Keskmise tähtajaga rahalise abi süsteem liikmesriikide maksebilansi toetamiseks - Keskmise tähtajaga rahalise abi süsteem liikmesriikide maksebilansi toetamiseks (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on ühendatud arutelu.
Raport ettepaneku kohta võtta vastu nõukogu määrus, millega liikmesriikide maksebilansi toetamiseks luuakse keskmise tähtajaga rahalise abi süsteem - C6-0134/2009 - - Majandus- ja rahanduskomisjon. Raportöör Pervenche Berès.
Nõukogu ja komisjoni avaldused: Keskmise tähtajaga rahalise abi süsteem liikmesriikide maksebilansi toetamiseks.
Pervenche Berès
raportöör. - (FR) Proua juhataja, Euroopa Ülemkogu on otsustanud kahekordistada nn maksebilansi süsteemi väljaspool eurotsooni asuvatele riikidele ning 8. aprillil kehtestas komisjon konkreetsed sätted, et muuta see ettepanek tegelikkuseks.
Siin, Euroopa Parlamendis soovime me aktsepteerida oma vastutust ning võimaldada ECOFINi nõukogul kohe tegutseda, kuna me näeme selles ettepanekus märki solidaarsusest riikidega, mis ei ole eurotsooni liikmed, ning see on elulise tähtsusega, et tegelda praeguse kriisi juurtega.
Novembris me juba suurendasime seda maksebilansi süsteemi, nii et see tõusis 12 miljardilt eurolt 25 miljardile, ning täna, võttes arvesse mitte üksnes tegelikkust, kriisi raskust, mida me praegu läbi elame ja millel on eriti tugev mõju väljaspool eurotsooni asuvatele riikidele, vaid kahtlemata arvestades ka Euroopa Parlamendi ajakava, teeme me ettepaneku süsteem kahekordistada, nii et see ulatuks 50 miljardi euroni. Seejuures arvestame tõsiasja, et novembris otsustatu võimaldas meil toetada juba Ungarit, Lätit ja eile ka Rumeeniat.
Peame seda vajalikuks ning oleme pidanud omavahel arutelu, mida ma ei hakka teie eest varjama, et välja selgitada, kas väljaspool eurotsooni asuvatele riikidele peaks hinnangu andma ainult iga üksikjuhtumi põhjal, või valitseb põhiliselt hoopis globaalsem olukord kui see, mis on väljaspool eurotsooni asuvates riikides.
Sellepärast teemegi oma resolutsioonis ettepaneku, et laienemise tingimuste küsimust tuleb kaaluda ning kinnitada ulatus, mil määral tsooni liikmelisus võib kaitsvaks teguriks olla.
Kutsume Euroopa Parlamenti ka väga tungivalt üles, et see oleks informeeritud nende riikide kriisiolukordade analüüside sisust. Seda sellepärast, et kui komisjon annab laene väljaspool eurotsooni asuvatele riikidele, siis on teatav tähtsus läbipaistvusel ja informatsiooni sisul erapankade ja ettevõtjate käitumise kohta, mis selle kriisini viis ja millest Euroopa Parlament peab informeeritud olema.
Lõpetuseks, me usume, et komisjon peaks kasutama ja rakendama kõiki võimalikke mehhanisme, et selle kriisiga tegeleda. Eriti kehtib see seoses asutamislepingu artikliga 100, mis võiks lubada rakendada väljaspool eurotsooni asuvate riikide jaoks ka erimehhanisme. Arvame, et seoses kriisi raskusega on selle võimaluse uurimine oluliselt tähtis.
On kaks lõplikku tegurit. Esiteks, nagu meie seda näeme, on nende laenude tingimuslikkus vaieldav tegur; me saame sellest aru. Üldiselt öeldes teeb komisjon seda kooskõlas IMFiga. See, mida me tahame, on töörühma moodustamine, et jälgida, kuidas need memorandumid on koostatud ja kuidas need võtavad arvesse kõnealuse riigi tegelikku olukorda, aga ka Euroopa Liidu üldist strateegiat, eriti seoses arbitraažiga investeeringute, ostujõu toetamise ning tingimuslikkuse vahel keskkondliku kasvu ja säästliku arengu strateegia osas.
