Brystkræft inden for Den Europæiske Union (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om
mundtlig forespørgsel af Jan Andersson og Karin Jöns for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender til Kommissionen om reintegration af brystcancerpatienter på arbejdsmarkedet og brugen af sociale fonde til videreuddannelse af sundhedspersonale på brystcancerområdet - B6-0433/2006),
mundtlig forespørgsel af Karl-Heinz Florenz og Karin Jöns for Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed til Kommissionen om situationen i forbindelse med tidlig påvisning og behandling af brystkræft i den udvidede Europæiske Union - B6-0434/2006) og
mundtlig forespørgsel af Anna Záborská og Karin Jöns for Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling til Kommissionen om opfølgning af Europa-Parlamentets beslutning om brystkræft inden for Den Europæiske Union af 5. juni 2003 - B6-0436/2006).
Karin Jöns 
spørger. - (DE) Fru formand, hr. kommissær Špidla, hr. kommissær Kyprianou, mine damer og herrer! Først vil jeg gerne takke formændene for de tre udvalg, nemlig Anna Záborská, Karl-Heinz Florenz og Jan Andersson varmt for det fantastiske samarbejde ved forberedelsen af denne forhandling. Min tak gælder også formanden.
For tre år siden stod brystkræft også på dagsordenen, og i dag handler det om at gøre et foreløbigt resultat op, og det ser ud til at være bittert nødvendigt. I EU-25 rammes 275.000 kvinder hvert år af brystkræft. Risikoen for at dø af det er dobbelt så stor i én EU-medlemsstat som i en anden. En yderligere skærpende omstændighed er, at stadig flere yngre kvinder rammes. Alene i de sidste år er antallet af kvinder under 40 år, som rammes, fordoblet. Brystkræft er nu som før dødsårsag nr. 1 for kvinder mellem 35 og 55 år.
Men det forskrækker mig også, at man i mange medlemsstater stadig opererer meget radikalt. Selv når kræften opdages meget tidligt, er brystamputationer i nogle lande snarere reglen end undtagelsen. Det sker, selv om man i dag kan lave brystbevarende operationer i 80 % af tilfældene. Som De kan se, sker fremskridtet i sneglefart. Det gælder så meget desto mere for de nye medlemsstater, hvor forsømmelserne og manglerne i hele tilbudskæden er mest dramatiske. Men når strukturerne fortsat går fra det utilstrækkelige til det katastrofale, hænger det i det mindste i de gamle medlemsstater mindre sammen med de offentlige budgetters problemer end med lægernes økonomiske og standsmæssige interesser.
Lad os starte med tidlig påvisning. Opbygning af en landsomfattende mammografiscreening efter EU-retningslinjer koster det offentlige en engangsudgift pr. borger på højst 1,25 euro! Der er vel ingen, der vil bilde os ind i Parlamentet, at disse penge ikke findes. Hvis vi havde en EU-dækkende mammografiscreening, ville vi hvert år kunne redde livet for 31.000 kvinder i EU, kunne sænke udgifterne i sundhedsvæsenet og sænke de samfundsøkonomiske følgeudgifter betydeligt.
I dag findes der imidlertid kun en gennemgående kvalitetssikret screening i 11 stater og langtfra overalt. Også i Ungarn, hr. Špidla, må det være være slut med at sælge opportunistisk screening som EU-screening. Også i Cypern, hr. Kyprianou, går det meget langsomt med opbygningen. Nu ved vi jo, at De begge er på vores side. Alligevel ville vi gerne have haft Kommissionens fremskridtsrapport, som ventes til foråret, allerede i dag. Vi opfordrer Dem også til i højere grad at gøre opmærksom på muligheden for at bruge strukturfondmidler til at opbygge screeningen.
Nu nytter jo selv den bedste tidlige påvisning ikke, hvis den efterfølgende behandling er utilstrækkelig eller forkert. Igen og igen sker det, at brystkræft bliver opereret og behandlet på sygehuse, som har meget begrænset erfaring. Derfor vil jeg gerne takke Kommissionen for EU-retningslinjerne for brystcentre, som vi fik fra Dem sidste år. Nu ligger bolden hos medlemsstaterne. For i hele EU findes der i dag - man tror næppe sine egne ører - kun sådanne centre i Det Forenede Kongerige!
Derfor vil vi i dag i gruppernes beslutning også kræve, at medlemsstaterne senest i 2016 skal oprette tilstrækkeligt mange brystcentre i deres lande. Det kan sagtens lade sig gøre inden 2016. I hele EU er der behov for godt 1.800 sådanne centre. Så ville alle kvinder have mulighed for at få den samme optimale behandling, uanset hvor de bor.
For at sikre, at brystcentre virkelig arbejder efter EU-kriterierne, at de virkelig kun dokumenterer et mindsteantal af operationer af førstegangspåvist brystkræft, nemlig 150 årligt i et og samme center, for at sikre, at specialisterne virkelig udelukkende har specialiseret sig i god- og ondartede sygdomme i brystet og virkelig drøfter hvert enkelt tilfælde af brystkræft tværfagligt før og efter operationen, har vi nu også brug for retningslinjer for certificering af brystcentre.
Her vil vi opfordre Dem i Kommissionen til meget hurtigt at foranledige udarbejdelsen af disse retningslinjer. Desuden beder vi Dem om at få udviklet retningslinjer for uddannelsen af de specialsygeplejersker, der kan spille en meget vigtig rolle som guide og formidler mellem læge og patient i disse centre under hele behandlingen.
(Bifald)
Formanden
Mange tak, fru Jöns. Det er en meget personlig tak.
Jan Andersson 
Fru formand! Jeg vil indledningsvis gerne takke Karin Jöns for hendes store engagement, og fordi hun har taget fat på dette utroligt vigtige spørgsmål.
Som Karin Jöns allerede har sagt, er dette den mest udbredte kræftform blandt kvinder. Det er også den mest udbredte dødsårsag blandt kvinder i aldersgruppen 35-59 år. Desuden ved vi, at brystkræft spredes blandt yngre kvinder, ligesom mulighederne for at opdage sygdommen varierer utroligt meget i forskellige medlemslande i EU. Muligheden for mammografi varierer i forskellige lande. Jeg ved fra mit eget land, Sverige, hvor vi har haft mammografi i mange år for kvinder i visse aldersgrupper, at mammografi har haft effekt, når det handler om mindsket dødelighed blandt kvinder, og at det er vigtigt at opdage sygdommen tidligt for at kunne sætte ind med den rette behandling. Alt dette gør, at bestræbelserne i de beslutninger, som Karin Jöns talte om, er utroligt vigtige.
Tre udvalg er involveret i dette arbejde. Vi i Beskæftigelsesudvalget har ikke noget specifikt ansvar for folkesundhedsspørgsmål, men derimod for koblingen til arbejdsmarkedet. Vi har heldigvis et arbejdsmarked nu, hvor kvinderne involveres, og hvor der er kvinder i større og større udstrækning. I mit eget land er kvindernes erhvervsfrekvens lige så stor som mændenes.
Hvis man får en alvorlig sygdom som brystkræft, handler et af aspekterne rent faktisk om, at man skal have tid til behandling. Af og til kan man vende tilbage til sit arbejdsliv, men så skal man også kunne diskutere med arbejdsgiveren om, hvordan man kan tilpasse arbejdslivet, for at det skal fungere i den tid, man er i behandling. Det kan også være sådan, at man bliver alvorligt syg i en periode, men får det bedre af behandlingen og kan komme tilbage til arbejdslivet. Spørgsmålet er så, hvordan jeg genintegreres på en måde, som gør, at jeg fungerer, således at behandlingen mod brystkræft ikke kan påvirke mit forhold til arbejdslivet negativt.
Det er vigtigt, at vi tager disse spørgsmål op - det er det ene aspekt, som Beskæftigelsesudvalget er optaget af. Det andet aspekt er det personale, som arbejder med disse spørgsmål. Der sker hele tiden ting, hvad angår forskning, udvikling og metoder til at behandle brystkræft. Det er vigtigt, at sundhedspersonalet hele tiden er opdateret om de nye metoder, som kommer frem. Vi har jo også instrumenter på europæisk niveau til at kunne hjælpe til med kompetenceudvikling af personalet inden for rammerne af Socialfonden. Vi skal også for denne aktivitet kunne anvende Socialfonden til kompetenceudvikling, således at personalet kan anvende de bedste metoder. Dette er også i overensstemmelse med Lissabon-processen. Lissabon-processen handler jo om best practice, og her skal vi se på de lande, som er kommet længst.
Afslutningsvis vil jeg gerne sige noget, som jeg også har talt med Karin Jöns om. Dette er en sygdom, som rammer kvinder, men det er vigtigt, at vi mænd engagerer os i at finde bedre metoder. Det må ikke kun være kvinderne, som engagerer sig i at finde bedre metoder i forbindelse med sygdomme, som rammer kvinder, men vi skal alle gøre det - mænd såvel som kvinder.
