Izid Evropskega sveta 11. in 12. decembra 2008 - Polletje aktivnosti francoskega predsedstva (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka sta izjavi Sveta in Komisije o izidu Evropskega sveta 11. in 12. decembra skupaj z izjavo predsednika Sveta o polletju aktivnosti francoskega predsedstva.
Zelo toplo bi želel pozdraviti predsednika Evropskega sveta, francoskega predsednika Nicolasa Sarkozyja. Dobrodošli v Evropskem parlamentu tretjič med francoskim predsedovanjem!
Prav tako bi želel zelo toplo pozdraviti predsednika Evropske komisije Joséja Manuela Durãa Barrosa, in predstavnike Komisije. Veseli me, da danes tukaj vidim več komisarjev. Vsi skupaj prisrčno pozdravljeni!
(Aplavz)
Gospe in gospodje, naloga predsednikov skupin in vaša naloga, če govorite v imenu svoje skupine, je izvesti oceno. Vendar pa bi želel najprej podati nekaj uvodnih pripomb.
Predsednik Sarkozy, predsedovanje ste prevzeli v pomembnem obdobju, ko so bila potrebna odločna pogajanja in ukrepanje. Soočili ste se s temi izzivi, vključno s problemom Gruzije, finančno krizo, gospodarskimi težavami in drugimi problemi. V Parlamentu ste tretjič prisotni v vlogi predsednika Evropskega sveta, Parlament pa ste obiskali in nas nagovorili preden ste prevzeli položaj predsednika Evropskega sveta.
V svoji uradni rezidenci, Elizejski palači, ste večkrat vodili konferenco predsednikov, Komisijo in Parlament pa ste povabili v glavno mesto vaše države na čudovito praznovanje 1. julija, dneva, ko ste prevzeli predsedovanje, ki je bilo tudi navdihujoč prikaz vaše odločenosti združiti Evropo.
Ponovno smo se srečali v Parizu 13. in 14. julija. 13. julija na Vrhu za Sredozemlje, ki je bil sklican, da ustanovi Unijo za Sredozemlje. 11. novembra, devetdeset let po koncu prve svetovne vojne, ste nas povabili tudi na spominsko slovesnost v Verdunu.
Vse te priložnosti so odraz vašega spoštovanja Evropskega parlamenta. Za to bi se vam rad toplo zahvalil. Prosil bi vas, da zdaj spregovorite Evropskemu parlamentu.
Nicolas Sarkozy
predsednik Sveta. - (FR) Gospod predsednik, gospe in gospodje, ko je Francija prevzela predsedovanje, je položaj v Evropi obvladovalo mirovanje postopka ratifikacije Lizbonske pogodbe, ki je sledilo glasovanju Irske, ki je zavrnila Pogodbo.
Takrat se nam niti sanjalo ni, da bo izbruhnila vojna med Gruzijo in Rusijo, prav tako pa nismo vedeli, kako huda bo finančna in nato gospodarska kriza, s katero bo soočena Evropa.
Gospod predsednik, francosko predsedstvo je skušalo vse svoje aktivnosti utemeljiti na dveh prepričanjih: prvo je, da svet potrebuje močno Evropo, drugo pa, da Evropa ne more biti močna, če je razdeljena. Seveda sem prepričan, da to nista izvirni zamisli, vendar pa nista zato nič manj pomembni.
V zadnjih šestih mesecih smo si prizadevali zagotoviti združeno in močno Evropo, ki sama razmišlja. Kaj je močna Evropa? To je Evropa, ki razmišlja, ki ima prepričanja, ki ima odgovore in ki ima domišljijo. To je Evropa, ki ni zadovoljna s tem, da se ravna po nasvetu drugih, in ki zavrača soglasje, temelječe samo na tem, kar ni bilo povedano, na odpravljanju problemov in tem, da čas celi vse rane, saj sem prepričan, da se stvari, dalj ko čakamo, vse bolj zapletajo.
Na koncu se je predsedstvo prilagodilo mednarodnim dogodkom, ki so organizacijo našega dela postavili na glavo, vsekakor pa ni moja stvar, da to preučim. Povedati sem vam želel samo, kako smo se spopadli s temi različnimi izzivi.
Ko je avgusta, 8. avgusta prišlo do krize v Gruziji, smo se osredotočili samo na eno: kako ustaviti vojno in ne dovoliti, da se spremeni v še eno Bosno. Če sem odkrit in ne da bi hotel preostro soditi, Evrope ni bilo tam, ko se je začel spor v Bosni - v Evropi. Združene države, naš prijatelj in zaveznik, so bile tiste, ki so prevzele odgovornost, Evropa pa jim je morala slediti.
Predsedstvo si je vneto prizadevalo zagotoviti, da bi Evropa prevzela svojo odgovornost, in avgusta smo začeli s pogajanji o prekinitvi ognja, 12. avgusta, temu pa je sledil sporazum o umiku 12. septembra. Na koncu smo se izognili vojni, začel se je umik, predvsem pa je - hvala vsem državam članicam EU - Evropa ostala združena.
To ni bil očiten zaključek, saj je glede na zgodovino naših različnih držav, bolečo zgodovino za tiste Evropejce, ki so toliko let živeli za železno zaveso, v ponižani Evropi, razdeljeni Evropi, žrtvovani Evropi, bilo povsem naravno, da bodo določene države drugače čutile do naših ruskih sosedov v primerjavi s tistimi, ki so poznale samo svobodo.
Kljub temu je Evropa ostala združena, predsedstvo pa si je skupaj s predsednikom Evropske komisije nadvse prizadevalo, da vojna ne bi ušla izpod nadzora. 8. avgusta so bile ruske enote 40 km oddaljene od Tbilisija; danes so praktično vse ruske enote zapustile ozemlje Gruzije, razen Osetije in Abhazije.
Evropa je dala čutiti svojo prisotnost, ne da bi se zapletla v agresivno politiko na dvorišču naših ruskih sosedov. Prepričan sem, da je naša edina možnost v prihodnje sodelovati z našimi sosedi, da bi dosegli situacijo gospodarskega razvoja, varnosti in miru, in jim razložiti, da bodo morali, če hočejo, da se jih upošteva na svetovni ravni - in Rusija je velika država -, spoštovati vrednote, prakse in vedenje, ki so zelo drugačni od tistih, ki so jih zagovarjali v Evropi v drugem obdobju.
(Aplavz)
Evropa je bila prisotna. Potem je prišla finančna kriza. Ni nastala avgusta 2007, kot sem slišal govoriti ljudi: avgusta 2007 so se začeli problemi, sistemska finančna kriza, ki jo je doživljal ves svet, pa se je začela, ko so se Združene države v potezi, ki se je izkazala za izredno resno, odločile dovoliti, da gre Lehman Brothers v stečaj 18. septembra 2008. Šele in izključno takrat smo se znašli v finančni krizi neprimerljivih razsežnosti na svetovni ravni.
Skupaj s predsednikom Barrosom smo si prizadevali za dvoje. Prvič za evropsko enotnost, ki smo jo postopno razvili: najprej tako, da smo povezali štiri največje države v Evropi s Komisijo, Evropsko centralno banko in predsednikom Evropskupine; nato z organiziranjem srečanja, prvič po letu 2000, držav Evroskupine na ravni voditeljev držav in vlad, in nazadnje smo septembra z zedinjenjem vseh voditeljev držav in vlad razvili načrt za oživitev evropskih bank, ki ga podpirajo vse države Evrope. Kot veste, je bilo težko, saj so določene države zaradi resnosti krize sprejele preuranjene odločitve: prepričan sem, da niso mogle drugače, na primer Irci, ko so jih preplavili napadi na njihov celotni bančni sistem.
Na koncu se je mesec kasneje Evropa zedinila o enotnem načrtu za podporo bankam, mi pa smo si skupaj s predsednikom Barrosom prizadevali, da evropski podporni načrt za preprečitev sesutja bančnega sistema spremenimo v svetovni načrt. Združene države so od Paulsonovega načrta I napredovale k Paulsonovemu načrtu II in so zdaj prišle do Paulsonovega načrta III, ki ga je zagotovo navdihnil Evropski načrt I.
Ne trdim, da je vse urejeno; pravim samo, da bi se, če države članice, Komisija in evropske institucije takrat ne bi prevzele svoje odgovornosti, gospe in gospodje, soočili z možnostjo zloma ali stečaja določenih držav članic in uničenjem evropskega bančnega sistema.
Evropa je pokazala svojo enotnost in solidarnost. Mislim predvsem na razvpiti konec tedna, ko smo morali mobilizirati 22 milijard EUR posojila za Madžarsko, ki je bila sama napadena, potem ko je bilo trreba mobilizirati 17 milijard EUR za Ukrajino. Še vedno obstaja zaskrbljenost glede določenih baltskih držav, da ne omenjam drugih svetovnih problemov, s katerimi se moramo spopasti.
V finančni krizi je bila Evropa enotna: pozivala je k vrhu v Washingtonu, pozivala je k zasedanju G20 in 2. aprila bo v Londonu organizirala vrh o globalnem finančnem upravljanju. Evropa je spregovorila enotno, da bi povedala, da hoče kapitalizem, utemeljen na podjetništvu, ne špekulacijah, da hoče reformo finančnega sistema, da hoče drugačno vlogo držav v vzponu in da hoče etični kapitalizem; Evropa je bila enotna, da bi obranila svoja načela.
Glede gospodarske krize razprava ni bila enostavna. Enostavna ni bila iz dveh razlogov: Prvi je, da finančna situacija ni enaka v vseh državah, drugi pa, da niso enake naše gospodarske kulture in politične identitete. Kljub temu pa so na koncu vsi priznali potrebo po usklajenem zagonu približno 1,5 % BDP, kot je priporočila Komisija.
Povsem razumem, da lahko ljudi tu in tam presenetijo nesoglasja, pomisleki, zmeda in nesporazumi. Tiste, ki spremljajo Evropo, bi spomnil, da je sestavljena iz 27 držav in da tem 27 državam ni enostavno sočasno dati enake politike, ko pa je lahko katera koli država podvržena volilnim pritiskom - ker nimamo vsi volitev na isti dan -, v tem Parlamentu, svetišču evropske demokracije, pa vsi razumejo, da prihajajoče volilne kampanje ne vodijo k dosegi soglasja. Kljub vsemu je Evropi, potem ko je vzpostavila skupno politiko v finančni krizi, uspelo kolikor toliko vzpostaviti skupno politiko za gospodarsko krizo.
Imeli smo tudi obdobje Unije za Sredozemlje. Raje domnevam, da je bilo treba usklajevati in sklepati kompromise, da bi pojasnili dve stvari. Prva je, da če Evropa ne bo storila svojega dela za mir na Bližnjem vzhodu, tega nihče ne bo storil za nas: na svetu ni države, ki bi lahko spodbudila mir med Izraelom in arabskim svetom. Evropa mora odigrati svojo vlogo in mora dati čutiti svojo prisotnost, da bi se izognila čelnemu trčenju med arabskim svetom na eni strani in vodilno silo sveta, Združenimi državami, na drugi.
Unija za Sredozemlje je organizacija za stalen dialog med Evropo in Sredozemljem, vključno z arabskimi državami. To je dialog, ki ga potrebujemo mi in Arabci. Evropa ga potrebuje, da bi lahko nehala biti samo darovalka in bi lahko imela politična prepričanja, ki spodbujajo mir, in da bi, namesto da bi bila zgolj zadovoljna s plačevanjem, lahko tudi pozvala k miru, uravnoteženemu miru, predvsem med Palestinci, ki imajo pravico do moderne, demokratične, varne države, in Izraelom, ki ima pravico do varnosti države, ki je čudež demokracije.
Glede Unije za Sredozemlje je bila potrebna določena mera prepričevanja: prepričevanja, da Unija za Sredozemlje ne postavlja pod vprašaj enotnosti Evrope, ampak jo bo, nasprotno, okrepila. Nazadnje, gospe in gospodje, smo kot Evropejci lahko ponosni, da Uniji za Sredozemlje sopredsedujeta predsedstvo EU in Egipt in da ima pet namestnikov generalnega sekretarja, vključno z Izraelcem in Palestincem: to je prvič, da so arabske države sprejele Izraelca kot člana izvršilnega organa regionalne organizacije kot je Unija za Sredozemlje, kar je zgodovinski dosežek.
Pokloniti bi se želel Bernardu Kouchnerju, ki se je izvrstno pogajal na vrhu v Marseillu in dosegel rezultat, o katerem ne bi bili mogli niti sanjati. V zameno so se Izraelci strinjali s sodelovanjem Arabske lige pri delu Unije za Sredozemlje. Ta unija na noben način ne bo ovirala češkega in zatem švedskega predsedstva, da v prihodnosti razvije vzhodna partnerstva, ki jih Evropa potrebuje.
Zdaj se bomo posvetili energiji in podnebnim spremembam. Glede te teme bodimo povsem jasni: to je bil sramoten boj in prepričan sem, da ima vsak razlog za nezadovoljstvo. Nekateri menijo, da preveč pričakujemo od industrije, drugi, da ne pričakujemo dovolj; ena skupina misli, da bi morali ubrati to pot, druga, da moramo ubrati drugačno. Nenazadnje je nemško predsedstvo določilo rok konec leta 2008. Nemško predsedstvo je določilo tri cilje - "trikrat 20" - in sporazum, ki je njegova osrednja točka in ki smo ga potrdili na Evropskem svetu ter za katerega upam, da ga bo jutri sprejel Evropski parlament, sporazum, ki dosega cilje, ki ste jih sami določili.
Biti moram odkrit in reči, da je treba vse strani spomniti na njihove dolžnosti. Bilo bi noro, če bi Evropa v trenutku, ko je novi predsednik Združenih držav določal ambiciozne okoljske cilje za najmočnejšo državo na svetu, opustila svoje cilje. Bilo bi neodgovorno, saj ne bi mogli pričakovati, če Evropa ne bi dosegla soglasja glede energetskega in podnebnega svežnja Komisije, da nas bodo poslušale Indija, Kitajska, Brazilija in vse druge države na svetu, ki morajo zdaj prevzeti odgovornost za okoljsko ravnotežje planeta.
Da smo prišli do te točke, smo morali biti prepričljivi in najti področja za sklepanje kompromisov. Katerih? Izjavil sem, da nikoli ne bomo odstopili od časovnega načrta ali cilja trikrat 20, vendar pa morate vsi tu razumeti, da so se države, kot so nove vzhodne države članice, kjer je bila težka industrija žrtev prehoda s komunističnega sistema na tržno gospodarstvo, strinjale, da obdržijo referenco za 2005, čeprav so imele dobre razloge, da pozovejo k uporabi drugega referenčnega leta, na primer 1990. To ne bi bilo presenečenje glede na to, kaj se je zgodilo v teh državah in kaj so pretrpele. Govorim pod budnim očesom Jean-Louisa Borlooja, ki je zagotovil popolno, neomajno in učinkovito podporo v teh pogajanjih. Nisem hotel, da se doseže proaktiven pristop k okolju na račun socialne politike, kar bi povzročilo zlom teh novih držav članic EU.
Fundamentalistom bi rad povedal, da zame nikoli ni bilo vprašanje, ali Poljski, Madžarski in drugim naložiti okoljske zahteve, vsekakor pa je bilo pomembno, da teh držav ne spravimo v položaj zloma socialnega sistema in jih ne prisilimo, da izberejo med varstvom okolja in rastjo. Kar smo predlagali, je bila nova vrsta rasti: trajnostna, zelena rast, s katero bi se izognili naraščanju cen in vplivu na poljske, madžarske in vzhodne delavce, ki ga ne bi mogla tolerirati.
Dodal bi tudi, da sem pozorno prisluhnil vašim skrbem ob mojem zadnjem obisku v Parlamentu. Nekateri izmed vas - in to razumem - so mi rekli: "Odpovedali ste se svojim ciljem, gospod predsednik, ker ste sprejeli soglasje za sklep Sveta". S soglasjem sem se strinjal iz enega samega enostavnega razloga: okoljske odločitve, ki jih sprejema Evropa, ne smejo biti prisiljene odločitve, ampak premišljene odločitve. Si lahko predstavljate, kako šibek bi bil sporazum, dosežen z glasovanjem z večino, s številnimi državami, ki se ga ne bi držale? Kako verodostojen bi bil energetski in podnebni sveženj, če bi ga ratificirala večina, ko pa lahko vsak vidi, da soglasje zagotavlja, da bodo izpolnjene naše politične zaveze?
(Aplavz)
Poleg tega so me nekateri izmed vas spomnili, da je to stvar za soodločanje, in povedal bi rad, da sem to izkoristil. V pogovorih s kolegi voditelji držav in vlad je bila, če sem iskren, gospod predsednik, budna prisotnost Parlamenta, odločenega, da doseže dogovor o energetskem in podnebnem svežnju, vpliven motivacijski dejavnik za tiste voditelje držav in vlad, ki so bili manj pripravljeni doseči sklep kot drugi.
Kakor koli že, danes tu posredujem soglasni dogovor vseh 27 voditeljev držav in vlad o energetskem in podnebnem svežnju. Naredite z njim, kar želite.
Zaključil bom z dvema kratkima točkama. Glede politike priseljevanja je za Evropo nesprejemljivo - večina njenih držav je v schengenskem območju, ki je utemeljen na prostem pretoku oseb in blaga -, da nadaljuje, ne da bi razvila skupna načela za vzpostavitev skupne politike priseljevanja. Delo je bilo opravljeno in reči moram, da je bilo opravljeno brez pretiranega dvigovanja prahu. V Evropskem parlamentu ste veliko naredili za pomiritev razprave o politiki priseljevanja, ki na nacionalni ravni ni vedno zgledna v smislu spoštovanja ljudi, miru, premišljenosti in odgovornosti. Zdaj imamo soglasen temelj za skupno politiko priseljevanja.
Če se na kratko posvetim obrambi - skupaj s kanclerko Merkel bom imel naslednje leto priložnost organizirati vrh Nata v Kehlu/Strasbourgu. Po mojem mnenju je pomembna odločitev, ki smo jo sprejeli, ta, da odslej 27 držav razume, da je varnostna in obrambna politika stvar Evrope in Nata, da varnostna in obrambna politika Evrope dopolnjuje Natovo in ni v nasprotju z njo.
Nazadnje, imamo institucionalni problem. Po irskem "ne" sem na povabilo Briana Cowna, irskega predsednika vlade, z Bernardom Kouchnerjem odšel v Dublin in takrat sem na veliko presenečenje ljudi izjavil, da je edina pot za rešitev problema ta, da se ponovno posvetujemo z našimi irskimi prijatelji. Izjava je sprožila razpravo, kot da bi bil nespoštljivo do ljudi, če prosimo, da dobijo še eno priložnost za odločitev!
Kakšne so stvari danes? Danes je 25 držav je že zaključilo postopek ratifikacije Lizbonske pogodbe. Češka republika kot šestindvajseta je pravkar sprejela pomemben sklep, v katerem je ustavno sodišče navedlo, da se lahko začne postopek za ratifikacijo, predsednik vlade Topolánek pa je v pogumni in odgovorni izjavi navedel, da je njegova ambicija predlagati ratifikacijo Lizbonske pogodbe. Ostanejo samo še Irci.
To je dogovor, ki smo ga dosegli soglasno. Je zelo enostaven dogovor. Sestavljen je predvsem iz zagotovila, da bo, če bo začela veljati Lizbonska pogodba, en komisar na državo članico. Vem, da je to za nekatere izmed vas razširitev, tako kot za nekatere vlade, ki so menile, da bi morala biti Komisija manjša, da bi bila učinkovitejša. Vendar pa bi vas prosil, da preučite naslednje: če hočemo Lizbono - in Evropa potrebuje trajnostne institucije -, jo lahko imamo samo, če Irci glasujejo in rečejo "da", da pa bi rekli "da", potrebujemo novo situacijo. Evropski svet predlaga, da bi bila ta nova situacija en komisar na državo članico.
Drugi element sporazuma je, da smo dali določene politične zaveze, ki se nanašajo na posebno naravo irske razprave, kot so nevtralnost, obdavčenje in družina. Teh političnih zavez ni bilo težko skleniti, torej v čem je problem? Najbolje je vse položiti na mizo. Problem je pravna veljava, ki jo bodo imele te politične zaveze, ker ima Irska ustavno sodišče, in nobenega dvoma ni, da bo kampanja, ki je proti - do česar ima vso pravico -, irsko ustavno sodišče, kakšno veljavo imajo te politične zaveze.
Kompromis, ki ga predlaga predsedstvo, je: nobene ponovne ratifikacije Lizbonske pogodbe s strani tistih, ki so to že storili, in nobene spremembe Lizbonske pogodbe. Po mojem mnenju nima smisla rešiti enega problema in hkrati ustvariti 26 novih. To je jasno. Po drugi strani bomo naslednjič, ko se bo Evropa širila - verjetno za vključitev Hrvaške leta 2010 ali 2011, če se bo vse odvijalo po načrtu -, potrebovali novo pogodbo, gospod predsednik, da bi Evropo razširili za novo članico. Zato smo predlagali, da se ob širitvi Evrope in ne prej hrvaški pristopni pogodbi doda dva elementa: prvi bo "irski" protokol, drugi pa se bo nanašal na število poslancev EP. Evropske volitve bodo potekale na temelju Pogodbe iz Nice. Ne vidim nobene druge možnosti, saj so bili določenim državam odobreni dodatni poslanci EP po Lizbonski pogodbi. S tem problemom se lahko ukvarjamo tudi ob naslednji širitvi.
Na podlagi tega se je irska vlada pogumno zavezala izvedbi ponovnega referenduma o Lizbonski pogodbi pred koncem leta 2009. To pomeni, da bo, če se bodo stvari obrnile, kakor si želim, da bi se - čeprav je odločitev stvar Ircev -, Lizbonska pogodba začela veljati samo eno leto kasneje.
Gospe in gospodje, tudi o tem ni bilo enostavno razpravljati ali tega organizirati, prav tako pa ne bo lahko ne za Irce ne za druge, vendar pa je evropski duh predvsem duh kompromisa. Če ne moremo doseči dogovora med nami 27, ni vredno imeti evropskega ideala. Evropski ideal pomeni prisluhniti drugim in sodelovati, da bi našli skupno pot za rešitev problemov.
Zaključiti želim z zahvalo, in sicer najprej Evropskemu parlamentu. Povedal bi tudi, da je bilo za predsedstvo zelo lahko in mu je bilo v veliko zadovoljstvo ohranjati stike z vsemi skupinami v tem Parlamentu, ne glede na njihovo politično usmeritev, levico ali desnico, liberalce ali zelene, suvereniste ali federaliste. Vsi ste vsak na svoj način pokazali željo, da Evropa napreduje. Povsem iskreno moram povedati, da je za predsedstvo Parlament igral odločilno vlogo pri doseganju rezultatov. Rekel bi celo, da se je bilo lažje pogovarjati, delati in pogajati z Evropskim parlamentom kot pa z določenimi drugimi kontakti, če ne omenjam imen. Ob koncu predsedovanja mora biti človek natančen pri pohvalah in splošen pri obžalovanju.
Povedati želim tudi, da smo si prizadevali delati v tandemu s predsednikom Komisije, pri čemer smo se vsi zavedali svojih odgovornosti, in naj povem, da predsedstvo nikoli ne bi moglo doseči rezultatov, ki jih je, če ne bi sodelovalo s predsednikom Barrosom. Menim, da je to pomembno povedati, saj je resnica, vsaj po mojih izkušnjah.
Nazadnje bi se rad zahvalil voditeljem držav in vlad. Gospe in gospodje, Evrope ne bomo zgradili z nasprotovanjem državam: to je jasno. Ne glede na to, kako evropski ste, Evropa ni sovražnica narodov in narodi niso sovražniki Evrope. Naj vam povem nekaj: če si ne bi prizadevali razumeti problemov vsake demokratične vlade, ne bi prišli daleč. Napaka je iti preko izvoljenih predstavnikov njihovih držav: to ni evropski ideal, to je fundamentalizem, proti fundamentalizmu, celo evropskemu fundamentalizmu pa sem se boril vse svoje življenje, ker ko slišim "evropski fundamentalizem", pozabim besedo Evropa in slišim samo besedo fundamentalizem, fundamentalizem pa nikoli ni dobra zamisel. Bila bi napaka zgodovinskih razsežnosti, če bi poskušali Evropo zgraditi v nasprotju z narodi. Voditelji vlad so prevzeli svojo odgovornost, države pa svojo.
Za zaključek bi rad na osebni ravni povedal, da sem se veliko naučil med šestmesečnim predsedovanjem in da sem zelo užival v delu. Razumem, zakaj so poslanci EP tako strastni glede tega, kar počnejo, saj se, ko imamo priložnost šest mesecev porabiti za razumevanje in reševanje problemov 27 držav, naučimo strpnosti, odprtosti duha in razumevanja, da je Evropa nedvomno najlepša zamisel 20. stoletja in da to Evropo zdaj potrebujemo bolj kot kdaj koli prej. Prizadeval sem si premakniti Evropo, vendar je Evropa spremenila mene. Povedati želim samo še nekaj, v kar sem globoko prepričan.
(Aplavz)
Resnično menim, da bi vsakemu izmed voditeljev države ali vlade koristilo, če bi kadar koli prevzeli to odgovornost, predvsem zato, ker jim bo pomagalo razumeti, da je probleme, ki jih doživljajo v svoji državi, pogosto mogoče rešiti samo v dogovoru s sosednjimi državami. Naučili se bodo tudi, da kljub našim razlikam obstajajo številne stvari, ki nas povezujejo, naučili pa se bodo tudi nečesa še pomembnejšega: da je za Evropo lažje imeti velike ambicije kot majhne.
Zadnja stvar, v katero verjamem z vsem srcem, je, da je v Evropskem svetu, Evropskem parlamentu in Evropski komisiji lažje uspeti z velikimi projekti kot majhnimi, ker majhni projekti nimajo zagona, ki ga potrebujejo za preseganje nacionalnega ega. Potrebni so veliki projekti, velike ambicije in velike ideje: s temi velikimi idejami in velikimi ambicijami lahko presežemo nacionalni ego. Naj Evropa posledično ostane ambiciozna in naj razume, da jo svet potrebuje za sprejemanje odločitev! Ko stvari pometemo pod preprogo, težave prihranimo za prihodnost. Probleme je treba obravnavati tu in zdaj in ni res, da evropske institucije ustavljajo sprejemanje odločitev. Sprejemanje odločitev preprečuje pomanjkanje poguma, pomanjkanje zagona: gre za slabitev ideala. Odločitve ne morejo počakati na Lizbono! Ne smemo čakati na jutri, ampak moramo odločitve sprejeti zdaj, in povsem zaupam češkemu predsedstvu, da bo nadaljevalo delo francoskega predsedstva.
(Bučen aplavz)
Predsednik
Gospod predsednik Sveta, želimo se vam zahvaliti - in aplavz je bil jasen odraz naše zahvale - za vaš govor, še zlasti pa za vaš pogum in odločnost, da služite Evropi.
Preden prepustim besedo predsedniku Komisije bi želel izreči dobrodošlico obema ministroma, Bernardu Kouchnerju in Jeanu Louisu Borlooju, ki sta pomembno prispevala k uspehu francoskega predsedstva. Oba toplo pozdravljam.
Najprej bi želel pozdraviti Bruna Le Maireja, ministra za evropske zadeve, ki je nasledil Jean-Pierra Jouyeta. Jean-Pierre Jouyet je zdaj predsednik francoskega regulatorja finančnega trga in smo z njim v preteklosti zelo uspešno sodelovali. To priložnost bi želel izkoristiti za to, da se mu iskreno zahvalim.
Upam, da mi boste v prisotnosti drugih evropskih institucij - vem, da to ni običajna praksa - dovolili, da čestitam Klausu Hänschu, nekdanjemu predsedniku Evropskega parlamenta od leta 1994 do leta 1997 in poslancu Evropskega parlamenta od njegovih prvih neposrednih volitev, k 70. rojstnemu dnevu, ki ga je praznoval včeraj. V našem imenu bi se mu želel zahvaliti in mu izreči priznanje za vse njegovo trdo delo za Parlament in Evropsko unijo.
Zdaj bi povabil predsednika Evropske komisije Joséja Manuela Durãa Barrosa, da spregovori Evropskemu parlamentu.
José Manuel Barroso
Gospod predsednik, gospod predsednik Sveta, gospe in gospodje, izid zadnjega Evropskega sveta bo zapisan v zgodovini EU. Redko se zgodi, da mora Evropski svet sprejeti toliko sklepov o tako osnovnih političnih vprašanjih. Le redko je Evropa lahko izrazila svoje zadovoljstvo zaradi tako številnih pozitivnih izidov in celo trikratnega uspeha. V težki in celo resni krizni situaciji nam je uspelo doseči znaten napredek za prihodnost Evrope in Evropejcev. To je Evropa, na katero smo vsi tako navezani: Evropa, ki je sposobna doseči najboljše.
