Eiropadomes 16. un 17. decembra sanāksmes secinājumi (debates)
Priekšsēdētājs
Nākamais darba kārtības punkts ir Eiropadomes un Eiropas Komisijas paziņojumi par Eiropadomes 16. un 17. decembra sanāksmes secinājumiem. Saskaņā ar līgumu Eiropadomes priekšsēdētājs Van Rompuy kungs iepazīstinās ar ziņojumu.
Herman Van Rompuy
Eiropadomes priekšsēdētājs. - Vispirms - novēlu visiem laimīgu Jauno gadu! Tieši tik vienkārši, un es to novēlu jums personīgi un Savienībai šajā grūtajā laikā. Tā kā pēdējā Eiropadomes sanāksme notika jau pirms mēneša, ļaujiet man jums atgādināt, ka katru reizi, vien dažas stundas pēc katras sapulces, es jūsu Priekšsēdētāju konferencei sniedzu pilnu ziņojumu par Eiropadomes sanāksmes rezultātiem.
Decembra Eiropadomes pirmajā sanāksmes dienā mēs pievērsāmies ekonomikas jautājumiem un otrajā dienā - ārpolitikai. Ekonomikas politikas jomā mēs nonācām pie dažiem svarīgiem secinājumiem. Vispirms mēs pieņēmām lēmumu par priekšlikumu saistībā ar ierobežotu līguma grozījumu, kas ir vajadzīgs pastāvīga mehānisma izveidošanai, lai nodrošinātu euro zonas finanšu stabilitāti kopumā. Pēc mūsu vienošanās oktobra sanāksmē par to, ka principā šāds līguma grozījums ir vajadzīgs, es apspriedos ar Eiropadomes locekļiem par šā grozījuma iespējamo formulējumu un saturu. Es panācu vienošanos par līguma 136. panta papildināšanu ar tekstu, ko veido divi teikumi. Es citēju:
"Dalībvalstis, kuru naudas vienība ir euro, var izveidot stabilizācijas mehānismu, ko izmantos, ja obligāti vajadzīgs, lai nodrošinātu visas euro zonas stabilitāti. Jebkādas nepieciešamās finansiālās palīdzības piešķiršanai saskaņā ar šo mehānismu piemēros stingrus nosacījumus.”
Tas ir būtisks pasākums mūsu centienos nodrošināt lielāku Eiropas izturību pret krīzēm. Tas ir svarīgi ne tikai tiesiskajai drošībai, bet arī tirgus uzticamībai. Tā kā šā grozījuma rezultātā netiks paplašinātas Savienības pilnvaras, visas Eiropas Savienības dalībvalstis vienojās, ka būtu atbilstīgi piemērot vienkāršotu pārskatīšanas procedūru. Tam tagad ir vajadzīgs jūsu Parlamenta, kā arī Eiropas Komisijas un Centrālās bankas atzinums. Mēs ceram panākt jūsu apstiprinājumu. Man diezin vai jums ir jāatgādina par to, cik svarīgi ir laikā, kad tirgus svārstības vēl aizvien rada bažas, šajā jautājumā virzīties uz priekšu - cik vien ātri iespējams un bez aizķeršanās.
Es zinu, ka jūs un jūsu atbildīgās komitejas ir uzmanīgi sekojušas līdzi šim jautājumam, tostarp manis vadītās Ekonomikas pārvaldības darba grupas darbības laikā, kad notika sanāksmes, kurās piedalījos es un septiņi visvairāk iesaistīto parlamentāro komiteju priekšsēdētāji. Es vēlētos pateikties priekšsēdētājam Buzek kungam par viņa ieguldījumu šajā jautājumā Eiropadomes sanāksmes laikā un par to, ka viņš mūs informēja par Parlamenta vēlēšanos ātri virzīties uz priekšu šā jautājuma izskatīšanā.
