
Matikainen-Kallström
Fru ordförande! När vi röstar om dessa jordbruksreformer, Agenda 2000-reformer, så skulle jag bara ha talat om för mina kolleger att i Finland har det den här veckan varit över 50 graders kyla. Man bör ta hänsyn till sådana här situationer där varken bilar eller några andra kommunikationsmedel rör sig.

Hawlicek
Fru ordförande, jag vill anmäla mig till talarlistan för utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning och media. Under plenarsammanträdet onsdagen den 13 januari 1999 uttalade sig kommissionär Bangemann om Malerbas betänkande vilket behandlar ämnena globalisering och informationssamhälle. Med beklagande kan utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning och media konstatera att Bangemann förefaller ha varit så rädd för det att han har känt sig tvungen att utnyttja de privilegier som står honom till buds inom ramen för arbetsordningen; han har härvidlag kritiserat hela utskottet, efter att detta uppträtt förmätet genom att med en skrivelse ha presenterat egna synpunkter på den fråga som behandlas i betänkandet.
Men utskottsmedlemmarna kan likväl ha förståelse för Bangemanns synpunkter. Kulturutskottet finner det glädjande att de viktigaste synpunkterna angående grönboken om konvergens kunde antas i oktober i fjol. Bangemann måste väl ha blivit mycket besviken när han konstaterade, att det utskott han anser så obetydligt faktiskt klarade att driva igenom sina huvudidéer i konvergensfrågan.

Ordföranden
Tack, fru Hawlicek. Jag noterar det ni sade, men Bangemann är inte här för att ge er ett svar.

Fayot
Fru ordförande, jag skulle vilja påpeka att akustiken här i salen är mycket dålig. Man kan knappt höra er när man inte har hörlurarna på. De tekniska problemen måste lösas, för att situationen är helt omöjlig.

Ordföranden
Herr Fayot! Ni har helt rätt. Ni vet att vi är flera som har tagit upp problemet med akustiken här.
Jag vill framföra två synpunkter angående det som ni har sagt. Först och främst att presidiet har tagit itu med det här, och att vi har vänt oss till ett företag som skall undersöka hur man kan förbättra akustiken. Min andra synpunkt är en vädjan om kollegernas samarbete; om de hade vänligheten att snabbare och så tyst som möjligt sätta sig till rätta, skulle det självklart förbättra situationen.

Wolf
Fru ordförande! Jag skulle vilja återkomma till den punkt som gäller Bangemann och vädja till en förståelse från kammarens sida, därför att han är ett uppenbart exempel på syndromet mandatslut.

Ordföranden
Tack, herr Wolf.

Omröstning
Mulder
Fru ordförande! Skulle jag kunna få föreslå er att skjuta upp omröstningen om lagstiftningsresolutionen i analogi med praxisen för andra jordbruksbetänkanden och framför allt på grund av att kommissionen, tvärtemot vad den utlovade i Strasbourg, först sent i går kväll lät oss få ta del av dess inställning till betänkandena.

Rehder
Fru ordförande, vi är överens om det. Först vill vi emellertid se vad rådet och vi kan komma fram till i de direkta förhandlingar som inleds i nästa vecka - sedan skall vi rösta. Det kunde vi alla läsa i går kväll. Vi sänder kommissionen vårt tack, om än något sent.

Ordföranden
Ja, jag förstår mycket väl. För formens skull skall jag låta Mulders förslag gå till omröstning.
Parlamentet beslutade att uppskjuta omröstningen och att återförvisa betänkandet till utskottet.

Graefe zu Baringdorf
Fru ordförande, under åberopande av artikel 60 vill jag ställa frågan till kommissionen om den är villig att godta de av oss lagda ändringsförslagen.

Fischler
Fru ordförande, mina ärade damer och herrar ledamöter! Det delades i går ut en lista över de förslag som kommissionen för närvarande kan godkänna. Tyvärr måste jag säga att kommissionen dock inte kan godkänna alla de förslag som här har röstats fram.

Graefe zu Baringdorf
Fru ordförande! Jag har läst kommissionens skrivelse, men jag ville vara formellt korrekt och uppmanade därför Fischler att säga att kommissionen inte godtar alla förslag. Följaktligen begär jag enligt artikel 60.2 om återförvisning till utskottet.
Parlamentet beslutade att uppskjuta omröstningen och att återförvisa betänkandet till utskottet.

Rehder
Fru ordförande! På detta sätt har vi slutgiltigt klarat av en av de värsta premiebetalningarna - Herodes-premien. Ett hjärtligt tack till alla kolleger!
Före omröstningen om förslaget till lagstiftningsresolution

Garot
Fru ordförande! Jag begär att omröstningen om lagstiftningsresolutionen skjuts upp, enligt artikel 60.2 i arbetsordningen.
Parlamentet beslutade att uppskjuta omröstningen och att återförvisa betänkandet till utskottet.

Rehder
Fru ordförande! Ytterligare några klargöranden som rör omröstningen om Graefe zu Baringdorfs betänkande. Jag tyckte att det blev litet oklart mot slutet. Vi har ju nu röstat igenom betänkandet, och föredragandens begäran om återförvisning avsåg så vitt jag vet lagstiftningsresolutionen. Det handlar alltså inte om någon återförvisning till utskottet, utan om en hänvisning mot en bättre lagstiftningsresolution längre fram. Vi kan väl överlåta det till kommissionen och rådet och utgå ifrån att de kan lägga till det som behövs.

Ordföranden
Absolut, kära kollega! Jag trodde att det stod helt klart. Jag lät det ändrade förslaget från kommissionen gå till omröstning, och det röstades igenom med en stor majoritet. Likadant var det för övrigt med de andra betänkandena, precis som med det av Garot för en stund sedan.

Goepel
Fru ordförande, mina kära kolleger! För vår kammares vidkommande är jag helt nöjd med omröstningen i den aktuella frågan. Jag vill därför be mina kolleger om bifall till att vi, i enlighet med artikel 60.2, skjuter upp den slutliga omröstningen till den punkt då vi kommer till lagstiftningsresolutionen.

Ordföranden
Självklart, herr Goepel. Ni går händelserna litet i förväg, men jag tror att alla har förstått er.
Före omröstningen om förslaget till lagstiftningsresolution

Ordföranden
Jag låter föredragandens förslag gå till omröstning, om att skjuta upp omröstningen om förslaget till lagstiftningsresolution.
Parlamentet beslutade att uppskjuta omröstningen och att återförvisa betänkandet till utskottet.
Andra förslaget till förordning
Före omröstningen om förslaget till lagstiftningsresolution

Goepel
Fru ordförande, ärade herr kommissionär! Min fråga följer arbetsordningen: Är ni villig att godkänna ändringsförslag 7, 10 och 11 - det är de ändringsförslag som rör den frivilliga kopplingen till arealen och en flexiblare utformning av överavgiften om kvoterna förlängs till år 2006?

Fischler
Fru ordförande, mina ärade damer och herrar! Egentligen ställde Goepel två frågor. Den första berör frågan om den frivilliga kopplingen till arealen. Jag är beredd att godkänna de förslag som behandlar den. Beträffande överavgiften vill jag bara peka på att en flexiblare utformning av överavgiften inte är en uppgift som man löser på en dag. Under tiden kommer man att diskutera om man skall göra en granskning av effekterna av mjölksystemet i mitten av genomförandetiden, alltså runt 2003; jag vill därför plädera för att den här frågan tas upp på nytt under en sådan granskning.

Rehder
Fru ordförande, jag vill tacka kommissionären för att han förklarat det en tredje gång. Nu hoppas jag att alla har förstått vad det handlar om.

Goepel
Fru ordförande, jag tar det som ett löfte från kommissionären, då det för mig framstår som denna marknadsstrukturs high-lights . Han har bekräftat att han kommer att godkänna dem. Då kan vi gå till omröstning om lagstiftningsresolutionen.
Parlamentet avslog förslaget till lagstiftningsresolution och beslutade att återförvisa betänkandet till utskottet.

Fantuzzi
Fru ordförande! Det är onödigt att jag upprepar samma sak. Det är av samma anledning som jag å mina kollegors vägnar begär återförvisning och uppskjutande av godkännandet av lagstiftningsresolutionen, så att man får tid att granska kommissionens ståndpunkt ordentligt.
Parlamentet beslutade att uppskjuta omröstningen och att återförvisa betänkandet till utskottet.
Andra förslaget till förordning
Före omröstningen om förslaget till lagstiftningsresolution

Fantuzzi
Fru ordförande! Efter detta lyckokast hoppas jag att jag kommer att ha lika stor tur när jag begär att omröstningen om lagstiftningsresolutionen skall skjutas upp.
Parlamentet beslutade att uppskjuta omröstningen och att återförvisa betänkandet till utskottet.

Liese
Herr ordförande, mina ärade damer och herrar! Vi är enligt min bedömning i en ganska svår situation. Vi har ett betänkande som dock inte täcker mer än en del av banankonflikten; i föreliggande känsliga situation är det viktigt att vi inte begår fel som beror på ett alltför ringa deltagande här. Då vi behöver 314 röster har jag känslan av att vi bör vara fler närvarande vid omröstningen. Men samtidigt är det ju så att rådets gemensamma ståndpunkt överlämnades den 5 november. Jag ber således ordförandeskapet att pröva huruvida man till följd av den bristande närvaron kan rösta om betänkandet i Strasbourg, eller om tidsfristen då automatiskt redan är har gått ut. Får jag be kollegerna att komma tillbaka till salen då vi i annat fall - om vi inte uppnår 314 röster - inte kan få något inflytande över förfarandet.

Ordföranden
Herr Liese! Jag inser problemet. Jag skall först göra en kontroll för att se efter hur många av kollegerna som är kvar i lokalen, och sedan får jag se. Därför att om vi skjuter upp omröstningen till februarisessionen i Strasbourg, får vi problem med tidsfristen.
Det konstaterades att 335 parlamentsledamöter var närvarande.
Kanske jag måste föreslå att vi skjuter upp omröstningen till i februari och, om det är nödvändigt, att vi begär en förlängning av tidsfristen.

Vecchi
Herr ordförande! Jag skulle vilja säga att det visserligen är sant att vi endast har ett fåtal fler kollegor än vad som krävs för absolut majoritet, men kollegorna är här. Alla de ändringsförslag som kommer från utskottet för utveckling har antagits med mycket stor majoritet. Det handlar om ett väldigt brådskande och viktigt förslag till rättsakt i andra behandlingen, och därför anser jag att det är lämpligt att gå till omröstning om det nu. Varje kollega och varje politisk grupp tar ändringsförslagens resultat på sitt ansvar.

Oomen-Ruijten
Herr ordförande! Jag anser ändock att majoriteterna är mycket knappa. Således skulle jag vilja föreslå er att skjuta upp omröstningen och att göra detta till föremål för omröstning.