Poleg drugih pomembnih zaključkov, predvsem v zvezi z varnostno in obrambno politiko, Unijo za Sredozemlje in novim vzhodnim partnerstvom, bi rad poudaril tri posebna področja: Lizbonsko pogodbo, oživitev gospodarstva ter energijo in podnebne spremembe.
27 držav članic je sodelovalo, da bi našle skupno pot za nadaljevanje političnega procesa v smeri Lizbonske pogodbe. V Evropski komisiji smo vedno podpirali to Pogodbo in imeli smo razlog, da smo menili, da bi, če bi si vzeli čas in prisluhnili skrbem naših irskih prijateljev, skupaj lahko našli elemente za rešitev.
V pozitivnem odgovoru na pobudo Komisije z dne 26. novembra se je 27 držav članic odločilo uskladiti svoje načrte za oživitev gospodarstva, da bi prevedrile nenavadno močno nevihto. Danes imamo dogovor o zagonu gospodarstva s približno 1,5 % BDP EU, kot je priporočila Komisija. Ta usklajeni načrt se bo spopadel z recesijo, predvsem z več pomoči za najbolj ranljive v družbi. Sočasno nam bo omogočil, da vlagamo v naša gospodarstva, da bi jih prilagodili za prihodnje izzive. To pomeni, da nam bo kriza dala priložnost, da povečamo naložbe v socialno Evropo in Evropo reform.
V nadaljevanju zakonodajnega predloga, ki ga je Komisija predstavila 23. januarja 2008, in na podlagi velikega prispevka Evropskega parlamenta se je 27 držav članic soglasno sporazumelo o zavezi, da Evropo spremenijo v zeleno, nizkoenergetsko gospodarstvo za prihodnje generacije. Ta sporazum o energetski in podnebni politiki ostaja zvest cilju "3-krat 20" do leta 2020. Ta zgodovinski preboj, če bo jutri potrjen v tem Parlamentu, sporoča zmago Evrope kot partnerice, z drugimi besedami, evropskih institucij, ki so delale z roko v roki z državami članicami v duhu sodelovanja in močno skupno voljo po uspehu.
Tu bi rad ponovno izrazil našo hvaležnost francoskemu predsedstvu Sveta za uspeh Evrope kot partnerice. Gospod predsednik, vaše predsedstvo je doživelo nekatere izredno napete politične dogodke, kot ste nas pravkar spomnili: finančno krizo brez primere in vojno med Rusijo in Gruzijo. Vaše predsedstvo se je učinkovito, mirno in, če smem reči, elegantno in sijajno soočilo s temi problemi. Francija je ponovno v Evropi, ste dejali na večer vaših volitev, in v to ne dvomimo niti za trenutek: rekel bi celo, da nismo imeli trenutka, da bi dvomili v to, zaradi česar smo zelo zadovoljni.
Zato bi rad iskreno čestital predsedniku Sarkozyju in celotni ekipi francoskega predsedstva: članom njegove vlade, diplomatom in strokovnjakom. Opravili ste izredno delo.
Zahvaljujem se vam v imenu Evrope.
(Aplavz)
Če ostanem pri uspehu Evrope kot partnerice, bi rad povedal tudi, da sem zelo ponosen na osrednjo vlogo, ki jo je odigrala Komisija, na njeno sposobnost, da prevzame politično pobudo, utemeljeno na premišljenih tehničnih pripravah, in na tehtnost njenih predlogov. Komisija je dokazala, da je še vedno nepogrešljiv vzvod pri spreminjanju političnih sanj v resnično ukrepanje. Na podlagi predlogov Komisije o energiji in podnebnih spremembah, ki so se začeli na Hampton Courtu jeseni leta 2005, prek političnega sporazuma o ciljih marca 2007 in pod nemškim predsedstvom ter nazadnje z zakonodajnimi predlogi januarja 2008 so države članice lahko dosegle soglasen dogovor. Prav tako so države članice uspele doseči dogovor o skupnem načrtu za oživitev gospodarstva na podlagi predlogov, ki jih je 29. oktobra in 26. novembra podala Komisija.
Močna podpora tem predlogom nam je omogočila začeti novo obdobje v Evropi in poudaril bi, da bi bilo brez zaveze predsedstva bolj politični Evropi zelo težko, če ne celo nemogoče, doseči te zaveze. Ne pozabite, da sem delal z devetimi predsedniki Evropskega sveta, in lahko vam povem, kako težko je danes doseči soglasje 27 držav članic, ki imajo včasih, kar je povsem naravno, različne prednostne naloge. Zato v Evropi potrebujemo ta duh partnerstva.
Nazadnje, če še vedno ostanem pri uspehu Evrope kot partnerice, bi želel izkazati spoštovanje izvrstnemu delu, ki ga je v zadnjih mesecih opravil Evropski parlament, še zlasti v zvezi s podnebnim svežnjem. Brez zavezanosti Parlamenta in brez neutrudnega dela vaših poročevalcev, predsednikov odborov in koordinatorjev političnih skupin ne bi bilo mogoče doseči ničesar. Končni dogovor, ki je ta konec tedna nastal iz trialogov, nosi jasno znamenje te zaveze, pa naj bo o sistemu trgovanja z emisijami, delitvi dela, obnovljivih virih energije ali zajemanju in shranjevanju ogljika, v zvezi s katerimi so argumenti, ki jih je preložil Parlament, omogočili zvišanje obsega kvot, na razpolago za to financiranje, na 300 milijonov ton.
Od vsega začetka je Evropski parlament kazal, da razume globalni kontekst: je projekt za Evropo, da, vendar pa vključuje tudi prispevek h globalnim prizadevanjem in temelj naše strategije glede pogajanj v Köbenhavnu naslednje leto.
Zato upam, da bo jutrišnje plenarno zasedanje z veliko večino potrdilo rezultate tega dela. Vi, Evropski parlament, držite zadnji ključ za zadnja vrata, ki bo Evropi 21. stoletja omogočil, da poleti. Evropa bo prvi svetovni akter, ki bo sprejel pravno zavezujoča pravila za zmanjšanje svojih emisij toplogrednih plinov za 20 % do leta 2020, obenem pa se jasno zavezal cilju 30 % kot delu mednarodnega sporazuma.
S sprejetjem tega sporazuma z veliko večino bo Parlament poslal močno sporočilo našim partnerjem. Potrebujemo tudi zavezo naših partnerjev, predvsem ameriških partnerjev, zaradi česar lahko zdaj, kot sem dejal ob koncu Evropskega sveta, ko Evropejci prevzemamo pobudo glede te zadeve, našim ameriškim prijateljem rečemo: "Da, uspelo vam bo! Uspelo bo nam; da, uspelo vam bo!" To je sporočilo, ki ga moramo poslati Združenim državam, da bi si skupaj z nami prizadevale za dosego pravega globalnega sporazuma.
Svet okoli nas se spreminja, prav tako pa Evropa. Skupaj smo sprejeli številne ključne odločitve, da bi Evropski uniji dali sredstva, da uspe v dobi globalizacije, zaščiti državljane pred učinki gospodarske in finančne krize, ustvari pogoje za vrnitev k trajnostni rasti in tudi vodi prizadevanja za reformo finančnega sistema in za globalno upravljanje. V zadnjih mesecih smo prehodili dolgo pot pri obravnavanju teh problemov, toda - bodimo jasni - še vedno bo treba veliko storiti v prihajajočih tednih in mesecih.
Glede podnebnih sprememb moramo zdaj našo pozornost posvetiti poti v Köbenhaven. Glede globalnega upravljanja in predvsem glede reforme finančnega sistema moramo pripraviti vrh G20 v Londonu. Glede načrta za oživitev gospodarstva moramo politični sporazum prenesti v konkretno ukrepanje. Na vseh teh področjih bo nadaljnje tesno sodelovanje med institucijami Skupnosti ostalo ključ do uspeha. Predvsem glede finančne in gospodarske krize bomo potrebovali podporo Parlamenta in Sveta kot sozakonodajalcev in proračunskega organa. Jutri zjutraj bom imel priložnost o tem podrobneje razpravljati s konferenco predsednikov Evropskega parlamenta, toda naj vam zdaj na kratko predstavim, kaj je pred nami.
Glede proračuna Skupnosti bomo pospešili predplačila v začetku leta 2009, tako da bodo države članice prej imele dostop do 1,8 milijard EUR. Danes bo Komisija sprejela predlog, da se Evropski sklad za prilagoditev globalizaciji prilagodi trenutni situaciji in olajša dostop. Glede uporabe neporabljenega denarja iz proračuna Skupnosti je Evropski svet dal Komisiji zeleno luč, da predlaga prerazporeditev za projekte vseevropskih energetskih povezav in širokopasovne infrastrukture ter spodbuja energetsko učinkovitost. Za leti 2009 in 2010 predvidevamo znesek v višini 5 milijard EUR. Pomembna vsota bo rezervirana za demonstracijske projekte zajemanja in shranjevanja ogljika in bo dopolnjevala financiranje v skladu s sistemom trgovanja z emisijami.
Zanašam se na podporo tega Parlamenta, da bo prepričal vse tiste, ki se še vedno upirajo uporabi teh neporabljenih sredstev. Zaupam francoskemu predsedstvu, da bo jasne politične sklepe Evropskega sveta spremenilo v resničnost. To naj bo povsem jasno. Pomembno je, da je ambicioznost, ki jo je pokazal Evropski svet, zdaj sprejeta na vseh ravneh postopka odločanja.
Da bi pospešili naložbe držav članic, bo Komisija ta teden predlagala tudi dveletno začasno izjemo pod minimalnim pragom za državne pomoči v znesku do 500 000 EUR. Glede na trenutne izredne razmere bi rad omenil tudi uporabo pospešenih postopkov za leti 2009 in 2010 v direktivah o javnih naročilih. Naj pojasnim. Medtem ko trenutna kriza poziva k pospešitvi postopkov, pa pod nobenim pogojem ne more služiti kot pretveza za opustitev konkurenčnih pravil ali pravil o državni pomoči, ki so hrbtenica našega enotnega trga. Ohraniti moramo celovitost našega notranjega trga. To je eden izmed najpomembnejših evropskih dosežkov, tako kot je tudi evro. Zato moramo ohraniti Pakt za stabilnost in rast in pravila notranjega trga, če hočemo imeti evropski odziv, ki je resnično evropski.
Komisija bo zagotovila tudi, da bodo države članice spoštovale svojo zavezo k usklajenim nacionalnim prizadevanjem To bomo storili z našima dobro preverjenima instrumentoma - lizbonsko strategijo za rast in delovna mesta in Paktom za stabilnost in rast.
Živimo v izrednih časih, ki zahtevajo izredne ukrepe. Francosko predsedstvo je igralo ključno vlogo v kratkoročnem upravljanju krize in tudi pri usmerjanju Evrope na pot proti dolgoročni oživitvi in vrnitvi k trajnostni rasti, vendar pa bo treba v naslednjih mesecih še veliko storiti. Prepričan sem, da nam bo z ohranitvijo Evrope partnerstva med Evropsko komisijo, Evropskim parlamentom in Svetom uspelo, v korist vseh Evropejcev.
Predsednik
Predsednik Komisije, zahvaliti se vam želimo za vaš govor in predvsem za vašo zavezanost.
Joseph Daul
gospod predsednik, gospod predsednik Sveta, predsednik Evropske komisije, gospe in gospodje, najprej bi želel izraziti spoštovanje izjemnim prizadevanjem predsedstva Sveta v zadnjih šestih mesecih.
Gospod Sarkozy, v zelo kratkem času vam je uspelo ustvariti resnično politično Evropo: Evropo, ki se je postavila po robu Rusiji, ki je omogočila srečanje G20, ki je zdaj spoštovan akter v reformah globalne finančne strukture in ki je zase vzpostavila pragmatično in ambiciozno politiko priseljevanja; nenazadnje Evropo, ki se je sporazumela o sredstvih za usklajen odziv na gospodarsko krizo in ki je prevzela pobudo v mednarodnih pogajanjih o boju proti podnebnim spremembam.
Gospod predsednik, v izidu vašega predsedstva ste odraz zamisli političnega ukrepanja, ki ga je vedno podpirala desnosredinska skupina. Naši sodržavljani si želijo posebnih ukrepov in iskanje pragmatičnih in preudarnih rešitev s strani voditeljev, ki vedo, kako ostati mirni. To je skupaj uspelo doseči Evropski komisiji, Evropskemu parlamentu in Svetu pod okriljem francoskega predsedstva.
Spričo finančne krize nam je politika zagotavljanja bančnih vlog, dokapitalizacije ogroženih institucij in vlaganja sredstev za zagon posojil, vse na usklajen način, omogočila izogniti se verižni reakciji in izgubi na tisoče delovnih mest v Evropi.
Zadnji meseci so pokazali, da se lahko samo združena, močna Evropa odzove na izzive kot je gospodarska in finančna kriza, pokazali pa so tudi, da lahko samo naš družbeni model, socialno tržno gospodarstvo, zagotovi ustrezno ravnotežje med delodajalci in delavci, zaradi katerega imajo lahko od sadov svojega dela korist vsi in lahko dosežejo svoja stremljenja brez nesmiselnih bremen ali ovir, ter pravo solidarnost. To je družbeni model, ki ga želimo v politični desni sredini še naprej graditi.
Gospod Barroso, gospod Sarkozy, gospe in gospodje, pozdravljam rezultate, dosežene med Evropskim svetom, o energetskem in podnebnem svežnju. To je rezultat, ki Evropo na tem področju postavlja v ospredje in kaže, da lahko celo glede tako zapletenega vprašanja dosežemo soglasen dogovor med 27 državami v rekordnem času.
Sveženj, sprejet v Svetu v petek in v trialogu v soboto, usklajuje nujnost problema podnebnih sprememb s potrebo po tem, da se postavimo za svoje gospodarske in socialne interese.
Približujemo se koncu dolge poti pogajanj in čestitati želim vsem vpletenim, predvsem kolegom poslancem iz moje politične skupine. To ni vprašanje zmage ali poraza: dosegli smo dogovor med tremi institucijami, Evropska unija pa je pokazala, da je spodobna prevzeti pobudo v boju proti podnebnim spremembam. Zdaj mora to izkoristiti tako, da podvoji svoja raziskovalna prizadevanja in spodbuja inovacije in nove tehnologije.
Izvajati moramo tudi pritisk na naše trgovinske partnerje, vključno z državami v vzponu, ki so med največjimi onesnaževalci, naj prevzamejo svojo odgovornost. Pričakujemo predvsem, da bo nova Obamova administracija konkretno ukrepala na tem področju.
V teh burnih časih ne moremo spregledati, da Evropa potrebuje več politične stabilnosti in učinkovitosti pri svojih odločitvah. Res je, da smo v zadnjih mesecih napredovali kljub potrebi po soglasju, vendar pa nič ne kaže, da bomo ta uspeh zlahka ponovili.
Skupina Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) poziva vse države, vse državljane, ki se jih zaprosi za mnenje, naj sprejmejo svojo odgovornost in se o ratifikaciji Lizbonske pogodbe odločijo na podlagi popolnega poznavanja dejstev. Prositi jih moramo, naj razlikujejo med površnimi slogani in resničnostjo, med populizmom in odgovornostjo.
Kaj hočejo ljudje? Ali hočejo načrt v zvezi s podnebnimi spremembami, na katerega bodo lahko ponosni, socialni model, ki ga bodo lahko prenesli svojim otrokom, ali pa hočejo demagoške predloge, ki ne storijo nič, razen da trošijo njihov čas? Vprašanje je retorično. "Da" Lizbonski pogodbi bo zagotovil sredstva za dosego naših ambicij. Naj zaključim tako, da se ponovno zahvalim francoskemu predsedstvu za njegova politična prizadevanja, in upam, da bo naslednje predsedstvo pokazalo enako zavezanost. To si želim za leto 2009.
(Aplavz)
Martin Schulz
v imenu skupine PSE. - (FR) Gospod predsednik, gospe in gospodje, svoj govor, gospod Sarkozy, ste končali s tem, da ste rekli, da ste si prizadeval premakniti Evropo, vendar je Evropa spremenila vas. Niste edini.
Francosko predsedstvo je spremenilo tudi druge, na primer Daniela Cohn-Bendita. Ko smo prejšnji teden po našem srečanju zapustili Elizejsko palačo, ste nam zagotovili policijsko spremstvo z utripajočimi lučmi, jaz pa sem bil v vozilu z gospodom Cohn-Benditom za policijskim vozilom. Rekel sem mu: "Poglej, kako so se časi spremenili! Leta 1968 je policija lovila tebe, zdaj pa ti po Parizu drviš za policijo."
(Aplavz)
Časi so se spremenili, prav tako pa je številne stvari spremenilo francosko predsedstvo.
Gospod predsednik, prejšnji teden je nemški tednik Der Spiegel objavil vašo fotografijo z napisom "Vsepredsednik". Res je, da ste prisotni povsod: en dan ste v Parizu, naslednji dan v Bruslju, danes v Strasbourgu, jutri v Londonu, celo če gospa Merkel ni bila povabljena. Ni moja stvar, da ocenjujem vaše dejavnosti v Parizu, ker ni moja stvar, da razpravljam o socialnih neravnovesjih ali medijski politiki: o tem morajo razpravljati moji kolegi v Parizu.
Vendar pa je moja stvar, da razpravljam o, govorim o in ocenjujem vaše predsedovanje Evropski uniji, in ocena sploh ni slaba.
(DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, menim, da je izid francoskega predsedstva pozitiven. Energetski in podnebni sveženj je velik uspeh. Hvaležen sem vam, da ste Evropskemu parlamentu izkazali spoštovanje, ki ga zasluži, saj brez Parlamenta sveženj ne bi uspel. Posebej se želim zahvaliti tudi našim poročevalcem. V nasprotju s Komisijo s njenimi 22 000 uradniki in velikimi vladnimi organi, ki jih imate na razpolago, imajo naši poročevalci samo tri, štiri ali pet zaposlenih. Kakovost njihovega dela je prvorazredna, saj prihaja iz Evropskega parlamenta. Lepo je, da ste to priznali.
(Aplavz)
Vzemimo primer direktive o označevanju vozil glede emisij CO2. Vsebuje veliko dela gospoda Sacconija in ščepec Sarkozyja, vendar je na splošno velik uspeh. Je uspeh za mojo skupino, saj si je skupina socialdemokratov v Evropskem parlamentu zelo prizadevala za zagotovitev ravnovesja med gospodarskimi potrebami, ki jih lahko prezremo, in okoljskimi obveznostmi, s katerimi se moramo vsi soočiti. Menim, da kritika, ki smo jo slišali predvsem na področjih, ki ste jih omenili, kaže, da smo na pravi poti. Zato bo naša skupina soglasno glasovala za ta sveženj. Upam, dragi Joseph, da bo skupina Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) in Evropskih demokratov storila enako! Ali pa nas mora skrbeti, da bo predložena sprememba, ki bo odložila shemo trgovanja z emisijami? V zadnjih nekaj dneh smo začeli bolje razumeti, kaj misli PPE-DE. PPE je lahko prevesti, toda zdi se nam, da DE pomeni evropsko zmedo. Odločiti se morate, kaj hočete storiti. Ali hočete hvaliti gospoda Sarkozyja, vendar ga ne podpreti, ali pa hočete skupaj z nami sprejeti ta sveženj? Z zanimanjem pričakujemo glasovanje skupine PPE-DE.
Dodali bi še, da je sporazum na prvi obravnavi izjema. Kot Parlament naslednjemu Svetu ne bomo dovolili, da nam reče: "To ste storili za energetski in podnebni sveženj." Če ste pojasnili, da je bila prva obravnava sredstvo za izvajanje pritiska na svojeglave voditelje držav in vlad, da bi uvideli namen, potem je to v tem primeru dobro. Vendar pa ne sme postati zgled za vse druge primere.
V finančni krizi ste ravnali pravilno. Toda naj vas spomnim, kaj sva rekla moj kolega Poul Nyrup Rasmussen in jaz med razpravo v juliju na začetku vašega predsedovanja. Rekla sva, da so socialna neravnovesja v Evropi, ki so posledica nepravične porazdelitve dobička in nepravične porazdelitve bogastva, tiktakajoča časovna bomba. Odgovor francoskega predsedstva se je glasil: "To ni naša glavna prednostna naloga". V zadnjih šestih mesecih vam je postalo jasno, da je glavna prednostna naloga. Ravnali ste pravilno, toda če bi ukrepali prej, bi bilo mogoče preprečiti mnogo stvari, ki jih je zdaj treba rešiti. Dobro opravljeno, vendar morda malce prepozno.
Nimamo Lizbonske pogodbe, zdaj pa smo slišali odločitev Sveta. S tem moramo živeti in to moramo sprejeti. Vendar pa nobena odločitev, ki ste jo sprejeli o Komisiji, sedežih v Parlamentu, popuščanju ljudem na Irskem, ne bo uporabna, če predsednik vlade ali vlada na Irskem ne bo zgrabila bika za roge in irskim državljanom rekla: "Poglejte, kaj se je zgodilo! Poglejte solidarnost Evropejcev, evropskih držav z Irsko, in si predstavljajte, kaj bi se zgodilo, če bi se Irska sama soočila s to finančno krizo!" Če irski predsednik vlade svojim ljudem ne bo rekel: "Zdaj morate solidarno sodelovati z Evropejci v lastnem interesu!", iz vsega ne bo nič. Tem ljudem, gospodu Ganleyju in njegovim mahinacijam lahko prepustimo celotni evropski projekt. Potrebujemo pogumno irsko vlado, ki se ne bo pogajala o nedomišljenih kompromisih, ampak bo rekla: "Hočemo Evropo in hočemo to pogodbo!"
(Aplavz)
Francosko predsedstvo je bilo uspešno. Čestitati vam želim predvsem glede dejstva, da ste se izkazali za proevropejca, ko ste rekli: "Stojim za tem evropskim projektom". V preteklosti sem bil včasih v dvomih. Poznam mnoge vaše govore. Kot predsednik ste pokazali, da ste stali za tem, kar ste rekli na začetku. Če bo naslednje predsedstvo storilo enako, bom srečen. Najlepša hvala! Naredili ste veliko dobrih stvari in tudi nekaj, ki niso tako dobre, vendar bomo na te danes pozabili. Menim, da je francosko predsedstvo na splošno Evropo poneslo naprej, in to je to, za kar je šlo. Ni šlo samo za Francijo, ampak za Evropo kot celoto, in celotni rezultat je dober. Najlepša hvala!
(Bučen aplavz)
Graham Watson
v imenu skupine ALDE. - Gospod predsednik, odlike tega predsedstva so bile skorajda kot iz pravljice: pogumni princ jezdi na bajeslovnem belem konju vojaškega odvračanja EU, da bi rešil damo Gruzijo, Pepelka iz Londona je končno sprejeta na ples in lepa princesa v Berlinu iz odgovora Kanzleramta Elizejski palači izve, da mora biti, če hoče biti s princem, pripravljena poljubiti žabo.
(Smeh)
Predsednik, predstavljam si, da si ne bi izbrali izzivov, s katerimi se je soočilo vaše predsedstvo, vendar pa ste jih energično, entuziastično in ustvarjalno premagali ter pokazali moč evropske solidarnosti. Čestitamo vam za uspeh Sveta, ki je potekal prejšnji teden. Vaš časovni načrt za oživitev gospodarstva bo pomagal ponovno vzpostaviti zaupanje v trge. Vaše zavračanje protekcionizma je vredno občudovanja. Vaš interes za državno pomoč in javna naročila je razumen, v skladu z vašo zavezo, da jih pospremite s strukturnimi reformami, določenimi v lizbonski strategiji.
Zaključki vrha omogočajo prostor za zmanjšanje DDV. Liberalni demokrati pozivamo Ecofin, da zdaj zmanjša DDV za opremo za varčevanje z energijo in obnovljive vire energije, da bi pomagali industriji in okolju. Prav tako pozdravljamo obnovljeno zavezo k trajnostnim javnim financam in hitri vrnitvi k srednjeročnim proračunskim ciljem. Naš odziv na recesijo mora temeljiti na solidarnosti in zdravi ekonomiji.
Zdi se, da ste našli praktičen odgovor na zaskrbljenost Irske glede nove Pogodbe. Morda ni eleganten, je pa vreden francoskega Henrika IV.: Si Paris valait une messe, Dublin vaut un commissaire. Glede varnostne in obrambne politike je bil dosežen resničen napredek: vzpostavitev enotne načrtovalne strukture za misije EVOP, strukturirana oblika sodelovanja z Natom in izjava o naših namerah in ciljih v boju za varnost.
Vendar pa bi bila presoja glede podnebnih sprememb lahko ostrejša. V sklepe Sveta je bil zapisan metež koncesij družb; nove države članice se bo podkupilo s črnimi solidarnostnimi skladi; dovoljenja za omejitve in trgovanje z emisijami se bo podarjalo, ko bi jih bilo treba licitirati, in velikim akterjem, kot so podjetja za proizvodnjo in distribucijo električne energije, se bo priznalo odstopanja, ki znašajo toliko kot velike subvencije. Vse to niža stroške ogljika, zmanjšuje pridobljena sredstva in otežuje doseganje emisijskih ciljev. Poleg tega pa sistem trgovanja z emisijami ne bo začel delovati do leta 2013.
Kljub temu moja skupina priznava vaše dosežke pri doseganju tega. Pozdravljamo sporazume o varčevanju z energijo, o rezervaciji polovice dohodkov od emisij za nadaljnje zmanjšanje emisij toplogrednih plinov in o zajemanju in shranjevanju ogljika. To bomo podprli pri jutrišnjem glasovanju.
Vedno si lahko želimo še več od predsedstva. Videli smo napredek pri reformi SKP. Hoteli smo videti začetek. Glede priseljevanja modro karto spremlja birokracija in glede trgovine odpoved pogovorov v Dohi ta teden pušča malo upanja na uspeh. Vendar pa je bilo to predsedstvo uspeh za Evropo, vi, predsednik, pa imate zasluge za to.
Po teh šestih mesecih si verjetno zaslužite tudi premor. Ni vam treba narediti vsega. Finančne ministre prepustite Jean-Claudu Junckerju. Evro prepustite Jean-Claudu Trichetu. Zaključite pravljično predsedovanje s pravljičnim koncem. Poslušajte nasvet vaše najljubše pevke: C'est le temps du départ, retournez à d'autres étoiles et laissez-nous la fin de l'histoire.
(Aplavz)
Daniel Cohn-Bendit
v imenu skupine Verts/ALE. - (FR) Gospod predsednik, gospod Sarkozy, gospod Barroso, da, cenimo vaš proaktivni pristop, in da, prizadevali ste si za premik Evrope. Problem je le v tem, da smo tu imeli več Nicolasov, jaz pa sem bil za Nicolasa Prvega, ki nam je julija 2008 pred osuplim Parlamentom povedal, da "soglasnost ubija demokracijo". To je Nicolas Prvi rekel Evropskemu parlamentu julija 2008. Nicolas Prvi je imel prav, Nicolas Tretji se moti.
To je problem, ki ga imam s francoskim predsedstvom. Obrača se kot vetrnica in enkrat govori resnico, v naslednjem trenutku pa laže, in če pogledam nazaj, bom vzel vse, kar je resnično, in pustil vse, kar ni delovalo, da zasukam vetrnico, ker obstaja razlika med nami.
Pomen Evropskega parlamenta zmanjšujete na viagro za vlade, vendar pa nismo tu, da bi nas uporabili za to, da druge prisilimo narediti, česar nočejo. Nihče tu ni rekel, da hočemo ustvariti Evropo v nasprotju z državami. Nihče ni rekel tega. Institucije Skupnosti so povsem upravičeno Evropa narodov in ljudi in mi tu predstavljamo ljudi. Hočete ratifikacijo Lizbonske pogodbe, možnosti za soglasje pa so prav tisto, kar Lizbonska pogodba zmanjšuje, in zakaj? Ker soglasje ubija demokracijo in bomo, če bomo tako nadaljevali, ubili našo sposobnost ustvariti evropsko politiko.
Seveda imate prav, ko pravite, da morajo predsedniki dobiti izkušnje, toda gospa Merkel, podnebna kanclerka, je bila tu predsednica, ko pa se je vrnila v vlogo nemške kanclerke, pa je padla v kremplje nemške industrije in pozabila na evropske interese. S tem ste se soočili v Evropskem svetu in morali ste doseči kompromis med različnimi nacionalnimi egi: kompromis, o katerem bomo sodili, in o katerem bomo sodili na določen način. Glasovali bomo za dobro in proti slabemu in ne bomo popustili izsiljevanju.
Res je: menim, da je prva obravnava izsiljevanje, saj je demokratični postopek parlamenta preučiti predlog, mu nasprotovati in se vrniti za pogajalsko mizo. Zato me celo o podnebnem svežnju obhajajo nekateri dvomi glede dogovorov, sklenjenih na prvi obravnavi.
