Rökfria miljöer (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om en muntlig fråga till rådet från Edite Estrela, för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, om rökfria miljöer - B7-0225/2009).
Edite Estrela
Jag vill först och främst tacka skuggföredragandena från alla politiska grupper för deras gemensamma arbete och insatser för att vi snabbt ska kunna lägga fram en gemensam resolution. Jag vill också tacka utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhets sekretariat, min grupps sekretariat och min assistent för deras stöd. De har alla varit helt fantastiska.
På miljöutskottets vägnar vill jag börja med att beklaga att det svenska ordförandeskapet har beslutat att slutföra detta ärende utan att vänta på parlamentets betänkande. Denna inställning uppvisar en oacceptabel nonchalans gentemot dem som är valda av EU:s medborgare. Därav frågan som jag ställde till ordförandeskapet på miljöutskottets vägnar: kan rådet bekräfta sin avsikt att anta slutsatserna om detta ämne i rådet den 1 december 2009, trots parlamentets tidsplan? Vilka skäl har rådet att stressa fram ett antagande av rekommendationen utan Europaparlamentets yttrande? Är rådet berett att ta hänsyn till parlamentets åsikt vid utarbetandet av slutsatserna, med tanke på att samrådsförfarandet råder om detta förslag från kommissionen?
Man bör notera att miljöutskottet stöder rekommendationens mål, eftersom tobak fortfarande är den främsta orsaken till död och sjukdom i EU. Miljöutskottet hade därför gärna sett att man hade respekterat dess tidsplan, vilket hade möjliggjort en grundlig debatt om frågan och ett antagande av ett yttrande i parlamentet.
Exponering för tobaksrök i miljön, också känt som passiv rökning, är en tydlig orsak till död, sjukdom och handikapp i EU. Passiv rök innehåller över 4 000 gasformiga föreningar och partiklar, däribland 69 kända carcinogener och många giftiga ämnen. Det finns ingen säker exponeringsnivå när det gäller passiv tobaksrök. De måttligaste beräkningarna visar att tusentals personer dör varje år pga. passiv rökning, vilket därmed innebär stora bördor för ekonomin genom direkta sjukvårdskostnader och även indirekta kostnader som har att göra med förlorad produktivitet.
Man har gjort avsevärda framsteg under de senaste åren när det gäller att inrätta rökfria miljöer i åtskilliga medlemsstater. I dagsläget har över en tredjedel av medlemsstaterna antagit omfattande lagstiftning om förbud mot rökning på arbetsplatser och slutna offentliga utrymmen. Det finns emellertid fortfarande betydande skillnader när det gäller graden av skydd mot exponering för tobaksrök i EU. Arbetstagare i hotell- och restaurangbranschen utgör t.ex. en yrkesgrupp som är särskilt sårbar för bristen på heltäckande skydd i de flesta medlemsstaterna och den oerhört höga tobaksrökskoncentrationen i barer och på restauranger.
På EU-nivå har frågan om rökfria miljöer hittills reglerats genom flera icke-tvingande resolutioner och rekommendationer som inte ger några detaljerade riktlinjer om hur man ska inrätta rökfria miljöer. Frågan förekommer också i en rad direktiv som har antagits på området för hälsa och säkerhet på arbetsplatser, men tas bara upp indirekt i vissa fall och garanterar inte en lämplig skyddsnivå i andra fall.
Jag vill påpeka att artikel 8 i WHO:s ramkonvention om tobakskontroll - som hittills har ratificerats av 26 medlemsstater och av gemenskapen - är tvingande och att alla parter har förbundit sig att garantera ett effektivt skydd mot exponering för tobaksrök på arbetsplatser och i slutna offentliga utrymmen och inom kollektivtrafiken.
Vi anser att endast ett totalförbud mot rökning på slutna arbetsplatser, inbegripet hotell- och restaurangbranschen, kan garantera ett hälsoskydd för arbetstagare och icke-rökare. Det kommer också att uppmuntra rökare att sluta röka.
Jag avslutar med att säga att vi hoppas att rådet tar hänsyn till denna resolution som, hoppas vi, kommer att antas av parlamentet i morgon.
