Ekonominės krizės pasekmės tarptautinei prekybai (diskusijos)
Pirmininkė
Kitas klausimas - diskusijos dėl žodinio klausimo dėl ekonomikos krizės poveikio pasaulinei prekybai, kurį Tarptautinės prekybos komiteto vardu Komisijai pateikVital Moreira - B7-0005/2010).
Vital Moreira
autorius. - Ponia pirmininke, klausimą užduosiu Tarptautinės prekybos komiteto ir savo, kaip šio komiteto pirmininko, vardu.
Panašu, kad dėl ekonomikos krizės pasaulinprekyba 2009 m. patyr10 proc. nuosmukį. Tai didžiausias nuosmukis nuo Antrojo pasaulinio karo laikų, kurį sukėlkritusi pasaulinpaklausa. ES ir kitoms daug eksportuojančioms šalims labai svarbu ir toliau aktyviai vykdyti tarptautinę prekybą. Nepaisant Didžiojo dvidešimtuko (G-20) prisiimtų įsipareigojimų, dėl krizės Didžiojo dvidešimtuko šalyse ir kitose pasaulio valstybėse padaugėjo prekybą ribojančių ir iškreipiančių priemonių.
Pirmas klausimas toks: kokių veiksmų ėmėsi Komisija kovodama su tokiomis priemonėmis ir, kita vertus, ar trečiosios šalys nesiėmveiksmų, kurie būtų nukreipti prieš ES priemones ekonomikos augimui skatinti?
Antras klausimas: esama požymių, kad kai kurios mažiau krizės nualintos sparčiai augančios ekonomikos šalys išjudina tarptautinės prekybos augimą. Šiuo atveju ES pramonei reikia nusitaikyti į naujas eksporto rinkas ir galbūt persvarstyti gaminamų produktų pobūdį. Kokios strategijos ketina imtis Komisija, kad ES pramontaptų konkurencingesnė?
Trečias klausimas: pasaulinkrizir jos lemiamas pasaulinės prekybos nuosmukis turi įvairių padarinių besivystančioms šalims, kurios kenčia nuo didžiausio nedarbo. Kokių koregavimo priemonių ketina imtis Komisija, plėtodama prekybos santykius, ypač kalbant apie vargingiausias pasaulio šalis?
Ketvirtas klausimas: kol, viena vertus, didelius prekybos deficitus lemia kai kurių valstybių narių ir Jungtinių Amerikos Valstijų per didelės išlaidos ir įsiskolinimas, kita vertus, kai kurioms didelėms sparčiai augančios ekonomikos šalims, orientuotoms daugiausia į eksportą, būdingi prekybos perviršiai. Šie prekybos deficitai prisidėjo prie pasaulinio prekybos pusiausvyros sutrikimo - vieno iš veiksnių, sukėlusių ekonomikos krizę. Kokios strategijos ketina imtis Komisija, siekdama sušvelninti tokį pasaulinį prekybos pusiausvyros sutrikimą savo prekybos politikoje?
Ir paskutinis, penktas klausimas: manoma, kad ekonomikos krizės socialinis poveikis ir jos lemiamas pasaulinės prekybos nuosmukis truks ilgiau nei ekonomikos atsigavimas. Pavyzdžiui, šiuo metu matome ekonomikos atsigavimo ženklus, tačiau nedarbo lygis tebėra labai aukštas. Kada Komisija planuoja atlikti poveikio vertinimą dėl krizės padarinių darbo rinkai Europoje ir besivystančiose šalyse? Kokios strategijos ji ketina imtis, kad į tarptautines PPO taisykles būtų įtraukti socialinis ir aplinkosauginis prekybos aspektai?
Šiuos penkis klausimus Tarptautinės prekybos komitetas norėtų užduoti naujajam už prekybą atsakingam Komisijos nariui K. De Guchtui, kurį noriu pakviesti pareikšti nuomonę pirmose viešose diskusijose su Parlamentu ir ypač INTA komiteto nariais. Iš anksto dėkoju už atsakymus, kuriuos, esu tikras, galėsite pateikti į mūsų klausimus.
Karel De Gucht
Komisijos narys. - Ponia pirmininke, užduota gana daug plačių klausimų, į juos atsakyti iš tiesų reikėtų daugiau laiko, nei jo turiu.
Atsakydamas pirmiausia siūlyčiau sutelkti dėmesį į prekybos politikos indėlį atgaivinant ekonomiką. Pirma, kalbant apie ekonomikos krizės poveikį prekybai, turėtume jausti palengvėjimą, kad pasaulinprekyba sumažėjo tik 10 proc. Ir tai ne atsitiktinumas, o stiprios politinės valios, išreikštos įvairiuose Didžiojo dvidešimtuko aukščiausiojo lygio susitikimuose, rezultatas. Prie to prisidėjo ir PPO, OECD ir Komisijos vykdomas sistemingas prekybą ribojančių priemonių stebėjimas.
Apskritai, tik kelios šalys ėmėsi prekybos protekcionizmo politikos. Taip tarptautinbendruomenišvengprotekcionizmo sąlygojamo kritimo, kuris buvo būdingas per Didžiąją depresiją. Siekiant išlaikyti esamą padėtį, svarbu išlikti ypač budriems. Jeigu būtų nustatytos protekcionistinės ar prekybą ribojančios priemonės, imtumėmės atsakomųjų veiksmų pasitelkdami visas turimas ekonomines priemones, kaip antai mūsų patekimo į rinką strategija ar net PPO ginčų sprendimo mechanizmas.
Išoriniai augimo šaltiniai bus lemiamas veiksnys ES ekonomikai atsigauti. Todėl pritariu jūsų nuomonei, kad Europos pramonturėtų ieškoti naujų ir sparčiai augančių besiformuojančių rinkų.
Savo vykdoma prekybos politika galime padėti pramonės sektoriams pasiekti šį tikslą, plačiau atverdami tas rinkas ir mažindami įvairias prekybos ir investicijų kliūtis.
Šį tikslą pasieksime įgyvendindami laisvosios prekybos susitarimus, dėl kurių šiuo metu deramės, taip pat stiprindami prekybos ir ekonomines partnerystes su tokiais pagrindiniais prekybos partneriais kaip JAV ir Kinija, kurioms TET ir aukšto lygio dialogu jau pakloti tvirti pamatai. Šį klausimą, kaip Komisijos narys, atsakingas už prekybą, spręsiu pirmiausia.
Per ateinančias savaites Komisija, įgyvendindama 2020 m. ES strategiją, parengs naują bendrą ES tvaraus ekonomikos augimo ir atsigavimo darbotvarkę. Ši strategija apims veiksmingą išorės aspektą, kuriam prekybos politika ypač svarbi.
Globalizuotame pasaulyje 2020 m. ES strategija turėtų būti veiksnys, skatinantis atvirumą ir konstruktyvų tarptautinį ekonominį bendradarbiavimą. Šis klausimas taip pat bus pagrindinkomunikato dėl būsimų prekybos politikos prioritetų, kurį ketinu pateikti vėliau šiais metais, tema.
Tačiau prekybos politika nėra susijusi tik su konkurencingumu ir augimu. Ja siekiama skleisti mūsų vertybes visame pasaulyje; be to, į ją reikia tinkamai integruoti prekybos plėtojimo aspektą.
Svarbi ES prekybos politikos dalis - skatinimas prisidėti įgyvendinant vystymosi tikslus. Šiuo metu vykstančios daugiašalės derybos sudaro vystymosi derybų raundą. Vedame dvišales ir regionines derybas su besivystančiomis šalimis ir šioms šalims rodome autonominį palankumą. Padedame joms prisidėti prie pasaulio ekonomikos vystymosi, taip pat pasinaudoti jos galimybėmis, siekdami pakelti gyvenimo lygį tiek, kad būtų užtikrintas didesnis politinis stabilumas ir socialinpažanga.
Kalbant apie socialinius reikalus, sutinku, kad prekyba turi padėti tiems mūsų visuomenės sluoksniams, kurie labiausiai nukentėjo nuo ekonomikos krizės, ypač žmonėms, kurie prarado darbą. Šiuo požiūriu, manau, mums reikės prekybos ir dar daugiau prekybos, kad išlaikytume Europoje esamą socialinės apsaugos sistemą.
Mūsų europinis visuomenės modelis, kuriame laisva ekonomika derinama su stipria socialine apsauga, turi būti išsaugotas laikantis tvarumo principų, o tam būtinas augimas.
Apibendrinant, būsimoji Komisijos 2020 m. strategija padės visiškai atsigauti po krizės, kartu spartindama perėjimą prie pažangesnio ir ekologiškesnio ūkio. Atvira prekybos politika bus svarbus veiksnys, prisidedantis prie Europos ekonomikos atsigavimo, taip pat skleidžiantis mūsų principus - atvirumą, socialinę ir aplinkos apsaugą ir tvarumą, konstruktyvų bendradarbiavimą tarptautinėje arenoje - užsienio šalyse.
