Reglamentų dėl toksinių atliekų išvežimo į besivystančias šalis vykdymas (diskusijos)
Pirmininkas
Kitas darbotvarkės punktas - diskusijos dėl
klausimo, į kurį atsakoma žodžiu, kurį pateikCatherine Bearder ir Lena Ek ALDE frakcijos vardu, Miroslav Ouzký ECR frakcijos vardu, Richard Seeber ir Christa Klaß PPE frakcijos vardu ir Rebecca Harms Verts/ALE frakcijos vardu, Komisijai: Reglamentų dėl toksinių atliekų išvežimo į besivystančias šalis vykdymas (B7-0217/2011) ir
klausimo, į kurį atsakoma žodžiu, kurį pateikSabine Wils, Kartika Tamara Liotard, Bairbre de Brún, João Ferreira, Marisa Matias ir Nikolaos Chountis GUE/NGL frakcijos vardu, Komisijai: Reglamentų dėl toksinių atliekų išvežimo į besivystančias šalis vykdymas (B7-0218/2011).
Catherine Bearder
autorė. - Pone pirmininke, ar Komisijos narys nepagalvojo, kaip bet kuris mūsų siaubingai supyktų vieną rytą pabudęs ir pamatęs, kad turtingi kaimynai savo toksines atliekas išvertmūsų kieme? Deja, ES taip elgiasi kiekvieną dieną.
Kiekvienais metais, pažeidžiant Europos aplinkosaugos įstatymą, per labai silpnus kontrolės postus uostuose tonos toksiškų atliekų išvežamos iš ES į besivystančias šalis. Beveik trys ketvirtadaliai ES elektroninės įrangos atliekų dingsta be žinios, tik trečdalis elektroninės įrangos atliekų tvarkomos pagal ES įstatymus. Jungtinėje Karalystėje kiekvienais metais vienas britas vidutiniškai išmeta keturis elektroninės įrangos atliekų vienetus. Tai prilygsta 500 tūkst. tonų sugedusių televizorių, kompiuterių ir telefonų, vis dėlto daugiau nei pusjų neužregistruojami perdirbimui, jie tiesiog dingsta - ir tai tik mano šalyje.
Pagal šiuo metu galiojančius įstatymus ES kontroliuojamų atliekų šalinamasis eksportas draudžiamas, vis dėlto manoma, kad kasmet iš ES nelegaliai išvežama vidutiniškai 22 tūkst. tonų atliekų. Direktyvoje dėl elektros ir elektroninės įrangos atliekų (EEĮA) nurodoma, kad eksportuojami elektroniniai gaminiai turi būti tvarkingi. Vis dėlto viskas priklauso nuo veiksmingos tikrinimo politikos, kurios dabar aiškiai trūksta. Šiose atliekose yra švino, kadmio, bario, gyvsidabrio, bromintų antipirenų ir kitų chemikalų bei plastiko, kurie deginami kelia pavojų. Dažnai deginimas būna pigiausias tokių vertingų metalų gavybos būdas, o suaugusieji ir vaikai pešasi dėl šių šiukšlių, kad užsidirbtų kelis centus.
Mes negalime nekreipti dėmesio į šį skandalingą dalyką, tai kenkia patiems silpniausiems, aplinkai ir sveikatai. Atvirai kalbant, man, kaip europiečiui, gėda. Dėkoju Komijos nariui už atsakymus ir reakciją, bet mums reikia tiksliai žinoti, kaip jis ketina užlopyti šią Atliekų vežimo reglamento spragą. Ar Komisija turi kokį nors planą, kaip tvarkyti tonas ES atliekų, jau išmestų Afrikos šalyse? Ar Atliekų vežimo reglamentas turi būti peržiūrėtas, ar tai tik jo įgyvendinimo klausimas? Šios problemos atidėlioti negalima, veiksmų reikia imtis jau dabar. Laukiu jūsų atsakymo.
