

Talmannen.
   – Skriftlig förklaring nr 52/2005 av David Martin, Neil Parish, Peter Skinner, Terence Wynn och Robert Evans, om att väcka internationell opinion om utvinningen av björngalla i Kina, har undertecknats av en majoritet av parlamentets ledamöter. I enlighet med artikel 116 i arbetsordningen kommer den skriftliga förklaringen att översändas till de institutioner som anges i den, och den kommer att offentliggöras med angivande av undertecknarnas namn tillsammans med de godkända texterna den 17 januari 2006. 
Neil Parish (PPE-DE ).
   – Herr talman! På alla författares vägnar vill jag tacka alla här i kammaren som har undertecknat förklaringen. Den har fått stöd över parti- och nationsgränserna och ska nu vidare till kommissionen och rådet. Jag tror att detta är något som den kinesiska regeringen verkligen kommer att lägga märke till, eftersom jag menar att björnuppfödningen i Kina måste få ett slut. Jag tackar er alla för ert stöd och jag hoppas att frågan kommer att gå framåt med stor kraft.
Slutligen vill jag önska er alla en god jul.
Bruno Gollnisch (NI ).
   – Herr talman! Jag har begärt ordet i enlighet med artikel 145 om personliga uttalanden som tillåter mig att tala i upp till tre minuter. Så mycket tid kommer jag inte att använda.
Herr talman! Protokollet från tisdagens sammanträde har just delats ut till oss och det har fått mig att uppmärksamma ett personligt angrepp på mig av en person som jag dittills hade trott ledde sammanträdena på ett tillmötesgående och opartiskt sätt. Jag syftar på vice talmannen vid ifrågavarande sammanträde som ansåg det lämpligt att avbryta mig och uttala sig partiskt om bakgrunden till min tvist med den franska regeringen. Hans omnämnande av ett historiskt faktum – tragedin med Struthof-lägret – visar till och med att han är fullständigt okunnig om omständigheterna kring denna tragedi och om historikernas senaste forskning om detta ämne.
Talmannen vid sammanträdet ansåg det också lämpligt att göra en kommentar efter ett av mina kollegers anföranden även om det inte innehöll några personangrepp eller förolämpande kommentarer. Under hela min ganska långa parlamentserfarenhet har jag aldrig sett en tjänstgörande talman agera så arrogant som Edward H.C. McMillan Scott, och jag anser att det är djupt beklagligt.
Edward McMillan-Scott (PPE-DE ).
   – Herr talman! Ja, jag var ordförande när Bruno Gollnisch gjorde en röstförklaring. Han fick sin fulla talartid, även om jag avbröt honom och kommenterade det faktum att han talade i egen sak. Jag föreslår att parlamentet läser det jag sa, eftersom jag tror att de kommer att vara överens med mig och inte med Bruno Gollnisch.
Talmannen.
   – Vi övergår nu till omröstningen.

Giovanni Pittella (PSE ),
   Herr talman, mina damer och herrar! Såsom det är brukligt i början av en omröstning lägger den allmänna föredraganden fram ett antal tekniska rättelser. Eftersom jag inte heller i år vill bryta med denna tradition vill jag framföra ett antal sådana tekniska rättelser.
Jag vill emellertid börja med att framföra ett tack, eftersom detta arbete har varit svårt men samtidigt ytterst stimulerande. Jag tar därför tillfället i akt och riktar ett varmt tack till alla mina kolleger i budgetutskottet, dess ordförande Janusz Lewandowski, de politiska gruppernas samordnare och personal samt generalsekretariatet och alla dess medlemmar, framför allt den handläggare som såg till att jag fortlöpande fick lojal och saklig hjälp från Richard Wester, en hjälp som på ett positivt sätt kompletterade min assistent Annalisa Gliubizzis detaljerade sakkunskap.
Jag tackar er alla och börjar med Josep Borrell som noga följde alla etapper i arbetet och naturligtvis även mina parlamentskolleger som har bidragit med idéer och förslag, och i dag hoppas jag att de också kommer att använda sin röst för att bidra till ett positivt resultat och därigenom visa mig sitt förtroende.
Mina damer och herrar! Detta är verkligen ett positivt resultat, ett tecken på att en utveckling håller på att brytas, och detta är alla institutionernas förtjänst men det är framför allt parlamentets förtjänst, vilket jag säger med verklig stolthet. Jag hoppas att detta resultat blir en tankeställare för dem som fortfarande inte vill erkänna hur dyrt det skulle vara att inte ha någon europeisk union.
De tekniska rättelser som bör göras är följande: Efter antagandet eller det omedelbart förestående godkännandet av ett antal rättsliga grunder bör vi för det första bevilja de anslag som har placerats i reserven i en rad budgetposter. Jag vill förtydliga att detta endast är tekniskt möjligt för de budgetposter där det redan fanns ett ändringsförslag från parlamentet. Där så inte är fallet uppmanar vi kommissionen att lägga fram ett förslag om betalningsbemyndigande så snart som möjligt. De budgetposter det gäller är 02 01 04 04, 04 01 04 05, 04 05 01, 04 05 02, 04 05 03, 09 03 01, 11 07 01 och 24 02 02.
Det avsnitt i ändringsförslag 209 som gäller budgetpost 19 08 02 01 – om Medaprogrammet – godkänns till en summa av 25 056 550 EUR. Detta ändringsförslag täcks av omröstningen om block 1.
Herr talman, mina damer och herrar! Efter dessa tekniska rättelser föreslår jag att vi övergår till omröstningen och jag tar också tillfället i akt och framför mina varmaste önskningar till er alla inför de stundande helgerna.
Valdis Dombrovskis (PPE-DE ),
   . – Herr talman, mina damer och herrar! Först av allt vill jag instämma i vad Giovanni Pittella sa och tacka alla dem som har arbetat med budgeten för 2006. Jag delar också Giovanni Pittellas uppfattning att det har uppnåtts ett bra resultat och att budgeten för 2006 tjänar Europeiska unionens intressen. Jag vill också göra en teknisk rättelse som gäller ändringsförslag 193 i del 11 i samband med EG-domstolen. På grund av tekniska problem saknas noterna där, men texten i noten lyder som följer: ”En minskning med 3,6 procent har gjorts i denna del i samband med tjänsterna: fem nya tjänster i IT-sektorn (fyra B3-tjänster och en C1-tjänst) och 16 tjänster för Rumänien och Bulgarien (tio A7-tjänster, två B3-tjänster och fyra C1-tjänster)”.

Giovanni Pittella (PSE ),
   Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill bara säga att om detta ändringsförslag förkastades skulle vi hamna över det tak som vi har kommit överens med rådet om, och därför skulle vi få vissa procedurproblem. Jag litar därför på mina parlamentskollegers ansvarskänsla.
Talmannen.
   – Därmed är omröstningen avslutad. I normala fall skulle vi nu avge den uttryckliga överenskommelsen mellan parlamentet och rådet om förfarandet för att godkänna budgeten och den maximala ökningen. Men ministern är inte här ännu. Vi fortsätter därför omröstningen om andra saker och återkommer till detta senare.
Jag ber er att vara artiga mot det brittiska ordförandeskapet. Vi fortsätter nu med omröstningen och under tiden kommer ministern.

Giovanni Pittella (PSE ),
   Herr talman, mina damer och herrar! Detta är faktiskt en ytterst liten justering bara för att förtydliga att ordalydelsen i ändringsförslaget är förenlig med nummer två – överenskommelsen mellan parlamentet och rådet – men det är faktiskt en formell justering som inte på något sätt påverkar innehållet.


 – Herr talman! Jag har en känsla av att vi ibland röstar så snabbt att det leder till misstag, och vi anser att det är ett misstag att inte registrera vilka som avstår från att rösta. Detta är nämligen en politisk ståndpunkt som måste registreras. Att helt enkelt notera ”för” och ”emot” återspeglar naturligtvis resultatet av omröstningen, men det återspeglar inte det särskilda resultatet av vissa omröstningar så som har skett i detta fall, där vi av olika skäl har avstått från att rösta. 
Talmannen.
   – Vi går vidare med omröstningen och fortsätter med Schwabbetänkandet. Men skulle någon från generalsekretariatet kunna vara vänlig att kontrollera var rådet är.

Timothy Kirkhope (PPE-DE ).
   – Herr talman! Jag åberopar artikel 145 för att göra ett kort personligt uttalande om de kommentarer som ordförandeskapet gjorde vid en debatt i går, som jag tyckte var onödiga och inte alls positiva.
Även om jag inte tillhör regeringspartiet i Förenade kungariket finner jag det mycket nedlåtande att rådet inte är här den här morgonen. Jag och mina brittiska vänner och kolleger vill inte att den sortens ohövlighet ska anses vara normal, åtminstone inte här i kammaren.
Talmannen.
   – Låt oss säga att det har varit ett ganska sofistikerat sätt att använda artikel 145.
Michael Cashman (PSE ).
   – Herr talman! Om vi inte kan lyssna respektfullt på varandra är det nästan meningslöst att vara här.
Jag åberopar artikel 145. Jag vill informera parlamentet om att rådet lämnade sin byggnad för över en timme sedan, att trafikförhållandena runt Strasbourg är extremt dåliga och att den brittiska regeringen inte har för avsikt att nonchalera parlamentet eller dess ledamöter. Jag har fått veta att regeringsföreträdarna är fem minuter härifrån. Jag ber parlamentet att ha överseende med detta.
Ivan Lewis,
   . – Herr talman! Jag vill börja med att be parlamentet om ursäkt för att vi kom hit för sent i dag. Anledningen till detta var helt enkelt att jag hade fått ett helt annat klockslag angivet. Därför anlände jag på det klockslag som jag trodde var riktigt, så jag ber alla parlamentsledamöter uppriktigt om ursäkt för missförståndet. Hade jag vetat det korrekta klockslaget skulle jag, som en artighet mot parlamentet, verkligen ha sett till att komma i tid. Så jag ber uppriktigt om ursäkt för missförståndet.
Jag är glad att kunna konstatera att överenskommelsen som gjordes mellan våra två institutioner, efter förhandlingarna vid förlikningen den 24 november och vid trepartsmötet den 30 november, nu har inkluderats i budgeten för budgetåret 2006. Jag vill passa på att påminna er om att några små meningsskiljaktigheter återstår mellan oss om klassificeringen av utgifter i budgeten och att rådet förbehåller sig rätten helt i denna fråga.
Jag är dock glad att kunna bekräfta att rådet accepterar den maximala procentuella ökning som er andra behandling resulterade i. Jag vill passa på att tacka budgetutskottets ordförande Janusz Lewandowski, de två föredragandena Giovanni Pittella och Valdis Dombrovskis och kommissionsledamot Dalia Grybauskaitė för deras konstruktiva samarbete för att upprätta budgeten.
Låt oss hoppas att detta är goda nyheter när det gäller de komplicerade förhandlingar om budgetplanen som just nu pågår. Det ligger i hela EU:s intresse och dess förbindelser med EU:s befolkning.
Tack så mycket för det arbete vi har utfört tillsammans som har gjort budgeten för budgetåret 2006 möjlig.
Ännu en gång vill jag be om ursäkt för missförståndet som gjorde att jag kom för sent i dag.
Talmannen.
   – Jag vill tacka rådets ordförandeskap för dess uttalande. Låt mig, innan vi övergår till undertecknandet av budgeten, påpeka att den budget som vi just har godkänt för 2006 i fråga om beviljade anslag motsvarar 1,09 procent av bruttonationalprodukten i unionens 25 länder.
Om några timmar kommer vi i Bryssel att granska en budget för 2007–2013 där det föreslås ett genomsnitt på 1,03 procent för 27 länder i unionen.


Robert Evans (PSE ),
   . – Herr talman! Jag vill tacka mina kolleger för det mycket stora stöd som mitt betänkande har fått, vilket utgör ett stort steg framåt för rättigheterna för funktionshindrade och passagerare med begränsad rörlighet. Det antogs med en mycket stor majoritet. Det var intressant att sex personer bestämde sig för att rösta emot, men tack vare teknikens glada under hade vi möjlighet att peka ut dem.
Jag är säker på att parlamentet välkomnar att omröstningsresultatet betyder att vi kommer att kunna nå en överenskommelse vid första behandlingen. Alla 25 regeringar och kommissionen har antytt att de kommer att anta alla ändringsförslag som parlamentet har lagt fram. Jag tackar mina kolleger och vill samtidigt nämna att folk kommer att välkomna denna viktiga insats av det brittiska ordförandeskapet.

Bernard Lehideux (ALDE ),
   . – Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill bekräfta att ändringsförslag 9, där det krävs att summan 40 miljoner euro ska höjas till 80 miljoner euro, har dragits tillbaka. Jag vill inte bara bekräfta att ändringsförslaget har dragits tillbaka utan jag tar också ansvar för detta.
Utskottet för utveckling hade antagit detta ändringsförslag enhälligt och jag är mycket tacksam mot ledamöterna i utskottet för deras klarsynthet och stöd. Rådet har emellertid vägrat att acceptera ens den minsta lilla gest till AVS-länderna trots det brittiska ordförandeskapets ståndpunkt och positiva insatser som jag känner väl till. Kommissionen var för sin del inte villig att vika en tum. Systemet, som blockerades på grund av parlamentets budgetdebatt, gjorde resten och utdelade dödsstöten. Men, herr talman, behovet av en snabb planering gör att förordningen absolut måste antas vid första behandlingen. Vi har därför tagit vårt ansvar och dragit tillbaka ändringsförslag 9 där det krävdes 80 miljoner euro.
Mina damer och herrar! Av de orsaker som jag just har nämnt är jag tvungen att be er att rösta om betänkandet och att göra det i överensstämmelse med hur ni röstar om budgeten. Men för att sända ett budskap till AVS-länderna om att några av oss här inte har glömt dem kräver jag att mitt namn ska strykas från texten, och jag har ett förslag till mina kolleger i utskottet för utveckling, och bara till dem: gör en sista, symbolisk gest genom att rösta nej. 

Catherine Trautmann (PSE ).
   – Herr talman! Jag vill bara anhålla om en rent formell rättelse av punkt 6 i förslaget till kompromissresolution. Den sista frasen i den sista satsen som inleds med ”i syfte att” bör åter placeras i slutet av den sista delen, dvs. efter ”associeringsråd”, för att återskapa den text som vi enades om.
På de ställen i texten där man helt enkelt refererar till ”toppmötet” vill jag också anhålla om att vi lägger till ”WSIS” (världstoppmötet om informationssamhället) inom parentes, för att texten ska stämma överens med resten av resolutionen och för att undvika förväxling om enskilda punkter i texten citeras.
Avslutningsvis vill jag tacka de ledamöter i de olika grupperna som var villiga att även låta resolutionen omfatta slutsatserna från toppmötet. Jag måste understryka hur viktig resolutionen är nu när Sacharovpriset har utdelats och med tanke på att vi här i parlamentet i går framhöll att yttrandefrihet – en grundläggande rättighet – och pressfrihet måste ingå i all vår verksamhet, i synnerhet när vi sluter avtal med partnerländer.

Miloš Koterec (PSE ),
   . – () Innan vi övergår till omröstningen vill jag föreslå två mer eller mindre tekniska ändringar. I punkt 3 i mitt betänkande finns frasen ”som tillämpas på samtliga tre områdeskategorier enligt artikel 87.3a” i slutet av första raden och i början av andra raden. Jag vill stryka ordet ”tre” så att texten sedan skulle lyda ”som tillämpas på samtliga områdeskategorier enligt artikel 87.3a.”
Jag vill också föreslå en annan ändring av denna punkt, eller av ändringsförslag 31, som även den främst är av teknisk natur, men jag kommer antagligen att göra det när vi röstar om denna punkt.

Miloš Koterec (PSE ),
   . – () På sista raden, eller i den sista meningen i denna punkt vill jag byta ut orden ”alltför brutal”(’príliš brutálne’ på slovakiska) mot orden ”mycket betydande” (’veľmi významné’). 
 Syftet är alltså att ändra uttrycket ”för brutalt” till ”betydande”. 


Sarah Ludford (ALDE ).
   – Herr talman! ALDE-gruppen föreslår ett muntligt ändringsförslag till ändringsförslag 9, så att det i stället står: ”Internationell terrorism är ett av de största samhällshoten inom EU och det största hotet mot dess värderingar”. Om detta muntliga ändringsförslag accepteras, stöder vi ändringsförslag 9. 

Sarah Ludford (ALDE ).
   – Herr talman! Vi vill föreslå ett muntligt ändringsförslag som innebär att ordet ”Nato” stryks, något vi trodde att vi redan hade gjort under förhandlingarna. Det har blivit ett missförstånd. Det ska inte stå med. Hur som helst menar jag att en delad omröstning är onödig, eftersom texten skulle lyda: ”inklusive anläggningar som hör till militärbaser såsom ...”. Vi ska alltså stryka ordet ”Nato”, vilket gör det möjligt för oss att rösta om detta i sin helhet, utan delning. 

Robert Evans (PSE ).
   – Herr talman! Jag vill komma med en synpunkt som gäller språket, något som ligger i mina kollegers intresse.
Ordet ”transportation” är amerikanskt; det engelska ordet är ”transport”. Med tanke på innehållet i betänkandet bör ordet stå på engelska.

Jan Marinus Wiersma (PSE ).
   – Herr talman! Jag vill, genom ett muntligt ändringsförslag, föreslå en sammanslagning av ändringsförslagen 14, 12 och 5. Det gäller den mycket viktiga och känsliga frågan om adoption från Rumänien. Vi vill föreslå Rumäniens regering att den tar beslut i ett antal fall som fortfarande inte avgjorts, som en konsekvens av det moratorium för internationella adoptioner som parlamentet tidigare föreslagit.
Det här är ett viktigt muntligt ändringsförslag. Jag läser upp det noggrant så att alla vet vad vi röstar om: ”Europaparlamentet noterar med tillfredsställelse de förbättringar som de rumänska myndigheterna åstadkommit i fråga om skyddet av barn och uppmanar den rumänska regeringen att ta itu med de ärenden gällande internationell adoption som inkom under moratoriet i juni 2001, och därvid se till att samtliga ärenden behandlas i enlighet med FN:s konvention om barnets rättigheter och den rumänska lagen om adoptionens rättsliga ställning, med målsättningen att tillåta adoptioner mellan länder i dessa speciella fall, när det är motiverat och lämpligt.”

Erik Meijer (GUE/NGL ).
   – Herr talman! Under de senaste dagarna har jag fått frågor från andra grupper om ordalydelsen i ändringsförslag 2 som min grupp har lagt fram. Dessutom har det hållits en särskild debatt och en omröstning har genomförts om en aspekt av detta ämne, nämligen beskyllningarna om förekomsten av CIA-läger i Rumänien och på andra håll och även om behovet av att granska dessa beskyllningar.
Därför vill jag föreslå att vi i detta ändringsförslag begränsar oss till situationen i detta kandidatland och de eventuella felaktigheter det har begått. Vi kan göra detta genom att lägga till ”den påstådda förekomsten” i den engelska versionen och stryka ”men också att genomföra informella undersökningar”. Jag antar att invändningarna mot den ursprungliga texten därigenom skulle undanröjas.

