Naistevastase vägivalla kaotamine (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on arutelu järgmistel teemadel:
suuliselt vastatav küsimus, mille esitas nõukogule naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni nimel Eva-Britt Svensson teemal "Rahvusvaheline naistevastase vägivalla kaotamise päev” - B70220/2009),
suuliselt vastatav küsimus, mille esitas komisjonile naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni nimel Eva-Britt Svensson teemal "Rahvusvaheline naistevastase vägivalla kaotamise päev” - B70221/2009).
Tuletaksin teile meelde, et täna on rahvusvaheline naistevastase vägivalla kaotamise päev, ja võimalus seda arutelu pidada on meile eriti tähtis.
Eva-Britt Svensson
Austatud juhataja! Täna on 25. november ja möödub kümme aastat sellest, kui ÜRO kuulutas selle päeva rahvusvaheliseks naistevastase vägivalla kaotamise päevaks. Olen kogu oma täiskasvanuea jooksul olnud naisorganisatsioonides ja naistevastase vägivallaga võitlemise võrgustikes poliitiliselt aktiivne. Arvan, et olen oma töös tegelikku olukorda igal võimalikul viisil kirjeldanud. Arvan, et olen kulutanud väga palju sõnu - oleme selles võitluses seda koos teinud. Nüüd tundub mulle, et vajame tegelikult konkreetseid tegusid.
See on sedalaadi vägivald, mis röövib naistelt inimõigused. See mõjutab ja määrab naiste igapäevaelu. See on selline vägivald, mis otsustab naiste ja tütarlaste elukäigu ja olukorra.
Me kõik oleme kohustatud vaikimise lõpetama ning nii Euroopa Parlamendis kui ka mujal tegema koostööd kõikide jõududega, et see vägivald lõpetada. See hõlmab lähisuhtevägivalda, seksuaalset ahistamist, füüsilist ja vaimset kuritarvitamist, vägistamist, mõrvasid, seksiorjaks müümist ja naiste suguelundite moonutamist. Sõdade ja relvastatud konfliktide ning konfliktijärgse ülesehituse käigus kasutatakse naiste vastu nii eraldi kui ka kollektiivselt rohkem vägivalda.
Mõned inimesed väidavad, et lähisuhtevägivald on eraasi, pereküsimus. See on vale. See on struktuuriline vägivald ja sotsiaalne probleem. Ühiskond peab võtma vastutuse, et see vägivald peatada.
See on struktuuriline ja levinud probleem kõikides piirkondades, riikides ja maailmajagudes. Igasuguse soolise vägivalla lõpetamine on võrdõiguslikkusel põhineva ühiskonna peamine eeldus. Meeste vägivald naiste vastu on minu arvates selge märk meeste ja naiste vahelisest ebavõrdsest võimuvahekorrast. Samas aitab see seda võimuvahekorda säilitada. Töö, mille eesmärk on peatada meeste vägivald naiste ja laste vastu, peab põhinema mõistmisel, et tegemist on võimuga, kontrolli omamisega, soo- ja seksuaalsusteemaliste seisukohtadega ning valitseva ühiskondliku struktuuriga, milles mehi peetakse naistest kõrgemalseisvateks. Meeste vägivald naiste vastu on selge märk naiste ja meeste ebavõrdsest võimuvahekorrast.
See on rahvatervise probleem. See on sotsiaalne probleem, mis lisaks kõikidele isiklikele kannatustele tähendab suuri kulusid ühiskonna jaoks. Ent eelkõige on see võrdõiguslikkuse probleem. Seepärast peame tegelema naistevastase vägivalla probleemiga võrdõiguslikkuse vaatenurga alt. See tähendab ka seda, et ELil on õigus võtta meetmeid ning just ELi meetmed on see, mida mina ja mu kolleegid naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjonist soovime.
Meil on Euroopa Liidus Daphne programm, mille raames antakse teatud mahus majanduslikku abi mitmetele algatustele, mille eesmärk on võidelda vägivalla vastu. See on hea ja vajalik, aga see pole kaugeltki piisav. Naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjon küsib seetõttu komisjonilt ja nõukogult, kas neil on plaane liikmesriikide tegevuskavade koostamise kohta naistevastase vägivalla probleemiga tegelemiseks. Kas komisjon kavatseb esitada ettepanekuid suuniste kohta, et luua ühtsem ELi strateegia, ja kas nõukogu toetab seda? Praegustes asutamislepingu sätetes on ette nähtud kohustus tegutseda naiste ja meeste võrdõiguslikkuse nimel.
Millal kavatseb komisjon korraldada naistevastase vägivallaga võitlemise Euroopa aasta? Seda on Euroopa Parlament alates 1997. aastast korduvalt palunud. Nüüd on aeg seda teha.
Åsa Torstensson
Austatud juhataja, lugupeetud parlamendiliikmed! Naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni auväärt liige ja esimees tõstatas tõsise ja kiireloomulise küsimuse. Tahaksin kohe alguses öelda väga selgelt, et naistevastasel vägivallal ei ole tsiviliseeritud ühiskonnas kohta.
Sel aastal tähistame kümne aasta möödumist sellest, kui Ühinenud Rahvaste Organisatsioon võttis vastu resolutsiooni, millega kuulutati 25. november rahvusvaheliseks naistevastase vägivalla kaotamise päevaks. Me mõtleme täna suure hulga naiste ja tütarlaste peale, kes kannatavad vägivalla all sõja- ja konfliktipiirkondades. Oleme teadlikud kannatustest, mis tabavad naisi kogu maailmas, naistest, keda vägistatakse, kuritarvitatakse, kes kannatavad ahistamise all või satuvad ohtlike tavade ohvriks. Väljendame solidaarsust sundabielude ohvritega ja nendega, kes kannatavad aukuritegudega seotud vägivalda, mis võib hõlmata mida tahes, alates naiste suguelundite moonutamisest ja lõpetades mõrvadega. Oleme teadlikud sellest, kui murettekitavalt paljudes vormides vägivalda kasutatakse iga päev naiste kallal Euroopas.
Naistevastane vägivald on probleem, mis on seotud väga paljude poliitikavaldkondadega. Seda on selgelt väljendatud naistevastase vägivalla kaotamist käsitleva resolutsiooni ettepanekus, mida te homme hääletate. Naistevastane vägivald ei ole vaid naistevastaste kuritegude ja ebaõigluse küsimus, vaid ka seda toime panevate meeste küsimus ning võrdõiguslikkuse küsimus. Parim strateegia sellise vägivalla vastu võitlemiseks on kasutada terviklikku lähenemisviisi ja lähtuda naistevastase vägivalla laiast määratlusest.
Nõukogu juhindub kogu oma võrdõiguslikkuse edendamise töös põhimõttest, et võrdõiguslikkus tuleb integreerida muudesse valdkondadesse. Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklite 2 ja 3 kohaselt on nõukogu ülesanne edendada meeste ja naiste võrdõiguslikkust kõikides tegevusvaldkondades.
Nõukogu on naistevastase vägivalla probleemi tõstatanud mitu korda ja seoses mitme eri küsimusega. Tahaksin alustuseks kõnelda millestki positiivsest. Üks edukamaid seniseid näiteid võrdõiguslikkuse muudesse valdkondadesse integreerimisest ELis on naiste ja relvastatud konfliktide valdkond, milles hakkab kujunema põhjalikum poliitika naistevastase vägivallaga võitlemiseks.
Muidugi piiravad nõukogu suutlikkust võtta selles valdkonnas meetmeid asutamislepingus sätestatud volitused ning liikmesriigid vastutavad küsimuste eest, mis kuuluvad nende pädevusse, see tähendab eelkõige teemade eest, mis on seotud justiits- ja siseküsimuste ning tervishoiuga.
Liikmesriikidel on õigus koostada naistevastase vägivallaga võitlemiseks oma kavad, aga neile tuleb kasuks ka koostöö. Ent meetmeid võetakse ka Euroopa tasandil. Soolise vägivalla ja inimkaubanduse kaotamine on üks kuuest esmatähtsast valdkonnast, mis on sätestatud komisjoni teatises "Naiste ja meeste võrdõiguslikkuse juhised 2006-2010”. Selles dokumendis toetab komisjon liikmesriike võrreldava statistika koostamisel, millega suurendatakse teadlikkust, heade tavade vahetamisel ja uurimiskoostöö tegemisel. Ootame nüüd komisjoni uut võrdõiguslikkuse kava aastateks 2011-2015.
Stockholmi programm, mis peaks vastu võetama järgmisel kuul, näeb ette raamistiku mitme naistevastase vägivallaga seotud mure lahendamiseks, mida Euroopa Parlament on väljendanud. Ootame kava kohta kokkulepet ja seejärel kava rakendamist.