Ordföranden
Vi skall nu rösta om förslaget att skjuta upp omröstningen till februari.
Parlamentet avvisade förslaget om att uppskjuta omröstningen.
(Ordföranden förklarade den gemensamma ståndpunkten godkänd, efter dessa ändringar.)

Ordföranden
Jag skulle vilja påpeka att presidiet i framtiden inte tänker acceptera sådana önskemål om omröstningar om varje avsnitt för sig, eftersom det leder till fullständig förvirring. Jag uppmanar därför de politiska grupperna att vara noggrannare. Det är synnerligen svårt för parlamentet att förstå, när en fras isoleras från sitt sammanhang. Jag kommer att acceptera det nu, men dettta är sista gången.
Parlamentet godkände resolutionsförslaget.

Oomen-Ruijten
Jag skulle vilja be er om att efter en del överläggning nu avsluta omröstningen. Jag tror att det inte bara är vi, utan att också ordförandeskapet som har skött sig så utmärkt, håller på att bli litet trötta. Jag ber dem om ursäkt som ännu inte har röstat om betänkandena. Men jag tror, herr ordförande, att detta inte längre är meningsfullt.

McMillan-Scott
Herr ordförande! Jag vill helt kort ta upp Bernard-Reymonds omfattande och förträffliga betänkande om vilket vi skall rösta. Vi kan göra detta mycket snabbare om vissa av ändringsförslagen dras tillbaka. Jag skall förklara, eftersom det rör sig om en mycket viktig punkt.
Vi har varit här hela morgonen för att ägna oss åt några mycket triviala ändringsförslag. I Bernard-Reymonds betänkande finns 32 ändringsförslag framlagda av Dupuis. Inget av dem lades fram i utskottet. Föredraganden har generöst godtagit fem av dessa. Endast två av dem berör saker som har inträffat efter det att betänkandet antogs av utskottet. Jag ber därför Dupuis att dra tillbaka samtliga sina ändringsförslag utom två. Om han gör detta kan vi behandla detta betänkande på två minuter.

Fontaine
Herr ordförande! Jag har stor respekt för Oomen-Ruijtens förslag, men klockan är inte 13.00 än. Vi kommer alltså att kunna rösta om betänkandet av Pierre Bernard-Reymond.
Blandade reaktioner
Jag är väl medveten om att vi alla är mycket trötta, men klockan är inte 13.00 och vi kommer att kunna följa McMillan-Scotts förslag och rösta om detta sista betänkande.

Ordföranden
Vi skall nu rösta om förslaget att avbryta omröstningarna, före omröstningen om Bernard-Reymonds betänkande.
Parlamentet godkände förslaget att avbryta omröstningarna.

Dell'Alba
Herr ordförande! Jag begärde ordet för fem minuter sedan, först och främst för att gratulera er till ert sätt att leda sammanträdet. Jag noterar omröstningens resultat. Jag ställer mig frågande till förslaget från en ledamot i kammaren, i det här fallet McMillan-Scott. Jag trodde att det var metoder som snarare hörde hemma i Kinas folkkongress. Men jag inser att man vågar lägga fram sådana förslag till och med i parlamentet i Strasburg och i Bryssel.

Friedrich
Herr ordförande! Jag har röstat för Mulders betänkande eftersom det är första gången i Europaparlamentets beslutsfattande som medfinansieringsprincipen officiellt nämns. Detta anser jag vara en stor framgång för vår politik, ty när vi jämt och ständigt talar om att bevara regionernas och nationernas självständighet, liksom att endast det som inte kan skötas på nationell nivå skall göras på ett europeiskt plan, så är det faktiskt just på det viset vad gäller finansieringen av jordbruket. Det skall inte gå till så att man först skickar resurser till Bryssel, vilka sedan återförs från Bryssel. Delvis - kanske till 25 eller t.o.m. 50 procent - kan och bör detta rimligen regleras så att regionerna och nationalstaterna själva kan överta den delen av finansieringen av jordbruket. Det blir då också större möjligheter att hindra uppkomsten av misskötsel och bedrägerier och se till att pengarna i stället stannar kvar inom den nationella förvaltningen. Det är enligt min mening en idé och ett beslut från Europaparlamentets sida som lovar gott och kan få stor betydelse för framtiden; därför har jag med gott samvete röstat för Mulders betänkande.

Andersson, Lööw, Sandberg-Fries, Theorin och Wibe
Den svenska socialdemokratiska gruppen ställer sig bakom tre övergripande mål för jordbruks- och livsmedelspolitiken inom EU. För det första bör jordbruks- och livsmedelsföretagens produktion styras av konsumenternas efterfrågan. För det andra bör produktionen vara långsiktigt hållbar både ekologiskt och ekonomiskt. För det tredje bör EU också medverka till global livsmedelssäkerhet, bland annat genom att hävda frihandelns principer även på jordbruks- och livsmedelsområdet. Frihandel bör dock kompletteras med konsument-, djurskydds-, miljö- och regionalpolitiska insatser.
Vi anser att på sikt bör begränsningar av produktionen och subventioner inom ramen för marknadsordningarna avvecklas. De medel som därigenom frigörs kan underlätta insatser för att tillgodose behovet av regional näringslivsutveckling, strukturinsatser, landsbygdsutveckling och miljötjänster som kan uppstå som en följd av reform. På sikt måste jordbruket, liksom andra sektorer, i huvudsak verka på marknadens villkor. Under en övergångsperiod kan det dock finnas behov av anpassningsstöd för att underlätta en omställning under socialt acceptabla former. För att klara viktiga miljömål, mål för landsbygdsutveckling och mål för regional näringslivsutveckling kommer det att finnas ett behov av riktade åtgärder.
Vi är också övertygade om att ett minskat och på sikt avvecklat marknadsstöd samt en bättre marknadsanpassning kan bidra till att de samhällsekonomiska kostnaderna för jordbrukspolitiken blir mindre. För att uppnå detta mål kan vissa övergångsvisa merkostnader i EG-budgeten accepteras, men på lång sikt skall budgetkostnaderna för politiken minska. Detta anser vi vara angeläget, eftersom det även skulle underlätta en kommande utvidgning av unionen österut.

Blak, Iversen, Kirsten Jensen och Sindal
De danska socialdemokraterna har i dag röstat ja till Mulders betänkande. Skälen till detta är att vi stöder hela utvidgningsprojektet, som vi menar är ett av de viktigaste steg som Europeiska gemenskapen har tagit under vår tid. Det måste vara alla européers mål att säkra fred och stabilitet i vår världsdel. Vi har emellertid röstat emot ändringsförslagen om samfinansiering, eftersom vi menar att detta kommer att innebära en åternationalisering av jordbrukspolitiken.

Ephremidis
Det är numera bara en eufemism att tala om den gemensamma jordbrukspolitiken, när de förslag vi som diskuterar i själva verket innebär våldsamma nedskärningar av anslagen till jordbruket, vilket leder till att många små och medelstora jordbruksföretag måste läggas ned, i synnerhet i gemenskapens sydliga områden. Detta innebär en drastisk minskning av antalet jordbruksföretag och antalet sysselsatta inom jordbruket. Arbetslösheten kommer att skjuta i höjden i jordbruksområdena, och landsbygden kommer på ett farligt sätt att avfolkas allt snabbare.
När man ifrågasätter och ständigt minskar gemenskapsbudgetens anslag till jordbruket, vilket är fallet med förslagen i " Agenda 2 000" och förslagen om att revidera den gemensamma jordbrukspolitiken, så innebär det i själva verket att man nu - och det utan några förevändningar - ifrågasätter och undergräver den avgörande roll som jordbruket hittills har spelat i de flesta av Europas regioner, och i synnerhet i Sydeuropa. Europeiska unionen minskar hela tiden jordbrukets potential, eftersom det uttalade syftet är att spara på resurser och förbereda sig för EU: s utvidgning mot länderna i Central- och Östeuropa, en utvidgning som syftar till att det europeiska monopolkapitalet skall leva upp till Världshandelsorganisationens nya inriktning - med den välkända eftergivenheten för USA: s krav - efter år 2000 och senare.
Jag håller inte med föredraganden, när han hävdar att hjälpen till kandidatländerna före deras inträde i EU inte skall utgöra en separat utgiftspost utan menar att hjälpen till dessa länder skall räknas in i den allmänna utgiftsramen, för att den övriga budgeten inte skall belastas ytterligare. Den hjälp som ges före EU-inträdet bör vara en särskild utgiftspost, utanför den allmänna utgiftsramen, för att inte de redan hårt bantade anslagen till medlemsstaternas jordbruk skall minskas.
Genom medlemsstaternas obligatoriska medfinansiering av de direkta bidragen förebådar detta förslag en flagrant och oacceptabel inblandning i medlemsstaternas budgetpolitik, som innebär krav på underkastelse. Detta strider mot bestämmelserna i fördraget, men det jämnar också vägen för ett reellt överförande av de obligatoriska kostnaderna till de nationella budgetarna - utan att de nationella parlamenten tillfrågats - när det gäller politiska beslut som kommer att fattas av EU: s ledning. Under sken av en absurd rationalitet, fjärran från varje tanke på solidaritet, gör man på ett utomordentligt hycklande och demagogiskt sätt reklam för en tvivelaktig åternationalisering, som emellertid bara kommer att gälla utgifterna, samtidigt som gemenskapen även i fortsättningen kommer att ha den exklusiva behörigheten att utforma varje detalj i den gemensamma jordbrukspolitiken - kvoter, prissstöd och exportbidrag, tullar, mm., utan att medlemsstaten själv får någon möjlighet att utforma en jordbrukspolitik.
Jag motsätter mig helt detta förslag från kommissionen, herr ordförande, och det finns inget utrymme för en " bättre hantering av det" . Det är vår plikt att motsätta oss och söka förhindra en sådan politik, som de små och medelstora jordbruksföretagen inte kan acceptera.

Lindqvist
Jag ställer upp på huvuddragen i Agenda 2000. Jordbrukspolitiken måste förändras. Det får dock aldrig ske på sådant sätt och i sådan takt att jordbruk slås ut och arbetslösheten ökar. En något mindre prissänkning är därför motiverad.
Fler grödor måste kunna användas för annat än mat, till exempel som bränslen och för industriändamål. Ett omfattande program för övergång från bensin till miljövänliga bränslen i Europa bör tas fram. Ett maximistöd bör sättas på hur mycket som kan utbetalas till ett enskilt jordbruksföretag. Ett extrastöd bör kunna införas för särskilt hårt drabbade regioner, i synnerhet i norra Europa, för att man skall kunna bevara ett jordbruk i hela Sverige och hela Finland. Kvalitetsgarantier för jordbruksdrift och jordbruksprodukter bör utarbetas. Stödet bör generellt inriktas på mer miljöstöd.
Medfinansiering från medlemsländerna måste ske på samma sätt som när det gäller stöd från EU: s strukturfonder. Medfinansieringen skall dock kunna variera mellan länder och regioner. Det är naturligt att full kompensation för prissänkningarna utgår till jordbrukarna, eftersom världsmarknaden sänker priserna. Om inte gällande miljölagstiftning - och djurskyddslagstiftning - följs, bör bidrag kunna hållas inne. Om man skall kunna producera miljökvalitativa livsmedel kan dock inte prissänkningarna bli för stora och ske för snabbt.
Det nuvarande systemet måste ses över med inriktning på mera marknad och betalt för vad som produceras samt ett successivt avtrappat stöd, såsom hade beslutats i Sverige strax före inträdet i EU. Stödet skall mer utgå som miljö- och landskapsutveckling. Detta är vad många jordbrukare önskar, liksom en bred allmänhet. Jordbrukets andel av EU: s budget är nödvändig om utvidgningen skall kunna genomföras. Den måste då ske under en längre tidsperiod.