Norint įgyvendinti tinkamą strategiją, savaime suprantama, reikės glaudžiai bendradarbiauti su Parlamentu, taip pat Taryba ir kitais suinteresuotaisiais subjektais, ir aš tikiuosi jūsų bendradarbiavimo sudarant bendrą darbotvarkę.
Christofer Fjellner
Ponia pirmininke, aš taip pat pirmiausia norėčiau pasveikinti Komisijos narį. Malonu jus čia matyti. Į jus dedame daug vilčių ir su jumis siejame didelius lūkesčius. Jūsų laukia svarbus uždavinys.
Prieš metus buvau nepaprastai susirūpinęs. Padėtis buvo iš tiesų rimta, kai žlugo prekyba, ir mes manėme, kad pasaulinprekyba vystysis taip, kaip nebuvome matę nuo Antrojo pasaulinio karo laikų. Pasaulio bankas paskelbė, kad 17 iš Didžiojo dvidešimtuko šalių iš viso įved47 naujus tarifus ir prekybos kliūtis. Rusija įvedtarifus automobiliams, Kinija suvaržmaisto produktų importą, Indija uždraudžaislų importą, o Argentina įvedimporto licencijas tekstilės ir odos gaminiams. Visa tai labai priminprotekcionistines ginklų varžybas - praėjusio šimtmečio ketvirtajame dešimtmetyje nerimą kėlusį modelį.
Tačiau prekybos karas neprasidėjo. Manau, svarbu stabtelėti ir pasvarstyti, kodėl taip nenutiko. Mano nuomone, pagrindinto priežastis - PPO, pasaulinprekybos reguliavimo institucija, priverčianti šalis tinkamai elgtis ir nesigriebti protekcionizmo ir populizmo. Manyčiau, dar anksti skelbti krizės pabaigą. Krizdar nesibaigė. Visi žinome, kad nedarbas pasiekia aukščiausią lygį vėlesniam ekonominio ciklo etape, ir būtent nedarbas stumia į protekcionizmą ir populizmą. Jeigu dabar apsidairytume, pamatytume, kad daugelis šalių krizės dar neįveikė; galbūt blogiausia dar tik bus. Dėl tos priežasties esu šiek tiek susirūpinęs klausydamasis kai kurių Ministrų Tarybos narių, kurie veikiau kritikuoja globalizaciją ir pasisako už Europos bendrovių ir Europos darbo vietų apsaugą, o ne kalba apie naujas rinkas ir laisvąją prekybą. Nebūtinai omeny turimas protekcionizmas, tačiau kartais jie tik per plauką nuo to. Bet kokiu atveju tai merkantilizmo apraiška, kuri, mano manymu, žalinga.
Geriau dirbtume kartu ir galvotume apie tai, kaip galėtume pasiekti, kad Europa taptų konkurencingesnją plačiau atvėrus. Turėtume imtis apgalvotų veiksmų ir vadovavimo. Turime pagalvoti apie tai, ką galėtume padaryti, kad prekybos kliūčių būtų mažiau, o ne daugiau, ypač tada, kai priimami sprendimai dėl Korėjos ar privalomo kilmės žymėjimo ir kai didėja klimato kaitos mokesčių poreikis. Mes Parlamente turime apsvarstyti ir tai.
Kader Arif
Ponia pirmininke, pone Komisijos nary, ponios ir ponai, šiuo metu Europa išgyvena beprecedentę krizę, kuri visų pirma reiškia sistemos krizę, o ne tik ekonomikos ir finansų krizę.
Prieš pradėdamas kalbėti apie ekonomikos krizės poveikį pasaulinei prekybai, o tai mūsų diskusijų tema, norėčiau paaiškinti vieną dalyką: prekyba nėra krizės auka, ji yra ir vienas iš ją sukėlusių veiksnių.
Šiuo metu mes iš tiesų išgyvename milžiniškus pasaulio ekonomikos pusiausvyros sutrikimus, kuriuos kursto, viena vertus, kai kurių šalių per dideli prekybos deficitai, dėl kurių didėja šalies įsiskolinimas, kita vertus, prekybos perviršiai, kuriuos sukelia tam tikrų šalių, ypač sparčiai augančios ekonomikos šalių, kurių vidaus suvartojimo augimas nėra toks pat spartus, eksportas.
Be to, iki šiol vykdyta prekybos liberalizavimo politika tuos pusiausvyros sutrikimus tik dar padidino, taip ypač susilpnindama vargingiausias pasaulio šalis. Tos šalys buvo skatinamos specializuotis gaminti tam tikros rūšies eksportuojamas prekes, todėl susidūrusios su itin dideliu žaliavų kainų svyravimu atsidūrskurde; o kainos yra labai nepastovios dėl tarptautinių spekuliacijų.
Keistas tas pasaulis, kai skurdo ir bado panaikinimas įvardijamas kaip pirmas Tūkstantmečio vystymosi tikslas, o tuo pat metu spekuliuojama kylančiomis kviečių kainomis.
Tačiau net ir tie žmonės, kurie praėjusio šimtmečio dešimtajame dešimtmetyje gynliberalizavimą ir reguliavimo panaikinimą bet kokia kaina, dabar taip pat atsidūrę sunkioje padėtyje. Nuolat didėjantis nedarbas, inertiškas, o kartais net neigiamas ekonomikos augimas ir kylanti socialinkriz- veiksniai, rodantys, kad nebegalime leisti darbo vietoms išnykti dėl šio kulto. Kaip krizės metu paaiškinsime darbuotojams, kurie atleidžiami iš darbo, kad pagrindinis tikslas - išlaikyti nereguliuojamą prekybą, net ir neatsižvelgiant į staigius ir kartais tragiškus perkėlimus?
Taigi mus ištikusi krizneabejotinai yra sistemos krizė, kuriai įveikti turime taikyti naują vystymosi modelį. Globaliosios Europos strategijoje Komisijos suformuluota vizija iš esmės grindžiama patekimu į rinką ir visų sektorių liberalizavimu.
Pone Komisijos nary, manau, reikia peržiūrėti šią strategiją, kuri įgyvendinama einant klaidingu keliu ir kartais patiriant nesėkmių. Savo pramonės sektorių eksporto neatgaivinsime versdami besivystančias šalis dar plačiau atverti savo rinkas. Tokie veiksmai tik pablogintų tų šalių padėtį, nes jose jau dabar gyvena 70 proc. iš 59 mln. žmonių, kurie 2009 m. visame pasaulyje neteko darbo.
Priešingai, būtina svarstyti naują strategiją, kuri užtikrintų tinkamą atvirumo, apsaugos ir paramos pusiausvyrą. Norėčiau grįžti prie šių idėjų. Negalime ignoruoti šių pokyčių, skatinančių Jungtines Amerikos Valstijas toliau taikyti savo prekybos apsaugos priemones arba Kiniją kelti PPO klausimą dėl Europos antidempingo priemonių.
Iš tiesų, susidūrus su nesąžiningais veiksmais, akivaizdu, kad apsauga būtina, tačiau jos principas turi būti pripažintas ir ginamas tarptautiniu mastu, o kartais pateikiami neteisingi kaltinimai protekcionizmu turi būti galutinai atmesti.
Ir dar, poreikis remti prekybos politikos kryptis kasdien tampa vis akivaizdesnis, o tokia parama visų pirma priklauso nuo to, ar ES įgyvendinamos politikos kryptys iš tikrųjų nuoseklios. Politikos nuoseklumas - ne intelektinių diskusijų objektas, o absoliuti būtinybė, jeigu norime nustatyti naują vystymosi modelį.
Metin Kazak
Ponia pirmininke, pone Komisijos nary, ponios ir ponai, finansų kriziš tiesų turėjo neigiamą poveikį Europos Sąjungos valstybių narių prekybai. Pavyzdžiui, tokių valstybių kaip Bulgarija eksportas per praeitų metų pirmuosius 11 mėnesių, palyginti su ankstesniais metais, sumažėjo 24 proc., o importas - 35 proc. Krizypač paveiknekilnojamojo turto ir turizmo sektorius. Tai turėjo ypač didelį poveikį užimtumui. Reikia atkreipti dėmesį į smarkiai išaugusius įmonių tarpusavio įsiskolinimus, valstybinių ir vietos valdžios organizacijų negalėjimą apmokėti sąskaitų ir t. t.
Minėtosios problemos taip pat būdingos ir kitoms šalims. Reikia visapusiško sprendimo šioms problemoms spręsti ES lygmeniu; tam būtinas ir glaudus įvairių Europos Komisijos direktoratų bendradarbiavimas. Komisijos narys K. De Gucht pabrėžė, kad svarbu padėti Europos bendrovėms plėsti veiklos sritis ir galimybes, taikyti aiškias prevencines prekybos priemones, sėkmingai baigti Dohos derybas, naudotis naujomis tiesioginių užsienio investicijų ir jų apsaugos, taip pat naujos investicijų politikos galimybėmis finansų krizės sąlygomis.