(Bifald)
Karl-Heniz Florenz 
spørger. - (DE) Fru formand! Mange tak, kære fru Jöns, fordi jeg måtte være med til at underskrive denne forespørgsel! Det gjorde jeg med stor glæde, fordi det under forhandlingen faldt mig ind, hvor lidt jeg hidtil havde hørt om dette spørgsmål. Da jeg fulgte forhandlingerne om det, tænkte jeg: Hvor er vi dog bange i Europa, hvor meget pjat har vi ikke beskæftiget os med, og hvor mange vigtige spørgsmål for dette kontinent har vi ikke ladet ubehandlet! Jeg vil forsøge at lægge min politiske vægt i vægtskålen i dette spørgsmål, for indholdsmæssigt har jeg ikke noget at tilføje til det, som fru Jöns og de andre parlamentsmedlemmer allerede har sagt.
Jeg appellerer til begge kommissærerne om at opbringe alt Deres mod for at tage fat på dette spørgsmål, De bør bekæmpe forsigtigheden i Rådet! For Rådet har mange gange - jeg har oplevet det alt for mange gange - spagfærdigt sagt, at det er subsidiaritet, det er en national opgave. Information og kommunikation er fremtidens opgaver, også når det gælder denne forfærdelige sygdom. Derfor lyder min bøn til det to kommissærer: Gør al Deres politiske kraft gældende, overbevis Rådet, opstil retningslinjer!
Tænk en gang på, at vi sågar har retningslinjer om opstilling af stiger, men vi har ingen retningslinjer for, hvordan vi fremover skal bekæmpe brystkræft, som er dette kontinents vigtigste sygdom. Jeg synes, det er en usædvanlig god og interessant idé at udvikle en erhvervsprofil for en højtkvalificeret sygeplejerske. Jeg lover Dem min fulde støtte!
(Bifald)
Anna Záborská 
spørger. - (FR) Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Vi er nu igen samlet i plenum for at drøfte et problem, der vedrører både folkesundheden og livet for kvinderne og familierne i vores valgkredse, nemlig brystkræft.
Allerede i 2003 stillede Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling Kommissionen et spørgsmål om dette emne. Hr. kommissær, dengang var det Deres forgænger, fru Diamantopoulou, der tog de første skridt til at efterkomme Parlamentets anmodninger.
I dag beder vi Dem gøre rede for de gjorte fremskridt. Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling vil have sænket dødeligheden hos kvinder med brystkræft, forbedre deres livskvalitet, oplyse kvinder og foreninger, men også deres nærmeste om risikoen for og behandlingen af brystkræft.
Under denne debat bør vi endvidere tage mændenes rolle i betragtning. Ægtefæller, familiefædre og deres børn berøres ligeledes af disse specifikke kvindesygdomme. Og jeg tænker også på de mange forældre, hvis piger er ramt af denne sygdom, og som støtter dem.
I Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling arbejder vi med sygdommens forskellige aspekter med henblik på en dag at se et Europa uden brystkræft. Jeg glæder mig over den store interesse, dette spørgsmål vækker i Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling, og jeg vil gerne takke mine kolleger for vores fremragende samarbejde - det fortjener virkelig at blive fremhævet.
Brystkræft er et folkesundhedsanliggende, som har betydning for alle kvinder i EU. Hvert andet minut stilles der en brystkræftdiagnose. Hvert sjette minut dør en kvinde af brystkræft. Denne sygdom er hverken race-, religions- eller kulturbestemt.
Vi skal være ærlige og uden undtagelse anerkende alle årsager til brystkræft. Det ville være hensigtsmæssigt at sammenligne tallene for sygdommens vækst i medlemsstaterne for at nå frem til en afgørende strategi. Alle kvinder skal have uhindret adgang til diagnosticering og behandling af høj kvalitet på et tidligt stadium, uafhængigt af deres oprindelse, sociale status og uddannelsesniveau. Det ville redde flere tusinde liv. Der er tale om et eksempel på reelt positiv forskelsbehandling. Det er blevet vigtigt at gøre den enkelte kvinde bevidst om sygdomsrisikoen og øge de ressourcer, der afsættes til forebyggelse af og screening for brystkræft i medlemsstaterne.
De ved ligesom jeg af erfaring, at det medicinske udstyr er for dyrt for de regionale hospitaler i de nye medlemsstater. Medicinalindustrien er ikke klar til at gøre en indsats på det finansielle plan. Den har for travlt med at skaffe sig indtægter. Jeg beder Dem alligevel undersøge muligheden for at finansiere forebyggelsen af brystkræft via strukturfondene seriøst. Politikernes, lægernes og videnskabsmændenes anstrengelser for at udvikle et synerginetværk i samtlige medlemsstater kunne være med til at sikre lige adgang til screening og sundhedspleje. Det er udelukkende dette tætte samarbejde, der kan gøre det muligt at bekæmpe brystkræft på tværs af ideologiske kløfter og personlige stridigheder.
(Bifald)
Markos Kyprianou
Fru formand! Jeg vil gerne takke Parlamentet for at have organiseret denne forhandling om brystkræft. De mange detaljer i spørgsmålene viser, hvor mange problemer der er involveret. Jeg vil ikke forsøge at tage fat på hvert spørgsmål for sig. Det ville være en umulig opgave i betragtning af min begrænsede taletid. Men jeg vil være meget glad for at give detaljerede oplysninger senere.
Jeg vil derfor fokusere på tre nøgleområder, men først vil jeg gerne erkende omfanget af problemet, som mange talere allerede har nævnt. Hvert år får 270.000 kvinder i EU en brystkræftdiagnose. Det påvirker deres og deres families liv, og det har meget betydelige medicinske, sociale og økonomiske omkostninger.
Det første spørgsmål, jeg gerne vil tage fat på - og det er allerede sket - er, hvor langt vi er kommet siden Parlamentets beslutning af 5. juni 2003. Det er sandt, at denne beslutning formulerede nogle ambitiøse mål, som medlemsstaterne skulle nå inden 2008, i særdeleshed et fald på 25 % i dødeligheden og en reduktion af forskellen mellem overlevelsesraterne for brystkræft i de forskellige medlemsstater til 5 %. Jeg må erkende, at det er for tidligt til, at vi nøjagtig kan vide, hvor store fremskridt der er sket. Medlemsstaterne har forpligtet sig til at rapportere til Kommissionen ved udgangen af dette år, tre år efter vedtagelsen af henstillingerne fra Rådet. Kommissionen vil derfor fremlægge en gennemførelsesrapport i 2007. Jeg kan forsikre Dem for, at manglen på oplysninger fra nogle medlemsstater ikke vil forsinke fremkomsten af denne rapport. I stedet vil den udpege de medlemsstater, der ikke har givet oplysninger.
Der er allerede tegn på, at beslutningen og andre aktioner har haft positive virkninger og er begyndt at gøre en forskel. Vi forventer fremskridt omkring aspekter som udveksling af modeller for bedste praksis til at lette anvendelsen i forskellige dele af EU og retningslinjer for diagnose ved screening, som giver en meget væsentlig reduktion i dødeligheden ved brystkræft. Ud over at give resultater, hvad angår dødelighed, håber vi at have data til at kunne tegne et klart billede af de tidsrammer, der er involveret, og af udviklingen med hensyn til uligheder.
Det andet generelle område, jeg gerne vil berøre, er forskning. Brystkræft vil indtage en stærk rolle under det syvende rammeprogram. Det vil dække både påvisningen af sygdommen og, hvad der er afgørende, årsagerne - med andre ord, hvordan den kan forhindres.
Hvad angår påvisning, fokuserer forskningen især på at forbedre screening for brystkræft og alternativer til konventionel mammografi for at forbedre tidlig påvisning af sygdommen. Eksempler, der allerede støttes under det sjette rammeprogram, indbefatter bl.a. mammografi med molekylær billedteknik eller anvendelse af positronemissionstomografi - PET - som er særlig beregnet til undersøgelse for brystkræft. Tidlig påvisning er naturligvis afgørende for at sikre en succesrig behandling, men det er stadig sygdommen snarere end årsagerne til den, der behandles. Jeg er derfor meget glad for, at arbejdet med årsagerne til kræft prioriteres højt i forskningsrammeprogrammet. Det arbejde vil dække de tre centrale områder genetik, miljø og livsstil.
For det tredje er der spørgsmålet om kampagner. De kan spille en meget vigtig rolle for problemer vedrørende folkesundheden ved at skærpe opmærksomheden på afgørende problemer hos enkeltindivider, offentlige myndigheder og beslutningstagere såvel som hos ansatte ved sundhedsvæsenet naturligvis. Ikke alene sætter det enkeltindivider i stand til at hjælpe og beskytte sig selv, det lægger også pres på beslutningstagerne for at få dette problem prioriteret, hvilket de undertiden undlader at gøre.
Parlamentets beslutning fra 2003 har været en effektiv del af en igangværende kampagne for at forøge opmærksomheden. Forøgelse af opmærksomheden blandt kvinder for betydningen af screening har været en afgørende del af EU-aktionen mod kræft. Sådanne kampagner kan støttes under vores offentlige sundhedsprogram.
