Libanon (razprava)
Predsednik
Naslednja točka so izjave Sveta in Komisije o razmerah v Libanonu.
Janez Lenarčič
predsedujoči Svetu. - Cenjene poslanke, spoštovani poslanci. V zvezi z razmerami v Libanonu ostaja v središču diplomatskih dejavnosti Evropske unije in držav članic prizadevanje za mir, za stabilnost, gospodarski razvoj ter spoštovanje človekovih pravic v tej državi.
Prizadevamo si ohraniti in okrepiti suverenost, politično neodvisnost, ozemeljsko celovitost, enotnost in stabilnost Libanona. Evropska unija podpira libanonske demokratične institucije in legitimno vlado premiera Siniore.
Zaskrbljeni pa smo zaradi dolgotrajne ohromelosti libanonskih inštitucij. Ta traja že od novembra 2006, pri čemer se je novembra 2007 z izpraznjenim predsedniškim mestom še dodatno zaostrila. Kot veste so bile volitve, na katerih bi morali 25. marca voliti predsednika države, že sedemnajstič preložene, in sicer na 22. april.
Poleg tega, da je Evropska unija največji donator finančnih sredstev Libanonu, si z intenzivnimi diplomatskimi dejavnostmi prizadevamo tudi za razrešitev politične blokade v državi.
V tem okviru podpiramo napore Združenih narodov, Saudove Arabije in Arabske lige. Tako je Evropska unija podprla tridelni načrt, ki so ga soglasno sprejeli zunanji ministri držav članic Arabske lige. Ta načrt, kot je znano, predvideva takojšnjo izvolitev predsednika, oblikovanje vlade narodne enotnosti ter sprejetje nove volilne zakonodaje.
Kljub izraženi podpori temu načrtu libanonske politične stranke različno tolmačijo njegovo izvajanje. Za uresničitev predloga sta dve glavni oviri. Prva je notranja, saj se strani ne uspeta dogovoriti o zastopanosti v vladi, o razdelitvi ministrskih mest ter o novem volilnem zakonu. Druga ovira pa je povezana s Sirijo, ki se ne želi odreči svojemu vplivu v Libanonu.
Kljub vsemu je načrt Arabske lige, v tem trenutku, še vedno edina pobuda, ki lahko pripomore k razrešitvi politične blokade v državi. Pričakujemo, da bo generalni sekretar Arabske lige, gospod Moussa, nadaljeval s prizadevanji za razrešitev nastalih razmer. Evropska unija mu bo pri tem zagotovila vso podporo.
Nedavni vrh Arabske lige, ki je konec marca potekal v Damasku, žal ni prinesel želenih rezultatov za razrešitev razmer. Libanon je svoj protest ob vmešavanju Sirije v postopek izvolitve libanonskega predsednika izrazil tako, da na vrh ni poslal svojega predstavnika.
Dovolite, da ob tem poudarim zavezanost Evropske unije stališčem, zapisanim v več resolucijah Varnostnega sveta Združenih narodov o Libanonu.
Unija dokazuje svojo podporo prizadevanjem Združenih narodov tudi s sodelovanjem v misiji Združenih narodov v Libanonu. Največji delež vojaških sil prispevajo prav evropske države. Kljub številnim napadom, v katerih so bili doslej ubiti šesterica pripadnikov španskega kontingenta, ranjeni pa trije irski vojaki, misija poteka uspešno. Avgusta 2007 je bila podaljšana za eno leto.
Države članice Evropske unije podpirajo tudi ustanovitev posebnega sodišča Združenih narodov za Libanon na Nizozemskem. Prizadevamo si, da bi posebno sodišče začelo delovati v čim krajšem času.
Naj še omenim, da je leta 2007 začel veljati akcijski načrt med Evropsko unijo in Libanonom. Ta instrument je nadgradnja obstoječega sodelovanja v okviru Barcelonskega procesa in dejavnosti v tem okviru so že stekle.
Olli Rehn
komisar. - Gospod predsednik, najprej se zahvaljujem Parlamentu, da je na današnji dnevni red uvrstil Libanon. V zadnjem času smo pozornost namenjali veliko drugim dogodkom na Bližnjem vzhodu, zlasti tistim v Gazi. Vendar ne smemo pozabiti, da je Libanon strateško pomemben za regijo ter pomemben evropski partner.