Åsa Torstensson
rådets tjänstgörande ordförande. - Fru talman! Den 1 juli 2009 översände kommissionen sitt förslag till rådets rekommendation om rökfria miljöer, som grundar sig på artikel 152.4 i EG-fördraget. Det huvudsakliga syftet med detta förslag är just att genomföra artikel 8 i Världshälsoorganisationens ramkonvention om tobakskontroll. Artikel 8 handlar om skydd mot exponering för tobaksrök. Hittills har konventionen ratificerats av 26 medlemsstater och dessutom av gemenskapen.
Med hänsyn till det svenska ordförandeskapets arbetsprogram och för att kunna ge övriga institutioner tillräckligt med tid för att yttra sig uppmanade rådet den 8 juli 2009 Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén att avge sina yttranden senast den 26 november, den 5 november respektive den 8 oktober 2009. Europeiska ekonomiska och sociala kommittén har redan antagit sitt yttrande och Regionkommittén meddelade att den inte avsåg att avge något. Jag har förstått att Europaparlamentet planerar att anta sitt yttrande senast i mars 2010, vilket jag beklagar. Tyvärr är det för sent för att rådet ska ha möjlighet att beakta det. Det handlar absolut inte om bristande respekt. Tvärtom.
Folkhälsominister Maria Larsson bekräftade inför miljöutskottet den 2 september att det är det svenska ordförandeskapets avsikt att rekommendationen om rökfria miljöer ska antas före årets slut. Texten till rekommendationen diskuteras för närvarande i rådet och hittills har vi gjort betydande framsteg. Jag är säker på att vi kommer att uppnå vårt mål att rekommendationen ska antas vid rådets möte den 1 december 2009. Rådet planerar dock inte att anta några slutsatser i denna fråga.
Rådet har tagit del av Europaparlamentets resolution som antogs den 24 oktober 2007 om grönboken Mot ett rökfritt Europa: policyalternativ på EU-nivå. I resolutionen uppmanade parlamentet medlemsstaterna att införa lagstiftning om rökfritt inom två år. Många EU-länder har i dag antagit sådana lagar, och fler är på väg. Parlamentet ansåg också att rökfrihetspolitiken bör kompletteras med andra stödåtgärder. Rådet delar den inställningen.
Jag är glad att ha fått möjligheten att redogöra för rådets tidtabell angående förslaget till rekommendation om rökfria miljöer, och ser fram emot att få höra era synpunkter i frågan.
Theodoros Skylakakis
Fru talman! Rådets beslut att snabbt gå vidare med förslaget om rökfria miljöer utan att ge parlamentet tillräcklig tid att utarbeta sitt yttrande är ett misstag. Vårt gensvar, förutom dagens fråga, är den resolution som jag hoppas att vi antar i morgon, om vilken vi har nått en bra kompromiss och vilken, anser jag, uttrycker den förhärskande åsikten i parlamentet. Resolutionen innehåller åtskilliga nya delar. Vi i PPE-gruppen är särskilt stolta över betoningen i texten när det gäller att skydda barn från passiv rökning och på vårt förslag med godkännande från andra grupper har flera nya delar införts.
Jag vill t.ex. betona hänvisningen till behovet av särskild medvetenhet och skydd, eftersom barn till skillnad från vuxna inte har möjlighet att ge sitt rättsliga, moraliska eller ens psykologiska medgivande till sin exponering för passiv rökning. Föräldrarna har en skyldighet att skydda sina barn, men de behöver vår hjälp eftersom man inte har forskat tillräckligt mycket om barns passiva rökning och därmed kan varken föräldrar eller någon annan veta vilka konsekvenserna blir när barn utsätts för rök under lång tid och i hur hög utsträckning de behöver skyddas.
Det är därför vårt förslag att kommissionen genomför en EU-omfattande undersökning om problemet, inbegripet passiv rökning, vilket är särskilt värdefullt. Den erhållna informationen kan vara viktig. Det finns dessutom flera viktiga delar i resolutionen och vi hoppas att rådet beaktar dem.
