EL 2020 - Euroopa Ülemkogu 11. veebruari 2010. aasta mitteametliku kohtumise järelmeetmed (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on arutelu Euroopa Ülemkogu ja komisjoni avalduste üle teemal "EL 2020 - Euroopa Ülemkogu 11. veebruari 2010. aasta mitteametliku kohtumise järelmeetmed”.
Juhataja
Lugupeetud ülemkogu eesistuja! Et tegemist on teie esimese kõnega Euroopa Parlamendi täiskogu istungil, leppisime kokku, et see võib olla pisut pikem. Oma ametiaja alguses soovib Herman Van Rompuy tutvustada Euroopa Parlamendile oma seisukohti teistes, institutsioonilistes küsimustes. Kas 15 kuni 20 minutist piisab teile?
Herman Van Rompuy
Euroopa Ülemkogu eesistuja. - Lugupeetud juhataja! Mul on hea meel võimaluse üle võtta osa teie arutelust - mitte üksnes selleks, et anda teavet riigipeade ja valitsusjuhtide mitteametliku kohtumise kohta, mis toimus kaks nädalat tagasi - oli ju tegemist ikkagi mitteametliku kohtumisega, kus ei tehtud ametlikke järeldusi, millest aru anda -, vaid ka selleks, et kasutada juhust ja kohtuda teiega kohe oma ametiaja alguses. Kui ma oleksin oodanud ära esimese ametliku võimaluse kõnelda märtsi lõpus toimuvast Euroopa Ülemkogu kohtumisest, ei oleks ma Euroopa Parlamendi ette ilmunud enne aprilli lõppu ehk umbes viis kuud pärast seda, kui mind nimetati Euroopa Ülemkogu eesistujaks. Seega lubage mul kasutada juhust ja rääkida sellest, millisena ma näen enda rolli ja ülesandeid. Kõnelen sel teemal mõne minuti, et ma ei peaks tulevikus selle juurde tagasi pöörduma.
Euroopa Ülemkogu eesistuja on loomulikult alati olemas olnud, kuigi teda ei saa võrdsustada Euroopa presidendiga, nagu mõningates ajakirjandusväljaannetes on öeldud. Mis on siis muutunud? Kolm väikest asja, millel aga üheskoos ja aja jooksul võib olla suur tähendus.
Esimene asi on järjepidevus - varasemad eesistujad vahetusid iga kuue kuu järel ehk pärast iga teist või kolmandat kohtumist. Polnud erilist võimalust töötada välja pikaajalist strateegiat. Meie partnereid kolmandates riikides ajas segadusse, et igal uuel tippkohtumisel Euroopa Liiduga tuli neil kohtuda erineva valitsusjuhiga. Suurem järjepidevus on suhete loomisel ja raskete ülesannete täitmisel väga tähtis.
Teine muutus on, et see on täiskohaga töö. Eelmised eesistujad pidid samal ajal juhtima oma riigi valitsust. See tähendas, et parimal juhul oli neil Euroopa asjadega tegelemiseks võimalik eraldada pool oma ajast. Sellega, et Euroopa Ülemkogu juhtimiseks ja järelmeetmete võtmiseks, sealhulgas esindamiseks välissuhetes loodi täiskohaga ametipost, sai Euroopa Ülemkogu nüüd paremad võimalused täita oma rolli Euroopa institutsioonilises süsteemis.
Kolmas asjaolu on see, et nüüd valivad riigipead ja valitsusjuhid inimese, keda nad tahavad nimetatud ametis näha, ja seda kohta ei täideta juhuslikult suvalise rotatsioonisüsteemi järgi. Loodan, et ka see annab eesistujale lootust leida oma tegevusele toetust.
Kõik need kolm muudatust on varasema institutsioonilise struktuuri praktilised täiustused, kuid sellega, et Euroopa Ülemkogust saab nüüd eraldi institutsioon, antakse talle paremad võimalused täita aluslepingutest tulenevat ülesannet "[määratleda liidu] üldised poliitilised sihid ja prioriteedid”.
Osa vaatlejaid näeb selles rollis midagi hoopis enamat, osa vähemat. Ühest küljest on Euroopa Ülemkogu eesistuja mõne jaoks omamoodi président ehk justkui täidesaatva võimuga riigipea, nagu on näiteks Prantsusmaal. Samas näevad teised temas kõigest valitsusjuhtide kohtumise juhatajat. Tegelikkuses ei ole tegemist kummagagi. Kindlasti ei ole eesistuja president ega esinda iseseisvalt täidesaatvat võimu. Sellel ametikohal olija peab väljendama riigipeade ja valitsusjuhtide ühiseid vaateid. Teisalt ei täida ta pelgalt koosoleku juhataja rolli, mis tähendab kohtumistel sõnajärje andmist ühele või teisele Euroopa Ülemkogu liikmele. Kohtumiste ettevalmistamine, nende järelmeetmete võtmine ja liidu esindamine välissuhetes - näiteks koos komisjoni presidendiga G 20 tippkohtumisel - ning riikide pealinnade ja institutsioonide vaheliseks ühenduslüliks olemine tähendab ilmselgelt rohkemat kui lihtsalt kohtumiste juhatamist.
Alalise eesistuja ülesanne ei ole midagi enamat ega vähemat kui süvendada ühist arusaama seatud suunast. Kuhu me läheme? Kuidas käituda oma naabritega? Kes on meie peamised strateegilised partnerid maailmas? Kuhu tahame jõuda kümne-kahekümne aastaga? Need on peamised küsimused.
Mis puudutab minu suhteid Euroopa Parlamendiga, siis alusleping on siin napisõnaline. Selle järgi pean ma lihtsalt "pärast iga Euroopa Ülemkogu kohtumist” teile aru andma. See tähendab aruande esitamist vähemalt neli korda aastas, kuigi paljudel aastatel tõenäoliselt siiski viis või kuus korda. Tulevikus võib see arv tõusta kümne korrani aastas. Õige pea on paljud teist minust täiesti tüdinenud. Tihendan edaspidi ka teisi tavalisi kokkupuuteid parlamendiliikmetega, näiteks minu alustatud kohtumisi fraktsioonide esimeestega ja igakuiseid kohtumisi Euroopa Parlamendi presidendiga.
Minu rolli aga ei tohiks ajada segi komisjoni presidendi omaga. José Manuel Barroso juhib Euroopa Parlamendi valitavat ja sellele aru andvat täitevorganit. Komisjon esitab teile õigusaktide ja eelarve ettepanekuid, mina seda ei tee. Komisjoni presidendil on Euroopa Parlamendiga igapäevane tihe side, eriti mainitud õigusaktide ja eelarve ettepanekutega tehtava töö käigus. Minu ülesanne on pigem tagada, et riigipead ja valitsusjuhid jõuaksid ühisele kokkuleppele Euroopa Liidu üldises strateegias nii seoses liidusisese arengu kui ka välissuhetega. Kohtun president Barrosoga igal nädalal. Me mõlemad oleme tegelikult teadlikud vajadusest vältida igasuguseid pädevusvaidlusi või arusaamatusi küsimuses, kes mille eest vastutab. Üldsuse ja kolmandate riikide jaoks võib olla keeruline mõista komisjoni presidendi ja Euroopa Ülemkogu eesistuja erinevusi. Olen täiesti veendunud, et me oleme õigel teel.
Selle teema juures tuleb ühtlasi pidada meeles, et mina olen Euroopa Ülemkogu, mitte ministrite nõukogu eesistuja. Need on kaks eri institutsiooni. Euroopa Parlamendi kõrval seadusandliku võimu teist haru esindavat tavalist nõukogu juhib endiselt eesistujariik, kes vahetub liikmesriikide rotatsiooni korras ikka iga kuue kuu järel. Ainult välispoliitika kujundamisel, mille käigus koordineerib nõukogu täidesaatva võimu tegevust, on nimetatud institutsioonil alaline juht, kelleks on komisjoni asepresident ja välisasjade kõrge esindaja Catherine Ashton.
Peatun siin, et väljendada austust Catherine Ashtoni töö vastu. Välisasjade ja julgeolekupoliitika valdkonnas ning välisteenistuse loomisel paljude katsumustega rinda pistes väärib ta meie tuge. Mul on au teha temaga tihedat koostööd liidu esindamisel välissuhetes.
Lubage mul öelda vaid mõni sõna Euroopa Ülemkogu enda kohta.
Esimene ametlik kohtumine minu juhtimisel toimub järgmise kuu lõpul. Kuid selle kuu algul toimus meil kasulik riigipeade ja valitsusjuhtide mitteametlik kohtumine Solvay raamatukogus, mis asub siit ainult mõnesaja meetri kaugusel. Kas tingis selle raamatukogu hubasem keskkond või Euroopa Parlamendi füüsiline lähedus, aga meie arutelu oli tulemuslik.
Nagu ma ütlesin, ei saa ma teile aru anda mitteametliku kohtumise ametlikest järeldustest. Parimal juhul saan jagada teiega omaenda isiklikke järeldusi arutelude kohta. Kajastasin neid järeldusi kirjas Euroopa Ülemkogu liikmetele. Ma tean, et see kiri on ringelnud ka Euroopa Parlamendis. Minu peamine eesmärk sellel ülemkogu mitteametlikul kohtumisel oli teha ettevalmistusi tulevasteks arutlusteks teemal, kuidas parandada Euroopa majandustulemusi äsjasest majanduskriisist väljumisel. Selleks tuleb võtta vaatluse alla meie sihid ja eesmärgid - ja siin on meil olemas komisjoni presidendi Barroso väga kasulik dokument -, samuti see, kuidas täiustada antud valdkonnas juhtimist. Üks keskseid Euroopa Liidu ees seisvaid küsimusi on, kuidas juhtida meie ühtset Euroopa majandust - maailma suurimat turgu - nii, et meie majandustulemused paraneksid.
Esmase arvamuste vahetuse raames uurisime, kuidas me sihte seame ja järgime ning kuidas hindame tulemusi. Suures osas tähendab see riikide pädevusse kuuluva tegevuse kooskõlastamist, kuid samal ajal ka Euroopa Liidu pädevuse ja olemasolevate vahendite ärakasutamist. Seega on tegemist ülesandega, mis on Euroopa Ülemkogule täiesti jõukohane. Solvay kohtumisel olid kõik Euroopa Ülemkogu liikmed nõus, et liidus on vaja paremat ja põhjalikumat majandustegevuse koordineerimist nii makromajanduspoliitikas - kindlasti euroalal - kui ka mikromajanduspoliitikas. Paljuski on selline koordineerimine ülimalt formaalne küsimus, aga peatugem lihtsalt mõttel vähendada ühiste majanduslike eesmärkide arvu, et keskenduda neist neljale või viiele. Nimetatud eesmärke peaks riikide teiste sihtide seas saama mõõta ja eristada. Pole mingit mõtet koostada tulemustabeleid näiteks 65 erineva andmekogumi kohta.
Lisaks on kõik Euroopa Ülemkogu liikmed valmis kandma suuremat vastutust majanduskasvu ja töökohtade loomist käsitleva Euroopa ühise strateegia elluviimisel. Selline isiklik osalus on hädavajalik. Me peame paberi peal esitatavatest soovitustest jõudma tegelikult võetud kohustusteni. Mul oli hea meel näha laua taga istujate seas sellist innukust. Ükskõik, kas te nimetate seda paremaks kooskõlastamiseks, paremaks juhtimiseks või isegi majanduse juhtimiseks, peamine on ühine püüd edu saavutada.
Me arutasime põgusalt ka seda, kuidas rakendada tulemuslikumalt Euroopa meetmeid Haiti ülesehitamisel. Me tahame seda arutelu jätkata, võttes eesmärgiks Euroopa Liidu toimimise lepingu humanitaarabi koordineerimist käsitleva artikli 214 parema kohaldamise. Järgmisel Euroopa Ülemkogu kohtumisel arutatakse, milline peaks olema Euroopa strateegiline vastus Kopenhaageni kliimamuutuste konverentsile. Ootamatult räägiti mõistagi olukorrast Kreekas. Ma võtsin kohustuse hoolitseda selle eest, et olukorraga tegeldaks Euroopa Liidu institutsioonilises raamistikus, mitte väljaspool seda, ning et sõlmitud kokkuleppe kiidaksid heaks kõik 27 riigipead ja valitsusjuhti, samuti komisjoni ja Euroopa Keskpanga presidendid. Nii suur üksmeel oli sõnum sellest, et Kreeka on nõus kohustusega vähendada usaldusväärsel moel oma eelarvepuudujääki, samuti sellest, et vajaduse korral oleme me Kreekaga solidaarsed. Ootan põnevusega teie arvamusi kõikide nende küsimuste kohta, eriti selle kohta, kuidas astuda vastu liidu ees seisvatele katsumustele.
Kinnitan teile, et mul on eelolevatel aastatel üks suur eesmärk - tagada meie liidu liikumine õiges suunas, et see oleks piisavalt tugev nii sisemiselt, säilitamaks meie sotsiaalset mudelit, kui ka väliselt, kaitsmaks meie huvisid ja kajastamaks väärtusi. Leian, et kõik Euroopa institutsioonid saavad teha ja peavad tegema nende eesmärkide saavutamiseks koostööd.
(Aplaus)
José Manuel Barroso
komisjoni president. - Lugupeetud juhataja! Lubage mul kõigepealt tunnustada eesistuja Herman Van Rompuyd väga kasuliku mitteametliku Euroopa Ülemkogu eest, mis toimus esimest korda tema juhtimisel.
Pärast seda, kui me kõik jõudsime kokkuleppele Kreekat käsitlevas olulises avalduses, arutasime ELi 2020. aasta strateegiat, s.o jätkusuutliku majanduskasvu ja tööhõive strateegiat. Mul oli võimalus keskenduda meie ees seisvatele olulistele poliitilistele küsimustele, ülesannetele ja suundadele, mille kohta komisjon teeb järgmisel kolmapäeval ametliku ettepaneku.
Enne kriisi tegi Euroopa majandus edusamme: loodi 18 miljonit uut töökohta ja saavutati paindlikum ärikeskkond. Kuid finantskriisi ja selle mõju tõttu paljudele meie tegevusvaldkondadele on need saavutused muutunud olematuks: SKP langes ühe aastaga 4%, töötus kasvas 10%, meie heaolu tabas suur löök ja meie ühiskond on tõelises ohus. Samas muutuvad ülesanded järjest raskemaks: meie rahvastik vananeb, tootlikkuse erinevus meie konkurentidega võrreldes suureneb ning hariduses ja teadustegevuses on vajakajäämisi. Kuid meil on ka mitmeid tugevaid külgi: meie turumajandus on maailma suurim, meil on ühtne turg ja euroala. Kõik see on osutunud kriisis oluliseks eeliseks.
Praegu aga seisab Euroopa ees väga tähtis valik. Ütleksin, et see on tulevaste põlvkondade jaoks määrav valik. Me ei saa jääda lootma vanade heade aegade tagasitulekule. Üks võimalus on piiratud muutused - leida kõige väiksem ühine nimetaja, millega kaasnevad mõningad reformid ja teatud majanduskasv. Kuid me ei saaks iialgi tagasi seda, mille me kriisiga kaotasime. Selle valiku tulemus oleks Euroopa, mis on uues maailmakorras teisejärguline. Minimaalsed muudatused, mingit laadi mugandused.
Usun, et suudame olla ja peame olema edasipüüdlikumad. Meie eesmärk võiks olla majandusstrateegia, mis suunab Euroopa konkurentsivõimelisele teele ja mille abil saab luua miljoneid uusi töökohti. Kuid see ei ole võimalik poolikute meetmete ja väikeste muutustega. Me peame tunnetama probleemi kiireloomulisust ja saama aru, et tavalise tegevusega ei saa kaitsta meie euroopalikku elustiili ega sotsiaalseid mudeleid. Vastupidi, need sotsiaalsed mudelid satuvad ohtu, kui me ei kohane palju nõudlikuma üleilmse keskkonnaga.
Kohanemiseks tuleb ühiselt pingutada. Meil on vaja liikmesriike, Euroopa institutsioone, sidusrühmi ja kogu ühiskonda ning meil on vaja eriti selle parlamendi - Euroopa Parlamendi - aktiivset osalust ja toetust, et vastav strateegia välja töötada ja seda rahvale selgitada.
Järgmisel nädalal paneb komisjon paika strateegia põhipunktid, mis pakutakse Euroopa institutsioonidele ametlikult välja. Strateegia keskendub kolmele eesmärgile: arukale majanduskasvule, kaasavale majanduskasvule ja jätkusuutlikule majanduskasvule.
Esiteks peavad põhijõuks majanduskasvu taga olema teadmised, s.o teadmised ja uuendused, mis on aluseks tulevikuideedele, -oskustele ja -tehnoloogiale. Teiseks on meil vaja luua rohkem töökohti, et hoida oma Euroopa ühiskonnamudelit toimivana. Meie eesmärk peab olema terve, edukas ja turvaline ühiskond, kus igaüks tunneb, et saab täita oma rolli. See tähendab, et inimestele tuleb anda töökohad ja oskused ning vaesusprobleemiga tuleb kõhklematult võidelda. Vaesus ei ole ainult riiklik probleem, see on probleem, millele me vajame ühist üleeuroopalist vastust.
Meie sotsiaalset turumajandust peab tugevdama, et kasutada ära tulevikuvõimalused. Ma pean silmas jätkusuutlikku majanduskasvu ning mõistmist, kui oluline on võidelda kliimamuutusega ja kui suur on surve ressurssidele. Selliselt, s.t konkurentsivõimelise majanduse, siseturu laiendamise ja investeerimiseks paremate tingimuste loomisega - eriti VKEdele - suudab Euroopa majandus maailmaturul vastu pidada.
Need eesmärgid ei ole tundmatud. Kuid asjaolu, et meil ei ole siiani õnnestunud nimetatud sihte saavutada, muudab need tähtsamaks, mitte tähtsusetumaks. Me ei pea põhjalikult muutma mitte oma arvamust selle kohta, mida Euroopa majandus vajab, vaid oma meetodeid nende vajaduste rahuldamiseks.