Samal ajal on ELi tasandil juba palju teoksil eelkõige seoses teadlikkuse suurendamise, teabe kogumise ja heade tavade vahetamisega. Mõned teist osalesid eesistujariigi hiljutisel Stockholmis peetud konverentsil, mille teema oligi meeste poolt toime pandava naistevastase vägivallaga võitlemise strateegia ning mis andis osalejatele võimaluse jagada kogemusi ja arutada edasist poliitikat.
2007. aasta otsus luua Daphne III programm, mis on olnud laste-, noorte- ja naistevastase vägivallaga võitlemisel niivõrd oluline, on samuti märkimist väärt. Mul on hea meel selle mõju üle, mida Daphne programm on meie ühiskonnale avaldanud ja jätkuvalt avaldab.
Oma resolutsioonis toonitate te üsna õigesti, et ei ole olemas korrapäraseid ja võrreldavaid andmeid eri liiki naistevastase vägivalla kohta. Nõukogu teab väga hästi ka seda, et täpsete ja võrreldavate andmete kogumine on tähtis, kui soovime olla Euroopa tasandil valmis naistevastase vägivalla probleemi paremini mõistma. Loodan, et Euroopa Soolise Võrdõiguslikkuse Instituut, mille nõukogu ja Euroopa Parlament ühiselt asutasid, suudab selles vallas suure töö ära teha. Nõukogu ise on juba võtnud konkreetseid meetmeid, et parandada juurdepääsu naistevastast vägivalda kajastavatele statistilistele andmetele. Nõukogu on tegutsenud Pekingi tegevusplatvormi raames ja võtnud vastu kindlad näitajad kolmes valdkonnas, mis on siin olulised. Need on 1) naistevastane perevägivald, 2) seksuaalne ahistamine töökohas ning 3) naised ja relvastatud konfliktid. Oleme teinud edusamme, aga muidugi tuleb pingutada veel rohkem.
Paljud kõige haavatavamad naised maailmas elavad arengumaades. Nõukogu, kes on sellest teadlik, on võtnud vastu mitmed järeldused teemal "Sooline võrdõiguslikkus ja naiste mõjuvõimu suurendamine arengukoostöös”, milles me rõhutame, kui oluline on kõrvaldada kõik soolise vägivalla vormid, sealhulgas kahjulikud tavad ja kombed, näiteks suguelundite moonutamine. Ent me ei tohiks sellega piirduda. Naiste suguelundite moonutamine, nii-öelda aukuriteod ja sundabielud on reaalsus ka ELis.
Euroopa Parlament on alati olnud eesliinil, kui räägitakse kahjulike tavade vastaste meetmete ettepanekutest. Seda suhtumist arvestades kinnitas nõukogu oma eelmisel aastal vastu võetud järeldustes tütarlastega seotud näitajate kohta, et on otsustanud kaitsta neid, kes on kõige haavatavamad. Nendes järeldustes toonitas nõukogu, et tütarlaste ja naiste mõjuvõimu suurendamiseks ning meeste ja naiste võrdõiguslikkuse saavutamiseks ühiskonnas on oluline kaotada igasugune tütarlaste diskrimineerimine, sealhulgas inimkaubandus ja kahjuliku mõjuga tavad.
Nagu austatud parlamendiliige oma küsimuse sissejuhatuses rõhutas, kahjustab naistevastane vägivald naiste suutlikkust osaleda ühiskondlikus, poliitilises ja majanduslikus elus. Naisi, kes vägivalla tõttu on ühiskondlikust tegevusest, sealhulgas tööturult välja jäetud, ohustab marginaliseerumine ja vaesus.
Sellega jõuan tagasi tervikliku lähenemisviisi juurde, mida ma alguses mainisin, ning vägivalla struktuurilise laadi juurde, mida rõhutati nõukogule esitatud küsimuses. Naistevastase vägivalla probleem viitab veel üldisemale probleemile - võrdõiguslikkuse puudumisele. Ulatuslikum kampaania naiste mõjuvõimu suurendamiseks aitab võidelda vägivalla vastu. Naisi, kes saavad vabalt kasutada kogu oma potentsiaali, ohustab vägivald vähem kui tõrjutud naisi. Nõukogu on lisaks korduvalt selgitanud, et tuleb leevendada naiste vaesust. Tööhõive on sageli parim viis vaesumist ära hoida. Tuleb rohkem pingutada, et hõlbustada naiste osalemist tööturul. Majandus- ja sotsiaalkriisid muudavad naised haavatavamaks. Oma 30. novembri 2009. aasta istungil võtab nõukogu eeldatavasti vastu mitmed järeldused teemal "Sooline võrdõiguslikkus: majanduskasvu ja tööhõive tugevdamine - panus 2010. aasta järgsesse Lissaboni strateegiasse”. Eesmärk on tagada, et tulevastes strateegiates on tähtsal kohal nii võrdõiguslikkuse kui ka erakorraliste võrdõiguslikkusalaste meetmete integreerimine muudesse valdkondadesse.
Tähistades kümne aasta möödumist sellest, kui ÜRO võttis vastu resolutsiooni, millega kuulutati välja rahvusvaheline naistevastase vägivalla kaotamise päev, tunnistame selle probleemi ulatust. Samal ajal avaldame heameelt ka selle üle, et riigid teevad vägivalla peatamiseks koostööd. Suur osa meie tööst võitluses naistevastase vägivallaga siin Euroopas toimub rahvusvahelises raamistikus.
Oma järgmisel istungil 2010. aasta märtsis asub ÜRO naiste olukorra komisjon Pekingi tegevuskava viieteistkümne aasta järel läbi vaatama. Eesistujariik Rootsi on juba koostanud aruande Euroopa Liidus tehtud edusammude ja seni ületamata takistuste kohta. 30. novembril peaks nõukogu vastu võtma mitmed selleteemalised järeldused. Pekingi tegevuskavaga kehtestatakse meie jaoks rahvusvahelise soolise võrdõiguslikkuse poliitika struktuur ja pikaajaline tegevuskava. Nõukogu osaleb selles töös aktiivselt ja keskendub suures osas oma tegevusest võitlusele naistevastase vägivallaga.
Naistevastase vägivalla probleem ei tunne riigipiire. Me peame sellega tegelema rahvusvahelisel tasandil nii Euroopas kui ka väljaspool. Me peame tugevdama võitlust soolise vägivalla vastu oma rahvusvahelistel missioonidel ega tohiks jätta märkamata vägivalda, mis leiab aset kodudes meie enda kodanike vastu.
Austatud juhataja ja lugupeetud parlamendiliikmed! Ma kordan seda, mida ütlesin alguses: naistevastasel vägivallal ei ole tsiviliseeritud ühiskonnas kohta. Olen Euroopa Parlamendile tänulik, et see teema täna tõstatati. Nõukogu, praegune eesistujariik ja kõik, kes võitlevad oma seisukohtade eest ning kaitsevad õigluse, võrdõiguslikkuse ja solidaarsuse põhimõtteid, toetavad teid igati.
Karel De Gucht
komisjoni liige. - (FR) Austatud juhataja! Rahvusvahelise naistevastase vägivalla kaotamise päeva puhul sooviks komisjon taas kinnitada, et on võtnud väga kindla poliitilise kohustuse võidelda naistevastase vägivalla vastu. Seda kohustust kajastab Stockholmi programmi teemaline teatis, mille eelisküsimuste hulka kuulub vajadus pöörata eritähelepanu lapse õigustele ning nende inimeste kaitsele, kes on eriti haavatavad, näiteks naissoost vägivallaohvrid ja eakad.
Euroopa Komisjon võttis "Naiste ja meeste võrdõiguslikkuse juhistes 2006-2010” kohustuse aidata kaotada seksuaalvägivald ja inimkaubandusega seotud vägivald. Naistevastase vägivallaga võitlemine on põhieesmärk ka praegu koostatava uue strateegia puhul, mis avaldatakse juhiste järel.
Samuti on väga oluline rahastada praktilisi meetmeid kohapeal. Komisjon on Daphne programmi kaudu ära teinud juba suure töö, et aidata Euroopas vägivallaga võidelda. Tema tegevust vägivalla ärahoidmisel ja ohvrite toetamisel tuleb nüüd tugevdada praktilisemate meetmete abil.
Esiteks on komisjon määranud kindlaks meetmed Daphne III programmi raames, et rakendada ühtsemat ELi strateegiat laste-, noorte- ja naistevastase vägivallaga võitlemiseks. 2009. aasta ligikaudu 17 miljoni euro suuruse eelarve abil tegeles komisjon riskirühmadega otse. Need vahendid täiendasid riiklike programmidega antud abi.
