-2050: A jövő ma kezdődik - Az éghajlatváltozással foglalkozó jövőbeni integrált uniós politikára vonatkozó ajánlások (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Florenz úr által az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottság nevében benyújtott, 2050: A jövő ma kezdődik - Az éghajlatváltozással foglalkozó jövőbeni integrált uniós politikára vonatkozó ajánlások című jelentése.
Karl-Heinz Florenz
előadó. - (DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Először is szeretnék jó reggelt kívánni képviselőtársaimnak, akikkel hónapokon keresztül dolgoztunk ezen az éghajlatváltozási jelentésen. Nagyon hálás vagyok Önöknek azért az őszinte és együttműködő hozzáállásért, amelyet a munka során tanúsítottak a jelentés összeállítása érdekében.
A horizontális bizottságként alkalmazatott eljárás új volt. Nem csoportosan folytattunk megbeszéléseket a szakértőkkel, hanem beszélgettünk a közlekedési szektorban dolgozó személyekkel, és - nagyon helyesen - a gazdasági szektor, és természetesen az energetikai szektor szakértőivel is. A folyamat során egyértelmű volt, hogy a vita első órái s napjai meglehetősen keménynek bizonyultak, mivel új volt a téma. Itt szeretnék újból köszönetet mondani elnökünknek és jó barátomnak, Sacconi úrnak, aki mindig kiválóan és tisztességesen elnökölt az üléseken.
A mára elért eredmények lényege - mint azt már megjegyeztük -, hogy ez a horizontális együttműködés hatalmas lehetőségeket kínál, és a következő Parlament összeállítása során gondoskodnunk kell arról, hogy az emberek többet beszélgessenek egymással, és ne csak egymással szembenálló, elkülönült csoportokat hozzunk létre.
Ez volt ennek a bizottságnak a legnagyobb előnye. Igen magas rangú szakértőket hívtunk meg, például a Nobel-békedíjas Rajendra Pachaurit, valamint a tudomány, a kutatás és -természetesen - a politika területén tevékenykedő szakértőket. Mára végre olyan eredménnyel rendelkezünk, amely bizonyítja, hogy a jelentés rendkívül pozitívnak bizonyult.
Tisztában vagyunk azzal, hogy a tilalmak, a szankciók és a cselekvések nagyon kevés eredményt érnek el. Ehelyett inkább a tudatossággal kapcsolatos változásokat, az innovációt és a motivációt kell ösztönöznünk. Azt kell célul tűznünk, hogy az európai mérnökök minden reggel úgy keljenek fel, hogy örömüket lelik a mai világban hatékonyabban működő gépek megépítésében, hogy jobban és sokkal hatékonyabban használhassuk fel gyermekeink nyersanyagkészleteit.
A jelentés emellett őszinte is. Megállapítottuk, hogy nincs a kezünkben semmiféle csodafegyver. Nincs egy olyan kapcsoló, amit Brüsszelben, Balin, vagy pedig decemberben Lengyelországban felkapcsolhatnánk; viszont van nagyon sok intézkedés, amit megtehetünk. Pontosan ebben rejlik a lehetőség: lehetőség arra, hogy egyértelművé tegyük az emberek számára, hogy ők maguk viselik a felelősséget ennek az éghajlatváltozásnak az egyharmadáért, például házaik fűtésével. Polgárokként azonban valamennyien felelősek vagyunk harmadrészben, többek között a mobilitás és annak minden vonzata miatt, harmadrészben pedig az ipar is felelős. Ezért a jelentés mindenkinek szól. Ez ebben a dologban a csodálatos. Nem kell bűnbakot keresnünk, hanem a jelentés mindenkit arra ösztönöz, hogy vegyünk részt innovatív párbeszédekben. Ez engem különösen elégedetté tesz.
Az is egyértelmű, hogy a jelentés jól kiegyensúlyozott, és ezt szeretném újból hangsúlyozni, mert nem valamelyik párt programját képviseli. Ugyanakkor egyetlen területet sem becsmérel. Sokkal inkább arra mutatunk rá, hogy bizonyos területeken több lehetőségünk van, míg más területeken kevesebb. Ezért a jelentés azt is leszögezi, hogy útmutató jellegű és a továbbvezető utat jelzi - különösen Európa számára, mivel Európa roppant mennyiségű környezetvédelmi technológiával rendelkezik, amelynek nagyságrendje az európai autógyártás volumenéhez hasonló. Ez a mennyiség tovább fog növekedni, és nekünk ennek az innovációnak a megvalósításáért kell fáradoznunk.
Mint említettem, be kell vonnunk a polgárokat is, hogy ők is tehessenek valamit saját otthonaikban. Ezzel kapcsolatban a helyi politikusok, a kereskedelmi kamarák és az ipari és kereskedelmi szövetségek komoly eredményeket érhetnek el a motiváció és az információnyújtás szempontjából.
Hadd fejezzem be azzal, hogy a jelentésben szemléltetett sok előnynek rá kell ébresztenie bennünket arra, hogy a lehetőségek az innovációban, nem pedig a korlátozásokban rejlenek. Ha ezt megértjük, akkor már érdemes volt elvégezni ezt a munkát.
Elnök
Florenz úr, nagyon köszönjük az elvégzett munkát és a jelentést
Martin Bursík
a Tanács soros elnöke. - Elnök úr, nagy örömet jelent nekem, hogy itt lehetek, és megoszthatom önökkel néhány gondolatomat az előttünk álló fontos évről. Először is hadd gratuláljak az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottságnak a 2007 áprilisában történt létrehozása óta elvégzett munkáért: meghallgatások, konferenciák, jelentések, állásfoglalások, harmadik felekkel folytatott eszmecserék. A bizottság fáradhatatlan erőfeszítései nagyban hozzájárultak az EU éghajlatváltozással kapcsolatos álláspontjának kialakításához.
A legutolsó állásfoglalás, amelynek címe "2050: A jövő ma kezdődik - Az éghajlatváltozással foglalkozó jövőbeni integrált uniós politikára vonatkozó ajánlások”, amelyet az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottság 2008. december 2-án fogadott el, és amelyet önök is el fognak fogadni ezen az ülésen, újból nagyon hasznos kiindulási alapot fog biztosítani a 2012 utáni éghajlatváltozási megállapodás lehetőségeinek megvitatásához, valamint az EU további éghajlatváltozási politikáinak elmélyítéséhez.
Amint Önök is tudják, az elnökség ideje alatt végzett munka a nemzetközi tárgyalások folyamatára összpontosít. Mellesleg ma Delhibe repülök Strasbourgból, hogy megbeszéléseket folytassak az indiai kormánnyal és India képviselőivel. Két hét múlva EU-Afrika ülést tartunk a kenyai Nairobiban, és már felvettük a kapcsolatot az Egyesült Államok kormányzatával, erről majd később beszélek.
Az éghajlatváltozási és környezetvédelmi jogszabálycsomag 2008 végén történt elfogadásával az EU nagyon erőteljes politikai jelzést küldött minden partnerének, szerte a világon. Azáltal, hogy alig néhány hónap alatt elfogadtuk ezt a csomagot, az EU azt szemlélteti, hogy az éghajlatváltozás elleni globális küzdelemmel kapcsolatos elkötelezettsége és vezető szerepe erősebb, mint valaha. Valójában az EU a világ legelső régiója, amely egyoldalúan elkötelezte magát amellett, hogy 2020-ig 20 százalékkal csökkenti az üvegházhatást okozó gázok kibocsátását.
Amint Önök is tudják, az éghajlatváltozási és energetikai csomag 2013-tól kezdve lehetővé teszi az EU kibocsátáskereskedelmi rendszerének reformját, meghatározza a kibocsátáskereskedelmi rendszeren kívüli kibocsátások korlátait, ösztönzi a széndioxid-leválasztással és -tárolással kapcsolatos technológiákat, emellett előmozdítja a megújuló energiaforrások kiépítését.
A kibocsátáskereskedelmi rendszer szempontjából egységes uniós plafont határoznak majd meg, lineárisan lefelé mutató pályával, fokozatosan bevezetik az árverési értékesítést a bevételek elosztásának és a jelentések nyomon követésének módszereként, emellett megerősítik az ellenőrzéseket. Az EU azonban természetesen ismételten kijelentette, hogy nem elégszik meg 20%-kal - mi 30%-ot akarunk elérni -, és ezért ambiciózus globális és átfogó megállapodásban reménykedünk Koppenhágában.
Alig tíz hónap választ el bennünket a koppenhágai konferenciától. A 2008 decemberében megrendezett poznańi éghajlatváltozási konferencián megállapodás született a 2009. évi munkaprogramról, amely egyértelműen meghatározta a Koppenhága felé vezető lépéseket. Az alkalmazkodási alap felhasználásával kapcsolatos poznańi döntés fontos lépés az építőkövek finanszírozásával kapcsolatos tárgyalások során: ez bármely átfogó globális megállapodás egyik kulcsfontosságú eleme.
A poznańi miniszteri kerekasztal a fejlett és a fejlődő országok azon közös akaratát is megerősítette, hogy hatékony, globálisan megállapított választ akarnak találni a veszélyes éghajlatváltozásra a 2012 utáni időszak tekintetében. Ez kiterjed további hatáscsökkentési erőfeszítésekre, alkalmazkodási cselekvésekre, pénzügyi és technológiai eszközökre, amelyek működőképessé teszik reagálásunkat.
Poznań emellett azt is üzeni, hogy a jelenlegi pénzügyi válságot nem szabad az éghajlatváltozással kapcsolatos további cselekvés akadályának tekinteni, hanem sokkal inkább lehetőségként kell kezelni gazdasági rendszerünk alapos átalakítására és az alacsony széndioxid-kibocsátású gazdaság felé történő határozott elmozdulásra.
A cseh elnökségnek az a szándéka, hogy épít az ilyen jellegű fontos eredményekre és folytatja nemzetközi szintű erőfeszítéseit a 2009. decemberi koppenhágai, sikeres megállapodás érdekében.
2009. március 2-án a Környezetvédelmi Tanács, és később az ECOFIN Tanács és a tavaszi Európai Tanács lesz az első lehetőség az EU ezzel kapcsolatos álláspontjának továbbfejlesztésére, az éghajlatváltozással kapcsolatos, átfogó koppenhágai megállapodásra vonatkozó bizottsági közlemény alapján, amelyet egy hete kaptunk meg, valamint az Önök hozzájárulásai alapján.
A hatáscsökkentési technológiával és az alkalmazkodással kapcsolatos hosszú távú cselekvésekre vonatkozó közös jövőkép mellett a pénzügyi szempontból hatékony és hosszú távú éghajlatváltozási politikák megfelelő eszközeinek azonosítása is kulcsfontosságú az EU jövőbeni döntései szempontjából. Ezzel kapcsolatban csak megismételhetem az éghajlatváltozással foglalkozó bizottságnak a Bizottsághoz és a tagállamokhoz intézett felhívását: "a 2012 utáni megállapodás felé vezető tárgyalásokon, az üvegházhatást okozó gázok összes nagy kibocsátójának bevonásával, bilaterális szinten vállaljanak közvetítő szerepet a fejlett országok álláspontjai között, hogy az érdekek közötti egyensúly megteremtésével biztosítsák az éghajlatváltozással kapcsolatos tárgyalások sikerét”.
Az EU emellett továbbra is tevékenyen keresi a kezdeményezési lehetőségeket legfontosabb tárgyalópartnereivel és a legfontosabb feltörekvő országokkal, de az Egyesült Államok új kormányzatával is. Telefonon beszéltem Carol Brownerrel, az elnök energetikai és éghajlatváltozási asszisztensével. Előzetes javaslatot tettem az Egyesült Államok képviselői és az EU Bizottsága - Dimas biztos úr -, a cseh elnökség és a következő svéd elnökség (vagyis a trojka) között megvalósítandó, március elején - valószínűleg március 2-án vagy 6-án - sorra kerülő, magas szintű találkozóra.
Elmondtam, hogy az EU szeretne a lehető legszorosabban együttműködni az Egyesült Államokkal a széndioxid-piac alakulásával és összefüggéseivel kapcsolatban. Waxman kongresszusi képviselő szerint azért gyűlünk össze, hogy május végére megkíséreljük végrehajtani az ő bizottsága által a "cap-and-trade” rendszerrel kapcsolatban megalkotott jogszabályokat. Ez meglehetősen bátorító válasz az Egyesült Államok részéről az Európai Unió tevékenységre adott reagálásként.
Ezenkívül számítunk az Európai Parlamentre annak biztosítása érdekében, hogy az EU hangja szélesebb körben hallható legyen, és nagyra értékeljük az Önök által a múltban tett kezdeményezési erőfeszítéseket. Csak bátoríthatom Önöket ennek az útnak a folytatására, és sok sikert kívánok önöknek a következő évre.
Stavros Dimas
a Bizottság tagja. - (EL) Elnök úr, tisztelt európai parlamenti képviselők! Az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottság végleges jelentése, amely tekintetében Florenz úr volt az előadó, ambiciózus célokat tűz ki és a kérdések széles körével foglalkozik, és ezáltal megerősíti, hogy az Európai Parlament milyen nagy jelentőséget tulajdonít az éghajlatváltozás kérdésének. Szeretnék gratulálni az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottságnak és különösen az előadónak, Florenz úrnak a kiemelkedő munkáért.
Tavaly az éghajlatváltozással és az energiával kapcsolatos intézkedéscsomagra összpontosítottuk figyelmünket. Erőfeszítéseink meghozták a gyümölcsüket, és most büszkék lehetünk erre a rendkívül fontos jogszabálycsomagra. Ebben az évben a csomag végrehajtási intézkedéseinek elkészítésére kell összpontosítanunk, és elsősorban az Európai Unión belül. Nemzetközi szinten az éghajlatváltozással kapcsolatos tárgyalások képezik az elsődleges fontosságú kérdést, amely tárgyalások fokozódni fognak az Egyesült Nemzetek koppenhágai konferenciáját megelőző időszakban, és amint ezt éppen most hallották, a cseh elnökség nagy jelentőséget tulajdonít ezeknek a tárgyalásoknak, emellett bilaterális és multilaterális ülések és tárgyalások egész sorozatát tervezi. Ezért az Önök jelentése éppen a megfelelő időpontban készült el. A koppenhágai konferenciára történő felkészülés során minden erőnket össze kell szednünk és együtt kell működnünk, hogy - Európa különleges szerepének figyelembevételével - a lehető legjobb eredményeket érhessük el.
Nagy örömet jelentett a számomra, hogy az Önök jelentése a Bizottság elemzésének figyelembevételével hangsúlyozza, hogy a gazdasági és a pénzügyi válságot nem szabad ürügyként felhasználni az éghajlatváltozás kezelését szolgáló lépések elhalasztására. Abban is egyetértünk, hogy az éghajlatváltozás kezelését szolgáló lépéseket a mai gazdasági válság megoldásának részeként kell megtennünk.
Az éghajlatváltozással és az energiával kapcsolatos intézkedéscsomaggal Európa jelenleg az alacsony széndioxid-kibocsátású gazdaság felé vezető úton halad. Ugyanakkor ez hozzájárul majd Európa importált energiától való függésének korlátozásához is, ami ugyanennyire fontos előny, ezt a közelmúltban a földgázválság kapcsán jól láthattuk. Az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának 20%-os vagy 30%-os csökkentésével kapcsolatos célok végrehajtásával, és amennyiben a többi fejlett ország is elfogadja ezeket a csökkentéseket a nemzetközi megállapodás keretein belül, akkor kétség nélkül mi képviseljük a legambiciózusabb álláspontot az összes ország vagy országcsoport között. Példát mutatunk a világ többi részének, ami pozitív dinamikát képvisel a nemzetközi tárgyalásokon.
Mielőtt a nemzetközi tárgyalásokkal kapcsolatos vitára összpontosítanánk, szeretnék röviden véleményt mondani egy olyan kérdésről, amelyre a jelentés kiemelten rávilágít. A jelentés értékes javaslatokat tartalmaz arra nézve, hogy mit kell tennünk a természeti erőforrások hatékonyabb és eredményesebb felhasználása érdekében, amivel csökkenthetjük az üvegházhatást okozó gázok kibocsátását és energiát takaríthatunk meg.
Tavaly a Bizottság megtette ebbe az irányba az első lépést azáltal, hogy jóváhagyta a fenntartható termeléssel és fogyasztással kapcsolatos cselekvési tervet. A közelmúltban, az éghajlatváltozással és az energiával kapcsolatos intézkedéscsomag kiegészítéseként megerősítette az energiatakarékossággal és a hatékonyabb felhasználással kapcsolatos cselekvését. Bármilyen fontosak is ezek a lépések, még nagyon sok tennivalónk van a természeti erőforrások fenntartható felhasználásának területén, és természetesen további hatalmas lehetőségeink vannak az energia még hatékonyabb felhasználására. Jó példa erre az a javaslat, amelyet a Bizottság a közelmúltban nyújtott be az épületek energiahatékonyságáról. Ebben a szektorban többféle célt is ki kell tűznünk magunk elé, mivel jelentős előnyökkel rendelkezik mind az energiatakarékosság, mind pedig az éghajlatvédelem szempontjából, ugyanakkor munkahelyeket teremt és hozzájárul a technológiai innováció fejlődéséhez.
Ma sokkal inkább fel kell lendítenünk és meg kell erősítenünk gazdaságunkat olyan intézkedések megtételével, amelyek felgyorsítják a tiszta technológiák átvételét és használatát, amelyek hozzájárulnak majd tiszta munkahelyek létrehozásához. Ugyanakkor fontos lehetőségeket teremt külkereskedelmünk számára is, mivel a tiszta technológiák piaca gyorsan bővül. Mindezek szem előtt tartásával a Bizottság tavaly decemberben - többek között - különös intézkedésekre tett javaslatot az európai gazdaságélénkítési terv keretein belül.
Ami az éghajlatváltozással kapcsolatos nemzetközi tárgyalásokat illeti, az éghajlatváltozással és az energiával kapcsolatos intézkedéscsomag kétség nélkül megerősítette érveinket és erőfeszítéseinket, amelyekkel arról próbáljuk meggyőzni nemzetközi partnereinket, hogy a hatékony intézkedések megtétele nemcsak szükséges, hanem lehetséges is. Természetesen nem lehet kétséges, hogy a nemzetközi tárgyalások rendkívül nehezek lesznek, részben amiatt, hogy nagyon összetettek. Ennek ellenére is hiszem, hogy Koppenhágában megállapodásra fogunk jutni. Elérhetünk és el is kell érnünk valamilyen megállapodást. Nincs vesztegetnivaló időnk. Mindez csak politikai akarat kérdése, és szerintem ez megvan.
Most, amikor a nemzetközi tárgyalások kezdenek intenzívvé válni, a Bizottság a múlt héten elfogadott egy közleményt, amely tartalmazza állásfoglalását a tárgyalásokkal kapcsolatos legfontosabb kérdésekről. Először is a fejlett országokat felszólítja arra, hogy továbbra is töltsenek be vezető szerepet ezen a területen. Pozitív üzenetek érkeznek az Egyesült Államoktól, mert amint ezt korábban a cseh elnök említette, Obama elnök megígérte, hogy az Egyesült Államok tevékenyen bekapcsolódik a nemzetközi tárgyalásokba. Azt is bejelentette, hogy az Egyesült Államokban is létrehoznak egy kibocsátáskereskedelmi rendszert az üvegházhatást okozó gázokra, és hogy 2050-ig 80 százalékkal csökkentik a kibocsátást 1990-hez képest.
Mindezek nagyon pozitív fejlemények, de szeretnénk látni ezek gyors átültetését a gyakorlatba, valójában már ebben az évben, mivel az év végén Koppenhágában megállapodásra kell jutnunk, és az Egyesült Államok tartozik ezzel, és Obama elnök bejelentése alapján döntő jelentőségű hozzájárulást kell tenniük az Európai Unióval együtt, hogy megállapodásra juthassunk Koppenhágában. Természetesen üdvözöljük azt a vitát, amely már folyamatban van az Egyesült Államokon belül, és amelynek eredményeként különféle egyéb döntő jelentőségű intézkedések fognak megszületni az éghajlatváltozás elleni küzdelem jegyében. Jól szemléltetik ezeket az intézkedéseket a gépjárművekkel kapcsolatban a közelmúltban bejelentett intézkedések.
Az Európai Bizottság közleménye megerősíti a kibocsátás 30 százalékos csökkentésének együttes célját a fejlett országokban, és megfogalmazza az erőfeszítések összehasonlíthatóságának elgondolását. Az összehasonlíthatóság döntő jelentőségű lesz mind a környezetvédelmi célok elérése, mind pedig a tisztességes versenyfeltételek megóvása szempontjából. A Bizottság egy egész sor feltételt javasolt az összehasonlíthatóság meghatározásához.
Ami a fejlődő országokat illeti - jóllehet nincs szükség a fejlett országokéhoz hasonló típusú és nagyságrendű erőfeszítésekre - ennek ellenére feltétlenül gondoskodni kell arról, hogy továbbfolytassák erőfeszítéseiket annak érdekében, hogy az a gazdasági fejlődés, amelyre szükségük van, kevésbé legyen széndioxid-intenzív. Annak a célkitűzésnek az elérése érdekében, hogy a hőmérséklet emelkedése 2050-ig ne haladja meg a 2 Celsius fokot, a fejlődő országoknak 15-30%-kal korlátozniuk kell a kibocsátás növekedésének mértékét ahhoz képest, amelyet egyébként elérnének, ha 2020-ig nem tennének erőfeszítéseket a hatáscsökkentés érdekében. Magától értetődik, hogy azokat az erőfeszítéseket, amelyeket az egyes fejlődő országoknak külön-külön meg kell hozniuk saját gazdasági fejlettségük és erőforrásaik határozzák meg. Ez nyilvánvalóan azt jelenti, hogy a gyorsan fejlődő gazdaságoktól többet kell elvárnunk, mint másoktól.
