Kovos su nedeklaruojamu darbu stiprinimas (trumpas pristatymas) 
Pirminikas
Kitas klausimas - Piero Antonio Panzeri pranešimas Užimtumo ir socialinių reikalų komiteto vardu dėl kovos su nedeklaruojamu darbu stiprinimo.
Pier Antonio Panzeri
Pone pirmininke, ponios ir ponai, kalbėsiu trumpai, nes, regis, jau gana vėlu.
Pirmiausia, žinoma, norėčiau padėkoti savo nuomonę pateikusiems komitetams ir šešėliniams pranešėjams, su kuriais kartu dirbau kelis mėnesius. Iš dalies dėl jų indėlio mums pavyko parengti tekstą, kuriam pritardidžioji Užimtumo ir socialinių reikalų komiteto narių dauguma.
Mes parodėme, kad nedeklaruojamo darbo problema egzistuoja visose šalyse, taigi jei Europa nori pasiekti Lisabonoje užsibrėžtus tikslus, ji privalo stoti į kovą su šiuo reiškiniu.
Tekste yra priimtos kelios pastraipos, kurias laikau labai svarbiomis sprendžiant nedeklaruojamo darbo problemą, kurios mastas toks didelis, nes nedeklaruojamas darbas sudaro apytikriai 20 % Europos bendro vidaus produkto. Taikstytis su šia plačiai išplitusia neteisėta veikla negalima, nes ji labai iškraipo konkurenciją tarp įmonių ir teritorijų, taip pat mažina darbo ir darbuotojų saugumą.
Todėl mes elgiamės teisingai atkreipdami dėmesį į šią problemą, nes turime suvokti, kad jei su nedeklaruojamu darbu rimtai nekovosime, artimoje ateityje minėtos problemos taps dar aštresnės, o tai galės smarkiai susilpninti Europos socialinės apsaugos sistemas.
Būtent dėl šių priežasčių buvo nuspręsta pateikti šį pranešimą Parlamentui. Kaip minėjau, pranešime yra pateikti keli svarbūs pasiūlymai, kuriuos įgyvendinus, jei Komisija taip pat tam įsipareigos, būtų galima pasiekti teigiamų rezultatų. Manau, galiu pasakyti, kad Europos Parlamentas savo darbo dalį atliko. Dabar kitos institucijos turi atlikti savąją, kad galėtumėme pasiekti savo tikslus kovoje su nedeklaruojamu darbu.
Vladimír Špidla
Komisijos narys. - (CS) Ponios ir ponai, pirmiausia norėčiau padėkoti pranešėjui ir pasakyti porą žodžių pranešime išdėstytais klausimais. Nedeklaruojamas darbas, kaip teigiama Žaliojoje knygoje dėl darbo teisės modernizavimo, vis labiau tampa tarpvalstybiniu reiškiniu. Todėl būtina šią problemą spręsti. Mūsų nuomone, ekspertų grupės suformavimas ir keitimosi informacija tarp socialinės apsaugos institucijų, pvz., darbo inspekcijų, sistemos sukūrimas yra svarbūs žingsniai kuriant tam tikros rūšies nuolat veikiančią Bendrijos organizaciją, atsakingą už tarpvalstybinį bendradarbiavimą, kaip siūloma 53 pastraipoje.
Mes visi sutinkame, kad sprendžiant nedeklaruojamo darbo problemą reikia dėti daugiau pastangų. Tačiau manau, kad tinkamiausios ir labiausiai pasiteisinančios būtų priemonės, įgyvendinamos valstybių narių lygmeniu. Mūsų atliktas tyrimas parodė, kad padėtis nedeklaruojamo darbo atžvilgiu valstybėse narėse skiriasi. Todėl priemonių įgyvendinimas Bendrijos lygmeniu neturėtų būti laikomas neatidėliotino pirmumo reikalu. Pranešime siūloma pasirašyti "nedeklaruojamo darbo išaiškinimo paktą" siekiant palaipsniui iškleti aikštėn nedeklaruojamą darbą, kuris būtų taikomas tam tikrą ribotą pereinamąjį laikotarpį neskiriant nuobaudų. Tai nebloga mintis. Mes manome, kad valstybės narės turėtų imtis veiksmų kartu su socialiniais partneriais, kurie kovą su nedeklaruojamu darbu taip pat laiko vienu iš prioritetinių uždavinių. Komisija turėtų galimybę remti jų iniciatyvas panaudodama programai PROGRESS skirtas ar struktūrinių fondų lėšas.