Mida on meil tarvis selleks, et meid saadaks edu? Esiteks peab strateegia olema laiahaardeline. Meie strateegia ei tohi lubada vaba valikut, nii et igaüks täidab lihtsaid ülesandeid, teeb vaid meeldivaid asju ja jätab tõelised raskused teiste kanda. Endiselt on palju probleeme. Mõtlen siin ühtse turu lõplikku väljakujundamist, meie maksusüsteemide kvaliteeti ning seda, kuidas me kulutame raha ajal, mil riigi rahandus on ülimalt suure surve all. Need on vaid mõned valdkonnad.
Teiseks peab meie strateegia haarama kõiki ühiskonnaosi. Meil ei õnnestu suunata Euroopa ühiskonda õigele tulevikuteele, kui selle hind on sotsiaalne konflikt. Seetõttu on ettenägelik tegutsemine töökohtade loomisel ja vaesusprobleemiga võitlemisel hädavajalik. Samal põhjusel oleme olnud mõistlikud ja reforminud finantsturge. Meie eesmärk on tugev finantssektor, mis on suuteline rahastama uuendustegevust ja aitama kaasa ettevõtete laienemisele ning mis tunnistab üldisemat vastutust ühiskonna ja raskel ajal talle appi tulnud valitsuste ees ning nõustub sellega, et nüüd on vaja tõhusat järelevalvet Euroopa tasandil.
Kolmandaks ei tohi me kõikehõlmavat ettekujutust Euroopa majandusest ajada segi küsimusega, kes teeb mida. Pädevusvaidluste teemat ei tohiks tekkida. Me peame mõistma üleeuroopalisest tegevusest tulenevat lisaväärtust. Üleilmastumise ajajärgul on täiesti selge, et kui meil on vaja arutada asju USA, Hiina, Venemaa või teiste riikidega, annab ühine seisukoht lisaeelise, kas või G 20 kohtumistel. Viimane on tegelikult algatus, mille tegi Euroopa Liit Prantsusmaa presidendi ja minu eestvõttel Prantsusmaa eesistumisajal, mil me palusime Ameerika Ühendriikide presidendil selliste tippkohtumistega nõustuda. Tõepoolest on oluline mõista, et koos tegutsedes on meil suurem mõju. Ebaloogiline on tunnistada üleilmset vastastikust sõltuvust, aga mitte üleeuroopalist vastastikust sõltuvust. Seetõttu peame tegutsema üheskoos.
Kuid paljusid meetmeid tuleb võtta riigi tasandil. Loomulikult on riiklikke kohustusi, mille täitmist me ootame peamiselt riikide valitsustelt, aga me eeldame neilt ka siirast pühendumist üleeuroopalisele tegevusele. Üleeuroopalist tegevust ei ole vaja mitte selleks, et tuua võim tagasi Brüsselisse - see ei ole sugugi meie eesmärk -, vaid selleks, et aidata meie ühiskonnas läbi viia möödapääsmatuid reforme, mis tagavad kodanikele suurema heaolu ja parema elujärje.
Meid saadab edu vaid siis, kui oleme valmis töötama koos, mitte üksteisele vastu, ning seetõttu on meil vaja vastutuse otsustavat omaksvõttu kõikidel tasanditel. Meil on majandusvallas tarvis kindlat ja tõelist koordineerimist. Lissaboni leping annab selleks vahendid ja me kasutame neid.
Kõnealusel Euroopa Ülemkogu kohtumisel nägin, et probleemist ollakse teadlikud. Ma võin võrrelda seekordseid arutelusid viie aasta tagustega, mil kõneaineks oli Lissaboni strateegia. Lubage mul väga otse ja avalikult öelda, et ma nägin riigipeade ja valitsusjuhtide palju suuremat teadlikkust ühise tegutsemise vajalikkusest, samuti välisest survest Euroopa majandusele. Loodan südamest, et seekord ei peeta kitsaid riiklikke huve jälle tähtsamaks kui vajadust põhjalikuma kooskõlastamise ja Euroopa juhtimise tõhusa süsteemi järele.
Meil on tarvis ka olulisi Euroopa Liidu tasandil rakendatavaid suurprojekte, mis kajastavad meie eesmärke - meil on vaja konkreetseid plaane. Kavatseme esitada mõned neist: näiteks projektid, mis käsitlevad innovatsioonikava, uute oskuste tegevuskava, uut tööstuspoliitikat, digitaalset tegevuskava, loodussäästlikku tehnoloogiat ja erilist vaesusevastase võitluse platvormi. Need on projektid, mis on iseenesest väärtuslikud ja mõjusad, ning need näitavad, miks tuleb lahenduse üks osa Euroopast ja et Euroopa Liit mitte üksnes ei räägi, vaid ka tegutseb.
Lubage mul lõpetuseks esitada Euroopa Parlamendile kui seadusandjale, eelarvepädevale institutsioonile ja igas Euroopa Liidu nurgas võetavate Euroopa meetmete eest võitlejale üleskutse neid projekte igati toetada.
Joseph Daul
Lugupeetud juhataja, austatud ülemkogu eesistuja, komisjoni president, kallid kolleegid! 11. veebruari Euroopa Ülemkogu oli esimene, mille kutsus kokku ja mida juhatas Herman Van Rompuy. Ma soovin teda tervitada, sest ta esineb Euroopa Parlamendi täiskogu istungil esimest korda.
Austatud härra Van Rompuy! Euroopa Rahvapartei (kristlike demokraatide) fraktsioonil on teie suhtes suured ootused. Mul on hea meel, et pärast ametissenimetamist on teie kõned olnud sihikindlad ja pragmaatilised, ning ma hindan seda meeleolu, millele te tahate Euroopa Ülemkogu häälestada, aga ma tahan, et teie ja ministrite nõukogu teaksite, et Lissaboni lepingu jõustumisega on teie suhted meie, Euroopa Parlamendi liikmetega muutunud. Me oleme võrdsed otsustajad ja sellel ei ole mitte üksnes õiguslikud, vaid ka poliitilised tagajärjed.
Ma pöördun nüüd 11. veebruaril peetud arutelude sisu juurde, milleks on loomulikult 2020. aasta strateegia, aga ka euro ning majandus- ja eelarvepoliitika, sest mõttevahetus Kreeka võla ja euro teemadel oli Solvay raamatukogus kahtlemata üllatav asjade käik.
Tahan esitada järgmise küsimuse. Kas meie ühisraha nõrgenemise on põhjustanud ainult Kreeka kriis või on eurot asunud otseselt ründama isikud, kellele ei meeldi selle valuuta ega vastavate liikmesriikide tugevus?
Teine küsimus on see, kas me kavatseme enne vastusammude astumist oodata, kuni olukord teatud euroala riikides halveneb, nagu me tegime Kreeka puhul. Kui ei, siis milline on plaan asjade joondeajamiseks kõige suuremas ohus olevates riikides? See on küsimus teile, eesistuja Van Rompuy.
Esitan need küsimused sellepärast, et kuigi 11. veebruaril võetud solidaarsusmeetmed rõõmustavad mind, kahtlen ma sügavalt, kas me eurooplastena ikka tõesti valitseme olukorda. Milline see olukord siis on? Kas mitte säärane, et Kreeka hoiatus on näidanud, kui suures ulatuses tuleb meil langetada julgeid otsuseid, mis lõpuks ometi annaksid kinnitust meie valuuta - euro - taga seisvast poliitilisest jõust?
Loomulikult räägime me palju. Me räägime majanduse ja rahanduse juhtimisest, aga võiksime lahendused hoopis lihtsamaks ja kindlasti märksa tulemuslikumaks teha, kui töötaksime välja tegeliku euroala liikmete eelarvete kooskõlastamise meetme ja rakendaksime seda. Prantsusmaa endine peaminister Edouard Balladur ise tunnistas hiljuti vajadust loobuda sõltumatusest teatud valdkondades - see ei ole prantslase jaoks kerge - ning pooldas seda, et euroala riikide eelarved kiidaks heaks eurorühm ja teeks seda juba enne, kui need riikide parlamentidele esitatakse.
Tahan selle julge mõtte välja käia ning paluda, et Euroopa Ülemkogu kaaluks ja analüüsiks seda põhjalikult. Oma eelarvete nõuetekohase kooskõlastamisega saaksid euroala riigid enneolematu mõjuvõimu ja tegevusruumi. See võim tähendab, et nad saavad suuresti mõjutada uute üleilmsete eeskirjade väljatöötamist, aga selleks on ühtlasi vaja, et Euroopa jõud rahvusvahelistes finantsorganisatsioonides ühineksid, sest euro nimel peab seal üksmeelselt tegutsema.
Lubage mul tuua üks rabav näide - minu meelest mainis seda José Manuel Barroso - IMFist, kus hääleõigus arvestatakse välja riikide majandusliku tähtsuse järgi. Need tingimused annavad Ameerika Ühendriikidele 16,7%, Jaapanile 6%, Hiinale 3,6% ja Euroopa Liidu kuuele asutajaliikmele 18,49% häältest. Kuid kui riigid osaleksid IMFi tegevuses ühtse rindena, kuuluks euroala riikidele 23% häältest ning kõikidele Euroopa Liidu riikidele ühiselt 32% häältest ehk kaks korda rohkem kui Ameerika Ühendriikidele.
Lugupeetud juhataja, eesistuja, komisjoni president, kallid kolleegid! Selline on tegelikult võimude vahekord maailmas. Kuid et Euroopa on endiselt lõhestunud, ei ole ta võimeline kogu oma jõudu näitama. Kas me suudame seda ikka veel taluda? Fraktsiooni PPE arvates ei suuda. Lugupeetud härra Van Rompuy, euroala riikidel on aeg avada oma silmad praeguse asjade seisu suhtes ja võtta sellest õppust. Siis oleksid nad valmis selleks, mida nad on varsti sunnitud tegema - nimelt ühinema tõeliselt, selle asemel et klammerduda majandusliku sõltumatuse fassaadi külge, mis pole midagi muud kui ohtlik teesklemine.
Stephen Hughes
fraktsiooni S&D nimel. - Lugupeetud juhataja! Pärast majandus- ja sotsiaalkriisi algust on Euroopa töötute armeesse lisandunud üle seitsme miljoni inimese. Suure tõenäosusega on selle aasta lõpuks tööta üle 25 miljoni inimese. Hea seis meie majanduses ja riikide rahanduses, mille kordasaamiseks me olime 1990. aastate algusest peale nii väga pingutanud, on hävitatud vähem kui kahe aastaga. Kulukatest elavdamismeetmetest hoolimata on meil siiani õnnestunud vältida vaid süsteemi täielikku kokkukukkumist.
Majanduskasv on endiselt väga väike ning paljud inimesed on kaotanud usu majanduse kiiresse elavnemisse. Hirm tuleviku ees vaevab meie ühiskondi, igasugune ebavõrdsus on süvenenud ning mõned liikmesriigid vajavad meeleheitlikult üleeuroopalist solidaarsust ja kaitset, sest neist on saanud halastamatu ja kontrollimatu spekuleerimise objektid. Kriis on ohtlikult halvendanud Euroopa konkurentsivõimet maailmas ja nõrgendanud tema poliitilist mõju.
Sellises sünges olukorras peab Euroopa kujundama endale uue tuleviku, et kaitsta oma majandusliku ja sotsiaalse arengu mudelit.
Lugupeetud president Barroso, te kavatsete kevadiselt Euroopa Ülemkogult küsida, kus me tahame Euroopat 2020. aastal näha. See on väga oluline küsimus, aga kas me saame lubada endale vaidlemist kauge tuleviku üle, vastamata enne neile miljonitele eurooplastele, kes tunnetavad praegu kriisi mõju oma elus ja muretsevad selle pärast, mis võib nende elus homme juhtuda - kas neil on töökoht või kas neil on võimalik leida uus töö? Kuidas te neile vastate?
Ma ei saa homme oma ringkonda tagasi minna ja öelda inimestele, et neil ei ole vaja muretseda, sest meil on olemas kava 2020. aastaks. Ma pean vastama nende praegustele muredele ja hirmudele ning ma tahan, et saaksin neile öelda, et nende töökoht säilib, et kohe luuakse uusi töökohti ning need on korraliku palgaga korralikud töökohad.
Praegu on ainus keskpikk poliitiline kava detsembris Euroopa Ülemkogul kehtestatud tegevuskava riigieelarvete konsolideerimise kohta. Liikmesriikidelt oodatakse konsolideerimise alustamist 2011. aastaks, et viia oma eelarvepuudujääk kahe aasta jooksul 3% piiresse. Samal ajal jätkub töötuse kasv. Majanduskasv on liiga väike selleks, et töötust vähendada.
On ka teisi viise Euroopa kriisist välja tuua. Selleks tuleb asetada meie poliitika keskmesse inimesed, eelkõige need, kes on kriisi tõttu kõige enam kannatanud. Nõuan Euroopa Ülemkogu eesistujalt Herman Van Rompuylt ja komisjoni presidendilt José Manuel Barrosolt tungivalt, et niinimetatud kriisist väljumise strateegia sisu vaadataks üle. Euroopa peaks praegusest kriisist väljumiseks valima eetilise ja inimliku tee, mille aluseks on meie põhiväärtused. Tegelikult on see majanduslikus mõttes ka arukam tee.
Kuid seda ei juhtu, kui makromajanduspoliitika keskendub täielikult eelarvete kiirele konsolideerimisele. See tähendab, et vähendatakse riiklikke investeeringuid haridusse ja koolitusse ning sotsiaal- ja tervishoiuteenustesse. Konsolideerimist ei saa saavutada ainuüksi maksutõusudega. Euroopa kasvupotentsiaal kannataks siis veel rohkem, kui ta juba on kannatanud. Selle tulemusena taastuks majandus väga aeglaselt ja suur osa praegustest töötutest jääks pikaks ajaks tööta.
Eurooplased väärivad tasakaalukamat ja sotsiaalselt vastutustundlikumat poliitikat. Me leiame, et see poliitika peaks hõlmama tööturule sisenemise strateegiat, mis peaks moodustama 2020. aasta strateegia lahutamatu osa ja näitama sellele suunda 2015. aastani.
Kõnealuses strateegias tuleks makromajanduspoliitika ühendada majandus-, sotsiaal- ja keskkonnaalase struktuuripoliitikaga ning võtta eesmärgiks luua 2015. aastaks vähemalt viis miljonit uut töökohta, eelkõige keskkonnasäästliku majanduse valdkonnas. Euroopa Ülemkogu peaks selle kavatsuse kui uue strateegia peaeesmärgi märtsis toimuval tippkohtumisel selgelt välja ütlema.
Majanduspoliitika nõuetekohane kooskõlastamine palju ulatuslikumalt, kui on ette nähtud stabiilsuspaktiga, millel on pelgalt valveülesanne, peaks tagama, et eri liikmesriikide eelarvete järkjärgulise konsolideerimise käigus jätkatakse hädatarvilike riiklike vahendite eraldamist kiiresti kasvavatele ja esmatähtsatele sotsiaalpoliitika valdkondadele.
Selleks on vaja poliitilist edasiminekut Euroopa ja eelkõige euroala majanduse juhtimise käsituses.
Märtsis või juunis toimuval tippkohtumisel tuleks anda Euroopa Ülemkogu eesistujale volitus esitada tihedas koostöös komisjoniga 2010. aasta detsembris toimuvale Euroopa Ülemkogule otsustamiseks põhjalik kava ELi majanduse juhtimise tugevdamiseks.
Me peame vanamoodi tegutsemise küsimuse alla seadma, kui tahame praegusest kriisist õppust võtta ja selle esimesel võimalusel ajalukku jätta. Nüüd on antud võimalus muuta Euroopa tähtsaks inimeste, mitte üksnes turgude jaoks. Seda võib saavutada üksnes siis, kui 2020. aasta strateegia keskmes on tõesti inimesed ja töökohad, teisisõnu kui see hõlmab põhjalikku sotsiaalset ja korralike töökohtade loomist käsitlevat tegevuskava.
Palun oma fraktsiooni nimel tungivalt teha teil kõik endast olenev selleks, et seada inimesed, eriti kõige haavatavamad inimesed Euroopas tähtsaimale kohale.
Guy Verhofstadt
fraktsiooni ALDE nimel. - Lugupeetud juhataja! Kõigepealt lubage mul kohe asuda probleemi juurde, mis on minu meelest praegu kõige kiireloomulisem. Me võime rääkida 2020. aasta strateegiast, aga meil on hetkel palju olulisem probleem - euroala ja Kreeka. Me peame sellele lahendused leidma.
Arvan, et meil, Euroopa Parlamendil, tuleb siin esimesed sammud teha. Oluline on teha kindlaks, mis täpselt Kreekas juhtus. Praegu oleme saanud vastuolulist teavet. Kreeka ütleb, et on andnud Euroopa Liidule ja Euroopa institutsioonidele kogu info. Kuid komisjon ja Eurostat väidavad, et nad ei ole kõiki vajalikke andmeid saanud. Samal ajal vähendavad investeerimispangad - Goldman Sachs, Morgan Stanley ja Deutsche Bank - Kreekas tehtu ulatust.
Seetõttu arvan, et Euroopa Parlamendi kohus on korraldada koos asjaomase parlamendikomisjoniga esimesel võimalusel kuulamised, et saada kõikidelt asjaosalistelt selgitused antud küsimuse kohta ja teha kindlaks, mis konkreetselt Kreekas sünnib. Me ei saa rääkida abinõudest, lahendustest või reformidest Euroopa Liidus, kui me ei tea kõigepealt ise ka, mis toimus Kreekas 2008. ja 2009. aastal ning enne seda. Ma leian, et on väga vajalik kuulata eri asjaosalised Euroopa Parlamendis ära.
Teiseks tuleb meil tegelda ka Kreeka võla probleemiga. Minu meelest on sellele ainult üks hea lahendus. Eile lugesin majanduslehest Financial Times George Sorose vastavasisulist artiklit ja mõni päev tagasi Saksa ajakirjandusest Joschka Fischeri kirjutatud lugu. Ta ütleb seda, mida paljud teisedki: parim lahendus Kreeka võla probleemile on Euroopa lahendus - eurovõlakirjad või Euroopa valuutafond, mis ei too kulusid Euroopa maksumaksjale, küll aga annab lahenduse tulevikuks. Minu arvates on Euroopa Parlamendi ülesanne paluda komisjonil ja nõukogul seda võimalust kaaluda ja jätta selle uurimisel kõrvale Euroopa Liidu praeguste liikmesriikide rahvuslikud huvid.