Valamennyien tudjuk, hogy nem érhetjük el Koppenhágában a kívánt eredményeket, ha nem sikerül elérnünk a beruházások és a finanszírozás növekedését a kibocsátás csökkentése és az alkalmazkodás érdekében. Magától értetődik, hogy a szükséges beruházások egy része még a fejlődő országokban is az országok magánszektorából érkezik, míg a Bizottság becslései szerint a beruházások körülbelül egyharmada a széndioxid-piacról származik. Ezenkívül a beruházások egy részét állami finanszírozásból kell fedezni, és meg kell vizsgálnunk ezek biztosításának módját. Ma, a recesszió kellős közepén nem lesz egyszerű egy ilyen vitát lefolytatni. Ennek ellenére fel kell készülnünk és meg kell fogalmaznunk érveinket ehhez a vitához, szem előtt tartva azt, hogy a semmittevés költségei messze meghaladják bármely intézkedés költségeit.
És végül: a Bizottság közleménye hangsúlyozza a globális széndioxid-piac jelentőségét, és azt, hogy 2015-ig feltétlenül létre kell hozni az OECD országai között egy összeegyeztethető kereskedelmi rendszert, ugyanakkor a gazdaságilag előbbre tartó fejlődő országok esetében ezt későbbre, de még 2020 előtti időpontra javasolja.
Ezek a Bizottság közleményének a legfontosabb üzenetei, és nagy érdeklődéssel várom ezzel kapcsolatos véleményüket. A nemzetközi tárgyalások rohamléptekkel haladnak előre, és intenzív diplomáciai munkára lesz szükség az Önök részéről is ebben az évben. Várom hozzászólásaikat ehhez a fontos erőfeszítéshez.
Romana Jordan Cizelj
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (SL) Az éghajlatváltozás roppant nagy terület, és egyetértek az előadó azon kijelentésével, hogy az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottság tagjainak innovatív megoldásokat kellett találniuk annak érdekében, hogy e terület teljes szélességét és tartalmát átfoghassák. Munkánk végeztével azonban megerősíthetem, hogy valóban bőségesen volt lehetőségünk sok különféle nézet és vélemény kicserélésére, valamint a jövőbeni intézkedésekre vonatkozó különféle javaslatok megtételére. Megbeszéléseink alkalmanként meglehetősen dinamikusak voltak, pontosan a kifejezett nézetek sokfélesége miatt. Ennek eredményeként a jelentés a vélemények széles spektrumát öleli fel, és sokféle jó javaslatot tartalmaz, ugyanakkor lehetővé teszi a számunkra további munkánk koordinálását, amit a különféle szakpolitikák megfogalmazása tekintetében az állandó bizottságokban végzünk. Én, személy szerint úgy gondolom, hogy jó ötlet lenne ennek a módszernek az alkalmazása.
Bebizonyosodott, hogy a korábban említett területek - például az energetika, a közlekedés és az ipar - kiváló cselekvési lehetőségeket biztosítanak a számunkra, de más területekről is bebizonyosodott, hogy fontosak, gondolok itt a mezőgazdaságra, az állattenyésztésre, a fenntartható erdészetre, az információs és kommunikációs technológiára, valamint az EU harmadik országokkal kapcsolatos fejlesztési politikájára.
Az alacsony széndioxid-kibocsátású társadalomba való átmenet természetesen csak akkor lehetséges, ha folytatjuk a kutatás területén végzett beruházásokat és felgyorsítjuk a fejlesztés és az innováció ütemét, és ha továbbra is követjük a lisszaboni stratégiában megfogalmazott többi célkitűzést. Ez azonban önmagában nem elegendő. Életmódunkat is meg kell változtatnunk, de ezt csak akkor tudjuk megtenni, ha az emberek valódi értékként elfogadják a környezet védelmét. E tekintetben sokkal többet el kell érnünk annál, mint amit a tájékoztató kampányok és a tudatosság növelését célzó intézkedések eredményeként elérünk.
Egyetértek továbbá a pénzügyi válság és az éghajlatváltozás közötti kölcsönhatással kapcsolatos megjegyzésekkel is. De ez is megnyit előttünk egy lehetőséget, és okafogyottá teszi azokat a félelmeket, hogy az éghajlatváltozás a második helyre szorul a pénzügyi válság mögött, mivel gazdaságélénkítő intézkedéseinket olyan módon kell megterveznünk, hogy azok a fenntartható fejlődést is előmozdítsák, ne csak a vásárlók költekezését támogassák.
Mivel az a célunk, hogy korlátozzuk a globális hőmérséklet-emelkedést, magától értetődik, hogy nemzetközi szinten kell fellépnünk. Itt, Európában, létre kell hoznunk és el kell mélyítenünk a fejlett országokkal folytatott párbeszédet, mivel együttesen kell csökkentenünk és kiküszöbölnünk a múltbeli kibocsátások terhét, ugyanakkor oda kell figyelnünk a fejlődő országokra és a legszegényebb országokra is, és lehetővé kell tennünk a számukra a fenntartható fejlődés elsajátítását, még akkor is, ha ez meglehetősen sokba kerül nekünk.
Összefoglalva: szeretnék gratulálni az előadónak, Karl-Heinz Florenz úrnak a munkánk során tanúsított nyitottságért.
Dorette Corbey
a PSE képviselőcsoport nevében. - (NL) Először is szeretnék szívből köszönetet mondani Florenz úrnak őszinte elszántságáért és eltökéltségéért, amellyel ezt a jelentést elkészítette. Véleményem szerint a jelentés mindenre kiterjed a közel 200 ajánlásával, és valóban nagyon értékes munka. Szerepel benne sok megalapozott ajánlás, amely az inspiráció forrása lehet a következő Parlament, a nemzeti parlamentek és a helyi hatóságok számára.
Szeretnék megemlíteni öt kulcsfontosságú témát, amelyek valóban lényegesek képviselőcsoportunk számára. A jelentés először is elismeri, hogy az éghajlatváltozás átfogó probléma, amely az összes szektort érinti, nemcsak az ipart, a közlekedést és az energetikát, amelyekre nézve már jól kialakított szabályokkal rendelkezünk, hanem hatást gyakorol a mezőgazdaságra, az egészségügyre, a tudományra és a technológiára, az információs és kommunikációs technológiákra, az oktatásra, a talajra, a vízre és a földhasználatra egyaránt. Mindezek a területek megérdemlik teljes figyelmünket és egy hatékony megoldást.
Másodszor: az éghajlatváltozási politikának társadalmi vetülettel is kell rendelkeznie, és szolidaritást kell tanúsítanunk. Foglalkoznunk kell a foglalkoztatással, a bevételek szempontjaival és az energiahiánnyal. Tudnunk kell, hogyan kell fizetnünk az új technológiákért, és hogy ki viseli majd a költségeket. Tudnunk kell, hány munkahelyet kell létrehoznunk, és lesznek-e megszűnő munkahelyek. Szükségünk lesz átképzési programokra az új környezetbarát technológia munkavállalói számára. Maximális szociális elkötelezettség nélkül rendkívül nehéz lesz fenntartani az éghajlatváltozási szakpolitika politikai támogatottságát.
Harmadik kulcsfontosságú témánk a gazdasági válsághoz kapcsolódik, ahol szintén átfogó megoldásra van szükségünk. A Zöld New Deal mára olyan koncepcióvá vált, amelyet teljes szívünkből támogatunk. Jelentős beruházásokra van szükség. A bankok és a vállalkozások számára nyújtott támogatásokra irányuló beavatkozásoknak legalább egy fenntarthatósági elemmel rendelkeznie kellene. A kelet-európai házakba és lakónegyedekbe történő beruházásoknak nagyobb prioritást kell biztosítani, mivel ezek hasznosak a foglalkoztatás, az energiabiztonság és az éghajlat szempontjából.
Negyedik kulcsfontosságú témánk a mezőgazdaság. Ez általában nem kerül szóba, amikor az éghajlatról beszélgetünk. Ma azt szemléltetjük, hogy valóban kell erről beszélni, és bebizonyosodott, hogy ez egy ellentmondásos téma. Sokáig vitatkoztunk arról a kérdésről, hogy a mezőgazdaságban legyenek-e kötelező célok, és arra a megállapodásra jutottunk, hogy ezt nagyon komolyan mérlegelnünk kell. Az is egyértelmű, hogy a mezőgazdaság nemcsak problémákat okoz, hanem megoldásokat is kínál. A felelősségteljes mezőgazdaság, a hatékony földhasználat és a biomassza megfelelő használata hozzájárulhat az üvegházhatást okozó gázok csökkentéséhez.
Végül az ötödik kulcsfontosságú témánk az emberek bevonásával kapcsolatos. Ez megköveteli a tájékoztatást és az átláthatóságot. Ha meg akarjuk változtatni fogyasztási szokásainkat, akkor pontosan tudnunk kell, mely termékek állítanak elő sok üvegházhatást okozó gázt és fogyasztási szokásainkat ennek megfelelően kell alakítanunk. Ez természetesen nem könnyű feladat, de az éghajlatváltozás problémája - amint erre Florenz úr alig egy perce rámutatott - nem oldható meg néhány műszaki trükkel. Kerül, amibe kerül, de minden tőlünk telhetőt meg kell tennünk annak érdekében, hogy a lehető legtöbb embert bevonjuk azoknak a súlyos kihívásoknak a megoldásába, amelyekkel szembe kell néznünk. Ebből a szempontból nagyon értékesek a helyi kezdeményezések. A házak energiafelhasználásának ingyenes auditálása, jobb tömegközlekedés, és jobb helyi és regionális élelmiszertermelés. Együtt hatalmas eredményeket érhetünk el.
Ha megvalósítjuk ezeket az intézkedéseket, akkor minden okunk megvan az optimizmusra. Az üvegházhatást okozó gázok kibocsátása csökkenthető, ez viszont hozzájárul az innovációhoz, a gazdasági növekedéshez, a jobb energiaellátáshoz, a jobb élelmiszer-termeléshez, a magasabb szintű foglalkoztatáshoz és a stabilabb éghajlathoz. Sokkal tartozom a Bizottság többi tagjának, akik ehhez a munkához hozzájárultak.
Chris Davies
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, egy elefánt ólálkodik ebben a szárnyaló vitában, amellyel nem vagyunk hajlandóak szembenézni. A jelentés erre egyetlen szóval sem utal, és a Bizottságnak a koppenhágai éghajlatváltozási megállapodás elérését célzó átfogó stratégiája is csak futólag tesz róla említést. Ez pedig az a tény, hogy az emberi népesség példátlan és fenntarthatatlan mértékben növekszik. Sokan vannak itt közöttünk olyanok, akiknek az élete során a bolygó népessége megháromszorozódik. A népesség nap mint nap 200 000 fővel kitartóan növekszik, ez pedig évi 80 millió embert jelent.
Miért van szüksége Kínának minden héten új széntüzelésű erőműre? Azért, mert népessége ötven év alatt több mint a kétszeresére növekedett, továbbra is gyorsan növekszik, ezzel együtt az energiakereslet is növekszik, és a kínai emberek birtokolni akarják mindazt, amivel mi itt, nyugaton rendelkezünk, és ehhez minden joguk meg is van. A miniszter ma Indiába repül. India népessége még ennél is gyorsabban növekszik, és itt is szénből állítanak elő energiát.
Bolygónk erőforrásai azonban végesek. Le kell lassítanunk és vissza kell fordítanunk a népesség növekedését. Ezt természetesen minden kényszerítő eszköz alkalmazása nélkül kell megtennünk, és soha nem szabad arrogáns módon megfeledkeznünk arról, hogy mi, akik a fejlett országokban élünk, sokkal nagyobb mértékben járulunk hozzá az éghajlatváltozáshoz, mint a fejlődő országokban élő embertársaink.
Az ENSZ Népesedési Alapja megállapította, hogy a nap minden percében 380 nő esik teherbe szerte a világon, akiknek fele ezt nem így tervezte. Mindenki számára elérhetővé kell tennünk a fogamzásgátlást. Ellenőrzési jogot kell adnunk a nőknek a reproduktív életfunkcióik felett: lehetőleg a nem biztonságos abortusz alternatív lehetőségeinek formájában.
Fejlesztenünk kell az egészségügyi erőforrásokat, hogy a nők biztonságosan elhalaszthassák a szülést későbbi időpontra, de az a legfontosabb, hogy ez a kérdés szerepeljen a politikai napirenden. A legnagyobb fokú ostobaság a részünkről az, hogy ezt nem vagyunk hajlandók napirendre tűzni. A családoknak mindenhol beszélniük kell erről a kérdésről. A kormányzatoknak ki kell tűzniük népességstabilitási vagy -csökkentési célokat. A népesség növekedése kérdésének megoldásához elengedhetetlen, hogy elismerjük annak kulcsfontosságú jelentőségét, és ha ezt elmulasztjuk, akkor az éghajlatváltozás és a fenntartható fejlődés területén sem fogunk sikereket elérni.
Liam Aylward
az UEN képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, én is szeretném elismerésemet kifejezni Florenz úr felé a jelentés elkészítése során tanúsított erőfeszítéseiért és elkötelezettségéért és természetesen azért, mert képes volt meghallgatni és megérteni a sok különféle véleményt.
Jogalkotóként rendkívül fontos, hogy a jelenlegi masszív gazdasági hanyatlás közepette a környezetbarát energia technológiája megvalósításán fáradozzunk. A világ vezetőivé válhatunk a megújuló energia sokféle területén, amelyeknek feszes, hatékony és koordinált stratégiát kell alkotniuk - beleértve a kormányokat, a nem kormányzati szervezeteket, a tudományos közösséget, az üzleti világot, a jövőt kutató elemzőket, és nem a beszédre, hanem a megoldásra kell összpontosítanunk. Csökkentenünk kell a bürokráciát, és támogatnunk kell a kis- és középvállalkozásokat és a technológia fejlesztőit.
A piac adott. A szabályozási keretek egyértelműek. Meg kell határoznunk a megújuló energiával kapcsolatos célokat. Jóllehet a finanszírozás szűkös, mégis kritikus jelentőségű a technológia fejlesztése és a szakértelem fenntartása érdekében. A bankoknak és a finanszírozóknak vállalniuk kell a környezetbarát technológia beindításával kapcsolatos kockázatokat. Hosszú távú nyereségei lesznek annak, ha odaállunk a rajtvonalra. Virágzást tapasztalunk majd a foglalkoztatás és a jólét szempontjából. Ugyanakkor, ha elpiszmogjuk a drága időt, akkor elveszíthetjük ezt a lehetőséget, és más országok fogják kitölteni ezt az űrt.
Írország például ugyanolyan jelentőségű lehet az óceáni hullámzási technológia szempontjából, mint Finnország a mobiltelefon-technológia területén. Vitathatatlan lehetőségekkel rendelkezünk az időjárás miatt és az Atlanti-óceán közelsége miatt. Szabadalmaztattuk a technológiát. Helyben van a szakértelem és a jogi szabályozási keret céljait is meghatásoztuk. A piac szabad, tehát kiváló lehetőségeink vannak munkahelyek teremtésére, a villamos energia árának csökkentésére, az energiabiztonság megteremtésére és a széndioxid-kibocsátás csökkentésére, a szabadalmakból származó bevételeket nem is említve.
Most magunk elé kell engednünk azokat a társaságokat, amelyek több mint egy évtizeden keresztül dolgoztak azért, hogy ezt elérhessük. Vállalták a kockázatot, és nekünk támogatnunk kell őket a megemelt finanszírozáson keresztül. A késlekedés most rendkívül káros lehet. Jövőnk a környezetbarát technológia. Kezünkben van a lehetőség, éljünk vele.
Rebecca Harms
Elnök úr, én is szeretnék köszönetet mondani Florenz úrnak, különösen a tárgyalások során tanúsított türelméért. A jelentés hosszúsága bizonyítja, hogy milyen sok kérdéssel kellett foglalkozni.
Ugyanakkor szeretném feltenni azt a kérdést, hogy mennyire lehet fenntartható az a megállapodás, amelyet most, az év elején ez a jelentés előrevetít. Jól emlékszem a poznańi Nemzetközi Éghajlatváltozási Konferenciára, és arra, hogy az európaiak pozíciója milyen gyenge volt, mert azzal voltak elfoglalva, hogy lefelé módosítsák ambiciózus ígéreteiket és kijelentéseiket, amelyeket a Balin rendezett nemzetközi kerekasztaltárgyalások során tettek, és a kialakuló pénzügyi és gazdasági válság figyelembevételével az alacsonyabb prioritású feladatok közé sorolták az éghajlat-politikát.
Meggyőződésem, hogy a következő év döntő jelentőségű lesz annak a kérdésnek a szempontjából, hogy valóban készen állunk-e arra, hogy - amint ezt jelenleg folyamatosan ígérjük - az éghajlatváltozással kapcsolatos ismereteink alapján kiigazítsuk azt a típusú gazdaságot, amelyhez az ipari országokban annyira hozzászoktunk. Véleményem szerint még nem született meg a döntés azzal kapcsolatban, hogy végigmegyünk-e a fenntarthatóság felé vezető úton?
Poznańban Ban Ki-Moon és Achim Steiner nagyon erősen javasolta, hogy minden olyan intézkedést, amelyet a tagállamok megtesznek gazdasági ösztönző programjaik és bankmentő csomagjaik keretein belül, ötvözzék a fejlődő országokban tapasztalható nyomor felszámolására és az éghajlatváltozásnak a fejlődő országokban jelentkező rémületes következményei elleni küzdelemre irányuló programokkal, valamint az éghajlatvédelem és az új energiapolitika valóban ambiciózus szintjét megcélzó intézkedésekkel.
Úgy látom, hogy az ezzel a kérdéssel kapcsolatos minden európai szintű jogalkotást új alapokra kell helyezni. Korántsem biztos, hogy Európa megtalálja az utat az energiahatékonysággal és a megújuló energiák használatával jellemezhető új társadalom felé. Most, mint korábban is, minden a döntéstől függ: továbbra is a szén és a nukleáris energia keverékére építünk, vagy pedig ambiciózus új utakat választunk? Remélem, hogy tovább foglalkozunk ezzel a kérdéssel, ugyanolyan konstruktív módon, mint ahogyan ezt az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottságban tettük, bár nem vagyok biztos abban, hogy ez így fog történni.
Jens Holm
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (SV) Több mint tizennyolc hónapi munka után végül döntést kell hoznunk erről az éghajlati állásfoglalásról. Három szempontot szeretnék különösen kiemelni.
A hosszú távú hatáscsökkentési célkitűzések: a 3. bekezdésben előírjuk, hogy az EU 20-40%-kal csökkentse a kibocsátásokat 2020-ig, és legalább 80%-kal 2050-ig. Ez nagyszerű, és azt jelenti, hogy magasabb követelményeket állítunk fel, mint amelyek az EU múlt évi éghajlatváltozási csomagjában szerepelnek.
Ezenkívül intézkedések megtételét követeljük a húsipar tekintetében. Az ENSZ Élelmezési és Mezőgazdasági Szervezetének (FAO) Livestock's long shadow (A haszonállatok hosszú árnyéka) című jelentése szerint a húsipar a felelős a világ kibocsátásának 18%-áért. Ezt tudomásul vesszük ebben a jelentésben, és követeljük a húsfogyasztás csökkentését. Ez vakmerő és bizonyos mértékben történelmi jelentőségű döntés a Parlament részéről, amely általában támogatja az említett iparágnak nyújtott pénzügyi támogatásokat, ugyanakkor szégyen, hogy különösen az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták képviselőcsoportja meg akarja szavazni e követelmények megszüntetését. A megfigyelés csökkentésének szükségességéhez hasonló módon azt is bátran ki kell jelentenünk, hogy a jelenlegi túlzott húsfogyasztás nem fenntartható.
Arra is hadd emlékeztessem Önöket, hogy a húsipar valójában az Amazonas esőerdőiben végzett pusztítás elsődleges oka, mivel az állatoknak legelőket, a takarmánytermeléshez pedig szántóföldeket kell biztosítani. Ennek a takarmánynak a nagy részét szója formájában Európába exportálják. Ez nem fenntartható.
Az autóipar a másik növekvő probléma. 1990 és 2005 között az európai közlekedésből származó kibocsátás 32%-kal növekedett. Hatalmas beruházásra van szükség a tömegközlekedés és más környezetbarát közlekedési módok területén. A fosszilis üzemanyagot felhasználó autókat le kell cserélni elektromos autókra, vagy esetleg a jövőben hidrogénnel üzemelő járművekre. Fel kell tennünk magunknak a kérdést, hogy fenntartható-e a jelenlegi helyzet a közlekedésnek ezekkel a formáival. Nem kellene-e inkább a helyi termelést és fogyasztást bátorítanunk?
És végül szeretném Önöket valamire figyelmeztetni a 12. és a 18. módosítással kapcsolatban, amelyek megkövetelik a nukleáris energia fokozott használatát. Ha ezeket a módosításokat elfogadják, akkor képviselőcsoportom nem tudja támogatni ezt az állásfoglalást. Ezért azt kérem, hogy szavazzanak a 12. és a 18. módosítás ellen. Nagyon köszönöm.
Johannes Blokland
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - (NL) Annak figyelembevételével, hogy Nyugat-Európa nagy része jelenleg egy rendkívül hideg léghullám szorításában vergődik, a globális felmelegedésről folytatott vita talán kissé időszerűtlennek tűnik. Ám amint ezt a jelentés címe is sugalmazza, ebben a vitában hosszú távra tekintünk előre. Ezért nem szabad elakadnunk rövid távú események miatt. Florenz úr végleges jelentése rendkívül átgondoltnak és megalapozottnak bizonyult, és nagyon erős üzenetet közvetít.
Az éghajlatváltozás negatív hatásainak csökkentése vagy megelőzése érdekében határozott lépésekre van szükség széles területen. Szilárd célokat kell felállítanunk a 2020 és 2050 közötti időszakra. A társadalom egyetlen része sem kerülheti el az erőfeszítések megtételét. A koppenhágai éghajlati konferenciára történő felkészülés során fenn kell tartanunk törekvéseinket, amit alá kell támasztanunk az intézkedések széles körével. Ez a jelentés különösen értékes hozzájárulást kínál ehhez a célhoz.
