Euroopa Liidu vastus olukorra halvenemise kohta Kongo Demokraatliku Vabariigi idaosas (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on nõukogu ja komisjoni avaldus, mis käsitleb Euroopa Liidu vastust olukorra halvenemise kohta Kongo Demokraatliku Vabariigi idaosas.
Jean-Pierre Jouyet
nõukogu eesistuja. - (FR) Härra juhataja, lugupeetud volinik Benita, daamid ja härrad, ma tean, kui suurt muret te tunnete, nagu meiegi, olukorra halvenemise pärast Kongo Demokraatliku Vabariigi idaosas ja ma tuletan teile meelde - kuna me oleme seda teemat teiega juba arutanud -, et me muutusime järjest murelikumaks, kui me selle küsimuse oktoobris Euroopa Parlamendi väliskomisjonis tõstatasime.
Liidu välisministrid arutasid seda küsimust pikka aega üldasjade ja välissuhete nõukogus 10. novembril ning eesistuja otsustas võtta selle küsimuse järgmise üldasjade ja välissuhete nõukogu koosoleku päevakorda, mis toimub 8. detsembril komisjoni osavõtul, keda esindavad Louis Michel ja Benita Ferrero-Waldner.
Siinjuures tuleb märkida, et olukord Kongo Demokraatlikus Vabariigis on halvenenud märkimisväärselt alates augusti lõpust, kui Rahvakaitse Rahvuslik Kongress (CNDP), mida juhib mässuliste liider Laurent Nkunda, algatas rünnaku Kongo relvajõudude vastu. Viimane ei suutnud vastupanu osutada, mistõttu jäid tsiviilelanikke kaitsma vaid Kongo DV-s tegutsevad ÜRO rahuvalvemissiooni MONUC väed.
Kohapeal mässulisi saatnud edu tõttu jõudsid nad Põhja-Kivu provintsi keskusesse Gomani ning neil õnnestus märkimisväärselt suurendada oma mõjuala selles Rwanda piiri ääres asuvas provintsis. Kriisi jätkumine näitab taas kord, et olukord võib kiiresti halveneda, sest Kongo Demokraatliku Vabariigi idaosas asuvad kõik mässsuliste rühmitused - mitte ainult CNDP, vaid ka Rwanda Vabastamise Demokraatlike Jõudude (FDLR) hutudest mässulised.
Kongo relvajõudude põgenemine näitab samuti, et seda keerulist kriisi ei saa lahendada sõjaliselt ning et püsiva lahenduse saavutamiseks on vaja poliitilist kokkulepet, milles võetakse arvesse nii kohalike kui ka piirkondlike osalejate seisukohti. Ma tulen õige pea selle juurde tagasi.
Kriisi ja Laurent Nkunda mässuliste vägede rünnaku haripunktis mobiliseeris Euroopa Liit oma jõud kiiresti, järgides sellega kogu ülejäänud rahvusvahelist kogukonda. Kiireloomuline ülesanne oli, nagu te mäletate, hoida ära Goma vallutamine ja püüda konflikti stabiliseerida. Seetõttu külastas volinik Louis Michel isiklikult piirkonda, et tutvuda sealsete oludega. 1. ja 2. novembril järgnesid talle ametis oleva eesistujana Bernard Kouchner ning David Miliband.
Mõlemad ministrid edastasid nii Kinshasas, Kigalis kui ka Dar es Salaamis poliitilise sõnumi konflikti ohjamise kohta. Ministrid käisid ka Gomas, näitamaks kohapeal, et me keskendume täielikult kriisile selleks, et hinnata ümberpaigutatud elanike vajadusi ning kohtuda humanitaarorganisatsioonidega, sest taas kord on tsiviilelanikkond võitluse jätkumise esimene ohver.
Kõnealune sõjategevus on halvendanud humanitaarolukorda märkimisväärselt. Hinnanguliselt on see kaasa toonud 250 000 inimese ümberasumise ning nad elavad pärast seda äärmiselt kehvades oludes, seega on praegu ainuüksi Põhja-Kivu provintsis kokku rohkem kui üks miljon ümberasustatut. Sellele lisanduvad veel inimõiguste rasked rikkumised mässuliste rühmituste poolt, sealhulgas massihukkamised, seksuaalse vägivalla arvukad juhtumid, lapssõdurite värbamine ning röövimised, mille on toime pannud nii mässuliste rühmitused kui ka Kongo relvajõudude teatavad üksused.
Sõjategevuse jätkumise tõttu on katkenud ka 2007. aasta novembris Kongo Demokraatliku Vabariigi ja Rwanda vahel sõlmitud ning Nairobi protsessi nime all tuntud lepingute elluviimine, millega te olete tuttav ja milles keskendutakse võitlusele Kongo DV idaosas asuvate Rwanda Vabastamise Demokraatlike Jõudude hutudest mässuliste vastu. Rikutud on ka lepingut, mis sõlmiti 2008. aasta jaanuaris Kongo valitsuse ja Kongo mässuliste rühmituste, sealhulgas ka Laurent Nkunda CNDP vahel ja mida teatakse Goma protsessi nime all.
Praegu on prioriteediks käsitleda humanitaaralast hädaolukorda ning tagada turvaline juurdepääs ümber asustatud elanikele. Oma mandaadi kohaselt täidab MONUC väga olulist osa. Praegu tegeleb ta oma meetmete tugevdamisega Põhja-Kivus ja me julgustame teda oma jõupingutusi selles suunas jätkama. ÜRO peasekretär on palunud selle missiooni jaoks täiendavaid vahendeid ja arutelusid kõnealusel teemal, mis on julgeolekunõukogus juba alguse saanud ja mis, me loodame, kiiresti lõpule viiakse.
Hädaolukorraga silmitsi seistes on Euroopa Liit suurendanud märkimisväärselt oma humanitaaralaseid püüdlusi. Paljud liikmesriigid, aga ka komisjon, on andnud erakorralist hädaabi, toetamaks vabaühenduste ja ÜRO ametite, nagu maailma toiduabi programmi ning pagulaste ülemkomissari ameti tegevust. Tänu täiendavale abile, mis on praegu rohkem kui 43 miljonit eurot ja mis anti selleks, et toetada varustamist õhu kaudu - siinjuures pean ma silmas niisuguseid riike nagu Ühendkuningriik, Belgia ja Itaalia -, on Euroopa Liit suurim humanitaarabi andja kõnealuses kriisis.
Nüüd tuleb meil näidata üles paindlikkust, mille abil saame saavutada püsiva lahenduse probleemile, mis käsitleb Kongo DV idaosas tegutsevaid ebaseaduslikke relvastusrühmitusi, s.t kõiki ebaseaduslikke relvastusrühmitusi, hoolimata sellest, kas nad on kohalikud või välisrühmitused; me teame, et nimetatud kriisi ei saa lahendada sõjaliselt ning et mis tahes lahendus eeldab seda, et algatatakse taas Goma ja Nairobi protsessid, mida ma äsja kirjeldasin ja mis moodustavad Kongo provintsis püsivalt stabiilse olukorra tagamiseks sobiva raamistiku.
Dialoogi ja koostöö jätkamine Kongo DV ja Rwanda vahel on selles suhtes oluline ja ma soovin avaldada kiitust Euroopa Liidu eriesindajale Ida-Aafrika järvede piirkonnas Roeland Van de Geerile selle eest, et ta püüdis jätkata kõnealust dialoogi. Just nimelt nende eesmärkide nimel on rahvusvaheline üldsus ja eriti Euroopa Liit viimastel nädalatel tegutsenud.
Need jõupingutused on kandnud juba esimesi vilju ja seda Kinshasa ja Kigali ministrite vahelise dialoogi jätkumise ning Ida-Aafrika järvede piirkonna riikide ja Aafrika Liidu algatusel 7. novembril toimunud rahvusvahelise tippkohtumise näol, mis oli pühendatud Kongo DV idaosa kriisile ning millest võtsid osa eeskätt Kongo president Joseph Kabila ja Rwanda president Paul Kagame.
Tippkohtumise peamiste edusammudena tuleb märkida piirkonna riikide võetud kohustust saata vajadusel Kongo Demokraatliku Vabariigi idaossa rahuvalvejõud ja vajadusel määrata kõrgetasemeline vahendajate rühm, kuhu kuuluvad Nigeeria endine president Obasanjo ja Tansaania endine president Mkapa.