Šių tikslų įgyvendinimas, sėkmingas ekonominio bendradarbiavimo susitarimų su Afrikos, Karibų jūros ir Ramiojo vandenyno šalimis pasirašymas taip pat glaudžiai susiję su ekonomikos atsigavimu po finansų krizės.
Tačiau darbotvarkėje liko dar keletas klausimų, kai kurie iš jų jau paminėti. Ar mes efektyviai naudojame Europos lėšas siekdami įveikti aukštą nedarbo lygį? Ko Europos Sąjunga gali imtis dėl dabartinio deficito, valiutos devalvacijos ir aukšto infliacijos lygio, darančių tiesioginį poveikį prekybai? Kokiomis prekybos politikos priemonėmis Europos Sąjunga gali naudotis siekdama įveikti finansų krizę ir jos padarinius? Kokių veiksmų reikia imtis, kad tokio masto kriznepasikartotų, o prekyba toliau augtų? Ar turime kokią nors strategiją prieš tokias šalis kaip Indija ir Kinija, kurios grasinasi pakeisti visą finansų sistemą? Viltis rasti reikiamus atsakymus sieju tik su šia 2020 m. Europos strategija.
Yannick Jadot
Ponia pirmininke, pone Komisijos nary, dėkoju, kad išdėstėte mintis apie protekcionizmą, siejamą su krize, pateikdamas tinkamą kontekstą. Manau, pasielgėte išmintingai šiose diskusijose paaiškindamas, kad pasaulinio karo, susijusio su protekcionizmo politikos atgaivinimu, nebus.
O aš norėčiau klausimą formuluoti atvirkščiai. Mano nuomone, klausti derėtų ne apie ekonomikos krizės poveikį prekybai, bet iš esmės apie prekybos ir visų pirma 20 metų vykdytos prekybos politikos poveikį krizei, nuo kurios kenčiame šiandien.
Tam tikra prasme maisto krizė, kurią išgyvenome prieš pustrečių metų, prasidėjo dar prieš finansų krizę, ir iš tiesų tai buvo pasaulio žemės ūkio rinkų krizė. Dabar mums nuolat kartojama, kad prekybos su Kinija liberalizavimas mums naudingas. Esu įsitikinęs, kad, jeigu neįtrauksime socialinių, pinigų, fiskalinių ir, žinoma, aplinkos apsaugos klausimų, ateis metas, kai Kinija turės ne santykinį, bet absoliutų pranašumą prieš Europą.
Todėl visose nacionalinėse diskusijose - ir jūs, kaip pagrindinis veikėjas Belgijos arenoje, turėtumėte tai žinoti - visos politinės partijos dabar aiškinasi, kad globalizuotame pasaulyje socialinio, ekologinio, valiutinio ar fiskalinio dempingo suvaldyti neįmanoma.
Panašiai galime manyti, kad strategija, kurios visi mes, europiečiai, laukėme griuvus Berlyno sienai - o tai reiškė, kad "socialindemokratija ateis per prekybą" - yra neveiksminga, kaip rodo Kinijos pavyzdys.
Pone Komisijos nary, minėjote Lisabonos strategiją, inovacijas, ekologišką ekonomiką, tačiau žinote, kad ši Europos strategija yra nesėkminga. Iš tiesų, jeigu neintegruosime Lisabonos strategijos į Globaliosios Europos strategiją, galime savęs paklausti, kokie pramonės sektoriai vis dar išliks Europoje. Kodėl nėra pramonės, žemės ūkio, ekonominių ir, žinoma, socialinių ir aplinkos apsaugos sprendimų, kuriuos priimame visoje Europoje, apibrėžimo, kad sužinotume, kaip vyksta prekyba su kitomis pasaulio šalimis? Kol šių sprendimų neapibrėšime, tol įgyvendinsime nevykusią strategiją.
Turiu konkretesnį klausimą: 2010 m. vasario 4 d. įvyko PPO Prekybos finansinėmis paslaugomis komiteto susitikimas, kuriame pagrindinis dėmesys skirtas finansų krizės sukeltiems sunkumams ir finansinių paslaugų liberalizavimui. Ar galėtumėte papasakoti apie to susitikimo rezultatus ir pasakyti savo nuomonę šiuo klausimu, jeigu jį sekėte?
Jacek Włosowicz
Ponia pirmininke, dabartinės globalios ekonomikos sąlygomis dauguma sienų sudaro sąlygas efektyvesniems asmenų, kapitalo ir paslaugų srautams. Tai turėtų pakelti gyvenimo lygį. Viskas labai gerai tol, kol dauguma valstybių turi teigiamą prekybos balansą ir BVP augimą. Problemų kyla tada, kai ekonomikos tempai sulėtėja, rinkos indeksai staigiai krinta ir atsiranda problemų, susijusių su nedarbu. Atvėrus sienas ne tik pasiektas aukštesnis gyvenimo lygis, bet ir atsirado abipusskirtingų ekonomikų priklausomybė. Čia kita monetos pusė. Tokie dalykai aiškiai pastebimi esant dabartinei padėčiai. Pavyzdžiui, Vokietijos ekonomikos sulėtėjimas daro neigiamą poveikį Lenkijos ekonomikai, o taip yra todėl, kad Vokietija - viena iš pagrindinių Lenkijos eksporto partnerių. Laimei, Lenkijos BVP auga - ir tai išimtis Europoje, - tačiau neramu, kad nedarbo lygis kyla jau keletą mėnesių. Šis pavyzdys labai aiškiai rodo, kad vyriausybės turėtų ne tik rūpintis, kaip išspręsti ekonomines problemas tik savo teritorijoje, bet ir susitarti dėl to, kaip drauge galėtų kurti apsaugos mechanizmus, kad ateityje apsisaugotų nuo panašių įvykių.
Manau, dabartinkrizmums visiems bus išbandymas. Iš esmės galvoju apie Europos Sąjungai priklausančias valstybes. Negalime leisti susiklostyti tokiai padėčiai, kai tam tikros valstybės mėgina nuslėpti valstybės intervencionizmą, o kitoms, ginant laisvą konkurenciją, neleidžiama skirti valstybės pagalbos. Žinoma, suprantu, kad kai kurios vyriausybės tam tikra prasme gali būti savo rinkėjų įkaitėmis, tačiau jeigu norime kurti Europos bendriją kiekvieno labui, turime nustatyti aiškias taisykles ir jų laikytis. Taip pat turime pasitelkti savo stiprybes - pažangias technologijas ir žmogiškąjį kapitalą. Tik taip bus galima veiksmingai stiprinti mūsų valstybių bendradarbiavimą, o mes, kaip Europos Sąjungos piliečiai, galėsime tikėtis geresnės ateities ir viltis, kad mūsų...
(Pirmininknutraukkalbėtoją)
Joe Higgins
GUE/NGL frakcijos vardu. - Ponia pirmininke, pasaulinis kapitalizmas išgyvena sunkiausią krizę nuo Didžiosios depresijos laikų. Kaip ir anuomet, būtent darbininkų klasir vargingieji moka brangiai ir kenčia nuo sukeltų padarinių ir Europoje, ir vargingiausiose pasaulio šalyse.
Pasaulio banko analitikai prognozuoja, kad vien tik 2010 m. dar 64 mln. žmonių dėl krizės atsidurs visiškame skurde; dėl tos pačios priežasties 2009 m. Afrikoje nuo prastos mitybos jau mirnuo 30 000 iki 50 000 vaikų. Ši krizsukėlpragaištingų padarinių pasaulinei prekybai, tačiau praeitais metais vykusio Jungtinių Tautų aukščiausiojo lygio susitikimo finansų klausimais pareiškimas, kad, pvz., užbaigus Dohos prekybos derybų raundą bus išspręstos visos problemos, yra visiškai neteisingas. Anot gerbiamos su skurdu kovojančios nevyriausybinės organizacijos "War on Want", dar 7,5 mln. darbuotojų kiltų grėsmnetekti darbo, įskaitant vargingiausias šalis.
Šią pasaulinio kapitalizmo krizę ypač padidino finansų spekuliantų veikla pasaulio rinkose. Nepatenkinti tuo, kad paspartino krizę, tie kenkėjai dabar nori ja pasinaudoti ir susižerti dar daugiau milijardų. Ar ES Komisija matvakardienos "Financial Times" antraštę "Biržos verteivos rekordiškai lažinasi dėl euro kurso kritimo"? O ką daro Komisija? Krinta ant kelių prieš spekuliantus ir reikalauja, kad labiausiai nuo krizės nukentėjusios šalys, kaip antai Graikija, negailestingai sumažintų darbuotojų atlyginimus, pensijas ir viešąsias paslaugas.
Koks, jūsų nuomone, bus tokios drakoniškos mažinimo programos poveikis prekybai Europoje arba visame pasaulyje? Sumažinus darbininkų klasės galimybę pirkti prekes ir paslaugas, sumažėja tų prekių ir paslaugų paklausa, o tai reiškia, kad milijonai darbuotojų, gaminančių tas prekes ar teikiančių tas paslaugas, netenka darbo. Būtent toks Komisijos patarimas. Taigi dešimtys tūkstančių vakar protestavusių Graikijos darbuotojų buvo visiškai teisūs. Kapitalizmas gali atnešti tik daugiau kančių ir krizių. Reikia jį pakeisti žmonių solidarumo sistema, pagrįsta demokratinio socializmo vertybėmis.