Daphne III programmi osana kavatsetakse 2010. aastal luua ekspertidest koosnev uurimisrühm. See rühm suudab aidata kindlaks teha vajalikud ühenduse tasandi meetmed ja toetada liikmesriikide ühtset lähenemisviisi.
Komisjon alustab tööd ka olulise tasuvusuuringuga, mille käigus hinnatakse, kas on võimalik ja vajalik ühtlustada ELi tasandil õigusnorme seksuaalvägivalla ja lastevastase vägivalla teemal. Selle uuringu tulemused avaldatakse 2010. aasta sügisel. Komisjon kavatseb kutsuda kokku liikmesriikide valitsuste, ühenduse institutsioonide, poliitiliste rühmituste, kodanikuühiskonna organisatsioonide, rahvusvaheliste organisatsioonide ja muude ühenduste esindajad, et luua selgem ühenduse poliitika.
Lisaks arutati 2007. aasta detsembris Euroopa kriminaalpreventsiooni võrgustiku egiidi all korraldatud arutelul juba parimate tavade, normide ja sekkumismudelite vahetust.
Lõpetuseks on tähtis rõhutada, et naistevastase vägivalla äärmuslike vormide vastu tuleb võidelda kõige karmimate vahenditega. Seetõttu tegi komisjon märtsis ettepaneku muuta Euroopa kriminaalõigusraamistikku seoses võitlusega inimkaubanduse ja laste seksuaalse ärakasutamise vastu, mis mõjutab eriti kõige haavatavamaid naisi ja tütarlapsi.
Mis puudutab palvet korraldada naistevastase vägivallaga võitlemise Euroopa aasta, on komisjon põhjaliku uuringu alusel teinud järelduse, et oleks enneaegne võtta selline asi ette enne, kui on koostatud tõeline vägivalla vastu võitlemise strateegia.
Tahaksin nüüd anda sõna oma kolleegile Benita Ferrero-Waldnerile.
Benita Ferrero-Waldner
Lugupeetud juhataja, austatud parlamendiliikmed! Nagu te kõik teate, olen alati - muidugi ka sellepärast, et olen ise naine - osalenud võitluses naistevastase vägivalla vastu, aga ka tegelnud üldiselt naiste mõjuvõimu suurendamise küsimusega, ja seda mitte vaid viimasel viiel aastal välissuhete voliniku ametiajal, vaid ka enne seda ministrina. Seetõttu tahaksin sel teemal mõne sõna öelda.
Mis puutub välismaailma, siis lisaks teatud sekkumisele arengumaades, mille kohta minu kolleeg räägib veidi hiljem, on võitlus naistevastase vägivallaga muutunud oluliseks keskseks punktiks ELi inimõiguste poliitikas ning seda tegevust toetavad konkreetsed suunised, mis võeti vastu 2008. aasta detsembris.
Nende suuniste rakendamine on eriti tähtis kohalikul tasandil kolmandates riikides, kus Euroopa Liit on esindatud. Ligikaudu üheksakümnes kolmandas riigis on ELi liikmesriikide saatkonnad ja Euroopa Komisjoni delegatsioonid töötanud välja enda tegevuskavad, mille eesmärk on rakendada neid suuniseid ja koostada loetelu algatustest, mis viiakse ellu aastatel 2009-2010.
Meie sõnum on järjekindel: naiste õiguste rikkumist ei saa õigustada kultuurirelativismi ega tavadega.
Selle suhtluse käigus pakume abina ka koostööd näiteks selleks, et rakendada naistevastase vägivalla eriraportööri soovitusi, tugevdada soolise võrdõiguslikkuse eest vastutavaid riiklikke institutsioone või siis toetada naiste diskrimineerimist käsitlevate õigusnormide muudatusi.
Naised, rahu ja julgeolek, mis on ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonide 1325 ja 1820 teemaks, on pälvinud meie põhjaliku tähelepanu. Lisaks võttis Euroopa Liit 2008. aasta detsembris vastu üldise lähenemisviisi nende resolutsioonide rakendamiseks.
Usun, et see loob aluse ühistele põhimõtetele nii Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitikat puudutavateks operatsioonideks kui ka sekkumiseks, millega kaasneb ühenduse vahendite kasutamine. Need meetmed peaksid võimaldama meil integreerida nii-öelda naissoo mõõdet muudesse valdkondadesse tõhusamalt kogu konflikti käigus alates kriiside ärahoidmisest, ohjamisest ja lahendamisest kuni rahu kindlustamiseni ja pikaajalise ülesehitustööni.
Ma isiklikult saavutasin 40 juhtiva naise toetuse kogu maailmas, et anda uus hoog resolutsiooni 1325 rakendamisele, kui tegin ettepaneku, nagu te teate, korraldada kümne aasta möödumisel resolutsiooni vastuvõtmisest ministrite konverents. ÜRO peasekretär Ban Ki-moon on selle mõtte heaks kiitnud ja ma olen selle üle väga uhke. Veelgi märkimisväärsem on seejuures ehk asjaolu, et selle ministrite konverentsi ettevalmistamise käigus on aina rohkem riike ja rahvusvahelisi organisatsioone, näiteks Aafrika Liit, otsustanud suurendada pingutusi resolutsiooni 1325 toetamiseks eelkõige riiklike tegevuskavade loomise kaudu.
Austatud juhataja! Tahaksin lõpetada isikliku pöördumisega. Väärtustan väga võimalusi, mida ELi poliitika, olgu siis sise- või välispoliitika, on naistevastase vägivallaga võitlemiseks pakkunud, ning mul on hea meel toetuse üle, mida see on üldiselt leidnud. Mul on väga hea meel näha, et see, mis varem piirdus sageli mõnes mõttes isiklike pingutustega, on nüüd muutumas täiesti ühiseks püüdeks.
Barbara Matera
fraktsiooni PPE nimel. - (IT) Austatud juhataja, kallid kolleegid! Naistevastase vägivalla kaotamine on väga tähtis teema, mis nõuab rohkem pingutusi ja pühendumust meilt kõigilt: Euroopa institutsioonidelt, liikmesriikidelt ja kodanikuühiskonnalt.
Naistevastane vägivald ei tähenda vaid inimõiguste rikkumist, vaid tekitab ka tõsiseid isiklikke ja sotsiaalseid tagajärgi, millest ei saa mööda vaadata. Seetõttu on see teema, mida tuleb käsitleda eri seisukohtadest.
Kultuuri seisukohast peame võitlema tõekspidamisega, et vägivalda võib õigustada kultuurilistel, usulistel või sotsiaalsetel põhjustel. Peame korraldama teabe- ja teavituskampaaniaid, mis jõuavad ka noorteni ning seega toimuvad koolides. Euroopa aasta korraldamine, mida Euroopa Parlament on mitu korda palunud, avaldaks ehk Euroopas ja mujal maailmas piisavalt palju mõju, et kujundada välja ühtsem ja tõhusam poliitika.
Poliitilisest seisukohast on oluline asetada see teema riiklikes, Euroopa ja rahvusvahelistes tegevuskavades esmatähtsale kohale. Seetõttu arvan, et on asjakohane luua tugevamad seosed - kohe lõpetan oma sõnavõtu - Euroopa Liidu ja ÜRO vahel, et saaksime kõik koos samas suunas liikuda. Selles mõttes oli eeskujuks ÜRO peasekretäri asetäitja Asha-Rose Migiro sõnavõtt Euroopa Parlamendis. Seepärast soovin meile kõigile, et meie koostöö muutuks veelgi tugevamaks.
Britta Thomsen
Lugupeetud juhataja, head kolleegid! Täna, 25. novembril, tähistavad kogu maailma naised ja mehed ÜRO rahvusvahelist naistevastase vägivalla kaotamise päeva.
Naistevastane vägivald on suur sotsiaalne probleem, mida ei saa taandada vaid naiste probleemiks. See on pigem seotud inimõiguste rikkumisega ning õigusega elule ja turvalisusele. ÜRO hinnangul kannatab seitse naist kümnest oma elu jooksul meestepoolset vägivalda. Tegelikult röövib meeste vägivald rohkem naiste elusid kui malaaria, liiklusõnnetused, terrorism ja sõjad kokku. Me ei saa jääda vaid passiivseteks pealtvaatajateks. Oluline on see, et meie Euroopa Liidus tegutseksime kohe. Komisjon peab esimesel võimalusel esitama kava ELi poliitika kohta, et võidelda naistevastase vägivalla kõigi vormide vastu.