Hannes Swoboda (PSE ).
   – Herr talman! Jag har ingen önskan att försena förhandlingarna, men eftersom detta är den sista omröstning där ledamöterna är närvarande i stort antal vill jag på min grupps vägnar – och även på parlamentsledamöternas vägnar, antar jag – rikta ett varmt tack till parlamentets tjänster för att de har förberett de svåra omröstningar som vi har hållit under det gångna året. De har gjort en lysande insats och de har underlättat vårt arbete. Vi vill önska dem god jul och be dem att vara lika hjälpsamma även nästa år.
Renate Sommer (PPE-DE ).
   – Herr talman! Jag vill bara påpeka – inte minst för Hannes Swobodas skull – att detta inte är den sista omröstningen i dag. Jag tycker att det är synd att han tar jullov så snart och jag skulle vara glad om han kunde stanna kvar lite längre.
Talmannen.
   – Därmed är omröstningen avslutad. 
Talmannen.
   – Vi övergår nu till röstförklaringarna.
Richard James Ashworth (PPE-DE ),
   . – Vi står fast vid att sockerreformens kompletterande åtgärder för AVS-länderna bör vara i nivå med 80 miljoner euro, inte 40 miljoner euro.
Vi motsätter oss också en obegränsad GUSP-finansiering utan adekvat rättfärdigande. 

- Förkastande av förslaget till Europeiska unionens budget för 2006 (RC-B6-0642/2005) 
Jan Andersson, Anna Hedh, Ewa Hedkvist Petersen, Inger Segelström och Åsa Westlund (PSE ),
   . – Vi svenska socialdemokrater har idag röstat ja till den överenskommelse om 2006 års budget som nåtts mellan kommissionen, rådet och parlamentet. EU:s budget ska främst användas för att skapa full sysselsättning i Europa och bidra till en hållbar social, ekonomisk och miljömässig utveckling. Vi välkomnar särskilt att vi fått gehör för våra upprepade krav på satsningar på Lissabonstrategin, däribland mer pengar till studentutbytesprogram och till EU:s program för forskning och utveckling. Betalningarna i jordbrukskategorin minskas jämfört med det ursprungliga förslaget, vilket vi tycker är rimligt. Det direkta jordbruksstödet är överdimensionerat och leder till ett ineffektivt jordbruk som skadar miljön och ökar klyftan mellan fattiga och rika i världen. Vi kan därför inte ställa oss bakom skrivningar som beklagar rådets beslutade nedskärningar på jordbruksstödet. 
Gerard Batten, Godfrey Bloom och Thomas Wise (IND/DEM ),
   . – UKIP:s parlamentsledamöter röstar för att förslaget till allmän budget ska avvisas, inte för att de stöder en utökning av budgeten, utan p.g.a. principen att Förenade kungariket självt ska fatta beslut om finansiella prioriteringar och inte bidra till EU:s budget. 
Ole Christensen, Dan Jørgensen, Henrik Dam Kristensen, Poul Nyrup Rasmussen och Britta Thomsen (PSE ),
   – I omröstningen om budgeten har socialdemokraterna röstat för block 1 som innebär en förstärkning av centrala budgetrubriker för forskning, utveckling, osv. Det måste dock påpekas att de danska socialdemokraterna i Europaparlamentet inte kan stödja att EU bidrar ekonomiskt till spridningen av kärnkraft vare sig inom eller utanför gemenskapen.
Derek Roland Clark (IND/DEM ),
   . – Anledningen att jag röstade för ändringsförslaget var INTE att stödja en utökning av budgeten, utan att jag inte vill att Förenade kungadömet ska betala ut pengar som hellre bör användas till att uppfylla bilaterala avtal. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren och Lars Wohlin (IND/DEM ),
   . – Junilistan röstar nej till samtliga förslag som innebär ytterligare kostnadsökningar, Junilistan anser att varje EU-budget skall begränsas till 1,00 procent. I budgetfrågor bör parlamentets roll begränsas till prioriteringar inom den budgetram rådet föreslår.
Istället för att acceptera rådets första förslag till budgetnivå väljer parlamentet vid första läsningen att lägga ändringsförslag som höjer både betalningar och kommande åtaganden. Som följd av dessa föreslagna utgiftsökningar blev det nya förhandlingar med rådet. Dessvärre har rådet accepterat vissa utgiftshöjningar under de förhandlingar som varit.
Trots detta väljer parlamentet att återigen föreslå nya utgiftsökningar inför andra läsningen. Denna utveckling är ytterst beklaglig och visar vikten av att inte öka europaparlamentets inflytande. 
Carl Schlyter (Verts/ALE ),
   . – Jag röstade emot på grund av motiveringen gällande tillväxt och Turkiet. Jag säger nej till kortsiktig tillväxt och ja till Turkiet, inte tvärt om. Jag kunde därför tyvärr inte stödja detta förslag till att förkasta budgeten. 
Jeffrey Titford (IND/DEM ),
   . – UKIP:s parlamentsledamöter röstar för att förslaget till allmän budget ska avvisas, inte för att de stöder en utökning av budgeten, utan p.g.a. principen att Förenade kungariket självt ska fatta beslut om finansiella prioriteringar och inte bidra till EU:s budget. 
John Whittaker (IND/DEM ),
   . – Anledningen till att jag röstar för att budgeten ska avvisas är inte att jag vill stödja en utökning av budgeten, utan att jag inte vill att Förenade kungadömets pengar ska användas på detta sätt eller på något annat sätt av EU. 

Richard James Ashworth (PPE-DE ),
   . – Det brittiska konservativa partiet stöder den allmänna inriktningen för budgeten för 2006, särskilt det utökade stödet för Lissabonmålen och en bibehållen nivå i den allmänna budgeten på 1,01 procent av BNI. Vi kräver dock en radikalare reform av den allmänna budgeten. 
Niels Busk, Anne E. Jensen och Karin Riis-Jørgensen (ALDE ),
   När det gäller ändringsskrivelse nr 1 anser de danska liberalerna att det är olämpligt att förstöra livsmedel. Problemet rör dock stöd till produktionen, inte stöd till destruktion. Ändringsförslaget handlar om effekterna av problemet utan att beröra orsakerna.
När det gäller ändringsskrivelse nr 2 vill de danska liberalerna lösa problemen med hungersnöd i utvecklingsländerna. Vi anser dock att det krävs mycket mer seriösa och samordnade insatser för att göra detta än vad man gör gällande i förslaget.
Angående ändringsskrivelse nr 3 motsätter sig de danska liberalerna stöd för export av levande djur. Ändringsförslaget kommer dock inte att lösa detta problem. Formuleringen är också mycket otydlig.
Angående ändringsskrivelse nr 6 stöder de danska liberalerna kravet på en reform för reseersättningar så att alla skäliga och nödvändiga reseutgifter ersätts. Det har dock redan fattats beslut om en sådan reform i samband med den nya ledamotsstadgan. Ändringsförslaget skulle heller inte kunna genomföras i praktiken.
På det hela taget måste Jens-Peter Bondes ändringsförslag anses vara illa genomtänkta.
Charlotte Cederschiöld, Gunnar Hökmark och Anna Ibrisagic (PPE-DE ),
   . – Vi moderater vill utveckla och modernisera Europeiska unionens budget. Det innebär att vi vill eftersträva mindre av bidrag och mer av investeringar i det som den moderna ekonomin, den globala konkurrensen kräver samtidigt som vi vill stärka unionens förmåga att vara en stark internationell partner för frihet, fred och säkerhet.
Dagens inriktning av budgeten är gammaldags och har alltför mycket tyngdpunkt på jordbruk och bidrag till de gamla medlemsländerna för uppgifter som de själva bör kunna leva upp till. Det är till de nya medlemsländerna och de fattiga regionerna som stöd ur strukturfonder och sammanhållningsfonder i första hand ska gå till.
Vi har mot denna bakgrund arbetat emot stöd till tobaksodling, exportsubventioner och för en utfasning av stödet till jordbruket. I gengäld vill vi öka stödet till forskning och utveckling liksom insatser för säkerhet och utveckling av grannskapspolitiken.
Unionen behöver en budget och vi röstar därför för förslaget även om vi anser att det är i behov av betydande förändringar. 
Bruno Gollnisch (NI ),
   . – Budgeten för 2006 är den sista i budgetplanen 2000–2006 och även den sista före Rumäniens och Bulgariens anslutning den 1 januari 2007. Jag har tre korta kommentarer: Den andel av den sammanlagda budgeten som går till jordbruk och landsbygdsutveckling är nu bara 43 procent, vilket motsäger Förenade kungarikets argument att den gemensamma jordbrukspolitiken är alltför dyr.
Oavsett vad Europaparlamentet och kommissionen säger ökar budgeten dessutom hela tiden på ett okontrollerat sätt: anslagen har ökat med 5,4 procent, vilket är mer än i samtliga nationella budgetar.
Slutligen är överenskommelsen mellan parlamentet och rådet resultatet av en skamlig uppgörelse som har förhandlats fram bakom ryggen på EU:s medborgare. Rådet fick vad det ville ha när det gäller GUSP medan parlamentet i utbyte har behållit sina prioriteringar: kultur, ungdom, ekologi och federalistisk propaganda.
De enda som inte är nöjda med denna budget är EU:s skattebetalare som får se sina skatter öka bland annat för att betala deras länders ekonomiska bidrag till Europeiska unionen.
År 2005 betalade Frankrike 16,7 miljarder euro. Vad kommer landet att betala 2006 i en union med 25 medlemsstater som förväntar sig något bättre?
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   .  Jag kommer att använda denna röstförklaring som ett sätt att reflektera över förhandlingarna och överenskommelserna om gemenskapens budgetar.
1. Det har hittills rått mycket stora motsättningar i rådet. När de politiska krafter och viktiga ekonomiska intressen som ligger bakom den så kallade ”europeiska integrationen” blir skrämda utfärdar de varningar om följderna av oenighet mellan de så kallade ”lokomotiven” i EU. En andra kris efter de franska och nederländska folkens rungande nej till den så kallade ”konstitutionen för Europa” skulle stärka uppfattningen att den enda väg som de säger att vi måste följa saknar ”trovärdighet”. Därför kräver de att ”dagordningarna” ska harmoniseras, inte minst i Världshandelsorganisationen.
2. Det spelar ingen roll hur mycket parlamentet försöker bortförklara sin delaktighet i den systematiska minskningen av gemenskapens budget under de senaste åren – detta återspeglar naturligtvis vad som eftersträvas av högerkrafterna och de socialdemokratiska krafterna i kommissionen, i rådet och i varje medlemsstat – men (de kalla) siffrorna finns där så att alla kan se dem. Parlamentet bortser från sina tidigare förslag och struntar i att vara konsekvent, och därför är parlamentets förslag för 2006 praktiskt taget likvärdigt med vad det luxemburgska ordförandeskapet föreslog för 2007–2013. Erfarenheten har lärt oss att denna historia långt ifrån är slut. Parlamentet brukar ju faktiskt lovorda i dag vad det ansåg oacceptabelt igår.
José Albino Silva Peneda (PPE-DE ),
   .  Till skillnad från de pågående förhandlingarna om budgetplanen finns det viss anledning för parlamentet att vara nöjt med EU:s budget för 2006.
Genom att låta anslagen ligga kvar på 1,01 procent av EU:s BNI har parlamentet lyckats få en liten ökning i förhållande till fjolårets siffra.
Men den verkliga fördelen här och anledningen till mitt fulla stöd har varit de ökade anslagen till en rad program som direkt påverkar EU-medborgarnas liv, som till exempel Life och Sokrates.
Ytterligare en anledning att vara nöjd var den utökade budgeten för initiativ på forskningsområdet och för stöd till små och medelstora företag, som är av avgörande betydelse om vi ska uppnå målen för Lissabonstrategin.
När det gäller strukturella insatser håller jag med om att man inte bör höja de framtida bidragen till de nya medlemsstaterna förrän det har skett en förbättring när det gäller utnyttjandet av befintliga medel.
Slutligen kommer parlamentet genom att anta denna budget för 2006 att sända ett i hög grad symboliskt budskap till den pågående debatten om nästa budgetplan 2007–2013.
Om budgetplanen inte antas innan det brittiska ordförandeskapet upphör blir det budgeten för 2006 som kommer att tjäna som utgångspunkt för förhandlingarna om nästa årsbudget genom användning av det så kallade ”tolvtalssystemet”. 

Richard Seeber (PPE-DE ).
   – Herr talman! Jag vill ännu en gång tacka föredraganden för ett utmärkt betänkande samtidigt som jag också vill påpeka att jag tror att det har smugit sig in ett fel i omröstningen. Vi borde nämligen ha röstat om ändringsförslag 24 som har lagts fram av Evelin Lichtenberger från gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen och som skulle ha inneburit en automatisk höjning av infrastrukturkostnaderna med 60 procent. Bortsett från detta är jag mycket nöjd med betänkandet.
Hélène Goudin, Nils Lundgren och Lars Wohlin (IND/DEM ),
   . – Föreliggande betänkande handlar om avgifter på tunga godsfordon, en fråga som är av stor vikt för att den inre marknaden ska fungera väl. I dagsläget existerar flera olika modeller för vägavgifter i den Europeiska unionen, vilket kan verka snedvridande på konkurrensen. Vägtullar kan vara berättigade för att avgiftsbelägga vägslitage och miljöföroreningar.
Junilistan har vid dagens votering valt att stödja flera av ändringsförslagen i betänkandet. Vi anser att tung godstrafik är en viktig del av den inre marknaden, samt att miljöproblem är gränsöverskridande och att det därmed finns ett mervärde av att dessa frågor behandlas på EU-nivå. 

Zita Pleštinská (PPE-DE ).
   – Skälet till att jag röstade för betänkandet är att det innebär en förbättring i förhållande till kommissionens förslag samtidigt som det också innebär att diskrimineringen avskaffas och att alla som reser med flyg tillförsäkras lika rättigheter. Genom denna förordning har lagstiftningen för första gången specifikt handlat om transport av personer med nedsatt rörlighet som kommer i ett ogynnsamt läge på grund av funktionshinder eller hög ålder eller av andra orsaker.
Jag uppskattar att den inre marknaden på flygtrafikområdet innebär att alla medborgare kommer att få likvärdig service och att resenärer inte förvägras flygtransport på grund av nedsatt rörlighet. Genom att anta detta betänkande sänder Europaparlamentet en positiv signal till de funktionshindrade och jag anser att det dessutom kommer att vara en fin julklapp till dem.
Gerard Batten (IND/DEM ),
   . – UKIP erkänner helt och hållet att det är angeläget att förbättra villkoren för funktionshindrade, särskilt i några länder på Europas fastland. Vi tillbakavisar emellertid åsikten att dessa förbättringar bör falla under kommissionens befogenheter. Detta bör uteslutande vara varje enskild demokratisk nationalstats ansvar. 
Derek Roland Clark (IND/DEM ),
   . – Anledningen att jag röstade emot förslaget var INTE att jag vill försvåra för personer med begränsad rörlighet, utan skälen är följande:
a) Det bör överlåtas till medlemsstaterna själva att vidta lämpliga åtgärder.
b) Den befintliga lagstiftningen tvingar flygbolagen att vidta åtgärder. Att begära att resebyråer och bokningsföretag ska göra detta är att lägga en oacceptabel, administrativ börda på dem, och det leder till stor förvirring om vad som är resebyråernas respektive flygbolagens ansvar, medför ökade utgifter och strider förmodligen mot EU-rätten. 
Brian Crowley (UEN ),
   . – Betänkandet är ett välkommet inlägg i den pågående debatten om rättigheter för passagerare med begränsad rörlighet. I egenskap av funktionshindrad har jag upplevt både den bästa och den värsta behandlingen som passagerare, och jag skulle vilja betona att tjänsteleverantörerna i de flesta fall försöker tillhandahålla en så effektiv service som möjligt. Det finns dock tillfällen när särskilda regler hos flygbolaget, eller kaptenens inställning för den delen, kan få ett mycket negativt inflytande på reseupplevelsen.
De viktigaste aspekterna när det gäller förbättrad service är, enligt mig, utbildning av personalen samt klara och sammanhängande riktlinjer för aktörerna i hela sektorn. Och varför inte fråga passagerarna i stället för att utgå ifrån att man vet vilka behov de har?
Jag välkomnar överenskommelsen mellan kommissionen och rådet i den här frågan och gratulerar föredraganden till hans förmåga att ena parlamentet. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   .  Enligt icke-statliga organisationer är detta det första regleringsinstrumentet på gemenskapsnivå som specifikt inriktas på de ungefär 50 miljoner funktionshindrade inom EU.
Syftet är att se till att funktionshindrade personer (som parlamentet föreslog) och personer med nedsatt rörlighet får tillgång till flygtransport.
I den aktuella förordningen fastställs regler för att skydda och hjälpa funktionshindrade och personer med nedsatt rörlighet som reser med flyg. Detta syfte kommer att nås genom att de skyddas mot diskriminering och genom att de får hjälp vid avgångs-, transit- och ankomstflygplatser, en hjälp som bör tillhandahållas utan någon extra kostnad för passageraren.
Bland ytterligare initiativ finns en rad åtgärder för att informera funktionshindrade och personer med nedsatt rörlighet om deras rättigheter. Vi välkomnar förslaget om att utbilda markpersonal och flygplansbesättningar och att se till att det finns nödvändig infrastruktur och flygplan för att denna tjänst ska kunna tillhandahållas.
Vi röstade för initiativet.
Mieczysław Edmund Janowski (UEN ),
   .–  Efter att ha arbetat med funktionshindrade i många år vill jag avge följande röstförklaring.
Funktionshindrade personer och personer vilkas rörlighet är nedsatt på grund av funktionshinder eller andra omständigheter, som till exempel hög ålder, har fortfarande samma rättigheter som andra medborgare. Detta gäller även när de reser med flyg. Blinda, döva och stumma personer bör också räknas in i denna grupp eftersom de behöver lämplig tillgång till information när de reser. Det skulle vara fel att be funktionshindrade flygresenärer betala extra avgifter. Det bör läggas fram ett förslag om att dessa kostnader ska ingå i de enskilda transportföretagens allmänna utgifter. Det är faktiskt inte några enorma summor vi talar om.
Det bör finnas en garanti för att funktionshindrade personers behov tillgodoses inom hela EU oavsett vilket flygbolag eller vilken flygplats de använder, och hjälpen bör ges under varje etapp i deras resa. Exempel på sådana hjälpinsatser är hjälp när man rör sig på flygterminalen, när man stiger ombord på eller lämnar flygplanet, när man hämtar sitt bagage eller förflyttar sig till andra flyg samt tillhandahållande av en rullstol med ledsagare vid incheckningsdisken.
Det skulle vara tillrådligt att be transportföretagen installera lämpliga anordningar som gör det lättare för funktionshindrade att stiga ombord på och lämna flygplan. De som konstruerar passagerarflygplan bör också se till att till exempel mittgångens bredd och toaletternas storlek är avpassade efter rörelsehindrade personers behov.
Utöver detta är det nödvändigt att införa ett enhetligt system som omfattar hela EU för hjälp till funktionshindrade flygresenärer. Systemet bör innefatta utveckling av servicenormer som är obligatoriska på alla gemenskapens flygplatser.
Sérgio Marques (PPE-DE ),
   .  Jag vill gratulera Robert Evans till hans viktiga betänkande om förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om rörelsehindrade personers rättigheter när de reser med flyg, och jag ger mitt fulla stöd till betänkandet. Jag välkomnar särskilt alla de ändringsförslag som syftar till att införa en integrerad service för att underlätta funktionshindrade eller rörelsehindrade personers tillgång till flygtransport utan någon extra kostnad för dessa passagerare.
Med tanke på den effekt som förordningen kommer att få för flygtrafikmarknaden och det mål som EU har ställt upp, bör förslaget faktiskt kunna bidra till att lösa de svårigheter som personer med nedsatt rörlighet upplever, men det bör också kunna lösa de svårigheter som drabbar alla dem som behöver vägledning, sällskap eller skriftlig hjälp när de reser.
Claude Moraes (PSE ),
   . – Jag röstade entusiastiskt för Robert Evans betänkande, eftersom jag tycker att det är ett betydelsefullt bidrag till en politik mot diskriminering av personer med funktionshinder som vill ha friheten att flyga obehindrat. 
Michael Henry Nattrass (IND/DEM ),
   . – UKIP erkänner helt och hållet att det är angeläget att förbättra villkoren för funktionshindrade, särskilt i några länder på Europas fastland. Vi tillbakavisar emellertid åsikten att dessa förbättringar bör falla under kommissionens befogenheter.
Lydia Schenardi (NI ),
   . – Det mål som rådet och Europaparlamentet har ställt upp på detta område, det vill saga principen om integrerad service för att hjälpa passagerare med funktionshinder och nedsatt rörlighet att få tillgång till flygtransport, är inte bara berömvärt utan ofrånkomligt eftersom det fanns ett akut behov av insatser.
För närvarande finns det mycket stora skillnader i fråga om omständigheter och behandling både när det gäller tillträdet till flygplatser och den hjälp som flygbolag och flygplatser tillhandahåller.
Oavsett om det gäller att det saknas ett säte för en ledsagare som kan sitta bredvid personen med nedsatt rörlighet, att det inte finns medicinsk utrustning ombord eller på marken, som till exempel elektriska rullstolar, eller att det saknas utbildning om funktionshinder bland flygplatspersonalen, är det uppenbart att principen om jämlikhet för alla passagerare inte respekteras i samma utsträckning på alla flygplatser och av alla europeiska flygbolag.
Jag noterar också med tillfredsställelse att de insatser som de olika flygbolagen och flygplatserna nu måste göra inte får leda till särskilda extraavgifter för funktionshindrade personer eller personer med nedsatt rörlighet. Det är det minsta vi kan göra.
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   . – Jag välkomnar betänkandet och är glad att det antogs med så stor majoritet i parlamentet. Många av våra medborgare tror att frågan om funktionshinder är löst bara för att det sedan många år finns en lagstiftning i många länder. Så är det faktiskt inte. Verkligheten överensstämmer ofta inte med ramlagstiftningens syfte, och fler brådskande åtgärder är helt nödvändiga för att alla våra medborgare ska ha möjlighet att resa. Detta är ett positivt exempel på att EU vidtar åtgärder där medlemsstaterna inte har gjort det, och jag stödjer det gärna. 
John Whittaker (IND/DEM ),
   . – Det är inte EU:s uppgift att driva flygbolag. Om rekommendationer som dessa ska efterlevas internationellt ska dessa åtgärder vidtas av organet för översyn av flygbolag och inte av EU, som vill bestämma över allting, inklusive fotbollsregler! 
Thomas Wise (IND/DEM ),
   . – Jag erkänner fullt ut behovet av att förbättra villkoren för funktionshindrade. Jag anser däremot inte att detta ska göras av EU på någons vägnar, allra minst på suveräna nationalstaters vägnar.
Jag tillbakavisar också det implicita påståendet att alla byråer som bokar någon som helst form av arrangemang skulle bära båda parternas avtalsrättsliga ansvar.