William  Dartmouth
EFD frakcijos vardu. - Ponia pirmininke, žymus investuotojas Warren Buffet kartą pasakė: "Tik atslūgus potvyniui pamatai, kas maudėsi nuogas". Praeitais metais JK ekonomika smuko 4,8 proc. Tiek pat ir Italijos. Vokietijos ekonomika susitrauk5 proc., o ES prekyba dar daugiau.
Daugiausia dėmesio skirsiu trečiam klausimui, būtent: kokios strategijos ketina imtis Komisija, kad ES pramontaptų konkurencingesnė?
Prieš Lisabonos sutartį buvo Lisabonos strategija; Lisabonos strategijoje ES keltas tikslas, cituoju, "tapti konkurencingiausia ir dinamiškiausia žinių ekonomika pasaulyje". O viena iš būtinų sąlygų siekiant konkurencingos ir dinamiškos žinių ekonomikos - lanksti darbo jėga. Ko ES ėmėsi šiam tikslui pasiekti?
2008 m. ES priėmagentūrų darbuotojų direktyvą ir šiuo žingsniu tarsi įpylklijų į lanksčiausią darbo rinkos segmentą. Agentūrų darbuotojų direktyva - tai dar viena neapgalvota ir netinkama ES direktyva, dar kartą neproporcingai ir neigiamai paveikusi JK, kur dirba trečdalis visų ES agentūrų darbuotojų. Beje, tik esant lanksčiai darbo jėgai galima ištraukti žmones iš skurdo.
ES priimamos neapgalvotos direktyvos trukdo siekti konkurencingos ir dinamiškos žinių ekonomikos, besiformuojančios valstybėse narėse.
ES ekonomikos krizparodė, kad ES, taip sakant, nuoga.
Béla Glattfelder
(HU) Norėčiau pakalbėti dviem klausimais: prekybos deficitas ir CO2 išlakos. Dokumente teisingai teigiama, kad augantis Europos Sąjungos ir Jungtinių Amerikos Valstijų prekybos deficitas smarkiai prisidėjo prie tarptautinės ekonomikos krizės. Europos Sąjungos prekybos deficitas išaugo nuo 75 mlrd. EUR 2004 m. iki 243 mlrd. EUR 2008 m., t. y. trigubai per ketverius metus. Tai reiškia, kad kiekvieno Europos piliečio vartojimas 500 EUR viršija gamybos lygį. Toks didelis prekybos deficitas ir tokiu lygiu gamybą viršijantis vartojimas nėra tvarūs. Reikia imtis priemonių prekybos deficitui sumažinti, kadangi nieko nedarant apgalvotai ekonomikos dėsniai savaime privers imtis tokių pokyčių. Tačiau tai pareikalaus daug didesnių socialinių išlaidų. Tą patvirtina dabartiniai Graikijos įvykiai.
Kalbant apie energetiką, pasaulinę prekybą iškreipia ne tik protekcionizmas, bet ir energijos kainų rėmimo mechanizmai. Naftos vartojimas subsidijuojamas kai kuriose besivystančiose šalyse, kur naftos pardavimo kainos žemesnės nei tarptautinėje rinkoje; be to, biudžeto lėšomis remiamas ir elektros vartojimas. O Europos gamintojams reikia mokėti mokesčius, įsigyti anglies dioksido taršos leidimus, jeigu jie nori naudoti energiją gamybos procese. Kopenhagos susitikimas aiškiai parodė, kad besivystančios šalys nori sutrukdyti pasiekti klimato apsaugos susitarimą, kadangi nenori pritarti sankcijoms, susijusioms su taršos mažinimu. Reikia imtis priemonių, kad užkirstume tam kelią - keletas ekonomistų pareiškė, kad pigus anglies dioksidas Kinijai suteikia didesnį konkurencinį pranašumą nei pigi darbo jėga. Nesumažinus energijos vartojimo, kyla pavojus, kad nuolat...
(Pirmininknutraukkalbėtoją)
David Martin
Ponia pirmininke, kaip kiti kalbėtojai minėjo, dabar aiškėja visi finansų krizės padariniai. Jeigu tikėsime Komisija, prekyba patyr10 proc. nuosmukį. Jeigu tikėsime TVF, 2009 m. nuosmukis siek12,3 proc.
TDO vertinimu, 2009 m. 212 mln. žmonių visame pasaulyje buvo bedarbiai; tai 34 mln. daugiau negu 2007 m.
Į pietus nuo Sacharos esantis Afrikos regionas, 2008 m. turėjęs 0,3 proc. BVP biudžeto perteklių, 2009 m. turėjo 6,4 proc. deficitą. Kitaip tariant, 3 mlrd. perteklius virto 64 mlrd. deficitu, taip 67 mlrd. sumažėjant šio Afrikos regiono perkamajai galiai.
Nuo šios krizės nukentėjo visos pasaulio dalys, tačiau labiausiai nukentėjo trečiasis, besivystantis pasaulis. Todėl šiandien "Oxfam" paskelbraginimą dėl, kaip jie pavadino, "Robino Hudo mokesčio".
Šis mokestis panašus į Tobino mokestį, kuriuo turėjo būti apmokestinami spekuliaciniai sandoriai dėl finansinių produktų, akcijų, obligacijų ir prekių, taip pat valiutos keitimo operacijos. Robino Hudo mokestis tesudaro 0,05 proc. sandorių sumos, tačiau padėtų surinkti milijardus vystymosi projektams įgyvendinti trečiajame pasaulyje.
Tūkstantmečio vystymosi tikslams įgyvendinti reikia nuo 34 iki 45 mlrd., o bankai gavo trilijono dolerių finansinę pagalbą. Bankai turėtų padaryti daugiau, o ne tiesiog grąžinti pinigus: jie turi atitaisyti plačiajai visuomenei padarytą žalą.
Taigi šis Robino Hudo mokestis būtų gera priemonsprendžiant skurdo problemas ir siekiant užtikrinti socialiai naudingą bankų indėlį.
Ar Komisijos narys rimtai svarstys "Oxfam" pasiūlymą, kuris sulaukDidžiosios Britanijos ministro pirmininko palaikymo, ir parems jį kaip Europos Komisijos narys, atsakingas už prekybą?
Olle Schmidt
(SV) Ponia pirmininke, mūsų žemynas turtingas. ES turi prisiimti tam tikrą atsakomybę, kad būtų išlaikyta laisva ir sąžininga prekyba. Ši finansų krizsukėlpasaulinį ekonomikos nuosmukį, dėl kurio, kaip minėta, 2009 m. prekybos mastas sumažėjo 10 proc., taigi prekyba nukrito iki 2005 m. lygio. Besivystančios šalys ypač pažeidžiamos, kai sumažėja jų eksporto apimtis ir joms kyla sunkumų norint gauti bankų finansavimą. Pavyzdžiui, AKR šalyse prekyba prekėmis sudaro 50 proc. visos prekybos. Todėl šios šalys ypač jautriai reaguoja į krizes. Ekonomikos augimui sumažėjus 1 proc., 20 mln. žmonių atsiduria skurde.
Taigi ES turi prisiimti atsakomybę kaip turtinga pasaulio dalis ir užtikrinti, kad dėl finansų krizės dar daugiau žmonių nepatirtų skurdo ir atskirties. ES turi stengtis, kad vargingiausios šalys gautų daugiau veiksmingos pagalbos ir tam tikrais atvejais joms būtų sumažintos skolos. Esant tokiai padėčiai, kolegos, tikiu, daugelis šalių, iš kurių jūs kilę, galėtų labiau pasistengti, kad jūsų šalys teiktų didesnę, geresnę ir veiksmingesnę pagalbą. Nebūtina visada kreiptis į ES; kai kuriuos dalykus galime padaryti ir savo šalyse.
Svarbiausias ES prioritetas - užbaigti Dohos derybų raundą ir tiesiog atsisakyti ES žemės ūkio politikos. Nedera turtingai ES versti neturingus Afrikos ūkius pasitraukti iš rinkos dėl konkurencijos. Naujasis laisvosios prekybos susitarimas būtų geriausias būdas išvesti pasaulį iš finansų krizės ir užkirsti kelią protekcionizmui.
ES gali ir privalo veikti kaip pasaulinės prekybos liberalizavimo švyturys. Globalizacija ir tarptautinprekyba - iš esmės teigiami dalykai. Protekcionizmas yra ir visada buvo blogybė. Tie iš jūsų, kurie mano, kad protekcionizmas kaip nors pamokys ir padės pasauliui, turėtų pasimokyti iš istorijos.