Kolmandaks olen seisukohal, et käimasoleva arutelu kõige olulisem osa on loomulikult küsimus, mida teha 2020. aasta strateegiaga. Minu meelest on Kreeka väga hea näide selle kohta, mis Lissaboni strateegia puhul viltu läks. Lissaboni strateegia oli liiga nõrk. Lõhe Saksamaa ja Kreeka majanduse vahel on viimase kümne aastaga suurenenud. Pärast Lissaboni strateegiat see kasvas, mitte ei kahanenud. Meil tuleb tunnistada - ja see on esimene otsus, mille komisjon ja Euroopa Ülemkogu peavad langetama -, et avatud kooskõlastamise meetod ei olnud hea meetod. See oli liiga nõrk. Meil on Euroopa Liidus vaja jõulisemat meedet. See jõulisem meede on Euroopa Liidu sisene majanduse juhtimine.
Härra Barroso, ma loodan, et mõne päeva pärast, märtsi alguses - vist 3. märtsil - esitate te vastavasisulise dokumendi. Loodan, et selles sisaldub jõulisem strateegia kui need järeldused, mis tehti või mida ei tehtud mitteametlikul tippkohtumisel. Endiselt on tegemist valitsustevahelise avatud kooskõlastamise meetodiga. Järelduste kohaselt muudetakse seda pisut paremaks ja kiiremaks, kuid lõppude lõpuks jääb see ikkagi avatud kooskõlastamise meetodiks, mis põhineb valitsustevahelisel koostööl. Me palume, et te haaraksite säärases majanduspoliitikas ja majanduse juhtimises ohjad enda kätte ning esitaksite koos Olli Rehniga jõulise ettepaneku majanduse juhtimise kohta Euroopa Liidus. Mõttetu on omada ühelt poolt rahaliitu, ilma et teiselt poolt oleks olemas ka majanduslik, sotsiaalne ja poliitiline liit. Probleemid Kreekaga on selle tõendiks.
(Aplaus)
Arvan, et nüüd on aeg, mil me võime oodata komisjonilt midagi tõhusat, ja ma loodan, et 3. märtsil esitab komisjon dokumendi, mis on palju põhjalikum kui need mitteametliku tippkohtumise minu meelest pettumustvalmistavad järeldused.
(Sõnavõtja nõustus vastama sinise kaardi küsimusele kodukorra artikli 149 lõike 8 alusel.)
William
Lugupeetud juhataja! Tahan esitada Guy Verhofstadtile järgmise küsimuse. Kas te pooldate seda, et riigid, kes ei kuulu euroalasse, peaksid aitama euroala riigid hädast välja? Kas te väidate seda?
Guy Verhofstadt
fraktsiooni ALDE nimel. - Võib-olla on lähitulevikus vaja aidata hädast välja Suurbritannia, sest ma näen, et Suurbritannia eelarvepuudujääk on isegi suurem kui Kreekas.
(Aplaus)
Kui ma ei eksi, on eelarvepuudujääk praegu 12,9% SKPst. Seega arvan, et praegu on kõige olulisem koostada euroala jaoks usaldusväärne strateegia, ning ma olen täiesti veendunud, et - võib-olla mitte kohe homme, aga ülehomme - saabub aeg, mil Suurbritanniast saab euroala liige. Võite selles kindlad olla.
Rebecca Harms
Austatud juhataja! Loodan, et Briti lasteaed on nii kena ja kuulab natuke.
(Vahelehüüded)
Kavatsesin alustada oma kõnet ELi 2020. aasta strateegia teemal, aga nüüd räägin kõigepealt Kreekast, arvestades eelkõige Euroopa Parlamendi parempoolse tiiva esindaja sõnavõttu. Minu meelest on Kreeka olukorra ja väljavaadete üle peetavas arutelus kõige vähem abi Kreeka-vastasest, natsionalistlikust või Euroopa-vastasest suhtumisest. Arvan, et pikka aega tehtud vead avalduvad nüüd Kreekas - sageli tuleb kriisi ajal päevavalgele rohkem kui headel aegadel.
Tahan võtta üles Guy Verhofstadti tõstatatud küsimuse. Kui me ei taha Euroopa-vastaseid suundumusi, peame arutama, kes Brüsselis vastutab selle eest, et Kreekas toimunut lubati nii palju aastaid varjata. Ilmselt tehti seda isegi kogu rahaliidu ettevalmistusaja vältel. Lugupeetud härra Barroso, minu meelest kannate teie siin suurt osa vastutusest. Te peate eelkõige selle avalikustama, sest siiani oleme vastutuse osas näinud vaid jäämäe tippu, aga mitte selle all olevat vastutustundetuse süsteemi.
Teiseks peab ka Kreekas palju muutuma. Meil tuleb seda Kreekaga euroalal arutada, eelistatavalt sõbralikult. Kui abi on vaja - ja ma arvan, et on - ning kui taas kord tuleb näidata üles Euroopa solidaarsust - ja ma ei taha seda antud hetkel veel mingil moel välistada -, siis peab Kreeka tegema mõningaid sisulisi muudatusi. Näiteks on neil liiga suur avalik sektor. Kui uskuda kreeklasi, kellega ma olen kõnelnud, siis on 25% Kreeka töötajatest ametis avalikus sektoris, kusjuures tegu ei ole isegi mitte hea avaliku sektoriga. See vajab kahtlemata reformimist.
Kuid muuta ei tule mitte üksnes kulutusi, sest midagi on ilmselgelt väga valesti ka sissetulekute poolega. Minu arvates on Geórgios Papandréou õigel teel, kui kavatseb avaldada Kreeka kõrgepalgaliste maksudeklaratsioonid. CD-plaate ei ole vaja osta Šveitsist, on ka teine võimalus. Nii heidetakse kiiresti valgust tõsiasjale, et ka Kreeka sissetulekut saab märkimisväärselt parandada, kui lõpuks ometi hakatakse takistama maksudest kõrvalehoidmist ja Kreekas külluses suplevad inimesed maksavad oma makse nagu korralikud kodanikud.
Kolleeg Sven Giegold räägib hiljem tõenäoliselt veel eurovõlakirjadest. Tahan öelda vaid ühe lause ELi 2020. aasta strateegia kohta. Härra Barroso, te ei kõnelnud üldse Lissaboni strateegia puudustest. Leian, et Lissaboni strateegia hindamata jätmine ei ennusta midagi head uue strateegia edule või võimalikule edule. Ühtse strateegiana ei ole see põhimõtteliselt halb, aga...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Timothy Kirkhope
fraktsiooni ECR nimel. - Lugupeetud juhataja! Tahan tänada Guy Verhofstadti, kes tuletas meile kõigile meelde Ühendkuningriigi vasakpoolse majanduspoliitika ebaõnnestumist. Me oleme nõuande eest väga tänulikud ja ma loodan, et koos kolleegidega suudan eelolevatel üldvalimistel olukorda parandada.
Juba enne hiljutist kriisi oli Euroopa majandus meie suurimatele rivaalidele ja konkurentidele alla jäämas. Meie majanduskasv oli väiksem, töötus suurem ning suhteline turuosa ja osakaal üleilmses tootmises vähenemas. Me olime koostanud Lissaboni strateegia, kuid meil ei olnud sellesse eriti usku ja me ei olnud sellele piisavalt pühendunud. Pole mingi üllatus, et strateegia ei osutunud edukaks. ELi 2020. aasta strateegiaga ei tohi sama juhtuda. Mul on väga hea meel, et minu fraktsioon esitas esimeste hulgas ettepanekuid selle edasiarendamisele kaasa aitamiseks.
Nüüd tuleb meil oma majandusele uus suund anda. Meil tuleb tunnistada, et valitsused ei loo tulusaid töökohti ega paranda elatustaset. Seda saavad teha ainult konkurentsivõimelised ärid ja edukad ettevõtjad. Seega peavad meie liikmesriigid ja Euroopa Liidu institutsioonid neid toetama ja vähendama nende õlule asetatavat koormat. Me ei saa eeldada tõhusa majanduse tekkimist, kui esitame majanduskasvu ja töökohtade loojatele karmi maksusüsteemi ja bürokraatlike eeskirjade kehtestamisega veel suuremaid nõudmisi. Me peame rohkem soodustama teadus- ja arendustegevust ning paremat kõrg- ja kutseharidust, nagu president Barroso äsja toonitas. Siseturgu tuleb uuesti elavdada ja seda uutele aladele laiendada.
Kaalul on väga palju. Peaaegu kolm sajandit on maailmas majanduslikult tugevaimateks jõududeks olnud need, kelle põhiseadused on kõige liberaalsemad ja demokraatlikumad. Vabadus ja majanduslik õitseng on käinud käsikäes. Nüüd on algamas uus ajajärk. Selle sajandi lõpuks võib märkimisväärne majanduslik võim olla ebademokraatlikult juhitavate riikide käes. Autoritaarne kapitalism ei pruugi areneda vaguralt sääraseks demokraatlikuks ja vastutustundlikuks kapitalismiks, mis kehtib meil praegu Euroopas ja lääneriikides.
Me loodame, et need riigid muutuvad vabameelsemateks. Me julgustame neid sõbralikult seda tegema, aga teame ohte. Meie kodanike huvides on, et 2020. aasta strateegiaga õnnestuks edendada heade töökohtade loomist ja parandada elatustaset, ning vaba maailma huvides on, et 2020. aasta strateegiaga näidataks kätte tee kõigi meie kodanike majanduslikult kindlama tuleviku poole.
Lothar Bisky
Lugupeetud juhataja! Nagu öeldakse, sõpra tuntakse hädas. Euroopa Liidu 27 valitsust püüavad igaüks omal moel päästa oma panku ja suurtööstust. Siiani on see toonud kaasa vaid suurema võlakoorma igale üksikule riigile ja laastava säästurežiimi kodanikele. Pehmelt öeldes range palgapoliitika, muude kui palgaga seotud tööjõukulude vähendamine ning selliste elus riske põhjustavate asjaolude nagu vanus, perekond, haigused ja soovitav haridus inimeste endi kanda jätmine - kõigest sellest on räägitud.
Nüüd kasutavad pangad riikide päästepakette selleks, et riigieelarvetega mängida. Pangad on juba teinud suuremaid edusamme kui riigid. Saksa pangad Hypo Real Estate ja Commerzbank, mis päästeti maksumaksjate tasutud miljardite eurode abil, on Kreeka üleliia kallite valitsusvõlakirjade äris suisa esirinnas. Maksumaksjate raha kasutatakse spekuleerimiseks ja see raha tuleb tavalistelt, ausatelt töötajatelt, kellel ei ole Šveitsis pangakontosid, mida rikkamate inimeste kombel tarvitusele võtta.
(Vahelehüüded)
Uskuge mind, mulle ei valmista mingit rõõmu kasutada Saksamaad negatiivse näitena. Kuid üks Saksamaa valitsuspartei nõuab pidevalt maksusoodustusi, samal ajal kui Kreeka valitsust kutsutakse üles makse tõstma. Kes aga peab selle raha leidma? Kardan, et peamiselt need, kellel on juba praegu raske ots otsaga kokku tulla. Kas see polnud mitte Saksamaa, endine maailma suurim eksportija, kes lahutas aastaid tagasi palgatõusu ja tootlikkuse ning tekitas nii sotsiaalse dumpingu?
Antiik-Kreeka teatris tähendas kriis võimalust - jah, pöördepunktist tulenevat katsumust. Et sellisesse pöördepunkti jõuda, peame nõudma, et seadusega kehtestataks lõpuks ometi miinimumpalk. Sama töö eest samas kohas peab maksma samasugust palka. Me peame liidus ühtlustama maksuliigid, aga eelkõige on meil vaja tõelist üleeuroopalist finantsturgude reguleerimist ja kontrolli, samuti tõelist Euroopa majandus- ja finantspoliitikat, mida kooskõlastatakse solidaarsusest lähtuvalt ning millega seatakse siduvad sotsiaalsed ja keskkonnaalased sihid.
Nigel Farage
fraktsiooni EFD nimel. - Euroopa president - see kauaoodatud päev on käes. Meile öeldi, et kui meil oleks president, saaks temast maailmapoliitika suurkuju - isik, kes on viiesaja miljoni inimese poliitiline juht, isik, kes esindab maailmaareenil meid kõiki, isik, kelle töö on nii tähtis, et loomulikult makstakse talle rohkem kui president Obamale. Nojah, ma kardan, et me saime hoopis teie. Andke andeks, aga pärast teie ennist peetud kõnet... Ma ei taha olla ebaviisakas, aga teate, tegelikult on teil märja kaltsu sarm ja vähetähtsa pangaametniku välimus.
(Protestihüüded)
Küsimus, mille ma tahan esitada ja mille me kõik esitame, on järgmine. Kes te olete? Mina polnud teist kunagi kuulnud. Keegi Euroopas polnud teist kunagi kuulnud. Soovin küsida teilt, lugupeetud eesistuja: kes teie poolt hääletas?
(Valjud protestihüüded)
Ja milliste vahenditega - ma tean, et demokraatia ei ole teiesuguste seas populaarne - on Euroopa inimestel võimalik teist lahti saada? Kas see on Euroopa demokraatia?
Mulle tundub siiski, et te olete pädev, suutlik ja ohtlik, ning mul ei ole kahtlustki, et te kavatsete saada Euroopa demokraatia ja Euroopa rahvusriikide vaikseks tapjaks. Te paistate jälestavat juba ainuüksi mõtet rahvusriikide olemasolust. Vahest tuleneb see sellest, et olete pärit Belgiast, mis mõistagi ei olegi mingi eriline riik.
(Vastuhüüded)
Kuid pärast teie juhikohale asumist oleme näinud, kuidas Kreekast on saanud kõigest protektoraat. Lugupeetud härra, teil ei ole üldse mingit õigust selles ametis olla ning ma võin kindlalt öelda, et räägin Briti rahva enamuse nimel, kui ütlen, et me ei tunne teid, me ei taha teid ja mida kiiremini teid pensionile saadetakse, seda parem.
Juhataja
Lugupeetud fraktsiooni kaasesimees, nagu te ise ütlesite, ei taha te olla ebaviisakas.
Pean paremaks edasi minna. Lugupeetud fraktsiooni kaasesimees, kas te olete nõus vastama sinise kaardi küsimusele?
Joseph Daul
Härra Farage, kas te olete valmis kohaldama aluslepingu artiklit 9, et paluda võimalust Euroopast lihtsalt välja astuda? Nii saaksite rahul olla.
Martin Schulz
Lugupeetud juhataja! Ma olen teis väga pettunud, härra Buzek. On vastuvõetamatu, kui ühe fraktsiooni esimees nimetab Euroopa Ülemkogu eesistujat Euroopa Parlamendis märjaks kaltsuks, selle asemel et teha poliitilist kriitikat.
(Aplaus)
Lugupeetud juhataja, ma ootan, et te vastaksite sellele korralekutsumisega. On vastuvõetamatu lasta sellel mehel Euroopa Parlamendi väärikus vabalt jalge alla tallata. Joseph Daulile tahan öelda, et küsimus ei ole selles, kas Ühendkuningriik lahkub EList. Vahest oleks parem, kui Nigel Farage loobuks oma mandaadist, kui ta leiab, et Euroopa Liit ja Euroopa Parlament on nii ebameeldivad.
(Aplaus)
Juhataja
Kordan täna veel kord seda, mis ma ütlesin Nigel Farage'ile kaks kuud tagasi: sedalaadi kõned, milles rünnatakse isiklikult konkreetseid inimesi, ei ole Euroopa Parlamendis vastuvõetavad. Kui ma Nigel Farage'iga sel teemal rääkisin, juhtisin sellele tema tähelepanu. Tahan öelda, lugupeetud härra Schulz, et olen teinud ja teen just seda, mida te soovitasite.
Nigel Farage
Teile ei pruugi minu jutt meeldida, aga mõelge oma käitumisele. Pärast seda, kui iirlased ütlesid rahvahääletusel "ei”, ütlesite teie, et vastuhääle toetamisega on meie fraktsioon avanud ukse fašismile. Te ütlesite, et meie fraktsioon käitus Euroopa Parlamendis nagu Hitler ja natsid Riigipäevas. Danny Cohn-Bendit nimetas meid vaimselt nõrgaks. Teate, see peab olema... Ei saa olla ühteviisi...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Juhataja
Vabandage, härra Farage, aga tegu ei olnud isikliku märkusega. Me peame järgima korda ja kõiki meie parlamendi eeskirju.
Frank Vanhecke
- (NL) Esiteks lubage mul rahulikult mainida, et praegune arutelu siin istungisaalis leiab aset Brüsselis, Belgias. Praeguses majanduslikus olukorras võiksime Belgiat ilma igasuguse liialduseta nimetada Põhjamere Kreekaks, sest selle riigi, s.t Belgia valitsussektori võlg on kogu Euroopas Kreeka ja Itaalia järel protsentuaalselt kolmas. Sisuliselt oleme Euroopas haige riik, ja kui ma võin nii öelda, siis ei tee see üldse au ühele eelkõnelejale - Guy Verhofstadtile -, kes on Belgia endine peaminister. Kui asi puudutab pettust ja eelarve kunstlikku paisutamist, võiks ta isegi kreeklastele üht-teist õpetada!
Kuid ärgem sellepärast ülemäära ärritugem. Eelkõige ärgem väitkem, et suudame kriisi ära hoida valitsussektori võla suurendamisega ehk Guy Verhofstadti kurikuulsa ettepanekuga Euroopa valitsussektori laenu kohta. See on eelnõu, mille eest peab keegi varem või hiljem maksma. Vastupidi, me oleme ikka ja jälle näinud, et kriisi on meid viinud just Euroopa otsused, millega loobuti välise hiilguse nimel Maastrichti kriteeriumidest ning stabiilsuse ja kasvu paktist, sest Euroopa pidi jätma mulje, et teeb edusamme.
Samasuguse eurokraatliku kangekaelsusega surutakse meile nüüd peale Türgi ühinemise strateegiat. Majanduslik ja geograafiline tegelikkus lükatakse kõrvale ning Euroopa kodanikud peavad maksma häbematult kõrget hinda sellise riigi ühinemise eest, mis ei ole isegi mitte Euroopa riik. Lahendus ei ole suurem Euroopa. Lahendus on riiklik vastutus ja üksikute liikmesriikide kohustus elada vastavalt oma võimalustele.
