Odziv Evropske unije na poslabšanje razmer na vzhodu Demokratične republike Kongo (razprava) 
Predsednik
Naslednja zadeva je izjava Sveta in Komisije glede odziva Evropske unije na poslabšanje razmer na vzhodu Demokratične republike Kongo.
Jean-Pierre Jouyet
predsednik Sveta. - (FR) Gospod predsednik, komisarka, draga Benita, gospe in gospodje, vem, da ste zaskrbljeni, prav tako kot mi, zaradi poslabšanja razmer na vzhodu Demokratične republike Kongo in spomnim se, ker smo že o tem razpravljali z vami, da smo postajali vse bolj zaskrbljeni, ko smo to vprašanje oktobra izpostavili v vašem Odboru za zunanje zadeve.
Zunanji ministri Unije so o tem vprašanju na dolgo razpravljali v Svetu za splošne zadeve in zunanje odnose 10. novembra lansko leto in predsednik je odločil, da bo to točko uvrstil na dnevni red za naslednje srečanje Sveta za splošne zadeve in zunanje odnose 8. decembra ob prisotnosti Komisije, ki jo bosta zastopala Louis Michel in Benita Ferrero-Waldner.
Povedati je treba, da so se razmere na vzhodu Demokratične republike Kongo bistveno poslabšale od konca avgusta, ko je CNDP, ki jo vodi vodja upornikov Laurent Nkunda, začela z ofenzivo proti kongovski vojski. Vojska se ni mogla upirati in je zaščito civilnega prebivalstva prepustila samo MONUC, mirovni sili Združenih narodov.
Uspehi so upornike na ozemlju privedli do vrat mesta Goma, glavnega mesta pokrajine Severni Kivu, in jim omogočili, da so pomembno razširili svoje vplivno območje na tej mejni pokrajini z Ruando. Trajajoča kriza še enkrat kaže potencial za nestabilnost, ki jo ustvarja prisotnost vseh uporniških skupin na vzhodu Demokratične republike Kongo: ne le CNDP, ampak tudi hutujskih upornikov FDLR.
Poraz kongovske vojske prav tako kaže, da te zapletene krize ni mogoče rešiti z vojsko in da pot do trajnostne ureditve zahteva politično rešitev, ki upošteva tako lokalne kot regionalne akterje. K temu se bom kmalu vrnil.
V globoki krizi in na vrhuncu ofenzive s strani uporniških sil Laurenta Nkunde se je Evropska unija aktivno mobilizirala in sledila ji je ostala mednarodna skupnost. Nujna naloga, kot se boste sami spomnili, je bila najprej preprečiti zajetje Gome in poskus stabilizirati konflikt. Zato se je komisar Louis Michel osebno odpravil v regijo. 1. in 2. novembra sta mu sledila Bernard Kouchner v vlogi predsedujočega Svetu in David Miliband.
Politično sporočilo omejitev sta izrazila oba ministra v Kinšasi, Kigaliju in Dar es Salaamu. Ministra sta prav tako odpotovala v Gomo, da bi na kraju samem pokazala, da je naš namen glede krize oceniti zahteve razseljenega prebivalstva in se srečati s humanitarnimi organizacijami, saj je še enkrat civilno prebivalstvo prva žrtev ponovnega bojevanja.
Bojevanje je vodilo k bistvenemu poslabšanju humanitarnih razmer. Ocenjuje se, da je bilo razseljenih nadaljnjih 250 000 ljudi v zelo dramatičnih pogojih, kar pomeni skupaj več kot milijon razseljenih oseb samo v pokrajini Severni Kivu. K temu prištejte resne kršitve človekovih pravic, ki so jih zagrešile uporniške skupine, vključno z masovnimi pokoli, množičnim spolnim nasiljem, novačenjem otrok za vojsko in ropanjem s strani tako uporniških skupin kot tudi nekaterih v kongovski vojski.
Ponovna bojevanja so tudi prekinila izvajanje sporazumov, sklenjenih novembra 2007 med Demokratično republiko Kongo in Ruando, znanih pod imenom proces iz Nairobija, ki ga poznate in ki se osredotoča na bitko proti ruandskim hutujskim upornikom FDLR, ki se nahajajo na vzhodu Demokratične republike Kongo. Sporazum med vlado Konga in kongovskimi uporniškimi skupinami, vključno z Nkundovo CNDP, januarja 2008, znan pod imenom proces iz Gome, prav tako ne velja več.
Trenutna prednostna naloga je spoprijeti se s humanitarnimi nujnimi nalogami in zagotoviti varen dostop do razseljenega prebivalstva. V skladu s svojim mandatom ima MONUC bistveno vlogo. Trenutno nadaljuje s krepitvijo svojih ukrepov v Severnem Kivuju in spodbujamo ga, da s svojimi prizadevanji v tej smeri nadaljuje. Generalni sekretar Združenih narodov je zahteval dodatne vire za misijo in v Varnostnem svetu so se začele razprave o tej zadevi, za katere upamo, da se bodo kmalu zaključile.
Soočena z nujnim položajem je Evropska unija bistveno okrepila svoja humanitarna prizadevanja. Veliko držav članic in tudi Komisija so izjemno prispevali k podpori ukrepov nevladnih organizacij in agencij Združenih narodov, kot sta Svetovni program za prehrano in Urad visokega komisarja ZN za begunce. Z dodatnimi sredstvi k sedanji vrednosti, ki znaša čez 43 milijonov evrov, v obliki prispevkov k preskrbi po zraku - sklicujem se na države, kot so Združeno kraljestvo, Belgija in Italija -, je Evropa glavni donator humanitarnih prizadevanj za rešitev krize.
Sedaj moramo spet začeti z dinamiko, ki bo omogočila trajnostno rešitev v zvezi z nezakonitimi oboroženimi skupinami, ki delujejo na vzhodu Demokratične republike Kongo, in vsemi nezakonitimi oboroženimi skupinami, naj bodo državljani Konga ali tujci, z vednostjo, da ni vojaške rešitve krize in da vsaka rešitev zahteva ponovni zagon procesov iz Gome in Nairobija, ki sem ju pravkar opisal in ki oblikujeta ustrezni okvir za trajno stabilizacijo razmer v tej pokrajini Konga.
Ponovna vzpostavitev dialoga in sodelovanje med Demokratično republiko Kongo in Ruando je v tej zadevi bistveno in za delovanje se želim zahvaliti posebnemu predstavniku Evropske unije za Afriška velika jezera, Roelandu Van de Geeru, za poskus ponovne vzpostavitve dialoga. Mednarodna skupnost in zlasti Evropska unija sta si v zadnjih tednih prizadevali ravno za te cilje.
Ta prizadevanja so rodila prve sadove, zlasti v nadaljevanju dialoga med Kinšaso in Kigalijem na ministrski ravni in v organizaciji mednarodnega vrha, posvečenega krizi na vzhodu Demokratične republike Kongo, ki sta se ga udeležila predsednika Ruande in Konga, Joseph Kabila in Paul Kagame, v Nairobiju 7. novembra, na pobudo držav območja Velikih jezer in Afriške unije.
Med glavnimi napredki tega vrha bi radi zlasti opozorili na obvezo držav v regiji, da bodo poslale, če bo potrebno, mirovne sile na vzhod Demokratične republike Kongo in, če bo potrebno, imenovala ekipo posrednikov na visoki ravni, ki jo bosta sestavljala nekdanji predsednik Nigerije gospod Obasanjo in nekdanji predsednik Tanzanije gospod Mkapa.