Kui vaatame eri liikmesriikide seniseid algatusi, on üsna selge, et ühed riigid võtavad probleemi tõsisemalt kui teised. Hispaania, kellest saab 1. jaanuaril nõukogu eesistuja, on asetanud naistevastase vägivallaga võitlemise oma eesistumisaja tegevuskava etteotsa. Hispaania on ainus ELi liikmesriik, kes on loonud vägivalla vaatluskeskuse, mis esitab igal aastal aruande soolise vägivalla olukorra kohta ja ajakohastab korrapäraselt oma parimat võimalikku strateegiat sellise vägivallaga võitlemiseks. Toetagem tulevase eesistujariigi Hispaania algatust luua ELis vägivalla vaatluskeskus kõikide Euroopa naiste hüvanguks.
Antonyia Parvanova
fraktsiooni ALDE nimel. - Austatud juhataja! See ei tulene vaid rahvusvahelisest naistevastase vägivalla kaotamise päevast, et me peaksime seda teemat käsitlevat resolutsiooni arutades küsima, kas oleme teinud piisavalt. Euroopas on praegu iga neljas naine langenud vägivalla, peresisese kuritarvitamise, vägistamise, seksuaalse ärakasutamise või suguelundite moonutamise ohvriks.
Üks kõige jubedamaid soolise vägivalla näiteid on see, kui vägistamist kasutatakse sõja ajal relvana, nagu see oli Kongos. On aeg kujundada välja kõikehõlmav ELi strateegia ja seejärel koostada konkreetne tegevuskava, mille eesmärk on võidelda naistevastase vägivalla kõigi vormide, sealhulgas naistega kaubitsemise vastu.
Lugupeetud volinik, tahaksin teid teavitada, et hääletasime täna Stockholmi programmi käsitleva resolutsiooni ajal muudatusettepanekut, milles nõutakse direktiivi, Euroopa tegevuskava naistevastase vägivalla kohta, mis tagaks vägivalla ärahoidmise, ohvrite kaitse ja vägivallategude toimepanijate kohtu alla andmise.
Loodan, et seekord meie kolleegid, teie ja ka nõukogu ei viita lähimuspõhimõttele ning et me näeme peagi selle direktiivi ja tegevuskava vastuvõtmist. Oleme tõstatanud selle küsimuse ka eesistujariigi Hispaania ees, kes on väga kindlalt selle esmatähtsuse poolt. Loodan, et see on meie kõikide jaoks esmatähtis.
Raül Romeva i Rueda
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - Austatud juhataja! Naistevastase vägivalla kõigi vormide vastu võitlemiseks on tõepoolest vaja luua selge õiguslik alus.
Samuti kutsun nõukogu ja komisjoni üles tegema otsuse tuua Euroopa poliitika täielikult ühenduse tasandile. Mitte ükski ELi liikmesriik ei suuda tegelda nende probleemidega üksi. Täisleppimatus naistevastase vägivalla kõigi vormidega peab saama kogu Euroopas kõikide institutsioonide peamiseks eesmärgiks.
Parlamendi nõue nõukogule ja komisjonile luua sihipärane ja ühtsem ELi poliitikakava võitluseks naistevastase vägivalla kõigi vormide vastu on samm õiges suunas ning seda on ka vägivalla vaatluskeskus, mida juba mainiti.
Lisaks soovin tuletada komisjonile ja nõukogule veel meelde, et olen palunud käsitleda naistevastase vägivalla teemat inimõiguste rikkumiste soolise mõõtme raames rahvusvaheliselt eelkõige seoses kahepoolsete kehtivate ja läbirääkimistel olevate assotsieerumis- ja rahvusvaheliste kaubanduslepingutega, nagu on kirjas ka minu raportis naiste mõrvade kohta, ning samuti tahaksin volinikult paluda, et ta oleks sel teemal veidi konkreetsem.
Tahaksin lõpetuseks avaldada heameelt selle üle, et rõdul viibivad meie sõbrad Kongo Rahu ja Õigluse Ühingust. Nad tõid meile need lilled, et tuletada meile iga päev meelde, et see on ühine võitlus, milles me peame võitlema üheskoos ning lisaks koos inimestega, kes kohapeal selle küsimuse pärast kannatavad ja võitlevad.
Marina Yannakoudakis
fraktsiooni ECR nimel. - Lugupeetud juhataja! Naistevastane vägivald, eelkõige pereringis, on teema, millest tuleb kõnelda, ning ma avaldan naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni esimehele tunnustust selle esiplaanile tõstmise eest.
Ent me peame tunnistama, et see teema ei ole vaid sooküsimus. Selle puhul ei ole tegemist vaid võrdõiguslikkusega. Ja tõepoolest ei ole see vaid inimõiguste küsimus, vaid eelkõige kriminaalõiguslik küsimus. Ning kuna see on kriminaalõiguslik küsimus, siis on see iseseisva riigi küsimus ja riigi ülesanne on võtta juhtohjad.
Euroopa Nõukogu andmetel kannatab iga neljas naine oma elu jooksul koduvägivalda. EL võib tegutseda selles vallas ennetavalt, tagades vahendid hariduseks ja teadlikkuse suurendamiseks ning algatades arutelu mitte ainult naiste-, vaid ka meestevastase vägivalla teemal - Ühendkuningriigi siseministeeriumi andmetel kannatab iga kuues mees koduvägivalda.
Külastasin hiljuti Elevate'i, Londonis asuvat naiste varjupaika, et kõnelda koduvägivalla ohvritega. Neid on kõikidest sotsiaal-majanduslikest rühmadest. Siin ei ole tegemist stereotüüpidega. Vägivald mõjutab ohvrit, tema perekonda ja lapsi. Selle mõju on nii sisene kui ka väline ning see hävitab elusid. Tee nende elude uue ülesehitamiseni on pikk ja sellel on vaja toetust. Elevate'i projekti raames pakutakse ohvritele turvalist paika ning aidatakse neil taastada kindlustunnet ja võimet ühiskonnas hakkama saada. Sellised projektid vajavad toetust, ja need vajavad rahalist toetust.
EL saab tegutseda ennetavalt, kui kaotab mõned tabud, mis on seotud naistevastase ja ka meestevastase vägivallaga. See on valdkond, mida meie kui ühiskond ei saa kauem eirata.
Laurence J. A. J. Stassen
(NL) Eva-Britt Svensson esitas suuliselt vastatava küsimuse naistevastase vägivalla kohta ja resolutsiooni projekti. Ta arutab selles, et naistevastane vägivald on struktuuriline ja levinud probleem kogu Euroopas ning et see tuleneb soolisest ebavõrdsusest.
Kuigi Hollandi Vabaduspartei ei suuda ühineda selle probleemi vastaste meetmetega Euroopa tasandil, oleme sellegipoolest nende ettepanekute poolt ja kutsume liikmesriike üles võtma ühtseid meetmeid oma riigis. Vabaduspartei mõistab resoluutselt hukka igasuguse naistevastase vägivalla. Ent Euroopas pannakse toime palju vägivallaakte moslemi naiste vastu, eriti pereringis. Seetõttu peame arutama ka koduvägivalla juhtumeid, aukuritegusid ja naissuguelundite moonutamist, mis tulenevad moslemite põhimõtetest mehe ja naise rollide kohta.
Kuigi Vabaduspartei peab igasugust naistevastast vägivalda ülimalt taunitavaks, tahaksime siinkohal juhtida tähelepanu just sellele vägivallavormile. Ütlen veel kord: see on täiesti vastuvõetamatu! Seetõttu soovib minu partei kutsuda liikmesriike tungivalt üles võitlema nende vägivallavormide vastu ja võtma kindlaid meetmeid, et uurida moslemitega seotud naistevastast vägivalda.
Edit Bauer
(HU) Lugupeetud minister ja volinikud! Ka mina tahaksin korrata seda, mida minister ütles: vägivallal ei ole tsiviliseeritud ühiskonnas kohta. Me tähistame naistevastase vägivallaga võitlemiseks ÜRO poolt vastu võetud resolutsiooni kümnendat aastapäeva. Teie ja oma kolleegide sõnavõtte kuulates mõtlesin, kas kümne või kahekümne aasta pärast ütlevad meie mantlipärijad siin Euroopa Parlamendis endiselt, et vägivallal ei ole tsiviliseeritud ühiskonnas kohta. On tõsi, et aeg ei räägi meie kasuks, sest oleme tunnistajaks vägivalla kasvule meie ühiskonnas. Meedia mõjul on selles kasvus oma osa, aga vägivald kasvab ka kriisi ajal. Psühholoogid ütlevad, et kriisi ajal esineb vägivalda muu ajaga võrreldes rohkem. Naistevastane vägivald on kindlasti probleem, aga meil on probleem ka sellega, nagu meie meeskolleegid tihti ütlevad, et vägivald mõjutab ka mehi. Kahjuks näitab statistika endiselt, et 95% ohvritest on naised. Ka inimkaubanduse ohvritest on 80% naised. Ma arvan, et praegu on tõesti õige aeg, et Euroopa institutsioonid hakkaksid selle probleemiga tõsisemalt tegelema.