Roger Helmer
Elnök úr, 500 évvel ezelőtt a tanult emberek körében egyetértés uralkodott abban a kérdésben, hogy a Föld lapos. Tévedtek. Az 1970-es években, a globális lehűlés három évtizede után egyetértés uralkodott a tudósok között arról, hogy újabb jégkorszak vár ránk. Tévedtek. 1999-ben mindenki azt hitte, hogy a 2000. év miatti számítógépes probléma globális katasztrófát idéz elő, mert tönkreteszi a világ számítógépes rendszereit. A fegyverrendszerek használhatatlanná válnak, a kereskedelem megbénul, a repülőgépek lepotyognak az égből. Tévedtek. Semmi sem történt.
Ma azt mondják nekünk, hogy konszenzus alakult ki egy katasztrofális, az ember által előidézett globális felmelegedésről. Ez is tévedés. És konszenzus sincs. A konszenzus mítosza nem egyéb, mint a rémeket látók propagandájának diadala, de a tudományos irodalom ismételt átvizsgálása és az éghajlattal foglalkozó tudósok munkája egyaránt arra utal, hogy nagyon sokféle nézet létezik a vita mindkét oldalán, és sokan úgy vélik, hogy ez a kérdés még nincs eldöntve.
Az igaz, hogy az elmúlt 150 év során a világ kissé felmelegedett, bár csak lassan és szakaszosan, de ez teljes mértékben konzisztens a jól megalapozott hosszú távú természetes éghajlatváltozási ciklusokkal, amelyek megadják a római optimumot, a középkori meleg időszakot és a kis jégkorszakot. Egyértelmű bizonyítékok szólnak amellett, hogy miközben a világ kissé felmelegedett, a naprendszer más égitestei is felmelegedtek. A Mars jégsapkái összezsugorodtak, mégsem képzeli azt senki, hogy ezért az ipari kibocsátások vagy a négykerék-meghajtású autók a felelősek.
Most azt tervezzük, hogy felfoghatatlan összegeket költünk el olyan hatáscsökkentési intézkedésekre, amelyek egyszerűen nem fognak működni, és amelyek a gazdaságainknak okozott károkon keresztül megfosztanak bennünket azoktól a pénzeszközöktől, amelyekre szükségünk van a valós környezeti problémák megoldása érdekében. Amint Christopher Booker brit újságíró megjegyezte, a globális felmelegedéssel való riogatás a realitástól való legnagyobb elszakadás az emberiség történelmében.
Pilar del Castillo Vera
(ES) Elnök úr, először is szeretnék köszönetet mondani Florenz úrnak az elvégzett munkáért, és természetesen a bizottság elnökének, valamint a bizottság minden koordinátorának és összes tagjának.
Ez a jelentés még jobban kifejezi azt, ami az Európai Unió folyamatos aggályává vált, nevezetesen az éghajlatváltozást és annak következményeit.
A legutolsó intézkedéscsomag a közelmúltban jóváhagyott energiacsomag volt. A ma megvitatott jelentés ugyanazt a megközelítési módot és ugyanazokat az aggályokat tükrözi vissza, mint amelyeket az Európai Unió is tanúsít az éghajlatváltozás elleni küzdelemmel kapcsolatban.
Az előttünk fekvő jelentés, amint ez már korábban is elhangzott, egy ajánláscsokor. A különféle intézkedések és ajánlások átfogó sorozata, amelyek különféle "térképeket” tartalmaznak az egyes szektorok számára, ilyen például a halászat, a mezőgazdaság, a víz, az erdészet és így tovább. Ezek a "térképek” ugyanabba az irányba vezetnek, de mindegyikre nézve ki kell dolgozni az intézkedéseket.
Nekem azonban arra kell korlátozódnom, amit az eredmény elérése érdekében szükséges alapelvnek tekintek. Az éghajlatváltozással szembenézve javítanunk kell a hatékonyságot; véleményem szerint ennek kell az összes megtett intézkedés mögött meghúzódó legfontosabb alapelvnek lennie.
Ha eredményeket akarunk elérni a hatékonyság területén, akkor elsőbbséget kell biztosítanunk a technológiai innovációnak; ez azt jelenti, hogy rá kell mutatnunk a hatékonysági célokra a segélyek és a támogatások odaítélésekor; ez azt jelenti, hogy ki kell hangsúlyoznunk a hatékonysági célokat, amikor bizonyos pénzügyi előnyöket megadunk, és így tovább. Csak akkor lehetünk valóban hatékonyak, ha javítjuk a hatékonyságot.
Guido Sacconi
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, az előttem felszólalók jól szemléltették, hogy milyen sokféle véleményt kellett egyesítenünk egy közös tervezetben.
A Florenz-jelentés, amely elismerést érdemel azért, mert konszenzust ért el abból a szempontból, hogy figyelmesen meghallgatunk minden nézetet, végeredményben az energiatakarékossággal, valamint a termelési rendszerekben, az életmódunkban és a fogyasztásban megvalósítandó általános változtatásokkal foglalkozik. Több egy filozófiai kijelentésnél, és tudjuk, hogy nem számíthatunk könnyű menetre, hanem több lépésben megvalósítandó közelítést vázol fel. Például a következő Parlamentnek hátrahagyott hagyaték utalásokat tartalmaz arra nézve, hogy a mi véleményünket prioritásnak kell tekinteni a következő parlamenti ciklus tevékenységei során, a koppenhágai felkészülésben és még utána is.
Én azonban a jelentés tartalmára szeretnék összpontosítani. Első és legfontosabb kötelességemnek érzem, hogy köszönetet mondjak a legfontosabb résztvevőknek, a titkárságnak ezért a munkáért. Van néhány statisztikai adatom a munkánkról. Annak érdekében, hogy némi fogalmuk lehessen arról, hogy mennyire fontos volt ez a munka, csak annyit kell mondanom, hogy nyolc tematikus ülésszakot kellett megszervezni a világ hatvan vezető szakértőjével.
De ami a legfontosabb, szeretnék kérelemmel élni az új Parlament felé, hangot adva reményeimnek. Pöttering elnök úr, Ön is hangot adott annak a véleményének, hogy ennek a bizottságnak a "hazardírozása” kifizetődik - jóllehet az igazat megvallva nem mindenkinek az egyetértésével találkozott, amikor 18 hónappal ezelőtt létrehoztuk ebben a Parlamentben. Ön két külön alkalommal is előterjesztette a felkérést a Ház elé, szemléltetve ezzel a tárgyhoz és a feladathoz nyújtott személyes támogatását, ezért közvetlenül Önhöz fordulok, ha ezt megengedi nekem. Nagy szégyen lenne, ha a következő Parlament nem alkotna meg egy hasonló jogi aktust, különösen abban az esetben, ha ezt azért tenné meg, mert időközben sok nemzeti parlament és kormány átszervezi az éghajlatváltozással kapcsolatos speciális területen végzett munkáját. Ezért abban reménykedem, hogy a következő Parlament nem lép vissza a témák szigorú szétválasztásához, ahol a kapcsolódó területeket szétválasztják különálló bizottságokra, hanem a mi javaslataink szerint felkészül az alacsonyabb széndioxid-kibocsátású gazdaság felé vezető hosszú útra.
Vittorio Prodi
- (IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, szeretnék köszönetet mondani Florenz úrnak az elvégzett munkáért.
Végre szavazhatunk erről a jelentésről, amely az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottság 18 hónapi munkáját képviseli. Nekem, személyesen az a véleményem, hogy ez siker, még ha szerény siker is. Siker, mert a Parlament a leginkább reagálóképes intézményként lépett fel, és létrehozott egy ad hoc eszközt - az Ideiglenes Bizottságot - adatok és ötletek összegyűjtésére egy olyan kérdésben, amely valamennyiünket érint, és amelynek hatásaival közösen kell szembenéznünk, most és a jövőben egyaránt. Szerény siker, mert minden erőfeszítésünk, valamint a részvétel és a végrehajtott tanulmányok ellenére az eredmény továbbra is nélkülözi azt az éles megfogalmazást, amelyre szükség lenne az ebben a témában meghozott állásfoglalásban.
Az éghajlatváltozás, amint már sokszor mondtam, sürgős és súlyos kérdés, amely célzott és hatékony eszközöket követel meg. A bizottság létrehozásának legfontosabb oka az volt, hogy egyesíteni akartuk azokat a politikákat, amelyeket korábban mindig külön kezeltünk. Remélem, hogy ez az egyesítés folytatódni fog a következő Parlamentben, és hogy ez a Ház továbbra is részt vesz a koppenhágai tárgyalásokon.
Globális konszenzusra van szükségünk, és ezért valamit fel kell áldoznunk, elsősorban a fejlődő országok érdekében. Jelenleg továbbra is hiányoznak azok az egyenlő feltételek, amelyek rávennék a fejlődő országokban élő embereket arra, hogy fogadják el ezt a politikát. Meglehetősen Európa-centrikus, ezenkívül túlságosan részekre van tagolva. Életmódváltásra van szükségünk. Politikai szempontból olyan javaslatokat kell tennünk, amelyek elsősorban erre a politikára, emellett pedig életmódunk fokozatos anyagmentesítésére összpontosítanak, mivel ellenkező esetben nem lesz fenntartható.
Alessandro Foglietta
- (IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, elismerésemet fejezem ki Florenz elnök úrnak. Elnöknek nevezem őt megbecsülésből és elismerésből azért az elkötelezettségért, amelyet Parlamentünkkel szemben mindig is tanúsított.
Az éghajlatváltozási és energiacsomag elfogadásával az Európai Unió felszerelkezett azokkal a jogi keretekkel, amelyek biztosítják a megfelelő mandátumokat a vezető szerep betöltésére. Az a nyíltság, amelyet mostanában az Egyesült Államok új kormányzata tanúsít, reményt ad nekünk arra nézve, hogy a jövőben az Egyesült Államokkal közösen vállalhatjuk a felelősséget az éghajlatváltozás következményeinek megállításáért.
A kezdeményezés teljes sikerét azonban az összes fejlődő ország - például Kína és India - gazdaságának részvétele határozza meg. Ugyanis a kínai környezetvédelmi miniszter egyértelművé tette, amikor találkozott az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottság delegációjával, hogy ez csak akkor lehetséges, ha a gazdagabb országok megfelelő pénzügyi erőforrások formájában határozottan támogatják a fenntartható fejlődést.
A poznańi konferencián sikerült eredményeket elérnünk ezen a területen, és döntés született az alkalmazkodási alap felszabadításáról, valamint az 50 millió eurós kutatási és technológiai fejlesztési alapnak a fejlődő országok számára történő allokációjáról, a környezetbarát technológiák világméretű fejlesztésének támogatása érdekében.
Gondoskodnunk kell arról, hogy Koppenhága fordulópont legyen abból a szempontból, hogy az erősebb gazdaságok a gyakorlatban közös kötelezettséget vállalnak egy pénzalap létrehozására, amely garantálja a fenntartható fejlődés folyamatos finanszírozását a feltörekvő országokban. Kizárólag a nemzetközi szinten, a feltörekvő országok részvételével elfogadott kötelezettségvállalásokon keresztül óvhatjuk meg sikeresen a környezetet a visszafordíthatatlan hatásoktól, és védhetjük meg ezzel egy időben az európai vállalkozások versenyképességét a világpiaci környezetvédelmi dömping társadalmi-gazdasági költségeinek hatásaival szemben.
Caroline Lucas
Elnök úr, én is szeretnék köszönetet mondani Florenz úrnak ezért a jelentésért, de úgy gondolom, hogy az előadó és a bizottság munkájáért elmondott sok gratuláció közepette is szembe kell néznünk a hideg tényekkel: az EU továbbra is túl keveset tesz, és azt is túl későn.
Tudom, hogy nem leszek népszerű azért, amit mondok, de az EU által elért eredményeket nem azzal kell összemérnünk, amit más országok tesznek, hanem azzal, amit meg kell tennünk. Ehhez képest továbbra is mulasztást követünk el.
Mulasztást követünk el, mert nem fektetünk kellő ambíciót ebbe a vitába. A legfrissebb tudományos eredmények szerint évente körülbelül 9%-kal kellene csökkentenünk a kibocsátásokat. A jelentésben és az EU éghajlatváltozási csomagjában felállított célok egyszerűen nem eléggé ambiciózusak.
Mulasztást követünk el, mert nem sürgetjük kellőképpen ezt a vitát. Ha nem teljesítünk jól a széndioxid-kibocsátás nélküli gazdaság felé vezető úton a következő 8-10 év során, akkor elveszítjük a lehetőséget az éghajlatváltozás legrosszabb következményeinek megakadályozására.
Mulasztást követünk el, mert nem vagyunk következetesek. Ma a megújuló energiáról és az energiahatékonyságról beszélünk. Tegnap a Ház többsége elfogadta a Laperrouze-jelentést, amely büszkén támogatta a szén szerepét Európában.
Mulasztást követünk el, mert azt a benyomást keltjük, hogy az éghajlatváltozással kapcsolatos vita csak arról szól, hogy miről kell lemondanunk anélkül, hogy bármit is tennénk. Sokkal jobban meg kell mutatnunk, milyen a valódi politikai vezetés és szemléltetnünk kell, hogy az éghajlatváltozással kapcsolatos cselekvés sokkal jobb életminőséget eredményez. Nem arról szól ez a kérdés, hogy gyertya mellett didergünk a barlangunkban, hanem egy olyan jövőről szól, amely sokkal pozitívabb és vonzóbb, mint a jelenkor.
Ezért azt javasolom, hogy tegyük magunkévá a Zöld New Deal gondolatát Európára nézve, ami egyszerre kezeli a gazdasági válságot és az éghajlatválságot, hatalmas beruházásokat hajt végre az energiahatékonyság és a megújuló energiák területén, hogy új, környezetbarát munkahelyek millióit hozza létre Európában.
De ez nem arról szól, hogy gyorsan elindítjuk a gazdasági növekedést változatlan feltételek mellett. Sürgősen átmenetre van szükség egy olyan Európa felé, amely nem a természeti erőforrások folyamatosan növekvő felhasználására épül, hanem amelynek gazdasága növekedés nélküli; nem a nagyobb összesített mennyiségi növekedésre épül, hanem a valós minőségi fejlődésre. Ezt a vitát sürgősen meg kell kezdeni, és az EU nagyon jó helyzetben van ennek megkezdésére.
Roberto Musacchio
- (IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, szeretnék gratulálni Florenz úrnak a jól végzett munkáért; ez a jelentés főhajtás állandó jelenléte, figyelme és hozzájárulása előtt.
A jelentés visszatükrözi azt a sok mindent, amivel hozzájárult a bizottság munkájához, amelyben Sacconi úr olyan nagy jártassággal elnökölt, és mélységeiben megvizsgálta a kérdéseket, lefolytatta a vitát és mindenek felett hozzájárult ahhoz a szerepkörhöz, amelyet ez a Parlament játszott az éghajlatváltozási csomag elfogadásában. Pöttering elnök úr, én is kérem Önt annak mérlegelésére, hogy munkánk folytatódhat-e és hogyan a koppenhágai felkészülés során?
Ami a Florenz-jelentést illeti, szerintem most hiba lenne az egyensúlyt megszüntetni olyan szempontokkal, amelyek pillanatnyilag az atomenergia kérdésével kapcsolatos ideológiai módosításoknak minősülnek. Ezek a felvetések ésszerűtlenek, az előterjesztők gondolkodásának kivételével mindenhol összefüggés nélküliek, és megváltoztatják jelenlegi közös álláspontunkat. Én azonban arra kérem tagtársaimat, hogy mérlegeljék az általam benyújtott módosítás beillesztését az éghajlatváltozás és a víz közötti kapcsolatról. Véleményem szerint ez egy értékes terület annak a növekvő figyelemnek a fényében, amelyben az olyan nemzetközi szervezetektől részesül, amilyen például az éghajlatváltozással foglalkozó kormányközi munkacsoport és az ENSZ környezetvédelmi programja, amelyek a jövő szempontjából döntő jelentőségű kérdésként mutattak rá erre a területre, és a közelgő vízzel foglalkozó isztanbuli világfórum szempontjából is fontos kérdés.
Jim Allister
Elnök úr, szeretnék megszólalni az aggodalom és a figyelmeztetés hangján az éghajlatváltozásról folytatott őrjöngő vita során, különösen azért, mert az élelmiszertermelést is érintheti. Úgy tudjuk, hogy a világ népessége 2050-re eléri a kilencmilliárd főt, így az élelmiszertermelésnek is lépést kell tartania ezzel a növekedéssel. Ennek ellenére az előterjesztett éghajlatváltozási csomagban kibocsátás-csökkentési követeléseink vannak, és ezek teljesülése az élelmiszertermelést is csökkentené, pedig éppen erre lesz a legnagyobb szükségünk.
Elsősorban a metán és a dinitrogén-oxid kibocsátásával kapcsolatos célokra, valamint a hús- és tejfogyasztás elleni támadásokra hivatkozom. Ezek a csökkentési célok nem valósulhatnak meg az élelmiszertermelés súlyos csökkentése nélkül. Ha választanunk kell a világ élelmezése és az éghajlatváltozás korrigálása között, akkor attól tartok, hogy én a józan ész és a szükségesség pártján állok.
John Bowis
Elnök úr, most Koppenhága felé tekintünk, és tiszteletreméltó barátom kitűnő jelentése kiváló - ha ezt mondhatom - közúti vagy vasúti térkép az odavezető útról.
20 százalék 2020-ig: ez volt a kiindulás - de csak a kiindulás. Az éghajlattal kapcsolatban elfogadott intézkedéscsomag talán jobb is lehetett volna, de ez volt a kiindulás - egy lépés előre. Az Egyesült Államok kormányzatában bekövetkezett változások után többé már nem hivatkozhatunk arra, hogy az Egyesült Államok megtagadja az együttműködést. Obama elnökségével lehetőséget kaptunk arra, hogy abbahagyjuk az üres fecsegést és megkezdjük az eszmecserét. Azt halljuk, hogy 2008. március 6-án lesz egy értekezlet. A következő héten újból itt leszünk, és remélem, hogy megkapjuk a Tanács nyilatkozatát a washingtoni megbeszélés eredményeiről. Az Egyesült Államokkal együtt most továbbléphetünk a 30%-os cél felé és mg tovább is.
Most továbblépünk a környezetbarát tervezési követelmények felé, és mint máshol, itt is felismerjük, hogy ez hatalmas új lehetőségeket jelent az innováció és a foglalkoztatás szempontjából. Tovább kell lépnünk a közlekedési és a mezőgazdasági kibocsátások területére. A biztos hivatkozott arra, hogy sürgős párbeszédre van szükség a fejlődő világ alacsony bevétellel rendelkező országaival. A probléma letaroló hatást gyakorol majd rájuk, pedig nem is ők idézték elő. Szigetek süllyednek el a hullámok között; malária, légzőszervi betegségek, bőrrák és látászavarok: ezek a problémák már ma is léteznek. Pusztulás vár a mezőgazdaságra is. Ezeknek az országoknak lépéseket kell tenniük, de szükségük van a segítségünkre.
A tudósok természetesen tévedhetnek, és a politikusok is, amint ezt Mbeki és az AIDS esetében is láthattuk. Én is tévedhetek a lehetséges influenzajárvány tekintetében. Tévedhetek a globális felmelegedés valószínű hatásai tekintetében. De valószínű, hogy a tudósok többségének igaza van, és a politikusok többségének is igaza van. Én és valamennyien vétkesek leszünk mindkét kérdésben, ha nem teszünk lépéseket annak érdekében, hogy soha ne is történhessenek meg.
Riitta Myller
(FI) Elnök asszony, a szociáldemokratáknak az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottság felállítására vonatkozó, 2007. tavaszán benyújtott kezdeményezése most meghozta gyümölcsét. A csoportközi tárgyalások és megbeszélések eredménye az éghajlatváltozás megfékezésére irányuló kialakuló, ambiciózus, hosszú távú cselekvési napirend. Ezért szeretnék őszinte köszönetet mondani az előadónak, Karl-Heinz Florenznek és az árnyék-előadóknak az összes csoporttól, akik olyan kiválóan együttműködtek ebben a munkában.
Sokan szkeptikusak azzal kapcsolatban, hogy vajon az éghajlatváltozási bizottság képes lesz-e valamilyen értékkel hozzájárulni a Parlament munkájához. Ma láthatjuk annak előnyeit, hogy a Parlamentnek vannak olyan tagjai, akik más szemszögből látják az egyes kérdéseket, és ők együttműködnek a világ vezető szakértőivel és közösen odafigyelnek rájuk. Amint láthatjuk, ez hiteles eredményekhez vezet.
Abban is biztos vagyok, hogy a bizottság puszta létezése és munkája külön-külön is hozzájárult ahhoz, hogy az éghajlatváltozási csomag ennyire simán és gyorsan átment a múlt decemberben. Én is erősen támogatom a Bizottság elnökének, Guido Sacconi úrnak a kérését, hogy a választások után felálló Parlament foglalkozzon ezzel a kéréssel és gondoskodjon arról, hogy a lehető legerőteljesebb módon közelítsék meg az éghajlatváltozással kapcsolatos kérdéseket.
Az Európai Uniónak már régóta az a gondolkodásmódja, hogy tennünk kell az éghajlatváltozás megelőzése érdekében. Nélkülözzük azonban a pénzügyi eszközöket. Az éghajlatvédelmi alap, amelyre nézve most javaslat született és amelyre pénzt kell beszednünk a kibocsátáskereskedelmi árverések bevételeiből, fontos kezdeményezés, és sok sikert kívánok ehhez a jövőre nézve. Szükségünk van erre az alapra, hogy változásokat idézhessünk elő az ipari struktúránkban és hogy valóban eredményeket érhessünk el ezzel a Zöld New Deal kezdeményezéssel.
Lena Ek
(SV) Ez a jelentés hatalmas ígéreteket tartalmaz. Gyakorlatilag az összes olyan kérdést felöleli, amely az éghajlattal kapcsolatos vita során felmerült az elmúlt két év vagy még ennél is hosszabb idő során. Ennek ellenére is úgy gondolom, hogy ez a munka nélkülözi azt az átütő erőt, hajtóerőt és energiát, amelyre oly nagy szükség lenne annak a politikai vonalnak a továbbviteléhez, amelyet Európában az éghajlatváltozás kérdéseiben kezdeményeztünk.