Na izrednem vrhu v Johannesburgu dne 10. novembra je SADC izrazil pripravljenost, da pošlje, če bo potrebno, mirovne sile na vzhod Demokratične republike Kongo. Evropska unije pozdravlja obvezo afriških držav in ostaja odločena, da bo nadaljevala svoje sodelovanje z ZN, Afriško unijo in državami območja Velikih jezer, da bi dosegla rešitev za krizo. Toda mora nam biti jasno, da ne bo mogoče razrešiti krize brez krepitve virov, ki so namenjeni za stabilizacijo miru, zlasti virov Združenih narodov.
Benita Ferrero-Waldner
članica Komisije. - (FR) Gospod predsednik, najprej naj odgovorim gospodu van Buitenenu, da sem zabeležila, kar je dejal, in da bom zagotovo prenesla sporočilo svojim kolegom, ki bodo prav gotovo odgovorili jutri.
Gospod predsednik, spoštovani poslanci in gospod predsednik Sveta, dragi Jean-Pierre, danes nadomeščam svojega kolega komisarja Louisa Michela, ki se seje ne more udeležiti iz zdravstvenih razlogov in me je prosil, da se vam opravičim namesto njega.
Poznate stališče, ki ga ima komisar Michel glede območja Velikih jezer. Res je, kot je predsednik Sveta že navedel, da je prvi odpotoval v Demokratično republiko Kongo in Ruando 30. in 31. oktobra lani, v največjem razponu krize, da bi poskušal rešiti zadeve. Iz te diplomatske misije v senci se je porodila ideja o organizaciji konference v Nairobiju, katere praktični zaključki nam danes dajejo nove izglede za izhod iz krize.
Kar zadeva odziv, ki ga je sposobna Komisija narediti, bi rada z vami delila analizo stanja z dveh vidikov, čeprav sta oba zelo podobna tistim, ki jih je opisal predsednik Sveta.
Najprej na humanitarni ravni: mednarodna skupnost, vključno z Evropsko unijo, je v procesu zagotavljanja odziva na krizo. Komisija je nemudoma zbrala 6,3 milijona EUR, s katerimi bo zadovoljila nujne potrebe. Toda ostajamo zelo oprezni, tako da lahko znesek prilagodimo razvoju položaja; humanitarne potrebe so v celoti pokrite v Kivuju in tam obstaja med humanitarnimi agencijami zelo dobra koordinacija.
Komisija in države članice so 14. novembra v Marseillu skupaj napovedale nove prispevke za zadovoljevanje potreb krize, ki znašajo dodatnih 43,5 milijona EUR.
Največja težava pa vsekakor ostaja dostop do prebivalstva na nekaterih področjih, kjer so neprestani boji med kongovsko vojsko, njihovimi zavezniki Mai-Mai in FDLR na eni strani ter CNDP na drugi strani, ker nobena stran ne spoštuje prekinitve ognja.
Drugič, na politični in vojaški ravni: na vzhodu DRK ni mogoča nobena vojaška rešitev. Obstaja le prostor za uravnoteženo politično rešitev, ki temelji na dialogu. Države v regiji so to prav tako priporočile na vrhu v Nairobiju dne 7. novembra in predvsem je bilo to tisto, na kar so upali uporniki CNDP in velik del politične srenje v Kinšasi, kot je na primer nacionalna skupščina.
Komisija je zato zelo zadovoljna z zaključki z vrha, do katerih so prišli voditelji držav območja Velikih jezer, še zlasti z odločitvijo, da bodo v rešitev krize vključili afriško diplomacijo na visoki ravni in o uvedbi verifikacijskega mehanizma, ki bo omogočal voditeljem držav v regiji, da potanko spremljajo razvoj in pravočasno zagotovijo potrebni odziv.
V zvezi s tem je obisk gospoda Obasanja v tej regiji zelo spodbuden. Obisk nam je potrdil možnosti vojaškega posega s strani določenih držav v regiji in dobili smo zagotovila od predsednika Kabile, da je Kinšasa pripravljena poslušati zahteve CNDP in je prav tako pripravljena, da sprejme dialog. Med obiskom je bilo prav tako slišati obtožbe CNDP in general Nkunda je ponovno potrdil svojo pripravljenost, da spoštuje prekinitev ognja in da bo naredil vse, da omogoči dostavo humanitarne pomoči na področja pod svojim nadzorom.
Zato je bistveno, da se vzdržuje sedanja politična pobuda in da se stori vse, kar je v naših močeh, da se izjave posameznih akterjev prenesejo v prakso. Zato je skrajni čas, da se obravnavajo pravi vzroki za krizo na vzhodu države, ki jih vsi poznamo: prisotnost FDLR, organizirano plenjenje mineralnih virov, politične frustracije skupnosti in manjšin ter potreba po približevanju idej.
Pri tej zadevi je bistveno, da celotna mednarodna skupnost podpira diplomatska prizadevanja, ki so bila predstavljena v skladu z vrhom iz Nairobija, in da so mednarodna prizadevanja usklajena, s čimer bo omogočen zadosten prostor predsednikoma Obesanju in Mkapi, da nadaljujeta s pogajanji.
Prav tako je pomembno poudariti vlogo MONUC. MONUC ni tisti, ki bi bil odgovoren za vse vrste zlorabe moči. MONUC pravzaprav opravlja pomembno delo kljub pomanjkanju sredstev, ki jih prejema, in kljub omejitvi svojih funkcij. Prav tako opravlja delo, ki bi ga bilo težko nadomestiti, to je, da raje zagotavlja mir kot pa se spušča v vojno.
Toda še pomembneje je podpirati trenutna prizadevanja, da se okrepi njegov mandat v tem trenutku, ko bo v prihodnjih dneh Varnostni svet obravnaval to vprašanje. Menimo, da bi bilo treba mandat razširiti, da bi na primer vključeval nadzor nad plenjenjem naravnih virov in zlasti, kot je dejal predsednik Sveta, treba bi bilo povečati sredstva, ki bi mu to omogočala.
Jürgen Schröder
v imenu skupine PPE-DE. - Gospod predsednik, trenutno smo priča finančni krizi, ki se bo zapisala v zgodovino. Kljub temu je bilo le v nekaj tednih mogoče sklicati srečanje G20, ki je obrodilo konkretne rezultate, najbolj viden rezultat pa je bila odločitev, da se uporabi 2 % BDP za spodbujanje gospodarstva in pomoč finančnemu sektorju.
Po drugi strani pa nam ni uspelo izpolniti obveze, da uporabimo 0,7 % BDP za razvoj. Če bi bili tako storili, bi bila DRK prav gotovo bolj razvita in morda do tega konflikta sploh ne bi prišlo. Toda vzemimo stvari takšne, kot so. Sedaj nimamo časa, da bi razpravljali o razvoju Kivuja: tam se soočamo s humanitarno krizo. V zadnjih tednih je bilo razseljenih dvesto petdeset tisoč novih ljudi. Ljudje umirajo neposredno ali posredno zaradi bojevanja in bolezni, kot je kolera, se hitro širijo.