Corien Wortmann-Kool
- (NL) Lugupeetud parlamendi president Buzek, komisjoni president Barroso ja loomulikult ülemkogu eesistuja Herman Van Rompuy! Meil on hea meel, et olete täna siin koos meiega. Märkused, mille te arutelu alguses tegite, näitasid üheselt seda, et kavatsete innukalt tööle asuda, aga ka seda, et soovite täita oma rolli kooskõlas Lissaboni lepingus ettenähtuga. Ma avaldan teile selle eest juba ette kiitust.
Teie siinviibimine seoses peagi vastu võetava 2020. aasta strateegiaga on oluline, sest see strateegia on Euroopa koha taastamiseks maailmas ülimalt tähtis. Lugupeetud eesistuja - ja ma pöördun siin ka president Barroso poole -, te teate, mis on meie esmatähtsad eesmärgid. Nende keskmes on keskkonnasäästlik sotsiaalne turumajandus. See tähendab, et meie tähtsaim ülesanne on aidata uuesti jalule väikesed ja keskmise suurusega ettevõtted, kes on peamised töökohtade loojad. Me ei räägi siin ainult oma kaubandusest ja teenustest, vaid ka Euroopa tööstusest, mille me peame muutma maailmas uuesti konkurentsivõimeliseks. Me peame silmas ka oma põllumajandussektorit ja kvaliteettoiduainete tootmist, mis samuti maailmas konkureerivad. Seega vajame VKEsid, mille tegevus põhineb teadmistel, uuendustel ja säästval tehnoloogial.
2020. aasta strateegia tuleb rajada just säärasele alusele. See eeldab kriisist väljumise strateegiat ning sellega koos ranget stabiilsuse ja kasvu pakti ning liikmesriikide valitsussektori kulude hädavajalikku korrigeerimist. Lugupeetud president, Lissaboni strateegia sisaldas liiga palju umbmääraseid eesmärke ja tõi esile avatud kooskõlastamise meetodi puudused. Seepärast on minu küsimus järgmine. Millised konkreetsed sihid kavatsete te seada selleks, et sundida liikmesriike lõpuks uuele strateegiale tõeliselt pühenduma, jäädes lähimuspõhimõtte järgimisel siiski Lissaboni lepingu piiresse?
Marita Ulvskog
- (SV) Lugupeetud juhataja! Komisjoni enda andmete järgi elab 80 miljonit ELi kodanikku praegu allpool vaesuspiiri. See on häbiväärne ja ühtlasi takistab igasugust muud arengut. Samas seisab siin parlamendis selline mees nagu Nigel Farage ja pillub solvanguid ajal, mil Euroopa on kriisis ja meil on vaja arutada väga paljusid tähtsaid küsimusi. Ta tuleks minema saata ja talle ei tohiks anda luba osaleda järgmise nädala istungitel Strasbourgis. Tema käitumise eest oleks see veel kerge karistus.
Meie kohus on koostada nüüd uus Lissaboni strateegia, teisisõnu ELi 2020. aasta strateegia. Seda arvestades on tähtis mõista, et sotsiaalne ühtekuuluvus ja säästev areng on majanduskasvu jaoks hädavajalikud. Näiteks esimene ühiskond, kes ei sõltu enam fossiilkütustest, saab uute keskkonnahoidlike töökohtade loomisel liidriks. Kuid selle õnnestumiseks on meil vaja vahendeid. Vähemalt 50% rahalistest vahenditest, mille EL ja liikmesriigid on kriisist ülesaamiseks eraldanud, tuleb investeerida uude rohelisse kurssi, mille abil on võimalik need keskkonnahoidlikud töökohad luua. Seitsmendas ja kaheksandas raamprogrammis peab keskenduma taastuvate energiaallikatega seotud teadus- ja arendustegevusele.
Komisjon peab samuti tegema suuri jõupingutusi, et takistada praegu Euroopas võimust võtvat sotsiaalset tõrjutust ja kindlustada tööturu osaliste positsiooni. Viimastel aastatel on ELi hakatud õigustatult pidama ohuks ametiühingute liikumisele. See peab muutuma. Esimese asjana tuleb üle vaadata vastuoluline töötajate lähetamise direktiiv, sest see on saanud Euroopas tuntuks palkade dumpingu direktiivina ning tekitab palju viha ja suuri konflikte. Meil on vihast ja konfliktidest Euroopa Parlamendis tänaseks küllalt.
Lena Ek
Austatud juhataja! ELi 2020. aasta strateegia eesmärk peaks olema anda Euroopa kodanikele kõik võimalused. Liiga sageli unustame ära, et meie kasvustrateegiad on kehtestatud kodanike heaks ja meie laste tuleviku nimel.
Kahtlemata osutus Lissaboni strateegia ebaõnnestunuks, kui sellega püüti hõlmata kõike. Nii laiaulatusliku kavaga kadus siht silmist, nagu kadusid ka võimalused saavutada seatud silmapaistvad eesmärgid.
Et 2020. aasta strateegia oleks tulemuslikum, tuleb see hoopis teistmoodi üles ehitada. Tööd tuleks teha paaris konkreetses valdkonnas, mille raames peaks tegelema jätkusuutliku arengu alustega.
ELi ainsa otse valitud organina, kellel on täielik kaasotsustusõigus, saab Euroopa Parlament 2020. aasta strateegia kohta ka oma sõna öelda. Õiguspärasuse ja avatuse tagamiseks oleks komisjonil ja nõukogul mõistlik kaasata Euroopa Parlament käimasolevasse töösse 2020. aasta strateegiaga.
Nii nagu avatus ja läbipaistvus on hädavajalikud kodanikukeskse Euroopa loomisel, on need väga tähtsad ka sääraste riigi rahanduse kriiside vältimisel nagu praegune liidu riike räsiv kriis.
Kõik näitavad näpuga Kreeka poole, aga on ka teisi liikmesriike, kes ei ole piirmäärasid täitnud, on esitanud Euroopale valeandmeid oma eelarvepuudujäägi kohta ja petnud finantsstatistikaga. Avatud kooskõlastamise meetodist on saanud suletud kokkumäng ja avalik häbistamine.
Pidage meeles - see, mis kehtib kodanike kohta, kehtib samamoodi valitsuste kohta. Vabadusega kaasneb vastutus. Nüüd on kogu Euroopa valitsustel aeg võtta oma vastutust tõsiselt, sest meie ees seisavad keerulised probleemid.
Philippe Lamberts
- (FR) Lugupeetud juhataja, kallid kolleegid! Olen nõus mõttega piirata ELi 2020. aasta strateegiaga hõlmatud eesmärkide arvu, tingimusel, et sihid on vähemalt kaugeleulatuvad. Need peavad olema kaugeleulatuvad esiteks meie ökoloogilise jalajälje vähendamiseks. Seega ei ole asi ainult kliimas ja antud vaatenurgast on 20% määr, mille juurde tagasi pöördutakse, meie arvates palju väiksem, kui tegelikult vaja oleks. Isegi 30% ei ole piisav.
Teiseks on vaja kaugeleulatuvat eesmärki, mis on seotud ebavõrdsuse vähendamisega. Näiteks võiks 2020. aastaks vähendada vaesust Euroopas 50% võrra. Kindlasti ei oleks see suurim määr, mida saavutada. Eesmärgid peavad olema ulatuslikud ka hariduse, teaduse, arendus- ja uuendustegevuse valdkonnas ning loomulikult töökohtade loomisel.
Nagu juba mainiti, peab nende sihtide saavutamine olema mõõdetav ja kohustuslik. Tähtis ei ole see, kas tegemist on bonus-malus-süsteemi või millegi muuga, aga me vajame tulemusi. Kuid me ei saavuta neid tulemusi ilma kahe hädavajaliku vahendita.
Esimene vahend on ranged turueeskirjad ning siin, lugupeetud härra Van Rompuy, teevad meile suurt muret suundumused, mis on seotud finantsturu järelevalve ja Euroopa Ülemkogu vastuvõetud seisukohtadega.
Mis puudutab teist vahendit, siis tahan rõhutada Joseph Dauli sõnu. Tõepoolest, härra Daul, liikmesriigid peavad loobuma rohkem oma sõltumatusest, eriti maksukorralduses. Huvitav, milline on Euroopa Rahvapartei (kristlike demokraatide) fraktsiooni seisukoht selles küsimuses. Maksude ühtlustamiseta ei suuda me riikide rahandust uuesti stabiliseerida ega rajada oma maksusüsteemi jätkusuutlikule alusele. Peame siin silmas energiat ja loomulikult finantstehingute maksustamist.
Kay Swinburne
Austatud juhataja! Toetan ELi 2020. aasta strateegiaga võetud suunda, eriti praegusel majanduskriisi ajal, ning palun ELil keskenduda Euroopa suhtelistele majandus- ja konkurentsieelistele ning kasutada kõiki kättesaadavaid vahendeid ja ressursse, eelkõige teadus- ja arendustegevuse valdkonnas, et luua tõelist ELi lisaväärtust.
Tahaksin, et meie esmane eesmärk oleks ühtse teenuste ja kaupade turu väljakujundamine ning et me suhtuksime sihiteadlikult ka uuendusliku teadustegevuse jaoks ühtse turu loomisesse. Teadus- ja arendustegevust tuleks Euroopas laialdaselt soodustada nii ülikoolides kui ka eraettevõtetes, et saaksime olla uue säästliku tööstuse ja tehnoloogia vallas esirinnas.
Kuid me peame jääma valvsaks õigusaktide suhtes, mis takistavad seda arengut. Meil tuleb parandada sidet erasektori ja akadeemilise teadustegevuse vahel ning teha tööd selleks, et lihtsustada teadmiste juurdevoolu töökohti loovatesse ja heaolu suurendavatesse ettevõtetesse. Lisaks uuendusteks vajaliku raha kättesaadavuse parandamisele tuleb meil vähendada eelkõige VKEde ja mikro-majandusüksuste halduskoormust. Algatuseks tuleb järgida VKEdele soodsat hankepoliitikat ning võimaldada VKEdel osaleda avaliku ja erasektori partnerluses.
ELi 2020. aasta strateegia, mis keskendub uuendustele valdkondades, mille kohta on olemas eriteadmised...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Nikolaos Chountis
(EL) Lugupeetud juhataja! Täna toimusid Kreeka era- ja avaliku sektori töötute ulatuslikud kogunemised.
Tänavatel voolas viha ja töötajad on nördinud Kreeka valitsuse karmide meetmete üle, mis võeti Euroopa Liidu pealekäimisel. Eriti avaldati selleks survet hiljutisel Euroopa Ülemkogu kohtumisel. Selle asemel, et võtta meetmeid nõrga majandusega riikide toetamiseks, spekuleerimise lõpetamiseks ning majandusliku ja sotsiaalse solidaarsuse loomiseks, tunnistada, et stabiilsuse pakti pole olemas ja selle tagasitoomine süvendaks tagasilangust, ning võtta omaks Lissaboni lepingu selge läbikukkumine, valmistab ülemkogu ette 2020. aasta Euroopa Komisjoni eesmärgiga lepingut laiendada ja jätkata.
Te kohtlete Kreekat kui patuoinast, kirjutades ette meetmeid töötajate vastu, keda ei saa kriisis süüdistada. See toob kaasa samasugused meetmed ka teistele riikidele.
Kreeka ja Euroopa elanikud ajavad teiega varsti asju nii nagu Argentina elanikud Rahvusvahelise Valuutafondiga.
Rolandas Paksas
(LT) On sümboolne, et 20 aastat pärast Euroopat lõhestanud müüri kokkuvarisemist räägime praegu 2020. aasta Euroopast. Kõigepealt tahaksin kiita heaks ELi 2020. aasta strateegia peamised eelisvaldkonnad: teadmised ja uuendused, suure tööhõivemääraga ühiskond ning konkurentsivõimeline ja säästev majandus. Ma soovitan lisada veel kaks eelisvaldkonda - infrastruktuuri arendamise ja tõhusa energiapoliitika. Kui me rõhutame, et energiajulgeoleku kindlustamine on Euroopa energiapoliitika üks olulisemaid eesmärke, ning seame sihiks energiaallikate ja varustusteede mitmekesistamise, ei tohi me unustada olulisi Rail Baltica ja Via Baltica projekte, mis ei ole tähtsad üksnes Leedu jaoks. Arvan, et peame uue strateegia ettevalmistamisel hindama, miks me ei suutnud Lissaboni strateegia eesmärke saavutada. Lisaks uue strateegia eesmärkide ja ülesannete püstitamisele peame ka muutma mõnikord pikalevenivad arutelud konkreetseteks kindla tähtajaga meetmeteks.
Francisco Sosa Wagner
(ES) Lugupeetud juhataja! Usun, et praegune kriis annab võimaluse liikuda tugeva Euroopa loomisel kindlalt ja veendunult edasi. Tugeva Euroopa puhul peame tõenäoliselt ajama läbi ilma väljendita "koordineerimise parandamine”, sest see tähendab, et kõik sõltub koordineerimist vajavatest valdkondadest, ning toob seega vältimatult kaasa seiskumise ja selguse puudumise.
Me teame, et Euroopa riikide rahandus ja riigieelarve puudujääk kannatab seni, kuni ei liiguta Euroopa finantsintegratsiooni poole ega väljastata eurovõlakirju.
Igal juhul võivad ELi institutsioonid võtta juba konkreetseid meetmeid - ma ei keskendu kõigile alusetutele juttudele koordineerimise kohta. Ühest küljest ühtlustab Euroopa Keskpank finantsjärelevalvet ja...
(Kõne ülejäänud osa ei ole tehnilistel põhjustel kättesaadav.)
Werner Langen
(DE) Lugupeetud juhataja, president Barroso ja ülemkogu eesistuja Van Rompuy! Kui 2020. aasta strateegia õnnestub, tuleb seda erinevalt Lissaboni strateegiast ka tegelikult rakendada. Vastupidi eelkõnelejate sõnadele ei olnud eesmärgid valed. Strateegia ebaõnnestumise peamine põhjus oli asjaolu, et liikmesriigid ei järginud eeskirju ega täitnud oma kohustusi. Lisaks, härra Barroso, ei tegutsenud komisjon piisavalt julgelt. Ta ei olnud piisavalt julge rakendamisel, reformide nõudmisel ega oma strateegia täidesaatmisel.
Teie teiseks ametiajaks valiti uus komisjoni koosseis suure häälteenamusega. Loodan, et te parandate kõik vead, lisate Euroopale taas hoogu ja edendate tehnoloogiat. Loodan, et me mitte üksnes ei räägi ümberjaotamisest, vaid hakkame maailma teiste majanduspiirkondadega ka konkureerima. Need piirkonnad ei küsi, kas eurooplased jõuavad omavahel kokkuleppele või kas nad rakendavad uusi ümberjaotamisprogramme. Nemad arenevad omasoodu ja meie peame sellele vastama. Seda ülesannet peab kõnealune strateegia võimaldama meil täita.
Siiani on esitatud ainult eelnõusid. Ma loodan, et neid parandatakse, sest tundub, et praegu tahetakse neis jätkata vanaviisi. Tegelikud uued seisukohad puuduvad. Midagi täiesti uut ei ole välja pakkunud isegi ülemkogu ega uus Euroopa Ülemkogu eesistuja. Siiski vajame seda strateegiat, et ülejäänud maailmaga sammu pidada. Selleks on vaja määratleda uued raamtingimused. Me peame minevikus püstitatud kliimaeesmärkide üle põhjalikult järele mõtlema. Peame edendama tehnoloogiat ja lõpetama selle arengu takistamise.
Komisjoni kui kollegiaalset organit kutsutakse üles võtma Euroopas juhtiv roll, mitte esindama üksikute volinike huve. Võite arvestada meie mööndusteta toetusega. Üksnes nii saab 2020. aasta strateegia õnnestuda. Seda ei juhtu siis, kui valitsused on arglikud ja kui nõutakse, et keegi maksaks selle eest, milles Euroopa asjaomased partnerid ei suuda omavahel kokkuleppele jõuda.
Stéphane Le Foll
(FR) Lugupeetud juhataja, president Barroso ja ülemkogu eesistuja Van Rompuy! Kõigepealt tahaksin öelda, et 2020. aasta strateegia eesmärkidega on kõik nõus. Kuid Euroopa probleem seisneb praegu selles, et ta on väljumas tõsisest kriisist, mille tagajärjel on meie üldine majanduskasv väga väike või isegi negatiivne.
See nõuab poliitilist teadvustamist ja minu arvates on vaja täita kaks eesmärki. Esiteks on vaja teada, milline on meie poliitiline korraldus. Teil on oma ametikohtadel kaks peamist kohustust: julgustada majanduspoliitika kooskõlastamist, mis on väga oluline, ning seada eesmärgid ja luua vahendid nende eesmärkide saavutamiseks.
Sellega seostub minu jaoks teine tähtis, kuid samas ka küsitav eesmärk. Riikide poliitiliste eesmärkide saavutamiseks on vaja eelarvet. Praegu seisab Euroopa silmitsi dilemmaga: liikmesriikidel on märkimisväärsed eelarvepuudujäägid ja mida suuremad need on, seda vähem saavad nad panustada Euroopa ühisesse kassasse. Seetõttu on meil majanduskasvu elavdamiseks vähem võimalusi.
Kuidas probleemi lahendada? Selle küsimuse esitan ma teile. See sõltub kahest asjaolust. Esiteks, milliseid suuniseid te kaitsete liikmesriikidega eelarveväljavaateid arutades? Teiseks, kas te olete võimeline liikuma uuenduste poole, mis võimaldavad Euroopa Investeerimispangal ning Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupangal võtta suurema vastutuse ja - miks ka mitte? - lubada Euroopal võtta laenu, et rahastada seda vajadust, mis tulevikus tagab majanduskasvu.
Sylvie Goulard
(FR) Lugupeetud komisjoni president ja ülemkogu eesistuja! Lissaboni strateegia järel on meil nüüd 2020. aasta strateegia. Kas tegemist on lihtsalt nime muutmisega või suuna muutmisega? Küsin seda eelkõige president Barrosolt. Lugedes teie kõnet ülemkogu mitteametlikul kohtumisel ja kuulates teid täna õigusega rääkimas Euroopa Liidu vaeste arvust ja finantsmääruse täiustamise vajadusest, ütlesin endale, härra Barroso, kui kahju on sellest, et te ei ole viimaste aastate jooksul olnud komisjonile korralik president! Te oleksite võinud teha kõike, mida te täna meil teha soovitate. Täna te ütlete, et teid takistas kriis, kuid kriisi on lihtne süüdistada. Aga lõppude lõpuks võib iga patu andeks anda ja seega ärgem raisakem enam aega.