Titley
Jag röstar motvilligt för detta betänkande idag. Enligt min mening är det alldeles för försiktigt. Ingenting mindre än en total reform av den gemensamma jordbrukspolitiken duger. En gemensam jordbrukspolitk som är utformad för ett Europa på femtiotalet är inte längre lämplig för ett Europa som träder in i ett nytt årtusende. Radikala reformer kommer att gynna konsumenterna, skattebetalarna och flertalet av jordbrukarna.
Alltför länge har människorna i nordvästra England, liksom alla andra, betalat för mycket för sina livsmedel, skattebetalarna för mycket skatt, och hårt pressade småjordbrukare samt jordbruk i backig terräng har inte inte fått det stöd som de har behövt. Det är verkligen svårt att se vem som egentligen vinner på den gemensamma jordbrukspolitiken.
Svaret är förstås att de stora jordbruken är uppbackade av sina allierade i torypartiet. Torypartiet har alltid varit de stora markägarnas lakejer. De stödde dem under BSE-krisen medan labour stödde konsumenterna. De fortsätter att stödja dem gällande rävjakten medan labour - liksom de flesta människor - stöder ett förbud. Ännu en gång, i kampen för en reform av den gemensamma jordbrukspolitiken, ankommer det på labour att stå upp för de vanliga människornas intressen.
Betänkande (A4-0480/98) av Graefe zu Baringdorf

Blak, Iversen, Kirsten Jensen och Sindal
De danska socialdemokraterna har i dag röstat ja till Graefe zu Baringdorfs betänkande om direkt stöd. Vi menar att det är viktigt att minska interventionen som ett led i hela reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken.
Reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken är en förutsättning för utvidgningsprojektet, som vi menar är ett av de viktigaste steg som Europeiska gemenskapen har tagit under vår tid. Det måste vara alla européers mål att säkra fred och stabilitet i vår världsdel. Vi har röstat nej till ändringsförslag om särskilt stöd till ärtväxtfoderodlingar, som skulle vara bra för miljön. Vi menar att ärtväxter inte är särskilt mycket bättre för miljön än andra växtsorter.

Barros Moura, Campos, Correia, Damião, Lage, Moniz och Torres Marques
I dessa två betänkanden följer vi PSE: s inriktning i röstningen, med de ändringsförslag och specifikationer vi anser lämpliga för att skydda de portugisiska jordbruksintressena och jordbrukarna inom ramen för en förnyad och mer jämlik europeisk jordbrukspolitik.
Trots de resultat som uppnåddes i omröstningarna kan man betrakta det som en fördelaktig inriktning för intressena i de ursprungliga förslagen, främst från kommissionen, som vi har ansett det varit nödvändigt att rösta emot, i slutomröstningen. Detta gör vi eftersom vi anser att det bara är meningsfullt att fatta beslut om, eller att innefatta, finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken inom ramen för de pågående övergripande förhandlingarna om egna medel, budgetplanen, finansieringen av och innehållet i de politikområden som täcks av strukturfonderna, och EU: s politik i helhet.
Utan att vårt stöd till en långtgående reform av den gemensamma jordbrukspolitiken förändras, inriktar vi oss alltså än en gång på att inte begränsa eller att genom delbeslut på förhand riskera den förhandlingsförmåga som är nödvändig för att uppnå ett slutresultat som gynnar Portugals intressen i denna svåra övergripande förhandling, vilken bör leda till ett mer solidariskt EU med mer jämlik finansiering.

Andersson, Lööw, Sandberg-Fries, Theorin och Wibe
Den svenska socialdemokratiska gruppen anser att det är riktigt och helt nödvändigt att satsa på landsbygdens utveckling. Vi ställer oss dock tveksamma till om det skall ske genom att jordbrukets produktivitet avsiktligt minskas. För den samlade landsbygdens ekonomi, sysselsättning och miljö anser vi det vara bättre att jordbruket marknadsanpassas och utsätts för konkurrens.
Betänkande (A4-0494/98) av Garot

Andersson, Lööw, Sandberg-Fries, Theorin och Wibe
Vi vill med denna röstförklaring framhålla att vi i den svenska socialdemokratiska gruppen anser att medlemsstaterna själva skall få bestämma om de vill tillåta bidrag för 20 procent kvigor inom amkotaket, vilket för Sveriges del innebär att taket för handjur bör återställas till det ursprungliga. Detsamma gäller för den ursprungliga kvoten för am- och dikor. Vi hyser farhågor om vad den ökade intensiteten i produktionen, som föreslås av kommissionen, skulle innebära för miljön. För att eliminera dessa farhågor föreslår vi att ett större och mer genomgripande förslag från kommissionen bör föregås av miljökonsekvensbeskrivningar i enlighet med rådets slutsatser från Cardiff.

Blak, Iversen, Kirsten Jensen och Sindal
De danska socialdemokraterna har i dag röstat nej till Garots betänkande om den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött. Skälet till detta är att föredraganden vill bevara interventionen rörande nötkött. Vi menar att det är viktigt att minska interventionen som ett led i hela reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken. Reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken är en förutsättning för utvidgningsprojektet, som vi menar är ett av de viktigaste steg som Europeiska gemenskapen har tagit under vår tid. Det måste vara alla européers mål att säkra fred och stabilitet i vår världsdel. Vi stöder det förslag som kommissionen har lagt fram rörande den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött.

Souchet
I går lade kommissionen fram sitt förslag om jordbruk och miljö i plenarsammanträdet, genom att med all rätt insistera på att Europa måste ha ett jordbruk som respekterar miljön.
Men förslaget till en reform av den gemensamma organisationen av marknaden för nötköttssektorn, som samma kommission lägger fram för oss, strider totalt mot viljan att främja ett miljövänligt jordbruk.
I själva verket vill kommissionen avskaffa de särskilda kompensationer som avser det mest miljövänliga produktionssystem som finns: amkoproduktionen. Amkor äter gräs och går på grönbete, och konsumerar inte importerade proteiner.
Denna jordbruksproduktion, som i huvudsak finns i mindre gynnade och ekologiskt känsliga områden, kommer att försvinna om kommissionens förslag godkänns i nuvarande version.
Gruppen Nationernas Europa har därför givit in ett antal ändringsförslag, som gör det möjligt att återupprätta denna produktionsform, som bemöter en särskild förväntan hos konsumenten, både i fråga om hälsoskydd och regionalpolitik. Att avskaffa den här produktionstypen kommer att försvaga de regioner som redan är drabbade av en omfattande avfolkning.
Prissänkningen på 30 procent är oacceptabel. Världspriset på nötkött motsvarar hälften av det europeiska priset. Sänkningen med 30 procent kommer alltså inte att få några konsekvenser som gör det möjligt att vinna marknadsandelar; den kommer i stället att orsaka en försvagning av sektorn och en kraftig inkomstsänkning för en kategori jordbrukare - de som redan har de lägsta inkomsterna.
För att kompensera denna prissänkning planerar kommissionen en delvis kompensation via direkta stöd. Men dessa direkta stöd, det vet vi alla, kommer att ifrågasättas av våra partner inom ramen för WTO (t.ex. GATT).
Sammanfattningsvis innebär dagens förslag en kraftig prissänkning på nötkött, något som bara delvis kompenseras, och redan 2003 kommer man att säga att vi måste sänka de direkta stöden om vi skall uppfylla våra internationella förpliktelser. I slutändan blir uppfödarna de enda förlorarna, de kommer att få se sina inkomster sjunka om de inte ökar sin produktion genom att använda tillväxtstimulerande medel (typ hormoner). Än en gång kommer jordbrukaren att befinna sig inför ett dilemma: antingen försvinna eller använda sig av en teknik som är oförenlig med ett etiskt ansvarigt beteende.
Vår grupp kommer alltså att rösta emot kommissionens förslag, om de ändringsförslag vi har givit in inte antas och godtas av kommissionen.

Van Dam
I princip delar vi föredragandens uppfattning om att en sänkning av garantipriserna för nötkött på 30 procent är ovanligt kraftig. Tyvärr är en viss sänkning oundviklig i samband med den förestående anslutningen av länderna från Central- och Östeuropa. I dessa länder går en stor procentuell andel av inkomsten åt till livsmedel, trots de relativt låga livsmedelspriserna. EU: s nuvarande garantipriser skulle vara förödande för dessa länder och utgöra ett allvarligt hinder för anslutningen.
Att sänka garantipriserna till världsmarknadens nivå anser vi vara att gå för långt. Boskapsskötarna inom EU måste nämligen förbli garanterade en rimlig inkomst, vilket är den bärande tanken bakom den gemensamma jordbrukspolitiken. Således måste en sänkning av garantipriserna gå hand i hand med en höjning av inkomstersättningarna, vilket blir ovärderligt om prisstödet upphör.
I kommissionsförslaget ägnas för litet uppmärksamhet åt produktionsbegränsning, såsom föredraganden med rätta signalerar. Träda och kvoter är bra för att begränsa överskott, vilka är till stor nackdel för utvecklingsländerna. Produktionsbegränsning får dock inte leda till att det uppstår en konstgjord brist varigenom marknadspriserna skulle stiga högt över garantipriserna.
Betänkande (A4-0446/98) av Goepel

Andersson, Lööw, Sandberg-Fries, Theorin och Wibe
Den socialdemokratiska gruppen anser att mjölkkvotsystemet skall avvecklas så snart det är möjligt och allra senast år 2006. Vi tycker också att det i ett övergångsskede är rimligt att kvoterna höjs med ytterligare 2 procentenheter utöver de 2 procent som har föreslagits. Vi anser att interventionspriset för smör och skummjölkspulver skall sänkas till världsmarknadsnivå, vilket skulle innebära en sänkning med 30 procent i stället för föreslagna 15 procent. Slutligen anser vi att det är mycket viktigt att direktbidragen baseras på den producerade mängden mjölk, dvs. mjölkkvoten, och ingenting annat.

