Läget för biodlingen (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är debatten om den muntliga frågan till kommissionen (B6-0480/2008) från Neil Parish för utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling om läget för biodlingen.
Neil Parish
Fru talman! Jag vill börja med att tacka Astrid Lulling så mycket för det är i allra högsta grad på hennes initiativ som vi lägger fram detta betänkande. Som ordförande är det jag som i kväll lägger fram det betänkande som grundar sig på vår starka oro för binas situation. Binas öde är av stor betydelse för Europa - ja, för hela världen.
De senaste två åren har en tredjedel av bina i Förenta staterna dött av oklara orsaker. År 2007 utplånades ungefär 800 000 bisamhällen. I Kroatien försvann fem miljoner bin på mindre än 48 timmar. I Storbritannien faller var femte bikupa bort och globalt rapporterar kommersiella biodlare förluster på upp till 90 procent sedan 2006.
Vad är det som händer och exakt hur allvarligt är det för oss och för mänsklighetens framtid? Albert Einstein förutspådde att människan bara skulle ha fyra år kvar att leva om bina försvann från jorden, så det här är något vi måste ta på stort allvar. Tambin sköter till exempel pollineringen av grödor och blommor som förser oss med omkring en tredjedel av den mat vi äter. De är naturens högsta höns när det gäller pollinering och utan dem kan vi säga adjöss till sojabönor, lök, morötter, broccoli, äpplen, apelsiner, avokado, persikor och många andra livsmedel. Vi skulle inte längre ha några jordgubbar. Ni kan ju tänka er hur Wimbledon skulle gå under utan jordgubbar! Vi skulle inte ha lusern, som används i kreatursfoder. Vi är alltså helt beroende av tambin. De pollinerar förstås också bomull, så vi skulle inte ha några kläder heller. Vi måste verkligen ta detta på stort allvar.
I till exempel vissa regioner i Kina finns det i stort sett inga tambin alls utan man tvingas pollinera en massa grödor för hand. De 90 kommersiella grödor i världen som är beroende av pollinering genererar en omsättning på omkring 30 miljarder pund om året. Binas bidrag till den brittiska ekonomin uppgår till mer än 100 miljoner pund om året, medan bidraget till den europeiska ekonomin uppgår till omkring 400 miljoner euro, så ni ser tydligt att här finns ett enormt problem.
Jag vill därför fråga kommissionen - och jag kommer eventuellt att överlåta en del av min tid till Astrid Lulling för hon har i allra högsta grad varit drivande när det gäller denna fråga - om vi kan avsätta mer pengar till forskning. Efter att ha talat med yrkesbiodlare och andra vet vi att det är något av en gåta varför bina dör, delvis därför att de har mått mycket dåligt de senaste åren och bokstavligt talat verkar dö som flugor. Det finns också problem när det gäller att hitta rätt kemikalier för att bota binas sjukdomar.
Jag tror att kommissionen inte bara måste ställa medel till förfogande för forskning utan också sammanföra alla insatser som görs i medlemsstaterna. Vi måste agera nu. Vi kan inte vänta tills alla bin har dött för problemet kommer att bli oerhört allvarligt.
Janez Potočnik
Fru talman! Tack till Neil Parish och naturligtvis också till Astrid Lulling för denna muntliga fråga och för resolutionen om biodlarsektorn i EU. Kommissionen inser naturligtvis binas betydelse för EU:s ekologi och ekosystem. Kommissionen känner också till de stora förluster av bisamhällen som har rapporterats i flera medlemsstater.
Låt mig gå direkt till era konkreta frågor - det var ju ganska många - och redogöra för vad kommissionen redan gör inom denna sektor.
När det gäller dödligheten bland bin och forskning uppmanade kommissionen i februari i år Europeiska byrån för livsmedelssäkerhet att studera dödligheten bland bin i EU och dess orsaker. Byrån har samlat in information från medlemsstaterna och ska nu analysera den för att ge kommissionen en tydligare bild av de epidemiologiska orsakerna till bisamhällenas kollaps som kan ligga till grund för fortsatta insatser på detta område. Vid sidan om byråns arbete ger kommissionen stöd till flera forskningsprojekt om bin inom ramprogrammet för forskning och kommer att göra det även framöver. Om ni är intresserad kan jag nämna några av dem senare.