10. novembril Johannesburgis toimunud erakorralisel tippkohtumisel väljendas ka Lõuna-Aafrika Arenguühendus valmisolekut saata vajadusel Kongo DV idaossa rahuvalvejõud. Euroopa Liit avaldab heameelt Aafrika riikide pühendumuse üle ning jätkab kindlameelselt koostööd ÜRO, Aafrika Liidu ja Ida-Aafrika järvede piirkonna riikidega, et leida kõnealusele kriisile lahendus. Meil tuleb aga mõista, et seda ei ole võimalik lahendada, kui püsiva rahu tagamise vahendeid, eriti ÜRO omi, ei suurendata.
Benita Ferrero-Waldner
komisjoni liige. - (FR) Härra juhataja, kõigepealt soovin ma öelda härra van Buitunenile, et ma panin tema märkuse kirja ning edastan selle kindlasti kolleegidele, kes homme sellele kahtlemata vastavad.
Härra juhataja, austatud parlamendiliikmed ja nõukogu eesistuja Jean Pierre, ma esindan täna kaasvolinikku Louis Micheli, kes ei saanud sellest istungjärgust tervislikel põhjustel osa võtta ja palus edastada teile oma vabandused.
Te teate, kui suurt huvi tunneb volinik Michel Ida-Aafrika järvede piirkonna vastu. Tõepoolest, nagu nõukogu eesistuja juba ütles, oli ta esimene, kes käis kriisi haripunktis 30.-31. oktoobrini Kongo Demokraatlikus Vabariigis ja Rwandas, et püüda kõnealuseid küsimusi lahendada. Sellest diplomaatilisest varimissioonist tekkis idee korraldada Nairobi konverents, mille praktilised järeldused pakuvad meile uusi võimalusi kriisist väljumiseks.
Vastuseks, mis komisjon saab teile anda, soovin ma analüüsida teie jaoks olukorda kahest aspektist, ehkki need on väga sarnased nendele, mida kirjeldas juba nõukogu eesistuja.
Esiteks humanitaartasand: rahvusvaheline üldsus, sealhulgas Euroopa Liit, on andmas vastust kriisile. Komisjon eraldas hädaabivajaduste rahuldamiseks viivitamatult 6,3 miljonit eurot. Samas oleme me varmalt valmis seda summat vastavalt olukorra muutumisele kohandama; kõik humanitaaralased vajadused Kivus on kaetud ning humanitaarabiametid korraldavad seal abi andmist väga hästi.
Komisjon ja liikmesriigid teatasid ühiselt 14. novembril Marseille's täiendava abi andmisest 43,5 miljoni euro ulatuses, et rahuldada kriisi tagajärjel tekkinud vajadusi.
Suurim probleem on aga endiselt juurdepääs elanikele mõningates piirkondades, kus jätkub võitlus Kongo relvajõudude, nende mai-mai võitlejate ja ühest küljest Rwanda Vabastamise Demokraatlike Jõudude (FDLR) ning teisest küljest Rahvakaitse Rahvusliku Kongressi (CNDP) vahel, sest ükski asjaosaline ei austa relvarahu.
Teiseks poliitiline ja sõjaline tasand: Kongo DV idaosas ei ole sõjaline lahendus võimalik. Lahendus saab olla vaid dialoogile rajanev tasakaalustatud poliitiline kokkulepe. Samalaadse soovituse esitasid ka piirkonna riigid 7. novembril Nairobi tippkohtumisel ning tundus, et sedasama lootsid ka CNDP mässulised ja suur osa Kinshasa poliitilistest institutsioonidest, nagu rahvuslik assamblee.
Komisjon on seega äärmiselt rahul Ida-Aafrika järvede piirkonna riikide riigipeade korraldatud tippkohtumise tulemustega ja eeskätt otsusega kaasata kriisi lahendamisse Aafrika kõrgetasemelised diplomaadid ning kehtestada kontrollmehhanism, mis võimaldab piirkonna riikide riigipeadel jälgida tähelepanelikult sündmuste kulgu ja vajadusel reageerida sellele õigel ajal.
Selle suhtes on härra Obasanjo äsjane visiit piirkonda väga lootustandev. Visiit andis meile kinnitust teatavate piirkonna riikide valmisoleku kohta sõjaliseks sekkumiseks ning selle käigus saadi president Kabilalt kinnitus, et Kinshasa oleks valmis kuulama ära CNDP nõudmised ning oleks samuti valmis alustama dialoogi. Visiidi käigus kuulati ära ka CNDP kaebused ning kindral Nkunda kinnitas valmisolekut järgida relvarahu kokkulepet ja teha kõik, et hõlbustada humanitaarabi viimist tema kontrolli all olevasse piirkonda.
Seetõttu on oluline hoida praegust poliitilist hoogu ja teha kõik meist olenev, et tagada osalejate avalduste elluviimine. Seega on kätte jõudnud viimane aeg, et käsitleda riigi idaosas aset leidva kriisi põhjusi, mis on meile kõigile tuttavad: FDLRi kohalolu, maavarade organiseeritud röövimine ning kogukondade ja vähemuste poliitiline meelepaha, mille lähendamiseks tuleb esitada ideid.
Sellega seoses on oluline, et kogu rahvusvaheline üldsus toetaks Nairobi tippkohtumise tulemusel tehtud diplomaatilisi jõupingutusi ning et rahvusvahelised püüdlused oleksid koordineeritud nii, et president Obasanjol ja president Mkapal oleks piisavalt võimalusi läbirääkimiste jätkamiseks.
Samuti on oluline toonitada MONUCi rolli. MONUC ei ole see, kes vastutab igasuguste võimu kuritarvituste eest. MONUC teeb tegelikult väga olulist tööd, hoolimata temale eraldatud vahendite vähesusest ja piiratud tegutsemisulatusest. Samuti teeb ta tööd, mida oleks raske millegagi asendada, nimelt tagab rahu, mitte ei pea sõda.
Veelgi olulisem on aga toetada praegusi püüdlusi, et tugevdada MONUCi mandaati praegu, kui julgeolekunõukogu hakkab järgnevatel päevadel seda küsimust arutama. Me arvame, et seda mandaati tuleks laiendada, et anda neile näiteks õigus kontrollida loodusvarade röövimist ja eriti, nagu nõukogu eesistuja ütles, suurendada MONUCi vahendeid, et nad seda teha saaksid.
Jürgen Schröder
fraktsiooni PPE-DE nimel. - Härra juhataja, me kogeme praegu finantskriisi, mis jääb ajalooannaalidesse. Sellest hoolimata oli võimalik vaid mõne nädala jooksul korraldada G20 kohtumine, mille tulemused olid väga konkreetsed, kõige tähelepanuväärsem neist oli otsus kasutada 2% SKT-st majanduse elavdamiseks ja finantssektori abistamiseks.
Teisest küljest ei ole me suutnud täita oma kohustust kasutada 0,7% SKT-st arengu eesmärgil. Kui me oleksime seda teinud, oleks Kongo DV kindlasti arenenum ja võib-olla ei oleks kogu seda konflikti siis toimunud. Kuid võtkem asju nii, nagu nad on. Meil ei ole praegu aega, et arutada Kivu arengut, me seisame vastamisi sealse humanitaarkriisiga. Viimaste nädalate jooksul on ümberasustatud veel 250 000 inimest. Inimesed surevad otseselt või kaudselt sõjategevuse tagajärjel ning haigused, nagu koolera, levivad kiiresti.
Alates 2005. aastast on ÜRO järginud kaitsmise kohustuse kontseptsiooni. ÜRO saatis Kongosse MONUCi rahuvalveväed. 17 000 sõduriga on MONUC maailma suurim rahuvalvemissioon, mis tegutseb vastavalt VII peatüki alusel antud tugevale mandaadile. Mida aga saab MONUC teha? Sõdurite ja varustuse kvaliteet on väga halb, kuid Kongo DV on tohutult suur. Seega toetan ma kindlalt üleskutset tugevdada MONUCit, kuid kui rääkida tegelikkusest, siis see võtab kuid, enne kui see tugevdamine tegelikkuseks saab, väärtuslikke kuid, mille jooksul inimesed surevad. Sel põhjusel teen ma ettepaneku saata kohapeale lühiajaliselt Euroopa relvajõud, et stabiliseerida piirkonda kiiresti, kuni MONUCi tugevdamine tegelikkuseks saab ja kohapeal ellu viiakse.