Marie-Arlette Carlotti (PSE ),
   . – Jag anser att den pågående reformeringen av sockerordningen är orättvis av två orsaker:
1. För det första för EU-producenterna själva eftersom det finns en risk för att de stora multinationella företag som använder socker, som till exempel Nestlé, är de som framför allt kommer att dra fördel av reformen.
De mindre producenterna skulle däremot kunna drabbas av den 31-procentiga minskningen av garantipriset.
2. Men framför allt är reformen orättvis för de fattiga sockerproducerande länderna.
Återigen är det de som måste betala priset.
Siffrorna talar för sig själva. EU-producenterna kan räkna med ett paket på 1,5 miljarder euro i kompensation och 4,2 miljarder euro för att omstrukturera sektorn, medan AVS-länderna för närvarande bara har utsikter att få 40 miljoner euro.
Denna summa är oanständig. I utskottet för utveckling föreslog vi 80 miljoner euro.
Syftet med Bernard Lehideux’ betänkande är att lindra några av de skadliga effekterna av reformeringen av EU:s sockerordning genom följande förslag:
- att låta biståndet bli ett komplement till de andra finansiella instrumenten i EU:s utvecklingspolitik,
- åtgärder för att skapa större mångfald i ekonomierna i de länder som i hög grad är beroende av socker, som till exempel öarna i Karibiska havet eller Mauritius.
Ole Christensen, Dan Jørgensen, Henrik Dam Kristensen, Poul Nyrup Rasmussen och Britta Thomsen (PSE ),
   – De danska socialdemokraterna i Europaparlamentet har röstat för betänkandet eftersom det är ytterst viktigt att vidta kompletterande åtgärder för de länder som omfattas av sockerprotokollet. De danska socialdemokraterna i Europaparlamentet måste dock beklaga att den överenskommelse om budgeten för 2006 som ingåtts mellan budgetmyndigheterna inte gör det möjligt att öka biståndet till de länder som omfattas av sockerprotokollet eftersom den föreslagna stödnivån måste betraktas som otillräcklig.
Hélène Goudin, Nils Lundgren och Lars Wohlin (IND/DEM ),
   . – Junilistan välkomnar reformen av EU:s sockerordning och anser att det är positivt att denna sektor i högre grad marknadsanpassas. Vi är kritiskt inställda till EU:s exportbidrag till inhemska sockerodlare och är positiva till att handeln med socker kommer att kunna ske under mer rimliga förhållanden i framtiden.
AVS-länderna har genom förmånliga avtal haft ett särskilt tillträde till EU:s marknad. Den nya marknadsordningen för socker kommer därmed att få konsekvenser för vissa AVS-länder. Förändringen av marknadsordningen är dock nödvändig och ligger på sikt i samtliga parters intresse.
EU-parlamentets rapportör förordar att betydande ekonomiska anpassningsstöd skall utbetalas till AVS-länderna. Vi vill understryka att sådana åtgärder knappast garanterar att nödvändiga omstruktureringar genomförs. Vi efterlyser tydligare strategier och prioriteringar för vad de ekonomiska resurserna specifikt skall användas till. Risken är annars betydande att de omstruktureringar som är långsiktigt nödvändiga inte kommer att genomföras i önskvärd utsträckning. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   .  Som vi redan tidigare har sagt vänder vi oss mot de villkor som reformen av den gemensamma marknadens sockerordning bygger på. Den används av EU som ett förhandlingstrick för att vinna fördelar i handeln med industrivaror och tjänster och är ännu ett exempel på liberaliseringen av den världsomfattande handeln på jordbruksområdet, en företeelse som gynnar konkurrensen och koncentrerar produktionen inom den internationella arbetsfördelningens ram.
Genom denna politik straffas de små och medelstora företagen inom denna sektor i de ekonomiskt mest utvecklade länderna. Den leder även till monokultur, en koncentration av brukningsenheter och till att miljontals människor på landsbygden i fattiga utvecklingsländer överger jordbruket, vilket i sin tur undergräver en självständig och tryggad livsmedelsförsörjning.
Syftet med detta betänkande är att förbättra några av kommissionens förslag till undertecknarna av sockerprotokollet, men det som föreslås räcker inte på långa vägar, eftersom betänkandet inte innehåller något ifrågasättande av, och än mindre avståndstagande från, grundförutsättningen i kommissionens förslag, nämligen dess strävan mot liberalisering.
Betänkandets huvudsyfte är att motverka de ”allvarliga sociala, ekonomiska och miljömässiga konsekvenser” som ”anpassningen” kommer att få för dessa länder.
För att sammanfatta detta i en mening kan man säga att detta kommer att vara till nackdel för bönderna och den självständiga livsmedelsförsörjningen, samtidigt som jordbruksföretagen och de stora distributörerna gynnas. 
Jean-Marie Le Pen (NI ),
   . – Lehideuxbetänkandet är en katalog med goda avsikter utan konkreta resultat, förutom 40 miljoner euro i finansiellt stöd för 2006.
De 18 AVS-länder som har undertecknat sockerprotokollet exporterar 1,6 miljoner ton rörsocker om året till EU till det pris som unionen har bestämt. Rådets beslut att minska sockerpriset med 36 procent på fyra år kommer att resultera i motsvarande minskning av dessa länders exportinkomster.
Världshandelsorganisationen (WTO) utdelar ett kraftigt slag mot länder som är så fattiga som Swaziland och Malawi när man tvingar EU att reformera sin sockersektor på grundval av ett klagomål från Brasilien.
Som AVS-länderna helt riktigt har sagt, är reformen för hastig och för omfattande.
I realiteten kommer den enda vinnaren att vara Brasilien, världens största exportör av rörsocker, som kommer att utnyttja denna situation och öka sin andel av exportmarknaden på AVS-ländernas bekostnad.
Vid en tidpunkt när WTO diskuterar utvecklingsrundan är detta ett mycket dåligt exempel som EU ger Afrika, även om ”allt utom vapen”-initiativet är ett försök att dölja våra meningsskiljaktigheter och vår egoism.
Denna reform av sockerordningen kommer att öka dessa länders fattigdom med alla de följder som detta kan få i form av invandring. 

Duarte Freitas (PPE-DE ),
   .  Jag stöder detta betänkande, eftersom det bekräftar rådets slutsatser att EU:s bilaterala fiskeriförbindelser bör utvecklas från att vara avtal om åtkomst till att vara ”partnerskapsavtal”. En sådan åtgärd kommer att bidra till ett ansvarsfullt fiske i berörda tredjeländer och säkerställa fiskemöjligheter för EU:s fiskeflotta i avlägsna fiskevatten.
Ifrågavarande avtal bidrar till att säkra fiskemöjligheter för omkring 52 gemenskapsfartyg, däribland fem portugisiska ytlångrevsfartyg.
Jag välkomnar detta avtal som är ett instrument som kommer att tillvarata fiske och arbetstillfällen för våra fiskeflottor och ser med tillfredsställelse att de allmänna principerna för bevarande av våra fiskeresurser i enlighet med den gemensamma fiskeripolitiken upprätthålls. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren och Lars Wohlin (IND/DEM ),
   . – Junilistan anser att EU omgående borde upphöra att sluta fiskeavtal med tredje land. Den gemensamma fiskepolitiken har inneburit utfiskning av många europeiska vatten och oåterkallelig skada på känsliga marina miljöer. Fiskepolitiken har dessutom förödande globala konsekvenser. De fiskeavtal EU sluter med tredje land genererar kortsiktiga inkomster för de avtalsslutande länderna. På längre sikt leder dock avtalen till utfiskning och till svårigheter för de lokala fiskenäringarna att utvecklas. De ersättningar som utbetalas går i begränsad grad till lokalbefolkningen. Avtalen borde bekostas av de länder eller flottor som väljer att utnyttja dessa. Fiskeavtalen borde överhuvudtaget inte slutas inom EU:s ramar.
Betänkandet innehåller ett positivt ändringsförslag, nämligen att de ekonomiska bidragen också bör användas till förmån för den kustbefolkning som lever av fisket (ändringsförslag 2). Betänkandet i dess helhet framhåller dock att avtalen är positiva för såväl EU som tredje land. Vi delar inte denna uppfattning och har därmed röstat nej i detta ärende. Det ställningstagande som vi ger uttryck för genom denna röstförklaring utgör vår principiella hållning i denna fråga. Röstförklaringen är därmed aktuell vid framtida ärenden av motsvarande art. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   .  Vi röstade för fiskeprotokollet, eftersom det garanterar fiskemöjligheter till den 17 januari 2011 för medlemsstaternas olika flottor som fiskar i Seychellernas vatten, däribland fem portugisiska ytlångrevsfartyg.
Förnyandet av detta protokoll är viktigt, eftersom det garanterar överlevnaden för medlemsstaternas fiske med ytlångrevsfartyg, som är en del av flottan som har drabbats hårt av krisen inom fiskerisektorn under senare år. Ett exempel på detta är Portugal, där antalet fartyg har minskat från år till år.
Även om vi tänker på att detta nya protokoll kommer att gälla i sex år och om vi tar hänsyn till de fångstnivåer som blir möjliga, måste vi uppmärksamma minskningen av antalet ytlångrevsfartyg och den höjda kostnaden för licenser, vilken vi anser vara obefogad. Detta kommer att leda till större kostnader för utrustning och till följd av detta till inkomstbortfall. Det bör framhållas att det finns ett förslag om att öka licenskostnaderna till 1 000 euro för ytlångrevsfartyg på över 150 bruttoregisterton och 750 euro för ytlångrevsfartyg på mindre än 150 bruttoregisterton. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   . – Jag röstade mot betänkandet, eftersom fiskeavtalen i praktiken bara exporterar vår egen katastrofala fiskepolitik till resten av världen. Den gemensamma fiskepolitiken är ohållbar, ologisk och har inneburit en total katastrof. Den kommer heller inte att fungera inom vår union med 25 länder p.g.a. att den är så motsägelsefull. Vi måste se till att EU:s beslut är logiska, vilket den gemensamma fiskepolitiken inte är. Den försätter oss, som är för ett enat Europa, i den icke avundsvärda situationen att tvingas att förklara en sådan ologisk och katastrofal politik för våra, med rätta, allt mer skeptiska väljare. 
Margie Sudre (PPE-DE ),
   . – Jag är naturligtvis glad över att fiskeavtalet mellan Europeiska gemenskapen och Seychellerna, det första avtal som förhandlats fram inom ramen för ett partnerskapsavtal, har förlängts.
Detta avtal är en bra möjlighet till nytta för alla:
- Det ger gemenskapsfartyg öppen och övervakad tillgång till Seychellernas fiskeresurser,
- i gengäld utgör den ekonomiska kompensation som EU betalar ett starkt stöd för kustbefolkningarna till stöd för utvecklingen av vissa livsviktiga ekonomiska sektorer, såsom förädlingsindustri och hamntjänster.
- Jag vill tillägga att avtalet ger möjlighet till ökad ekonomisk kompensation från Europeiska gemenskapen beroende på fångstvolymer.
Därför stöder jag oreserverat detta betänkande.
Det enda smolket i glädjebägaren är nu bristen på delaktighet för Europaparlamentet. Det var inte rätt att vi av organisatoriska och tekniska skäl var tvungna att vänta nästan ett år på att få texten till protokollet. Jag hoppas att Europaparlamentet i framtiden kommer att vara mer delaktigt i övervakningen av detta avtal genom hela dess giltighetstid. Förhoppningsvis är detta inte bara en from önskan. 

Duarte Freitas (PPE-DE ),
   .  Med tanke på att företag och fartygsägare som bedriver fiske i tredjeländer har drabbats av svårigheter på grund av tidsglappet mellan ett protokolls utgång och nästas ikraftträdande, anser jag att kommissionens förslag bör antas så snabbt som möjligt.
Jag håller emellertid även med föredraganden om att en stabilare lösning måste hittas än den som finns i kommissionens förslag, en lösning som skulle utesluta behovet av att använda en rad provisoriska åtgärder som orsakar problem för gemenskapens aktörer och fiskerisektorn i tredjeländer. Den tid som förflyter mellan ett protokolls undertecknande och dess godkännande av rådet måste göras kortare, så att både provisoriska tillämpningar och utfärdande av licenser i förskott inte blir annat än en sista utväg. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   .  Vi beklagar att vårt förslag till stöd för en ökning av den globala finansieringsramen för fiskeriområdet avslogs. Detta avslag är typiskt för den inkonsekvens som både parlamentet och föredraganden visar; båda håller med om att budgeten inte är tillräcklig för att vi ska kunna ta itu med den ekonomiska och sociala kris som denna sektor står inför, men trots att detta är en av nyckelfrågorna i det betänkande som vi har framför oss ökas inte budgeten.
Däremot är vi mycket glada för att vårt förslag antogs, som syftade till att finansiera åtgärder för att stödja eller bilda sammanslutningar med företrädare för det småskaliga kustfisket och garantera deras medverkan i beslutsprocessen för den gemensamma fiskeripolitiken. Detta förslag låg i linje med resultatet från den offentliga utfrågning som parlamentets fiskeriutskott höll om denna sektion inom flottan.
Jag vill påpeka att det finns avsnitt i de nuvarande bestämmelserna som vi har invändningar mot på grund av deras följder för medlemsstaternas suveränitet. Exempel på detta är bland annat den roll som tilldelas gemenskapens kontrollorgan för fiske liksom föredragandens förslag om upprättande av ett ramavtal för fiskeavtalen med tredjeländer.
Därför valde vi att lägga ned våra röster. 
Claude Moraes (PSE ),
   . – Jag tycker att betänkandet är ett välbalanserat och genomtänkt gensvar på EU:s fiskepolitik, varför jag stödde det helhjärtat. 
Catherine Stihler (PSE ),
   . – Jag vill tacka alla kolleger som har röstat för mitt betänkande i dag. Det överväldigande stödet för de regionala rådgivande nämnderna sänder en tydlig signal till kommissionen att dessa organisationer behöver finansiering efter övergångsperioden. De regionala rådgivande nämnderna ger lokala intressenter inflytande över beslutsfattandet, vilket påverkar det lokala intresset. Vi måste nu be kommissionen att lägga fram tydliga förslag för att hjälpa de regionala rådgivande nämnderna. 

Stöd till Georgien 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   . – Det ökade finansiella stödet till Georgien är ett praktiskt exempel på att EU når ut till våra närmaste grannar med verklig hjälp. Länderna i Kaukasien arbetar hårt för en återuppbyggnad, och EU både kan och måste spela en roll i deras återuppbyggnad och utöka vårt område med fred och välstånd till att omfatta även dem. Området är inte problemfritt, men EU kan, i egenskap av intresserad och vänlig utomstående, ge sitt bidrag till dialogen och framgången, så jag är glad att få stödja dagens betänkande och skulle gärna bidra mer. 