Leta 2005 so ZN sprejeli koncept odgovornosti za zaščito. ZN so v DRK poslali mirovno silo MONUC. MONUC je s 17 000 četami največja mirovna misija na svetu, katere mandat spada pod poglavje 7. Toda kaj lahko MONUC stori? Usposobljenost vojakov in kakovost opreme sta zelo slabi in DRK je zelo velika. Zato močno podpiram poziv za krepitev MONUC, toda realno gledano bodo pretekli meseci, preden bo okrepitev realizirana - dragoceni meseci, v katerih bodo ljudje umirali. Iz tega razloga predlagam, da se hitro pošlje kratkoročna evropska sila za stabilizacijo regije, dokler krepitev MONUC ne bo realizirana in uporabljena na mestu samem.
Alain Hutchinson
Gospod predsednik, gospod predsednik Sveta, komisarka, gospe in gospodje, najprej bi vam, sredi teh umirjenih razprav, v tem zelo prijetnem vzdušju, želel naslikati prizor, saj sem bil tam trikrat v zadnjih mesecih.
Medtem ko razpravljamo, se tam odvijajo nasilje, posilstva in smrt. Takšno je trenutno vsakdanje življenje številnih državljanov, ki živijo v tem strašnem delu sveta. Menim, da ni čas za besede, temveč za dejanja. Ta umazana vojna po mojem mnenju ni etnična vojna, kot so jo nekateri začeli opredeljevati; etnične vojne se vedno lahko ustvarijo, ker nam, Evropejcem, to ustreza, saj ko govorimo o etničnih vojnah, to pomeni, da se Afričani bojujejo med seboj in da to ni naša težava. Ne, vzroke za vojno lahko najdemo na dnu rudnikov - rudnikov diamantov, koltana in zlata -, ki kljub pokolom še naprej mirno in učinkovito delujejo. Njihove minerale izvažajo pred nosovi sil ZN iz letališča Goma ali po cesti v Kigali, in nekaterim ljudem še vedno prinašajo velikansko bogastvo. To je vojna.
Da bi vojno ustavili, je to prvo vprašanje, ki ga je treba preučiti. Kako lahko te rudnike zapremo in kakšne ukrepe potrebujemo, da bomo ustavili to škandalozno trgovanje? Lahko bi se vrnili k postopkom, kot je na primer postopek Kimberley, ki je bil uveden za diamante. Verjetno bo kateri od poslancev še spregovoril o tem.
Grobo rečeno je v zadnjih desetih letih, čeprav nekateri to številko izpodbijajo, vendar vam zagotavljam, da jo je mogoče zlahka preveriti, več kot 5 milijonov prebivalcev Konga umrlo nasilne smrti, najsi kot neposredne žrtve vojne ali kot žrtve stranske škode, kot so bolezni in podobno, ki jih je povzročila vojna. Vprašanje potemtakem je, komu ta vojna ustreza in kdo ima koristi od njenega nadaljevanja. Menim, da je to prva pomembnejša točka.
Kar se tiče Evropske unije, smo v moji skupini mnenja, da obstajajo tri pomembna vprašanja. Prvič, podpirati moramo mirovna prizadevanja, ki so v teku - ne v zadnjih tednih, vendar se odvijajo že nekaj časa. Opat Malu Malu je bil nominiran za nagrado Saharov, saj je ta gospod že zelo dolgo zavezan k iskanju mirovnih rešitev za to regijo. Uspelo mu je, da so se v Gomi sestali ne le CNDP - ker je CNDP prišel, odšel, se vrnil in spet odšel -, ampak tudi vsa uporniška gibanja in vlada DRK. To je nekaj, kar se mi zdi pomembno. Obstajata proces iz Nairobija in nedavni vrh v Nairobiju, ki ga je komisarka omenila.
Seveda verjamem, da je treba ta prizadevanja podpreti in prav tako je treba podpreti našega komisarja Louisa Michela, ki, in to pravim kot socialist, on pa je liberalec, si na tem področju zelo prizadeva.
Drugič, to prebivalstvo moramo za vsako ceno zaščititi. Pravijo nam, da MONUC tam ne neti vojne, temveč ohranja mir. Morda, vendar ima MONUC mandat iz poglavja 7. Ni tako kot leta 1994 v Kigaliju, ko nismo mogli nič narediti, ko smo nemočno gledali, kako so se dogajali pokoli. Sedaj obstaja poglavje 7 in poslanstvo MONUC je, da brani civilno prebivalstvo. Vendar civilno prebivalstvo pobijajo, MONUC pa se še ni zganil. Nedolgo tega se je v vasi, katere imena se trenutno ne morem spomniti, zgodil pravi pokol v Kiwanji, na robu tabora MONUC.
Zaradi tega morajo evropske sile MONUC povečati; to je mnenje moje skupine. V vsakem primeru bomo glede tega pripravili predlog za spremembo.
Nazadnje, verjamem, in to bom v zaključku moral povedati zelo hitro, da seveda obstaja potreba po sprejemu potrebnih odločitev, da bi ustavili izkoriščanje in trgovanje z minerali, ki so v bistvu krivi za vse pokole, ki se tam dogajajo.
Thierry Cornillet
Gospod predsednik, komisarka, ta kos sveta se zdi preklet in, kot je Alain Hutchinson pravilno povedal, je od začetka devetdesetih let 20. stoletja tam bilo že skoraj pet milijonov žrtev.
To območje je kot celica smrti - masovni poboji v Severnem Kivuju, Ugandi, Ruandi, Burundiju -, temu ni konca in vsako leto se poboji začnejo znova. Vem, da imajo isti vzroki vedno iste posledice; obstajajo etnični konflikti, ker so meje, ki smo jih mi začrtali, pogosto umetne meje. Je oblika pretiranega nacionalizma: vsi poskušajo biti Napoleon III. v malem in imeti mehiško avanturo, da bi pozabili na težave svoje države. Seveda je posredi denar, kot je izpostavil Alain, neizmerno bogastvo tega območja. Prav tako je posredi norost, kako naj drugače opredelimo delovanje Gospodove odporniške vojske?
Kaj lahko torej naredimo? Oh, pozornost pa bi prav tako želel posvetiti delovanju komisarja Michela, ki se za zadevo že dalj časa zanima. Njegovo delovanje smo videli na sestankih v Kigali in Kinšasi, ki so vodili v Nairobi. Tukaj sta tudi SADC in Obasanjo. Ponovno bomo imeli visoke diplomatske vrhe. Vendar, ali je to razlog, da se zanašamo samo na diplomacijo? Soočamo se z zelo resnimi humanitarnimi razmerami.
Kot poročevalec za humanitarno pomoč za vaš parlament sem šel na začetku novembra v Kinšaso, da bi se srečal z gospodom Botswalijem Lengomom, novim ministrom za socialne zadeve in humanitarno delovanje. Prav tako sem se srečal z opatom Malu Malujem, ki smo mu skoraj podelili nagrado Saharov in ki vodi program Amani. Predvsem ne smemo pozabiti na precejšnje človekoljubno prizadevanje, h kateremu se moramo zavezati.
Torej kaj v resnici počnemo? Ali smo prepričani, da delamo vse, kar je potrebno? Kaj dela MONUC? Zdi se, da deluje popolnoma pravilno. 17 000 mož, od tega 6 000 na območju, to je enako oboroženi diviziji s tanki. Kdo bo verjel, da je to nezadostno za jamčenje dostopa humanitarni pomoči, četudi se zavedam, kot se tudi vi, da to pomeni varovanje zelo obsežnih območij?