Daciana Octavia Sârbu
EU:s medborgare och miljön tjänar på det skydd som fås genom förbudet mot rökning på offentliga platser. Vi kan inte nonchalera det faktum att rökning för närvarande är en av de främsta orsakerna till sjukdom och död. Vi kämpar med alla medel mot farliga epidemier och uppfinner komplicerade och dyrbara vacciner för att skydda oss mot nya virus, men att göra en insats för att skydda våra barn, familjer och miljön mot den skadliga röken är mycket lättare för oss.
Enkel logik, eller hänvisningen till idéer som t.ex. den icke-rökande majoritetens rättigheter, bör övertyga oss om att prioritera denna insats. Vissa färska undersökningar visar att förbudet mot rökning i Nordamerika och Europa har lett till en snabb minskning av vissa allvarliga hälsoproblem. Saken är den att denna effekt uppmärksammades nästan omedelbart efter införandet av rökförbudet. I länder där rökning har totalförbjudits på offentliga platser, har den positiva effekten på hälsan tillskrivits en rad faktorer. Dessa innefattar inte bara avlägsnandet av rök som har inhalerats indirekt av rökare, utan också minskningen av passiv rökning som påverkar icke-rökare.
Vi får inte glömma bort en viktig sak: rökarna är en minoritet i EU. Ingen kan naturligtvis föreslå en begränsning av enskilda personers rätt att röka, inte ens av hänsyn till vissa principer som vi alla stöder, t.ex. ett starkt skydd av folkhälsan och en föroreningsfri miljö. Denna verklighet bör leda oss när vi utarbetar och stöder lagstiftning mot rökning.
Eftersom materialet tyder på att rökare troligen slutar att röka med hjälp av dessa stödåtgärder, anser jag att vi måste stärka lagstiftningen mot rökning som en del av gemenskapens politik för kontroll av tobakskonsumtionen, i syfte att göra en praktisk insats för att förbättra folkhälsan i hela EU.
Frédérique Ries
Fru talman! I och med denna resolution avser vårt parlament att stödja kommissionens mycket aktiva politik om kampen mot rökning. Vi uppmanar emellertid kommissionen att gå ännu längre och garantera att män och kvinnor i EU 2011 får rätten till en ren miljö på alla offentliga platser, transportmedel och arbetsplatser.
Saken är den att EU har rätten - det är uppenbart - och t.o.m. plikten att erbjuda skydd och sålunda i detta fall att införa ett förbud, som det gjorde och fortsätter att göra avseende en hel rad giftiga ämnen, ämnen som dödar, i vissa fall, långt färre personer än tobak: kemiska ämnen, bekämpningsmedel, vissa tungmetaller eller t.o.m. asbest, för att bara nämna några.
När jag säger att EU måste införa ett förbud, och därmed garantera detta område för icke-rökning för alla arbetstagare, som en överväldigande majoritet av medborgarna ber oss att göra, innebär detta naturligtvis inte att vi inleder ett korståg mot rökarna. Jag är liberal och jag är oerhört fäst vid tanken på frihet, fritt val och fri vilja. En text på EU-nivå kan föreskriva dispenser, rökrum och rökfria miljöer. Att lagstifta innebär inte att man förtrycker någon. Vi talar här om offentliga områden, men ni kan inte säga till mig att EU inte har någon roll i denna debatt.
Carl Schlyter
för Verts/ALE-gruppen. - Herr talman! Jag vill säga att detta ju är en arbetarskyddsfråga. Det är därför EU överhuvudtaget lägger sig i frågan. Vi har förbjudit till exempel DCM (diklormetan) - ett ärende som jag var ansvarig för - just för att det påverkade arbetares hälsa. Arbetare har rätt att få skydd av EU-lagstiftning, och nu talar vi om restaurangarbetare och hotellarbetares hälsa.