Iratxe García Pérez
(ES) Lugupeetud juhataja! Miljonid inimesed, miljonid naised maailmas võtavad praegu sõna soolise vägivalla vastu. Me ei saa enam pigistada silma kinni selle suure sotsiaalse probleemi ees, mis peegeldab võimuvahekordi, mis on olnud kogu ajaloo vältel ebavõrdsed. Ei saa olla ühtegi põhjust, argumenti ega võimalust selle mõistmiseks. On naisi, kes mõrvatakse vaid seetõttu, et nad on naised.
Sellises olukorras oleme kohustatud kasutama kõiki kättesaadavaid vahendeid, et kõrvaldada sooline vägivald ning liikuda edasi ja luua võrdsem ühiskond. Peame selleks kasutama julgeid ja kindlakäelisi õiguslikke meetmeid. See kohustus lasub meil kõikidel, Euroopa institutsioonidel, liikmesriikidel ja organisatsioonidel.
Mõni riik, näiteks Hispaania, on võtnud selles suhtes selge kohustuse. Soolise vägivalla vastased õigusnormid on vajalikud ja vältimatud vahendid. Seetõttu peaksid need olema ülejäänud Euroopale eeskujuks. Tahaksin nimetada ka võrdõiguslikkust edendavat haridust, stereotüüpidega võitlemist ja ohvritele pakutavat õigusabi. Olen kindel, et võiksime selles vallas osutada veel paljudele vajalikele poliitikavaldkondadele. Tulevane eesistujariik Hispaania on asetanud soolise vägivalla vastase võitluse oma esmatähtsate eesmärkide hulka. Arvan, et see on väga oluline, ja usun, et Euroopa Parlament toetab kindlalt kõiki sellekohaseid algatusi.
Me peame ühiselt pingutama ja koostööd tegema. Vaid siis suudame toetada miljoneid naissoost ohvreid, kellel pole võimalik enam hetkegi kauem oodata.
Corina Creţu
(RO) Nagu siin istungisaalis juba rõhutati, on naistevastane vägivald tõepoolest ülimalt tõsine küsimus, millele me ei pööra alati piisavalt tähelepanu. Seda probleemi esineb tohutult palju arengumaades, eelkõige riikides, mida laastavad sõjad ja konfliktid. Vägistamine ning tüdrukute, naiste ja laste vastane seksuaalvägivald on võtnud sõdadest lõhestatud Aafrika riikides, eelkõige Kongos, Somaalias, Burundis ja Libeerias, epideemia mõõtmed. Kahjuks pole suur vägivallaaktide arv omane vaid konfliktiriikidele. Seda esineb laialdaselt ka kõige rahumeelsemates ja demokraatlikumates maailma riikides.
Meie ülesanne on koondada oma tähelepanu ja pingutused nende isikute karistamisele, kes on süüdi inimõiguste rikkumises, ning tegutseda samal ajal ka selle nimel, et parandada naiste turvalisust ning tagada seksuaalrünnakute ohvritele asjakohane abi, alates arstiabist ja lõpetades nende taaslõimimisega perekonda ja ühiskonda.
Lõpetuseks tahaksin tuletada teile meelde sündmusi, mis toimusid arengukomisjonis ja olid pühendatud rahvusvahelisele naistevastase vägivalla kaotamise päevale, tänada volinik De Guchti neil sündmustel osalemise ja selle küsimuse vastu üles näidatud huvi eest ning ka volinik Ferrero-Waldnerit praegusel arutelul osalemise eest.
Silvia Costa
(IT) Austatud juhataja, kallid kolleegid! Tahaksin pühendada tänase rahvusvahelise naistevastase vägivalla kaotamise päeva mälestusele Anna Politkovskajast - ajakirjanikust ja naisest, kes maksis oma tõearmastuse eest eluga -, Aafrika konfliktipiirkondade naistele ning paljudele naistele, kes kannatavad Euroopas eri vormides vägivalla käes, mis jäetakse sageli tähelepanuta.
Need juhtumid on vastuolus degradeerunud ja tarbijaliku kuvandiga, mida meedia sageli naiste identiteedile omistab ning mis aitab kujundada kultuuri, kus naisi surutakse alla ja alandatakse. See on samuti tõsine vägivallavorm, mille vastu Euroopa peab seisma ja millesse ta peab sekkuma.
Peame viivitamata looma ühtse Euroopa süsteemi statistika kogumiseks - seda on juba mitu korda öeldud - ja pöörama sealjuures erilist tähelepanu alaealistele, inimkaubandusele, füüsilisele ja seksuaalsele vägivallale ning haavatavatesse rühmadesse kuuluvatele naistele, näiteks sisserännanutele. Ent me tahaksime näha ka käegakatsutavaid tulemusi, mida annavad Euroopa Liidu suunised relvastatud konfliktidesse sattunud naiste kohta, mida volinik samuti enne mainis, vähemalt selliselt, et antakse rahalist ja muud abi projektidele, mida sageli korraldavad väikesed ühingud, kohalikud vabaühendused, kes tegutsevad muu hulgas riikides, kus on tegemist vägivalla ohvriteks sattunud naiste taaslõimimise ja abistamisega.
Me teame, et praegu pakuvad Lissaboni leping ja Stockholmi programm meile uut võimalust sätestada ühenduses need ennetavad meetmed.
Ent me peame mõistma hukka veel ühe vägivallaaspekti - olukorrad, milles vägivalda kasutatakse. Alkoholi ja narkootikumidega seotud vägivald kasvab noorte ja alaealiste hulgas ning võib-olla ei maini me seda piisavalt sageli, kui arutame naistevastast vägivalda.
Joanna Senyszyn
(PL) Austatud juhataja! Miljoneid naisi pekstakse, ahistatakse, ostetakse, müüakse, vägistatakse ja tapetakse vaid seetõttu, et nad on naised. Rünnakute tagajärjel sureb rohkem naisi kui vähktõve tõttu. Me peame aitama üldsusel mõista, et tänapäevases demokraatlikus ühiskonnas ei ole kohta naistevastasel vägivallal. Alustagem sellest, et harime poliitikaringkondi ja vabastame poliitika nende usutunnistuste mõjudest, mis kiidavad heaks meeste ülemvõimu. See on tõelise võrdõiguslikkuse ja vägivalla lõpetamise põhitingimus.
Minu riigis keelduvad vaimulikkonna mõju all olevad paremkonservatiivid andmast naistele täielikke inimõigusi. Nad toetavad patriarhaalset perekonda, milles naise elu keerleb köögi, laste ja kiriku ümber. Naistel on keelatud teha aborti ja kavas on võtta neilt katseklaasiviljastamise õigus. Nii-öelda ideaalne poola ema, kes kannab vapralt oma risti ja talub peksvat abikaasat, on absurd, millele tuleb sotsiaalselt ja õiguslikult vastu seista.
Tahaksin kõiki lahkesti kutsuda naistevastase vägivalla kaotamise teemal 10. detsembril Euroopa Parlamendis peetavale konverentsile, mis korraldatakse Poola naiste õiguste keskuse algatusel.
Pascale Gruny
(FR) Lugupeetud juhataja, kallid kolleegid! Iga päev langeb iga viies naine Euroopas vägivalla ohvriks. Naistevastane vägivald on vastuvõetamatu, olenemata sellest, millisel kujul see esineb. Siiski elavad Euroopas paljud naised ja tütarlapsed endiselt rünnakute või ärakasutamise hirmus.
Arvud tekitavad ärevust. Naistevastast vägivalda esineb mitmes vormis ja igal pool: perevägivald kodus, seksuaalne väärkohtlemine, seksuaalne ahistamine töökohal, vägistamised, sealhulgas lähisuhetes, ning sõjapidamise taktika väljaspool Euroopat.
Euroopas on koduvägivald 16-44aastaste naiste hulgas peamine surma ja invaliidistumise põhjus. Samal ajal kui meie arutame neid äärmiselt tõsiseid küsimusi, toimub rünnakuid naiste vastu. Sel teemal kõnelemisest ei piisa, on aeg tegutseda.
Euroopa Liidu kohus on kaitsta oma kõige haavatavamaid kodanikke. Naistevastase vägivallaga võitlemine on lahing põhiliste inimõiguste eest ning ei piisa Daphne programmist, millega toetatakse kõigi vägivallavormide vastase võitluse meetmeid.
