Процес на внасяне и разглеждане на петиции (изменение на Дял VIII от Правилника за дейността) (разискване) 
Председател
Следващата точка е докладът на г-н Onesta от името на комисията по конституционни въпроси относно преразглеждане на Правилника за дейността по отношение на процеса на внасяне и разглеждане на петиции.
Gérard Onesta
Г-н председател, след голямото парче торта, което представляваше докладът на г-н Corbett, не знам дали това е черешката на тортата; това е по-скоро малката бисквитка, която Ви поднасят с кафето, докато незабележимо ви подават сметката.
Ще разгледам въпроса за петициите. В миналото сме ставали свидетели, че Правилникът за дейността във вида, в който е в момента, ни причиняваше известни проблеми, тъй като понякога някои членове бяха трудни за тълкуване или дори водеха до политическа безизходица относно допустимостта на някои текстове. По тази причина се опитахме да внесем известен ред, да изясним и да консолидираме, но това не прави нашите усилия революционни.
Преди всичко искаме да се идентифицира по-добре самоличността на вносителя, тъй като в момента, при положение че получаваме по половин тон петиции, не е ясно кое е лицето за контакт. Следователно ще поискаме от вносителя на петиции да уточни кой е, така да се каже, техният лидер, иначе ще решим да използваме първото име от първа страница.
Въведохме право на оттегляне от петиция. Казваме на гражданите "можете да внесете петиция, но можете и да не се възползвате от това право и да поискате името ви да бъде оттеглено от списъка на подписалите петицията лица".
Знаете, че Парламентът може да получава кореспонденция на езици на малцинствата като галисийски, баски, каталонски и др., ако тези езици са признати от държавите-членки. Решихме да разширим това право и спрямо петициите. Ако получаваме кореспонденция на определени езици, които Бюрото признава като езици за писмена комуникация с гражданите, следва и да отговаряме на тези езици.
Истинската реформа все пак се отнася до допустимостта. Досега членовете на комисията по петиции на моменти трябваше да водят ожесточена борба, за да установят дали даден документ действително попада в сферата на европейското право или не. В крайна сметка, тъй като Европа обхваща всички области, хората получаваха достъп по обиколни пътища. Следователно се опитахме да опростим нещата, като предоставихме нещо като стимул за допустимост.
Ако една четвърт от членовете на комисията по петиции счита текста за допустим, той ще бъде разгледан, тъй като не става въпрос да ограничаваме жизненоважно право, право, което, при всички положения се основава на първичното законодателство. В случай, че петицията бъде обявена за недопустима, ще се опитаме да препоръчаме възможни пътища за обжалване.
Трябва винаги да има прозрачност, тъй като името на вносителя на петиция и съдържанието на петицията винаги ще се публикуват в нашите регистри, но, ако вносителят поиска анонимност, за да защити личния си живот, трябва да сме в състояние да му я гарантираме. Същото се отнася и ако поверителността бъде поискана по време на разглеждането на петицията.
Естествено, правото на вносителите да се изказват, по преценка на председателя на комисията, беше запазено.
Колкото да правото за предприемане на последващи действия, ние го разширихме, или по-скоро до известна степен го изяснихме, тъй като в миналото комисията по петиции можеше на практика да издаде доклад по собствена инициатива по всякакви и дори незначителни въпроси. Не виждаме защо тази комисия трябва да има повече права от другите комисии. Тя, разбира се, ще запази това право, стига да няма възражения от Председателския съвет.
Електронният регистър беше запазен. При необходимост ще се провеждат посещения за установяване на факти на място, за да се направят констатации или за да се търси решение. Тук ролята е на посредник; нещо в известна степен оригинално, което решихме да въведем в чест на Парламента.
Ако е необходимо, ще потърсим подкрепата на Комисията, представена тази вечер на най-високо равнище, за да се изясни прилагането на правото на Общността и, евентуално, да ни бъде предоставена информация. Събраната информация естествено ще бъде предоставена на Комисията, Съвета и на вносителя.
Но какво ще се случи, ако Договорът от Лисабон бъде ратифициран? Знаете, че този Договор предвижда нов вид петиции, наред с внасяните в Европейския парламент петиции, които съществуват от много време, а именно петиции, внесени в Европейската комисия, които са подкрепени с подписите на най-малко един милион вносители.
Решихме, че, в случай че Договорът от Лисабон бъде ратифициран, ако в петиция, внесена от един милион граждани до Комисията, бъде повдигнат сходен въпрос, ние в Парламента ще проверим дали не разглеждаме същия въпрос и дали петицията, внесена в Комисията, може да засегне нашата работа, като в такъв случай ние само ще информираме вносителите.
И така, г-н председател, госпожи и господа, смятам, че донякъде обобщих положението. Не става въпрос за революция, а само за някои изяснения и за превенция на евентуална безизходица.
Richard Corbett
от името на групата PSE. - Г-н председател, с голямо удоволствие моята група обявява подкрепата си за доклада на г-н Onesta, който свърши чудесна работа, като разгледа въпроса и то преди известно време. Донякъде е любопитен фактът, че Председателският съвет изчака толкова дълго, за да включи доклада в дневния ред на пленарното заседание.