När det gäller ekologiska pollenzoner så vill jag erinra er om att ekonomiskt stöd redan ges till flyttning av bikupor, även om det verkar vara svårt att skapa just sådana zoner. Detta stöd, som grundas på rådets förordning nr 1234/2007, ska underlätta flyttningen av bikupor inom gemenskapen och skapa platser där stora koncentrationer av biodlare kan samlas under blomningssäsongen. Detta stöd kan även ges till berikning av floran för biodling i vissa områden.
När det gäller er tredje fråga vill jag påminna er om att saluföring och tillståndsgivning när det gäller växtskyddsmedel regleras genom rådets direktiv 91/414/EEG. Enligt detta direktiv får bekämpningsmedel bara användas om man har kunnat bevisa att de inte medför någon betydande risk för oacceptabla effekter på människors och djurs hälsa, eller på miljön. Häri ingår alltså både omedelbara och långsiktiga risker för bin och deras larver, och de tester som används baseras på standarder utvecklade av mellanstatliga organisationer som t.ex. European and Mediterranean Plant Protection Organisation, i vilken 47 stater samarbetar.
Det är viktigt att påpeka att gemenskapens lagstiftning är riskbaserad. Det ligger förstås i sakens natur att insektsdödande medel är giftiga för bin. Men de kan kanske ändå användas om det inte sker någon exponering eller om den minimeras till nivåer som inte ger några skadliga effekter.
Klassiska exempel på sådan riskminskning är: väl utformade jordbruksmetoder, att medlen används i lämplig styrka och vid lämplig tidpunkt (till exempel på kvällen när tambina har flugit hem till kupan och inte under grödornas och eventuellt närliggande ogräs blomningssäsong), att de integreras direkt i jorden, att de används i växthus som bina inte kan komma in i eller att de används för att behandla utsäde i särskilda anläggningar.
När det gäller kvaliteten på ytvatten ska alla vatten skyddas enligt vattenramdirektivet. En god vattenkvalitet i allt yt- och grundvatten måste uppnås/upprätthållas senast 2015, vattnets status får inte försämras, ett övervakningssystem måste inrättas och nödvändiga planer och program måste ha utformats senast i december 2009 i brett offentligt samråd med kommuner, intressenter och icke-statliga organisationer.
När det gäller stöd till drabbade biodlingar vill jag säga att kommissionen är glad över att antalet bikupor ökade mellan 2004 och 2007 - och då är utvidgningen inte inräknad.
När det gäller förlusterna av bin vill jag upplysa er om att det sedan 2004 finns en ny åtgärd på listan över stödberättigande åtgärder i de nationella biodlingsprogrammen som går ut på att nyinplantera bin i kupor. Det är alltså möjligt att få ersättning för biförluster (och produktionsförluster) i form av ekonomiskt stöd till drottningproduktion, köp av bisamhällen eller till och med köp av kupor.
Jag anser förstås att den fråga ni tar upp är oerhört allvarlig och att vi måste hantera den med motsvarande allvar.
Astrid Lulling
för PPE-DE-gruppen. - (FR) Fru talman! När det brinner i knutarna kan jag räkna med hela utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling och dess ordförande, min kollega Neil Parish. Jag tackar dem för deras snabba och effektiva svar på mitt initiativ att ställa en muntlig fråga med debatt och utforma en resolution till Europeiska kommissionen för att hantera hälsokrisen inom biodlingen.
I ett läge där bisamhällena blir allt svagare och har en alltför hög dödlighet måste man analysera alla faktorer som ligger bakom denna ökade dödlighet bland bin och lägga fram en handlingsplan för att komma till rätta med denna katastrofala utveckling.
Kommissionen har precis läst upp en lång lista över vad man redan har gjort, men jag måste säga att de senaste åren, så länge jag har varit föredragande för biodlingssituationen - sedan 1994 - har det krävts mycket övertalning för att få kommissionen att agera. Samtidigt har jag tillsammans med mina kolleger försökt få uppmärksamhet kring denna oroväckande situation, som är väl känd och har beskrivits perfekt, inte minst av min kollega Neil Parish.
Jag har inte tid att upprepa allt detta eller att lägga till något, men eftersom ingen nu vågar förneka att bidödligheten är en dödlig risk för vår frukt- och grönsaksproduktion, som är beroende av pollinering, kräver vi att kommissionen agerar med större envetenhet och satsar ökade resurser. Den måste bidra till en analys av orsakerna till bidödligheten och äntligen låta forskning om och bekämpning av sjukdomar inom biodlingen ingå i den europeiska veterinärpolitiken.