Ar jūsu atzinuma palīdzību Eiropadome savā marta sanāksmē varēs pārveidot šo lēmumprojektu pilntiesīgā lēmumā. Tad līguma grozījums būs jāapstiprina katrā dalībvalstī. Mērķis ir grozījuma stāšanās spēkā ne vēlāk kā 2013. gada 1. janvārī, lai pats pastāvīgais instruments varētu sākt darboties 2013. gadā.
Eiropadome arī izskatīja jautājumu par to, kādi varētu būt nākotnes instrumenta galvenie elementi. Jau oktobrī mēs aicinājām Komisiju uzsākt sagatavošanās darbu. Tā rezultātā 28. novembrī Eurogrupas finanšu ministri sagatavoja paziņojumu, ko Eiropadomes sanāksmē pilnībā apstiprināja. Tajā ir paredzēts, ka nākotnes Eiropas Stabilitātes mehānisms tiks izveidots uz pašreizējā mehānisma pamata, ar to paredzot Starptautiskā Valūtas fonda (SVF) iesaistīšanu. Eiropas Savienība turpinās stingri ievērot SVF standarta un starptautisko praksi. Attiecībā uz privātā sektora nozīmi lēmumi tiks pieņemti katrā gadījumā atsevišķi, līdz ar to privātā sektora līdzdalība nebūs priekšnosacījums atbalsta saņemšanai nākotnes Stabilitātes mehānisma ietvaros.
Visbeidzot, Eiropadomē noritēja arī ļoti laba un padziļināta viedokļu apmaiņa par nesenajiem notikumiem ekonomikas jomā un par to, kā īstermiņā un ilgtermiņā risināt problēmas, ar ko saskaras visu Eiropas valstu ekonomikas. Piedalījās arī Centrālās bankas priekšsēdētājs, un Eiropadome uzklausīja arī euro zonas valstu un valdību vadītāju paziņojumu un sveica klātesošos ES institūciju pārstāvjus. Šī diskusija apliecināja starp dalībvalstīm un institūcijām pastāvošo mērķtiecības un vienotības izjūtu. Visi diskusijas dalībnieki piekrita pamatanalīzei. Es uzstāju: piekrīt visas 27 dalībvalstis, lai gan analīzē uzmanība ir pievērsta galvenokārt pašreizējām 17 euro zonas valstīm. Tātad mums ir kopīga griba nodrošināt lielāku mūsu ekonomiku noturību pret krīzēm un pastiprināt strukturālo ekonomikas izaugsmi Eiropā.
Ļaujiet man atzīmēt šīs kopējās pieejas elementus, kas atspoguļo pieņemto paziņojumu. Trīs aspekti attiecas uz darbu, kas ir jāpaveic dalībvalstu valdībām: pirmkārt, fiskālā atbildība, otrkārt, izaugsmes veicināšana un, treškārt, divas valstis ar atbalsta programmām piespiedu kārtā piemēro vajadzīgos pasākumus, un mēs visi atbalstām šo abu valstu, Grieķijas un Īrijas, valdību darbu un šo valstu iedzīvotājus.
Divi citi jautājumi attiecas uz darbu, kas kopā jāpaveic dalībvalstīm un Eiropas Savienībai. Pirmkārt, Eiropadome aicina citas institūcijas, tostarp jūsu Parlamentu, nodrošināt, ka ar manis vadītās darba grupas palīdzību oktobrī panāktās vienošanās attiecībā uz Stabilitātes paktu un makroekonomisko uzraudzību tiktu īstenotas līdz vasarai. Tas ir mūsu kopīgais pienākums. Otrkārt, mēs vienojamies par jaunu stresa testu veikšanu banku nozarē, lai nodrošinātu pilnīgu pārredzamību plašākā ES ikgadējā uzdevuma kontekstā.
Mūsu apņēmība ir nepārprotama. Euro zonas valstu un valdību vadītāji un "ir gatavi darīt visu nepieciešamo, lai nodrošinātu visas euro zonas stabilitāti”. Norit darbs, lai izstrādātu šīs kopējās pieejas elementus.
