senaste månaderna. Jag vill framhålla att Europaparlamentet, som vi ser det, har gjort mycket för att korrigera förslaget från Europeiska kommissionen. Jag är helt övertygad om att den kompromiss som vi föreslår kommer att bidra till att förbättra tillgången till farmaceutiska produkter i länder i tredje världen, eftersom dessa är vad som huvudsakligen bekymrar oss.
Carl Schlyter
för Verts/ALE-gruppen. - Herr talman! Om jag har förstått saken rätt kommer rådet att läsa upp uttalandet inför omröstningen, annars blir det inget bindande åtagande. Jag ber er då att utesluta ordet fattiga utvecklingsländer. Det saknar all relevans och mening i tidigare avtal. Det finns utvecklingsländer, och det finns de minst utvecklade länderna, och parlamentet vill att båda dessa grupper av länder ska kunna utnyttja dessa mekanismer. Det är tydligt att vi talar samma språk här. Det är något som jag undrar över i ert tal, Mendelsohn: Ni talade om att AVS-länderna inte ska oroa sig, men då sa ni också fattiga utvecklingsländer, AVS-länder. Jag hoppas att vi inte begränsar samtalet till dem, och att ert brev till Thailand inte sätter ramen för detta, utan att vi är helt klara med att också utvecklingsländer som inte är bland de fattigaste har stora behov av att kunna skydda folkhälsan för att kunna utvecklas effektivt och att vi ger dem den hjälp och stöd vi kan ge. Jag hoppas att vi är överens där.
Umberto Guidoni
för GUE/NGL-gruppen. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Europaparlamentet har uppmanats att avge ett yttrande om huruvida ändringen av WTO-avtalen om immateriella rättigheter - TRIPS-avtalen - kan göras permanent, eftersom detta skulle innebära en snabb lösning på problemet med tillgång till läkemedel i utvecklingsländerna.
Om man betänker att det hittills inte har kommit några belägg för att denna ändring verkligen är effektiv, är det viktigt att Europaparlamentet utnyttjar den möjlighet som ges genom ratificeringen av ändringen av TRIPS-avtalet för att få en bättre garanti för att EU:s politik om tillgång till läkemedel kommer att vara heltäckande, sammanhängande och effektiv.
TRIPS-avtalet utgör bara en del av lösningen på problemet med tillgång till läkemedel och folkhälsa, vilket rådet har erkänt. Såsom parlamentet flera gånger har betonat, är det därför viktigt att rådet förklarar sitt stöd för alla de länder som avser att utnyttja den flexibilitet som ges av TRIPS-avtalen i syfte att kunna tillhandahålla nödvändiga läkemedel till överkomliga priser.
EU måste göra mer för att hejda hälsokrisen i världens fattigaste länder, särskilt genom att se till att dessa länder kan möta sina egna behov, utan att belasta dem med bilaterala eller regionala avtal, TRIPS-plus-avtalen, om bestämmelser för farmaceutiska produkter som riskerar att inverka negativt på tillgången till folkhälsa och läkemedel.
Vi tror också att det är kommissionens och rådets uppgift att stödja WTO-initiativ för att göra TRIPS-reglerna mindre komplicerade, och särskilt för att maximera produkternas tillgänglighet.
Zbigniew Zaleski
(PL) Herr talman! Efter halva tiden har det visat sig att vi i fråga om millenniemålen har uppnått sämst resultat i kampen mot tuberkulos, hiv och malaria. Statistik från Världshälsoorganisationen visar att över en och en halv miljon människor dog av tuberkulos under 2005. Denna sjukdom ledde till höga dödstal i Europa före andra världskriget. Varje dag dör 27 000 människor på grund av bristande tillgång till grundläggande läkemedel.
Hälsa är ett nödvändigt villkor för välbefinnande och ekonomisk utveckling och jag anser att det är vår moraliska plikt att hjälpa mindre välutvecklade länder i detta avseende. Ett positivt steg är att stödja det protokoll som ändrar TRIPS-avtalet i syfte att möjliggöra tillgång till läkemedel. Det är inte en fullständig lösning, men vi kan inte underlåta att ta denna risk om vi ska skydda miljontals människoliv.
Det finns en risk. Till att börja med är licensieringen av produktionen av generiska läkemedel för export till behövande länder omgärdad av många villkor som kan få folk att avstå från en sådan produktion.