Man bör stödja de åtgärder som krävs för att begränsa och undanröja risken för otillräcklig pollinering och sörja för en tillräcklig och diversifierad livsmedelsproduktion som tillgodoser människors och kreaturs behov. Man måste inse att hälsokrisen inom biodlingen är lika farlig för människans överlevnad som den finansiella krisen är för den reala ekonomin.
Jag ska inte räkna upp siffror, utom en internationell siffra: värdet av pollineringen av de odlingar som föder mänskligheten beräknas till 153 miljarder euro. De lösningar som vi rekommenderar är mycket mindre betungande än dem som mobiliseras för den finansiella krisen och även om vi i slutändan skulle införa en pollineringsbonus och ekonomiskt stöd till drabbade biodlare för att säkerställa binas överlevnad i Europa skulle det handla om struntsummor jämfört med andra budgetposter. Om ni har en miljard att skicka till Afrika för att bekämpa svälten och alla dess katastrofala följder utan några kontroller - vilket ni har - borde ni kunna hitta runt 60 miljoner euro för att göra lite nytta här.
Fru talman! Eftersom jag är i föredragandens ställe kanske jag får säga någonting mer om ändringarna? Jag har ännu inte utnyttjat Neil Parishs talartid ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Rosa Miguélez Ramos
för PSE-gruppen. - (ES) Fru talman! Jag vill tacka Astrid Lulling för den beslutsamhet som hon har visat när det gäller att få upp denna fråga, som en del kan tycka är ganska obetydlig, på parlamentets dagordning, även i detta sena skede.
Biodling är en jordbruksverksamhet med betydande ekonomiska återverkningar och gynnsamma effekter på landsbygdens utveckling och den ekologiska balansen.
I mitt hemland omfattar biodlingen omkring 27 000 producenter som sköter mer än 2 300 000 bikupor. Det gör mitt hemland till den ledande honungsproducenten i EU.
Spanska biodlare upplever precis som alla andra biodlare problem som inte bara beror på minskningen av pollen och nektar, utan också på nya sjukdomar som decimerar bikuporna. Kommissionen borde arbeta med forskning om orsakerna till dessa sjukdomar och vi anser att en budgetinsats på detta område är absolut nödvändig.
Jag vill emellertid tillägga att importen - jag menar importen av honung - måste uppfylla samma krav som våra egna produkter och ge konsumenterna fullständiga garantier. I detta sammanhang är bra märkning av våra produkter av grundläggande betydelse och kommissionen har här en viktig roll att spela.
Man måste hålla en hög nivå vid gränskontrollerna när det gäller både kontrollfrekvens och antalet kontroller så att inga biodlingsprodukter från tredjeländer som innehåller rester kommer in i EU.
För många av våra jordbrukare är biodling ett komplement till deras nästan alltid begränsade inkomster. Det är också en verksamhet som sysselsätter många kvinnor. Honung har en framträdande plats på många små marknader och biodlarna har gjort stora ansträngningar att diversifiera sina produkter, märka dem, säkerställa bättre hygien och hälsogarantier och öppna nya distributionskanaler.
Herr kommissionsledamot! Vi får helt enkelt inte låta alla dessa ansträngningar vara förgäves.
Francesco Ferrari
för ALDE-gruppen. - (IT) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Biodlingssektorn är inte bara en produktiv verksamhet med urgamla traditioner i vår jordbrukshistoria utan i dagsläget ett av de system som på grund av korspollineringen är av avgörande betydelse för att bevara fruktbarheten hos träd och örtväxter.
Jag vill gärna framhålla att 80 procent av de växer som odlas producerar frukt tack vare pollen som överförs av bin, vilket även säkerställer arternas genetiska variation inom fortplantningen. Idag står det klart att biodlingssektorn och dess verksamhet inte är utbytbar utan är det enda sättet att bevara den biologiska mångfalden. Produkterna från bikuporna måste allt oftare konkurrera på en global marknad där konkurrensen inte är öppen och produkter utan garantier, bl.a. från länder utanför EU, massimporteras. Det är inte alltid möjligt att garantera deras kvalitet, delvis på grund av att bekämpningsmedel som är förbjudna i EU används i andra länder. Produkterna måste därför märkas och ursprunget anges.
