Nultoleranceordning for ikkegodkendte gmo'er (forhandling)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er mundlig forespørgsel af Neil Parish for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter til Kommissionen om nultoleranceordning for ikkegodkendte gmo'er og de dermed forbundne økonomiske konsekvenser - B6-0151/2008).
Struan Stevenson
stedfortræder for spørgeren. - (EN) Fru formand! Jeg bør først og fremmest rette min dybeste tak til min kollega Neil Parish, som er formand for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter, for at give mig lejlighed til at komme så sent for at stille dette mundtlige spørgsmål. Han havde desværre en flere måneder gammel aftale om at rejse til Danmark og besøge kommissær Mariann Fischer Boel og måtte rejse til København i eftermiddags. Så han beder os undskylde sit fravær og sender desuden sin hjerteligste hilsen til Androula Vassiliou og byder hende velkommen i Kommissionen.
Dette er et realitetstjek. Vi har en meget konkurrencedygtig og succesrig fjerkræ- og svineavlssektor i EU. Den får slet ingen støtte. Sektoren får ikke en eneste enkeltbetaling, der udbetales intet tilskud overhovedet, og den står alene på markedet.
I fjerkræ- og svineavl er den største omkostning foderet. Svin og høns græsser ikke på markerne, og derfor er alt det, de æder, kornbaseret. Hvis man har et ustøttet erhverv, skal man sikre sig, at virksomhederne har adgang til konkurrencedygtigt foder fra hele verden.
I Europa går der over to år i gennemsnit, før man kan få tilladelse til et fuldstændig sikkert genmodificeret produkt. Det tog 33 måneder at få EU-godkendelse til Herculex, som er et af de få godkendte genmodificerede frø. I USA er godkendelsestiden halvt så lang: 15 måneder.
Det er der ingen undskyldning for. Med fødevarepriserne og omkostningerne i fjerkræ- og svineavlssektoren på vej opad har vi ikke råd til denne forsinkelse i godkendelsen af foder. Vi må sætte skub i processen.
I USA er mange af disse gmo'er biprodukter fra bioethanolindustrien, og de er betydeligt billigere end det foder, som fjerkræ- og svineavlerne har adgang til her i EU. Så alt, hvad vi gør, er at nægte os selv adgang til det billigere foder på verdensmarkedet, hvilket gør det stort set umuligt for vores producenter at konkurrere, og derfor er der alvorlig fare for, at arbejdsmarkedet forbløder, og at vi eksporterer vores industri til lande uden for EU.
De purister, der siger, at vi ikke skal have fjerkræ eller svinekød, der er fremstillet på gmo-foder, vinder ikke nogen sejr, hvis vi nægter os selv adgangen til disse fodermidler. Slutresultatet vil være, at vi vil have mistet vores industri til vores tredjelandskonkurrenter, mens vi fortsætter med at importere fjerkræ og svinekød fra dyr, der er fodret op med præcis det samme gmo-foder, som vi har nægtet vores producenter adgang til. Det er da dårekistepolitik.
Vi skal også have tydelig mærkning og gennemskuelige produkter, så forbrugerne kan foretage et kvalificeret valg. De skal vide, om det kød, de spiser, er fra dyr, der er fodret op med gmo. Med stigende fødevarepriser er meget gmo-baseret kød billigere, og det giver forbrugerne mulighed for og adgang til at købe lavpriskød, hvis det er det, de ønsker.
Det andet store spørgsmål indtil videre, hvad foder angår, er nultolerancen over for gmo-frit foder, der indføres i EU. Igen kan den store selvopofrende brigade slå sig for brystet og sige, at vi sikrer os, at der ikke er spor af gmo'er i noget gmo-frit foder, der indføres i EU. Men hvad er effekten af nultolerance, når en skibsladning af gmo-fri soja lastes i Brasilien med EU som destination? Der er risiko for, at en meget lille bitte rest af genmodificeret soja bliver medtaget via lasteudstyret i havnen i Brasilien. Når så dette skib lægger til kaj i EU, kan hele lasten blive afvist, hvis der blot findes et lille spor af genmodificeret soja, også selv om denne soja er blevet godkendt i EU.
Derfor er resultatet af nultoleranceordningen, at mængden af gmo-frit foder, som indføres i EU, reduceres drastisk. Selv de fjerkræ- og svineproducenter, som ønsker at anvende gmo-frit foder, finder det således utrolig vanskeligt at få adgang til de mængder, de har brug for, når de har brug for dem. Og igen gør dette det mere vanskeligt for dem at konkurrere på fair vilkår på det åbne verdensmarked.
Hvis vi virkelig ønsker at eksportere vores fjerkræ- og svineavlserhverv ud af EU og føde vores borgere op på brasiliansk kylling og svinekød og endda kylling fra Thailand, som alt sammen stammer fra dyr opfodret på gmo, så er de nuværende politikker om nultolerance over for gmo-frit foder og den rystende langsomme godkendelsesprocedure for gmo-foder i EU lige den rigtige måde at gøre det på.
Fru kommissær, vi var virkelig glade for, at De fik så rungende en tilslutning som kommissær for GD Sundhed og Forbrugerbeskyttelse. Vi ønsker Dem held og lykke, men vi håber, at De bliver den første, der modstår den sensationsprægede Frankenstein-mad-mytologi og indfører nogle politikker, som gør det muligt for vores landmænd at konkurrere internationalt ud fra ensartede spilleregler.