Sedanje razmere v Libanonu so izjemno skrb vzbujajoče. Globoka politična kriza se nadaljuje: parlamentarno zasedanje za izvolitev predsednika je bilo 24. marca od novembra 2007 preloženo že sedemnajstič. Tudi vrh Arabske lige v Damasku ni zagotovil rešitve.
Čeprav so bile varnostne razmere sorazmerno stabilne brez večjih incidentov, sta se med prebivalci povečali napetost in zaskrbljenost. Zaradi nadaljevanja politične krize lahko nasilje izbruhne kadar koli, kar bo imelo nepredvidljive posledice za državo in njene prebivalce.
Skrb vzbujajoče je, da je Hezbolah po letu 2006 znova okrepil svoje vojaške zmogljivosti, zlasti glede na nedavne grožnje Izraelu po smrti Imada Mugnijeha. Poleg tega dolgotrajna kriza negativno vpliva na družbeno-gospodarske razmere v Libanonu.
Kot veste, Evropa na različnih ravneh pomaga Libanonu: še vedno največ prispevamo začasnim silam Združenih narodov v Libanonu (UNIFIL), pri čemer je bila Evropska unija najpomembnejša darovalka na III. pariški konferenci. Odločno podpiramo pobudo Arabske lige od začetka njenega izvajanja januarja 2008, pri čemer nam instrumenti Skupnosti omogočajo, da se ustrezno odzovemo na nekatere največje izzive.
Evropska sosedska politika je postala glavni instrument za podporo libanonskemu reformnemu procesu ter zagotavljanje gospodarske in družbene stabilizacije, čeprav sedanji politični zastoj resno ogroža prizadevanja za reforme.
Katere so naše prednostne naloge za bližnjo prihodnost? Naša ključna prednostna naloga ostaja zagotavljanje stalne podpore izvajanju pobude Arabske lige. Kljub vsem težavam ima ta pobuda široko podporo in je trenutno edina možnost za rešitev. Pomemben datum v tem procesu bo 22. april, ko naj bi parlament na zasedanju izvolil predsednika.
Nedavno je bila predložena zamisel o organizaciji posebnega libanonskega vrha v okviru Arabske lige. Če bo uresničena, moramo preučiti možnosti za zagotovitev najboljše podpore tej pobudi. Vendar moramo upoštevati, da Arabski ligi trenutno predseduje Sirija.
Jasna in stalna zavezanost k popolnemu izvajanju resolucij Varnostnega sveta v zvezi z Libanonom je še vedno bistvena in ključna. Objavi naslednjih poročil o izvajanju resolucij Varnostnega sveta ZN št. 1559 in 1701 maja in julija 2007 bosta zato bistvena mejnika.
Še naprej si moramo prizadevati tudi za ohranitev mirovnega procesa na Bližnjem vzhodu, ki vpliva na Libanon. Še naprej bom v tesnem stiku s partnerji četverice in veselim se konference za Bližnji vzhod, ki jo Evropski parlament načrtuje v drugi polovici tega leta.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
v imenu skupine PPE-DE. - (ES) Gospod predsednik, kot so nam povedali predstavniki predsedstva Sveta in Komisije ter visoki predstavnik gospod Solana na včerajšnjem zasedanju odbora za zunanje zadeve, na zadnjem vrhu Arabske lige v Damasku ni bilo doseženih nobenih rezultatov, povedano v diplomatskem jeziku.
Predsednik libanonskega parlamenta, Nabih Beri, je že 17. preložil glasovanje o izvolitvi predsednika. Ta odločitev ni bila sprejeta zaradi pomanjkanja soglasja o kandidatu za predsednika, ki je, kot je vsem znano, maronitski kristjan, niti zaradi pomanjkanja soglasja o vrhovnem poveljniku vojske, Michelu Suleimanu. To je bilo nam, delegaciji poslancev Evropskega parlamenta, ki smo se v Damasku sestali z namestnikom predsednika vlade, ministrom za zunanje zadeve in predstavniki libanonskih opozicijskih strank, kot sta Hezbolah in Amal, popolnoma jasno.