Jag anser också att det är viktigt att lyfta fram de allvarliga följderna för biodlingen av det virus som har utraderat över 50 procent av den europeiska biodlingssektorn. Jag ber Europeiska kommissionen att göra ytterligare ansträngningar i form av forskning för att hitta ett sätt att angripa denna allvarliga sjukdom och förbjuda alla typer av fytosanitär behandling under blomningssäsongerna.
Zdzisław Zbigniew Podkański
Fru talman, herr kommissionsledamot! Naturens rikedom minskar inför våra ögon. Hela arter dör ut, decimerade av parasiter, sjukdomar, kemikalier och människans oansvariga agerande. I många regioner har den ekologiska jämvikten rubbats med stora oåterkalleliga förluster som följd.
Det är med oro vi bevittnar massutrotningen av bin, som leder till att den ena bikupan efter den andra tystnar och till att många växtarter som är beroende av pollinering också dör ut. Tillståndet inom biodlingen avgör hur skörden blir för inte mindre än 84 procent av de växtarter som odlas i Europa. Bin avgör alltså i hög grad hur mycket mat vi har på bordet.
Bina decimeras till följd av sjukdomar och skadedjur som biodlarna inte kan få bukt med på egen hand. Det krävs mer stöd för att kontrollera och studera dem. Biodlarna kan inte heller själva skydda sina marknader och se till att deras produkter är bärkraftiga. Vi måste därför skydda vår inre marknad mot strömmen av honung av sämre kvalitet från tredjeländer som ofta bryter mot folkhälsokraven. Biodlarna måste också få stöd i form av bidrag eller billigare socker och genom omfattande reklamkampanjer.
Det är avslutningsvis hög tid att vi börjar jobba som bin. Som biodlare själv kan jag bara önska att Europeiska kommissionen skulle följa binas exempel så att vi inte behövde vänta i 15 år på det förnuftiga program som Astrid Lulling har arbetat så hårt för.
Alyn Smith
Fru talman! Även jag vill ge Astrid Lulling en eloge för hennes minst sagt ihärdiga arbete med att driva och få upp denna fråga till behandling i parlamentet. Herr kommissionsledamot! Jag vill även tacka er för den imponerande lista över åtgärder som kommissionen vidtar när det gäller denna allvarliga fråga och om det är något vi efterlyser så är det nog ökad finansiering och även samordning. Det finns en risk att olika delar av institutionerna gör en massa goda insatser, men att vi kanske inte knyter ihop dem. Jag tror att det är där denna debatt kan kasta en del ljus.
Det är en allvarlig fråga. Förr i tiden tog gruvarbetare med sig kanariefåglar ner i gruvorna för att de skulle varna dem för giftiga gaser. De varnade för giftiga gaser genom att dö. Det var dåligt för kanariefåglarna men bra för gruvarbetarna. Det som oroar oss är att bina i Europa i grund och botten gör oss samma tjänst nu. En tredjedel av EU:s livsmedel - en av tre munfullar mat - kan kopplas till binas pollinering.
Bibeståndet har minskat katastrofalt och vi måste vidta åtgärder på EU-nivå. Forskare är överens om att det har skett en minskning. Vi har redan hört hur kraftig den har varit, men vi är inte lika säkra på orsakerna. Är det användningen av bekämpningsmedel? Är det klimatförhållandena? Är det parasiter eller kvalster eller andra sjukdomar som vi kanske inte kan kontrollera?
Herr kommissionsledamot! Jag vill även konkret nämna stiftelsen Bumblebee Conservation Trust vid Stirling University i Skottland som har gjort ett banbrytande arbete på detta område. Europa har ingen brist på experter. Vad som behövs är att vi sammanför dem. Jag menar att föreliggande dokument innehåller flera konkreta åtgärder i rätt riktning - särskilt träda till förmån för biodling, biologiska mångfaldszoner - även längs vägar och ej uppodlad mark - forskning om bekämpningsmedel, ytvatten och eventuellt stöd.