Ett rökförbud där skulle rädda många fler liv och stoppa mycket ohälsa mycket bättre än de flesta lagar vi stiftar här. Det är ett av de mest effektiva instrument vi kan införa för att skydda arbetarnas hälsa på arbetsplatsen och inte minst även barn och andra oskyldiga offer för röken. Tiotals ämnen i cigarettröken är så giftiga att du om du vill använda dem i ett laboratorium måste ha specialtillstånd. Och det vill vi släppa ut i människors vardag. Det är en helt absurd situation. Det handlar inte om fritt val, för den som blir sjuk har inte valt det alls. Vi kan hjälpa de människorna nu från att bli sjuka i framtiden, och vi ska ta den chansen.
Jiří Maštálka
Det gläder mig att vi har lyckats utarbeta en gemensam resolution som innebär en rimlig kompromiss och som kan bidra till att minska dödsfallen och sjukdomarna som orsakas av rökning. Jag välkomnar ordalydelsen i artikel 15, vilken borde se till att insatserna för att kontrollera tobaksröken är skyddad, i synnerhet mot tobaksindustrins kommersiella intressen. Den mekanism för inlämning av rapporter som upprättas i artikel 22 är bra. Jag är besviken över att vi inte har lyckats införliva en hänvisning till standardiserad paketering i den gemensamma resolutionen. Undersökningar har visat att standardiserad paketering i hög grad skulle minska konsumtionen och efterfrågan, särskilt bland ungdomar. Jag är också besviken över att, pga. tidsbrist, det korrekta samrådsförfarandet inte följdes och jag hoppas att rådet kommer att stödja de nämnda förslagen. Jag vill också lägga till att vi under dagens sammanträde har antagit åtgärder som kommer att främja skyddet av icke-rökare i Europaparlamentet.
Peter Liese
(DE) Fru talman, mina damer och herrar! Jag vill tacka alla som har bidragit till resolutionen. Passiv rökning är ett mycket stort problem, särskilt för barn. Ordföranden för den tyska föreningen för barnläkare sade en gång att rökning i barns närvaro utgör en avsiktlig kroppsskada. Jag skulle inte själv uttrycka mig så drastiskt, men det är uppenbart att vi måste handla.
Jag välkomnar verkligen den lagstiftning som har införts i Irland, Italien och andra länder. Jag anser att den rättsliga och praktiska situationen i Tyskland är skamlig ur hälsopolitisk synvinkel. Vi har mycket att lära från andra EU-länder i detta avseende.
Det är emellertid inte lika lätt som man antyder i punkterna 2, 10 och 13 i resolutionen. Vi har bara begränsad behörighet på EU-nivå och att införa lagstiftning på detta område kan vara politiskt kontraproduktivt. Vi kan bara skydda arbetstagare. Vi kan inte skapa ett särskilt skydd för barn genom att vidta åtgärder på EU-nivå. Det är dock denna typ av skydd som behövs omedelbart. Jag vill därför be er att stödja de ändringsförslag som har lagts fram av PPE-gruppen om detta ämne.
Bara ett par ord om de kontroversiella tobaksstöden, som vi har diskuterat i åratal. Utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet har alltid verkat för att de ska avskaffas. Nu har vi en bra kompromiss i rådet och jag vill därför göra en kraftfull personlig vädjan, med förbehåll för en diskussion med min grupp, att vi lämnar punkt 9 oförändrad. Det är en effektiv kompromiss och folk kommer inte att förstå om vi fortsätter att betala bidrag som vi har gjort tidigare. Vi behöver denna förändring och vi bör stödja den.
Mairead McGuinness
(EN) Fru talman! Under valet till Europaparlamentet 2004 införde Irland ett rökförbud på arbetsplatsen, så vi träffade många ilskna väljare utanför restauranger och pubar. De var rasande över förbudet. Men nu är det 2009 och man har i mycket hög grad accepterat att det vi gjorde var bra för arbetstagarna, bra för arbetsgivarna och bra för folkhälsosystemet. Folk har lärt sig att leva med det.
I morse var jag hälsosam och promenerade till parlamentet och blev förfärad när jag såg unga föräldrar som rökte i bilar med barn fastspända i baksätet. Jag såg föräldrar som drog barnvagnar med en cigarrett hängande över barnet. Det är tydligt att vi har mycket arbete framför oss när det gäller att utbilda vuxna om farorna för barnen.