Androula Vassiliou
Fru formand! Kommissionen anerkender risikoen for, at foderimporten kan blive vanskeliggjort og fordyret af tidsmæssige forskydelser af gmo-godkendelserne i henholdsvis eksportlandene og EU. Jeg er klar over, at GD Landbrug og Udvikling af Landdistrikter undersøger spørgsmålet om mangel på foder. Jeg må understrege, at virkningerne af nultolerancepolitikken for ikkegodkendte gmo'er i importeret foder kun bliver et spørgsmål i tilfælde af de såkaldte asynkrone gmo-godkendelser. En af de primære årsager er forskellen mellem varigheden af gmo-godkendelsesproceduren i tredjelande og i EU kombineret med manglen på egnede segregeringsmekanismer i eksportlandene og de markedsføringsstrategier, som frøindustrien har i disse lande. Den øgede brug af gmo'er hos de primære varehandelspartnere har også stor indflydelse.
På denne baggrund har Kommissionen målrettet sin indsats mod disse hovedårsager. Drøftelserne med Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet er blevet igangsat med det formål at øge effektiviteten under godkendelsesproceduren, uden at det går ud over kvaliteten af EFSA's videnskabelige vurdering. Jeg vil gerne minde om betydningen i denne henseende af samarbejdet mellem medlemsstaterne i Den Stående Komité og i Rådet.
Sidst, men ikke mindst vil jeg gerne bemærke, at Kommissionen for nylig vedtog godkendelsen af GA 21 majs, som vil lette importen med den fordelagtige forekomst af denne gmo-begivenhed fra Argentina. Kommissionen er også i færd med at udfærdige et forslag til Rådet om godkendelse af en genmodificeret sojabønne, efter at Den Stående Komité ikke kunne opnå et kvalificeret flertal. Denne sojabønnegodkendelse vil også kunne muliggøre en række foderimporter og dermed bidrage til den midlertidige forbedring af fodermangelproblemet, som det ærede medlem nævner.
EU's lovgivningsmæssige rammer for genmodificerede fødevarer og foder har primært til formål at garantere fødevaresikkerheden for produkter, der markedsføres. Det er derfor, at genmodificerede fødevarer og foderprodukter skal godkendes før markedsføringen. Nultolerancetilgangen for ikkegodkendte gmo'er, som i øjeblikket anvendes af EU, er fastlagt i EU-lovgivningen og er således blevet godkendt af Europa-Parlamentet og Rådet som den bedste måde at beskytte menneskers og dyrs sundhed og miljøet på. Det er en lignende tilgang, der er brugt i størstedelen af tredjelandene, herunder de store gmo-producenter.
På internationalt niveau fortsætter Kommissionen i tæt samarbejde med medlemsstaterne med at støtte udviklingen af de vejledende principper i Codex om dette emne. Kommissionen anerkender dog muligheden af, at den nævnte type hændelser opstår, som en af grundene til Deres spørgsmål og anerkender, at sådanne forekomster bliver lettere at opspore takket være konstante forbedringer af måleteknikkerne. Kommissionen vil undersøge, om det er hensigtsmæssigt og gennemførligt at finde en individuel løsning på dette bestemte problem under iagttagelse af gældende lovgivning.
I tilfældet med WTO's klage over EU i 2003 var det i den tilhørende panelrapport, der blev afsluttet i 2006, ikke EU's lovgivning, der blev anfægtet, men snarere måden den var blevet anvendt på førhen. Det er hidtillykkedes Kommissionen at holde denne tvist inden for en sammenhæng af normal dialog med klagerne om biotek-spørgsmål. Vi viste tydeligt klagerne, at der i øjeblikket ikke findes noget moratorium eller nogen urimelige forsinkelser i EU's godkendelsessystem for biotek-produkter.
Der er godkendt seksten produkter siden oprettelsen af WTO-panelet, men kun syv i 2007. Vi kan ikke udelukke, at klagerne, navnlig USA, vil tage de handelsmæssige følger af spørgsmålet om fordelagtig forekomst med i deres beslutning om, hvorvidt de skal gå videre med tvistbilæggelsen. Men EU ville stå godt i henseende til at forsvare sin sag, og den nuværende dialog gør denne udgang usandsynlig.
Esther De Lange
Fru formand, fru kommissær! I går talte vi om i Parlamentet, hvordan fødevarepriserne var steget, og hvilke virkninger dette havde for EU og udviklingslandene. Nu er vi her igen og taler om genmodificeret dyrefoder. Det ville måske have været en idé at kombinere de to debatter. Det noget tekniske emne dyrefoder passer trods alt naturligt ind i den bredere debat om fødevaresikkerhed og stigende fødevarepriser. Hvor fornuftigt er det egentlig at destruere eller afvise hele skibsladninger af dyrefoder, fordi de utilsigtet indeholder spor, meget små mængder, af genmodificerede produkter? Det forekommer ikke mig særlig fornuftigt, hverken fra et fødevaresikkerhedssynspunkt som før nævnt eller i lyset af de stigende priser.