A jelentés egyetlen intézkedést sem javasol a föld és a talaj védelmére. Ami a vízkészleteket illeti, egy egész javaslatcsomag szerepel a vízzel foglalkozó világfórumban, amelyet szintén be lehetett volna illeszteni a jelentésbe. Ami az energiahatékonyságot illeti, vannak olyan lehetőségek, amelyeket nem illesztettek be olyan területekbe, ahol megvan a lehetőség a döntéshozásra a Parlamentben. A jelentés az alternatív üzemanyagok kérdését is túlságosan tartózkodóan kezeli. Az egészség rendkívül fontos területén a jelentés a szúnyogcsípésekkel kapcsolatos tények összegyűjtésére és a megelőzésre összpontosít, miközben fontos stratégiai döntéseket kellene meghoznunk Európában arra nézve, hogyan tudunk megbirkózni az éghajlatváltozásnak az emberi egészségre gyakorolt hatásaival.
Itt is vannak lehetőségek. E tekintetben több javaslattal kellene előállnunk a növekedéssel és a foglalkoztatással kapcsolatban. Természetesen létre lehet hozni munkahelyeket Európában. Ezekre itt van szükség.
Az intézkedéseket be kell ágyaznunk a gazdaságpolitikába. A Miniszterek Tanácsa néhány héten belül összeül, hogy megvitassa a Koppenhágában meghozandó - különösen fontos - döntések finanszírozásának kérdéseit, amelyekre mi itt, a Parlamentben jelentős befolyást gyakorolhatunk. Ha elmulasztjuk a gazdaságpolitikába, valamint a munkával és a növekedéssel kapcsolatos szakpolitikákba történő beágyazást, akkor fennáll annak a veszélye, hogy a jelentés olyan lesz, mint "gyertya a szélben”, egy kedves dokumentum, amely azonban nélkülözi azt a hajtóerőt és eltökéltséget, amelyre szükségünk van ezeknek a kérdéseknek a kapcsán.
Bogdan Pęk
(PL) Elnök asszony, úgy érzem magam, mintha egy újonnan alapított vallás megnyitó konferenciáján lennék, amely egy hamis prófétákat és eszméket tömörítő hamis vallás.
Azok a politikai hatalmak, amelyek megpróbálják drasztikusan csökkenteni a széndioxid-kibocsátást - ennek a törekvésnek egyébként nincs semmiféle tudományos alapja és csak az emberiség fejlődésének korlátozása árán valósítható meg - azonosak azokkal, akik ezért a válságért felelősek. Ezért a helyzetért azok hibáztathatók, akik a társadalom fejlődésének útját követve egy globális kormányzat létrehozására törekednek, amelyben azok a testületek is szerepelnének, amelyek hatalmas nyereségre tesznek szert a széndioxid-kereskedelemből, miközben az éghajlatváltozással való fenyegetéssel átmossák a kisemberek agyát.
Létre kell hoznunk a fejlesztés alapját az energiaellátás területén. Az emberiség túléléséhez és fejlődéséhez új, hatalmas energiaforrásokra van szükségünk, Európának pedig egyensúlyra és önellátásra van szüksége az energiaellátás szempontjából. Hát nem értik? Ha létrehozzák mindazt, amit ma jóváhagytak, akkor ezzel csökkentik Európa esélyeit arra, hogy versenyképes legyen a világ többi részével.
Dimitrios Papadimoulis
(EL) Elnök asszony, a Florenz-jelentés a tudósok értékeléseire támaszkodik, és jelentős részben osztja az állampolgárok aggodalmait. Egyet előrelép a Tanács által decemberben jóváhagyott energiacsomaghoz képest, de az értékeléseken túl meg kell hoznunk konkrét intézkedéseket, rendeleteket, ütemterveket, mivel az éghajlatváltozás és annak következményei már a nyakunkon vannak, és nincs idő további késlekedésre.
Nagyon kell vigyáznunk, nehogy megengedjük, hogy a jelentés szempontjából irreleváns atomenergiát becsempésszék a jelentésbe a hátsó ajtón keresztül ravasz módosításokkal, amire bizonyos kormányok törekednek. Gondoskodnunk kell arról, hogy a jelentés az egyensúlyát felborító módosítások nélkül meggyőzze a Tanácsot és a Bizottságot a következő lépés megtételének szükségességéről és arról, hogy a gazdasági válságot nem szabad ürügyként felhasználni az eddig megtett erőfeszítések aláásására. A gazdasági válság és a környezetvédelmi politika kéz a kézben járva pozitív eredményeket hozhat a számunkra mind a környezetvédelem, mind pedig új munkahelyek létrehozása szempontjából.
Urszula Krupa
(PL) Elnök asszony, a környezetvédelmi politikák legfontosabb célja - nagyon hasonlóan az energia- és éghajlatváltozás politikai csomaghoz, amely tartalmazza az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának drasztikus csökkentését - a nemzeti gazdaságok befolyásolása és megváltoztatása valami olyasmire, amit mi múltbeli tapasztalataink alapján központilag megtervezett gazdaságként ismerünk fel. Az éghajlatra gyakorolt emberi befolyás elvont fogalmát a fejlődés korlátozására akarják felhasználni, beleértve a fosszilis tüzelőanyagok használatát és a veszélyes széndioxid-leválasztási és -tárolási technológia bevezetését, amely Lengyelország esetében megnehezítené természeti erőforrásaink kihasználását, beleértve gazdag geotermális energiaforrásainkat is.
Most, amikor Lengyelország iparát korlátozták az Európai Unió követelményeinek teljesítésére irányuló erőfeszítések részeként, kísérletet tesznek egyrészt arra, hogy a lengyeleket emigrálásra kényszerítsék, és emellett azt is biztosítsák, hogy akik otthon maradnak, azok nyomorogjanak, mert az összes tagállam közül nálunk a legmagasabbak az energiaárak. Egyetlen szónoki kérdésem maradt: az Európai Unió politikájának az a legfontosabb célja, hogy csődbe vigye honfitársaimat és letörölje Lengyelországot Európa térképéről?
Irena Belohorská
- (SK) Hölgyeim és uraim, azzal szeretném kezdeni, hogy köszönetet mondok az előadónak, Florenz úrnak ezért a kiváló és kimerítő jelentésért. A jelentés a társadalom életének összes olyan fontos területét lefedi, amelyek az éghajlatváltozás drámai felgyorsulásával kapcsolatos vonatkozással bírnak. Legfőbb ideje, hogy előkészítsük az EU-ban szükséges intézkedéseket.
Engem orvosként különösen érdekelnek az egészséggel kapcsolatos változások, például a kifejezetten a trópusi területekhez kapcsolódó betegségek terjedése. Nem szabad szem elől tévesztenünk ezt, amikor támogatjuk a gyógyszeripart, kórházakat és fekvőbeteg-ellátási intézményeket tervezünk, egészségügyi szakembereket képezünk, és mindenek felett akkor, amikor szisztematikusan növeljük a lakossági tudatosságot. Mivel ezek a betegségek a világnak ebben a részében ritkán fordulnak elő, feltételezhetjük, hogy a helyzet sokkal rosszabbra fog fordulni.
A mezőgazdaságban és az emberi fogyasztásra szánt elegendő élelmiszer biztosításában is nagyon súlyos lesz a helyzet. Szilárd meggyőződésem, hogy ez a jelentés sokkal fontosabb minden más saját kezdeményezésű jelentésnél és jó alapot biztosít a következő Parlamentek számára, amelyeknek foglalkozniuk kell az éghajlatváltozás tényleges hatásaival.
Avril Doyle
Elnök asszony, a beszéd ideje lejárt, és tudjuk, mit kell tennünk - legalábbis közülünk azok, akik elfogadják a szakmai értékelésen átesett tudományos megállapításokat a példátlan mértékű globális felmelegedés okairól és annak a biológiai sokféleség összes aspektusára gyakorolt kritikus hatásairól, különös tekintettel a világ legszegényebb és legsűrűbben lakott régióira. Éghajlat-szkeptikus barátaimnak azt mondanám, hogy az elővigyázatosság elvét kell követnünk. Ez a javaslatom a számukra.
Szeretnék köszönetet mondani Karl-Heinz Florenz úrnak ezért a jelentésért. Ez a munka kiegészíti tudásunkat, és a Ház összes bizottsága véleményének horizontális képét képviseli, ám hiányzik belőle a Halászati Bizottság véleménye, ami súlyos hiányosság figyelemmel arra, hogy kritikus jelentőségű tengereink és óceánjaink folyamatosan savasodása, amelyet a légkörbe kibocsátott fokozott mennyiségű CO2 idéz elő.
Szeretnék feltenni egy kérdést Dimas biztos úrnak: miután hat héttel ezelőtt első olvasatban egyetértésre jutottunk az EU átdolgozott kibocsátáskereskedelmi rendszerével kapcsolatos jelentésemről, a biztos úr ma meg tudja-e pontosan mondani, hogy milyen munkaprogramok vannak folyamatban a komitológiai döntések előkészítése érdekében, különös tekintettel a Parlament és az érdekelt felek időrendjére és részvételére?
Összefoglalva: a CO2-kibocsátás legalább 30%-os csökkentését kell célul kitűznünk 2020-ig a 2012-utáni globális megállapodás részeként, és legalább 80%-os csökkentést 2050-ig - és ez a fontosabb célkitűzés. Az éghajlatvédelmi diplomáciai munka következő nyolc hónapjának eredményei írják meg a következő generációknak szóló történelemkönyvek szövegét, és saját közösségeink politikai vezetőiként és kollektív vezetőkként nem háríthatjuk el magunkról a felelősséget.
Biztos úr, az éghajlatvédelmi és energiacsomagunk mellé reális pénzeszközöket is kell társítanunk, és nagyon várjuk a 27 állam- és kormányfő hat hét múlva esedékes márciusi csúcstalálkozóját, és arra számítunk, hogy ráhangolódnak erre az üzenetre, és nem engedik meg, hogy az Európai Unió polgárai a világ legszegényebb és az éghajlatváltozásnak leginkább kitett közösségeivé változzanak.
Linda McAvan
Elnök asszony, mivel az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottság munkája befejeződött, szeretnék köszönetet mondani először Karl-Heinz Florenz úrnak munkájáért, ugyanakkor - saját csoportomból, a szocialista csoportból - Riitta Myllernek, Dorette Corbeynak és elnökünknek, Guido Sacconinak. Valamennyien kiváló munkát végeztek és szilárd alapot biztosítottak a következő Parlament munkájához.
Az előttünk fekvő jelentés hosszú; sok szempontra kitér. Csak egy pontra szeretnék rávilágítani, amelyet néhányan már érintettek, és ez az a fontos kapcsolat, amelyet létre kell hoznunk a foglalkoztatás és az éghajlatváltozás elleni küzdelem között, valamint a gazdasági válságból való kilábalás és az éghajlatváltozás elleni küzdelem között. Ugyanis ha nem hozzuk létre ezt a kapcsolatot és nem megfelelő gazdaságélénkítő programokat állítunk össze, akkor az emberek azt fogják mondani - és már mondják is -, hogy ez az egész éghajlatváltozási ügy rendben volt, amikor volt gazdasági növekedés, de most nem engedhetünk meg magunknak ilyen beruházásokat.
Nagyon erősen amellett kell érvelnünk - és ezt néhányan már meg is tették -, hogy nem engedhetjük meg magunknak azt, hogy ne hajtsuk végre ezeket a beruházásokat. Szerintem azok, akik országuk csődbe kergetéséről beszélnek, súlyosan tévednek. Országaik akkor fognak csődbe jutni, ha nem hajtunk végre beruházásokat a megújuló energiák területén és ha nem csökkentjük függőségünket a fosszilis tüzelőanyagok bizonytalan forrásaitól. Ezért jól kell kidolgoznunk ezt az intézkedéscsomagot.
Obama elnök már létrehozta ezt a kapcsolatot az Egyesült Államok gazdaságélénkítő programjáról tartott beszédében, és nekünk is ezt kell tennünk. Dorette Corbey beszélt arról, hogy mit tehetünk az energiahatékonysági intézkedésekkel. Ha szétnézek saját választókerületemben, Yorkshire-ban, akkor máris jelentős beruházásokat látok a megújuló energiák és az energiahatékonysági intézkedések területén egyes társaságoknál. Ma már rendelkezünk tervekkel a széndioxid-leválasztással és -tárolással kapcsolatos technológiákról sok erőműben és fontos iparágban. Ez munkahelyeket fog létrehozni és hozzájárul a kibocsátások csökkentéséhez is, és természetesen ez az általunk végzett munka célja.
Johannes Lebech
(DA) Elnök asszony, amint ezt a jelentés is támogatja, az éghajlatváltozás megelőzésének át kell hatnia teljes gondolkodásmódunkat, amikor a releváns jogalkotási területeken dolgozunk, mint amilyen például a mezőgazdaság, a halászat, az építőipar, a fejlesztés és a külpolitika. Az éghajlatpolitika nem lehet különálló terület, hanem be kell építenünk jogalkotási feladatainkba.
Az EU állam- és kormányfői közel két évvel ezelőtt úgy döntöttek, hogy az EU-nak vezető szerepet kell betöltenie egy globális éghajlati megállapodás elérésében Koppenhágában. Nincs túl sok időnk. Elfogadtuk uniós éghajlatvédelmi csomagunkat itt, ebben a Parlamentben. Lehetett volna ambiciózusabb, de hatályos, és most támogatnunk kell az európai tárgyalókat, hogy képesek legyenek ambiciózus célokat elérni Koppenhágában. Ez a csomag egészen 2020-ig elvisz bennünket, de ebben a jelentésben hangsúlyozzuk, hogy el kell kezdenünk megtervezni, mi fog történni 2020 után. Ezt az EU kormányainak tudomásul kell venniük. Hosszú távon kell gondolkodnunk. A pénzügyi válság nem könnyíti meg a dolgunkat, de dinamikus kihívásként kell erre a válságra tekintenünk. Használjuk fel a válságot lehetőségként arra, hogy jelentősen felgyorsítjuk a megújuló energiák és az energiatakarékos technológiák fejlesztéseit, amelyekre oly nagyon szükségünk van. Hozzunk létre új munkahelyeket a jövő környezetbarát iparágaiban, és ne a múlt öreg iparágainak munkahelyeit védelmezzük!
Végül örömmel látom, hogy a jelentés hangsúlyozza a Lisszaboni Szerződés ratifikálásának szükségességét, mivel az EU-nak a Lisszaboni Szerződés értelmében nemzetközi szintű konkrét célkitűzéssé kell tennie az éghajlatváltozás elleni küzdelmet.
Inese Vaidere
(LV) Hölgyeim és uraim, az éghajlatpolitika megfogalmazása rendkívül fontos mind a környezetvédelem, mind pedig az energetikai szektor modernizálásának szükségessége szempontjából. Üdvözölnünk kell azt, ahogyan a kiotói folyamatot figyelembe vették azoknak az országoknak az esetében, amelyek 1990 óta több mint 20%-kal csökkentették kibocsátásukat, valamint a Ignalina atomerőmű bezárásának Litvánia és Lettország energiaellátására gyakorolt hatásait azáltal, hogy lehetőséget biztosítottak a kompenzációra, de minden egyes tagállamnak fel kell építenie egy egyértelmű energiahatékonysági stratégiát. Az ipar számára biztosított külön kvóták - jóllehet serkentik azok versenyképességét - nehezen finanszírozhatók. Üdvözlöm az uniós finanszírozás megszerzési eljárásának leegyszerűsítésére és az Európai Fejlesztési Bank hitelezésének kibővítésére vonatkozó terveket, különösen a kis- és közepes vállalkozások számára. A 2020. évi tervek megvalósítása érdekében létre kell hoznunk az egész EU-ra kiterjedő hatékony ösztönző rendszert azoknak a vállalkozásoknak és magánszemélyeknek a támogatására, akik használják vagy bevezetik a megújuló energiaforrásokat. Ezt meg lehet tenni a változások költségei egy részének központi finanszírozásával. A Bizottságnak tevékenyen kell dolgoznia annak érdekében, hogy a világ többi része kövesse példánkat, és hogy technológiánkat hozzáférhetővé tegye a fejlődő országokban. Köszönöm.
Bairbre de Brún
- (GA) Elnök asszony, üdvözlöm Florenz úr és az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottság határozott és alapos jelentését.
Az éghajlatváltozás kihívások elé állítja a közlekedéssel, a földhasználattal, a hulladék-gazdálkodással, az építőiparral és az energiahasználattal kapcsolatos nézeteinket. Nem a fejlődő világ hozta létre azokat a feltételeket, amelyek visszafordíthatatlan károk felé sodornak bennünket, mégis ők azok, akik ezt a helyzetet a leginkább megszenvedik. Európának úttörő szerepet kell betöltenie és nemzetközi alapon felelősséget kell vállalnia a reális és szükséges intézkedések megtételéért.
A nem igazán haladó erők megkísérelték a gazdasági válságot mentségként felhasználni az éghajlattal kapcsolatban szükséges kötelezettségvállalások teljesítése alóli kibúvásra. Ez rendkívül rövidlátó magatartás.
Sajnálatos módon a saját választókerületemben a környezetvédelmi miniszter, Sammy Wilson az egyik ilyen rövidlátó politikus, aki nem érti meg az éghajlatváltozás tudományos és gyakorlati realitásait. Remélem, hogy megjön a miniszter józan esze és foglalkozni kezd ezzel a kérdéssel, amely Európa többi részében magas prioritást élvez.
Kathy Sinnott
Elnök asszony, ambiciózus tervet készítettünk. Ez a terv nem kevesebbre, mint a világ megmentésére vállalkozik: ez hatalmas feladat, a legalkalmasabb időben. Amikor Florenz úr először ismertette jelentéstervezetét a bizottság előtt, annak első cselekvésre való felszólítása annak észben tartására hívta fel a figyelmet, hogy mi, emberek vagyunk a teremtett világ védelmezői. Ez az egyszerű megállapítás kapta az első támadásokat, és végül törölni kellett a jelentésből. Vajon mi volt ennyire kifogásolható a bizottság számára? A "teremtés” szó. És miért? Azért, mert a teremtett világnak teremtője is van.
Számomra nincs jelentősége annak, hogy a világegyetem hogyan és mennyi idő alatt jött létre. Számomra az a fontos, hogy létezik egy Isten, és mi az Ő sáfárai vagyunk, akiknek a 22. módosítás megfogalmazása szerint őriznünk kell a teremtett világot. Tehát azt állítom, hogy ma azért vagyunk itt, hogy odaszánjuk magunkat a világ megmentésének feladatára, odaszánjuk magunkat olyan tevékenységekre, amelyek együttműködést és áldozatot követelnek mindenkitől, bárhol is él ezen a Földön, és ez a feladat csak akkor lehet sikeres, ha még a szél, a víz és a nap is részt vesz ebben az együttműködésben. De amellett, hogy ezt tudjuk, egyértelművé tesszük - mint ahogyan más nagy múltbeli kihívások esetén is tettük -, hogy meggyőződésünk szerint fentről érkező segítség nélkül is vállalhatjuk azokat a roppant nagy és sürgős kihívásokat, amelyekkel az emberiség jelenleg farkasszemet néz. Csak ennyit mondhatok: sok szerencsét és Isten óvjon bennünket!
Jerzy Buzek
(PL) Elnök asszony, én is szeretnék gratulálni és köszönetet mondani Florenz úrnak ezért a kitűnő jelentésért. Nem kívánom részleteiben megvitatni ezt a jelentést. Véleményem szerint egyszerűen el kell fogadni.
Viszont szeretnék visszatérni a decemberben elfogadott éghajlatváltozási csomag tárgyára, és szeretném hangsúlyozni, hogy az Európai Unió valóban egy jól kiegyensúlyozott csomaggal rendelkezik, amely semmiféle veszélyt nem jelent a gazdaságra nézve. Az ebben a témában folytatott, hónapokig tartó viták során messze ható módosításokat hajtottunk végre a csomagon. Ez a mi hatalmas vívmányunk. Szeretném most megfogalmazni, hogy véleményem szerint melyek azok a legnagyobb kihívások, amelyekkel az Európai Uniónak most szembe kell néznie. Az első ránk váró feladat az, hogy gondoskodnunk kell megfelelő finanszírozásról az általunk jóváhagyott csomaghoz, és elő kell teremtenünk a Florenz úr jelentésében szereplő finanszírozást.
Tavaly én voltam az európai stratégiai energiatechnológiai terv előadója, és elsősorban azt a tényt vitattuk meg, hogy először az Európai Unió szintjén kell finanszíroznunk azokat az új technológiákat, amelyek innovációt és új gazdasági ösztönzést biztosíthatnak az európai gazdaság számára. Ezért szeretnék őszintén gratulálni Dimas biztos úrnak a bizottság nevében azért a döntésért, hogy elkülönít 3,5 milliárd euro összeget az energiatechnológiai kutatások beruházásai fel nem használt pénzalapjaiból, amelyek egyébként is a környezet védelmét szolgálták volna. Biztos úr, ez kitűnő döntés volt. Most ezt gyorsan meg kell vizsgálnunk a Parlamentben. Most szeretnék Bursik miniszter úrhoz fordulni: a Tanácsnak is gyorsan meg kell vizsgálnia az Európai Bizottság első döntését.
További fontos kérdés az, hogy munkánkat globális megállapodásra kell alapoznunk. Florenz úr jelentése erre a feltevésre épül. Két ország - Lengyelország és Dánia, vagyis a COP 14 és a COP 15 házigazdája - közötti bilaterális tárgyalások nem elegendőek. Valamennyiünknek hozzá kell járulnunk, és ez kiterjed az európai diplomatákra és a cseh elnökség képviselőire is. Diplomatáinknak az egész világon részt kell venniük a tárgyalásokon, mivel enélkül a globális megállapodás, a mi csomagunk és Florenz úr jelentése vajmi kevés értelemmel bír. Ez ma a legfontosabb feladatunk.