Tako je rešitev seveda diplomatska. Zaradi tega moramo podpreti afriško rešitev, pod pogojem, da jo bomo lahko izpeljali. Prav tako moramo zagotoviti, da bo premirje trajno, da bi omogočili dostop človekoljubne pomoči. Brez tega predpogoja se človekoljubna pomoč ne bo prebila skozi. Prav tako se mora ustaviti vir prihodka. Ni treba poudarjati, da moramo zapreti rudnike, vendar bi morda lahko tudi začeli kritizirati podjetja na zahodu, ki kupujejo koltan in druge minerale, ki omogočajo nakupovanje orožja. Seveda moramo popolnoma podpreti mirovne pobude s tem, da pokažemo neprekinjen namesto občasno negotov politični interes.
Za zaključek bi želel pozvati k veliko večji vojaški prisotnosti za stabilizacijo miru in to lahko storijo le Združeni narodi. Kot razumem, je Evropska unija bila včasih znana po tem, da je lahko prepričala Združene narode, katere so njihove dolžnosti.
Seán Ó Neachtain
v imenu skupine UEN. - (GA) Gospod predsednik, trenutni položaj v zahodni regiji Demokratične republike Kongo se vsak dan slabša in mednarodna skupnost je zaradi tega zelo zaskrbljena. Več kot poldrugi milijon ljudi iz pokrajine Kivu je bilo razseljenih, kar kaže na resnost problema.
Podpiram prizadevanja Roelanda Van de Geera, posebnega predstavnika Evropske unije za območje Afriških velikih jezer, in bivšega nigerijskega predsednika Obasanja, ki je sodeloval v intenzivnih pogovorih s političnimi in vojaškimi skupinami, ki so vpletena v to nasilje.
Afriško unijo prosim, da si še nadalje prizadeva za zagotovitev miru na območju Velikih jezer.
Vladi Ruande in Nairobija sta novembra 2007 podpisali mirovno rešitev kot poskus za razrešitev sovraštva med obema državama. Izvajanje te rešitve mora biti zagotovljeno, vendar je najprej treba končati nasilje.
Evropska unija daje več denarja območju Velikih jezer kot katera druga organizacija ali država na svetu. Luisa Michela, evropskega komisarja za razvoj, in Svet prosim, da poskušata končati spopade in vzpostavita mir.
Frithjof Schmidt
v imenu skupine Verts/ALE. - (DE) Gospod predsednik, pri krutih spopadih na vzhodu Konga ne gre le za državljansko vojno, temveč je to prav tako regionalni konflikt, v katerega so vključene številne sosednje države. Gre tudi za strateške surovine, kot je koltan, ki ga potrebujemo za proizvodnjo mobilnih telefonov, DVD predvajalnikov in računalnikov. Prav tako gre za zlato, diamante, kobalt in plemeniti les. To so globlji vzroki tega konflikta. Kaj lahko naredimo oziroma kaj moramo narediti? Združene narode je treba okrepiti, da bodo lahko izpolnili svojo odgovornost in zavarovali civilno prebivalstvo pred oboroženimi četami, ki so aktivne na območju. Misija Združenih narodov v Demokratični republiki Kongo (MONUC) potrebuje jasnejša pooblastila, več opreme in človeških virov. Države članice Evropske unije so v zadnjih letih večkrat zavrnile prošnje po povečanju MONUC. Vendar pa so bile nato podane ostre kritike neuspehov in napak MONUC. Ti dvojni standardi se morajo končati. Trenutno ne potrebujemo lastnega vojaškega kontingenta EU, moramo pa aktivno povečati MONUC in z zanimanjem in odobravanjem sem poslušal, da je to pot, ki jo želita izbrati tudi Svet in Komisija.
Druga pomembna točka je, da je izkoriščanje surovin in njihovo trgovanje iz Konga treba strogo nadzorovati na mednarodni osnovi. Mednarodne družbe, vpletene v trgovanje, ki imajo dobiček od izkoriščanja surovin iz Konga, je treba nadzorovati in jih prisiliti k preglednosti. Seveda že obstaja uradna skupina strokovnjakov ZN o nezakonitem izkoriščanju naravnih virov v Kongu. Ta skupina strokovnjakov je oblikovala vrsto priporočil, vključno s sankcijami proti ljudem in podjetjem, ki sodelujejo v tem nezakonitem izkoriščanju. Evropska unija mora zahtevati izvedbo teh priporočil ZN, vključno in posebej - in to na področju, kjer za to obstaja manevrski prostor - kar zadeva uvoz v EU, saj je to območje, kjer lahko delujemo sami in kjer lahko aktivno izvajamo priporočila ZN.
Tretja točka, ki jo je treba izpostaviti, je, da moramo dati pobudo za mednarodno konferenco o območju Velikih jezer. Samo politično sodelovanje in gospodarsko povezovanje regije lahko zagotovita dolgoročni mir. Evropa lahko pri tem odigra ključno vlogo in tudi mora odigrati.
Tobias Pflüger
v imenu skupine GUE/NGL. - (DE) Gospod predsednik, cela vrsta sosednjih držav je fizično vpletena v to vojno in predvsem gre za neposredno prisotnost vladnih čet Konga skupaj z milico in angolskimi četami na eni strani ter generalom Nkundo, vojsko Tutsijev in podporo Ruande na drugi strani. Gre za regionalno vojno, ki ne zadeva le vzhodnega Konga.
Ena ključna točka je jasna: kongoška vlada se doslej še ni bila pripravljena neposredno pogajati z uporniki. To je točka, na katero je treba pritisniti. Zelo pomembno je raziskati pravo ozadje tega konflikta. Zvezni predsednik Nemčije je sam omenil dejstvo, da je to konflikt zaradi surovin. Surova nafta, zlato, diamanti, baker, kobalt, koltan, cink, kositer in tako dalje tukaj igrajo zelo pomembno vlogo.
Predvsem pa prav tako gre za to, kdo ima ustrezna dovoljenja za izkoriščanje teh surovin. Zares moramo ukrepati proti tem podjetjem. Naj omenim le eno izmed teh podjetij: Gesellschaft für Elektrometallurgie mbh s sedežem v Nürnbergu je očitno neposredna lastnica enega od osrednjih rudnikov, zaradi katerega se bije ta konflikt.
Rad bi spregovoril o vlogi misije Združenih narodov v Demokratični republiki Kongo (MONUC), saj zgleda, da se vsi prisotni zavzemajo za povečanje MONUC. Prebral sem, da je MONUC prej del problema kot del rešitve, saj MONUC sam opisuje, da se medtem bori že na štirih frontah. Vloga MONUC bi morala biti precej drugačna. Medtem pa smo od Human Rights Watch izvedeli, da indijski ali pakistanski vojaki MONUC neposredno trgujejo z orožjem s pripadniki milice in so očitno vpleteni v konflikt za surovine. Tega ne smemo dopuščati. Vloga MONUC mora biti popolnoma drugačna in nevtralna. Ker pa so razmere takšne, pozivanja k povečanju MONUC ne bodo v pomoč.
Spet bi želel poudariti, da je Kongo že enkrat prej igral pomembno vlogo v pretekli operaciji Evropske unije. Takrat je bila naša vloga zagotoviti varne volitve in gospod Kabila je bil imenovan za predsednika - isti gospod Kabila, katerega čete so sedaj precejšen eskalacijski faktor. Glede tega bi morali podrobno preučiti dejansko vlogo, ki jo je odigrala EU pri imenovanju gospoda Kabile. Kar je naredila EU, se mi zdi zelo problematično. Jasno moramo povedati, da je gospoda Kabilo in čete zaradi tega treba kritizirati.