Seepärast pöördun ma lootusega Herman Van Rompuy poole ja tervitan teda kõigepealt südamlikumalt, kui üks parlamendiliige seda enne tegi. Ma ei räägi teistest. Just teile me loodame. See on veidi paradoksaalne, härra Van Rompuy, kuid me loodame, et teie taastate Euroopa ja algupärase Euroopa Ühenduse. Teie tulete riigist, kus teatakse, et sõna "ühendus” tähendab üldisi huve.
Kui te selle probleemi lahendate, võite arvestada parlamendi toetusega. Ma usun, et 2020. aasta strateegia puhul ei tohiks me lasta end sõnadel eksitada. Kui sõnadel on mingi tähendus, peame mõtlema eelkõige keskpikas perspektiivis, üldiselt ja natsionalismi ületades. Ma olen nõus sellega, mida ütles kolleeg Lamberts: praegu ei anna ülemkogu liikmed meile finantsjärelevalve valdkonnas suuri Euroopa väljavaateid. Nad hoiavad mõlemat jalga piduril.
Mina omalt poolt teen ettepaneku ühe eesmärgi kohta, mida te tegelikult oma ülemkogule esitatud dokumendis ka mainite. Selleks on majandus- ja rahaliit oma kõigis tahkudes ning eelarvete konsolideerimine ja loomulikult solidaarsuse tugevdamine. Lisaks tuleb ülemkogule meelde tuletada, et Kreeka probleemide põhjuseks on osaliselt kreeklased ise ja osaliselt solidaarsuse puudumine.
Reinhard Bütikofer
(DE) Lugupeetud juhataja! Lihtne on ilusaid eesmärke püstitada. Teeme seda kõik iga aasta alguses. Püstitame ilusaid eesmärke. Kuid kas need jäävad unistuseks, lihtsalt sõnadeks või saab neist tegevuskava, sõltub sellest, kas me leiame õiged vastused küsimustele, kes, mida, kuidas, kui palju ja millal peab tegema. Seda peame ELi 2020. aasta strateegia puhul nägema. Minu arvates tabas Joseph Daul arutelu alguses naelapea pihta. Küsimus on selles, kas me oleme valmis loobuma majanduspoliitika valdkonnas riikide suveräänsusest või saame pigem läbi liidu ühtekuuluvuseta, eurota ja selleta, mida oleme juba aastakümneid üles ehitanud. Just nii raske on see valik. Oleksin tahtnud kuulda ka mõningaid selgeid avaldusi Saksamaa Kristliku-Demokraatliku Liidu esindajalt, sest teatavasti on Saksamaal konservatiivid sageli seda arengut takistanud.
Lugupeetud juhataja, ülemkogu eesistuja, komisjoni president! Ma tahaksin, et lisaks Euroopa Ülemkogu eesistujale, kes ütleb rahuliku enesekindlusega, et ülemkogu tahab kõnealuses valdkonnas suunised koostada, võtaks ka komisjon ülesandeks teha koos parlamendiga Euroopa majanduse ühtset juhtimist käsitlevate suuniste loomisel aktiivselt ja energiliselt tööd. Sel moel ei juhiks Euroopa majandust üksnes Angela Merkel ja Nicolas Sarkozy, vaid tehtaks tõsine jõupingutus Euroopa juhtimiseks ühise majanduspoliitika alusel.
Charalampos Angourakis
(EL) Lugupeetud juhataja! Te kõik teate, et samal ajal kui meie arutame Euroopa Ülemkogu mitteametliku kohtumise tulemusi, streigib viimane kui üks Kreeka töötaja just nende meetmete ja just nende tulemuste vastu. Nad protestivad Euroopa Liidu enda ning poliitika vastu, mida ajavad vasak- ja paremtsentristlikud valitsused, kes võtavad ühehäälselt vastu lihtrahvast ja töötajaid kahjustavaid meetmeid üksnes selleks, et tagada monopolidele kasum.
Euroopa Liit, valitsused ja komisjon püüavad terroriseerida kogu Euroopa Liidu töötajaid, et suruda neid põlvili enne lihtrahvast kahjustavate meetmete vastuvõtmist. Kuid töötajad vastavad selles sõjas massistreikide, demonstratsioonide ja kogunemistega, mille kohta te ei lausunud sõnagi, president Barroso. Klassiteadlikud ametiühingud korraldavad demonstratsioone ja streike paljudes Euroopa Liidu liikmesriikides.
On vaid üks vastus, mille töötajad saavad anda kapitaliparteide loodud rindele, Euroopa ühesuunalisusele, ohustatud ametiühingute juhtidele ja valitsuse ulatuslikele rünnakutele palkade ja pensionide vastu: see on areng, milles lähtutakse nende huvidest.
Mario Borghezio
(IT) Lugupeetud juhataja, austatud kolleegid! Kreeka suhtes on näidatud üles vormilist solidaarsust, kuid selle tegelik eesmärk oli vaid kehtestada Euroopa Liidu liikmesriikide suhtes jäik kokkuhoiupoliitika.
Kokkuvõtval pressikonverentsil ütles Herman Van Rompuy selgelt, et eesmärk on luua teatud mõttes Euroopa Liidu diktatuur, mis muudab ülemkogu imperialistlikuks huntaks, kellel on liikmesriikide üle üha suurem võim.
Enne tippkohtumist saatis ta riigipeadele ja valitsusjuhtidele - ajalehes The Independent avaldatu kohaselt - kirja, mille ühes lisas kirjutas, et ülemkogu liikmed vastutavad oma riigi majandusstrateegia eest ja nad peaksid vastutama selle eest ka ELi tasandil. Olenemata sellest, kas nimetada seda poliitika koordineerimiseks või majanduse juhtimiseks, on vaid ülemkogu võimeline Euroopa strateegiat koostama ja alal hoidma. Ta lisas ka, et Euroopa Ülemkogu on väga eesmärgikindel, tahab kontrollida ja tegutseda liidrina, kuid loomulikult arutelude kaudu. Seepärast tegi ta ettepaneku, et ülemkogu kohtuks igal kuul.
Niisugused on Euroopa Liidu kujundajate imperialistlikud kavandid, mida tõstetakse esile ka komisjoni kuluaarides ringlevas projektis, kus nõutakse, et 80% ELi liikmesriikide võlast muudetaks Euroopa Liidu võlaks.
Viimastel päevadel algatatud majandusliku üliriigi kampaania ei tee protektoraati mitte üksnes Kreekast, vaid kõigist Euroopa Liidu 27 liikmesriigist.
Andreas Mölzer
(DE) Lugupeetud juhataja! EL on nüüd vastu võtnud Lissaboni-järgse strateegia, kus ta on hoolikalt hoidunud seadmast endale eesmärke, mille saavutamist tuleb tõendada. Keskkonnasäästlikule majandusele keskendumisest üksi ei piisa, et tagada Euroopa kui tootmiskeskuse konkurentsivõime. Minu arvates nõuab see lisaks hästi toimivale energiavarustusele ja infrastruktuurile ka koolitatud töötajaid, mitte järjest uute lainetena saabuvaid võõrtöötajaid, kes ujutavad tööturu üle odava tööjõuga.
Kui riikide tööturud on vaja muuta paindlikumaks, ei tohi see uute liikmesriikide jaoks kaasa tuua üleminekuperioode, mis kehtestatakse tagaukse kaudu. Kriisi ajal, mil üha rohkem inimesi jääb töötuks või peab elatist teenima osalise tööajaga töökohal või seal, kus makstakse üks euro päevas, ei ole ELil õige aeg tõugata uuesti tagant praegust halastamatut konkurentsi tööturul.
Euroopa Liit ei tohiks üldiselt oma võimu omavoliliselt kasutada. Ta ei tohi finantsabi andmist struktuuriliselt nõrkadele piirkondadele kohe lõpetada sellepärast, et reforme ei ole läbi viidud - isegi mitte ähvardamise eesmärgil. Me ei vaja kindlasti uut nõuandekomiteed, kes hindaks eesmärke, mis tõenäoliselt pannakse taas sahtlisse. Suurema tsentralismi asemel peame toetused viima tagasi riiklikule tasandile. Euroopa 2020. aasta strateegia ei tohi tekitada uut konkurentsimaratoni ja erastamisest tingitud väljarännet. Selle asemel tuleb tagada Euroopa kodanike jõukus.
ELil on nüüd võimalus kujundada endast kaitsevall üleilmastumise vastu. Tõenäoliselt on see tema ainus võimalus.
Mario Mauro
(IT) Lugupeetud juhataja, austatud kolleegid! Lugupeetud ülemkogu eesistuja, te ei pruugi olla väga tuntud, nagu ütles kolleeg Farage, kuid ma tean, et teie ideaalide juured on sügavalt Euroopa traditsioonides ja kultuuris. Seepärast ma imetlen ja austan teid.
Just sel põhjusel sooviksin kommenteerida teie väga ratsionaalset kõnet, tõmmates paralleeli jalgpallimaailmaga. Teie ettekujutus oma rollist näib mulle sarnanevat poolkaitsja, keskmängija omaga, kelle ülesanne on luua kord meeskonnas, mille jaoks võib pärast Lissaboni lepinguga muudetud eeskirju värava löömine ehk eesmärkide täitmine keerulisem olla.
Selle näite taustal usun, et Euroopa Parlament peab teistest mängijatest rohkem riskima. Vaid nii saab temast hea mängija, kes uutest eeskirjadest indu saades mängu pidevalt arendab ning tugevdab sellega meeskonna ründejõudu ja annab meie hüpoteetilistele keskmängijatele - Barroso komisjonile - soodsa võimaluse värav lüüa.
Mis juhtub siis, kui me ei järgi seda meetodit, mida ma kogu südamest toetan? Me jääksime kaitsepositsiooni ja lööksime oma väravasse. See aga on vastuolus meie kodanike huvidega.
Just sel põhjusel, lugupeetud ülemkogu eesistuja, palun teil toetada Euroopa Parlamendi uut juhtivat rolli ja mitte näha seda kui takistust, vaid kui võimalust. Me kõik peame kasutama ära ajaloolist võimalust, et mängida ajaloolist rolli, täita ajaloolist ülesannet, ja ma olen kindel, et just teie olete õige inimene meid juhtima.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) (Kõne algus ei ole tehnilistel põhjustel kättesaadav) ... Kui me räägime 2020. aasta strateegiast, ei mõtle me üksnes Lissaboni-järgsest strateegiast, vaid ka strateegiast, millega tunnistatakse Lissaboni strateegia ebaõnnestumist. Otse ja karmimalt öeldes räägimegi Lissaboni strateegia ebaõnnestumise tunnistamise strateegiast. Lissaboni strateegia eesmärk oli tagada majanduskasv ja jätkusuutlikkus, kuid strateegiat ei ole täidetud, sest sellega ei õnnestunud tagada jätkusuutlikkust finantsilises, keskkonnaalases ega sotsiaalses tähenduses.
Finantsilisest seisukohast lähtudes lõi Euroopa rahaliidu, kuid ta on väga kaugel majandusliidu loomisest ning isegi majanduspoliitika koordineerimisest ja fiskaalstiimulitest, mis peaksid rahaliiduga kaasnema.
Energiavaldkonnas on endiselt vaja välja töötada ühtne Euroopa poliitika. Kui lähtuda sotsiaalsest seisukohast, siis kogu Euroopa töölised, ametiühingud ja kõige ebasoodsamas olukorras olevad ühiskonnakihid väljendavad rahulolematust. Neile valmistab muret, kas see mudel, mis muutis meid paremaks, kui ta tegi meist eurooplased, on jätkusuutlik - seesama mudel, millega õnnestus tagada heaolu ja sotsiaalne ühtekuuluvus.
Pidades silmas ülemkogu 11. veebruari mitteametlikku kohtumist, tahaksin küsida, millisele kompromissile kavatsevad ülemkogu, komisjon ja kõik muud Euroopa Liidu institutsioonid jõuda, et tugevdada oma sotsiaalsest kokkuleppest kinnipidamise kohustust, mida mainis oma kõnes järgmise kuue kuu jooksul nõukogu eesistuja ametis olev Hispaania peaminister José Luis Rodríguez Zapatero.
See on sotsiaalne kokkulepe, millega võib kindlalt väita, et seekord võtab Euroopa kohustuseks tagada finantsiline ja keskkonnaalane jätkusuutlikkus ning säilitada sotsiaalmudel, mis muutis meid paremaks, kui see tegi meist eurooplased.
Jean Lambert
Lugupeetud juhataja! President Barroso rääkis enne kaugeleulatuva strateegia soovist. On tõsi, et ELi 2010. aasta strateegia mõningad osad on kaugeleulatuvad, kuid kindlasti ei ole seda kasvuhoonegaaside heitkoguste määr. See on haletsusväärne ega aita meil oma eesmärki saavutada. Peaksime 2020. aastaks vähendama heitkoguseid 40%. Loomulikult ei seisne küsimus ainult kliimas, vaid ka ressursside kättesaadavuses ja ressursikasutuse tõhususe suurendamises.
Näib, et strateegia sisaldab palju seda, mida oleme juba varem näinud. See kehtib ka majanduskasvu kohta, millest on üha enam saamas pigem eesmärk kui näitaja. Majanduskasv ei tohiks olla strateegia eesmärk. Me oleme ELis paljudes valdkondades üritanud eraldada majanduskasvu transpordist, energiakasutusest ja muust ning see on juba ammu eraldatud töökohtadest. Seega ärgem rääkigem, otsekui looks majanduskasv mingil moel töökohti.
Me ei tohiks püüda üksnes vähendada vaesust, vaid peaksime püüdma vähendada ebavõrdsust. On tõendatud, et see toob kasu. Lisaks peame tegema kindlaks, et finantseerimisasutused ei kahjusta meie püstitatavaid kaugeleulatuvaid eesmärke.
Othmar Karas
(DE) Lugupeetud ülemkogu eesistuja! Kõigepealt tahaksin tänada teid kirja eest, mille meile saatsite. Võin öelda, et toetan täielikult kirjas esitatud põhimõtteid, väärtusi ja suunda. Mul on hea meel, et avaldasite täna soovi kohtuda kord kuus, sest teie töö on tuua riigipead ja valitsusjuhid ning liikmesriigid Euroopasse tagasi. Lissaboni strateegia ei olnud iseenesest vale, kuid meetodid olid valed ning liikmesriikides puudus poliitiline tahe eesmärke ellu viia. Teie töö on koordineerida liikmesriike valdkondades, kus Euroopa Komisjonil ja liidul puudub pädevus.
Ütlesite väga selgelt, et turust ei piisa. Tõepoolest, me tahame sotsiaalset turumajandust. Rahaliidust ei piisa. Me vajame poliitilist liitu. Meie esimene proovikivi on 2011. aasta eelarve, mis peab põhinema juba Euroopa 2020. aasta strateegial. Euroopa 2020. aasta strateegia ei ole eesmärk. See on vahend, millega tahame teha seda, mida on vaja finants- ja majanduskriisile reageerimiseks. Peame eelarve-, maksu-, majandus-, teadus- ja hariduspoliitikat rohkem koordineerima, sest me ei saa parandada oma konkurentsivõimet üksnes majanduslike eesmärkidega. Seepärast peavad liikmesriigid rakendama Euroopa väikeettevõtlusalgatust "Small Business Act”. Meie moto peaks olema "Kõigepealt mõtle väikeettevõtetele”, sest nii on võimalik luua piirkondadesse töökohti.
Mul on kolm soovi. President Barroso, me peame uurima kõigi komisjoni meetmete mõju reaalmajandusele, mitte üksnes pangandussektorile. Peame vaatama läbi oma rahanduse, võttes arvesse ka demograafilisi muutusi ning sotsiaalkindlustus- ja pensionisüsteeme. Vajame ka ühist paketti, mis hõlmab koordineerimist, ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust, kriisist väljumise strateegiat ja Euroopa 2020. aasta strateegiat, nii et need ei oleks üksteisega vastuolus.
Alejandro Cercas
(ES) Lugupeetud eesistuja Van Rompuy ja president Barroso! Mulle tõesti meeldib see muusika, mida ma täna kuulsin. Loodan, et sõnad on samad ka järgmisel nädalal, sest nagu me kõik aru saime - ka teie -, tähendaks see, et me võime endale püstitada eesmärgid ja ka peame seda tegema ning me võime valida oma tuleviku.
See tähendaks, et puudub majanduslik determinism, et meie poliitika, kodanikud ja meie tulevik on meie kätes. See tähendaks, et majandus seab meile piiranguid ja annab vahendeid, kuid eesmärgid püstitame ise. Pigem peaks majandus teenima ühiskonda, mitte vastupidi.
Nagu täna pärastlõunal siin välja on öeldud, tähendaks see, et me vajame pikaajalist, mitte üksnes lühiajalist strateegiat. Minu arvates on see minevikult saadud õppetund. Meil on olnud märkimisväärne majanduskasv, kuid see põhines spekulatsioonidel, milles ei võetud arvesse õigust, ausust, keskkonda, tulevikku ega tulevasi põlvkondi.
Seepärast loodan ma väga, ülemkogu eesistuja, et järgmisel nädalal on meil dokumendid, mis sisaldavad kaugeleulatuvat tegevuskava, milles rõhutatakse jätkusuutlikkust ning mis ühendab majanduslikud, sotsiaalsed ja keskkonnaalased küsimused, sest need sõltuvad üksteisest.
Tahaksin öelda veel mõne sõna tegevuskava sotsiaalse mõõtme kohta. Just selles avalduvad kodanike nõuded, unistused ja hirmud, tööturul olevate või sellest välja jäänute unistused ja hirmud, reaalmajanduse üle kontrolli haaranud ja selle hävitanud finantsturgude ülbuse ohvrite unistused ja hirmud.
Seal peitub lootus, et me teeme sellele lõpu, et suuname oma poliitika täieliku tööhõive ning kvaliteetsete ja kõiki kaasavate töökohtade saavutamisele ning et lõpuks muudame Euroopa eesmärgiks tippsaavutused, mitte võitluse sotsiaalsete normide vähendamise nimel.
