Pravice potnikov v avtobusnem prevozu (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka je poročilo Antonia Canciana v imenu delegacije Parlamenta v Spravnem odboru o skupnem besedilu, ki ga je odobril Spravni odbor, o Uredbi Evropskega parlamenta in Sveta o pravicah potnikov v avtobusnem prevozu in spremembi Uredbe (ES) št. 2006/2004 (00063/2010 - -.
Antonio Cancian
Gospod predsednik, komisarka, gospe in gospodje, pogajanja, ki sem jih v okviru spravnega postopka vodil prvo leto sam, v spravnem postopku - prvem spravnem postopku po uveljavitvi Lizbonske pogodbe - pa po smernicah gospe Kraca-Cagaropulu (Kratsa-Tsagaropoulou) in ob pomoči predsednika Odbora za promet in turizem, gospoda Simpsona, so bila napornejša in težja, kot smo pričakovali.
Ta uredba bo 70 milijonom evropskih avtobusnih potnikov prinesla niz pravic, ki so jih doslej v primerjavi s potniki, ki uporabljajo druga prevozna sredstva, uživali le v omejenem obsegu ali skoraj sploh ne.
Med pogajanji o tem pomembnem vprašanju s tremi zaporednimi rotirajočimi predsedstvi smo želeli doseči naslednje cilje:
ureditev, ki bo zagotovila nediskriminacijski dostop do avtobusnega prevoza,
ureditev, ki bo upoštevala posebnosti sektorja, ki vključuje mala in srednja podjetja, ki ne morejo prenesti dodatnih in čezmernih ekonomskih obremenitev,
ureditev, ki bo zapolnila pravno praznino, v kateri je sektor avtobusnega prevoza v primerjavi z drugimi načini prevoza v izjemnem položaju, s tem pa zagotovila minimalne zajamčene pravice vsem potnikom,
ureditev, ki bo, glede na nepopustljiva stališča v Svetu, kolikor mogoče varovala pravice osebam z omejeno mobilnostjo,
ureditev, ki bo upoštevala potrebe starajočega se prebivalstva, za katerega bo javni prevoz v naslednjih desetletjih vedno bolj ključnega pomena.
Besedilo, o katerem glasujemo danes, je plod trdo izbojevanega kompromisa, vendar smo ga glede na smer, ki so jo ubirala razprava in sama pogajanja, veseli.
Glavne težave smo imeli pri opredeljevanju področja uporabe. Uredba zdaj zajema vse linijske prevoze - regionalne, nacionalne in mednarodne, na razdalje, večje od 250 km. Sestavili pa smo tudi seznam temeljnih pravic, ki jih ni mogoče zaobiti ne glede na razdaljo prevoza. Te pravice zadevajo predvsem pravico do prevoza, pa tudi usposabljanje, obveščanje in odgovornost.
Pri razdaljah nad 250 km uredba v bistvu ureja odškodnine in pomoč v primeru nesreče, pravice potnikov v primeru odpovedi ali zamude ter pravice invalidov in oseb z omejeno mobilnostjo. Poleg tega morajo, kar zadeva pritožbe, prevozniki vzpostaviti sistem za obravnavo pritožb v zvezi s pravicami in obveznostmi, ki jih zajema ta uredba. Skrajni rok za končni odgovor je tri mesece po prejemu pritožbe.
In nazadnje, vsaka država članica mora za izvrševanje te uredbe pooblastiti nov organ, še bolje pa že obstoječ organ. Države članice bodo lahko odložile uveljavitev uredbe za največ štiri leta, tako odložitev pa bodo lahko nato še podaljšale, v predhodnem obvestilu Komisiji pa bodo morale navesti razloge za podaljšanje.
Države članice tudi nujno pozivamo, naj v prihodnje oblikujejo enotno vozovnico za vsak način prevoza in naj ustanovijo enotni nacionalni organ, odgovoren za pravice potnikov pri vseh načinih prevoza. Končno besedilo lahko ocenimo kot razveseljiv in uravnotežen kompromis. Izid spravnega postopka moramo šteti za zmago Parlamenta.
Enikő Győri
predsedujoča Svetu. - Gospod predsednik, veseli me, da lahko sodelujem v razpravi o predlogu uredbe o pravicah potnikov v avtobusnem prevozu. Današnji dan je zelo pomemben, saj se z njim zaključujejo naše dveletne razprave o tem zakonodajnem predlogu.
Najprej bi rada v imenu Sveta izrazila zahvalo in pohvalo Evropskemu parlamentu za sodelovanje in pripravljenost na kompromis, ki nam je v Spravnem odboru omogočila sprejem sporazuma v prid avtobusnim potnikom v EU, še zlasti invalidom in osebam z omejeno mobilnostjo.
Razprave med tremi institucijami niso bile lahke, ves čas pa so bile konstruktivne in v duhu iskanja kompromisa. Skupno besedilo, o katerem smo se sporazumeli na srečanju Spravnega odbora in ki bo, upajmo, danes sprejeto, pomeni kompromis med političnimi skupinami. Zato bi rada izrazila priznanje vsem, ki ste sodelovali pri tem zakonodajnem predlogu, še zlasti podpredsednici Kraca-Cangaropulu (Kratsa-Tsagaropoulou), predsedniku Odbora za promet in turizem Brianu Simpsonu, poročevalcu gospodu Cancianu in poročevalcem v senci za vaše delo. Skupaj ste dosegli uspešen izid zakonodajnega postopka.
Zahvaljujem se tudi komisarju Kallasu in njegovim sodelavcem ter sodelavcem sekretariatov Parlamenta in Sveta. Skupaj so si neutrudno prizadevali, da zadeve niso zastajale. Nenazadnje pa bi rada izrazila priznanje tudi belgijskemu predsedstvu za odlično opravljeno delo pri zbiranju potrebne podpore kompromisu, sprejetemu v Spravnem odboru, v Svetu.
Prepričana sem, da skupno besedilo, sprejeto na srečanju Spravnega odbora, zagotavlja pravično ravnotežje med pravicami potnikov v avtobusnem prevozu in interesi prevoznikov, ki so večinoma mala ali srednja podjetja.
Po mnenju Sveta je glavni namen uredbe zagotoviti pravice potnikom pri linijskih prevozih, pri katerih je predvidena oddaljenost enaka ali večja od 250 kilometrov. Poleg tega bodo določene zajamčene pravice veljale tudi ne glede na dolžino prevoza. Nova pravila se nanašajo zlasti na pomoč invalidom in potnikom z omejeno mobilnostjo.
V razpravah med tremi institucijami nam je uspelo najti vsem sprejemljive rešitve za niz težkih vprašanj, in sicer za vprašanja področja uporabe, pravic potnikov v primeru odpovedi ali zamude, odškodnin in pomoči v primeru nesreč, določb za olajšanje prehoda na nova pravila, pa tudi pravic invalidov in oseb z omejeno mobilnostjo.
Znano vam je, da je Svet potrdil skupno besedilo na svojem srečanju 31. januarja 2011. Ta zakonodajni akt bo torej podpisan jutri. Njegovo objavo v Uradnem listu Evropske unije lahko pričakujemo v marcu.
(IT) Gospod predsednik, na koncu bi rada čestitala gospodu Cancianu za njegovo odlično delo.
Čestitam vam za dobro opravljeno delo.
Siim Kallas
podpredsednik Komisije. - Gospod predsednik, zakonodajni predlog o pravicah potnikov v avtobusnem prevozu, o katerem razpravljamo danes, je sad zelo težavnega procesa, ki je vključeval tudi spravni postopek. Po več kot dveh letih pogajanj smo dosegli preboj in kompromis šele po sestanku Spravnega sveta, ki se je 30. novembra 2010 zavlekel dolgo v noč.