Catherine Guy-Quint
- (FR) Elnök asszony, biztos úr, soros tanácsi elnök úr, hölgyeim és uraim, a Florenz úr által elkészített jelentés tökéletesen összegzi a globális felmelegedés fontos problémájával kapcsolatban folytatott hosszas tanácskozásaink eredményeit.
Valamennyien tudjuk, hogy igen nagy tervek várnak megvalósításra, és mindenek felett azt, hogy oda kell szánnunk magunkat eszközként a korlátlan fejlődés kultúrájának megváltoztatására oly módon, hogy előmozdítjuk a változásokat saját gazdaságunkban.
Most viszont megoldást kell találnunk arra a problémára, hogyan tudjuk megvalósítani a jelentés összes javaslatát. Sürgősen meg kell találnunk a globális felmelegedés elleni küzdelem eszközeit. Az Európai Unió jelenlegi költségvetése elégtelen a kapcsolódó célkitűzések megvalósításához; és a nemzeti költségvetések vagy a magánforrásokból származó pénzeszközök lehívásával sem tudjuk megoldani ezt a súlyos finanszírozási problémát.
Az Európai Bizottság becslései szerint évente 175 milliárd euro beruházásra lenne szükség a globális felmelegedés elleni küzdelemhez. 76 milliárd euro összegű költségvetésünkkel nagyon messze vagyunk ettől a céltól. A Bizottság ezért leltárt készít az összes meglévő eszközről, de a jövőbeni finanszírozási keretekre vonatkozó javaslatok megfogalmazása jelentős kötelezettségvállalás.
A jelenlegi éghajlatválsággal kapcsolatos összes tevékenységünk optimalizálása érdekében új erőforrásokra van szükségünk egy európai éghajlatváltozási pénzalap létrehozásához, amely finanszírozható a kibocsátási kvótakereskedelmi rendszerből, és amely felhasználható az alkalmazkodás, a hatáscsökkentés, a fenntartható fogyasztás és az energiahatékonyság támogatására, és ezért ezeknek a pénzeszközöknek a nagy részét a legszegényebb országokra kell fordítanunk.
Ehhez politikai bátorságra van szükség a Tanács, a Bizottság és a Parlament képviselői részéről, de ez szükséges, elengedhetetlen feltétele annak, hogy a bolygó szembenézhessen ezzel a kihívással.
Civilizációnknak nem lesz jövője, ha mi, európaiak nem tesszük meg a szükséges intézkedéseket és nem gyakorolunk önfegyelmet éghajlatunk megőrzése érdekében. Ez fontos politikai tett, amely elengedhetetlen ahhoz, hogy kontinensünk és mások számára stabil jövőt biztosítsunk....
Holger Krahmer
(DE) Elnök asszony, szeretném nagyon megköszönni Florenz úrnak ezt a jelentést, amely sajnálatos módon nem igazán vált sikeressé, részben valószínűleg azért, mert megvitatására jelentős részben az éghajlatváltozási jogalkotási csomag árnyékában került sor.
Szembe kell néznünk az éghajlatváltozás következményeivel; ez nem lehet kérdéses. Csak azokat az eszközöket nem tudom teljes mértékben támogatni, amelyeket a jelentés a cél eléréséhez kiválasztott. Először is, az igaz, hogy EU-nak kell megtennie az első lépéseket az éghajlat védelme érdekében, de nem érdemes egyedül előreszaladni a többi partner részvétele nélkül. Az Európa által betöltött vezető szerep nem elegendő a világ többi részének meggyőzéséhez. Ennél életképesebb megoldás lenne az ipari országok - legalább Kína, India és Brazília - bevonása, ellenkező esetben Európa gazdaságára méltánytalan teher nehezedik majd, és nem is tudunk mérhető hatást gyakorolni a globális CO2-kibocsátásokra. Másodszor: ismereteink jelenlegi állása szerint a megújuló energiák nem helyettesíthetik teljes mértékben a fosszilis energiaforrásokat. Politikai szinten nagyon motiváló lehet ez az igény, de nem reális. Bármilyen nagy is a politikai akarat, ez nem fogja semmissé tenni a fizikai törvényeket. Harmadszor: a bioüzemanyagot környezetbarát alternatívákként szokták magasztalni. Ma azonban még senki sem ellenőrzi a bioüzemanyagok negatív mellékhatásait, például a bioüzemanyagok következtében emelkedő élelmiszerárakat és a letarolt esőerdőket. Negyedszer: a mobilitás olyan eszközei, amelyek hosszú távon kímélik az erőforrásokat ésszerű célnak tekinthető. Ösztönzők biztosítása elősegítheti ennek a célnak az elérését. Mérlegelnünk kell azonban, hogy mi az a pont, amikor az állami beavatkozások már túl messzire mennek, és mi az az állapot, amelyről kijelenthetjük, hogy ma még biztosan nem értük el.
Jelenleg senki sem tudja, mely technológiák fogják a legjobban kiszolgálni a magányszemélyek mobilitási igényeit 50 év múlva, és a politikusoknak egészen biztosan nincsenek jobb ötleteik, mint a mérnököknek.
Jóllehet ez a jelentés jó szándékból fakadt, sajnálatos módon nem egyéb, mint írásban lefektetett álmodozás, morális érvekkel és másokra mutogatással megtűzdelve. A német liberálisok sajnálatos módon nem tudják támogatni.
Bogusław Rogalski
(PL) Elnök asszony, még jó ideig eltart, amíg a politikusok megértik, hogy nem a szén elégetése, hanem a Nap tevékenysége idézi elő az éghajlatváltozás jelenségét. Még ennél is tovább tart majd az agresszív környezetvédelmi propaganda agymosásának kitett társadalmak meggyőzése erről az igazságról.
Annak a ténynek a figyelembevételével, hogy a Föld éghajlatát a világűrben bekövetkező események befolyásolják, egyet kell értenünk azzal, hogy az éghajlat befolyásolására irányuló emberi próbálkozások kudarcra vannak ítélve. A Föld korábban is számos alkalommal átélte már a globális felmelegedés és a légköri széndioxid-koncentráció megnövekedésének időszakait. A globális felmelegedés kezdete azonban már vagy tucatszor mindig évszázadokkal megelőzte a szén-dioxid szint megemelkedését. A drámai hőmérséklet-csökkenések időszakaiban az éghajlat lehűlését soha nem akadályozta meg az a tény, hogy akkor a légkör akár 10%-kal is több szén-dioxidot tartalmazott a mai állapothoz képest.
Ha tudomásul vesszük ezt a tényt, akkor az emberiség sok milliárd dollárt megtakaríthat, amelyet egyébként értelmetlen tevékenységekre költene. Az így megtakarított pénzt fel lehetne használni a szegénység elleni küzdelemre és új technológiák kifejlesztésére. Ha valaki esetleg nem tudná, miről is van itt szó lényegében, akkor megmondom: pénzről és kibocsátás-kereskedelemről. Brávó! Micsoda klimatikus mesterhúzás!
Derek Roland Clark
Elnök asszony, egy vallási krédó misztikus kerítései emelkedtek fel az állítólagos globális felmelegedés körül. A környezetvédelem tudósai új fesztivált alapítottak, de a természet, a fizika és a kémia törvényeinek engedelmeskedik annak alapján, amit én 39 éve tanultam.
A globális felmelegedés elmélete démonizálta a szén-dioxidot, a légkör egyik természetes alkotóelemét. Van egy olyan tulajdonsága, hogy - kissé - csapdába ejti a hőt a föld körül, de hogyan? Grafikonon kell ábrázolnunk, hogy a CO2 hogyan idézhet elő felmelegedést.
Ez talán aritmetikai grafikon - elnézést kérek a szakmai kifejezésekért -, ahol adott mértékű CO2-emelkedés mindig ennek megfelelő mértékű felmelegedést idéz elő? Vagy talán egy exponenciális grafikon - egy szökevény -, ahol a többlet CO2 örökösen fokozódó globális felmelegedést idéz elő? Vagy ez egy logaritmikus grafikon, ahol a többlet CO2 egyre kisebb többlet felmelegedést idéz elő, míg végül a vonal vízszintessé nem válik?
Feltételezéseim szerint ez utóbbi lehetőség tükrözi a valóságot, és a Hadley Centre, amely az Egyesült Királyság vezető tekintélye ebben a tárgyban, megerősítette, hogy az utolsó grafikon a helyes. Már csaknem elértük a vízszintes szakaszt, ha ugyan már ott nem vagyunk. A többlet CO2-nek nem lesz semmiféle hatása. Nincs semmi probléma.
Anders Wijkman
Elnök asszony, szeretnék köszönetet mondani Florenz úrnak. Ez egy nagyon sokrétű jelentés, amely sok konkrét javaslatot tartalmaz. Célzottan felszólít az ösztönző csomagok alkalmazására az egész világon a tiszta energia és a környezetbarát technológiák előmozdítása céljából, és hangsúlyozza, hogy a pénzügyi válság és az éghajlatválság gyökerei azonosak: az erőforrások fenntarthatatlan használata.
Miközben támogatom a jelentést, Caroline Lucashoz hasonlóan én is örültem volna, ha több figyelmet fordítanak a legújabb jelekre, amelyek arra utalnak, hogy az éghajlatváltozás gyorsabb és súlyosabb is, mint ahogyan ezt alig néhány évvel ezelőtt gondoltuk - ellentétben azzal, amit itt néhány kolléga, különösen Helmer úr állít. Mellesleg több mint 900, a tudományos folyóiratokban megjelent cikk közelmúltban végrehajtott átvizsgálása - szakmai értékelése - azt mutatta, hogy ezek közül egyik sem kérdőjelezte meg az éghajlatváltozással foglalkozó kormányközi munkacsoport legfontosabb megállapításait.
Engem nem elsősorban maga a CO2-kibocsátás aggaszt, hanem azok a pozitív visszacsatolási mechanizmusok, amelyek jelenleg zajlanak a bolygó nagy rendszereiben, például az óceánok savasodása, a csökkent albedo és a metán lehetséges kiszivárgása az olvadó tundráról. Mindezek a tényezők felgyorsítják a felmelegedést. A kibocsátást ellenőrizhetjük, de ezeket a tényezőket nem.
Véleményem szerint ez a fő oka annak, hogy a kibocsátások csökkentésének sokkal ambiciózusabbaknak kell lenniük a közeljövőben annál, amiről az EU és az ENSZ jelenleg tárgyal.
Ez mellesleg azt jelenti, hogy a 2°C-os célt felül kell vizsgálnunk és hogy az üvegházhatást okozó gázok koncentrációját csökkentenünk kell a folyamatos növelés helyett. Ez az oka annak, hogy közülünk többen is nagyon erősen támogatjuk a 350 ppm célkitűzést. A jelentés hivatkozik a problémának erre a dimenziójára, de csak futólag. Nagyra értékeltem volna, ha ez a jelentésben központi helyet kap. Feltételezésem szerint alig néhány év múlva az általam említett visszacsatolások alkotják majd a vita lényegét.
Végül hadd támasszam alá Guido Sacconi szavait! Az ideiglenes bizottság a hiányosságok ellenére is megfelelő módon foglalkozott ezzel a horizontális kérdéssel. Remélem, hogy a következő Parlament épít majd a mi tapasztalatainkra és hozzánk hasonló módon foglalkozik majd az éghajlatváltozással és a fenntarthatósággal.
Katerina Batzeli
(EL) Elnök asszony, biztos úr, valamennyien egyetértünk abban, hogy Koppenhágát sikerrel kell megkoronáznunk, mivel a politikai világ hitelessége és a jövő generációk túlélése egyaránt kockán forog. Javaslatainkat a fejlődésre, a foglalkoztatásra és a szolidaritásra kell irányítanunk: ez a három jelszó jelzi a következő generációk jövőjét. Mire van szükség ma a részünkről? Felelősségre és eltökéltségre van szükség e fontos éghajlatváltozási fejlesztési terv megfelelő finanszírozásának biztosításához és új dinamikus fejlesztési megállapodásokhoz a korlátozó kereskedelmi megállapodások felett és azoktól elkülönítve.
Aggódom azonban taktikáink miatt, és először is a széleskörű nyilvánosságot kell meggyőznünk, és dinamikusan tovább kell lépnünk egyes termelő ágazatok és a mezőgazdaság minőségi ugrásban történő integrációjára: ezért nem szabad elfelejtenünk, hogy a mezőgazdaságot már beépítették a kibocsátások 2020-ig történő 10%-os csökkentésekkel kapcsolatos nemzeti kötelezettségvállalásokba, hogy már léteznek fontos közös agrárpolitikai javaslatok a környezetbarát mezőgazdasági módszerekre, és hogy a nemzetközi mezőgazdasági megállapodásoknak kölcsönösen vonatkozniuk kell minden egyes nemzetközi partnerre.
Biztos úr, az élelmiszer-ellátási modell közvetlenül kapcsolódik az éghajlatváltozási modellhez, és nekünk csak annyit kell tennünk, hogy tudatosan meggyőzzük erről magát társadalmat. Az éghajlatváltozás magával hozza sok különféle kulturális érték szerint élő társadalom szélesebb körű demokratikus részvételét.
Lambert van Nistelrooij
- (NL) Nagy öröm számomra, hogy együtt dolgozhattam Florenz úrral és az ideiglenes bizottság többi tagjával. Lefektettünk azokat az alapokat, amelyekre kétségbeejtő szükségünk volt egy olyan szakpolitikához, amely integráltabb és ambiciózusabb lesz a jövőben és széleskörű támogatásra számíthat még itt, a Parlamentben is a 20-20-20 célkitűzés keretein belül.
A válasz a gazdaság környezetbaráttá tételében és a vállalkozások, a háztartások és a kormányzatok fenntarthatóvá tételében rejlik. Az ilyen célú - a fenntartható kezdeményezések fejlesztése a környezetbarát technológiában - támogatásért kilincselő vállalkozók továbbra is sok akadályba ütköznek. Ha szakképesítést akarnak biztosítani munkavállalóik számára, akkor egy rendkívül széttagolt politikába ütköznek bele. Ez a jelentés integrált, területileg is összefüggő megközelítési módra szólít fel. Ha nem ezt tesszük, akkor végül kudarcot vallunk.
Szerencsére elfogadták a régiók és a városok alkalmazásával kapcsolatos módosításomat. A jövő héten a Parlament épületében 150 város írja alá a polgármesterek és a Bizottság egyezségokmányát. Ennek a jelentésnek a következtetéseit fogják követni, az állampolgárokhoz és a vállalkozásokhoz közeli szinten. Véleményem szerint ez a helyes megközelítési mód. Ez a megközelítési mód számíthat a támogatásomra. Ellenzem azonban a 189. bekezdésnek a mezőgazdasággal kapcsolatos túlzottan leegyszerűsített megközelítési módját. Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták képviselőcsoportja nem ellenzi a húsfogyasztást és ezt helyesen teszi. Ilyen módon mi ellenezzük ezt a bekezdést.
Végül arra kérem a Bizottságot, hogy a jövőben fogadjon el egy integráltabb megközelítési módot és csökkentse a minimumra a széttagoltságot. A Parlamenttel együttműködve jelentős mérföldkövet érhetünk el a jogalkotás, az ösztönző politika és a decentralizált szintű aktiválás ötvözésével. Hatalmas lehetőségek rejlenek ebben a megoldásban.
Inés Ayala Sender
(ES) Elnök asszony, először is szeretnék köszönetet mondani Florenz úrnak nagylelkűségéért és nyitottságáért, valamint az egész csoportnak, amely részt vett ebben a politikai gyakorlatban, valamint a háttérkérdések és a jövő megvitatásában. Mindennek volt egy olyan előnye, hogy információkkal és tisztázással szolgált, emellett megadta nekünk a szükséges bátorságot, megfontoltsággal párosítva, más fontos, párhuzamos jogalkotási lépések megtételére, ezenkívül foglalkozhattunk olyan nagy kockázatokkal mint az éghajlatváltozási csomag, a gépjárművekről szóló irányelv, a lisszaboni stratégia és olyan szektorok mint az energetika, a közlekedés, az ipar és az idegenforgalom.
Véleményem szerint ez jó gyakorlat volt, és ami még ennél is fontosabb, ezzel visszafordíthatatlanul beléptünk a XXI. századba és - amint a biztos úr mondta -, példát mutattunk arról, hogy mit akarunk meghatározni a jövőre nézve.
Ez a gyakorlat az összehasonlítás és a nagylelkűség példáját állítja elénk, a legalkalmasabb pillanatban, egy olyan válság pillanatában, amely együtt jár jelentős társadalmi kockázatokkal, valamint a protekcionizmus és a visszalépés lehetőségével. Ezenkívül masszív bizonytalanságokkal is együtt jár, ami azt jelenti, hogy a biztonság nagyon fontos. Nekünk azonban a jövő felé is kell tekintenünk.
Amint már említettem, új korszak kezdődik az Egyesült Államok számára, és reméljük, hogy az Európai Unió számára is a Lisszaboni Szerződés ratifikálásával, amire a közeljövőben számítunk.
Ezenkívül ebben az új korszakban - és ez fontos -, amelyben léteznek kockázatok, hatalmas lehetőségek is vannak roppant nagy új területeken és politikákban. Ez a helyzet Brazília, Kína és Oroszország, a hatalmas feltörekvő hatalmak esetében, ezenkívül más fontos régiókban, például Latin-Amerikában és a fejlődő országokban, elsősorban Afrikában.
Véleményem szerint ez döntő lépés a fejlődés, valamint a gazdasági és társadalmi növekedés új modellje felé vezető úton, ugyanakkor szükségünk van fenntarthatóságra és a hatások csökkentésére. Biztos úr, elnök asszony, továbbra is ott áll azonban előttünk az a kihívás, hogy mindezt el kell fogadtatnunk polgárainkkal.
Azzal szeretném befejezni, hogy hangsúlyozom: a vízkészletekkel, az aszállyal, valamint a fenntartható mobilitással kapcsolatban bevezetett kiigazítások előnyeit, amelyeket szerintem...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Markus Pieper
(DE) Elnök asszony, a Florenz-jelentés valójában sok jó javaslatot tartalmaz. Az egyik ezek közül az éghajlatról folytatott vita, amely katalizátorként szolgál a megújuló energiák korszakára történő átmenethez. Ezt a jelentés nagyon világosan megmutatja, az új technológiák és a gazdasági fejlődés sok lehetőségével együtt.
Ám szégyennek tartom, hogy a tudomány átfogó területeit kihagytuk. A jelentés egyszerűen figyelmen kívül hagyja azokat a tanulmányokat és tudósokat, akik nem ennyire sötéten, sőt akár pozitívan látják az éghajlatváltozás tárgyát. A többség elutasította az ennek megfelelő alkalmazásokat, és ennek látjuk itt az eredményét. Csak az számít tudománynak, ami beleillik a politikai elképzelésekbe. Ez nem fog működni, mivel a tudomány nem hagyja magát manipulálni. A jelentés - sajnálatos módon - a végén nem talált zökkenőmentes fogadtatásra.
Ezen az alapon mindenki, aki a széndioxid-kibocsátás 80%-os vagy még magasabb csökkentését követeli, a gazdasági és a társadalmi eredményeket veszélyezteti. Ugyanakkor mindenki, aki az atomenergia használatának felszabadítását követeli tudatosan becsukja a szemét a realitás előtt. Mindenki, aki számviteli standardokat követel az emberi élet minden területén, hadilábon áll a szabadság alapvető eszméjével. Mindenki, aki új törvényeket követel a földhasználatról és a mezőgazdaságról, visszaél az éghajlatról folytatott vitával olyan szankciók végrehajtása céljából, amelyeket egyébként is végre akart hajtani, de amelyeknek semmi közük sincs az éghajlatváltozáshoz. És mindenki, aki védőruházatot követel az éghajlati hatásokkal szemben, tudatosan szítja a félelmeket.
Remélem, hogy ezek a radikális és téves ideológiák nem kerülnek bele a jelentésbe. Akkor tudom majd támogatni a jelentést, mivel a környezetvédelem rendkívül fontos a számomra, különösen a társadalmi vívmányokkal és a gazdasági versenyképességgel kombinálva.
Matthias Groote
(DE) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottság nagyon jó munkát végzet. Most itt fekszik előttünk a szavazásra előterjesztendő végleges jelentés. Ez jelzi a számunkra, hogy mi itt, az Európai Parlamentben hogyan látjuk a jövőbeni éghajlatváltozási politikát és azt, hogy milyen intézkedéseket kell megtennünk az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás szempontjából.
Remélem, hogy amikor a következő jogalkotási folyamat esedékessé válik, akkor mi itt, a Parlamentben szintén ilyen magas szintű egyetértésre jutunk, és amit ebben a jelentésben dokumentáltunk, azt át is tudjuk ültetni a gyakorlatba. A bizottság munkamódszerén keresztül ez a jelentés a horizontális nézőpont elérésében is sikert ért el. Azt kell mondanom, hogy a következő parlamenti ciklusban is fenn kell tartanunk ezt a bizottsági munkamódszert, Sacconi úr javaslata szerint.
Az éghajlatváltozás elleni küzdelem terhét nem viselheti egyedül Európa. Más földrészeket és országokat is be kell vonnunk ebbe a feladatba. A bizottság ebből a szempontból is jó munkát végzett, mivel mi, mint Parlament, az első alkalommal jelentünk meg az éghajlati diplomácia kérdéseiben, és szeretném ezt újból hangsúlyozni ebben a Házban.
Amikor az alkalmazkodási intézkedésekről beszélünk, akkor egyben a finanszírozásról is beszélünk. Ebből a szempontból szeretném még egyszer felszólítani a másik két intézményt, a Bizottságot és a Tanácsot, hogy biztosítson prioritást ennek a kérdésnek a következő pénzügyi tervben.
Elfogadhatjuk a legcsodálatosabb jelentéseket, de ha nem áll rendelkezésre pénz az intézkedések megtételére, akkor a jelentés semmit sem fog elérni. Még egyszer meg kell vizsgálnunk azt is, hogy a már megtett pénzügyi intézkedések milyen eredményeket értek el, és ezt ellenőrzés formájában kell összefoglalnunk.