Poročilo lokalnega dopisnika časopisa Frankfurter Allgemeine, ki je bil ujet, je zelo zanimivo branje. Zelo dobro je opisal okoliščine konflikta. Njegov članek kaže interakcijo med uradnimi in neuradnimi četami, kar pomeni, da so samo pozivi k povečanju MONUC brezpredmetni, saj se je potrebno lotiti vzrokov za konflikt.
Bastiaan Belder
Gospod predsednik, včeraj zvečer sem imel čast o vojni na vzhodu Konga govoriti neposredno z izkušenim humanitarnim delavcem. Zelo dobro pozna krizo tako v Severnem kot Južnem Kivuju. Njegova pripoved, ne da bi hotel olepšati prevladujočo bedo v regiji, nam daje nekaj žarkov upanja. En žarek upanja je gotovo dejstvo, da je pred več kot enim tednom kongoška predsedniška straža skupaj s policijo privedla vladne vojake, vpletene v plenjenje. To je upanje zbujajoč znak, da je kongoška vlada začela izvajati red in mir, ter hkrati dogodek, ki si zasluži evropsko spodbudo in podporo.
Drug žarek upanja je, da je vodja upornikov Nkunda v svoji želji po oblasti do danes bil neuspešen pri mobilizaciji in rekrutiranju Tutsijev v Južnem Kivuju. Moj vir ocenjuje, da je to pozitiven izraz poistovetenja Tutsijev s kongoško državo in civilnim prebivalstvom.
Tretji žarek upanja so pobude za versko spravo na lokalni ravni in ravni pokrajine. Izvoljene oblasti so enako aktivno udeležene pri teh platformah kot tradicionalne oblasti in plemenski predstavniki. Te platforme v Severnem in Južnem Kivuju si zaslužijo dvojno evropsko podporo: finančno in strokovno pomoč pri reševanju konfliktov. Da bi bila človekoljubna pomoč na obeh območjih Kivuja uspešna, je vpletenost lokalnih oblasti ključnega pomena, kar pa vključuje obe skupini lokalnih vodij, tradicionalne predstavnike in izvoljene oblasti.
Na podlagi lastnih izkušenj moj vir poudarja, da kljub vsem vojnim konfliktom in celo kadar ljudje bežijo, te oblikovane strukture oblasti ostajajo aktivne, zaradi česar poziva k zagotovitvi denarja trumam beguncev v vaseh Severnega in Južnega Kivuja ter samim prebivalcem teh vasi. Navsezadnje moj vir pravi: "Če imate denar, lahko dobite hrano. Presenetljivo je, da je nekje vedno odprta tržnica. V Kongu je povsem mogoče delati z denarnimi izplačili. Ljudje ne postanejo odvisni, ker se lahko sami odločijo, za kaj bodo porabili denar. Spodbudite lokalno gospodarstvo in ga takoj uporabite. Da bi zagotovili gladek potek, gremo in se pogovorimo z izvoljenimi vaškimi odbori, ki bodo izpostavili tiste najbolj potrebne pomoči."
Po takšni razpravi in z evropskimi prizadevanji za spravo mora za Severni in Južni Kivu obstajati prihodnost, in tudi za celotni Kongo. Zaradi tega iz dna srca pozivam Svet, Komisijo, Evropski parlament in evropske institucije, da naredijo, kar je treba.
Koenraad Dillen
(NL) Gospod predsednik, nima smisla danes razpravljati o tem, kako tragične se nam zdijo obupne razmere v vzhodnem Kongu. Bobu moramo reči bob in se seveda vprašati, ali naj Evropa, posebej državi kot sta Francija in Belgija, ki imata posebej slab sloves v tej regiji, posredujeta v vojaškem smislu. Moj odgovor je ne, ker kaj smo opazili? V primeru Konga je Evropa znova uspela dokazati, kako razdeljena in šibka je in kako iluzorno bi bilo misliti, da je na tej ravni mogoča skupna zunanja in varnostna politika. Spomnimo se, da je Pariz, trenutno predsedstvo Sveta, v Nemčiji pravkar dal aretirati vodjo protokola ruandskega predsednika Kagameja zaradi poskusa umora predsednika Habyarimane leta 1994. Velja za vpleteno stran v konflikt. Celo moja lastna država, Belgija, daje mešane signale, saj je še včeraj belgijski minister za zunanje zadeve Karel De Gucht ostro kritiziral politiko evropskega komisarja za razvoj in humanitarno pomoč Louisa Michela prav na račun njegove politike do Konga. Citiram Karla De Guchta: "Če je sedanji položaj v Kongu rezultat Michelove politike, potem je to poseben dosežek. Položaj še nikoli ni bil tako slab, kot je zdaj."
Gospe in gospodje, te besede je izrekel eden od komisarjevih političnih zaveznikov. Iz te neubranosti lahko zaključimo, da bi zaščita civilnega prebivalstva morala na prvem mestu biti odgovornost Afriške unije, ki jo je treba podpreti, ter misije ZN v Kongu. Najbolje bi torej bilo, če Evropa v to regijo ne bi poslala lastnih čet.
Colm Burke
Gospod predsednik, pridružujem se občutkom mojih kolegov, ki so izrazili izjemno zaskrbljenost glede ponovnih bojev med kongoško vojsko in uporniško milico v severnem Kivuju v DRK. Povečano nasilje v Severnem Kivuju je resno preseglo delovanje mirovne misije ZN (MONUC) v tej državi.
Humanitarne razmere so posebno resne, saj je v pokrajini Kivu 1,5 milijona notranje razseljenih oseb. Delovanje Svetovnega programa za prehrano in drugih nevladnih organizacij je bilo resno omejeno zaradi nasilja, razširjeni so ropi, posilstva in pobijanje civilistov s strani vladnih in uporniških sil.
MONUC ima mandat v okviru poglavja 7 Ustanovne listine ZN za zagotovitev zaščite civilistov pred neposredno grožnjo fizičnega nasilja, vendar mu primanjkuje potrebnih sredstev in vojaških čet, da bi svoj mandat uresničil. Mednarodna skupnost in Varnostni svet ZN morata okrepiti MONUC s tem, da priskrbita potrebna sredstva in osebje in mu tako omogočita izpolnitev njegovega poslanstva. Ker se je Evropska unija odločila, da ne bo sprožila postopkov za dodatno misijo EVOP, ki bi se spopadla z nadaljnjim stopnjevanjem nasilja v DRK, pozivam Evropsko unijo, da v kar največji meri okrepi svoje sodelovanje z MONUC.
Aktualna resolucija Varnostnega sveta ZN, ki so jo oblikovali Francozi, predlaga začasno okrepitev vojaške moči MONUC za 2 785 članov vojaškega osebja. Tako bi se najvišje dovoljeno število čet in policije, nameščenih v okviru MONUC, ki je že največja mirovna sila na svetu, povečalo malo nad 20 000, pokrivalo pa bi območje, ki je približno iste velikosti kot zahodna Evropa.
Varnostni svet ZN pozivam, da čim prej glasuje o tej resoluciji glede na resnost trenutnih dogodkov v DRK. Zgrožen sem nad pokoli, zločini proti človeštvu in dejanji spolnega nasilja proti ženskam in dekletom v vzhodni pokrajini DRK ter od ustreznih nacionalnih in mednarodnih oblasti zahtevam, da storilcem sodijo.
Ana Maria Gomes
(PT) Nove grozote v pokrajini Kivu in nezmožnost mednarodne skupnosti, da bi jih končala, so enako šokantne kot pohlep ruandskih in kongoških voditeljev, ki povzročajo ta položaj organiziranega kaosa, da bi prikrili resnično plenjenje naravnih virov v regiji.