Lõppude lõpuks me näeme selles mehhanismis tunnistust Euroopa Liidu ja komisjoni suutlikkusest laenata rahvusvahelistel turgudel ning usume seepärast, et meil on siin kasulik alus, millele rajada arutelu Euroopa laenamise juhtimise üle ning Euroopa Liidu võimelisuse üle rahastada sellise laenamise kaudu tuleviku strateegiaid ja investeeringuid.
Kokkuvõtteks, komisjon on rakendanud uue mehhanismi, tagamaks, et tagasimaksed võimaldaksid Euroopa Liidu eelarvel nende nõudmistega toime tulla. Me toetame seda määruse muudatusettepanekut ning loodame, et parlament annab sellele väärtuslikule ettepanekule oma täieliku toetuse.
Charlie McCreevy
komisjoni liige. - Viibin sellel arutelul oma kolleegi härra Almunia nimel.
Täna esitatav ettepanek puudutab üht liidu põhiväärtust ja nimelt solidaarsust. Rahvusvahelise finantskriisi taustal teeb komisjon ettepaneku tugevdada jätkuvalt solidaarsust liikmesriikidega, kes euro kaitsvast vihmavarjust praegu veel kasu ei saa. Liikmesriikide maksebilansside toetamise süsteem on minu määratluse kohaselt ette nähtud erakorralisteks olukordadeks ning seda on varem ainult mõned korrad kasutatud. Siiski, praegu elamegi erakorralisel ajal.
Nagu te teate, tegi komisjon eelmisel aastal ettepaneku tõsta suurte laenude ülemmäära, mida ühendus saab anda, et toetada liikmesriikide maksebilansse. Ülemmäär tõsteti 12 miljardilt eurolt 25 miljardini, kuid märkimisväärne osa sellest on juba eraldatud. Asjaomaste riikide palvel otsustas ECOFINi nõukogu novembris anda 6,5 miljardit eurot maksebilansi toetust Ungarile. 20. jaanuaril otsustas ta anda 3,1 miljardit eurot Lätile ning praegu on tulekul otsus anda 5 miljardit eurot Rumeeniale.
Seega on määruse kohaselt juba eraldatud rahalise abi summa umbes 15 miljardit eurot. Peale selle ei ole veel ette näha ei finantskriisi ega ülemaailmse laenuprobleemi kiiret lõppu ning kestva finantssurve tagajärjeks ülejäänud liikmesriikides võib olla edasine vajadus rahalise abi järele.
Seepärast tervitas Euroopa Ülemkogu oma 19. ja 20. märtsi kohtumisel president Barroso teadaannet, et komisjon kavatseb teha ettepaneku suurendada ühenduse maksebilansi toetuse ülemmäära 50 miljardi euroni. Ülemmäära kahekordistamine annab finantsturgudele tähtsa sõnumi Euroopa Liidu kindlast pühendumisest aidata finantssurve all olevaid liikmesriike. Krediidilimiidi võimaliku kogusumma suurendamine 50 miljardi euroni pakub suure reservi võimalike edasiste rahalise abi vajaduste rahuldamiseks.
Sellised tugevad sõnumid liikmesriikidevahelisest solidaarsusest võiksid aidata leevendada ka investeerijate hirmu finantsturgude jätkuva allakäigu pärast väljaspool eurotsooni asuvates liikmesriikides. Vähendades kapitali väljavõtmise stiimuleid, võiks see vähendada maksebilansi probleemide tõenäosust asjaomastes riikides.
Selles kontekstis tahaksin väljendada oma tänulikkust ja austust suurepärase koostöövaimu eest Euroopa Parlamendi, eriti majandus- ja rahanduskomisjonis. Komisjon võttis selle ettepaneku vastu just enne lihavõttevaheaega 8. aprillil ning kõigest kaks nädalat hiljem olete te nüüd valmis täiskogus oma õigusloomega seotud resolutsiooni ja resolutsiooni ettepaneku üle hääletama.