Rad bi izrazil prisrčno zahvalo vsem, ki ste pripomogli k temu. Prvič, podpredsednici gospe Kraca-Cagaropulu (Kratsa-Tsagaropoulou) za spretno vodenje postopka, gospodu Simpsonu, predsedniku Odbora za promet in turizem, gospodu Cancianu, poročevalcu, omeniti pa moramo seveda tudi belgijsko predsedstvo.
Hvaležen sem Parlamentu za dosledno zavzemanje za čim višjo raven varstva potnikov. Pozivam vas, da uredbo, ki jo je Svet potrdil 31. januarja, sprejmete tudi vi in uradno zaključite postopek.
Predlog o pravicah potnikov v avtobusnem prevozu zaokrožuje ureditev varstva potnikov in bo zagotovil, da bodo potniki uživali enako osnovno raven storitev pri vseh potovanjih v Uniji.
Kompromisno besedilo prinaša pomembne dosežke: določa niz osnovnih pravic vseh avtobusnih potnikov. Kot je že omenil gospod Cancian, je nekaj kočljivih točk ostalo odprtih v pogajanjih vse do zadnjega. Morda kdo poreče, da je veljavnost uredbe samo za prevoze na 250 km ali več preveč omejena in da bi bilo bolje, če bi bili tudi potniki zaščiteni tudi pri lokalnih prevozih. Kdo drug pa lahko poreče, da besedilo vsebuje določbe, katerih uveljavitev bo povzročila velike stroške, še zlasti manjšim prevoznikom. Po mojem mnenju je besedilo zelo dobro uravnotežen kompromis.
Ne smemo pozabiti, da vrsta temeljnih pravic velja za prevoze vseh vrst in zagotavlja posebno zaščito najranljivejšim skupinam potnikov. Po drugi strani pa smo poskrbeli, da bodo stroški, ki jih bo uredba povzročila panogi, čim manjši. V celoti pomeni kompromisno besedilo veliko pridobitev za potujoče državljane in ugled panoge.
Mathieu Grosch
v imenu skupine PPE. Gospod predsednik, gospa Győri, gospod Kallas, gospe in gospodje, rad bi se posebej zahvalil gospodu Cancianu za trdo delo, saj zadeva ni bila preprosta, njen izid pa je ugoden.
Vsak kompromis ima seveda svoje prednosti in slabosti. Nekateri ljudje bodo menili, da pretiravamo, drugi pa, da preveč popuščamo. Postopek v Svetu ni bil lahak, zato bi rad izrazil iskreno zahvalo Svetu, da je v zadnjem trenutku omogočil sklenitev kompromisa. Menim, da poročilo določa pravo področje uporabe. Dejali smo, da tri države niso neposredno prizadete. Ker je Luksemburg vključen prek čezmejnih prevozov, pa v resnici uredba neposredno ne zadeva samo dveh držav. Pri lokalnem javnem prevozu bo mogoče v razpisne zahteve preprosto vključiti določbe, katere pravice potnikov je treba spoštovati in izvrševati. Zato kritike na račun tega, da lokalnega prevoza nismo zajeli, niso utemeljene. To je mogoče urediti na regionalni ravni.
Poslanska skupina Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) bo v celoti podprla kompromis. Pravice potnikov obravnavamo kot celoto in upamo, da bo mogoče že v bližnji prihodnosti oblikovati prečiščeno različico, ki bo zajemala celotno področje, tako da bodo od pravic imeli koristi državljani, ne pa samo odvetniki. Po mojem mnenju ostaja odprtih še več problemov, še zlasti v zvezi z uveljavljanjem, kjer določbe ne koristijo državljanom in niso dovolj jasne, da bi lahko določale pravice potnikov. Ob tem bi se rad vsem sodelujočim zahvalil za trdo delo. Upam, da bomo na plenarnem zasedanju z veliko večino podprli ta zdravi kompromis.
Brian Simpson
v imenu skupine S&D. - Gospod predsednik, najprej bi rad izrazil osebno zahvalo in zahvalo poslanske skupine S&D gospodu Cancianu za trdo delo pri tej resnično težki in zapleteni zadevi.
Ob branju sporazuma se človeku zastavita dve vprašanji. Prvo se glasi: "Ali je idealen?", drugo pa: "Ali pomeni napredek?". V odgovor na prvo vprašanje menim, da z vidika Parlamenta ni idealen. Že zaradi tega, ker je kompromis, je moral Parlament pri nekaterih stvareh popustiti, še zlasti pri področju uporabe, kjer bi si želeli, da bi uredba veljala že pri manjših razdaljah.
Ali pa pomeni napredek? Da, pomeni, saj bomo zdaj tudi za avtobusne prevoze uveljavili podoben nabor pravic, kot že velja pri drugih načinih prevoza. Pomeni tudi napredek glede naših prizadevanj za lažji dostop do avtobusnega prevoza za ljudi z omejeno mobilnostjo, pa tudi za invalide, po vsej Evropski uniji.
Rad bi se dotaknil še ene zadeve, in sicer zahteve, da mora biti osebje usposobljeno za pomoč osebam z omejeno mobilnostjo in invalidom, tako da imajo ti enak dostop do javnega prevoza kot vsi drugi ljudje. Znano mi je, da lahko države članice z odstopanjem uveljavitev teh zahtev odložijo za pet let, in upam, da te možnosti ne bodo izkoristile.
In na koncu naj omenim, da je nujno, da končni sporazum podpremo, saj bodo tako pravice veljale pri vseh načinih prevoza. Vem, da jih bomo v prihodnje še ponovno obravnavali in revidirali, menim pa, da smo napravili korak naprej na tem področju in da bi Parlament moral podpreti sporazum, ki ga je gospod Cancian dosegel s Svetom v spravnem postopku.
Gesine Meissner
Gospod predsednik, zaključujemo dolgotrajen postopek, kar je dobra novica. Vsa zadeva ima nekaj pozitivnih vidikov. Eden od njih je, da med temeljne pravice invalidov zdaj spadata tudi pravica do obveščanja in pravica dostopa do prevoza. Pozitivno je tudi, da so ravni odškodnin, ki jih morajo plačati mala in srednja podjetja, zmerne, kar v prvotnem predlogu ni veljalo. Prav tako dobro je, da smo dosegli sporazum, saj bi drugače še vedno tičali v spravnem postopku in za to področje prevoza ne bi imeli nikakršne uredbe.
Rada pa bi omenila tudi nekaj negativnih vidikov, saj nam ni uspelo oblikovati pristno evropske rešitve. Trdimo sicer, da je prost pretok ljudi, blaga in storitev evropsko načelo, na tem področju pa nismo dosegli evropske rešitve, če upoštevamo, da uredba ne zajema treh držav, druge države pa nimajo tako dolgih avtobusnih prog. Osebam z omejeno mobilnostjo je pravica do spremstva, ki je pogosto nujno na potovanju, zagotovljena le pri prevozih na velike razdalje. Poleg tega za avtobuse velja klavzula o večjih naravnih nesrečah, ki ne velja za letalski prevoz, kjer je treba odškodnine plačati tudi v primeru oblakov vulkanskega pepela. To pomeni, da še zlasti revnejši potniki, ki potujejo na krajše razdalje, ne bodo imeli pravice do odškodnine in drugih pravic. To seveda ni dobro.
Ker ima rešitev tako pozitivne kot negativne vidike, smo se na polnočnem sestanku v okviru spravnega postopka vzdržali glasovanja, enako pa bomo ravnali tudi danes.
Eva Lichtenberger
v imenu skupine Verts/ALE. - (DE) Gospod predsednik, čeprav je EU podpisnica ustrezne konvencije, pri tej zadevi pravice oseb z omejeno mobilnostjo niso upoštevane.