Težava, gospod predsednik, je le v porazdelitvi moči, pri čemer gre za oblikovanje manjšin, ki lahko preprečijo sprejetje odločitev v libanonskem svetu ministrov, ter za dodelitev funkcij vodje tajne službe in vrhovnega poveljnika vojske. Celoten položaj, kot je komisar pravilno povedal, resno ogroža verodostojnost, delovanje in mednarodno podobo države.
Zato želimo, da Evropski parlament sedanjo opozicijo pozove k zagotovitvi rešitve, pri čemer mora ta dati prednost interesom države pred temi notranjimi vprašanji, da si bomo lahko še naprej prizadevali za mirno vzpostavitev suverenega, demokratičnega, svobodnega in trdnega Libanona, kot smo si v okviru misije EU za opazovanje volitev, ki jo je spodbujala Komisija.
Pasqualina Napoletano
v imenu skupine PSE. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, znova se govori o vojni v Libanonu. Brezizhoden političen položaj, pri čemer je bil sklic parlamenta za izvolitev predsednika republike preložen že 27-krat, se lahko še poslabša ter povzroči ponoven spor med Arabci in okrepi za zdaj prikrito napetost med Iranom, Hezbolahom in Izraelom.
Kot je bilo omenjeno, je bil vrh Arabske lige v Damasku neuspešen. Medtem ko predsednik vlade Fouad Siniora in predsednik libanonskega parlamenta Nabih Beri svoje napore usmerjata v zunanjepolitične dejavnosti. Ti dve vzporedni diplomaciji, ki med seboj ne komunicirata, predstavljata neuspešen dialog med večino in opozicijo, ki se vleče že mesece.
Menim, da mora kakršen koli poskus reševanja krize v Libanonu nujno upoštevati razmere v državi in mednarodne razmere. Vse libanonske sile imajo trdne povezave s tujino, pri čemer so nekatere trdnejše od drugih. Zaradi tega bo zelo pomembno oceniti rezultate vrha med Egiptom in Saudovo Arabijo, ki poteka danes v Šarm el Šejku. Koristno bi bilo čim prej sklicati izredno zasedanje ministrov Arabske lige, kot je predlagal predsednik vlade Siniora, da se Damask prisili v spoštovanje neodvisnosti Libanona.
Vendar v zvezi s tem poudarjam, da je treba izvesti analizo edinstvenih družbeno-gospodarskih razmer, v katerih je kljub povojni krizi Libanon leta 2007 zabeležil štiriodstotno rast BDP. Kljub temu so družbene razmere zelo težke. Sindikati so za 7. maj napovedali splošno stavko, s čimer si prizadevajo za dvig minimalnih plač, medtem ko po podatkih Združenih narodov milijon od štirih milijonov Libanoncev živi pod pragom revščine z manj kot dvema dolarjema na dan.
Če želimo pomagati pri iskanju rešitve, moramo zagotoviti, da bodo upoštevali 22. april, ker se zdi, da namere do 21. avgusta ne bodo uresničene. Kandidat za predsednika je napovedal, da bo na ta datum odstopil s položaja vrhovnega poveljnika vojske, ker je dosegel starostno mejo. Če do tega datuma rešitve ne bo, bo kriza zajela tudi vojsko, pri čemer bo general Suleiman dokončno odstopil od kandidature.
Končala bom z besedami predsednika vlade Siniora: "Libanon ni mogoče voditi iz Damaska, vendar ga tudi ni mogoče voditi proti Damasku." Menim, da je to uravnoteženo stališče in merilo za kakršno koli pobudo Evropske unije.
Marco Pannella
v imenu skupine ALDE. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, skoraj v celoti se strinjam z izjavo gospe Napoletano. S "skoraj" mislim, da moramo ne nazadnje vsekakor upoštevati Damask ter druge prestolnice, vendar zlasti dejstvo, da se v Libanonu zdaj spopadajo z očitno novo obliko politike sistematičnih umorov nasprotnikov. Bolj priljubljeni kot so bili, večja je bila verjetnost, da bodo nekdanji komunistični voditelj in vsi ostali umorjeni v teh številnih atentatih.