Blak, Iversen, Kirsten Jensen och Sindal
De danska socialdemokraterna har i dag röstat nej till Goepels betänkande om mjölk- och mejeriprodukter. Skälet till detta är att föredraganden bara vill minska prisinterventionen med 10 procent, när kommissionens förslag innebär 15 procent. Vi menar att det är viktigt att minska interventionen som ett led i hela reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken, och vi stöder en minskning på 30 procent. Reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken är en förutsättning för utvidgningsprojektet, som vi menar är ett av de viktigaste steg som Europeiska gemenskapen har tagit under vår tid. Det måste vara alla européers mål att säkra fred och stabilitet i vår världsdel.

Souchet
Samtidigt som det finns en världsmarknad för spannmål, kött och proteingrödor, vill vår grupp erinra om att det inte finns någon världsmarknad för mjölk, utan bara för mjölkprodukter. Därför motsätter sig Gruppen Nationernas Europa en sänkning av mjölkpriset.
Mer än 90 procent av den europeiska mjölkproduktionen konsumeras på den europeiska marknaden. Varför säger då kommissionen nej till systemet med " dubbla priser" , " dubbla kvoter" , som används i flera länder, till exempel Canada. I stället för att bevara ett europeiskt pris på den mjölk som konsumeras på den europeiska marknaden och att fastställa ett anpassat pris utifrån en specifik kvot, som gör att industriföretag och mjölkkooperativ kan saluföra sina förädlade mjölkprodukter i tredje land, och det utan återbetalning, föredrar kommissionen att sänka mjölkpriset för hela den europeiska produktionen.
En sådan sänkning kommer bara att uppmuntra producenterna att öka sin produktion, antingen genom en intensifiering eller genom att bygga ut jordbruksföretagen.
Under den här mandatperioden har vi gått igenom det smärtsamma problemet med BSE. Vi vet alla att det problemet hade att göra med fodret för mjölkbesättningar. Så varför uppmuntra till ytterligare intensifiering?
En utökning av jordbruksföretagen ger i sin tur upphov till avfolkning på landsbygden. Sedan 1992 har redan mer än två miljoner jordbrukare försvunnit i Europeiska unionen. Vill vi öka arbetslösheten?
Gruppen Nationernas Europa kommer att rösta emot kommissionens förslag, för det finns ingenting inom mjölksektorn som berättigar en reform av den gemensamma marknaden för mjölk och mjölkprodukter.
Betänkande (A4-0496/98) av Fantuzzi

Andersson, Lööw, Sandberg-Fries, Theorin och Wibe
Den socialdemokratiska gruppen hälsar med tillfredsställelse kommissionens förslag som är ett steg i rätt riktning. Konsumenterna gynnas av att livsmedelspriserna sänks, och förutsättningarna ökar för en bidragsfri export. De föreslagna ändringarna är särskilt angelägna inom spannmålssektorn, eftersom den utgör en dominerande och betydelsefull näring inom jordbruksproduktionen samt är en viktig insatsvara inom animalieproduktionen. Vi anser att stödet till spannmålsensilage bör tas bort. Skälet till detta är att det snedvrider konkurrensen, då länder i de norra delarna av unionen på grund av klimatet inte kan använda sig av detta stöd. Om det av någon anledning inte tas bort, måste de drabbade jordbrukarna i dessa länder kompenseras för den prisändring på mjölk och för handjur som har kopplats till ett fortsatt ensilagestöd.

Blak, Iversen, Kirsten Jensen och Sindal
De danska socialdemokraterna har i dag röstat ja till den första delen av Fantuzzis betänkande om odlingsbar jord, och nej till den andra delen. Vi stöder den första delen av betänkandet som stöder kommissionens förslag om att sätta ned interventionspriset för spannmål med 30 procent. Vi menar att det är viktigt att minska interventionen som ett led i hela reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken.
Vi stöder också kommissionens förslag om ett stödsystem för viss odlingsbar jord, och eftersom föredraganden avvisar detta förslag i betänkandets andra del, röstar vi nej till betänkandets andra del. I kommissionens förslag fastställs obligatoriskt uttag av jordbruksmark, och att de direkta betalningarna till oljeväxter och linfrö hålls på samma nivå. Reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken är en förutsättning för utvidgningsprojektet, som vi menar är ett av de viktigaste steg som Europeiska gemenskapen har tagit under vår tid. Det måste vara alla européers mål att säkra fred och stabilitet i vår världsdel.

Souchet
För att vår grupp skall kunna godkänna förslaget till en reform av den gemensamma marknaden för allmänna jordbruksgrödor, såsom det läggs fram av kommissionen, måste det ändras i grunden.
Kommissionens förslag säger ingenting om jordbruksprodukter för andra ändamål än livsmedel. Gruppen Nationernas Europa beklagar det, och vill erinra om sitt engagemang för en sektor som kan möjliggöra viktiga framsteg i miljöhänseende (förnybara energikällor, biobränslen...).
När det gäller oljeväxter tas det i kommissionens förslag inte alls hänsyn till Europeiska unionens enorma underskott på proteiner. Till följd av förbudet mot användning av animaliskt mjöl i idisslande djurs foder, som utfärdades efter BSE-problemet, har graden av självförsörjning för Europeiska unionen sjunkit från 20 till 10 procent. I stället för att gynna en politik för en utveckling av proteingrödor, verkar kommissionen tvärtom vilja förstöra denna produktionskedja, genom att föreslå en drastisk sänkning av kompensationsstöden inom den sektorn. Förutom att den här typen av proteingrödor är bra för att minska Europeiska unionens beroende av leveranser från i första hand Förenta staterna och Brasilien, vill jag erinra om vikten av denna produktion i agronomiskt hänseende, för den är en idealisk växelbruksledare för jordbrukarna.
En annan växelbruksledare: majs. Inom den sektorn är kommissionens nuvarande förslag oacceptabla. För om vi tillämpar reformen i dess nuvarande form, kommer den europeiska majsproduktionen att minska dramatiskt.Jag vill också erinra om att växelbruksledarens kvalitet gör att man för jordarnas skull kan undvika alltför ofta återkommande växlingar mellan vete och vete. Alla jordbrukare vet att jordens kvalitet försämras om det saknas en växelbruksledare, och att det tvingar dem att använda gödsel och växtskyddsprodukter.
Avslutningsvis, herr ordförande, krävs det att tjänstemännen vid kommissionen i Bryssel bemödar sig om att ta reda på mer om jordbrukarnas begränsningar i agronomiskt hänseende, i stället för att sitta på kammaren och ta fram tekniskt sofistikerade förslag. Vissa direktiv och förordningar vill rikta in det europeiska jordbruket mot ett mer miljövänligt jordbruk, där man använder mindre gödsel (direktivet kväve) och färre växtskyddsprodukter (direktiv " avfall" och ansvar för livsmedelsprodukter). Men de här positiva riktlinjerna står i total motsats till det förslag till en reform av den gemensamma marknaden för allmänna jordbruksgrödor som vi nu behandlar.
För att kompensera bristerna och svagheterna i kommissionens förslag har vår grupp givit in ett antal ändringsförslag som, om de inte godtas av kommissionärerna, tvingar oss att rösta emot det här förslaget.
Betänkanden av Mulder, Graefe zu Baringdorf, Garot, Goepel och Fantuzzi

Burenstam Linder, Carlsson, Stenmarck och Virgin
Vi har valt att i huvudsak stödja kommissionens förslag i omröstningen om jordbruksdelen i Agenda 2000. Enligt vår uppfattning leder det till ökad konkurrenskraft för europeiskt jordbruk på den internationella marknaden, vilket i sin tur leder till ökat välstånd. Även priserna på livsmedel för konsumenterna kommer att bli lägre och mer än väl kompensera de initialt ökande budgetkostnaderna. En reform enligt kommissionens förslag kommer dessutom att underlätta utvidgningen av unionen.

Cars
I de många omröstningarna om stöd till jordbruket har jag, efter förmåga, sökt rösta för neddragning av subventionerna och för en ökad liberalisering inom livsmedelssektorn.
Med beaktande av skäliga miljökrav bör målet för EU: s jordbrukspolitik vara en fullständig avveckling av subventionssystemet samt att jordbrukare och andra producenter av livsmedel likställs med andra tillverkare och företagare inom vår union.

Dybkjær
Jag vill ha jordbrukspolitiken ändrad i riktning mot ett system, som grundas på marknadsvillkoren. Det måste vara målet med reformen av gemenskapens jordbrukspolitik. Reformen skall emellertid ske med lämplig hänsyn tagen till övergångssystem och till miljön.

Eriksson, Sjöstedt och Svensson
Vi har i slutomröstningen om rubricerade betänkanden konsekvent röstat nej av främst följande skäl:
Betänkandena speglar parlamentsmajoritetens ovilja att acceptera den nödvändiga reformen och kursändringen i den gemensamma jordbrukspolitiken. Särskilt betänkandena Garot, Fantuzzi och Goepel är snarast att likna vid rena sabotageförsök mot kommissionens och rådets reformsträvanden. Kommissionens förslag till sänkta interventionspriser som ett led i omstruktureringen motarbetas såväl genom krav på full kompensation via direktstöden som genom inrättande av nya stöd eller andra ingripanden i marknadsordningen. Genom parlamentsmajoritetens krav minskar utrymmet för den aktiva landsbygdspolitik som måste till för att ge alternativa utkomstmöjligheter för jordbrukarfamiljer och övriga landsbygdsbor.
Vi stöder kommissionens allmänna strävan att reformera jordbrukspolitiken och särskilt vikten av en mer generell landsbygdspolitik. Vi ställer oss bakom förslagen till minskad intervention. Vi ställer oss tveksamma eller kritiska till vissa konkreta inslag, t.ex. de så kallade horisontella åtgärderna, vars tänkbara följder borde granskas djupare. Även avsaknaden av en övergripande beskrivning av miljökonsekvenserna av olika reformförslag är en brist som bör åtgärdas. Det är också oundgängligt att i det fortsatta reformarbetet ta upp frågan om exportsubventionerna som både är ett problem i sig och har negativa effekter för den internationella livsmedelssituationen.
Vi har förståelse för att en stor reform måste genomföras stegvis och med iakttagande av stora sociala hänsyn, särskilt till de talrika småbruk som finns i ett flertal medlemsländer. Vi är emot en hämningslös liberal marknadspolitik på jordbruksområdet av modell Nya Zeeland. En sådan politik skulle ytterligare bidra till att pervertera världsmarknaden och skada livsmedelsproduktionens villkor i tredje världen. Lantbruk är en näring som drivs under speciella förhållanden, under vilka en dogmatisk ekonomism och marknadsfilosofi inte är tillämplig.