To sem omenila na začetku svojih pripomb k poročilu, saj menim, da je njegova najresnejša pomanjkljivost to, da v vseh primerih vključuje omejitev "če je mogoče". Žal so mi razmere toliko znane, da lahko rečem, da omejitev "če je mogoče" na splošno privede do tega, da osebam z omejeno mobilnostjo primerne rešitve ni mogoče zagotoviti.
Še zlasti me je razočarala uporaba te omejitve pri oblikah obvestil o avtobusnih vožnjah. Tudi tu so zadeve zvodenele, tako da osebe z omejeno mobilnostjo ne morejo izvedeti niti tega, kje lahko iščejo pomoč, in podobnih informacij.
Še nekaj težav izvira iz zadnjega kroga pogajanj, v katerega je gospod Cancian resnično vložil vse svoje moči, za kar bi se mu rada zahvalila. Nadvse se je trudil za ugoden izid, njegove poskuse pa je ohromil nepopustljiv pristop Sveta. Še en vidik je že omenjena dolžina prevoza 250 kilometrov. Bojim se, da bodo daljše prevoze razdelili na več prog, tako da bo na primer proga dolžine 500 kilometrov razdeljena na dva dela, samo da ne bo treba potnikom zagotavljati njihovih pravic. To nevarnost je treba upoštevati v postopku uveljavitve.
En pozitiven vidik je uvedba arbitražnega organa, ki bo v pomoč potrošnikom. Med pozitivne vidike spadata tudi načelo stalnega izboljševanja in usposabljanje osebja. Drugače pa, gospe in gospodje, ta uredba ni nikakršen mojstrski dosežek evropske zakonodaje.
Roberts Zīle
v imenu skupine ECR. Gospod predsednik, tudi sam bi se rad pridružil zahvalam vsem, ki so sodelovali pri oblikovanju kompromisa, še zlasti pa gospodu Cancianu, ki je po mojem mnenju popolnoma pravilno zastopal Parlament pri tem. Z vključitvijo pravic potnikov, ki potujejo z avtobusi, smo načeloma zaokrožili sveženj pravic potnikov pri vseh načinih prevoza. Seveda bi lahko porekli, da se pravice med različnimi načini prevoza močno razlikujejo glede višine odškodnin pri določenem času zamude ali odpovedi prevoza. Čeprav bodo morda potniki v Evropski uniji v prvih letih nekoliko zmedeni, pa smo vseeno napravili korak naprej pri zagotavljanju pravic potnikov, da smo pravice avtobusnih potnikov vključili nazadnje, pa je znak, da je bil ta korak najtežji od vseh.
Še zlasti sem vesel uveljavitve temeljnih pravic invalidov in oseb s posebnimi potrebami, pa tudi tega, da pravice veljajo tudi pri vožnjah, krajših od 250 km, ob izjemi, ki jo je omenil gospod Simpson, namreč, da lahko prevozniki za določen čas odložijo usposabljanje osebja. Močno upam, da te možnosti ne bodo zlorabljali, tako kot države članice ne bi smele odlagati uveljavitve uredbe dvakrat po štiri leta, do skrajnega dovoljenega roka. Hvala.
Jaromír Kohlíček
Gospod predsednik, pravice potnikov pri vseh načinih prevoza so v zadnjih letih vedno pomembnejša tema razprav v Evropskem parlamentu. Reči moram, da predvidevam, da bodo pri uveljavljanju pravic potnikov težave, reševanje teh težav pa bo gotovo zelo donosen posel za vrsto finančnih ustanov.
Po drugi strani bodo novi stroški neizbežno dvignili cene vozovnic. Nič presenetljivega ni, da je Svet skušal korenito spremeniti nekatere temeljne elemente osnutka uredbe o pravicah potnikov v avtobusnem prevozu. Tak pristop Sveta nam je že znan iz prejšnjih spravnih postopkov. S tem v zvezi bi se rad zahvalil podpredsednici delegacije, Rodi Kraca-Cagaropulu (Rodi Kratsa-Tsagaropoulou), predsedniku Odbora za promet in turizem, Brianu Simpsonu, in poročevalcu, Antoniu Cancianu, za dobro opravljeno delo. Dosegli so resnično moder kompromis.
Še zlasti pozitivni se mi zdijo naslednji elementi:
1. opredelitev prevoza na dolge relacije kot prevoza, pri katerem dolžina celotne proge presega 250 km, pri čemer pa uredba velja tudi za osebe, ki jim prevoz na tako dolgo relacijo pomeni le del potovanja,
2. izboljšanje položaja - čeprav ne idealno - invalidov in oseb z omejeno mobilnostjo pri tem načinu prevoza,
3. odškodnine in pomoč v primeru nesreče. Rad bi omenil, da je v primeru poškodovanja opreme, na primer invalidskega vozička, predvidena odškodnina v polnem znesku, kar pa pomeni določeno stopnjo negotovosti, saj bo besedilo vsekakor treba oblikovati še jasneje za potrebe zavarovanja, na primer z uvedbo zgornje meje zneska,
4. pravice potnikov v primerih prekinitve vožnje ali zamude so sorazmerno jasno določene. Pozitivne se mi zdijo tudi izboljšave pri obveščanju potnikov,
5. tako kot večina kolegov poslancev pozdravljam skrajšanje prehodnega obdobja za uveljavitev uredbe na štiri leta. Po drugi strani pa nikakor nisem vesel možnosti, da se to obdobje lahko podaljša še za nadaljnja štiri leta.
Prepričan sem, da v bližnji prihodnosti ne bo hudih težav z uveljavitvijo pravic potnikov tudi na progah, vzporednih s progami prevoza na velike razdalje. Odprto pa seveda ostaja vprašanje določitve mejnih zneskov, saj ni predvideno prilagajanje mejnih zneskov inflaciji v skladu z menjalnim tečajem evra, da bi mejni zneski ohranjali realno vrednost.
Prepričan sem, da sporazum pomeni dober kompromis. Naš končni cilj je še naprej širiti pravice potnikov pri vseh načinih prevoza, sedanji korak v zvezi z avtobusnim prevozom pa je vsekakor uspešen izid spravnega postopka. Konfederalna skupina Evropske združene levice/Zelene nordijske levice tak izid podpira.
Juozas Imbrasas
Gospod predsednik, dobro je, da lahko po razpravi in uskladitvi stališč ocenimo končno besedilo kot zadovoljiv in uravnotežen kompromis. Zagotavlja pravice potnikom, ne da bi ob tem nalagalo velike obremenitve prevoznikom, ki so večinoma mala ali srednja podjetja. Še zlasti lahko ugotovimo, da je izid spravnega postopka uspešen za Evropski parlament, čemur veljajo moje čestitke.
Ob upoštevanju stalnega naraščanja v tem prometnem sektorju je cilj predloga zagotoviti varstvo pravic potnikov po vsej EU, ki bo primerljivo z varstvom v drugih načinih prevoza, ter enake konkurenčne pogoje med prevozniki iz različnih držav članic in različnimi načini prevoza.
Uredba utrjuje pravico potnikov do odškodnine v primeru smrti, vključno s poravnavo pogrebnih stroškov v razumnih mejah, ali za telesno poškodbo, kot tudi za izgubo prtljage ali škodo na njej, ki je nastala zaradi nesreče. Poleg tega imajo v primeru nesreče potniki pravico do pomoči pri urejanju nujnih praktičnih zadev, med drugim po potrebi do zagotovitve prehrane in oblačil, prevoza, prve pomoči in prenočišča. V primeru odpovedi prevoza ali zamude nad 120 minut bodo imeli potniki poleg povračila cene vozovnice tudi pravico do odškodnine v znesku 50 % cene vozovnice.
Uredba prav tako krepi zagotavljanje pomoči invalidom in osebam z omejeno mobilnostjo, kar je zelo pomembno. Potnikom bodo po elektronskih medijih na voljo takojšnje posodobljene informacije.