Zato lahko in moramo pozornost nameniti diplomatski razsežnosti, vendar če ne bomo upoštevali, da se zdaj na Bližnjem vzhodu, kot smo se v Evropi leta 1937, 1938 in 1939, soočamo s politiko umorov ter politično realnostjo žrtev v imenu svobode in celo sovražnikov, potem menim, da ne bomo našli prave usmeritve, ki jo lahko zagotovi le Evropa ob zavedanju, da so se morale za njen nastanek države odpovedati suverenosti, zaradi česar v Evropi v zadnjih letih ni bilo vojn, razen v Jugoslaviji in drugod. To je bil pogoj v Evropi in mora biti tudi na Bližnjem vzhodu: temelje morata predstavljati svoboda in spoštovanje človekovih pravic ter ne izgnanstvo in izsiljevanje diktatur iz 30. let 20. stoletja in sedanjih diktatur na Bližnjem vzhodu.
Konrad Szymański
Gospod predsednik, jasno je, da nimamo popolnega vpliva na razmere v Libanonu. Vendar se zdi, da nismo storili vsega, kar bi lahko, da bi Hezbolahu preprečili destabilizirati Libanon. Ta organizacija je odgovorna za teroristične napade v Libanonu, vključno z napadi januarja 2008, tarča katerih so bila območja, ki so v pristojnosti začasnih sil Združenih narodov v Libanonu (UNIFIL). Hezbolah je zasebna vojska, ki ob podpori Irana in Sirije uničuje to nekoč uspešno državo. Zato je treba Hezbolah nujno umestiti na evropski seznam terorističnih organizacij. Le na ta način lahko učinkovito preprečimo njihove dejavnosti med islamskim prebivalstvom v Evropi. Le tako lahko preprečimo stekanje evropskega denarja v to organizacijo.
Ob tej priložnosti bi opozoril tudi na sramotne pogodbe o energiji, ki sta jih podpisala Švica in Iran. Švicarskim politikom je treba jasno povedati, da imajo od tega denarja koristi tudi teroristi v Libanonu.
David Hammerstein
v imenu skupine Verts/ALE. - (ES) Hvala, gospod predsednik. Predsednik Pöttering, želim vam predložiti poseben predlog, in sicer da bi različne libanonske parlamentarne voditelje povabili v Evropski parlament, zato da bi razpravljali o predlogih Arabske lige ter spodbudili delovanje parlamentarne diplomacije, zato da ne bomo ostali ravnodušni do razmer, v katerih so Libanonci postali lutke geopolitične igre, ki je zelo nevarna za njih in za mir na Bližnjem vzhodu.
Ta predlog bi lahko izvedli v naslednjih nekaj tednih, saj zaradi vedno slabših razmer v Libanonu ne smemo ostati ravnodušni, pri čemer je libanonska demokracija eden od najšibkejših členov na Bližnjem vzhodu.
Ne smemo dovoliti, da bi posledice krize med Iranom in Združenimi državami ter Iranom in Izraelom občutil Libanon.
Podpreti moramo pobudo Arabske lige v zvezi z zavezo o izvolitvi novega predsednika.
Še naprej moramo podpirati mednarodno sodišče v zvezi z umorom Rafika Haririja. Zaskrbljeni smo zaradi zamude pri preiskavi, zaradi česar je težko zaščititi ključne priče primera, kot je sirski državljan Mohamed Al Sidik, ki je pred kratkim izginil.
Evropska unija mora izvajati čim večji pritisk, da bosta Sirija in Iran prenehala ovirati rešitev političnega konflikta v Libanonu in podprla predlog Arabske lige o izvolitvi novega predsednika.
Zaskrbljeni smo tudi nad nenehnim tihotapljenjem orožja v državo, namenjenega oboroževanju nezakonite milice. Libanonska vojska mora imeti monopol na področju vojaške dejavnosti ter nadzor nad svojim ozemljem.
Vittorio Agnoletto
v imenu skupine GUE/NGL. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, Libanonci in demokratična civilna družba v tej državi so žrtve politične krize, o kateri odločajo drugi.
Združene države želijo Libanon izrabiti za nasprotovanje Siriji in Hezbolahu kot del svojega proizraelskega stališča, pri čemer si prizadevajo stabilizirati območje, ki ga je prizadela njihova nezakonita vojna proti Iraku, ter utrditi vojaško moč Izraela. Ne smejo si privoščiti, da bi izgubile Libanon. Po drugi strani se Iran in Sirija ter njuni zavezniški režimi borijo za politično, vojaško, jedrsko in regionalno prevlado v Libanonu. Pri tem jim je vseeno za nasilje, celo fizično nasilje nad Libanonci. Tudi oni ne želijo izgubiti Libanona.