Dėl raginimo pasiūlyti valstybėms narėms parengti bendruosius nuostatus, kurie būtų taikomi asmenims, padedantiems savo sutuoktiniams ar šeimos nariams šeimos įmonėse, džiaugiuosi galėdamas atsakyti, kad Komisija neseniai priėmėme pasiūlymą dėl direktyvos dėl vienodo požiūrio į vyrus ir moteris, kuri pakeis Direktyvą 86/613/EEB ir leis užtikrinti, kad asmenys, padedantys sutuoktiniams ar šeimos nariams šeimos įmonėse, turėtų vienodo lygio apsaugą kaip ir savarankiška veikla besiverčiantys asmenys.
Įgyvendindama programą PROGRESS, Komisija taip pat ieško naujų būdų, kurie leistų geriau vertinti ir stebėti padėtį nedeklaruojamo darbo atžvilgiu. Taip pat vyksta darbas siekiant nustatyti ES lygmeniu sukauptos gerosios patirties pavyzdžius, kad tokia patirtimi būtų galima keistis. Šiai užduočiai skiriame ypač didelį dėmesį, nes tikimės, kad tokiu būdu sukaupta patirtis leis mums kuo greičiau pasiūlyti bandomąjį projektą, kuris būtų naudingas kuo didesniam valstybių narių skaičiui.
Klausimu dėl neteisėtos imigracijos ir dėl pasiūlymo taikyti nuobaudas darbdaviams, samdantiems neteisėtai ES gyvenančius trečiųjų šalių piliečius, nesiplėsiu. Mes suprantame pranešime išreikštą susirūpinimą dėl netinkamo elgesio su neteisėto samdymo aukomis ir dėl rangovų atsakomybės ir į tai atsižvelgsime mūsų diskusijose su Taryba. Komisija labai džiaugiasi, kad Europos Parlamentas remia jos pastangas panaikinti pereinamojo laikotarpio nuostatas, ribojančias darbuotojų iš naujųjų valstybių narių mobilumą.
Baigdamas norėčiau pasakyti, kad šis labai konstruktyvus pranešimas suteiks Komisijai ir Tarybai naujų jėgų sustiprinti kovą su nedeklaruojamu darbu padarant ją labiau matomą ir labiau suderinant mūsų pastangas.
Pirmininkas
Diskusijos baigtos.
Balsavimas vyks rytoj.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 142 straipsnis)
Louis Grech  
raštu. - Nedeklaruojamas darbas skatina darbo jėgos išnaudojimą, iškraipo darbo rinką ir suteikia konkurencinių pranašumų nesąžiningiems darbdaviams, o tai veda prie žemo lygio neteisėtos ekonomikos.
Vienas iš šaltinių, maitinančių nedeklaruojamą darbą - tai neteisėtai ES valstybėse narėse gyvenantys imigrantai.
Neteisėta pigios darbo jėgos išnaudojimo praktika labai greitai plinta. Tikėtina, kad šis reiškinys ateityje nesiliaus plitęs, nes neteisėtiems imigrantams reikia pinigų, o bijodami, kad bus išprašyti iš šalies, kurioje gyvena neteisėtai, jie vengia pranešti apie darbo įstatymus pažeidžiančius darbdavius. Aš vertinu kai kurių valstybių narių pastangas kovoti su šiuo pasipiktinimą keliančiu įstatymo pažeidimu, bet šios kovos rezultatai, apskritai, nėra labai įspūdingi. ES ir valstybės narės turi suderinti savo pastangas ir priimti daugiau teisės aktų, leisiančių imtis rimtų baudžiamųjų priemonių prieš įstatymų pažeidėjus.
Nelegalios darbo jėgos pasiūla, neteisėto darbo kultūra, nepakankamai griežti įstatymai, darbdavių nesąžiningumas, ekonomikos ir finansų krizir mažėjantis įmonių rentabilumas - visa tai sudaro labai palankias sąlygas išnaudotojiškai veiklai.