Če nadaljujem, vem, da imate radi francoski chanson, toda vajin duet zaljubljencev Françoisa Hardyja "la main dans la main, et les yeux dans les yeux, ils s'en vont amoureux sans peur du lendemain", gospod Sarkozy in gospod Barroso, ne preslepi nikogar. Vsekakor ne nas, saj ste skrčili Komisijo na sekretariat za Svet. Za to je bila dobra Komisija gospoda Barrosa, in to je vse. Nič več!
Da, gospodje, v kratkem bomo imeli volitve in bomo govorili o teh temah, kako vi, na obeh straneh, klečeplazite pred svojimi vladami. Tu v Parlamentu ni naša naloga, da klečeplazimo pred našimi nacionalnimi strankami: naša naloga je zaščititi evropske interese, interese Skupnosti, ne nacionalne interese. To sem hotel povedati levici in desnici.
Glede podnebnega svežnja smo bili trdni in smo prevzeli pobudo, in res je, da čeprav ni bilo dovolj, kot so nam rekli takrat, je bilo "3x20" ravno prav. Vendar pa smo se od "3x20" premaknili k legitimnosti gospodarstva "4x4". Tu smo pristali po podnebnem svežnju, in zakaj? Povedal vam bom, zakaj: zato, ker je v načrtu za oživitev gospodarstva, kot ste ga oblikovali - in to ni vaša krivda, ne pravim tega -, ker je v njem nekaj stvari, ki jih niti vi ne morete storiti, gospod Sarkozy, in jih niti vi ne morete obvladati!
Soočeni z nemškim gospodarskim nacionalizmom ste se na primer umaknili. Vi, vi in gospod Barroso sta nam rekla: "1,5 % BDP", toda nenazadnje ves svet ve, da znaša načrt gospoda Obame 3 % do 4 % BDP za okoljsko in gospodarsko oživitev. Veste, kaj vam bo rekel gospod Obama? Rekel bo "ne, ne morete, ne zmorete, ni dovolj", tako kot je gospod Krugman rekel gospodu Steinbrücku, in gospod Krugman je prejel Nobelovo nagrado za ekonomijo. Če bi to rekel jaz, bi rekli, da ne vem, o čem govorim, toda to je rekel gospod Krugman.
Še ena stvar, da zaključim: kot sem dejal, je načrt za oživitev okolja neprimeren, saj ne vsebuje dovolj. To ni samo vaša krivda in ni evropski načrt.
Vendar pa bi zdaj rad povedal naslednje. Prejšnji teden je bil v Pekingu aretiran znani disident Liu Xiaobo. Videli smo vašo politiko v zvezi s Kitajsko: v tem Parlamentu ste nam rekli, da se moramo izogniti poniževanju Kitajcev. Niste ponižali Kitajcev, oni so ponižali vas. Gazili so po vas. Kasneje ste nam rekli: "No ja, nihče mi ne more preprečiti, da bi se z dalajlamo skrivaj sestal v Gdansku." To ni res ni prav! Osebno sem ponosen, da je ta Parlament nagrado Saharov podelil disidentu Hu Jiaju, in ponosen sem, da nismo popustili tistemu, kar je hotelo storiti predsedstvo, namreč da nismo pokleknili pred Kitajci, medtem ko ti vsak dan zapirajo in mučijo ljudi, Evropska unija pa ne reče nič, prav tako, kot ni rekla nič, ko je gospod Putin aretiral množico demonstrantov, ki niso zahtevali nič več kot socialno enakost. To je ta politika: ko so z nami pomembne osebe, pokleknemo, in zato zavračamo to politiko, ko se jo izraža na ta način.
(Aplavz)
Cristiana Muscardini
v imenu skupine UEN. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, tudi jaz bi se vam rada zahvalila. Samoumevno je, da kot članica skupine Združenje za Evropo narodov še posebej pozdravim, kar ste povedali.
Vaše predsedstvo je pokazalo, da lahko obstaja projekt za evropsko politiko in politična Evropa Vse, kar je potrebno, je pogum, ki se je pokazal v sporu med Rusijo in Gruzijo, in zmožnost obvladovanja finančne krize z novimi delovnimi metodami in nepristranskimi razlagami namesto s togostjo Pakta za stabilnost in rast. Pozdravili in podprli smo politično vizijo predsedstva, ki je politiko spet postavilo v središče razprave, kar je posledično postavilo Evropo v središče svetovne razprave.
Prepričani smo, da bi morala neodvisnost Evropske centralne banke pomeniti, da se je dolžna nemudoma soočiti z institucijami. Dejansko se je zdaj izkazalo, da krize ne morejo rešiti centralne banke, če ne obstajata jasna politična vizija in skupna razvojna strategija. Oblikovanje energetskega in podnebnega svežnja, ki premaguje problem nacionalnih virov, je velik uspeh in zagotavlja upanje za prihodnost, skupaj z Unijo za Sredozemlje, načrt za mir in razvoj.
Toda nekatere prednostne naloge ostajajo nerešene in upamo, da jih bo mogoče rešiti v sodelovanju s trojko in naslednjim predsedstvom. Te poleg priseljevanja in mejnih kontrol ter ponovne oživitve gospodarstva vključujejo resnično enako plačilo za moške in ženske. Danes Evropa govori o enakosti spolov v smislu upokojitvene starosti, vendar pa menim, da bi bilo priporočljivo začeti z enakim plačilom.
Gospod predsednik, menim, da je rešitev, ki predlaga enega komisarja na posamezno državo, najbolj poštena, to pa smo tudi povedali v konvenciji. Francoskemu predsedstvu se zahvaljujemo, da je oživilo predloge. Da zaključim, to krizo ste opredelili kot sistemsko in zato vas, gospod predsednik, podpiramo pri pozivanju k reformi sistema, temelječi na zmožnosti, da realno gospodarstvo naredimo močnejše od finančnega gospodarstva in resnična sredstva močnejša od papirnatih.
Francis Wurtz
v imenu skupine GUE/NGL. - (FR) Gospod predsednik, gospod predsednik Sveta, predsednik Komisije, nedvomno se bomo spominjali tega francoskega predsedstva. Spominjali se ga bomo zaradi resnosti dogodkov, ki so se odvijali v zadnjih šestih mesecih, in zaradi izrednega pomena nekaterih vprašanj, ki jih je moralo obravnavati. Vendar pa docela priznavam, da se ga bomo spominjali tudi zaradi nekoliko nenavadnega sloga predsednika Sveta, kombinacije odločnosti, iznajdljivosti in ikonoklastičnih metod v zvezi z uveljavljenim kanonom Skupnosti, kar so vse značilnosti, ki jih odobravam. Poleg sloga si bomo zapomnili predvsem način upravljanja Evropske unije, s katerim je začel, zlasti vdor politike v svet, kjer običajno zanjo ni bilo prostora, nekaj, k čemur sem vedno pozival.
Prepričan sem tudi, da predsednik Evropskega sveta morda ne bo ravno cenil, vendar pa bo vsaj z več naklonjenosti kot ob svojem zadnjem govoru sprejel moje ne več vljudne, spravne pripombe, tokrat v zvezi z zadnjim Evropskim svetom, da bi opozoril na nekatere probleme, saj politika zahteva odkrito, toda spoštljivo izmenjavo zamisli.
Najprej moram omeniti podnebni in energetski sveženj. Zagotovo bi bilo tragično, če bi Evropskemu svetu spodletelo pri tem pomembnem vprašanju za civilizacijo. Zato razumem, da je bilo poudarjeno, da je bil sklenjen dogovor med sedemindvajseterico, zaradi njegove pomembnosti za pristojnost Evropske unije in še posebno za proces spremljanja.
Bi morali zaradi vsega tega govoriti o zgodovinskem sporazumu in sporazumu, zaradi katerega bo Evropska unija postala zgled? Mislim, da ne. Ali ta kompromis tvega, da bo velika večina evropske industrije oproščena kakršnih koli ekoloških omejitev? Ali Evropa tvega, da bo zmanjšala svoje emisije samo za majhen delež in se zadovoljila s prispevkom k njihovemu zmanjšanju zunaj Evrope z mehanizmom za nadomestila? Ali države v razvoju upravičeno izražajo svojo zagrenjenost spričo odsotnosti kakršnih koli zavezujočih mehanizmov za finančno solidarnost v zvezi z njimi?
Če bi se ta obstoječi model razširil, bi postalo nemogoče doseči bistvene cilje, ki njih je določila svetovna znanstvena skupnost. Zato je dobro, da obstaja evropski sporazum, vendar pa na tej stopnji njegovo področje uporabe ne mora zadovoljiti pričakovanj ali potreb.
(Aplavz)
Zagovarjam enako jasnost, ko gre za oceno načrta za oživitev, ki je bil sprejet v Bruslju. Glasna samohvala bi po mojem mnenju našim sodržavljanom poslala kontraproduktivno sporočilo. V času, ko gospodinjska poraba upada, ko se naznanja vse več načrtov za zmanjšanje števila delovnih mest in se kopičijo socialne napetosti - poglejte Grčijo -, ta načrt odpira mnoga vprašanja.
Oživitev za koga? Kdo bo plačal za ta novi načrt, ki stane milijarde? Kakšne rezultate bo prinesel? Zakaj v okviru istega načrta ena držav članica poveča kupno moč svojih ljudi, druga pa pomaga samo podjetjem? Kako lahko pride do tega, da se posojil, odobrenih bankam, ne razporedi podjetjem, saj so ta tista, ki zdaj potrebujejo neposredno pomoč? Zakaj države članice, ki rešujejo banke, ne prevzamejo sistematičnega sorazmernega nadzora, da bi ustvarile pogoje za odgovorno upravljanje, usmerjeno k ustvarjanju delovnih mest in bogastva, ki sta koristna za družbo? Obstaja toliko razumnih vprašanj, na katera bi bilo zelo pametno odgovoriti pred čemer koli drugim.
Nazadnje, nihče ne bo presenečen, da moja skupina ne čestita Evropskemu svetu za izvajanje pritiska na Irce. Veste, da so pričakovanja Ircev v zvezi s spremembami, kot tista evropskih državljanov na splošno, veliko globlja od tistih, ki ste jih opisovali. To bo v kratkem ponovno ponazorjeno na ulicah Strasbourga. Morate jim prisluhniti in jim odgovoriti, saj pometanje prahu pod preprogo, kot ste pravkar rekli, gospod predsednik, vodi k težavam v prihodnosti.
Nigel Farage
v imenu skupine IND/DEM. - Gospod predsednik, gospod Sarkozy je v svoje predsedstvo vnesel energijo in dinamičnost, toda na vseh stopnjah dal vedeti, da hoče več moči za Unijo in da hoče Lizbonsko pogodbo.
Mislim, da smo zdaj, ko bo predsedovanje prevzelo češko predsedstvo, z grozljivim napadom na predsednika Klausa videli pravi obraz te moderne Evropske unije. Sprašujem vas, predsednik Sarkozy: kakšno Evropsko unijo hočete? Kajti to, kar imamo tu, je Unija, ki sistematično ogroža demokracijo.
Brian Crowley je predsedniku Klausu rekel, da si Irci želijo Lizbonsko pogodbo. Žal mi je, toda rekli so "ne"! Prosim, sprejmite izid! V preteklosti je Martin Schulz vstal in rekel, da bo negativni izid referenduma vodil v fašizem in da se ne smemo ukloniti populizmu. To je torej Unija, ki prezira demokracijo, in to je Unija, ki se ne more sprijazniti s kakršnim koli drugačnim stališčem. "Ni mi mar za vaša mnenja", je Danny Cohn-Bendit rekel predsedniku Klausu. V preteklosti je gospod Cohn-Bendit v tej dvorani rekel, da so nasprotniki te Pogodbe duševno bolni.
To je zelo nevaren korak za Unijo. Je Unija, ki se vede kot razbojnik in nasilnež, in ko je gospod Cohn-Bendit položil evropsko zastavo na mizo predsednika Klausa in mu rekel, naj jo obesi na praški grad, bi prav lahko bil nemški uradnik izpred 70 let ali sovjetski uradnik izpred 20 let. Danny, zagovornik svobode mišljenja, ki je zdaj postal zagovornik diktature, človek, ki se je spremenil v vse tisto, čemur je rekel, da nasprotuje pred 40 leti - in to je obraz, predsednik Sarkozy, te Evropske unije. In vse to je spodbudil predsednik Pöttering, ki je v preteklosti oglobil poslance tega Parlamenta za žaljenje drugih voditeljev držav.
Gospod Sarkozy, je to Unija, ki si jo želite, ali se mi boste pridružili pri obsojanju resnično neprimernega ravnanja s predsednikom Klausom prejšnji teden v Pragi?
(Aplavz)
Bruno Gollnisch
(FR) Gospod predsednik, trenutna kriza je kriza evropskega globalističnega sistema. Vodila je k precejšnjim prizadevanjem z vaše strani, vendar pa sam okvir teh prizadevanj kaže, da Evropska unija ne ustreza namenu.
Kot sem vam že imel priložnost povedati, so bili ukrepi sprejeti bodisi v nacionalnem okviru ali v okviru tradicionalne večstranske diplomacije. V nacionalnem okviru so bili na primer sprejeti ukrepi za oživitev gospodarstva, ki so bili kljub temu, da se od ene države članice do druge razlikujejo - in to samo po sebi ni pretresljivo -, kasneje zgolj zaradi formalnosti splošno priznani. To vemo vsi. Kot evropsko politiko vam je uspelo ozaljšati različne ali celo nasprotujoče politike gospoda Browna, gospe Merkel in drugih, vendar pa videz vara. Za nacionalni okvir je zato dobro, da obstajajo meje za njegovo zaščito, da so države članice potrebne in da suverenost omogoča hitro in učinkovito ukrepanje.
V okviru tradicionalne dvostranske ali večstranske diplomacije smo bili deležni vaših prizadevanj za zadušitev gruzijske krize ali glede gospodarske krize srečanja G20 v Washingtonu, ki se ga je udeležilo le nekaj evropskih držav članic in ZDA, Kitajska, Indija, Japonska, Kanada, Savdska Arabija in druge. To jasno kaže, da je Evropska unija preozek prostor za reševanje problemov, s katerimi se soočamo.
Evropski uniji se je v izbruhu umetne evforije pripisalo mnogo stvari, vendar jih moramo pojasniti. Podnebni in energetski sveženj vsebuje toliko odstopanj, da je zaradi krize praktično brez vsebine. Nove omejitve ne bodo veljale za tiste industrije, katerih stroški se dvignejo za več kot 30 % ali ki izvažajo več kot 30 % svoje proizvodnje, kar pomeni tri četrtine zadevnih industrij. Za načrt za oživitev gospodarstva se, kot je bilo povedano, nameni 1 % ali 1,5 % BDP v primerjavi z Združenimi državami s 4 % in več kot 10 % na Kitajskem. Črnilo se skorajda še ni posušilo, ko je italijanska vlada, ki je pravkar najavila ureditev položaja 170 000 nezakonitih priseljencev, že kršila pakt o priseljevanju. Kam bodo šli? Očitno je tudi, da predlogi o priseljevanju in še ena evropska "modra karta" razen tega, da bodo države v razvoju prikrajšali za kvalificirane delavce, ki jih najbolj potrebujejo za svoj razvoj, ne bodo imeli učinka. Zato ti ukrepi ne bodo odpravili nenadzorovanega priseljevanja, ampak bodo še prispevali k njemu in ga poslabšali.
Nazadnje na mednarodni ravni obsojamo zaničevanja vredno prakso, v skladu s katero se ljudi, če zavrnejo katastrofalni razvoj Unije, za katero se zdi, da nudi več omejitev kot koristi, prisili, da glasujejo v nedogled, dokler se ne uklonijo, ne da bi imeli možnost pod vprašaj postaviti ta pretiravanja Unije.
Dobro veste, gospod predsednik, da Lizbonska pogodba ni niti mini pogodba niti poenostavljena pogodba, ampak evropska ustava, ki so jo zavrnili Francozi in Nizozemci. Predstavlja evropsko naddržavo, ki postaja vse bolj avtoritarna in totalitarna, če ocenjujemo po odločnih pripombah gospoda Cohn-Bendita vašemu predhodniku, in predstavlja represivne pobude gospoda Barrota, ki predlagajo, da se na vso Evropo razširi zakonodajo, ki jo je naš kolega poslanec Toubon v času njenega sprejetja opisal kot stalinistično.
Takšna Evropa je, ne glede na to, kaj ste rekli, je resnično sovražnica narodov. Je nosilka globalistične sile; pripravlja naše gospodarsko, moralno in kulturno uničenje. Ni mesto zaščite in svobode, ki si ga zaslužijo naši ljudje in h kateremu ne bomo nehali pozivati.
Martin Schulz
(DE) Gospod predsednik, rad bi se opravičil, da trošim vaš čas. Zaradi izjave, ki jo je podal gospod Farage, sem prosil, da podam osebno izjavo. Na srečo je še v dvorani in mu lahko odgovorim. Običajno odide takoj po svojih govorih, toda danes je ostal.
Želel bi povedati, da nisem nikoli rekel, da bo negativni izid referenduma vodil v kakršen koli fašizem. Tega nisem nikoli rekel! Vaša izjava je enostavno napačna.
Drugič, gospod Cohn-Bendit, skupaj z gospodom Watsonom, gospodom Pötteringom in gospodom Crowleyjem sem se v Pragi udeležil srečanja na gradu.
(Medklici)
Kdo? Gospa Belohorská.
Nismo bili vnaprej obveščeni, da se bo naše pogovore na tem srečanju snemalo. Vsi v prostoru smo domnevali, da je srečanje zaupno, tako kot je imela konferenca predsednikov zaupni sestanek z gospodom Sarkozyjem v Elizejski palači.
Ugotovili smo, da je češki tisk poročal o vsebini srečanja, ki jo je brez naše vednosti objavil predsednik Klaus. Ne vem, kakšen sistem je to, v katerem je primerno, da se dogajajo takšne stvari, vendar pa to zagotovo ni ustrezno v demokratični državi.
Predsednik
Naj dodam, da se ni poročalo o celotnem srečanju in zato poročilo ni bilo pravilno, saj mnoge povezave niso bile pojasnjene. Vendar pa nočemo dopustiti, da se situacija stopnjuje, zato doslej o tem nisem govoril v javnosti. Naj zadostuje, če rečem, da se ni poročalo o celotnem srečanju in zato poročilo ni bilo pravilno.
Nicolas Sarkozy
predsednik Sveta. - (FR) Gospod Daul, francosko predsedstvo je cenilo podporo vaše skupine, saj vsekakor ni bilo lahko, niti znotraj skupine, posredovati, iskati kompromisov in omogočati sklepanje sporazumov na sprejemljivi in verodostojni politični smeri. Zelo dobro mi je znana vloga, ki ste jo imeli kot predsednik, gospod Daul, in ki je bila za nas odločilna prednost.
Odkrito moram povedati, da ima vaša skupina s podporo Lizbonske pogodbi celovito stališče glede Evrope, močne Evrope s stabilnimi institucijami in predsedstvom, ki se bo dve leti in pol posvečalo predsedovanju Evropi.
Menim, da so to razumne zamisli, ki bodo omogočile, da damo nekaj otipljivega vsem tistim, kot smo mi, gospod Daul, z vašo skupino, ki hočejo Evropo, ki ščiti, se pripravlja na prihodnost, in ne Evrope, ki je neučakana in zaskrbljena glede prihodnosti. Prepričani ste lahko, da je neomajna podpora vaše skupine igrala odločilno vlogo za francosko predsedstvo in rezultate, ki smo jih dosegli.
Gospod Schulz, potreben je pogum, da se odločite govoriti z nekom, ki ni iz vaše politične družine. Ko smo se sestali z vami in gospodom Daulom, smo na začetku povedali, da zaradi evropskih volitev ne bo lahko, saj te neizogibno izvajajo pritisk na stvari. Povsem odkrito moram povedati, da ste bili zame, za francosko predsedstvo, gospod Schulz, vi in vaša skupina zahteven partner - vas lahko kdorkoli kritizira zaradi odločnega zagovarjanja vaših zamisli? -, vendar tudi docela odgovoren partner. Na osebni ravni je mi bilo sodelovanje z vami v veliko zadovoljstvo, hkrati pa je bilo zame zelo navdihujoče vsakokrat, ko sem lahko prisluhnil vašemu nasvetu ali nasvetu gospoda Daula, saj se povsem zavedam, da teh rezultatov ne bi dosegli, če ne bi sodelovali. Gospodu Cohn-Benditu bom rekel, da je potrebno veliko več poguma za korak nasproti drugi osebi, kot ga je potrebno za to, da se na svojem sedežu razburjate in igrate preroka usode.
Pogumna je oseba, ki nekaj ustvari, in ne tista, ki obtožuje. Gospod Schulz in gospod Daul sta nam omogočila graditi, premakniti Evropo naprej. So tudi drugi, ki so nam stali ob strani, ne da bi z nami delili naše stališče, kot je na primer gospa De Sarnez, ki sem ji bil hvaležen, ko nas je podprla. To na noben način ne pomeni odmika od prepričanj katerega koli izmed njih, gospod Schulz ali gospa De Sarnez. Povsem preprosto, to je tisto, kar je evropska civilizacija: moški in ženske, ki so razumni in dobronamerni in ki si prizadevajo premakniti stvari naprej. Niste me izbrali, gospod Schulz, in jaz nisem izbral vas, vendar pa je najina dolžnost, da sodelujeva. To sva storila in rad bi vam povedal, da bo to s tega zornega kota ostala dobra izkušnja.
Evropo je mogoče spremeniti, zato moramo nadaljevati. Rekli ste, da sem veliko potoval, toda ko si predsednik Evropskega sveta in če ne maraš potovati, bi bilo bolje, če ne bi prišel na vrsto, saj se mi zdi, da je edini način, da Evropo približamo njenim državljanom, ta, da evropski državljani, Evropejci vidijo, da tisti, ki začasno vodijo institucije, pridejo k njim in se pogovarjajo z njimi ter tem institucijam dajo človeški obraz. Menim, da vidite, gospod Schulz, da sem med svojimi potovanji resnično občutil, predvsem v Dublinu, vendar tudi, ko sem bil v Gdansku, Varšavi ali kje drugje, da v Evropi ne primanjkuje institucij, ampak obrazov. Ljudje morajo imeti možnost videti nas osebno in si reči, da Evropa ni samo institucionalna pošast, ki jo sestavljajo osebe, ki jih nihče ne pozna, ampak posamezniki s svojimi slabostmi. Seveda ne gre za poosebljanje stvari, to ni pot naprej, vendar pa smo morda pretiravali z neosebno naravo odgovornosti različnih ljudi.
Ena izmed stvari, ki bi vam jih rad povedal in za katero boste morda mislili, da je naivna, je, da sem resnično imel rad to delo in menim, da morajo ljudje, ki vodijo Evropo, imeti radi tisto, kar delajo. Kako naj ljudi pripravimo do tega, da bodo imeli radi Evropo, če ne maramo tistega, kar delamo? V Franciji sem imel enemu izmed mojih ministrov priložnost reči, da je Evropski parlament izredno pomemben, da je izredno pomembna Evropa. Toda če sami nismo zadovoljni, ponosni in vneti glede tistega, kar delamo - kot ste vsi -, kako naj bodo potem Evropejci navdušeni nad Evropo?
Obstajal je pristop k izgradnji Evrope, za katerega so ljudje rekli, da je nekoliko odmaknjen, nekoliko tehnokratski. Pri tehnokraciji ne gre za tehnično znanje, gre za to, da v stvari ne vlagamo čustev. Menim, da si Evropa zasluži, da vključimo čustva. Kakorkoli, cenim vašo zahvalo: morda se nisva strinjala, gospod Schulz, vendar pa sva drug drugemu nekaj dala. Vi na noben način niste spremenili svojih prepričanj, jaz pa nisem spremenil svojih. Pokazala sva samo, da za ustvarjanje vsak izmed naju potrebuje drugega, in zame bo to ostal velik trenutek demokracije.
Gospod Watson, spominjam se, da ste prejšnjikrat govorili o Carli. Danes ste govorili o Angeli. Resnično imate izbran okus, gospod Watson. Zahvaljujem se vam za vaše pripombe!
(Smeh)
(Aplavz)
Povedati moram, da sem resnično užival v sodelovanju z gospodom Watsonom, ki je zelo zahteven. Cenim vašo vestnost, vaše znanje o stvareh in vašo natančnost. Moral sem skleniti kompromise in rekli ste, da so smiselni. Ne bom zanikal pred Evropskim parlamentom, da so bili sklenjeni kompromisi. Kdo v Evropi lahko reče, da pride v Evropski svet, ne posluša nikogar drugega in odide ter je pri tem poskrbel za zadostitev vsemu? Edino vprašanje ni vprašanje kompromisa, ki je vključeno v evropsko strukturo. Edino vprašanje je vedenja, ali je smiseln.
Spomnil sem se, da sem pozabil, za kar se opravičujem, govoriti o nečem: DDV. Vsekakor je nenavadno - in tu me bo gospod Barroso popravil, če bo potrebno -, da se lahko država, če želi znižati DDV za vse proizvode, o tem odloči čisto sama. Če pa hoče država znižati DDV za eno kategorijo proizvodov, mora počakati na soglasje vseh drugih. Prosim, razumite me, gospod Watson: vse nas hočem samo spomniti na naše odgovornosti. Kateri evropski državljan lahko razume to?
Nisem sodil o odločitvi Gordona Browna. Je voditelj vlade, ki ga spoštujem in ki je bil izredno v pomoč v boju proti finančni krizi, vendar pa se za svojo državo odloči, da bo znižala DDV. Vsi evropski državljani - vsak ima pravico do svojega mnenja o tem - bi morali to preučiti in izprašati svojo vlado. Ko hoče kdo izmed nas znižati DDV samo za en proizvod, mora tem istim državljanom reči: "Žal mi je, biti mora soglasna odločitev!" Pravim, da to pravilo ne more veljati še naprej. Biti mora enako za vse. Tudi Komisiji pravim, da ni smiselno ohraniti soglasja. Vsak ima pravico do zamisli, ne pa da je prestrašen vsakič, ko ima novo zamisel. Glede tega se je name obrnil gospod Watson in to hočem podrobno obravnavati.
Z gospodom Barrosom smo Svetu podali predlog za sklep. To je pomembno, saj smo se o problemih znižanja DDV pogovarjali tri leta. Odločeno je bilo - to je pravzaprav sporazum, ki sem ga predložil z nemško kanclerko gospo Merkel -, da moramo nehati govoriti in se določiti v Svetu Ecofin marca naslednje leto. Mislim, da je to razumen sporazum; zdaj pa je treba sprejeti odločitev.
Obstaja celotni problem čistih proizvodov. Povedal bi rad, gospod Watson, da ni smiselno, da čisti proizvodi stanejo več kot proizvodi, ki povzročajo onesnaževanje. Če hočejo države zmanjšati stopnjo DDV, da bi spodbudile visokokakovostno okoljsko gradnjo, proizvodnjo avtomobilov, ki manj onesnažujejo, ekološke proizvode, bi jim moralo biti to omogočeno. Malenkost, ki bi jo želel omeniti, je, da je stopnja DDV za temno čokolado znižana, medtem ko je DDV za mlečno čokolado 19,6 %. Kako lahko sploh kdo to razume? Osebno mi je zaradi tega žal, saj imam raje mlečno čokolado kot temno, vendar pa seveda ne govorim zase.
Situacija glede knjig in kulturnih proizvodov je slabša. Evropi bi koristilo, če bi več govorila o kulturi in športu. V zvezi s kulturnimi proizvodi je DDV za knjige 5,5 % - in to je zelo dobra odločitev. Kako lahko sploh kdo razume, zakaj je potem DDV za videe in DD-je 19,6 %? To so kulturni proizvodi: kmalu se sploh ne bo več prodajalo videov - delalo se bo piratske kopije - in ne bo se več prodajalo CD-jev. V interesu vseh je, da se preučijo problemi, ki zadevajo kulturo. Enako velja za storitve ustvarjanja delovnih mest. Upam, da bodo ministri za finance Sveta Ecofin marca slišali sporočilo voditeljev držav in vlad.
Naj rečem še besedo, gospod Watson, o številu komisarjev. Povedal vam bom svoje mnenje. Če ima Komisija 24 komisarjev, 27 ali jutri 33, to ne spremeni ničesar. Prepričan sem, da moramo končno okrepiti pooblastila predsednika Komisije. Podajam vam svoje osebno mnenje. Zakaj? Ker lahko samo predsednik Komisije zagotovi skupno doktrino za vse komisarje, ki se na istem trgu soočajo z različnimi situacijami.
Naj dodam še zadnjo točko. Menim, da ni bilo smiselno državam članicam razlagati, da bi imeli predsednika, izvoljenega za dve leti in pol, in bi zato predsedstvo Sveta, ki se menjuje vsakih šest mesecev, ostalo, vendar bi bilo navidezno, ter da bi hkrati odpravili pravico, da ima vsaka država komisarja. Menim, da se Komisija s tem ni okrepila. Torej je to dogovor, ki sem ga izpogajal in predložil predvsem zato, ker menim, da bo koristen za prihodnost.