Tänu teie kiirele ja tõhusale tööle saab ECOFINi nõukogu muudetud määruse 5. mail vastu võtta. Seega on Euroopa Liit hästi varustatud, et kiiresti reageerida, juhul kui peaks tekkima vajadus edasiste maksebilansi toetuste järele. Tugev sõnum liikmesriikidele on, et Euroopa Liit tahab aidata ja on valmis aitama ning et maksebilansi probleemide tekkimise korral tuleks kõigepealt sinna pöörduda.
See nähtavasti ei välista, et liikmesriik võiks abi paluda ka teistelt rahvusvahelistelt organisatsioonidelt, näiteks IMFilt, kellega komisjon on seoses viimaste finantstoetuse pakettidega tihedat koostööd teinud.
Tahaksin lõpetuseks öelda, et olen nõus teie resolutsiooni ettepaneku eelnõus oleva seisukohaga, et praegune rahvusvaheline olukord tõestab euro tähtsust ning et see peaks julgustama kõiki väljaspool eurotsooni asuvaid riike täitma Maastrichti kriteeriume, et selle tsooniga liituda.
Juhataja
Nõukogu on teatanud, et ei hakka avaldust tegema. Sellepärast jätkub arutelu poliitiliste fraktsioonide sõnavõtjatega.
Zsolt László Becsey
fraktsiooni PPE-DE nimel. - Tahaksin alustada, tänades raportööri selle raporti nii kiire lõpuleviimise eest ning, kui proua Berès mind parajasti kuulab, ka selle eest, et ta on olnud selle teema suhtes nii tundlik, mis on igal juhul positiivne! See siiski ei lahenda probleemi, et ikkagi ei mõista, miks me peaksime selle teemaga tegelema niisugusel paanilisel viisil, ignoreerides tavaliste parlamendiliikmete arvamusi. Lõppude lõpuks suutsid siiani meie käsutuses olnud 25 miljardit eurot katta mugavasti Rumeeniale antud pakilise abi kulud.
See teema on lühikese ajavahemiku vältel juba teist korda aruteluks esitatud. Sõnavõtus, mille pidasin novembris, ütlesin ma tegelikult, et ülemmäära suurendamine on ebapiisav, ja see oli tõsi. Põhjuseks oli mitte ainult see, et uued liikmesriigid on esitanud uusi nõudmisi, vaid ma arvan tolleaegset seisukohta säilitades endiselt, et tegemist on poliitilise küsimusega. Tegelikult on häbiasi, et see pole mitte EL, kes annab maksebilansi krediiti väljaspool eurotsooni asuvatele liikmesriikidele, mis on raskustesse sattunud, vaid et me tegeleme sellega koos IMFiga, mingil ajahetkel Türgi ja Pakistani krediitide vahel. See on häbiks liikmesriikidele.
Arvasime praeguseni, et kui ühineme, siis võiksime teenida üht jumalat, kuid nüüd peame teenima mitut. Teisest küljest peaksime ka hoolikalt uurima, mis on niisuguse olukorrani viinud. Taotlesime edutult juba novembris, et komisjon seda tegema hakkaks. Siis oleks võinud selguda, nagu näiteks Ungari puhul, et selle esmaseks põhjuseks oli kannatanud liikmesriikide valitsuste järgitud vastutustundetu majanduspoliitika. Ka komisjon andis oma panuse jagatud vastutuse majanduspoliitika või pigem selle puudumise eest. Kuid siis oleks võinud selguda ka see, et kui tegemist oli ennetamisega, siis jäi puudu ELi üheks põhiväärtuseks loetud solidaarsusest. Tegelikult hiilib liikmesriikide makseprobleemide ja vääringute devalveerimise taga ka euro likviidsuse puudumine. Osalt on see tingitud sellest, et emaettevõtete ettevaatlikkus põhjustab tütarettevõtete võrgu haavatavuse kohalikul tasandil, ning osalt sellest, et nad ei saa eurotsoonist, peamiselt Keskpangast, mingit konkreetset praktilist abi, nagu nende kaasliikmesriigid eurotsoonis, kelle likviidsust täiendatakse nii palju kui võimalik. Kuid veel üks tegur, mis muudab konkurentsivõimelise neutraalsuse raskeks, on see, et oma vääringute haavatavuse tõttu ei saa kriisi ajal need väljaspool eurotsooni asuvad riigid eelarvestiimulitest kasu, nagu saavad ülejäänud.