Som vi redan har hört - om vi kan hitta en miljard euro att lägga på utveckling i Afrika tror jag att vi kan hitta pengar att finansiera vår egen forskning. Det är bra att vi får till stånd en EU-åtgärd på detta område och jag dristar mig till att säga att det är en ganska följdriktig plan B, eftersom plan A - EU:s gemensamma jordbrukspolitik - har svikit Europas bin. Jag tror verkligen att vi måste få till stånd en ökad komplementaritet mellan de åtgärder som redan pågår för att avhjälpa denna situation.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Fru talman! Biodlare och bin dras med enorma problem och behöver hjälp. Vi ser hur antalet bisamhällen minskar drastiskt, inte bara i Europa utan över hela världen. Tyvärr minskar detta yrkes lönsamhet och därmed unga människors intresse av det. Det finns flera frågor som vi måste ta itu med så snart som möjligt.
Vi måste för det första öka forskningen om de parasiter, sjukdomar och virus som decimerar dessa hårt arbetande insekter. Vi måste för det andra införa tester av honung som importeras från tredjeländer. Alla produkter måste uppfylla lämpliga kvalitetskrav. Det ska dessutom finnas information på etiketterna om ursprungsland. Vi måste för det tredje genomföra en informationskampanj om binas positiva effekter på miljön och honungens och andra biprodukters positiva inverkan på människors hälsa.
På grund av problemets omfattning måste vi överväga att ge ekonomiskt stöd till biodlingar som hotas av utrotning. Biodlarna har efterlyst billigare socker för att utfordra sina bin. Det kan vara värt att överväga ett särskilt stödsystem för biodlingssektorn med tanke på dess mycket positiva miljöeffekter.
Janusz Wojciechowski
(PL) Fru talman! Låt mig gratulera Astrid Lulling och tacka henne för hennes outtröttliga och passionerade omsorg om den europeiska biodlingssektorn. Det är bra att vi debatterar detta problem, för bidöden är något som skrämmer och oroar biodlare i Europa och över hela världen.
Det pågår utredningar av orsakerna bakom detta fenomen. En av de orsaker som har nämnts av forskare är bioteknikens eventuella effekter, närmare bestämt odlingen av genmodifierade grödor, som kan ha en negativ inverkan på binas funktion.
Jag vill därför ställa följande fråga till Europeiska kommissionen, som är positiv till odlingen av genmodifierade grödor i EU: Var finns de relevanta testresultaten och vad vet man överhuvudtaget om genmodifierade organismers inverkan på binas situation i Europa?
James Nicholson
(EN) Fru talman! Låt mig börja med att gratulera Astrid till hennes arbete med denna fråga. Såvitt jag vet har hon talat om bin ett bra tag så det gläder mig att denna resolution från utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling har gett parlamentet en chans att debattera det problem som biodlingssektorn för närvarande står inför.
Även om denna fråga har fått mycket uppmärksamhet och publicitet, kanske därför att det är något av en nyhet, är vi väl medvetna om att de problem som vi står inför faktiskt är mycket allvarliga och kan få potentiellt förödande konsekvenser.
Jag behöver säkert inte påminna någon om binas betydelse - den har för övrigt redan framhållits här i kväll - inte bara för produktionen av viktiga biprodukter som vax och honung utan också för deras roll i pollineringen och bevarandet av hälsosamma ekosystem.
Jag kommer ju från grevskapet Armagh i Nordirland som allmänt brukade kallas fruktträdgårdarnas grevskap och där bin spelar en viktig roll för att pollinera äppelträden, och jag kan säga att tecknen redan är tydliga i detta område. Kommissionen måste omgående satsa mer på forskning om exakt vad det är som orsakar denna kraftiga minskning av bipopulationen och förhoppningsvis komma fram till någon lösning. Situationen kommer bara att förvärras om vi inte hittar något sätt att förbättra binas hälsa, minska deras dödlighet och förhindra att bisamhällena dör och försvinner. Detta är något som allvarligt oroar alla inblandade, inte bara i hela Europa utan även i Förenta staterna och på andra håll.
Jag talade nyligen på en biodlarkonferens i min hemregion i Nordirland och när jag lyssnade på de många inläggen den morgonen fick jag på nytt bekräftat för mig vilken oro biodlarna känner över förlusten av sina bikupor, särskilt under vinterperioden. Vi behöver ytterligare medel för att satsa på mer forskning och utveckling och försöka analysera vad orsaken är till detta elände som har drabbat biodlarna. Om vi gör något fel måste vi få reda på det snabbt. Är det bekämpningsmedel eller någon annan orsak? Det kan finnas en uppsjö av teorier och spekulationer av det här slaget, men sanningen är att vi inte har något svar och att det är det vi behöver samt mer stöd.
