Рамковото споразумение между ЕС и Либия
Председател
Следващата точка от дневния ред е докладът на г-жа Ana Gomes - от името на комисията по външни работи, съдържащ предложение за препоръка на Европейския парламент до Съвета относно преговорите по Рамковото споразумение между ЕС и Либия.
Ana Gomes
Г-н председател, Либия заема стратегическо положение по отношение на контрола върху миграционните потоци към Европа, в допълнение към значителните енергийни ресурси и големия потенциал като съсед и партньор в Магреб.
Някои държави-членки имат близки отношения с Либия, но е важно да се гарантира, че тези отношения са надлежно обвързани с основополагащите ценности и интереси на Съюза. Затова ние подкрепяме развитието на отношенията с Либия посредством установяването на рамково споразумение, покриващо различни области на сътрудничество с оглед стимулирането на истински политически диалог.
Не можем обаче да забравим, че Либия е управлявана от диктаторски режим, извършил сериозни нарушения на правата на човека и терористични атаки и вмешателства в други страни, макар през последните няколко години да се забелязват признаци, че той иска да направи коренен поврат. Следователно рамковото споразумение с Либия може да се ползва със съгласието на Парламента само ако са изпълнени някои условия. Едно непременно условие е Либия да позволи на Върховния комисар за бежанците на ООН (ВКБООН) отново да действа в страната с удължен мандат. Нека да го кажа съвсем ясно: без ВКБООН не може да има споразумение.
Либия трябва да бъде склонена да ратифицира Женевската конвенция за бежанците. Тъй като тя вече е ратифицирала Конвенцията на Африканския съюз за бежанците, трудно е да се проумее защо нейният вътрешен правов ред не признава статута на бежанците.
Всяко споразумение за реадмисия между Европейския съюз и Либия трябва да изключи всички хора, търсещи убежище, бежанците и лицата, поставени под международна защита, и трябва да бъде прилагано изцяло в съответствие с принципа за "забраната за връщане". Критични ситуации като тази с 400-те еритрейци, които едва не бяха подложени на масово прогонване от Либия през лятото, не бива да се случват повече.
Европейският съюз трябва да насърчава Либия да приема правни и социални решения, които подобряват нечовешките условия на живот на приблизително два милиона имигранти - почти четвърт от населението - които работят в Либия. Тези имигранти се нуждаят от правна защита и не могат да продължават да бъдат третирани като abeed, роби. Европейският съюз трябва да инвестира в съвместни програми, за да се бори с нарастващия трафик на хора, който има опустошителни последици, особено за жените и децата. Подкрепата на Европейския съюз за Международната организация по миграция и за всички организации, които подпомагат мигрантите, преминаващи транзитно в Либия, трябва да бъде засилена, за да се подобрят условията на живот на мигрантите, въдворени в центрове за задържане, които започват отново да се препълват, независимо че внезапно бяха изпразнени в средата на миналата година.
Съюзът не може да остане безучастен и да не убеждава Либия да въведе мораториум върху смъртното наказание и е много важно да изиска от либийските органи да публикуват имената на екзекутираните местни и чуждестранни граждани. Съюзът трябва да настоява Либия да ратифицира Римския статут на Международния наказателен съд. В рамките на сътрудничеството Съюзът трябва да насърчава реформите, насочени към модернизиране на обществените, политическите и законодателните структури, които ще осигурят отварянето на страната към света, ще предоставят свобода на информацията за обществеността, ще насърчат независимостта на медиите и ще инвестират в изграждането на институционалния капацитет на корпоративните организации и организациите по труда, които са представители на гражданското общество. Революцията на Буазизи в Тунис несъмнено ще намери отражение в съседна Либия и дори режимът на Кадафи разбира това.
Трябва да засилим подкрепата си за здравеопазването в Либия чрез Плана за действие "Бенгази", като го разширим и спрямо други медицински центрове и други изисквания за общественото здравеопазване. Стана ясно, че преговорите между Европейската комисия и Либия са на напреднал етап, макар да са възникнали някои затруднения по отношение на сътрудничеството в търговията и енергетиката.
От наша гледна точка би било благоприятно да се установи в близко време служба на ЕС в Триполи, за да се улеснят преговорите и да се извършва наблюдение върху развитието на положението в Либия.
Г-н член на Комисията, в препоръките си ние искаме от Комисията подробна информация кои бюджетни редове са използвани и планирани за сътрудничеството с Либия. Надявам се да можете в близко време да ни предоставите тази информация.
И накрая, бих искала да изтъкна, че Парламентът едва съвсем наскоро имаше възможността да одобри мандата на Съвета за водене на преговорите. Това е неприемливо и не може да продължава. В заключение, бих искала да изразя благодарността си за сътрудничеството на всички докладчици в сянка, чиято беше заслугата за широкото съгласие, постигнато по тема, която по принцип би могла да предизвика много разногласия.
Щефан Фюле
Г-н председател, благодаря Ви за възможността да осведомя Парламента относно преговорите по Рамковото споразумение между Европейския съюз и Либия.
Комисията и Европейският парламент вече работят в тясно сътрудничество по въпроса за Либия. Имаме общ интерес да гарантираме положителното развитие на нашите отношения с Либия, която е важна съседна страна. Във връзка с това бих искал специално да поздравя вашата Делегация за връзки с държавите от Магреб за споразумението, постигнато по време на посещението в Триполи, по което фактически се предвиждат редовни консултации с парламента на Либия.