Afslutningsvis er vi alle enige om, at brystkræft må håndteres, og at eksempler på bedste praksis viser, at der kan nås bemærkelsesværdige resultater. Men vi må forstå, at det er en fortløbende proces. Vi må aldrig blive tilfredse, selv om vi bliver opmuntret af en succes i begyndelsen for nogle af disse bestræbelser og initiativer. Der er behov for en sammenhængende og fælles tilgang, der i særdeleshed dækker de tre aspekter, jeg tidligere har fremhævet.
Naturligvis må vi indrømme, at de fleste af disse aktioner hovedsagelig er beregnet for medlemsstaterne, men EU kan og vil give støtte - som når det drejer sig om forskning - hvor det er muligt. Som et bevis herpå kan jeg henvise til kommende støtte til retningslinjer for screening for brystkræft, der vil fortsætte under det nuværende og de kommende sundhedsprogrammer, Det Europæiske Råds netværk og EU-netværket for information om kræft i Europa. Et nyt projekt, som nu står højt oppe på listen, besvarer nogle af spørgsmålene vedrørende udstrækningen af retningslinjerne. EU-retningslinjerne vil blive opdateret for ikke blot at dække fastsættelsen af normer for sygeplejersker med speciale i brystkræft, men også specifikationerne for specialiserede brystcentre. De vil sætte normerne, principperne og benchmarks, som medlemsstaterne må tilpasse deres brystkræftscreening, uddannelse og behandling til. Disse initiativer vil dække behovet for oplysninger og konsultationer i de nye medlemsstater såvel som hjælpe med at integrere de relevante eksperter i de eksisterende netværk.
Vi må aldrig glemme, at der hvert år er mere end en kvart million kvinder, der er afhængige af sådanne initiativer. De og deres familier er afhængige af, hvor højt vi og medlemsstaterne prioriterer et så vigtigt og alvorligt problem. Vi må ikke svigte dem.
(Bifald)
Vladimír Špidla
medlem af Kommissionen. - (CS) Fru formand, mine damer og herrer! Alle tilstedeværende i Parlamentet ved, at brystkræft er en forfærdelig prøvelse for dem, der rammes. Vi ved alle, hvilken prøvelse det er for deres familier og deres nærmeste. Det er en sygdom, som kan vende op og ned på et menneskes liv. Behandlingen er vanskelig og langvarig og forhindrer ofte de ramte i at arbejde eller føre et normalt liv. Kommissær Kyprianou talte netop om spørgsmål om sundhed og forebyggelse i forbindelse med brystkræft.
I min korte tale vil jeg gerne fokusere på reintegrationen af brystkræftpatienter i arbejdslivet. Brystkræft kan være en alvorlig afbrydelse i folks liv. Livet skifter retning, og kvinderne er ofte dårligt forberedt på en sådan forandring, selv om de i virkeligheden ofte klarer situationen bedre end deres slægtninge, venner, kolleger og arbejdsgivere. Sidstnævnte ved ofte ikke, hvordan de skal behandle kvinder med brystkræft. Der findes ikke nogen universalløsning. Hver enkelt situation skal behandles ud fra sine egen forudsætninger. Der findes ikke meget information eller vejledning i, hvordan man skal behandle brystkræftpatienter set ud fra juridiske, arbejdsmæssige, helbredsmæssige eller psykologiske synspunkter.
EU bør forbedre mekanismerne til at hjælpe brystkræftpatienter. Erfaringen har vist, at det er bedst for kvinder med brystkræft at blive ved med at arbejde, naturligvis under forudsætning af, at deres fysiske og mentale tilstand tillader det. For at skabe et bedre liv for patienterne, mens de endnu ikke er raske, må der indføres særlige arbejdstider og tilpassede feriearrangementer, f.eks. i kombination med arbejde hjemmefra. Det ville også gøre det lettere for dem at vende tilbage til arbejdet og blive reintegreret i arbejdslivet hurtigere. Støtte til arbejdsgivere og kolleger kunne spille en afgørende rolle i behandlingsforløbet. Der bør også permanent være adgang til psykologisk hjælp, og til dette formål bør der lanceres en informationskampagne rettet mod arbejdsgivere og arbejdspladser generelt.
Som jeg sagde før, er det vigtigt at skabe forhold, som giver kvinder med brystkræft mulighed for en hurtig og vellykket reintegration på arbejdsmarkedet. De særligt tilpassede arbejdsforhold, som der kan være behov for under behandlingen, bør måske forlænges til en tid efter behandlingen for at hjælpe patienten med reintegrationen. Brystkræftpatienter må ikke diskrimineres på arbejdspladsen. EU-direktivet fra november 2000 giver en generel ramme for ligebehandling på arbejdspladsen og forbyder diskrimination på grund af handicap. Det er uafklaret, om langtidssygdom kommer under begrebet handicap. I Det Forenede Kongerige er loven, der forbyder diskriminering af handicappede, efter langvarige diskussioner blevet ajourført og yder nu også beskyttelse mod diskrimination af kræftramte. EF-Domstolen må afgøre, om denne fortolkning også gælder direktivet om ikkediskrimination.
EU-lovgivningen, især direktiv 89/391/EØF om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet, fastslår også, at arbejdsgiverne skal tilpasse arbejdets art til arbejdstagernes helbredstilstand, hvilket implicit inkluderer folk med kroniske og langvarige sygdomme. Jeg hilser forslaget om at udarbejde et charter til beskyttelse af folk med kroniske og langvarige sygdomme på arbejdspladsen velkommen. Jeg synes dog, at arbejdsmarkedets parter bør udvikle et sådant charter i samarbejde med de relevante organer på nationalt niveau.
Bortset fra lovgivningsmæssige instrumenter støtter Kommissionen samarbejdet mellem medlemsstaterne via den åbne samarbejdsmetode omkring social beskyttelse. Investering i sundhed er et af målene i de nye strukturfonde for 2007-2013, især i konvergensregionerne. Formålet er at øge antallet af sunde arbejdsår og at give så mange mennesker som muligt mulighed for at spille en aktiv rolle i samfundet. Dette mål omfatter både sundhedsinfrastruktur og uddannelse af sundhedsarbejdere, et spørgsmål, som har været behandlet i Parlamentet. Initiativerne på dette område kunne omfatte sundhedsstøtte, sygdomsforebyggelse, videndeling og uddannelse af højtkvalificeret arbejdskraft.
Mine damer og herrer, den europæiske sociale model bygger på solidaritet med samfundets mest sårbare medlemmer, som vi har et moralsk ansvar over for. Brystkræftpatienter er fysisk og psykisk sårbare og skrøbelige, samtidig med at de skal kæmpe mod sygdommen. De har brug for støtte, de har brug for ordentlige sundhedsydelser, de har brug for beskyttelse mod diskrimination, de har brug for at blive reintegreret i arbejdslivet under de bedst mulige forhold.
Mine damer og herrer, De kan stole på os i denne sag.
(Bifald)
John Bowis
Fru formand! Vi har hørt en opregning af alle de ting, vi har brug for, og hvad Parlamentet siger, er, at vi må have handling for at nå disse ting.
Beslutningsforslaget giver en af de sjældne muligheder, hvor vi har total enighed overalt i salen, enighed på tværs af udvalgene, enighed i de politiske grupper. Det er en enighed om en sjælden sygdom. Det er en af de sjældne sygdomme, der ikke skyldes fattigdom. Den skyldes øget velstand. Det er grunden til, at det i så høj grad er en europæisk sygdom, som bliver mere og mere almindelig.
Den mest almindelige kræftform hos kvinder er brystkræft. Vi kender tallene: 275.000 tilfælde om året og 88.000 døde hvert år. Det er derfor, vi forlanger adgang til bedre ydelser, bedre forskning. Men lægevidenskaben giver håb om tidlig diagnosticering, nye medikamenter, specialiserede sygeplejersker, nye behandlingsmetoder og viden, der fører til forebyggelse. Alle disse ting betyder, at vi ikke behøver at acceptere dette forfærdende dødstal blandt kvinder.
Men det er også et spørgsmål, der vedrører mænd. 1.000 mænd i EU dør hvert år af brystkræft. Fyld salen med mænd - hver eneste plads og tilhørerlogerne og tolkekabinerne og talerstolen - og udslet dem så. Det er det antal mænd, vi mister hvert år på grund af brystkræft. Mænd har også behov for adgang til specialiserede tjenesteydelser. De har også et problem, for selv om det er lettere at få øje på hos mænd, sker der ikke noget, før det er for sent, og kræftknuderne for store. Så de behøver screening. Alt for mange mænd kan ikke klare det. De kan ikke klare det, ikke bare sygdommen, men også at skulle gå hjem til deres familier og fortælle dem, at de har brystkræft. De kan ikke klare at gå ind på pubben og fortælle kammeraterne, at de har brystkræft. Nogle - og "nogle" er for mange - tager livet af sig frem for at se konsekvenserne af diagnosen i øjnene. Det er vores fejl. Vi sætter dem ikke i stand til at klare sig. Det må vi gøre. Til mænd såvel som kvinder er vores budskab, at vi har en fælles beslutning, og vi forlanger enig handling fra Kommissionen.