Alain Hutchinson
fraktsiooni PSE nimel. - (FR) Härra juhataja, lugupeetud nõukogu eesistuja, daamid ja härrad, kõigepealt soovin ma teile siin rahulike arutelude keskel väga mugavas õhkkonnas kirjeldada sealset olukorda, sest olen Kongos viimaste kuude jooksul käinud kolmel korral.
Samal ajal, kui meie peame siin oma arutelusid, toimuvad seal vägivallateod, vägistamised ja tapmised. Praegu on see igapäevaelu paljude selles õudustäratavas paigas elavate kodanike jaoks. Minu jaoks ei ole praegu aeg retoorikaks, praegu on aeg tegutseda. See räpane konflikt ei ole minu arvates mitte millegi poolest etniline konflikt, nagu mõned on hakanud väitma; etnilise konflikti sildi saab alati tekitada, sest see on meile, eurooplastele, kasulik, sest kui räägitakse etnilisest konfliktist, tähendab see seda, et aafriklased võitlevad omavahel ning see ei ole meie probleem. Ei, seal aset leidva konflikti juured peituvad kaevandustes - teemandi-, kolumbiidi-tantaliidi- ja kullakaevandustes -, mis jätkavad, hoolimata tapatalgutest, tegutsemist rahulikult ja tõhusalt. Kaevandatavaid mineraale viiakse välja ÜRO jõudude silme all Goma lennujaamast või mööda Kigali viivat teed ja seega rikastuvad mõned inimesed ikkagi nende arvelt. Selles seisneb see konflikt.
Kõnealuse konflikti lõpetamiseks tuleb kõigepealt käsitleda just seda küsimust. Kuidas saab need kaevandused sulgeda ja missuguseid meetmeid on vaja võtta, et peatada see ennekuulmatu kauplemine? Me võiksime vaadata varasemaid protsesse, näiteks Kimberley protsessi, mis kehtestati teemantide kohta. Ma eeldan, et mõned kolleegid räägivad sellest siinjuures.
Kui üldiselt rääkida, siis viimase kümne aasta jooksul - ehkki selle arvu on mõned inimesed kahtluse alla seadnud, kinnitan ma teile, et seda on kerge tõestada, - on rohkem kui 5 miljonit kongolast saanud piirkonnas vägivaldselt surma, olles kas sõja otsesed ohvrid või sõjategevuse tagajärgede, näiteks haiguste jms ohvrid. Seega oleks vaja välja selgitada, kellele see sõda ja selle jätkumine kasulik on. Ma arvan, et see on esimene oluline küsimus.
Rääkides Euroopa Liidust, siis mina ja meie fraktsioon arvame, et siinjuures on kolm olulist teemat. Esiteks tuleb tõepoolest toetada rahupüüdlusi, mida praegu tehakse - mitte neid, mis on tehtud viimaste nädalate jooksul, vaid neid, mida on püütud teha juba mõnda aega. Me nimetasime Abbot Malu Malu Sahharovi auhinna laureaadiks, sest see härrasmees oli pikka aega pühendunud piirkonnas rahumeelse lahenduse leidmisele. Gomas ei toonud ta kokku mitte üksnes CNDP-d, sest CNDP tuli, läks, tuli tagasi ja läks jälle, vaid kõik mässuliste rühmitused ning Kongo DV valitsuse. See on midagi, mida ma pean väga oluliseks. Siis on Nairobi protsess ja hiljuti aset leidnud Nairobi tippkohtumine, millele volinik viitas.
Ma usun, et neid püüdlusi on oluline toetada ja samuti on oluline toetada meie volinikku Louis Micheli, kes - mina ütlen seda sotsiaaldemokraadina, samas kui tema on liberaal - teeb selles valdkonnas tohutuid jõupingutusi.
Teiseks tuleb meil sealset rahvast kaitsta iga hinna eest. Meile öeldi, et MONUC ei ole seal mitte sõda pidamas, vaid rahu tagamas. Võib-olla, kuid MONUCil on VII peatüki mandaat. See ei ole nii, nagu oli 1994. aastal Kigalis, kui midagi ei olnud võimalik ette võtta, kui me pidime seisma kõrval ja vaatama tapatalguid tegevusetult pealt. Nüüd on olemas VII peatükk ja MONUCi ülesanne on kaitsta tsiviilelanikkonda. Seal aga tapetakse ikkagi massiliselt tsiviilelanikke, kuid MONUC ei ole paigast liikunud. Veidi aega tagasi toimus Kiwanjas ühes külas, mille nimi mul hetkel meelest läks, MONUCi laagri läheduses tõeline veresaun.
Meie fraktsiooni seisukoht on, et MONUCi tuleb tugevdada Euroopa Liidu jõududega. Igal juhul esitame me selle kohta muudatusettepaneku.
Lõpetuseks, ma usun - ma pean seda ütlema lõpetuseks väga kiiresti -, et mõistagi tuleb jätkata otsustega, mida on vaja selleks, et lõpetada maavarade ekspluateerimine ja nendega kaubitsemine, mis on tegelikult kõikide seal toime pandud tapatalgute põhjuseks.
Thierry Cornillet
Härra juhataja, volinik, see maailmaosa näib olevat neetud ja nagu Alain Hutchinson väga õigesti ütles, on seal alates 1990ndate algusest saanud surma peaaegu viis miljonit inimest.
See piirkond on nagu surnukamber - massimõrvad Põhja-Kivus, Ugandas, Rwandas, Burundis - sellel loetelul ei ole lõppu ning iga uus aasta toob kaasa uued surmajuhtumid. Ma tean, et ühesugustel põhjustel on alati ühesugused tagajärjed; on olemas etnilised konfliktid, sest kehtestatud piirid on sageli kunstlikud piirid. On olemas liialdatud natsionalismi vorm: igaüks püüab olla väike Napoleon III ja võtta ette Mehhiko seikluse, et tema riigi probleemid unustataks. Mõistagi on olemas raha lõhn - Alain tõi selle esile -, piirkonna võrreldamatute rikkuste ihalemine. Samuti on olemas hullus või kuidas muidu määratleda Jumala Vastupanuarmee tegevust?
Seega - mida me saame teha? Ahjaa, ma soovin juhtida teie tähelepanu ka volinik Micheli tegevusele, kes on kõnealuse teema vastu pikka aega huvi tundnud. Me oleme näinud tema tegevust Kigali ja Kinshasa kohtumistel ning selle tulemuseks oli Nairobi. Samuti on seal olemas Lõuna-Aafrika Arengühendus ja Obasanjo. Taas kord on meil oodata suuri diplomaatilisi tippkohtumisi. Kas see on aga põhjus, et jääda lootma üksnes diplomaatiale? Me seisame vastamisi väga raske humanitaaralase olukorraga.
Parlamendi humanitaarabi raportöörina käisin ma novembri alguses Kinshasas, et kohtuda uue sotsiaalküsimuste ja humanitaaralase tegevuse ministri Botswali Lengomoga. Ma kohtusin ka Apollinaire Malu Maluga, kellele me oleksime peaaegu andnud Sahharovi auhinna ja kes vastutab Amani programmi eest. Pidagem eeskätt meeles märkimisväärseid humanitaaralaseid püüdlusi, mis meil ette tuleb võtta.
Mida me siis tegelikult teeme? Kas me oleme kindlad, et teeme kõik, mida peaksime tegema? Mida teeb MONUC? Kõik näib olevat täiesti õige. 17 000 sõdurit, sealhulgas 6000 nimetatud piirkonnas - see on võrdne relvastatud tankiüksusega. Kes usub, et sellest ei piisa, tagamaks juurdepääs humanitaarabile, isegi kui ma tean, nagu ka teie teate, kui suur on territoorium, mida kaitsta tuleb?
Seega on lahendus mõistagi diplomaatiline. Seetõttu tuleb meil toetada Aafrika lahendust, eeldusel, et me suudame selle ellu viia. Ilmselgelt tuleb meil teha nii, et relvarahu oleks püsiv, et tagada juurdepääs humanitaarabile. Ilma selle eeltingimuseta ei pääse humanitaarabi läbi. Nimetatud sissetulekuallikad tuleb samuti kõrvaldada. Siinjuures ei ole vaja öeldagi, et kaevandused tuleb sulgeda, aga võib-olla tuleks hakata kritiseerima ka neid Lääne ettevõtjaid, kes ostavad kolumbiit-tantaliiti ja teisi mineraale, millest tulenevalt saab osta relvi. Mõistagi peame andma oma täieliku toetuse rahualgatustele, näidates üles pigem jätkuvat kui mõnikord ebamäärast poliitilist huvi.