Anna Rosbach
pavaduojanti autorę. - (DA) Pone pirmininke, malonu, kad tiek daug mano kolegų narių žino, jog mūsų atliekos ne šiaip sau savaime išnyksta, bet dažnai, deja, pasklinda po platų pasaulį, kur jų niekas tinkamai netvarko. Be abejo, čia nieko naujo. Prieš daugelį metų dideldalis Europos valstybių ėmsiųsti savo nurašytus keltus, kuriuose buvo asbesto, į Indiją, kur atvirame krante basi darbuotojai atskirdavo metalo laužą nuo pavojingų dalių, tą patį jie daro ir šiandien. Dar blogesnėje padėtyje atsidūrę Afrikos vaikai, kurie sėdėdami ant grindų atskiria mūsų elektroninės įrangos atliekas į pavienes dalis. Ar tai priimtina? Žinoma, kad ne. Vis dėlto ES trūksta pamatuotų ir realių būdų įgyvendinti patikimoms taisyklėms, kurios buvo nustatytos dar 2006 m. liepos 12 d.
Direktyvą įgyvendina kiekviena valstybnaratskirai, taip nustatyta to paties reglamento 50 straipsnyje, bet kai kurios šalys į jos įgyvendinimą žiūri pro pirštus. Vis dėlto kas nors turi būti daroma, nes 70 mln. tonų pavojingų atliekų per metus - ir šis skaičius didėja - nėra nereikšmingas dalykas. Be to, turiu ir kitą klausimą, be tų, kuriuos raštu jau gavo Komisija: ar Komisija pagalvojo apie specialių plotų naudojimą pasirinktuose uostuose, kur būtų iškraunamos pavojingos atliekos? Tai apskritai būtų geresnkontrolė. Ar galėtų Komisija numatyti kokią nors viešinimo veiklą, kuri paskatintų ES piliečius savo pavojingas atliekas valstybėse narėse nešti į tam skirtas vietas? Labai svarbu, kad mūsų piliečiai sužinotų apie šią problemą, nes be jų pagalbos nieko nepadarysime kovoje dėl pavojingų atliekų tvarkymo.
Richard Seeber
autorius. - (DE) Pone pirmininke, pone M. Barnier, įstatymai neveikia ne tik bankininkystės, bet ir aplinkosaugos srityje. Nors turime dar 2006 m. parengtą teisės aktą, taikomą atliekų vežimui, jis neveikia, dėl to vis daugiau pavojingų atliekų gabenama už ES sienų, ypač į besivystančias šalis, kur tinkamas šių pavojingų medžiagų sunaikinimas negali būti garantuotas. Toks abejingumas atliekų šalinimo klausimais didina aplinkosauginių ir sveikatos problemų grėsmę tose šalyse, kur kraštutiniais atvejais gali būti daug mirčių.
Be to, čia, Europos Sąjungoje, išmetame vertingus išteklius. Strategija dėl išteklių - dalis 2020 m. strategijos, o atliekos - vienas mūsų išteklių. Turėtume dėti visas pastangas, gerindami šios srities mokslinių tyrimų veiklą, kad vertingas medžiagas būtų galima atskirti produkto gyvavimo ciklo pabaigoje.
Nors Komisija vengšio klausimo ir daugybę metų nieko nedarė, kalboje, pasakytoje šių metų balandžio 7 d., jūsų kolega, Komisijos narys J. Potočnik, paskelbketinantis šių metų rudenį pristatyti komunikatą, kuriame spręstų šią problemą, ypač dėl esamų įstatymų įgyvendinimo ir pagerintos kontrolės sistemos, taip pat mokslinės bazės išplėtimo. Komisijos nary, norėčiau žinoti, ar Komisijos tarnybos jau parengšį komunikatą.