Gospod Cohn-Bendit, kako čudno je vedno z vami! Ste vljuden, strpen, prijeten človek, ko se nekdo zasebno sreča z vami, ko vas povabi na kosilo: razumete argumente druge osebe. Človek pomisli, da bi se želel še kdaj srečati z vami, v trenutku pa, ko je pred vami televizijska kamera, se zdi, da se vam zmeša. Isti človek, s katerim se nekdo razume zasebno...
(Aplavz)
... v katerega družbi je rad, ta isti človek se nenadoma spremeni, javnosti, ki nas gleda, pa želim reči: "Ne verjemite podobi, ki ste jih pravkar videli. Daniel Cohn-Bendit je precej boljši od tega; ni kot karikatura samega sebe, ki vam jo je pravkar pokazal."
Povedal vam bom, zakaj, gospod Cohn-Bendit, saj vas osebno že dolgo poznam. Pogosto se pogovarjava po telefonu in trikrat ste bili na kosilu v Elizejski palači. Res je, da ste enkrat zamudili, toda nisem vam poslal spremstva na motorjih. Da naslednjič ne bi zamudili, sem vam ga poslal. Niste ga zavrnili, kar kaže, da ste voljni spoštovati pravila republike, predvsem pa, gospod Cohn-Bendit, ste pravi Evropejec, ko govorite o Evropi. Ko pa govorite, kot ste govorili meni, pa niste Evropejec, ker nezaslišano vedenje ni evropsko, ker je nezaslišano vedenje pravo nasprotje Evrope. Ostanite človek, ki ga poznamo in imamo radi, da bom gospodu Schulzu lahko rekel: "Vidite, uspelo mi je nekoliko spremeniti Evropo, toda ne Daniela Cohn-Bendita".
(Aplavz)
Gospa Muscardini, hvala za vašo podporo. Povedati bi želel še nekaj, in sicer, glede na to, da sem že govoril o Nemčiji, ki nas je podpirala in o Združenem kraljestvu, da sem bil vesel podpore Italije, ki ni bila tako očitna glede podnebnega in energetskega svežnja. Predsednik Komisije me bo popravil, če bo potrebno. Številne države so na začetku zavzele stališče in reči moram, da sta nam italijanska vlada in gospod Berlusconi na zadnjem Evropskem svetu olajšala stvari. To pravim, ker je resnica. Tega ne govorim, ker bi imel raje eno osebo kot drugo. To govorim zato, ker mora biti za ustvarjanje soglasja v Evropi vsak prepričan, da je cenjen, ne v skladu z obrambo nacionalnih interesov, ampak v skladu z evropskimi interesi. Popolnoma prav imate, gospa Muscardini: realno gospodarstvo mora zdaj postati naša prednostna naloga, v teku leta 2009 pa bomo videli, ali moramo v skladu z resnostjo krize in za določene industrijske sektorje storiti več kot smo se odločili storiti doslej.
Gospod Wurtz, cenim razprave, ki sva jih imela, predvsem pa cenim dejstvo, da ste podpirali pravico do oblikovanja politike v Evropi. Resnično oblikovanje politike, vračanje političnih odločitev Evropejcem ob sočasnem spoštovanju strpnosti in odprtosti do drugega je tisto, česar je manjkalo. Politika se mora vrniti v Evropo! Kaj je politika? Ponujanje možnosti! Gre za to, da se ljudem ne da samo ene možnosti, to pa me pripelje, da odgovorim gospodu Wurtzu, k temu, da vas spomnim na to, kar je povedal gospod Farage. Stvari morajo biti jasne!
Obstaja država, ki je zavrnila Lizbonsko pogodbo. To zavrnitev razumemo, poskušamo jo razumeti in se odzvati nanjo. Morda boste rekli, naj pazimo, saj to meji na diktatorstvo. Mar ne bi bilo diktatorsko, če bi ena sama država drugim 26 vsilila situacijo, politiko, ki si je ne želijo?
(Aplavz)
Sam sem se, gospod Farage - in govorim tudi gospodu Wurtzu -, v Franciji znašel v enaki situaciji. Francija je s 55 % zavrnila ustavo. Francija si je morala prizadevati za ponovno preučitev zadeve. Kakšno prizadevanje? Med kampanjo sem se zavezal - bil sem edini med kandidati -, da ne bom organiziral referenduma. Sprejemam politično odgovornost za to; zavezan sem bil Lizbonski pogodbi. Kako je mogoče reči, da bi bilo skoraj fašistično, če bi naše irske prijatelje prosili, naj ponovno glasujejo? Kaj naj potem rečemo o drugih 26 državah, ki so ratificirale Pogodbo, nekatere izmed njih z referendumom, in ki so se morale s tega vidika odpovedati svoji odločitvi?
Resnica je, da Evropa potrebuje Irsko. 27 držav nas je in hočemo združiti vseh 27 glede Lizbonske pogodbe. Vsaka se zdaj zaveda svojih odgovornosti. Če hočejo Irci evropskega komisarja, potem obstaja Lizbonska pogodba, saj v skladu s Pogodbo iz Nice ne bo evropskega komisarja za vsakogar. Če so Irci pravilno razumeli situacijo, se mi zdi, da so bili zelo veseli, da je vsa Evropa stala ob strani Irski, ko jo je skoraj odplavila finančna kriza, in zelo srečni, da je predsednik Komisije našel rešitev - kar ni bilo lahko -, ko je irska vlada prvič šla tako daleč, da je jamčila za vse banke, vse bančne produkte, pozabljajoč, samo za trenutek, da je treba tuje banke na Irskem obravnavati na enak način kot irske banke na Irskem.
Menim, da kriza s tega vidika prisiljuje javno mnenje, da se ustavi in razmisli. Gospod Wurtz, nihče ne more sam obstati v središču nevihte. Mislim, da je pomembno, da Irci ponovno glasujejo, sam pa si bom skupaj z irsko vlado na vso moč prizadeval, da bodo rekli "da". Če bodo rekli "ne", bodo sprejeli politično odločitev. Se bo moralo ostalih 26 držav odpovedati svojim ambicijam? To je nekaj, o čemer bomo morali kljub vsemu razpravljati, če se bomo znašli v tej situaciji.
Nazadnje bi vam, gospod Farage, rad povedal, da odobravam pogumno in razumno držo gospoda Pötteringa do gospoda Klausa. Vsak hoče, da se ga spoštuje, vendar pa mora za to, da si zasluži spoštovanje, spoštovati druge, in včasih je človek nekoliko presenečen zaradi nekaterih izjav predsednika ene izmed velikih držav Evropske unije. Biti hoče spoštovan, kar docela razumem, toda če smo odkriti, je Evropejce tu prizadelo, ko so videli, kako so z vsake javne zgradbe v tej veliki državi, Češki republiki, odstranili vse evropske zastave. Nikomur ne gre pripisati takšnega ravnanja, veseli pa me, da je bil predsednik vlade gospod Topolánek tako pogumen, da se ni prepustil tem težnjam.
Predsednik Pöttering in predsedniki skupin se lahko v vsakem primeru zanesejo na polno podporo predsedstva. Tako ne ravnamo s predsedniki političnih skupin, tako ne ravnamo s predsednikom Evropskega parlamenta, in tako ne ravnamo s simboli Evrope; ne glede na politično zavezo posameznika se to ne sme in ne bi smelo zgoditi.
(Aplavz)
Nazadnje, gospod Gollnisch, pravite, da Evropa ne ustreza namenu. To je vedno vaše stališče in seveda ga spoštujem, vendar pa lahko vidite, da tudi to, da države članice sam ostajajo v svojem kotu, ne ustreza namenu. Pravite, da smo ukrepali sami, vendar to ni res. Če bi se vsak izmed nas ločeno odločil za podporo našim bankam, ne bi podprli nobene banke. Niti ene, in sicer iz preprostega razloga, ker imajo evropske banke medsebojna posojila in deljena tveganja. Če bi vsak izmed nas ločeno rekel, "sami se lahko prebijemo skozi to", bi propadel celotni sistem brez možnosti podpore, uspeha ali vrnitve k spokojnosti. Seveda so odločitve stvar držav članic, saj države članice glasujejo o svojem proračunu, toda te odločitve je bilo treba sprejeti na usklajen način.
Tu bom zaključil. Evropa je močna, ko temelji na podpori močnih in odgovornih držav, in ker so te države močne, sprejemajo potrebo po sklepanju kompromisov v evropskem interesu. Velika napaka je misliti, da morajo biti države šibke, da bi bila Evropa močna. Menim, da so močne države potrebne za izgradnjo močne Evrope, saj so samo močni zmožni podati roko in sklepati kompromise. Samo šibki so sektaški in zaprti vase. Mislim, da moramo ta nauk krize dobro uporabiti.
Tu bom zaključil. To pomeni, da velike države Evrope nimajo prav nič večjih pravic kot najmanjše države, vendar pa imajo morda večjo odgovornost. Tisto, kar v preteklih letih ni delovalo, je to, da so se skušale velike države izogniti ali zmanjšati odgovornosti, ki so jih bile dolžne sprejeti. Tudi v krizi ni bilo samo predsedstvo tisto, ki je sprejelo odgovornost, bile so tudi te velike države, ki so sprejele svojo. Vsi imamo enake pravice, vendar pa imamo nekateri več dolžnosti kot drugi. To govorim, ker tako mislim v globini svojih evropskih prepričanj.
José Manuel Barroso
Gospod predsednik, zelo na kratko bi izpostavil dve ali tri točke. Prvič, glede ambicije svežnja bi želel poudariti dejstvo, da je ambicija podnebnega svežnja, ki ga je predstavila Komisija, ohranjena v končnem kompromisu, ki ga je potrdil Evropski svet.
Seveda so v ciljih vsebovana tudi nekatera popuščanja. Ta so bila potrebna, da bi se odzvali na zahteve določenih držav članic, vendar pa nam je uspelo in mislim, da bi si morali čestitati za to, ker to glede na gospodarsko in finančno krizo ni bilo enostavno. Uspelo nam je, ponavljam, ohraniti cilje 20 % do leta 2020.
Poleg tega se nedvomno zavedate, da sta zgodovinsko odločitev Evropske unije pozdravila generalni sekretar Združenih narodov in konferenca v Poznanu, zato bi predlagal, da ni potrebno, da je Evropa ponovno mazohistična glede tega. Zdaj smo svetovni voditelji glede tega vprašanja. Nobena druga država, nobena druga regija na svetu, pa naj bo ameriška, latinskoameriška ali azijska, ni storila ničesar primerljivega ali podobnega. Posledično lahko vsak, ki zahtevati hoče še več, to stori tako, da druge prosi, naj sledijo evropskemu zgledu, in ne s spodbijanjem sporazuma, ki je resnično zgled za preostali svet.
Komisija je seveda predstavila ambiciozen sveženj, to smo vedeli od samega začetka, vendar pa lahko rečem, da nam je v duhu sklepanja kompromisov uspelo ohraniti glavne cilje podnebnega svežnja.
V zvezi z oživitvijo gospodarstva in načrtom za oživitev gospodarstva moram v povezavi z Združenimi državami popraviti nekatere podane izjave. Resnica je, da Američani doslej niso predložili ničesar. Krožijo zamisli, vendar bomo videli, kaj bo sploh predloženo. Povedal bi vam rad tudi, da glede gospodarske in monetarne politike ni gotovo, da nam lahko Združene države dajo najboljše predloge. V vsakem primeru smo prepričani, da je ta kriza, razen povsem finančnih zadev, nastala iz določenih temeljnih makroekonomskih neravnovesij. Ameriška monetarna in proračunska politika je bila, če ne nič drugega, vsaj nerealna. Zato bi vas rad opozoril glede katerega koli mnenja, ki bo podano - že vidim, da se bo to zgodilo -, da moramo storiti točno to, kar so storili Američani. Nismo v enaki situaciji, poleg tega pa mislim, da bi bila priporočljiva preudarnost, če razmišljamo tudi v smislu srednjeročne in dolgoročne trajnosti.
Glede na povedano je predsednik Evropske centralne banke dejansko povedal Evropskemu svetu, da lahko v Evropi mislimo, da bi najmanj 1,2 % našega BDP imelo avtomatičen stabilizacijski učinek. To pomeni, da če dodate vlogo, ki naj bi jo odigrali gospodarski stabilizatorji v višini 1,5 %, kot jih je sprejel Evropski svet, nismo daleč od namer, ki jih je navedel, in resnično mislim navedel, izvoljeni predsednik Združenih držav.
Hkrati odločno podpiram večje usklajevanje z Združenimi državami na področju gospodarstva. Jasno je - takšni so bili zaključki vrha G20 -, da bodo za ponovni zagon svetovnega gospodarstva potrebna globalna prizadevanja. Ta kriza je zdaj pokazala obseg soodvisnosti naših gospodarstev. Zato smo predložili skupno agendo za globalizacijo, da bi lahko v zvezi z oživitvijo gospodarstva delali tudi na področju Atlantika.
Glede vprašanja v zvezi s Komisijo in vlogo Komisije v institucijah bi vam rad pojasnil svoje zamisli o tem. Menim, da v Evropi nekdo ni močnejši zato, ker so ostali šibkejši, in menim, da je osnovna napaka, ki jo delajo nekateri analitiki in nekateri moji evropski prijatelji, nekateri, če povem odkrito, ki so med najbolj prepričanimi Evropejci, ta, da mislijo, da vloga Komisije trpi, ko je predsedstvo Sveta močno. Resnica je ravno nasprotna. To vam lahko povem zdaj na podlagi izkušenj, ki jih imam zaradi sodelovanja z devetimi različnimi predsedstvi Evropskega sveta.
Če kdorkoli misli, da je Evropski parlament močnejši, ker je Komisija šibkejša, ali da je Komisija močnejša, ker je Svet šibkejši, se temeljito moti. Poleg tega je to zlobno stališče in takšno, ki ga ne podpiram.
Danes je Evropska unija tako kompleksna, s 27 državami članicami s tako različnimi prednostnimi nalogami, da bodo evropske institucije samo z duhom partnerstva in medsebojne podpore lahko dosegle rezultate. Zato so bili na primer v zvezi s podnebnimi spremembami uporabljeni predlogi, ki jih je Komisija podala pred nekaj leti.
Seveda je v našem interesu, da je predsedstvo Sveta močno in mu uspeva doseči soglasje z državami članicami. Seveda so pomembni ukrepanje, pobuda in delo Evropskega parlamenta v zvezi s tem vprašanjem. V zvezi s tem mislim, da mora pri nekaterih priti do spremembe paradigme. Smo v situaciji, ko morajo institucije utrditi svoja pooblastila, svojo vodilno vlogo, ne z zmanjšanjem vloge drugih institucij, ampak nasprotno s krepitvijo njihove sposobnosti iskanja pozitivnih kompromisov, kompromisov, ki bodo pospešili evropsko idejo.
Naj vam za zaključek glede določenih izjav nekaterih čeških političnih voditeljev povem samo, da se, ko nekdo primerja Sovjetsko zvezo in Evropsko unijo, pokaže troje: prvič, da ne razume, kaj je bila Sovjetska zveza, drugič, da ne razume, kaj je Evropska unija, in tretjič, da ima zelo nejasno predstavo o demokraciji in načelih demokracije, predvsem svobodi in solidarnosti, ki sta naši evropski načeli.
(Aplavz)
Timothy Kirkhope
Gospod predsednik, naj začnem s priznanjem vloge, ki jo je predsednik Sarkozy odigral v času, ko je bil predsednik Sveta. Njegov čas na čelu je bil nedvomno zelo prepoznaven in osredotočen, predvsem pa se spominjamo njegovega prispevka k mirovnemu procesu v Gruziji po vdoru ruskih sil. Prav tako se spominjamo njegove odločenosti, da zagotovi sporazum o pomembnem podnebnem in energetskem svežnju, kar je nekaj, kar britanski konzervativci docela podpiramo, čeprav obžalujem, da enake podpore ne moremo ponuditi Lizbonski pogodbi.
Menimo, da mora EU še naprej voditi v zvezi s podnebnimi zadevami. Vendar pa je finančna in gospodarska kriza neizogibno prevladovala v zadnjih šestih mesecih. Kljub trditvam britanskega predsednika vlade, da se mnogi strinjajo z njegovim odgovorom na krizo, ne smemo pozabiti pripomb nemškega ministra za finance, ki je prejšnji teden o britanski vladi rekel, da "isti ljudje, ki se nikoli ne bi dotaknili proračunskega primanjkljaja" v preteklosti, zdaj "razmetavajo z milijardami" in da je "prehod s politike ponudbe vse do nepremišljenega keynesianizma presenetljiv". Glede stopnje DDV v Združenem kraljestvu je povedal, da "to ne bo naredilo nič drugega kot povečalo britanski dolg na takšno raven, da bo za njegovo odplačilo potrebna celotna generacija". To obžalujem, saj je imel povsem prav: britansko gospodarstvo je na poti k verjetno najdaljši in najgloblji recesiji izmed vseh velikih gospodarstev EU, britanski predsednik vlade pa nima več pravice do davčne preudarnosti in razumnega gospodarskega upravljanja.
Predsednik Sarkozy, tu je prišlo do situacije, ko bi moral britanski predsednik vlade slediti drugim evropskim voditeljem in slediti disciplini, ki so jo pri gospodarskem upravljanju pokazale druge države. Naj vam š enkrat čestitam za vaših šest mesecev v vlogi predsednika. Upam, da bo naslednjih šest mesecev dobrih za ljudi v Evropi.
Bernard Poignant
(FR) Gospod predsednik, napačno bi bilo reči, da je bilo vaše predsedstvo popolno, vendar pa bi bilo tudi nepošteno reči, da ni bilo uspešno. Od njega bom odnesel lekcijo ali dve.
To je čas preobrazbe, saj bo od tega predsedstva dalje, ko bo trg imel probleme, država imela rešitev. Upam, da je ta preobrazba pristna in trajnostna, in ker sem francoski socialdemokrat, me veseli, da izvor problema ni 35-urni delovni teden, ampak banke, in da je "gospa 35-urna" boljša od "gospoda Madoffa".
Druga lekcija je, da boste morali ob koncu tega predsedovanja ponovno vzpostaviti boljše odnose med Francijo in Nemčijo, saj jih je na začetku zamajala Unija za Sredozemlje. Nemška kanclerka ni bila povabljena na pomembno srečanje, nato pa njo in Nemčijo prosimo, naj plačata, tako kot leta 1918 za reparacije ali leta 1945 za obnovo ali leta 1955 za prispevke ali leta 1990 za ponovno združitev. Da, branim Nemčijo. Ali vidite to, Martin? Branim jo. Saj poznate francoski pregovor: "ne plezaj na kokosovo palmo, če imaš luknjo v hlačah". Menim, da je treba urediti nekatere stvari in ponovno vzpostaviti francosko-nemške odnose.
Nazadnje, da bi bilo predsedstvo uspešno - kako dober nauk je to -, se moraš obdati z dvema socialdemokratoma: Bernardom Kouchnerjem, ki je bil minister pod gospodom Mitterrandom, in gospodom Jouyetom, ki je delal z gospodom Jospinom in gospodom Delorsom. Govorim gospodu Le Maireju, novemu ministru: pazite, gospod Sarkozy, je "villepinist". Mislim, da poznate drugi izrek: "oprostim vsakemu, ki me užali, vendar ne pozabim!"
(Aplavz)
Predsednik
Najlepša hvala, gospod Poignant. To skoraj odpira vprašanje, ali bi se hoteli pridružiti vladi.
Marielle De Sarnez
(FR) Gospod predsednik, morda lahko zdaj preidemo nazaj k Evropi.
Soočeno z regionalno, finančno, gospodarsko, socialno in podnebno krizo se je to francosko predsedstvo prebijalo skozi svetovno agendo. Uspelo se mu je odzvati in z vašo pobudo je bilo francosko predsedstvo kos izzivom. Mislim, da je prav in koristno to povedati. Prav tako nam koristi, da skupaj ugotovimo, kaj je še treba doseči, tako da bodo odzivi na te krize čim bolj popolni.
Naš odziv na finančno krizo je bil usklajen in dobro premišljen, vendar pa se moramo zdaj premakniti k ukrepanju in začeti na temelju sistema svetovnega upravljanja, ne samo glede ureditve. Afera Madoff je jasno pokazala, da potrebujemo nadzor, potrebujemo pa tudi kazni. Potrebujemo evropskega regulatorja in pravočasno potrebujemo tudi evropsko javno tožilstvo.
Podobno moramo še veliko storiti za odziv na gospodarsko in socialno krizo. Evropski načrt, kot veste, žal precej zaostaja za ameriškim načrtom. Potrebujemo velike projekte, inovacije, raziskave, infrastrukturo, trajnostno prilagajanje. To mora biti na evropski agendi v prihodnjih mesecih.
Prav tako moramo nauke, ki nam jih je dala ta kriza, izkoristiti za prihodnost in si prizadevati za boljšo finančno in monetarno skladnost, predvsem v evrskem območju, ki bo, mimogrede, pomagalo rešiti nesporazume med Francijo in Nemčijo, ter si pustiti nekaj manevrskega prostora, ki bo zelo koristen v času recesije, ko se bo rast, upam, čim prej vrnila, in ponovno vzpostaviti osrednjo vlogo Komisije, saj nikakor ne sme opustiti svoje pravice do pobude. Mislim, da je v času krize prej dolžnost pobude, ki jo morate imeti.
Nazadnje, pod vašim predsedstvom smo dosegli dogovor o podnebni krizi. Je kompromis, ni popoln, vendar obstaja. Obžalujem, da trenutno ob strani pušča pomembno vprašanje pomoči državam v razvoju, ki še naprej trpijo zaradi posledic podnebnih sprememb, za katere nikakor niso odgovorne.
Zato, gospod predsednik, v zvezi z vsemi temi zadevami upam, da bo jutri Evropa lahko izpolnila pričakovanja naših sodržavljanov.
Ian Hudghton
Gospod predsednik, francosko predsedstvo se je vsekakor soočilo z mnogimi izzivi, vendar pa je mogoče razpravljati o tem, ali je nedavni Svet ustrezno obravnaval izzive boja proti podnebnim spremembam.
Glede gospodarstva poudarjam, da je gospod Sarkozy priznal, da je bila Irska prva, ki je podprla svoje banke, zdaj pa ji sledi celotna Evropska unija, kar je pravilneje kot nedavna izjava Gordona Browna, v kateri se je zagovoril, da je sam rešil svet.
Zahvaliti se želim irski vladi, da je ponovno pokazala, kako vplivne so lahko majhne države članice v Evropski uniji. Vendar pa se zahvaljujem tudi Ircem, da so, kot je dejal gospod Sarkozy, "prekinili" postopek ratifikacije Lizbonske pogodbe. Zagotovilo, dano Irski, bo pomagalo tudi moji državi, Škotski, s poudarjanjem, da v Evropi obstaja davčna neodvisnost in da bi lahko kot neodvisna država članica imenovali komisarja.
Gospod Sarkozy je rekel, da ne moremo imeti močne Evrope, če Evropa ni združena. Prosim, zapomnimo si, da "enotnost v raznolikosti" ni samo geslo, ampak nekaj, za kar si moramo prizadevati: izpred oči ne smemo izgubiti tistega, kar nas dela ponosne, da smo Škoti, Valižani, Irci, Francozi, Čehi ali karkoli že in tudi državljani - ne podložniki - Evropske unije.
Brian Crowley
(GA) Gospod predsednik, srečanje na vrhu prejšnji teden voditeljev držav Evropske unije je bilo zelo pozitivno srečanje z vidika Irske in Evrope. Evropski svet je potrdil evropski načrt za oživitev gospodarstva, vreden 200 milijard EUR.
Pomembno je, da ko pogledamo rezultate Evropskega sveta, zasluge pripišemo tistim, ki si to zaslužijo. Iskanje rešitev in kompromisov za probleme, ki so bili ali so se zdeli nerešljivi, je naenkrat priplavalo na površje kot smetana na mleku. Čestitam vam, gospod Sarkozy, za vaša prizadevanja, vključno glede Irske. Zelo cenimo dogovor, ki je bil dosežen, da bi omogočili drugo odločitev Ircev glede Lizbonske pogodbe.
Določenim kolegom, ki so govorili včeraj in danes, bi rad na kratko pojasnil, kar se mi pripisuje, da naj bi bil povedal prejšnji teden v Pragi. Prvič, nisem omenil svojega očeta, kot je bilo navedeno v kopiji, ki jo je dal v javnost predsednik Klaus. Drugič, nisem rekel, da si Irci želijo Evrope. Rekel sem, da je stvar Ircev, da odločijo, kaj se bo zgodilo z Lizbonsko pogodbo.
Glede na naše izkušnje predvsem v zadnjih šestih mesecih je tisto, kar potrebujemo, ko se premikamo naprej, Evropa, ki sodeluje, usklajuje in dela skupaj, da bi dosegla skupne cilje na podlagi razumevanja in strpnosti do drugačnih mnenj in drugačnih gospodarskih ciklov, ki obstajajo znotraj Evropske unije.
(FR) Gospod predsednik, moja francoščina je zelo slaba, se opravičujem. Vaše predsedstvo je širokosrčno obnovilo veliki evropski projekt, projekt Evropske unije, temelječ na enakosti in trdemu delu v Evropi in tudi v svetu. Hvala in vso srečo!
(Aplavz)
Bairbre de Brún
(GA) Gospod predsednik, Irska bi morala biti v Evropski uniji. Sodelovanje z našimi evropskimi partnerji je zelo dragoceno. Vendar pa način, na katerega se je obravnavalo irski "ne", ne ustvarja dobre volje. Lahko bi celo podpihoval opozicijo v EU in ne damo na Irskem.
Svet je zavrnil kakršne koli spremembe Lizbonske pogodbe. Namesto tega je treba ljudem na Irskem prigovarjati in jim povedati, da si morajo premisliti.
Svet ni obravnaval pravih skrbi Ircev v zvezi z militarizacijo EU, pravicami delavcev in javnimi storitvami. Prepad med voditelji Unije in državljani se poglablja zaradi odziva na "ne" na Irskem in drugod.
Sklepi Sveta ne predstavljajo verodostojnih zagotovil na področjih, na katerih so potrebna. Ne dajejo pozitivnih razlogov za glasovanje za Lizbonsko pogodbo. Namesto tega dopuščajo, da obstaja strah. Nekatera vprašanja postajajo zapletena. Ob ponovnem referendumu bosta prevladala strah in napačno informiranje.
Glede sklepov Sveta v zvezi z energetskim in podnebnim svežnjem je zelo pomembno, da se zagotovi zakonodajo s pravno zavezujočimi cilji. Vendar pa je del svežnja nezadovoljiv in ni tako močen, kot bi moral biti.
Bernard Wojciechowski
(PL) Gospod predsednik, že oktobra letos je tisk namigoval, da bo češko predsedstvo morda minilo neopazno. Rečeno je bilo tudi, da je bila vaša želja po predsedovanju Evroskupini poskus izvajanja posrednega nadzora nad Čehi. Zato bi od vas rad slišal, gospod predsednik, kako se namerava odhajajoče predsedstvo vesti do prihajajočega češkega predsedstva.
Gospod predsednik, v odgovoru na vprašanje, ki sem ga zastavil glede predsednika Kaczyńskega, ste pred dvema mesecema v tem Parlamentu navedli, da ga boste prepričali in da se bo dogovore spoštovalo. Takrat nihče ni sumil, da bo gospod Kaczyński dovolil, da nanj vplivajo državljani Irske in ne njegov brat. Nameravate enako postopati, ko bo šlo za to, da se pridobi predsednika Klausa, gospod? Bo sploh prišlo do pogovorov? Nazadnje, upam, da uživate v poslušanju Elvisa, gospod predsednik.
Sylwester Chruszcz
(PL) Gospod predsednik, sem eden izmed poslancev tega Parlamenta, ki vam ne bodo čestitali za uspeh šestmesečnega predsedovanja. V bistvu menim, da sta dva paradna projekta, ki ste ju uveljavili v zadnjih mesecih, dejansko škodljiva. Vsekakor nista škodljiva samo za mojo državo, Poljsko, ampak tudi za Evropo kot celoto. Čeprav je zdaj nekoliko sprejemljivejši, je podnebni sveženj še vedno slab in je njegovo sprejetje na tem razpotju enostavno smešno. Poleg tega se ponovna oživitev Lizbonske pogodbe, ki je bila zavrnjena na nacionalnem referendumu na Irskem, posmehuje demokraciji. Ne slepite se, gospod, da bi mislili, da vam bo en dodatni sedež v Evropskem parlamentu omogočil, da boste pridobili večjo podporo za Lizbonsko pogodbo na Poljskem.
Povedati vam želim, gospod predsednik, da kljub temu, da so vam prejšnji teden v Bruslju vaši diplomatski talenti omogočili prepričati druge voditelje držav in vlad, naj podprejo vaše sporne zamisli, resnično upam, da bodo državljani suverenih narodov zavrnili te zamisli na volitvah v Evropski parlament naslednje leto.