Ma lõpetan, nõudes tunduvalt tugevamat sõjalist kohalolu seal selleks, et tagada rahu, ja see on midagi, mida vaid ÜRO saab teha. Ma saan aru, et Euroopa Liitu teatakse mõnikord institutsioonina, kes suudab veenda ÜROd selles, mis on tema ülesanded.
Seán Ó Neachtain
Härra juhataja, olukord Kongo DV idaosas halveneb iga päevaga ning rahvusvaheline kogukond on selle pärast väga mures. Rohkem kui pool miljonit inimest on Kivu provintsis ümberasustatud, mis näitab seda, kui suur see probleem on.
Ma toetan püüdlusi, mida on teinud Euroopa Liidu eriesindaja Ida-Aafrika järvede piirkonnas Roeland Van de Geer ja endine Nigeeria president Obasanjo, kes osales intensiivsetes kõnelustes vägivallas osalevate poliitiliste ja sõjaliste rühmitustega.
Ma palun Aafrika Liidul teha veelgi suuremaid jõupingutusi selleks, et tagada rahu Ida-Aafrika järvede piirkonnas.
Rwanda ja Nairobi valitsused allkirjastasid 2007. aasta novembris rahukokkuleppe, et proovida püüda kõrvaldada kahe riigi vahel valitsevat vaenu. Selle kokkuleppe elluviimine tuleb kindlustada, kuid kõigepealt tuleb lõpetada vägivald.
Euroopa Liit annab Ida-Aafrika järvede piirkonnale rohkem raha kui ükski teine organisatsioon või riik maailmas. Ma palun Euroopa Liidu arenguvolinikul Louis Michelil ja nõukogul püüda võitlus lõpetada ja saavutada rahu.
Frithjof Schmidt
Härra juhataja, julm võitlus Kongo idaosas ei ole lihtsalt kodusõda, see on ka piirkondlik konflikt, milles osalevad paljud naaberriigid. See konflikt hõlmab ka strateegilist toormaterjali, nagu kolumbiit-tantaliit, mida me vajame oma mobiiltelefonide, DVD-mängijate ja arvutite tootmiseks. Samuti hõlmab see kulda, teemante, koobaltit ja väärispuitu. Need on selle konflikti sügavamad põhjused. Mida saab ja tuleb teha? ÜROd tuleb tugevdada nii, et see oleks võimeline täitma oma kohustusi, nimelt kaitsma tsiviilelanikkonda kõikide relvastatud rühmituste eest, mis piirkonnas tegutsevad. Kongo DV-s tegutsev ÜRO missioon (MONUC) vajab selgemat mandaati, rohkem varustust ja rohkem inimressurssi. Euroopa Liidu liikmesriigid on viimastel aastatel jätnud tähelepanuta palved suurendada MONUCi varustust. Samas on MONUCi kritiseeritud teravalt tema ebaõnnestumiste ja vigade eest. Topeltstandardite kohaldamine tuleb lõpetada. Me ei vaja praegu märgistatud ELi sõjalist üksust, me vajame seda, et MONUCi varustust pidevalt suurendataks, ning ma kuulasin huvi ja rahuldustundega seda, et sedasama teed soovivad minna ka nõukogu ja komisjon.
Teine oluline punkt, mida tuleb käsitleda, on see, et toormaterjalide väljakaevamist ja nendega kaubitsemist Kongos tuleb rangelt kontrollida ja seda rahvusvahelisel tasandil. Kõnealuses kaubanduses osalevaid rahvusvahelisi korporatsioone, kes rikastuvad toormaterjalide väljakaevamisest Kongos, tuleb jälgida ning neid tuleb kohustada muutma oma tegevus läbipaistvaks. Mõistagi on juba olemas ÜRO eksperdigrupp Kongo DV loodusvarade ebaseadusliku ekspluateerimise kohta. See ekspertide rühm on esitanud mitmeid soovitusi, muu hulgas soovituse kehtestada sanktsioonid inimestele ja ettevõtetele, kes osalevad niisuguses ebaseaduslikus ekspluateerimises. Euroopa Liidul tuleb nõuda nende ÜRO soovituste elluviimist, sealhulgas konkreetselt nende - see on valdkond, kus midagi saab ette võtta -, mis puudutavad importi ELi, sest ilmselgelt on see valdkond, kus me saame ise tegutseda ja kus me saame neid ÜRO soovitusi aktiivselt rakendada.
Kolmas punkt on see, et on vaja teha algatus Ida-Aafrika järvede piirkonda käsitleva rahvusvahelise konverentsi korraldamiseks. Vaid piirkondlik poliitiline koostöö ja majandusintegratsioon saavad tagada seal pikaajalise rahu. Euroopa saab selles mängida võtmerolli ja peabki seda tegema.
Tobias Pflüger
Härra juhataja, selles sõjas osalevad füüsiliselt mitu naaberriiki ja eeskätt osalevad selles otseselt ühelt poolt Kongo valitsusväed koos relvarühmituste ja Angola vägedega ning teiselt poolt kindral Nkunda, tutsi sõdurid ja toetajad Rwandast. See on piirkondlik sõda, mis ei puuduta üksnes Kongo idaosa.
Üks võtmeküsimusi on selge: Kongo valitsus ei ole seni olnud valmis pidama otseselt mässulistega läbirääkimisi. See on küsimus, milles tuleb avaldada survet. Väga oluline on uurida selle konflikti tegelikku tausta. Saksamaa president isiklikult osutas asjaolule, et see võitlus käib toormaterjalide pärast. Toornafta, kuld, teemandid, vask, koobalt, kolumbiit-tantaliit, tsink, tina jms mängivad seal väga olulist rolli.
Eelkõige seisneb asi selles, kellel on tegelikult luba neid materjale kasutada. Nende ettevõtete suhtes tuleb tõepoolest midagi ette võtta. Ma soovin nimetada vaid ühe nendest - Gesellschaft für Elektrometallurgie; tema peakorter asub Nürnbergis ja ta omab ilmselgelt otseselt ühte kesksetest kaevandustest, mille pärast see konflikt käib.
Ma soovin rääkida veidi ÜRO missiooni (MONUC) rollist Kongo DV-s, sest näib, et kõik siin parlamendis nõuavad MONUCi varustuse suurendamist. Selle järgi, mida mina lugenud olen, on MONUC pigem osa probleemist kui lahendusest, sest MONUC ise kirjeldab seda olukorda nii, nagu oleks see kujunenud võitluseks neljal rindel. MONUCi roll peaks tegelikult olema hoopis teistsugune. Vahepeal oleme me saanud teada organisatsioonilt Human Rights Watch, et India ja Pakistani sõdurid müüvad relvi otse ebaseaduslikele relvastusrühmitustele ning osalevad ilmselgelt konfliktis toormaterjalide pärast. Seda ei tohi lubada! MONUCi roll peab olema hoopis teistsugune ning see peab olema täiesti neutraalne. Seetõttu ei ole üleskutse MONUCi varustust suurendada sugugi kasulik.
Ma soovin veel esile tuua selle, et Kongo mängis olulist rolli ka ühes varasemas Euroopa Liidu operatsioonis. Tol korral seisnes meie ülesanne valimiste turvalisuse tagamises, kui härra Kabila sai presidendiks - seesama härra Kabila, kelle väed süvendavad nüüd konflikti märkimisväärselt. Võttes seda arvesse, siis tuleks hoolikalt uurida, missugust osa täitis Euroopa Liit tegelikult härra Kabila ametisse seadmises. Ma olen seisukohal, et see, mida EL tegi, on väga probleemne. Siinjuures tuleb selgelt välja öelda, et härra Kabilat ja tema vägesid tuleb samuti sellega seoses kritiseerida.
Väga hea oli lugeda artiklit, mille koostas ajalehe Frankfurter Allgemeine Zeitung kohalik korrespondent, kes vangi võeti. Ta kirjeldas konflikti ülesehitust väga hästi. Tema artikkel näitab suhteid ametlike ja mitteametlike vägede vahel, millest tulenevalt võib öelda, et MONUCi varustuse suurendamise nõudmine üksi on mõttetu, sest tegelikult on vaja käsitleda just nimelt konflikti põhjusi.