Kitose kalbose Komisijos narys taip pat užsiminapie naują agentūrą. Nors mes jau dabar turime daug oficialių institucijų, jis dar mąsto, kaip šioje srityje sustiprinti valstybės narių valdžios institucijų kontrolę. Norėčiau žinoti, kokia padėtis šiuo klausimu, nes dabar atrodo, kad šios problemos išspręsti negalime. Kokių priemonių Komisijos narys ketina imtis šioje srityje?
Satu Hassi
pavaduojanti autorę. - (FI) Pone pirmininke, ponios ir ponai, jau ilgą laiką prastai įgyvendinamas Atliekų vežimo reglamentas yra rimta problema. Europos Sąjungos aplinkos apsaugos teisės aktų įgyvendinimo ir vykdymo užtikrinimo tinklas tai pabrėžia nuo 2003 m. ir yra pateikęs aiškių pasiūlymų dėl reglamento patobulinimų. Vis dėlto Komisija praktiškai nieko nepadarė, nebent atsižvelgtume į daug jos atliktų studijų ir į pasiūlymą dėl naujos Atsinaujinančiųjų išteklių direktyvos.
Jau daugiau nei dešimt metų Parlamentas ragina imtis griežtesnės kontrolės, įskaitant teisės aktus dėl Europos lygmens patikrinimų: minimalių patikrinimų kriterijus minėjo ponas S. Jackson 1999 m. pranešime, teisės aktų reformą dėl atliekų vežimo - ponas J. Bloklandas 2003 m. pranešime, minimalūs patikrinimų kriterijai minimi 2008 m. rezoliucijoje. Visus juos Komisija iš esmės atmetė.
2006 m. mus sukrėtdidžiulis "Trafiguros" skandalas, kai milžiniški kiekiai nuodingų atliekų buvo išmesti Dramblio Kaulo Krante. Tuometinis Komisijos narys aplinkosaugai Stavros Dimas pažadėjo ieškoti būdų, kaip griežtinti Atliekų vežimo reglamentą ir jo įgyvendinimą valstybėse narėse, tačiau nieko konkretaus nebuvo padaryta. Prieš dvejus metus Komisijos tyrime rekomenduota įkurti specialią agentūrą, kuri įgyvendintų teisės aktus dėl atliekų. Ji galėtų vykdyti daugybę užduočių, pvz., tikrinti tyrimų sistemas, esančias valstybėse narėse, ir koordinuoti kontrolę, patikrinimus, vis dėlto pasiūlymas dėl jos nebuvo pateiktas.
Praėjusiais metais Komisijos tyrime prieita prie išvados, kad geriausias variantas būtų teisinpriemonė, numatanti tikrinimų kriterijus, vis dėlto nebuvo pateiktas joks pasiūlymas, nors Komisijos narys J. Potočnik yra sakęs, kad ES aplinkosaugos teisės aktų įgyvendinimas yra jo prioritetas.
Dabar norėčiau paklausti Komisijos, kada iš tiesų ketinama įdiegti tinkamas priemones, o ne tik daryti daugiau tyrimų. Kada turėsime tinkamą teisėkūros pasiūlymą, ne tik komunikatus ir tyrimus? Kaip sakmano kolega ponas R. Seeber, tai pagerintų ir Europos išteklių naudojimo efektyvumą.
Sabine Wils
autorė. - (DE) Pone pirmininke, ponios ir ponai, nelegalus atliekų eksportas ir nelegalus atliekų šalinimas kelia pavojų milijonų gyventojų sveikatai ir aplinkai besivystančiose valstybėse.
ES nuodingų atliekų kiekis nuolat didėja. Esant didelėms perdirbimo ir atliekų šalinimo sąnaudoms kyla pagunda šias atliekas gabenti į valstybes, kur ne tokia griežta aplinkos apsaugos kontrolir mažesnės šalinimo išlaidos. Man malonu, kad šios problemos opumą suvokia visas Parlamentas, todėl tikiuosi, kad Parlamentas suderins požiūrius šiuo klausimu.