Stephen Hughes
Fru formand! Min tak går til fru Jöns for at bringe dette spørgsmål op i Parlamentet igen. Denne sygdom er ikke kun en kvindesygdom, som hr. Bowis og fru Záborská har sagt. Hundredetusinder af mænd, hundredetusinder af familier bliver ramt af sygdommen hvert år. Min svigermor døde af brystkræft, og min kones ældste søster fik diagnosticeret brystkræft for 10 år siden, men takket være en hurtig og succesrig behandling lever hun og er rask i dag. Jeg er sikker på, at De kan forstå den skygge, som denne sygdom kaster over mig og min familie. Men som vi har hørt, er det en særlig prøvelse for de 275.000 kvinder, der hvert år får denne sygdom, og de 88.000 kvinder i EU, der på tragisk vis hvert år dør af sygdommen, og for deres familier.
Disse tal kan og skal reduceres drastisk. Vi har brug for yderligere forskning i forebyggelse. Men det er særlig chokerende for mig, at dødelighedsraten varierer med så meget som 50 % i medlemsstaterne, og at tallene for fjernelse af brystet kan variere med op til 60 %. Det er også uacceptabelt. Der er klart et presserende behov for, at bedste praksis skal udbredes jævnt i hele Unionen, i hver eneste region, og at bedste praksis skal bygge på de europæiske retningslinjer for kvalitetskontrol med hensyn til brystkræftscreening og diagnose af brystkræft.
Et andet presserende spørgsmål er, at et voksende antal unge kvinder udvikler brystkræft - 47 % under 55 år. Læg hertil, at op til 20 %, en femtedel af tidligere brystkræftpatienter, ikke vender tilbage til arbejdet, så bliver det klart, at der må gøres noget, hvis vi skal opfylde Lissabon-målet for kvinders deltagelse på arbejdsmarkedet. Jeg anbefaler derfor helt opfordringen i beslutningsforslaget - og det glæder mig at høre, at hr. Špidla har reageret positivt på den i dag - til at formulere et charter til at beskytte de rettigheder, brystkræftpatienter og sygemeldte har på arbejdspladsen, for at lette deres reintegration i arbejdslivet. Det er nødvendigt, at deres arbejdstid bliver tilpasset mønstret for behandling, og deres genoptagelse på arbejdspladsen må bygges omkring deres genoptræning.
Fem kvinder om dagen får diagnosen brystkræft i min egen region. Jeg håber, at dette tal kan nedbringes med ordentlig forskning i forebyggelse. Jeg håber også, at vores arbejde kan komme til at indebære, at disse diagnoser ikke vil repræsentere en dødsdom. Snarere bør diagnosen blive en udløser af hurtig, sensitiv og human indgriben, succesrig behandling og genoptagelse i arbejdslivet og et fuldt og tilfredsstillende liv.
Elizabeth Lynne
Fru formand! Jeg vil også gerne takke fru Jöns for dette glimrende initiativ. Hun har gjort et meget stort stykke arbejde med det.
Risikoen for at udvikle brystkræft i løbet af livet for europæiske kvinder er, som vi har hørt, en ud af 10, og det er den største dræber af kvinder mellem 35 og 59 og den næststørste i alt. Hr. Bowis havde helt ret. Vi må ikke glemme, at selv om det hovedsagelig rammer kvinder, dør 1.000 mænd af brystkræft hvert år.
Der gøres stadig ikke nok af medlemsstaterne. Med avanceret screeningsteknik er det muligt at identificere brystkræft på et tidligt stadium. Kommissionen offentliggjorde nye retningslinjer for brystkræftscreening og diagnose af brystkræft i april. Det var deres vurdering, at man kunne undgå 32.000 dødsfald af brystkræft i hele Europa. Men mange medlemsstater har ikke tekniske screeningsfaciliteter eller kvalificerede sygeplejersker til det. Jeg opfordrer alle medlemsstater til at skrive under på de europæiske retningslinjer, men, hvad der er mere vigtigt, at gennemføre disse retningslinjer.
Vi må gøre endnu mere, når det gælder uddannelse. Livsstil kan tilsyneladende lige så vel som genetik påvirke sandsynligheden for, at man får brystkræft. Vi må også sikre os, at de, der får diagnosen brystkræft, ikke bliver udsat for diskrimination på arbejdsmarkedet, som vi allerede har hørt. De bør have lov til at fortsætte med at arbejde under deres behandling, hvis det er det, de ønsker at gøre. Men hvis ikke, bør de have mulighed for at genoptage deres karriere bagefter. Det burde være dækket af beskæftigelsesdirektivet fra 2000 om antidiskrimination på arbejdspladsen - det har vi gjort i Det Forenede Kongerige. Men mange medlemsstater klassificerer ikke brystkræft som et handicap, hvilket er grunden til, at vi har brug for en definition af et handicap. Når der er så mange mennesker, der udvikler brystkræft, må vi sørge for at få dette på det rene.
Vi må også have en udveksling af bedste praksis, særlig eftersom dødeligheden varierer med 50 % fra den ene medlemsstat til den anden. Det er op til os alle at holde denne sag højt på den politiske dagsorden.
Hiltrud Breyer
for Verts/ALE-Gruppen. - (DE) Fru formand! Det er et fremragende beslutningsforslag, der ligger foran os. Der tales i forslaget meget om bedre forebyggelse og bekæmpelse af brystkræft. Mange har peget på, at der også stilles forslag om f.eks. en bedre screening. Det er godt, og det bør vi udvide.
Jeg vil imidlertid gerne endnu en gang understrege, at det også handler om forebyggelse. Det er en ammestuehistorie, at det kun er genetiske faktorer og livsstilen, som udløser et udbrud af sygdommen. Nye undersøgelser bekræfter, at skadelige miljøpåvirkninger i form af giftige kemikalier eller øget stråling er ansvarlige for halvdelen af alle tilfælde af brystkræft. Det skal vi også fokusere på. Ud over den omfattende forskning i årsagerne skal sundhedsbeskyttelse også prioriteres højst i den europæiske kemikalielovgivning.
I Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed har vi udstukket kursen for bedre sundheds- og miljøbeskyttelse i Europa. Afstemningen i dag om brystkræft er også en klar støtte til et stærkt Reach, for det er klart, at kvinder på grund af deres ændrede hormonsystem er særligt udsatte for kemikaliers skadelige virkninger. Undersøgelser fra USA viser, at landbrugere, som anvender bestemte pesticider på deres marker, er mere udsat for brystkræft. Også kvinder, som bor inden for en radius på 1 mil fra en speciallosseplads for herpicider og pesticider, har en øget risiko. Vi ved, at der hidtil er blevet anvendt mange blødgørere i kosmetikprodukter, som har bidraget til brystkræftcellers vækst.
Forebyggelse bør prioriteres endnu højere i vores kamp mod brystkræft!
Adamos Adamou
for GUE/NGL-Gruppen. - (EL) Fru formand! Jeg har lyttet til alle de foregående talere og vil også gerne takke beslutningsforslagets ophavsmænd og alle, der har arbejdet så intenst i kampen mod brystkræft.
Hr. kommissær! Jeg vil gerne tale om skævhederne og om behandling. Som bekendt er dødeligheden større i de 10 nye medlemslande, men programmerne for tidlig påvisning er også på "kuvøsestadiet", om jeg så må sige. Dette gælder også mit eget land, der, som De måske ved, ikke har noget nationalt program, men kun et pilotprogram. Det er en skam, at det er et spørgsmål om held, hvilket land man befinder sig i, når man får brystkræft, og i hvilket land og på hvilket hospital man bliver behandlet. Det skyldes, at der er problemer med at gennemføre retningslinjerne for dels udvikling af en mammografi af god kvalitet dels af lande med specialbehandling på brystklinikker med specialiseret sundhedspersonale.
Jeg skal naturligvis ikke undlade at nævne, som John Bowis også var inde på tidligere, at mænd også kan få brystkræft, og at vi ikke kun skal tale om kvinder. Og nu hvor vi taler om brystkræft i forbindelse med dette fine initiativ, vil jeg gerne gøre opmærksom på, hr. kommissær, at de øvrige kræftformer heller ikke bør negligeres.
Der er også andre kræftformer, hvor vi med de samme retningslinjer kan reducere både følgerne og dødeligheden. Det, der skal til, er en strategi for kræft i det hele taget, som samordner alle 25 medlemsstater, og at vi holder op med at bruge subsidiaritetsprincippet som sutteklud med det resultat, at der ikke ydes midler fra strukturfondene til udvikling af disse programmer. Jeg vil stærkt opfordre Dem til at tage disse spørgsmål op.
Liam Aylward
Fru formand! Jeg støtter fuldt ud spørgsmålet til Kommissionen fra hvert af de tre udvalg om, hvad jeg betragter som det vigtigste emne. Jeg vil også gerne udtrykke min glæde over den positive reaktion fra kommissærerne.
Jeg var medunderskriver af dette beslutningsforslag om brystkræft, og jeg mener, at EU kan gøre meget for at hjælpe medlemsstaterne på dette område ved omfattende forskning, benchmarking og udveksling af principper for bedste praksis såvel som ved at give medlemsstaterne en væsentlig professionel, materiel og teknisk bistand via de europæiske programmer.