Hartmut Nassauer
(DE) Gospod predsednik, gospod predsednik Sveta, če celo gospod Schulz govori dobre stvari o francoskem predsedstvu, potem je moralo resnično biti izvrstno, saj doslej socialdemokrati niso bili veliki občudovalci predsednika Sarkozyja.
V imenu skupine Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) in Evropskih demokratov bi vam rad zagotovil, predsednik Sarkozy, da je bilo vaše predsedstvo izvrstno in izredno uspešno. Ukrepali ste odločno in učinkovito v obeh krizah, do katerih je prišlo letos. Evropski uniji ste dali več politične teže in izboljšali njen ugled v svetu. Nedvomno ste pridobili nekaj zaupanja njenih državljanov in nenazadnje ste lahko izpostavili koristen in stabilizacijski učinek naše skupne valute, evra, v teh težkih časih. Če povzamem, na našo srečo ste bili pravi človek na pravem mestu ob pravem času. Želim si, da bi lahko ob koncu naslednjega predsedstva rekli isto.
Energetski in podnebni sveženj je uspeh Sveta. Vendar pa ne smemo pozabiti, da je to odločitev, ki sega daleč v prihodnost, in da se bo vse njene polne učinke občutilo šele, ko večine ljudi ne bo več na položajih ali ne bodo več mogli prevzeti odgovornosti za posledice. Težko se bomo odločili med cilji podnebne politike, ki jih povsem podpiramo, in neizogibnimi bremeni, ki jih lahko pričakujemo od gospodarstva.
Gospod Schulz je izzval skupino PPE-DE, naj sprejme odločitev. Seveda se bomo odločili, vendar pa bomo najprej prebrali, o čem se moramo odločiti. Če ste se odločili včeraj, potem niste mogli prebrati besedila. Slepo ste se odločili na podlagi levičarske politike. Glede vaše kritike sporazuma na prvi obravnavi, ko gospod Cohn-Bendit prav tako toči krokodilje solze, se povsem strinjam z vsebino vaše kritike. Toda kdo nas je prisilil v to? Nam je Svet med postopkom zamašil usta? Nas je Komisija izsiljevala? Odločitev je sprejela večina v tem Parlamentu. Na konferenci predsednikov je samo Joseph Daul glasoval za prvo obravnavo, kar bi bil pravilen postopek. Upam, da lahko iz tega potegnemo zaključek, da se v prihodnje sporazumov na prvi obravnavi ne bi smelo več sprejemati, vsaj ne za tako odločilne projekte.
Poul Nyrup Rasmussen
Gospod predsednik, predsedniku Sarkozyju bi rad rekel:
(FR) "biti proaktiven v politiki je najtežja naloga".
Vi in jaz to veva, predsednik.
Kot ste sami rekli, v Evropi gre za kompromise, toda tudi za zagotavljanje dinamičnosti. To je moje stališče. Menim, da ste Evropo popeljali tako daleč, kot ste lahko, in tako daleč, kolikor ste lahko spravili 27 predsednikov vlad in voditeljev držav, toda, prosim, ne precenjujte rezultatov. To velja še zlasti za predsednika Barrosa. Ne precenjujte rezultatov. Če boste to storili, bo to poslabšalo zaupanje navadnih ljudi v Evropsko unijo. Trenutno imamo gospodarsko krizo, ki še ni končana. Kot ste dejali, ni končana. Prosim, ne govorite ljudem, da sveženj gospodarskih spodbud ustreza 1,5 % BDP. Kajti ne. Če za trenutek od tega izračuna odštejemo kreditna jamstva in pogledamo realne naložbe in realno povpraševanje, dobimo samo povprečno 0,6 % BDP Evropske unije. Da, gospod Barroso, tako je. Gospodarski izračuni iz Brueghla in univerze v Köbenhavnu to potrjujejo. Zato bodite previdni.
Edini dve državi - in Britanijo je kritizirala Nemčija -, ki dosegata 1 % BDP realnega spodbujanja gospodarstva, sta država Gordona Browna in država Zapatera. Francija se približuje. Vendar pa se resnična trenutna težava nahaja v Berlinu. Enostavno ne razumem, kako lahko nemška kanclerka Angela Merkel ljudem govori, da to, kar trenutno delajo v Evropi za zaposlovanje, zadostuje. To ni res.
Gospod predsednik, ne strinjam se s tem, kar je povedal Graham Watson. Ne smete se samo odpočiti. Ohraniti morate vašo energijo, ker potrebujemo še en sveženj spodbud, potrebovali pa ga bomo precej kmalu, že spomladi. Upam, da boste dejavni 2. aprila v Londonu in seveda tudi na spomladanskem vrhu. Kot ste dejali, pri približevanju Evrope ljudem gre za zagotavljanje delovnih mest zanje.
Predsednik
Gospe in gospodje, predsednik Sarkozy nas bo moral kmalu zapustiti. Zdaj mu bomo še enkrat prepustili besedo, gospod Borloo in gospod Le Maire pa bosta ostala z nami.
Nicolas Sarkozy
predsednik Sveta. - (FR) Gospe in gospodje, gospod Kirkhope, hvala za vašo podporo. To mi daje priložnost, da nagovorim britanske konzervativce in rečem, kako pomembno je za nas v Evropi, da ta velika stranka, britanska konzervativna stranka, ostaja globoko zavezana evropskemu združevanju.
Nič nimam opraviti s politiko v Združenem kraljestvu. Imate mladega voditelja, gospod Cameron, in ste stranka z dolgo zgodovino. Potrebujemo vas znotraj Evrope in nič, gospod Kirkhope, v Evropi ne more uspeti samo. Ne vem, kaj bo prihodnost prinesla gospodu Gordonu Brownu ali kaj bo prihodnost prinesla gospodu Cameronu, toda kdorkoli že bo voditelj Združenega kraljestva, bo potreboval druge za napredovanje, obrambo interesov, zmago v Evropi. Tega nihče ne more storiti sam in rad bi povedal, da sem bil vedno prepričan, da ima Združeno kraljestvo posebno vlogo v Evropi. Včasih so me kritizirali, ker Združeno kraljestvo govori glavni svetovni jezik, ker ima dinamično gospodarstvo, toda razmislite o tem. Poglejte, koliko je Združeno kraljestvo stalo, ker je bilo preveč izključno povezano z Združenimi državami, koliko ga je stalo, ker je bilo preveč izključno zavezano finančnim storitvam; poglejte, Evropa potrebuje Združeno kraljestvo, toda še naprej sem prepričan, da Združeno kraljestvo potrebuje Evropo.
Ko sem odpotoval v Združeno kraljestvo, sem rekel, da entente cordiale med Francijo in Združenim kraljestvom ne zadostuje. Gordon Brown je predlagal entente formidable. Resnično mislim, da smo lahko iz finančne krize izšli močnejši, ker je Združeno kraljestvo jasno izbralo Evropo. Naj povem, da se v preteklosti nismo tako dobro razumeli, in ne da bi se spuščal v notranjo politiko, menim, da je to resnica.
Gospod Poignant, francosko predsedstvo seveda ni popolno, prav tako pa ni polomija, kar pa se tiče vas, ste zvesti gospodu Mitterrandu, ki je popoln "niti...niti". Zato ne mislite niti dobro niti slabo. To, o čemer razmišljate, je, da sem bil uspešen, ker sem imel dva dobra socialdemokrata... Nikoli dva brez tretjega, gospod Poignant: Jouyet, Kouchner... Tu nekje zaznavam določeno zavist! Če smem, bi vsekakor zanikal trditve vseh tistih, ki so mislili, da med Nemčijo in Francijo obstajajo strukturni nesporazumi. To je moja priložnost, da pojasnim zadeve, in to govorim tudi gospe Marielle De Sarnez.
Francosko-nemška naveza, prijateljstvo med Francijo in Nemčijo ni stvar odločitve: je brezpogojna dolžnost. Naši državi sta bili v središču največje tragedije 20. stoletja. To ni odločitev, ne zato, ker se s tem ne strinjam, ampak zato, ker je to dolžnost za svet in za Evropo. Hoditi moramo z roko v roki. Popolnoma sem prepričan, da je to odgovornost, gospod Poignant, ki presega gospo Merkel ali mene ali prej gospoda Schröderja ali gospoda Chiraca: to je zgodovinsko dejstvo. Ne moremo se ločiti drug od drugega ravno zaradi naše zgodovine v zadnjem stoletju.
Hkrati pa moram povedati, s čimer ne želim nikogar užaliti, da francosko-nemška naveza ne more biti enaka v Evropi 27 držav kot je bila v Evropi šestih. V Evropi šestih ali devetih, morda dvanajstih držav, je bilo dovolj, če sta Nemčija in Francija dosegli dogovor, in ostale so sledile.
Tako je bilo, toda to ni današnja Evropa, zato sem pozval k obnovi te francosko-nemške naveze na dvostranski podlagi. Potrebujemo jo, vendar pa francosko-nemške naveze ne moremo obravnavati, kot da nas je še vedno samo 12. Spominjam se, da se je, ko sta se Nemčija in Francija sporazumeli - to ni bilo v mojem času - o kandidatu za predsedstvo Komisije, umaknila druga, ker je dajala videz arogantnosti. Kot posledica je prijateljstvo med Francijo in Nemčijo nujno, vendar pa ne izključuje drugih sporazumov ali drugih prijateljstev. To je prva stvar, ki jo želim povedati, kajti včasih imam vtis, da nekateri gledajo Evropo skozi 30 let stara očala, ko bi jo bilo treba gledati v zvezi s tem, kaj bo v 30 letih.
Druga stvar je, da gospa Merkel odločno ščiti interese Nemčije. Če tega ne bi delala, kdo drug bi? Vsekakor je zaradi tega ne moremo kritizirati. To je storila elegantno, to je storila energično in to je storila odločno. Tudi jaz ščitim interese moje države. Ali nisem bil izvoljen za to?
Včasih se ne strinjamo takoj. Pa kaj? To je povsem normalno. Je demokracija ali občutek za kompromis nemogoč, kadar gre za Nemčijo ali kadar gre za Francijo? Da, popustiti sem moral gospe Merkel; da, tudi ona je morala popustiti meni. In kaj potem? Je za korist Nemčije. Samo zato, ker gre za Nemčijo, ali samo zato, ker gre za Francijo, ne smemo razpravljati o ničemer, se ne smemo pogovarjati o ničemer? Naši nemški prijatelji niso bili preveč navdušeni nad Unijo za Sredozemlje. Prišlo je do nesporazumov. Te nesporazume sem rešil tako, da smo razpravljali o njih. V čem je tu problem?
V nobenem primeru ne nameravam vsakokrat, ko se z gospo Merkel strinjava, se podpirava ali si pomagava, tega upravičevati. Pri tem ne pozabljam, da je Nemčija zvezna država, medtem ko je Francija kljub decentralizaciji veliko bolj centralizirana. Ritem, čas, potreben za odločanje, ni enak. To nima nič opraviti s sposobnostjo gospe Merkel ali mojimi napakami; gre za strukturo obeh držav, ki ni enaka. Poleg tega ima Nemčija koalicijsko vlado. Nisem prepričan, ali je gospa Merkel spontano izbrala socialdemokrate v svoji vladi. Jaz sem bil odgovoren za izbiro socialdemokratov v moji vladi. To je druga razlika, toda tudi takšna, ki pojasnjuje čas, potreben za sprejemanje odločitev.
Toda bodite prepričani, da se Nemčije v nobenem primeru ne napada. Nemčija je največje gospodarstvo v Evropi. Potrebujemo Nemčijo in Nemčija potrebuje Evropo. Naj povem tudi, da Francija in Nemčija nimata nič več pravic kot drugi; imamo večjo odgovornost in tudi to moramo nositi skupaj. Naj vas ne skrbi. Tega se popolnoma zavedam.
Gospa De Sarnez, prav imate, treba je še veliko narediti. Ne bom ponavljal pripomb, ki ste jih podali glede predsedstva. Veliko moramo še narediti. Govorili ste o potrebi po evropskem regulatorju in imate popolnoma prav. Naj povemo tako kot je. Tega trenutno nismo dosegli, ker določeno število manjših držav meni, da bi, če bi morale zdržati brez nacionalnega regulatorja, to ustvarilo probleme za njihovo nacionalno suverenost. To moramo upoštevati, toda menim, da moramo imeti vsaj kolegij evropskih regulatorjev.
Drugič, ali potrebujemo evropsko javno tožilstvo? To je privlačna razprava, ki vključuje tudi druga vprašanja in vsekakor tudi boljše sodelovanje.
Glede glavnih projektov sem na vrsti, da vas prosim, da ne bodite prestrogi z nami, saj je predsednik Komisije dal na razpolago 5 milijard EUR. To je bil precejšen boj, gospa De Sarnez, saj se s tem niso strinjale vse države, da bi vsaj financirali glavne projekte, in če sem povsem odkrit, moram povedati, da je bila Komisija precej bolj ambiciozna kot nekatere države članice. Povsem preprosto, da bi Komisija lahko uporabila pet milijard za glavne projekte, je morala vsaka država članica dati dovoljenje. Te smo dobili in zdaj imamo vsaj pet milijard.
Nazadnje, bojim se, da se glede pomoči za države v razvoju ne strinjam z vašim stališčem. Z gospodom Barrosom smo uporabili 1 milijardo EUR, česar nekatere države članice ponovno niso hotele, na vrhu v Hokkaidu pa sem moral prepričati svoje evropske partnerje, da gospodu Barrosu za razvojne cilje tisočletja dovolijo uporabiti neporabljeni denar, tako da je bila vložena 1 milijarda EUR.
Na vrhu v Dohi sem bil začuden, gospa De Sarnez, da sem bil edini prisotni zahodni voditelj države. Izmed vseh voditeljev držav in vlad G20 sva bila samo dva: predsednik Južne Afrike in predsednik Evropskega sveta in seveda gospod Barroso. Drugih ni bilo tam. Samo predstavljajte si, kaj bi mi bili rekli, če ne bi šel! Tam smo bili, ker se krize ne sme uporabiti kot opravičilo za to, da se najrevnejše države prisili, da najbolj plačajo za krizo, za katero na noben način niso odgovorne. Menim, da se glede tega morda ponovno ne bi strinjali.
Gospod Hudghton, raznolikost in enotnost: bodite prepričani, da z vidika raznolikosti ni treba doseči nikakršnega napredka! Čisto odkrito, če bi moral vložiti svojo energijo v en projekt, bi jo vložil v enotnost, saj opažam, da nihče za mizo Sveta ni pozabil, od kod prihaja. Nekoliko težje je vedeti, kam gre. Odločilna izjava velikega francoskega etnologa Lévi-Straussa je bila, in bilo je izjemno, ko je to povedal sam, da "identiteta ni bolezen". Identiteta v Evropi ni bolezen in zato bi bilo treba ves presežek energije vložiti v enotnost.
Gospod Crowley, hvala za vašo podporo na Evropskem svetu. Veselilo me je, da sem vas kot predstavnika vaše skupine lahko pozdravil v Elizejski palači, in reči moram, da zelo cenim hrabrost in odkritost, ki ste ju vedno kazali.
Gospa de Brún, da, pomiriti in prepričati moramo Irce. Rekli ste mi, da nismo šli dovolj daleč. Žal mi je, da moram reči to, toda ne moremo iti dlje, saj bi to takoj zapletlo stvari v drugih državah. Če zato, da uredili irski problem, ponovno odpremo razpravo o ratifikaciji v drugih državah, predvsem v Združenem kraljestvu, same sebe postavimo v nemogoč položaj, najtežji kompromis pa je bila razprava v petek zgodaj, zgodaj zjutraj na Evropskem svetu med irskim predsednikom vlade in britanskim predsednikom vlade, ki sta se poskušala sporazumeti. Gospod Brown - to lahko razumem - ni želel ponovno odpreti razprave o ratifikaciji v Združenem kraljestvu, ko pa vsi vedo, da je bila zelo boleča. Zato mislim, da ne moremo iti dlje. Če sem odkrit, gremo precej daleč, ko obljubljamo protokol k prvi pristopni pogodbi v roku dveh let.
Gospod Wojciechowski, pomagali bomo češkemu predsedstvu. O tem ne smete dvomiti. Kaj mi je rekel gospod Kaczynski? Boli me, da vam moram to povedati, saj se nazadnje, ko mi je nekaj rekel, tega ni držal. Na Evropskem svetu je rekel, da ne bo oviral ratifikacije Lizbonske pogodbe, če bodo Irci glasovali z "da". Spomnil sem ga samo na nekaj - in to sem storil, ne da bi se pridružil razpravi z gospodom Tuskom, predsednikom vlade -, to je, da smo bili z gospodom Zapaterom, Tonyjem Blairom in gospodom Junckerjem julija 2007 ob treh zjutraj, pod nemškim predsedstvom, v moji pisarni, ko smo dobili podpis poljskega predsednika, ki je podpisal tisto, kar je kasneje postala Lizbonska pogodba, medtem ko se je v Varšavi pogovarjal s svojim bratom dvojčkom, takrat predsednikom vlade.
Spoštujem poljskega predsednika, vendar pa moram povedati, da sem bil presenečen, da je lahko nekdo podpisal pogodbo v Bruslju in zavrnil podpis iste pogodbe v Varšavi. Prav zares! Pravim samo, da ko nekdo nekaj podpiše v imenu države, je to obljuba! To razumete. O tem ne bom rekel prav nič več, toda to je bilo tisto, kar so mi povedali. Lizbonske pogodbe ni izpogajal predsednik vlade gospod Tusk, izpogajala sta jo poljski predsednik gospod Kaczynski in njegov brat dvojček, ki je bil takrat predsednik vlade. Tako, to je vse. Na koncu ni bila dokončno ratificirana, ker je manjkal en podpis, toda ratificiral jo je Parlament. To je vse.
S povedanim se ne vmešavam v notranjo politiko, ampak sem odkrit in moram biti odkrit, glede na vse odgovornosti, ki jih imam, moram točno povedati, kaj se je zgodilo, s kom smo se pogajali in kdaj. Drugače ni mogoče zaupati. Ne gre za levico ali desnico, ne gre za vzhodne države ali zahodne države, gre samo za držanje obljub. Brez spoštovanja vaših besed ne bo pravne države, ne bo Evrope. To je tako zelo enostavno.
(Aplavz)
Gospod Chruszcz, čisto odkrito, veste, da sem naredil vse, kar sem lahko, da bi lahko Poljska našla način za dosego dogovora. Na Evropskem svetu julija 2007, pod nemškim predsedstvom, nismo bili daleč od katastrofe, ko so določene države članice rekle, da bi morali nadaljevati brez Poljske. Šele v zadnji minuti smo lahko dosegli dogovor glede Lizbonske pogodbe. To je resnica. Nihče ni hotel nadaljevati brez Poljske. Poljska ima 38 milijonov prebivalcev in je ena izmed šestih največjih držav v Evropi v smislu prebivalstva. Potrebujemo vas. Zaradi kompromisa sem bil v Gdansku, da bi se pogajal s Poljsko in osmimi drugimi državami članicami. Razumeli smo probleme Poljske. Podpirali bomo Poljsko, vendar pa mora ta tudi razumeti, da ima kot ena izmed največjih držav v Evropi poleg pravic tudi dolžnosti.
Konec koncev so nasprotje pravic dolžnosti in ne bi vam naredili usluge, če bi rekli, da imate zato, ker ste članica Evropske unije manj časa kot ostale države, manj dolžnosti. Poljska je pomembna evropska država. Ne smete nas grajati, ker jo kot takšno tudi obravnavamo, hočem reči, da od nje zahtevamo nekoliko več točno zato, ker je Poljska pomembna država. To je točno to, kar sem hotel storiti, in upam, da Poljaki to razumejo.
Gospod Nassauer, hvala za vašo podporo kot zelo izkušenega poslanca Parlamenta, kot nemškega poslanca Parlamenta. Nisem bil presenečen zaradi vaše obrambe industrije na splošno in še posebno nemške industrije, ker prepogosto vidim - to govorim gospodu Schulzu in gospodu Daulu -, prepogosto vidim uničujoče učinke finančne krize v državah, ki svojih industrij niso dovolj odločno ščitile. Menim, da to presega razhajanja med nami, saj nočemo, da Evropa postane industrijska puščava. Industrijska puščava pomeni na milijone več ljudi brez dela, kajti če bomo iz rok spustili naša delovna mesta v industriji, bodo naslednja na vrsti delovna mesta v storitvenem sektorju. Napačno je reči, da ščitimo storitve, toda ne delovnih mest v industriji.
Kar smo mislili, je, da ščitenje industrije pomeni siliti jo, da se modernizira, ker Evropejci ne bodo več sprejemali industrij, ki povzročajo onesnaženje. To je ravnotežje, ki smo si ga prizadevali najti. Bilo je boleče in težavno, ker je Nemčija pomembna industrijska država in pomembna industrijska država je neizogibno bolj prizadeta kot država, ki nima več industrije. Vaša država je soseda Nemčije. Če bi sprejeli določbe, ki bi Poljski v obdobju 2013-2020 omogočile odstopanje, se ne bi mogli izogniti vprašanju novih elektrarn v Nemčiji, da bi se izognili izkrivljanju konkurence med dvema državama, ki sta tako blizu. Mislim, da je tudi to bilo pošteno.
Gospod Rasmussen, ne skrbite preveč zaradi rezultatov. Imata popolnoma prav. Kljub temu ne pozabite na socialne stabilizatorje, saj so naši ameriški prijatelji resnično nadarjeni za sporočanje, objavljanje osupljivih številk. Trenutno so to samo izjave. Spominjam se Paulsonovega načrta. Vsi smo bili osupli: nenadoma je državni sekretar za finance govoril o 700 milijardah! Vsi smo se spraševali, ali bo to lahko storila tudi Evropa. In kaj vidimo potem? Tri dni kasneje načrta ni odobril Kongres in Američani so bili spet na začetku.
In kaj smo videli zatem? Da nazadnje znesek ni bil takšen, kot je bil pričakovan. Socialni sistem v Združenih državah ni podoben socialnemu sistemu v Evropi, v vsaki izmed naših držav. Denarju, namenjenemu za obnovo gospodarstva, je treba prišteti še socialne stabilizatorje, to je vsa plačila prispevkov, kar delamo za to, da jih zaščitimo pred razvojem inflacije, in še vse drugo, kar prispevamo. Toda, za božjo voljo, vsaj verjemimo v načrt, ki ga izvajamo! Morda bo kriza tako resna, da bomo morali storiti kaj drugega. Toda nič za to! Kar smo dosegli, ni malenkost. Pravite mi, da sta Združeno kraljestvo in Španija storila več. Toda Španija je imela proračunski presežek in se sooča z nepremičninsko krizo brez primere. Gospod Zapatero se je odzval izredno dobro, toda komajda lahko zavidamo položaj, v katerem se je znašlo špansko gospodarstvo.
Glede Združenega kraljestva in bank mi ljudje pogosto pravijo: "Gospod Brown je storil več kot vi". Da, toda razlika je v tem, da je, ker so bile angleške banke docela vključene v ameriški sistem, obstajalo tveganje stečaja, ki ga nismo doživeli v enakem obsegu - to je bil predmet razprave med Komisijo in nami - v drugih državah članicah. Biti moramo modri in nekoliko počakati, da bomo videli, kako se bo razvijalo izvajanje različnih načrtov. Ostajam optimističen glede sposobnosti Evrope, da sodeluje.
Nazadnje, še zadnja točka, pravite mi, naj nadaljujem, gospod Rasmussen. Da, nadaljujem kot sem doslej! Glede tega vas lahko pomirim. Nobenega tveganja ni.
(Aplavz)
Silvana Koch-Mehrin
(DE) Gospod predsednik, gospod Le Maire, gospod Borloo, v zadnjih mesecih se je EU res dokazala. In to po vaši zaslugi, po zaslugi francoskega predsedstva.
Predsedniku Sarkozyju bi se rada osebno zahvalila za to, da je storil neprijeten korak in nemški kanclerki jasno povedal, kaj mislimo o nedejavnosti nemške vlade. Druge evropske države ukrepajo, da bi preprečile krizo, Nemčija pa čaka, da se kriza zgrne nad nas ali do naslednjih volitev v nemški parlament. Nemčija je največje gospodarstvo v EU, zato je dobro, da so partnerji EU nemško vlado spomnili na njene odgovornosti. Predsednik Sarkozy je to opozorilo pravkar ponovil tu.
Če EU ne bi obstajala, bi jo morali iznajti najkasneje kot rezultat finančne krize. Nobena izmed držav EU, ki bi ukrepala sama, ne bi bila oziroma ni v položaju, da premaga krizo. Tudi evro je pomembna stabilizacijska sila. Ponovno je postalo jasno, kako pomemben je skupni trg za blaginjo in stabilnost Evrope. Vendar pa finančne krize ne smemo uporabiti kot izgovor za to, da ogrozimo, kar smo dosegli skupaj. Zato se o neodvisnosti Evropske centralne banke ni mogoče pogajati. Ne smemo dovoliti vrnitve k protekcionizmu. Obnova politike izolacije ali boj za subvencije med državami članicami bi prav tako imela katastrofalne posledice za naše državljane.
Poleg tega se v nobenem primeru ne sme oslabiti predpisov EU o konkurenci in državni pomoči. To velja tudi za pakt stabilnosti z maastrichtskimi merili. Te dosežke moramo ohraniti. Vendar pa mora EU sprejeti skupne, usklajene in odločne ukrepe, da prepreči, da bi se zgodilo najhujše. To je priložnost za Evropo, predsednik Sarkozy pa jo je izkoristil. Našim državljanom je pokazal, kaj lahko stori Evropa, dal pa ji je tudi človeški obraz. Za to bi se mu rada toplo zahvalila.
Adam Bielan
(PL) Gospod predsednik, francoskemu predsedstvu ni bilo lahko. Sovpadlo je s časom, ko je svet, vključno z Evropsko unijo, pretresla dramatična finančna kriza. Na srečo predsednik Sarkozy ni tako kot določeni evropski politiki verjel, da nas kriza ne bo prizadela. Hitro je ukrepal, za kar bi se mu rad iskreno zahvalil
V zadnjih šestih mesecih je prišlo do še ene krize, in sicer ruskega vdora v Gruzijo, eno izmed naših vzhodnih sosed. Kljub mojemu na splošno ugodnemu mnenju o predsedniku Sarkozyju moram povedati, da se na ta izziv ni ustrezno odzval. Njegova prva napaka je bila, da je predsednika Sakašvilija prisilil podpisati pomanjkljiv sporazum z Rusijo. Sporazum je bil pomanjkljiv, ker Gruziji ni zagotavljal bistvene stvari, namreč ozemeljske celovitosti. Takrat se gospod Sarkozy ni zmenil za kolege, ki jim danes pripisuje izkušnje desetletij, preživetih za železno zaveso. Resnično se ni zmenil za njih, kajti če bi upošteval njihov nasvet, bi ugotovil, kako so jih izkušnje naučile, da imajo Rusi vsako tako popuščanje za znak slabosti. Točno to se je zgodilo. Rusi ne izpolnjujejo niti tega pomanjkljivega sporazuma. Pred nekaj dnevi so na gruzijskem ozemlju streljali na predsednika Poljske, Rusi pa so zasedli gruzijsko vas Perevi. Kljub temu je predsednik Sarkozy nadaljeval s svojo politiko naklonjenosti Rusiji in ponovno odprl pogajanja o novem sporazumu o partnerstvu in sodelovanju.
Mandat predsednika Sarkozyja kot voditelja Evropske unije se bo končal v štirinajstih dneh. Toda ne bo izginil z evropskega političnega prizorišča, ampak bo na njem še naprej igral pomembno vlogo. Zato mu v prihodnosti želim uspeh in sem prepričan, da se bo nekaj naučil iz svojih napak v preteklosti.
Kathy Sinnott
Gospod predsednik, priložnost bi rada izkoristila za nekaj prijateljskih nasvetov, ker so mnogi irski volivci nepotrpežljivi glede razprave o Pogodbi. Anketa izpred dveh tednov je pokazala, da velika večina volivcev noče drugega referenduma. Odločili so se in po njihovem mnenju nima smisla nadaljevati z razpravo sredi svetovnega gospodarskega zloma. Zaskrbljeni so zaradi brezposelnosti in zmanjšanj proračuna, ki so prizadeli najbolj ranljive. Zdi se jim, da so glede teh problemov prepuščeni sami sebi, njihovi voditelji pa se ženejo za fantomom Lizbonske pogodbe.
To je še posebno neprijetno, ker niso bila obravnavana vprašanja, ki so pripeljala do glasovanja proti, vključno s pomanjkanjem demokracije v sami Pogodbi; namesto tega nam je bilo rečeno, da bo Pogodba ostala nespremenjena in da se ponuja samo kozmetične popravke.