Твърдо възнамерявам да гарантирам, че близкото сътрудничество между нашите институции ще продължи. По-конкретно, редовно и подробно информирам Европейския парламент за всяко развитие относно преговорите по рамковото споразумение. Знам, че нашият главен преговарящ ви осведомява подробно за всяка среща по преговорите.
Нека да ви информирам какво е положението сега. Ние завършихме деветия кръг на преговорите в средата на ноември в Триполи. Следващият кръг е предвиден за 24-26 януари в Брюксел. За двете години от началото на преговорите постигнахме добър напредък. В действителност предварително одобрихме преамбюла и шест от общо десетте глави от споразумението. По-конкретно постигнахме предварително одобрение по главата относно политическия диалог, която съдържа важни позовавания за спазването на правата на човека, борбата срещу оръжията за масово унищожаване, борбата срещу тероризма и т.н. Либия прие да установи редовен диалог относно правата на човека и основните свободи, а това беше наша главна цел. Ние настина сме много удовлетворени от резултата, постигнат по този дял от споразумението.
Както вероятно сте осведомени, останаха някои нерешени въпроси, по-конкретно в областта на енергетиката и търговията. Енергетиката представлява ядрото на либийската икономика - всъщност тя дава 70% от БВП на Либия. Затова са разбираеми вниманието и предпазливостта, с които Либия разглежда този въпрос. Що се отнася до търговията, Либия има малък опит при сключването на сложни търговски споразумения. Ето защо напредъкът в тази област беше умерен. Експерти от двете страни се срещат много редовно, за да гарантират, че можем да постигнем споразумение по тези два въпроса колкото е възможно по-скоро, но, разбира се, съществуват и трудни политически въпроси.
Един от тях е въпросът за Римския статут. Либия категорично отказва да се позове експлицитно на Римския статут. Тя обаче е готова да поеме ангажимент за сътрудничество с Европейския съюз относно борбата срещу безнаказаността, и по-конкретно срещу престъпленията, определени в Римския статут.
Затруднения има и по въпроса с миграцията, по-точно защото Либия отказва реадмисията на граждани на трети страни. Отбелязах препоръката, направена от Парламента, относно този конкретен аспект на преговорите и със сигурност ще я обсъдя с държавите-членки.
Пак по въпроса с миграцията, мога да уверя Парламента, че ние сме поели ангажимента да осигурим спазването от страна на Либия на нейните международни ангажименти, отнасящи се до принципа за забраната за връщане. Това е много важен въпрос за Европейския съюз. Смятаме, че е важно също така Либия колкото е възможно по-скоро да се присъедини към Женевската конвенция от 1951 г. и към нейния Протокол относно статута на бежанците от 1967 г. Следва обаче да се отбележи, че Либия посочи, че не възнамерява да се присъедини към тази конвенция.
Бих искал също така да подчертая, че следим отблизо преговорите между Либия и ВКБООН с надеждата, че ще бъде намерено удовлетворително решение, което да гарантира, че ВКБООН ще може да изпълнява определените му правомощия изцяло и в правно защитена среда.
В по-общ план през октомври ние постигнахме съгласие с оглед развитието на сътрудничеството с Либия по всички въпроси, свързани с миграцията, включително въпросите на международната защита, подобряването на условията на живот на мигрантите в Либия, управлението на миграцията и граничния контрол. Това е положително развитие, защото е необходимо да работим съвместно с Либия, за да преодоляваме всички предизвикателства, които стоят пред нея във връзка с миграцията.
И накрая, нека да завърша с въпроса за директивите за преговори, до които Парламентът многократно досега е искал достъп. Напълно съм осведомен за задълженията, определени в член 218 от Договора от Лисабон. Както знаете, директивите за преговори са поверителни документи на Съвета. Ето защо Съветът трябваше да проучи вашето искане чрез хоризонтален подход. Радвам се да ви съобщя, че разискването приключи и както вероятно сте осведомени, Съветът предостави достъп до директивите за преговори по Рамковото споразумение между Европейския съюз и Либия в съответствие с приетите процедури и правилата за сигурност на Съвета. Съветът е информирал в този смисъл председателя на комисията по външни работи.
Ioannis Kasoulides
Г-н председател, Съветът от юни 2009 г. препоръча да се изведе в приоритет сключването на споразумения за реадмисия с Либия и Турция, смятани за основните канали за незаконна имиграция в Европа.
Либийският канал засяга главно Малта и Италия. Мащабната незаконна имиграция в Малта носи риск от промяна в демографската структура на страната. Макар всички да признават, че отговорността е обща, малко е направено, за да се спре това развитие. Броят на пристигналите в Малта намаля едва когато Италия, засегната в еднаква степен, постигна двустранно споразумение с Либия, в което Либия пое задължението да патрулира своите брегове и пристанища.
Необходимо е да се сключи споразумение за реадмисия между ЕС и Либия в контекста на рамковото споразумение. Преговорите са трудни, но ние подкрепяме усилията на Комисията и я насърчаваме да доведе работата си до успешен край.
Одобряваме споразумението за миграция и сътрудничество, сключено между Комисията и Либия през октомври миналата година. Важно е Либия да се подготви по отношение на въпроси като системата за защита на лица, търсещи убежище, управлението на сухопътните граници, привеждането на законодателството в съответствие с Африканската конвенция за защита на бежанците и управлението на мигрантските потоци.