Otrajā mūsu sanāksmes dienā mēs pievērsāmies mūsu attiecībām ar stratēģiskajiem partneriem. Cathy Ashton iepazīstināja ar progresa ziņojumiem par to, kā risināt jautājumus ar stratēģiskajiem partneriem, un es kolēģiem īsumā izklāstīju nesen notikušo augstākā līmeņa sanāksmju pozitīvos rezultātus: augstākā līmeņa sanāksmē ar prezidentu B. Obama mēs radām jaunus risinājumus transatlantiskajai sadarbībai izaugsmes, nodarbinātības un drošības jomā, piemēram, attiecībā uz videi nekaitīgu izaugsmi un kiberdrošību; augstākā līmeņa sanāksmē ar prezidentu D. Medvedev mēs panācām divpusēju vienošanos par Krievijas uzņemšanu PTO, kas ir ievērojams sasniegums; un augstākā līmeņa sanāksmē ar Indijas ministru prezidentu Singh kungu mēs guvām labus panākumus mērķtiecīga un līdzsvarota brīvās tirdzniecības nolīguma jomā, ko mēs, cerams, noslēgsim šā gada pirmajā pusē, kā arī mēs pieņēmām kopīgu deklarāciju par starptautisko terorismu.
Visas šīs sanāksmes apliecināja, ka mūsu partneriem Eiropas Savienība nav tikai ekonomikas savienība un tirdzniecības bloks, bet arī ģeopolitisks partneris.
Eiropadome arī pieņēma lēmumu piešķirt Melnkalnei kandidātvalsts statusu. Tas uzsver Eiropadomē pastāvošo pārliecību, ka Rietumbalkānu valstīm ir Eiropas mēroga nozīme.
Visbeidzot, mēs arī vienojāmies par nostāju saistībā ar Kotdivuāru saskaņā ar lēmumiem, ko dažas dienas iepriekš pieņēma ārlietu ministri, sniedzot skaidru signālu par vajadzību ņemt vērā demokrātisko vēlēšanu rezultātus.
Kā jums ir zināms, Eiropadome 4. februārī galvenokārt risinās jautājumus saistībā ar mūsu izaugsmes plānu. Inovācijas un enerģija, jo īpaši energodrošība, ir šajā ziņā svarīgākie jautājumi. Martā mēs pirmo reizi īstenosim tā dēvēto Eiropas semestri. Tas nedrīkst būt birokrātisks process, bet tai ir jābūt reālai iespējai piedalīties padziļinātā diskusijā par mūsu ekonomikas situāciju un veicamajiem pasākumiem.
Kolēģi, mēs, protams, zinām, ka mums ir jānostiprina un jāpadziļina ekonomikas saskaņošana un konverģence euro zonā. Mēs pēc iespējas vairāk strādāsim visaptverošā kontekstā, un esmu pārliecināts, ka mēs panāksim vajadzīgo konsensu.
José Manuel Barroso
Komisijas priekšsēdētājs. - Priekšsēdētāja kungs, aizvadītajā gadā Eiropas Savienība saskārās ar daudziem skarbiem pārbaudījumiem, un Eiropadomes sanāksme, kas notika decembrī, ir apliecinājusi, cik apņēmības pilni mēs esam pieņemt jebkādus lēmumus, lai aizsargātu mūsu panākumus. Vienojoties par Eiropas stabilitātes mehānisma izveidi un saistīto grozījumu veikšanu līgumā, mēs jo īpaši esam apliecinājuši mūsu pilnīgo apņēmību atbalstīt euro zonu un dalībvalstis, kuras šo valūtu izmanto, - visas Eiropas Savienības interesēs.