Kaj lahko stori Evropska unija? Kaj lahko naredi za državo, kjer so že bile in še vedno so različne misije EVOP (Evropske varnostne in obrambne politike) in kjer prve demokratične volitve ne bi bile izvedene brez evropske podpore? Kaj lahko naredi za državo, ki prejema milijone za razvoj in človekoljubno pomoč? Kaj lahko naredi za državo neprimerljivega strateškega pomena, kjer je umrlo pet milijonov ljudi, prepuščenih na milost in nemilost najbolj barbarskemu nasilju v zadnjih letih?
Evropska unija mora precej preseči minimum, ki je bil določen ob začetku zadnje vojaške zaostritve. Ni dovolj, da poveča človekoljubno pomoč in sproži diplomatske pobude, v katerih obljublja razorožitev in n-tič ponavlja načela dobre vere.
Evropska unija mora nujno okrepiti MONUC (misijo Organizacije Združenih narodov v Demokratični republiki Kongo), tako da si bo znova pridobila izgubljeno verodostojnost in učinkovitost. Zaradi tega ni dovolj le nizati resolucij v Varnostnem svetu. Evropska unija se mora nemudoma povezati z DPKO (Oddelkom ZN za mirovne operacije) in priskrbeti opremo in po potrebi vojake, ki bodo pomagali zapolniti vrzeli v MONUC.
Če procesi v New Yorku in dejanski položaj to upravičujejo, EU ne more in ne sme kot zadnjo možnost izključiti odprave vojaške misije v okviru EVOP. Naša odgovornost je, da zaščitimo ogrožene, to je življenja nemočnih civilistov, ki potrebujejo takojšnjo mednarodno zaščito.
Nikoli več! Moramo se zresniti in ne smemo dopustiti, da se genocid v Ruandi in pokoli v Kongu zgodijo znova.
Luca Romagnoli
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, izjavi Sveta in Komisije glede odgovora EU na resno krizo v Kongu sta kot običajno hinavski in brezplodni. Za Laurentom Nkundo stojita Ruanda in Uganda, državi, ki sta se vedno zanimali za regijo, in to tako zelo, da sta jo v nedavni preteklosti nekajkrat poskušali zavzeti. Podzemni viri in viri na vzhodu DRK so preveliki, da bi jih prepustili v roke drugim.
Od januarja do zdaj je bila kupljena trikratna količina orožja v primerjavi z letom 2007, in nekaj ga je bilo namenjenega, kar se tiče ruandskega dela, za upornika Laurenta Nkundo, rezultate pa vidimo danes. Washington je svoje interese že leta osredotočal na območje Velikih jezer, predvsem s podpiranjem Ugande in Ruande. Na primer, največja ambasada ZDA v Afriki je v Kampali; v Ugandi in Ruandi se nič ne zgodi brez privoljenja ZDA.
Ta hiter obrat Evropske unije glede možnosti odprave mirovnih sil v regijo daje napačen signal, kot vedno, ker se raje osredotočamo na diplomacijo, kot da bi bila diplomacija dovolj, da bi prepričala k umiku zlobnega in nevarnega moža, kot je Laurent Nkunda. Kot običajno naše razprave ne prinesejo ničesar, in potem slišimo, da komisar Michel skoraj hvali gospoda Nkundo. Hvala za to!
Geoffrey Van Orden
Gospod predsednik, vsi razumemo zapletenost trenutnih strašnih razmer v vzhodnem Kongu, ki ima etnične korenine in izvira iz Ruande, Burundija in Ugande.
Učinkovit mediacijski postopek med Ruando in DRK se mora nujno začeti. Treba je vzpostaviti premirje in ga primerno okrepiti, civilno prebivalstvo pa očitno potrebuje zaščito in nujno človekoljubno pomoč.
Spomnim se nedavne izjave stalnega predstavnika Afriške unije v Bruslju v parlamentarnem pododboru za varnost in obrambo, ko je povedal, da bi raje videl, da bi Afričani reševali varnostne zadeve na svoji celini. Zato me veseli, da EU ni izrabila kongoške tragedije kot priložnosti, da bi dala svojo oznako na še eno tako imenovano vojaško operacijo EU. V prvi vrsti morajo Afričani prevzeti odgovornost za reševanje sedanjega položaja, vendar jim moramo v vseh pogledih pomagati, da bodo to storili preko Afriške unije in Združenih narodov.
Medtem je prišlo do nejasnosti glede mandata, pravil delovanja in uporabe sile s strani MONUC. Poveljnik MONUC, generalpolkovnik Vicente Díaz de Villegas, je nedavno dal odpoved, potem ko je delo opravljal sedem tednov. Navedel je osebne razloge, vendar se sprašujem, ali ni šlo za poklicne frustracije.
Vendar je spodbudno, da je 6. novembra bila blizu Gome kot del MONUC razporejena tisoččlanska južnoafriška sila. Vodja MONUC trdi, da imajo navodila za streljanje, če bo to potrebno. MONUC mora biti sposoben zaščititi civiliste pred neposrednimi grožnjami nasilja. Seveda mora priti do precejšnjega povečanja čet ZN in AU, razporejenih v vzhodnem Kongu, in imeti je treba jasno sliko o tem, od kod prihajajo - mnoge države bi lahko k temu prispevale, pa trenutno ne.
Če Zahod ne bo naredil vsega, da bi pomagal operacijam v Kongu, čakajo v ozadju drugi, manj plemeniti akterji.
Genowefa Grabowska
(PL) Gospod predsednik, komisarka, gospod Jouyet, sem članica Skupne parlamentarne skupščine AKP-EU in med zadnjim zasedanjem v Kigaliju v Ruandi sem poslušala predsednika Paula Kagameja, ki je govoril o tem, da je treba stabilizirati položaj v Srednji Afriki. Govoril je, da si želi mir, vendar sem med bivanjem v Kigaliju obiskala muzej holokavsta, ki obeležuje smrt milijona Tutsijev, ubitih v samo treh mesecih - stotih dneh. To je bilo leta 1994.
Bomo sedaj priča ponovitvi takratnega dogajanja? Tega ne moremo dovoliti. To smatram za našo dolžnost. Mislim, da mora Evropska unija narediti več. Ne vem, ali bo odprava dodatnih čet rešila položaj. Osebno dvomim, vendar se mi zdi, da potrebujemo radikalni pregled virov sredstev, ki, kot je omenil kolega, izvirajo iz izkoriščanja kongoških naravnih virov in ki se nato ne usmerijo na male trgovce in neimenovane posameznike, temveč prav tako vstopijo na evropske trge. To je izvor in rešitev problema.
Preusmerimo se na humanitarne razmere, ki se očitno izmikajo nadzoru. Tukaj lahko odigramo svojo vlogo in na tem področju mora Evropska unija narediti vse, da bi zaščitila tistih 1 600 000 ljudi, ki potrebujejo vodo, hrano, odeje, šotore in nego. Rešimo ta problem.
José Ribeiro e Castro
(PT) Gospod predsednik Sveta, komisarka, gospe in gospodje, trenutno so svetovne moči usmerjene v reševanje mednarodnega finančnega sistema. Skušajo vzpostaviti nadzor nad njim, za kar je že skrajni čas. Morda je tudi napočil trenutek, da rešimo še en problem, o katerem govorimo že desetletja.