Novo
Med denna röstförklaring vill vi att det inte skall kvarstå några tvivel om vår inställning till de förslag som Europaparlamentet har röstat för i kammaren. Vi har lagt ändringsförslag som har godkänts. Något som är uppenbart är att man genom sådana ändringsförslag, även om de är positiva, bara lyckas förändra delaspekter i bestämmelserna, och att man inte kan förändra det grundläggande innehållet eller inriktningen.
Vi borde förhindra att denna reform bara blir en fördjupning av 1992 års reform, genom att avskaffa de diskrimineringar mellan jordbrukare, regioner och produkter som infördes och förvärrades genom denna, med djupa följder för minskningen av antalet jordbruksanläggningar, utbredningen av ödemark på landsbygden och som gjorde de små och medelstora anläggningarna och familjejordbruken allt fattigare.
Vi borde stoppa underkastelsen under WTO och avvisa de nya prissänkningarna som kommer att skapa nya minskningar av jordbrukets inkomster - vilka i Portugal har minskat med 13 procent per år de två senaste åren - utan att det har funnits någon full ersättning.
Vi borde genomföra en finansiell omfördelning som på ett drastiskt sätt begränsar stöden till de stora jordbruksföretagen för att ge dem till de små och medelstora anläggningarna. Vi borde genomföra en verklig förändring, och inte acceptera det bedrägeri som EG försöker förverkliga.
Därför röstar vi emot förslagen om reform av kött-, mjölk- och spannmålssektorn samt förordningen om horisontella åtgärder, och noterar, vilket vi anser vara mycket betydelsefullt, den socialdemokratiska gruppens inställning emot principerna om en verklig förändring.
Vi röstar också emot förslaget om förordning för den gemensamma jordbrukspolitikens finansiering, där ett ändringsförslag godkändes, som givits in av Arlindo Cunha i utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling, vilket ger en klar möjlighet för EG-förslaget om medfinansiering av denna gemensamma politik att bli godkänd. Med dörren öppnad av denna portugisiska ledamot blir det givetvis lättare att åternationalisera kostnaderna för den gemensamma jordbrukspolitiken, förvärra diskrimineringen och de negativa följderna för den inre sammanhållningen, underlåta att respektera fördragen och riskera grundläggande principer om solidaritet.

des Places
Är det så att kommissionen nu har blivit " fullproppad med gaucho" - ett insektsmedel som skulle göra våra bin " tokiga" - så till den milda grad att den själv har förlorat en känsla för riktning, och därigenom känslan för den rätta balans som rekommenderas för en europeisk jordbruksmodell.
Detta blir mer och mer uppenbart för varje iakttagare som får se de framlagda förslagen, nej-svaren på våra ändringsförslag, kommissionens tysta strävan efter en destabilisering genom att använda ekonomiska argument som förevändning, i samband med riktlinjer som gör det möjligt att framhålla andra mål, nämligen:
.att reformera strukturfonderna för att på sikt klara av utvidgningen, och ge löften till våra amerikanska partner i WTO-förhandlingarna, -att kontrollera och besluta utan att vända sig till medlemsstaterna, ja inte ens Europaparlamentet, vilket är på gränsen till ett stört beteende.Vid det senaste misstroendevotumet " kom slaget så nära" , att den var nära att falla på grund av den!...
För att undvika att Europaparlamentet avger ett ekonomiskt sett logiskt och sunt yttrande om de olika gemensamma organisationerna av marknaderna och andra reformer inom Agenda 2000, då antar man att det är enklast att skapa en " genetiskt modifierad mammut" som är främmande för medlemsstaternas jordbrukspolitik.
Rådet kommer att avgöra! För Europaparlamentet kan uppenbarligen inte göra det i samband med ett val, med hänsyn till dess sociala, ekonomiska och kulturella skiljaktigheter.
Från kompromiss till kompromiss, med checkar utställd till vissa och dricks till andra, kompensationer här och var, mer eller mindre beroende på produktionsformer, människor, personliga situationer, klimat och politik, misskrediterar kommissionen Europeiska unionen med sitt handlande, men det är bönder, tjurvaktare och regionaladministratörer som kommer att få betala för det.
Vår grupp I-EDN kommer inte att rösta för lagstiftningsresolutionen, i förhoppningen om att vårens första solstrålar kommer att ge litet positiv färg år det här ärendet som gäller det europeiska jordbrukets framtid, och särskilt de unga jordbrukarna.

Trizza
Jag anser att det är riktigt att Europeiska kommissionen inte radikalt ändrar den gamla finansieringsmodellen för den gemensamma jordbrukspolitiken som, även om den behöver rättas till på några punkter ändå har utgjort ett effektivt och funktionsdugligt stödinstrument för det europeiska jordbruket.
Jag instämmer i att det är nödvändigt att inkludera jordbruksutvecklingen i fondens avsnitt om " garanti" för att säkerställa modernisering och diversifiering utanför mål 1-programmen, och jag framhåller hur viktigt det är att man i ovannämnda avsnitt inför åtgärder för att förbättra jordbruksprodukternas och livsmedlens kvalitet, och att slutmålet inte innebär att man skall säkerställa en lämplig vinst på det kapital som investerats i europeiska produkter.
Jag håller dessutom med om att vi måste låta de åtgärder för jordbruksutvecklingen som föreskrivs inom ramen för mål 1 och gemenskapsinitiativen ingå i avsnittet " inriktning" . Vad beträffar parlamentets kontrollbefogenhet anser jag att det är nödvändigt att plenum ingriper i regleringsfasen.
Jag instämmer även i att det är nödvändigt att säkerställa den nationella samfinansieringen av stödåtgärder i fråga om jordbrukarnas inkomst, något som alltså ger subsidiaritetsprincipen stor betydelse när det gäller stöden.
Slutligen godtar jag förslaget från den verkställande makten om att inrätta en ny förordning för direkt stöd till jordbrukarna, i vilken föreskrivs en minskning utifrån en rörlig skala som varierar beroende på användningen av arbetskraft och på miljöföreskrifter, men jag anser inte att det är rätt att tvinga fram ett maximalt interventionstak för miljöreglerna.
Jag anser att det rent allmänt är viktigt att reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken i Agenda 2000 sker före nästa vår, och att den samtidigt som den föreskriver åtgärder rörande konsumentskydd och marknadsinriktning, även garanterar att man värnar om de små jordbrukarnas intressen. De sistnämnda, som står för en stor andel av den ekonomi som i huvudsak rör jordbruket i några europeiska regioner - till exempel Syditalien -, måste nämligen kunna räkna med stöd som uppväger de stora bördor som åläggs dem i och med reformen.
Andrabehandlingsrekommendation (A4-0012/99) av Liese

Andersson, Lööw, Sandberg-Fries, Theorin och Wibe
Vår grundläggande inställning bygger på att omfattande utredningar - gjorda av bland annat kommissionen - visar att handelspreferenserna inte har fungerat som en reell motor. Vi anser således, i enlighet med rådets förslag, att bananprotokollet endast skall vara tillämpligt så länge konventionen är giltig.
I utskottets ändringsförslag talas det om " rättvis handel" . Vi är i princip positivt inställa till " solidarisk handel" , men vi anser att stödet inte bara kan koncentreras till sådan produktion. Enligt vår mening bör i stället prioriteten vara att stödet leder till diversifiering, dvs. bort från beroendet av bananproduktion - stödet skall ges genom staten. Vi anser att det är viktigt med lokalt ägandeskap och att administrationen av denna anledning bör placeras i mottagarland.
Mot bakgrund av ovanstående skäl kan vi inte instämma i utskottets ändringsförslag 1, 2, 6, 7, 8, 9, 11, 12, 13, 15, 17 och 20.

Souchet
Gruppen Nationernas Europa har gett sitt stöd till betänkandet av Liese.
Kammaren bör faktiskt stödja unionens och medlemsstaternas alla insatser för att hjälpa våra partner i Afrika och Karibien, så att de skall kunna hantera de ekonomiska negativa konsekvenser som ändringarna av den gemensamma organisationen av marknaden för bananer har gett upphov till, till följd av Världshandelsorganisationens nya synpunkter.
Man kan emellertid beklaga att betänkandet av Liese antar våra motståndares logik, genom att låta programmet inkludera stöd till en omställning för bananproducenterna.
Vi befinner oss faktiskt i en paradoxal situation efter att ha ändrat vår gemensamma organisation av marknaden enligt WTO-panelens krav, nämligen att behöva försvara efterlevnaden av den gentemot en motståndare - Förenta staterna - som på förhand vägrar att underställa sig varje skiljeförfarande som inte innebär att systemet icke är förenligt.
Bortsett från våra förpliktelser gentemot våra partner i utvecklingsländerna, som är av lika stor politisk betydelse som de vi har ingått inom ramen för WTO, kommer den aktuella banankrisen att bli avgörande och dess lösning kommer att ge upphov till ett prejudikat: antingen kommer det att bevisas att respekten för internationell rätt och internationella förpliktelser är legitima krav, eller så kommer den globaliserade handeln, såsom den ser ut i dag, bara att lyda under en enda regel, nämligen ensidigheten, den starkares lag.
För den grundläggande frågan som uppstår med den här tvisten är följande: vilka mål är det den amerikanska administrationen eftersträvar med denna överbudspolitik? Vad är det som driver ett land som inte producerar en enda banan att riskera att utlösa ett ekonomiskt krig med Europa, Karibiens länder och en del av Afrika? Är globalisering för Förenta staterna detsamma som en enkel överföring av den amerikanska rätten till internationell nivå?
När kommissionär Brittan i förrgår lade fram olika aspekter av banantvisten i utskottet för externa ekonomiska förbindelser, lade han ansvaret för krisen på vissa multinationella bolag, i synnerhet Chiquita. Den förklaringen är för enkel. Krisen utsätter i själva verket hela den " transatlantiska dialogen" för en hård prövning. Det är nyttan med " Transatlantic Buisness Dialogue" , TABD, det är nyttan med toppmötena som sätts i fråga. Den verkliga frågan som uppkommer med banankrisen är denna: Godtar vi eller godtar vi inte lagen om ensidighet; att WTO gång på gång kringgås?
Betänkande (A4-0481/98) av Kindermann

Guinebertière
Herr ordförande! Jag har röstat emot betänkandet Kindermann, i vilket man inte förhåller sig seriöst till äggproducenterna och i vilket vädjas till folks känslor genom att dölja en ekonomisk offensiv bakom goda ändamål för djurens välbefinnande. De forskare som har specialiserat sig på produktion av djurfoder, som jag åkte för att träffa i det djupaste Bretagne, försäkrade mig om att genomförandet av förslagen i det reviderade direktivet inte garanterar ett välbefinnande för hönsen.
Reklaminsatserna från en påtryckningsgrupp; att klä ut parlamentsledamöter till värphöns, ta ett foto på dem och skicka hönsburar till oss på posten, det är otillåtliga aktioner i ett parlament. Vem är det som betalar allt detta, om inte de som har ett intresse av att få äggproduktionskedjan att braka samman? Var i detta betänkande finns ett intresse för konsumenternas hälsa, när man föredrar att äggen läggs i smutsiga och dammiga reden, under förutsättning att hönsen är lyckliga?
Européerna chockeras över att se att Europa bekymrar sig mer för hönsens livsmiljö än för bostäder för dem som tvingas sova under broar, och som ibland inte har mer än dun att värma sig med. Låt oss ta vårt förnuft till fånga och sluta ge vika för påtryckningsgrupper, vilkas existensberättigande bara grundar sig på pengar som de får från länder eller företag för vilka de agerar, för att få folket i stugorna att gråta.