Det, lovgiverne og sundhedspersonalet særlig er optaget af med hensyn til brystkræft, er, at alle kvinder uanset bopæl, social status, beskæftigelse og uddannelse bør have adgang til screening af høj kvalitet med henblik på behandling og efterbehandling i tilfælde af kræft.
Vi bør forbedre informationsniveauet over for kvinder, både yngre og ældre, angående risiciene ved og tilgængeligheden af behandling for brystkræft, for i sidste instans at reducere dødeligheden og forbedre deres livskvalitet og bistå dem i at vende tilbage til arbejdet, hvis de ønsker det.
Der er behov for en mere omfattende forskning i årsagerne til brystkræft, i særdeleshed i virkningerne af farlige kemikalier og forurening af miljøet, ernæring, livsstil og genetiske faktorer.
Jeg opfordrer Kommissionen til via det syvende rammeprogram at give finansiel støtte til videreudvikling af blodbaserede test, til at give bevillinger til omfattende undersøgelser af årsagerne til brystkræft, til at opfordre medlemsstaterne til at etablere informations- og rådgivningscentre, samtidig med at man rapporterer tilbage til Parlamentet om resultaterne af den forskning, der har fundet sted for nylig på dette meget vigtige område.
Urszula Krupa
for IND/DEM-Gruppen. - (PL) Fru formand! De alarmerende statistikker om kvinder, som rammes og dør af brystkræft, kræver bestemt en beslutning, som opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at bekæmpe denne epidemi og gennemføre screeninger for brystkræft. De viser også behovet for forebyggelse, som også bør omfatte eliminering af risikofaktorer. Det ville derfor være rimeligt at drage logiske konklusioner af den eksisterende forskning. Disse resultater indikerer, at brystkræft ikke kun skyldes toksiske faktorer, men at hovedårsagen er brugen af hormonelle præventionsmidler fra en tidlig alder, sammen med hormonbehandling i overgangsalderen. Ydermere kan brystkræft udløses af komplikationer efter abort.
Desuden optræder brystkræft ofte blandt barnløse kvinder eller blandt kvinder, som bliver gravide relativt sent i livet og går i overgangsalder relativt sent. Jo flere børn en kvinde har, jo mindre er hendes risiko for at udvikle brystkræft, kræft i æggestokkene eller livmoderkræft. Det følger heraf, at den øgede kræftforekomst også kan henføres til den feministiske opfattelse af det at være kvinde, som forsøger at frarøve kvinderne moderskabet, udnytte dem som en potentiel del af arbejdsstyrken og praktisk talt tvinge dem til at kontrollere deres såkaldte reproduktive liv, hvilket i virkeligheden svarer til at opfatte dem som dyr.
I følge psyko-onkologer er den øgede forekomst af tumorer ikke uden sammenhæng med væksten i psykiske forstyrrelser, især depression. De fører til mindsket immunitet over for sygdom og giver tumorer mulighed for at udvikle sig. Forebyggende foranstaltninger bør derfor også bestå i at udbrede en livskultur som et alternativ til den vidt udbredte opfattelse, at alting omkring os er ved at bryde sammen.
Irena Belohorská
(SK) Fru formand! Jeg vil gerne orientere Dem om resultaterne af diskussioner den 20. oktober 2006 i en af de største og ældste kvindeorganisationer i Slovakiet, De Slovakiske Kvinders Union. På mødet diskuterede kvinderne den utålelige brystkræftsituation i Slovakiet og andre europæiske lande. I dag kan kræft helbredes, hvis den diagnosticeres tidligt nok. Eftersom sygdommen kan forhindres, dør kvinder til dels på grund af vores uvidenhed. Derfor vil jeg gerne informere Dem om initiativet Don't Let Us Die, som blev skabt den 20. oktober. Jeg opfordrer politikere, læger, patienter og offentligheden til at forhindre, at deres mødre, hustruer, partnere og døtre dør af en sygdom, som ikke behøver være dødelig.
Europa-Parlamentet vedtager forordninger om miljøbeskyttelse, og der bygges europæiske motorveje, men man overser investeringerne i sundheden. EU forsøger også at mindske livsstilsforskellene mellem medlemsstaterne. Faktisk gør vi det godt på mange områder. Statistikkerne om helbredelse for kræft indikerer imidlertid, at der er store forskelle mellem medlemsstaterne, og det gælder også overlevelsesraterne for brystkræft. Slovakiske kvinders chance for at overleve denne kræfttype er 30 % mindre end for mange kvinder fra Vesteuropa.
Det er beklageligt, at vi ikke effektivt kan garantere den screening, der er nødvendig for at forhøje overlevelsesraten. Det er nødvendigt at give kvinderne mulighed for at gå til screeningen om aftenen eller i weekenderne og samtidig belønne lægerne og det medicinske personale ordentligt for dette ekstra arbejde.
Jeg tror, at de fleste kvinder er opmærksomme på dette problem og handler ansvarligt. De skal bare have ordentlig adgang til en læge. Forebyggelse er imidlertid ikke gratis, den kræver store midler. Derfor bør alle lægge større pres på for at sikre, at udgifterne til forebyggelse ikke bliver skubbet ud til fordel for andre prioriteringer. Vi bør godkende et budget, som afsætter midler til investering i forebyggelse, hvilket ikke bare betyder at udstyre hospitaler og indkøbe mammografer eller sonografer, men frem for alt at investere i menneskelige ressourcer, så der er tilstrækkeligt medicinsk personale til at betjene dette udstyr.
Cristina Gutiérrez-Cortines
(ES) Fru formand! Jeg vil gerne gøre opmærksom på noget, der allerede er blevet sagt.
For det første synes jeg, at Kommissionen fører en fremragende politik, hvor den forsøger at harmonisere aspekter inden for et område, hvor den ikke har reelle beføjelser, men hvor den godt kan tage lederskabet, og vi opfordrer den derfor til at uddybe sine politikker, til at blive ved med at insistere på selvundersøgelse og til at informere om de forskelle, der findes i de enkelte lande, og jeg siger ikke, at den skal fordømme dem, men blot understrege manglerne. Jeg synes især, at den burde udbygge sin webside og f.eks. skrive om selvundersøgelse og en række andre mulige tiltag, som nogle kommercielle organisationer allerede gør.
For det andet vil jeg gerne påpege, at det normalt er en tragedie for familien, når et medlem lider af brystkræft. Jeg ved, at det er meget almindeligt, at familier bliver brudt op, og at mange kvinder ikke tør fortælle om deres sygdom, fordi kræften ødelægger deres arbejdsrytme og deres dagligdag og gør det vanskeligt for dem at tage sig af deres familie, hvis de skal opereres.
Jeg synes derfor, at EU bør gøre mere på området og også tage sig af dette område med bistand til familien og bevidstgørelse.
Dorette Corbey
(NL) Fru formand, kære kommissærer, mine damer og herrer! Som sagt er brystkræft et stort sundhedsproblem, som bliver stadig større. Efter lungekræft er brystkræft den mest forekommende kræftsygdom. Ved lungekræft er en del af årsagerne kendt. Rygning og asbest er vigtige årsager, og luftforurening er en risikofaktor. Hvad lungekræft angår, kan man selv gøre noget for at undgå sygdommen, f.eks. holde op med at ryge.
Hvad brystkræft angår, er der faktisk ikke ret meget kendt, men der er statistikker. I Nederlandene er brystkræft mere udbredt end andre steder. Der er også statistiske sammenhænge, og jeg takker kommissæren for det udførlige og omhyggelige svar på min skriftlige forespørgsel. Hr. kommissær, De siger, at der er en forbindelse mellem fedme og brystkræft. Der er også en forbindelse mellem høj alder ved det første barns fødsel og brystkræft. Der er en socioøkonomisk faktor, idet lavindkomstgrupper deltager mindre i screening, og de har derfor større risiko for at dø. Endelig, og det er muligvis den vigtigste årsag, er hormoner, især østrogener, ifølge Kommissionen afgørende for risikoen for brystkræft. Det kan være østrogener fra forskellige kilder, kemisk forurening eller udsættelse for miljøfaktorer, men også brug af medicin eller p-piller.
Hr. kommissær! Dette er vigtig information. I alle kontakter, som jeg har med kvindegrupper, nævnes disse to faktorer hele tiden. Mange brystkræftpatienter formoder selv, at deres sygdom har at gøre med miljøet, medicin eller p-piller. Kan De derfor tage initiativ til en hurtig fortsættelse af forskningen? Der er behov for større klarhed om virkningerne af hormonforstyrrende stoffer i miljøet og af brugen af hormoner som medicin eller som præventionsmiddel.
Jeg vil især takke Karin Jöns for hendes vedvarende engagement og indsats for kvinder med brystkræft. Hendes arbejde er virkelig en inspiration for mange kvinder. Jeg vil også udtale min påskønnelse af Europa Donna og takke for den fortræffelige indsats, som organisationen gør. Takket være Europa Donna kan europæiske lande lære af hinanden, og det er præcist hvad vi skal!