Pirms pavasara Eiropadomes sanāksmes Komisija pieņems oficiālu atzinumu par līguma grozījuma tekstu. Mēs noteikti veiksim savu pienākumu, izskaidrojot Eiropas iedzīvotājiem, kāpēc šāds ierobežots grozījums ir atbalstāms. Šī vienošanās mums ļauj kāpināt tempu, un Komisija cieši sadarbosies ar finanšu ministriem, lai izstrādātu pastāvīgā stabilitātes mehānisma elementus pirms Eiropadomes sanāksmes pavasarī. Lai gan tas būs starpvaldību mehānisms, kas bija vienīgā iespēja, ko dalībvalstis varēja apsvērt, ir svarīgi, lai tas tiktu sagatavots pilnīgā saskaņā ar līgumu un lai tas nostiprinātu mūsu stabilitātes noteikumus atbilstīgi budžeta uzraudzības principiem un instrumentiem.
Šie lēmumi ir saistīti ar plašāku pasākumu loku, ko mēs īstenojam mūsu pieejas ietvaros, lai pārvarētu ekonomikas krīzi un tās sekas, kā arī veicinātu izaugsmi un darba vietu radīšanu. Eiropadome to ir atzinusi. Euro zonas valstu un valdību vadītāji, kā arī jo īpaši Eiropas institūcijas ir skaidri norādījušas, ka tās ir gatavas darīt visu nepieciešamo, lai nodrošinātu visas euro zonas stabilitāti. Jo īpaši valstu un valdību vadītāji aicināja mērķtiecīgi rīkoties, lai nodrošinātu adekvāta finanšu atbalsta pieejamību ar Eiropas finanšu stabilizācijas instrumenta palīdzību, kamēr pastāvīgā mehānisma pieņemšana ir sagatavošanas procesā. Tādi bija Eiropadomes secinājumi.
Eiropadome arī aicināja paātrinātā veidā līdz jūnijam pieņemt Komisijas priekšlikumus par ekonomikas pārvaldību, kas tika sagatavoti pagājušajā septembrī. Tā atzina arī stratēģijas "Eiropa 2020” svarīgo lomu, lai Eiropa atgrieztos uz ilgtspējīgas izaugsmes ceļa. Eiropas Savienības semestris, ko pagājušajā nedēļā aizsāka ar Gada izaugsmes pētījumu, sasaista kopā visas šīs tendences. Manuprāt, tas paver jaunas iespējas, pārliecinoši uzlabojot veidu, kā mēs Eiropas Savienībā pārvaldām un saskaņojam mūsu savstarpēji atkarīgās ekonomikas. Tas ievieš īstenu Eiropas ekonomikas pārvaldību. Tā ir mūsu jaunā ekonomikas pārvaldība praksē - pārvaldība, kurai būtu jābūt visaptverošai atbildei uz krīzi.
Gada izaugsmes pētījumā Komisija par to ir sniegusi skaidru signālu. Ļaujiet man tam pievērsties, jo, manuprāt, pamatojoties arī uz ļoti svarīgajiem decembrī notikušās Eiropadomes sanāksmes secinājumiem, šobrīd vairāk nekā jebkad agrāk ir svarīgi aplūkot nākamos pasākumus. Es uzskatu, ka veidojas jauna realitāte. Ekonomikas pārvaldības un ekonomikas koordinēšanas politika ir mainījusies, un tas nav noticis tikai tāpēc, ka to vēlējās tā dēvētie federālisti. To vēlas tirgi. To vēlas mūsu starptautiskie partneri. Tas ir vienkārša veselā saprāta jautājums, un mēs to nodrošinām un turpināsim nodrošināt.
Jaunajā Eiropas semestrī ir apvienoti stingrāki fiskālie noteikumi, piemērojot Stabilitātes un izaugsmes paktu, ar efektīvu ekonomikas koordinēšanu. Tas piedāvā ex-ante koordināciju, kas nozīmē, ka mēs savstarpēji apspriežam gan savu ekonomikas, gan fiskālo politiku pirms tās pieņemšanas. Mēs vairs neatskatāmies, lai veiktu labojumus, bet raugāmies uz priekšu, lai sniegtu pamatnostādnes.