Jag stöder alltså min kollega Peter Liese och hans uppmaning att skydda barnen. De är så sårbara och det är så tråkigt att se dem utsatta för denna fara.
Låt oss emellertid inte demonisera rökarna. Kom ihåg att tobak är oerhört beroendeframkallande och rökarna behöver all vår hjälp för att sluta röka. De som väljer, som andra kanske uttrycker det, att inte sluta röka bör fortsätta med det utan att skada andra, och jag är fullständigt medveten om vilken skada de tillfogar sig själva.
Detta är en bra resolution och på Irland, där vi alla är vana vid denna lagstiftning, stöder vi den helt och fullt.
RadvilMorkūnait
(LT) Här i Europaparlamentet diskuterar vi ofta mänskliga rättigheter. Enligt en Eurobarometerundersökning röker inte 70 procent av EU:s befolkning och majoriteten skulle vilja att rökning förbjöds på offentliga platser. Man kan diskutera om detta är diskriminerande mot rökare. Jag anser dock att med tanke på den erkända skadeeffekt på hälsan som rökningen kan orsaka, kan vi inte riskera folks hälsa. När vi talar om ett EU-omfattande rökförbud får vi dock inte glömma bort subsidiaritetsprincipen och vi måste låta medlemsstaterna själva besluta hur de ska skydda sina medborgare. I Litauen, t.ex., som vår irländska kollega redan har nämnt, har vi lagen om tobakskontroll som är en av de mest framåtsträvande lagarna i EU. Det finns naturligtvis mer att göra. I Litauen är tobaksrökning förbjuden i offentliga byggnader, på arbetsplatser, i slutna utrymmen, på restauranger och på allmänna transportmedel. I Litauen godtogs lagen om tobakskontroll utan några större protester, och sanningen är den att t.o.m. rökarna erkänner att de röker mindre nu eller t.o.m. har slutat helt. Litauen, precis som andra EU-medlemsstater, måste naturligtvis i högre grad uppmärksamma problemet med minderåriga som röker. Jag tror att vi alla vill ha en ren och hälsosam miljö, särskilt för våra barn. Det goda exemplen från stater som har förbjudit rökning på offentliga platser bör därför uppmuntra och inspirera de stater som är mer skeptiska när det gäller att försvara icke-rökarnas rättigheter och de bör uppmuntra EU-institutionerna - efter att de har beaktat Europaparlamentets yttrande - att hitta sätt att anta tvingande lagstiftning.
Seán Kelly
(EN) Fru talman! Jag vill först och främst berömma Edite Estrela för hennes initiativ. Jag instämmer i hennes åsikter.
Jag har även på Irland sett förändringen av inställningen till rökning och det har skett en förändring av de irländska rökarnas vanor. Jag har varit ordförande för Gaeliska idrottsförbundet, som är Irlands största idrottsorganisation. Vi införde ett förbud på vår största idrottsarena, som kan ta emot 82 500 personer. Folk var emot det, men nu har de accepterat det. Det handlar om en fullständig förändring. Jag har inga problem med att folk röker, men det påverkar andra och det är det som är problemet. Den passiva rökningen har mer eller mindre eliminerats på Irland och vuxna har också dragit ned på rökningen. Många har slutat och - vilket är ännu viktigare - ungdomar är mindre benägna att börja röka nu än de var tidigare.
Det sista jag vill nämna är att folk, även när det gäller deras kläder, tycker att det inte luktar längre. När man åker utomlands och går till restauranger som luktar rök känner man att man vill gå därifrån, och samma sak gäller för hotellrum. Det är ett bra initiativ och ju tidigare det införs desto bättre för alla. Man kommer inte att ångra sig, det kan jag garantera.
Chris Davies
(EN) Fru talman! Folk har rätt att röka, men naturligtvis ska ingen behöva andas in rök på sin arbetsplats eller någon annan plats, som någon annan person har andats ut.