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Fru formand! Antallet af kræfttilfælde vil vokse dramatisk i de kommende år, efterhånden som den europæiske befolkning bliver ældre. Mange er bekymrede for, om der er nok ressourcer til behandlingen og de voksende udgifter. Det hænger sammen med den økonomiske vækst og også med væksten i patientens egne udgifter. Det er et vigtigt politisk spørgsmål både i medlemsstaterne og på EU-niveau at garantere vores borgere lige muligheder for at modtage behandling inden for sundhedsvæsenet og omsorgen. Vi skal sikre, at alder ikke betyder, at mennesker får mindre ret til serviceydelser og god pleje.
Jeg vil gerne sige et par ord om integrationen af patienter i arbejdslivet. Jeg forstår, at det er vigtigt for væksten at få folk tilbage på arbejde. Det er ofte også vigtigt for paftienterne. Vi patienter er i det store og hele helt normale mennesker. Ikke desto mindre skal vi huske at være humane, når folk skal tilbage på arbejde. Set ud fra et humant synspunkt er det vigtigt, at alle har tilstrækkelig tid til at komme sig efter deres sygdom. Vi skal huske, at rekreationstiden er forskellig fra menneske til menneske.
Satu Hassi
(FI) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke ordføreren for det fremragende arbejde. Jeg vil gerne protestere mod kommissær Špidlas udtalelse om, at brystkræft forhindrer folk i at leve et normalt liv. Sådan behøver det ikke at være. Jeg er selv et eksempel på en person med brystkræft, som, hvis den opdages i tide, bliver opereret og behandlet rigtigt, ikke på nogen måde forhindrer nogen i at føre et normalt liv og arbejde.
Finland er et af de europæiske lande, hvor forekomsten af brystkræft stiger hurtigst, men takket være screening og behandling er dødeligheden ikke steget i årtier. Forbedret screening og behandling alene er dog ikke nok. Vi skal også undersøge årsagerne til kræft. Mine kolleger hr. Breyer og fru Corbey nævnte, at nyere forskning tyder på, at op til halvdelen af de nye tilfælde af brystkræft kan forklares med miljøfaktorer, herunder industrielle kemikalier, som vi udsættes for hele tiden. En cocktail af kemikalier, som skader hormoner, er særligt farlig, især for fostre og i puberteten. Det må vi gøre noget ved.
Ilda Figueiredo
(PT) Fru formand! Vi ved, at brystkræft ikke blot er den hyppigste kræftform hos kvinder, men også den hyppigste dødsårsag for kvinder mellem 35 og 59 år.
Det betyder, at vi skal forbedre og intensivere informationen om mammografiscreening, gennemføre programmer for tidlig kræftdiagnose og øge støtten til forskning i forebyggelse af brystkræft. Derfor er de spørgsmål, som vi har stillet til Kommissionen, så vigtige, og vi håber på et positivt svar også fra medlemsstaterne, så det sikres, at alle kvinder uanset socioøkonomisk status får adgang til forebyggelse, screening, tidlig diagnose og behandling af brystkræft og reintegreres på arbejdsmarkedet uden diskrimination.
Jean-Claude Martinez
(FR) Fru formand! Helt konkret er brystkræft på screeningstadiet i Frankrig først en mammografi, som følges op af en patologisk anatomi, der bekræfter, at der er tale om kræft. Der bør gøres rede for udbredelsen mod lever, hjerne og knogler, som er metastasernes tre mål.
I Frankrig foretager man i bedste fald en scintigrafi af knoglerne, men ingen MRI og slet ingen Pepscan, som er et apparat til tidlig metabolisk diagnosticering. Hvis der anvendes radioterapi i behandlingen, er det en simpel tekniker, der forestår arbejdet. Resultatet er nogle gange ulykker som følge af perifer bestråling af hjertet eller skjoldbruskkirtlen. Selv om man ved undersøgelsen af en patient med rygsmerter opnår en scintigrafi med en mistænkelig plet på knoglerne, gennemføres der stadig ingen Pepscan-screening efter behandlingen. Hvorfor ikke? Fordi der i Frankrig kun findes to Pepscan-apparater til 35 millioner kvinder. Hvorfor? Fordi pagten om budgetbesparelser forbyder udgifter til hospitalsudstyr. Resultatet er, at de europæiske kvinder dør af brystkræft, men også af Kommissionens ideologiske kræft, som hedder budgetmæssig malthusianisme og ukontrolleret frihandel.
Françoise Grossetête
(FR) Fru formand, hr. kommissær! Alt for mange og ofte alt for unge kvinder dør af brystkræft i EU. Disse dødsfald er uacceptable, når man ved, at tidlig screening gør det muligt at helbrede denne kræftform. Vi er bekendt med de psykiske og fysiske traumer, kvinderne gennemgår, når de opdager sygdommen. De skal omstrukturere deres familie- og arbejdsliv og ganske enkelt tage ansvaret. I Europa er der imidlertid ingen harmonisering af den måde, hvorpå man skal få udryddet den plage, som brystkræft er. Kun 10 medlemsstater tilbyder screening med større eller mindre succes. Der er således åbenlys ulighed mellem de europæiske kvinder, alt efter hvilket land og nogle gange hvilken by de bor i.
Hr. kommissær, vores formål er at udrydde denne sygdom, idet den ud over patientens traumatiske oplevelse er forbundet med store omkostninger for vores samfund. Løsningen på dette problem er bl.a. tidlig og obligatorisk screening, som planlægges af medlemsstaternes regeringer. For at være effektiv skal denne screening være gratis, og den skal især styres godt, hvilket indebærer, at man i hele EU skal råde over avanceret udstyr. Der er blevet gjort store fremskridt inden for digital mammografi, som tidligere kunne skjule mikroforkalkninger - de mest almindelige læsioner i forbindelse med brystkræft. Så hvornår får vi rådighed over digitale mammografer i hele EU?
Effektiv screening forudsætter endvidere, at samtlige apparater kalibreres og således kvalitetskontrolleres, idet intet er mere alvorligt end den falske sikkerhed, en røntgenundersøgelse, der kunne være af dårlig kvalitet, giver kvinderne. Udstyret alene er ikke nok til at sikre effektiv screening. De læger, der skal foretage denne diagnosticering, skal løbende uddannes heri. De skal hele tiden modtage efteruddannelse og gennemgå obligatoriske prøver til evaluering af deres viden.
Endelig har kvinderne behov for at blive oplyst om forebyggelsen af brystkræft. De har behov for at blive rådgivet om sundhed og kost og må ikke være bange for screeningen. Forskningen skal gøre det muligt at komme videre med årsagerne til brystkræft. Jeg er overbevist om, at vi med en fælles indsats endnu en gang vil kunne forklare, hvad EU gør for at forbedre de europæiske kvinders helbred. Det er et emne, der burde være enstemmighed om i hele EU, nemlig nul dødsfald som følge af brystkræft i Europa!
Anne Ferreira
(FR) Fru formand, kommissærer! Allerførst vil jeg gerne takke mine kolleger for deres arbejde og for klarheden af deres indlæg. Det problem, vi har taget fat på i dag, er alvorligt. Det behøver man blot at se de alarmerende statistiske oplysninger om brystkræftens udbredelse i Europa og det antal dødsfald, sygdommen medfører, for at forstå. Problemet forværres af, at der findes meget store uligheder mellem landene med hensyn til både forebyggelse og behandling af brystkræft, og disse uligheder er blevet endnu større siden den seneste udvidelse.
Det fastsættes i traktaterne, at EU sammen med medlemsstaterne skal beskytte og fremme de europæiske borgeres sundhed, men ordet "sammen" skal tillægges større betydning. Der er ikke i tilstrækkeligt omfang blevet taget højde for EU's retningslinjer og anbefalinger. Dette forhold skal vi reagere på i dag, og vi skal ikke blive ved med at acceptere det. EU skal sikre sine borgere lige adgang til screening og håndtering af sygdommen samt til den bedst mulige behandling. I dette øjemed råder vi over et lovgivnings- og et budgetinstrument samt strukturfondene og forskningsprogrammerne.
Vi skal sætte alle de nødvendige midler ind for at finde samtlige årsager til denne sygdom, hvad enten de er miljømæssigt, socialt eller genetisk betingede, og for at finde nye behandlingsformer. Kommissionen skal komme med forslag i denne retning, og jeg mener helt ærligt, at EU bør gøre kampen mod brystkræft og i det hele taget kampen mod kræft generelt til en prioriteret politik, for sammen er vi altid stærkere. Det er denne merværdi, vores borgere forventer af EU.
Undersøgelser og diagnosticeringer, evalueringer og beslutninger er nødvendige, men handling er det altafgørende. Kommissionen og Rådet skal således høre vores alarmskrig og ikke spilde mere tid.
Marian Harkin
(EN) Fru formand! I dag drøfter vi et glimrende beslutningsforslag, der har implikationer for alle kvinder, ja, for alle familier i EU. Som det allerede er blevet sagt, dør der hvert sjette minut en kvinde af kræft i EU. Det er en virkelig chokerende statistik, som bør tilskynde os til øjeblikkelig aktion.