Tuleb arutada uusi meetmeid järjepidevate Euroopa kavade väljatöötamiseks. Ma toetan ettepanekut korraldada naistevastase vägivallaga võitlemise Euroopa aasta, mida meie institutsioon on nüüdseks üle kümne aasta soovinud.
Licia Ronzulli
(IT) Lugupeetud juhataja, kallid kolleegid! Tahaksin korrata seda, mida Barbara Matera ja Laurence J. A. J. Stassen kultuurilistel ja usulistel põhjustel kasutatava vägivalla kohta juba ütlesid. Tahaksin selle minuti jooksul kõnelda teile ühest kogemusest, mis mõjutas mind isiklikult, kui olin vabatahtlikuna ühel oma missioonil.
See on lugu naisest, lugu Karinist, lugu naisest, kes ei soovinud kanda burkat. Karistuseks kallas abikaasa tema peale hapet. Ta tegi seda öösel, ajal, kui naine magas. Nüüd kannab Karin burkat - ja mitte sellepärast, et ta soovib seda kanda, vaid selleks, et varjata selle traagilise rünnaku jälgi.
Loodan, et see päev ei jää vaid üheks tavaliseks kuupäevaks kalendris, vaid et sellest on abi kõikidele nendele naistele, kes kannatavad vägivalla käes iga päev, ning et meie sõnad on võimalik muuta käegakatsutavateks meetmeteks ja tegudeks.
Marc Tarabella
(FR) Lugupeetud juhataja, austatud kolleegid! Paljud naised Euroopas ja kogu maailmas võitlevad iga päev, et lõpetada nendevastane vägivald, aga nad ei suuda olla ega peaks olema selles võitluses üksi, sest naistevastased vägivallaaktid, mida panevad toime enamasti mehed, on ka kogu inimkonna vastased vägivallaaktid.
On ainuõige, et ka mehed asuksid sellesse võitlusse. Seetõttu võtan ma osa valge lindi kampaaniast. See kampaania sai alguse Kanadas ligikaudu 20 aastat tagasi ja esialgu loodi see meeste poolt teiste meeste jaoks. Rühm mehi otsustas ühel päeval, et nad on kohustatud kutsuma teisi mehi üles avalikult protestima naiste vastu toime pandud vägivalla vastu. Valge lint on sümbol ning ka see nelk on sümbol, mis tuletab meelde äsja siinviibinud Kongo naiste võitlust kannatuste vastu, mida nad iga päev taluma peavad.
Seepärast kutsun võimalikult paljusid kolleege üles ühinema selle võitlusega naistevastase vägivalla vastu, sest lisaks füüsilisele vägivallale on olemas ka vaimne vägivald ja nagu te teate, võivad sõnad tihti rohkem haiget teha kui löögid.
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Naistevastane vägivald oma mitmesugustes vormides erineb olenevalt majanduslikust, kultuurilisest ja poliitilisest taustast ühiskonnas. See võib ulatuda perekonnasisesest vaimsest ja füüsilisest kuritarvitamisest alaealiste sundabieludeni ja muude vägivaldsete tavadeni. Igasugune naistevastane vägivald on vastuvõetamatu inimõiguste rikkumine ja kahjustab soolist võrdõiguslikkust. Sellist vägivalda esineb väga laialdaselt. Selle ohvrite arv on suurem kui vähiohvrite arv ning see jätab sügavad armid inimeste meeltesse ja jäljed sotsiaalsele kangale. Seepärast peaksime suurendama oma pingutusi selle probleemiga võitlemiseks.
ÜRO hinnangud näitavad ka seda, et kuritarvitamise juhud mitte üksnes ei jätku, vaid tegelikult sagenevad. Kahjuks neid tegusid enamasti ei teadvustata või lihtsalt eiratakse. Ma toetan Rumeenias kampaaniat, mida juhib ÜRO Rahvastikufond ja ÜRO teabekeskus ning mille pealkiri on "Naised varjus”. Selle eesmärk on suurendada üldsuse teadlikkust probleemi tõsidusest.
Gesine Meissner
(DE) Lugupeetud juhataja, kallid kolleegid! Naistevastane vägivald on kohutav inimõiguste rikkumine, olenemata sellest, millises vormis see esineb - olgu sundabieluna, peksmisena või vägistamisena. Minu arvates on mõiste "aumõrv” eriti tülgastav, sest selles ei ole midagi auväärset. Aumõrv on võigas kuritegu ja me peame tegema kõik võimaliku, et sellega võidelda.
Peagi kirjutatakse alla Lissaboni lepingule ja seega muutub eriti oluliseks lepingu lisaks olev põhiõiguste harta. Seetõttu oleme Euroopa Liidus kohustatud tegema kõik võimaliku, et selle vägivallaga võidelda.
Siin juba öeldi, et vägistamist võidakse kasutada sõjarelvana. Juba viidati Kongole, kus sellised jubedad teod on aastaid toimunud ning kus vägistajad isegi nõuavad oma ohvriteks lapsi ja eakaid naisi. Meil on olemas mitu programmi ja Benita Ferrero-Waldner märkis, et ta on pöördunud kogu maailmas valitsustesse kuuluvate naiste poole. Ilmselgelt sellest ei piisa. See ei ole vaid naiste probleem. See on igaühe probleem maailmas. Me peame Euroopa Liidus tegema kõik, mida suudame, et olukorda parandada.
Małgorzata Handzlik
(PL) Lugupeetud juhataja! Viimastel aastatel on naistevastase vägivalla kaotamist toetavate meetmete arv mitmekordistunud. Kahjuks esineb seda nähtust Euroopas endiselt, olenemata naiste vanusest, haridusest või seisundist ühiskonnas. Seepärast peame jätkuvalt rõhutama, et naistevastane vägivald ei ole ei loomulik ega vältimatu. Naistevastane vägivald on kogu maailmas lihtsalt kuritegu ja sellega rikutakse õigust elule, inimväärikust, turvalisust ning füüsilist ja vaimset puutumatust. Vägivallast rääkimine ei tähenda vaid naistest kui ohvritest kõnelemist, vaid see tähendab eelkõige vajadust mõista hukka vägivallategu kui selline ja selle toimepanija, kes ei tohiks jääda karistuseta. Me vajame naiste ja meeste pikaajalist harimist, mis kaotab stereotüübid ning paneb igaühe mõistma vajadust selle nähtusega võidelda.
Ilda Figueiredo
(PT) Loodan, et tänane rahvusvaheline naistevastase vägivalla kaotamise päev tähistab vaikimismüüri kukutamise ja ükskõiksuse kaotamise algust - ükskõiksus selle tõelise probleemi suhtes, mis mõjutab miljoneid naisi Euroopa Liidus ja kogu maailmas, on meie ühiskonnas endiselt olemas.
Naistevastane vägivald on inimõiguste rikkumine ja takistab nende osalemist ühiskondlikus ja poliitilises elus, avalikus elus ja tööturul, see takistab neid olemast täieõiguslikud kodanikud. Kuigi vägivald erineb ka sõltuvalt kultuurist ja tavadest, nagu siin juba nimetati, teevad kapitalistlikud majandus- ja sotsiaalkriisid naised haavatavamaks, sest muudavad sagedasemaks nende ärakasutamise ning toovad kaasa vaesumise ja marginaliseerumise, mis soodustab ka naistega kaubitsemist ja prostitutsiooni.
Seetõttu on väga oluline, et me koondaksime rahalised vahendid ja poliitilised põhimõtted, mis tõesti keskenduvad naiste rolli edendamisele ühiskonnas ja võrdsete õiguste edendamisele, ning et me rakendaksime naistevastase vägivalla kõigi vormide vastu võitlemiseks reaalseid kavasid, kaotaksime diskrimineerimise, mida endiselt esineb, ja kaitseksime ohvreid.
Nicole Kiil-Nielsen
(FR) Lugupeetud juhataja, 2000. aastaid on iseloomustatud Euroopas julgeolekualaste õigusnormide levikuga - need hõlmavad jälitamist, mahasurumist, vahistamist ja vangistamist.
Nende poliitikavaldkondadega seotud eelarved on plahvatuslikult kasvanud. Ent naistevastane vägivald siiski ei vähene. Selgub, et 2008. aastal suri Prantsusmaal 156 naist vigastustesse, mille oli neile tekitanud abikaasa, ja selles riigis on peaaegu iga kümnes naine perevägivalla ohver. Videovalve, andmete kogumise või biomeetriliste vahendite jaoks rakendatud turvameetmed ei vasta naiste tegelikele turvavajadustele.