Personligen hatar jag det - jag avskyr det helt enkelt - och jag välkomnar det förbud som har införts i mitt hemland. Jag anser dock inte att beslutet bör fattas på EU-nivå. Jag anser inte att vi bör uppmana till tvingande lagstiftning som ska vara tillämplig i alla medlemsstater. Jag är federalist, men inte centralist. Beslut bör fattas på lägsta praktiska nivå och i detta fall är det på medlemsstatsnivå eller på regional nivå som i Skottland, vilket är det första området i mitt hemland som blir rökfritt.
Det är så lätt att bortse från subsidiaritetsprincipen när vi anser att vi gör goda saker. I detta fall försöker vi att göra det, men i och med att Lissabonfördraget nu har antagits bör vi böja oss för detta och ta hänsyn till denna princip.
Anja Weisgerber
(DE) Fru talman! Vi behöver se till att tydliga och praktiska bestämmelser för skyddet av icke-rökare införs i hela EU. Jag anser emellertid att ”i hela EU” inte måste betyda ”från EU”. Många medlemsstater har redan antagit lagstiftning för att skydda icke-rökare och andra medlemsstater är på väg att införa lagstiftning av denna typ.
Varför säger nu vissa av mina kolleger att vi i Bryssel kan göra detta mycket bättre än medlemsstaterna, oaktat det faktum att EU inte har någon behörighet på det hälsopolitiska området och att vi måste genomföra detta via omvägen hälsa och säkerhet på arbetsplatsen? Jag menar att medlemsstaterna bör besluta om vilka föreskrifter man ska använda för att skydda icke-rökarna. Detta är förnuftigt eftersom de finns närmare de lokala problemen och frågorna. Jag kan inte förstå varför Bryssel ska införa skydd för icke-rökare i Lappland och i Andalusien som är fullständigt identiska. Vad har hänt med de gränsöverskridande konsekvenserna? Vi i Bryssel har stött på våra gränser i detta avseende.
Jag anser att det är särskilt viktigt att skydda barn och ungdomar. Vi behöver ett heltäckande skydd på detta område. Om vi inför skydd för icke-rökare på EU-nivå via hälsa och säkerhet på arbetsplatsen skyddar vi inte barn och ungdomar, eftersom de inte arbetar. Jag vill därför be er att stödja ändringsförslagen 2 och 13 som har lagts fram av PPE-gruppen.
Åsa Torstensson
rådets tjänstgörande ordförande. - Fru talman! Tack, kära ledamöter, för denna viktiga debatt. Det är oerhört positivt att vi alla är så engagerade för att nå framgång när det gäller rökfria miljöer. Jag förstår att vi har många gemensamma ståndpunkter. Jag beklagar återigen att Europaparlamentet inte hunnit lämna in sitt yttrande, men ordförandeskapet kommer att beakta Europaparlamentets resolution.
I fråga om rökning på arbetsplatser har kommissionen påbörjat ett samråd med arbetsmarknadens parter på EU-nivå. De har tillfrågats om sin syn på det nuvarande regelverket och eventuella framtida lagstiftningsinitiativ på området. I förslaget till rekommendation konstateras det att det är särskilt farligt för barn och ungdomar att utsättas för passiv rökning, och att det kan öka risken för att de själva börjar röka.
I förslaget till rekommendation om rökfria miljöer uppmanas kommissionen att rapportera om de olika åtgärdernas genomföranden, effektivitet och konsekvenser på grundval av informationen från medlemsstaterna. Den kommissionsrapporten kommer också att erbjuda ett lämpligt tillfälle att återkomma i denna fråga.
Frågan om tobakskontroll kommer att få en framtida framträdande plats på dagordningen även under nästa år. Då börjar vi med förberedelserna inför den fjärde konferensen mellan parterna i ramkonventionen om tobakskontroll. Konferensen kommer att hållas i Punta del Este i Uruguay den 15-20 november 2010. Jag är övertygad om att rådet i det skedet på nytt kommer att vilja diskutera denna fråga med Europaparlamentet.
Talmannen
Jag har mottagit ett resolutionsförslag som ingetts i enlighet med artikel 115.2 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon, torsdagen den 26 november 2009.