Janusz Wojciechowski
(PL) Ponia pirmininke, viena sritis, kurioje turėtume ieškoti būdų krizei įveikti - prekyba žemės ūkio produktais. Pastaraisiais metais, spaudžiant Pasaulio prekybos organizacijai, Europos Sąjungoje įvedėme daug savanoriškų žemės ūkio produktų gamybos ir eksporto apribojimų. Pavyzdžiui, įgyvendinome didžiulę cukraus rinkos reformą, dėl kurios Europos cukraus gamyba sumažėjo trečdaliu ir buvo uždaryta daug cukraus perdirbimo fabrikų. Daugybūkių nustojo auginę cukrinius runkelius, išaugo nedarbas ir nepasiekėme jokios socialinės ar ekonominės naudos. Tai buvo dovana stambiesiems cukraus koncernams, kurie iškėlgamybą iš Europos, ir šiandien cukrų įvežame iš jų.
Manau, krizės metu turime užtikrinti stiprią apsaugą savo ūkiui ir gamintojams. Kalbu ne apie protekcionizmą, bet apie lygių galimybių politiką, kokia šiuo metu mūsų gamintojams netaikoma. Europos Sąjungoje galioja daugybgriežtų standartų, pvz., žemės ūkio srityje taikomi gyvūnų gerovės standartai. Teisinga skatinti tokius standartus, tačiau taip pat turėtume reikalauti, kad tų pačių standartų laikytųsi eksportuotojai, savo produktus įvežantys į Europos Sąjungą. Jeigu, pvz., uždraudžiame vištų auginimą bateriniuose narvuose, kartu negalime leisti įvežti kiaušinių iš šalių, kuriose taikomas toks metodas. Panašiai turime elgtis daugeliu atvejų. Turime laikytis paprastos taisyklės - tie patys reikalavimai eksportuotojams kaip ir mūsų gamintojams, nes priešingu atveju, be ekonomikos krizės...
(Pirmininknutraukkalbėtoją)
Jaroslav Paška
(SK) JAV finansų sektoriaus sukelta finansų krizlabai greitai peraugo į ekonomikos krizę, kuri tiesiogiai paveikvisas ekonominio gyvenimo sritis. Neišvengiami padariniai - staigus vartotojų perkamosios galios kritimas, sumažėjusi gamybos apimtis, išaugęs nedarbas, mažesnės biudžeto įplaukos ir mažesnės pajamos valstybių biudžetų išlaidoms finansuoti.
Visame pasaulyje sumažėjus gamybos apimčiai, aišku, turėjo kristi ir parduodamų prekių kaina. Taigi jei dabar klausiame, kaip stabilizuoti pasaulinę prekybą ar net pasiekti augimą, ponios ir ponai, tą galima padaryti tik imantis veiksmingų priemonių ekonomikos žlugimui sustabdyti, priemonių ekonomikai stabilizuoti ir laipsniškų veiksmų, skatinančių ekonomikos augimą.
Dabartinekonominsistema taip tarpusavyje susijusi ir globali, kad, mano nuomone, neverta pasikliauti ribotomis dirbtinėmis intervencinėmis priemonėmis, kurios skirtos konkretiems sektoriams ir nesukuria jokios pridėtinės vertės.
Iliana Ivanova
(BG) Ponios ir ponai, krizneišvengiamai sukėldidžiulį pasaulinės prekybos nuosmukį. Tą atspindi sumažėjusi gamyba ir mažesnės investicijos, taip pat ribotos augimo galimybės. Kartu nacionalinėms vyriausybėms ypač norisi nustatyti kliūčių šalies gamybiniams pajėgumams apsaugoti.
2009 m. su nerimu stebėjome, kaip ir atskirose ES valstybėse narėse, ir naujose besivystančiose šalyse taikoma vis daugiau įvairių nacionalinės apsaugos formų. Toks protekcionizmas trukdo į tarptautines rinkas patekti mažosioms ir vidutinėms įmonėms, kurios sudaro Europos ekonomikos pagrindą; taip tik dar labiau didinama našta ir įvedama naujų suvaržymų.
Norint išspręsti šias problemas bei paskatinti verslumą ir prekybą, mano nuomone, Europai pirmiausia reikia stiprios vidaus rinkos. Šiam tikslui pasiekti reikia, kad Europos ekonomika būtų pakankamai konkurencinga, pažangi ir pagrįsta griežtais kokybės standartais. Kaip pažymėjo Europos Komisija, nepaisant padarytos pažangos, reikia toliau dėti pastangas siekiant padidinti švietimo sistemų pajėgumus kuriant novatorišką, dinamišką žinių visuomenę.
Mano nuomone, patikimi viešieji finansai Europos Sąjungoje, garantuosiantys nacionalinių ekonomikų ir Europos valiutos tvarumą, yra svarbi sąlyga norint įveikti prekybos pusiausvyros sutrikimus. Euro patikimumas yra svarbiausias veiksnys siekiant mūsų prekybos partnerių pasitikėjimo. Prekybos ir investicijų atsigavimą skatina ir laiku įgyvendinamos būtinos struktūrinės reformos, kuriomis siekiama padėti naujus tvirtus pamatus ekonomikos augimui.
Paskutinis, bet ne mažiau svarbus dalykas: manau, vidaus rinka sustiprėtų apdairiai ir skubiai plečiant euro zoną, nes taip ES šalys būtų integruotos ekonominiu požiūriu ir Europos ekonomika taptų dar įtakingesntarptautinių partnerių atžvilgiu.
Enrique Guerrero Salom
(ES) Ponia pirmininke, kaip rodo 2009 m. duomenys ir kaip minėta, dėl 2008 m. pradžioje staiga kilusios finansų krizės smarkiai suprastėjo prekybos duomenys.
Bet kokiu atveju panašu, kad mums pavyko išvengti rimtų pagundų griebtis protekcionizmo politikos, kuri buvo vykdoma per krizę praėjusio šimtmečio ketvirtajame dešimtmetyje, o praeitų metų pabaigoje nebeliko tendencijos imtis naujų ribojimo priemonių. Tą patvirtina praeitų metų pabaigoje Komisijos paskelbta Penktoji ataskaita dėl galimo prekybos ribojimo priemonių.
Vis dėlto daugybšalių yra priėmusios tokias ribojimo priemones, t. y. šalys, turinčios skirtingą ekonominį pagrindą, kaip antai Jungtinės Amerikos Valstijos, Kinija, Argentina, Rusija ir Indonezija, taip pat ir daug besivystančių šalių. Ir būtent toms besivystančioms šalims reikalingos atviros rinkos, kurios įsileistų jų produkciją.
Dėl tos priežasties raginu poną K. De Guchtą, kaip Komisijos narį, atsakingą už vystymąsi, siekti platesnės ir laisvesnės prekybos pasaulyje, stengtis, kad Europos Sąjunga imtųsi iniciatyvos mažinant protekcionistines kliūtis išsivysčiusiose šalyse, ir prisiimti didesnius įsipareigojimus, kad prekybos derybose būtų atsižvelgta į vystymosi aspektą.
Georgios Papastamkos
(EL) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, manau, pasaulinės prekybos nuosmukis gerokai viršijo pačios recesijos ribas. Tyrimai parodė, kad bankų teikiamą nepakankamą prekybos finansavimą didžia dalimi lėmsusilpnėjusi prekyba.
Norėčiau užduoti du klausimus: pirma, kas atsitiko su tarptautiniais įsipareigojimais dėl daugiašalio prekybos finansavimo? Antra, kokie buvo lankstesnio finansavimo programos, suteikiančios įmonėms geresnių galimybių pasinaudoti finansavimu Europos lygmeniu, rezultatai?
Pereinant prie pasaulinės prekybos klausimo, norėčiau atkreipti dėmesį, kad Pasaulio prekybos organizacijos taisyklės, poveikio priemonės ir įsipareigojimai iš esmės neleido taikyti prekybą ribojančių priemonių ir kartu sudarlanksčias sąlygas priimti politikos kryptis, skirtas ekonomikai atgaivinti.
Tačiau raginame Komisiją atidžiai stebėti mūsų prekybos partnerių taikomas priemones ir jų poveikį Europos eksportui, įskaitant "pirk vietinę prekę" politiką, kurios laikosi svarbūs ES prekybos partneriai. Taip pat negalime nekreipti dėmesio į dinamiškai augantį tam tikrų augančios ekonomikos šalių eksportą.
Šiuo atveju norėčiau ypač pabrėžti Europos gaminių konkurencingumo pasaulio rinkose, gyvavusiose prieš ekonomikos krizę ir gyvuojančiose neatsižvelgiant į ją, klausimą.
Ir baigiant - mums dar reikia įgyvendinti abipusiškumo principą su prekybos partneriais dėl patekimo į rinką, atkurti sąžiningos konkurencijos sąlygas tarptautinėse rinkose ir užtikrinti, kad importuojamoms prekėms būtų taikomos tos pačios taisyklės kaip ir ES pagamintoms prekėms.
Laima Liucija Andrikien
Ponia pirmininke, (nesigirdėjo) jau ir taip atsidūrusi labai sunkioje padėtyje dėl pasaulinės recesijos ir mažėjančios kai kurių produktų paklausos visame pasaulyje. Tačiau protekcionizmas dar labiau tiesiogiai kenkia tarptautinei prekybai ir ES interesams.