Teisinės spragos, dėl kurių galimas pavojingas eksportas, turi būti užlopytos. Reikia sugriežtinti ir įgyvendinti dabar galiojančius reglamentus dėl toksiškų atliekų vežimo į besivystančias šalis. Mums reikia teisėkūros pasiūlymo dėl aplinkosaugos patikrinimų, t. y. ko nors panašaus į Parlamento 2008 m. raginimą laivus tikrinti vietos uostuose.
Tai turi būti susieta su galimybe konfiskuoti laivus visuose ES uostuose, jei yra pagrindas įtarti, kad pažeistas įstatymas. Siūlome tai sustiprinti bendra visų Parlamento grupių rezoliucija.
Atliekų įvežimą į ES taip pat reikia geriau kontroliuoti. Prie Kalabrijos krantų, vos už kelių mylių nuo Cetraro uosto, yra nuskendęs laivas, kuriuo buvo gabentos ypač toksiškos atliekos. Manoma, kad Tirėnų jūroje, netoli kranto, yra nuskendę daug kitų toksiškas atliekas vežusių laivų. Šis pavyzdys rodo, kad vežant atliekas trūksta skaidrumo ir oficialių patikrinimų.
Michel Barnier
Pone pirmininke, gerbiami nariai, pirmiausia mano kolega ir draugas ponas J. Potočnik atsiprašo, kad negalėjo atvykti, nes šį vakarą vieši Niujorke, kur pasirašo Nagojos susitarimą, svarbų susitarimą dėl biologinės įvairovės.
Nepaisant to, džiaugiuosi gavęs progą jį pavaduoti arba bent mėginti tai padaryti, nes, ponai ir ponios, šis klausimas, kuriuo jūs diskutuojate, visuomet mane domino. Savo šalyje esu buvęs aplinkos apsaugos ministras, be to, dar nepamiršau, kiek pastangų įdėjome per mano pirmąją kadenciją Komisijoje prieš maždaug dešimtmetį, kai su Parlamentu atkreipėme dėmesį į šią labai rimtą problemą. Atliekų vežimo reglamentas draudžia pavojingų medžiagų eksportą į besivystančias šalis, taip pat atliekų, kurios turėtų būti sunaikintos, eksportą už Sąjungos ir Europos laisvosios prekybos asociacijos valstybių ribų.
Vis dėlto žinome ir jūs tai pabrėžėte, kad valstybėse narėse pastangos, dedamos siekiant įgyvendinti šį draudimą, labai skiriasi. Operatoriai dažnai bando pasipelnyti iš nepakankamų patikrinimų, kad apeitų draudimą ir išvežtų atliekas per kitas valstybes nares, kur, kaip sakėte, patikrinimai yra ne tokie griežti.
Be to, dažnai meluojama, siekiant atliekas eksportuoti kaip panaudotas prekes, o tai apsunkina už stebėseną ir taisyklių įgyvendinimą atsakingų institucijų darbą. Be to, pagrindinis ekonominis veiksnys, kuris skatina neteisėtai vežti atliekas, - akivaizdžiai žemos atliekų tvarkymo sąnaudos trečiosiose šalyse. Taip susiklosto labai rimta padėtis valstybėse, kurios, kaip sakoma, gauna šias atliekas, šiuos nelegalius krovinius, smarkiai užteršiančius orą, vandenį, dirvą, namus ir kurie kelia grėsmę, kaip ką tik sakėte jūs, ponia S. Wils, ir prieš jus taip pat emocingai kalbėjusios ponia E. Bearder ir ponia A. Rosbach, žmonių, ypač vaikų - ir tai labiausiai sukrečia, sveikatai, taip pat darbuotojų ir didelės gyventojų dalies sveikatai. Jau vien nuodingos medžiagos, esančios atliekose, dažnai kelia dar didesnį pavojų, kai naudojami netinkami atliekų tvarkymo būdai, kaip dažnai pasitaiko šiose šalyse.