Sven Giegold
(DE) Lugupeetud juhataja, president Barroso, ülemkogu eesistuja Van Rompuy! Euroopa majanduse kriis on nii sügav, et vajame selles olukorras väga konkreetseid ettepanekuid, mis järgiksid täna mitmete sõnavõtjate väljapakutud suunda. Euroopa Parlament on nõudnud korduvalt ja mitmel moel Euroopa majanduse juhtimist.
Tehke ettepanek, kuidas oleks võimalik hajutada suurte võlgadega seotud riske nii, et Kreekat ja teisi riike ei rõhuks kõrged intressimäärad. Tehke ettepanek - mida nõudis eile ka majandus- ja rahanduskomisjon -, kuidas tasakaalustamatusega toime tulla. Ei tuleks mitte üksnes karistada eelarvepuudujäägiga riike, muudatusi peavad tegema ka teised. Reformid tuleb ellu viia ka eelarveülejäägiga riikides. Meil on vaja Euroopa tasandil sõltumatut statistikat ja me peame võtma tõhusaid meetmeid, et vältida võistlemist madalate maksude pärast. Niisugused ettepanekud tehti parlamendis. Nüüd sõltub teist, kas neid hakatakse lõpuks arutama.
Jean-Pierre Audy
(FR) Lugupeetud ülemkogu eesistuja, minister, president Barroso, austatud kolleegid! Euroopa Ülemkogu eesistuja, lõpuks olete koos meiega. Tere tulemast! Kuid oma kõnet alustades väljendan ma suurt pettumust selle pärast, et oma esimese poliitilise sammuna pärast ametisse astumist 1. detsembril ei tulnud ega tutvustanud te end Euroopa rahva esindajatele.
Te olete poliitik, härra Van Rompuy, nagu meiegi, ja poliitika ei saa eksisteerida demokraatiata. Demokraatlik õppetund, mis saadi Prantsusmaa ja Hollandi 2005. aasta rahvahääletusest ja paljude teiste riikide elanikelt, kelle käest arvamust küsiti, näitas, et kodanikud ei ole Euroopa vastu, kuid neil on tunne, et Euroopat ehitatakse üles ilma nendeta ja mõnikord nende vastu.
Tänu Angela Merkelile, kes oli teie kohal 2007. aastal, ja Nicolas Sarkozyle, kes oli just valitud Prantsuse Vabariigi presidendiks, asetati kodanikud taas Euroopa integratsiooni keskmesse. Seda tehti Lissaboni lepinguga, millega loodi teie nüüdne kõrge ametikoht.
Lugupeetud eesistuja, te peate mõistma, et midagi ei saa teha ilma kodanike ja nende esindajateta, nagu ka Euroopa Parlament peab mõistma, et midagi ei saa teha liikmesriikideta ning seega riigipeade ja valitsusjuhtideta.
Selgitagem täpsemalt. Euroopa elanikud kannatavad, sest nad ei mõista enam nende ümber toimuvat tohutut üldist segadust. Teie ülesanne on anda sellele mõte, seada kurss, veenda Euroopa Ülemkogu, et Euroopa ei ole probleem, vaid lahendus. Euroopa ei sea hädaohtu, vaid kaitseb. Euroopa ei kannata, vaid tegutseb.
Milline on teie arusaam maailmast ja Euroopa Liidu kohast selles? Kas te võiksite meile öelda, milline osa on teie Euroopa strateegias valitsustevahelistel suhetel, pidades silmas eelkõige majanduse juhtimist, mida meil ei ole, ning Euroopa välisteenistuse loomist?
Lugupeetud eesistuja! Euroopa Liit kõnnib kahel jalal: liikmesriigid ja valitsused ning rahvas. Me soovime juhti, ja see olete teie. Lisaks ei tohiks te olla kõrvalistmel, vaid juhikohal. Euroopa Liidu tulevik sõltub teie suutlikkusest juhtida liikmesriike poliitilise liidu poole. Austatud eesistuja, tänan teid siia tulemast. Te olete suurepäraste võimetega inimene. Ärge kartke rahvast ja nende esindajaid, armastage neid ja nemad armastavad teid vastu.
Sergio Gaetano Cofferati
(IT) Lugupeetud juhataja, austatud kolleegid! Vahestrateegia määratlemisel peab liit arvestama majanduskriisi mõjuga, mille tõttu kannatavad praegu nii Euroopa kui ka teised maailma osad. Loomulikult peab arvesse võtma ka puudusi, millest olid tingitud eelmise, 2000. aasta Lissaboni strateegia tagasihoidlikud tulemused.
Kriis annab meile konkreetseid vihjeid arengu ja täieliku tööhõive saavutamise kohta, kui me tahame seda minu hinnangul vajalikku eesmärki oma tegevuskavasse lisada.
Esiteks on vaja reguleerimisvahendeid ning pankade ja finantssüsteemi järelevalvet, et ei tekiks taas negatiivseid tingimusi, mis meid praegu tõsiselt karistavad.
Teiseks peame investeerima palju uuendustegevusse, teadusuuringutesse ja koolitusse, eriti kui tahame liikuda keskkonnasäästliku majanduse poole. Et ulatuslik investeerimine oleks võimalik, peab Euroopa varustama end siiski eurovõlakirjadega ning looma preemiate ja trahvide süsteemi, mis võimaldab tal saavutada oma majanduslikud eesmärgid. Need olid Lissaboni esimese strateegia peamised puudused.
Peame kehtestama nii maksustamise kui ka tasustamise suhtes ühtse ümberjaotuspoliitika. Lisaks on majandusharude jaoks vaja koordineeritud tööstuspoliitikat, et kaitsta Euroopa ajaloolist tootmisstruktuuri. Meil on vaja ka ümber kujundada ja taas algatada sotsiaalne arutelu, mis soodustab ühtekuuluvust ja leevendab pikaajalist töötust, millega me peame lõpparve tegema.
Pilar del Castillo Vera
(ES) Lugupeetud juhataja, ülemkogu eesistuja Van Rompuy, president Barroso, kes ei ole küll siin, kuid kelle poole ma samuti pöördun. On tõsi, et teid on väga meeldiv koos näha. Minu arvates on selle põhjus suuna võtmine ja tähelepanu keskendamine sellele, mis peaks olema järgmise kümne aasta jooksul ühise strateegia alus. Leian, et see on väga oluline.
Minu jaoks on selles ettepanekus, mida me oleme kirjalikuna näinud, ja ka teie sõnades kõige huvitavam see, et on vaja seada vaid üksikud eesmärgid. On vaja vaid tähtsamaid eesmärke, mis peavad olema käegakatsutavad. Peame olema võimelised neid mõõtma ja neid tuleb pidevalt hinnata, et näha, kas me teeme edusamme või mitte.
Minu arvates on see kõige tähtsam ja suur muudatus Lissaboni strateegiaga võrreldes.
Juhin tähelepanu ühele eesmärgile - see on siseturg. Euroopa siseturg kavandati rohkem kui 20 aastat tagasi. Kakskümmend aastat hiljem on meil veel pikk tee käia, et jõuda tõelise Euroopa siseturuni enamikus majandusvaldkondades. Mõnel juhul on see tingitud väga uutest sektoritest - nii on näiteks digitaalturuga -, kuid mõnel juhul on tegemist killustatuse ja tõketega. Me jätame Euroopa majanduse ilma ulatuslikust raamistikust, mida sellel on tarvis, et suuta välja arendada vajalik konkurentsivõime, mis toob kaasa majanduskasvu ja siis omakorda tööhõive.
Eesistuja Van Rompuy, president Barroso, meil on vaja suurt poliitilist tõuget. Vanaviisi ei saa enam jätkata. Meil on vaja tugevat juhtimist ja teil on suur vastutus. Te võite eesmärkide täitmisel arvestada minu täieliku toetusega.
Udo Bullmann
(DE) Lugupeetud juhataja, Euroopa Ülemkogu eesistuja, volinik, austatud kolleegid! Tahaksin peatuda lühidalt kahel punktil. Esiteks, kas meil on juba olemas edu tõotav Euroopa 2020. aasta strateegia? Ei, veel mitte. Ütlen teile, miks. Kui komisjon ja liikmesriigid ütlevad, et kõigepealt viiakse läbi kiire eelarvete konsolideerimine ja seejärel tegeldakse majanduse ja tööhõivega, on tegemist valearvestusega. Kui te meid ei usu, lugege Rahvusvahelise Valuutafondi eilset avaldust. Erasektori nõudlus ei taastu veel kaugeltki. Meile valmistavad muret avaliku sektori investeeringud. Kui te ei järgi terviklikku strateegiat, mille keskmes on tööhõivealased eesmärgid, ei ole meil võimalik kriisiga toime tulla.
Teiseks, kas me oleme leidnud lahenduse kõige tugevama surve all olevate riikide võlakriisile? Ei, veel mitte. Vigu on teinud rohkem kui üks riik. Aga kui te olete hoolikalt andmeid uurinud ja analüütikuid kuulanud, siis teate, et vähemalt pool Kreeka lisakulutustest on spekuleerijate süü. Neid spekuleerijaid - riskifonde - ei soovinud komisjon viis aastat reguleerida. Nüüd seda lõpuks tehakse, kuid mida see tegelikult praktikas tähendab? Meil on nende riikide aitamiseks vaja Euroopa valuutafondi. Me ei pea suutma pakkuda mõistlike intressimääradega krediiti mitte üksnes väljaspool euroala, vaid vastavatel tingimustel ka selle sees. Peame looma kriisi lahendamiseks Euroopa poliitika ja peame seda tegema kohe.
Enikő Győri
(HU) Austatud kolleegid! Eesistujakolmiku liikme ja Ungarist pärit parlamendiliikmena jälgin suure lugupidamisega ülemkogu eesistuja Van Rompuy tegevust tema kindlal pühendumisel Euroopale ning usku, millega ta uued ülesanded vastu võttis. Praegu on täiesti õige aeg määrata kindlaks, milline on Euroopa Ülemkogu eesistuja töö. Olen veendunud, et Euroopa vajab kriisikrampides tugevat kätt ja tüürimeest. Et vältida eelmise, Lissaboni strateegia ebaõnnestumist, on vaja tagada usaldus uue programmi vastu. Ütlen seda kui endisest kommunistlikust riigist pärit parlamendiliige. Selles Euroopa nurgas tuntakse - ilmselt mõistetavalt - loomulikku vastumeelsust ülespuhutud pikaajaliste kavade suhtes.
Mul on üks institutsioone puudutav ja üks sisuline märkus. Mis puudutab institutsioonilist küsimust, siis peame otsustama, kellele strateegia on mõeldud. Kui see on mõeldud ELi liidritele, siis on seni tehtu asjakohane ja ka tihe ajakava on hea. Kui me aga leiame, et strateegia on siiski mõeldud ELi kodanikele, keda me tahame enda poolele võita ning kellega soovime koostööd teha tugevama ja konkurentsivõimelisema liidu loomisel, mis annab kodanikele senisest suuremat kasu, ja mitte tegutseda nende vastu, siis peame jätkama kooskõlas Lissaboni lepinguga ning kaasama ausalt Euroopa Parlamendi ja lisaks ka liikmesriikide parlamendid. Tänane arutelu ei asenda Euroopa Parlamendi tavapärast teemakäsitlust, millega kaasneb raportööri avaldus, ega mõttevahetust parlamendikomisjonides ja fraktsioonides.
Mis puudutab sisulist märkust, siis tuleb kõige olulisemaks eesmärgiks seada töökohtade loomine. See peab olema kõigi uute strateegiate lähtepunkt. Kuidas seda saavutada? Selle kohta teame praegu väga vähe. Teame palju väiksemate prioriteetide, kitsaskohtade kindlakstegemise ja majanduspoliitika tugevama koordineerimise kohta. See kõik on hea, kuid võtke palun arvesse, et esiteks ei tohiks me jätta kõrvale asju, mis on hästi toiminud. Senine ühenduse poliitika on ELi tugevdanud ja lisaks on asutamislepingutega vastuolus, kui vaadatakse mööda ühtekuuluvus- ja põllumajanduspoliitikast, mis teenivad ELi kodanike huve. Teiseks peab uus strateegia arvestama kõigi piirkondade, mitte üksnes teatud ettevõtete või riikide huvidega. Ühtekuuluvuse abil suureneb ka ELi konkurentsivõime. Kolmandaks tuleb strateegiat riikidega kohandada. See muudab strateegia usaldusväärseks.
Anni Podimata
(EL) Lugupeetud juhataja! Tänane arutelu 2020. aasta strateegia üle on olnud väga huvitav, kuid me kõik teame väga hästi, et Euroopa Ülemkogu 11. veebruari mitteametlikul kohtumisel domineeris nn Kreeka küsimus. Teame ka, et mitteametlik kohtumine tipnes riigipeade ja valitsusjuhtide avaldusega, milles väljendati poliitilist toetust Kreekale ja valmisolekut võtta meetmeid euro stabiliseerimiseks. Rõhutati, et Kreeka ei ole Euroopa Liidult rahalist toetust taotlenud.
Tahaksin kasutada võimalust ja tuletada Euroopa Parlamendile meelde, et Kreeka valitsus ja Kreeka peaminister on korduvalt rõhutanud, et Kreeka ei palu raha. Ta ei palu, et Saksamaa, Austria, Rootsi või mõne muu Euroopa riigi maksumaksjad tasuksid tema võlad. Ta tegeleb nendega ise ja seab piirangud oma jõupingutustega, mis põhinevad juba väljakuulutatud meetmetel.
Kreekast rääkides, kolleeg Verhofstadt, pole õige öelda, et Kreeka on väitnud, nagu ta oleks esitanud kogu teabe Goldman Sachsi võlakirja kohta. Ta ütles, et ta teeb seda viivitamata. Ma ei näe siin ka Euroopa Komisjoni presidenti. Tahaksin väljendada oma nõutust. Miks küsiti ainult Kreeka ametiasutustelt ja Kreekalt selgitusi selle kohta, mida on kümne aasta jooksul, 1998. aastast 2008. aastani laialdaselt teinud mitmed euroala liikmesriigid, nagu viimasel ajal mitmetes välisajakirjanduse artiklites on avaldatud?
Kreeka ei palu raha. Ta palub midagi muud - midagi, mis peaks olema enesestmõistetav, mitte üksnes Kreeka kuulumise pärast euroalasse, vaid ka üldiselt tema kuulumise pärast Euroopa Liitu. Ta palub poliitilist tuge, solidaarsust ning lihtsat ja ausat usaldust - mitte üksnes sõnades väljendatud tuge, vaid sellist tuge, millel on sisu ja kaal ning mida ei kaotata ega vähendata niipea, kui me ei ole enam suletud uste taga.
Kreeka palub oma partneritelt, et nad ei teeks ega ütleks midagi, mis õhutab spekulatsioone, ning lõpetaksid kahtlemise, kas Kreeka on võimeline väljakuulutatud meetmetega tulemusi saavutama. Lõppkokkuvõttes õõnestaks see riigi pingutusi.
Me ei tohi pead liiva alla peita. Me kõik teame, et Kreeka kaudu seavad spekuleerijad sihiks euroala ja euro. Seega lubage meil võtta kõik vajalikud meetmed euroala ja euro kaitsmiseks.
(Aplaus)
Paolo De Castro
(IT) Lugupeetud juhataja, austatud kolleegid! Pean väljendama siirast kahetsust ning seda kogu põllumajanduse ja maaelu arengu komisjoni nimel, mida mul on au juhtida. Ma väljendan kahetsust selle pärast, et 2020. aasta strateegias ei ole kordagi viidatud põllumajandus- ja toiduainesektorile.
On absurdne, et komisjoni järgmiseks kümneks aastaks kavandatud strateegia ei hõlma keskseid probleeme, mis on seotud toiduohutuse ja majanduskasvuga ning töökohtade säilitamisega maapiirkondades.
Lugupeetud juhataja! Kuidas on võimalik kavandada keskkonnahoidlikku ja jätkusuutlikku Euroopat, kui ei võeta arvesse, et 45% kogu Euroopa territooriumist haldavad põllumajandusettevõtjad? Kuidas on võimalik mitte arvesse võtta ligikaudu 30 miljonit inimest, kes sellel territooriumil töötavad? Neid töötajaid tuleb kaitsta. Enne uutele töökohtadele keskendumist peame kaitsma olemasolevaid.
Tahaksin meelde tuletada, et põllumajandus pakub suurt hulka väga olulisi teenuseid, mis on muu hulgas seotud toidu, bioloogilise mitmekesisuse, maastiku ja keskkonnaga. Seda kõike tehakse maapiirkondade sotsiaal- ja majanduselu toetamiseks.
Ka eesistujariik Hispaania rõhutas tugevalt vajadust jõulise ühise põllumajanduspoliitika järele. Seepärast olen ma selle väga tõsise väljajätmise pärast mures ja loodan, et Euroopa Parlament suudab probleemi lahendada.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Lugupeetud juhataja! Praegu on tiigriaasta ja Hiina on majanduslik tiiger.
India on hetkel hiiglaslik ehitusplats ja ma leian, et India areng avaldab Euroopale tohutut mõju. Just sellepärast vajame uut rütmi, uut algust, mida sümboliseerib ELi 2020. aasta strateegia. Vajame ühist majanduspoliitikat, mõistlikku maksupoliitikat ja julgust tunnistada oma struktuurilisi puudusi, mis on seotud teadusuuringute ja tootearendusega. Neid probleeme on siin väga hästi esile tõstetud.
Mul on kaks küsimust. Kuidas me kontrollime tulevikus stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamist Kreeka tragöödia ja sellest saadud õppetunni valguses? Teine küsimus on järgmine: millist piitsa ja präänikut me kasutame, et ELi 2020. aasta strateegia oleks edukam kui Lissaboni fiasko, mille põhjuseks oli asjaolu, et liikmesriigid ei hoolinud sellest üldse?
Marian-Jean Marinescu
(RO) Lugupeetud juhataja! Austatud ülemkogu eesistuja, mul on hea meel, et te olete täna koos meiega. Ma ei saa aru, miks ülemkogu üritab teha otsust nii rutakalt, Euroopa Parlamendiga tõsiselt nõu pidamata. Me vajame 2020. aasta strateegiat sellepärast, et Lissaboni strateegia ei osutunud tõhusaks. Kuid ringlevad dokumendid on üldsõnalised ega esita selgeid mõtteid tulevaste probleemide kohta.