Vienas iš tarptautinės prekybos dalyvių, priėmusių papildomų ir neproduktyvių prekybos kliūčių, - Rusija. Nuo finansų krizės pradžios Rusija įvedkeletą vadinamųjų "laikinųjų" antikrizinių tarifų tam tikroms importuojamoms prekėms, pvz., mėsai ir pieno produktams, baldams, taip pat kai kuriems plieno gaminiams. Galima prisiminti dar vieną atvejį, kai ES eksportuotojams Rusija nustatlaikiną tarifą vaistams.
Dar didesnį susirūpinimą kelia tai, kad 2010 m. sausio 1 d. įsigaliojo Rusijos, Baltarusijos ir Kazachstano muitų sąjunga. Dėl tos priežasties 30 proc. ES produktų grupių taikomi didesni tarifai. Žinoma, pagrindinpriežastis ta, kad Rusija, kaip Baltarusija ir Kazachstanas, nėra PPO narė, todėl neprivalo laikytis PPO taisyklių, ribojančių galimybes vienašališkai padidinti importo tarifus ir taikyti kitas prekybą ribojančias priemones. Kadangi Rusija nėra PPO narė, jos atžvilgiu negalime pasinaudoti ginčų sprendimo mechanizmu.
Pone Komisijos nary, turiu jums du klausimus. Kaip Komisija vertina dabartines ES prekybos problemas su Rusija ir ar turime konkrečią strategiją, kaip spręsti Rusijos narystės PPO klausimą?
Daniel Caspary
(DE) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, keletą kartų girdėjome, kad per pastaruosius tris mėnesius pasaulinprekyba patyrdramatišką nuosmukį, nepaisant daugelio Pasaulio prekybos organizacijos narių sėkmingų pastangų kiek įmanoma išlaikyti rinkas atviras. Taip pat esu dėkingas, kad Europos Sąjunga atliko labai veiksmingą vaidmenį šioje srityje ir neįvedbeveik jokių protekcionistinių priemonių.
Mano šalyje sakoma, kad geriausia gynyba - puolimas. Norėčiau pratęsti tai, ką L. L. Andrikienką tik pasakapie ypatingas priemones, kurių ėmėsi Rusija. Reikia paklausti, kokiais veiksmingais būdais galime pasinaudoti, kurie leistų pereiti į puolimą prieš tuos prekybos partnerius, kurie nesilaiko Didžiojo dvidešimtuko grupės sudarytų susitarimų, kurie įvedprotekcionistines priemones, kurie užvėrrinkas ir kurie prisidėjo prie dar didesnio pasaulio ekonomikos nuosmukio, nei būtų buvę kitokiu atveju.
Gal reikėtų aktyviau pasinaudoti mūsų Globaliosios Europos strategija ir tvirtai įgyvendinti jos nuostatas? Argi dabar nėra tinkamas laikas aktyviai ginti savo interesus, o ne tiesiog stengtis užkirsti kelią protekcionizmui? Turiu omeny galimą naują iniciatyvą, kuri leistų mums pagaliau pasistumti į priekį PPO. Turėtume žengti logišką žingsnį ir skubiai derėtis dėl laisvosios prekybos susitarimų. Vieną susitarimą su Pietų Korėja turime. O kaip dėl susitarimų su Indija, Kanada, Kolumbija ir Peru? Argi nesiųstume labai aiškaus signalo, jeigu dabar galėtume pasistūmėti į priekį derėdamiesi dėl šių laisvosios prekybos susitarimų?
Daugelis kitų narių minėjo besivystančias šalis. Argi tai ne pati palankiausia proga pagaliau pajudėti į priekį su ekonominės partnerystės susitarimais, kad besivystančios šalys ir Afrikos, Karibų jūros ir Ramiojo vandenyno (AKR) šalys būtų geriau integruotos į pasaulio prekybos sistemą ir kad būtų galima imtis veiksmingų priemonių ekonomikos augimui pasiekti ir skurdui įveikti? Pastaraisiais dešimtmečiais tapo aišku, kad tų šalių, kurios dalyvavo pasaulio prekybos sistemoje, ekonomikos augimas buvo didžiausias. Noriu išgirsti jūsų atsakymus, pone K. De Guchtai.
Theodoros Skylakakis
(EL) Ponia pirmininke, mano pirmas komentaras: mūsų prekybos santykiai su sparčiai augančios ekonomikos šalimis nėra statiški. Pavyzdžiui, Europos Sąjungos ir Kinijos ekonomikos augimo tempams esant visiškai skirtingiems, mums taikomi netarifiniai barjerai, kuriuos laikėme ne tokiais svarbiais, kol Kinijos ekonomika buvo silpnesnė, daro mums vis didesnį neigiamą poveikį, kai santykinKinijos svarba auga, o mūsų mažėja.
Ir dar, mažėjant mūsų santykiniam dydžiui mažėja ir mūsų derybingalia. Taigi turime retą progą, kuria pasinaudojusi Europos Sąjunga galėtų įvesti savo politiką, veiksmingai sumažinti kliūtis mūsų eksportui į sparčiai augančios ekonomikos šalis ir apriboti socialinį ir ekologinį dempingą. Laikas nėra mūsų sąjungininkas, o dar labiau dėl krizės.
Mano antras komentaras: keičiantis tarpusavio santykiams, tampa svarbiau palaikyti transatlantinius prekybos santykius ir skatinti naudingesnę Amerikos rinką, dėl kurios padidės transatlantinės prekybos apimtis, o abipus Atlanto esančios šalys įgis didesnę derybinę galią.
Čia taip pat turime retą galimybę, nes reikės laiko transatlantinei rinkai sukurti, kadangi tai sudėtingas procesas. Kaip JAV vertina šių santykių svarbą? Deja, tas faktas, kad Prezidentas B. Obama nedalyvaus būsimame aukščiausiojo lygio susitikime Madride, vilčių neteikia.
Klausimas toks: ar Komisija jaučia poreikį imtis neatidėliotinų veiksmų, kol mes vis dar turime reikiamą derybinę galią?
Tokia Saïfi
(FR) Ponia pirmininke, ekonominir finansinaudra, kurią ką tik atlaikėme, padardaug žalos. Mūsų ekonomikos sutrikusios, o mes vis dar stengiamės sugrįžti į vėžes, susidūrę su ryžtingomis augančios ekonomikos valstybėmis.
Dabar pats laikas jums, pone Europos Komisijos nary, vadovauti plataus užmojo ir reikšmingai Europos prekybos politikai, kuri be jokių pasiteisinimų skirta ginti mūsų prekybinius interesus ir pagrįsta abipusiškai atviromis rinkomis bei savo konkurencinio pranašumo išnaudojimu.
Europos Sąjunga pirmiausia turi rasti aukso vidurį tarp kraštutiniškai laisvos prekybos ir protekcionizmo. Mano nuomone, šis trečiasis būdas turi būti įgyvendintas sukuriant sąžiningos prekybos sistemą. Europos Sąjunga apsiginklavusi tam tikromis vertybėmis: pagarba intelektinės nuosavybės apsaugai, sąžiningumu investicijų požiūriu, galimybe patekti į rinkas, kova su netarifiniais prekybos barjerais ir pagarba socialiniams ir aplinkos apsaugos standartams. Taigi ES privalo užtikrinti, kad šias vertybes kaip principus pripažintų Indija ir Kinija, augančios ekonomikos šalys, kurios yra ne tik mūsų pirkėjos ir konkurentės, bet ir partnerės.
Neatsižvelgiant į poreikį sukurti subalansuotą prekybą, jūs, pone Komisijos nary, turite padėti sustiprinti mūsų Europos bendrovių konkurencingumą. Kaip šį tikslą galima pasiekti? Inovacijos, investicijos į tyrimus ir plėtrą ir tarptautinkonkurencingų telkinių įtaka atrodo yra keletas pagrindinių veiksnių, padėsiančių mums įveikti krizę.
Be to, turime sutelkti savo veiksmus į novatoriškas bendroves, ypač SVV, sumažindami joms bet kokią pernelyg didelę administracinio darbo ir mokesčių naštą, taip pat į ekologiškas technologijas ir paslaugas.
(Pirmininknutraukkalbėtoją)
Krisztina Morvai
(HU) Turime pasiruošti atsakyti į pagrindinį klausimą, ar laisvoji prekyba - dabartinPPO kontroliuojama sistema - naudinga žmonėms, o gal turėtume svarstyti naują pagrindinį principą, kurio nenorėčiau vadinti protekcionizmu, bet veikiau ekonominiu apsisprendimu? Norėčiau pasiūlyti panagrinėti šių dviejų pagrindinių principų skirtumus trimis aspektais. Ką dabartinvisuotinės pasaulinės prekybos forma ir apimtis reiškia darbo vietų kūrimui ir išsaugojimui Europoje, ypač turint omeny Europos valstybių smulkius prekiautojus, SVV, šeimos verslą ir mažus ūkius, kurie tiesiog dreifuoja ir yra netekę vystymosi galimybių dėl dabartinės visuotinės liberalizuotos pasaulinės prekybos? Kalbant apie solidarumą, ar vargingoms, besivystančioms šalims naudinga tai, kad jos įpareigojamos atverti savo rinkas, užuot plėtojusios savo žemės ūkį ir pramonę? Ar palanku aplinkai, kai prekės pristatomos dideliais atstumais?