- Kommissionens lagstiftningsprogram (2006) (RC-B6-0636/2005) 
Charlotte Cederschiöld, Gunnar Hökmark och Anna Ibrisagic (PPE-DE ),
   . – Moderaterna har idag röstat för Europaparlamentets gemensamma resolution till kommissionens arbetsprogram för år 2006. Vi anser att kommissionens främsta prioriteringar bör vara att utveckla den inre marknaden, stärka EU:s utrikes- och säkerhetspolitik, fortsätta arbetet med den planerade utvidgningen och verka för att stärka EU:s konkurrenskraft.
Däremot är vi tveksamma till vissa delar av resolutionen där subsidiaritetsprincipen inte respekteras, exempelvis att man vill se över familjeledigheten i EU och öka ansträngningarna på turismområdet. 
Proinsias De Rossa (PSE ),
   . – Jag stöder resolutionen helt och hållet, särskilt punkt 9. Där betonar man nödvändigheten att ta full hänsyn till att kvaliteten på de offentliga tjänsterna bidrar till att fullt ut genomföra den inre marknaden. Vidare efterlyser man ett ramdirektiv om tjänster i allmänhetens intresse, insisterar på att den inre marknaden endast kan utvecklas om konkurrensvillkoren är rättvisa, om social dumpning motarbetas och sammanhållning främjas och kräver att kommissionen bidrar till kampen mot negativ konkurrens på alla områden, även när det gäller utflaggning av fartyg.
Vi måste lyssna till de 100 000 personer som begav sig ut på Irlands gator förra veckan för att uttrycka sin ilska över den negativa konkurrens som hotar till följd av de åtgärder som vidtagits av företaget Irish Ferries och som ett resultat av Bolkesteindirektivet. 100 000 personer uttryckte sin ilska och klargjorde att de inte accepterar ett EU som bygger på lägsta gemensamma nämnare på områdena sociallagstiftning, sysselsättning och offentliga tjänster. Jag uppmanar kommissionsledamot Charlie McCreevy att snarast återinföra direktivet om bemanning av färjor och fartyg, slopa direktivet om arbetsvillkor för personal som hyrs ut av bemanningsföretag och göra om Bolkesteindirektivet från grunden. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Denna resolution, som tyvärr har antagits, låt vara med mycket liten marginal, är en av parlamentets mest skadliga resolutioner till stöd för den nuvarande gemenskapspolitiken.
Det finns centrala tankar i resolutionen som är liktydiga med en attack mot grundläggande demokratiska rättigheter och EU-fördraget. Ett exempel på detta är kravet på ”en väl samordnad interinstitutionell kampanj och strategi för att underlätta ett snabbt antagande av en konstitution för Europa, som grundar sig på det befintliga utkastet till konstitutionellt fördrag”, vilket bortser från de nejröster som avgivits av befolkningarna i Frankrike och Nederländerna i omröstningar om den så kallade konstitutionen för Europa.
På liknande sätt är kravet på förbättrade datasystem och ökad användning av biometriska data oroande, till exempel informationssystemet för viseringar (VIS) och Schengens informationssystem (SIS II) i syfte att minska invandringen liksom ökningen av repressiva åtgärder och raserandet av de grundläggande rättigheterna under förevändning av bekämpande av terrorismen.
När det gäller den inre marknaden och penningpolitiken ligger tonvikten på nyliberalismens alltför välbekanta redskap, nämligen liberaliseringar i syfte att öka konkurrenskraften, de finansiella tjänstemarknadernas integrering och euroområdets utvidgning.
Därför röstade vi emot resolutionen. 
Timothy Kirkhope (PPE-DE ),
   . – Jag och mina brittiska konservativa kolleger stöder kravet på förnyat fokus på att uppnå Lissabonmålen, för att stimulera tillväxt och sysselsättning och för att ge tillräckliga resurser till ramprogram för forskning, konkurrenskraft och nyskapande. Det slutliga genomförandet av den inre marknaden bör prioriteras, och kommissionens inledande steg för att upphäva onödig reglering välkomnas.
Vi är dock oroliga för att fortsatta försök görs för att främja ett snabbt godkännande av den europeiska konstitutionen och införandet av den lagstiftning på området med frihet, säkerhet och rättvisa som vi inte stöder. 
Carl Lang (NI ),
   . – Kommissionens lagstiftningsprogram för 2006 visar på ett EU-koncept som nu är förlegat:
– ett antidemokratiskt EU i enlighet med en bedräglig ”plan D” som ska tvinga på oss en författning som fransmännen och nederländarna har förkastat,
– ett EU utan gränser, öppet för invandring från hela världen, som särskilt utmärker sig genom att låta hundratusentals illegala invandrare som har fått tillstånd att uppehålla sig i Spanien och Italien slå sig ned i andra medlemsstater,
– ett antisocialt EU, som genom att genomföra den ultraliberala Lissabonstrategin tvingar våra företag att flytta och raserar våra lagar om anställning (Bolkesteindirektivet, som Jacques Chirac i april lovade var dött och begravet, kommer än en gång att bli föremål för omröstning här i parlamentet),
– ett EU utan identitet, som genom att inleda anslutningsförhandlingar med Turkiet, ett asiatiskt muslimskt land, snart bara kommer att vara europeiskt till namnet,
– ett antinationellt EU, som upplöser våra nationer och förvandlar dem till en byråkratisk superstat.
Vad vårt folk behöver i dag är inte det femtielfte lagstiftningsprogrammet utan ett annat EU, grundat på de principer som utmärker det: nationernas frihet i en anda av dess civilisation. 

- Mänskliga rättigheter i Tunisien (RC-B6-0646/2005) 
Marie-Arlette Carlotti (PSE ),
   . – Europeiska unionen måste offentligt fördöma de brott som begås mot de mänskliga rättigheterna och pressfriheten i Tunisien, så att den allmänna opinionen i Tunisien får veta det.
Den tunisiska regeringen är fullt nöjd med att bedriva diplomati i kulisserna och dölja det alltmer oroande läget för de 401 politiska fångarna, de fem politiska partier som inte tillåts tala fritt till Tunisiens medborgare och det stora antal sammanslutningar som inte kan verka fritt. Dessa advokater, journalister, arbetare och intellektuella hindras och förses med munkavle.
Låt oss för en gångs skull vända oss direkt till Tunisiens folk och tala om att Europaparlamentet inte kommer att gå i den fälla som Zine Abidine Ben Ali har gillrat för att få oss att fortsätta att med öppna armar välkomna en diktatur som inte längre ens försöker att dölja sin sanna natur. 

Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  I gemenskapens budget tillgodoses finansiering och specifika program till skydd för konsumenterna, till exempel genom stöd till organisationer som bidrar till att skydda konsumenternas intressen och att främja sådana organisationers deltagande i beslutsprocessen på gemenskapsnivå. Vi anser därför att det bara är rätt att de nya medlemsstaterna till fullo ska åtnjuta samma stöd för sina verksamheter och att en hög grad av konsumentskydd bör främjas i alla EU:s medlemsstater. Detta är särskilt viktigt i de nya medlemsstaterna med tanke på den grad av avreglering, privatisering och liberalisering som deras ekonomier har utsatts för i den så kallade övergångsprocessen till marknadsekonomi, samtidigt som de efter att ha anslutits till EU knappt har några organisationer alls som skyddar konsumenterna.
Efter att ha sagt detta vill jag tala om att vi inte delar föredragandens bakomliggande filosofi när det gäller begreppet ”konsument” och konsumentskydd, nämligen att utifrån ett marknadsekonomiskt perspektiv i dessa länder fullborda den inre marknaden, främja entreprenörsandan och försöka skapa en ”konsumentkultur”. En sådan filosofi klipper av de kulturella band som fanns före övergången, när en människas värde inte mättes i hennes förmåga till konsumtion. I dag har fokus skiftat mot att ”sälja” detta värde och att främja den slags konsumentpolitik som ger näring åt de motsägelser som finns inbyggda i kapitalismen. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren och Lars Wohlin (IND/DEM ),
   . – Enligt föredraganden är allmänheten och företag i de tio nya medlemsländerna inte medvetna om de rättigheter och möjligheter som den harmoniserade EU-lagstiftningen erbjuder vad gäller konsumentskydd. Vi delar fullt ut uppfattningen att konsumentskydd är en betydelsefull fråga. Vi är dock kritiska till flera av de åtgärder som föreslås i betänkandet, till exempel följande:
– Att föredraganden förordar att konsumentmedvetenheten skall få högre prioritet i skolornas läroplaner i hela Europa, vilket vi anser skall avgöras nationellt och inte av EU;
– Att kommissionen skall genomföra en ”strategisk informations- och utbildningskampanj” för att förbereda konsumenterna för införandet av euron i de nya medlemsstaterna;
– Att kommissionen skall utarbeta en särskild strategi för att främja utvecklingen av en konsumentkultur i de nya medlemsländerna. Detta kan genomföras självständigt av respektive medlemsland;
– Att konsumentorganisationer skall erhålla omfattande EU-finansiering, utan att betänkandet konkretiserar vilka belopp som är aktuella;
– Att de nya medlemsländernas regeringar uppmanas att finansiera bildandet av konsumentorganisationer, vilket vi anser skall avgöras på nationell nivå;
Vi beklagar att EU-parlamentet återigen använder en angelägen politisk fråga för att införa nya budgetposter och alltför långtgående EU-åtgärder. 

Zita Pleštinská (PPE-DE ).
   – () Jag röstade för detta betänkande, eftersom jag anser att det är mycket viktigt för alla regioner som inte kan starta egna utvecklingsprojekt utan finansiellt stöd. Jag bor själv i en av Europas fattigaste regioner – Prešov-regionen – där BNP är mindre än hälften av genomsnittet i Europa. Jag välkomnar därför att skapandet av arbetstillfällen och främjandet av tillväxt ses som de viktigaste målen för det statliga stödet. Från sammanhållningssynpunkt är det mycket viktigt att anta klara och tydliga kriterier som gör det möjligt för eftersatta regioner att få finansiellt stöd. Att regionala regeringar får vara med vid fördelningen av statligt stöd är mycket positivt, eftersom detta garanterar en öppen fördelning av dessa medel.
I samband med detta betänkande vill jag uttrycka mina tvivel beträffande det brittiska förslag som avser budgetplanen, eftersom man bortser från ett av EU:s grundläggande mål – att utjämna regionala skillnader. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren och Lars Wohlin (IND/DEM ),
   . – Detta betänkande tar upp frågan om statligt stöd för att eftersatta regioner ska kunna utvecklas. Junilistans ståndpunkt är att regionalpolitik kan föras på nationell nivå, så länge den inte snedvrider konkurrensen på den inre marknaden. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   .  Vi är mycket besvikna över att de flesta av våra förslag inte har antagits, inte minst när det gäller problemen med omlokaliseringar och skydd för offentliga tjänster, för vilka statligt stöd har betydelse. Beträffande de förra innehåller betänkandet inte ett enda praktiskt förslag och de senare nämns inte ens.
Vi välkomnar att de regioner som drabbas av så kallad statistisk påverkan, trots kommissionens ursprungliga förslag om regionalt statligt stöd, fram till 2013 kommer att få behålla samma status i fråga om regionalt statligt stöd som konvergensregionerna utan någon granskningsperiod. Enbart detta får oss emellertid inte att ändra uppfattning och rösta för betänkandet.
Vi fortsätter att rösta emot betänkandet, eftersom parlamentet har godkänt kommissionens föreslagna politik om statligt stöd, som under förevändning av att angripa problemen med illojal konkurrens syftar till att minska stödets omfattning och förse medlemsstaterna med restriktioner genom att specificera vilket stöd som kan beviljas horisontellt.
Vi ska ha klart för oss att den nya reform som kommissionen har föreslagit för statligt stöd innebär omfattande begränsningar av de fall då statligt stöd kan beviljas. Denna reform skulle i alla intentioner och syften motverka idén om en offentlig politik som låter det statliga stödet ligga i frontlinjen när det gäller att hjälpa ”sammanhållningsländerna” i deras strävan mot regional utveckling. 
Carl Lang (NI ),
   . – I sitt ursprungliga förslag planerade Europeiska kommissionen att förbjuda statligt stöd till företag i Frankrike från och med 2007. Detta förslag, liksom förslaget till Bolkesteindirektivet, ingår som underlag för genomförandet av en synnerligen konkurrensinriktad inre marknad, som man enades om vid toppmötet i Barcelona, där Frankrike företräddes av Jacques Chirac och Lionel Jospin. Miloš Koterecs betänkande innehåller en rad förbättringar. Frankrike återfår möjligheten att bevilja statligt stöd, men det stödet kommer att reduceras betydligt.
Det räcker därför inte med att EU:s regionalpolitik, som huvudsakligen betalas av franska skattebetalare, blir mer och mer sparsam gentemot våra regioner (den fransktalande Hainaut-regionen har som en konsekvens av denna politik förlorat strukturfonderna under Mål 1). Genom att hindra Frankrike från att i framtiden ha en oberoende industripolitik äventyrar EU genom sin regionalpolitik hundratals företags existens, vilka i frånvaron av riktat offentligt stöd antingen kommer att bli tvungna att omlokalisera sin verksamhet eller slå igen butiken.
Detta Europa, ett Europa som alstrar arbetslöshet, och som är antisocialt eftersom det är antinationellt, förkastades av våra landsmän den 29 maj. De vill ha ett annat Europa, ett Europa som genom att respektera nationell suveränitet respekterar sysselsättningen. 
Sérgio Marques (PPE-DE ),
   .  Jag vill gratulera Miloš Koterec till hans utmärkta betänkande om det statliga stödets roll som ett verktyg för regional utveckling.
Jag vill utnyttja detta tillfälle till att uttrycka mitt stöd för föredragandens uppfattning att taken för det stöd som kan utgå till EU:s yttersta randområden ska vara exakt samma under den nya programperioden som de som gällde under den föregående perioden (2000–2006).
Jag stöder också föredragandens uppfattning att den situation som beskrivs i artikel 87.3 i EG-fördraget i detta sammanhang automatiskt ska gälla för de yttre randområdena, vilket när allt kommer omkring fastslås i det fördrag som innehåller ett godkännande av en konstitution för Europa. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   . – Jag avstod från att rösta i slutomröstningen om betänkandet, eftersom det, trots att många av dess inkonsekvenser ändrades, fortfarande kan bli mer klart och tydligt. Flera av min grupps ändringsförslag antogs tyvärr inte, trots att de skulle ha förbättrat betänkandet, som jag ändå anser kommer för sent för att kunna påverka kommissionens tankar om detta mycket viktiga ämne. 
Catherine Stihler (PSE ),
   . – Det gläder mig att kommissionen lyssnade på medlemsstaterna och tog upp deras förslag om selektivt regionalt stöd. Jag håller med om att det statliga stödet bör vara mindre och mer riktat. Men det finns fortfarande mycket att göra för att säkerställa flexibilitet. Skottland har haft direkt nytta av stödet för regional utveckling; tusentals jobb har säkrats och många företag har fått hjälp att utvecklas framgångsrikt. Vi måste se till att detta fortsätter. 

- EU:s utvecklingspolitik (RC-B6-0653/2005) 
Glyn Ford (PSE ),
   . – Jag röstade för den gemensamma resolutionen om extraordinära överlämnanden. Ingen kan ännu fällas för olaglig verksamhet i EU, men bevisbördan antyder att de europeiska lagarna högst sannolikt har överträtts i flera medlemsstater och ansökarländer. Det arbete som utförts av Europarådets rapportör i ämnet stöder den slutsatsen.
Jag stöder inrättandet av en tillfällig kommitté, men vi måste vara försiktiga så att vi inte tar för lång tid på oss. De särskilda omständigheterna kring de extraordinära överlämnandena kommer att utredas sönder och samman innan kommittén hunnit inrättas. Vi behöver snarare en bredare utredning där orsakerna undersöks snarare än symptomen, en utredning där man ser över skyddet av demokratin hemma och utomlands och undersöker hur vi kan bekämpa terrorismen värna om de mänskliga rättigheterna. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren och Lars Wohlin (IND/DEM ),
   . – Vi delar uppfattningen att det är angeläget att effektivisera EU:s bistånd och att en koordinering av de befintliga biståndsinsatserna behövs. Det är positivt att resolutionen tar upp dessa aspekter av utvecklingspolitiken.
Junilistan anser dock att EU inte skall arbeta med biståndsfrågor. Detta betydelsefulla område skall främst handhas nationellt. Internationell koordinering av åtgärder skall ske inom ramarna för redan existerande internationella organisationer med legitimitet och erfarenhet. Vi är kritiskt inställda till vissa formuleringar i resolutionen, såsom att EU skall utöka de nuvarande biståndsinsatserna.
Vi har av ovanstående skäl valt att lägga ner våra röster i denna fråga. 
José Albino Silva Peneda (PPE-DE ),
   .  Det brittiska ordförandeskapet har lyckats med den historiska bedriften att nå enighet i den kritik som det ådragit sig. Alla medlemsstater och politiska partier är eniga om att inget konkret resultat har nåtts.
I juni väckte premiärminister Tony Blairs vältalighet om reformer stora förväntningar; nu har det gått sex månader och ingenting har uppnåtts.
Förhandlingarna om budgetplanen för 2007–2013 är ett talande exempel på Förenade kungarikets sätt att sköta sitt ordförandeskap.
Jack Straw visade en oerhörd okänslighet när han beskrev det brittiska förslaget som disciplinerat, rättvist och anpassat till utvidgningen och större ekonomisk konkurrens, samtidigt som han häftigt kritiserade Luxemburgs förslag som orealistiskt och obalanserat.
Reaktionen kunde knappast ha varit tydligare. Luxemburgs förslag kunde ha gått hela vägen, eftersom det fick stöd av 22 medlemsstater, medan det brittiska förslaget har förkastats av alla medlemsstater och alla politiska grupper i parlamentet.
Förenade kungariket har målat in sig i ett hörn och har ingen aning om hur det ska komma ut.
Det europeiska projektet och de medborgare som tror på det har inget samröre med det slags nationella egenintresse som hittills har visats av detta ordförandeskap. 