Üks näide on sotsiaalne aspekt. Euroopa peamised sotsiaalprobleemid on järjest suurem rahvastiku vananemine ja suurepäraste kutseoskustega töötajate puudumine.
Niisuguses olukorras on SKPst vähem kui 2% eraldamine teadus- ja arendustegevuseks ning uuendusteks esimene viga, mis tuleb kiiresti parandada. Teadus- ja arendustegevus võiks põhineda era- ja avaliku sektori partnerlusel ning ettevõtjate julgustamisel investeerima teaduslaboritesse ja uuringuinstituutidesse, et vähendada ajude väljavoolu Ameerika Ühendriikidesse või Jaapanisse.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Püüan teha lühidalt, et ajast kinni pidada. Ma olen pettunud, et komisjoni president ei ole enam siin, kuid usun, et inimene, kes siin istub, vastutab rahvusvahelise koostöö eest.
Et tegemist on olulise sammuga 2020. aasta strateegia edu poole, siis tahaksin rääkida eelkõige sellest, kui oluline on, et ELi eri institutsioonid lõpetaksid üksteisega võistlemise. Samuti peaksime tegema tõsist koostööd seoses vahenditega, ilma milleta on 2020. aasta strateegia eesmärke võimatu saavutada.
Seepärast on väga tähtis muuta riiklik egoism riiklikuks vastutuseks ja ka Euroopa tasandi vastutuseks. Kui me ei tegele sotsiaal- ja maksupoliitika ühtlustamisega võimalikult kiiresti, ei suudeta saavutada majanduspoliitika ega meie ühise Euroopa majanduse eemärke, mis muudaksid meid üleilmastunud maailmas tõeliselt konkurentsivõimeliseks piirkonnaks.
Andrew Duff
Lugupeetud juhataja! Olen ülemkogu eesistujale Herman Van Rompuyle väga tänulik tema töö kirjeldamise eest, kuid ma ei saa päriselt aru, miks ta keeldub vastamast minu parlamendis esitatud küsimusele. Tahaksin paluda tal kaaluda uuesti oma seisukohta parlamendi esitatud küsimuste suhtes.
Tahaksin ka vabandada ülemkogu eesistuja Van Rompuy ees Nigel Farage'i lugupidamatu esinemise pärast. Luban, et ülekaalukas osa Euroopa Parlamendi Briti liikmetest kohtleb eesistujat suure austusega.
Georgios Papanikolaou
(EL) Lugupeetud juhataja! Kogu Euroopa - ja mitte ainult Euroopa - on pööranud viimasel ajal oma pilgu Kreekale, nagu mitmed kõnelejad juba ütlesid.
Üleilmse majanduskriisi taustal ei ole Kreeka muidugi ainus tõsistes majandusraskustes riik. Nagu me kõik teame, on ka teisi.
Oleme tunnistajaks enneolematule spekuleerivale rünnakule, mis - mul on kahju öelda - on viimasel ajal muutunud mõnes meediakanalis kõige hullemaks mustamiseks.
Olgu sellega, kuidas on, kuid te kõik võite olla kindlad, et Kreeka ei ole pankrotis, Kreeka ei ole kokku varisemas. Lisaks ei ole meie riik kunagi palunud rahalist toetust. Me oleme palunud ja palume poliitilist toetust. Me oleme palunud ja palume tõelist solidaarsust teistelt liikmesriikidelt Euroopa rahaliidu raames, sest lõppkokkuvõttes on kaalul just see.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Aasta alguses oli töötuse määr 10% ning eelarvepuudujääk on kasvanud paljudes liikmesriikides. Euroopa kodanikud ootavad praegustele olulistele probleemidele - demograafilistele muutustele, kliimamuutusele ning majandus- ja finantskriisile - viivitamatuid lahendusi.
Euroopa Liit peab investeerima esmajoones töökohtade loomisse ja säilitamisse, haridusse, tervishoidu, põllumajandusse ning transpordi- ja energiainfrastruktuuri. Euroopa Liit vajab jätkusuutlikku energiastrateegiat ning ajakohast, turvalist ja tõhusat transpordiinfrastruktuuri. Peame investeerima energiatõhususe meetmetesse, mis toovad kasu nii elamumajandusele kui ka tööstusettevõtete ajakohastamisele ja võimaldavad meil luua aastaks 2020 üle kahe miljoni uue töökoha.
Lisaks tähendab saasteainete heitkoguste vähendamine kogu Euroopa Liidu tööstusettevõtete ajakohastamist ja väldib Euroopa tööstuse kolmandatesse riikidesse ümberpaigutumist. Viimane, kuid mitte vähem tähtis on vajadus reformida rahvastiku vananemise ja sündimuse vähenemise tõttu sotsiaalsüsteeme, et igale Euroopa Liidu kodanikule oleksid tagatud inimväärsed elutingimused.
Maroš Šefčovič
komisjoni liige. - Lugupeetud juhataja, austatud Euroopa Parlamendi liikmed! Istung kestis veidi kauem, kui ette nähtud, ja komisjoni president pidi oma kohustuste tõttu lahkuma, kuid mul on au vastata küsimustele president Barroso ja komisjoni nimel.
Tahaksin esmalt kõiki teid tänada kaasahaarava arutelu, paljude huvitavate ideede ning entusiasmi ja toetuse eest, mida te ELi 2020. aasta strateegia vastu üles näitate. Teie toetuseta ei saa ELi 2020. aasta strateegia olla edukas. Võin kinnitada, et komisjon on väga otsusekindel. ELi 2020. aasta strateegia keskmesse asetatakse kodanikud, tööhõive ja vaesuse vähendamine. Samuti võin kinnitada, et oleme Lissaboni strateegiast õppinud ning keskendume seetõttu väiksemale hulgale eesmärkidele ja parandame kindlasti juhtimist.
Strateegia vastu üles näidatud suur huvi julgustab komisjoni väga ja me loodame Euroopa Parlamendi tugevale toetusele. Meid julgustab väga ka asjade kiire käik Euroopa Ülemkogus, kus on väga selgelt näha praeguse õhkkonna suurt erinevust sellest, mis valitses viis aastat tagasi, mil me arutasime Lissaboni strateegia omadusi.
Kuid me peame tegema rohkem. Peame võitma strateegiale kohalikul ja piirkondlikul tasandil toetuse. Kõige tähtsam on, et me peame võitma inimeste toetuse. Peame hoolitsema selle eest, et nad ei näeks seda kui järjekordset halduslikku ülesannet, vaid kui meetodit, mille abil parandada elu Euroopas ning liikmesriikides ja piirkondades. Austatud parlamendiliikmed, tahaksin paluda teilt abi selle ülesande täitmiseks. Lõpetagem institutsioonidevaheline võistlemine, tehkem koostööd, keskendugem esmatähtsatele eesmärkidele ja saavutagem konkreetseid tulemusi.
Tahaksime ELi 2020. aasta strateegiaga luua kolme omavahel seotud samba süsteemi, mis põhineb arukal, keskkonnasäästlikumal ja kaasaval majandusel. Tahaksime nende sammaste najal luua paindlikud algatused, mille eesmärk oleks tegelda kitsaskohtade ehk probleemidega, mis aeglustavad Euroopa majandust ja takistavad sellel kogu oma potentsiaali kasutada. Tahaksime keskenduda rohkem haridusele ja koolitusele, et Euroopa tööjõud säilitaks konkurentsieelise, mida Euroopa väärib. Me tagame ELi 2020. aasta strateegia seotuse stabiilsuse ja kasvu paktiga, sest eelarve kindel seis on majandusliku stabiilsuse eeldus.
Rääkisime täna palju Kreekast. Ma tahaksin kinnitada üksmeelele jõudmist selles, et euroala liikmesriigid võtavad vajaduse korral euroala finantsstabiilsuse säilitamiseks otsusekindlaid ja kooskõlastatud meetmeid. Komisjon teeb Kreekaga tihedat koostööd ja kontrollib soovituste elluviimist. Praegu on Ateenas komisjoni ja Euroopa Keskpanga juhitav missioon, mis saab tehnilist tuge IMFilt, et hinnata vajadust võtta Kreekas lisameetmeid.
Ütlen selgelt, et meil on vahendid euroala finantsstabiilsuse säilitamiseks, kui neid on vaja. See hõlmab eelkõige euroala liikmeid, komisjoni ja Euroopa Keskpanka. Me oleme valmis looma tegevuse kooskõlastamiseks Euroopa raamistiku. Kuid selle protsessi igas etapis peab olema võimalik võtta vajalik suund. Praegu peab Kreeka reformidega kiirustama ja looma vajalikud meetmed. Usun, et oleme valmis julgelt tegutsema nii seoses ELi 2020. aasta strateegia kui ka Kreeka olukorraga.
Herman Van Rompuy
Lugupeetud juhataja, austatud parlamendiliikmed! Mul on hea meel tänase arutelu üle ja selle üle, et võtsin vastu teie kutse tulla siia 2020. aasta strateegia protsessi hakul, sest arutelu alles algas. Meil toimus arutelu alles hiljuti, 11. veebruaril. Märtsi lõpus toimub kevadine Euroopa Ülemkogu kohtumine ning juuni lõpus viime 2020. aasta strateegia või tööhõive ja majanduskasvu strateegia kavandamise lõpule. Seetõttu on meil üpris palju aega arvamuste vahetamiseks ja meetmete suuna lõplikuks kindlaksmääramiseks.
Seepärast rõõmustab mind see euroopalik lennukus ja mõtteväledus, mida ma täna pärastlõunal siin nägin. Oli üks sõnavõtt, mis ei ärata minus muud kui põlgust, kuid ma ei hakka seda pikemalt kommenteerima.
Mis puudutab majandusstrateegiat, siis eristaksin kolme perioodi. Esimene periood praegu veel kestab - see on finantskriis ja selle tagajärjed. Lubage mul end väljendada erinevalt sellest, mida ma täna pärastlõunal kogu arutelu jooksul kuulsin. Ma selgitan. Tahaksin end väljendada nii, et see kajastaks ka Euroopa Liidu positiivseid külgi, sest nii üllatav, kui see ka ei ole, on viimasel ajal juhtunud ka häid asju. Me oleme teinud järeldusi ja õppinud 1930. aastate kriisist. Nüüd oleme suurest kriisist ühe aasta võrra edasi liikunud ja tegelikult oleme saavutanud 2010. aastal taas enamikus riikides positiivse kasvu. Seda 1930. aastatel ei juhtunud. Kriis kestis tegelikult kümnendi lõpuni.
Miks me oleme praegu saavutanud positiivse kasvu? Sest oleme võtnud meetmeid. Oleme võtnud meetmeid, et päästa finantseerimisasutused - mitte sellepärast, et need meile väga meeldiksid, vaid sellepärast, et ilma nendeta ei ole ka majandust. Oleme juhtinud arukalt rahapoliitikat. Oleme süstinud majandusse likviidsust, mida 70 aastat tagasi ei tehtud. Vähemalt 16 riigiga oleme loonud kõigist probleemidest hoolimata rahalise stabiilsuse ala. 1930. aastatel toimus konkurentsist tingitud devalveerimine. Praegu seda ei toimu. Oleme viinud ellu riskantset eelarvepoliitikat, kasutades eelarvepuudujääke majanduse stimuleerimiseks. Me ei teinud seda, mida tehti 1930. aastatel, nimelt me ei taastanud võimalikult kiiresti eelarve tasakaalu. Nii kaitsesime oma siseturgu. See ei ole täiuslik, me peame seda parandama ja härra Monti esitab meile selle kohta mõned konkreetsed ettepanekud. Me ei ole siiski laskunud 1930. aastate protektsionismi. Seega oleme äsjasest suurest kriisist mõningal määral õppust võtnud.
Läheksin isegi sammu kaugemale. Just tänu Euroopa Liidule sündis G 20. Meie algatusel loodi see üleilmse juhtimise alge. Esimest korda on nii uued kui ka vanad suured jõud tulnud kokku, et kriisiga võidelda. Kuigi seda ei tehta täiuslikult, jätkame siiski selles vallas tööd. Seega ei tohiks Euroopat ja Euroopa Liitu panna alati kaitsepositsiooni. Oleme saavutanud ka mõningaid väga rõõmustavaid tulemusi.
Nüüd peame selle niinimetatud väljumisstrateegia seljataha jätma. Peame leidma tasakaalu eelarvestiimulite liiga kiire hülgamise ja keskpikas perspektiivis eelarve tasakaalu juurde tagasipöördumise vahel, mida on kindlasti vaja meie pensionisüsteemi, sotsiaalkindlustussüsteemi ja tervishoiusüsteemi rahastamiseks. Seega peame leidma keerulise tasakaalu. Stabiilsuse ja kasvu pakt annab meile selleks vahendid, sest see ei nõua kohest eelarve tasakaalu saavutamist. See nõuab astmelist lähenemist, mille kohaselt me saavutaksime kõigepealt 3% taseme ja seejärel keskpikas perspektiivis eelarve tasakaalu. Minu arvates oleme viinud ellu arukat poliitikat ja me jätkame seda.
Me teame, millised on Lissaboni strateegia puudused, kuid me ei tohiks unustada ka seda, et finants- ja majanduskriis paiskas Lissaboni tegevuskava rakendamise täiesti segi. On muidugi olnud tegematajätmisi, kuid ma ei hakka neid üles lugema, need on kõigile teada. Ütlen siiski, et me vajame mõningaid ulatuslikke ja tähtsaid reforme. Need tähtsad Euroopa ja riigi tasandil tehtavad reformid nõuavad eelarvega seotud valikuid. Me ei taha mitte juhuslikult - kordasin seda kirjalikes järeldustes, mida te lugesite - siduda eelarvearutelu tihedalt majandusreformidega stabiilsuse ja kasvu pakti õiguslikus raamistikus. Tahame seda sellepärast, et kui me ütleme näiteks, et peame tegelema rohkem teadus- ja arendustegevusega, siis peame nägema selle ette ka liikmesriikide eelarvetes ja Euroopa Liidu finantsperspektiivis. See tähendab, et on vaja teha mõningaid eelarvega seotud valikuid.
Üks teine Lissaboni strateegia jaoks tehtavate valikute tagajärg on see, et kavandatavad eesmärgid ei ole alati kerged. Need võivad olla väga rasked. Siin läheb asi keeruliseks. Ühest küljest nõutakse reforme ja teisest küljest tuleb reformid ellu viia. Ma ei ütle, et olen kuulnud seda siin, vaid väljaspool Euroopa Parlamenti, Euroopa tasandil. Inimesed nõuavad tugevaid meetmeid, olulisi ja keerulisi reforme, ning kui nad lähevad tagasi oma riiki, on näha vähe tulemusi. Seepärast vajame ühtset seisukohta. Euroopa Liit üksi ei vii reforme ellu. Me võime riike ergutada, stimuleerida ja pakkuda neile õiget raamistikku, kuid väga suur osa reformidest tuleb teha liikmesriigi tasandil. Seetõttu on vaja näidata üles suurt poliitilist tahet ja kõige olulisem on poliitiliste kohustuste võtmine.
Sageli öeldakse, et me vajame siduvamaid meetmeid. Peaksime selle üle järele mõtlema. Olen teinud mõne ettepaneku, mis on minu arvates arukamad kui siduvad meetmed. Isegi stabiilsuse ja kasvu pakt, mis sisaldab palju siduvaid meetmeid, ei suutnud teatud riike õigele teele suunata. Seepärast ei ole meetod kõige tähtsam, see ei lahenda kõiki probleeme. Poliitilise tahteta ja kohustusi võtmata on meetod kasutu.
Majandusstrateegia puhul öeldakse õigusega, et me vajame rohkem piiranguid. Majanduspoliitika suuniseid ei ole Lissaboni lepingus siiski sätestatud. Mina ei koostanud Lissaboni lepingut, seda tegid teised, kuid selles ei ole ette nähtud ühtegi sanktsiooni, karistust ega negatiivset meedet seoses majanduspoliitika suuniste rakendamisega. Vaadake lähemalt artiklit 121, siis näete seda ise. Peamine on poliitiliste kohustuste võtmine nii Euroopa kui ka riigi tasandil. Ilma selleta ei tehta midagi ära.
Teen veel ühe märkuse Kreeka kohta. Ma usun, et oleme edastanud õige sõnumi. Oleme andnud edasi sõnumi Kreeka valitsuse vastutuse kohta. Ta peab tulema toime äärmiselt raskes olukorras, kuhu on sattunud. Ta on võtnud mõningaid julgeid meetmeid. 11. veebruaril ütles ta meile, et kui praegustest meetmetest ei piisa eelarvepuudujäägi vähendamiseks 4%ni SKPst 2010. aastal, võtab ta lisameetmeid. Oleme võtnud kohustuseks teha hoolikamat kontrolli - mitte üksnes Euroopa Komisjoni algatusel, vaid ka Euroopa Keskpanga ja isegi Rahvusvahelise Valuutafondi ekspertide abiga. Seepärast usun, et oleme vastutuse tõepoolest väga selgelt piiritlenud ja määratlenud. Vajaduse korral on muidugi olemas ka solidaarsus. Kreeka ei taha oma sõnul, et me seda kasutaksime, kuid me edastasime kaks sõnumit: vastutus ja vajaduse korral solidaarsus.
Muidugi peame tegema järeldusi sellest, mis Kreekaga viimastel aastatel on juhtunud. Ka euroalal peame olema ettenägelikumad nii andmete kogumisel kui ka poliitikas. Kriis seadis meie ette ka uue ülesande, sest me peame kasutama rohkem kooskõlastamispoliitikat. Tegelikult seab uusi ülesandeid iga kriis. Peame igast kriisist õppima. Me õpimegi. Nii nagu me õppisime 1930. aastate kriisist, peame nüüd õppima finantskriisist. On vaja rohkem reguleerida, kontrollida rohkem lisatasusid ja rakendada kaugeleulatuvamat panganduspoliitikat. Kuid peame õppima võimalikult palju ka Kreeka ja teiste riikide kogemusest.