Evropska unija se ne sme postaviti na nobeno stran v tem mednarodnem merjenju moči. Kot Evropejci moramo storiti vse, kar lahko, da bo Libanon ostal politično združen, pri čemer moramo zaščititi njegovo suverenost in spodbuditi dialog med vladno koalicijo, Hezbolahom in generalom Aounom, s poudarkom najprej na predsedniških volitvah. Izvoljenega kandidata morata podpirati obe strani. To je Libanon. Posvetna in večverska narava države je dragoceno bogastvo za celotno mednarodno skupnost in zlasti za Evropo.
Bastiaan Belder
v imenu skupine IND/DEM. - (NL) Gospod predsednik, kako je mogoče prekiniti politično brezizhodnost v Libanonu? Odgovor je dejansko zelo preprost in prepričan sem, da ga poznata tudi Svet in Komisija. Kakor koli že, moj jasen odgovor je: začnimo z razorožitvijo Hezbolaha. Zelo učinkovita, dobro oborožena organizacija, ki je zunaj dosega sodnih organov, ovira normalno delovanje libanonskih državnih institucij in je do zdaj onemogočala sklenitev nacionalnega političnega kompromisa.
Pogosto je težko uresničiti preproste odgovore na mednarodne krize. To zagotovo velja za nujno razorožitev Hezbolaha, navsezadnje ponovno obstaja nevarnost državljanske vojne. Na drugi strani Hezbolah kot vojaška sila na področju nacionalnih zadev zagotavlja vpliv dveh velikih sponzorjev, Sirije in Islamske republike Iran. Posledice so jasne: resna grožnja nadaljnjih nasilnih spopadov s sosednjo državo Izrael. Poleg tega je povezava s sedanjo jedrsko usmeritvijo Teherana očitna.
Svet in Komisija, kako se bo Evropa lotila reševanja te dileme v zvezi z Libanonom?
Gospod predsednik, imam še eno kratko vprašanje. V skladu z novicami iz današnjega tiska v Združenih državah naj bi Bolgarija denar iz trgovine z drogami namenjala za Hezbolah. Prosim, da Svet obrazloži položaj. Menim, da je zelo resno, da država članica EU s trgovino z drogami služi denar za Hezbolah.
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou
(FR) Gospod predsednik, komisar, predsedujoči Svetu, gospe in gospodje, zelo sem zadovoljna z današnjo razpravo. Kljub vsem poskusom in pobudam evropskih organov menim, da se obnašamo, kot da smo ljudi prepustili usodi zaporednih političnih kriz.
Te razmere obravnavamo na neustrezen način. Očitno se ne zavedamo, da so razmere v Libanonu povezane z izzivi na Bližnjem vzhodu, pri čemer so ti izzivi ključni za mednarodno varnost in mir ter strateške načrte EU za Sredozemlje in Bližnji vzhod.
Menim, da mora Evropski parlament jasno razumeti, da moramo v EU spoštovati zaveze iz našega partnerstva z Libanonom. Te nas zavezujejo, da podpremo zakonito izvoljeno vlado, ki je bila sestavljena po zadnjih volitvah v skladu z zakonodajnimi zahtevami, pri čemer je zdaj tarča napadov in groženj.
Podporo moramo podkrepiti z dejanji. Kot je povedala že gospa Napoletano, ne namenjamo dovolj sredstev, ker nas zanima izid, ki bo razrešil krizo in zagotovil izhod iz negotovosti. Pogoj za ta izid so institucije, ki delujejo. Parlament mora delovati kot forum za demokratični dialog in državni nadzor; izražati mora raznolikost, ki je bistven del libanonske identitete.
Omenjeni parlament je še vedno zaprt, ne le za volitve predsednika republike, ampak za celotno delo. Za izhod iz te krize mora biti nemudoma izvoljen predsednik republike ter sestaviti je treba novo vlado v skladu z ustavo. Regionalne sile, ki med seboj tekmujejo, ne smejo imeti glavne besede, kot se zdi, da se zdaj dogaja pri predsedniških volitvah. Podpreti moramo tudi Libanonce, ki si prizadevajo za resnico v zvezi s političnimi umori. Na ulicah protestira več sto tisoč ljudi z napisi "Zahtevamo resnico".