Все пак, фактът, че изчака и включи доклада в дневния ред едновременно с моя доклад означава, че има известни допирни точки между нашите два доклада, за което намекна г-жа Frassoni при предишното ни разискване. Това е въпросът за сътрудничеството между комисията по петиции и водещата комисия. Всички са съгласни, че въпросните две комисии трябва да си сътрудничат и е необходимо да работят заедно, но възниква спор относно това, което можете да наречете извод: ако те не постигнат съгласие, кой има последната дума?
Можем да разберем и двете страни. Членовете на комисията по петиции са на мнение, че те са получили петициите, те са проучили проблема, може да са провели изслушвания, може да са осъществили посещение, понякога те установят нещо в законодателството, което може да е погрешно, с което се е занимала водещата комисия, и те считат, че трябва да се заемат сериозно с въпроса и следва да имат последната дума, ако съответната комисия изрази несъгласие. От друга страна, можем да разберем водещата комисия. Защо ще се налага изведнъж да се търси друга комисия, която да бъде натоварена с проучването на въпроса само защото някой е изпратил петиция до другата комисия?
Това, което се опитах да направя, за да помиря двете комисии е да посоча, че разбира се, те трябва да работят в тясно сътрудничество и в крайна сметка, комисията по петиции трябва да изслуша становището на водещата комисия. Тя може, ако направи такъв избор, да се разграничи от позицията на водещата комисия, но ако направи това, цената, която следва да бъде заплатена е, че водещата комисия има правото да внесе изменения на пленарно заседание.
Считам, че това е разумна компенсация. Не разбирам защо г-жа Frassoni заяви по-рано, че това би унищожило комисията по петиции. Наистина нямам обяснение как тя е стигнала до подобно заключение. Със сигурност членовете на комисията по петиции от моята група ми казаха, че са удовлетворени от този компромис и аз считам, че това е работещ компромис. Това е компромис. Ако поддържате крайни позиции от едната или от другата страна на спора, няма да сте доволен, но считам, че това е работещ компромис. Той се съчетава много добре с отличния доклад на г-н Onesta и аз считам, че заедно този пакет ще заработи.
Jo Leinen
(DE) Г-н председател, г-н Onesta посочи, че докладът му не е революционен, но все пак представлява важна реформа, която укрепва правата на гражданите, както и на комисията по петиции. Правото на петиция е право, предоставено на гражданите, и в това отношение ще бъдат направени някои подобрения, които също така ще насърчат гражданите да отправят въпроси до Парламента. Считам също, че е правилно, когато става въпрос за допустимостта на петицията, не председателят на комисията да бъде този, който решава. Въпреки че самият аз съм председател на комисия, съм съгласен, че ако една четвърт от членовете считат, че въпросът следва да бъде обсъден, тогава той трябва да бъде обсъден.
Бих искал да поправя нещо, което каза г-н Onesta: инициативата на европейските граждани не е петиция, това е нещо различно. Това е всъщност европейска народна петиция, различен вид право. Тя не е адресирана до Парламента, а до Комисията и двете неща не бива да се бъркат. Представителите на гражданското общество много държат на това.
Това вероятно ще е последният доклад на г-н Onesta тук в Парламента. Бих искал най-искрено да му благодаря за неговата работа, която в много отношения беше отлична, както като заместник-председател, така и като член на нашата комисия. Бих искал също да спомена агората, форумът на Парламента за гражданското общество, който е на път да влезе в историята и е наистина важен инструмент. Следователно ние подкрепяме доклада на г-н Onesta и бихме искали още веднъж да Ви благодарим за конструктивното сътрудничество.
(Ръкопляскания)
Председател
Трябва да коригирам г-н Leinen, във връзка с това, че г-н Onesta поради своето участие в определянето на политика в областта на интелектуалната собственост, ще остави много запомнящи се трудове в допълнение към тези, свързани с политическата инициатива.
Costas Botopoulos
(FR) Г-н председател, госпожи и господа, бих искал също да благодаря на г-н Onesta за неговата работа и присъствие в Парламента. Бих искал да направя няколко забележки във връзка с последния му доклад. Убеден съм, както и г-жа Frassoni, че правото на петиция е важно право, но трябва да кажа, че комисията по петиции е доста странна комисия; тя е важна, интересна, но и странна. Този мини съд, където се обсъждат всякакви въпроси е твърде важен, но също интересен и различен от това, което правим.
Бих искал да се спра накратко на три въпроса. На първо място, езиците на малцинствата. Аз съм съгласен, но това не бива да отваря врата за използването в Парламента на езици, които не са получили цялостно правно признание. На второ място, допустимостта. Изцяло съм съгласен и считам, че добре, че целта е по-скоро петиците да се допускат, а не да се отхвърлят. На последно място, бих искал да заявя, че съм съгласен с нашия председател, г-н Leinen. Правото на инициатива на гражданите в същността си няма нищо общо с правото на петиция, което е демократично, конституционно право, засягащо Парламента и двете права не бива да се бъркат.