Zita Pleštinská
- (SK) Hölgyeim és uraim, mivel az Európai Unió vezető szerepre törekszik a globális felmelegedés elleni nemzetközi küzdelemben, nemcsak éghajlatvédelmi célokat kell megfogalmaznunk, hanem végre is kell azokat hajtanunk politikai intézkedések útján. Florenz úr keresztmetszeti jelentése megerősíti, hogy az éghajlatváltozás elleni küzdelemnek horizontális megközelítési módra kel épülnie, és minden jogi szabályozásban figyelembe kell venni.
A víz központi szerepet játszik az éghajlatváltozásban. Rá kell ébrednünk arra, hogy az éghajlatváltozásnak a vízrendszerre gyakorolt következményei dominóhatást idézhetnek elő, és ez a gazdaság sok szektorát érintheti. A vízzel kapcsolatos, folyamatosan növekvő világméretű problémák koordinált vízgazdálkodási politikát igényelnek a tagállamok részéről és megkövetelik a környezetvédelmi alapelvek bevezetését a vízkészletekkel való integrált gazdálkodásban.
Programokat kell kezdeményeznünk felszíni esővíztároló létesítmények kialakítására erdővel borított, mezőgazdasági és városi területeken, jogi eszközök, valamint nem beruházási és beruházási intézkedések útján, amelyek alapvető mértékben hozzájárulnak az esővíz vidéki tárolásához. Az esővizet mindeddig szennyvíznek tekintettük, amelyet a lehető leggyorsabban le kell valahova vezetni. A vízzel kapcsolatos új megközelítési mód arra az alapelvre épül, hogy az esővíz kulcsfontosságú az élet szempontjából. Nagy örömet jelent nekem, hogy ezt egy cseh és szlovák tudósokból álló szakértői csoport fogja bevezetni. Nagyon érdekes ez a megközelítési mód, Bursík miniszter úr. Hiszem, hogy el fogja nyerni az Ön támogatását.
Nem élhetünk fenntartható életet a gazdaság, a tudomány, a média, az önkéntes szektor és a magánszemélyek hozzájárulása nélkül. Semmiképpen sem szabad kiengednünk a kezünkből egy ilyen összetett problémát. Kihívással nézünk szembe, és most kell cselekednünk, mert a mai tetteink meghatározzák jövőnket. Azt kell legfontosabb célunkká tennünk, hogy a következő generációkat ne fosszuk meg az élet alapjaitól, amelyeket Istentől kaptunk.
Ebben a globális versenyben csak akkor győzhetünk, ha hatékony, innovatív és intelligens technológiákkal tudunk kilépni a piacra, átlátható módon, bürokratikus akadályok nélkül. Csak akkor győzhetünk, ha "zöld utat” adunk az összes progresszív megoldásnak Európában.
Justas Vincas Paleckis
- (LT) Gratulálok az előadónak és minden hasonló gondolkodású embernek, akik vállalják az éghajlatváltozás által okozott fenyegetés kihívását. Litvánia és a többi balti ország lakosai szomjaznak az európai villamos energiai hálózatra. Ha ez nem jön létre néhány éven belül, akkor az energiabiztonságról folytatott beszélgetések csak üres szavak maradnak. Nagyon fontos a strukturális alap pénzeszközeinek a lakótelepek fűtésére történő felhasználás céljából való növelésére vonatkozó felszólítás. Csodák csak ritkán történnek. Az Ignalia NPP működési idejének meghosszabbítása azonban - Litvánia még mindig reménykedik ebben a csodában - csökkentené a környezetszennyezést és lehetővé tenné, hogy a GDP növekedése évi 4-5% körül maradjon, és ez különösen szükséges egy olyan állam számára, amelyet súlyosan érintett és károsított a gazdasági válság. A válsággal szembenézve egyre több európai polgár többször gondol a túlélésre, mint az éghajlatváltozás megállítására, de ha képesek leszünk feladni pazarló életmódunkat és takarékosabbakká válunk, akkor ezzel amellett, hogy megóvjuk a környezetet és megakadályozzuk a bolygó túlmelegedését, hanem zsebünket is megtöltjük. Ha szigorú megtakarításokat vezetünk be a mindennapi életben az erőforrások felhasználása területén és lemondunk az autó használatáról a rövid utak megtétele során, akkor évente akár 1000 eurót is megtakaríthatunk.
Françoise Grossetête
- (FR) Elnök asszony, az ember azt mondhatná, hogy ez a jelentés fölösleges az energia- és éghajlatváltozási csomag tavaly decemberi megszavazása után. Ennek a jelentésnek azonban az az érdeme, hogy nagyon jól összegzi mindazt, amit mérlegelnünk kell az éghajlatváltozás elleni küzdelem során, és szeretném megragadni a lehetőséget arra, hogy gratuláljak az előadónak, Karl-Heinz Florenz úrnak, aki ilyen jövőképről tett tanúságot a jelentés összeállítása során.
Lépjünk túl a beszéden! Gondoskodjunk arról, hogy a tagállamok szilárd kötelezettségeket vállaljanak! Egyetértek képviselőtársaimmal, akik rámutattak egy olyan költségvetés szükségességére, amely lépést tart törekvéseinkkel. Az energia- és éghajlatváltozási csomag francia elnökség alatti sikertörténete után minden tőlünk telhetőt meg kell tennünk annak érdekében, hogy kielégítő nemzetközi megállapodást érjünk el Koppenhágában.
Mégis van valami, ami miatt aggódnunk kell. 2009 az európai választások éve, amikor az Európai Bizottság kicserélődik. Nagyon kell aggódnunk, amikor a Cseh Köztársaság elnökének nyilatkozatait olvassuk, aki kitart azon álláspontja mellett, hogy a globális felmelegedés nem is létezik.
Még ha igaza is van, az éghajlatváltozás elleni küzdelemmel kapcsolatos egész tervünk válasz a jelenleg átélt súlyos gazdasági válságra. Az energiaforrások csökkenése, az energiabiztonság iránti igény, az erdőirtás, a népesség többségének otthont adó nagyvárosaink fuldoklása, és ezért a fenntartható közlekedés alkalmazásának szükségessége, a szűnni nem akaró éhezés szerte a világon és a bolygó táplálásának szükségessége; minden támogatja az éghajlatváltozás elleni küzdelem javasolt megoldásait.
Most lépünk be a fenntartható növekedés korszakába, ez a harmadik ipari forradalom, amely a kutatás, az innováció, a foglalkoztatás és a versenyképesség hatalmas eszköze vállalkozásaink számára. Ami az energiahatékonyságot illeti, ennek máris az összes élénkítési terv részének kellene lennie, mivel innovatív technológiákra támaszkodik. Ez a módja az energiaszámlák csökkentésének, ami elégedettséggel tölti el a fogyasztókat. A fosszilis energiák felhasználásának csökkentésével az Európai Unió nagyobb függetlenségre tehet szert és kevesebb szén-dioxidot bocsát ki, ezért új munkahelyek ezrei forognak kockán.
Igen, az éghajlatváltozás elleni küzdelem a gazdasági válságra adott válaszok egyike. Az alacsony széndioxid-kibocsátású gazdaság kifejlődésén keresztül válik azzá, a helyi közösségek, vállalkozások, tudósok és az összes polgár támogatásával.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) A jelentés tudományos adatokat és ajánlásokat tartalmaz az éghajlatváltozás elleni küzdelemhez, és egyaránt hivatkozik az alkalmazkodásra és a probléma okainak csökkentésére. Az éghajlatváltozás elleni küzdelem nem egyszerűen olyan kötelesség, amellyel garantálhatjuk a jövőt az eljövendő generációk számára, hanem a globális gazdaság élénkítésére is kiváló lehetőség.
Szeretném hangsúlyozni, mennyire fontos, hogy az energiahatékonyság visszatükröződjön a közösségi költségvetésben és a rendelkezésre álló pénzügyi eszközökben egyaránt. A közlekedés hatékonyabbá tétele intelligens közlekedési rendszerek használatával, a vasúti és a hajóközlekedés előmozdításával, a környezetbarát gépjárművek intermodális fejlesztéseivel és beruházásaival: ezek az intézkedések hozzájárulnak a közlekedési szektor által gerjesztett kibocsátás csökkentéséhez.
Javaslatot tettem az idegenforgalom környezetbarátabb formáinak fejlesztésére, ilyen lehet például a sport- és a kulturális idegenforgalom. Szeretném továbbá hangsúlyozni, hogy az idegenforgalom legkiemelkedőbb célállomásait úgy kell megválasztani, hogy azok tiszteletben tartsák és óvják a környezetet. Úgy gondolom, hogy mérlegelnünk kell egy nemzetközi pénzalap létrehozását a használaton kívüli fölterületek erdősítésére.
Azzal szeretném befejezni, hogy kutatásokat kell folytatnunk az orvostudomány és a gyógyszeripar területén olyan gyógyszerek és oltóanyagok kifejlesztése céljából, amelyek az egyes betegségek által érintett teljes népesség számára megfizethető áron hozzáférhetőek.
Etelka Barsi-Pataky
(HU) Elnök asszony! Az éghajlatváltozás és a közlekedés ma már nem választható el egymástól, ugyanakkor a megszerzett és félve őrzött mobilitásunkat, a személyek, áruk és javak szabad mozgását csak akkor tudjuk a jövőben megtartani, ha változtatunk és határozott lépésekre szánjuk el magunkat. Mint a klímaváltozással foglalkozó ideiglenes bizottságban az ötös kulcstémának, a közlekedésnek a felelőse, átfogó csomagot és ennek egyszerre történő megvalósítását szorgalmazom.
Mire van szükség? Elsőként a gazdasági környezetet kell átalakítanunk kettős céllal: egyrészt, hogy az adókon, a közbeszerzéseken keresztül támogassuk az ökoinnovációt, másrészt, hogy valóban alkalmazzuk a "szennyező fizet” elvet. Ökoinnovációra van szükség a gépjármű-technológiában, a kapcsolódó alternatív üzemanyagokban, az intelligens közlekedési megoldásokban, a logisztikai irányítási rendszerekben. A "szennyező fizet” elvet pedig alkalmaznunk kell minden jármű vonatkozásában, továbbá a kibocsátás-kereskedelemben és a külső költségek beépítésében.
Minden elindított kezdeményezésünket fel kell gyorsítanunk. Nem elég beszélni ezekről, meg kell valósítanunk. Például mit? A közös európai légteret, az egységes európai égboltot, az irányítási rendszereinket. Nos, ezeket ténylegesen meg kell valósítani, mert akkor szabályozhatjuk sikeresen az ipart, a fogyasztást, ha a saját feladatainkat elvégeztük.
Kiemelten kell foglalkoznunk a városainkkal, a szenzitív egyéb területekkel, végül is talán ez a legnehezebb. A közlekedés új kultúráját kell elterjesztenünk és a rendelkezésre álló eszközeink sokkal optimálisabb használatára kell törekednünk. Köszönetet kell mondanunk Karl-Heinz Florenznek, mert most már van egy hiteles, sokrétű útitervünk, ez a riport, amelynek mentén elindulhat a megvalósítás és bátran ülhetünk tárgyalóasztalhoz Koppenhágában, felkérve mindenkit, hogy csatlakozzanak.
Adam Gierek
(PL) Elnök asszony! Florenz úr jelentésének preambulumában, amelyet ma megvitatunk, hivatkozik az éghajlatváltozás mögött meghúzódó tudományos tényekkel kapcsolatos korábbi jelentésére. Sajnálatos módon ebben a jelentésben egyetlen tényt sem találtam, csak az IPCC-jelentések tévedhetetlenségébe vetett hitet. Ezért sem a jelenlegi, sem pedig a 2008. májusi állásfoglalás nem jogszerűsítheti az Európai Bizottság politikai döntéseit, mivel ezek nélkülözik az objektív, tudományos megközelítést. Kizárólag egy összefüggő éghajlatváltozási modell indokolhatná ezeket a döntéseket, amely modell figyelembe veszi az összes változót, például az üvegházhatást okozó gázok, a lebegő részecskék, és mindenekfelett a naptevékenység hatásait.
A jelentés, amely egyoldalú információkat tartalmaz, a globális felmelegedés mögött meghúzódó feltételezett mechanizmusokat emeli ki, például a CO2-kibocsátásokat, ugyanakkor figyelmen kívül hagyja az éghajlatváltozás valós hatásai elleni nemzetközi küzdelem szükségességét. Az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottság elfogult módon az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának csökkentésére összpontosította figyelmét, és csak futólag tesz említést az éghajlatváltozás valós hatásai elleni küzdelemről.
Agnes Schierhuber
(DE) Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim, először én is szeretnék köszönetet mondani az előadónak, aki valóban megpróbált minél több eredményt elérni valamennyiünk számára.
A mezőgazdaság különösen ki van téve az éghajlatváltozás hatásainak, mivel termékeit a szabadban állítja elő. Gondoljunk az aszályokra és az elsivatagosodásra, amit például Dél-Olaszországban láthatunk, vagy egy másik szélsőséges időjárási jelenségre, például a váratlan felhőszakadásokra, jégesőkre és árvizekre, amelyek gyakran sújtják gazdálkodóink jószágait.
A mezőgazdaságot gyakran az éghajlatváltozás egyik legfontosabb okaként festik le előttünk. Az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának körülbelül 10%-a keletkezik a mezőgazdaságban, ezeknek nagy része azonban természetes eredetű, ilyen például a metán.
Véleményem szerint a mezőgazdaság ezzel ellentétben vezető szerepet tölt be az éghajlatváltozás elleni küzdelemben. A következőket egy 2008. évi, Ausztriában készült tanulmánnyal szeretném alátámasztani: az olyan növényeken keresztül mint a fű, a kukorica és a gabonafélék, valamint a talaj útján a mezőgazdaság és az erdészet jelentősen több üvegházhatást okozó gázt köt meg, mint amennyit kibocsát. Az említett 2008. évi tanulmány szerint a mezőgazdaság és az erdészet által kibocsátott körülbelül évi nyolcmillió tonna széndioxid-egyenértékkel összesen 58 millió tonna megkötött szén-dioxidot vagy széndioxid-egyenértéket lehet szembeállítani. Ez azt mutatja, hogy a mezőgazdaságot nem szabad környezetvédelmi bűnözőnek tekinteni. Pontosan az ellenkezője igaz. Van itt néhány további számadat: 1990 óta az ausztriai mezőgazdaság 1,3 millió tonnával csökkentette széndioxid-kibocsátását.
Az energia a másik fontos terület, ahol a mezőgazdaság hozzájárul az éghajlatváltozás elleni küzdelemhez. Ausztria mezőgazdasága például körülbelül a megtermelt energia 2,2%-át használja fel. A megújuló energiák részesedése 23%, amelynek nagy része szintén a mezőgazdasághoz tartozik.
Végül a következőket mondanám. Nagy fontosságot kell...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót.)
Satu Hassi
(FI) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, szeretnék őszintén köszönetet mondani Florenz úrnak az előadóként elvégzett kiváló munkájáért. Az előttünk álló legnagyobb kihívás a következő nemzetközi éghajlat-egyezmény létrehozása. A szerződés útjában álló két legsúlyosabb kérdés az egyes országok kibocsátáscsökkentési céljai, és az, hogy az iparosodott országok hogyan fognak hozzájárulni a fejlődő országokban végrehajtott éghajlatvédelmi beruházásokhoz. Az Európai Uniónak mindkét kérdésben távolra kell tekintenie, bár elméletileg büszkék lehetünk arra a tényre, hogy mindig mi vittük a globális éghajlatvédelem zászlaját.
A legfrissebb kutatások arra utalnak, hogy a kibocsátások 2020-ig végrehajtott 30%-os csökkentése nem elegendő - a célokat szigorúbban kell felállítanunk. Ami az éghajlatvédelmi intézkedéseknek a fejlődő országokban történő finanszírozását illeti, nagyon sajnálom, hogy új közleményében a Bizottság továbbra is csak nagyon általános megfigyeléseket tesz, és nem javasol kellően konkrét modelleket.
Más összefüggésben - például az éghajlatvédelmi csomag vitájában -, mi itt, a Parlamentben megmutattuk, hogy készen állunk arra, hogy jelentős mértékben hozzájáruljunk a kibocsátások csökkentésére irányuló erőfeszítésekhez a fejlődő országokban. Ez azoknak a területeknek az egyike, ahol az Európai Uniónak az Egyesült Államok új elnökét is új irányvonal elfogadására kell bátorítania. Az Egyesült Államok mindeddig semmit sem mondott arról, hogy készen áll-e a kibocsátáscsökkentési célok támogatására a fejlődő országokban. Az éghajlatvédelem megvalósítható, de ehhez gyors és konzisztens intézkedésekre van szükség.
Mairead McGuinness
Elnök asszony, szeretnék köszönetet mondani az előadónak. Nagyon konkrét leszek a mezőgazdasággal és a jelentésben szereplő, szerintem szükségtelen két bekezdéssel kapcsolatban. Ezek nélkül a jelentés talán jobb lesz. Ezek nagyon konkrétan a húsfogyasztással kapcsolatosak, és szerintem ezeknek a bekezdéseknek nincs helyük a jelentésben.
A takarmányadagolással foglalkozó következő bekezdés figyelmen kívül hagyja a kutatások valóságát, amelyeket számos tagállamban már sok éve folytatnak, és amelyek pontosan arra irányulnak, mint ami ebben a bekezdésben szerepel, amit ezért a realitás mára túlhaladottá tesz.
Azoknak a területeknek az egyike, amelyek véleményem szerint továbbfejlesztésre szorulnak, az azzal kapcsolatos kommunikáció, hogy a gazdálkodók és a földhasználók hogyan tudnának "éghajlatbarátabb” módon gazdálkodni. Szerintem a kutatók elmulasztották a gazdálkodókkal való együttműködést, és több erőfeszítést kell tennünk annak érdekében, hogy a szolgáltatásokat kiterjesszük és az üzenet átjusson, hogy bátorítson, de ne kényszerítsen.
Marusya Ivanova Lyubcheva
(BG) Hölgyeim és uraim! Nyilvánvaló, hogy az éghajlatváltozás nagyon is az európai - és nemcsak az európai politika - középpontjában áll.
Sem egyetlen ország, sem pedig egy unió nem képes önállóan és másoktól függetlenül kezelni az éghajlatváltozás kihívásait. Ezért horizontális és vertikális síkon is integrálnunk kell politikáinkat. A politika, a jogalkotás és a finanszírozás egymástól elválaszthatatlan. A jelentés fantasztikus platformot biztosít ehhez.
Szeretném átirányítani a figyelmet két olyan tényre, amelyek nélkül nem tudjuk elvégezni munkánkat az éghajlatváltozás elleni eredményes küzdelemért. Tudomány: a jelentés kiemelt figyelmet fordít az új technológiákra, de többet kell beszélnünk a tudományról és azokról a megcélzott tudományos beruházásokról, amelyeken keresztül keresnünk kell a megoldást. Enélkül csak trivialitásokra és a tudományos-fantasztikus irodalomra támaszkodhatunk.
A tudományos kutatás a mi alapunk. A vállalkozások és a tudomány által közösen kifejlesztett új technológiák a jövőnk. Kérem, hogy végezzünk beruházásokat a tudomány és az éghajlatváltozás megoldása területén, mivel ez az EU összes tudományos programjában fontos prioritás.
DanutBudreikait
- (LT) Az éghajlatváltozás elleni küzdelem során nagy jelentőséget kell tulajdonítanunk a közlekedési szektornak, amely jelenleg az Európai Unió széndioxid-kibocsátásának csaknem egyharmadáért felelős. A közlekedési szektornak 2020-ig 20%-kal csökkentenie kell széndioxid-kibocsátását. Miközben e célok elérésére törekszünk, feltétlenül végre kell hajtanunk a közlekedési intézkedések stabil csomagját, amelynek tartalmaznia kell ökológiai innovációkat, a széndioxid-kibocsátás megadóztatását, a vezetési és gépjármű-használati szokások megváltoztatását és más intézkedéseket. Szeretném felhívni a figyelmet arra, hogy egyes tagállamokban megemelték az általános forgalmi adót a pénzügyi válság és a gazdasági recesszió miatt, és olyan helyzet alakult ki, amelyben az emberek olcsóbbnak találják a gépkocsi-használatot a magas tömegközlekedési díjak miatt. Ezért szeretném arra késztetni az államokat, hogy alkalmazzanak adózási ösztönzőket és bátorítsák az embereket a tömegközlekedés igénybevételére. Fontos továbbá a vonatok igénybevételének bátorítása a vasúti infrastruktúrába történő beruházásokkal. Hadd emlékeztessen Önöket arra, hogy egy kilométer vasúton történő megtétele során átlagosan harmadannyi szén-dioxid keletkezik, mint amennyit egy gépkocsi kibocsát, és nyolcszor kevesebb, mintha repülőgépre szállnánk.
Marie Anne Isler Béguin
- (FR) Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! Gratulálhatunk magunknak az itt kialakult széles körű konszenzusért, de akkor is elszigeteltek maradunk: tisztelt környezetvédelmi biztos úr, tisztelt környezetvédelmi miniszterek, mennyire fontos a környezet a Bizottság, a Tanácsok és a kormányzatok számára? Tudjuk, mennyire fontos.
Jómagam egyáltalán nem támogattam ennek a bizottságnak a felállítását, mivel szerintem semmi sem alkalmasabb valaminek az elszigetelésére, mint egy új bizottság felállítása. Franciaországban mi egy "Theodule-bizottságról” szoktunk beszélni.
Érdekelne ennek a jelentésnek a jövője az európai politikákba történő integrációja szempontjából. Szeretném emlékeztetni azokat a képviselőket, akik itt voltak 1992-ben, hogy akkor készült egy kiváló jelentés a fenntartható fejlődésről. Alig fogadta el - sőt, mi több, egyhangúan - a Parlament ezt a kiváló jelentést, rögtön meg is feledkeztek róla. Talán ha bevezettük volna az európai politikákba, akkor most nem itt tartanánk.
Szeretnék szólni az előadóhoz, aki tagadja, hogy egy politikai projektet terjesztett elő. Florenz úr, Ön egy politikai projektet terjesztett elő, mivel ez az Európai politikák teljesen új irányba történő terelését jelenti a mezőgazdaság, a halászat és a közlekedés szempontjából. Ezért igen, ambiciózusaknak kell lennünk és számítanunk kell az eredményekre.