Знаем какво е положението с правата на човека, знаем за зависимата съдебна система, задържанията, мъченията и смъртното наказание в Либия. Споразумението за реадмисия обаче е необходимо. То изключва хората, на които е предоставено убежище, които се нуждаят от политическа защита или са заплашени от лошо отношение в Либия, доколкото принципът за забраната за връщане е приложим към всички тях.
Pier Antonio Panzeri
Г-н председател, госпожи и господа, според мен работата, извършена от г-жа Gomes, представлява сериозен принос към предстоящата дейност на Комисията за изработването на рамковото споразумение.
Либия несъмнено има решаваща роля в борбата срещу тероризма, за мира и сигурността в Африка, срещу нелегалната имиграция в Средиземноморския регион и за енергетиката. Нашата задача в контекста на стратегията на Европейския съюз трябва да бъде да укрепим интеграцията на Либия в международната политическа и икономическа система въз основа на общоприети правила.
За да постигнем това, на Либия трябва да бъдат поставени редица условия и именно за това призовава препоръката. Преди всичко по въпроса с имиграцията Либия очевидно е транзитна страна. Това е извънредно важен въпрос, но той не може да бъде разглеждан само от гледна точка на сигурността, спирането на имиграцията и забраната за връщане.
Той включва необходимостта от управление, ръководено от набор от икономически и социални политики, разчетени да се справят с предизвикателството на миграцията, с въпросите за признаването на политическите бежанци и ратифицирането от страна на Либия на Женевската конвенция, и накрая, проблема за реадмисията на имигрантите въз основа на конкретни гаранции за осигуряването на условията на живот на имигрантите.
После идва въпросът с предприемането на икономически и демократични реформи с цел установяване на много по-демократичен режим в тази важна за нас страна. Ние следва да вземаме предвид този въпрос дори много повече, както показват и събитията в съседен Тунис.
И накрая, препоръката призовава за обмисляне на въпроса за двустранните споразумения. Такива споразумения могат със сигурност да допринасят наистина за идентифицирането и решаването на проблеми, но те не представляват окончателно решение. Например проблемът, който имаме с италианските рибарски лодки, показва, че възможността за двустранно споразумение не решава тези въпроси. Сега обаче прегледът на политиките на партньорство и съседство също включва призива за преосмисляне на либийския въпрос в нова рамка, което означава участие и на Парламента.
Мнозина от нас призоваваха да бъдем осведомени за мандата на Съвета относно рамковото споразумение. Във връзка с това, господин член на Комисията, наистина е необходимо да влезете в крак и да включвате Европейския парламент все повече и повече в определянето на нови политики спрямо страните на юг от Европа.
Kristiina Ojuland
Г-н председател, бих искала преди всичко да благодаря на докладчика, г-жа Gomes, за нейните усилия да се обединят позициите на всички групи в Европейския парламент.
Във връзка с доклада бих искала да подчертая значението на решаването на проблема с имигрантите в Либия, които се опитват да се прехвърлят през Средиземно море. Напълно разбирам безпокойството на южноевропейските държави-членки относно потока от незаконни имигранти и относно техния натиск върху бюджетите на тези страни, както и върху обществото като цяло.
Макар да не забравяме интересите на държавите-членки, ние все пак не можем да пренебрегваме европейските ценности. Европейският съюз не може да пролее кръвта на нито един бежанец или лице, търсещо убежище. Никакво споразумение на ЕС и неговите държави-членки с Либия не може да води до нехуманно отношение, мъчения или екзекуция макар на един човек. Затова е насърчително да чуем от члена на Комисията, че той вижда напредък във връзките и преговорите между ЕС и Либия.
Franziska Katharina Brantner
Г-н председател, бяхме свидетели как в Тунис народът въстана срещу един деспотичен и жесток режим, който потъпкваше основните права на човека в продължение на години. Ние в Европейския съюз трябва много да се срамуваме, че години наред подкрепяхме тази диктатура. И още по-лошото е, че ЕС рискува да направи същите грешки и в съседната на Тунис страна - Либия.
Ако Комисията и Съветът не сменят курса, Съюзът ще продължава да крепи още един диктатор в региона в името на стабилността, граничния контрол и миграцията. От години режимът на Кадафи, един от най-добрите приятели на Бен Али, както се убедихме пак наскоро, системно нарушаваше правата на своите граждани и особено на работниците мигранти. Независимо от това ЕС и някои от неговите държави-членки се намират във все по-тесни връзки с Либия, а сега ЕС дори води преговори за това рамково споразумение.
Затова настоявам Съветът и Комисията да обърнат внимание на предупреждението и да гарантират, че преди да сключим каквото и да е споразумение с Либия, ще бъдат изцяло изпълнени следните условия:
Първо, Либия следва да ратифицира и да прилага Конвенцията на ООН за бежанците и да предостави пълен достъп на ВКБООН в страната; второ, тя следва да гарантира адекватна защита и права на мигрантите и да приеме законодателство за предоставяне на убежище, което включва принципа за "забрана за връщане"; трето, с Либия не може да се сключи споразумение за реадмисия, докато съществува рискът от нечовешко и унизително отношение към мигрантите в Либия.
И тъй като не мисля, че това ще стане скоро, действително бих искала Комисията да не успее да доведе докрай преговорите по споразумението за реадмисия.
Второ, Парламентът трябва да бъде напълно информиран за всички етапи от преговорния процес.