Lugupeetud parlamendiliikmed! Ma usun, et sama sihikindlust oli tunda ka siin Euroopa Parlamendis. Oli tunda sama poliitilist tahet jätkata majanduspoliitikat ja strateegiat, mis võib praegused probleemid lahendada. Nagu paljud teie hulgast ütlesid, ei vastuta selle eest vaid üks või kaks inimest. Kõik Euroopa Liidu institutsioonid ja kõik liikmesriigid peavad võtma endale kollektiivse vastutuse. Vastasel juhul ei päästa me oma sotsiaalset mudelit. Vastasel juhul kaotame oma koha maailmas. Nende mõtetega tulin teiega täna pärastlõunal kohtuma ja nende mõtetega jätkan ma oma tööd.
(Aplaus)
Juhataja
Tänan teid, lugupeetud ülemkogu eesistuja! On tõepoolest suur rõõm näha teid esimest korda koos meiega täiskogu istungil. Kreekas on üks väljend nende kohta, kes võtavad uue ameti otsusekindlalt üle. Me ütleme σιδηροκέφαλος. See tähendab, et olgu teil raudne pea, mis peab vastu kõigile ettetulevatele probleemidele. Ma usun, et olete seda tõestanud, ja kui mitte, siis teete seda. Tänan teid väga, et olite siin koos meiega.
Elena Oana Antonescu  
Majanduskriis on jätnud ELi riikide majanduskasvu potentsiaalile sügava negatiivse jälje. Oleme sellel teemal arutlenud ja mõistnud, et keskendutakse kriisist väljumise meetmetele ja majanduskasvu rahalisele taaselustamisele. Kahtlemata on hea mõte tegelda probleemidega nende tõsiduse järjekorras. Siiski on tähtis mõista, et olukord ei ole enam selline nagu enne kriisi. Tegelikult tuleb muuta majandusmudelit. See peab põhinema rohkem uuenduslikkusel ja saastevabadel energiaallikatel ning keskenduma inimeste tervislikule seisundile. Me ei saavuta arenevat majandust enne, kui oleme motiveerinud töötajaid. Me ei saavuta säästvat majandust, kui toetame keskkonnakaitset üksnes poolikute meetmetega. Usun, et majanduskasvu potentsiaali taastamiseks on vaja alustuseks muuta majandusmudelit, mis peab keskenduma uuendustele ja inimeste motiveerimisele. Kriisist väljumine ei ole põhimõtteliselt majanduse või maksupoliitika probleem.
Vilija Blinkevičiūt 
Euroopa on juba saanud õppetunni, sest ta ei olnud võimeline täitma Lissaboni strateegias püstitatud eesmärke. Ma loodan, et ta õpib majandus- ja finantskriisi põhjustanud vigadest. Seetõttu kutsun teid üles pöörama tulevikus suuremat tähelepanu esmajoones töökohtade loomisele. Sealjuures ei tuleks luua ükskõik milliseid töökohti, vaid püüda tagada kvaliteetset täielikku tööhõivet, võttes arvesse tööturu vajadusi ja tagades sotsiaalse kaasatuse. Teiseks on väga tähtis võidelda soolise võrdõiguslikkuse eest ja ka vaesuse kaotamise eest, eriti seoses kõige haavatavamate rühmadega, sest neid mõjutab vaesus praegusel raskel ajal kõige rohkem. Tahaksin juhtida tähelepanu ka haridussüsteemidele ja uute oskuste omandamise vajalikkusele. Et ELi liikmesriikide tööturgudel toimuvad kiired muutused, on vaja hoolitseda selle eest, et töötajatel oleksid tulevasel tööturul nõutavad oskused. Seetõttu tuleb investeerida ettevõtete töötajate koolitamisse ja elukestvasse õppesse. Peame pöörama kõige rohkem tähelepanu ühiskonna ühele tõsisemale probleemile - noorte kasvavale töötusele. Kui noortele ei anta võimalust tööturule siseneda, on oht, et Euroopa kaotab terve põlvkonna noori inimesi. 11. veebruaril toimunud ELi riigipeade ja valitsusjuhtide mitteametlikul kohtumisel Euroopa 2020. aasta strateegia teemal tõstatati väga oluline valitsemistava küsimus. Kuigi Euroopa Ülemkogu on selles küsimuses väga eesmärgikindel, tahaksin siiski kutsuda teid üles tagama Euroopa Parlamendi, liikmesriikide parlamentide ja nõukogu eri sektorite aktiivsema osaluse.
Ilda Figueiredo  
Käesolevas arutelus ei liiguta Euroopa Liidu vastutajaid kaugeltki mitte kodanike tegelikud probleemid. See, mida me oma visiitidel ja suhtluses töötajate, põllumajandusettevõtjate, kalurite ning mikro- ja väikeettevõtete omanikega pidevalt märkame, näitab, et Euroopa Liidu meetodid ja poliitika üksnes seavad ohtu tööhõivet ning süvendavad töötust ja ekspluateerimist.
Ajal, mil töötuse näitajad on jõudnud 23 miljonini ja vaesus mõjutab rohkem kui 85 miljonit inimest, ei ole vastuvõetav jätkata niisuguse olukorra põhjustanud poliitika elluviimist.
Seepärast rõhutame tungivalt vajadust lõpetada stabiilsuse pakt ning asendada see arengu ja tööhõive paktiga, milles seatakse esikohale tagatud õigustega töökohtade loomine ja tootmise suurendamine.
On vaja lõpetada Lissaboni strateegia ja toetada selle asemel sotsiaalse arengu strateegiat, milles seatakse esikohale vaesuse vastu võitlemine, toetatakse kvaliteetseid avalikke teenuseid ja sotsiaalressursse ning edendatakse soolist võrdõiguslikkust ja naiste õigusi. See tähendab, et tuleb töötada välja eelarvepoliitika, mis kiirendab ühenduse toetusfondide jaotamist ja võimaldab need liikmesriikidele üle kanda kiiremini ja lihtsamalt...
(Hääletuse kohta antud selgitust on lühendatud vastavalt kodukorra artiklile 170.)
Kinga Göncz  
ELi 2020. aasta strateegia saab õnnestuda vaid siis, kui liikmesriigid näitavad üles piisavat tahet seda ellu viia. Lisaks selgele riikliku vastutuse võtmisele peitub edu võti ka selles, et rakendatakse ühenduse poliitikat ja sellega kaasnevaid ressursse, mis on ette nähtud arengus järele jõudmiseks, regionaalarengu ja põllumajanduse jaoks. Kõik need aitavad kaasa majanduskasvule ja töökohtade loomisele. Peaministrite suuremal poliitilisel vastutusel põhinev töömeetod, mis praegu kuju võtab, annab samuti strateegia edukaks elluviimiseks tugevamad tagatised kui Lissaboni strateegia puhul. 2020. aasta strateegias sätestatakse ka järgmise eelarveperioodi eelisvaldkonnad, nägemata praeguseks ette üksikasjalikku arutelu. Järelikult on vaja kohe rõhutada ühise põllumajandus- ja ühtekuuluvuspoliitika olulisust järgmisel seitsmeaastasel eelarveperioodil, mis algab 2014. aastal. Ilma majandusliku, sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuseta ei ole ka tugevat ja konkurentsivõimelist Euroopat. Piirkondade lähenemine tugevdab Euroopa konkurentsivõimet.
Lívia Járóka  
Austatud kolleegid! ELi üks olulisemaid ülesandeid on hinnata ümber Lissaboni strateegia ja sellega seonduv vaesuse ja tõrjutuse vastane võitlus ning tugevdada sotsiaalset ühtekuuluvust. 2020. aasta algatus, mis kujutab endast Hispaania-Belgia-Ungari eesistujakolmiku üht tugisammast, peab vastama meie maailmajao pikaajalistele demograafilistele ja sotsiaalsetele probleemidele. See ei tähenda midagi muud kui Euroopa tööturu ja haridussüsteemi uut läbimõtlemist. Arvestades praeguse Euroopa tööhõivestrateegia ebaõnnestumist, peab 2020. aasta programm looma tõepoolest rohkem ja paremaid töökohti, pidades silmas esmajoones naiste ja ebasoodsas olukorras olevate rühmade suuremat osalust tööturul. On kiiduväärne, et nii Euroopa Komisjoni kui ka eesistujakolmiku tegevuskavas pannakse rõhku teguritele, mis on programmi edukuseks hädavajalikud. Need on meetmed, mis puudutavad deklareerimata tööd, ebaseaduslikku majandust, varakult kooli pooleli jätnute probleemi ja füüsilisest isikust ettevõtjate tingimuste parandamist. Et sotsiaal-majanduslik tõrjutus on tingitud arvukatest üksteisega seotud teguritest, võib lahendust pakkuda pigem laiahaardelisem tegevuskava, milles käsitletakse kõiki valdkondi koos, mitte seni domineerinud projektipõhised ideed. Edu saavutamiseks tuleb jätta kõrvale eraldiseisvad algatused. On vaja vastu võtta meetmed, mis on põimitud tasakaalustatud poliitikapaketti, milles keskendutakse varajasele sekkumisele ja mis on võimeline tagama kõikide Laekeni näitajates kajastuvale sotsiaalsele tõrjutusele suunatud meetmete tegeliku parandamise.
Iosif Matula  
Praegune majanduskriis on viimaste kümnendite kõige tõsisem, sest selle mõjul on kogu ELi kasvupotentsiaal vähenenud poole võrra. Majanduslangus käib käsikäes rahvastiku järjest suurema vananemisega, mis takistab ELi majanduse taastumiseks tehtavaid jõupingutusi. Selle taustal peab 2020. aasta strateegia, mille mõte on jätkata Lissaboni strateegiat, looma jätkusuutliku kasvu ja eelarve konsolideerimiseks vajalikud tingimused. Elukestev õpe peab olema kättesaadavam ja ülikoolid avatumad tavapärasest erinevate üliõpilaste vastuvõtmisel. Parem pakkumise ja nõudluse seos ja suurem tööjõu liikuvus annavad töötajatele rohkem võimalusi seal, kus on nende oskuste järele suurem nõudlus. Vaesuse ja tõrjutuse vähendamiseks on vaja luua ajakohased sotsiaalkindlustus- ja pensionisüsteemid. Tööhõivepoliitika peab keskenduma paindlikule tööturule, kus töötajad vastutavad oma tööelu eest pideva koolituse, muutustega kohanemise ja liikuvuse kaudu. On väga oluline praeguse majanduskriisi õhkkonna ja Euroopa rahvastiku vananemisega kohaneda, et saaksime pakkuda piisavat toetust neile, kes ajutiselt ei tööta.
Rareş-Lucian Niculescu  
Ma olen samal arvamusel kolleegidega, kes tõstatasid küsimuse põllumajanduse puudumise kohta ELi 2020. aasta strateegiast. Usun, et põllumajandus on valdkond, mis võib aidata kaasa Euroopa Liidu arengule ja on samal ajal tähtis sellepärast, et see asub euroopaliku eluviisi keskmes. Viimase, kuid mitte vähem tähtsana tuleb põllumajandusele pöörata erilist tähelepanu ka seepärast, et majanduskriis on seda väga rängalt mõjutanud. Mõju ulatuse nägemiseks piisab, kui vaadata tegeliku sissetuleku vähenemist põllumajandustöötaja kohta - mõnes Euroopa Liidu liikmesriigis on see lausa 35%.
Ioan Mircea Paşcu  
kirjalikult. - Sarnaselt ülemkogu eesistuja Herman Van Rompuy avasõnavõtule on ka minu avaldus pühendatud Lissaboni lepingule. Kuigi teoreetiliselt tundub kahel toolil istuva kõrge esindaja ametikoha loomine hea idee, tekitab see praktikas oma unikaalsuse tõttu probleeme, mida lepingu koostajad ette ei näinud. Kui pole asetäitjat - kes istuks samuti kahel toolil -, peab kõrge esindaja üha rohkem valima, kas jääda Brüsselisse ja olla kohal näiteks Euroopa Parlamendis või lennata mõne välisriigi pealinna, kus EL vajab samuti kõrget esindamist. Loomulikult võib Catherine Ashton kedagi volitada, kuid kui ta seda teeb, saab see olla vaid ajutine ning kas nõukogu või komisjoni kulul. Kui vahetuv eesistujariik tasakaalu taastamiseks sekkub, lõpetame pigem suurema kui väiksema bürokraatiaga.
Czesław Adam Siekierski  
Euroopa 2020. aasta strateegia ei tohi korrata oma eelkäija, Lissaboni strateegia vigu. Uut strateegiat on tublisti kujundanud majanduskriis, mille mõjudega see strateegia peab tegelema. Samal ajal peame heastama oma hooletuse. Kui stabiilsuse ja kasvu pakti sätted on nii ranged, siis kuidas sai ELi puudujääk olla 7% ja võlg 80% SKPst? Kes selle eest vastutab? Kõige rohkem soovime, et EL pöörduks tagasi kiire kasvu teele, ning just eeskätt seda peaks strateegia aitama saavutada. Strateegia praegused sätted ei näita, kuidas selleni jõuda, ega näita ka seda, kuidas siduda Euroopa sotsiaalseid saavutusi demograafiliste probleemidega, näiteks tervisekindlustussüsteemide viletsate tulemuste või halveneva pensioni- ja sotsiaaltoetuste süsteemiga. Ja kuidas jääb töötundidega? Kuidas jääb pankade ja teiste finantseerimisasutuste järelevalve ja kontrolli süsteemi loomisega? Või kuidas kavatseme tootlikkust suurendada? Me vajame nende uute probleemide lahendamiseks uusi meetodeid.
Bogusław Sonik  
Euroopa uue, 2020. aasta strateegia esmatähtis eesmärk on luua arukam ja ökoloogilisem teadmistepõhine turumajandus. Selleks peaksime keskenduma eelkõige ühtse turu tugevdamisele ja teenuste vaba liikumise parandamisele. Euroopa Ühenduse ülesanne peaks seisnema ettevõtluse edendamises ja ettevõtete registreerimise lihtsustamises, nii et kõrvaldataks õiguslikud ja majanduslikud tõkked. Oluline on toetus, eriti väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele. Selles suunas liikumisel võib oluline samm olla mikroettevõtete iga-aastaste finantsaruannete esitamise nõude kaotamine ja laenude kättesaadavuse lihtsustamine. Tulemused, mida andis Eurobaromeetri uuring elanike ettevõtlusvaimu kohta, näitavad, et Euroopa Liit on Ameerika Ühendriikidest endiselt maas, aga need näitavad samuti, et üle poole ELi noortest tahaksid lähima viie aasta jooksul ettevõtjaks saada. Usun, et oluline on keskenduda teadmistepõhisele majanduskasvule ning luua konkurentsivõimeline, ühtne ja keskkonnasäästlikum majandus. Ka seepärast peame pöörama tähelepanu arendustegevusele ja noorte ettevalmistamisele tulevaste pikaajaliste probleemide lahendamiseks ning sellele rohkem kulutama.
EL peaks rakendama Euroopa digitaalset tegevuskava võimalikult kiiresti. See aitaks kaasa tõeliselt ühtse ja ühise turu loomisele internetikaubanduse valdkonnas ning võimaldaks tarbijatel saada kasu teiste liikmesriikide võistlevatest hinnapakkumistest. Ka VKEd saaksid siis Euroopa turul takistamatult tegutseda.
Csaba Sándor Tabajdi  
ELi 2020. aasta strateegia peab tuginema kahele sambale. Üks neist on liikmesriikidevaheline solidaarsus, mis tagab, et kriisis ei jäeta ühtegi liikmesriiki tagaplaanile. Teiseks peavad liikmesriigid näitama üles ka solidaarsust ühendusega, täites hoolikalt ühiselt võetud kohustusi. ELi tulevikku käsitleva arutelu käigus ei tohiks me kunagi kaotada silmist juba toimivat poliitikat. Ühine põllumajandus- ja ühtekuuluvuspoliitika on Euroopa integratsiooni tõelised tulemused ning liikmesriikide ja rahvaste solidaarsuse sümbolid. Ungari parlamendiliikmena ja uue liikmesriigi poliitikuna leian, et sama olulised on Euroopa Komisjoni sõnastatud uued prioriteedid. Need on teadmistepõhise ühiskonna loomine, uuenduslikkuse edendamine, sotsiaalse kaasatuse tugevdamine, uute töökohtade loomine ja kindlam võitlus kliimamuutuse vastu säästva arengu raames.
Varasema ühise poliitika nõrgenemine ei tohi olla hind, mida makstakse tugevama koostöö saavutamise eest eelnimetatud valdkondades. 21. sajandil muutub ühise põllumajanduspoliitikaga tagatud toiduohutus üha olulisemaks, sest toit ja joogivesi on strateegiliselt sama tähtsad nagu nafta 20. sajandil. Kui me tõepoolest tahame tugevdada ELi üleilmset konkurentsivõimet, ei saa me lubada, et mõned piirkonnad jäetakse tagaplaanile vananenud infrastruktuuri ning viletsate haridus-, sotsiaal- ja tervishoiuteenuste tõttu. Seetõttu on jätkuvalt vaja tugevat solidaarsusel põhinevat ühtekuuluvuspoliitikat.
Traian Ungureanu  
ELi 2020. aasta strateegiaga peab toimuma läbimurre. Vastasel juhul saab ELi 2020. aasta strateegiast teine Lissaboni strateegia, mis on kümne aasta pärast vaja asendada uue strateegiaga. ELi 2020. aasta strateegia peab tähistama selgelt Lissaboni-järgse etapi algust. Peame kindlaks määrama algatatud strateegia esmatähtsad eesmärgid, nii et ELi 2020. aasta strateegiaga kavandatavad reformid oleksid keskpikas ja pikas perspektiivis elujõulised.
On kolm esmatähtsat valdkonda, mis peavad ELi 2020. aasta strateegias kajastuma ja milles ei tohi ebaõnnestuda. Esimene on VKEde aktiivne toetamine, mis põhineb ühenduse programmide sidumisel makromajanduspoliitikaga. See tagab eraettevõtetele soodsa majanduskeskkonna. Teine on haridussüsteem, mis valmistab tööjõudu ette turunõudluse alusel. See protsess tagab liikmesriikides suurema tööhõive. Kolmandaks tuleb suurendada Euroopa Parlamendi rolli. See võimaldab kasutada liikmesriikidest saadud tegelikku teavet ja ennetab üha kasvavaid lahknevusi eri liikmesriikide majandussüsteemide vahel. ELi 2020. aasta strateegia, mis põhineb selgetel prioriteetidel, taaselustab kiiresti ELi majanduskasvu, eriti praeguse finants- ja majandussurve taustal.