Odločitev je dobra, čestitke!
Franz Obermayr
(DE) Gospa predsednica, razširitev pravic potnikov v linijskem avtobusnem prevozu je hvalevreden cilj. Vendar pa gredo nekatere točke predloga predaleč. Na primer: potniki imajo pravico do ene ali dveh nočitev v hotelu, če zamuda pri odhodu avtobusa na redni liniji presega 90 minut. Na cestni prevoz pa pogosto vplivajo dejavniki, nad katerimi prevozniki nimajo nadzora, na primer prometni zastoji zaradi nesreč, neugodno vreme ali nezadostno pluženje cest. Posledica bodo dragi odškodninski spori, v katerih ne bo mogoče uporabiti načela, da odškodnino plača povzročitelj.
Pri najnovejši uredbi EU o pravicah potnikov v železniškem prevozu se dogaja podobno. Podjetja morajo plačevati odškodnine za zamude, ki jih niso zakrivila sama. Na primer, avstrijske zvezne železnice materialno odgovarjajo za zamude vlakov, pri čemer so v lanskem letu zamude vlakov ob prihodu iz Nemčije znašale skupaj 2800 ur. V prihodnje se moramo izogibati neustreznim ukrepom take vrste.
Dieter-Lebrecht Koch
(DE) Gospa predsednica, gospod Kallas, gospe in gospodje, toplo pozdravljam izid spravnega postopka. Po uveljavitvi uredbe bodo avtobusni potniki, tudi ljudje z omejeno mobilnostjo, imeli enako visoko raven zaščite, kot velja pri drugih oblikah prevoza. Poleg tega uredba zagotavlja visoko splošno raven varstva potrošnikov, pri tem pa upošteva, da ta prometni sektor sestavljajo predvsem mala in srednja podjetja. Skrajne zahteve, ki bi praktično onemogočale avtobusni prevoz, so umaknjene, prav tako tiste, zaradi katerih bi bila večina držav članic izvzeta iz področja veljavnosti uredbe.
Avtobusni prevozi, ki jih uporablja večina državljanov, morajo zagotavljati visoko kakovostne storitve invalidom in osebam z omejeno mobilnostjo. Ti potniki imajo pravico do pomoči, ki mora biti v skladu z načeli socialnega vključevanja brezplačna.
Debora Serracchiani
(IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, tudi sama bi se rada zahvalila gospodu Cancianu za napore pri oblikovanju tega težavnega kompromisa. Po zaslugi te uredbe lahko avtobusni potniki uživajo podobne pravice kot potniki, ki uporabljajo druge načine prevoza, na primer železniškega ali ladijskega.
Uredba, ki zajema vse državne in mednarodne prevoze, katerih predvidena razdalja znaša 250 km ali več, varuje tudi potnike na krajših linijskih vožnjah. To velja za invalide in osebe z omejeno mobilnostjo, ki jim je zagotovljen nediskriminatoren dostop do prevoza, pravica do odškodnine v primeru izgube ali poškodb invalidskih vozičkov, predpisano pa je tudi usposabljanje osebja za pomoč invalidom.
Veseli me tudi, da smo dosegli sporazum o odškodnini v primeru smrti, vključno s poravnavo pogrebnih stroškov v razumnih mejah, ali za telesno poškodbo, kot tudi za izgubo prtljage ali škodo na njej, ki je nastala zaradi nesreče. Pozitivna se mi zdi tudi določba, da lahko potniki v primeru odpovedi vožnje, več kot dveurne zamude ali prevelikega števila rezervacij izbirajo med nadaljevanjem potovanja brez dodatnih stroškov ali povračilom cene vozovnice.
Kar zadeva informiranje potnikov, bi se mi zdele koristne tudi informacije o povezavah z drugimi prevoznimi sredstvi ob sodelovanju med avtobusnimi in železniškimi prevozniki. In končno, zelo me veseli, da nam je med pogajanji uspelo raziskati in zagotoviti najvišjo možno raven pomoči invalidom in osebam z omejeno mobilnostjo, saj jim je zagotovljena tudi pravica do brezplačnega spremstva.
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Gospa predsednica, rada bi se zahvalila gospodu Cancianu, ki je vložil veliko truda v ta sporazum in zahtevna pogajanja, na podlagi katerih smo dobili ta dokument.
V zvezi s pravicami potnikov smo dosegli napredek glede odškodnine in pomoči v primeru nesreče, odpovedi ali zamude, v zvezi s spoštovanjem temeljnih pravic potnikov ne glede na dolžino vožnje pa sporazum vključuje tudi pravice invalidov in oseb z omejeno mobilnostjo.
Opredelitev področja uporabe, to je za potovanja, daljša od 250 km, pa pomeni, da evropska zakonodaja ne zajema treh držav. Po našem mnenju je to premalo, zavedamo pa se, da smo glede na prvotno stanje dosegli napredek. Naša poslanska skupina se bo zato vzdržala glasovanja.
Ryszard Czarnecki
(PL) Gospod predsednik, danes Evropski parlament pošilja zelo spodbudno sporočilo potnikom, davkoplačevalcem in evropskim volivcem, ki uporabljajo avtobuse, vključno z invalidi. Ljudje, ki nas volijo in nas plačujejo, pričakujejo od nas oprijemljive sklepe prav te vrste. V zbornici smo slišali tudi pripombe, da ta zadeva ne spada ravno med najpomembnejše, in to nedvomno drži. Prepričan pa sem, da je to zelo pomemben korak pri ustvarjanju Evrope in Evropske unije, ki bo bolj humana in odprta, ne do potreb politikov, ampak do potreb potrošnikov, z drugimi besedami, uporabnikov različnih prevoznih sredstev. Rad bi se najtopleje zahvalil svojemu sosedu, gospodu Cancianu, za vestno opravljeno delo poročevalca.
Anna Rosbach
Gospa predsednica, avtobusni potniki na dolgih vožnjah imajo več ali manj enake pravice kot potniki v letalskem, železniškem in ladijskem prevozu, kar zadeva zamude, odpovedi, izgubo prtljage in vrsto drugih področij. To je načeloma v redu. Vseeno pa imam nekaj kritičnih pripomb. Ljudem z omejeno mobilnostjo smo zagotovili več pravic. Vendar niso vsi avtobusi primerni za prevoz invalidov in oseb z omejeno mobilnostjo in ni mogoče vseh avtobusov predelati tako, da bodo lahko prevažali take potnike. Torej je do najvišje mogoče ravni enakopravnosti na tem področju še dolga pot. V konkurenčnem boju z letalskim prevozom si avtobusni prevozniki prizadevajo, da bi bile cene vozovnic čim nižje. Zato se mi ne zdi mogoče, da bi lahko mali avtobusni prevozniki plačevali vse odškodnine in pokrivali vse pravice, ki jih predpisujemo. To bo zagotovo znižalo njihovo konkurenčnost, prav kmalu pa jim lahko grozijo celo stečaji. To ne more biti v interesu Unije, saj si EU zelo prizadeva podpirati mala in srednja podjetja.
Georges Bach
(DE) Gospa predsednica, vsem sodelujočim, še zlasti pa gospodu Cancianu, bi rad čestital za prizadevnost v trdem in dolgotrajnem procesu oblikovanja kompromisa o tej zahtevni zadevi.
Nekateri uspehi so bili že omenjeni, doživeli pa smo tudi nekaj razočaranj, zlasti v zvezi s področjem uporabe in nekaj drugimi podrobnostmi. S sklenitvijo kompromisa o avtobusnem prevozu smo zaokrožili pravice potnikov v vseh vrstah prevoza. Naš naslednji korak mora biti vzpostavitev skupnega, usklajenega in učinkovitega okvirnega programa za pravice vseh potnikov.