Зелените твърдо възразяват срещу всякакви нечестни сделки с диктатора Кадафи зад гърба на мигрантите и на гражданите на Либия. Продължаващата подкрепа на ЕС за този деспотичен режим нито е в съответствие с ценностите и правните ангажименти на ЕС, нито обслужва дългосрочните интереси на Съюза в региона. Както видяхме съвсем нагледно сега в Тунис, само една демократична и свободна страна може да бъде действително стабилна и просперираща.
Нека да бъдем сигурни, че ЕС не допуска за втори път същата грешка.
Charles Tannock
Г-н председател, Либия е страна, където правата на човека се потъпкват непрекъснато и демокрация не съществува. Полковник Кадафи не е провеждал избори от времето, когато дойде на власт преди 41 години. В действителност политическите партии са забранени.
Кадафи е африканският Фидел Кастро. Той се опитва да се представя за благодетелния баща на своя народ и дори заявява, че не заема официален пост в ръководството на държавата. В моята страна, Обединеното кралство, сме виждали друго негово лице - на човек, финансирал тероризма, и по-конкретно бомбения атентат в Локърби през 1988 г.
За да изчисти лицето си пред света и предполагам, за да запази репутацията си, той компенсира опечалените семейства, но всъщност авантюристът Кадафи следва да бъде подложен на пълен остракизъм от страна на Запада независимо от изобилните запаси на Либия от нефт и газ. Те са неговият лост за действие в ЕС, а по-конкретно Кадафи се помъчи да раздели Съвета, като ухажваше ръководители на някои държави-членки.
Независимо от това, от прагматична гледна точка приемам необходимостта от крепки търговски и дипломатически връзки между ЕС и Либия съгласно рамково споразумение. Но се опасявам, че така ние всъщност само утвърждаваме властта на Кадафи, която по надлежен ред неизбежно ще премине в ръцете на някой от неговите синове по династична приемственост, подобна на тази в Северна Корея.
Takis Hadjigeorgiou
Г-н председател, в началото бих искал да благодаря на докладчика, г-жа Gomes, за нейната работа и на г-н Фюле за присъствието му тук днес. Ние смятаме, че в този от всяка гледна точка чувствителен регион следва да се полагат постоянни усилия за развитие на взаимното разбирателство и сътрудничеството на средиземноморските държави, сътрудничество на равноправна основа, което държи сметка за асиметриите и неравнопоставеностите в развитието на различните сектори между държавите в Средиземноморието и между Европейския съюз и неговите съседни страни в региона, сътрудничество, което има за цел траен мир. То може да бъде постигнато на основата на взаимното зачитане, а също така и при отвореност за реципрочно влияние. В тази рамка ние сме за укрепването на връзките между Европейския съюз и Либия.
Има обаче някои чувствителни въпроси, които изискват особено внимание в процеса на развитието на тези връзки. Ще коментирам главно въпроса с бежанците, имигрантите и споразумението за реадмисия. Целта е да се постигне споразумение за реадмисия с Либия като част от рамковото споразумение, обсъждано между Европейския съюз и Либия. Ако такова споразумение бъде подписано без никакви съпътстващи реформи за подобряване на социалните и икономическите условия на имигрантите, то ще спомогне да продължи нарушаването на правата на човека, в смисъл че ние ще станем застъпници на насилственото връщане на имигрантите в условия, които не гарантират тяхната безопасност или минимално приемливите стандарти на живот.
Трябва да поискаме от либийските органи да признаят по надлежния ред присъствието на Върховния комисар на ООН за бежанците. Трябва също така да засегнем чувствителната тема за смъртното наказание. Правилно би било да се стремим към споразумение за мораториум върху смъртното наказание в Либия, като крайната цел ще бъде неговото премахване.
Fiorello Provera
Г-н председател, госпожи и господа, аз подкрепям сключването на рамково споразумение между Европейския съюз и Либия, защото това вече е стъпка напред по отношение на важни въпроси като имиграцията, сътрудничеството в областта на икономиката и здравеопазването, особено в борбата срещу СПИН, и до известна степен в енергийната програма.
Друг важен обект на преговорите е контролът от страна на Либия върху терористичната дейност не само на нейната собствена територия, но също така и в страните, които граничат с нея на юг. Напредък е постигнат със споразумението между Съвета и либийското правителство, включително и по общи принципи, като Римския статут и Конвенцията на ООН за бежанците. Още много остава да се направи - това е очевидно - но е важно за Парламента да подкрепи вече договореното споразумение, без да го връща за обсъждане и да рискува да загуби вече постигнатите резултати.
Надявам се, че сътрудничеството между Европейския съюз и Либия ще доведе до същия резултат, постигнат с договора за приятелство между Либия и Италия, който, наред с другото, уреди дългогодишния спор за колониалното минало на страната. Когато трябва да се договарят конкретни въпроси с правителства и държави, не може да се избира точно с кого да се водят разговорите.
Barry Madlener
(NL) Г-н председател, Европейската комисия осигури нов експортен продукт на Либия, на тази мошеническа държава и на нейния диктатор Кадафи. Производството на петрол не е единственият начин, по който днес Либия печели пари - тя се обогатява, като шантажира Европа. Диктаторът Кадафи ще сложи в джоба си 60 милиона евро от парите на европейските данъкоплатци в замяна на това, да пречи на авантюристите от Африка да стигат до Европа. Тези 60 милиона евро са само началото, защото г-н Кадафи сега иска сумата да се увеличи на 5 милиарда евро годишно и подкрепя исканията си със заплахи. Може би Европейската комисия допусна да бъде заблудена от черните очи на г-н Кадафи, но аз не мога да му повярвам нито за миг.