Be to, nelegalus atliekų vežimas į trečiąsias šalis akivaizdžiai turi neigiamą poveikį ir prekybai bei konkurencijai, nes, ekonomikos požiūriu, verslas, kuris paiso įstatymų, neabejotinai susiduria su konkurencija ir patenka į nepalankią padėtį. Europos perdirbimo ir atliekų tvarkymo sektorius, kuris privalo laikytis griežtų ES aplinkosaugos įstatymų, yra dinamiškas. Jo apyvarta siekia nemenką 95 mlrd. EUR sumą. Jis sukuria arba išlaiko nuo 1,2 iki 1,5 mln. darbo vietų ir sudaro 1 proc. bendrojo vidaus produkto, tad dėl nelegalaus vežimo šis atliekų tvarkymo ir perdirbimo sektorius, veikiantis pagal taisykles, susiduria su konkurencija ir atsiduria nepalankioje padėtyje.
Manau, kad efektyvus Atliekų vežimo reglamento įgyvendinimas ES lygmeniu ateityje skatintų daugiau investicijų ir darbo vietų kūrimą šiame sektoriuje. Vežant atliekas nelegaliai, prastai jas perdirbant, prarandami ištekliai, nes antrinių žaliavų gali laukti ilgas kelias, kol jos patenkins Europos žaliavų reikalavimus ir bus pagerintas išteklių naudojimo efektyvumas. Taigi pagal šį įvertinimą mums reikia gerinti padėtį. Štai kodėl Komisija siekišsiaiškinti, ar ES lygmeniu reikia papildomų teisinių priemonių ir, jei taip, kokius naujus, specifinius reikalavimus ir kriterijus ji turi įtraukti į atliekų vežimo patikrinimus.
Šiuo metu baigiame poveikio įvertinimą, kuriame pateikiami įvairūs galimi būdai, kaip išspręsti ką tik paminėtą problemą, įskaitant nacionalinius tikrinimus ir privalomus nacionalinius rizikos vertinimo planus bei programas, taip pat tikslinius mokymus vietos pareigūnams, atsakingiems už įgyvendinimą ir priežiūrą, kita vertus, jis apima ir įrodymus, kad sukčiauja tie, kurie skelbia, jog atliekos yra panaudotos prekės.
Baigdamas, pone pirmininke, norėčiau atkreipti dėmesį į kelis aspektus, atsakyti į kelis konkrečius klausimus. Pirma, Atliekų vežimo reglamentą galima apeiti tvirtinant, kad eksportuojami gaminiai yra ne atliekos, bet panaudotos prekės. Pagrindinproblema ta, kad valstybės narės tinkamai neįgyvendina tikrinimų reikalavimų. Kad tai būtų ištaisyta, reikia reglamentą papildyti išsamesnėmis nacionalinių patikrinimų taisyklėmis. Kaip jau sakiau, be teisinių priemonių, turi būti tinkamai mokomi ir pareigūnai, atsakingi už taisyklių įgyvendinimą.
Antra, kovojant su nelegalia veikla ES lygmeniu teisiškai neprivalomos rekomendacijos galėtų sustiprinti ir palengvinti Atliekų vežimo reglamento įgyvendinimą, ypač muitinės pareigūnams. Vis dėlto vien šių rekomendacijų neužteks. Kovojant su šia problema mums reikia ir taisyklių, kurios būtų privalomos.