For dyrefoderpriserne er så sandelig steget betydeligt på det seneste, og med den holdning vil de blive ved med at stige. Mange producenters omkostninger stiger som følge heraf, og jeg tror ikke, det kan gøre nogen skade at understrege endnu en gang, at de stigende priser, vi bliver ved med at tale om, ikke nødvendigvis betyder, at landmændene også tjener mere. Faktisk er det allerede blevet nævnt, at f.eks. i svinekødsektoren stiger udgifterne til foder, og marginerne er faktisk kun blevet mindre.
Hvordan kan vi komme ud af dette dødvande nu? Ikke ved pludselig at sløse med godkendelsesprocedurerne. Nej, det er bestemt ikke måden at gøre det på, men efter min mening er der et problem på to områder, og vi skal finde en løsning. For det første, som Struan Stevenson sagde, tager det meget længere tid i EU at godkende en gmo: to og et halvt år for os, næsten kun et år i USA. Jeg har noteret mig, hvad Kommissionen siger om at gøre EFSA mere effektivt, men naturligvis er det ikke hele problemet. Problemet ligger også i trafikken ind og ud af Rådets udvalg, som derfor er ude af stand til at opnå enten et kvalificeret flertal for godkendelse eller imod godkendelse, hvorefter beslutningen efter en lang kamp overgår til Kommissionen. Så det er også en del af problemet, og den procedure skal gå hurtigere. Det er bestemt ikke et argument for automatisk godkendelse af produkter, men jeg synes nu, at folk har ret til at vide hurtigere, om et produkt kan godkendes til det europæiske marked.
For det andet skal vi finde en løsning på den utilsigtede forekomst af spor af gmo'er i dyrefoder f.eks. gennem en grænseværdi, i hvert fald i tilfældet med gmo'er der allerede er godkendt af EFSA, og i hvert fald når man tager i betragtning, at koteletter fra svin, der har spist foder uden for EU, jævnligt kan fås i vores butikker. Det kan man da kalde urimelig konkurrence! Jeg synes, det er en skam, man ikke har hørt noget fra Kommissionen om grænseværdier. Den henviser blot til eksisterende lovgivning. Lad os imidlertid være ærlige, for med mærkningen anvender vi en grænseværdi, så jeg mener, det er muligt.
Kort sagt må producenter og forbrugere ikke blive ofre for manglende beslutsomhed i Rådets udvalg. Det er på tide, der skabes klarhed og sættes fart i processen.
Bernadette Bourzai
Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Som titlen antyder, handler spørgsmålet om økonomiske konsekvenser af gmo-godkendelsesproceduren.
Jeg vil derfor gerne spørge kommissæren, om Kommissionen har rekvireret nogen undersøgelser af grundene til stigningen i priserne på dyrefoder, og jeg vil også gerne vide, hvor stor en andel af de foderstoffer, der er importeret de senere år, der har indeholdt spor af gmo, som ikke er godkendt i Europa, og hvor disse produkter kom fra. Det ville være nyttigt af hensyn til vurderingen af hændelsernes omfang.
I modsætning til Esther De Lange, der netop havde ordet, afviser jeg årsagssammenhængen mellem princippet om nultolerance over for gmo'er og den betydelige stigning i prisen på foder. De to ting bør ikke kædes sammen, eftersom vi meget vel ved, at denne stigning skyldes kombinationen af flere faktorer, som jeg ikke vil komme nærmere ind på her, men primært børsspekulationer i fremtidens landbrugsmarkeder. Desuden påvirker stigningen alle lande, også dem med en meget fleksibel lovgivning om gmo'er.
Ikke desto mindre er europæiske husdyravlere ganske rigtigt i store vanskeligheder, og hovedårsagen er, at EU er meget afhængig af importeret foder. Mit primære spørgsmål er således: Hvorfor er vi så afhængige, og hvad skal vi gøre ved det? Jeg ønsker at spørge Kommissionen, om den har foretaget en analyse af de økonomiske konsekvenser af Blair House-aftalen, som EU indgik på bekostning af sin egen produktion af dyrefoder.
Der er efter min mening to måder at mindske denne afhængighed på. Den første er at gøre alt, hvad vi kan for at redde - og jeg mener redde - de sidste europæiske foder- og proteinafgrøder og at tilskynde til omstrukturering og undgå f.eks. fuldstændig afkobling af støtte i forbindelse med sundhedstjekket af den fælles landbrugspolitik, navnlig da disse afgrøder giver uomtvistelige miljømæssige fordele ved sædskifte og dermed gavner jorden.
På den anden side skal Kommissionen se nærmere på en diversificering af vores forsyningskilder. I december 2007 deltog jeg i en konference arrangeret af GM-Free Network, som påviste, at der findes forsyninger af gmo-frit foder, og at der bør etableres kontakt mellem producenter og importører.
Jeg håber, at alle er klar over, at forbrugerne har ret til ...
(Formanden afbrød taleren)
Jan Mulder
Fru formand! Først vil jeg gerne takke Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter og denne plenarforsamling for at følge op på mit initiativ og drøfte emnet her i aften.