Нося няколко вестникарски статии от последните години: "Кадафи иска милиарди от ЕС. Либия налага натиск върху Лондон и Единбург. Кадафи иска още пари, иначе ще остави Европа да почернее. Кадафи: "Ислямът трябва да стане религията на Европа." Кадафи отхвърля демокрацията в името на строгото съблюдаване на законите на шериата. Кадафи използва за разменна монета 30 милиона африканци, които искат да дойдат в Европа. Кадафи иска да обяви джихад на Швейцария."
Уважаеми членове на Европейския парламент, не бива да поощряваме този негодник Кадафи. Ние трябва да го накажем, ако Либия продължава да дава на толкова много бежанци свободен достъп до Европа. Не бива също така да поощряваме бежанците, като им предоставяме статут на бежанци или постоянно пребиваване. Те следва да бъдат връщани право в Африка. Като поощряваме бежанците със статут на бежанци в Европа, с облаги и квалификационни програми, насам ще придойде още по-голям поток от търсещи убежище и от давещи се, които дирят твърда земя на европейския континент. Щедрата и мекушава политика на ЕС за предоставяне на убежище е истинската причина за обилния приток на хора, търсещи убежище.
Alf Svensson
(SV) Г-н председател, Либия е много добра в ратифицирането на международни споразумения, но изглежда e също толкова добра в неприлагането на тези споразумения. Позорно е, че Либия участва и гласува в Съвета на ООН по правата на човека. Впрочем също толкова позорно е и участието на Саудитска Арабия. Чрез действен натиск от страна на най-големия й търговски партньор - ЕС, Либия може наистина да бъде принудена да разбере какво означава спазване на основните права и свободи и какво изисква то.
Какво всички знаем, връзките на ЕС с Либия засягат различни аспекти на отношението към бежанците. След като Съветът и Комисията не могат да убедят Либия да позволи на Върховния комисар на ООН за бежанците да пребивава на законно основание в страната, не би било оправдано да се заблуждаваме ни най-малко какво е истинското отношение към бежанците в Либия.
Либийският лидер е цар на приумиците и отмятанията. ЕС е на прага да сключи рамково споразумение с него. Не мога да помогна, но се чудя какво ли означава думата "рамка" за режим като този на полковник Кадафи, който потъпква безпределно всички права на човека. Знаем, че Либия извършва мащабна дискриминация на работниците мигранти по национален признак и че съществува преследване на расова основа на работниците емигранти от Африка.
Човешкото достойнство е по-важно от парите. Затова спазването на основните прави и свободи трябва наистина да бъде толкова важно, че да не ни позволи да изпращаме хора в държава, където се прилагат мъчения или други форми на нечовешко отношение. Това впрочем се изисква и от хартите на Европейския съюз.
Corina Creţu
(RO) Г-н председател, Либия е третият по големина доставчик на петрол и газ за Европейския съюз, а Съюзът е основен търговски партньор на Либия и покрива над две трети от общата търговия на Либия. Трябва също така да имаме предвид напредъка, постигнат от властите в Триполи, които успешно смениха курса на страната от изолация и ембарго към отвореност и оживени икономически и дипломатически контакти.
Европейският съюз обаче не е само общност с икономически интереси, той е основан на набор от ценности, които не можем да пренебрегваме по прагматични съображения. Трябва да се признае, че Либия вече не финансира тероризма, прекрати своята ядрена програма, съгласи се да изплати обезщетения на семействата на жертвите на терористичната атака, освободи българските медицински сестри, осъдени на смърт за разпространение на СПИН, и сключи споразумения с някои европейски държави. Мисля, че трябва да насърчаваме този напредък, но партньорството на Европейския съюз и Либия трябва да бъде поставено на здрави нравствени основи.
Във връзка с това докладът на г-жа Gomes, която искам да поздравя за свършената от нея работа, изтъква сериозните нарушения на права на човека - права, които сме длъжни да отстояваме. Миналата година приехме резолюция, с която искахме от Либия да премахне смъртното наказание. Мисля, че е редно да подновим това искане, подкрепено с искането за привеждане в съответствие с международните норми за равенство пред закона, особено когато чужденци са жертви на жестоко отношение.
Особено внимание трябва да обърнем на проблема с мигрантите и бежанците, екстрадирани от Либия в техните страни на произход, където животът им е сериозно застрашен, както и на върнатите от Италия в Либия, където изглежда те понасят сурови наказания. От друга страна, трябва да бъде упражнен натиск върху Либия да приеме законодателство за предоставяне на убежище и да даде съгласието си да бъде отворена Службата на върховния комисар на ООН за бежанците, според данните на която в Либия са регистрирани почти 13 000 бежанци и лица, търсещи убежище.
Що се отнася до споразумението за реадмисия като част от Рамковото споразумение между ЕС и Либия, призовавам Съвета да изостави този план, тъй като той би включвал репатриране в страна, която системно потъпква правата на човека. Политиката на правителството на Берлускони не може да бъде приемана като пример за следване. Италианското изключение не трябва да се превръща в европейско правило.
Sonia Alfano
(IT) Г-н председател, госпожи и господа, не е за вярване, че европейските институции още искат да сключат рамково споразумение с диктаторски режим като този в Либия.