Bastiaan Belder
Härra juhataja, eile õhtul oli mul hea võimalus rääkida vahetult ühe kogenud humanitaarabitöötajaga sõjast Kongo idaosas. Ta tunneb nii Põhja- kui ka Lõuna-Kivu kriisi nagu oma viit sõrme. Tema kirjeldused annavad meile veidi lootust - tahtmata sealjuures kuidagi piirkonnas valitsevat viletsust ilustada. Üks lootusekiir on kindlasti see, et rohkem kui nädal tagasi piiras Kongo presidendi väeüksus koostöös politseiga ümber röövimises osalenud valitsusvägede sõdurid. See on lootusrikas märk, et Kongo valitsus on hakanud kehtestama õiguskorda, ning see on samm, mis väärib iseäranis Euroopa Liidu julgustust ja toetust.
Teine lootusekiir on see, et mässuliste liidril Nkundal ei ole seni õnnestunud mobiliseerida ja värvata Lõuna-Kivu tutse, et nad toetaksid tema võimupüüdlusi. Minu kontaktisiku arvates on see positiivne märk selle kohta, et tutsid samastavad ennast Kongo riigi ja tsiviilelanikkonnaga.
Kolmanda lootusekiire moodustavad usulised leppimised kohalikul ja provintsi tasandil. Valitud organid osalevad innukalt nendes platvormides traditsiooniliste ametiasutuste ja hõimuesindajatena. Need platvormid Põhja- ja Lõuna-Kivus väärivad kahekordset Euroopa toetust - nii finantsabi kui ka abi konfliktide lahendamise teadmiste näol. Et humanitaarabi oleks mõlemas Kivu piirkonnas tulemuslik, on äärmiselt oluline, et kaasatud oleksid kohalikud ametiasutused, mis tähendab seega kahe piirkonna kohalike liidrite, traditsiooniliste hõimuesindajate ja valitud organite osalust.
Oma kogemustele tuginedes rõhutas minu kontaktisik, et hoolimata kogu sõjalisest konfliktist ja isegi kui inimesed põgenevad, on need paika pandud jõustruktuurid jätkuvalt tõhusad, seega palus ta tungivalt anda raha nii Põhja- ja Lõuna-Kivu külades asuvatele põgenikele kui ka külaelanikele endile. Lõpuks tõdes minu kontaktisik: "Kui on raha, saab muretseda toitu. Üllatuslikult on alati kuskil turupäev. Kongos on täiesti võimalik abistada inimesi neile sularaha andes. See ei muuda inimesi sõltuvaks, sest nad saavad ise otsustada, millele nad selle kulutavad. Te edendate kohalikku majandust ning kasutate seda kohe ära. Selleks, et teha nii, et see kõik toimiks sujuvalt, me läheme ja räägime valitud külakomiteedega, kes ütlevad, missugused inimesed enim abi vajavad."
Pidades silmas seda vestlust ning Euroopa südantsoojendavaid, leppimise eesmärgil tehtud püüdlusi, peavad Põhja- ja Lõuna-Kivul ning tõepoolest kogu Kongol olema tulevikuväljavaated. Seetõttu kutsun ma nõukogu, komisjoni, Euroopa Parlamenti ja Euroopa institutsioone siiralt üles tegema kõik selleks, mis vaja.
Koenraad Dillen
(NL) Härra juhataja, sellest, et me siin täna arutame, kui traagiline on meie arvates see lootusetu olukord Kongos, on vähe kasu. Me peaksime suutma nimetada asju õigete nimedega ning mõistagi küsima, kas Euroopa ja eriti niisugused riigid nagu Prantsusmaa ja Belgia, kellel on iseäranis halb maine selles piirkonnas, peaks sekkuma nimetatud küsimustesse sõjalises mõttes. Minu jaoks on vastus ei, sest mida oleme me täheldanud? Kongos on Euroopal õnnestunud taas tõestada kui killustunud ja nõrk see riik on ning kui petlik oleks arvata, et ühine välis- ja julgeolekupoliitika oleks niisuguses etapis võimalik. Meenutagem, et Pariis - ametisolev nõukogu eesistuja - laskis äsja Saksamaal vahistada Rwanda presidendi Kagame protokolliülema 1994. aastal toimunud president Habyarimana mõrvakatse eest. Teda peeti konflikti üheks osaliseks. Isegi minu kodumaa Belgia on kahepalgeline, sest alles eile kritiseeris Belgia välisminister Karel De Gucht teravalt Euroopa Komisjoni arengu- ja humanitaarabi volinikku Louis Micheli just nimelt tema poliitika pärast Kongo suhtes. Ma tsiteerin Karel De Guchti: "Kui Kongo praegune olukord on Micheli poliitika tagajärg, siis see on tõepoolest märkimisväärne. Olukord ei ole seal kunagi olnud nii halb kui praegu."
Daamid ja härrad, need sõnad lausus üks voliniku poliitilistest liitlastest. Selle ebakõla taustal saame järeldada vaid seda, et tsiviilelanike kaitsmine peaks olema eeskätt Aafrika Liidu - keda tuleb toetada - ja Kongos tegutseva ÜRO missiooni kohustus. Seega oleks Euroopal parem oma vägesid piirkonda mitte saata.
Colm Burke
Härra juhataja, ma ühinen kolleegide tundeavaldustega, väljendades suurt muret sõjategevuse taaspuhkemise pärast Kongo sõjaväe ja elavnenud relvastusrühmituste vahel Kongo DV-s Põhja-Kivu piirkonnas. Vägivalla suurenemine Põhja-Kivus esitab suuri nõudmisi selles riigis tegutsevale ÜRO rahuvalvemissioonile (MONUC).
Humanitaaralane olukord on iseäranis halb, sest Kivu provintsis on ümberasustatud 1,5 miljonit inimest. Vägivald takistab märkimisväärselt maailma toiduabi programmi raames ja vabaühenduste poolt läbiviidavat tegevust ning levinud on vargused, tsiviilelanike vägistamised ja tapmised, mille on toime pannud nii valitsusväed kui ka mässulised.
MONUCil on ÜRO põhikirja VII peatüki alusel antud mandaat tagada otseses füüsilise vägivalla ohus olevate tsiviilelanike kaitse, kuid tal puuduvad vahendid ja inimressurss selle mandaadi täitmiseks. Rahvusvahelisel kogukonnal ja ÜRO Julgeolekunõukogul tuleb MONUCi tugevdada, tagades neile sobivad materjalid ja töötajad, et võimaldada seda missiooni täide viia. Kuna Euroopa Liit on otsustanud mitte võtta meetmeid, et algatada Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika uus missioon vägivalla ägenemise takistamiseks Kongo DV-s, julgustan ma Euroopa Liitu tegema võimalikult tihedat koostööd MONUCiga.
Praeguses Prantsusmaa poolt koostatud ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonis tehakse ettepanek suurendada ajutiselt MONUCi lubatud sõjalist tugevust kuni 2785 sõjalise töötaja näol. Sellega suurendataks niigi ÜRO maailma suurima rahuvalvemissiooni MONUCi raames kasutatavate vägede ja politseijõudude maksimaalselt lubatud arvu 20 000 töötajani, ja seda riigis, mis on umbes sama suur kui kogu Lääne-Euroopa.
Võttes arvesse praeguse olukorra leevendamise pakilisust, palun ma ÜRO Julgeolekunõukogult tungivalt hääletada selle resolutsiooni üle võimalikult kiiresti. Ma olen äärmiselt nördinud tapatalgute, inimsusevastaste kuritegude ning naiste ja tütarlaste vastase seksuaalvägivalla pärast Kongo DV idaprovintsis ja kutsun kõiki asjaomaseid riiklikke ja rahvusvahelisi asutusi andma selliste tegude toimepanijad kohtu alla.
Ana Maria Gomes
(PT) Uued koletuslikud teod Kivus ja rahvusvahelise üldsuse võimetus neile lõpp teha tekitavad sama suurt pahameelt kui nende Rwanda ja Kongo liidrite ahnus, kes on tekitanud selle organiseeritud kaose olukorra selleks, et varjata piirkonna loodusvarade kohutavat röövimist.