En ting, der springer i øjnene, er, at mens der overalt i verden foregår en stigende dyrkning af genmodificerede afgrøder, er det kun i Europa, at vi er forfærdelig bange for det. Det store spørgsmål er hvorfor. Kommissæren siger temmelig kategorisk, at sådan er lovgivningen, og så skal vi rette os efter den. Men hvis ændrede forudsætninger gør det nødvendigt at ændre loven, bliver Kommissionen nødt til at gøre det. Jeg mener, tiden er inde. Jeg stillede stadig spørgsmål ved det for kort tid siden, men der er ikke to genmodificerede afgrøder, der er ens. Der er stor forskel på transgenese og cisgenese. Den ene er artsspecifik, den anden er ikke. De er omfattet af samme lovgivning, og Kommissionen må se på sagen og få ændret lovgivningen på den baggrund.
Efter min mening er hele denne histories omdrejningspunkt nultolerance. Der er få situationer i verden, hvor man kan kræve absolut nultolerance. Der skal altid være mulighed for at efterlade en vis margen til forskelligheder. Hvis man kører for stærkt over en afstand af 50 km, vil man i de fleste lande få en tolerance på ca. tre km, før man får en bøde. Hvorfor er det ikke muligt for importvarer? Hvorfor er en tolerance på f.eks. 0,8 eller 0,9 % ikke mulig? Kan Kommissionen give mig et klart svar på det?
Jeg bifalder også, at der er samråd på vej med EFSA om at forkorte procedurerne uden at sætte kvaliteten på spil, men har EFSA endnu angivet, hvorvidt det er muligt? Samråd er ikke nok i sig selv, for det haster.
Der er også et andet punkt. Måske kan Kommissionen forklare mig, hvordan jeg som politiker kan fortælle offentligheden, at vi kan forbruge en hel masse produkter her, som vi ikke må producere. Vi kan uden restriktioner og fra hele verden importere produkter fra dyr, der er opfordret på produkter, som er forbudt her. Hvad er meningen med det? Hvad er forklaringen? Måske kan kommissæren give mig en idé til den kommende valgkampagne.
Endelig vil jeg gerne spørge, hvilke konsekvenser Kommissionens holdning over for WTO får? Kan vi bare gøre det?
Janusz Wojciechowski
Fru formand! Der er tre områder, hvor gmo'er kan vise sig at være farlige.
Det første er folkesundheden. Der er flere og flere indikationer på, at gmo'er på sigt kan være farlige for menneskers sundhed, men disse indikationer tilsidesættes. Der kan når som helst dukke håndfaste beviser op for gmo'ers skadelige virkninger. Der var engang, da der ikke fandtes beviser for den skadelige virkning af asbest, og da beviset kom, var omkostningerne enorme. Der måtte bruges milliarder på at fjerne asbest. Vanskeligheden ved gmo'er er, at hvis brugen af dem udbredes, vil det blive umuligt at komme af med dem igen.
Det andet område er miljøet. Mange forskere mener, at gmo'er kan få katastrofale følger for miljøet. Det er en af grundene til, at der dybt nede under isen på den norske ø Spitsbergen er oprettet en bank med traditionelle frø til brug i tilfælde af, at de traditionelle frø beskadiges af en øget anvendelse af gmo'er.
Den tredje fare ligger i økonomien. En øget anvendelse af gmo'er er en måde at gøre landmændene økonomisk afhængige af store biotek-selskaber. Landmændene vil dyrke gmo-afgrøder under vilkår, der bestemmes af stærke koncerner, der ejer frøpatenterne.
Europa lider ikke af sult i øjeblikket. Mad bliver dyrere, men Unionens landbrugspolitik består fortsat af administrative begrænsninger på landbrugsproduktion. Europa behøver ikke at lede efter højintensive teknologier til fødevareproduktion. I stedet for bør Europa vælge produktion af sunde fødevarer ved hjælp af traditionelle metoder.
Naturligvis er der også problemet med konkurrencen. På dette punkt er jeg helt enig med Struan Stevenson og andre talere. Vores landmænd bør ikke være de eneste, der berøres af et forbud mod gmo-afgrøder og anvendelse af gmo-foder. Et sådant forbud bør ledsages af et forbud mod import af både plante- og dyreprodukter, der indeholder gmo'er. Der skal gælde et klart princip, nemlig at producenter, der eksporterer deres produkter til de europæiske markeder, bliver underlagt samme krav som vores egne producenter.
Caroline Lucas
Fru formand! Jeg vil gerne lægge ud med at udfordre den antagelse, som synes at ligge bag denne mundtlige forespørgsel. At forsøge at kæde stigningen i priserne på dyrefoder i Europa og den tilsvarende krise i husdyravlererhvervet sammen med EU's love om gmo generelt og nultolerancepolitikken specielt er fuldstændig forfejlet og uvederhæftigt.
Det er da rigtigt, at det er hårde tider for husdyravlerne, men jeg mener nu ikke, det har noget at gøre med Europas gmo-politik, men til gengæld alt at gøre med en kombination af flere faktorer, herunder ringe vejrforhold, der har medført mindre høstudbytte, deregulering af markederne, øget efterspørgsel i lande som Kina, den hurtige og ukontrollerede stigning i biobrændselsproduktionen og stigende økonomisk spekulation.
Gmo-industrien gør også meget ud af GD Landbrugs rapport om den potentielle virkning af EU's gmo-ordning om dyrefodertilgængelighed og -priser. Worst case-scenariet i rapporten hviler på den antagelse, at Brasilien hurtigt vil markedsføre en genmodificeret sojabønnesort, som ikke er godkendt i EU. Men der fremlægges absolut intet bevis på, at Brasilien overhovedet overvejer nye genmodificerede sojabønner.