För det andra kan produktion av läkemedel av denna typ främja missbruk både i fråga om mottagarna och exportörerna själva. Dessutom är infrastrukturen i fattiga länder så dålig att det helt enkelt inte är möjligt att bedriva produktion där. Därför krävs någon form av extra stödinstrument med flera nivåer. Det förefaller mig som om det viktigaste är ekonomiskt stöd för att inrätta lokala produktionscenter, för tekniköverföring och för investering i utveckling och innovation. Vi är skyldiga att visa social solidaritet med dessa länder, men det är vi som behöver komma på vilket sätt som mest bidrar till att öka stödets effektivitet samtidigt som vi skyddar vår egen marknad.
Slutligen, herr kommissionsledamot, vill jag säga att kommissionen - och ni själv, som ordförande för en särskilt kommitté - har mycket att tänka på när det gäller att komma med nya idéer.
Erika Mann
(DE) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Det vi diskuterar i kväll och det vi kommer att rösta om i morgon kommer att vara en liten men viktig byggsten i samarbetet mellan institutionerna, kommissionen, rådet och parlamentet.
Enligt detta förfarande är parlamentets enda alternativ att samtycka till förslaget eller att förkasta det. Det sätt på vilket föredraganden Gianluca Susta och alla skuggföredragande - och här vill jag särskilt tacka Kader Arif från min egen grupp - har hanterat detta ökade avsevärt det tillgängliga utrymmet för parlamentet att vidta åtgärder.
Emellertid vill jag också tacka kommissionsledamoten för att uttryckligen ha påpekat att detta avtal, detta protokoll, som vi ska rösta om i morgon och som medlemsstaterna sedan kommer att kunna ratificera, bara är en komponent - om än en viktig sådan - och att det finns många fler steg att ta för att ge utvecklingsländer utan tillverkningskapacitet inom läkemedelssektorn en verklig och välbehövd möjlighet att ge sina medborgare nödvändiga läkemedel.
Detta steg kommer att hjälpa oss i vårt gemensamma arbete och det kommer särskilt att hjälpa oss när parlamentet får ytterligare rätt till samtycke inom många andra politikområden, till exempel inom handelsområdet.
Jag vill uppriktigt tacka rådet, kommissionen och alla ledamöter som gjorde det möjligt att faktiskt åstadkomma den flexibilitet som vi nu har.
Francisco Assis
(PT) Herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Med tanke på denna frågas etiska betydelse är den diskussion som vi nu för av stor politisk vikt. Dikotomin mellan att skydda immateriella rättigheter och att främja befolkningens hälsa och välbefinnande i mindre utvecklade länder grundar sig på en intressekonflikt som kan lösas bara genom att man jämför olika värderingar.
Enkelt uttryckt har vi här en tydlig motsättning. Å ena sidan har vi en viss diskutabel modell för skydd av immateriella rättigheter som grundar sig på argumentet att den ger ett incitament för innovation och åtföljande utveckling av den vetenskapliga kunskapen, medan det å andra sidan finns miljontals fattiga människor, som lever i länder med knappa resurser och som inte kan tvingar lida och dö av ekonomiska skäl när vi har kunskap som kan rädda deras liv.
Denna jämförelse gör det tydligt på vilken sida de grundläggande värderingarna finns. I ljuset av detta har vid olika tidpunkter och på olika platser vissa steg redan tagits för att göra systemet för skydd av immateriella rättigheter mer flexibelt så att man främjar tillgång till läkemedel för alla. Emellertid visar det sig att framstegen hittills inte är tillräckliga. Den mekanism som nu övervägs är bara ett sätt att mildra detta oroväckande problem.
Vi behöver gå längre. Parlamentet har pekat i denna riktning, och har gett ett avgörande bidrag för att uppmuntra EU att inta en hållning som överensstämmer med dess grundläggande värderingar. Den lösning som man nu har hittat är ett uttryck för denna ambition och jag skulle därför vilka berömma rådets ordförandeskap för dess ansträngningar att, genom yttranden och åtaganden, uppnå en ståndpunkt som visar EU från dess bästa sida: en politisk gemenskap som alltid orienterar sig efter avvisliga humanistiska värderingar.
Talmannen
Debatten är avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på onsdag kl. 12.00.