Herbert Reul
(DE) Tisztelt elnök asszony! Ha komolyan vesszük az éghajlatváltozás következményeit, ez azt jelenti, hogy oda kell figyelnünk a vita összes különféle résztvevőjére, többek között a tudományra is. Sok szakértőnk van a bizottságban, ez igaz. Sajnálatos módon azonban ők csak egyetlen nézetet képviselnek. Nem kaptunk lehetőséget arra, hogy a vita összes résztvevőjét meghallgassuk. Ezt én hibának tekintem.
Megkaptuk Florenz úr jelentésének első tervezetét, amely lényegesen jobb volt annál, mint amelyet ma a kezünkben tarthatunk, és amelyre döntésünket kívánjuk alapozni. Sok javaslat, amely a jelenlegi változatban szerepel, rendben is van, de véleményem szerint nagyon sok javaslat téves. Nincs semmi értelme folyamatosan új rendeletekhez és új intézkedésekhez folyamodni. Az egyetlen megoldás az lehet, hogy igent mondunk az innovációra és a kutatásra. A megoldást az egyéni felelősség feltételezésében, nem pedig az egyre terjedelmesebb állami szabályozásban kell keresnünk. Létezik számos értelmetlen rendelet, például a számviteli kötelezettség, a húsfogyasztás megakadályozása és szankcionálása, a mezőgazdaságot ért vádak és még sok más. Véleményem szerint nem ezt az utat kell követnünk, ezért jelenlegi állapotában problematikusnak látom ezt a jelentést.
Martin Bursík
a Tanács soros elnöke. - Tisztelt elnök asszony! Tisztában vagyok azzal, hogy tisztelt parlamenti képviselőtársaim a saját anyanyelvüket használják. Nincs kétségem afelől, hogy a tolmácsok ezer százalékkal jobban beszélik az angol nyelvet, mint én, ezért ha megengedik, én csehül fogok beszélni, és megpróbálok reagálni erre a vitára, amelyet itt, az Európai Parlamentben folytatunk.
a Tanács soros elnöke. - (CS) Szeretnék hangot adni nagyrabecsülésemnek az Európai Parlamentben folytatott vita mélységéért, a szakszerű megközelítési módért, ezenkívül a parlamenti képviselők felelősségteljes magatartásáért. A vitának van mintegy hét olyan pontja, amelyet szeretnék kiemelni. Először: szeretném aláhúzni az éghajlatváltozással foglalkozó kormányközi munkacsoport szerepének jelentőségét, mivel egyes felszólalók megkérdőjelezték az IPCC megállapításait. Véleményem szerint bizonyos mértékben hátrány, hogy az IPCC negyedéves jelentései, amelyek az éghajlatváltozással kapcsolatos fontos kérdésekkel, az alkalmazkodással és a hatáscsökkentéssel foglalkoznak, körülbelül 1200-1400 oldal terjedelműek, mert ezek rendkívül részletes tudományos munkát tartalmaznak, a releváns tudományos irodalomra történő hivatkozásokkal kiegészítve. A későbbiek folyamán azonban összeállítunk egy összegzést ezekről a jelentésekről, egy körülbelül húsz oldalas "döntéshozóknak szóló összegzésként”, amely már nem tartalmaz majd hivatkozásokat. Véleményem szerint sok félreértés abból a tényből fakad, hogy nekünk, döntéshozóknak, nincs elég időnk arra, - és bocsánatot kérek attól, akire ez nem vonatkozik - hogy elolvassuk ezt a 1200 vagy 1500 oldalt. Feltétlenül hangsúlyoznom kell, hogy az IPCC nemcsak a Nobel-díjat nyerte el, hanem a Balin megrendezett éghajlati konferencián a 192 résztvevő állam egyetértett abban, hogy ez a legátfogóbb és legmagasabb színvonalú tudományos forrás, a rendelkezésünkre álló legkonzisztensebb információ annak a döntésnek a meghozatalához, hogy reagáljunk-e, és ha igen, akkor hogyan az éghajlatváltozásra. Ez volt 192 nemzeti képviselő véleménye, és egyben ez az én válaszom a riadalomkeltők egyes javaslataira is, egy olyan érv, amelynek használatához a saját országomban hozzászoktam.
Véleményem szerint nagyon jó kiindulási ponttal rendelkezünk most, 2009-ben. Egyrészt újból közös hangon szólalunk meg mint az Európai Unió. Ennek hatalmas értéke Balin tudatosult bennem. Jelentős előrehaladást sikerült elérnünk a G77 partnerekkel és más gazdaságokkal folytatott tárgyalásaink során, és valójában mi képviseltük az egyetlen fontos globális gazdaságot, amely amellett érvelt, hogy el kell fogadni az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának 2020-ig történő 30%-os csökkentési célját. A másik reménységünk ennek az évnek a kezdetén az Egyesült Államokban bekövetkezett változás, amint ezt már sok jelenlévő említette. Én úgy látom ezt a problémát, hogy valahol Koppenhágában van egy helyiség, amely körülbelül 200 lakattal van lezárva. Ha sikerül kinyitnunk az összes zárat, akkor megköthetünk egy új globális megállapodást az éghajlatvédelemről, amely 2013-tól léphet hatályba. Véleményem szerint most sikerült kinyitnunk az első zárat, amely az Európai Unió. A második zár a sorban az Egyesült Államok, és ezért helyezünk olyan nagy hangsúlyt arra, hogy a lehető leggyorsabban felvegyük a kapcsolatot az Egyesült Államok új kormányzatával és ezért tervezünk közös látogatást a trojkával, valamint a közelgő svéd elnökséggel és Stavros Dimas úrral, a környezetvédelmi biztossal. És ez a válaszom Jerzy Buzek megjegyzésére, más szóval: egyáltalán nem áll szándékunkban, hogy önmagunk vezessük a nemzetközi tárgyalásokat. Távolról sem. A mi célunk a tárgyalások koordinálása. Dániának nyilvánvalóan hatalmas érdekei fűződnek a koppenhágai konferencia sikeréhez. Az informális tavaszi Európai Tanács zárt miniszteri ülésein szeretnénk beszámolni a nemzetközi éghajlatváltozási megállapodásról folytatott kétoldalú tárgyalásokon elért előrehaladásról. Ezenkívül megpróbálunk közösen meghatározni egy jövőbeni stratégiát a nemzetközi tárgyalások koordinálásának módjáról, természetesen diplomaták részvételével. Emellett tárgyalásokat fogunk folytatni az alkalmazkodásról, ami a prágai informális tavaszi Európai Tanács egyik fő témája lesz.
Válaszom következő pontja arra a tényre vonatkozik, hogy érdekes fordulóponthoz érkeztünk, mivel az EU ambiciózus és aktív éghajlatváltozási politika érdekében tett erőfeszítései váratlanul beleütköztek a pénzügyi és a gazdasági válság hatásaiba. Ebben az összefüggésben nagyon pozitívnak tartom, hogy csak ritkán szólalnak meg a hosszú távú éghajlatváltozási célok elhalasztására felszólító hangok. Ellenkezőleg: a hangok nagy többsége - itt, az Európai Parlamentben is, amiért én nagyon hálás vagyok - arra szólítanak fel bennünket, hogy használjuk fel ezt az egybeesést és kezeljük inkább lehetőségként, mivel ez egy "hat nyertes” stratégia lehetőségét kínálja fel, más szóval egy "nyertes, nyertes, nyertes, nyertes, nyertes, nyertes” stratégiát, mivel ha az egyes gazdaságok felkészülnek arra, hogy reagáljanak a pénzügyi és gazdasági válságra beruházásokkal - és még a legkonzervatívabb közgazdászok is tudomásul veszik, hogy vannak kivételek -, akkor ez lehetőséget kínál arra, hogy jelenlegi gazdaságunkat átalakítsuk alacsony széndioxid-kibocsátású gazdasággá, és támogassuk a modern környezetvédelmi technológiákat. Miért kell a hat "nyertes” megoldás választanunk? Mivel ezzel pénzt takaríthatunk meg az energiaköltségeken, az energiatakarékossági intézkedéseken keresztül. Mivel csökkentjük az importált energiától való függőségünket, mivel csökkentjük a nem megújuló természeti erőforrások felhasználását, mivel új munkahelyeket teremtünk - és ne feledkezzenek meg arról, hogy a pénzügyi és gazdasági válságra adott válaszok különféle európai tervei új foglalkoztatási lehetőségeket teremtenek, közvetlenül a "környezetbarát munkahelyek” területén és a megújuló energiaforrásokkal és az energiatakarékossággal kapcsolatos új környezetvédelmi technológiák területén - ugyanakkor csökkentjük az üvegházhatást okozó gázok kibocsátását.
Ezért a cseh elnökség kivételes lehetőségnek tekinti ezt a helyzetet a viselkedési paradigmák megváltoztatására és gazdaságunk nagyobb fenntarthatóság felé történő irányítására. A gazdaság átalakításának legnagyobb lehetősége a globális széndioxid-piacban rejlik. Az 1970-es évek környezetvédelmi politikájával ellentétben, amikor korlátozásokra és intézkedésekre támaszkodtunk és amikor elsősorban egy úgynevezett "end of pipe” (csővégi) politikát alkalmaztunk, 2009-ben azt tapasztaljuk, hogy sokkal nagyobb mértékben felhasználjuk a pénzügyi eszközöket a környezet megsegítésére. Véleményem szerint az a tény, hogy az integrált éghajlatvédelmi és energetikai csomag új, árverésekre épülő kibocsátáskereskedelmi rendszert tartalmaz, kiváló alapokat biztosít a számunkra a globális széndioxid-piac megteremtéséhez. Mérlegeljük ezt a törekvést! 2013-ban fokozatosan bevezetjük a villamos energia árveréseit és azt szeretnénk, ha 2015-re már az OECD szintjén működne a globális széndioxid-piac. Ezért szorosan figyelemmel követjük az Egyesült Államokban zajló fejleményeket, valamint a "cap and trade” rendszer (vállalati szintre lebontott belföldi szennyezőanyag-kibocsátási jogok kereskedelmi programja) elfogadásának folyamatát az Egyesült Államok Kongresszusában.
További fontos szempont, amelyet szeretnék megemlíteni, a megújuló energiaforrások szerepe és az energiatakarékosság. A fejlődő országokkal folytatott tárgyalásaink során fel kell valamit kínálnunk, fel kell kínálnunk ezeknek az országoknak a gazdasági fejlődés lehetőségét, ugyanakkor olyan típusú fejlődést kell felkínálnunk, amely biztosítja az IPCC által meghatározott és általunk, politikusok által elfogadott célok teljesítését. És ebben a megújuló energiaforrások abszolút kulcsszerepet játszanak, mivel alapvetően két lehetőségünk van. Emberek milliárdjai nem férnek hozzá a villamos energiához, ugyanakkor kétségbeesetten vágynak rá, egyszerűen azért mert ez annyira vonzó lehetőség a fogyasztók számára és egy olyan törekvés, amiért senkit sem lehet hibáztatni. Az a helyzet, hogy ezeknek az embereknek vagy a városokba kell menniük a villamos energiaért, amelyet a hagyományos módon osztanak el - nagy, központosított források, elosztóhálózatok, a környezetre nehezedő terhelés -, vagy pedig el kell vinni az villamos energiát hozzájuk, azokra a helyekre, ahol már generációk óta élnek, és ahol folytathatják tradicionális életmódjukat, harmóniában a természettel. A második megoldás csak decentralizált megújuló elektromosság útján lehetséges. Más szóval: mi, akik a megújuló energiaforrások technológiáját fejlesztjük Európában, nemcsak a fejlett országok érdekében tesszük ezt, hanem a létesítmények számának növelése érdekében, szerte a világon, a beruházási és az üzemeltetési költségek csökkentése érdekében, és azért, hogy ezek a technológiák hozzáférhetővé váljanak a fejlődő országokban élő emberek számára. Roppant nagy politikai feladattal kell tehát szembenéznünk a fejlődő országokkal kapcsolatban.
Azzal szeretném befejezni, hogy biztosítom Önöket afelől, hogy a cseh elnökség valóban erősen törekszik előrehaladás elérésére az éghajlatváltozási tárgyalásokon. Rendkívül intenzív vezető szerepet akarunk betölteni a nemzetközi tárgyalások során. Ezenkívül szeretném biztosítani Önöket a cseh elnökség következetességéről, és ha a Cseh Köztársaság miniszterelnöke megvédte a cseh Klaus elnököt itt, az Európai Parlamentben folytatott vita során, akkor az éghajlatváltozás és az éghajlatváltozási politika területén el kell határolnom magam ezektől a kijelentésektől és a cseh elnök álláspontjától. Szeretném leszögezni, hogy a cseh elnökség álláspontját a cseh kormány határozza meg. Kérem, tartsák szem előtt azt, hogy a cseh elnökség során itt elhangzó bármilyen nyilatkozat ellenére - mivel elnökünk is amerikai látogatásra készül - az éghajlatpolitikát a cseh kormány határozza meg, mi pedig egységes álláspontot képviselünk és együttműködünk a Bizottsággal és a következő svéd elnökséggel a trojkában. Ezzel zárom nyilatkozatomat. Még egyszer szeretnék köszönetet mondani a rendkívül produktív, szakszerű, és mindenek felett felelős vitáért, amelyet a Tisztelt Ház lefolytatott.
Stavros Dimas
a Bizottság tagja. - Tisztelt elnök asszony! Mi is nagyon várjuk a munka folytatását, szoros együttműködésben a cseh elnökséggel, a cseh kormánnyal és különösen Martin Bursík miniszter úrral. Biztos vagyok abban, hogy 2009 első felében jelentős előrehaladást érünk majd el a tárgyalásokon.
Szeretnék köszönetet mondani az összes felszólalónak, aki pozitív módon hozzájárult a mai vitához.
Amint a jelentés címe is mutatja, ami a világ éghajlatában 2015-ben és azt követően történik, attól függ, hogy a nemzetközi közösség ma milyen cselekvésekről határoz. Rendelkezésünkre áll a lehetőség, hogy a szilárd tudományos véleményekre építsünk, és továbbra is elengedhetetlen, hogy a tárgyalásokat a tudomány szempontjai határozzák meg. Tájékoztatnunk kell a szélesebb nyilvánosságot a tudomány megállapításairól, és fejlesztenünk kell a fogyasztók tudatosságát az üvegházhatást okozó gázoknak az életmódra és a fogyasztási szokásokra gyakorolt hatásairól.
Ehhez a fokozott tudatossághoz azonban a vállalkozások számára nyújtott erős gazdasági ösztönzőket kell társítanunk, hogy csökkenthessük az általuk nyújtott árukból és szolgáltatásokból származó üvegházhatást okozó gázok kibocsátását. Az alacsony széndioxid-kibocsátású gazdaságra történő átmenetet globális szintre kell emelnünk, és ezt csak úgy érhetjük el, ha átfogó és integrált cselekvésekkel kezeljük a kibocsátásokat az összes szektorban.
Most csak ambiciózus magatartással tudjuk nyitva tartani az ajtót az üvegházhatást okozó gázok koncentrációjának alacsonyabb szinten történő stabilizálása előtt, amennyiben az IPCC a jövőben jelzi ennek szükségességét. A Bizottsággal együtt nekem is meggyőződésem, hogy Önök is fontos szerepet tölthetnek be ezeknek a fontos üzeneteknek a terjesztésében.
A 2009. év döntő jelentőségű lesz a globális éghajlatváltozási tárgyalások szempontjából. A Bizottság számára 2009 a végrehajtás éve lesz: egy végrehajtási ütemterven dolgozunk. Körülbelül 15 intézkedést kell meghoznunk komitológiai eljárás útján; a felülvizsgált kibocsátáskereskedelmi rendszer a határidők egész sorát tartalmazza, amelyeket teljesítenünk kell: például 2009 decemberére el kell készülnie a szénátszivárogtatási szektorok listájának. Sor kerül egy nagyobb horderejű találkozóra az érdekelt felek számára 2009. március 30-án. A munka nagyját a nyár folyamán el kell végeznünk, és 2009 végére el kell készülnünk a listával.
A harmonizált árverési szabályoknak 2010 júniusára kell elkészülniük. Sor kerül egy nagyobb horderejű találkozóra az érdekelt felek számára februárban, és az összes említett határidő és munkaprogram az Önök rendelkezésére fog állni. De amint mondtam, a 2009. év döntő jelentőségű lesz a globális éghajlatváltozási tárgyalások szempontjából.
Arra számítunk, hogy decemberben, a koppenhágai éghajlatváltozási konferencián megállapodásra jutunk az éghajlatváltozás kezelésével kapcsolatos további nemzetközi cselekvésről. A koppenhágai megegyezés azonban még semmiképpen sem tekinthető biztosnak: addig még nagyon sok a tennivalónk.
Az integrált éghajlatváltozási és energiacsomag előnyös helyzetbe hozott minket ebben az átmenetben és kiváló alapot teremtett annak bebizonyítására, hogy az ambiciózus éghajlatpolitika nemcsak lehetséges, hanem rendkívül előnyös is gazdaságaink és társadalmaink számára. A Koppenhágai Közlemény az alap az Európai Unió álláspontjának további kidolgozásához ezekben a kulcsfontosságú összetevőkben, amely lehetővé teszi a számunkra vezető szerepünk fenntartását és a tárgyalások sikerre vezetését Koppenhágában.
Egyértelmű, hogy az éghajlatváltozás kihívása nem oldható meg a környezetbarát technológiákban végrehajtott finanszírozás és beruházások jelentős fokozása nélkül, ezenkívül intézkedéseket kell hoznunk az éghajlatváltozás elkerülhetetlen hatásaihoz való alkalmazkodás céljából. A fejlődő országokban szükséges összegek a becslések szerint 2020-ban az évi 120-150 milliárd eurót is elérhetik.
2020-ig ennek a finanszírozásnak a nagy része a fejlődő országok magánszektorához tartozó háztartásokból érkezhet. Például az energiaszektorban elérhető csökkentések nagy része a hatékonyság kifizetődő fejlesztéséből származik. Ezek részben támogathatók nemzetközi hitelmegállapodásokkal, a nemzetközi magántőke mozgósítása érdekében.
A finanszírozás és a beruházások másik jelentős része a széndioxid-piacon keresztül mozgósítható, egyrészt a széndioxid-kvóták jövőbeni árveréseinek bevételeiből, másrészt a tiszta fejlesztési mechanizmus projektből származó szén-dioxid kibocsátási egységeken keresztül. Az Európai Unió az integrált éghajlati és energiacsomagban jelentős keresletet hozott létre a tiszta fejlesztési mechanizmus projektből származó szén-dioxid kibocsátási egységek iránt 2020-ig. Ez valószínűleg ösztönözni fogja a tiszta technológiák elterjedését a fejlődő országokban.
Ám minél szegényebbek a fejlődő országok, annál jobban igénylik a további közfinanszírozási segítséget a fejlett országoktól. Az ilyen jellegű segítség nélkül nem lesznek képesek kellően csökkenteni az üvegházhatást okozó gázok kibocsátását. Az ilyen jellegű segítség nélkül a legszegényebbek és a legsebezhetőbbek szenvedik meg leginkább az éghajlatváltozás következményeit. Az ilyen jellegű segítség nélkül nem érhetünk el megállapodást Koppenhágában.
A kérdés a következő: hogyan biztosíthatjuk azt, hogy ezek a kiegészítő közfinanszírozások áramlása előre látható legyen, átlátható módon és hatékonyan költsék el azokat, és hogy az ezen pénzeszközökhöz való hozzájárulást megoszthassuk nemzetközi szinten?
Az Egyesült Nemzetek tárgyalásaihoz való hozzájárulásunk mellett azt látjuk, hogy az Európai Unió kibocsátáskereskedelmi rendszerének sikere után a világ sok részében kezdik létrehozni a széndioxid-piacot. Ausztrália már bejelentette rendszerének központi elemeit. 2008 őszén, röviddel megválasztása után Obama, az Egyesült Államok elnöke újból megerősítette azt a célját, hogy létrehoz egy, az egész Egyesült Államokra kiterjedő széndioxid-piacot.
Ezek a kereskedelmi rendszerek együttesen alkothatják a kialakulófélben lévő jövőbeni globális széndioxid-piac magját. Amint már korábban is hangsúlyoztam, az Európai Unió most azzal a kihívással néz farkasszemet, hogy elő kell segítenie az említett széndioxid-piacok összekapcsolt rendszerének 2015-re történő kifejlesztését, különösen az OECD-országok körében.
A Koppenhágai Közleményben a Bizottság konkrét javaslatok előterjesztésén keresztül foglalkozott ezekkel a kérdésekkel - ezek a javaslatok nemcsak ambiciózusak, hanem reálisak is, és jelentékeny mértékben hozzájárulnak Koppenhága sikeréhez, amelyre bolygónknak olyan kétségbeejtő szüksége van.
Hadd fejezzem be azzal, hogy megragadom e lehetőséget arra, hogy köszönetet mondjak az éghajlatváltozással foglalkozó ideiglenes bizottságnak, Florenz úrnak és a Parlamentnek a javaslatainkhoz nyújtott erőteljes támogatásért és azért a komolyságért és gyorsaságért, amellyel a csomagot kezelték.
(Taps)
Karl-Heinz Florenz
előadó. - (DE) Tisztelt elnök asszony, tisztelt soros tanácsi elnök úr! Nagyon elégedett vagyok, amiért az ideiglenes bizottság működésének utolsó szakaszaiban ez a kérdés ilyen nagy érdeklődéssel találkozott, amit én teljes szívemből nagyra értékelek. Ezenkívül szeretnék köszönetet mondani mindazoknak, akik hozzájárultak ehhez a vitához és mindazoknak, akik együttműködtek velünk. Elkészítettük azt az ütemtervet, amely elvezet minket Koppenhágáig, ami természetesen tartalmaz útjelző táblákat, stoptáblákat és főútvonal-táblákat, ugyanakkor nehéz útviszonyokra figyelmeztető jelzéseket is. Ez az, amit ma itt megvitattunk.