Mairead McGuinness
(EN) Fru talman! Vi vet hur viktiga bin är. Alla har talat om det. En sak som inte har nämnts under debatten är dock att det finns en omfattande handel med humlor. Det råder bokstavligt talat fri rörlighet för bin över hela världen, men såvitt jag vet finns det mycket få regleringar av binas rörlighet trots att det behövs. Vi har regleringar när det gäller andra levande kategorier och nötkreatur och vi vet att det fungerar för att begränsa sjukdomsspridning. Binas rörlighet kan leda till att varroakvalstret förs in, vilket har skett i Irland. Nu har vi problemet med den lilla kupskalbaggen som orsakar ödeläggelse för biodlare.
Vi har alltså ett stort problem som vi inte vet lösningen på. Det finns minst ett halvt dussin möjliga orsaker till varför detta händer och det är absolut nödvändigt med forskning. Vi måste samordna denna forskning inom EU så att vi hittar lösningar. Vi måste också ta itu med problemet med biodlarna själva, för de verkar vara en åldrande population och vi behöver fler av dem, inte färre.
Avril Doyle
(EN) Fru talman! Om Astrid Lulling stannar kvar tillräckligt länge vill jag gärna tacka henne för att hon så länge haft ett envetet engagemang för och stött biodlingen här i Europaparlamentet.
Minskningen av bipopulationerna och de skrämmande konsekvenserna när det gäller pollinering av växter och biologisk mångfald överhuvudtaget förtjänar vår fulla uppmärksamhet och vi måste stödja forskning och göra gemensam sak med forskare över hela världen för att försöka hitta orsakerna. Parasitsmitta, klimatförändringar, bekämpningsmedel: vi kan på det här stadiet bara spekulera.
Tjugofem procent av vår mat är direkt beroende av bin och då räknar man inte med deras bidrag till bevarandet av våra gräsmarker. På Irland stängde regeringen tyvärr vårt enda forskningsinstitut på detta område, i Clonroche i grevskapet Wexford, för några år sedan. Jag är därför inte säker på vad Irland kan bidra med. Vi har forskare och kunskaper, men vi har absolut inte regeringens stöd. Jag ser fram emot att få veta av kommissionen hur Europa och EU kan stödja forskningen och vad vi i nuläget gör på detta område.
Astrid Lulling
- (FR) Fru talman! Eftersom Neil Parish var tvungen att gå har han bett mig redogöra för vår ståndpunkt när det gäller de ändringsförslag som vi har fått i sista minuten.
Utskottet för jordbruk och landbygdens utveckling har enhälligt antagit resolutionen, med alla ändringsförslag, som jag har granskat i deras helhet. Gruppen de Gröna/Europeiska fria alliansen, som inte kom med några briljanta synpunkter när resolutionen diskuterades, gör nu ett försök i sista minuten att rädda sitt anseende genom att lägga fram fyra ändringsförslag. Dessa innehåller inte något nytt och skulle dessutom göra en text som i nuläget är sammanhängande och begriplig mer otydlig.
Ändringsförslag 1 har sin grund i ett fel i den tyska översättningen eftersom vad Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf föreslår är exakt detsamma som jag själv föreslår, men den tyska översättningen av mitt skäl var alltså bristfällig.
Ändringsförslag 2 är självklarheter, ändringsförslag 3 är obegripligt och ändringsförslag 4 är en kopia av punkt 8, där det uttryckligen krävs mer forskning om bekämpningsmedels effekter på bins dödlighet, och innehåller dessutom ett krav på att tillstånd för sådana produkter ska underställas sådan forskning, vilket redan är fallet.
Jag föreslår därför att dessa ändringsförslag förkastas eftersom de inte bidrar med något nytt och skulle förstöra en text som är tydlig och noggrant formulerad. Jag insisterar på ett bra förslag för denna resolution är mycket viktig och vi vill att den ska vara noggrant formulerad. Vi vill därför förkasta dessa ändringsförslag.