Mida saab Euroopa Liit ette võtta? Mida saab ta teha riigi heaks, kus on olnud ja on praegugi mitmesugused Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika missioonid ja kus ei oleks esimesi demokraatlikke valimisi toimunud ilma Euroopa toetuseta? Mida saab ta teha riigi heaks, mis saab miljonitesse ulatuvat arengu- ja humanitaarabi? Mida saab ta teha riigi heaks, mille strateegiline tähtsus on võrreldamatu ja kus on viimastel aastatel saanud kõige julmema vägivalla tagajärjel surma viis miljonit inimest?
Euroopa Liit peab tegema palju rohkem, kui see vähene, mida on otsustatud teha alates ajast, mil sõjategevuse ägenemine viimati taas algas. Humanitaarabi suurendamisest ja diplomaatilistest algatustest, mille raames korratakse ikka ja jälle lubadusi riiki desarmeerida ja tehakse heauskseid avaldusi, ei piisa.
Euroopa Liidul tuleb kiiresti tugevdada Kongo DV-s tegutsevat ÜRO missiooni MONUC, et see saaks taastada oma usaldusväärsuse ja tõhususe. Selleks ei piisa aga julgeolekunõukogus resolutsioonide esitamisest. Euroopa Liidul tuleb võtta viivitamatult ühendust ÜRO rahuvalveoperatsioonide osakonnaga ning tagada varustus ja vajadusel sõdurid, kes aitaksid täita lünki MONUCi ridades.
Viimase abinõuna, kui sündmused New Yorgis ja olukord kohapeal seda õigustavad, ei saa ega tohi Euroopa Liit välistada EJKP raames sõjalise missiooni saatmist Kongosse. Meie kohustus on kaitsta olulisimat, nimelt haavatavaid tsiviilelanikke, kes vajavad otseselt rahvusvahelist kaitset.
Mitte kunagi enam! Me peame hakkama midagi ette võtma ega tohi lasta Rwanda genotsiidil ega Kongo tapatalgutel korduda.
Luca Romagnoli
(IT) Härra juhataja, daamid ja härrad, nõukogu ja komisjoni avaldused seoses ELi vastusega Kongo tõsise kriisi kohta on nagu alati silmakirjalikud ja kasutud. Laurent Nkunda selja taga on Rwanda ja Uganda - riigid, mis on alati olnud huvitatud sellest piirkonnast nii palju, et on püüdnud sinna lähiminevikus mitmel korral sisse tungida; maavarad ja loodusvarad Kongo DV idaosas on liiga suured selleks, et neid teistele jätta.
Ajavahemikus jaanuarist kuni praeguseni on ostetud kolm korda rohkem relvi kui 2007. aastal ning mõningad neist - või vähemasti see, mis puudutab Rwanda sektorit - olid mõeldud Laurent Nkunda mässulistele, mille tagajärgi me praegu võime näha. Aastaid on aga Washington olnud huvitatud Ida-Aafrika järvede piirkonnast, toetades eeskätt Ugandat ja Rwandat. Näiteks suurim USA suursaatkond Aafrikas asub Kampalas; Ugandas ja Rwandas ei toimu midagi USA heakskiiduta.
Nüüd edastab see Euroopa Liidu kiire muutus seoses võimalusega saata piirkonda rahuvalvejõud vale sõnumi nagu alati, sest meie eelistame keskenduda diplomaatiale, justkui sellest piisaks selleks, et veenda niisugust ebameeldivat tegelast nagu Laurent Nkunda tagasi tõmbuma. Nagu alati ei muuda meie arutelud midagi, ning siis me kuuleme veel volinik Micheli Laurent Nkundat peaaegu ülistamas. Aitäh selle eest!
Geoffrey Van Orden
Härra juhataja, me kõik mõistame, kui keeruline on olukord, mis valitseb praegu Kongo idaosas, mis on etniliselt seotud Rwanda, Burundi ja Ugandaga ning mille juured samuti seal asuvad.
Viivitamatult tuleb alustada tõhusat vahendusprotsessi Rwanda ja Kongo DV vahel. Kehtestada tuleb relvarahu ja see nõuetekohaselt jõustada, tsiviilelanikud vajavad ilmselgelt kaitset ja humanitaarabi.
Mulle tuli meelde avaldus, mille tegi Aafrika Liidu alaline esindaja Brüsselis parlamendi julgeoleku- ja kaitse allkomisjonis ja milles ta osutas asjaolule, et Aafrika julgeolekuküsimustega peaksid tegelema aafriklased. Seetõttu on mul hea meel, et EL ei ole üritanud kasutada Kongo tragöödiat võimalusena üksnes märgistada järjekordset nn ELi sõjalist operatsiooni. Praeguse olukorra lahendamise eest peaksid vastutama eeskätt aafriklased, kuid meil tuleb anda neile selleks kõikvõimalikku abi Aafrika Liidu ja ÜRO kaudu.
Vahepeal näib aga valitsevat mõningane selgusetus MONUCi mandaadi, tema osalemise eeskirjade ning temapoolse jõu kasutamise suhtes. MONUCi ülem kindralleitnant Vicente Díaz de Villegas lahkus hiljuti ametist pärast seitset nädalat teenistuses olemist. Ta ütles, et tegi seda isiklikel põhjustel, kuid ma kahtlen, kas ta ei teinud seda mitte isikliku nördimuse tõttu.
Julgustav on aga asjaolu, et 6. novembril asus Goma lähedal MONUCi raames positsioonidele tuhandeliikmeline Lõuna-Aafrika sõjavägi. MONUCi ülem ütles, et neile anti korraldus avada vajadusel tuli. MONUC peab saama tegutseda tsiviilelanike kaitsmise eesmärgil otsese vägivallaohu eest. Ilmselgelt on vaja olulisel määral suurendada Kongo idaosas asuvaid teenistusvalmis olevaid ÜRO ja Aafrika Liidu vägesid ning teha selgelt kindlaks, kust nad pärit on - on palju riike, kes võiksid oma panuse anda, kuid pole seda seni teinud.
Kui Lääs ei tee kõike, mida võiks teha operatsioonide abistamiseks Kongos, on teised, vähem suuremeelsed osalised valmis tegutsema.
Genowefa Grabowska
(PL) Härra juhataja, volinik, härra Jouyet, ma olen AKV-ELi parlamentaarse ühisassamblee liige ning viimase Rwandas Kigalis peetud istungjärgu ajal kuulasin ma president Paul Kagamed, kes rääkis vajadusest olukorra stabiliseerimise järele Kesk-Aafrikas. Ta rääkis soovist saavutada rahu, kuid Kigalis olles külastasin ma holokaustimuuseumi, mis on pühendatud miljonite - vaid kolme kuu ehk saja päeva jooksul - tapatalgute käigus surma saanud tutside mälestusele. See oli 1994. aastal.
Kas me näeme nüüd toonaste sündmuste kordumist? Me ei saa seda lubada. Ma leian, et see on meie kohustus. Ma arvan, et Euroopa Liit peab midagi enamat ette võtma. Ma ei tea, kas lisavägede saatmine lahendaks probleemi. Ma isiklikult kahtlen selles ning mulle näib, et me peame põhjalikult vaatama üle rahastamisallikad; nagu kolleegid märkisid, saadakse raha Kongo loodusvarade ekspluateerimisest ning neid loodusvarasid ei suunata mitte väikekauplejatele ja nimetutele üksikisikutele, vaid need jõuavad ka Euroopa turgudele. See on nii probleemi allikas kui ka lahendus.
Liikugem nüüd edasi humanitaaralase olukorra juurde, mis on ilmselgelt kontrolli alt väljumas. See on valdkond, kus me saame oma osa täita ja kus Euroopa Liit peab tegema kõik selleks, et kaitsta neid 1,6 miljonit inimest, kes vajavad vett, toitu, tekke, telke ja hoolt. Asugem seda probleemi lahendama.
José Ribeiro e Castro
(PT) Härra nõukogu eesistuja, volinik, daamid ja härrad, praegu maadlevad maailma juhtivad riigid rahvusvahelise finantssüsteemiga. Nad püüavad saada seda kontrolli alla enne, kui on hilja. Ehk on jõudnud kätte ka viimane hetk lahendada teine probleem, millest oleme rääkinud juba aastakümneid.