Ifølge rapporten vil EU's politik ikke få virkning på de amerikanske godkendelser, og Brasilien og Argentina vil faktisk blive meget mere forsigtige med at godkende nye genmodificerede afgrøder, som ellers kunne ødelægge eksporten til EU. F.eks. har Argentina indført en certificeringsordning for majseksport til EU, netop for at undgå spor af ikkegodkendte gmo'er.
Desuden er der heller ingen beviser for en større konkurrenceforvridning som følge af import af kød fra dyr, der kan være opfordret på gmo-foder, som ikke er godkendt i EU.
Så ærlig talt er alle disse spørgsmål uunderbyggede og tendentiøse. Men jeg har et par spørgsmål selv til forslagene om grænseværdier for gmo'er, der ikke er godkendt af EU. Hvordan kan Kommissionen for det første være sikker på, at ikkeEU-godkendte gmo'er er sikre?
Hvilken institution eller virksomhed skal for det andet betale i tilfælde af skader? EU, som tillader forureningen? Firmaet, der har udviklet gmo'en, men som endnu ikke har nogen gyldig markedsføringstilladelse? Eller importvirksomheden?
Endelig bør en sådan grænseværdi også gælde for genmodificerede planter, hvoraf man producerer stoffer som lægemidler? Hvilken vurdering er der foretaget af forureningen af daglige fødevarer med aktive lægemiddelstoffer?
Jeg glæder mig til at få fuldstændige svar på disse vigtige spørgsmål inden afslutningen af debatten.
Kartika Tamara Liotard
Fru formand, fru kommissær! De og jeg ved faktisk for lidt om sundhedsrisikoen ved gmo'er. Ønsker vi derfor at tillade sådanne gmo'er - jeg kalder dem uordentlig mad - blot fordi de opfylder et økonomisk behov? Ikke for mit vedkommende. For mig er de rette prioriteter folkesundheden, miljøet og biodiversiteten. Bruxelles kræver allerede af diverse lande, at de godkender visse gmo'er, selv når de ikke er villige til det. Det er i strid med Cartagena-protokollen, i henhold til hvilken et land kan afvise nye gmo-produkter, hvis de nærer tvivl om deres sikkerhed. Lad medlemsstaterne selv beslutte, hvilke risikoprodukter de vil tillade.
Jeg er ikke alene om at protestere. Mange borgere er urolige for gmo'er. Det har vi set i Polen, Rumænien, Østrig og Cypern. Modstanden mod Monsantos forsøgsmarker vokser i f.eks. Raalte og Gemert-Bakel i Nederlandene. Der er en reel risiko for, at modificeret frø bliver blæst fra Monsanto over til nærliggende traditionelle eller økologiske gårde, selv om landmændene ikke ønsker disse frø. Jeg er også bekymret over planerne om, at Monsanto skal overtage det nederlandske frøselskab De Ruiter, som er blandt de 10 største i verden. Det er alt for tydeligt, at Monsanto i stigende grad forsøger at infiltrere Europa, hvad enten det er i forventning om mere fleksible regler eller simpelthen for at kunne lægge pres på politikerne om at slække på reglerne meget hurtigt. Vi må imødegå dette på det kraftigste. Folkesundhed, miljø og biodiversitet er mere vigtige emner for os end kommerciel profit.
Jim Allister
(EN) Fru formand! Som EU dog må være til grin for sine konkurrenter! Med skinhellig entusiasme forbyder vi gmo'er i dyrefoder, endda i så latterlig en grad, at vi ikke tolererer noget spor af ikkegodkendte gmo'er, men tillader samtidig fri import overalt i de 27 stater af kød fra dyr, der er avlet uden for EU og opdrættet på foder med netop de gmo'er, vi afviser at godkende.
Det lyder totalt ufornuftigt i mine ører. EU sier myggen fra, men sluger kamelen, og hvem betaler? Vores egne producenter, som må betale skyhøje priser for gmo-fri foderstoffer. Det ser ud til, at vi bare skal være glade i EU, hvis vi kan sætte et hak ud for politisk korrekthed, og så være ligeglade med den galskab, der følger med.
Rosa Miguélez Ramos
Fru formand! Selv om europæiske husdyr genererer over 40 % merværdi til vores landbrugsproduktion, mangler vi nu tilstrækkeligt med råvarer til at fodre vores dyr. I mit land Spanien er situationen for oksekød, hvis producenter er mere afhængige af foder end i andre medlemsstater, forfærdelig. Hvad angår svinekød og fjerkræ, er situationen lige forfærdelig i hele Europa.
Som det allerede er blevet nævnt, tillader EU salg af fødevarer med indhold af gmo'er, forudsat at disse er godkendt i EU, men har ikke planer om nogen minimumsgrænser for ikkegodkendte gmo'er. Det forårsager problemer i handelen med tredjelandseksportører og også med den europæiske husdyrsektor selv, der som sagt lider under en mangelsituation.