Kaip pradinį žingsnį, bent jau dėl žemės ūkio ir maisto produktų, norėčiau pasiūlyti apsvarstyti galimybę įdiegti apsisprendimo dėl maisto principą, kuris reiškia, kad bendruomenės ir šalys turi teisę nuspręsti, ką ir kaip jos nori gaminti ir kaip jos nori savo produkciją parduoti. Vartotojai turi teisę į geros kokybės, sveiką ir maistingą maistą, ir mes žinome, kad tai nėra maistas, atgabentas iš už tūkstančių kilometrų, bet vietos gamintojų ir perdirbėjų pagamintas ir vietos pardavėjų parduotas maistas.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Norėčiau pasveikinti Komisijos narį su naujomis pareigomis. Gal jis galėtų pakalbėti smulkiau apie krizės poveikį pasaulinei prekybai žemės ūkio produktais? Ponia L. L. Andrikienjau minėjo Rusijos Federacijos atvejį, kai ši paskelbbesiruošianti uždrausti paukštienos importą iki 2015 m., kadangi jos paklausą patenkina vietos gamyba.
Atsižvelgiant į tai, kad konkurencingesnės žemės ūkio sistemos skatinimas atviros pasaulinės prekybos sąlygomis yra viena iš pareigų, kurias Pirmininkas J. M. Barroso pavednaujajam Komisijos nariui, atsakingam už žemės ūkį, norėčiau pasinaudoti proga, kad Komisijos narys yra Parlamento rūmuose, ir paklausti jo, ką jis mano apie bendradarbiavimą su kolega, atsakingu už žemės ūkį, baigiant derybas pagal Dohos derybų raundą.
Seán Kelly
Ponia pirmininke, pirmiausia norėčiau pasakyti, kad Komisiją reikėtų pasveikinti su tuo, kad atmetneseną PPO pasiūlymą uždrausti neapmuitinamo alkoholio ir spiritinių gėrimų pardavimą. Jeigu šiam pasiūlymui būtų pritarta, Europos ekonomikai tai būtų kainavę 2 mlrd. EUR, o visoje Europos Sąjungoje būtų prarasta šimtai darbo vietų. Tas ketinimas buvo paremtas PPO moralizavimu, o ne moksliniais įrodymais ir, laimei, Komisija jį atmetė.
Kitas dalykas, kurį norėčiau paminėti, yra tas, kad bankai visų pirma atsakingi už daugelį bėdų, su kurioms dabar susiduriame, tačiau kas įvyko? Atsirado nauja teorija - jie buvo per dideli, kad žlugtų. Manau, dauguma jų veikiau per daug pasitikintys savimi, o ne per dideli, kad žlugtų. Tą parodo kai kurių jų gaunami amoralūs atlyginimai ir absurdiškos premijos. Joks bankininkas neturėtų gauti daugiau negu jo šalies ministras pirmininkas, ir mes turime siekti...
(Pirmininknutraukkalbėtoją)
Czesław Adam Siekierski
(PL) Ponia pirmininke, tarptautinprekyba kartu su finansų sektoriumi yra ta pasaulio ekonomikos sritis, kuri labiausiai nukentėjo nuo ekonomikos krizės. Apskaičiuota, kad dėl krizės praeitų metų pasaulinės prekybos apyvarta sumažėjo maždaug 10 proc. Be to, daugelio šalių vykdoma protekcionizmo politika kaip pagrindinpriemonsiekiant įveikti recesiją turi neigiamą poveikį prekybai. Niekam neturėtų reikėti aiškinti laisvosios prekybos pranašumų pasaulio ekonomikos sistemoje. Galima drąsiai sakyti, kad XX a. antrojoje pusėje laisvosios rinkos šalių pasiektą gerovę didžia dalimi lėmlaisvoji prekyba, kuri dinamiškai vystėsi tuo laikotarpiu. Pasaulinės prekybos nuosmukis, išaugęs nedarbas, ypač besivystančiose šalyse, o su juo ir didėjantis skurdas ir socialinatskirtis - šiai neigiamai tendencijai galima užkirsti kelią atkuriant dinamišką prekybą laikantis sąžiningų ir teisingų...
(Pirmininknutraukkalbėtoją)
Michael Theurer
(DE) Ponia pirmininke, pone Komisijos nary, pirmiausia norėčiau jus pasveikinti kaip naujai paskirtą Komisijos narį. Mums malonu Komisijoje matyti tokį nuovokų ir sėkmingą politiką ir žinomą liberalą. Jums reikės visų jūsų gebėjimų įtikinti, kad duotumėte naują impulsą ES tarptautinės prekybos politikai. Turime kovoti su bet kokiomis protekcionistinėmis tendencijomis. Istorija aiškiai rodo, kad šalių, kurios dalyvavo pasaulio prekybos sistemoje, ekonomika augo sparčiau nei tų, kurios nedalyvavo.
Taip pat susiduriame su nauja pasauline santvarka. Tam tikri veikėjai, pvz., Kinija, yra kapitalistinės santvarkos valstybės, tačiau naudojasi gana skirtingais metodais šioje srityje. Taigi raginu Komisiją parengti naują pasaulinės prekybos strategiją. Aišku, turime judėti į priekį ir siekti užbaigti Dohos derybų raundą, kadangi daugiašalis požiūris yra tinkamiausias. Tačiau mums reikės sutelkti visas pastangas, kad pasiektume pažangą su Kinija.
Daniel Caspary
(DE) Ponia pirmininke, norėčiau pratęsti temą, kuria kalbėjo kiti du kalbėtojai. Pone K. De Guchtai, laimei, esate atsakingas ir už Transatlantinę ekonominę tarybą (TET). Būčiau labai dėkingas, jei galėtumėte TET įtraukti į savo darbotvarkės svarbiausių klausimų sąrašą, kad būtų išspręstos visos mūsų nurodytos problemos.
Europa ir JAV vis dar atsakingos už beveik 60 proc. pasaulio ekonomikos veiklos rezultatų. Jei galėtume pašalinti nors keletą prekybos kliūčių transatlantinėje rinkoje, savo piliečių ir, žinoma, darbuotojų labui galėtume nuveikti daug daugiau, nei pasiekta taikant daugelį kitų priemonių, kurias įgyvendinti per pastaruosius penkerius metus reikėjo gerokai daugiau pastangų. Būčiau dėkingas, jeigu skirtumėte dėmesio TET.
Karel De Gucht
Komisijos narys. - Ponia pirmininke, jei mėginčiau proporcingai atsakyti į visus užduotus klausimus visomis iškeltomis temomis, turbūt reikėtų mažiausiai pusės valandos. O turiu tik dvi ar tris minutes, jei teisingai supratau.
Atsižvelgiant į tai, leiskite pradėti nuo bendros pastabos. Tikrai nemanau, kad protekcionizmas yra sprendimas. Nesvarbu, ar esate šalininkai, ar ne, prisiminus istoriją reikia dėkoti tarptautinei prekybai, kad mūsų šalys tapo pasiturinčios.
Antra, Europai būdinga transformacinekonomika; tai reiškia, jog turime importuoti, kad galėtume eksportuoti. Mintis, kad galėtume eksportuoti nieko neimportuodami visiškai neteisinga ir prieštarauja faktams.
Taigi tvirtai tikiu, kad turėtume pasirašyti laisvosios prekybos susitarimus su pagrindiniais ekonominiais partneriais, kad turėtume sėkmingai užbaigti Dohos derybų raundą ir kad turėtume toliau liberalizuoti tarptautinę prekybą, tačiau tai nereiškia, jog galime nepaisyti fakto, kad tarptautinprekyba taip pat turi būti sąžininga ir kad mes turime teisę ginti savo interesus. Komisija neabejotinai prireikus tai darys ir mes taikysime turimas prekybos apsaugos priemones, kad galėtume daryti įtaką tam, kas, mūsų nuomone, yra nesąžiningi prekybą iškreipiantys veiksmai.
Taip pat buvo užduota keletas labai konkrečių klausimų, pvz., Y. Jadot'o, dėl vasario 4 d. PPO susitikimo ir to susitikimo rezultatų. Pagrindinsusitikimo mintis buvo ta, kad Bendrojo susitarimo dėl prekybos paslaugomis (GATS) taisyklės nedaro kliūčių šalių teisei užtikrinti veiksmingą finansų reguliavimą. Priežastis ta, kad GATS numatyta daug galimybių taikyti finansines rizikos ribojimo priemones, taigi toks finansinis reguliavimas ir nacionaliniu, ir Europos lygmeniu tikrai neprieštarauja GATS taisyklėms.