Že leta poslušamo pripovedi o sramotnem plenjenju virov. Kolikokrat do sedaj, trenutni primer tega je Kongo, smo slišali o prelivanju krvi ljudi? Verjamem, da je prišel čas, da obsodimo ta podjetja, ustavimo sramotno trgovanje in zamrznemo račune s sramotnimi dobički, pridobljenimi z izkoriščanjem mineralnih virov za ceno krvi in trpljenja ljudi.
Ne razumem, zakaj niso ta podjetja na podobnem črnem seznamu, kot ga poznamo za teroristične organizacije. In ne razumem, zakaj mednarodna skupnost ni zmožna preganjati teh poslovnežev, ki niso poslovneži v ožjem pomenu besede, temveč zločinci, ki ogrožajo regionalno in svetovno varnost.
Pozivam francosko predsedstvo in Komisijo, da prevzame mednarodno pobudo v zvezi s tem.
Ioan Mircea Paşcu
Gospod predsednik, imena, kot so Lumumba, Mobutu, Chombe, Dag Hammarskjöld in Katanga so prevladovala v mojem poznem otroštvu v šestdesetih letih prejšnjega stoletja. Po petdesetih letih v Kongu - sedaj Demokratični Republiki Kongo - ponovno pustošijo notranji nemiri, ki mejijo na državljansko vojno. Vendar tokrat vojna v vzhodnem delu DRK prihaja po pomembnih prizadevanjih EU in kljub njim v obliki denarja, programov, misij na terenu - vključno z vojaškimi misijami - in intenzivnih diplomatskih prizadevanj.
Trenutni položaj v DRK zato ni le še ena kriza. V resnici je preskus sposobnosti in pripravljenosti EU, da odigra mednarodno vlogo, ki jo sedaj zavzema v svetovni politiki, saj ima kriza vse sestavine, za katere Unija trdi, da je najbolje opremljena za njihovo reševanje, in se dogaja na kontinentu, Afriki, katere geopolitični pomen strmo narašča.
Bart Staes
(NL) Gospod predsednik, gospod Hutchinson je začel razpravo s tem, da bi morali prenehati z govorjenjem in začeti z dejanji. Mislim, da ima popolnoma prav. Dovolite, da omenim dva bistvena elementa iz razprave.
Najprej, najpomembneje je, da se izvršijo priporočila skupine strokovnjakov ZN glede nezakonitega izkoriščanja naravnih virov DRK ter sankcije proti osebam in podjetjem, katerih udeležba pri plenjenju virov je bila dokazana. EU mora preiti k dejanjem.
Drugič, odločno moramo ustaviti nezakonito izkoriščanje in uresničiti sisteme sledljivosti in dokazanega izvora zlata, kositrove rude, koltana, kobalta, diamantov, piroklora in lesa, tako da se to krvavo trgovanje lahko ustavi.
Moje vprašanje za predsednika Sveta gospoda Jouyeta in komisarko Ferrero-Waldner je, kakšne pobude boste razvijali v zvezi s tem v naslednjih nekaj mesecih? Mislim, da smo upravičeni do odgovora na to vprašanje.
Jim Allister
Gospod predsednik, nimam se za strokovnjaka za Kongo niti nimam pripravljenih rešitev, vendar vem naslednje: če je v zadnjih 20 letih umrlo pet milijonov ljudi, potem moramo vsi biti zaskrbljeni.
Še bolj postanem zaskrbljen, ko berem ostre kritike, ki prihajajo od številnih nevladnih organizacij, ki so prisotne na tem območju. Pred nekaj dnevi sem na primer prebral, da je Amnesty International - ki, moram reči, ni organizacija, s katero bi se vedno strinjal - povedala naslednje o človekovih pravicah, posebej v zvezi s tragedijo v pokrajini Severni Kivu: "Varnostni svet ZN, Evropska unija in Afriška unija imajo prekrižane roke. Do sedaj mirovnim silam ZN niso odobrile okrepitev in opreme, ki jo potrebujejo za zagotavljanje učinkovite zaščite civilistov.
Poslušal sem razprave, da bi slišal odgovor na to kritiko. Odkrito povedano, nisem ga zasledil. Diplomacija je dobra, vendar diplomacija sama po sebi ne bo dala vseh odgovorov.
Jas Gawronski
Gospod predsednik, zlahka bi pozabili na afriški problem, zlasti zaradi lastnih gospodarskih težav, vendar bi to bila strašna napaka.
Mislim, da moramo izvajati pritisk na Afriško unijo, da bo izpolnila svojo odgovornost v regiji. Če želi Afriška unija dobiti enako težo kot EU, mora besede prenesti v dejanja - kar ji očitno ni uspelo, na primer, pri Zimbabveju. Prav tako moramo brez omahovanja pogojevati naš dolgotrajni tržni in človekoljubni odnos z državami, kot je DRK, z njihovim spoštovanjem človekovih pravic, dobrega upravljanja in transparentnosti.
V zvezi s tem upam, da bo Komisija ponovno poudarila svojo podporo pobudi za preglednost sektorja ekstraktivne industrije.
Anne Van Lancker
(NL) Gospod predsednik, predsednik Sveta, komisarka, po vsem, kar je bilo povedano, bi želela izpostaviti naslednje. Oba sta poudarila dejstvo, da ta konflikt nima vojaške rešitve. Medtem ko se z vama ne bi mogla bolj strinjati, pa ni nič narobe s sporazumoma iz Gome ali Nairobija. Nič ni narobe s procesom, ki ga spet oživljamo, razen da sporazumov nihče ne upošteva. Ni treba ponavljati, da bi se Evropa morala zavzeti za močnejša in boljša pooblastila MONUC in več enot. Vendar si moramo zastaviti pomembno vprašanje, in sicer, ali je lahko MONUC uspešen, kljub mandatu iz poglavja 7, brez evropske intervencije? Gospod Jouyet, želela bi vas vprašati, kateri so bili tisti dobri razlogi ministrov EU, da so zavrnili evropsko posredovanje te vrste?
Jean-Pierre Jouyet
Gospod predsednik, spoštovani poslanci, komisarka Ferrero-Waldner, zahvaljujem se vam za to zelo zanimivo razpravo.
Zavedamo se poziva, ki ga je vaš Parlament podal Evropski uniji, naj odpošlje vojaško misijo v to regijo Republike Kongo. Vendar moram izpostaviti, da je Evropska unija že zavezana Republiki Kongo, na prvem mestu s pomočjo Skupnosti: 50 milijonov EUR leta 2008 in 6 milijonov EUR za nujno pomoč, kot je omenila Benita Ferrero-Waldner. Obstajata dve misiji EVOP, ki podpirata reformo kongoške policije in vojske, katere nepripravljenost in neučinkovitost sta bili, kot smo videli, še preveč tragični. Poleg tega je Evropska unija že posredovala, in sicer leta 2003 z vojaško misijo, imenovano Artemis. Vendar so takrat pogoji bili drugačni, saj je Evropska unija utrla pot prihodu misije Združenih narodov, ki je nato nastopila.
Kako lahko, ne le z besedami, odgovorimo na tragedijo v tej regiji? Najhitrejša rešitev za obravnavanje humanitarne krize bi bila okrepitev obstoječih ukrepov, z drugimi besedami MONUC, s širšimi pooblastili in dodatnimi človeškimi viri. Reči hočem, da v primeru Francije to pomeni, da je pripravljena sodelovati v tej okrepitvi, ker če čakamo na razporeditev misije Evropske unije, tvegamo izgubo časa. Kot veste, je Unija že angažirana v Čadu in Srednjeafriški republiki, tako da obstaja problem glede razporeditve in, če povem brez ovinkarjenja, številne države znotraj Sveta trenutno ne bi mogle prisostvovati v teh okrepitvenih operacijah.