See vägivald mõjutab kõiki naisi kõikides riikides, olenemata päritolust, sotsiaalsest taustast või usutunnistusest. See on seotud soolise diskrimineerimisega. Seksism, nagu rassismgi, tähendab teisele isikule tema mina mittevõimaldamist.
Kuidas me võitleme seksismiga? See, mida me vajame, on kindel poliitiline tahe teavitada, hoida ära ja kaitsta, poliitiline tahe kaotada kõik diskrimineerimise vormid, millest võrsub vägivald. Kas rohkem kui poolte Euroopa kodanike, teisisõnu naissoost kodanike ohutus ei ole väärt kaalukat poliitilist investeeringut?
Åsa Torstensson
Lugupeetud juhataja, austatud proua Svensson, lugupeetud parlamendiliikmed! Tänan teid selle väga olulise arutelu eest. Vägivallal, mida mehed on naiste vastu toime pannud, on mitu nägu ja see võib esineda mitmes vormis, ent haavatavus ja valu on samad, olenemata sellest, keda see mõjutab.
On hea, et komisjon on teinud selles valdkonnas nii palju algatusi, ning ma loodan, et Euroopa koostöö on jõud vägivallaga võitlemiseks ja võrdõiguslikkuse tugevdamiseks ning et me tegutseme läbimõeldult. Seda algatust ja tegevust on mitmed teist Euroopa Parlamendis soovinud.
Tahaksin veel kord öelda, et naistevastane vägivald on eesistujariigi Rootsi jaoks esmatähtis valdkond. 1. Järgmisel kuul vastu võetava Stockholmi programmiga avaneb rohkem võimalusi lahendada neid Euroopa Parlamendi toonitatud probleeme, mis puudutavad naisi, kelle kallal tarvitatakse vägivalda.
2. Eesistujariik korraldas 9. novembril konverentsi, kus liikmesriikidel ja kodanikuühiskonna esindajatel oli võimalus jagada oma kogemusi ja teavet naistevastase vägivallaga võitlemise asjus. Sügisel korraldas eesistujariik lisaks Brüsselis konverentsi inimkaubanduse ohvrite teemal, et tõsta esile vajadust võtta meetmeid nende heaks, keda see on mõjutanud, ja keskenduda koostööle inimkaubanduse lähteriikidega.
Sooviksin avaldada tänu selle väga olulise arutelu eest. Teekond on pikk ja takistusi on palju, aga meie põhimõte peab olema lõpetada naistevastane vägivald.
Karel De Gucht
komisjoni liige. - Lugupeetud juhataja, mul on vaid mõned lõpumärkused, aga esiteks tahaksin tänada kõiki parlamendiliikmeid, kes selles väga olulises arutelus sõna võtsid. See on üks julmemaid inimõiguste kuritarvitamise vorme, mis on väga laialt levinud, ja mitte ainult arengumaades. Räägime palju Kongost, aga peaksime kõnelema ka teistest arengumaadest, näiteks Pakistanist. Eile õhtul pärast parlamendi istungit vaatasin televiisorit ja nägin kanalilt 24/24 saadet naiste kuritarvitamisest Pakistanis. See oli õudne, lihtsalt õudne. Aga samas on see tõsi. Üks parlamendiliige tõi näiteks naise, kes ei soovinud kanda burkat.
On ilmselge, et konflikt teravneb ja muudab naiste kuritarvitamise tõsisemaks, seksuaalvägivalda kasutatakse sõjarelvana; mõne aja pärast näete, et sotsiaalne kangas ja põliste kogukondade ühtekuuluvus hävitatakse ja rikutakse, eetika kaob ning lõpuks olete olukorras, kus mitte ainult mässajad ja sõdurid, aga ka tavakodanikud panevad naiste ja laste vastu toime selliseid jubedaid rünnakuid.
Mitu parlamendiliiget on küsinud, kas on võimalik koostada naistevastase vägivalla vastane Euroopa direktiiv, mis tagaks vägivalla ärahoidmise, ohvrite kaitsmise ja vägivallategude toimepanijate kohtu alla andmise. Ma arvan, et kahjuks ei ole selleks õiguslikku alust. Lissaboni lepingus on õiguslik alus mõneks konkreetseks meetmeks, mida saab võtta...
komisjoni liige. -(FR) ...eelkõige seoses inimkaubanduse, laste seksuaalse ärakasutamise ja lastepornograafiaga. Lissaboni lepingus on sellele selgelt viidatud, aga inimõiguste deklaratsioon iseenesest ei ole õiguslik alus, mille põhjal direktiivi vastu võtta.
Ent ma usun siiski, et komisjon peab jätkuvalt kasutama selle probleemiga võitlemiseks eri viise, eriti programmide kaudu, mis ei ole suunatud mitte ainult arengumaadele, vaid ka teatud haavatavatele rühmadele ja meie enda liikmesriikidele, sest ka siin, meie Euroopa Liidus, mis peaks tõesti olema maailmale eeskujuks, kui jutt on inimõiguste ja naiste õiguste kaitsest, esineb endiselt probleeme.
Te võite komisjonile loota - nii praegusele kui ka järgmisele -, need meetmed viiakse ellu ja neid arendatakse sel lihtsal põhjusel, et me peame seda vajalikuks. Küsimus ei ole selles, nagu keegi teist arvas, kas algatajaks peaksid olema liikmesriigid, komisjon või Euroopa Liit. Minu arvates peame me kõikidel tasanditel ja kõikides oma vastutusvaldkondades tõesti seda probleemi silmas pidama.
Juhataja
Mulle on naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni nimel kodukorra artikli 115 lõike 5 alusel esitatud resolutsiooni ettepanek.
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub homme, neljapäeval, 26. novembril 2009.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 149)
Vilija Blinkevičiūt 
Olen selle resolutsiooniga nõus ja kutsun komisjoni üles kuulutama välja naistevastase vägivalla kaotamise Euroopa aasta. Arvan, et siis püüavad liikmesriigid kiiremini parandada oma õigusnorme naistevastase vägivalla vastu võitlemiseks, eriti mis puudutab võitlust naistevastase koduvägivalla vastu, ning rakendavad tõhusalt ka naistevastase vägivalla vastu võitlemise riiklikud tegevuskavad. Liikmesriigid peavad looma naistevastase vägivalla vähendamise ühtse süsteemi, et ühtlustada ennetus-, kaitse- ja abimeetmeid. On väga oluline, et see küsimus kuuluks eelisvaldkondade hulka, kui uus komisjon tööd alustab ja Hispaania saab nõukogu eesistujaks.
Proinsias De Rossa  
kirjalikult. - Täna on rahvusvaheline naistevastase vägivalla kaotamise päev. Naistevastast vägivalda esineb igal pool ja kõikides rahvastikukihtides, rikaste ja vaeste, haritud ja hariduseta, sotsiaalselt liikuvate ja marginaliseerunud inimeste seas, ent see probleem on endiselt suures ulatuses ja struktuuriliselt tähelepanuta jäetud. Selles resolutsioonis palutakse sihipärast ja ühtset ELi poliitikakava naistevastase vägivalla kõigi vormide vastu võitlemiseks, nagu on märgitud ELi naiste ja meeste võrdõiguslikkuse juhistes. Riikide õigusnorme ja poliitikasuundi tuleks parandada, töötades selleks välja ulatuslikud riiklikud tegevuskavad, et vägivalda ennetada, ohvreid kaitsta ja tegude toimepanijad kohtu alla anda. Iirimaal sattus eelmisel aastal varjupaikadesse 1947 naist ja 3269 last. Alates 1996. aastast on oma partneri või endise partneri poolt mõrvatud üle 120 naise. See on väga suur arv. ELi uuringud on näidanud, et iga viies naine on kannatanud vägivalda oma meespartneri käe läbi ning et 25%s kõikidest Euroopas registreeritud vägivallakuritegudest on osaliseks oma abikaasat või partnerit rünnanud mees. Koduvägivalla eesmärk on kontrollida ja hävitada inimese vaimu. Teated Iirimaa valitsuse kavandatavate kuni 30% suuruste kärbete kohta mõnede teenuste osutamisel näitavad väga selgelt, et valitsus ei ole tegelikult võtnud kohustust vägivalda ennetada, ohvreid kaitsta ja tegude toimepanijaid kohtu alla anda.