Ние не можем да продължаваме да повтаряме, че Либия поддържа много важни търговски връзки с държавите-членки на Европейския съюз и е партньор на Европейския съюз в Средиземноморския басейн, и да оставяме на заден план въпроса със спазването на правата на човека.
Първото условие, което трябва да поставим, за да можем да започнем надежден диалог с Либия, е тя да ратифицира Женевската конвенция. Ние не можем да разменяме икономически интереси срещу човешки живот: живота не само на либийските граждани, но и на хората от други страни, които бягат от граждански войни и религиозни преследвания и отиват в Либия само за да намерят там смърт и потресаващи мъчения.
Ние сме длъжни да не забравяме хилядите викове за помощ на хората, хвърлени в либийските затвори. Не можем да забравим ужасите, които се разкриха пред нас в затвора в Гандуфа.
Либийските граждани са лишени от много политически и граждански права, например свободата на изразяване, на събрания и на сдружаване. Устното предложение за изменение, направено от групата на Европейската народна партия (Християндемократи), което предвижда да се замести думата "договор" в съображение Б със "споразумения между Италия и Либия за съвместни брегови патрули", е съвършено неприемливо и италианската делегация от "Италия на ценностите" (Italia dei Valori) ще гласува против него.
Споразумението между Италия и Либия е много по-сложно: то е договор с точни условия по отношение на по-сложни въпроси от съвместните брегови патрули. За да продължава да се ползва с доверие, Европейският парламент трябва да нарича нещата със собствените им имена, дори когато те са смущаващи.
Трябва да бъде започнат отделен разговор за ВКБООН, за Агенцията на ООН за бежанците, която е възпрепятствана да върши своята работа в Либия и е подложена от либийския режим на невъобразими издевателства и престъпления. На такива ли основи ще бъдат водени преговори за споразумение? Ние не можем да работим нито с терористи, нито с диктатори. Ние сме Европейски парламент, а не съвет на директорите на някой икономически гигант.
Hélène Flautre
(FR) Г-н председател, бих искала да благодаря на г-жа Gomes, че ни дава възможността да разискваме мандата за водене на едни несъмнено трънливи преговори, каквото е и самото им съдържание. Примерът с Тунис следва да ни служи като предупреждение, че трябва да действаме много предпазливо, особено спрямо начина, по който докладваме за преговорите.
Не можем само да си отчитаме успехи, докато водим преговорите, и да ликуваме, че режим като този на Кадафи можел например да склони да признае някои права на човека, защото този режим е всеизвестен с потъпкването на всички основни права. Нещо повече, всички мигранти, които пристигат на нашите пристанища, макар броят им да намалява прогресивно, по един или друг начин винаги твърдят, че по-скоро биха се удавили, отколкото да се върнат в Либия заради изнасилванията, мъченията, жестокото отношение, насилственото репатриране, масовото експулсиране и расистките действия. Вече беше казано и аз ще го повторя: дълъг е списъкът на сериозните, масови нарушения на правата на мигрантите в Либия.
Ето защо мисля, разбира се, че е съвършено наложително да направим всичко по силите си, за да подобрим положението на тези хора. Това е работа на Върховния комисар на ООН за бежанците, а наша е задачата да презаселим хората, определени от ВКБООН. Това е работа и на организации в рамките на Общността, които към момента са изключително малобройни и трябва да бъдат укрепвани с всички възможни средства.
Считам, че ако наистина искаме да се придържаме към целите, които сме определили за външната си политика в Договорите, имаме да извървим още дълъг път, преди да можем да върнем в Либия мигрантите, които сега пребивават незаконно в ЕС.
David Campbell Bannerman
(EN) Г-н председател, през 2007 г. президентът Никола Саркози отрече да има връзка между освобождаването на петте български медицински сестри от Либия и либийската поръчка на френски противотанкови ракети на стойност 240 милиона евро.
Това въоръжение беше продадено на държава, отговорна за бомбения атентат в Локърби и доставяща оръжия за тероризъм. Вече дори синът на Кадафи каза, че има връзка между двете неща. Сделката беше: оръжие срещу затворници.
През 2004 г. ЕС отмени оръжейното ембарго срещу Либия в замяна на миграционен контрол. Сделката беше: оръжие срещу граници.
Сега лондонският "Таймс" съобщава, че баронеса Аштън изведнъж иска да вдигне оръжейното ембарго на ЕС срещу Китай, което беше наложено поради клането на площад Тянанмън, с думите, че ембаргото било "основно препятствие за развитието на по-тясно сътрудничество между ЕС и Китай".
Всъщност смятам, че то е основно препятствие за спасяване на еврото, не е ли така? Точно както и в случая с Либия, изглежда, че ЕС е толкова безпомощен да крепи еврото, че е готов да заложи нашата колективна сигурност, стига само Китай да има достатъчно пари да спаси еврото. Сделката е: оръжие срещу облигации. Чуждестранните валутни резерви на Китай са 2,9 трилиона щатски долара. Той вече купи гръцки, испански и португалски облигации. Китай обаче е и държавата, която налага забрана върху думата "демокрация" в своите търсачки и екзекутира хиляди хора годишно.
И така, питам най-откровено, колко ниско може да слезе ЕС, за да спаси еврото?
Andreas Mölzer
(DE) Г-н председател, свалянето от власт на тунизийското правителство предизвика ударна вълна в съседните държави в региона на Магреб, които са главно диктатури, както и в Либия. Такава радикална промяна, разбира се, дава възможност за установяване на демокрация, но само ако не бъде експлоатирана от ислямската пропаганда.