EU mora v regiji ukrepati učinkoviteje in strateško. Spodbujati moramo odgovornost in resnične interese. Najti moramo mogoče rešitve ter zagotoviti mir v državah na tem območju in v arabskih državah. Vzpostaviti je treba razumevanje in nacionalni dialog.
Naj končam z optimističnim komentarjem. Menim, da so politične sile ravnale odgovorno. Dogodki bi lahko sprožili državljansko vojno in udar, vendar se to ni zgodilo. Zato čim bolje izkoristimo te pozitivne elemente.
Béatrice Patrie
(FR) Gospod predsednik, gospe in gospodje, kot predsedujoča delegaciji za odnose z državami Mašreka me veseli, da je na današnjem dnevnem redu tudi razprava o Libanonu.
Kriza, s katero se država spopada že več mesecev, ne zajema le predsedniških volitev in sestave vlade. Vemo, da je težava v samih temeljih političnega sistema, ki so odvisni od težavnega ravnovesja med različnimi verskimi skupinami v Libanonu.
Vprašljiv je tudi položaj, ki ga Libanon želi zavzeti v regiji. Želi biti letalonosilka Združenih držav in njenih zaveznic v regiji ali imeti vodilni položaj v okviru tako imenovanega šiitskega polmeseca? Menim, da Libanonu ni treba izbirati med ameriškim in sirsko-iranskim taborom. Edina zanesljiva odločitev je, da se odloči za Libanon.
Evropska unija se ne sme vmešavati v libanonske notranje zadeve. Evropi ni treba izbirati med koalicijami. Evropska unija lahko ponudi pomoč posrednika, pomaga libanonskim strankam vzpostaviti minimalno raven medsebojnega zaupanja, kar je pogoj za sklepanje sporazuma, ter si prizadeva za oblikovanje procesa za doseganje razumevanja in kompromisa.
Prav je, da podpiramo načrt Arabske lige, ki temelji na trojnem soglasju: en predsednik, ena vlada nacionalne unije ter reforma volilne zakonodaje, ki bo vsem sestavnim delom libanonske družbe zagotavljala pravično zastopanost. To je osnovni pogoj za sekularizacijo, ki je določena v taifskem sporazumu in ki jo podpira večina Libanoncev.
Podpirati moramo vse pobude, da se to doseže. V zvezi s tem je predlog Nabiha Berija, predsednika libanonskega parlamenta, o oživitvi nacionalnega dialoga pozitiven znak. Še naprej moramo podpirati Libanon, ki želi biti suveren in združen ter imeti vzpostavljen mir.
Carlos Carnero González
- (ES) Gospod predsednik, zdi se mi, da je bilo plenarno zasedanje Evrosredozemske parlamentarne skupščine eden od redkih dogodkov, na katerem so libanonski poslanci, izvoljeni leta 2005, svobodno odločali, saj je, kot so pokazali tragični dogodki, zelo nevarno biti libanonski poslanec.
Menim, da nas nekateri želijo prepričati, da za Libanon ni rešitve, zaradi česar Libanon ni sposoben biti samostojna, suverena in demokratična država. Proti temu se moramo boriti tako, da podpremo libanonske institucije in načrt Arabske lige ter zahtevamo odpravo vseh ovir, ki preprečujejo vzpostavitev miru in razumevanja v državi.
Evropa Libanonu še ni obrnila hrbta, pri čemer naj vas spomnim na sodelovanje veliko evropskih vojaških enot v okviru začasnih sil Združenih narodov v Libanonu (UNIFIL 2) in na številne žrtve, kot je izpostavil Svet.
Naša politična prisotnost je enakovredna vojaški. Smo omejeni, vendar moramo v okviru omejitev svojih zmogljivosti prositi sile zunaj regije in Libanon, da sklenejo sporazum, saj brez njih ne bo mogoče doseči miru ali družbeno-gospodarskega razvoja v korist ljudi na Bližnjem vzhodu.
Eija-Riitta Korhola
Gospod predsednik, nedavni vrh Arabske lige je bil neuspešen. Na vrhu pomembna vprašanja zaradi odsotnosti ključnih udeležencev niso bila razrešena.