Det er ikke første gang, jeg har været enig med Jan Mulder, og denne gang lyttede jeg til ham, og jeg tror, vi også er enige om dette spørgsmål, for en mulig løsning kunne være at acceptere utilsigtet forurening med gmo op til en vis grænseværdi, forudsat at disse er blevet vurderet positivt af EFSA og godkendt af et tredjeland i overensstemmelse med de vejledende Codex-principper og under anvendelse af en klar mærkningspolitik.
En anden løsning kunne være at producere mere på europæisk territorium, men det lyder til, at Kommissionen har lukket den udvej med sine kontrolforslag. Tilfældet med tørret foder som en væsentlig bestanddel i dyrefoder er paradigmatisk. Selv om Kommissionen erkender faren ved at opgive produktionen, insisterer den stadig på at anvende afkoblede betalinger.
Jeg ønsker derfor at understrege, at vi står over for et alvorligt problem med dyrefodermangel, og at Kommissionen er ansvarlig for at håndtere situationen.
Kyösti Virrankoski
(FI) Fru formand! En genmodificeret afgrødesort dyrkes ved at ændre dens genotype ved hjælp af præcis videnskabelig teknologi. Denne teknologi er baseret på genetisk udvikling gennem godt halvtreds år. Det har bidraget til dyrkning af sorter på en måde, som kræver en mindre indsats og mindre mængder pesticider, og har gjort det muligt at få et større høstudbytte. Derfor er dyrkningen af dem øget i hurtigt tempo.
EU har ikke kunnet indgå i denne udvikling, fordi den hører under et system med streng bureaukratisk overvågning. Når forsøg og forskning, der udføres af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, har vist, at en sort er risikofri og til gavn for forbrugerne, skal den stadig gennem en langstrakt proces, før den er godkendt. Kommissionens forslag går først til en stående komité, som godkender eller afviser forslaget med kvalificeret flertal. Hvis den ikke kan træffe en beslutning, er næste trin Rådet, og hvis Rådet ej heller kan træffe beslutning, går forslaget tilbage til Kommissionen, som til slut træffer en beslutning. Det har dog alt sammen taget tid.
Der importeres meget gmo-baseret dyrefoder til EU. Endda lande, som forsøger at begrænse dyrkningen af gmo-sorter, er glade for at bruge det. Fordi EU ikke har haft tid til at forbedre alle de sorter, der nu bliver brugt, kan foderet indeholde små spor af dem. I sådanne tilfælde bliver hele skibsladninger returneret. Det koster industrien tab og påvirker den europæiske fødevareproduktions konkurrenceevne. Derfor skal vi bruge vores fornuft på dette område. Uendeligt små spor af sorter, der er godkendt i andre lande, bør ikke få urimelige konsekvenser, særligt ikke når europæisk landbrug er oppe imod global konkurrence i forvejen.
Dimitar Stoyanov
(BG) Fru formand! Ifølge et latinsk ordsprog hedder det, at "naturligt er godt". Naturligvis betyder det ikke, at gmo'er, som er kunstige, er dårlige, men vi har endnu ikke de afgørende videnskabelige og uigendrivelige beviser for, at de er gode for os. Tværtimod har vi eksemplet fra USA, hvor den højeste tolerance over for gmo'er står side om side med den højeste forekomst af fedme. Genetik og bioteknologi er stadig ikke helt eksakte videnskaber. De rummer mange løfter, men samtidig løber vi en stor risiko for tab ved at bruge dem, tab af mere end vi måske har råd til.
Den nuværende EU-politik om forsigtighed med gmo'er er en god politik indtil videre i betragtning af de tilgængelige videnskabelige resultater. Jeg mener dog, at vi ikke desto mindre bør huske de europæiske producenter. Den nuværende situation er dog på en måde temmelig unaturlig, og Kommissionen bør finde en balance, hvor europæiske producenter ikke forskelsbehandles, og hvor europæiske forbrugere faktisk kan vælge, om de vil spise gmo'er eller gmo-frie afgrøder. Jeg er glad for, at jeg er ung i EU, og jeg vil gerne kunne foretage et sådant kvalificeret valg.
Avril Doyle
(EN) Fru formand! Hvordan kan Kommissionen på baggrund af EU's store importafhængighed af proteinrige foderstoffer som sojabønnemel og majsglutenfoder retfærdiggøre den nuværende situation, hvor selv foder med kun meget små spor af ikkegodkendte gmo'er forbydes, hvorimod kød fra dyr, der er blevet fodret med disse ikkegodkendte gmo'er, frit kan importeres til EU og derved skabe en meget konkurrenceforvridende situation, som skader europæiske landmænd?
Der bør anvendes en grænseværdi (sådan som det allerede er tilfældet for utilsigtede spor af ikkegodkendte gmo'er ved mærkning af produkter som "gmo-fri") for utilsigtede spor af ikkegodkendte gmo'er, som allerede har opnået en positiv bedømmelse fra EFSA, eller som har været underlagt en foder- og fødevaresikkerhedsvurdering i overensstemmelse med de vejledende principper i Codex GM. Har Kommissionen til hensigt at forelægge konkrete forslag i denne forbindelse og i så fald hvornår?