Tai verčia mane prisiminti šiuo metu išgyvenamos krizės ištakas. Tikimasi, blogiausia jau praeity. Esu tvirtai įsitikinęs, kad ji turėjo didžiulį poveikį prekybai, tačiau šios krizės pradžią lėmfinansinės pusiausvyros sutrikimai, kuriuos sukėlvisiškai netinkami finansų įstaigų sprendimai. Finansų krizkilo ne Europoje; į Europą ir likusias pasaulio šalis ji atkeliavo iš Jungtinių Amerikos Valstijų.
Galiu sutikti, kad prieš porą metų buvusi maisto krizė, kuri dar nebuvo visiškai įveikta, prisidėjo prie didelių pusiausvyros sutrikimų, ypač besivystančiose šalyse. Galima daug kabėti apie besivystančias šalis, gerą valdymą ir t. t., tačiau tikrai negalima besivystančių šalių kaltinti sukėlus finansų krizę. Tai akivaizdu, ir jos labai smarkiai nukentėjo nuo tos krizės, todėl turime tinkamai į tai atsižvelgti.
Taip pat buvo keletas klausimų, kurių paskutinį uždavD. Caspary, taip pat Y. Jadot, teiraujantis apie tai, ko ketiname imtis dėl TET ir dėl strateginės iniciatyvos Kinijos atžvilgiu.
Mano asmenine nuomone, vienintelis tinkamas atsakas į Kinijos ekonominį vystymąsi, kurio mes, beje, nesustabdysime, vienintelis tinkamas atsakas - tai patiems tapti stipresniems. Manau, tai vienintelis tinkamas atsakas.
Į šį klausimą žiūrint prekybos deficito požiūriu, prekybos deficitas su Kinija iš tikrųjų smarkiai išaugo, tačiau vertinant pasaulinės prekybos deficitą su Azija, pastarasis taip smarkiai nepadidėjo. Be to, Azijos regione kitos Azijos šalys susiduria su labai nuožmia Kinijos konkurencija.
Taigi mums reikia patiems tapti stipresniems. Manau, kad, pvz., patekimas į tą transatlantinę rinką yra vienas iš geriausių atsakymų, kokių galime duoti.
Turime neseniai Parlamento prašymu parengtą pranešimą, kuriame teigiama, kad 50 proc. sumažinus netarifinius barjerus tarp Europos ir Jungtinių Amerikos Valstijų būtų pasiektas gerokai svaresnis rezultatas, negu užbaigus Dohos derybų raundą. Turėtume veikti šia linkme, tačiau tai visai nėra lengva.
Dėl Dohos derybų raundo: tvirtai tikiu, kad turime siekti užbaigti tas derybas, kadangi raundas turi daug svarbių požymių, įskaitant tai, kad galiojantys tarifai negali daugiau didėti; tikiu, kad sugebėsime užbaigti derybas. Antra, Dohos derybų raundui būdingas tvirtas vystymusi pagrįstas požiūris, aišku, jeigu galėsime jį išlaikyti esant dabartinei padėčiai; tai turėtų būti Europos Komisijos tikslas.
David Martin uždavklausimą apie Robino Hudo mokestį. Pirmiausia turiu pasakyti, kad Robino Hudo pavadinimas man patinka labiau negu Tobino. Bet, be to, bijau, kad Robino Hudo mokestis susidurs su tomis pačiomis problemomis kaip ir Tobino mokestis, kadangi jis gali būti veiksmingas, tik jeigu taikomas pasauliniu mastu. Taip pat reikia turėti galvoje, kad norint taikyti šį mokestį net ir pasauliniu mastu reikėtų labai brangaus įgyvendinimo mechanizmo. Pirmininkas J. M. Barroso kalbėdamas apie Tobino mokestį pasakė, kad esame pasirengę jį paremti, jei tik kiti padarys tą patį, o tai, savaime aišku, ir yra nesutarimų priežastis.
Ir paskutinis žodis, atsakant į vieną iš J. Higginso klausimų - apie spekuliacijas ir kas dėl jų atsitiko, taip pat apie Graikiją.
Šios diskusijos nėra apie Graikiją, todėl nesileisiu į smulkmenas, tačiau, nuoširdžiai kalbant, manau, kad dėl kai kurių problemų iš dalies kalta pati Graikija. Nei globalios ekonomikos sąlygomis, nei Europos Sąjungoje negali būti grėsmės moralei. NarystEuropos Sąjungoje reiškia ir tam tikrus įsipareigojimus. Todėl valstybės narės, atsidūrusios sunkioje padėtyje, - esame neabejotinai pasirengę kiek įmanoma jas paremti ir joms padėti, - turėtų suvokti, kad privalo laikytis taisyklių, ir jeigu jos laikysis taisyklių, turbūt nepateks į sunkią padėtį, kokioje yra dabar.
Pirmininkė
Diskusijos baigtos.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
Edit Herczog  
raštu. - (HU) Pasaulinės prekybos nuosmukis turėjo ypač neigiamą poveikį Vidurio ir Rytų Europos valstybėms, kadangi sumažėjusi paklausa pirmiausia palietproduktus, kurie buvo ypač svarbūs eksporto srityje, kaip antai automobiliai, plataus vartojimo elektroninįranga ir t. t. Be to, šios valstybės smarkiai nukentėjo nuo kreditų krizės. Nepaprastai svarbu skatinti eksportą siekiant užtikrinti, kad šios valstybės sugebėtų atsigauti nuo sunkumų, kylančių dėl tokio dvigubo spaudimo ir tokių susijusių socialinių problemų kaip augantis nedarbas. Atrodo, kad eksportuotojų finansavimas dėl ilgesnių mokėjimo laikotarpių, brangiau kainuojančių ir sunkiau gaunamų paskolų, taip pat blogesnių paskolų draudimo sąlygų yra pagrindinkliūtis šioje srityje. Todėl reikia rengti programas, skirtas minėtosioms valstybėms, ypač ES valstybėms narėms, siekiant padėti joms tuos sunkumus įveikti.
Andreas Mölzer  
Dėl užsakomųjų darbų tendencijų praėjusio šimtmečio dešimtajame dešimtmetyje kapitalas ir patirtis pasaulio ekonomikos sąlygomis buvo perkeliami į užsienį. Darbo vietos buvo ir yra kuriamos šalyse, kur mokamas mažas darbo užmokestis, todėl Vidurio ir Vakarų Europoje sumažėjo vidutinis darbo užmokestis, dėl to, savo ruožtu, sumažėjo vartojimas. Taigi Europos bendrovės didžiosios savo pelno dalies nebeuždirba iš prekių gamybos, kuri yra pagrindinjų veikla. Jos stengiasi pagerinti savo veiklos rezultatus finansiniais sandoriais ir spekuliacijomis. Čia ir turėtų būti atspirties taškas. Turime nustatyti kvotą, kiek akcinio kapitalo bendrovės gali investuoti į akcijas ir vertybinius popierius, taip pat kiek jų rezervo gali būti investuojama į finansinius paketus trečiosiose šalyse. Antra, reikia priimti reglamentus, kurie būtų taikomi bendrovėms, dėl krizės patyrusioms nuostolių. Trečia, ekonomikai reikia ne tik naujo kapitalo bankams, kurie ir buvo viena iš pagrindinių krizės priežasčių, bet svarbiausia naujų reglamentų dėl pinigų pervedimų, griežtų gairių dėl paskolų paketų pardavimo ir nepriklausomos priežiūros institucijos, kuri stebėtų naują ir klestinčią prekybos veiklą, apimančią tokias sritis kaip skolintų vertybinių popierių pardavimas, kurios turėtų būti uždraustos.
Artur Zasada  
Jeigu ką tik V. Moreiros pateiktos prognozės teisingos, numatomas pasaulinės prekybos nuosmukis bus didžiausias nuo Antrojo pasaulinio karo. Savaime suprantama, ir Europos Sąjungos valstybės narės, ir Bendrijai nepriklausančios šalys imasi priemonių konkurencingumui didinti ir krizės padariniams įveikti. Ekonominės politikos tyrimų centro atliktas tyrimas parodė, kad nuo pirmojo Didžiojo dvidešimtuko grupės susitikimo krizės klausimais 425 kartus buvo imtasi teisės aktų leidybos iniciatyvos siekiant įveikti krizės padarinius. Vienos šalys ėmėsi protekcionistinių veiksmų, o kitos siekia liberalizuoti prekybą. Atsižvelgiant į faktą, kad ekonomika - tai sujungtų indų sistema, ar Europos Komisija stebi teisės aktų leidybos iniciatyvas, kurių imamasi ir Europos Sąjungoje, ir visame pasaulyje? Ar Europos Komisija, taikydama antikrizines priemones, į jas atsižvelgia? Susikaupus protekcionistinių ir liberalizuojančių priemonių, susidarys tokia padėtis, kai tos priemonės taps viena kitą paneigiančios ir neturės jokio poveikio pasaulinei prekybai.