- CIA och den illegala transporten av fångar (RC-B6-0649/2005) 
Bruno Gollnisch (NI ).
   – Herr talman! Vi lade ned våra röster i omröstningen om den gemensamma resolutionen om de hemliga transporterna av fångar som av CIA misstänktes vara islamiska terrorister. Utan att ta ställning till fakta anser vi visserligen att det är nödvändigt att protestera mot sådana metoder, men förutsatt att händelserna verkligen har inträffat, bör dessa protester komma från medlemsstaternas regeringar, av vilka några är Förenta staternas allierade.
Vi anser emellertid också, och detta vill jag säga mycket tydligt, att detta inte är rätt. Lagen finns, och den skyddar även dem som bryter mot den på det mest skamliga sätt, jag syftar på terrorister. Det är helt och hållet mot våra traditioner att internera människor utan att de har någon kontakt med omvärlden eller möjlighet att försvara sig.
Ett av följande alternativ är sant: Antingen betraktas de som har internerats av Förenta staterna som krigsfångar och ska behandlas som sådana, de ska till exempel få regelbundna besök från Röda korset och släppas fria när fientligheterna har upphört – jag tänker särskilt på de krigsfångar som har tillfångatagits i Afghanistan – eller så betraktas de som brottslingar under allmän lag på grund av de gärningar som de anklagas för och kan därför försvaras av advokater, ha möjlighet att försvara sig själva och få höra vad de anklagas för. Detta är en hörnsten i vår civilisation. Vi får inte låta terrorismen förstöra våra grundläggande värderingar! 
Proinsias De Rossa (PSE ),
   . – Det är absolut nödvändigt att Europaparlamentet stöder förslaget om att inrätta en undersökningskommitté för att utreda övergrepp på fångar i de påstådda CIA-fängelserna och de hemliga flygningarna över EU.
EU måste sätta sig upp mot Bushregeringen som tycks betrakta oss som ”klientstater” som är redo att godkänna alla deras övertramp. Det är löjligt att Förenta staternas utrikesminister Condoleezza Rice tycks förvänta sig att vi ska tolerera deras övertramp utifrån antagandet att deras åtgärder kan rädda europeiska liv. Jag räknar med att EU:s säkerhetsstrategier också kommer att rädda amerikanska liv, men varken de eller vi bör använda tortyr för att göra detta.
Jag stöder till fullo min socialdemokratiska grupps krav på att hela frågan ska utredas av en undersökningskommitté i Europaparlamentet. Kommittén måste också få mandat att utreda hela frågan om skydd av de mänskliga rättigheterna och demokratisk insyn i kampen mot terrorismen. Jag hoppas att alla parlamentsledamöter stöder kravet från de socialdemokratiska ledamöterna och ger sitt medgivande till att en undersökningskommitté omedelbart inrättas. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren och Lars Wohlin (IND/DEM ),
   . – Resolutionen tar upp en allvarlig fråga. Dock – vad är i detta läge spekulationer och lösa påståenden och vad är fakta?
Vi välkomnar en särskild undersökningskommitté i EU-parlamentet. Alla undersökningar som söker fakta i målet är välkomna.
Men olika partigrupper försöker nu göra politik av denna fråga. Vi tycker det saknas tillräckliga fakta för att uttrycka vår bestämda uppfattning åt ena eller andra hållet. EU-parlamentets behandling av resolutionsförslag och ändringsförslag är som vanligt sent lagda till plenum. Vi har därför i detta läge försökt att undvika att ta alltför känslomässiga ställningstaganden innan fakta i målet är kända. Vi önskar bara uttrycka vår bestämda uppfattning att samarbete inom underrättelseområdet ligger inom medlemsstaternas kompetensområde och något de själva avgör i bilaterala och multilaterala relationer. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   .  Fler och fler uppgifter kommer fram i ljuset om att USA:s säkerhetstjänster och byråer, såsom CIA, olagligt kidnappar människor, flyger dem till Europa och internerar dem för att sedan utsätta dem för isolering och tortyr. Dessa skamliga och olagliga handlingar, som kränker våra mest grundläggande rättigheter, förtjänar ett öppet fördömande.
Detta är särskilt värt att fördöma, eftersom det, tvärtemot vad en del vill få oss att tro, inte är någon isolerad händelse eller serie av ogrundade anklagelser. Tvärtom, de rapporter som har sitt ursprung i dessa skrämmande förhållanden är bara toppen av ett isberg när det gäller USA:s imperialism, som med ”kampen mot terrorismen” som täckmantel trampar ner Förenta nationernas stadga och den internationella rätten och utnyttjar FN för sina egna syften.
Trots att USA:s administration tycker om att leka med ord har den aldrig förnekat flygningarnas, kidnappningarnas och de illegala fängelsernas existens.
Det är mycket viktigt att denna skrämmande situation undersöks noga och att åtgärder vidtas för att förhindra att sådana olagliga verksamheter bedrivs. 
Claude Moraes (PSE ),
   . – Jag röstade som jag gjorde när det gällde resolutionen eftersom jag liksom många andra oroade Londonbor anser att man bör göra en objektiv undersökning av anklagelserna, både vad gäller CIA:s påstådda användning av EU-länder för fångtransporter och påståendena om olaglig internering av fångar på europeisk mark. 
Tobias Pflüger (GUE/NGL ),
   . – Det första vi måste lära oss av historien kring CIA-flygningarna måste bli att stänga Förenta staternas och Natos militärbaser, exempelvis Aviano i Italien, Ramstein i Tyskland och Kogalniceanu i Rumänien, i EU och i de framtida medlemsstaterna. När allt kommer omkring utgör de infrastrukturen för tortyrflygningarna.
Kommissionsledamoten med ansvar för inrikes frågor, Franco Frattini, tonar ned det hela så gott det går och skjuter över ansvaret på medlemsstaterna. Att historien helt klart också har en EU-dimension gör detta ännu mer oärligt.
På det säkerhetspolitiska området och när det gäller just den så kallade kampen mot terrorismen, har EU gått med på ett nära samarbete med Nato och Förenta staterna. Överenskommelserna om samarbete mellan underrättelsetjänster och om obegränsad överföring av hemligstämplade uppgifter ingår i Berlin-plus-avtalet som gör det möjligt för EU att använda sig av Natos resurser för militära åtgärder. I februari 2003 slöts en överenskommelse direkt med Förenta staterna om ett nära samarbete vid transport av misstänkta. Det är inte bara Förenta staternas regering som betett sig skandalöst i det avseendet, utan skulden ligger även på de EU-tjänstemän och EU-regeringar som kände till detta. 
Catherine Stihler (PSE ),
   . – CIA:s påstådda användning av EU-länder för fångtransporter och olaglig internering av fångar bör fördömas och utredas noga. Jag är glad över att Förenade kungarikets regering bestämt klargjort att den kommer att samarbeta fullt ut med Europarådets utredning. 

Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   .  Varje år lägger parlamentet fram en rad ”rekommendationer” i ett av sina egna initiativbetänkanden om EU:s kandidatländer, medan det inte sägs något om några ”rekommendationer” som det bulgariska folket kan tänkas vilja lämna till EU.
Vi ser än en gång ett exempel på en synnerligen oacceptabel inblandning i ett lands inre angelägenheter. Bulgarien uppmanas till exempel att genomföra ”avsevärda strukturreformer” och gratuleras sedan till sitt ”privatiseringsprogram”. Parlamentet uppmanar naturligtvis, om nu detta är rätt ord, till större öppenhet ”i samband med offentlig upphandling, anbudsförfaranden och tilldelning av kontrakt”, vilket i hög grad tilltalar de stora ekonomiska och finansiella grupperna inom EU.
Det slutar emellertid inte med detta. Bulgarien uppmanas att vidta ”åtgärder för att öka flexibiliteten på arbetsmarknaden” och att ”öka arbetskraftens rörlighet”. Parlamentet påminner också om ”att landet måste intensifiera sina ansträngningar på alla områden av sin inhemska marknad … för att garantera att marknaden fungerar effektivt”. Vikten av att ”lösa frågor om ägarskap av mark” betonas starkt, men vem ska hålla ett öga på detta?
Det finns andra områden som jag skulle kunna nämna, men jag tycker detta räcker för att peka på ett EU ”i toppform”. 

Luciana Sbarbati (ALDE ).
   – Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill fästa er uppmärksamhet på att vi röstade för den kompromiss till ändringsförslag som lades fram i går kväll av gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen och socialdemokratiska gruppen i Europaparlamentet – ett förslag som jag personligen bidrog till – även om jag anser att detta ändringsförslag är svagare än texten i artikel 21, som vi hade hjälpt till att utforma.
Vi röstade för detta ändringsförslag för barnens skull, eftersom vi ville att parlamentet skulle inta en enig, stark och beslutsam attityd och sända ett budskap till Rumänien så att frågan om internationella adoptioner kan få en bra lösning. Vi väntar oss inte att detta ska ske före jul, men vi hoppas verkligen fortfarande att det kommer att ske, så att dessa barn – vilkas rätt till en familj har prioritet, såsom stadgas i all gällande lagstiftning på internationell nivå – ska kunna återförenas med sina föräldrar.
Detta handlar om en mänsklig och grundläggande rättighet, som parlamentet vill betona för Rumänien, eftersom landet framför allt måste garantera respekt för de mänskliga rättigheterna som en av de olika åtgärder som landet måste vidta för att följa EU:s regelverk – i detta fall barns rätt att få uppleva glädjen och lyckan av att ha en familj. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  I det betänkande som vi har framför oss bekräftas EU:s önskan att Rumänien ska bli en medlemsstat den 1 januari 2007, men betänkandet innehåller även vissa villkor för en sådan anslutning.
Föredraganden uttrycker sin oro för kvarstående fördröjningar på en rad områden, såsom förbättringen av den administrativa kapaciteten, kampen mot korruptionen och genomförandet av gemenskapens regelverk inom vissa delar av jordbruket, offentlig upphandling och miljö.
Det är lätt att inse att dessa krav inte är något mindre än en inblandning i Rumäniens politiska liv på områden som landets rätt till en självständig och tryggad livsmedelsförsörjning, offentlig upphandling och administrativ kapacitet, områden som vi bör låta rumänerna ta ansvar för själva. Syftet är snarare att tillmötesgå grupper med ekonomiska och finansiella intressen i de mäktigaste länderna än att förbättra det rumänska folkets välstånd.
Därför valde vi att lägga ned våra röster. 
Claude Moraes (PSE ),
   . – Jag röstade för Moscovicibetänkandet om Rumänien men jag anser att den rumänska regeringen måste göra snabbare framsteg på vissa centrala områden, nämligen den utbredda och institutionaliserade diskrimineringen mot romerna samt att reda ut anklagelserna om användningen av de påstådda interneringscentren och korruptionen i staten. 

Duarte Freitas (PPE-DE ),
   .  Jag vill börja med att välkomna parlamentets initiativ att utarbeta detta betänkande, eftersom jag anser att kvinnornas roll inom denna och andra sektorer är av avgörande betydelse för en hållbar utveckling av EU:s ekonomiska och sociala struktur.
När det gäller detta speciella betänkande är jag för de förslag som läggs fram för kommissionen i syfte att uppnå en rättvis behandling av könen och lika rättigheter på arbetsplatsen.
Dessutom bör kvinnliga nätverk bildas inom fiskerisektorn i EU, och kvinnor bör finnas med i kustinsatsgrupper och i de nya regionala rådgivande nämnderna.
Jag välkomnar även förslagen till kommissionen om särskilt bistånd för att stödja de initiativ som föreslås i Elspeth Attwoolls betänkande. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren och Lars Wohlin (IND/DEM ),
   . – Detta betänkande förordar långtgående EU-åtgärder, vilka syftar till att förbättra kvinnors situation inom främst fiskerisektorn. Junilistan anser att EU är en värderingsunion och att kvinnor och män fullt ut skall behandlas lika och ha samma möjligheter och rättigheter.
Vi anser dock att forskningsprojekt, åtgärdsprogram, särskilda yrkesutbildningar och kvinnonätverk skall utarbetas nationellt, alternativt lokalt, och inte regleras och toppstyras av kommissionen och EU. Vi har därmed valt att rösta nej till detta betänkande. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   .  Kvinnorna spelar en liknande roll inom fiskerisektorn och i fiskesamhällen som de gör i jordbrukssamhällen, vilket innebär att de stöder fångstanknuten verksamhet. Detta arbete gör de utöver det arbete som de utför i hemmet, det är ofta obetalt, innebär en potentiell fara för deras hälsa och har inga sociala skyddsgarantier.
Kvinnor svarar endast för 3 procent av arbetsstyrkan inom fångstverksamheten, medan en mycket större andel kvinnor är verksamma med upptagning och vattenbruk, vilket visar att framsteg har gjorts när det gäller att öka antalet kvinnor i arbetsstyrkan.
Jämställdhetsfrågorna fortsätter att spela en undanskymd roll inom denna sektor och kvinnornas medverkan i föreningar och sammanslutningar på fiskeriområdet är fortfarande mycket låg.
Mot denna bakgrund stöder vi bildandet av kvinnliga nätverk och sammanslutningar inom fiskerisektorn på såväl lokal som nationell nivå. Dessa kommer att få gemenskapens stöd och kommer att ha följande syften: att göra kvinnornas roll inom sektorn mer synlig, att öka kvinnornas medverkan i beslutsprocessen för den gemensamma fiskeripolitiken och att fästa uppmärksamheten på behovet av att bevara fisket som en ekonomisk, social och kulturell verksamhet som är av central betydelse för utvecklingen i olika länders fiskesamhällen. 
Catherine Stihler (PSE ),
   . – Kvinnornas roll i fiskerinäringen glöms ofta bort trots att kvinnorna spelar en central roll. I betänkandet ges kvinnorna i fiskerinäringen erkännande och det bör stödjas helhjärtat. 
Talmannen.
   – Röstförklaringarna är avslutade. 