Ona Juknevičien 
Europos Sąjungoje nedeklaruojamo darbo rinka išlieka didelė. Bendrijoje, laisvai judant darbuotojams, padaugėjo nedeklaruojamo darbo atvejų. Tai nenaudinga ne tik patiems nelegaliai dirbantiems žmonėms, tačiau ir valstybių finansams. Nelegalus darbas trikdo vidaus rinkos veiklą, neleidžia užtikrinti veiksmingos konkurencijos. Nelegaliai dirbantys žmonės dažnai būna išnaudojami darbdavių, neturi teisių į socialinę ir sveikatos apsaugą. Tokie atvejai ypač paplitę tose Bendrijos narėse, kurios vis dar taiko pereinamojo laikotarpio nuostatas, ribojančias naujųjų valstybių narių darbuotojų laisvą judėjimą. Tokie suvaržymai skatina nedeklaruojamo darbo plitimą, todėl jie turėtų būti kuo greičiau panaikinti.
Apmaudu ir nepateisinama, kad ES savo piliečius paverčia beteisiais netinkamai sukurtos politikos įkaitais. Susitikimuose su užsienyje gyvenančiais lietuviais emigrantais ne kartą teko išgirsti, kad darbdaviai pasinaudoja imigrantų vietos įstatymų neišmanymu, kalbos nemokėjimu ir neretai nesumoka jiems priklausančio atlyginimo. Mano manymu, ES privalo imtis ryžtingų ir griežtų veiksmų kovojant su nedeklaruojamu darbu. Šiuo metu dėl nedeklaruoto darbo darbdaviams numatyta nedidelatsakomybė, jie dažnai atsiperka nedidelėmis baudomis, kurios neatgraso jų nuo nelegalių darbuotojų samdymo.
Manau, kad sankcijos, kurios turėtų tiesioginį poveikį darbdavių ekonominiams interesams, pavyzdžiui, veiklos licencijos sustabdymas ar atėmimas, draudimas pasinaudoti valstybių narių ar Bendrijos fondų parama, būtų efektyvi priemonnedeklaruojamam darbui gerokai sumažinti ar net jam visiškai panaikinti.
Katalin Lévai  
raštu. - (HU) 2007 m. pabaigoje atlikta Eurobarometro apklausa parodė, kad 5 % dirbti galinčių Europos Sąjungos piliečių (19,7 mln. žmonių, o iš viso ES gyvena 392,9 mln.) dirbo nelegaliai. Kai kuriose valstybėse narėse nedeklaruojamo darbo lygis pasiekar net viršijo 20 % BVP. Nedeklaruojamas darbas yra vienas iš veiksnių, darančių ilgalaikį neigiamą ekonominį poveikį Europos darbo rinkai. Susidaro užburtas ratas, iš kurio ir darbuotojams, ir darbdaviams sunku ištrūkti.
Labiausiai nedeklaruojamas darbas paplitęs žemės ūkio, statybų, namų ūkio, viešbučių ir turizmo sektoriuose, t. y. tuose sektoriuose, kuriuose darbo vietos išsaugojimo garantijos labai menkos ir darbuotojams mokamas mažas darbo užmokestis. Todėl darbo teisės modernizavimas ir šios juodosios rinkos kontrolnegali likti tik tuščia teorija, o turi virsti konkrečiomis valstybių narių lygmeniu įgyvendinamomis priemonėmis. Siūlau, kad Komisija parengtų Europos Sąjungos kovos su juodąja rinka strategiją ir imtųsi liūto dalies vykdant valstybių narių veiklos užimtumo ir socialinės apsaugos srityje priežiūrą. Valstybės narės turi tęsti savo mokesčių ir socialinės apsaugos sistemų pertvarką, kad būtų sumažinta sunki darbo jėgos mokestinnašta.
Siūlyčiau pradėti taikyti ES paslaugų čekių sistemą, kuria naudodamiesi namų ūkiai gali pirkti namų priežiūros paslaugas mažesne kaina žinodami, kad socialinės apsaugos įmokos ir mokesčiai bus sumokėti pagal šią paslaugų čekių sistemą. Bet viena iš svarbiausių sėkmingos kovos su nedeklaruojamu darbu sąlygų yra ta, kad valstybės narės turėtų atverti savo darbo rinkas darbuotojams iš naujųjų valstybių narių, nes patekimo į darbo rinką apribojimai, net daliniai, ne tik prieštarauja Europos Sąjungos steigimo principams ir Europos dvasiai, bet taip pat gali padidinti nedeklaruojamo darbo mastą ir suardyti teritorinę pusiausvyrą.