Iversen
Herr ordförande! Om Kindermann-betänkandet om burhöns vill jag säga att vi från de danska socialdemokraterna stöder alla förslag som innebär att man vill avskaffa systemet med burhöns. Det finns faktiskt en stark önskan från konsumenterna att det skall finnas frigående höns inom olika system. Jag menar att det är vår uppgift att vara med och göra jordbruksproduktionen up-to-date , och inte hänga fast vid gamla produktionsformer där man inte tar hänsyn till djurens välfärd. Det steg som tagits i dag är för mig en delseger för den ståndpunkt som går ut på att vi skall avskaffa burar. Det går enligt vår mening inte snabbt nog, men det är en delseger att de ändringsförslag enligt vilka man vill avskaffa denna produktionsform under de kommande tio åren blivit antaget. Det var bra, och jag hoppas också att kommissionen, som nu har gått, förstår detta, och jag hoppas att rådet under sina förhandlingar också kommer att ta hänsyn till de punkter som antogs här i parlamentet i dag.

Elliott
Herr ordförande! Jag är förtjust över att parlamentet har antagit betänkandet från Kindermann och att i synnerhet de ändringsförslag i vilka man efterlyser en total avveckling av systemet för buruppfödning av värphöns senast år 2009 också antogs. Jag hoppas att kommissionen och rådet lyssnar på parlamentets synpunkt i denna fråga. Jag kunde inte vara mera oense med Guinebertire. Givetvis är jag bekymrad över de hemlösas situation, men oro över djurs välbefinnande och människors välbefinnande går hand i hand.
Detta är ett mycket framstegsvänligt och viktigt steg framåt. Det är någonting som parlamentets interparlamentariska grupp för djurs välbefinnande, i vilken jag för närvarande har äran att vara ordförande, har efterlyst mycket länge. Vi måste få stopp på producenternas dominans i vårt samhälle och garantera att konsumenternas och vanliga människors angelägenheter beaktas i mycket högre grad. En överväldigande majoritet av människorna fördömer fabriksmässig djuruppfödning och systemet för buruppfödning. Det faktum att det köps fler och fler ägg från frigående värphöns, och att fler och fler detaljhandlare går över till försäljning av ägg från frigående värphöns visar på den oro som människor i många länder inom Europeiska unionen känner. Låt oss hoppas att vi får många fler exempel på detta mycket viktiga och framstegsvänliga steg framåt.

Andersson, Lööw, Sandberg-Fries, Theorin och Wibe
Vi vill tacka föredraganden för ett väl genomfört arbete med ett angeläget betänkande. Frågan om värphönsens situation i olika uppfödningssystem är graverande ur djurskyddssynpunkt. Därför är kommissionens förslag till betänkande välkommet. När djurskyddet stärks är det väsentligt att uppfödningssystemen utformas efter vad som vetenskapligt kan beläggas vara mest tillfredsställande för att inte djurens naturliga beteende skall hämmas. Samtidigt skall dessa system vara utformade för att klara stränga arbetsskyddskrav för arbetstagare som är verksamma i dessa anläggningar. Vi välkomnar utskottets förslag att stärka djurskyddsaspekterna, men menar att ett försenande av direktivets genomförande inte kan anses vara motiverat.

Blak, Kirsten Jensen och Sindal
De danska socialdemokraterna har i dag röstat nej till betänkandet av Kindermann om skydd av värphöns i olika uppfödningssystem. Vi har stött en del ändringsförslag, eftersom de innebär förbättringar på området, men totalt så har vi röstat emot betänkandet. Skälet till detta är att resultatet trots allt inte var bra nog. Betänkandet innehåller för många undantag, och tidsfristerna för förbättringarna ligger för långt fram i tiden.
Vi menar att man på lång sikt måste lägga om produktionen till andra produktionsformer där större hänsyn tas till miljön och djurens välfärd. Allt som allt innehåller betänkandet inte tillräckligt många förbättringar, och vi kan därför inte rösta för det.

Titley
Jag röstar för denna resolution i dag. Jag är en hängiven anhängare av djurs välbefinnande och har mottagit många brev från mina väljare i denna fråga. Denna resolution är endast ett första steg mot ett förbud mot buruppfödning av värphöns över hela EU för gott.
Buruppfödning av värphöns är utan tvivel grymt. Höns, i vissa fall fyra eller fem åt gången, hålls regelmässigt instängda i burar under hela sitt liv. Burarna är så små så att de inte kan sträcka ut sina vingar. Buruppfödning av värphöns är också onödigt. Brittiska konsumenter kan och vill köpa ägg från frigående höns. De skulle hellre betala en smula mer för sina ägg än stödja inhumana uppfödningsmetoer.
Storbritanniens labourregering går i bräschen. Vi har meddelat vår avsikt att avveckla buruppfödningen av värphöns i Förenade kungariket. Detta står i skarp kontrast till den likgiltiga hållningen hos vår föregångare inom torypartiet som alltid satte vinsten före välfärden, vare sig det gällde höns eller människor.
Ett effektivt förbud måste emellertid omfatta hela EU. Buruppfödare skall inte kunna bedriva sin grymma verksamhet på andra håll inom Europa. För Storbritannien, berömt för att vara en nation av djurälskare, kan ett sådant förbud inte införas nog snabbt.
Betänkande (A4-0004/99) av Hermange

Bébéar
Har familjen vid slutet av 1900-talet fortfarande en roll att spela i våra europeiska samhällen? Debatterna som regelbundet skakar om våra nationella parlament, regionala instanser och massmedier lämnar inga tvivel. Sociologer och demografer är alla överens om att det är familjen som ger sammanhållning åt ett socialt system. Förutan familjeenheter inget funktionsdugligt samhälle. Om vi i stort går med på det konstaterandet, borde vi också erkänna att det är ytterst viktigt att nationalstaterna ägnar sig åt familjen mot bakgrund av befolkningarnas åldrande.
Vem kan kämpa mot marginalisering och isolering på ett bättre sätt än vad familjen kan? Vem är det som i första hand uppfostrar barnen? Vem är det som tar störst ansvar för familjens äldre och handikappade medlemmar? Vem är det som ombesörjer solidariteten mellan generationer? Om svaret är nästan detsamma i Europeiska unionens 15 länder, finns det stora skillnader vad gäller staternas engagemang. Det finns enormt stora olikheter mellan länderna när det gäller familjepolitiken, och eftersom det inte existerar någon juridiskt och rättsligt erkänd behörighet i familjefrågor, har det hittills inte gjorts några insatser för att minska skillnaderna.
Med hänsyn till sakernas tillstånd måste Europeiska unionen agera inom sina egna institutioner och gentemot medlemsstaternas regeringar för att göra de här argumenten gällande: inget balanserat samhälle utan ett aktivt stöd till familjer.
En familjevänlig politik förtjänar att stödjas med en allmän insats som sätter barnet i centrum för samhället. En familjepolitik får inte begränsa sig till utbetalning av bidrag och ersättningar, den måste omfatta bostadsfrågan, infrastrukturer för rekreation, omsorg under småbarnstiden, fritidsaktiviteter...
Trots internationella instansers framsteg är barndomen i behov av ett ökat skydd. Också här kan familjestrukturerna spela en avgörande roll, genom att kämpa mot fattigdom, barnarbete och barnprostitution, våld och pedofili.
Jag godkänner alltså betänkandet Hermange och dess bestämmelser, eftersom de ger uttryck för en verklig vilja till konkret handling med syftet att utvärdera alla europeiska åtgärder ur ett familjeperspektiv. Europaparlamentets roll blir då att ägna sig helt åt sådana projekt.

Buffetaut
Misslyckande i skolan, en ungdomsbrottslighet som ökar markant, ohövlighet, narkomani, utslagning; det finns ingen ände på listan över de förödande konsekvenserna av familjesolidariteternas sönderfall.
Obalanserade ålderspyramider, hotade pensionssystem, sociala trygghetssystem i fara, starkt oroande minskning av befolkningens yrkesaktiva andel; inte heller här finns det ett slut på det demografiska sammanbrottets katastrofala konsekvenser.
Den politiskt korrekta tankens stora mamamouchis upphör aldrig med att angripa familjen, framför allt då den grundas på äktenskapet. Eftersom de inte är så noga, beklagar sig samma människor över konsekvenserna av deras ideologiska raseri.
Det är ändå uppenbart att familjen alltid har utgjort, även om familjestrukturen har utvecklats med tiden, den naturliga platsen för omsorg av barn, för personlig mognad, solidaritet mellan generationer, utbildning av ungdomar och en garanti för samhällets framtid och stabilitet.
Betänkandet av Hermange innehåller utmärkta inslag, till exempel förslaget att alla gemenskapsåtgärder åtföljs av en beskrivning av konsekvenserna för familjen, och man kan bara stämma in i uppmaningen till medlemsstaterna om att de skall föra " en särskild familjepolitik som understöder och skyddar familjen ekonomiskt i den roll som gäller uppfostran och solidaritet mellan generationerna " .
Men eftersom familjepolitiken inte hör till Europeiska unionens behörighetsområde, kan man ställa sig fundersam till förslaget att det inom kommissionen skall inrättas en " tydligt definierad enhet " . Eftersom alla känner till denna eminenta institutions benägenhet att ständigt utöka sina befogenheter, finns det skäl att frukta en utveckling som står i strid med subsidiaritetsprincipen.
Till sist måste jag beklaga att föredraganden har yttrat sig emot alla ändringsförslagen från vår grupp, av skäl som inte hade något att göra med innehållet, utan enbart för att bevara en kompromiss som tidigare har uppnåtts med Europeiska socialdemokratiska partiets grupp.

Bonde, Krarup och Sandbæk
Vi har avstått från att delta i omröstningen om betänkandet av Hermange. Vi delar fullt ut den uppfattningen att familjepolitik är medlemsstaternas ansvar, och att endast de har behörighet på området, och därför skall EU inte blanda sig i. Vi kan därför inte stödja de delar i betänkandet som behandlar Europol och kommissionens ansvar för olika initiativ i samband med medlemsstaternas politik, samt övervägandena vad gäller ett gemensamt europeiskt rättsligt område. Vi är av den övertygelsen att barn skall skyddas emot övergrepp, att de skall integreras i samhället och att det skall finnas ett lämpligt utbud på undervisningsområdet och det sociala området m.m., men det är och förblir medlemsstaternas ansvar.

Cars
I slutomröstningen om detta betänkande röstade jag emot hela betänkandet, eftersom jag anser att familjepolitiken, inklusive skyddet för familjer och barn, bör förbli en nationell angelägenhet som inte bör behandlas och beslutas om på EU-nivå.