Lissy Gröner (PSE ).
   – Herr talman! Jag vill uttrycka min tacksamhet till parlamentet för att cirka 400 ledamöter har lämnat sitt stöd för detta skriftliga uttalande. Stöd har lämnats över alla parti- och nationsgränser för idén om att det ska finnas ett telefonnummer i Europa, som barn kan ringa för att uttrycka sina bekymmer och behov.
Genom att göra detta ger vi hundratals, ja tusentals, missgynnade barn en fantastiskt fin julklapp, och jag hoppas att kommissionen lyssnar mycket noga till denna vädjan. Jag hoppas att vi inte låter oss nöja med detta, utan att de bekymmer och behov som vårt samhälles svagaste medlemmar har kommer att fortsätta att sporra oss till handling. Mitt varma tack till alla som har engagerat sig i detta och kommer att fortsätta att göra det i framtiden. 
Talmannen.
   – Nästa punkt på föredragningslistan är en debatt om fem resolutionsförslag om situationen för de mänskliga rättigheterna i Tibet och Hongkong(1).
Glyn Ford (PSE ),
   . – Herr talman! Min grupp hyser allvarliga farhågor när det gäller de mänskliga rättigheterna i Kina. Vi får regelbundna rapporter om fortsatt tillämpning av dödsstraffet och om omänsklig och förödmjukande behandling i fängelserna samt att man där använder sig av tortyr. Dessa farhågor gäller framför allt Tibet, varifrån vi fortsätter att få många rapporter om kränkningar, särskilt mot buddistmunkar och personer som bekänner sig till buddismen.
När det gäller Hongkong ger vi starkt stöd till kraven på en bestämmelse om allmän rösträtt inom territoriet. Emellertid vill jag påpeka att i allt för många länder i världen skulle man inte ha tillåtit den demonstration för allmän rösträtt som ägde rum den 4 december och där tiotusentals människor deltog.
Men vi har ett problem. I punkt 14 i resolutionen, som vi har begärt en delad omröstning om, inbjuds Dalai Lama att tala inför parlamentet i vad som kan betraktas som hans egenskap av statschef. Jag anser inte att detta är rätt tillfälle för oss att genomföra en så genomgripande förändring av vår s.k. ett-Kina-politik mitt i en debatt om ett brådskande ärende. Jag har personligen träffat och talat med Dalai Lama vid två tillfällen. Jag har inga invändningar mot att han inbjuds till utrikesutskottet eller någon annanstans. Emellertid kommer jag och PSE-gruppen inte att kunna stödja resolutionen om den punkten står kvar. 
Eva Lichtenberger (Verts/ALE ),
   . – Herr talman, mina damer och herrar! Det är olyckligt att Europaparlamentet fortfarande måste uppmärksamma situationen för de mänskliga rättigheterna i Kina. Dessutom verkar situationen ha förvärrats på senare tid, trots den europeiska strävan att bevara stabila och givande förbindelser med Kina.
Gång på gång ställs vi inför problemet att Dalai Lama behandlas som separatist trots att han alltid har stött politiken ”ett Kina”, inte stöder någon separatiströrelse och trots att hans egna krav på självständighetsförhandlingar framförs på fredligast tänkbara sätt.
Dessutom används nu klostren som platser där inte bara munkar utan också allmänheten i övrigt utsätts för påtryckningar i ett försök att omskola dem. Detta är under alla omständigheter oacceptabelt och därför ber jag er att rösta för denna resolution. 
Elizabeth Lynne (ALDE ),
   . – Herr talman! För två månader sedan antog vi en brådskande resolution i parlamentet om Tenzin Delek Rinpoche och han har fortfarande inte släppts fri. Nu är vi här igen, den här gången för att försöka uppmärksamma den ”patriotiska undervisningskampanj” som pågår i tibetanska kloster. Förra månaden arresterades fem tibetanska munkar i Drepungklostret. Vi har också hört att de har torterats i häktet. Men vilket brott har de begått? Deras brott är att de har vägrat att skriva under uttalanden som pekar ut hans helighet Dalai Lama som en farlig separatist.
Användningen av statlig utbildning som verktyg för förtrycket tog sin början 1996 i Kina men har trappats upp sedan 2005. Den kinesiska regeringen försöker hjärntvätta folket. Detta är inte statlig utbildning utan avskaffande av mänskliga rättigheter. Utan tvekan kommer kineserna återigen att säga att detta är en intern fråga för Kina, men det internationella samfundet kan inte bara sitta och se på när ett fredsälskande folk behandlas på detta sätt.
Vi måste framförallt få veta vad som hände den unge tibetanske munken Ngawang Jangchub som dog i oktober under ett tillfälle av ”patriotisk undervisning”. Den kinesiska regeringen måste lyssna till våra uppmaningar om att respektera de mänskliga rättigheterna. Om den inte lyssnar bör vi åtminstone, och jag menar att det är det minsta vi bör göra, ha kvar EU:s vapenembargo. Till skillnad från en av de föregående talarna vill jag gärna att Dalai Lama kommer hit och talar inför parlamentet. 
Thomas Mann (PPE-DE ),
   . – Herr talman! Det var i början av oktober som den 28-årige munken Ngawang Jangchub dog i sin cell på Drepungklostret. Han dog efter att ha blivit förhörd av kadermedlemmar i kampanjen för den så kallade patriotiska undervisningen.
Syftet med detta är att regimkritiska personer ska tvingas räta in sig i ledet genom drastiska fysiska och mentala omskolningsåtgärder. Över 10 000 munkar och nunnor i Tibet har tvingats genomgå hjärntvätt sedan 1996, något som innebär en upprörande kränkning av yttrande- och religionsfriheten. Avsikten har varit att genom hot, internering och tortyr förmå klostrens invånare att skriftligen ange Dalai Lama som statsfiende och separatist. Elizabeth Lynne har redan beskrivit hur kinesiska säkerhetsstyrkor den 23 november ockuperade Drepungklostret i närheten av huvudstaden Lhasa. När de arresterade fem tibetanska munkar gick 400 munkar ut i en fredlig demonstration för deras frigivning. Polisen och speciella enheter svarade omedelbart med att spärra av klostret från omvärlden i flera dagar i sträck. Är kineserna helt likgiltiga för de resolutioner som denna kammare antagit om de mänskliga rättigheterna? Det är tydligen inte tillräckligt för dem att kommissionen, kommissionsledamot Günter Verheugen och rådet har ingripit. Eller är detta endast fotnoter i den utbasunerade dialogen mellan EU och Kina? Som företrädare för gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater vill jag påminna parlamentet om att vi i debatten i oktober, i den brådskande resolutionen, begärde att fängelsevillkoren skulle förbättras för den högt ansedde Tenzin Delek Rinpoche eftersom hans liv stod på spel, och att han skulle få möjlighet till en rättvis rättegång.
FN:s särskilde rapportör om tortyr, Manfred Nowak, har precis publicerat sina resultat från inspektionen av kinesiska fängelser, arbetsläger och polisstationer. Han bekräftar att tortyr förekommer och att fångar och misstänkta personer behandlas illa. Det kinesiska systemet för omskolning genom arbete innebär att personer kan skickas iväg till ett läger utan domstolsbeslut i upp till tre år. Detta är en uppenbar kränkning av den personliga integriteten och av varje enskild individs värdighet. 
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg,
   .–  Herr talman! I oktober 2005 antog Europaparlamentet en resolution om de kinesiska myndigheternas rättsstridiga fängslande av laman Tenzin Delek Rinpoche. Denna resolution uppnådde emellertid ingenting, eftersom Tenzin Delek Rinpoche fortfarande hålls fängslad och torteras trots sin dåliga hälsa. Den visade bara i vilken utsträckning som de mänskliga rättigheterna kränks i Kina.
De kinesiska myndigheterna genomför för närvarande en ”patriotisk undervisningspolitik” och tvingar tibetaner att skriva under uttalanden i vilka de förnekar att Dalai Lama är deras andlige ledare och erkänner att Tibet är en del av Kina. Alla som vägrar skriva under ett sådant uttalande hotas med förföljelse och fängelse. Som Europaparlamentets ledamöter redan tidigare har betonat vid flera tillfällen är tibetanska munkar särskilt utsatta. Denna speciella ”patriotiska undervisning” har redan resulterat i att en munk avlidit under oklara omständigheter och att ytterligare fem arresterats. Drepungklostret, med sina 7 000 invånare, har dessutom varit ockuperat av kinesiska säkerhetsstyrkor och helt avskilt från omvärlden sedan den 25 november.
Med tanke på situationen i Tibet är det tydligt att världssamfundet måste fortsätta att utöva påtryckningar på Kina för att förbättra fångarnas villkor och avskaffa tortyr och dödsstraff. Dessutom måste det tibetanska folket få stöd i sin kamp för rätten att leva och för sin fortsatta nationella identitet. Det bör också nämnas att av de över 3 000 buddistiska kloster som förr fanns i Tibet finns idag endast ett dussintal kvar.
I hopp om att vi till slut ska uppnå vårt mål genom att anta ytterligare en resolution måste vi göra allt som står i vår makt för att se till att de kinesiska myndigheterna omedelbart stoppar dessa uppenbara kränkningar av de medborgerliga fri- och rättigheterna. 
Marios Matsakis
   ,. – Herr talman! På grund av tidsbegränsningen ska jag bara framföra en självkritisk kommentar när det gäller Hongkong.
Vi begär att man ska avskaffa systemet där den exekutiva chefen väljs av en kommitté bestående av ca 800 Hongkonginvånare utsedda av Peking. Men om man ska vara rättvis är ett sådant system betydligt bättre än det tidigare systemet där den dåvarande brittiska kolonin förvaltades av en guvernör som utsågs av Englands drottning. Jag kan inte påminna mig att Europaparlamentet antog några resolutioner på den tiden där man fördömde Storbritannien för att påtvinga Hongkonginvånarna ett så odemokratiskt system. Men med vilken rätt kan parlamentet kritisera den brittiska kolonialpolitiken, ens idag? Parlamentet vågade inte göra det förut och jag tror inte att man skulle våga göra det nu i fråga om Storbritanniens ockupation av ungefär 300 kvadratmeter av Cypern som koloni. Där styrs tusentals civila cyprioter av en förvaltare utsedd av Englands drottning.
Innan jag blir alltför kontroversiell för mina brittiska kolleger vill jag avsluta med att säga att vi i denna resolution begär att man ska upprätta en tidsplan för val av Hongkongs regeringschef genom allmänna val. Emellertid bör vi inom en nära framtid anta en resolution som kräver att den brittiska koloniseringen av Cypern ska upphöra. 
Gérard Onesta
   , . – Herr talman, mina damer och herrar! Vi kan nu vara säkra på att snömannen inte existerar, för annars hade de kinesiska myndigheterna, som ett led i deras patriotiska undervisningsprogram, redan tvingat honom att underteckna ett uttalande där han beskriver Dalai Lama som en farlig separatist, för att sedan publicera det. Jag betraktar Dalai Lama som en mycket hedervärd man och skulle känna mig mycket hedrad om han ville komma och tala i detta parlament.
Men eftersom vi har att göra med en diktatorisk regim som förtrycker, fängslar, torterar och avrättar sin befolkning, hur kan vi visa vår indignation, förutom att genomföra vår lilla debatt denna eftermiddag? Med tanke på att de olympiska spelen kommer att samla världens unga i Peking om 30 månader och ge den kinesiska regeringen tillfälle att fira sin pseudodemokratiska modell, föreslår jag att vi ska tillåta våra idrottare att sprida ett budskap om fred, demokrati och frihet så att de kan företräda Tibets sak. Annars gör vi alla i den delen av världen en otjänst. 
Erik Meijer
   , . – Herr talman! Den brittiska koloniala regeringen lämnade inte efter sig en parlamentarisk demokratisk struktur i Hongkong utan skapade snarare förväntningar på att Folkrepubliken Kina skulle introducera det systemet. När Hongkong återlämnades till Kina uppfann man systemet med två system i ett land. Människor inbillade sig att en parlamentarisk demokrati, grundad på allmän rösträtt och ett flerpartisystem skulle existera i Hongkong, till skillnad från resten av Kina. Därmed trodde man att det kunde bli ett försöksområde för den framtida utvecklingen i resten av Kina.
Vi vet nu vad dessa två system innebär: kapitalism under det ledande partiets kontroll i huvuddelen av Kina och kapitalism utan den kontrollen i Hongkong. I båda fallen finns det en brist på demokrati. Situationen i Hongkong, där en liten utvald grupp har fått ansvar för självstyret, är självklart mycket bättre än situationen i Tibet där våld, hot och omskolning är de verktyg som används av den centrala myndigheten.
Även om min grupp inte hör till dem som undertecknade resolutionen är jag beredd att stödja den. Dessutom vill jag påminna er om att Dalai Lama redan har talat inför Europaparlamentet. 
Urszula Krupa
   , .–  Herr talman! Tibet står i centrum för dagens debatt om kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Den 23 november stängde tjänstemän från byrån för den allmänna säkerheten ett av Tibets äldsta buddistkloster på order från de kinesiska myndigheterna. De arresterade en av de äldsta munkarna och fyra andra, vilkas öde fortfarande är okänt. En ”patriotisk undervisningspolitik”, som är ren indoktrinering, har introducerats i landet för att stärka stödet för den kinesiska regeringen bland Tibets munkar och bekämpa den landsförvisade Dalai Lamas inflytande. Tibet har varit brutalt ockuperat av Kina sedan 1950. Tibetanerna har emellertid inte gett upp den fredliga frihetskampen trots att åtminstone en femtedel av landets invånare har dött av svält, tortyr eller avrättningar. Nästan alla landets kloster, en gång över 6 500 till antalet, ligger nu i ruiner.
Påven Johannes Paulus II påminde oss om att frön till destabilisering, uppror och våld oundvikligen sprids när de mänskliga rättigheterna försummas eller till och med missbrukas. Det finns ett akut behov av att återupprätta människors känsla för varje enskild individs värdighet, skapad till Guds avbild, för att låta detta utgöra en stabil grund för frihet, rättvisa och fred på jorden.
Regeringen i Folkrepubliken Kina har t.o.m. infört strikt kontroll över religionsutövning och heliga platser. De begränsar antalet munkar och använder landsförvisning som straff, i synnerhet för dem som inte är tillräckligt undergivna. Men trots den enorma tragedin i Tibet är det viktigt att minnas att kränkningarna av de mänskliga rättigheterna, en fråga som redan tagits upp i parlamentet, påverkar Kina i dess helhet. Det kinesiska folket är förtryckt sedan många år tillbaka och alla uttryck för medborgerligt oberoende i landet kvävs. Det finns detaljerad dokumentation som visar vilka metoder och verktyg som används för tortyr av fångar och den brutala behandling de utsätts för, trots att de endast uttryckt sitt missnöje. Dessa metoder bevisar det grymma barbari som råder där.
Situationen i Kina under den senaste tiden kan beskrivas som en mycket explosiv blandning av kommunism och kapitalism. Ekonomins lagar har blivit den enda drivkraften bakom landets utveckling och det finns inte längre någon plats för mänskliga rättigheter eller moraliska normer. Då det mycket väl kan vara så att de som sitter vid makten är ansvariga för kränkningarna av de mänskliga rättigheterna i det enskilda landet, bör vi inte glömma att västvärldens moraliska relativism också är delvis ansvarig. Hårda uttalanden görs till stöd för de mänskliga rättigheterna, samtidigt som företag från i stort sett vartenda land i världen har svårt att motstå den enorma konsumentmarknaden och den billiga arbetskraften, speciellt i lägren för ”omskolning genom arbete”. Utsikterna till enorma vinster gör det lättare att blunda för fångarnas tragiska situation och för det faktum att det materialistiska samhälle som växer fram är på väg mot en katastrof, något som samtidigt skapar fattigdom och helvete på jorden för vissa och ett paradis för de rika.
Vi kräver därför att världssamfundet slutar behandla Kina som ett gigantiskt arbetsläger med billig arbetskraft och att de mänskliga rättigheterna respekteras, inte bara i Tibet och Hongkong utan i hela Kina. 
Philip Claeys (NI ).
   – Herr talman! Ett av problemen med det kommunistiska Kinas ständiga kränkningar av de mänskliga rättigheterna är bristen på en trovärdig, konsekvent och tydlig protest från Europeiska unionen. Vi påstår hela tiden att vi stöder de mänskliga rättigheterna, men våra handlingar talar ett annat språk. Europeiska unionen och de flesta medlemsstaterna är mer intresserade av Kinas ekonomiska potential än av att de mänskliga rättigheterna respekteras.
Tänk bara på Europeiska rådets försök att häva EU:s vapenembargo mot Kina eller de europeiska handelsdelegationer som nuförtiden springer omkull varandra i Kina. Jag skämdes också när jag för ett tag sedan fick höra att den belgiska regeringen hade nekat Dalai Lama inresa, eftersom det kunde skada våra kontakter med det kommunistiska Kina.
Vi diskuterar för närvarande situationen i Tibet och Hongkong men vi skulle också kunna diskutera hoten mot Taiwan eller förekomsten av koncentrationsläger, lao gai, i Kina. Det är dags att Europeiska unionen skickar ett tydligt budskap, till exempel genom att bjuda in Dalai Lama till Europaparlamentet. 
Günter Verheugen,
   . – Herr talman! Kommissionen delar Europaparlamentets oro för situationen för de mänskliga rättigheterna i Kina, särskilt när det gäller frihetsberövandet av munkar och stängningarna av kloster i Tibet, samt den konstitutionella utvecklingen i Hongkong. Dessa frågor står mycket högt upp på dagordningen för vår dialog med Kina.
Kommissionen välkomnar och stöder också slutsatserna från Allmänna rådet av den 12 december, där man ger uttryck för en stark oro över Kinas politik på området för de mänskliga rättigheterna, framför allt med avseende på minoriteternas rättigheter.
Den 12 december godkände Allmänna rådet också ett mandat till kommissionen för att förhandla fram ett nytt partnerskaps- och samarbetsavtal med Kina. I mandatet fastställs också att ett partnerskapsavtal med Kina ska innehålla en standardklausul om de mänskliga rättigheterna. Jag vill betona att vi inte har slutit avtal med andra parter utan en sådan människorättsklausul på många år.
När det gäller Hongkong stöder EU demokrati överallt i världen eftersom demokratin är det bästa sättet att skapa legitima, stabila och ansvariga regeringar med insyn och det bästa sättet att skydda rättigheter och friheter och att upprätthålla rättsstaten. EU stöder en snar och stabil utveckling mot det slutliga målet med allmän rösträtt i Hongkong, som i enlighet med Hongkongbefolkningens önskan står inskriven i den grundläggande lagstiftningen. Det är viktigt att vi fortsätter med påtryckningarna på Kina för att arbeta för allmän rösträtt i Hongkong.
När det gäller situationen i Tibet har EU placerat Tibet mycket högt upp på dagordningen för Kina. EU har i första hand huvudsakligen koncentrerat sig på bevarandet av den kulturella, religiösa och språkliga mångfalden för Tibets folk. Vi följer den nuvarande situationen i regionen mycket noga och den ger upphov till allvarliga farhågor, särskilt med avseende på religionsfriheten. Vi är bekymrade över att de lokala myndigheterna har infört strikta regler som begränsar religionsfriheten, och vi beklagar de fall av frihetsberövande av munkar som skett nyligen och framför allt blockaden av Drepungklostret i Lhasa.
Vi hoppas att man snart ska finna en lösning som är förenlig både med den kinesiska suveräniteten och med respekten för befolkningen i Tibet. Som vi ser det finns det inget alternativ till en fredlig process grundad på dialog för att nå slutmålet. Vi har krävt att en sådan dialog ska inledas i åratal och vi kommer att fortsätta att kräva det. Vi stöder därför till fullo den process som har pågått under de senaste åren mellan Peking och Dalai Lamas företrädare.
Vi är fast övertygade om att endast en sådan direkt dialog kan leda till en varaktig lösning av Tibetfrågan. Som vi ser det bör inledandet av en direkt dialog inte vara kopplat till något villkor. Å andra sidan bör de respektive parterna avstå från att vidta alla sådana åtgärder som skulle kunna hindra skapandet av det förtroendeklimat som tycks vara nödvändigt för att komma fram till en lösning. 
Talmannen.
   – Debatten är avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum efter debatten. 
Talmannen.
   – Nästa punkt på föredragningslistan är en debatt om sex resolutionsförslag om Ryssland. 
Reino Paasilinna (PSE ),
   . – Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag tackar för att ni gjort det möjligt för oss att enas om en gemensam resolution om ställningen för de icke-statliga organisationerna i Ryssland.
Samförstånd är också viktigt därför att det gör det lättare för oss att påverka beslutsfattarna i Ryssland. Eftersom detta är speciellt brådskande frågor vill vi socialdemokrater enbart fokusera på frågan som omfattas av detta uttalande. Frågan är även angelägen för duman, som kommer att ta upp den igen om fem dagar.
Vid nästa sammanträde i Europaparlamentet kommer vi att diskutera resolutionen om Tjetjenien. Vi håller helt med Vladimir Lukin, Rysslands ombudsman för de mänskliga rättigheterna, om att lagförslaget strider mot den ryska konstitutionen. Det strider också mot internationell rätt. Jag hoppas Vladimir Lukins åsikter väger tungt, eftersom han har varit ordförande för Europaparlamentets och dumans gemensamma delegation i många år.
De icke-statliga organisationernas frihet att verka är ett viktigt inslag i en demokrati och ett starkt civilt samhälle, något som det ryska ledarskapet har sagt sig stödja. Som medlem av Europarådet har Ryssland åtagit sig att följa konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna, något som till exempel de ryska planerna på att begränsa föreningsfriheten totalt strider mot. Europaparlamentet oroar sig över den senaste utvecklingen i Ryssland och duman har nu ett utmärkt tillfälle att bidra till den demokratiska utvecklingen. Den kan bevisa att förändringar är möjliga. Självfallet hoppas vi att det kommer att bli så. 
Milan Horáček (Verts/ALE ),
   . – Herr talman, mina damer och herrar! Det är alarmerande att se förändringarna i det ryska samhället. Bland exemplen på grova kränkningar av de mänskliga rättigheterna kan man nämna den nya lagstiftning som ska öka statens inflytande över de icke-statliga organisationerna, de pågående repressiva åtgärderna mot oljebolaget Yukos tidigare chefer Michail Chodorkovskij och Platon Lebedev samt kriget i Tjetjenien.
Michail Chodorkovskij och Platon Lebedev hålls fångna i strid mot rysk lag i sibiriska fångläger, långt från Moskva och norr om polcirkeln, i temperaturer ner till – 50°. Platon Lebedev är allvarligt sjuk. Kontakten med familjemedlemmar och advokat har försvårats. Fångarna har ingen tillgång till information och tillåts inte ens läsa nyhetstidningar. Deras försvarsadvokater Yevgeni Baro och Yuri Schmit står nu själva anklagade för förtal och ska upp i rätten nästa vecka. Det ryska rättsväsendets förnekande av de mänskliga rättigheterna förvärras också av den allt hårdare beskurna pressfriheten. Vi bör vara på det klara med vad som håller på att hända här och uppmana rådet och kommissionen att använda sitt inflytande för att få Ryssland att respektera de mänskliga rättigheterna. 
Marios Matsakis (ALDE ),
   . – Herr talman! I rättvisans och sanningens namn har Ryssland generellt sett gjort betydande framsteg på området för de mänskliga rättigheterna under de senaste åren, och det måste vi berömma dem för. Tyvärr finns det fortfarande ett antal områden där framsteg verkligen behöver göras i detta stora land med dess mycket långa och unika historia och kultur, och vi måste uppmuntra dem till att ta itu med de kvarstående områdena där det är nödvändigt med reformer.
Ett sådant område är lagstiftningen om icke-statliga organisationer. Det är ett väl erkänt faktum att frivilligorganisationer och icke-vinstdrivande organisationer ofta är nyckeln till att utveckla ett starkt och välfungerande civilt samhälle. I Ryssland finns det inte så många sådana organisationer, som kan vara allt från välgörenhetsorganisationer för barn till konsumentgrupper. Det är naturligtvis ett faktum att Ryssland har drabbats hårt av terrorism under de senaste åren, och allmänhetens känslor, som får sitt uttryck genom de folkvalda, kan gränsa till det extrema och man har en tendens att agera överdrivet fyrkantigt och strängt när det gäller vissa enskilda organisationer, särskilt de i Tjetjenien.
Även om detta kan vara förståeligt under vissa omständigheter är det inte godtagbart när det gäller en verklig respekt för de mänskliga rättigheterna. Därför uppmanar vi den ryska duman att lyssna på våra råd och ta sig den nödvändiga tiden för att se över och införa ändringar i lagstiftningen mot bakgrund av rekommendationerna i presidentens översyn, Europarådets preliminära yttrande och denna resolution. 
Erik Meijer (GUE/NGL ),
   . – Herr talman! I åratal talades det i Västeuropa om hur odemokratiskt Ryssland var och hur mycket det behövde förändras, något som faktiskt hänt. Under de senaste 14 åren har drastiska förändringar ägt rum i Ryssland. Den ryska ekonomin liknar alltmer den amerikanska. Skillnaderna mellan rika och fattiga, som är ett resultat av förändringarna, är nu tydligare än i Europeiska unionen.
När det gäller demokrati och mänskliga rättigheter är situationen sannerligen inte bättre än vad den var under Sovjetunionens sista år med Michail Gorbatjov, och förtrycket i Tjetjenien överträffar de brott som Stalin begick. När det gäller demokrati och mänskliga rättigheter fortsätter Ryssland en dålig tradition. Det är inte så mycket Ryssland som har förändrats som EU:s medlemsstaters uppfattning av Ryssland.
Tidigare betraktade Västeuropa öst, under Sovjetunionens ledarskap, som en ekonomisk rival och militär motståndare. Nuförtiden ser vi Ryssland som en allierad och leverantör av energi. Enligt Tysklands förre förbundskansler, som numera är avlönad av ryssarna, kan Ryssland nu skryta med en fläckfri demokrati. Under de omständigheterna kommer det knappast som en överraskning att det finns allt mindre utrymme för oberoende TV-stationer och att mötes- och föreningsfriheten inskränks.
Medborgarna får allt färre möjligheter att påverka regeringens politik. Återgången till ett fläckat förflutet verkar påskyndas genom en lagstiftning som placerar medborgarnas icke-vinstgivande organisationer under statlig kontroll. Regeringen får därigenom makten att stoppa deras finansiering eller upplösa dem. Europaparlamentet har därför alla skäl att stödja Europarådets kritik. 
Charles Tannock (PPE-DE ),
   . – Herr talman! Ryssland är fortfarande det största landet i världen och eftersom Ryssland är medlem i Europarådet och OSSE granskas och kritiseras det hårdare av EU med avseende på de grundläggande demokratiska rättigheterna. För närvarande åtnjuter det privilegier såsom partnerskaps- och samarbetsavtalet, ett strategiskt partnerskap grundat på avtalet för fyra gemensamma områden samt slutligen förmåner från Europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentets och EIB:s fonder.
Ryssland är fortfarande en demokrati även om den inte är perfekt. Men sedan en tid har det uttryckts farhågor om att Kreml och de så kallade , mäktiga män som står nära president Vladimir Putin, har försökt begränsa mediernas och frivilligorganisationernas frihet, i synnerhet när man har ansett att de lägger sig i Rysslands strategiska intressen, såsom den blodiga konflikten i Tjetjenien eller strategin att låta en del av de kontroversiella utförsäljningarna i gas- och oljesektorn på 1990-talet gå tillbaka för att öka statens inflytande.
En handfull män, däribland Michail Chodorkovskij, tjänade otroligt mycket på detta. Han dömdes för flera brott och hans omfattande innehav i Yukos förstatligades på nytt. Hans kontroversiella rättegång åtföljdes av internationella anklagelser om politisk manipulering av rättsväsendet. Nyligen, den 23 november, godkände duman en lag som begränsar föreningsfriheten och utländska enskilda organisationers möjligheter att verka i Ryssland genom att införa skatte- och bosättningskrav för registrering, vilket Europarådet i ett preliminärt yttrande allvarligt har ifrågasatt om det är förenligt med Europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna.
Emellertid har president Vladimir Putin, vilket han ska ha beröm för, lyssnat till invändningarna och begärt att man ska skriva om de delar av lagförslaget som kränker de grundläggande mänskliga rättigheterna och som inte kan rättfärdigas med att de är nödvändiga för att bekämpa terrorism, vilket som sagt särskilt gällde Tjetjenien, och penningtvätt.
Jag hoppas att förståndet ska segra. Vi önskar oss alla ett demokratiskt och europeiskt Ryssland som vi alla kan dela grundläggande gemensamma värderingar om de mänskliga rättigheterna med. 
Bernd Posselt
   , . – Herr talman! Min grupp välkomnar denna resolution, speciellt punkt I i ingressen och punkterna 8–13, som anlägger ett bredare perspektiv på frågan, något som Milan Horácek och jag önskade. Det händer ofta i dessa debatter att vi ingriper kraftfullt mot diktaturer i små länder och bortser från de mänskliga rättigheterna i större stater som är av strategisk och ekonomisk betydelse för oss. Det gläder mig att vi idag talar klartext om situationen i Kina och Ryssland, för om vi inte skulle göra det riskerar vi att vårt ekonomiska beroende av dem – det är ett beklagansvärt faktum att vi är ekonomiskt beroende av dem inom vissa områden – gör oss partiska när det gäller de mänskliga rättigheterna eller gör oss blinda för de frågor som står på spel.
Under många år tonade den tyska regeringen ner betydelsen av sådant som kriget i Tjetjenien eller undertryckandet av de mänskliga rättigheterna i Ryssland, eller bortsåg helt från dem. När man nu ser vilken befattning den förre tyske förbundskanslern Gerhard Schröder har accepterat så kan man omedelbart förstå varför de gjorde detta. Vi måste vara försiktiga så att Gasprom, den delvis statsägda ryska energijätten, inte börjar spela samma roll som United Fruit Company i Latinamerika. Samtidigt som vi måste samarbeta ekonomiskt och politiskt får vi inte skräda orden när vi berättar vad som verkligen sker när det gäller de mänskliga rättigheterna. Jag tänker inte bara på de fångar som tynar bort under fruktansvärda omständigheter i Sibirien, något som Milan Horáček tagit upp, utan också på försöken att tysta ned oberoende organisationer – icke-statliga organisationer med andra ord – med lika stor framgång som de ryska medierna. Jag är herr Deß mycket tacksam för att han ser till att vi använder mer förnybara energikällor, eftersom Europeiska unionens beroende av rysk energi till slut leder oss till en punkt där vi börjar tiga om saker som inte får tystas ned. 
Józef Pinior
   ,. –  Herr talman! Jag vill uppmärksamma parlamentet på en farlig trend i Ryssland. Den ryska åklagarmyndigheten och domarkåren utnyttjas i allt större utsträckning som politiska vapen av president Vladimir Putins regim.
Den 9 december 2005 åtalade den ryska åklagarmyndigheten Neftyanoibanken för penningtvätt och skattebedrägerier. Bankens direktör Boris Nemtsov är en av Rysslands skickligaste och mest liberala politiker och en nyckelfigur i oppositionen mot Vladimir Putin. Detta är ytterst betydelsefullt med tanke på det kommande presidentvalet 2008, som kommer att avgöra den ryska demokratins framtid. I ett yttrande som skickats till mitt partis huvudkontor för publicering i nyhetsbrevet för november 2005 meddelade Boris Nemtsov att det fanns en risk för att en statligt kontrollerad monopolkapitalism skulle kunna etableras i Ryssland. Han uttryckte också sin övertygelse om att landet för närvarande genomgår en form av, och jag citerar, ”Lukasjenkisering”.