Mammografiscreening, som ifølge WHO kan reducere dødeligheden ved brystkræft med op til 35 %, tilbydes kun i 11 medlemsstater i hele det pågældende land. Det er en skam for os alle! Og det er en skam for mit eget land, Irland, hvor vi endnu ikke har sikret mammografiscreening i hele landet. Dødsfald som følge af brystkræft i Republikken Irland er væsentlig hyppigere end i Nordirland, hvor de allerede har mammografiscreening. Men vi har som mange andre europæiske lande endnu ikke dækning i hele landet.
Endelig er der to væsentlige punkter. Hvert land bør have pleje af brystkræftpatienter støttet af tværdisciplinære brystcentre anbragt passende steder, og kvinder over 69, eller i Irlands tilfælde 65, må ikke udelukkes fra brystundersøgelser.
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou
(EL) Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil også takke de relevante udvalg for deres initiativ til, at vi i dag taler om brystkræft her i plenum, da det er en udbredt og konstant voksende helbredsrisiko for kvinder og mænd i en stadig yngre alder.
Vi har allerede været inde på konsekvenserne for tilrettelæggelsen af det personlige liv, familielivet og det sociale og arbejdsmæssige liv. Derfor skal fællesskabsstrategien nu leve op til de gældende forhold og til de nye tendenser og udfordringer og virke til gavn for borgernes sundhed, og der skal bruges alle tilgængelige midler til at nå de mål om en mærkbar reduktion, der er opstillet.
Brystkræft er en sygdom, hvor en korrekt screening spiller en vigtig rolle, som det fremgår af den statistik, vi har til rådighed, og som vi også har hørt under forhandlingen i dag. Det indebærer imidlertid, at man råder over en moderne materialemæssig og teknisk infrastruktur og et specialiseret personale. Sammen med alle de andre muligheder via strukturfondene, forskningsprogrammerne osv. bør programmet "Europa mod kræft" imødegå disse udfordringer.
Som vi også hørte, er det også meget vigtigt, at der sker en korrekt medicinsk og psykologisk monitorering af patienterne. Derfor har medlemsstaterne sammen med de regionale og lokale myndigheder pligt til at sikre disse betingelser med hensyn til forebyggelse, monitorering og behandling for alle borgere i alle hjørner af landet. Dette er især vigtigt for de nye medlemsstater, især fordi vi snart kan byde to nye medlemmer velkommen i "vores familie".
Jeg vil gerne fremhæve den rolle, som civilsamfundet spiller med hensyn til patientoplysning og -støtte. Der er udviklet mange interessante initiativer i forskellige lande, som endog er indgået i netværk på europæisk plan. Vi bør støtte deres indsats, især i de nye medlemsstater, og give mulighed for at udveksle bedste praksis og merværdi til gavn for borgernes sundhed.
Karin Scheele
(DE) Fru formand! Jeg vil gerne bringe en særlig lykønskning og tak til Karin Jöns, som ikke bare er hovedinitiativtager til dagens beslutningsforslag og forespørgslen, men som virkelig konsekvent bedriver oplysningsarbejde om brystkræft. Det fører naturligvis også til, at der i morgen vil være massiv støtte til dette beslutningsforslag.
Brystkræft er dødsårsag nr. 1 for kvinder mellem 35 og 59 år, både for kvinder, der har børn, og for barnløse. Hver år dør 88.000 kvinder og 1.000 mænd i EU af brystkræft. Mammografiscreening kan reducere dødeligheden som følge af brystkræft for kvinder mellem 50 og 69 år betydeligt. Der findes EU-retningslinjer om dette spørgsmål, men de er siden 1992 kun blevet gennemført i 11 medlemsstater. Der er store forskelle i kvindernes dødelighed. Derfor venter vi også med spænding på fremskridtsberetningen, som kommissær Kyprianou har lovet os i 2007.
I dag beskæftiger Europa-Parlamentet sig imidlertid ikke kun med tidlig påvisning af brystkræft og optimal behandling, men også med forebyggelse. Årsagerne til brystkræft skal undersøges bedre, særligt skadelige kemikalier og miljøpåvirkninger, ernæring, livsstil og genetiske faktorer, og også spørgsmålet om, hvordan disse faktorer hænger sammen.
Om nogle uger, når Parlamentet skal stemme om den nye europæiske kemikaliepolitik, vil vi have mulighed for at sende et klart signal om, at vi tager forebyggelse og forsigtighed alvorligt, når det gælder kræftsygdomme.
Lissy Gröner
(DE) Fru formand, de herrer kommissærer, mine damer og herrer! Vi har i dag hørt de triste tal, som bevidner, hvordan brystkræft griber ind i folk liv, kvinders såvel som mænds. Det er tilfældighedernes spil, om behandlingen sker hurtigt og effektivt, og hvordan kvindernes overlevelseschancer så er.
Som koordinator i Kvindeudvalget har jeg været med til at arbejde med dette spørgsmål i mange år, og vi har samlet stor viden. Det kan ikke skyldes manglende viden. I over 10 år har vi haft EU-retningslinjer for kvalitetsmammografi. I Belgien, hvor jeg har min anden bopæl, bliver jeg f.eks. indkaldt til folkeundersøgelse, mens der intet sker i mit hjemland Tyskland. Mødres, døtres og hustruers liv kunne reddes, og traumet kunne mildnes.
Men det går kun fremad i sneglefart. Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling fremlagde i 2003 en rigtig god betænkning med mange forslag, men der sker kun lidt. Jeg tror, det er den politiske vilje, der mangler. Den er til stede på europæisk niveau, men i medlemsstaterne mangler der stadig meget. I det syvende forskningsrammeprogram har vi nu igen mulighed for endnu en gang at lægge pres på, så der kommer flere penge til forskningen.
Også når det gælder andre kvindesygdomme, f.eks. migræne, har man kun lagt meget begrænset politisk pres på for at gøre noget og tage nogle tværfaglige initiativer. Tværfaglige brystcentre kan - det har man vidst i USA i over 20 år - yde et meget effektivt bidrag. Sådanne centre har vi nu også i Europa, men heller ikke her er der politisk vilje til virkelig at gennemføre dem.
Derfor må vi nu i fællesskab her i Europa-Parlamentet bekæmpe traumet brystkræft, og det skal være for alle, og ikke kun for dem, der har råd til det.
Edite Estrela
(PT) Fru formand! Trods fremskridt i diagnose og behandling er brystkræft stadig den hyppigste dødsårsag for kvinder mellem 35 og 55 år. Det skønnes, at der alene i Europa dør ca. 130.000 kvinder om året af brystkræft. Hvert andet minut diagnosticeres en kvinde for denne sygdom. Det er derfor helt afgørende, at alle kvinder får adgang til oplysning, forebyggelse og hensigtsmæssig behandling. Screeningsprogrammer ved hjælp af mammografi bør være obligatoriske i alle medlemsstater. Der skal gennemføres oplysningskampagner om sundere levevis. Forebyggelse og behandling af brystkræft skal også prioriteres i det syvende rammeprogram for forskning, fordi undersøgelser peger på, at ikke blot genetiske faktorer, men også miljø og livsstil spiller en rolle for forekomst af brystkræft.
Britta Thomsen
Fru formand! Hr. kommissær, mine damer og herrer! Brystkræft er den hyppigste dødsårsag for kvinder mellem 35 og 50 år, og det varierer meget fra land til land, hvor mange kvinder der overlever sygdommen. Vi må opfordre medlemsstaterne til at oprette informations- og rådgivningscentre om arvelig brystkræft, og vi må opfordre Kommissionen til hvert andet år at forelægge en fremskridtsrapport herom. Det er vigtigt, at forskningen i brystkræft bliver prioriteret. Derfor bør EU's forskningsprogram, det 7. rammeprogram, også sætte midler af til forskning i brystkræft, både til de fysisk-tekniske aspekter, til alternativer, til de konventionelle behandlingsformer, men også til de sociale konsekvenser og ikke mindst til forskning i årsagerne til brystkræft. Det er nødvendigt, at vi kan lære af hinanden, og det er jo netop den slags samarbejde, EU også er en god ramme for. EU bør forestå europæiske kampagner om forebyggelse og oplysning til kvinder om, hvordan de kan undersøge deres bryster, og nationalstaterne bør indføre nationale programmer for mammografi i alle medlemslandene, fordi en tidlig opdagelse af brystkræft kan sænke dødeligheden markant.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Fru formand! Statistikkerne om kræft i EU er alarmerende. Brystkræft er den næstalmindeligste kræfttype efter lungekræft. I EU diagnosticeres der et nyt tilfælde hvert andet minut, og hvert sjette minut dør en kvinde af brystkræft.
Den bedste måde at bekæmpe brystkræft på er gennem regelmæssig screening og effektiv påvisning af tumoren. Udbredt brug af mammografi ville kunne mindske dødstallet med hele 35 %, naturligvis under forudsætning af at undersøgelserne bliver udført regelmæssigt og er lettilgængelige for alle. EU-bestemmelser, som fastsætter standarder på dette område, har været bindende i 15 år. Ikke desto mindre gennemfører omkring halvdelen af landene i EU ikke regelmæssige screeningsprogrammer. Det må ændres. Europa-Parlamentet forventer et klart svar på, hvad Kommissionen vil gøre for at hjælpe medlemsstaterne med at nå deres mål. Et af målene er en reduktion på 25 % i den gennemsnitlige dødelighed i 2008.