Za verodostojnost EU med državljani Evrope je še posebej pomembno, da uveljavimo poštene in jasno opredeljene pravice. Če želimo biti verodostojni, moramo poskrbeti, da bodo pravice usklajene med vsemi prevoznimi sredstvi. Merila, ki veljajo za pravice potnikov v letalskem prevozu, na primer ne smejo biti bistveno drugačna od meril v železniškem prevozu.
Zato je še zlasti pomembno, da okvirni program ne bo temeljil na najnižjih, najohlapnejših standardih. Nasprotno, v imenu državljanov Evrope si moramo zastaviti ambiciozne cilje.
Saïd El Khadraoui
(NL) Gospa predsednica, seveda bi rad začel z zahvalo poročevalcu za vloženi trud, pa tudi poročevalcem v senci, gospodu Simpsonu in vsem drugim, ki so prispevali k rezultatu, pa tudi belgijskega predsedstva ne smemo prezreti.
Naj pa vseeno začnem s kritiko, naslovljeno posebej na Svet. Obžalujem, da uredba velja samo za potovanja, daljša od 250 km. Z evropskega stališča bi bilo smiselno, da bi uredba veljala tudi za vse čezmejne povezave. Čeprav je omejena na potovanja nad 250 km, pa je uredba komaj prejela zadostno podporo med državami članicami.
Če sodimo ne le po tej zadevi, ampak tudi po mnogih drugih zadevah, je videti, da je vedno težje pripraviti večino držav članic k razmišljanju v interesu potrošnikov ali v evropskem duhu, in to se mi zdi zelo zaskrbljujoče.
Po drugi strani pa uredba zaokrožuje seznam. Imamo evropska pravila za pravice potnikov v vseh vrstah prevoza. Naslednji korak - in komisar je napovedal, da se bo zadev lotil - je potegniti nauke iz izkušenj v različnih prevoznih panogah in oblikovati bolj celovit pristop k pravicam potnikov. Za to bi bilo treba poskrbeti še zlasti na terenu.
Uredba bo korak naprej, zlasti za ljudi z omejeno mobilnostjo. Ne bodo jim več mogli odrekati prevoza, po potrebi pa bodo lahko računali na pomoč. To je po mojem mnenju pomembno. Podobno kot pri drugih načinih prevoza so uvedene odškodnine za različne primere, pri daljših zamudah pa imajo prizadeti potniki zagotovljeno tudi prenočišče.
Zato želimo ta kompromis podpreti. Nismo pa hudo navdušeni, saj bo uredba začela veljati šele čez dve leti. Vendarle pa pomeni korak v pravo smer in kompromis med skrajnimi stališči Sveta na eni ter našimi bolj ambicioznimi cilji na drugi strani.
Vilja Savisaar-Toomast
(ET) Gospa predsednica, Estonci imamo pregovor: "Vaja dela mojstra". Žal tega ne moremo reči za uredbo o pravicah potnikov v avtobusnem prevozu, ki se je po dolgotrajnem spravnem postopku oddaljila od načel, ki jih je zagovarjal Evropski parlament. Sicer je prav, da smo sprejeli minimalne temeljne pravice, nesprejemljivo pa je, da zaradi dogovorjene mejne razdalje 250 km teh pravic nimajo v treh državah članicah. Poleg tega so v treh ali štirih državah te pravice zelo omejene, saj ima vsaka od teh držav le eno ali dve tako dolgi avtobusni progi.
Poleg tega ni sprejemljivo, da niso zajeti čezmejni avtobusni prevozi, ne glede na dolžino, prav tako pa ne moremo podpreti obdobja osmih let, ki ga imajo države članice na voljo pred obvezno uveljavitvijo omenjene uredbe. Žal je estonska vlada zagovarjala prav te pogoje, pri tem pa še zahtevala večjo dolžino proge. Vprašati se moramo, ali v resnici podpiramo pravice potnikov, ali pač pravice in dobičke prevoznih podjetij. Kot podpornica državljanov Evropske unije ne morem razumeti, kako je lahko del Evrope izvzet iz uredbe. Zato menim, da ne morem glasovati niti za uredbo niti za poročilo.
Philip Bradbourn
Gospa predsednica, odločno zagovarjam načela pravic potnikov in edino prav je, da imajo potrošniki zagotovljeno najvišjo raven storitev.
Moramo pa upoštevati tudi sorazmernost in razmisliti, kakšni bodo dejanski učinki. Dejanske koristi za uporabnike moramo primerjati z dejanskimi stroški podjetij v tej panogi.
Naša zbornica in Komisija se dostikrat zatekata k pristopu "vse ustreza vsem", upoštevati pa moramo, da se pravice potnikov med načini prevoza razlikujejo. Potovanje z letalom ni enako potovanju z avtobusom. Najpomembnejša razlika je pri številu malih in srednjih podjetij v panogi. Prepričan sem, da se vsi v dvorani zavedamo pomena zanesljivega in cenovno dostopnega avtobusnega prevoza za lokalno gospodarstvo, zato odločno podpiram uvedbo meje 250 km. Takih bremen preprosto ni prav naprtiti malim lokalnim podjetjem, ki izvajajo lokalne ali regionalne prevoze.
Glede na uvedbo te varovalke in dragocenost načela, na katerem temelji uredba, odločno podpiram kompromis.
Jim Higgins
Gospa predsednica, ta pobuda je zorela skoraj tri leta in z njo v zvezi sem izjemoma na strani Sveta, ne pa na strani Parlamenta.
Seveda moramo zavarovati pravice potnikov, še zlasti invalidov, če pa bi bil sprejet prvotni predlog, bi imel - kot je dejal že Philip Bradbourn - resne posledice za male prevoznike. Mnoge med njimi bi celo pahnil v stečaj. Zato je bil spravni postopek nujen, doseženi kompromis pa pomeni pravično ravnotežje med pravicami potnikov na eni strani in pravicami prevoznikov na drugi. Popolnoma soglašam z gospodom Bradbournom, da ne moreš izenačevati pravic potnikov v pomorskem prevozu, letalskem prevozu, železniškem prevozu in avtobusnem prevozu in jih urejati v enem svežnju. Zato govoriti o usklajenem svežnju preprosto ni izvedljivo in uresničljivo.
Rad bi izrazil priznanje predsedniku Odbora za promet in turizem, Brianu Simpsonu, ki je opravil odlično delo, poročevalcu gospodu Cancianu in našemu koordinatorju Mathieuju Groschu. Na koncu smo vendarle prispeli do pravičnega in uravnoteženega svežnja, ki bo koristil vsem prizadetim.
Oldřich Vlasák
(CS) Gospa predsednica, Evropski parlament je skupaj s Svetom v zadnjih letih sprejel zakonodajo o pravicah potnikov v letalskem in železniškem prevozu. Zato je logično, da sprejmemo še podoben ukrep za avtobusni prevoz, kljub temu, da evropski potniki še vedno dajejo prednost osebnemu prevozu in da se kakovost avtobusnega prevoza že sama po sebi hitro izboljšuje.
Naše prizadevanje in navdušenje za novo zakonodajo pa bi moralo imeti jasne meje. Smiselno je opredeliti temeljna merila Evropske unije za čezmejna potovanja in zaščititi ranljive skupine potnikov ter jim zagotoviti pravice. Po drugi strani pa prizadevanja za razširitev teh pravic na lokalne prevoze in poskusi zagotovitve čim večjih odškodnin in ureditve prav vsake podrobnosti pomenijo neumestno vmešavanje v delovanje notranjega trga. Vsaka nepotrebna dodatna obveznost očitno prinaša prevoznikom dodatne stroške, kar se bo na koncu odražalo tudi na cenah vozovnic.
Kot nekdanji župan sem zato z zaskrbljenostjo spremljal poskuse, da bi v uredbo zajeli tudi mestne in primestne prevoze. Vesel sem, da je pri tem zmagala zdrava pamet in zavarovala mestni in primestni promet pred pretiranim zakonskim urejanjem.