Europeiska unionen bör slopa visumtvånget för ryska medborgare som önskar resa in i någon av EU:s medlemsstater. Att avskaffa visumtvånget skulle fungera som en garanti för det ryska civilsamhället att landet kommer att bli mer demokratiskt. 
Bart Staes
   ,. – Herr talman! I varje normal demokrati finns det vad vi kallar för en tredje statsmakt: en samling kritiska journalister och medborgare, aktiva icke-statliga organisationer och icke-vinstdrivande organisationer som i egenskap av representanter för civilsamhället bevakar myndigheter, regering, förvaltning och parlament utan vare sig restriktioner eller censur. Detta saknas i Ryssland, där individer eller grupper, affärsfolk och journalister som är alltför kritiska mot Kremls och president Vladimir Putins politik beläggs med munkavel. Som grädde på moset tänker nu de ryska myndigheterna också tysta ned inhemska och utländska icke-statliga organisationer.
Det gläder mig att sex av åtta grupper har lyckats lägga fram en gemensam resolution som verkligen inte utelämnar några detaljer. Detta kommer att stimulera personer som fru Alexejeva och Gari Kasparov samt stärka de många personer som är aktiva i icke-statliga organisationer, som herr Nikitin i Bellona, och icke-statliga organisationer som Immemorial, Greenpeace, Social Verdict och Civil Society Contact Group.
Detta stöder också uttalanden från Vladimir Lukin, den tidigare medordföranden, tillsammans med mig själv, för den parlamentariska samarbetskommittén EU–Ryssland, i vilka han eftertryckligen fördömer det förslag till lagtext det gäller. Resolutionen som vi har framför oss förtjänar vårt oreserverade stöd. 
Jaromír Kohlíček,
   . –  Mina damer och herrar! Demokratin och friheten är hotade i Ryssland. Detta är huvudtemat i resolutionen som är en reaktion på ny lagstiftning, enligt vilken det inte längre kommer att vara möjligt att föra in pengar i landet om de ska användas för att stödja utvecklingen av civilsamhället. Det andra motivet för denna resolution är regeringens inflytande över huvuddelen av landets medier.
Mina damer och herrar! Jag hoppas att duman snart kommer att anta en liknande resolution om Europeiska unionen. Friheten och följaktligen demokratin hotas trots allt även här, efter antagandet av ett förslag om att polisen ska ha rätt att avlyssna telefonsamtal, och läsa textmeddelanden och e-post. I Italien kontrollerar premiärminister Silvio Berlusconi en stor del av tv-utbudet och faktiskt större delar av hela mediemarknaden. Utländska ägare dominerar medierna i Tjeckien, där 80 procent av pressen befinner sig i händerna på två tyska grupper. Detta innebär ett tydligt hot mot informationsfriheten och situationen är liknande i Polen och Balkanländerna. Finns det ingen i parlamentet som är det minsta bekymrad över sakernas tillstånd? Jag är övertygad om att Europaparlamentet enhälligt kommer att förkasta resolutionsförslaget så fort det har tänkt över det hela. Om inte så kommer våra väljares kommentarer att bli föga smickrande. Något vi självklart kan undvika om parlamentets ledamöter lägger fram ett resolutionsförslag som fördömer mediemonopol i EU:s medlemsstater. 
Bogusław Sonik (PPE-DE ).
    –  Herr talman! Det är synd att vi diskuterar Rysslands kränkningar av de mänskliga rättigheterna på en torsdag eftermiddag. Det är beklagansvärt, eftersom vi tillbringade mycket tid med att debattera Tunisien i onsdags, när alla parlamentsledamöter och media var närvarande.
Yttrande- och tankefriheten är en av Europeiska unionens grundläggande värderingar och en av demokratins hörnstenar. Detta återspeglas i den verksamhet som bedrivs av hundratusentals icke-statliga organisationer, den tredje mest inflytelserika och mäktiga kraften i Europeiska unionen. Samtidigt är det ett olyckligt faktum att man i Ryssland tillämpar lagar som är främmande och obegripliga för oss i Europa. Ryssland avlägsnar sig alltmer från demokratiska normer och vi kan inte bara stå och se på när grundläggande rättigheter förnekas i ett land som har en privilegierad ställning gentemot Europeiska unionen.
Vi kan inte förbli likgiltiga inför förändringar som är så uppenbart odemokratiska. Ryska icke-statliga organisationer kommer att finna det svårt eller rent av omöjligt att få utländskt ekonomiskt stöd. De nya restriktionerna kommer att gälla för så många som 450 000 organisationer i Ryssland, inklusive utländska och internationella organisationer som verkar inom Ryska federationen. Den nya lagen förbjuder de aktiviteter som tidigare bedrevs enligt de regler som tidigare gällde för utländska och internationella organisationers ryska avdelningar och kontor. Detta innebär att de måste lägga ner sina nuvarande lokalkontor och lämna in ansökningar om att inrätta nya organisationer som kommer att vara självständiga gentemot moderorganisationen. Utländska personer som inte har ett permanent uppehållstillstånd i Ryssland kommer att förlora sin rätt att starta civila organisationer, liksom rätten att sitta i styrelsen eller vara medlemmar i sådana organisationer.
Vissa ryska politiker påstår att icke-statliga organisationer är ett redskap som används av tredjeländer för att genomdriva deras utrikespolitik i Ryssland, men dessa argument är absurda och gör narr av hela demokratikonceptet. Europeiska unionen bör klargöra sitt starka motstånd mot en sådan attityd, som är symptomatisk för den ökande främlingsfientlighet som råder bland Rysslands politiska elit. Förekomsten av 450 000 icke-statliga organisationer i Ryssland samt det faktum att de är så aktiva, vittnar om hur populär denna aspekt av offentligt och samhälleligt liv i Ryssland är. EU bör stödja detta uttryck för civilsamhället. 
Aloyzas Sakalas (PSE ).
   – Herr talman! Trots att jag helt stöder den föreslagna resolutionen vill jag påpeka att rådet och kommissionen tillämpar en dubbelmoral gentemot staterna i öst. Här följer ett konkret exempel: den allmänt kända och regelbundna kränkningen av de mänskliga rättigheterna i Vitryssland och Ryssland. Ryssland ägnar sig dessutom åt folkmord på en hel nation, något som inte ens sker i Vitryssland. Trots detta behandlar rådet och kommissionen de två staterna fullständigt olika. Dörren till EU:s medlemsstater har stängts mitt framför näsan på Alexander Lukasjenko, samtidigt som president Vladimir Putin välkomnas med öppna armar. Om denna dubbelmoral tillämpas enbart på grund av Rysslands tillgångar på olja och gas, något som Vitryssland saknar, är en sådan politik omoralisk, trots att Europeiska unionen är tänkt att vara fanbärare för de mänskliga rättigheterna, liksom för moral i politiken. Jag tror inte att rådet eller kommissionen är omedvetna om principerna för en moralisk politik. De principerna får absolut inte säljas för olja och gas. 
Ari Vatanen (PPE-DE ).
   – Herr talman! Jag hoppas att denna tomma kammare inte återspeglar vår brist på intresse för vad som sker i Ryssland oavsett hur förståelig situationen är här en torsdagseftermiddag. Det som sker i Ryssland är av intresse för oss, för Rysslands intressen är våra.
Tyvärr håller klockan på att vridas tillbaka nästan till Sovjettiden i Ryssland. För närvarande finns det inget oberoende rättsväsende, ingen fri television, och den politiska oppositionen har helt marginaliserats. Jag tänker inte ens tala om vad som händer i Tjetjenien där mänskligt liv inte är mycket värt. När det gäller vad som sker med frivilligorganisationerna är det ytterligare en länk i denna alltför långa kedja av ledsamma händelser i Ryssland.
Vi får inte bli offer för ”inte på min bakgård”-attityden. Faktum är att allt sker på vår bakgård. Det berör oss alla. Gamla vanor är mycket svåra att utrota i Sovjetunionen, men vi måste hjälpa Ryssland att återigen sikta mot demokrati och universella värderingar. För det första ligger det i det ryska folkets intresse. De förtjänar frihet, demokrati och ett styre med öppenhet och insyn. Vi kan inte heller arbeta tillsammans med en partner som inte följer internationella regler. Vi måste hjälpa Ryssland att bli en nation med självförtroende som förstår att det inte finns någon motsättning mellan styrka och ett demokratiskt och blomstrande civilt samhälle. Vi måste tala med en röst, annars blir vår ståndpunkt utan tyngd. Vi kan inte få en god jul, vi kan inte ha gott samvete, om vi inte ser vad som händer hos vår nära granne. 
John Attard-Montalto (PSE ).
   – Tack, herr talman! Det är ett obestridligt faktum att organisationer som går under beteckningen NGO eller MPO fyller en viktig funktion i vårt civilsamhälle, både i stora länder som Ryssland och i mindre länder, som bland annat det jag kommer ifrån. I Ryssland uppgår antalet sådana organisationer till cirka 70 000. För mindre än tre veckor sedan godkände duman några ändringsförslag i första behandlingen som påverkade dessa organisationer. Man måste vara medveten, såväl inom Ryssland som utanför dess gränser, om att de ändringsförslagen kan påverka de mänskliga rättigheterna. Man måste emellertid nämna att ett litet antal av dessa organisationer missbrukades för olagliga ändamål i vissa länder. Å andra sidan har de ändringar som föreslagits av Ryssland negativ inverkan på de organisationer som är kända som ”bona fide”. Det är dock positivt att Europarådet rådfrågades och att till och med landets president Vladimir Putin lämnade några förslag till den nye ordföranden. Avslutningsvis vill jag säga att lösningen inte är att placera dessa organisationer i samma kategori, utan att se till att de nödvändiga rättsliga verktygen inryms i Europakonventionen så att de som inte är äkta kan identifieras. Tack. 
Günter Verheugen,
   . – Herr talman! Jag är verkligen tacksam för detta tillfälle att redogöra för kommissionens syn på de mänskliga rättigheterna i Ryssland. Det finns ett antal oroväckande saker som vi regelbundet tar upp med Ryssland inom ramen för det befintliga strategiska partnerskapet.
Jag börjar med Tjetjenien. Vi är glada över att valet ägde rum den 27 november och att det genomfördes utan våld. Med tanke på regionens konfliktfyllda förflutna är det ett framsteg i sig. Vi hoppas att valet blir ett steg framåt i utvecklingen mot en fredlig demokrati. Det har emellertid kommit ett antal rapporter om oegentligheter och vi förväntar oss att dessa kommer att utredas ordentligt.
Men mycket mer behöver göras för att en demokratisk stabilitet ska utvecklas i Tjetjenien. Även om säkerhetssituationen tycks ha förbättrats kvarstår en kultur av straffrihet. Det är nödvändigt att myndigheterna grundligt utreder fall av försvinnanden och anklagelser om tortyr, och att förövarna, inbegripet personer inom de brottsbekämpande myndigheterna, lagförs. Ryssland bör också förverkliga sin uttryckliga vilja att samarbeta med FN:s organ för de mänskliga rättigheterna, däribland FN:s högkommissarie för de mänskliga rättigheterna och FN:s särskilda rapportörer. Det är också viktigt att man ser till att den lokala ombudsmannen i Tjetjenien utför sina plikter på ett opartiskt och effektivt sätt.
Jag vill också säga att vi är bekymrade över bevisen på fortsatta trakasserier av frivilligorganisationer, inbegripet dem som i likhet med den rysk-tjetjenska vänskapsföreningen i Nizhny Novgorod får stöd av EU. Detta drabbar också organisationer som tillhandahåller humanitärt bistånd inom ECHO-programmet.
I detta sammanhang vill jag uppmärksamma er på förslaget att ändra den ryska lagstiftningen om icke-statliga organisationer som för närvarande ligger hos duman. Vi har befarat att detta skulle kunna försvåra många, särskilt utländska, organisationers arbete och därför potentiellt riskera både kommissionens ansträngningar att hjälpa till att bygga upp ett civilt samhälle i Ryssland och vårt humanitära biståndsprogram i Tjetjenien. Ändringarna har framställts som nödvändiga för att Ryssland ska kunna utöva rättigheten att skydda sig mot terrorism. Naturligtvis respekterar vi den rättigheten, men de vidtagna åtgärderna måste vara proportionerliga och respektera internationella åtaganden i fråga om det civila samhället, framför allt åtagandena enligt OSSE och Europarådet.
Min kollega, kommissionsledamot Benita Ferrero-Waldner, tog upp dessa farhågor med utrikesminister Sergej Lavrov under den ryska regeringens besök i Bryssel den 7 december. Han uttryckte förståelse och sa att ändringar till lagförslaget skulle göras för att rätta till detta. Vi blev därför glada över att se att presidentens kansli har skickat över ändringar till lagförslaget till duman och vi välkomnar det föregående samrådet med Europarådet i frågan.
Emellertid är vi fortsatt bekymrade över att det liggande lagförslaget fortfarande kan komma att leda till begränsningar av enskilda organisationers lagliga verksamhet. Vi uppmanar därför det ryska parlamentet att utnyttja den andra behandlingen den 21 december för att beakta Europarådets yttrande till fullo. Vi kommer att fortsätta att noga följa denna fråga och verkställandet av varje ny antagen lag.
Avslutningsvis vill jag säga att vi närmar oss dessa frågor i en anda av samarbete med Ryssland. Samråden mellan EU och Ryssland om de mänskliga rättigheterna som tog sin början i år är nu ett återkommande inslag i vår dialog och erbjuder ett tillfälle till ärliga och öppna meningsutbyten. Därtill har kommissionen, utöver sin roll som den största givaren till norra Kaukasus genom ECHO, godkänt ett program på 20 miljoner euro för socioekonomisk återhämtning där. Detta är ett tydligt tecken på vår vilja att aktivt delta i processen för att stärka demokratin och stabiliteten i regionen. Vi kommer att fortsätta att utnyttja alla tillfällen som bjuds för att bidra konstruktivt till denna process. 
Talmannen.
   – Debatten är avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum efter debatten. 
Talmannen.
   – Nästa punkt på föredragningslistan är en debatt om sex resolutionsförslag om Etiopien och nya gränskonflikter. 
Ana Maria Gomes (PSE ),
   . – Herr talman! I egenskap av ledare för EU:s valobservatörsuppdrag i Etiopien hjälpte jag till att övertala oppositionsledarna i Etiopien att inte bojkotta valet i maj genom att försäkra dem om att världen, och framför allt EU, tittade på. De ansåg att valet organiserades av regimen för att lura det internationella samfundet, inte för att skapa demokrati. Trots att de valdes av det etiopiska folket sitter de nu i fängelse. De har hungerstrejkat sedan den 28 november och står inför ett eventuellt dödsstraff, men EU:s ledare bryr sig ändå inte om dem. Detta trots att jag tidigt i september varnade EU:s regeringar, kommissionen, Förenta staternas regering och FN:s generalsekreterare för att regimen kanske planerade selektiva tvångsåtgärder mot oppositionsledarna i Etiopien.
Hur kunde EU:s regeringar svika dem som satte sin tilltro till EU på ett så bedrövligt sätt, dem som kämpade och fortsätter att kämpa för demokrati i Etiopien? Hur kunde de europeiska och amerikanska ledarna svika det etiopiska folket och ett så viktigt land, det näst mest tätbefolkade landet i Afrika och Afrikanska unionens högkvarter? Vilket budskap ger detta alla afrikaner? Hur kan FN:s generalsekreterare och säkerhetsrådet fortsätta att vända ryggen till inför de massiva kränkningarna av de mänskliga rättigheterna i Etiopien och glömma att detta skulle kunna leda till ytterligare ett förgörande krig med grannlandet Eritrea? Hur kan Tony Blair, brittisk premiärminister och ordförande för Europeiska rådet, fortsätta att låta Meles Zenawi sitta kvar i hans kommission för Afrika – en man som håller de valda oppositionsledarna, journalister, människorättsaktivister och biståndsarbetare och till och med de etiopiska representanterna för Global Call to Action against Poverty fängslade och hotar dem med dödsstraff?
Detta är den tredje resolutionen sedan i juli i vilken alla politiska grupper i Europaparlamentet har uttryckt sin djupa oro över situationen i Etiopien. Hur kan EU:s ledare låta bli att handla som svar på parlamentets upprepade vädjanden när etiopiska fångars liv står på spel?
Raül Romeva i Rueda (Verts/ALE ),
   . – Herr talman! Etiopien är ett av de länder som får mest internationellt bistånd. Enbart Europeiska unionen ger nästan 500 miljoner US-dollar per år. Därför kan vi inte fortsätta vara passiva åskådare till de händelser som utspelar sig i det landet, speciellt efter den brutala och helt oförsvarliga politiken med kränkningar av de mänskliga rättigheterna och massarresteringar av oppositionsledare, människorättsaktivister och arbetare i icke-statliga organisationer som har genomförts av de etiopiska myndigheterna.
Det extremt hårda och omotiverade förtrycket av personer som protesterade mot vad de ansåg vara valfusk kan inte få fortgå ostraffat. Därför måste Europeiska unionen för det första kräva att myndigheterna i Addis Abeba omedelbart och ovillkorligt frisläpper alla politiska fångar, liksom de journalister och redaktörer som hålls fängslade. För det andra måste det humanitära bistånd som fortfarande är nödvändigt för befolkningen kanaliseras via icke-statliga organisationer och Förenta nationerna. För det tredje måste regionens vapenembargo garanteras, och uppförandekoden för vapenexport måste följas strikt. 
Fiona Hall (ALDE ),
   . – Herr talman! Jag ska börja med gränsen till Eritrea. Den etiopiska regeringens beslut att dra tillbaka sina styrkor var mycket välkommet. Situationen är mycket spänd och har inte blivit bättre av att Eritrea har kastat ut medlemmar av FN-styrkan.
När vi var i Edinburgh sa Eritreas EU-ambassadör att Eritrea ville få till stånd en lösning på situationen men att Etiopien vägrade att vidta åtgärder. I morse sa förste sekreteraren vid Etiopiens beskickning i EU att Etiopien ville få till stånd en lösning på situationen men att man behövde kanaler för att diskutera förfarandet för att verkställa gränskommissionens beslut. Om det i grunden är så att det nu, trots tidigare fientligheter, finns en vilja till fred på båda sidor, skulle då inte kommissionen och rådet kunna spela en mer aktiv roll för att sammanföra de två sidorna?
För det andra: När det gäller läget i Etiopien känner rådet till att vi, en partiöverskridande grupp av observatörer från valet den 15 maj, skrev ett brev av den 23 november till den brittiska ministern för internationell utveckling, Hilary Benn. Vi beskrev där vår oro för de liv som gått förlorade och de kränkningar av de mänskliga rättigheterna som ägt rum där sedan juni. Jag har fått höra att ett svar väntar på ministerns namnteckning.
Detta må vara den politiska motsvarigheten till att skicka en check med posten, men jag har förstått att rådet och kommissionen har åtagit sig att föra en djupgående diskussion om frågor om demokrati och de mänskliga rättigheterna enligt artikel 8 i Cotonouavtalet. Jag hoppas att diskussionen verkligen blir djupgående och att man överväger möjligheten att inleda brådskande samråd enligt artikel 96 i Cotonouavtalet om det inte sker några framsteg. 
Jaromír Kohlíček (GUE/NGL ),
   . –  Mina damer och herrar! Jag skulle vilja fråga kommissionsledamoten, i samband med resolutionen om situationen i Etiopien, om Europeiska kommissionen eller någon annan biståndsgivare har stoppat sitt stöd till Eritrea till följd av landets flygförbud för FN:s helikoptrar som bevakar trupprörelser på både Etiopiens och Eritreas sida av gränsen. Detta förbud är en grov kränkning av villkoren i fredsavtalet och det enda vettiga skulle vara att vidta åtgärder i frågan. Jag inser att Etiopien trots all motiverad kritik har utvecklats mer än sin rival i Östafrika mot vad vi kallar för demokrati. Jag undrar ändå varför författarna till denna resolution inte har krävt att samtal ska föras med ättlingarna till den dynasti som tidigare styrde landet eller tagit upp återlämnandet av denna dynastis eller den äldre ärftliga aristokratins egendomar. Det skulle endast vara logiskt att göra detta, med tanke på att vi idag har antagit resolutioner där vi kräver att de framtida EU-medlemsstaterna ska göra sådana återlämnanden.
Vi har idag antagit resolutioner där vi kräver återlämnanden, men jag undrar ändå om det inte rör sig om ett tydligt fall av dubbelmoral. Vi är endast orubbliga i våra krav på återlämning när det gäller Bulgarien och Rumänien. Vi ställer inga liknande krav på Etiopien, eftersom det bara skulle bli alltför tydligt hur meningslöst det skulle vara. Jag stöder resolutionerna, men jag är samtidigt förvånad över att varken den etiopiska kejsarfamiljens huvudman eller president Vladimir Putin kommer att inbjudas att tala i Europaparlamentet, trots att Hans helighet Dalai Lama blev tillfrågad i samband med resolutionen om Tibet. Kanske är det bara jag som anser att Europaparlamentet tillämpar en dubbelmoral. För övrigt skulle jag vilja fråga kommissionsledamoten hur kommissionen tänker reagera på att Australiens parlamentsledamöter nu senast har antagit en ny lag som inskränker de medborgerliga fri- och rättigheterna och som bland annat tillåter att människor hålls fängslade i upp till 14 dagar. 
Michael Gahler (PPE-DE ),
   . – Herr talman! Om ni tittar tillräckligt länge på kartan över Afrikas horn kommer ni att se en liten ö av stabilitet kallad Djibouti. Runtom är situationen osäker. Somalia existerar knappast längre som stat, den inrikespolitiska situationen i Eritrea är mycket kritisk med en förtryckt opposition, och i Etiopien är situationen efter valet precis som ledaren för EU:s valobservatörsuppdrag Ana Maria Gomes beskrivit den. Dessutom har Etiopien också varit utsatt för det destabiliserande inflytandet från Eritrea som, som bekant, stöder gerillatrupper som kämpar i Ogaden, och gränskonflikten mellan Eritrea och Etiopien kan fortfarande bryta ut i öppet krig.
Idag, i Europaparlamentet, fokuserar vi på Etiopiens inrikespolitiska situation efter valet, så vad vi måste göra står mycket klart: vi måste kräva att regeringen avstår från att använda oproportionerligt våld för att trycka ned oppositionen och allmänheten samt att den omedelbart friger alla politiska fångar och journalister. Jag hörde nyligen att ytterligare tre journalister hade blivit arresterade, så den senaste siffran är 15 arresterade journalister. Internationella Röda Korset måste också beredas tillträde till lägren där så många människor hålls fängslade. Landets premiärminister har återigen sagt att han inte bara kommer att ställa de politiska ledarna inför rätta utan också de resterande 3 000 fångarna och att det inte kommer att ges någon som helst nåd – inte ens en amnesti vid jul. Då den etiopiska regeringen så tydligt är inriktad på konfrontation uppmanar vi Europeiska unionen att tänka över möjligheten att införa – som vi redan gör mot andra regimer – riktade sanktioner mot de etiopiska makthavarna, vilket jag tror kommer att bli en tydlig signal. Om dessa personer inte längre tillåts resa till Europeiska unionen på shoppingturer kommer det kanske att gå upp för dem att de inte kan räkna med vårt stöd och att vi inte har något förtroende för att de ska leda sitt land i rätt riktning. 
Karin Scheele,
   . – Herr talman! Det faktum att vi i denna kammare antar den tredje resolutionen om Etiopien på mindre än ett halvår visar hur allvarlig och besvärlig situationen i landet är.
Hur glädjande det än må vara att de etiopiska myndigheterna har frigett 8 000 personer, så visar siffran att massarresteringar har ägt rum, tvärtemot vad regeringen tidigare sagt. I vår resolution kräver vi därför att den etiopiska regeringen ska informera oss om det totala antalet fängslade samt var de hålls fångna. Dessutom ska Internationella rödakorskommittén och fångarnas familjer få tillstånd att besöka fångarna, som även ska få tillgång till advokat och läkarvård. 
Marios Matsakis,
   . – Herr talman! Kränkningarna av de mänskliga rättigheterna i Etiopien är ingen nyhet. Inte heller är det nytt att fördöma dessa kränkningar. Parlamentet har antagit resolutioner om situationen i Etiopien två gånger under 2005, och två gånger har vi blivit besvikna på gensvaret. Den styrande regimen i Etiopien gjorde nyligen ett alarmerande stort nedslag mot politiska ledare, försvarare av de mänskliga rättigheterna, oberoende journalister, frivilligarbetare och ungdomar som protesterade mot regeringen i Addis Abeba. Tusentals civila har arresterats och fängslats utan rättegång. Ungefär 8 000 har nu släppts fria men ett okänt antal sitter fortfarande frihetsberövade.
Vi är också mycket bekymrade över trupprörelser på både Etiopiens och Eritreas sida av gränsen. Rädslan för ett nytt krig är nu verklig och de förgörande fientligheterna från ett nära förflutet kan återigen bli nuets mardrömslika verklighet.
Vi kräver att Etiopiens regering ska respektera medborgarnas mänskliga rättigheter och vi uppmanar också både Etiopiens och Eritreas regeringar att lägga band på sig, avvakta FN:s säkerhetsråds resolutioner och göra ett seriöst försök att lösa sina gränskonflikter på fredlig väg.
Jag vill avsluta med att säga att vad vi fick höra från Ana Maria Gomes var mycket oroväckande och allvarligt och jag hoppas att kommissionen kan svara på de frågor hon ställde. 
Alyn Smith,
   . – Herr talman! Vi riktar ännu en gång vår uppmärksamhet mot Etiopien och inte heller denna gång har situationen förbättrats, snarare har den förvärrats. Rapporterna blir värre och värre. Nu får vi höra att kring 18 000 ungdomar har arresterats i Addis Abeba och förts till ett öppet fält vid Dedesafloden och fängslats. Det måste vara ett mycket stort fält.
Vi måste utsätta de etiopiska myndigheterna för starka påtryckningar så att de avslöjar hur många av medborgarna de misshandlar. Förslaget till resolution innehåller ett antal tankegångar om hur detta ska gå till, men jag vore tacksam om ni, herr kommissionsledamot, kunde ge oss färsk information om era planer och om vilka åtgärder ni tänker vidta.
Regeringen måste redogöra för hur många människor, särskilt hur många ungdomar, som har fängslats och hur många som har dödats. Sedan undrar jag också vad kommissionen anser om ett möjligt inrättande av en oberoende undersökningskommission för att reda ut allt detta?
Vi har mycket att göra här, kolleger, så innan jag avslutar, för jag tror att jag är den siste parlamentsledamoten som tar till orda 2005, vill jag önska er alla en vilsam ledighet, gott ”Hogmanay” som vi kallar nyåret i Skottland, och jag ser fram emot att träffa er alla 2006 då vi kan fördubbla våra ansträngningar för att ta itu med denna förskräckliga situation.
Ryszard Czarnecki (NI ).
    –  Herr talman! Även om jag hoppas att önskningarna om en god jul också ska nå folket i Etiopien, tror jag att julen kommer att bli en sorglig tid för många. Jag säger detta eftersom ett betydande antal etiopier är kristna och Etiopien, som är ett av de två största länderna i Afrika, har kristna rötter. Som jag ser det är detta ytterligare ett skäl för EU:s många medlemsstater, som delar dessa kristna rötter, att försvara de mänskliga rättigheterna i Etiopien.
Jag hoppas att kommissionsledamoten idag inte kommer att agera som en viss afrikansk fågel. Jag tänker på strutsen, som är känd för att stoppa huvudet i sanden. Jag hoppas att kommissionsledamot Günter Verheugen kommer att tala modigt om Europeiska kommissionens och EU:s myndigheters vilja och beslutsamhet att försvara de mänskliga rättigheterna i ett land där dessa rättigheter faktiskt håller på att kränkas, oavsett vad som sägs.
Jag litar på att kommissionsledamoten kommer att göra detta, och denna tillit ger mig hopp. Låt mig önska honom och hela kammaren en god jul. 
Günter Verheugen,
   . – Herr talman! Kommissionen är mycket oroad över den interna politiska utvecklingen i Etiopien efter valet den 15 maj. Demokratiseringsprocessen står inför ett svårt vägval.
Kommissionen fördömer säkerhetsstyrkornas dödande av oskyldiga civila på Addis Abebas gator och i andra städer i juli och november. Det är oacceptabelt att man har arresterat tusentals människor för att de sympatiserar med oppositionspartierna.
Kommissionen fördömer också arresteringen av de oppositionsledare som har hungerstrejkat i tre veckor med fara för sina liv.
Kommissionsledamot Louis Michel har uttryckt kommissionens oro skriftligen, och i Addis Abeba har EU:s och Förenta staternas ambassadörer framför samma sak, vilket även gruppen för givarländernas ambassadörer har gjort. De etiopiska myndigheterna har fått kännedom om vår uppfattning men har ännu inte reagerat på ett konstruktivt sätt.
Kommissionen och andra givare har kommit överens om att ompröva biståndet som en omedelbar reaktion på händelseutvecklingen. Budgetstödet har redan skjutits upp medan det humanitära biståndet, livsmedelsbiståndet och de andra programmen fortsätter än så länge.
På det politiska planet kommer EU:s beskickningschefer att inleda en strukturerad politisk dialog med Etiopiens regering enligt artikel 8 i Cotonouavtalet.
Beskickningscheferna i Addis Abeba har föreslagit regeringen en detaljerad struktur för dialogen och indikatorer för att mäta framstegen på området för politik och de mänskliga rättigheterna. Dessa indikatorer mäter huvudsakligen framstegen i demokratiseringsprocessen, respekten för de mänskliga rättigheterna och rättsstaten samt frågorna om regional fred och stabilitet.
Kommissionen anser inte att samråd enligt artikel 96 bör inledas på detta stadium eftersom det fortfarande finns hopp om att en politisk dialog kan ge positiva resultat.
På längre sikt kommer kommissionen att behöva arbeta med att stärka de demokratiska institutionerna i Etiopien och främja en öppen dialog mellan regeringen och det civila samhället.
För närvarande främjar kommissionen det etiopiska civila samhällets roll som språkrör i syfte att möjliggöra att dessa organisationer spelar en mer betydelsefull roll i demokratiseringsprocessen. Vi anser att detta arbete måste fortskrida trots bakslag i demokratiseringsprocessen.
När det gäller fredsprocessen Etiopien–Eritrea vill jag påminna om EU:s ståndpunkt i denna fråga. EU uppmanar parterna att följa fredsavtalet från Alger och även det slutliga och bindande beslutet av april 2002 från gränskommissionen för Etiopien–Eritrea. Eritrea och Etiopien bör respektera och verkställa resolution 1640(2005) från FN:s säkerhetsråd. Vidare är det FN:s säkerhetsråd som har initiativet eftersom FN är garanten för fredsavtalet från Alger och kan tillämpa folkrätten. 
Talmannen.
   – Debatten är avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum efter debatten.
Glyn Ford (PSE ),
   . – Jag är bekymrad över det försämrade förhållandet mellan Etiopien och Eritrea som hotar att leda till ett nytt krig. Det krävdes årtionden och tiotusentals frihetskämpars död för att Eritrea skulle bli självständigt. Sedan dess har situationen för de mänskliga rättigheterna i Etiopien varit fortsatt dyster medan den i Eritrea har försämrats från godkänd till mycket dålig.
Emellertid gör den överhängande konfliktrisken det ännu svårare att föreställa sig att respekten för de mänskliga rättigheterna skulle förbättras i avsevärd grad i något av länderna. Därför är det viktigt att kommissionen och rådet utövar påtryckningar på båda länderna för att de ska återgå till den nivå av militär beredskap som rådde den 16 december 2004, och för att särskilt Eritrea ska upphäva sitt beslut att förbjuda FN-styrkornas helikopterflygningar i Etiopien och Eritrea och beslutet att be en del av FN-styrkans medlemmar att lämna landet. 
Talmannen.
   – Nästa punkt på föredragningslistan är omröstningen.