Вълненията със сигурност ще предизвикат приток на бежанци. Затова е важно за нас да си сътрудничим по-тясно с африканските държави по проблема с бежанците. Полковник Кадафи обаче призова Европейския съюз да плаща на Африка най-малко 5 милиарда евро годишно за борба с незаконната имиграция и това категорично е стъпка в грешната посока. Държавите от Европейския съюз вече плащат милиарди евро за помощ за развитие. По мое мнение системата за помощ спешно се нуждае от преразглеждане, за да се гарантира, че няма повече да облагодетелства диктатури и корумпирани режими, а вместо това ще достига до хората, които реално се нуждаят от нея.
Освен това тежкото положение на християните в ислямските страни трябва да бъде изведено в по-голям приоритет във външните отношения на ЕС.
Wolfgang Kreissl-Dörfler
(DE) Г-н председател, г-н Фюле, ние носим отговорност за всички мъже, жени и деца, които търсят убежище тук, защото животът им е в опасност. Тази отговорност произтича, от една страна, от моралните ценности, които Европа сега представлява, и от личната история на много европейци, която често бива забравяна в този контекст, и от друга страна, от правните гаранции, залегнали в международните договори и конвенции.
Ако поемем отговорността, трябва да бъдем подготвени да поемем и съответното бреме. Това означава да ги поделим поравно между държавите-членки. То категорично не означава да стоварим отговорността на плещите на няколко страни, чиито граници по случайност съвпадат с външните граници на ЕС, или - което е осъдително и с нищо не може да бъде оправдано - да плащаме на режими като този на полковник Кадафи, за да ни освободи от бремето.
Нека не се заблуждаваме. Много е хубаво, ако можем да предпазим хората от опасно пътуване, което застрашава живота им. Полковник Кадафи и неговият режим обаче не се занимават със спасяване на живот или със защита на хората. Те се интересуват от чисто финансови факти. Европейският съюз следва да се пази да не стане съучастник на режим, който показва пълно пренебрежение към правата на човека.
Посетих лагерите в Либия и видях какво се случва там. Имахме възможността да говорим с ръководители. Те не се интересуват от правата на човека или от предоставяне на убежище на хората. Те се оплакват, че не сме им дали артилерийски катери, които да им позволят да защитават по-ефективно границите си. Правилно беше, че не снабдихме полковник Кадафи с никакви катери, защото те можеха да влязат в двойна употреба. Трябва и това да имаме предвид. Ние не бива да извършваме предателство спрямо нашите ценности просто защото искаме да имаме икономически ползи или споразумение за реадмисия. На мнение съм също така, че следва да прегледаме мандата за преговори на всички членове на Парламента, а не само на някои. Тайната дипломация изобщо няма да ни доведе до по-нататъшен напредък, особено пък според опита, който ние в Европейския съюз имаме с режима - на който друго име не можем да дадем - на полковник Кадафи. Това е друг пункт, който следва да не забравяме, и аз ви призовавам да се уверите в това. Г-жа Gomes отбеляза всички критерии, които трябва да бъдат изпълнени, ако някога стигнем до етапа на споразумение.
Simon Busuttil
(MT) Г-н председател, противниците на споразумението с Либия следва да осъзнаят, че тя е наш съсед! Съседите не може да бъдат пренебрегвани. Трябва да се намери начин да се живее със съседа, което не означава непременно, че си съгласен с неговия начин на действие.
Много лесно е за колегите, които не произхождат от съседни на Либия страни, да критикуват споразумението, но много по-трудно е за средиземноморските страни, които са в тясна близост до Либия, да намерят път за сътрудничество с нея.
Истина е, че споразумението следва да включва глава за имиграцията, както и споразумение за реадмисия. Несъмнено то трябва да включва също така осигуряването на правото на международна защита за всички, които търсят убежище.
Francisco José Millán Mon
(ES) Г-н председател, разискването за Либия се провежда в момент, когато стават значителни промени в друга съседна средиземноморска страна - Тунис.
Винаги съм бил убеден, че Европейският съюз трябва да подпомага насърчаването на сериозни реформи в Средиземноморския регион с цел да го превърне в зона на свобода и просперитет. В изказванията си тук, в Парламента, през последните години непрекъснато повтарях, че политиката на Съюза не може да бъде насочена единствено към поддържане на статуквото.
Не става дума само за конкретния въпрос, обсъждан днес - рамковото споразумение с Либия. Бих искал да подчертая необходимостта от сътрудничество с Либия при управлението на миграционните потоци, включващо споразумение за реадмисия на незаконните имигранти, включително и граждани на трети страни, каквито са всички споразумения за реадмисия, сключени от Съюза.
Отстъпването пред либийските позиции, които се противопоставят на това споразумение, би било пагубно поради важното положение на Либия като транзитна страна, а също така би отправило и много лошо послание за преговорите с Мароко и Алжир по споразуменията за реадмисия, които дълги години бяха в задънена улица.
Ние обаче трябва също така да настояваме либийските органи да спазват правата на бежанците, включително - както вече беше казано - принципа на "забрана за връщане".
Salvatore Iacolino
(IT) Г-н председател, госпожи и господа, държавите от Магреб преживяват трудни времена. Кървавите стълкновения в Тунис през последните няколко дни са категорично доказателство за това.