Ville Itälä
(FI) Gospa predsednica, rad bi se zahvalil vsem, ki so sodelovali pri oblikovanju kompromisa, še zlasti poročevalcu in gospodu Simpsonu, predsedniku Odbora. Čeprav kompromis, je to pomemben korak z vidika javnosti. Če pomislimo na zamude in izgubo prtljage, je zelo pomembno, da javnost ve, da smo sprejeli zakonodajo, ki ščiti njihove pravice.
Meja dolžine potovanja 250 kilometrov ni najboljša možna rešitev, niti ni tako uspešna, kot trdijo mnogi udeleženci razprave. Menim, da je to verjetno najšibkejša točka uredbe in da se bomo morali enkrat v prihodnje še vrniti k njej, po drugi strani pa gre za pomemben korak, ki znatno širi pravice invalidov in oseb z omejeno mobilnostjo. Z vidika javnosti je to natančno taka zakonodaja, kot jo moramo sprejemati.
Seán Kelly
Gospa predsednica, ta uredba niti ni tako slaba Nekaj stvari v njej je dobrih. Še posebej pozdravljam določbe v prid invalidom in osebam z omejeno mobilnostjo, obenem pa imam pomisleke, kakršne smo v razpravi že slišali, v zvezi z mejo 250 kilometrov. Ena rešitev preprosto ni primerna prav za vse. V Evropski uniji 27 različno velikih držav članic bi morali biti toliko prožni, da bi lahko uredba zajela vse.
Sam bivam 300 kilometrov od našega glavnega mesta. Avtobusne prevoze med podeželskimi predeli mojega volilnega okraja in prestolnico, Dublinom, opravlja uspešno malo podjetje. Določbe v tem predlogu bodo pomenile hud pritisk na to podjetje, še zlasti zvišane zavarovalne premije pa ga lahko pahnejo v stečaj. Če bo prenehalo poslovati, bodo njegovi uslužbenci izgubili delo, potniki pa prevoz. Zadevo bomo morali spremljati.
Ádám Kósa
(HU) Gospa predsednica, pozdravljam poročilo o pravicah potnikov v avtobusnem prevozu. Državljani EU, tudi osebe z omejeno mobilnostjo, bodo laže uporabljali ta način prevoza. Za kompromis so bila potrebna dolgotrajna posvetovanja. Pri tem sta se Evropski parlament in gospod Cancian do konca zavzemala za ljudi z omejeno mobilnostjo. Žal se je izkazalo, da je Evropski svet pri tej zadevi bolj kratkoviden in manj prožen. Globoko obžalujem, da se Evropski svet ne zaveda, da živimo v družbi, ki se hitro stara. Število ljudi z omejeno mobilnostjo bo čez noč poskočilo. Zavedati bi se morali, da ta težava čaka prav vsakega državljana EU in da bo prej ali slej vsakdo potreboval pomoč. Na koncu bi rad poudaril, da naše delo še ni končano. Dosežen je kompromis za štiri načine prevozov, zdaj pa je čas za sestavljanje enotne listine o pravicah potnikov, ki lahko potnikom v prihodnje olajša uveljavljanje pravic.
Olga Sehnalová
(CS) Gospa predsednica, Evropski parlament se pripravlja na glasovanje o pomembnem kompromisu, ki bo zelo okrepil pravice potnikov v avtobusnem prevozu. Pomembno se mi zdi, da kompromis poleg odškodnin za izgubljeno ali poškodovano prtljago in povračil cen vozovnic v primerih zamud ter drugih ukrepov vsebuje tudi razširitev pravic invalidov in oseb z omejeno mobilnostjo. Zlasti podpiram pravico invalidov do obveščanja in pomoči, vsaj v obsegu, dogovorjenem v spravnem postopku. Javni prevoz je temeljna in pomembna sestavina vsakdanjega življenja ljudi z omejeno mobilnostjo. Kompromisa ni bilo lahko doseči, zato bi rada tudi sama čestitala poročevalcu in vsem članom pogajalske skupine za opravljeno delo. S potrditvijo uredbe bomo vzpostavili skupni okvir varstva za vse vrste prevoza na evropski ravni, in čeprav nikakor ni idealen glede pravic potnikov, je resnično pomemben korak naprej.
Frédérique Ries
(FR) Gospa predsednica, skupaj z liberalci se bom danes vzdržala glasovanja o uredbi o pravicah potnikov v avtobusnem prevozu. Gre za zadnji dokument svežnja o varstvu potnikov, po letalskem, železniškem in pomorskem, ki pa je žal - kot smo že slišali - mnogo manj ambiciozen. Tako sta dejala med drugimi tudi gospod Simpson in gospod El Khadraoui v imenu poslanske skupine socialistov; natanko tako sta dejala. Tako bo uredba varovala ljudi le, če bo njihovo potovanje daljše kot 250 km. Če potuješ iz Bruslja v Amsterdam z letalom, si zaščiten, če potuješ z avtobusom, pa ne. To pa je še toliko bolj nepravično, bi lahko dodala, ker ta prevoz navadno uporabljajo manj premožni.
Tudi določbe o začetku veljavnosti niso smiselne, saj se lahko uveljavitev z različnimi odstopanji odloži do leta 2011. Imamo torej nove pravice, pa tudi odškodnine v primerih nesreč, zamud ali odpovedi. Za invalide je pomoč ključnega pomena, v resnici pa ne bo uvedena takoj, in še pomembneje, do nje ne bodo upravičeni vsi.
Michael Cramer
(DE) Gospa predsednica, prav je, da imamo zdaj urejene pravice potnikov, ki uporabljajo različna prevozna sredstva, to pa vseeno ne more skriti resnice, da je železniški prevoz, ki je okolju prijazen, spet v precej slabšem položaju od drugih načinov prevoza. Železniški prevozniki plačujejo pristojbine za uporabo prog za vsak prevoženi kilometer, za avtobusni prevoz pa to ne velja, torej imajo avtobusni prevozniki prednost. Vlaki so zajeti v sistem trgovanja z emisijami, avtobusi pa ne, kar pomeni še eno prednost za avtobuse in oviro za vlake. Če vlak zamudi, je treba povrniti potnikom 25 % cene vozovnice že po eni uri zamude. Pri avtobusih lahko zamuda znaša dve uri.
Vse te prednosti so nesprejemljive. Prav zato potrebujemo celovit pristop. Pravice potnikov morajo zajemati vsa prevozna sredstva, pa tudi temeljni pogoji morajo biti pravični. Ni prav, da en potnik prejme odškodnino šele po treh ali petih urah, drug potnik pa že po eni uri. Tu nas čaka še veliko dela in doseženi kompromis v tem smislu ni dober. Ne razumem, kako lahko okolju prijazni železniški prevoz ves čas potiskamo v slabši položaj.
Jaroslav Paška
(SK) Gospa predsednica, po zahtevnih pogajanjih v spravnem postopku smo dosegli zapleten sporazum o besedilu uredbe o pravicah potnikov v avtobusnem prevozu. Predlog uredbe sicer velja samo za linijske prevoze na razdaljah nad 250 km, vendar uvaja tudi nova pravila in zaščito za avtobusne potnike.
Najpomembnejša pridobitev za potnike je verjetno opredelitev njihovih pravic v primerih odpovedi prevozov ali zamud, saj uredba kaznuje prevoznike za organizacijske spodrsljaje z odškodnino v znesku do polne cene vozovnice, pri drugih izgubah pa v znesku do 50 % polne cene vozovnice. Edina zadeva, ki bi bila lahko po mojem mnenju urejena bolje, so izjeme pri uveljavljanju, ki omogočajo državam članicam do štiri leta odloga uveljavitve uredbe, nato pa še nadaljnja štiri leta odloga. Skupaj osem let možnega odloga se mi zdi predolg rok za uveljavitev uredbe.