Aastaid oleme me kuulanud lugusid häbiväärsest loodusvarade röövimisest. Mitu korda oleme me kuulnud - ja taas Kongo kohta - seda, et inimesi tapetakse? Ma arvan, et kätte on jõudnud viimane hetk anda need ettevõtted kohtu alla, peatada see häbiväärne kaubandus ning külmutada arved, millel hoiustatakse maavarade ekspluateerimisest inimeste vere ja kannatuste hinnaga saadud häbitut tulu.
Ma ei mõista, miks ei koostata nendest ettevõtetest musta nimekirja, nagu on seda tehtud terroriorganisatsioonide puhul. Ma ei mõista, miks ei saa rahvusvaheline üldsus kohtu alla anda neid ettevõtjaid, kes ei ole tegelikult ettevõtjad, vaid on hoopis kurjategijad, kes ohustavad piirkondlikku ja maailma julgeolekut.
Ma palun tungivalt, et eesistujariik Prantsusmaa ja komisjon teeksid selle suhtes rahvusvahelise algatuse.
Ioan Mircea Paşcu
Härra juhataja, minu lapsepõlves 1960ndate alguses domineerisid niisugused nimed nagu Lumumba, Mobutu, Chombe, Dag Hammarskjöld ja Katanga. Viiskümmend aastat hiljem laastavad Kongot - nüüd Kongo Demokraatlik Vabariik - taas sisemised rahutused, mis on viinud riigi kodusõja äärele. Ainult et sel korral algas sõda Kongo DV idaosas pärast olulisi ELi-poolseid püüdlusi raha, programmide, kohapealsete missioonide, sealhulgas sõjaliste missioonide ja pingeliste diplomaatiliste jõupingutuste näol - ja nendest olenemata.
Praegune olukord Kongo DV-s ei ole seega üks järjekordne kriis. Pigem on see proovikivi, mis näitab ELi suutlikkust ja tahet täita rahvusvahelist rolli, mida ta praegu maailma poliitikas saavutada püüab, sest sellel kriisil on olemas kõik tegurid, millega tegelemiseks liit enda sõnul kõige paremini varustatud on, ning see toimub Aafrika mandril, mille geomajanduslik tähtsus suureneb tohutult.
Bart Staes
(NL) Härra juhataja, härra Hutchinson alustas arutelu, öeldes, et me peaksime lõpetama retoorika ning asuma tegudele. Ma arvan, et tal oli täielikult õigus. Lubage mul nimetada kahte olulist elementi arutelust.
Esiteks tuleb kõigepealt rakendada nii ÜRO eksperdigrupi soovitusi Kongo DV maavarade ebaseadusliku kasutamise kohta kui ka sanktsioone nende isikute ja äriühingute suhtes, kelle osalus röövimises on tõendatud. Euroopa Liidul tuleb hakata kiiresti tegutsema.
Teiseks tuleb otsustavalt peatada ebaseaduslik ekspluateerimine ning rakendada kulla, tinamaagi, kolumbiit-tantaliidi, koobalti, teemantide, kolumbiidi ja puidu jälgitavuse ja päritolutõendite süsteem, et selle verise kaubanduse saaks lõpetada.
Minu otsene küsimus nõukogu eesistujale härra Jouyet'le ja volinik Ferrero-Waldnerile oleks: missuguseid meetmeid on teil järgmise paari kuu jooksul kavas selles suhtes võtta? Ma arvan, et meil on õigus saada vastus sellele küsimusele.
Jim Allister
Härra juhataja, ma ei pea ennast absoluutselt Kongo küsimuste eksperdiks ning samuti ei ole mul sellele valmis lahendust pakkuda, kuid ma tean üht: kui viimase 20 aasta jooksul on surnud viis miljonit inimest, peame me kõik mures olema.
Ma muutun veelgi murelikumaks, kui loen mõningaid teateid paljudelt nimetatud piirkonnas tegutsevatelt vabaühendustelt. Näiteks paar päeva tagasi lugesin ma seda, mida oli Amnesty Internationalil - pean ütlema, et see on organisatsioon, kellega ma mitte alati nõus ei ole - öelda inimõiguste ja eriti humanitaartragöödia kohta Põhja-Kivu provintsis: "ÜRO Julgeolekunõukogu, Euroopa Liit ja Aafrika Liit vaatavad tegevusetult pealt. Seni ei ole neil õnnestunud tugevdada ÜRO rahuvalvejõude ega suurendada nende varustust, mida neil on vaja tsiviilelanike tõhusa kaitse tagamiseks."
Ma olen otsinud aruteludest vastust sellele kriitikale. Pean ütlema ausalt, et ei ole seda tegelikult leidnud. Diplomaatia on hea, kuid diplomaatia üksi ei anna vastuseid.
Jas Gawronski
Härra juhataja, võttes arvesse meie enda majandusraskusi, oleks meie jaoks lihtne unustada ära Aafrika probleem, kuid see oleks kahetsusväärne viga.
Ma arvan, et peaksime avaldama survet Aafrika Liidule, et see täidaks oma kohustusi piirkonnas. Kui Aafrika Liit soovib kunagi omandada samasugust kaalu nagu on Euroopa Liidul, tuleb tal minna üle sõnadelt tegudele - seda ei ole tal ilmselgelt õnnestunud teha näiteks Zimbabwe puhul. Me peaksime samuti kõhklemata siduma oma pikaajalised kaubandus- ja abiandmissuhted niisuguste riikidega nagu Kongo DV nendepoolse inimõiguste austamise, hea valitsemistava järgimise ja läbipaistvusega.
Sellega seoses ma loodan, et komisjon kordab oma toetust mäetööstuse läbipaistvust käsitlevale algatusele.
Anne Van Lancker
(NL) Härra juhataja, härra nõukogu eesistuja, volinik, pärast kõike öeldut soovin ma pöörduda järgmise küsimusega otseselt teie poole. Te toonitasite mõlemad, et seda konflikti ei saa lahendada sõjaliselt. Kuigi ma nõustun teiega täielikult, ei ole midagi viga Goma või Nairobi kokkulepetel. Protsessil, mis taaselustati, ei ole midagi viga, välja arvatud see, et nendest kokkulepetest ei ole kunagi kinni peetud. Siinjuures on ütlematagi selge, et Euroopa peab nõudma MONUCile tugevamat ja paremat mandaati ja lisavägesid. Oluline küsimus, mida me peaksime endalt küsima, on aga see, kas MONUCi tegevus saab üldse olla tulemuslik ilma Euroopa sekkumiseta, isegi VII peatüki järgi antud mandaadi alusel? Härra Jouyet, ma soovin teilt küsida, missugused olid ELi ministrite head põhjendused, miks lükati tagasi niisugune Euroopa-poolne sekkumine?
Jean-Pierre Jouyet
Härra juhataja, austatud parlamendiliikmed, volinik Ferrero-Waldner, suur tänu selle huvitava arutelu eest.
Me oleme täiesti teadlikud Euroopa Parlamendi taotlusest Euroopa Liidule saata Kongo DV nimetatud piirkonda sõjaline missioon. Ma arvan aga, et pean teie tähelepanu juhtima asjaolule, et Euroopa Liit täidab juba kohustusi Kongo DV-s ja seda eeskätt ühenduse abi kaudu: 2008. aastal eraldati 50 miljonit eurot ning lisaks veel 6 miljonit eurot hädaabiks, mida nimetas Benita Ferrero-Waldner. Kahe EJKP missiooni raames toetatakse Kongo politsei ja sõjaväe reformimist, nende vähene ettevalmistus ja ebaefektiivsus olid, nagu me kõnealuse juhtumi puhul nägime, väga murettekitavad. Lisaks sellele on Euroopa Liit juba olukorda sekkunud, see toimus 2003. aastal niisuguse sõjalise missiooni käigus nagu Artemis. Olud olid aga teised, sest siis valmistas Euroopa Liit tingimusi ette toona aset leidnud ÜRO missiooni saabumiseks.
Seega, jättes retoorika kõrvale, kuidas saame me reageerida kõnealuse piirkonna tragöödiale? Kõige kiirem lahendus humanitaarkriisile oleks tugevdada olemasolevaid meetmeid ehk teisiti öeldes MONUCi ulatuslikuma mandaadi ja täiendavate inimressursside kaudu. Ma pean silmas seda, et Prantsusmaa näiteks on valmis osalema selles tugevdamises, sest kui me ootame Euroopa Liidu missiooni korraldamist, on oht, et me kaotame aega. Nagu te teate, on liit tegev juba Tšaadis ja Kesk-Aafrika Vabariigis, seega on missiooni kasutuselevõtmine keeruline ja et selgitada oma seisukohta veelgi - paljud riigid nõukogus ei saaks praegu osaleda nendes tugevdamisoperatsioonides.