Smo otoški narod, toda naše ribe in ribiška industrija izginjajo. Ljudje, ki se zavzemajo za življenje, ostajajo zaskrbljeni zaradi usmrtitve zarodkov v raziskavah, ki jih financira EU. Z glasom proti so volivci glasovali za zaščito svojih delovnih mest, kmetij, družin in ustave.
Govorite o združevanju Evrope, toda opozarjam vas, da je tisto, kar bi nas morali združevati, demokracija, in kar nas ločuje, Lizbonska pogodba.
Peter Baco
(SK) Vesel sem bil predlogov Evropske unije o tem, naj reforme mednarodnega finančnega sistema kot prednostno nalogo vključujejo tudi zanesljivo preskrbo s hrano. Vendar pa sklepi Sveta niso izpostavili te prednostne naloge.
Zato bi vas rad opozoril na kopico dokazov o slabšanju položaja kmetov. V Evropski uniji je to večinoma prizadelo nove države članice, drugje pa Južno Ameriko in tudi druge dele sveta. Letno so se cene kmetov znižale tudi do 50 %, medtem ko so se stroški za gnojila podvojili in posojila pa so se podražila, kar je vodilo k postopnemu zmanjševanju pridelka.
Z zalogami hrane na kritično nizki ravni obstaja resno tveganje prehrambene krize z nepredvidljivimi posledicami. Preprečevanje prehrambene krize mora postati prednostna naloga. Povečati moramo zaloge in zato zagnati proizvodnjo, ki bo v zameno zahtevala ustrezno refinanciranje. Zato Svet pozivam, naj zadostno refinanciranje pridelkov in zalog hrane postavi za svojo glavno prednostno nalogo.
Jacek Saryusz-Wolski
(FR) Gospod predsednik, to je bilo pomembno predsedstvo, ne zato, ker obstajajo, kot je dejal predsednik Sarkozy, velike in majhne države, temveč zato, ker se je bil predsednik Sarkozy osebno sposoben soočiti z izzivi.
Za francosko predsedstvo to ni bilo enostavno obdobje, daleč od tega. Soočilo se je s krizo v Gruziji, finančno krizo in drugimi problemi, vključno z Lizbonsko pogodbo. Vse to je zahtevalo odziv in ukrepanje, to pa je najtežja naloga za katero koli vodstvo. To vodstvo je bilo samozavestno. Francosko predsedstvo je pokazalo svojo sposobnost za takšno ukrepanje, to pa mu je v čast, hkrati pa koristno za Evropsko unijo.
Razen Gruzije in gospodarske krize bom izpostavil tri točke: sosedsko politiko, podnebno politiko ter varnostno in obrambno politiko. Sosedska politika je dobila močen zagon v smislu sredozemske razsežnosti z Unijo za Sredozemlje in v smislu vzhodne razsežnosti z vzhodnim partnerstvom, ki zasluži prav toliko pozornosti kot južna razsežnost.
Čas je bil, da se premaknemo od razpravljanja o sosedski politiki k odločnemu ukrepanju. Državljanom teh držav smo morali dati močan znak podpore njihovim prizadevanjem za reformo in njihovim ambicijam za boljše življenje. Bistvenega pomena je utrditi mir, stabilnost in dobro upravljanje v regijah, kis o blizu naših mej. Pravzaprav bi rekel celo, da je to nepogrešljiv del našega projekta združevanja.
Glede podnebja in energije bi se rad samo zahvalil francoskemu predsedstvu za njegovo sočutje in razumevanje glede občutljivih točk novih držav članic.
Tretje tematsko področje, ki sta ga obravnavala predsedstvo in Svet, je bila krepitev varnostne in obrambne politike, predvsem z znantnim izboljšanjem v civilnih in vojaških zmožnostih, in glede tega bi vam rad čestital.
Da zaključim, vedeti, kako se spoprijeti s stvarmi, je vprašanje tega, da si zagotovimo sredstva. To je izziv predsedstva in vrha. Ne glede na to, ali delamo na podnebnem in energetskem svežnju, oživitvi gospodarstva ali varnostni politiki, se moramo tem prizadevanjem posvetiti na usklajen način, "mi" pa vključuje institucije in državljane.
Hannes Swoboda
(DE) Gospod predsednik, najprej bi se rad prisrčno zahvalil ministru Borlooju za njegovo zavezanost podnebnemu svežnju, saj je resnično dobra rešitev in tudi takšna, ki jo lahko popolnoma zagovarjamo.
Govoriti želim o zunanjih odnosih, s tem pa se obračam tudi na novega ministra za evropske zadeve. Svet je sprejel osnovo vzhodnega partnerstva. Predsednik Sarkozy je že povedal, da je, če hočemo uspeti v črnomorski regiji, očitno, da moramo vključiti Rusijo. Seveda mora to biti Rusija, ki spoštuje ozemeljsko celovitost in neodvisnost tamkajšnjih držav in ki je pripravljena pomagati pri reševanju problemov v črnomorski regiji.
Zagotovo potrebujemo tudi Turčijo. Resnično sem začuden, da Turčija sploh ni bila omenjena! Kako lahko upamo, da bomo v tej situaciji in v tej regiji karkoli rešili brez Turčije? Nedavno sem vodil delegacijo tega Parlamenta v Turčiji. Gospod Rocard, ki je bil član delegacije, je večkrat vprašal: "In kakšno se vam zdi francosko predsedstvo? Ravna objektivno?" Na to vprašanje je bil odgovor vedno pritrdilen, z drugimi besedami z odgovorom, da francosko predsedstvo res ravna objektivno. Če se bo ravnanje Francije nadaljevalo v tej smeri - in zdaj govorim o Franciji kot državi članici -, se s Turčijo ne bomo imeli več o čem pogajati, ker bodo poglavja zaključena.
Kaj bomo potem storili s Turčijo, ki jo potrebujemo kot partnerico v tej regiji? Nočem odločati o vašem odgovoru, minister, vendar pa morate preučiti, kako bomo nadaljevali, saj če upamo, da bomo v tej regiji nekaj dosegli v smislu stabilnosti in reševanja krize, potrebujemo sodelovanje s Turčijo in moramo priznati, da je Turčija pomembna partnerica za Evropo. Za to pa ne potrebujemo samo francoskega predsedstva, ampak Francijo kot državo.
Jean-Marie Cavada
(FR) Gospod predsednik, medtem ko so Tbilisiju grozili tanki in je francosko predsedstvo Evropo uvajalo v vlogo mirovnega posrednika, vlogo, ki je nikoli ne bi smela zanemariti, sem ponovno prebrala delo madžarskega avtorja Sándorja Máraia.
Opisuje vzroke katastrof, ki sta dvakrat uničili Madžarsko, polovico Evrope in nazadnje celo Evropo ter pretresli svet, in sicer nacizem in stalinizem. Zgodovina in njeno spremljajoče nasilje sta se zdaj vrnila, kriza v Gruziji, finančna kriza in socialne ali politične posledice, ki jih je pričakovati, so resni osnovni elementi.
Politična volja Evrope mora biti kos izzivu reševanja teh dogodkov in tega novega nasilja, francoskemu predsedstvu in vsem institucijam pa smo hvaležni, da so ustrezno obravnavali ta vprašanja, ki predstavljajo grožnjo za našo stabilnost in mir. Finančna kriza seveda še ni dokončno rešena in še ni minila. Odnosi s Sredozemljem imajo seveda nov institucionalni okvir. Vendar pa ne moremo zanikati zgodovinskih sprememb v smeri, ki jo predstavlja podnebno vprašanje. Evropa nedvomno postaja voditeljica, čeprav ni vse zadovoljivo.
Evropa potrebuje trajen politični preskok na visoki ravni, nad desnico, levico in skrajno sredino, da bi se spopadla z grožnjami, ki se vračajo z nasiljem, ki smo ga izkusili v preteklosti.
Narodi, ki ne poznajo svoje zgodovine, so obsojeni na to, da jo zopet doživijo, pravi filozof. Ta kriza nas je opomnila, da zgodovino delajo ljudje, ne zgodovina ljudi.
Mogens Camre
(DA) Minister, ob tej pozni uri se bom omejil na samo eno točko. Prepričan sem, da poznate odločitev Sodišča Evropskih skupnosti - ali bolje, Sodišča prve stopnje -z dne 4. decembra, ko je tretjič razveljavilo vključitev organizacije Ljudski mudžahidi Irana (PMOI) na seznam terorističnih organizacij EU. Prosil bi vas, da potrdite, da PMOI zdaj ni več na seznamu, predsedstvo pa bi prosil, naj upošteva tri odločitve Sodišča in s tem pomaga zagotoviti, da osvobodilnega gibanja Irancev nikoli več ne bomo označili za terorizem. To ne bo služilo interesu Evrope v demokratični prihodnosti za Irance.
Margie Sudre
(FR) Gospod predsednik, to je bilo zelo dobro francosko predsedstvo. Bilo je zelo malo glasov, ki se niso strinjali s tem zaključkom. 27 držav članic je preseglo svoje razlike in doseglo vrsto zglednih odločitev.
Glede energetskega in podnebnega svežnja Evropa dela svoj prvi korak, in povedati je treba, da je ta prvi korak ogromen. Zdaj ima sredstva, da prevzame okoljske odgovornosti, ne da bi pri tem žrtvovala svoje gospodarstvo. Zdaj lahko prevzame vodstvo v zvezi s tem vprašanjem in druge celine popelje s seboj po poti trajnostnega razvoja.
Poleg tega Irska predlaga način, na katerega lahko ubeži svoji izoliranosti. Naši irski prijatelji bodo ponovno odločali o Lizbonski pogodbi, toda tokrat z vsemi kartami v roki, saj bodo vse druge države članice že sprejele svojo končno odločitev.
Trenutne krize kažejo, da Evropska unija zdaj bolj kot kdaj koli prej potrebuje najboljša institucionalna orodja, da bi bila učinkovita. Evropski svet je sprejel obsežen, usklajen načrt za oživitev gospodarstva, ki temelji na dolgoročnih naložbah v proizvodnjo in podpori, namenjeni najhuje prizadetim industrijskim sektorjem.
Predsednik Sarkozy je načel vprašanje zmanjšanja določenih stopenj DDV in povsem se strinjam z njegovimi stališči. Upajmo, da bodo ministri za ekonomske in finančne zadeve marca dosegli dogovor, ki se je prejšnji teden voditeljem držav in vlad zdel nemogoč. Izzivi, s katerimi se bodo morali soočiti Evropejci, EU ponujajo priložnost, da državljanom pokaže, da je bolj združena, bolj odzivna in si jih bolj prizadeva zaščititi.
Francoskemu predsedstvu smo hvaležni, da je spodbudil to novo dinamičnost. Tudi mi, tako kot gospod Sarkozy, upamo, da bo minilo precej časa, preden se bomo ponovno soočili z včerajšnjim zasedanjem Sveta, ki je trajal do štirih zjutraj in mu ni uspelo izpogajati skoraj ničesar. V zadnjih šestih mesecih se je Evropa povsem spremenila v smislu obetov, obsega in verodostojnosti. Za to se moramo zahvaliti francoskemu predsedstvu, dobro pa se zavedamo, da to ni vloga, ki bi mu bila povsem neznana.
Robert Goebbels
(FR) Gospod predsednik, predsedniku, do katerega zgodovina ni bila prijazna - mislim predsednika Maa, ne predsednika Sarkozyja -, lahko ponudimo naslednje vodilo: "dokler padate, še niste dosegli dna". Svetovno gospodarstvo še ni doseglo dna. Trajanje finančne krize se je podaljšalo. Novi finančni škandal kaže neverjetno neodgovornost bančnikov spričo kapitalizma špekulacij, medtem ko ti isti bančniki ponovno odkrivajo vso svojo naduto neprožnost, ko preučujejo prošnje potrošnikov in lastnikov podjetij za posojilo.
Ko Evropska centralna banka zniža obrestne mere, banke dvignejo svoje marže. Države, ki so pravkar rešile svoje banke, bi jim morale predpisati, naj nemudoma posredujejo znatna zmanjšanja osnovne stopnje ECB. To bi bil ukrep za oživitev, ki nacionalnih proračunov ne bi stal čisto nič. Načrt za oživitev gospodarstva, ki ga je sprejel Evropski svet, je nezadovoljiv. Razen dodatnih posojil Evropske investicijske banke praktično ni dodatnega denarja.
Združene države bodo v svoje gospodarstvo vložile večje zneske. To lahko storijo, ker ji preostali svet kljub ogromnim primanjkljajem države, njenih podjetij in državljanov še naprej nudi posojila. Evropa plačuje zelo visoko ceno za odsotnost resnično enotne makroekonomske politike. Bojazljivost ECB in držav evrskega območja nam preprečuje financiranje učinkovitejše politike za oživitev gospodarstva z izdajo evroobveznic, zajamčenih s strani Evropske unije, katere zmogljivost financiranja ostaja nespremenjena.
Gospod predsednik, hvala, tu bom končal, toda predsednik Sarkozy je imel na voljo 72 minut, mi pa imamo 90 sekund, v katerih moramo izraziti svoja stališča.
Andrew Duff
Gospod predsednik, sveženj o Pogodbi bi moral zadostovati, da irske kolege prepriča, naj si premislijo. Manj prepričan sem bil glede tega, da je kakovost odločitev o gospodarski politiki tako dobra. Kakšni zaključki so bili doseženi o konceptu "nepremišljenega keynesianizma", ki ga širi gospod Steinbrück, strankarski kolega gospoda Schulza?
Sumim, da bi se gospod Sarkozy po tej izkušnji s finančno krizo opisal kot pristaš Keynesa. V odsotnosti preudarne spodbude produktivnega zaposlovanja v Nemčiji menim, da ne more priti do gotovega okrevanja od gospodarske recesije.
Guntars Krasts
(LV) Hvala, gospod predsednik. Po dogovoru Sveta o podnebnem svežnju je leto 2008 postalo najpomembnejše leto za preprečevanje podnebnih sprememb vse od leta 2001, ko je bil sprejet Kjotski protokol. Sprejetje podnebnega svežnja zaznamuje tudi premik k novemu gospodarskemu razmišljanju, ki bo zmanjšalo odvisnost Evropske unije od uvožene energije ter gospodarska in politična tveganja, povezana z negotovostjo oskrbe. Obdobje gospodarskih težav, ki jih trenutno doživljamo, je trenutek, ko smo pripravljeni izkoreniniti zamisli, ki smo jih imeli doslej, in ko smo najbolj odprti za inovacije. Pozdravljamo uspeh pri doseganju kompromisa o sektorjih, pri katerih bo prilagajanje novim okoliščinam trajalo več časa. Prav je, da je posebna pomoč zagotovljena tistim državam, ki so v obdobju od leta 1990 zmanjšale emisije CO2 za več kot 20 %. V zvezi s predsedstvom je mogoče izid zadnjega Evropskega sveta smatrati kot uspeh, prav tako pa aktivno vlogo predsedstva pri reševanju spora med Rusijo in Gruzijo, če ne bi Evropska unija Rusiji pustila pravice do ocene izvajanja sporazuma, ki je bil sklenjen pod njenim okriljem. Predsedstvu ni uspelo premagati vseh starih pomanjkljivosti. Hvala.
Laima Liucija Andrikien
(LT) Franciji bi želela čestitati za njeno sijajno predsedovanje v zadnjih šestih mesecih. Svetovna finančna kriza, spor med Rusijo in Gruzijo ter odnosi med EU in Kitajsko so bili samo nekateri izmed izzivov. To je bil okvir teh šestih mesecev in priznati moramo, da je Francija uspešno in prepričljivo izvajala vlogo predsedstva EU.
Izraziti bi želela nekaj misli o evropski sosedski politiki, predvsem vzhodnem partnerstvu, o čemer se je razpravljalo na Svetu EU oktobra in prejšnji teden v Bruslju. Dogodki v Gruziji so jasen primer, kako lahko Evropska unija ukrepa v središču dogajanja in nanj pozitivno vpliva. Najpomembneje je, da kaže tudi, kako se lahko Evropsko unijo združi in ta pokaže solidarnost.
Drug primer je Belorusija, ki mnogo let ni mogla izkoristiti priložnosti evropske sosedske politike. Poudariti bi želela, da je bilo to jesen spremembe opaziti tudi v Belorusiji in vzbujajo upanje, da so odnosi med EU in Belorusijo lahko kakovostno drugačni; lahko so resnično sosedski odnosi.
Priložnosti za sodelovanje so realne, če bo belorusko vodstvo izpolnilo svoje obveznosti glede svobode tiska, volitev, interneta in drugih vprašanj, ki so nam bila omenjena.
Danes je predsednik Sarkozy rekel, citiram: "Prizadeval sem si premakniti Evropo, vendar je Evropa spremenila mene. Postal sem strpnejši in bolj odprt" (konec citata). Gospe in gospodje, zdi se mi, da Evropa mnogim ljudem pomaga, da se spremenijo, vključno z nami, in glede Belorusije tudi voditelj te države, Aleksander Lukašenko. To je imenitno.
Pervenche Berès
(FR) Gospod predsednik, vodenje pomeni gledati naprej. Želeli bi si na novo napisati zgodovino in prirediti zgodbo tako, da bi se kriza začela s propadom Lehman Brothers 15. septembra 2008. Toda vsi vemo, da so se avgusta 2007 prižgale vse opozorilne lučke in da je bil to čas, ki je vprašanje nadzora finančnih trgov in upravljanje krize naredil za eno izmed prednostnih nalog francoskega predsedstva.
Žal smo morali počakati na padec Lehman Brothers, preden je predsednik Sarkozy dojel položaj in začel skakati od vrha do vrha. Predloženi predlogi in rešitve dejansko pomenijo načrt brezpogojne podpore bankam, podkrepljen z monetarno politiko, ki se zdaj prilagaja.
Kaj vidimo posledično? Vidimo banke, ki namesto da bi opravljale svoje delo, namreč financiranje realnega gospodarstva in vlaganje, ponovno gradijo svoje marže. To ni tisto, kar potrebuje Evropa. Potrebujemo evropsko ukrepanje, ki je usmerjeno k zagotavljanju bančnega sektorja, ki služi gospodarstvu, in menim, da bomo to v obdobju, ki se približuje, resnično potrebovali. Nisem prepričana, da imamo trenutno dovolj trdne temelje, da se soočimo s tem.
Marian Harkin
Gospod predsednik, irski "ne" Lizbonski pogodbi nikoli ni bil samo irsko vprašanje: obravnavati ga je bilo treba kot evropsko vprašanje in to se je tudi zgodilo.
Ena izmed odgovornosti vsakega politika je iskanje rešitev. Irska vlada je prisluhnila skrbem irskega prebivalstva in je v sodelovanju z evropskimi kolegi sestavila številna pravna jamstva, ki bodo obravnavala ključne skrbi irskih državljanov.
Glede na zadovoljive sklepe bo irska vlada izvedla drugi referendum, to pa je bistvo demokracije: politiki, ki delajo na rešitvah in nato ljudi prosijo za njihovo odobritev.
Vendar pa bi rad opozoril na nekaj: ne smemo ponovno podcenjevati sil, ki so tu v igri. Veliko pozornost moramo nameniti tistim, ki poskušajo vplivati na izid, in tistim, ki financirajo del kampanje za zavrnitev. Popolnoma moramo razumeti, da si nekateri na tisti strani, ki je proti, in ki zatrjujejo, da so proevropsko usmerjeni, želijo razpada EU in njenih institucij. Irska je bila in bo bojišče za srce in dušo Evrope. To je na preizkušnji - in nič manj - in vredno je vsega našega sodelovanja, vse naše zavezanosti in vseh naših prizadevanj.
Tistim, kot je Nigel Farage, ki nam pridigajo o demokraciji, in drugim, ki pravijo, da bi Evropejci, če bi imeli možnost neposrednega glasovanja, rekli "ne" Lizbonski pogodbi, želim reči: niste preverili dejstev in številk. Rezultati petih neposrednih glasovanj - štirih o ustavi in enega o Lizbonski pogodbi - so pokazali, da je 27 milijonov evropskih državljanov glasovalo z "da" in 23 z "ne", tako da je večina državljanov EU, ki so glasovali neposredno, glasovala z "da".
Nazadnje se želim gospod Sarkozyju, čeprav je odšel, zahvaliti za njegovo energijo, njegovo zavezanost EU in njegova prizadevanja pri iskanju rešitev za težavne probleme.
Jana Hybášková
(CS) V imenu predsednika delegacije Evropskega parlamenta za odnose z Izraelom bi se rad francoskemu predsedstvu zahvalil za izredna prizadevanja pri nadgradnji odnosov med Izraelom in Evropsko unijo. Eden izmed rezultatov vojne v Iraku je bilo izraelsko priznanje dejstva, da ni več edini zaveznik ZDA na Bližnjem vzhodu. Izrael se je zato odločil povečati raznolikost svoje varnosti in stkati tesnejše vezi z Evropo.
14. junija letos smo bili prijetno presenečeni, ko je Pridružitveni svet upošteval rezultate skupine za razmislek in izrazil pripravljenost za nadgraditev odnosov. Stvar francoskega predsedstva je bila, kako bo vodilo priprave novega akcijskega načrta EU-Izrael, in predvsem, kako bo doseglo politično soglasje v Svetu. Sklepi Sveta v zvezi s Sredozemljem, Marokom in Izraelom so osupljivi. Izražajo resnično politično voljo za sodelovanje, za srečanje zunanjih ministrov, sodelovanje v Političnem in varnostnem odboru (PVO), morebitno udeležbo Izraela v misijah EVOP (Evropske varnostne in obrambne politike) in ad hoc političnih posvetovanjih po srečanju na vrhu. Nadgradnja odnosov bi Evropi morda dala večji vpliv na vrednost za denar in morda neposrednejši vpliv na mirovni proces na Bližnjem vzhodu.
Gospod predsednik, trdno sem prepričana, da bo tudi naš Parlament kmalu potrdil svoje soglasje glede udeležbe Izraela v programih Skupnosti. Zahteva za izboljšanje položaja v Gazi je absurdna in kaže neuspeh, da bi razumeli odgovornosti Evrope in njeno vlogo. Upam, da bomo to kmalu popravili in z našimi dostojanstvenimi postopki podprli soglasje v Svetu in trdo delo Komisije. Upam, da bo češkemu predsedstvu s skupnimi političnimi prizadevanji uspelo pripraviti vrh Evropa-Izrael, prvi vrh v zgodovini med Evropo in Izraelom od druge svetovne vojne.
Libor Rouček
(CS) Francoskemu predsedstvu bi želel čestitati za njegovo izjemno delo. Pod francoskim vodstvom se je Evropska unija skupaj in učinkovito spopadla s krizo v Gruziji in se s težavno finančno in gospodarsko krizo sooča usklajeno in odločno. Uspelo mu je skleniti dober in uravnotežen kompromis o zadevah, ki se nanašajo na energetski in podnebni sveženj, in sodelovalo je z irsko vlado, da bi našla rešitev problema ratifikacije Lizbonske pogodbe na Irskem.
Vendar pa Lizbonske pogodbe še nimamo na dosegu. Češka republika, ki bo v 14 dneh prevzela predsedovanje Uniji, jo mora še ratificirati. Češki predsednik vlade Topolánek, o katerem je predsednik Sarkozy govoril kot o pogumnem možu, je prelomil obljubo, ki jo je dal na splošno in tudi osebno predsedniku Sarkozyju, da bo Praga ratificirala Lizbonsko pogodbo do konca tega leta. Pragi Pogodbe ni uspelo ratificirati in ima z ratifikacijo velike težave. Poslanci in senatorji Civilne demokratske stranke, ki so tudi člani skupine Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) in Evropskih demokratov, zavračajo Pogodbo. To bo velik problem za češko predsedstvo. Vendar pa bi se rad še enkrat zahvalil francoskemu predsedstvu.
Werner Langen
(DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, mislim, da mora biti naša končna ugotovitev v zvezi s francoskim predsedstvom, da je bilo resnično uspešno. Minister Borloo, spominjam se, da sem bil na začetku še vedno zelo skeptičen glede tega, ali je mogoče izvajati tako ambiciozen program. Čeprav se ne strinjam z vsem, so bili rezultati resnično dobri. Francoski uradniki in ministri so opravili izjemno delo, to pa se ne nanaša samo na predsednika, ampak na vse vpletene. Resnično je hvalevredno.
Tu smo imeli prave razprave. Gospod Rasmussen se je spravil na Angelo Merkel. Vsi vemo, da konvencionalni svežnji gospodarskih spodbud zamrejo, povečajo državno prezadolženost in nimajo dolgoročnega učinka. Gospod Rasmussen je tu začel volilno kampanjo, vendar pa je pozabil, da je nemški finančni minister gospod Steinbrück, socialist. Gospod Steinbrück je tisti, ki odločno vztraja, da se zdaj ne vzpostavi nadaljnjih svežnjev gospodarskih spodbud, ker smo še vedno daleč od tega, da bi lahko videli obseg krize.
Prav nasprotno, države morajo ohraniti proračunsko disciplino in vztrajati v mejah Pakta za stabilnost in rast. V zvezi s tem nisem razumel predlogov francoskega predsedstva, da se odpravi Pakt za stabilnost in rast, da bi se zdelo, da resnično nekaj dela. Zato je prav, da so posamezni voditelji držav in vlad to zaustavili in vnesli nekaj perspektive v to pretirano vnemo francoskega predsednika za ukrepanje v Evropi. Naša prednost je, da - čas krize je čas za ukrepanje vlade - v Evropi odmaknemo nogo s pedala za plin, da tu v Evropskem parlamentu razpravljamo o zadevah, da ne prehitevamo in da docela sprejemamo identitete držav članic, njihove zgodovine in njihove različne politične strukture. To je tudi naš uspeh.
Sveženj je v celoti soliden, zahvale francoskemu predsedstvu pa so povsem in v celoti upravičene. Minister, boste, prosim, posredovali te zahvale vsem institucijam? Najlepša hvala.
Enrique Barón Crespo
(PT) Gospod predsednik, predsednik Sveta, podpredsednik Komisije, gospe in gospodje, čestitamo francoskemu predsedstvu.: Predsednik Sarkozy je bil mušketir za Evropo v skladu z najboljšo francosko tradicijo in je geslo mušketirjev posodobil, ko je rekel, da svet potrebuje močno Evropo, in da Evropa ni močna, če ni združena. Dodal bi še to, da Evropa deluje bolje z uporabo metode Skupnosti, in menim, da je to spoznal in sprejel tudi predsednik Sarkozy.
Gospod predsednik, v Evropskem parlamentu sem 22 let. To je prvič, da sem doživel, da predsedniki vseh treh institucij - Sveta, Komisije in Parlamenta - resno opozarjajo prihodnje predsedstvo. Češka vlada je odložila ratifikacijo Lizbonske pogodbe. Dodati moram še nekaj: predsedstva do leta 2010 ne bo prevzela nobena izmed držav evrskega območja.
Da bi dosežki francoskega predsedstva imeli prihodnost, menim, da je zelo pomembno imeti kontinuiteto, in s tem v zvezi apeliram na občutek odgovornosti češke vlade.
Colm Burke
Gospod predsednik, irski vladi je uspelo izmisliti si uspešno zgodbo o podrobnostih njenih smelih prizadevanj za zaščito pravic irskih volivcev na nedavnem vrhu Evropskega sveta. V Bruslju se je zavzela za voljo Ircev in utrdila pravno zavezujoča zagotovila glede vseh občutljivih vprašanj za Irsko.
Ključna točka je: zaskrbljenost, izražena med referendumom o Lizbonski pogodbi v zvezi z obdavčenjem, vojaško nevtralnostjo in splavom, je večinoma temeljila na napačnem informiranju. Resnica je, da na bodisi ta vprašanja Lizbonska pogodba ne vpliva ali pa so že vključeni protokoli, ki ščitijo s stališče Irske. Protokol 35 k trenutni Lizbonski pogodbi na primer ščiti stališče Irske v zvezi s splavom.
Moja stranka, Fine Gael, je nedavno po poročilu pododbora o analizi irskega "ne" podala številne konkretne predloge. S temi predlogi poskuša stranka Fine Gael obravnavati ključne vzroke za irski "ne". Pravna zagotovila ne bodo zadostovala za to, da bi Irci jeseni naslednje leto glasovali za. Treba je sodelovati z Irci, da bi ponovno vzpostavili razumevanje in podporo evropskega procesa.
Raziskava o volivcih po referendumu je razkrila zelo nizko stopnjo razumevanja vloge in funkcij Evropske unije s strani javnosti. Ta nepovezanost je glavni izziv za samo Evropsko unijo in nacionalni politični sistem ter ga irska vlada ne bi smela ponovno podcenjevati.
Med našimi predlogi je tudi predlog o ustavni spremembi, ki bi omogočila, da se prihodnje mednarodne pogodbe posreduje irskemu vrhovnemu sodišču, ko se dogovori o njih, da bi ugotovili, katere določbe bi bilo treba izpostaviti za Irce. Takšen mehanizem bi pokazal vprašanja, o katerih bi bilo na Irskem treba razpravljati, irskim volivcem bi dopustil imeti besedo in bi nazadnje Irski omogočil priznati smisel takšnih pogodb brez ustavitve napredka za druge udeležene strani.