Trečia, pastaraisiais metais atliekų susidarymas išaugo arba stabilizavosi. Visoje Sąjungoje atliekos tvarkomos geriau, per pastaruosius penkerius metus vis daugiau jų perdirbama. Šiandien stebina didžiuliai valstybių narių, įgyvendinančių mūsų reikalavimus dėl atliekų, skirtumai. Ponios ir ponai, Komisija suvokia nelegalių atliekų vežimo aplinkosauginę, socialinę, humanitarinę reikšmę ir poveikį visuomenės sveikatai, o "Probo Koala" atvejis, kai keli žmonės mirDramblio Kaulo Krante nelegaliai išmetus pavojingas atliekas, yra vienas blogiausių pavyzdžių, kokių galime atminti. Komisija pradėjo daugybę tyrimų dėl šio dalyko, o jų rezultatus galite rasti mūsų tinklalapyje.
Reglamente numatyta, kokių priemonių reikėtų imtis aptikus nelegalių atliekų krovinių. Pagal ES teisės aktus ir tarptautinę teisę atliekos turi būti grąžintos į kilmės šalį. Jei atsakingos bendrovės nesurandamos, kilmės šalis iš Europos Sąjungos turi sumokėti mokestį, kad atliekos būtų grąžinamos ir sutvarkomos. Kai kuriais atvejais valstybėms narėms tenka 1 mln. EUR išlaidų našta. Ką tik paminėto "Probo Koala" atveju bendrov"Trafigura" turėjo sumokėti 152 mln. EUR už tvarkymą ir 33 mln. EUR kompensacijų nukentėjusių miestų gyventojams.
Galiausiai ponui R.Seeberui norėčiau pasakyti, kad, kiek žinau, J. Potočnik pažadėjo pristatyti komunikatą dėl ES teisės įgyvendinimo bei vykdymo ir tam ruošiasi.
Åsa Westlund
Pone pirmininke, daugelis iš mūsų yra pasipiktinę tuo, kad, nepaisant plačios viešosios diskusijos šiuo klausimu, Europa vis dar išmeta pavojingas atliekas skurdesnėse valstybėse. Kaip daugelis čia sakė, turime teisę tuo piktintis. Mes ne tik naudojame produktus, kurie alina ir žaloja aplinką, bet ir nesugebame jų tinkamai perdirbti, kai mums jų nebereikia, o išmetame pavojingas atliekas, kurios kenkia nekaltų žmonių, dažnai vaikų, sveikatai ir kitose valstybėse ateities kartoms užnuodija žemę ir vandenį. Tai visiškai nepriimtina.
Kiek galima leisti, kad tai tęstųsi? Turime teisės aktus ir draudimų, bet tai neveikia. Todėl dabar Komisija privalo pasiūlyti pakeitimų. Be abejo, kaip visada, geriausia būtų, jei apskritai nebūtų jokių pavojingų atliekų. Todėl šiuo atveju svarbu ir didelis darbas, kurį mes atlikome nustatydami ir pašalindami kenksmingus chemikalus, pvz., taikant REACH. Kadangi draudimas eksportuoti pavojingas atliekas neveikia, manau, kad turėtume būti ypač patenkinti sustiprinę teisės aktą dėl elektros ir elektroninės įrangos atliekų (EEĮA), nustatę aukštesnius surinkimo tikslus. Vis dėlto, žinant, kaip prastai valstybės narės laikosi eksporto draudimo, Komisija turi gerų priežasčių atidžiau stebėti valstybių narių veiksmus pagal EEĮA direktyvą ir kitus teisės aktus, kuriuose apibrėžta, kaip turi būti tvarkomi tokios rūšies gaminiai.
Dėl toksinių atliekų vežimo į besivystančias šalis. Kaip minėjo daug specialistų, įskaitant ir Komisijos atstovus, mums reikia šiek tiek aiškumo ir paprastumo, išaiškinant klausimą, kokias taisykles šiuo atveju iš tiesų taikyti, kad policijai ir kitiems pasienio kontrolės pareigūnams būtų lengviau imtis priemonių kovojant su nusikaltimais aplinkai, o pavojingų atliekų eksportas ir yra viena tokių nusikaltimų rūšių. Vis dėlto taip pat reikėtų, kad valstybės narės šiam klausimui skirtų daugiau dėmesio. Manau, kad nuolat kyla bėdų, nes valstybės narės nesugeba pačios patikrinti, ar jų teisės aktai atitinka ES teisės aktus. Akivaizdu, kad valstybės narės nevykdo įsipareigojimų.