Deprez
I våra europeiska samhällen, som på en och samma gång genomgår flera grundläggande förändringar, måste utbildningen, skyddet och välbefinnandet för barn stå i centrum för våra angelägenheter. Till och med inom Europeiska unionen finns det alltför många barn som är offer för fattigdom, som är utnyttjade eller illa behandlade, eftersom man inte kan identifiera symptomen på den djupgående olycka som fördärvar samhället, och som därmed avkräver politiken ett svar.
Precis som föredraganden tror jag att det är nödvändigt att man med respekt för subsidiaritetsprincipen på varje myndighetsnivå bereder ett stort utrymme åt omsorg och engagemang för barn.
Ur den synvinkeln skulle det faktiskt vara bra om kommissionen drar igång ett omfattande reflektionsarbete om vilka åtgärder som bör vidtas på olika befogenhetsnivåer, för att garantera barnen förutsättningar för en utveckling som är så harmonisk som möjligt.
Ett sådant reflektionsarbete måste vara ambitiöst och omfatta ett brett handlingsområde som täcker problemets ekonomiska, sociala och kulturella dimensioner.
Jag stöder reservationslöst förslagen i den resolution som läggs fram för oss. Jag anser i själva verket att för det som varje befogenhetsnivå berörs av bör den förses med medel för att komma tillrätta med de ekonomiska, sociala och kulturella omständigheter som kan slå orättvist eller alltför hårt mot barn.
Man måste emellertid ha modet att betona att ingen politik någonsin kan ersätta ett bra samförstånd och en verklig dialog mellan föräldrarna. Detta gäller oavsett om de bor under samma tak eller inte.
De ansvariga politikerna måste ha modet att erinra föräldrar om, vilket deras civilstånd än är eller hur deras personliga förhållanden än ser ut, att de genom att ha satt barn till världen har åtagit sig plikten att upprätthålla en minimal dialog sinsemellan, förutan vilken de lämnar sina efterkommande åt sitt öde.

Eriksson, Sjöstedt och Svensson
Vi sympatiserar med mycket av det som framkommer i betänkandet om barns villkor i Europeiska unionens medlemsstater. Vi kan dock inte ställa oss bakom kraven på en " sammanhängande och samordnad familjepolitik" , specificerade rådsmöten eller en fastare struktur för familjepolitiska frågor på kommissionsnivå.
Vi är tillika oerhört skeptiska till att åberopa Europol och SIS. Konferenser om barns villkor anordnas redan av Europarådet och FN där EU: s medlemsländer är representerade.Vi väljer därför att avstå från att rösta på behjärtansvärda punkter och röstar emot i slutomröstningen.

Hermange
Jag skulle vilja tacka mina kolleger i parlamentet för att röstat för detta betänkande om skydd för familjer och barn. Europaparlamentet har faktiskt aldrig, så länge det har funnits, tagit sig an ett betänkande som rör detta känsliga ämne.
Ideologiska skäl och en fientlighet mot skydd för familjer och barn har hittills hindrat vår institution från att granska ett så pass viktigt ärende. Man har anfört rättsliga argument, med subsidiartietsprincipen som täckmantel.
Självklart skall vi inte underskatta de rättsliga hindren, men vi kan inte å ena sidan säga att Europa är alltför teknokratiskt, att det inte bara får vara ett " affärsmännens Europa" , och å andra sidan visa oss fientliga när det handlar om att förverkliga ett Europa i människornas tjänst. Det är skälet till att jag gläder mig åt den här omröstningen.
Jag gläder mig också åt att det är min grupp, Union för Europa (UPE), som har kommit med ett optimistiskt budskap till familjer och barn.
Till slut skulle jag, i egenskap av föredragande för utskottet för socialfrågor och sysselsättning, vilja säga att jag har varit tvungen att motsätta mig ett antal ändringsförslag som är mycket viktiga, eftersom vi har nått fram till en kompromiss som jag måste anpassa mig till och det är det enda skälet. I annat fall hade vi riskerat att inte uppnå en majoritet för den här texten, och därmed beröva Europas familjer och barn konkreta framsteg.
Till ändringsförslagens upphovsmän, som försvarar familjen som en ytterst viktig beståndsdel i vårt samhälle, en familj som grundas på föräldraparet som erbjuder en solid uppfostringsmiljö, vill jag här ge mitt samtycke och mitt totala stöd. Jag tackar dem för deras viktiga bidrag till detta viktiga reflektionsarbete för att bygga ett mer mänskligt Europa grundat på motståndskraftiga värden, på tröskeln till det 21: a århundradet.

Holm
Syftet med detta betänkande är naturligtvis lovvärt, och innehållet skall tas på stort allvar då det gäller barns välbefinnande. Många av punkterna och intentionerna i betänkandet är också mycket bra, och jag kan ställa mig bakom dem. Jag har dock två viktigare invändningar.
För det första utgår betänkandet indirekt från att en familj skall definieras som man - kvinna - barn. Så är det också i de flesta fallen. Men jag skulle gärna se att man också tog hänsyn till andra familjesituationer, t.ex. homosexuella som har barn. I Sverige utreds just nu frågan om huruvida homosexuella par skall ha möjlighet att på legal väg kunna adoptera barn, vilket jag tycker är bra. Det skulle ha varit bra om även denna aspekt togs upp.
För det andra handhas många av kraven och intentionerna gällande barns skydd och välbefinnande i dag på nationell, regional eller kommunal nivå, dvs. nära de berörda. Jag tycker inte att barnomsorgsfrågor skall handhas på EU-nivå av flera orsaker. EU: s subsidiaritetsprincip måste gälla. Detta betyder givetvis inte att jag inte bryr mig om barnens situation i t.ex. Grekland. Men förutsättningarna för många av dessa frågor är vitt skilda, och jag tror att en inblandning från EU: s sida skulle skapa en komplicerad situation. Att länder och regioner delar med sig av kunskap och förmåga ser jag dock som en självklarhet.

Lindqvist
Flertalet av de konkreta förslagen i betänkandet är bra. Många är emellertid av den arten att de inte hör hemma på EU-nivå. Det är kommunala, regionala eller nationella frågor. Jag stöder alla förslag som handlar om att värna barnens rättigheter, men kan inte stödja förslag som innebär att man vill införa en gemensam familjepolitik på EU-nivå.
Betänkande (A4-0403/98) av Hardstaff

Souchet
Förvaltningen av fiskeresurserna på gemenskapsnivå grundas på tre huvudsakliga punkter: en definition av fiskekvoter för vissa arter, en reglering av fisket samt olika fiskeredskaps tekniska egenskaper. Dessa faktorer gör det möjligt att styra fångsterna och garantera överlevnaden för olika fiskbestånd.
Det är sant att fiskeriaktiviteten medför ett resursslöseri. Detta slöseri har framför allt att göra med kassering av fisk.
Betänkandet av vår kollega Hardstaff framhåller på ett bra sätt det här problemet och dess komplexitet. Vår grupp har trots det givit in ett antal ändringsförslag till det här betänkandet, för det angriper vissa fisketekniska problem på ett tvivelaktigt sätt, som till exempel fiske med trål och förbudet mot bruk av drivgarn.
När det gäller fiske med trål måste man känna till att flera vetenskapliga studier har visat att detta redskap är, under vissa omständigheter och för vissa arter, mindre selektivt än traditionella påsformade nät. Det är skälet till att rådet, när det antog förordningen 850/98, gjorde bedömningen att det inte vara bra att ge spridning åt det redskapet.
När det gäller bruket av drivgarn, är det första gången som man sammanblandar detta fiskeredskap med problemet med kassering av fångst. Överallt i världen, förutom inom gemenskapens institutioner, anses drivgarnet vara ett av de mest selektiva fiskeredskapen.
Till sist kan vi inte stödja förslaget att begränsa eller förbjuda kassering av vissa arter ute till havs, och vi ber kommissionen att uppmärksamt granska det här förslaget.
Betänkande (A4-0482/98) av Titley

Andersson, Lööw, Theorin och Wibe
Global nedrustning är ett övergripande mål för säkerhetspolitiken. Det förutsätter att vapenproduktion och försäljning av vapen minskar. Europeiska unionen bör ta initiativ och ledningen när det gäller nedrustning och begränsning av vapenhandel. När man diskuterar en europeisk försvarsindustri måste målet om global nedrustning alltid finnas i åtanke (särskilt med tanke på att EU: s medlemsstater tillsammans är världens näst största aktör på den internationella vapenmarknaden).
I punkt 3 i betänkandet framhålls att en europeisk krigsmaterielpolitik är en vikt del i stärkandet av en europeisk säkerhets- och försvarsidentitet i Nato. Sverige är ett neutralt land och inte medlem i Nato, och kommer inte att ingå i ett gemensamt försvar. Det är också fel väg att gå, nämligen att först skapa institutioner för vapenproduktion innan beslut har fattats om ett gemensamt militärt försvar.
Vad gäller artikel 223 i Romfördraget kan inte vapen ses som vilka varor eller produkter som helst och säljas fritt, utan det krävs särskilt restriktiva regler för vapen.
EU måste spela en aktiv roll, inte för att utvidga rätten för krigsmaterielindustrin att producera och exportera vapen, utan genom att arbeta för skärpta regler för begränsning av vapenförsäljning och vapenproduktion.

Bonde och Krarup
Vi röstar emot Titley-betänkandet, eftersom vi på inte på något sätt kan stödja EU: s vapenpolitik, som hänger nära samman med ambitionerna att etablera en försvarspolitik i EU, inom ramarna för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Föredragandens uppfattning om att produktionen inom vapensektorn skall anpassas till den verksamhet som sker inom GUSP och dess specifika krav på militär materiel, dokumenterar en önskan om att göra EU till en militär supermakt - en önskan som vi inte kan stödja.

Deprez
Bristerna i den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, frånvaron av en verklig europeisk säkerhets- och försvarsidentitet, obefintligheten av en europeisk armégren som verkligen är operativ, en splittring av budgetarna på grund av en nationell uppdelning och en utdelning av kontrakt till försvarsrelaterade bolag som både är alltför många och alltför små; det är faktorer som försätter Europeiska unionen och medlemsstaterna i ett tillstånd av akut oförmåga och militärt beroende.
Vår samtida historia och aktuella omständigheter uppvisar ständigt den tragiska sidan av detta. Och det knappt några kabellängder från unionens yttre gränser.
Det är nu hög tid att den inre marknaden utsträcks till att omfatta försvarsmateriel. Den handlingsplan som kommissionen föreslår i sitt andra meddelande går i rätt riktning. Jag delar för övrigt helt föredragandens synpunkt när denne säger att upprättandet och utvecklingen av en teknisk och industriell bas för försvaret förutsätter ett nära samarbete mellan VEU och Europeiska unionen, liksom att EU bör få observatörsstatus i de europeiska samarbetsorganen på krigsmaterielområdet.
Åtminstone på flyg- och rymdområdet verkar omstruktureringen av de europeiska industrierna vara på gång. För att kunna gå vidare behöver emellertid industriföretagen en tydlig referensram från Europeiska unionen och medlemsstaterna vad beträffar GUSP. Medlemsstaterna behöver också en gemensam uppförandekod för vapenexport. Endast ett sådant avtal kan möjliggöra stordriftsfördelar som medger samlade inköp.
Jag delar alltså helt och hållet föredragandens slutsatser när han bekräftar nödvändigheten av ett avtal mellan medlemsstaterna om tydligt definierade mål inom ramen för GUSP, såväl dess utrikespolitiska som dess försvarspolitiska aspekter.