Predlagamo tudi ustanovitev novega urada pooblaščenca Evropske unije za državljane. Imenovani bi deloval kot neodvisni svetovalni pooblaščenec za vse vidike zakonodaje EU, vključno z njenim prenosom v irsko zakonodajo. Ta posameznik bi bil odgovoren za zagotavljanje nepristranskih informacij o dejstvih o evropskih vprašanjih, vključno takrat, ko bi se pojavili nasprotujoči si argumenti.
Richard Corbett
Gospod predsednik, glede irskega dogovora na vrhu Evropskega sveta moram povedati, da je to velik uspeh za irsko diplomacijo. Bil sem, čisto odkrito, presenečen, da so druge države članice tako hitro popustile glede velikosti Komisije, ki bo zdaj imela enega komisarja na državo. Vem, da so imele mnoge države članice zadržke glede tega. Toda dejstvo, da so storile tako, kaže pripravljenost drugih držav članic, da se spoprimejo s skrbmi, izraženimi v irski kampanji proti Lizbonski pogodbi in glasovanju proti njej. To ni poskus ignoriranja irskega "ne". Je poskus odgovoriti na glasovanje proti, srečati se na polovici poti in poskusiti najti rešitev, ki je sprejemljiva za vseh 27 držav.
V tej Uniji poskušamo, ko pride do razhajanj, premostiti vrzel. Druge države članice so pokazale svojo pripravljenost spopasti se s skrbmi Ircev. Močno upam, da bo to zadostovalo in omogočilo pozitiven rezultat v novem referendumu, ki bo izveden naslednje leto, ko bo na Ircih, da se odločijo.
Mario Mauro
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, tudi jaz bi želel čestitati francoskemu predsedstvu oziroma maloštevilnim preživelim iz Sveta po naši dolgi razpravi ter našemu komisarju, ki je pokazal večjo vzdržljivost.
Reči moram, da smo v teh šestih mesecih ujeli košček časa ustanovitvenih očetov. Globoka prepričanja so nam pokazala, da je tisto, kar nas združuje, močnejše od tistega, kar nas ločuje. Menim, da je to pomemben nauk, ki nam ga je dalo francosko predsedstvo, ki je odprlo tudi zelo obetavno obzorje: povedati hočem, da nam je pomagalo razumeti, da evropski ekstremizem ni pot naprej. Poleg tega nam uravnotežen način obravnavanja podnebnega svežnja kaže, da povezovanje ni samo po sebi konec, ampak zagotavlja vizijo, ki nas lahko pripelje nazaj k našim skupnim ciljem.
Na tej stopnji bi rad pripomnil samo, da se, če so te smernice tako pomembne, splača naučiti našo lekcijo o pogumu in to izpeljati. Glede gospodarske in predvsem finančne krize bi se nam splačalo biti pogumnejši, zato morajo ukrepe, ki smo jih sprejeli doslej, spremljati odločnejše pobude, kot je sprejetje evroobveznic; menim, da bi bil to najboljši način, da perspektivo, ki nam jo je dalo francosko predsedstvo, popeljemo do njenega naravnega zaključka.
Proinsias De Rossa
Gospod predsednik, pozdravljam odločitve Evropskega sveta o Lizbonski pogodbi. Ni presenetljivo, da je evrofobna kampanja proti nadaljevala s svojimi obrabljenimi argumenti, ki jih danes tu odražajo gospa de Brún, gospa Sinnott in gospod Farage.
Pravica vsake države članice, da imenuje komisarja, je bila zagotovljena; izpogajana so bila jamstva glede drugih skrbi, o vsebini in naravi katerih se je treba še pogajati. Celovito je treba obravnavati vprašanja pravic delavcev, ki izhajajo iz sodbe Laval in drugih sodb. Toda te odločbe SES temeljijo na Direktivi o napotitvi delavcev, ne na Lizbonski pogodbi; to je direktiva, ki je ni treba samo spremeniti, ampak jo morajo države članice tudi celovito izvajati.
Vsebina jamstev mora zadovoljiti veliko večino irskih in evropskih državljanov. Ne sme se jih uporabiti za zamrznitev socialnega napredka na Irskem ali v Evropi ali za odrekanje komur koli izmed nas koristi Listine o temeljnih pravicah. Ta Parlament in vsi politiki na Irskem imajo odgovornost biti udeleženi v oblikovanju vsebine teh jamstev in zagotoviti, da sklepi niso nazadujoči.
Simon Busuttil
(MT) Čestitati želim francoskemu predsedstvu predvsem za glede njegovih dosežkov v zvezi z Lizbonsko pogodbo. Tu imam v mislih vprašanje števila komisarjev. Iskreno pozdravljam odločitev, v skladu s katero bo iz vsake države članice en komisar, to pa bo vključeno v Pogodbo kot načelo. Prvič, prav bi bilo, če bi se spomnili, da je bilo zmanjšanje števila komisarjev dogovorjeno že leta 2000 po Pogodbi iz Nice in ni bilo nekaj, kar je bilo prvič uvedeno po Lizbonski pogodbi. Kljub temu menim, da je to pomemben dogovor in ga je treba pozdraviti, ker je pomembno, da vsaka država čuti, da je zastopana v Komisiji. Zakaj? Za začetek je povezan z zaupanjem v Komisijo, ki bi ga ljudje morali imeti. Drugič, odraža prispevek, ki ga mora vsaka država ne glede na to, kako majhna ali velika je, dati znotraj Komisije. Ne zato, ker član Komisije predstavlja interes svoje države, ampak zato, ker mora član Komisije zagotoviti, da nobena država ni odrinjena na rob. Nazadnje zato, ker je učinkovitost Komisije odvisna ne tako zelo od števila komisarjev, ampak predvsem od njene notranje organiziranosti. Menim, da se je trenutna sestava Komisije, ki jo tvori 27 članov, izkazala za učinkovit organizacijski sistem. Zato menim, da je vse za nekaj dobro. Na nek način se lahko Ircem zahvalimo, da imamo zdaj dogovor o načelu enega komisarja na državo članico. Upam, da bodo Irci zdaj tudi podprli to načelo.
Jo Leinen
(DE) Gospod predsednik, dobra novica je, da se proces ratifikacije Lizbonske pogodbe zdaj nadaljuje z drugim referendumom in da bomo zdaj morda dobili to pogodbo leta 2009, potem ko smo nanjo čakali osem let. Slaba novica je, da za to plačujemo visoko ceno in menim, da na enem področju previsoko ceno.
Za zdaj je bila reforma Komisije ustavljena. Reforma Komisije je bila del svežnja reform institucij. Menim, da se bo to, o čemer smo odločili tu, čez nekaj let vrnilo in nas preganjalo. Ko bo sedem držav nekdanje Jugoslavije članice EU, bo nekdanja Jugoslavija imela več komisarjev kot šest velikih držav članic v Uniji. To je kršitev ravnotežja. To vprašanje je bilo samo odloženo, ne pa rešeno.
Menim, da glede tega vprašanja manjka tudi vodenje. Predsedstvu Sveta - tako kot predsedstvu Komisije - ni uspelo pravočasno določiti mej. Jasno nam je, da tabor, ki je proti, ni zadovoljen; našel bo nov kamen spotike.
Začeti moramo s komunikacijsko ofenzivo in populistom ne smemo prepustiti drugega referenduma. To moramo storiti zdaj.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Gospod predsednik, vsi se strinjamo, da je trenutna kriza hujša in globlja kot je bilo pričakovano. To so izredni časi, ki zahtevajo izredne ukrepe, francosko predsedstvo pa je bilo kos nalogi.
Zdaj je na nas - zlasti na Parlamentu in Komisiji -, da zagotovimo, da vsi ti ukrepi posebne pomoči ne bodo povzročili nepopravljive vzporedne škode arhitekturi Evrope.
Prvo ogroženo področje je politika konkurence. Smo v vojni. Prevladajo pravila vojne, toda celo v času vojne velja Ženevska konvencija, in seveda bankam, ki jih je država dokapitalizirala, ne dovoljuje, da bi to pomoč uporabile za nakup drugih bank. Minister ve, kaj imam v mislih.
Drugo področje je Pakt za stabilnost in rast, ki je po mojem mnenju temeljni kamen evropske arhitekture. Pozdravljam davčne ukrepe, ki se jih sprejema, vendar pa ne pozdravljam zamisli, da se ima javno blagajno za hranilnik, ki ga lahko razbijemo z zaprtimi očmi, da bi denar padel kamorkoli. To ni Marshallov načrt, ki ga je plačal striček Sam. Je načrt za oživitev gospodarstva, ki ga bodo morali plačati jutrišnji davkoplačevalci.
Zato ne pozabimo, da so današnji dolgovi jutrišnji davki. Zmagovalec tu ne bo tisti, ki bo največ zapravil, ampak tisti, ki bo zapravljal najbolj razumno. Edino merilo za odločitev, ali trošimo dobro ali bolje, je, ali nam bo pomagalo pri premagovanju gospodarske krize in predvsem ustvariti delovna mesta.
Zato se ne morem strinjati z zamislijo gospoda Rasmussena, da so najpametnejši učenci v razredu tisti, ki so pohiteli zapraviti čim več.
Nazadnje, tu je še finančna stabilnost, ki jo je omenil gospod Sarkozy. Strinjam se, da so reforme potrebne, da je treba pregledati regulativni okvir in da si moramo prizadevati za večje sodelovanje med evropskimi regulatorji, vse dokler ne bomo imeli enotnega evropskega gospodarskega regulatorja.
Gary Titley
Gospod predsednik, tako kot gospod Schulz sem bil tudi jaz na začetku tega predsedstva zaskrbljen zaradi počasnosti pri odzivanju na bližajočo se finančno krizo. Menim, da je bila Evropa kot celota kriva za samovšečnost pri mišljenju, da to ni naš problem, ampak problem Američanov.
Odkar pa nas je zadel ta finančni cunami, pozdravljam odziv, ki smo ga imeli; pozdravljam vodstvo mojega predsednika vlade Gordona Browna in predsednika Sarkozyja.
Naučili smo se, da Evropa obstane ali propade skupaj. Če ukrepamo posamezno, smo izgubljeni, in dogodki so to pokazali. Smo v položaju, v katerem še nismo bili, in zato pozdravljam dinamično vodstvo, ki smo ga imeli, v nasprotju s stranko gospoda Kirkhopa, katere člani kot zajci, ki so otrpnili v soju avtomobilskih žarometov, mislijo, da je narediti nič edina rešitev naše velike krize.
Opazil sem, da je predsednik Sarkozy govoril o "naši prijatelji, Američani". Zahod se kot celota sooča z veliko krizo. Iz nje se lahko rešimo samo, če bo sodelovanje naša prednostna naloga. Zato moramo poudariti pomembnost sodelovanja Evrope z novo administracijo v januarju, tako da bomo združili sile za velike izzive kot so podnebne spremembe in finančna kriza.
Elmar Brok
(DE) Gospod predsednik, podpredsednik Komisije, gospod predsednik Sveta, dva dogodka sta pokazala, da ima Evropa lahko vlogo in vpliv. V Gruziji so bili Evropejci tisti, ki so ustavili vojno, in v finančni krizi so bili Evropejci tisti, ki so prej G8 in G20 prisilili ostale na svetu, da se strinjajo z ureditvijo in se pogajajo, tako da v prihodnosti kaj takega ne bo več mogoče.
Ali lahko resnično prepustimo naključju, da imamo naslednjič dejavno predsedstvo Sveta ene izmed velikih držav članic? To pravim, ker sta se Francija in predsednik Sarkozy izkazala. Menim, da potrebujemo stabilnejši institucionalni okvir, da bi zagotovili, da bo lahko deloval tudi v prihodnje. Zato je zaradi številnih razlogov tako pomembna ratifikacija Lizbonske pogodbe, in to je tretji dogodek, za katerega bi želel čestitati francoskemu predsedstvu, da je na podlagi tistega, kar je sestavil irski parlament, doseglo dogovor, da predlaga rešitve v zvezi s pojasnili - ali kakorkoli to imenujemo - vprašanja komisarjev in še česa drugega.
Menim, da je zdaj odgovornost Irske, da se na to odzove na pozitiven način. Kot so že dejali mnogi izmed nas, teh stvari, in predvsem vprašanja komisarjev, mnogi niso zlahka sprejeli. Vendar pa menim, da je mogoče učinkovitost doseči na kakšen drug način.
V tem primeru je treba izpostaviti eno pomembno stvar, in to je, da reakcije nasprotnikov Lizbonske pogodbe kažejo, da morajo zdaj, ko so jim bili odvzeti argumenti s prvega referenduma, priskrbeti nove. Iz tega je mogoče razločiti, da niso prijatelji Evrope, da niso ljudje, ki si želijo boljšo Evropo, ampak so namesto tega proti evropskemu povezovanju in vedno iščejo nove argumente, ki bi jim pomagali doseči njihov cilj.
To bi morala biti zadostna spodbuda, da tu napredujemo in zaključimo to stvar. Prepričan sem, da se bo češko predsedstvo - prvo predsedstvo Sveta države nekdanjega Varšavskega pakta - lotilo tega vprašanja s posebnim čutom za svojo odgovornost in bo v sodelovanju s svojimi francoskimi in švedskimi kolegi uspešno zaključilo to zadevo.
Adrian Severin
(FR) Gospod predsednik, gospe in gospodje, katere so lekcije francoskega predsedstva? Tu so tri.
Prva lekcija je, da Evropska unija potrebuje močno predsedstvo, ki deluje dlje časa kot procesi, ki jih mora obravnavati predsedstvo, in ki ga vodi dinamična, sposobna oseba, ki se lahko popolnoma posveti evropskim interesom in zadevam. Zato kot minimalni pogoj potrebujemo Lizbonsko pogodbo. Res je, da se Evrope ne sme prilagoditi osebnim potrebam, vendar pa jo je treba poosebiti.
Druga lekcija je, da Evropska unija potrebuje predsedstvo, ki je sposobno doseči kompromise med predstavniki narodov, pri tem pa ima podporo predstavnikov evropskih državljanov. Zato potrebujemo močnejši Parlament, saj združena Evropa ni grožnja za nacionalne države. Anarhija in neofevdalna razdrobljenost predstavljata neizogibno alternativo procesu evropskega združevanja in grožnjo integriteti narodov.
Tretja lekcija je, da Evropska unija potrebuje gospodarsko vodenje, ki je sposobno uravnovesiti trajnostno rast s socialno solidarnostjo in kohezijo. Če se bo Evropa dveh hitrosti, čeprav nezaželena, izkazala za neizogibno, se mora ta Evropa strukturirati v skladu z razliko med proaktivnimi politikami in ne razliko v stopnjah gospodarskega razvoja.
Glede ostalega čestitam in se zahvaljujem. Pripišimo zasluge tistim, ki si to zaslužijo.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Gospod predsednik, na zadnji evropski vrh se bo gledalo kot na preobrat v zgodovini. Kar zadeva nove države članice, je po pomembnosti primerljiv s pristopnimi pogajanji in pogodbami. Tako je zaradi pomembnosti energetskega in podnebnega svežnja.
Razveselile so me novice glede enotnosti Unije in njene zmožnosti doseči težaven kompromis v zvezi z energetskim in podnebnim svežnjem. Vendar pa bi rad izrekel nekaj besed v opozorilo in Parlamentu povedal, da ta kompromis zaznamuje samo začetek poti, ki je pred nami. Šele leta 2020 bomo ugotovili, ali smo bili glede podnebja in energije uspešni. Z drugimi besedami, šele takrat bomo ugotovili, ali je bil dosežen cilj "3x20" in ali so bila gospodarstva novih držav članic, predvsem Poljske, učinkovito modernizirana, ne da bi morala nositi pretirano hude socialne in gospodarske posledice.
Odločitve o ratifikaciji Lizbonske pogodbe so razlog za optimizem. Nasprotno pa so predlogi v zvezi s skupnimi ukrepi za boj proti finančni krizi razočarljivi. Enako razočarljivo je tudi poglabljanje gospodarske krize v Evropski uniji, ki jo je vedno bolj čutiti med državljani. Zato pozivam Komisijo in prihodnje predsedstvo, naj predstavita pravi program skupnega ukrepanja, ki bo preprečil povečanje brezposelnosti v Evropi in padec gospodarske rasti Unije.
Véronique De Keyser
(FR) Gospod predsednik, predsednik Sarkozy, to je predsedstvo, ki bo izstopalo. Uspeti, da Evropa govori enotno, ni majhna mojstrovina, toda na področju človekovih pravic ste nas razočarali in šokirali.
Njihovo zadnje nepriznavanje zadeva politično nadgradnjo Izraela, izvedeno v Svetu s polno hitrostjo. Kot veste, niti evropska pomoč ne pride več do Gaze. Veste, da komisar Michel govori o skupinskem kaznovanju. Na stotine elektronske pošte je bilo poslane Evropskemu parlamentu, v kateri so ga rotili, naj nadgradnjo pogoji s spoštovanjem mednarodnega prava. Odlašamo z našim glasovanjem, toda kaj delate vi? Vsiljujete brezpogojen "da", opravičilo, ki ga navajate, pa je, da bo to pomenilo, da bomo imeli večji vpliv na Izrael. Ali sanjam? Od julija je Izrael imel načelni dogovor in je poleg tega podpredsedoval Uniji za Sredozemlje.
Ali je zamrznil naseljevanje, zmanjšal število kontrolnih točk ali sprostil svoj čvrsti prijem Gaze? Ne. Da bi dali volilni zagon gospe Livni, posledično brez razmisleka pozabljate na človekove pravice in krepite tiste v obeh taborih, ki verjamejo, da se izplačata samo zločin in nasilje, in ki si želijo spopada. Gospod Sarkozy, to ni več realpolitik, ampak bodisi slepota bodisi nesprejemljiv cinizem.
Tunne Kelam
Gospod predsednik, francosko predsedstvo občudujem zaradi njegovega odločnega vodenja. To je potrebno tudi za zoperstavljanje težnjam militantnega iranskega režima, ki že leta terorizira svoj lastni narod in množično izvaža terorizem - in, bojim se, da v prihodnosti tudi orožje za množično uničevanje. Ironično Svet EU še naprej ohranja edino resno opozicijsko silo na seznamu domnevnih terorističnih organizacij. To je PMOI, katere cilj je vzpostavitev svobodomiselnega in demokratičnega Irana z nenasilnimi sredstvi.
4. decembra 2008 je Sodišče Evropskih skupnosti izreklo tretjo sodbo, v kateri je julijsko odločitev Evropskega sveta, da PMOI obdrži na tem seznamu, razglasilo za neveljavno in neupravičeno. Zanašam se na modrost francoskega predsedstva, da bo spoštovalo sodbe evropskega sodstva in iranski opoziciji dalo priložnost, da uvede resnične spremembe.
Avril Doyle
Gospod predsednik, docela podpiram zadnjo izjavo Tunneja Kelama.
Bil je pomemben vrh s pomembnim dnevnim redom. Francoskemu predsedstvu bi rada izrekla priznanje in se mu zahvalila za njegovo neutrudno delo na svežnju za oživitev gospodarstva ter podnebnem in energetskem svežnju. Zdaj pa bi se rada osredotočila na tretjo pomembno točko dnevnega reda.
Prejšnji teden sta na vrhu naš predsednik vlade in minister za zunanje zadeve zagotovila pozitiven odgovor vseh drugih voditeljev vlad glede zaskrbljenosti, ki jo je 12. junija 2008 izrazila večina irskih volivcev, ko so na vprašanje o ratifikaciji Lizbonske pogodbe odgovorili z "ne". Tistim državam članicam, ki so dvomile v vidike tistega, za kar smo si prizadevali, kot je izjavil naš minister Martin, se zahvaljujem za prizadevanja, da nam ugodijo s komisarjem in pravnimi jamstvi o obdavčenju, nevtralnosti, pravici do življenja, izobrazbe in družine. Še vedno bodo obstajali tisti, ki so proti drugemu referendumu. Vendar pa večina Ircev še naprej priznava in zelo ceni naše članstvo v EU, še posebno v tem obdobju neprimerljivih svetovnih gospodarskih težav, ko marginalizacija in izguba vpliva za nas ne more biti prava izbira in ko je neomejen dostop do enotnega trga 500 milijonov potrošnikov bistven za irski izvoz - mimogrede, vključno z našo svinjino -, da lahko s trgovino najdemo pot nazaj v rast.
Obstaja "toda" in ta je, da bo naša vse bolj nesrečna vlada, ki je izgubila smer, morala storiti tisto, česar ni storila junija, in sicer, s skupnimi močmi si prizadevati za to, da razloži Pogodbo, njen namen in njene koristi. Če ne, bo morda spoznanje poslancev, da bodo drugače zamudili priložnost, prodrlo v njihovo zavest.
Csaba Sándor Tabajdi
(FR) Gospod predsednik, čestitati želim francoskemu predsedstvu, ki je bilo zelo ambiciozno, zelo dosledno in zelo uspešno.
Prvič, pozdravljam vaše ukrepanje, namenjeno temu, da se finančno in gospodarsko krizo spravi pod nadzor. Osebno bi se rad zahvalil gospodu Sarkozyju in gospodu Barrosu v imenu Madžarov za pomoč, ki sta jo namenila moji državi.
Drugič, čestitati vam želim za pristop na področju kmetijstva. Sprejetje pregleda stanja in začetek obdobja premisleka sta zelo pozitivni pobudi. Z njima je treba nadaljevati s francosko podporo.
Tretjič, energetski in podnebni paket je rezultat zgodovinskega kompromisa. Odškodnina, odobrena novim državam članicam, ne more v celoti izbrisati našega občutka, da smo bili diskriminirani.
Nazadnje, obravnavanje krize med Gruzijo in Rusijo je bilo zelo pozitivno in je omogočilo, da smo se izognili ohladitvi odnosov med Rusijo in Evropsko unijo.
Carlo Fatuzzo
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, prosim, sporočite predsedniku Sarkozyju, da se Carlo Fatuzzo stoodstotno strinja s tem, kar je francosko predsedstvo naredilo v zadnjih šestih mesecih.
Prosim, povejte mu tudi, da sem prišel v Parlament ravno takrat, ko je predsednik Sarkozy rekel, da zavezanost velikim projektom spodbuja soglasje in jih je zaradi tega lažje doseči. Želel bi se mu zahvaliti, ker me je opogumil, da uresničim svoj velik projekt, velik projekt kot predstavnik upokojencev, drugič izvoljen v ta Parlament, in to je, da bi morali biti evropski državljani kot upokojenci, kot starejši ljudje, v boljšem položaju kot takrat, ko so bili delavci. Imeti bi morali več denarja, več spoštovanja in več dostojanstva, ko se upokojijo. To je velik projekt, toda opogumile so me besede, ki sem jih danes slišal od predsednika Sarkozyja.
Mairead McGuinness
Gospod predsednik, povedati želim samo, da mora predsednik Sarkozy odgovarjati za marsikaj, saj danes Irish Times poroča, da se šestmesečna vihra njegovega predsedovanja EU končuje, diplomati in novinarji pa nujno potrebujejo dopust! Naj dodam še, da zdaj, ko se približuje božič, vsi potrebujemo dopust, nenazadnje tisti med nami, ki se bližamo evropskim volitvam in drugemu referendumu o Lizbonski pogodbi. O tem vprašanju se bo v prihodnosti še veliko razpravljalo.
Problema za Irsko ne predstavlja toliko vsebina Pogodbe - to vemo iz prvega glasovanja -, kot pa obravnavanje vprašanj, ki skrbijo ljudi, Svet pa je to storil. Tisto, česar Svet ne more storiti za Irsko, je prepričati javnost, ki je trenutno nezadovoljna s svojo vlado, naj podpre Pogodbo. Zato je naloga nas, ki popolnoma podpiramo Pogodbo in pravno ureditev, za katero upamo, da bo vzpostavljena, da se potegujemo za vrednote, ki so v Pogodbi, in da vprašanja, ki so nacionalne narave, od tistih na evropski ravni. To bo težko delo, mislim, da to veste, vendar ga je mogoče opraviti s podporo tega Parlamenta.
Gábor Harangozó
(HU) Najprej bi želel čestitati francoskemu predsedstvu za njegovo zgodovinsko pomembno delo. Načrt gospodarskih spodbud v višini 200 milijard EUR, poenostavitev predpisov in racionalizacija institucionalnega sistema so učinkovite spremembe. To so dosežki, ki lahko pomagajo spodbujati evropsko gospodarstvo.
Vendar pa pomanjkanje socialnega ravnotežja za Evropo predstavlja resen problem. Učinki te krize socialne neenakosti v mnogih državah potiskajo do skrajnega roba. Sprejeti moramo zgledne in učinkovite ukrepe v imenu najbolj ranljivih državljanov, se spopasti z nadaljnjimi socialnimi napetostmi in preprečiti širjenje agresije. Veseli me, da je mogoče obnovo socialnih stanovanj razširiti na stanovanja ljudi z nizkimi prihodki v stolpnicah, vendar pa ne smemo pozabiti, da obstajajo nekatera podeželska, revna naselja, ki so nastala tam, kjer bi bilo napačno nadgrajevati, zato moramo omogočiti zaprtje teh ločenih naselij. Končati moramo izjemno revščino, drugače ima lahko gospodarska kriza nevarne socialne posledice.
Bruno Le Maire
Gospod predsednik, gospa Wallström, gospe in gospodje, v veliko čast mi je, da prvič govorim Evropskemu parlamentu. Veste, da prihajam iz francoskega nacionalnega parlamenta, templja francoske demokracije, zato mi je v veliko čast govoriti templju evropske demokracije.
Kot ste dejali, gospod predsednik, pozno je, zato se bom omejil na štiri točke štirih glavnih vrst pripomb, ki so bile podane v zvezi z gospodarstvom, podnebnim svežnjem, političnimi vprašanji in nazadnje pogodbo.
Glede gospodarstva menim, da je Evropska unija pokazala, da je zmožna prevzeti svojo odgovornost in soočena s pomembno gospodarsko krizo, ki vpliva na vse naše državljane, izvajati načrt za oživitev gospodarstva, ki ščiti delavce, našo industrijo in nam omogoča spopasti se s krizo.
(DE) nekaj besed bi namenil gospe Koch-Mehrin: podpirati moramo evropsko industrijo in pokazati moramo tudi solidarnost med evropskimi državami. To je zelo pomembno.
(FR) Glede finančne krize je gospod Goebbels zelo dobro povedal, da potrebujemo boljše gospodarsko usklajevanje, toda tudi zanesljivejša pravila o ureditvi bančništva. Menim, da bomo morali naslednje leto napredovati v tej smeri.
Nekaj pripomb sta imela tudi predvsem gospa Berès in pravkar tudi gospod Schulz. "Ali je bilo prepozno?", se glasi vprašanje.
Menim, da je najbolj pomembno to, da smo se uspeli odzvati. Leta 2007 je le malo opazovalcev videlo, da se približuje kriza. Morda bi bilo bolje, če bi ukrepali prej. Toda ključna točka, gospa Berès, je, da smo ukrepali.
Glede strogo finančnega odziva, ki sta ga izpostavila gospod Titley in gospod Duff, se popolnoma strinjam z njima.
Finančna kriza še ni za nami in ne smemo pozabiti, da ne bo rešeno nič, dokler ne bo rešeno vse.
(FR) Menim, da moramo za naslednje leto ostati zelo previdni; ohraniti moramo pobudo in uvesti potrebna finančna pravila.
Podnebnemu svežnju se bom posvetil samo na kratko, ker vam bo francoski minister Jean-Louis Borloo, ki je s svojo državno sekretarko Nathalie Kosciusko-Morizet opravil odlično delo, o tem povedal več danes popoldne, toda zahvaliti se želim Sudre, gospodu Krastsu, gospodu Langnu, gospodu Szejni in gospe Doyle, ki so pomembno prispevali k delu na tem podnebnem načrtu. Zahvaliti se jim želim za pozitivne povratne informacije o načrtu.
Menim, da je ta podnebni načrt najpomembnejši vse od Kjota in bo predvsem zagotovil, da bo evropska celina dala svetel zgled pred konferenco v Köbenhavnu.
Glede političnih vprašanj, predvsem vprašanja Rusije in Gruzije, je res, da ni bilo rešeno vse. Vendar pa mislim, da zahtevamo veliko, če pričakujemo, da bo Evropska unija rešila vse v regiji, ki je ena izmed najbolj zapletenih svetovnih regij, na Kavkazu. Bistveno vprašanje je bilo rešeno. Mir je bistveno vprašanje. Je bistveno vprašanje za to regijo in je bistveno vprašanje za Evropsko unijo, saj je raison d'être Evropske unije mir.
Povedati moram tudi, da sem kot evropski državljan še posebno ponosen, da je predsednik republike, francosko predsedstvo, prevzelo pobudo skupaj z vsemi evropskimi državami, da uvede mir, kjer bi lahko bila vojna. Da se odzovem na to, kar sta dejala gospod Cavada in gospa Andrikiené, to se mi zdi zelo pomembno, prav tako kot se mi zdi pomembno, da bi morala evropska stabilizacijska sila zdaj v Gruziji polno igrati svojo vlogo in ne dovoliti, da se posega v njene odgovornosti.