Siim Kallas
član Komisije. - Gospa predsednica, rad bi se zahvalil cenjenim poslancem za njihove v glavnem naklonjene pripombe.
Naslednji izziv je uveljavitev uredbe. Ta naloga nas čaka v zvezi z vso zakonodajo o pravicah potnikov. Natančna dokončna uglasitev zakonodaje bo seveda dolgotrajen proces, vseeno pa menim, da bo doseženi kompromis verjetno uveljavljen v prihodnje v ustreznem aktu in da pomeni odlično izhodišče. Tudi iz načelnih razlogov je prav, da smo uvedli pravila za pravice potnikov tudi na področje avtobusnega prevoza, ki je zelo obsežno. Verjetno bo treba sprejeti še kak manjši kompromis, rešitve moramo še uglasiti in uveljaviti, vendar je doseženo izhodišče zelo pomembno, zato upam, da boste glasovali za uredbo.
Enikő Győri
predsedujoča Svetu. - (HU) Gospa predsednica, komisar, gospod Cancian, gospe in gospodje, rada bi dodala le dve pripombi v zvezi z zelo koristno razpravo, ki jo pravkar zaključujemo. Razprava je zelo točno ponazorila težave, ki smo jih morali premagati gospod Cancian, mi v Svetu, komisar in strokovnjaki. Vem, da nismo ustvarili prav najboljšega od vseh možnih svetov za avtobusne potnike, po mojem mnenju pa je glavno vprašanje, ali bodo razmere po uveljavitvi uredbe boljše. Prepričana sem, da je odgovor na to vprašanje odločno pritrdilen, avtobusni potniki bodo imeli v prihodnje v resnici več pravic, čeprav kompromis ni idealen.
Kompromis je pač vedno dogovor v zvezi s težkimi vprašanji. To spoznanje veje iz skoraj vseh govorov, ki smo jih slišali, namreč vprašanje, kje je meja, nad katero naj zagotovimo potnikom toliko pravic, da bomo hudo obremenili tako pomembne gospodarske akterje kot mala in srednja podjetja, za katere skušamo sicer skrbeti. Obenem pa smo si zelo prizadevali za zagotovitev dodatnih pravic potnikom. Zelo jasno lahko razumem tiste, ki vprašanje obravnavate z vidika ljudi z omejeno mobilnostjo. Prepričana sem, da smo tudi v tem smislu dosegli pomemben napredek. Ta del predloga uredbe se mi zdi dobro oblikovan in prepričana sem, da uredba pomeni pridobitev za te ljudi, prav res, še zlasti za te ljudi.
Rada bi samo še spomnila spoštovane poslance, da madžarsko predsedstvo usmerja ideja močne Evropske unije, take, ki širi pravice svojih državljanov in katere močne politike so vse posvečene državljanom. Prepričana sem, da je tudi sedanja razprava o zakonodajnem predlogu namenjena širitvi pravic državljanov Evropske unije. Še enkrat bi se rada zahvalila vsem sodelujočim za opravljeno delo in prepričana sem, da bo predlog uredbe gladko prestal glasovanje.
Antonio Cancian
Gospa predsednica, gospe in gospodje, skupaj z zahvalo vsem kolegom poslancem, ki so sodelovali v razpravi, bi rad izrazil tudi svoje prepričanje, da uredba sicer ni najboljša možna rešitev, je pa vse, kar smo lahko dosegli ob stališču, ki ga je zagovarjal Svet.
Zadeva je resnično pomembna, saj menim, da je ključno tako za promet kot za turizem - za obe panogi je pristojen Odbor za promet in turizem - da smo vzpostavili ravnotežje tudi pri tem načinu prevoza.
Gre za ravnotežje med nujno zaščito malih in srednjih podjetij - o tem smo v zadnjih urah obširno govorili - v sektorju avtobusnega prevoza na eni strani in prav tako nujnim varstvom pravic oseb z omejeno mobilnostjo, invalidov, starejših državljanov, oseb z začasno omejeno mobilnostjo in na splošno ranljivejših skupin uporabnikov, s čimer bo manjše tudi število sporov. Tako ravnotežje smo skušali doseči, ob sodelovanju vseh pa nam je to, upam, tudi uspelo.
Napoved prenovitve, ki smo jo slišali od gospoda Kallasa, se, menim, nanaša na skupno uredbo za vsa prevozna sredstva. Drži namreč, da vzpostavitvi enotnega trga prevoza še niso sledili ustrezni ukrepi za zaščito pravic potnikov. Komisar, močno upam, da nam bo ob sprejemu skupne uredbe uspelo vzpostaviti tudi skupen referenčni organ, skupno blagajno za vozovnice in enotno vozovnico za različne načine prevoza.
Še enkrat bi se rad zahvalil vsem kolegom poslancem, ki ste sodelovali v razpravi, vsem, ki ste spremljali to zadevo - še zlasti poročevalcem v senci - in vsem, ki ste vneto sodelovali v končnih pogajanjih. Moja zahvala gre tudi Odboru za promet in turizem, osebju sekretariata, Svetu, še posebej sodelavcem iz belgijskega predsedstva, nenazadnje pa tudi gospe Győri, ki je danes med nami.
Če dovolite, bi se rad zahvalil tudi Evropski komisiji, gospodu Kallasu in njegovim pomočnikom za konstruktivne prispevke, na katere smo lahko vedno računali, osebju sekretariata Spravnega odbora Evropskega parlamenta, ki se je izkazalo z veliko veščino in strokovnostjo - ki sta pri sprejemanju pomembnih odločitev v imenu naših državljanov nujni sposobnosti.
V celoti je šlo za dober preskus, ki je prinesel z vidika Parlamenta sijajen rezultat.
Predsednica
Razprava je končana.
Glasovanje bo potekalo opoldne.
Pisne izjave (člen 149)
Robert Dušek
Namen poročila o pravicah potnikov v avtobusnem prevozu je vzpostaviti pravico potnikov do zaščite, ki bo veljala po vsej Uniji, za vse potnike in za različne načine prevoza. Svet se ni strinjal s spremembami, ki jih je predlagal Evropski parlament, zato je bil potreben tako imenovani spravni postopek. Glavne točke doseženega sporazuma so v glavnem združljive s prvotnimi predlogi Parlamenta. Še zlasti pomembno je, da bo uredba zajemala vse linijske domače in čezmejne prevoze in da bodo lahko države članice do osem let uporabljale izjeme za linijske prevoze in še nekatere posebne prevoze. V primeru nesreče bodo imeli potniki pravico do odškodnine v znesku do 220 tisoč EUR za osebne poškodbe in do 1200 EUR za prtljago. Prevozniki morajo poleg tega v primeru nesreče zagotoviti osnovno pomoč (hrano, oblačila in zdravniško pomoč) ter prenočišče za največ dve noči. V primeru zamude, daljše od 120 minut, ali v primeru odpovedi prevoza morajo prevozniki potnikom omogočiti nadaljevanje potovanja, brezplačno nadaljevanje z drugim prevoznim sredstvom ali povračilo cene vozovnice. Če take možnosti ne more ponuditi, mora potnikom povrniti ceno vozovnice in plačati še odškodnino v znesku 50 % cene vozovnice. Sporazum zagotavlja tudi varstvo pravic invalidov in oseb z omejeno mobilnostjo. Zaradi vseh navedenih razlogov popolnoma podpiram sprejetje poročila.
Ian Hudghton
v pisni obliki. - Podpiram kompromis o pravicah potnikov v avtobusnem prevozu, ki zagotavlja pravico do prevoza, pravico do dostopnih informacij o prevozu, nalaga prevoznikom obvezno usposabljanje voznikov o vprašanjih o ravnanju z invalidi, zagotavlja pravico do odškodnine za poškodovane invalidske vozičke, vzpostavlja mehanizem za obravnavo pritožb za vse potnike in neodvisne državne organe za izvrševanje uredbe ter izrekanje kazni.