Valstybės narės turi imtis didesnės atsakomybės ir tikimės, kad Komisija privers jas tai padaryti. Tai, ką jūs čia šiandien pristatėte, pone M. Barnier, mano nuomone, tinkamas žingsnis teisinga kryptimi. Kai matysime visą informaciją, galėsime spręsti, ar imtasi pakankamai veiksmų. Ačiū.
Zuzana Roithová
- (CS) Pone pirmininke, dėl gamybos ir vartojimo proporcingai didėjantis atliekų kiekis primena uždelsto veikimo bombą tiek ES, tiek besivystančiose šalyse, į kurias eksportuojamos pavojingos atliekos, dauguma jų - neteisėtai. Komisijos nary, malonu žinoti, kad Komisija nori gana sparčiai pašalinti teisės aktų spragas. Vis dėlto man, kaip ir kitiems prieš tai čia kalbėjusiems, atrodo, kad valstybės narės to nelabai nori, ypač investuoti į kontrolę ar įvesti pakankamai griežtas bausmes už galiojančių taisyklių pažeidimus. Aš, kaip AKR ir ES jungtinės parlamentinės asamblėjos delegacijos pirmininko pavaduotojas, manau, kad turime su AKR valstybėmis sukurti bendrą strategiją kovai su nelegaliu toksinių atliekų importu į šias šalis, t. y. veiksmų planus, kaip įdiegti saugaus tvarkymo sistemą Afrikoje, įskaitant paramą perdirbimo technologijoms.
Csanád Szegedi
(HU) Pone pirmininke, ponios ir ponios, iš pažiūros griežtas ES reglamentas dėl pavojingų atliekų turi daug spragų, kuriomis sėkmingai gali pasinaudoti organizuotos nusikaltėlių grupuotės ir pavojingų atliekų mafija.
Pavojingas ir neteisėtas toksinių atliekų šalinimas tapo vienu pelningiausių verslų. Viena to priežasčių - nežmoniškai didelės išlaidos jas šalinant ir perdirbant teisėtu būdu; kita priežastis - pernelyg sudėtinga biurokratija siekiant gauti legalias licencijas.
Sprendimas turi būti dviejų krypčių: sumažinti administracinę naštą įmonėms, kurios legaliai perdirba ir šalina atliekas ir, žinoma, lygiagrečiai skatinti pavojingų atliekų gamintojus rinktis teisines priemones, kad jie būtų suinteresuoti sunaikinti pavojingų atliekų mafiją.
Kita vertus, reikia iš esmės sugriežtinti baudžiamosios teisės sankcijas už nusikaltimus aplinkai ir visoje ES padidinti tikrinimų skaičių.
Miroslav Mikolášik
- (SK) Pone pirmininke, iki vidurnakčio liko penkiolika minučių ir mes aptarinėjame rimtą dalyką: toksinių atliekų vežimą į besivystančias šalis.
Tiesiog skandalinga, kad dabartiniame amžiuje Europos valstybės vykdo veiklą, pavaizduotą "Oskarą" laimėjusiame filme "Erin Brokovich" su Julia Roberts, nors manėme, kad kas nors panašaus, kai gamyklos eksportuoja nuodingas atliekas, o žmonės rimtai suserga ar net numiršta, gali nutikti tik Kalifornijoje. Labai liūdna, kad ES valstybės narės veža savo toksines atliekas į Afrikos valstybes, kurios yra praktiškai bejėgės užkirsti tam kelią, o juk vežamos tokios toksinės medžiagos kaip švinas, kadmis, gyvsidabris, asbestas ir pan. Mano nuomone, gerai, kad Komisija ir toliau dirbs šioje srityje. Norėčiau kreiptis į Komijos narį M. Barnier, kuris pažadėjo, kad Komisija energingiau veiks, priimdama priemones, gerinančias šią padėtį.