Zaradi libanonske politične krize in vedno slabših varnostnih razmer mora EU izboljšati politični dialog ter pomagati pri ponovni vzpostavitvi pravne države in demokracije. Čeprav je akcijski načrt EU-Libanon za prednostno nalogo določil učinkovito izvajanje mednarodnih zavez Libanona v zvezi s človekovimi pravicami in temeljnimi svoboščinami, je bil dosežen zanemarljiv napredek. Zaradi nedelujočih institucij in vedno slabših gospodarskih razmer so nastali družbeni nemir in protesti. Brez državnih institucij, ki so se sposobne odzivati, bo neuspešna tudi nedavna stavka učiteljev.
Sedanje politične razmere ogrožajo program reforme evropske sosedske politike, vendar lahko evropska sosedska politika spodbudi politično razpravo, ki bo osredotočena na težavna vprašanja in ne na merjenje moči. Partnerstvo v okviru evropske sosedske politike nagrajuje napredek. Libanon ne sodeluje najbolje v okviru evropske sosedske politike, vendar ne smemo dovoliti, da se ta politika sprejme iz strateških razlogov.
Miroslav Mikolášik
(SK) Kot član delegacije Euromeda/barcelonskega procesa spremljam libanonsko vprašanje in moram žal reči, da Libanon sicer ima zakonito parlamentarno večino, vendar je ta večina ustrahovana in parlament sploh ne zaseda.
Po umoru Rafika Haririja, ki je bil znan in spoštovan, še ni bilo predsedniških volitev in država kot celota ni sposobna najti politične rešitve za ta zapleteni položaj. Poslanci libanonskega parlamenta, s katerimi sem se pred kratkim srečal na zadnjem zasedanju Euromeda v Atenah in tukaj v Bruslju, so nam poročali o groznih razmerah. V Libanonu imajo občutek, da ima dejansko Sirija politično moč v državi, zlasti v južnem Libanonu, v katerem Hezbolah z izstreljevanjem raket na severni del Izraela vsak dan ogroža to območje. Iran te razmere podpira in menim, da ta os ni pripravljena sprejeti demokratičnih sprememb.
Kolege in vse prisotne iz Sveta in v tem Parlamentu pozivam, da sprejmejo ukrepe za zagotovitev takojšnje pomoči Libanonu.
John Purvis
Gospod predsednik, tudi jaz sem član delegacije za odnose z državami Mašreka in Libanon je resnično v zelo tragičnem položaju.
Vendar moram Svetu in Komisiji povedati, da sem ob poslušanju vaših izjav ta popoldan razočaran nad vašo nesposobnostjo. Odgovornost prelagate na prav tako nesposobno Arabsko ligo.
Zdi se, da nismo dosegli napredka, pri čemer menim, da bi Evropa lahko imela odločilnejšo vlogo pri vprašanju Libanona in celotnega Bližnjega vzhoda. Razmere le opazuje in ne ukrepa. Svet in Komisija, ali lahko namesto praznih besed zavzamemo trdnejše evropsko stališče v zvezi z vprašanjem Bližnjega vzhoda?
Bogusław Sonik
(PL) Gospod predsednik, strinjam se s tistimi, ki so rekli, da mora Evropa takoj predložiti pobudo, ter s predlogom gospe Patrie, predsedujoče delegaciji, da moramo libanonske voditelje povabiti, da nam v našem parlamentarnem forumu povedo, kaj dejansko ovira sklic parlamenta in proces izvolitve predsednika. Menim, da potrebujemo tudi jasno politiko glede Sirije. Ključ do celotne politike glede Libanona je Damask. Ne moremo ločiti svoje politike glede Sirije od stališča v zvezi z Libanonom.
V zvezi s pogajanji med Izraelom in Sirijo glede Golanske planote, ki naj bi se ji Izrael odpovedal, je treba Siriji postaviti pogoj, in sicer da ima Libanon pravico biti demokratična država.
Janez Lenarčič
predsedujoči Svetu. - Zelo pozorno sem poslušal stališča spoštovanih poslank in poslancev v današnji razpravi in za začetek naj ugotovim, da obstaja precejšnje strinjanje s tako strani Parlamenta kot s strani Sveta, da je skrajni čas, da se stanje v Libanonu premakne z mrtve točke.