Mul on hea meel, et meie raport tõstatas küsimuse Euroopa Parlamendi kaasamisest. Mu kaasparlamendiliikmete tähelepanu võiks olla peamiselt pööratud väljaspool eurotsooni asuvate, raskustesse sattunud riikide osalise abistamise kokkuleppe eritingimustele. Kuidas sai juhtuda, et Ungari valitsusega allakirjutatud lepingus nõuti lapsehooldustoetuste äärmuslikku vähendamist, ignoreerides sellega täielikult Euroopa demograafiliste suundumuste põhiprobleemi? Ma leian, et eriti vastik on see, et käesoleva aasta märtsis allakirjutatud lisalepinguga sunnitakse Ungarit vähendama ka riigi täiendavat toetust otsestele põllumajandusmaksetele. Lõppude lõpuks ei ole see sotsiaalküsimus, vaid võeti ühinemislepingusse, et leevendada meie peamisi olemasolevaid konkurentsipuudusi. Kuidas võis teile koos selgrootu Ungari valitsusega selline ebamoraalne tegu üldse pähe tulla? On teil üldse aimu, kui palju kahju teeb see Ungari põllumajandusettevõtjatele ja ELi mainele? Me hääletame muidugi ettepaneku poolt, kuna see on samm edasi, kuid see näitab ainult osalist solidaarsust. See, mida meil on tarvis saavutada, on täielik solidaarsus.
Elisa Ferreira
fraktsiooni PSE nimel. - (PT) Proua juhataja, muude aspektide hulgas pole kriis paljastanud mitte ainult tohutuid lõhesid eurotsooni riikide vahel, mis oli arvatavasti EMU@10 raporti peamine järeldus, vaid eriti nende riikide äärmise haavatavuse, mis kuuluvad küll Euroopa Liitu, kuid mitte eurotsooni.
Sellepärast on absoluutselt oluline suurendada ELi olemasolevaid rahalisi vahendeid, et olla maksebilansi kriisi korral abiks. Sellepärast tervitasime ka rahalise abi ülemmäära tõstmist 12 miljardilt eurolt 25 miljardile, ja nüüd 50 miljardile eurole.
Siiski on palju olulisem tegelda probleemide juurtega ja mitte ainult nende kõige silmnähtavamate ilmingutega.
Laienenud Euroopa ja eurotsoon peavad nüüd tõlgendama ümber Euroopa solidaarsuse tähenduse ning liitumise ja tõelise ühtekuuluvuse eesmärgid. Selles suhtes ei pea me üksnes mõistma Euroopa sektoriüleste poliitikate suutlikkust, vaid taaskülastama ka uusi selliseid finantsinstrumente nagu Eurobonds.
Rahaline abi maksebilansile on eluliselt tähtis, kuid mingil juhul ei ole see piisav, et tagada Euroopa projekti ja Euroopa ühtse raha jätkusuutlikkus.