Lindqvist
Målet måste vara en global nedrustning. Den måste ske ömsesidigt. EU bör ta ledningen i fråga om nedrustning och vapenkontroll. Ett sådant perspektiv saknas helt i betänkandet. Minimiregler för att bekämpa vapenexporten skulle kunna vara en lösning. Jag instämmer inte i föredragandens förslag om forskningspengar i EU för militära ändamål och förslaget i punkt 3 om en europeisk krigsmaterielpolitik. Detta förslag tar inte hänsyn till att flera av EU: s medlemsländer är neutrala, militärt alliansfria och står utanför Nato och VEU, t.ex. Sverige. Mot den bakgrunden har jag röstat nej till betänkandet.

McKenna
Strävandena efter att genomföra Europeiska unionens strategi för försvarsinriktade industrier syftar helt klart till att öka vapenförsäljningen och finna nya marknader för EU: s vapentillverkare.
EU går i exakt samma riktning som Förenta staterna och vad många av oss undrar över är om EU: s skattebetalare i slutändan kommer att få se sig själva såsom bidragsgivare till EU: s vapentillverkare, då dessa försöker konkurrera med Förenta staterna.
Vi anser att ett gynnande av vapenindustrin är totalt ansvarslöst och går stick i stäv med ansträngningarna runt om i världen för att få slut på väpnade konflikter.
Hur den intet ont anande skattebetalaren kan sluta såsom gynnare av dödens köpmän (vapenhandlarna) beskrivs klart i en särskild rapport från " Arms Trade Resource Centre World Policy Institute" i Förenta staterna. I rapporten konstateras att det kalla kriget inte har inneburit slutet för Förenta staternas regeringstöd till vapenexporten. I stället har regeringsstödet till vapenexporten ökat i form av skattestödda anslag, lån och marknadsföringsåtgärder. Och om planerna på att utvidga Nato till att innefatta Polen, Ungern och Republiken Tjeckien fortskrider kommer stöden troligen att öka i ännu snabbare takt.
Nitton potentiella Nato-medlemmar får del av Pentagons militära finansering i utlandet. Dessa medel tas från den del av medlen för militär finansiering utomlands som har avsatts för programmet för partnerskap för fred. Clinton-administrationens framläggande av utlandsstöd inför kongressen gör att det står klart att dessa medel för partnerskap för fred är specifikt avsedda för att " förbereda länder för Nato-medlemskap" genom stöd till " anskaffning av utrustning som är förenlig med Nato-utrustning" .
Dessa rön gör det klart, för det första, att partnerskapet för fred bara är ett steg på väg mot fullvärdigt Nato-medlemskap och för det andra, att partnerskapet för fred i hög grad omfattar principen om att stödja vapentillverkare att sälja vapen till dessa länder, länder som inte ens har pengar för att tillhandahålla vederbörlig hälsovård och utbildning för sina medborgare.
Trots att Förenta staterna är ovilligt att betala sin skuld till Förenta nationerna är det högst villigt att avskriva lån till vapenexport. Bara under detta decennium har Förenta staterna avskrivit eller efterskänkt lån för 10 miljarder dollar för militärrelaterad export inklusive 2 miljarder i lånegarantier för militärt användbar teknisk utrustning till Irak.
1997 reste Norman Augustine (före detta verkställande direktör för den mycket stora militära leverantören Lockheed Martin) runt i Ungern, Polen, republiken Tjeckien, Rumänien och Slovenien med syfte att " trumma ihop affärer och stödja den största möjliga expansionen av Nato." I Rumänien lovade Augustine till och med att stödja anbudet om Nato-medlemsskap som en uppföljning av Rumäniens köp av ett radarsystem för 82 miljoner dollar från Lockheed Martin.
Lockheed Martin är en av ett antal vapentillverkare i Förenta staterna som bidrar med medel till en Nato-vänlig stiftelse för Nato: s expansion som inrättas av den rumänska ambassaden i Washington.
Det är inte bara Förenta staterna som stöder Nato: s utvidgning med det primära syftet att finna nya marknader för sina vapen, vapenproducerande länder inom EU tillämpar samma metod. 1996 flög den förre brittiske utrikesministern Malcolm Rifkind till Slovenien på väg till Bosnien. I därpå följande tidningsrapporter påstods att han förklarat för den slovenska regeringen att ett anskaffande av bättre militär utrustning var en förutsättning för brittiskt stöd för deras anbud att ansluta sig till EU och Nato.
Slutet på det kalla kriget har inte inneburit ett slut för det överdrivna stödet till vapentillverkare, i stället har EU vid sidan av Förenta staterna strävat efter att utvidga Nato och ett nytt berättigande av vapentillverkning och vapenexport.
Den bistra verkligheten är att EU: s och Förenta staternas vapentillverkare har bidragit till att ge bränsle till vissa konflikter runt om i världen och tvingat fattiga länder att köpa vapen som orsakat död och förstörelse och berövat serviceområden som hälsovård och utbildning på mycket välbehövda medel.
Inblandningen av särintressen såsom EU: s vapentillverkare i EU: s politik inom detta område är totalt oacceptabelt. Inblandningen från VEU och andra är ett klart bevis på att EU: s vapenpolitik helt klart gynnar, stöder och gynnar vapenindustrin. EU: s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik är helt klart utformad för att hjälpa vapentillverkare såsom uttalas i punkt tre i resolutionen.
Kommer de av EU: s medlemsstater som inte deltar i denna avskyvärda handel att dras in? Vad vi borde göra är att arbeta för en övergång mot icke-vapenproduktion. De stora summor pengar som används inom vapenindustrin och den tekniska expertis som denna kräver borde omfördelas för att bistå människor i att inte döda människor. Om samma ansträngningar skulle inriktas på att bota sjukdomar, lösa världshungern och miljöförsämringen skulle världen bli ett bättre ställe, och det skulle finnas föga berättigande för militärblock, beväpnade till tänderna med massförstörelsevapen.
Gruppen De Gröna har röstat emot Titleys betänkande i dag eftersom det stöder och värderar vapentillverkarna och vapenindustrin högre än säkerhet och välfärd för EU: s medborgare, en politik som Gruppen De Gröna under inga omständigheter kan ha överseende med.
Betänkande (A4-0005/99) av Theorin

Bertens
Miljön är verkligen ett viktigt ämne, och det är av stor vikt att miljöaspekter integreras i utrikespolitiken. Detta betänkande för på ett bra sätt fram detta samt ett antal andra frågor i rampljuset. Men betänkandet håller sig emellertid med ett så pass brett spektrum av frågor att fokuseringen helt har gått förlorad. ELDR-gruppen har försökt avlägsna ett antal av de mest orealistiska och oönskade förslagen från texten. ELDR väljer en överföring av kapital från försvaret till miljön, framför ett förverkligande av målsättningar för miljön och folkhälsan via försvaret.
Vi har försökt att rösta bort de mest problematiska punkterna ur betänkandet, men vi lyckades inte tillräckligt bra. Därför har min grupp lagt ned sina röster.

Bonde och Sandbæk
Vi röstar för detta betänkande, eftersom vi menar att det är förnuftigt att använda militärrelaterade resurser i miljösyfte. Vi känner till problemet att det inte finns tillräckliga resurser i världen för att bekämpa de miljöproblem som redan finns, och som kommer framöver. Vi ser det därför som ett strålande initiativ att uppmana nationalstaterna att omstrukturera sina militära försvar, så att de kan sättas in vid miljökatastrofsituationer. Vi stöder utskottets slutsats att förebyggande miljöåtgärder är ett viktigt säkerhetspolitiskt instrument.
Vi vill gärna betona att det är nationalstaterna som skall uppmanas till att inrätta utbildningsinstitutioner, utbilda militärpersonal och ta hänsyn till miljön, inte kommissionen eller rådet. Vi stöder nedrustningen och avskaffandet av kärnvapen och en rent allmänt försvarbar destruering av vapen. Vi menar dessutom att det är strålande att man uppfordrar till öppenhet och offentlighet inom de nationella militära försvarsorganisationerna. Vi stöder dessutom uppmaningen till att utbilda militären, så att den kan ta itu med miljöproblem. Vi har röstat för de delar av betänkandet där nationalstaterna uppmanas till att under militära övningar ta hänsyn till miljön. Vi menar dessutom att det är positivt att rekommendera att militären skall röja upp efter övningar m.m.
Vi har valt att rösta för detta betänkande, eftersom vi menar att det är utmärkt att uppmana nationalstaterna till att omstrukturera militären till nytta för miljön.

Cars och Dybkjær
Vi har avstått från att delta i omröstningen om ovanstående betänkande, eftersom den grundläggande idén om att använda överflödig militär inom miljöområdet är felaktig. Om det finns för stora militära resurser, bör de militära utgifterna minskas.

Krarup
Jag kan inte rösta för detta betänkande, eftersom jag inte kan stödja ett militärt samarbete i EU-regi. Jag tar avstånd från den grundläggande tanken om att stärka EU: s utrikes- och säkerhetspolitiska profil. I detta betänkande betonas betydelsen av att GUSP-aspekterna i EU: s politik skall länkas samman med EU: s handels-, bistånds-, utvecklings- och internationella politik. Betänkandet avspeglar tanken om en gemensam, militärt organiserad kår i EU-regi. Jag är rädd att, trots de välmenande miljöhänsynen, denna gemensamma kår bara är början till en faktisk militärstyrka i EU-regi, som får faktiska militära uppgifter inom EU-området, och inte minst utanför EU-området. Jag vill inte genom ett " militärt miljösamarbete" legitimera ett allmänt militärt samarbete.
Jag kan stödja den del av betänkandet som handlar om nedrustning och avskaffande av kärnvapen, och en miljömässigt försvarbar destruering av vapen rent generellt, och kan dessutom stödja uppmaningen till öppenhet och offentlighet inom de nationella militära försvarsorganisationerna. Jag har röstat för de delar av betänkandet där nationalstaterna uppmanas till att under militära övningar ta hänsyn till miljön m.m. Men av nämnda skäl kan Folkrörelsen inte stödja detta betänkande.

Avbrytande av sessionen
Ordföranden
Jag förklarar Europaparlamentets session avbruten.
Sammanträdet avslutades kl 13.15.