Sirpa Pietikäinen  
raštu. - (FI) Pone pirmininke, ponios ir ponai, norėčiau padėkoti P. A. Panzeri už puikų pranešimą dėl veiksmingesnės kovos su nedeklaruojamu darbu ES.
Pranešime teigiama, kad nedeklaruojamas darbas kai kuriose valstybėse narėse siekia 20 % BVP. Ypač šiose šalyse, taip pat kitose ES valstybėse narėse nedeklaruojamas darbas yra ne tik rimta ekonominė, bet taip pat socialinproblema, nes yra pažeidžiama žmonių teisį darbą.
ES įsipareigojusi siekti į savo darbotvarkę įtrauktų "padoraus darbo" tikslų, bet be veiksmingos kontrolės ir aiškių taisyklių jų įgyvendinti gali nepavykti. Prastos darbo sąlygos ir tai, kad nedeklaruotą darbą dirbantys darbuotojai dažnai neginami svarbių teisės aktų dėl sveikatos ir saugos ir dėl minimalaus darbo užmokesčio, sukūrEuropoje naujos formos vergiją.
Su nedeklaruojamo darbo problema galima kovoti naudojant ir botagą, ir morką. Turi būti įgyvendinta daugiau kontrolės priemonių, leisiančių greičiau nei dabar įsiterpti galimų darbo teisės pažeidimų atvejais. Svarbų vaidmenį užtikrinant sąžiningas taisykles darbo pasaulyje, kontroliuojant, kaip jų laikomasi, bei teikiant siūlymus jų patobulinimui gali atlikti profesinių sąjungų judėjimas. Taip pat būtina vykdyti nacionalines informavimo kampanijas, kad darbuotojai būtų geriau informuoti apie kiekvienoje valstybėje narėje galiojančias darbo teisės nuostatas.
Tačiau vien reguliavimo priemonėmis nedeklaruojamo darbo problemos neišspręsime. Sąžiningos įdarbinimo taisyklės, padorus atlygis už darbą ir tinkamas socialinės apsaugos lygis turi būti užtikrinti ne tik visose ES valstybėse narėse, bet taip pat viso pasaulio mastu. Kiekvienam žmogui, nesvarbu, kokioje šalyje jis gyvena, turi būti suteikta galimybužsitikrinti padorų gyvenimą ir turėti pagrindines socialines garantijas.
Rovana Plumb  
raštu. - (RO) Nedeklaruojamas darbas - tai reiškinys, išplitęs visose ES valstybėse narėse, ir nerimą kelianti Europos ekonominės rinkos savybė, prieštaraujanti darbo rinkos lankstumo ir užimtumo garantijų pusiausvyros principams.
Kova su nedeklaruojamu darbu šiek tiek primena bendrovės "Microsoft" dvikovą su kompiuterių piratais. Kuo naujoviškesnių būdų griebiamės kovodami su nedeklaruojamu darbu, tuo išradingesni tampa nesąžiningi darbdaviai. Puikus to pavyzdys yra naujai atsiradęs "pilkojo darbo" reiškinys, kai darbdaviai sudaro su darbuotojais sutartis minimaliam garantuojamam atlyginimui, o likusią atlyginimo dalį moka vokeliuose.
Rumunijoje šis reiškinys įgyja vis didesnį mastą ir šiuo metu "pilkasis darbas" sudaro 20-50 % viso darbo. Nerimą kelia tai, kad pradžioje tokią praktiką taikydavo smulkios įmonės, o dabar tokių metodų taip pat griebiasi stambios ir gerai žinomos įmonės, vengiančios mokėti mokesčius ir socialinio draudimo įmokas, todėl ateityje jų darbuotojai turės labai mažas pensijas ir atsidurs ties skurdo riba.
Norėjau atkreipti dėmesį į šiuos aspektus, nes manau, kad būsimoje kovos su nedeklaruojamu darbu strategijoje turėtų būti atsižvelgta į konkrečias sąlygas kiekvienoje valstybėje narėje. Reikia vieningo europinio požiūrio ir veiksmingo bendradarbiavimo tarp vyriausybės įstaigų, darbo inspekcijų ir socialinių partnerių.