Guntars Krasts
(LV) Tänan, proua juhataja. Euroopa Liidu keskmise tähtajaga rahalise abi mehhanismi suurendamine 50 miljardi euroni on vastus, mida praegune olukord vajas. See on tähtis sõnum Euroopa Liidu liikmesriikidele, mis ei asu eurotsoonis, ja eriti neile liikmesriikidele, mis on Euroopa Liiduga suhteliselt hiljuti ühinenud. Ülemaailmse finantskriisi mõju selle riikide rühma majanduslikule ja finantsolukorrale on erinev, ent kõigis neis riikides on märkimisväärselt vähenenud nii kohalik kui ka rahvusvaheline usaldus nende riikide finantssüsteemide vastu. Seepärast demonstreerib ühenduse abimehhanismi tugevdamine liikmesriikidevahelist solidaarsust. Sellel võib olla finantsturgudel stabiliseeriv roll ning võib vähendada ebastabiilsuse riski Euroopa Liidu majanduses tervikuna. Keskmise tähtajaga abimehhanismi tugevdamine teeb liikmesriikidele kergemaks rahastamise saamise, mida nad vajavad, ka rahvusvahelistest finantsasutustest. Ma toetan asjakohase komisjoni ettepanekut paluda komisjonil informeerida Euroopa Parlamenti vastastikuse mõistmise memorandumist liikmesriikidega abi saamise osas, samuti vajadusest kontrollida iga kahe aasta järel tingimusi, mis olid abisaamise aluseks. Tänan teid!
Alain Lipietz
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (FR) Härra juhataja, volinik, see on juba teine kord, kui peame suurendama Euroopa Liidu pakutavat garantiid, et saada üle liikmete raskustest, kes ei kuulu eurotsooni. See on teine kord - detsembris me juba suurendasime seda.
Härra McCreevy õnnitles meid sel puhul, et tegutseme nii kiiresti. Me tegutsesime kiiresti juba detsembris ning me tahaksime öelda härra McCreevyle, nagu proua Berès hetk tagasi tegi, et tõsta...
Jah, härra McCreevy, palun? Palun? Volinik...
... Meile meeldiks, kui kohaldataks vastastikkuse põhimõtet, millega ma tahan öelda, et kui parlament palub teil esitada eelnõu riskihajutamisfondide reguleerimise kohta, siis te vastate meile viivitamata ja samades ajaühikutes, nagu teeme meie, kui te palute meil suurendada abi, et kaitsta maksebilanssi.
Muidugi oleme me kriisis. Me ei pea tingimata iga päev koos istuma, aga ärge vähemalt laske meil kuus kuud oodata, kui Euroopa Parlament on nõudnud, et komisjon riskihajutamisfondide direktiivi valmis saaks.
Seega on selge, et kui asi puutub sellesse abisse, siis oleme me täiesti nõus, et seda krediidimäära on tarvis tõsta, ning ma olen härra Becsey märkustest pisut üllatunud. Täpselt samasugune arutelu toimus meil detsembris. Volinik Almunia seletas härra Becseyle, et see oli Ungari valitsus ise, kes taotles abi IMFilt, aga mitte Euroopa Liidult, ning see oli Euroopa Liit, kes ütles: "Aga ka meie võime teid aidata.”
On üpris selge, et Euroopa Liidul on kohustus demonstreerida solidaarsust väljaspool eurotsooni asuvate riikidega, kuid pole mingit põhjust, miks peaks tagasi lükkama IMFi abi, millesse me kõik, Ungari ja Rumeenia kaasa arvatud, oma panuse anname.
Siiski on Berèsi raportis, mille poolt me igal juhul hääletame, kaks asja, mis meile muret teevad. Esiteks, mis mõtet on lõikes 4 öelda, et peame võtma riikidevahelised solidaarsuskohustused, kui siis lõikes 11 kohe rõhutatakse, et üksikriigi kohustused pole meile mingil juhul siduvad? On tõsi, et üksikute riikide võetud kohustused ei ole meile siduvad, kuid pole mõtet seda rõhutada, kui ütleme, et oleme üksteise suhtes solidaarsed.
Teine probleem on väide, et puudub õiguslik alus seda solidaarsust suurendada, aga just komisjoni kohus ongi ju selle õigusliku aluse loomine. Me oleme kriisis ja on ülim aeg meile see õiguslik alus anda.