Ще бъде сериозна грешка в този исторически момент да не признаем спешната и решителна нужда от укрепване на връзките с Либия, която е в сърцето на Средиземноморието и играе жизненоважна роля за сдържането и регулирането на миграционните потоци. Независимо от всички противоречивости там - аз бях в Либия с г-жа Gomes - няма съмнение, че едно рамково споразумение със сигурност ще даде своя принос в борбата срещу тероризма, за спазването на основните свободи и в областта на енергетиката. Пренебрегването на Либия и на държавите от Магреб ще бъде наистина много сериозна грешка.
Имаме модел за следване - Договора за приятелство с Италия, и той би могъл да бъде използван, за да гарантира, че рамковото споразумение е поставено на здрави основи.
Щефан Фюле
Г-н председател, благодаря на членовете на Парламента за техните бележки. Ще изпратя на докладчика, г-жа Gomes, повече подробности за националните индикативни планове за 2011-2013 г., които показват, че са предвидени 60 милиона евро за нашите програми в Либия.
Напълно съм наясно, че има някои проблематични зони в нашите връзки с Либия. Независимо от това Европейският съюз избра възможността да установи връзки с Либия, за да може да решава всички въпроси по открит и градивен начин, включително и много чувствителните въпроси, като правата на човека и спазването на основните права и свободи на мигрантите.
Миналата година с г-жа Сесилия Малмстрьом посетих центъра за задържане в Либийската пустиня. Не храня съвършено никакви илюзии относно предизвикателствата, пред които сме изправени. Имах също така и възможността да разбера какви са алтернативите на нашата ангажираност в областта на миграцията.
Нека да добавя и една трета, лична забележка: ние никого не възнаграждаваме с тези преговори; ние се грижим за своите интереси в съответствие с ценностите, на които се уповаваме. Либия показа силно желание да задълбочи връзките си с Европейския съюз. Ние смятаме, че това е положително и че Европейският съюз следва да продължава да води политика на ангажираност. Аз съм, разбира се, твърдо решен да гарантирам всичко да се върши при пълна прозрачност и вземайки предвид становищата на Европейския парламент.
Ana Gomes
Г-н председател, бих искала да благодаря на всички мои колеги, които участваха в разискването.
Мисля, че разискването очертава дилемите, пред които сме изправени. При посещението си в Либия като участник в делегацията, водена от моя колега г-н Panzeri през ноември 2010 г., дойдох до заключението, че сме длъжни да следваме линията на ангажираност. Признаваме, че се налага да работим с труден събеседник, но ще бъде безсъвестно да не следваме тази линия, защото имаме хуманитарни задължения към хората, които страдат толкова много в Либия, и по-конкретно към мигрантите, които минават през Либия и са потърпевши от положението там.
Считам, че много от трудностите се дължат на факта, че режимът е в изолация. Независимо от трудностите и независимо от това, че не храним илюзии за скорошно постигане на споразумение или за приемане на всички условия, които поставяме на обсъждане, ние трябва да следваме тази линия. Според мен това е ясно.
Действително в този смисъл е изключително важно да имаме представителство на ЕС, установено в Триполи, защото мисля, както и мнозина тук казаха, че това, което се случва сега в Тунис, в скоро време ще има отражение в Либия независимо от различията. В Либия по много причини ситуацията не е подобна заради пълната зависимост на хората от доходите от петрол.
Независимо от всичко и макар възгледите ни да се различават на този етап, ние изпращаме посланието, че сме решени да следим отблизо преговорите на Комисията. Благодаря за редовното предоставяне на много полезна информация. Ние ще следим преговорите съвсем отблизо и ще можем да даваме препоръки по всяко време.
Мисля, че чрез много широкото съгласие, постигнато в сътрудничество с моите докладчици в сянка и с всички вас, ние отправяме много ясно послание към Съвета и към Комисията, която има задачата да преговаря, но също и към преговарящите от либийска страна, за това, кои условия според нас трябва непременно да бъдат изпълнени, за да постигнем желаното от нас укрепване на двустранните ни връзки, а също така и по жизненоважния въпрос за спазването на правата на човека в Либия. Посланието е съвсем ясно.
Председател
Разискването приключи.
Гласуването ще се проведе в четвъртък, 20 януари 2011 г.
Писмени изявления (член 149)
David Martin
Приветствам започването на преговори между ЕС и Либия като стъпка към създаването на нови взаимоотношения на ЕС с държавите от Средиземноморския регион и Африка. Смятам също така, че сътрудничеството с Либия е полезно по въпроси като сигурност и стабилност, миграция, здравеопазване, развитие, търговия, изменение на климата, енергетика и култура.
Настоятелно призовавам обаче Съветът и Комисията да упражнят натиск върху Либия да ратифицира и да прилага Женевската конвенция за бежанците от 1951 г. и Протокола към нея от 1967 г., включително пълно сътрудничество с ВКБООН, така че да гарантира адекватна защита и права на мигрантите, и да приеме законодателство за предоставяне на убежище, което признава статута на бежанците и съответните им права, и по-точно забраната за колективно експулсиране и принципа на забраната за връщане.
Напомням също така на Съвета и на Комисията, че те имат задължението да гарантират, че външната политика на ЕС е в пълно съответствие с Хартата на основните права, и по-точно с член 19, който забранява колективното експулсиране и гарантира принципа на забраната за връщане. Настоятелно призовавам Съветът и Комисията да поискат от либийските органи да подпишат меморандум за разбирателство, с който да се гарантира законното присъствие в страната на ВКБООН с мандат да упражнява пълния набор от дейности за достъп и защита.