Накрая, взех думата преди всичко, за да благодаря на г-н Onesta за неговата работа
Председател
Извинявам се на уважаемия член на Парламента, тъй като веднага ми беше направена забележка за това, че произнесох неправилно фамилията му, която е Botòpoulos, а не Botopoùlos. Отново се извинявам.
Monica Frassoni
- (IT) Г-н председател, госпожи и господа, бих искала да благодаря на г-н Onesta и от името на групата на Зелените/Европейски свободен алианс. Случайно по-рано бяхме заедно на тържество и скоро ще се върнем, за да приключим с благодарностите и честванията.
В това отношение, разбира се, исках да заявя, че ние подкрепяме този доклад, но считаме също, че въпросът за отношението с водещата комисия остава трънлив проблем в реформата Corbett и тук бих искала да кажа нещо на г-н Botopoulos: не е вярно, че комисията по петиции е странна комисия, това е комисия с много конкретна роля и в много от случаите петициите се отнасят до прилагането на правото на Общността, отнасят се до нарушаване на директиви и закони, които очевидно не винаги имат много ясно отношение с водещата комисия.
Ще продължа, като кажа, че всеки, който е имал макар и незначителен контакт с работата на комисията по петиции, би могъл да каже, че тя е нещо като "Пепеляшка" на нашия Парламент. Те ще видят също, че много често водещата комисия не отговаря на исканията на комисията по петиции, съвсем не е загрижена да реагира на това, което комисията по петиции казва, прави или предлага.
Опасението ми е следното: то се изразява във факта, че комисията по петиции, която не винаги, но често се занимава с въпроса за прилагането на директивите на Общността, трябва по някакъв начин да очаква разрешение от страна на водещите комисии, които създават закони и които следователно имат различна роля, и освен това трябва да иска разрешение от Председателския съвет, когато става въпрос просто за контролиране на прилагането, което няма нищо общо, повтарям, със законодателната функция на парламентарните комисии.
Затова изразявам тревогата си относно реформата, предложена от г-н Corbett относно петициите, въпреки че съм категорично съгласна с това, което каза г-н Onesta, и Ви благодаря отново, г-н заместник-председател, за проявената гъвкавост по отношение на времето.
Председател
Това беше по-скоро жест, дължащ се на факта, че беше последното изказване за вечерта, като изключим отговора на нашия докладчик г-н Onesta, на когото предстои да дам думата.
Gérard Onesta
Г-н председател, ще се опитам да отговаря на колегите. Г-н Leinen, Вие сте напълно прав, това беше грешка на езика от моя страна. Процедурите са съвсем различни, когато става въпрос за сезиране на Комисията по силата на бъдещите разпоредби на евентуалния бъдещ Договор и за сезиране на Парламента чрез процедурата на внасяне и разглеждане на петиции.
Но в хипотетичния случай, при който тези два вида сезиране, твърде различни по отношение на място и формат, се отнасят до един и същ въпрос, решихме, че би било подходящо да уведомим вносителите, за да установим дали има смисъл да продължим разследванията си. Ние просто решихме да разширим координацията в този сценарий. Уточнявам много неща, но Вие имахте право да ми поискате лингвистични разяснения.
Продължавам обясненията си по езикови въпроси, по искане на г-н Botopoulos. Разбира се, не става въпрос да допълваме тази Вавилонска кула, която вече е твърде сложна, достатъчно е да погледнем броя на устните преводачи, които все още са тук тази вечер. Уточняваме, че Бюрото на Парламента решава дали петициите и кореспонденцията с вносителите да бъдат съставени на други езици, използвани в дадена държава-членка. Следователно тези езици трябва да са признати във въпросната държава,а държавата трябва да поиска те да бъдат използвани. Засега такъв е случаят само с четири езика. Ако утре искам да пиша на "Волапюк" - изкуствено създаден език - е ясно, че никоя държава не го признава и нито Парламента, нито Бюрото ще отговорят на този език; всичко това е ясно уточнено.
Що се отнася до въпроса с конфликта между комисиите, на който г-н Corbett ни обърна внимание, бих искал да посоча, че в моят доклад се посочва в съответствие с член 46 и приложение VІ, че вече е възможно комисията по петиции да потърси мнението на друга комисия, която разполага със специална компетентност по разглеждания въпрос. Според Вас е възможно в този случай все пак да възникне конфликт. Е, добре, ние назначихме арбитър, тъй като комисията по петиции да не може да изготви доклад по собствена инициатива, нито да се обяви против доклад по собствена инициатива на водеща комисия, освен ако Председателският съвет не разреши това. Разполагаме с референтна система, а именно Председателския съвет, който ще прецени дали решението трябва да бъде взето от комисията по петиции или от водещата комисия, в случай, че двете комисии не могат да постигнат споразумение. Така че за всички случаи сме предвидил предпазни мерки.
Считам, че след тези разяснения, можем да приключим, г-н председател. Чаках почти двадесет години за правото да говоря шест минути в пленарна зала, но беше истинско удоволствие да говоря пред такава аудитория.
Председател
Разискването приключи.
Гласуването ще се проведе в сряда, 6 май 2009 г.