Glyn Ford (PSE ).
   – Herr talman! Vi har en begäran om delad omröstning om punkt 14, men efter att ha diskuterat detta med några av mina kolleger från andra grupper kan vi göra det hela mycket enkelt. Det är delad omröstning om formuleringen ”tala inför”. Om detta stryks kan vi stödja resolutionen. Ordalydelsen skulle då bli: ”Europaparlamentet ber talmanskonferensen att bjuda in hans helighet Dalai Lama till Europaparlamentet under 2006.”. Jag hoppas att den delade omröstningen går igenom så att vi kan stödja resolutionen i sin helhet. 
Elizabeth Lynne (ALDE ).
   – Herr talman! Jag har bara en formell fråga om den delade omröstningen. Är det i sin ordning att ha delad omröstning när detta inte begärts skriftligen innan den aktuella sammanträdesperioden inleds? Jag vill bara ha besked om det och få veta vilken artikel som åberopas. 
Bernd Posselt (PPE-DE ).
   – Herr talman! Denna fråga bör inte göras större än vad den i själva verket är. Ordet ”regeringschef” finns inte med i resolutionen. Dalai Lama har tidigare talat inför kammaren och vi kan för en gångs skull lämna arrangemangens praktiska detaljer till talmanskonferensen och presidiet. 
Talmannen.
   – Detta avslutar omröstningen. 
Talmannen.
   – Jag förklarar Europaparlamentets session avbruten.