Vores langvarige godkendelsesproces mangler videnskabelig stringens og integritet og er vejen til alvorlige verdenshandelstvister og hidrører med skam at melde fra tværinstitutionelle udflugter angående emnet. Ingen anden handelsblok modsætter sig forandringer på denne måde.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Fru formand! Tiden er kommet til at føre en seriøs og nyttig debat om genteknologi i Europa, for indtil nu har vi kun hørt religiøs polemik, der i mange tilfælde kun har pisket en hysterisk stemning op. Videnskaben kan og må ikke stoppes. Med en eksplosion i befolkningstallet og fødevarepriserne kan vi ikke gå glip af de muligheder, vi får fra bioteknologien og genteknologien. Vi kan ikke få en grøn revolution uden dem.
Min rapport om biogas i marts viser, at Europa-Parlamentet udtrykte enighed om tilladelse til dyrkning af gmo-planter til bioenergi. Selv om der var enighed blandt de parlamentariske partier i Ungarn om bevaring af et gmo-frit landbrug, må vi indse, at det er en illusion. 85 % af den importerede soja til dyrefoder er nu genmodificeret.
Det er indlysende, at genmodificering ikke er en leg, og risikoen er enorm. Det er afgørende, at der oprettes et troværdigt, videnskabeligt funderet eksperttilsynsorgan på EU-plan, uafhængigt af store virksomheder, som kan føre tilsyn med genmodificerede produkter og yde beskyttelse mod farer og dæmpe grundløse bekymringer. På den ene side er de multinationale selskaber i gmo-sektoren noget tøvende med at oplyse detaljer om deres produkter og foretager ikke videnskabelige forsøg i partnerskaber, selv om det af hensyn til forbrugerbeskyttelsen ville være et væsentligt krav. På den anden side sendes der også en mængde forvirrende information og uvidenskabelige skrækhistorier i omløb af modstanderne af genmodificering. Derfor er debatten så vigtig.
Paulo Casaca
(PT) Fru formand! Jeg vil også gerne udtrykke den yderste bekymring, som landbrugssektoren i min region Azorerne nærer for den aktuelle situation. Jeg mener, det er kommet frem under denne debat, at der ikke er noget, der kan retfærdiggøre eksistensen af en politik, som forbyder anvendelsen af gmo'er i dyrefoder og samtidig tillader forbrug af kød produceret ved hjælp af disse gmo'er.
Jeg mener også, at det er gjort klart, at nultolerancepolitikken er overdrevet. Endelig vil jeg gerne sige, at ingen, som kender dyrefoderindustrien, kan nære tvivl om den åbenlyse virkning, som begge disse faktorer vil have på fødevarepriserne. Denne virkning er meget tydelig, navnlig for majsglutenfoder og affaldet fra brug af majs til produktion af alkohol. Jeg har allerede opfordret Kommissionen til at tage hensyn til landmændenes situation overalt i Europa.
Paul Rübig
(DE) Fru formand, mine damer og herrer! I landbrugsdebatten står vi i øjeblikket over for den udfordring, som sundhedstjekket udgør. Jeg er interesseret i at høre, om gmo-debatten spiller en rolle, og i hvilket omfang den drøftes i den sammenhæng.
Vi ved alle, at der foregår en ophedet debat verden over om fødevare-/energiforsyningssikkerhed i øjeblikket. Vi har brug for at se på, hvilke følger denne debat har for os.
Jeg går selv altid ind for nultolerance, hvad angår mærkning. Det bør stå klart for forbrugerne, hvad de lægger i kurven. Set ud fra det perspektiv bør vi sikre, at lovgivende organer på regionalt plan også får en chance for at træffe beslutninger om dette emne.
Marios Matsakis
(EN) Fru formand! Selv på dette fremskredne tidspunkt af dagen føler jeg trang til at sige blot disse tre ting, når jeg hører denne debat.
For det første er det sandt, at der ikke er noget videnskabeligt bevis for, at gmo'er udgør en fare for menneskers eller dyrs sundhed. Som en tidligere taler nævnte, blev asbest imidlertid ikke opfattet som farligt, og dog ved vi i dag, at det forårsager lungekræft. Og naturligvis troede man ikke, at rygning var farligt for nogen, indtil for få år siden, og nu ved vi naturligvis, at rygning giver lungekræft, lungesygdomme og koronar-arteriestenose. Så det er bedre at forebygge end at helbrede.
For det andet talte Jim Allister og Paulo Casaca om forskellen mellem gmo'er i foder og dyr, som er blevet fodret med gmo-foder. Der er en stor forskel. Der er forskel, fordi gmo'en i foderet er i en helt anden tilstand end den gmo, der er brugt til foder til dyr, fordøjet af dyr og metaboliseret af dyret og så sandsynligvis lige akkurat forekommer - men det gør den ikke - i dyrets kød i en helt anden form end i foderet.
Jean-Pierre Audy
Fru formand! Det er klart, at dette spørgsmål om genmodificerede organismer er en demokratisk hastesag og en økonomisk og lovmæssig nødvendighed. Jeg anerkender vores komités indsats for at tage fat på emnet.
For så vidt angår vores debat, er det klart, at EU er særdeles afhængig af import af proteinrige foderstoffer. Det fandt vi ud af under de videnskabelige debatter, og importen af dyr opfodret på foder, som ikke overholdet EU's regler, får os til at spørge, om EU faktisk er i stand til at beskytte sine borgere.
Beskyttelsesordningen, det er ikke protektionisme, det er blot et spørgsmål, og jeg vil gerne spørge Kommissionen, om den føler, at kvaliteten af vores toldsystem, som i mine øjne er blevet betydeligt ringere, ville sætte den i stand til at imødegå alle bekymringer, der er nævnt i denne udmærkede debat.