Nagu mitu sõnavõtjat esile tõi, annaks MONUCi tugevdamine eeliseid, sest selle mandaat tugineb ÜRO põhikirja VII peatükile. Me peame arvesse võtma ka seda, et Nkunda rünnaku peatamine 29. oktoobril on võimaldanud MONUCil alustada vägede ümberpaigutamist. Järgmiseks on vaja ÜRO missioonis teha ümberkorraldusi seoses uute eliitvägede saabumisega, eriti seoses India gurkhadega, keda käesoleval kuul oodatakse. Kohapeal olevale 17 000 mehele on vaja lisaks veel 3000 ning sellel eesmärgil võtsimegi julgeolekunõukogus New Yorgis viimase paari päeva jooksul asjaomaseid meetmeid.
Ent nagu mitu sõnavõtjat on öelnud, ei saa me toetuda üksnes sõjalisele olukorrale, sest võttes arvesse julmusi, mis - nagu paljud teist esile tõid - on kestnud liiga pikka aega, tuleb keskenduda eeskätt poliitilisele lahendusele selleks, et, nagu volinik Micheli, Bernard Kouchneri ja David Milibandi visiidid on näidanud, võimaldada säilitada sidemeid piirkonna eesvõitlejate vahel. Esmatähtsaks tuleb pidada Aafrika raamistikus läbi viidud läbirääkimisi, olenemata sellest, kas need on toimunud Aafrika Liidu, Lõuna-Aafrika Arenguühenduse või Ida-Aafrika järvede piirkonna konverentsi raames, et taaselustada Goma ja Nairobi protsessi.
Pikaajalises perspektiivis tuleb liidul aidata Kongo DV-l luua endale tõeline sõjavägi - viimane seal puudub, sest praegune on täielikult laiali lagunenud -, et see saaks tagada turvalisuse riigis, mis on tohutult suur ja mida on raske kontrollida, ning ära hoida edasised humanitaarkriisid.
Ma jagan nende inimeste arvamust, kes tõdesid, et meil tuleb käsitleda ka konflikti põhjusi ning seda tegi nõukogu 10. novembril oma üleskutses võidelda piirkonna maavarade ebaseadusliku ekspluateerimise vastu, mida panevad iseäranis toime mässuliste rühmitused. Kas ülesanne jälgida võitlust ebaseadusliku ekspluateerimise vastu tuleks anda MONUCile? Küsimus jääb vastuseta, kuid olles silmitsi humanitaarkriisiga - ja seda on toonitanud ka paljud teised -, peaks MONUCi prioriteet olema tsiviilelanike kaitsmine ning ma usun, et oluline on see - seda öeldi ka sõnavõttudes -, et loodusvarade röövimise lahendustest üks tuleb leida piirkondlikul tasandil, lõpetamaks ekspluateerimine ja nende loodusvarade väljavedu meie riikidesse.
Lõpetuseks ütlen, et me peaksime tõepoolest viima ellu järeldused, mis ÜRO eksperdigrupp tegi kõnealuste küsimuste kohta.
Need olid täiendavad punktid, millele ma soovisin parlamendi tähelepanu juhtida.
Benita Ferrero-Waldner
Härra juhataja, asutatud parlamendiliikmed, kõigepealt ma usun, et arutelud on näidanud meie üksmeelt selle suhtes, et selles äärmiselt traagilises olukorras tuleb meil tegutseda kiiresti, väga kiiresti.
Mis puutub Euroopa vägede saatmisse Kongo DV idaossa, siis ma usun, et selgeks on saanud see, et piirkonna kõik riigid oleksid tõenäoliselt nõus üksnes niisuguse Euroopa väega, millel on range eesmärk kindlustada humanitaarruumi. See tähendaks seega, et kõikidele konfliktis osalejatele tuleb kehtestada humanitaarrelvarahu, et saaks viia abi rindejoone lähedal asuvatele elanikele. Just seda soovivad Ida-Aafrika järvede piirkonna riigid ning nende jaoks on relvarahu ja humanitaarabi kohaletoimetamine olulisim ja kiireloomulisim prioriteet.
Sellega seoses on nad esitanud võimalused, mida tuleks kaaluda: poliitilised läbirääkimised ja eeskätt - seda oleme me kõik öelnud - MONUCi tugevdamine. Ehkki humanitaaralane olukord hakkab järk-järgult saama kontrolli alla, näib, et mõningad liikmesriigid ei ole välistanud võimalust korraldada ÜVJP missioon. Mitte mingisugust lõplikku otsust ei tehta aga enne, kui ei ole ühehäälset Euroopa toetust nimetatud küsimusele ja kui ÜRO Julgeolekunõukogu ei ole avaldanud oma ametlikku seisukohta selle suhtes.
Mis puutub MONUCi tugevdamisse, siis ma arvan - ja sedasama arvab ka Louis Michel -, et see on möödapääsmatu. MONUC toob sellesse konflikti konstruktiivse ja objektiivse hoiaku, kuid temalt ei saa nõuda midagi, mis ei kuulu tema missiooni hulka. MONUCil tuleb tagada rahu konkreetses heaks kiidetud raamistikus, mitte kehtestada rahu kõikidele sõjalisi vahendeid kasutavatele asjaosalistele. Seda on mõnikord raske mõista, kuid minu arvates on erinevus märkimisväärne.
Teisest küljest on selge, et Kongo mastaabi ja probleemi keerukuse jaoks ei ole MONUC piisavalt varustatud - te kõik ütlesite seda ja see on ka tõsi - ei ressursside ega võib-olla ka oma mandaadi poolest ning seepärast on ÜRO peasekretäri palve ressursside suurendamise kohta, eriti 3000 lisasõduri kohta kahtlemata õigustatud.
Lisaks sellele on MONUCi mandaadi laiendamine, eelkõige seoses järelevalvega loodusvarade ebaseadusliku ekspluateerimise üle - mis, nagu te ütlesite, on sõja tegelik põhjus - on väga oluline selleks, et - nagu paljud õigesti tõdesid - saaks mis tahes viisil konflikti edasist kulgu mõjutada. Niipea kui rahu saavutatakse, tuleb rahvusvahelisel kogukonnal seda küsimust käsitleda.
Kimberley protsessi eeskuju pakub kindlasti sellega seoses võimalusi, mida kaaluda tuleks; kui rääkida praktilisest küljest, siis komisjon eraldas juba 75 miljonit eurot Kongo idaosa programmi jaoks, mille eesmärk on ehitada üles valitsusstruktuurid, nagu kohtusüsteem ja politsei, ning taaskehtestada järelevalve loodusvarade ekspluateerimise üle. Programmi viiakse ellu ning ma loodan, et esimesed tulemused on peagi näha.
Juhataja
Vastavalt kodukorra artikli 103 lõikele 2 olen saanud kuus resolutsiooniettepanekut.
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub neljapäeval, 20. novembril 2008.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 142
Alessandro Battilocchio  
kirjalikult. - (IT) Resolutsioon Kongo DV kohta näitab Euroopa Liidu selget pühendumist nimetatud osale maailmas. Võttes arvesse kriisi raskust, on seekord meie kohustus aga tagada, et sõnadele järgneksid teod. Nagu alati, on ÜRO lahenduste pakkumisel ebakindel. Olgu selleks siis Euroopa Liit, kes võtab initsiatiivi enda kätte ja püüab olla konflikti osaliste vahendaja rahu saavutamise eesmärgil.
Ma soovin tänada komisjoni iseäranis olulise sõnumi eest, mis ta andis viimastel nädalatel Kongo DV kohta, eraldades 75 miljoni euro suuruse toetuse programmile, mille abil tahetakse uuesti üles ehitada riigi haldus- ja valitsemisstruktuurid, sealhulgas kohtu- ja politseisüsteem. See on iseäranis märkimisväärne samm, sest seda tehakse praegu pilguga tulevikku ning sellega alustatakse kõnealuse erimeelsuse keskmes olevate probleemide lahendamist - praegu on erinevate võitlevate rühmituste väga karmi ja reguleerimata konflikti objektiks Kongo loodusvarade ekspluateerimine.