Det er afgørende med en koordineret strategi på EU-niveau for at bekæmpe brystkræft. Tiden er inde til handling. Over 100.000 kvinder dør hvert år af brystkræft.
Marta Vincenzi
(IT) Fru formand, mine damer og herrer! I forhandlingen har vi taget emner op som forebyggelse, kvaliteten af sundhedsvæsenets indgreb, behovet for forskning, retten til værdighed og retten til et arbejde. Det er emner, som udgør en integreret del af Lissabon-strategien.
Parlamentets politiske målsætning er således at gøre opmærksom på nødvendigheden af en koordineret indsats, som Kommissionen skal gøre ved at påtage sig en stærkere og mere synlig lederrolle i forhold til medlemsstaterne. Det er ikke tilstrækkeligt at fastlægge målsætninger for 2008. Disse målsætninger skal også overvåges, der skal foretages korrigerende handlinger, og vi skal vide, hvor langt vi er nået. På dette område er der ingen præmie til de dygtigste lande, og der er heller ingen sanktioner over for dem, som ikke gør fremskridt. Jeg vil derfor foreslå kommissærerne, at der indføres en slags sortliste - sådan som vi allerede har gjort med de luftfartsselskaber, der ikke garanterer sikkerheden - for de lande, hvor der ikke sker nogen fremskridt. Lad os benytte offentlighedens styrke - sammen med videnskabsmændene - til at støtte EU-politikkerne.
Karin Jöns 
spørger. - (DE) Fru formand, mine damer og herrer! Det var en meget vigtig og også en meget god debat. Vi har endnu en gang vist, at Europa-Parlamentet virkelig støtter de kvinder, der rammes af brystkræft, og også deres familier. Så vidt jeg ved, er vi i øvrigt det eneste parlament i EU, som regelmæssigt beskæftiger sig med forbedringer inden for behandling og tidlig påvisning af brystkræft i den internationale brystkræftmåned.
Jeg vil gerne takke Kommissionen i dag, fordi den har givet os løfte om at udvikle en certificeringsprocedure for de tværfaglige brystcentre og for erhvervsprofilen for brystsygeplejerskerne. Men, mine herrer kommissærer, hvis De også ville lægge disse retningslinjer ud på nettet, ville vi være rigtig tilfredse, for det ville ikke være noget overilet skridt i den moderne kommunikations tidsalder. Vi har heller ikke opgivet håbet om, at De vil sende de hidtidige retningslinjer på markedet i andre former end bogform.
Denne forhandling har imidlertid også for første gang fokuseret på et helt nyt aspekt, nemlig behandlingen af de ramte kvinder i arbejdslivet og deres reintegration på arbejdsmarkedet. I denne forbindelse er der blevet krævet en oplysningskampagne for arbejdsgiverne. Hvis jeg har forstået Dem rigtigt, hr. Špidla, har De også lovet os dette i dag. Mange tak! En meget vigtig ting i denne forbindelse er chartret om de kronisk syges rettigheder på arbejdspladsen. Jeg tror, at Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender vil tage sig af dette spørgsmål.
En sidste bemærkning er, at man ikke ved, hvordan man skal behandle brystkræftpatienter. Svaret er, at man skal behandle dem som alle andre kræftpatienter. Man bør ikke stigmatisere dem, som det desværre ofte sker, men behandle dem helt normalt, det vil nok være den største hjælp for dem.
Formanden
Mange tak, fru Jöns. Selv om jeg egentlig kun skal lede forhandlingen, vil jeg alligevel tilslutte mig fru Jöns' opfordring til at lægge retningslinjerne ud på nettet. Kommissionen behøver ikke refinansiere sig selv via bogen.
Markos Kyprianou
Fru formand! Jeg vil gerne takke medlemmerne for en meget interessant og nyttig forhandling. Jeg vidste fra begyndelsen, at vi var på samme side, men det er godt at forsikre hinanden herom, når som helst det er muligt. Jeg vil gerne svare ganske kort på et par enkelte ting og så fremsætte en generel kommentar, der vil dække det rejste spørgsmål.
Vi er opmærksomme på spørgsmålet om brystkræft hos mænd, som hr. Bowis rejste. Vi må behandle det som en sjælden sygdom, for den er langt mindre almindelig end hos kvinder. Vi fokuserer på den og vil tage den op med eksperterne meget snart for at se, hvordan vi kan få den med i fremtidige retningslinjer, men som en sjælden sygdom, på samme måde som vi behandler andre sjældne sygdomme.
Hvad angår forskning, vil jeg gerne gentage, at miljøårsager er en del af planen. Det nye syvende rammeprogram vil give mulighed for at åbne for dette forskningsområde. Interaktion mellem gener og miljø og udviklingen af kræft vil også dække livsstil og andre væsentlige risikofaktorer. Så vil vi kunne lære mere om årsagerne til sygdommen. Det er noget, vi prioriterer, for forebyggelse er langt vigtigere end at skulle behandle sygdommen senere.
Spørgsmålet om andre kræftformer blev rejst af hr. Adamou. Vi arbejder på dem og koncentrerer os ikke kun om én. Hver er noget særligt og behøver særlige retningslinjer og en særlig tilgang. Vi forventer at have retningslinjer for livmoderhalskræft næste år, for prostatakræft i 2008 og for tarmkræft i 2009. Vi må evaluere, vi må have forskning, vi må samle det hele og så udarbejde retningslinjer.
Vi arbejder også på andre områder såsom hepatitis B- og C-vira, for vi ved, at de forårsager leverkræft, såvel som med aspekter som tobak, fedme og andre årsager til kræft.
Vi har udsendt retningslinjer og anbefalinger for, hvordan medlemsstaterne skal håndtere dette og ulighederne. De har ingen juridisk kraft, så vi kan ikke gennemtvinge dem over for medlemsstaterne. De repræsenterer bedste praksis. Med Deres hjælp tilskynder vi medlemsstaterne og lægger pres på dem for at overholde retningslinjerne. Jeg ser frem til at debattere dette, når vi har fremlagt rapporten. Så vil vi kunne drøfte resultatet og medlemsstaternes engagement.
Dette er et bekymrende spørgsmål. Tallene er frygtindgydende. Hvis vi må lægge pres på medlemsstaterne for at få dem til at gøre, hvad de skal i denne sag, kan De sikkert forestille Dem, hvordan det forholder sig med sjældne sygdomme, der ikke rammer så mange. For at sige det kynisk og ligeud er der ikke meget politisk pres der. Hvis vi for et øjeblik standser op for at tænke over det, kunne vi gå i panik, men det må vi ikke gøre. Vores opgave er at sikre, at medlemsstaterne opfylder deres forpligtelser og følger de anbefalinger, de vedtager, og de retningslinjer, de enes om. Det må vi arbejde på i relation ikke bare til brystkræft, men også til de uligheder, der desværre stadig eksisterer i EU inden for medlemsstaterne såvel som imellem dem. Det er ikke det solidaritetens EU, som vi alle ønsker, og alle har meldt os ind i.
Det gælder anvendelsen af strukturfondene. Pengene er der, men medmindre medlemsstaterne vælger at prioritere brugen af dem til sundhedsudgifter, er der intet, vi kan gøre. Også det er en udfordring til os om at få medlemsstaterne til at vedtage denne politik.
Medmindre medlemsstaterne erkender, at sundhedsudgifter ikke er omkostninger, men en investering - og det må vi overbevise dem om - vil situationen ikke blive bedre. Det er derfor, vi må stå sammen og samarbejde.
Vladimír Špidla
medlem af Kommissionen. - (CS) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke Dem for forhandlingen, som har været yderst frugtbar og har belyst spørgsmålet om brystkræft fra en række synsvinkler. Det glæder mig, at også andre spørgsmål er blevet inddraget i forhandlingen, herunder sociale spørgsmål, som viser, at denne sygdoms omstændigheder går ud over de rent medicinske faktorer og også berører kampen mod diskrimination på arbejdspladsen og i samfundet som helhed.
Det er også klart, at EU har begrænsede direkte muligheder, selv om vi ikke udnytter de muligheder, vi har, godt nok, og det er efter min mening en af de største udfordringer, vi står over for. Jeg vil gerne takke Parlamentet, for jeg er overbevist om, at hvis det lykkes os at opretholde beslutsomheden og den politiske vilje til at løse dette spørgsmål, så kan vi virkelig løse det, direkte eller indirekte. Eftersom social- og sundhedspolitik altid måles i enheder, og eftersom disse enheder er individuelle mennesker, kan ethvert fremskridt, stort som lille, i sidste ende konverteres til menneskeliv, og jeg er overbevist om, at vi kan opnå fremskridt, og at resultatet vil være tydeligt.
Formanden
Som afslutning på forhandlingen har jeg modtaget beslutningsforslag, jf. forretningsordenens artikel 108, stk. 5.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag kl. 12.00.