In Svet si za to prizadeva. Na več načinov. Nekateri, med njimi gospa Kratsa-Tsagaropoulou, gospa Napoletano, ste poudarili, da pošiljanje denarja in finančnih sredstev v Libanon ni dovolj. In da tudi izvolitev novega predsednika, sama po sebi, še ne bo dovolj.
To je res, vendar Evropska unija v Libanonu in v zvezi z Libanonom počne mnogo več. Tu bi se rad zahvalil gospodu Carnero Gonzálezu, ki je, podobno kot jaz, v uvodnem nastopu poudaril velik angažma Evropske unije v vojaštvu, na varnostnem področju, ki je tudi že terjal žrtve. Vendar tudi to še ni dovolj. Potrebno je, in s tem se predsedstvo Sveta strinja, potrebna je tudi politična vloga Evropske unije.
A v tej fazi ne smemo pozabiti na dejstvo, da je na mizi načrt Arabske lige, ki ga Evropska unija podpira, da potekajo napori generalnega sekretarja gospoda Mousse, ki jih velja podpreti in ki jih Evropska unija podpira. In s tem bomo nadaljevali.
Svoje ravnanje v zvezi z Libanonom bomo prilagajali glede na nadaljnji potek dogodkov. Rekel sem že tudi, da sama izvolitev predsednika še ne bo rešila vseh težav. Potrebno bo tudi oblikovanje nove vlade, potrebna bo volilna reforma, vendar si bomo za vse to prizadevali še naprej.
Dejstvo je, da bo in da bi rešitev politične krize vplivala tudi na gospodarske razmere v državi. In Svet in Evropska unija ostajata privržena podpori Libanonu pri teh prizadevanjih.
Gre za državo, ki ima ogromen potencial, zato ji želimo pomagati in smo ji odločeni pomagati po svojih najboljših močeh, ker si želimo, da bi Libanon čim prej dosegel politično stabilnost in svoj ponovni gospodarski razcvet.
Olli Rehn
komisar. - Gospod predsednik, zahvaljujem se poslancem za zelo pomembno in odgovorno razpravo. O vsebini razprave bom poročal kolegici Beniti Ferrero-Waldner.
Menim, da se Parlament, Svet in Komisija strinjajo, da moramo Libanon, ki je že dolgo naš partner, še naprej podpirati v tem kritičnem obdobju. Glede na zapletenost izzivov, s katerimi se zdaj spopada Libanon, je bistveno, da evropske institucije čim bolj uskladijo svoja prizadevanja in v celoti izkoristijo svoje zmogljivosti. Evropski parlament je že v preteklosti pomembno prispeval k našemu sodelovanju z Libanonom. Dober primer je evropska misija za spremljanje parlamentarnih volitev leta 2005.
Ena od ključnih nalog v prihodnosti je pomagati libanonski demokraciji, da bo postala močnejša ter se bo lahko spopadala z izzivi, kot je sedanja kriza. Volilna reforma je bistven del vsake pobude, ki naj bi imela dolgotrajen učinek na libanonski politični sistem. V zvezi s tem bo lahko - in verjamem, da bo - Evropski parlament s svojim strokovnim znanjem in izkušnjami imel ključno vlogo.
Res je tudi, da so konflikti v regiji med seboj povezani, kot je poudarilo več govornikov. Kot veste, Libanon in Izrael nikoli nista sklenila mirovnega sporazuma. V Libanonu je 400 000 palestinskih beguncev, med drugim tudi zato, ker Izrael in Palestinci še niso sklenili mirovnega sporazuma. Eden od razlogov za delovanje Hezbolaha je izraelska okupacija kmetij na območju Šeba. Zato se lahko s stališča Evropske unije trajnostna in dolgoročna rešitev doseže le s celovitim pristopom k mirovnemu procesu. Zagotovitev rešitve na enem področju mirovnega procesa bo pomagala pri zagotavljanju rešitev na drugih področjih, vendar je napredek na enem področju mogoč le, če je dosežen tudi na drugih. Zagotovo lahko sklenitev sporazuma med Izraelom in Sirijo prispeva k zmanjšanju napetosti v Libanonu, zato smo v celoti podprli sedanji politični proces. Upamo, da se lahko ta napredek pravočasno razširi tudi na druga področja.
Predsednik
- (FR) Razprava je končana.
Glasovanje bo potekalo na naslednjem delnem zasedanju v Strasbourgu.