To me je pripeljalo do druge točke, ki je bila načeta prej, predvsem s strani gospoda Saryusz-Wolskega, in to je vprašanje evropske obrambe. Menim, da smo dosegli dobre rezultate v smislu evropske obrambe, in sicer iz dveh razlogov. Prvič, to so konkretni rezultati. Niso samo rezultati na papirju, ampak vojaki na mestu, ki tam dejansko zagotavljajo stabilizacijo področja.
To so dobri rezultati tudi zato, ker so bili doseženi v tesnem sodelovanju z Natom. Nehati moramo evropsko obrambo obračati proti Natu. Dopolnjujeta se: potrebujemo neodvisno evropsko obrambo, prav tako pa potrebujemo, da Nato popolnoma odigra svojo vlogo.
Glede vprašanja Turčije, ki ga je načel gospod Swoboda, proces poteka naravno v skladu s tistim, kar je določeno glede na evropska pravila. V petek bo v zvezi s tem zasedal Sveta za splošne zadeve in bo preučil zadevna poglavja. Menim, da vse to poteka v skladu s tem, kar so sprejele vse evropske države.
Vprašanje o Bližnjem vzhodu so načeli mnogi govorniki, predvsem gospa Hybášková in gospa De Keyser. To je hud spor. Verjetno je izvor vsega nasilja na Bližnjem vzhodu, Evropska unija pa mora prevzeti odgovornost, saj je glavni donator, glavni dobavitelj pomoči palestinskim območjem in mora posledično sprejeti svojo odgovornost.
Menim, da bomo, če se lahko premaknemo naprej v to smer z vsemi evropskimi državami, izpolnili vse, kar lahko Bližnji vzhod, Izrael in palestinska območja pričakujejo od nas, in če lahko vzpostavimo mir in stabilnost, kjer je nasilje, je Evropa odigrala svojo vlogo.
Glede vprašanja Pogodbe, da zaključim s tem vprašanjem, je gospa Sinnott dobro povedala: Irsko potrebujemo v Evropi. Prav tako moramo spoštovati demokratično izbiro Ircev in zagotoviti drugo priložnost za demokratično izražanje. Ne obstaja drug način za sprejetje Pogodbe. Gospod Brok je dejal, da potrebujemo Lizbonsko pogodbo.
"Potrebujemo Lizbonsko pogodbo. O tem ni nobenega dvoma."
O tem sem trdno prepričan.
Napredovati moramo zelo metodično, zelo odprto in z veliko dialoga, da bi Ircem omogočili, da se odloči. To se mi zdi resnično nujno potrebno. Gospod Corbett in gospod Burke, izrazila sta nekatere dvome v zvezi s tem, kar je normalno. Referendum je vedno igra na srečo.
In prav imate: ne smemo podcenjevati političnih težav. Toda po drugi strani ne smemo podcenjevati naše pripravljenosti pomagati Ircem, saj bo na koncu izbira v njihovih rokah.
(FR) Glede števila komisarjev, vprašanja, ki ga je med drugim načel gospod Leinen, se bomo sestali danes popoldne, da ponovno razpravljamo o tem. Mislim, da to ni najpomembnejše vprašanje.
Najpomembnejše vprašanje je dvojno. Prvič, vsak narod bi moral imeti občutek, da je ustrezno zastopan v tej Komisiji, in če moramo karkoli spremeniti, da bi to dosegli, pač spremenimo. Menim, da je bila sprejeta odločitev pravilna.
Druga pomembna stvar je seveda, kot je nekajkrat dejal predsednik republike, da bi bilo Komisijo treba voditi s potrebno trdnostjo in da bi morala imeti močnega predsednika, saj je to nekaj, kar bo zagotovilo legitimnost Komisije.
"To moramo storiti zdaj."
Mislim, da je to prej rekel gospod Burke. Vsekakor se moramo premakniti v to smer.
To je vse, kar sem želel povedati v odgovor na govore. To priložnost bi rad izkoristil za to, da vam povem, da je zame velika čast imeti to odgovornost, ki mi jo je poveril predsednik republike. Povedati želim, da sem vam kadarkoli na razpolago za delo z roko v roki z Evropskim parlamentom, ki ima zdaj ključno mesto ne samo v naših institucijah, ampak tudi v srcih naših sodržavljanov. Evropsko demokracijo bomo gradili z vami.
(Aplavz)
Margot Wallström
podpredsednica Komisije. - Gospod predsednik, zahvaliti se želim za to zelo zanimivo razpravo - vsaj večino časa se mi je zdela zelo zanimiva - in mislim, da smo slišali najpomembnejše argumente. Omejila se bom na nekaj hitrih pripomb in omenila nekaj stvari, ki jih nisem slišala v razpravi.
Prvič, povedala bi rada, da Komisija ni sekretariat Sveta. Zanikam, da je tako. Ne zamenjujte dejstva, da smo tesno sodelovali s francoskim predsedstvom - naše sodelovanje s francoskim predsedstvom je bilo dobro - s tem, da smo sekretariat. S tem, ko smo predložili energetski sveženj, podnebni sveženj, načrt za oživitev gospodarstva, bili ambiciozni in prevzeli pobudo, smo dokazali, da nismo sekretariat, ampak Komisija s pravico do pobude, in tako bomo delovali še naprej.
Glede Lizbonske pogodbe: k tu predstavljenim argumentom lahko dodam, da menim, da je bil Svet - seveda skupaj s Komisijo - soočen z dolgim seznamom problematičnih vprašanj za Irce, tako da lahko upoštevamo skrbi Ircev. To smo lahko podrobno preučili. Skupaj smo preučevali rešitve, Svet pa se je zdaj, kot veste, dogovoril, da sprejme odločitev o številu komisarjev. Vedno sem se zavzemala za enega komisarja na državo članico, čeprav sem bila zvesta stališču Komisije. Povedano enostavno, menim, da lahko tisto, kar boste morda izgubili pri učinkovitosti - in nisem prepričana, da boste sploh kaj izgubili pri učinkovitosti, mislim, da ima francoska vlada okoli 33 članov -, pridobili pri legitimnosti. Legitimnost potrebujemo bolj kot kdajkoli prej in zelo pomembno je, da obdržimo enega komisarja na državo članico. Pozdravljam to odločitev. Vendar pa smo se prebili tudi skozi preostali seznam skrbi in obstajajo načini, da jih obravnavamo.
Tisto, kar bomo prispevali, je zagotovilo, da bomo čim prej lahko podpisali memorandum o soglasju z irsko vlado o tem, kako zagotoviti boljše informacije. To vključuje zagotavljanje, da lahko mladi ljudje in ženske na Irskem oblikujejo svoje mnenje in da lahko rečejo, da so vsaj imeli priložnost dobiti vse potrebne informacije. To bomo prispevali v bližnji prihodnosti.
Nisem slišala argumentov o tem, da energetski sveženj nudi številne priložnosti za Evropo. Menim, da naložbe v energetsko učinkovitejšo industrijo ali električno omrežje nudi izjemne priložnosti ne samo za oblikovanje delovnih mest in premostitev recesije, ampak tudi za trajnostni razvoj. Menim, da tega ni mogoče dovolj pogosto ponoviti. Mi bi morali biti tisti, ki opozarjajo na evropsko dodano vrednost skupnega ukrepanja.
Nekateri izmed vas so omenili revne države in svet v razvoju, saj ne smemo pozabiti, da so prve žrtve in najbolj prizadeti zaradi tega. Ne smemo se odpovedati našim ciljem za izvajanje razvojnih ciljev tisočletja in ne smemo izgubiti izpred oči preostalega sveta, ko se trudimo boriti proti recesiji in problemom, izhajajočim iz gospodarske krize.
Naj dodam, da je bil med francoskim predsedovanjem napisan majhen del zgodovine. S podpredsednikom Vidal-Quadrasom in gospodom Jouyetom smo lahko podpisali partnerstvo za komuniciranje, dogovor o partnerskem komuniciranju z državami članicami, Evropskim parlamentom in Komisijo. To bo dragoceno orodje in uporabiti ga moramo predvsem za zagotavljanje, da mobiliziramo volivce zdaj, ko se bližajo evropske volitve. Povedati moram, kako zelo cenim delo z gospodom Vidal-Quadrasom in gospodom Jouyetom, in prepričana sem, da bomo tudi v prihodnje dobro sodelovali.
Menim, da je vse hvaljenje francoskega predsedstva posledica dejstva, da cenimo pravo vodstvo, predano vodstvo, ko ga vidimo. Čeprav nismo člani iste politične družine, imamo raje ljudi, ki jasno povedo, kakšne so njihove vrednote, ki so pripravljeni vložiti veliko energije in svojih lastnih zamisli v razpravo o Evropi, in v vsem tem vidimo nekoga, ki brani Evropo. To je tisto, kar cenimo in spoštujemo.
Naj vam nazadnje vsem zaželim vesel božič in srečno novo leto.
Predsednik
Razprava je zaključena.
Pisne izjave (člen 142)
Jean-Pierre Audy  
Najprej bi rad povedal, kako ponosen sem, da sem Francoz ob koncu francoskega predsedovanja Evropski uniji, ki ga je izvajala Francija s svojim predsednikom Nicolasom Sarkozyjem. Naj so to evrosredozemski odnosi, vojna na Kavkazu, prizadevanja za boj proti svetovni finančni in gospodarski krizi ali pomembna vprašanja, kot so predpisi (energetski/podnebni sveženj), katerih cilj je gospodarstvo brez ogljika v 21. stoletju, priseljevanje, kmetijstvo in tako dalje, vse to kaže kakovost francoskega predsedstva Unije in njegove uprave ter izjemno ukrepanje ministrov, ki so predsedovali Svetu, predvsem Jean-Pierra Jouyeta. To predsedstvo kaže tisto, kar zdaj najbolj potrebujemo, in sicer kako zelo glede na današnje svetovne izzive potrebujemo stabilno predsedstvo Evropske unije in kako zelo zato potrebujemo ratifikacijo Lizbonske pogodbe, in pozdravljam modrost voditeljev držav in vlad, ki so dosegli dober dogovor z našimi irskimi prijatelji. Iskreno upam, da bo češko predsedstvo kos evropskim izzivom in bo pokazalo svojo zavezanost Uniji s tem, da bo za začetek ratificiralo Lizbonsko pogodbo v Češki republiki.
Sebastian Valentin Bodu  
Trenutna gospodarska kriza zahteva izredne ukrepe v času, ko se naraščajoče število Evropejcev sooča z brezposelnostjo in finančno recesijo. Dvig zgornje meje jamstev bančnih vlog za splošno prebivalstvo je dobrodošel ukrep, ki bo ohranil zaupanje v bančni sistem. Prvotna zgornja meja v višini 50 000 EUR in dodatna v višini 100 000 EUR sta več kot primerni za države, katerih bančni sistemi nimajo dolge tradicije, kot je na primer v Romuniji in drugih nekdanjih komunističnih državah. Trenutno je pomembno, da vsaka država sprejme ta ukrep, saj drugače obstaja tveganje panike med prebivalstvom. Romunija ni ena izmed držav z velikim številom vlog, ki presegajo 50 000 EUR. V psihološkem smislu pa ima lahko dvig zajamčenega zneska samo pozitiven vpliv glede na to, da so se vloge prebivalstva v primerjavi s septembrom samo v Bukarešti zmanjšale za 6 %. To pomeni, da je bilo v samo nekaj tednih črpanih okoli 600 milijonov EUR, kar je neprimerljivo z zadnjimi leti.
Po drugi strani pa bi kot poslanec EP pozornost rad pritegnil k temu, da je treba ta ukrep dopolniti s pregledom politik za odobritev posojila in stopnje prevzemanja tveganja.
Dragoş Florin David  
v pisni obliki. - (RO) Najprej moram čestitati francoskemu predsedstvu za način, na katerega mu je uspelo obvladati to celotno težko obdobje, skozi katerega je šla Evropska unija. Model, ki ga puščate za seboj, bo postal izhodišče za vsa prihodnja predsedstva Evropske unije, temelječ na hitrem odzivanju, prožnosti in prilagajanju težkim notranjim in zunanjim situacijam. Obravnavanje notranjih problemov, povezanih z dinamičnostjo evropskega povezovanja, trajnostno gospodarstvo EU in socialni razvoj ter zunanja politika, osnovana na temelju Evropske unije za spodbujanje miru, so koristni za prihodnost Evrope. Sočasno ohranja temeljna načela evropskega povezovanja.
Drugič, poudaril bi rad pomembnost naslednjih treh stvari: komuniciranja, sodelovanja in sklepanja kompromisov, ki so bistveni elementi v evropski politiki. Vsi izmed njih so bili med francoskim predsedovanjem uporabljeni v največji možni meri ob upoštevanju težkega obdobja, s katerim smo bili soočeni, v smislu odnosov z najbolj demokratičnimi institucijami EU: Evropskim parlamentom in nacionalnimi parlamenti.
Genowefa Grabowska  
Gospod predsednik, gospod predsednik Sveta, gospe in gospodje, predsedniku bi se rada zahvalila za uspešno francosko predsedstvo. S tem mislim njegov uspeh na mednarodnem prizorišču, ob tem pa imam v mislih krizo v Gruziji, in njegov uspeh v zvezi z vprašanji, pomembnimi za navadne državljane. Osebno sem vesela, da je francosko predsedstvo zaključilo delo glede ureditve čezmejnih plačil preživnine v Evropski uniji. Sama se dolgo in trdo delala na tej ureditvi. Zato sem vesela, da bomo v skladu z odobritvijo Sveta lahko končno zagotovili ustrezno finančno podporo za tiste otroke, za katere se zdi, da je nanje eden od staršev enostavno pozabil, ko ta starš prebiva v tujini.
Po drugi strani sem kot članica Odbora za ustavne zadeve zaskrbljena zaradi popuščanja in institucionalnih obljub Irski, ki predstavljajo vračanje k načelu en komisar na državo. Pričakuje se nadaljnja širitev Evropske unije, ki bo tako združevala 30 držav članic ali več. Enako število komisarjev bi imelo za posledico nadaljnjo birokratizacijo dela Evropske komisije. Pristojnosti imenovanih komisarjev bi bile razdeljene. Sama Komisija bi postala dražja, manj učinkovita in težje obvladljiva. Upam tudi, da bo razprava pred nadaljnjim referendumom na Irskem potekala v duhu evropske solidarnosti, upoštevajoč bistveno vsebino Lizbonske pogodbe, jasno razloženo, z vključenimi institucionalnimi spremembami. Te zadeve so pomembne za irske državljane in tudi za delovanje celotne Evropske unije.
Pedro Guerreiro  
v pisni obliki. - (PT) Sklepi Evropskega sveta - če odmislite vso retoriko in demagogijo, ki jih vedno spremljata - razkrivajo prave cilje in politike EU.
Potem ko je vsem drugim preprečil, da bi izrazili svoje mnenje na referendumu, zdaj vsiljuje nov referendum tistim ljudem, ki so suvereno in demokratično zavrnili to predlagano Pogodbo.
Še več, Irci bodo soočeni z referendumom o isti Pogodbi (vsebina), ki jo bo spremljala "politična zaveza", ki jo je treba pravno izpolniti ob prihodnjem pristopu Hrvaške v letu 2010 ali 2011.
Na ta način poskuša vsiliti kakovosten preskok v neoliberalizem, federalizem in militarizem, ki jih predstavlja ta predlagana Pogodba, v interesu velikih podjetij in glavnih sil.
Isti Evropski svet drvi proti novi stopnji militarizacije EU in mednarodnih odnosov in se pripravlja na naslednji vrh Nato (aprila 2009) ter utrjuje EU kot svoj evropski steber.
Kot smo predhodno poudarili, takšne odločitve jasno kažejo protidemokratično naravo EU, ki je ni mogoče ločiti od stališč, ki jih zavzema kot imperialistični blok.
Glede "ponovnega zagona evropskega gospodarstva" to vključuje povsem enako politiko, saj bo prednostna naloga odzvati se v interesu glavnih sil in finančnega kapitala.
Anneli Jäätteenmäki  
Vesela sem, da so voditelji držav ali vlad našli razumno in dejansko edino ustrezno rešitev glede vprašanja komisarjev. Moj komisar je kontakt s Komisijo, kar je še posebno pomembno za manjše države članice.
V Franciji živi vsaj 60 milijonov ljudi, francoska vlada pa ima 38 ministrov. V EU živi skoraj 500 milijonov ljudi. Kako je mogoče, da Komisija nima prostora za komisarja iz vsake države, čeprav se nam bo morda pridružilo še več držav članic?
Hvala!
Lívia Járóka  
v pisni obliki. - (HU) Decembra 2007 je Evropski svet pozval Evropsko komisijo, naj oceni orodja, na razpolago za socialno vključevanje Romov. V nasprotju s pričakovanji se je objavljeni delovni dokument omejil na oceno obstoječih politik Skupnosti. Septembra je potekal prvi evropski vrh o Romih, ki pa ni sestavil nobenih konkretnih priporočil ali časovnega razporeda. 8. decembra je Svet za splošne zadeve pozval Komisijo, naj do začetka leta 2010 predloži poročilo o doseženem napredku.
Oblikovanje progresivne strategije Skupnosti bi moralo temeljiti na najširšem možnem forumu, na pobudah, ki se nanašajo na romsko in neromsko civilno družbo, na znanstvenih dognanjih in na sodelovanju predstavnikov cerkev in gospodarskega življenja. Potrebujemo veliko več kot uvedbo najboljših praks, ki so bile ocenjene vse preveč pozitivno. Potrebna je globalna strategija, ki sočasno obravnava vse vidike, ki zadevajo Rome, in ki daje jasno sliko tega, kako se na kraju samem uresničuje pobude Skupnosti, kako uspevajo pri spodbujanju in podpori lokalnih politik, ki so najbolj pomembne za socialno vključevanje. Državam članicam moramo zagotoviti načrt, osnovan na izvršljivih pravnih temeljih in ki lahko zagotovi izpolnitev jasnih in merljivih ciljev tudi s sankcijami, če je potrebno. Strategija se mora poleg tega dotakniti vprašanj, tesno povezanih s socialnim vključevanjem Romov, kot so varstvo okolja, zdravstveno varstvo, različne oblike diskriminacije ali protiromskih stališč, izraženih v medijih in na drugih področjih družbe.
Thomas Mann  
Gospod predsednik, "Evropa je delovala enotno". To je bilo glavno sporočilo pregleda francoskega predsedstva s strani predsednika Sarkozyja, ki smo ga pravkar slišali. Nedvomno je določal hitrost dinamičnosti, ki je jasno prispevala k uspehu teh zadnjih šestih mesecev.
Pozdravljam dejstvo, da se je kot predsednik Sveta na srečanju dobitnikov Nobelove nagrade v Gdansku na Poljskem sestal z dalajlamo. V Evropskem parlamentu smo imeli pred dvema tednoma v Bruslju čast gostiti Njegovo svetost dalajlamo, ki je govoril na plenarnem zasedanju. S postom, ki se mu je pridružilo več kot 500 ljudi, in s tibetanskimi šali smo pokazali našo solidarnost z dalajlamo in tibetanskim ljudstvom. Podprli smo njegovo srednjo pot, njegovo pripravljenost začeti dialog in njegovo neomajno zavezanost nenasilju. Vedno je govoril v prid tibetanski avtonomiji, namesto da bi zagovarjal separatizem, kot trdijo Kitajci.
Zadnji meseci so pokazali, da se Svet, Komisija in Parlament strinjajo, da je to edina pot. Vedeti bi želel, kaj bo zdaj glede na to, da je Peking odpovedal uradne pogovore med EU in Kitajsko, storila Evropa? Kako naj Svetu končno uspe Kitajsko vključiti v uresničevanje človekovih pravic? Vlada v Pekingu v resnici poskuša odpraviti človekove pravice kot "zahodne vrednote", namesto da bi jih vključila v svojo politiko.
Zdzisław Zbigniew Podkański  
Govorniki v današnji razpravi, ki so ocenjevali francosko predsedstvo, sodijo v tri skupine. Prva samo nekritično hvali predsedstvo. Druga kritizira, tretja pa molči. Ne glede na to, v katero izmed teh skupin sodimo danes, bomo odgovarjali za prihodnjo usodo narodov Evrope.
Zato smo odgovorni tudi za francosko predsedstvo. Kljub intenzivnim dejavnostim in širokem oglaševanju mu dejansko ni uspelo proizvesti kakršnih koli pozitivnih rezultatov. Še huje, predsednik Sarkozy je brezobzirno poteptal duh demokracije, za katerega trdi, da ga zagovarja. To je storil z izvajanjem pritiska na irske oblasti in voditelje drugih suverenih držav in narodov, vztrajajoč pri priznanju Lizbonske pogodbe, ki jo je irski narod zavrnil.
Pomanjkanje demokratičnosti Evropske unije ima očiten negativen vpliv na podnebni sveženj. Slednji ob rob potiska razvijajoča se gospodarstva, vključno z gospodarstvom Poljske, da bi tako rešil gospodarstva starih držav članic, ki jih ogroža trenutna kriza. Predsednik Sarkozy je cinično pozabil omeniti, da so ljudje odgovorni za majhen delež emisij CO2, sama Evropa pa za 10 % do 20 % teh. Zato ne bo mogoče doseči ničesar, če ne bodo vključene države in celine, vključno s Kitajsko in Indijo, kot je že postalo očitno. Vse kar bo, je plačevanje več davkov. Za nove države članice, vključno s Poljsko, bo to pomenilo kazen za pridružitev Evropi.
Za zaključek bi želel opozoriti, da gre v demokraciji za sprejemanje odločitev na podlagi dejstev. Vsiljevanje škodljivih rešitev svobodni državi spominja na totalitarizem, ki nas ne bo pripeljal nikamor.
Nicolae Vlad Popa  
V naši oceni mandata francoskega predsedstva lahko brez obotavljanja potrdimo, da je bilo zelo uspešno. Njegov akcijski program je uspešno združil politično odločnost, pragmatizem in prefinjeno diplomacijo, ki so nujno potrebni za to, da premagamo krizo, do katere je prišlo.
Njegova navodila za ukrepanje so bila zelo ambiciozna in so nam omogočila sprejeti nekatere pomembne odločitve na ravni EU: evropski sporazum o priseljevanju in azilu, sporazum o energetskem in podnebnem svežnju Unijo za Sredozemlje in novi sporazum o skupni kmetijski politiki. Prišlo je do treh nepredvidenih dogodkov, ki so se pomembno odražali na agendi, vendar pa so pokazali učinkovitost delovne skupine, ki jo je mogoče uporabiti v korist EU: zavrnitev Lizbonske pogodbe s strani državljanov Irske, spor v Gruziji (8. avgust) in zlom banke Lehman Brothers, ki so zaznamovali začetek trenutne finančne in gospodarske krize (15. september).
Francoskemu predsedstvu čestitam za ta uspešen mandat. Uspešno je obravnavalo posledice irskega "ne" (na zasedanju Evropskega sveta 11. in 12. decembra se je Irska zavezala, da bo poskušala pred koncem leta 2009 še enkrat doseči ratifikacijo Lizbonske pogodbe) in vodilo posredovalno misijo med Moskvo in Tbilisijem, ki je bila diplomatski uspeh, vendar pa je pozornost ponovno osredotočila na potrebo po učinkoviti in usklajeni skupni zunanji in varnostni politiki na ravni EU. Nenazadnje je tudi uspešno pridobilo soglasje držav članic glede vrste pomembnih projektov Skupnosti, kot so tisti na področju varstva okolja in priseljevanja.
Czesław Adam Siekierski
(PL) V zvezi z gospodarstvom so bili glavni izzivi, s katerimi se je Evropska unija soočila med francoskim predsedovanjem, ukrepi, povezani s podnebnim in energetskim svežnjem in finančno krizo.
Evropa je po svoji veliki širitvi postala še bolj raznolika in zajema številna različna področja, od katerih ima vsako svoje posebne značilnosti. Razlike so bolj zaskrbljujoče kot stopnja gospodarskega razvoja držav članic. Zato je tako težko najti posamezne instrumente, s katerimi bi rešili različne probleme, s katerimi se soočajo posamezna gospodarstva držav članic.
Ukrepi za boj proti krizi morajo zato vključevati sveženj različnih instrumentov za uporabo med krizo. V mislih imam na primer zmanjšanje stopnje DDV ali odpravo nekaterih pogojev Pakta za stabilnost in rast.
Podnebni in energetski sveženj je treba prilagoditi okoliščinam in značilnostim posameznih gospodarstev in njihovih sektorjev. Menim, da vrsta ukrepov v okviru svežnja ni primerna za trenutno situacijo.
Popuščanje in koristi, ki jih bodo pridobile posamezne države članice, ne bo uspelo izravnati njihovih razlik v razvoju, ker se izhodiščne točke tako zelo razlikujejo. Zato zagovarjam sistematičen pregled tega svežnja in analizo njegovega stanja in napredka. Ta bi moral služiti kot osnova za uvedbo bistvenih sprememb.
Silvia-Adriana Ţicău  
v pisni obliki. - (RO) Francoskemu predsedstvu bi rada čestitala za delo, ki ga je opravilo in ki nam je omogočilo doseči sprejemljiv kompromis glede energetskega in podnebnega svežnja. Zaradi sprejetja tega svežnja je Evropska unija na podlagi zgleda, ki ga je dala, in zaveze, ki jo je sprejela, postala številka ena v boju proti podnebnim spremembam. V Köbenhavnu bo imela Evropska unija argumente, ki jih bo lahko uporabila za pogajanja z drugimi državami po svetu, tako da bomo lahko na svetovni ravni s skupnimi prizadevanji prispevali k zmanjšanju emisij toplogrednih plinov.
Francoskemu predsedstvu čestitam tudi zaradi njegove udeleženosti pri sprejetju tretjega svežnja o pomorski varnosti "Erika III" z usklajevanjem. Na podlagi tega, kar se je naučila iz pomorskih nesreč v zadnjih letih, je EU zaostrila predpise o varnosti pomorskega prometa in sestavila posebne ukrepe in jasne rešitve za obravnavanje pomorskih nesreč. Dosežen je bil tudi napredek, čeprav nezadosten, na področju trajnostnega prevoza, enotnega evropskega neba in varnosti v cestnem prometu. Želela bi si, da bi med francoskim predsedovanjem dosegli napredek tudi glede svežnja o cestnem prometu, energetskega svežnja in telekomunikacijskega svežnja.
Poleg tega so razprave v Parlamentu in Svetu o vplivu dviga cen energije in hrane državljanom Evrope pokazale, da je socialna agenda ena izmed najpomembnejših prednostnih nalog Evropske unije.
Andrzej Tomasz Zapałowski  
v pisni obliki. - (PL) Gospod predsednik, ko pregledujemo dosežke francoskega predsedstva, bi želel pozornost pritegniti k številnim vprašanjem, ki vplivajo na splošno oceno tega obdobja. Res je, da je posredovanje predsednika Sarkozyja v avgustu glede situacije v Gruziji imelo za posledico prekinitev vojaških akcij. Dejansko so bili za prekinitev vojaških akcij bolj zaslužni gospodarski interesi Rusije in njeni odnosi s Francijo, kot pa resnična želja po rešitvi problemov, ki so povzročili vojno.
Naslednje vprašanje, ki ga želim omeniti, se nanaša na prihodnji razvoj in upravljanje Evropske unije. Zadeva pristop k ratifikaciji Lizbonske pogodbe. V primeru Irske se organizira zaporedne referendume, dokler se ne bo dobilo rezultata, ki služi interesom največjih držav članic Unije. To kaže, da lahko interesi Nemčije, Francije in nekaterih drugih držav prevladajo nad sprejetimi načeli in demokratično razpravo. Poleg tega dejstvo, da se irsko javnost pridobiva z izvzetji iz pogodbe, kaže, da je mogoče vsako državo v Evropski uniji obravnavati drugače in podkupiti. Ta odločitev potrjuje, da je prikrojevanje zakonodaje postalo vse pogostejša praksa v institucijah Skupnosti.
Parlament bi spomnil, da je bila pod tem predsedstvom sprejeta odločitev Evropske unije o zaprtju določenih poljskih ladjedelnic. Ta odločitev je bila sprejeta v istem času, ko se industrijo in banke drugod v Skupnosti ponovno nacionalizira, kot na primer v vaši državi, gospod. Pod vašim vodenjem se predsedstvo tudi ni strinjalo s povišanjem kmetijskih subvencij na enako raven. Francosko predsedstvo jih je držalo na ravni, ki zelo škodi novim državam članicam.
Gospod predsednik, osredotočili ste se na uresničevanje interesov Francije, namesto interesov vseh držav članic Evropske unije.
(Seja je bila prekinjena ob 14.10 in se je nadaljevala ob 15.05)