Šī ex-ante pieeja ir centrālais aspekts tajā, kas nosaka, ka šis Eiropas Savienībai ir vēsturisks solis. Faktiski mēs dalībvalstu budžeta un ekonomikas politikas veidošanā ieviešam īstu Eiropas dimensiju. Turpmāk mēs savlaicīgi palīdzēsim izstrādāt politiku, nevis izvērtēsim un centīsimies to labot vēlāk.
Galīgos lēmumus par valstu budžetiem, protams, pieņems dalībvalstu parlamenti. Tas ir pareizi un atbilstīgi, bet šī jaunā ekonomikas pārvaldības forma vienkārši atspoguļo racionālu atbildi jaunajai realitātei. Redzot savstarpējās atkarības līmeni euro zonā un Eiropas Savienībā kopumā, valstij būtu jāspēj pieņemt lēmumi, zinot, ko grasās darīt tās kaimiņi. Šī informācijas apmaiņa sniedz iespējas un nostiprina dalībvalstu parlamentus. Tā nemazina to pilnvaras.
Gada izaugsmes pētījums sāk šo procesu, un tā galvenie vēstījumi ir skaidri: atgūt stabilitāti, vairs neatlikt strukturālās reformas un paātrināt izaugsmi veicinošos pasākumus. Pirmkārt, mums ir jāatjauno stabilitāte, konsolidējot valsts finanses. Ja mēs nesakārtosim rēķinus, mēs neatjaunosim uzticību Eiropas ekonomikai. Ja mēs neatjaunosim uzticību, mēs riskēsim ar ekonomikas stagnāciju un visām negatīvajām sociālajām sekām, kas no tās izriet, jo īpaši attiecībā uz nodarbinātību.
Bet mums pret to ir jāizturas nosvērti un pārdomāti. Fiskālā konsolidācija nenozīmē parāda samazināšanu, izdevumiem piemērojot drastisku pieeju. Tas jo īpaši ir jautājums par prioritāšu noteikšanu, un dažas jomas - inovācijas, izglītība, jauni enerģijas veidi - ir labas kandidātes šādai prioritārai kārtībai.
Otrs svarīgākais Gada izaugsmes pētījuma vēstījums ir strukturālo reformu virzīšana uz priekšu, lai mēs varētu radīt jaunas nodarbinātības iespējas. Izvēle ir vienkārša: vai mēs vēlamies izaugsmi bez darba vietām vai izaugsmi ar darba vietām? Ja vēlamies pēdējo minēto, tad mums nāksies paveikt dažas lietas. Mums ir jāmudina dalībvalstis šogad koncentrēties uz darba tirgus reformām, lai mēs varētu likvidēt šķēršļus augstākiem nodarbinātības rādītājiem. Mums ir jāpalīdz cilvēkiem atgriezties darbā vai atrast jaunas darba vietas, padarot nodarbinātību pievilcīgāku. Mums ir jāreformē pensiju sistēmas un jāpārliecinās, ka bezdarbnieku nodrošinātība nepasliktinās, atrodot darbu.
Ļaujiet man skaidri norādīt: strukturālās reformas nenozīmē mūsu sociālās aizsardzības līmeņa pazemināšanu, bet tās nozīmē, ka mēs aizsardzībā iekļaujam tos cilvēkus, kuri šobrīd ir izslēgti no darba tirgus, jo īpaši mūsu jauniešus. Jauniešu nodarbinātības rādītāji dažās dalībvalstīs pat labos apstākļos ir skandalozi. Ikviens, kuram tiešām rūp sociāla Eiropa, zina, ka tas nevar turpināties. Pieaugošas starptautiskās konkurences apstākļos mēs varam uzturēt mūsu sociālo tirgus ekonomiku tikai tad, ja mēs pielāgojamies.