Werner Langen
(DE) Härra juhataja, tahaksin alustada, tänades proua Berèsi kiiruse eest, millega ta raporti eelnõu koostas! Nagu te teate, koosneb menetlus kahest etapist. Esiteks konsultatsioonid, arvamusavaldused nõukogu regulatsiooni kohta. See ei ole kaasotsustusmenetlus. Sellel etapil olime komisjonis ühehäälselt nõus, et ülemmäära tõstmine 12 miljardilt eurolt 15 miljardile ja siis 50 miljardile oli õige samm. Kolm liikmesriiki on fondist juba abi saanud: Ungari, kelle olukorra kohta härra Becsey just seoses riigisisese vastutusega märkuse tegi ning Läti ja Rumeenia. Need Euroopa fondid võimaldavad meil tõhusat abi anda ja toetada sellega riike, mis on makseraskustesse sattunud.
Siiski ei tohiks me unustada, et samal ajal on rahvusvahelised asutused otsustanud suurendada 1100 miljardit USA dollarit rahalist abi, mida annavad rahvusvahelised finantsasutused: Rahvusvaheline Valuutafond (IMF), Maailmapank ja arengupangad. See tähendab, et meil on topeltinstrument. Euroopa on andnud panuse selle rahastamise suurendamisse, täites samas ka enda kohustusi. Sel taustal on resolutsiooni eelnõu, mille üle me eile õhtul majandus- ja rahanduskomisjonis kompromissettepanekute põhjal hääletasime, samuti sobilik parlamendi taotluste ning komisjoni ja kompetentse nõukogu nõudmiste vastuvõtmisteks tulevase õigusakti osas.
Sellega seoses tekib õiguslik küsimus Eurobondsi ja artikli 100 puhul, mis on üksnes eurotsoonis kohustuslik. Kui oletame, et praegu ei ole Eurobondsi lepingutel õiguslikku alust, siis oleme õigel teel. Teisest küljest tuleb kõigepealt siiski teha komisjonile ülesandeks tingimuste uurimine, mida on tarvis, et sellised meetmed võimalikuks saaksid. Minu arvates on see vastutustundlik tegevuskäik.
Sellepärast toetab meie fraktsioon ettepanekut tervikuna - nii määruse ettepanekut kui ka resolutsiooni ettepanekut. Me loodame, et see ei tähenda, et Euroopa võtab nüüd enda peale mingi täiendava rahalise kohustuse, mis võiks eelarve täielikult hävitada. Seepärast on 50 miljardi euro suurune ülemmäär praegu täiesti õigustatud. Kui peaksid tekkima uued probleemid, ei saa me nende ees silmi sulgeda.
Dariusz Rosati
(PL) Härra juhataja, tahaksin väljendada kindlat toetust komisjoni ettepanekule kahekordistada rahalise abi määra, mida saaks anda liikmesriikidele, mis ei asu eurotsoonis. Tahaksin õnnitleda komisjoni tema kiire reageeringu puhul ning samuti tänada meie raportööri proua Berèsit!
Käesolev kriis on näidanud vähimagi kahtluseta, et uued liikmesriigid, mis eurotsooni ei kuulu, võivad finantsturu kõikumistele väga haavatavad olla ning sageli pole nad selles ise süüdi. Siin on öeldud, et Euroopa Liidu abi peaks tulenema solidaarsuse põhimõttest. Olen sellega täielikult nõus, kuid tahaksin lisada, et seda nõuab ka tõsiasi, et kriisi tekkekoht ei ole uutes liikmesriikides ning nemad pole vastutavad finantsturgudel mässava tormi eest, seega on neile abi andmine täiesti õigustatud.
Tahaksin samas lisada, et olenemata sellest, kas ettepanekut tunnustatakse ja toetatakse või mitte, on kõige tõhusam meetod selletaoliste ohtude kõrvaldamiseks tulevikus lubada neil riikidel eurotsooniga liituda nii kiiresti kui võimalik. See oleks vähem kulukas ja annaks Euroopa Liidule suurema stabiilsuse.