Na vseh avtobusnih vožnjah, daljših od 250 km, bodo imeli invalidi in ljudje z omejeno mobilnostjo na voljo posebno brezplačno pomoč, na postajališčih in na avtobusu, po potrebi pa tudi brezplačen prevoz spremljevalca.
Zlasti slepim in slabovidnim ljudem bodo veliko pomagale določbe o zagotavljanju dostopnih informacij o vožnjah in o usposabljanju voznikov o vprašanjih o ravnanju z invalidi.
Za samostojno življenje je nujno potreben dostop do prevoza. Brez enakopravnega dostopa do prevoza invalidi ne morejo hoditi na delo ali v trgovine in se udeleževati kulturnega življenje ter drugih prostočasnih dejavnosti.
Besedilo sicer ne obsega vsega, kar bi si želel, menim pa, da njegova potrditev in okrepitev pravic vseh potnikov invalidov pomeni velik korak pri vzpostavljanju enakih možnosti gibanja po Evropski uniji tudi za uporabnike psov vodnikov.
Jarosław Leszek Wałęsa
Podpiram zakonodajno resolucijo o skupnem besedilu, ki ga je odobril Spravni odbor, o Uredbi Evropskega parlamenta in Sveta o pravicah potnikov v avtobusnem prevozu in spremembi Uredbe (ES) št. 2006/2004. Glede na stabilno rast tega prometnega sektorja menim, da je nujno urediti pravice in zaščito potnikov na ravni celotne EU, podobno, kot je to urejeno za potnike, ki uporabljajo druga prevozna sredsta, pa tudi zagotoviti enake pogoje za prevoznike, ne glede na to, iz katere države članice so in s kakšno obliko prevoza se ukvarjajo. Ker so te pravice usmerjene posebej na potrebe invalidov in oseb z omejeno mobilnostjo, ta pobuda zasluži našo podporo. Ključnega pomena je, da resolucija uvaja pravico potnikov, poškodovanih v prometni nesreči avtobusa, do odškodnine. Po njenih določbah bodo potniki upravičeni do odškodnine v primeru smrti ali telesne poškodbe ter v primeru, če se bo njihova prtljaga zaradi nesreče izgubila ali poškodovala.
Artur Zasada
Rad bi čestital gospodu Cancianu za opravljeno delo. Veseli me, da nam je končno uspelo doseči dogovor v Spravnem odboru. Naši osrednji dosežki so seveda pravice potnikov do odškodnine in pomoči v primeru nesreče, jamstva potnikom v primeru odpovedi in zamud ter zajamčene pravice invalidov in potnikov z omejeno mobilnostjo. Še posebej me veseli, da dokument zajema tudi potnike z omejeno mobilnostjo, kar sem že povedal, pri tem pa imam vseeno nekaj pomislekov: v letalskem prevozu niti letalske družbe niti letališča ne vedo natančno, katere potnike je treba obravnavati kot potnike z omejeno mobilnostjo. Prevozniki in letališča zaradi neznanja praviloma ne nudijo pomoči materam in očetom, ki sami potujejo z malimi otroki. Zato bi vas rad pozval k naslednjemu: naše delo se z glasovanjem o dokumentu na plenarnem zasedanju ne bo zaključilo. Naša dolžnost je spremljati, ali se bo uredba tudi ustrezno uporabljala.
Bogdan Kazimierz Marcinkiewicz
Rad bi se iskreno zahvalil poročevalcu za njegovo trdo delo, ki je bilo tudi izjemno uspešno. Potniki doslej niso imeli zagotovljene nikakršne zaščite na potovanjih z avtobusom, saj je bil ta način prevoza edini, ki ga ni urejala nobena uredba EU. Ena od posledic sprememb, ki jih uvajamo, je pravica potnikov do odškodnine v primeru prometne nesreče. Izredno pomembni novosti sta tudi pomoč, ki jo bodo morali invalidom zagotavljati prevozniki, in brezplačen prevoz spremljevalcev invalidov.
Ne tajim, da je bilo aktivno sodelovanje v prvem spravnem postopku po uveljavitvi Lizbonske pogodbe tudi zame osebno velik izziv. Med pogajanji, ki so se zavlekla pozno v noč, nam je z gospodom Cancianom uspelo izglasovati kompromis, po katerem so določbe uredbe obvezne pri dolžinah potovanj nad 250 km. Omeniti pa velja še eno pomembno točko, in sicer, da uredba zagotavlja 12 temeljnih pravic, ki zadevajo še zlasti invalide. Zdaj bi morali težišče delovanja prenesti na ustrezne akcije obveščanja državljanov Evropske unije o pravicah, ki jih uživajo od zdaj naprej.
Anneli Jäätteenmäki
Za zakonodajni akt o pravicah potnikov v avtobusnem prevozu, o katerem bomo glasovali danes, bi lahko rekli, da je neambiciozen. Vendar je kompromis, dosežen po hudih nasprotovanjih, vseeno boljši od nič. Obžalujemo lahko, da predlog uredbe zajema samo domače in čezmejne avtobusne prevoze, daljše od 250 km. Tako uredba Luksemburga, Malte in Cipra sploh ne bo zajela. Prav tako ni dobro, da bo zakonodaja začela veljati šele čez štiri leta. Štiri leta, morda celo osem let, je dolga doba za tistega, ki čaka na novo zakonodajo na avtobusnem postajališču.
Kompromis pa vsebuje tudi eno dobro rešitev. Prvotno stališče Sveta je predvidevalo samo tri temeljne pravice potnikov, neodvisne od dolžine vožnje. Veseli me, da jih končni kompromis vsebuje 12 in da je posebna pozornost posvečena potrebam invalidov in oseb z omejeno mobilnostjo. Uveljavitev uredbe bo invalidom olajšala potovanje z avtobusom. Njihov položaj bo tudi bolj enakopraven položaju drugih potnikov.
Ob uveljavitvi te zakonodaje morajo države članice poskrbeti za njeno učinkovito in ustrezno izvajanje. To ni le v prid invalidom in osebam z omejeno mobilnostjo, ampak tudi vsem drugim našim državljanom, ki potujejo z avtobusom.
Marian-Jean Marinescu
Uredba, o kateri glasujemo danes, pomeni zelo velik uspeh, saj je to prva zakonska ureditev pravic potnikov v avtobusnem prevozu. Po dveh letih težkih pogajanj so Evropski parlament in države članice dosegli sporazum o ključnih točkah, s katerim bodo usklajene pravice potnikov, ki uporabljajo to prevozno sredstvo. Med te točke spadajo odškodnina v primeru zamude ali odpovedi potovanja, odškodnina za izgubljeno ali poškodovano prtljago, pa tudi obveznost prevoznikov, da potnikom v primeru nesreče zagotovijo pomoč. Nediskriminatorna obravnava in pomoč invalidom in osebam z omejeno mobilnostjo ter pravica potnikov do informacij pred potovanjem in po njem so vključene v uredbo kot temeljne pravice, ki niso vezane na dolžino potovanja. Uredba ne uvaja nikakršnih novih tehničnih zahtev, ampak samo predpisuje obveznosti prevoznikov do potnikov.
Upoštevali smo tudi sedanje gospodarske razmere in njihov vpliv na podjetja, ki jih zajema uredba, saj smo predvideli štiriletno prehodno obdobje, ki ga je mogoče tudi enkrat podaljšati.
Menim, da bo uredba po začetku veljavnosti leta 2013 prispevala k uresničitvi našega cilja, da uskladimo in okrepimo pravice potnikov na ravni EU ne glede na izbrano prevozno sredstvo.