Louis Grech  
kirjalikult. - Iga viies naine Euroopas on pidanud taluma koduvägivalda. Maltal teatati 2009. aasta jaanuarist oktoobrini 467st koduvägivalla juhtumist, ent need andmed ei kajasta ilmselt probleemi Maltal täielikult. Samamoodi on teiste liikmesriikide statistika eksitav. Nimelt kardavad naised tihti ametiasutustes ja kohtuorganites vääritimõistmist. Resolutsioonis on kirjas, et lisaks sellele, et vägivald on kuritegelik, on selle puhul tegu ka diskrimineerimise ja ebavõrdsusega - ja see on ELi pädevusvaldkond. Ettepanekus on õigustatult keskendutud vägivallategude toimepanijate kohtu alla andmisele. Oluline on see, et ei oleks seaduseauke, mis võimaldaksid vägivallategude toimepanijatel karistuseta jääda. Seda arvestades tuleks siiski kaaluda ka kuritarvitavate partnerite ümberkasvatamist, et hoida ära vägivalla kordumine tulevikus. Osas liikmesriikides ei ole piisavalt koolitatud töötajaid, et anda ohvritele nõuetekohast toetust, abi ja nõuandeid. Ohvrite jaoks ei piisa varjupaikade rajamisest. Need naised vajavad valitsuselt abi tööturule naasmiseks, et saavutada täielik majanduslik sõltumatus oma kuritarvitajast. Tuleb tugevdada ohvrite koolitamise kavasid, et võimaldada neil täielikult taas ühiskonda lõimuda, ja EL peaks kasutama oma võimu, et sellise häbiväärse ebavõrdsusega igati võidelda.
Zita Gurmai  
kirjalikult. - Naistevastane vägivald on maailmas tõsine mure. Naised - ja lapsed - on kõige haavatavam osa ühiskonnast, nemad peavad kuritarvitamist kõige sagedamini taluma. Näiteks Euroopas satub hinnangute kohaselt 20-25% naistest oma täiskasvanuea jooksul füüsilise vägivalla ohvriks ja 10% naistest peab taluma koguni seksuaalvägivalda. Mis puutub koduvägivalda, siis 98% sellest on meeste vägivald naiste vastu ja seetõttu peame seda käsitlema soolise küsimusena. Vägivallast kõneldes ei pea me silmas ainult psüühilist vägivalda. Seega oleksid eeltoodud andmed veelgi kehvemad.
Minu arvates ei saa me aktsepteerida selliseid arve ja tegelikku olukorda, mis mõjutab eelkõige naisi. Euroopa sotsiaaldemokraadid on pikka aega nõudnud tõhusat kaitset ja häid kavasid. Daphne programm on hea algus, aga me peame tegema rohkem ELi liikmesriigi tasandil. Minu arvates on väga oluline, et eesistujariik Hispaania on otsustanud pidada vägivallavastast võitlust esmatähtsaks. Ühtegi sotsiaalset probleemi ei saa lahendada vaid kuue kuuga. Seetõttu teen kõik, et eesistujariigid Belgia ja Ungari jätkaksid eesistujariigi Hispaania alustatud tööd.
Lívia Járóka  
kirjalikult. - Sundsteriliseerimine on üks tõsisemaid naistevastase vägivalla vorme ja lubamatu inimõiguste rikkumine. Mitmes liikmesriigis on romi naisi sunnitud laskma end steriliseerida, et vähendada nende "ebatervislikult suurt” sünnituste arvu. Vaatamata mitmele registreeritud juhtumile ja ohvrite kasuks tehtud kohtuotsusele pole enamikul juhtudel siiani asjakohaseid hüvitisi makstud ega ametlikke vabandusi esitatud. Tahaksin siinkohal avaldada heameelt peaminister Jan Fischeri vabanduste üle, samuti Tšehhi valitsuse hiljutise ettepaneku üle, milles nõuti, et 31. detsembriks 2009 võtaks tervishoiuministeerium hulga meetmeid selliste rikkumiste lõpetamiseks. Loodan, et teised riigid, näiteks Slovakkia, ühinevad Tšehhi algatusega ja loovad mehhanismi piisava hüvitise tagamiseks naistele, kellelt lapse saamise võime nende nõusolekuta ära võetakse. Liikmesriigid peavad kindlasti viivitamata uurima tõsiseid inimõiguste rikkumisi romi naiste vastu, karistama tegude toimepanijaid ning kandma hoolt selle eest, et kõik ohvrid tehtaks kindlaks ja neile pakutaks hüvitist. Euroopa riikide ühine eesmärk on kaitsta kõikide naiste tervist ja füüsilist puutumatust meie maailmajaos.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska  
Üldises inimõiguste kaitsmise kampaanias tundub, et naistevastase vägivalla, sealhulgas koduvägivalla probleemile pööratakse liiga vähe tähelepanu. ÜRO 2008. aasta kampaania, mille eesmärk on lõpetada naistevastane vägivald kogu maailmas, näitas, et 15-44aastaseid naisi ohustab vägistamine ja koduvägivald rohkem kui vähktõbi, liiklusõnnetused, sõda või malaaria. Euroopa Liidus endas on 40-50% naisi teatanud eri liiki seksuaalsest ahistamisest töökohas. Hinnangute kohaselt satub igal aastal 500 000 kuni 2 000 000 inimest, enamik neist naised ja lapsed, inimkaubanduse ohvriks, neid sunnitakse tegelema prostitutsiooni, sunnitöö, orjatöö või muu sedalaadi tegevusega. Seetõttu on mul hea meel, et seda probleemi on naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni koostatud resolutsioonis käsitletud. Oluline on ühtlustada naistevastase vägivallaga võitlemisele lähenemise viis, mis peaks kokkuvõttes muutma need pingutused tõhusamaks. Samuti on oluline pakkuda õiget liiki abi naistele ja teistele inimestele, kes on juba vägivalla ohvriks sattunud. Ent vähem tähtis ei ole ka ühiskonna teadlikkus sellest, et koduvägivald ei tohi olla ebamugav probleem, mida hoitakse nelja seina vahel.
Anna Záborská  
Täna, 25. novembril, ei ole vaid rahvusvaheline naistevastase vägivalla kaotamise päev, vaid ka päev, mil kristlik maailm austab pühak Aleksandria Katariinat, kes 4. sajandi alguses vangistati ning kellest sai vägivalla ohver, südametunnistuse ja sõnavabaduse märter. Mõned inimesed liialdavad vägivalla probleemist rääkides, nii et mul tekib vahel tunne, et meil, naistel, ei olegi ühtegi muud probleemi. Olen kindel, et märksa suurema osa ajast on naised palju rohkem mures vaesuse, terviseprobleemide, hariduse, oma töö väärtustamise pärast perekonnas ja muude oma elu tahkude pärast.
Ent me peame sellegipoolest tunnistama, et ka vägivald on probleem. See on probleem, mida tsiviliseeritud ühiskonnas ei tohiks olla, probleem, mis õõnestab inimväärikust. Ent mulle tundub, et Euroopa Parlamendis esineb poliitiliselt korrektset vägivalda ja poliitiliselt ebakorrektset vägivalda, sest see võib olla ainus põhjus, miks minu muudatusettepaneku projekt, milles mõistetakse hukka naiste sundsteriliseerimine ja raseduse vägivaldne katkestamine, ei läinud naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjonis läbi.
Zbigniew Ziobro  
On suur häbi, et Euroopas esineb ikka veel nii palju naistevastase vägivalla juhtumeid. Erilist muret tuleks tunda selle pärast, et väga suurest hulgast vägivallajuhtumitest ei teatata politseile, eriti arvestades asjaolu, et nende puhul on tegemist niivõrd tõsiste kuritegudega, näiteks vägistamisega. Ükski naistevastase vägivalla kaotamise strateegia ei saa olla edukas, kui ohvrid ei teata vägivalla toimumisest õigetele ametiasutustele. Seadus peab tagama otsustava reageerimise selles valdkonnas, et ohvrid saaksid õigluse jalule seada ning et nii neid kui ka tervet ühiskonda saaks kaitsta samasuguste juhtumite eest tulevikus. Muret tuleb tunda asjaolu üle, et mitmes ELi riigis, sealhulgas Poolas, on seksuaalset laadi kuritegude eest määratud karistused väga leebed ja lisaks on need karistused sageli tingimisi. Selle näitena võime nimetada asjaolu, et 40% karistustest, mis Poolas on vägistamise eest määratud, on tingimisi vangistused. Selliste leebete karistuste määramisega annavad kohtud, kes suhtuvad ohvritele tehtud ülekohtusse nii leebelt, tegelikult hoobi ohvritele näkku. Naistevastase vägivalla probleemi tõsiseltvõetav lahendus peab hõlmama vajadust kohelda sellise vägivalla toimepanijaid karmilt, et tagada hüvitis ülekohtu eest ja muuta ühiskond tulevikus turvaliseks.