Edit Herczog
(HU) Härra juhataja, volinik, proua Berès. Me ei suuda ennustada kriisi pikkust ja sügavust, kuid hoiame sel pidevalt silma peal. Isegi kui me ei suuda tegelda kriisiga ex ante, peame proovima minimaalselt lühikese ajaga reageerida ning saavutada maksimaalse läbipaistvuse, demokraatia ja tõhususe taseme. Aja seisukohast tegeleme me samasuguse kriisiga nagu Kreeka jumal Cronos: aeg, mis kriisiga toimetulekuks kulutatakse, neelab alla omaenda lapsed. Me langeme kriisi ohvriteks, juhul kui me ei suuda kiiresti ja tõhusalt tegutseda. Euroopa institutsiooniline süsteem peab võtma endale Cronose naise Rhea rolli, mis tähendab, et peame Cronosest paremini hakkama saama, teisisõnu kriisiga tegelemiseks kulunud aega täielikult ära kasutama. Tahaksin tänada Euroopa Parlamenti, Euroopa Komisjoni ja Euroopa Ülemkogu nende ühisotsuse eest solidaarsust ja tõhusust tugevdada! Siiski, kuna härra Becsey võttis üles kodused poliitikateemad, tahaksin ka mina, kui tohin, juhtida tähelepanu faktile, et kriisiga tegelemise ajal on Euroopa Parlamendi liikme kohus riiklikus parlamendis koostööd teha. Me ei vaja mitte jagunemist valitsuse parteiks ja opositsiooniks, vaid iga asjaomase partei abi, et kriisiga toime tulla. See käib mu kodumaa Ungari, samuti kõigi teiste riikide kohta.
Theodor Dumitru Stolojan
(RO) Tahaksin tänada Euroopa Komisjoni, nõukogu ja Euroopa Parlamenti tõhususe eest selle meetme väljatöötamisel! Sellest sekkumisfondi täiendusest, et toetada maksebilansi nõudeid, saavad kasu paljud liikmesriigid, mis ei ole eurotsooni osaks, sealhulgas Rumeenia. Ilma selle meetmeta oleks majandus- ja finantskriisi põhjustatud olukord väljaspool eurotsooni asuvate liikmesriikide jaoks palju tõsisem. Kuna taas kord on ilmnenud, et eurot kasutavad liikmesriigid taluvad finantskriisi paremini, tahaksin soovitada, et vastastikuse mõistmise memorandumites, millele kirjutavad alla komisjon ja seda fondi kasutavad liikmesriigid, tuleks eelkõige uutele liimesriikidele meelde tuletada, et neil on kohustus võtta kõik võimalikud meetmed, et ühineda eurotsooniga.
Andrzej Wielowieyski
(FR) Härra juhataja, volinik, toetan kõigest südamest proua Berèsi raportit ning märgin ära erilise tõsiasja, et märkimisväärne edusamm on omada G8 asemel G20.
Ma usun, et Londonis vastu võetud, eriti eurooplaste seisukohad, on mõistlikud, ent me ei tohi siin nüüd toppama jääda. Küsimus pole ainult selles, et suuta paremini kontrollida turgusid ja riskihajutamisfonde või toetada meie maksebilanssi ja majandust miljardidollariliste rahasüstidega.
Rahvusvaheline rahasüsteem ei tööta korralikult sellepärast, et me ei tea täpselt, kui palju kaubad ja teenused eri riikides maksavad. Sellepärast ongi meil tarvis minna kaugemale ning mõelda rahvusvahelise vääringu kehtestamisele või siis vähemalt ühtse poliitilise süsteemi loomisele, mis jätaks alles ainult üksikud peamised vääringud.
Hiina, Venemaa, paljud arengumaad, aga ka liidu uued liikmed - kõik me vajame stabiilsust ja põhilisi reegleid.
Siiski, volinik, see sõltub ka meist, Euroopa Liidust.