Jan Mulder
(EN) Fru formand! Når kommissæren svarer, kunne hun sige noget om mulighederne for at øge tolerancegrænsen fra nul til en højere procent, f.eks. 0,7 %, 0,9 % eller hvad det nu måtte være. Ud fra debatten at dømme tror jeg, at det er essensen af det, der er blevet sagt. Nultolerance under de nuværende omstændigheder er lidt for strengt.
Androula Vassiliou
medlem af Kommissionen. - Fru formand! Jeg har lyttet meget nøje til de forskellige bemærkninger, som de ærede medlemmer har fremsat.
Vi erkender i Kommissionen, at asynkrone godkendelser af gmo'er kan være et problem for importeret foders tilgængelighed og pris. Selv om de stigende omkostninger i denne sektor er resultatet af forskellige, komplekse og sommetider meget mere vidtrækkende faktorer, er alle disse faktorer taget i betragtning i undersøgelsen, der blev foretaget af GD AGRI.
Kommissionens indsats er rettet mod at løse nogle af årsagerne til problemet både på internt plan gennem godkendelse af nye gmo'er under fuld iagttagelse af EU's retlige rammer og på internationalt plan gennem drøftelser med vores største samhandelspartnere.
Adskillige talere har stillet spørgsmålet, om Kommissionen er rede til at gå bort fra nultolerance og op på et højere niveau. Jeg må minde om, at det ville kræve en fælles beslutning i både Parlamentet og Rådet, og vi skal have medlemsstaternes støtte. De ved, hvad medlemsstaternes holdning har været i de forskellige stående komiteer, hvor vi sjældent, ja så vidt jeg ved aldrig, har kunnet opnå et kvalificeret flertal.
Jeg vil gerne sige, at indførelse af restriktioner på importerede dyreprodukter, som er fremstillet af dyr opfodret med gmo'er, sandsynligvis ville medføre, at vi ikke opfylder vores internationale forpligtelser.
Til sidst vil jeg sige et par ord om de forsinkelser i godkendelsesproceduren, som blev nævnt af en række talere. Der foregår en løbende diskussion mellem Kommissionen og EFSA med henblik på at opnå en effektivitetsforøgelse i godkendelsesproceduren uden at forringe kvaliteten af den videnskabelige vurdering.
Et af de elementer, som er blevet fremhævet, er behovet for bedre oplysning af ansøgerne om de krav, der stilles for at få godkendelse, for at forbedre kvaliteten af deres dokumentation fra starten.
Endvidere og som resultat af denne debat har Fødevaresikkerhedsautoriteten forpligtet sig til at udføre en forudgående validitetskontrol inden for seks uger fra indsendelse af ansøgningen og dermed nedbringe tidsforbruget til godkendelsesproceduren betydeligt.
Det er også vigtigt at bemærke, at godkendelsesprocessen kunne forkortes betydeligt, hvis Kommissionen fik større støtte fra medlemsstaterne i komitologiproceduren til godkendelse af gmo'er.
Til sidst vil jeg gerne svare på en bemærkning, som blev fremsat af en taler om, at vi kun tager hensyn til økonomiske grunde i vores risikostyring. Jeg vil sige, at den primære faktor for os er sikkerhed for menneskers og dyrs sundhed og miljøet.
Når dette er sagt, vil jeg også gerne sige, at Kommissionen fortsat er åben for en diskussion om mulige forslag på området, men kun på den betingelse, at enhver foreslået løsning overholder det grundlæggende mål om at garantere sikkerheden af de produkter, der markedsføres i EU.
Formanden
Tak, hr. kommissær.
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlig erklæring (artikel 142)
Diamanto Manolakou  
EU's politik om gmo'er er til gavn for multinationale selskaber og til ulempe for forbrugerne. Landmændene bliver hele tiden mere afhængige af monopolisering, og de multinationale selskaber overtager landbruget.
Gmo'er er skadelige for folkesundheden. Det er blevet videnskabeligt bevist, at nogle gmo'er er medvirkende til allergi og underminering af immunsystemet.
De uoprettelige virkninger på miljøet mangedobler farerne ved gmo'erne. Biodiversiteten indskrænkes, og en begrænsning af forureningen kan bestemt ikke garanteres.
Denne politik er økonomisk skadelig. Gmo'er er en af bidragyderne til øgede fødevarepriser og sult i verden, sådan som internationale økonomiske organisationer nu åbent bekræfter.
Forslaget om at vedtage nultolerancepolitikken er forlorent og ineffektivt og et resultat af et kompromis med de multinationale selskaber. Det tillader dyrkning af visse gmo'er og forbruget af produkter, der hidrører fra genmodificeret foder såsom kød fra ikkemedlemsstater.
Denne politik har det specifikke formål at begrænse de heftige protester fra arbejdere i EU's medlemsstater, som kræver sikre, gmo-frie fødevarer til overkommelige priser.
Vi mener, at genetisk modificerede afgrøder bør forbydes fuldstændig i medlemsstaterne i lighed med importen af produkter med spor af gmo. Samtidig bør der dog træffes foranstaltninger til beskyttelse af EU's produktion og forbrugere.