Mairead McGuinness
Pone pirmininke, Europos Sąjungoje mūsų piliečiai patys meta atliekas tiesiog už savo namų slenksčio, o tai yra problema. Bet viena, kai tai darai Europoje, o visai kas kita - besivystančiose, skurdžiose valstybėse; tai, kaip sakšio svarstomo klausimo autoriai, yra smerktina.
Atidžiai išklausysiu Komisijos atsakymą apie naujus teisės aktus. Man visuomet neramu, kad naujais teisės aktais "pridengiame" galiojančius teisės aktus, neatsižvelgdami į vykdymo užtikrinimo aspektus, todėl norėčiau paprašyti Komisijos atkreipti dėmesį į vykdymo užtikrinimo problemas. Manau, kad valstybėse narėse daugelyje sričių neturime pakankamai pajėgų, kad būtų tinkamai kontroliuojamas vežimas, šiuo atveju - toksinių atliekų. Pasekmės sveikatai ir gerovei tų, kurie tvarko šias atliekas itin netinkamai, yra labai rimtos. Tai moralės ir etikos klausimas. Jei mūsų piliečiai apie tai žinotų, o greičiausiai nežino, galbūt gerai pagalvotų apie tai, kokie yra jų pirkimo ir atliekų šalinimo įpročiai.
Michel Barnier
Pone pirmininke, ponia M. McGuinness ką tik paminėjo keletą svarbių dalykų, t. y. moralinį ir etinį šio klausimo aspektą, atsižvelgiant į klausimus, kuriuos iškėlėme apie visuomenės sveikatą, biologinę įvairovę ir ekonominius dalykus.
Todėl ir sakau poniai A. Westlund ir poniai Z. Roithovà, taip pat kitiems kalbėtojams, kad Komisija pasiryžusi veikti. Siekdama paremti poveikio įvertinimą, kurio išvados bus šios iniciatyvos poreikio pateisinimas, Komisija siūlo sugriežtinti ES teisės aktus, visų pirma, taip siekiant pagerinti tikrinimus, bei Atliekų vežimo reglamento vykdymą. Tuomet neteisėto vežimo atvejų skaičius turėtų gerokai sumažėti.
Išnagrinėti visi galimi sprendimai. Suteikite J. Potočnikui kelias savaites, kad jis galėtų parengti šio teisės akto projektą. Jo vardu galiu pasakyti tik viena - jis bus parengtų iki šių, 2011 m., pabaigos, o Komisija, atsižvelgusi į šią labai svarbią diskusiją, kuri įvyko, nepaisant vėlyvo meto, pristatys teisės aktų pasiūlymus, kaip sustiprinti kovą su šiais neteisėtais vežimais ir jų padariniais.
Pirmininkas
Diskusijos baigtos.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
Daciana Octavia Sârbu
, raštu. - Anksčiau šiais metais Europos Komisijos užklausiau dėl spaudos pranešimų apie toksinių atliekų vežimą iš Italijos į Rumuniją. Nors nebuvo rasti jokie vežimų įrodymai, iš mano pasiteiravimų buvo aišku, kad daugiau naudos atneštų nuolatiniai krovinių patikrinimai, nes tai veiktų kaip atgrasymo priemonnuo neteisėto atliekų vežimo. Trečiosioms šalims tokios priemonės gali turėti papildomą poveikį, nes joms gali trūkti pajėgų tinkamai stebėti atplukdomus krovinius ir taip užkirsti kelią toksinių medžiagų įvežimui į jų teritoriją. Turime rimtai išnagrinėti kruopščių, reguliarių patikrinimų (ypač kai vežama į besivystančias šalis), kurie būtų koordinuojami ES lygmeniu, galimybę.