Margarita Starkevičiūt
- (LT) Tahaksin juhtida tähelepanu ühele ebameeldivale tõsiasjale, mis on peidus kenade sõnade taga. Tegelikult on Euroopa praegu kaheks lõhenenud: eurotsoon ja mitte-eurotsoon. Tund aega tagasi arutlesime finantsturgude kontrollimise üle. On selge, et eesmärgiks on tagada niisugune kapitali liikumine ja finantsgruppide tegevus, mis oleks terves Euroopas ühtne. See tähendab, et makromajanduslik juhtimine on jäetud riikide kätesse ja kui tekib probleeme, jäetakse riigid neid ise lahendama. See ei ole niisugune suhtumine, mis aitab meil ühisturgu tugevdada. Meil on tarvis ühtset makromajanduslikku juhtimist ning me saavutame selle, kui toetame de Larosière'i rühma ettepanekut. Vajame seda makromajanduslikku juhtimist siiski kogu Euroopa tasandil, mitte ainult eurotsoonis, ja me vajame seda kohe. Ma arvan, et üks Euroopa Parlamendi ettepanekutest ECOFINi kohtumisele võiks olla arutada makromajanduslikku juhtimist mitte ainult eurotsooni baasil, vaid Euroopa Liidu tasandil.
Charlie McCreevy
komisjoni liige. - Härra juhataja, härra Becsey tõstatas küsimuse laenudega seotud tingimuslikkusest. Lubage mul vaid öelda, et tingimused on valitsustega ning kõigi liikmesriikidega nõukogus läbi arutatud, nii et neid ei ole ühepoolselt kehtestatud.
Mitu sõnavõtjat tõstatas küsimuse õiguslikust alusest, millele toetudes see konkreetne säte tehtud on. Komisjon kaalus, kas kasutada artiklit 100 alusena, et toetada uut ELi instrumendi maksebilanssi. Siiski, küsimuse kiireloomulisuse tõttu ja järjepidevuse tagamiseks oli õigem jääda praeguste õigusaktide juurde ja piirata miinimumini määruse (EÜ) nr 332/2002 läbivaatamist, millega kehtestati keskmise tähtajaga rahalise abi süsteem eurotsooni mitte kuuluvatele liikmesriikidele, st suurendada abi ülemmäära vastavalt kokkuleppele Euroopa Ülemkoguga ning teha mõned vajalikud tehnilised parandused, mille vajalikkus selgus kogemuste põhjal, mis saadi maksebilansi toetamise süsteemi rakendamisel alates eelmisest sügisest. Paljud sõnavõtjad tõstatasid selle konkreetse küsimuse.
Lubage mul veel kord tänada Euroopa Parlamenti tõhusa tegutsemise eest selle konkreetse toimikuga tegelemisel!
Pervenche Berès
raportöör. - (FR) Härra juhataja, on tõsi, et mõnikord meeldiks meile näha komisjoni näitamas üles samasugust vastutustunnet ja tõhusust nagu Euroopa Parlament.
Tahaksin härra Becseyle öelda, et minu arvates toob see resolutsioon, mida me siin täiskogus hääletama hakkame, selgelt esile eurotsooni kuulumisega kaasnevad küsimused, samuti nagu solidaarsuse põhimõtte elluviimise tähtsuse Euroopa Liidus, ning see on üks põhjustest, miks me seda ettepanekut tugevalt toetame.
Volinik, seoses artikliga 100 ei ole probleem teadmises, kas artiklit 100 hakatakse praegu kasutama, vaid teadmises, kas meie siin Euroopa Liidus varustame end lõpuks kõigi vahenditega, millega võidelda käesoleva kriisi tegelikkuse ja selle võimalike tulevaste arengute vastu.
Me usume, et komisjon peab rakendama teise õigusakti, nii et tulevikus saaks ta kasutada artiklit 100, selleks et tegelda eurotsooni probleemidega, mille lahendamiseks täna hääletamisele tulevat 50 miljardit eurot kasutada ei saaks.
Selline on Euroopa Parlamendi seisukoht ja ma loodan, et komisjon kuuleb seda sõnumit, olgu siis ettevalmistustes selle kriisiga tegelemiseks vajalike vahendite täielikus paketis või memorandumite koostamise tingimustes ja nende laenude tingimuslikkuse läbirääkimistes asjaomaste liikmesriikidega.
Juhataja
Ma olen saanud ühe kodukorra artikli 103 lõike 2 alusel esitatud resolutsiooni ettepaneku.
Arutelu lõpetati.
Hääletus toimub reedel, 24. aprillil.
(Istung katkestati kell 11.20 ja jätkus kell 12.00)