Kot je izpostavilo že nekaj govornikov, okrepitev MONUC bi pomenilo prednosti, ker njegova pooblastila izhajajo iz poglavja 7 Ustanovne listine Združenih narodov. Prav tako moramo upoštevati, da je ustavitev Nkundove ofenzive 29. oktobra omogočila MONUC, da je začel s prerazporeditvijo. Naslednja stopnja misije Združenih narodov je, da se ponovno oblikuje po prihodu novih elitnih enot, posebej indijskih gurk, ki jih pričakujemo ta mesec. 3 000 mož je treba dodati 17 000 možem, ki so že prisotni, in to je posledica korakov, ki smo jih v zadnjih nekaj dneh naredili v New Yorku v Varnostnem svetu.
Kot je povedalo nekaj govornikov, pa se ne moremo ustaviti samo pri vojaškem položaju, ker moramo spričo grozot, ki so se, kot so mnogi poudarili, dogajale že mnogo predolgo, kot prednostno obravnavati politično rešitev, kot so pokazali obiski komisarja Michela, Berndarda Kouchnerja in Davida Milibanda, da bi omogočili ponovno vzpostavitev stikov med protagonisti v regiji. Prednost moramo dajati pogajanjem, ki bodo potekala znotraj afriškega okvira, naj bo to Afriška unija, SADC ali Konferenca Velikih jezer, da bi oživili procesa iz Gome in Nairobija.
Dolgoročno gledano mora Unija pomagati Republiki Kongo, da se opremi s pravo vojsko - tam ni prave vojske, saj je popolnoma razpadla -, ki bi ji omogočila zagotavljati varnost ogromne in zelo težko obvladljive države in preprečevati nadaljnje humanitarne krize.
Strinjam se s tistimi, ki so povedali, da se moramo lotiti tudi vzrokov za ta konflikt, in to je Svet naredil 10. novembra, ko je pozval k boju proti nezakonitemu izkoriščanju naravnih virov regije, posebej s strani odporniških skupin. Ali bi morali nalogo boja proti nezakonitemu izkoriščanju zaupati MONUC? Vprašanje je odprto, vendar mora biti spričo humanitarne krize, kot so poudarili tudi drugi, prednostna naloga MONUC zaščita civilnega prebivalstva in verjamem, da je pomembno, in tudi to je bilo povedano, da je treba eno od rešitev za ropanje virov najti na regionalni ravni, da bi lahko ustavili izkoriščanje in izvažanje teh virov v naše države.
Končno ugotavljam, da bi vsekakor morali uresničiti resolucije, ki jih je pripravila skupina strokovnjakov Združenih narodov v zvezi s temi vprašanji.
To so dodatni elementi, ki sem jih želel izpostaviti pred to skupščino.
Benita Ferrero-Waldner
Gospod predsednik, spoštovani člani, kot prvo menim, da so razprave pokazale, da se vsi strinjamo o nečem: sedaj moramo ukrepati hitro, zelo hitro, v tej strašno tragični situaciji.
V zvezi s pošiljanjem evropske sile na vzhod DRK se mi zdi, da je bilo rečeno, da bi le evropska sila s strogo zastavljenim ciljem varovanja humanitarnega prostora lahko bila sprejeta s strani vseh držav v regiji. To bi potem pomenilo, da bi vsem stranem, vpletenim v konflikt, naložili humanitarno premirje, kar bi omogočilo dostavo pomoči prebivalstvu v bližini meje. To je natanko tisto, kar si države z območja Velikih jezer želijo, in zanje sta premirje ter dostava humanitarne pomoči absolutni in takojšnji prednostni nalogi.
V tem smislu so prav tako navedle poti, ki jih je treba raziskati: politična pogajanja ter predvsem tisto, kar smo vsi povedali, okrepitev MONUC. Medtem ko humanitarni položaj počasi prihaja pod nadzor, se za nekatere države članice zdi, da niso izključile možnosti misije SZVP. Vendar končna odločitev ne bo sprejeta, dokler ne bo soglasne evropske podpore glede tega vprašanja, Svet Združenih narodov pa je povedal svoje uradno stališče glede tega.
Kar se tiče okrepitve MONUC, verjamem, da je bistvenega pomena, tako kot pravi tudi Louis Michel. MONUC prinaša konstruktiven in objektiven pristop k temu konfliktu, vendar od njega ne moremo zahtevati svari, ki niso del njegove misije. MONUC mora zagotoviti ohranjanje miru znotraj določenega odobrenega okvira in ne sme nobeni strani vsiljevati miru z uporabo vojaških sredstev. Včasih jo je težko dojeti, vendar je po mojem mnenju razlika v pomenu očitna.
Po drugi strani je očitno, da glede na velikost Konga in zapletenost problema MONUC ni zadostno opremljen - vsi ste to povedali in res je - niti z viri niti kar se morda tiče njegovih pooblastil, in zaradi tega je zahteva generalnega sekretarja Združenih narodov po več virih, to je tri tisoč dodatnih mož, brez dvoma upravičena.
Poleg tega je razširitev pooblastil MONUC, posebno kar zadeva spremljanja nezakonitega izkoriščanja naravnih virov - ki, kot ste povedali, je pravi povod za vojno - zelo pomembna, kot so mnogi že pravilno omenili, da bi lahko vplivali na razvoj konflikta. Ko bo mir ponovno vzpostavljen, bo vprašanje preučila mednarodna skupnost.
Primer postopka Kimberley zagotovo odpre poti, ki jih je treba raziskati v tem smislu, in v praksi je Komisija že sprostila 75 milijonov EUR za programe na vzhodu Konga za obnovo vladnih struktur, kot sta sodstvo in policija, in za ponovno vzpostavitev spremljanja izkoriščanja virov. Ta program že poteka in upam, da se bodo pokazali prvi rezultati.
Predsednica
Prejela sem šest predlogov resolucije, predloženih v skladu s členom 103(2) Poslovnika.
Razprava je končana.
Glasovanje bo potekalo v četrtek, 20. novembra 2008.
Pisne izjave (člen 142)
Alessandro Battilocchio  
v pisni obliki. - (IT) Resolucija o Republiki Kongo predstavlja jasno zavezo Evropske unije k temu delu sveta. Vendar je tokrat glede na resno naravo krize naša odgovornost, da zagotovimo, da bodo besedam sledila dejanja. Kot vedno, ZN negotovo podajajo rešitve. Naj bo Evropska unija tista, ki prevzame pobudo ter poskuša posredovati pri vzpostavljanju miru med stranmi v konfliktu.
Želel bi se zahvaliti Komisiji za posebej pomemben znak, ki ga je dala v zadnjih tednih v DRK: dodelitev subvencije v višini 75 milijonov EUR za program, katerega cilj je obnova upravnih in vladnih struktur v državi, vključno s sodnim in policijskim sistemom. To je posebej pomemben korak, ker ga delamo zdaj za prihodnost in ker pomeni začetek odpravljanja temeljnih vzrokov za konflikt: izkoriščanja kongoških naravnih virov, ki so trenutno predmet zelo ostrega in neurejenega spora med različnimi bojnimi skupinami.