Zdzisław Zbigniew Podkański
(PL) Fru talman! Biodlingsdebatten i Europaparlamentet har rönt stort intresse bland biodlare. Eftersom jag själv är biodlare träffade jag i Puławy personligen biodlare som hade kommit resande från hela Polen. De bad mig att ställa en enda fråga till Europeiska kommissionen och få ett definitivt svar - vad kan biodlarna egentligen räkna med under de närmaste åren?
Janez Potočnik
Fru talman! Jag tycker att det här verkligen har varit en mycket fruktsam diskussion med många idéer inte bara för min kollega, utan även för GD Jordbruk och landsbygdsutveckling och min egen och andra avdelningar. Många andra generaldirektorat än GD Jordbruk arbetar med den fråga som vi idag diskuterar: GD Hälso- och konsumentfrågor, GD Forskning och GD Miljö. Det är verkligen en tvärvetenskaplig fråga. När vi talar om hur mycket finansiering som egentligen har anslagits för detta tror jag att vi måste titta på flera andra områden också.
Låt mig börja med era frågor om vad vi gör, vad som är på gång och vad vi egentligen menar när vi talar om forskning inom bisektorn. Inom sjätte ramprogrammet finns ett särskilt forskningsprojekt om livsmedelskvalitet och livsmedelssäkerhet som heter ”Bin i Europa och hållbar honungsproduktion” (BEE SHOP) som samlar nio europeiska biforskningsgrupper som är specialiserade på honungskvalitet, patologi, genetik och beteende. Låt mig för tydlighetens skulle göra klart att projekt inom sjätte ramprogrammet är de som redan pågår, medan program inom sjunde ramprogrammet precis håller på att börja.
Den särskilda stödåtgärden ”Biforskning och virologi i Europa” (BRAVE) har vidare möjliggjort två stora tvärvetenskapliga konferenser med experter som arbetar med grundforskning och tillämpad forskning om bin - experter på virologi, diagnostik, immunologi och epidemiologi - liksom internationell handel, utformning av politik och sjukdomsriskbedömningar. En förslagsinfordran offentliggjordes den 3 september i år på temat livsmedel, jordbruk, fiske och bioteknik, om upptäckt av nya skadedjur och sjukdomar som drabbar bin, samt återkomst av patogener i syfte att kasta ljus över de närmare mekanismerna och orsakerna bakom den ökade dödligheten bland bin. Så det finns ett konkret samband med denna fråga och många av era frågor.
Miljöaspekterna, däribland kronisk exponering för bekämpningsmedel, kommer också att behandlas. Det integrerade ALARM-projektet om bedömning av omfattande miljörisker för den biologiska mångfalden, finansieras också inom sjätte ramprogrammet och innehåller en del om förlusten av pollinerare. Inom ALARM kommer metoder och protokoll för att bedöma stora miljörisker att tas fram och testas i syfte att minimera negativa direkta och indirekta effekter på människor. Forskningen kommer att inriktas på bedömning och fokusera på förändringar i den biologiska mångfaldens struktur, funktion och ekosystemens dynamik. Även risker till följd av klimatförändringar, miljökemikalier, biologiska invasioner och förluster av pollinerare i samband med dagens och framtidens förbättring av markutnyttjandet i Europa kommer att analyseras. Alla dessa initiativ pågår nu.
En sak som jag vill understryka - eftersom detta även framhölls av er kollega - är att Europa inte har brist på experter. Jag anser att vi ska vara medvetna om detta och också vara rättvisa. På EU-nivå hanterar vi 5 procent - jag upprepar, 5 procent - av de offentliga forskningsanslagen i EU. Så det är mycket viktigt att vi går ihop och gör allt som är praktiskt möjligt. Skapandet av ett europeiskt forskningsområde, som jag ger mitt fulla stöd, bygger faktiskt på just denna idé - att vi alla vet vad vi gör och att vi slår ihop den vetenskapliga expertis som redan finns i Europa. Detta är definitivt något som saknas i dagens Europa.
Jag kommer att se till att era krav på mer forskning når fram till den forskningsansvariga kommissionsledamoten - det är jag själv, men idag är jag här i en annan roll. En annan sak som jag gärna vill nämna - eftersom det kanske inte tydligt framgick av mitt inledande anförande - är den fullständiga analys av dödligheten bland bin och biövervakningen i Europa som har gjorts av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet. Analysen blev offentlig den 11 augusti 2008, så den är ny. Det är exakt den analys av programmet som ni efterfrågar och jag tror att det är viktigt att vi alla tittar på det som finns.