Skriftliga röstförklaringar (artikel 149)
Martin Kastler  
Fru talman, mina damer och herrar! Goda avsikter skapar ofta problem. Ingen här skulle ifrågasätta att icke-rökare behöver ett heltäckande skydd. Det kompromissresolutionsförslag om rökfria miljöer som vi kommer att rösta om på torsdag går emellertid långt utöver skyddet av icke-rökare. Även om det aktuella förslaget uttryckligen stöder subsidiaritetsprincipen, undergräver det också denna princip. I förslaget efterlyser man stränga och rättsligt tvingande förordningar på EU-nivå. Man missbrukar ett giltigt engagemang för hälsoskyddet i ett försök att överföra ogiltig behörighet inom hälso- och arbetsmiljöområdet samt sociala frågor till EU-nivå. Vi vill alla ha ett EU som är nära sina medborgare och subsidiaritetsprincipen är nyckeln till detta. Medlemsstaterna, eller när det gäller Tyskland, de federala staterna, måste föra sina egna diskussioner om skyddet av icke-rökare. Detta är det enda sättet att fastställa lösningar som passar respektive lands traditioner och kultur och därför ligger nära sina medborgare. Av dessa skäl vill jag be er att rösta mot resolutionsförslaget i sin nuvarande form på torsdag.
Franz Obermayr  
skriftlig. - (DE) Jag röker inte själv. Jag är fullständigt medveten om vilka skador på hälsan som orsakas av rökning och passiv rökning, men som så ofta är fallet går dessa EU-planer ett steg för långt. Vissa av dessa föreskrifter är fullkomligt absurda och tillåter i vissa fall inte ens rökning utomhus. EU är helt besatt när det gäller tobakskonsumtionen samtidigt som det finns en rad andra saker i det dagliga livet som statistiskt sett har visats vara farliga och skadliga, t.ex. snabbmat, solarier, alkohol och kaffe, bilkörning, fysisk inaktivitet och för lite sömn. Jag välkomnar förnuftiga föreskrifter och kunskapshöjande kampanjer som syftar till att minimera de aktuella riskerna. Alla vuxna bör emellertid själva bära ansvaret för sina egna beslut om i vilken grad de är beredda att acceptera de påföljande hälsoskadorna. Ett totalförbud för rökning på företag planeras för 2012 och detta ger mycket lite hänsyn till de företag som kommer att lida mest, med andra ord de i restaurangbranschen. De kan förvänta sig en minskning av intäkterna med upp till 20 procent, vilket kommer att resultera i en förlust av många jobb. Under de senaste åren har dessutom restauranger och barer tvingats genom lagstiftningen att inrätta områden där rökning är förbjuden och tillåten i lokalerna. Ett totalförbud mot rökning 2012 kommer i ett enda slag att se till att dessa dyra investeringar blir meningslösa. Förslaget till rådets rekommendation om rökfria miljöer är inte en förnuftig åtgärd.
Richard Seeber  
Särskilt medlemsstaterna har lite att ta igen när det handlar om skydd av icke-rökare. Vår viktigaste uppgift måste vara att skydda sårbara grupper som t.ex. barn och gravida kvinnor. EU har emellertid ingen direkt behörighet på detta område. Hälsovården är en fråga för medlemsstaterna och de måste ta ansvar för dessa frågor. EU bör därför koncentrera sig på vad det kan göra för att skydda icke-rökarna, vilket innebär att skydda arbetstagarna på arbetsplatserna. Att försöka uppnå det grundläggande målet att göra EU rökfritt genom att införa ett stort antal föreskrifter för att skydda arbetstagarna är dock ingen tillfredsställande lösning på problemet. För att kunna skydda så många delar av befolkningen som möjligt, särskilt barn, från den skadliga tobaksröken behöver vi fler kampanjer för att därmed höja kunskapsnivån hos allmänheten. Detta är det enda effektiva sätt som finns för att ändra på EU-medborgarnas tänkesätt på lång sikt och detta är det enda som kan minska den privata rökningen.
(Sammanträdet ajournerades kl. 19.30 och återupptogs kl. 21.00.)