Elégedett vagyok azért is, mert elhangzottak kritikus megjegyzések is, amelyeknek egy részét megszívlelhetjük. Holm úr azzal kapcsolatos javaslatai, hogy az európai polgárok hagyjanak fel a húsevéssel, sajnálatos módon meglehetősen nevetségesek, de mindenkinek megvan a saját véleménye. Végül sikerre visszük ezt az ügyet, és ehhez mindenki hozzájárult. Még egyszer fogadják őszinte köszönetemet.
Elnök
- A vitát berekesztem.
A szavazásra ma kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (142. cikk)
Constantin Dumitriu  
Tisztelt hölgyeim és uraim! Az elmúlt néhány hónap során láthattuk, mit jelent a hitelpiac összeomlása, amikor a globális gazdaságot példa nélküli válság sújtja. Ám az éghajlat, az élelmiszerek és a társadalmi válságok is ugyanennyire kifejtik hatásukat.
Romániában az elmúlt években olyan külső okok miatt csökkent a termelés mint árvizek, aszályok és madárinfluenza, amit az elmúlt hónapokban megtetéztek egy gazdasági jellegű válság problémái. A jelenlegi pénzügyi válság során egyre nehezebb lesz az állami költségvetés felhasználásával fedeznünk az árvizek és az aszályok által okozott veszteségeket. Az egész idő alatt, amit a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottságban eltöltöttem, mindig támogattam a különálló intervenciós mechanizmusok létrehozásának gondolatát a közösség szintjén, a nemzeti plafonok értékétől függetlenül.
Ezenkívül meggyőződésem, hogy egy ilyen nagyságrendű kihívással szembenézve elsőbbséget kell biztosítanunk a tiszta technológiákba és a megújuló energiába történő beruházásoknak. Ezek megoldást kínálnak az éghajlatválságra, ugyanakkor új munkahelyek létrehozásával felélénkítik a gazdaságot. Európai mandátumunk részeként kötelességünk arra késztetni kormányainkat, hogy több beruházást hajtsanak végre az innováció és a környezetvédelemmel kapcsolatos technológiák területén.
Gábor Harangozó  
írásban. - Az éghajlatváltozás kezelése ennek a mély pénzügyi felfordulásnak és a gazdasági rendszerekbe vetett megrendült bizalomnak az időszakában sokak szemében hibának tűnhet a prioritások szempontjából. A környezetbarát technológiák költségesek, és sok szektorban óriási erőfeszítéseket kellene tennünk azoknak az alapvető átrendezéseknek az érdekében, amelyek az ambiciózus célok eléréséhez szükségesek.
Ennek ellenére meg kell ragadnunk nagyon sok lehetőséget a környezetbarát beruházások és politikák területén, a gazdaságélénkítés és a stabilitás előmozdításának elemeiként. Nem engedhetjük meg magunknak azt, hogy ne foglalkozzunk az alacsony széndioxid-kibocsátású gazdaság kifejlesztésének valós kihívásával. Ambiciózus, mégis megvalósítható célokat kell magunk elé kitűznünk, és nem szabad megijednünk attól, hogy végig kell mennünk az elkerülhetetlen ipari forradalom útján. A gazdaságélénkítés és polgáraink jobb életkörülményeinek biztosítása érdekében komplex és ambiciózus megközelítési módra van szükségünk, támogatnunk kell az innovációt és új munkahelyek és vállalkozások létrehozását a környezetbarát technológiák keretein belül.
És végül: természetesen elégséges pénzügyi eszközre van szükség a környezetbarát innovációban végrehajtandó szükséges beruházásokhoz, és ezeket a költségeket nyilvánvalóan nem lehet egyszerűen más létfontosságú közösségi politikák rovására kifizetni, amely politikák nem képesek kiegészítő pénzügyi erőforrások nélkül elviselni az éghajlatváltozás terheit.
Gyula Hegyi  
A klímaváltozás hosszú távú következményei közül az egyik legsúlyosabb az édesvíz források szűkülése, az egészséges ivóvíz fokozódó hiánya. Nem túlzás azt állítani, hogy a huszonegyedik század elsőszámú stratégiai kincse a víz lesz. Az európai környezetvédelmi politikának ezért az eddiginél határozottabban kell szolgálnia a vízbázisok védelmét, a víz- és talajszennyezés megelőzését, a természetes és mesterséges vízi élőhelyek megfelelő kezelését.
Az árvizek és az aszályos időszak váltakozása, a szélsőséges időjárás megköveteli a csapadékvízzel való jobb gazdálkodást, nincs felesleges víz, csak rosszul kezelt víz! Az Európai Uniónak a következő parlamenti ciklusban és az új költségvetésben komoly összegeket kell biztosítani az árvizek megelőzésére, a vízbázisok védelmére, a városi élővizek növelésére és a víztisztasági programokra. Magyarország vízügyi adottságai kiválóak, a magyar vízépítő mérnökök közel kétszáz éve nagyszerű munkát végeznek. Ezért biztos vagyok benne, hogy hazánk aktív és konstruktív szerepet játszik majd az egységes európai vízpolitikában.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
írásban. - (PL) Most, hogy szót kaptam a 2050-ig szóló éghajlatvédelmi politikáról folytatott vita során, szeretném felhívni a figyelmet a következő szempontokra.
Először: ha az Egyesült Államok és a délkelet-ázsiai országok nem csatlakoznak a széndioxid-kibocsátás csökkentésére irányuló programhoz és nem tanúsítanak akkora elkötelezettséget, mint az Európai Unió, akkor a kapcsolódó roppant nagy pénzügyi erőfeszítések és az Európai Unió lassabb gazdasági növekedésének elkerülhetetlen következményei miatt rendkívül magas árat kell fizetnünk a széndioxid-kibocsátás alig érzékelhető csökkentéséért. Az Európai Unió a globális kibocsátásnak alig 14%-áért felelős, miközben az Egyesült Államok és a délkelet-ázsiai országok produkálják a kibocsátás csaknem 80%-át.
Másodszor: az egyes országoknak az a kötelezettségvállalása, hogy 2020-ig 20%-kal csökkentik a széndioxid-kibocsátásukat úgy, hogy emellett még kibocsátási engedélyeket is kell vásárolniuk, a villamos energia és a fűtés árának jelentős emelkedését fogja előidézni a magánszemélyek számára, sőt, még az ipari szektorban is meg fogja emelni a költségeket, különösen az új tagállamokban, például Lengyelországban, ahol az energiaszektor a szénre épül. Ennek eredményeként sok magas energiafelhasználású ipari szektort meg kell szüntetni ezekben az országokban, ami a negatív társadalmi hatások egész sorát vonja majd maga után.
És végül: figyelembe kell venni az új tagállamok, és különösen Lengyelország által a széndioxid-kibocsátás területén elért csökkentéseket. Lengyelországban a gazdaság 1990 és 2005 között végrehajtott messze ható következményekkel járó átszervezése a széndioxid-kibocsátás körülbelül 30%%-os csökkenését eredményezte. Ez rendkívül magas társadalmi költségekkel járt, és a munkanélküliség ebben az időszakban éveken keresztül 20% felett maradt.
Adrian Manole  
Véleményem szerint Florenz úr "2050: A jövő ma kezdődik - Az éghajlatváltozással foglalkozó jövőbeni integrált uniós politikára vonatkozó ajánlások” című jelentése időszerű és szükséges volt, figyelembe véve az eddig tapasztalt és az éghajlatváltozás eredményeként várható hatásokat.
Románia az első európai országok között volt, amelyek aláírták a Kiotói Jegyzőkönyvet, amelynek értelmében kötelezettséget kellett vállalnunk az éghajlatváltozás elleni küzdelem támogatására azáltal, hogy 2012-ig 8%-kal csökkentjük az üvegházhatást okozó gázok kibocsátását.
Meggyőződésem, hogy szükségünk van ezekre az intézkedésekre, bár sok más európai országgal összehasonlítva Románia nem bocsát ki túl sok üvegházhatást okozó gázt. A mezőgazdaság és a román erdészet fontos szerepet játszhat az éghajlatváltozás elleni küzdelemben, amelynek hatásait az elmúlt években erőteljesen megtapasztalhattuk, elsősorban árvizek, magas hőmérséklet és elhúzódó aszályok formájában. Ezek a természeti jelenségek nemcsak a mezőgazdaság és az erdészet termelékenységét érintik, hanem az értékes élőhelyeket és az ökoszisztémákat is.
Arra számítunk, hogy a mezőgazdaság és az erdészet továbbra is fontos szerepet fog játszani az éghajlatváltozás hatásai elleni küzdelemben erdősítések útján, amelynek célja az üvegházhatást okozó gázok elnyelése és megkötése, valamint a biomassza használatával megújuló energiaforrásként.
Marian-Jean Marinescu  
Az Európai Unió fontos szerepet vállalt az arra irányuló erőfeszítésekben, hogy kompromisszumot találjunk egy globális, Kiotó utáni megállapodás elfogadásához. Elképzelhető, hogy az Egyesült Államok új kormányzatával való együttműködés lehetővé teszi, hogy különleges módon közelítsük meg ennek a megállapodásnak a végrehajtását.
Az éghajlatváltozás hatásai elleni küzdelem speciális intézkedései emellett lehetőségeket kínálnak a fenntartható társadalmi és gazdasági fejlődéshez és új munkahelyek létrehozásához. Ezek elsősorban az új, dinamikus szektorokra irányulnak, és komoly növekedési potenciált kínálnak, de ezekben a szektorokban a beruházások szintje mindeddig elégtelen volt. Ezek az intézkedések amellett, hogy kedvező hatásúak lesznek az éghajlatváltozás elleni küzdelem szempontjából, pozitív hatásúak lesznek és enyhítik a gazdasági és pénzügyi válság hatásait, ezenkívül hosszú távon hozzájárulhatnak ahhoz, hogy csökkenjen az Európai Unió függősége az energiaimporttól.
Ebben az esetben azokról az új, intenzív beruházásokról beszélünk, amelyeket a közlekedési infrastruktúrák, a megújuló energiaforrások, a biotechnológiák, a hulladék összegyűjtése és újrahasznosítása, az atomenergia, valamint a lakossági fűtési rendszerek felújítása területén kell végrehajtanunk.
Az újraerdősítés és az elsivatagosodás megelőzésére tett intézkedések szintén látványos eredményeket érhetnek el középtávon.
David Martin  
írásban. - Üdvözlöm az éghajlatváltozással foglalkozó Florenz-jelentést, amelynek célja olyan politikák kialakítása, amelyek 2° alatt tartják a globális felmelegedést, az ipari korszakok előtt mért értékekhez képest. Különösen üdvözlöm az energiahatékonyság 20%-os javítására vonatkozó felszólítást, a kötelező mezőgazdasági célok megállapítására vonatkozó felszólítást és az Európai éghajlatvédelmi alap létrehozásának igényét.
Ezek a javaslatok, valamint az EU által az eddigiekben elfogadott intézkedések erős pozíciót biztosítanak a számunkra az éghajlatváltozás elleni globális fellépés melletti érveléshez a koppenhágai csúcstalálkozón.
Péter Olajos  
Gratulálok Florenz úrnak a jelentéséhez, kiváló anyag az év végi koppenhágai tárgyalások előkészítéséhez.
Nagyon fontosnak tartom a megállapítást, hogy a gazdasági és pénzügyi válságnak azonos a gyökere, mint az éghajlatváltozási válságunknak. Így a válságokból kivezető út is azonos. A válságok következményeinek mérsékléséhez, megállításához átfogó innovációra és paradigmaváltásra van szükség az élet minden területén.
Egyetértek Dimas biztos úrral, hogy a költségek fedezése egyrészt a szén-dioxid kereskedésből, másodrészt magán cégek befektetéseiből, harmadrészt pedig állami ösztönzésből kell álljon.
Mindenki a kitörési pontokat keresi, hogyan lehet a foglalkoztatást élénkíteni, mielőbb beindítani a világgazdaság motorját, az éghajlatváltozást megállítani. A "zöld New Dealnek” nevezett koncepciót Ban Ki Mun ENSZ Főtitkár fogalmazta meg. Lényege, hogy a globális gazdasági ösztönzőknek részévé kell válnia a környezetbarát technológiákba való befektetéseknek. A környezeti technológia innovációira épülő és a nemzetközi tőkepiacok támogatását élvező új gazdaságszervező logika az új amerikai elnök Barack Obama programját is alapvetően meghatározza.
A zöld- és jövőipari technológiai innovációk növelnék az állami és a gazdasági hatékonyságot, erősítenék a gazdasági szereplők érdekeltségét, növelnék a fogyasztók ár- és költségérzékenységét a felkínált termékekkel, szolgáltatásokkal szemben.
Rovana Plumb  
A jelentésben szereplő 12 pont egyértelmű cselekvési tervet vázol fel a jövőre nézve. Annak érdekében azonban, hogy képesek legyünk ezt végrehajtani helyi, nemzeti, regionális és globális szinten, szükségünk van a jól informált polgárok támogatására.
Az Eurobarometer 2008 tavaszán az éghajlatváltozásról végrehajtott speciális felmérése szerint az európaiak körülbelül 41%-a kijelentette, hogy nem rendelkeznek kellő információval az éghajlatváltozás okairól, következményeiről és az ellene folytatott küzdelemről. Romániában a polgárok több mint 65%-a állította azt, hogy nincsenek információik erről a kérdésről.
Nélkülözhetetlen lépést jelent ebbe az irányba e kérdés ismertségének növelése a nyilvánosság körében az oktatás és a mindennapi élet területein végrehajtott tájékoztató kampányok útján. A Bizottságnak és a tagállamoknak finanszírozniuk kell a nyilvánosság számára megszervezett tájékoztató kampányokat és meg kell teremteniük a feltételeket az emberek olyan új szakmákra történő átképzéséhez, amelyeket hozzáigazítottak a munkaerőpiacon tapasztalható, a strukturális gazdasági válság által előidézett speciális kihívásaihoz, amely válságot felgyorsított az éghajlatváltozás és annak hatásai.
A jelenlegi gazdasági válságban az EU-nak politikai és pénzügyi kötelezettséget kell vállalnia a környezetbarát technológiák fenntartásának és fejlesztésének kulcsfontosságú területein az éghajlatváltozás elleni küzdelemhez, támogatnia kell a határokon átnyúló alkalmazkodási intézkedéseket, javítania kell az energiahatékonyságot és az EU szolidaritási alapelvnek megfelelően segítséget kell nyújtania katasztrófák esetén. Mindennek végeredménye környezetbarát munkahelyek létrehozása lesz új, versenyképes vállalkozásoknál.
Flaviu Călin Rus  
Tisztelt hölgyeim és uraim! Az éghajlatról, az ökoszisztémákról és az energiáról folytatott minden vita létfontosságú, mivel az ezeken a területeken végrehajtott minden fontosabb változtatás hatással lehet a bolygó életére. Függetlenül az okok típusától vagy a különféle kutatói csoportok által előterjesztett tudományos érvektől egy valami biztos: globális felmelegedéssel kell szembenéznünk. Ez az átfogó, jól megírt jelentés, amellett, hogy sok hasznos és értékes információt közöl, arra bátorít minket, hogy tegyük fel a következő kérdést: mit teszünk saját magunk és a jövő generációk érdekében?
Az éghajlatváltozással a háttérben úgy gondolom, hogy háromféle projekt létezik, amelyben az EU tagállamainak prioritásként részt kell venniük és amelyeket támogatniuk kell:
1. Standard irányelveket alkalmazó projektek, amelyeknek célja az energiaforrásokkal való lehető leghatékonyabb gazdálkodás és pénzügyi megoldások keresése a szennyezés csökkentésére, különösen az ipari területeken és az ipari parkokban.
2. A környezetbarát technológiák fejlesztésére irányuló tudományos kutatásokat finanszírozó projektek.
3. Olyan projektek, amelyek támogatják az ökoszisztéma helyreállítását célzó közvetlen azonnali cselekvéseket Európában és a világ bármely más részén.
Daciana Octavia Sârbu  
Az Európai Unió vezető szerepet vállalt az éghajlatváltozás elleni küzdelemben. A világ természeti erőforrásaival való hatékony gazdálkodásra irányuló hosszú távú stratégia kidolgozása hozzájárul a csökkentett széndioxid-kibocsátású globális gazdaság eléréséhez.
Ennek a stratégiának a szolidaritás alapelvére kell épülnie, egyensúly elérésének céljával a gazdag és a fejlődő országok között, amelyeknek segítségre van szükségük ahhoz, hogy csökkenthessék az éghajlatváltozás kedvezőtlen hatásaival szembeni kiszolgáltatottságukat. A globális felmelegedés jelei nyilvánvalóan látszanak a szegénységben, az élelmiszerhiányban és a korlátozott energiaforrásokban. Közismert tény, hogy az olaj már nem képes kielégíteni a világ energiaigényét, amely a becslések szerint 2030-ra legalább 60%-kal megnövekszik. Az EU-nak a jövőben szembe kell néznie az alternatív energiaforrások megtalálásának és a meglévő források ésszerű felhasználásának kihívásával. A mezőgazdaság azok közé a területek közé tartozik, amelyek a legsebezhetőbbek az éghajlatváltozással szemben, mivel ki van szolgáltatva a meteorológiai viszonyoknak.
Szem előtt tartva azt, hogy ez a szektor gondoskodik a világ népességének élelmezéséről, a talajjal és a vízkészletekkel való fenntartható gazdálkodásnak, az erdők és a biológiai sokféleség védelmével ötvözve, szerepelnie kell a globális felmelegedés hatásainak kezelésére irányuló hosszú távú stratégia napirendi pontjai között.
Richard Seeber  
írásban. - (DE) Európa és a világ ma hatalmas kihívásokkal néz farkasszemet. Nem a tőkepiaci válság az egyetlen szorító probléma. Emellett a lehető leggyorsabban kezdeményeznünk kell egy fenntartható programot az éghajlatváltozás elleni küzdelemhez. Egy olyan nagy gazdasági és politikai szövetség, mint az Európai Unió, képes vezető szerepet betölteni az éghajlatváltozás elleni küzdelemben.
Már megtettük az első lépést ezen a területen - az Unió megállapodott kötelező éghajlatvédelmi célok elfogadásáról, és az éghajlatváltozási csomag 2008. decemberi elfogadásával sok megfelelő éghajlatvédelmi intézkedés már folyamatban is van. Most a koppenhágai nemzetközi megállapodás megkötését kell a legfontosabb prioritásnak tekintenünk, ugyanakkor kerülnünk kell az ipar háttérbe szorítását és azt, hogy szükségtelen terheket nehezítsünk Európa gazdaságára. Ehelyett növelnünk kell beruházásainkat és kutatásainkat a környezetbarát technológiák területén. Ilyen módon Európa nemcsak a környezetvédelem, hanem a gazdaság területén is továbbléphet.
Theodor Dumitru Stolojan  
Az Európai Unió főszereplővé vált az éghajlatváltozás által előidézett globális kihívás kezelésére irányuló konkrét intézkedések meghozatalával.
Az ezen a területen folytatott európai politika hatékonyabbá válhat globális szinten és az EU-n belül, ha a) az európai erőfeszítést támogatják más, az EU-n kívüli erős iparosodott államok, például Kína, India, Brazília, Oroszország stb. erőfeszítései; b) támogatnák, nem pedig akadályoznák az atomenergia fejlődését, legalább a következő 30-40 évben a megújuló energiaforrások felhasználására képes technológia kifejlesztéséig és amíg a költségek adományok nélkül elfogadhatóvá nem válnak a piac számára; c) az Európai Bizottság erőteljesebben támogatná az energiatakarékosságra és a biomasszából történő energiakinyerésre irányuló projekteket, például a technológiai transzfert az EU kevésbé fejlett tagállamaiba, amelyek viszont magas mezőgazdasági potenciállal rendelkeznek.
Románia továbbfejleszti az áramtermelésre irányuló nukleáris programját. Ugyanakkor modernizálja szénerőműveit és lépéseket tesz a biomasszából történő energiatermelés érdekében. Ennek szem előtt tartásával szükségünk van a tagállamokkal való partnerségekre, és arra ösztönözzük az Európai Bizottságot, hogy gyorsítsa fel az európai pénzalapok odaítélési eljárásai leegyszerűsítésének folyamatát.
Csaba Sándor Tabajdi  
írásban. - (HU) A gazdasági világválság negatív hatásait ellensúlyozó állami gazdaságélénkítő csomagokban hangsúlyos szerepet kell szánni a zöld beruházásoknak. Azok a beruházások, amelyek a megújuló energiaforrások hatékonyabb kihasználását, az energifogyasztás mérséklését, a széndioxid és más üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentését szolgálják a gazdasági előnyök mellett jelentős társadalmi hasznot hoznak. Magyarország érdeke, hogy ezeket az erőfeszítéseket az európai tagállamok egymással koordinálva, egymást erősítve végezzék. A környezeti célkitűzések során figyelemmel kell lenni az uniós tagállamok gazdasági és szociális teljesítőképességére is. Csak olyan célkitűzést szabad vállanunk, amelyet teljesíteni tudunk, figyelemmel a gazdasági válság hatásaira is. A célkitűzések csak társadalmi összefogással teljesíthetőek, ehhez nem elegendő a kormányzati cselekvés, fokozatos társadalmi szemléletváltásra van szükség. A Florenz jelentésben tett konkrét cselekvési javaslatok, például a nulla energia felhasználású, ún. "passzív házak” építésének támogatása, a megújuló források kutatására létesítendő európai alap, az energiahálózatok európai szintű összekapcsolása, és az uniós polgárok, különösen a gyermekek tájékoztatása, mind ezt a társadalmi szemléletváltást segítik elő.
Emellett arra kell törekednünk, hogy a XXI. században is megőrizzük Európa technológiai előnyét környezetvédelmi fejlesztések terén és ezt gazdasági-, társadalmi előnnyé formáljuk. Magyarországnak kiváló mezőgazdasági adottságaira támaszkodva komoly lehetőségek nyílhatnak a biomasszából történő energia-előállításra, vagy a növényi- és állati eredetű melléktermékek -egyébként hasznosításra alkalmatlan hulladékok- biogázként való felhasználására.