Jag måste också svara den kollega som frågade om genmodifierade grödor. Den enda genmodifierade gröda som för närvarande odlas i EU är Bt-majsen MON 810. De eventuella effekterna på bins hälsa av Bt-majs och Bt-toxin överhuvudtaget har analyserats noggrant. Försök med tvångsmatning, där friska bin utsätts för höga doser av Bt-toxin har inte visat på några negativa effekter. Den överväldigande majoriteten studier visar sammantaget att denna diet av bt-majspollen inte har någon effekt på bin. Jag kan dessutom tillägga att de senaste massiva förlusterna av bin i Nordamerika och även i Europa som kallas ”colony collapse disorder” (CCV) inte tycks ha något samband med användningen av genmodifierade grödor, eftersom de även rapporteras från andra områden där det inte odlas några genmodifierade grödor. Biförluster i södra Tyskland har till exempel uppenbart orsakats av förgiftning med bekämpningsmedlet Poncho Pro. Det har också ett latinskt namn som är så svårt att jag helst inte läser det högt.
Kommissionen kommer sammanfattningsvis naturligtvis fortsätta och förstärka sina insatser. De kommer att hjälpa biodlarna att klara av de nuvarande svårigheterna och uppmuntra dem att fortsätta med sin verksamhet. Jag hoppas också att de kommer att uppmuntra andra att ta upp detta yrke, eftersom det är en verksamhet som spelar en oerhört viktig roll, inte bara för den biologiska mångfalden i EU utan även ekonomiskt.
När det gäller min kollega kommissionsledamot Mariann Fischer Boels direkta uppgifter kommer hon att fortsätta att se till att de nationella biodlingsprogrammen används så effektivt som möjligt. Det är emellertid i första hand upp till medlemsstaterna att använda sina budgetar på lämpligt sätt. Idag har vi 26,3 miljoner euro i EU-medel varje år. Detta fördubblas genom tillskott från medlemsstaterna - men vi använder dem inte. Vi använder 80 procent av dessa pengar. Medlemsstaterna utnyttjar inte de anslag som i dagsläget står till deras förfogande.
Den bästa lösningen för att garantera en framtid för sektorn är slutligen att uppmuntra konsumtion av honung från EU. Sedan 2004 står honung med på listan över produkter som kan få stöd till marknadsfrämjande åtgärder på den inre marknaden och flera program har godkänts.
Mitt svar drog ut på tiden eftersom jag bara ville göra klart för er att vi tar dessa åtgärder på allvar och att ni kan räkna med - definitivt även på mitt område - att vi kommer att fortsätta att göra det. Tack för uppmärksamheten och för att ni har stannat så länge.
Talmannen
Jag har mottagit ett resolutionsförslag, som ingivits i enlighet med artikel 108.5 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum torsdagen den 20 november 2008.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Filip Kaczmarek  
Bin är viktiga för många olika kulturer i många olika delar av världen. Deras universella karaktär är ingen tillfällighet. Biodling har varit en viktig del av ekonomin sedan förhistorisk tid, dvs. ända sedan den skrivna historien tog sin början. I Spanien samlades honung för 6 000 år sedan.
Idag kan binas och biodlarnas ansträngningar gå till spillo på grund av fenomen som drabbar miljön och indirekt även människor. I Europa har vi fortfarande människor som är beroende av sina egna och binas ansträngningar för sin försörjning. De säljer egenproducerad honung. Vi borde vara glada över detta. Försök har också gjorts att återgå till traditionell skogsbiodling. I Polen fick dessa försök hjälp av biodlare från Bashkirien eftersom det inte fanns någon kvar i vårt land som kom ihåg de gamla metoderna längre. Biodling är kulturellt, socialt och ekonomiskt viktigt. Vi borde därför skydda den europeiska biodlingen. Sorgligt nog finns det mycket vi måste skydda den mot.
Ekonomiska hot, som illojal konkurrens från tredjeländer, och hot mot binas hälsa, liksom biologiska hot som sjukdomar, parasiter, miljöföroreningar och oövertänkt användning av bekämpningsmedel. Europeiska kommissionen och medlemsstaterna bör stödja biodlingssektorn som står inför stora svårigheter. Det kan vara svårt för biodlarna att ensamma rädda den biologiska mångfald som de bidrar så mycket till.