Trešais svarīgākais Gada izaugsmes pētījuma vēstījums ir izaugsmi veicinošu pasākumu pastiprināšana. Tajā centrālā vieta ir mūsu programmai "Eiropa 2020”. Mums ir jākoncentrējas uz pasākumiem, kuri īsā un vidējā termiņā sniedz skaidrus ekonomiskos ieguvumus un kas pieļauj salīdzinoši ātru piemērošanu. Tas nozīmē ieguldījumu veikšanu jomās, kas rada izaugsmi, visu mūsu vienotā tirgus iespēju izmantošanu, ieguldījumu palielināšanu enerģētikas, transporta un IT infrastruktūrā (daļēji, izmantojot inovatīvu finansēšanu, tostarp, domājams, Eiropas Savienības projektu obligācijas) un turpmāku uzstāšanu uz Dohas sarunu kārtas noslēgšanu, tajā pašā laikā virzoties uz brīvās tirdzniecības nolīgumu noslēgšanu ar svarīgākajiem partneriem. Tas viss ir jāatspoguļo priekšlikumā par nākamo daudzgadu finanšu shēmu. Eiropas nākamajam budžetam ir jāveicina izaugsme.
Dāmas un kungi, mūsu valstu ekonomikas sāk kustību pareizajā virzienā. Atveseļošanās process ir nostiprinājies, un tas šobrīd gūst panākumus reālajā ekonomikā. Šogad mums būtu jāpiedzīvo IKP pieaugums aptuveni 1,5 % apjomā, 2012. gadā tam palielinoties līdz 2 % no IKP. Pēdējo mēnešu laikā situācija Eiropas rūpniecības nozarē ir ievērojami uzlabojusies. Mums arī būtu jāpiedzīvo stabila nodarbinātības perspektīvu uzlabošanās, un mēs sākam novērot valstu budžeta deficīta samazināšanos, galvenokārt pateicoties jau veiktajiem konsolidācijas pasākumiem, ko dažkārt atbalsta izaugsmes atjaunošanās. Sagaidāms, ka Eiropas Savienībā valdības deficīts vidēji samazināsies no 6,8 % šogad līdz 4,2 % no IKP 2012. gadā.
Tomēr atviegloti uzelpot un atgriezties pie vecajiem, sliktajiem ieradumiem būtu liela kļūda. Pasaule ir mainījusies. Mēs nevaram atgriezties pie tā, kā mēs darbojāmies agrāk. Ja mēs nerīkosimies tagad, kad saskaramies ar lielāko krīzi kopš Eiropas integrācijas sākuma, tad kad dalībvalstis būs gatavas veikt reālus pasākumus tādas ekonomikas politikas labā, kas atbilst to pašu noteiktajiem mērķiem? Ja to nedarīsim mēs Eiropas līmenī, kurš dalībvalstis pamudinās pieņemt šos lēmumus, kurš to darīs? Tikai sakārtojot savas parādsaistības un stabilizējot finanses, mēs no krīzes pārvaldības varam nokļūt pie izaugsmes veicināšanas - protams, nevis pie jebkāda veida izaugsmes, bet ilgtspējīgas un iekļaujošas izaugsmes.
Tas nozīmē strukturālās reformas, daudzas no kurām mēs esam aizstāvējuši jau vairākus gadus - reformas, kas rada izaicinājumu visām struktūrām, bet to dara, lai mazinātu cenas un palielinātu jaunu darba vietu un inovatīvu darbības veidu iespējas. Es tiešām uzskatu, ka mēs iedzīvotāju priekšā esam atbildīgi izvēlēties izaugsmi ar darba vietām. Gada izaugsmes pētījums norāda virzienu.
Tāpēc tagad nopietni pievērsīsimies pienācīgai ekonomikas politikas koordinācijai un reālai kopīgai Eiropas ekonomikas pārvaldībai visu mūsu iedzīvotāju interesēs. Paldies par uzmanību!
[Aplausi]
Joseph Daul
Priekšsēdētāja kungs, Van Rompuy kungs, Barroso kungs! Pēdējā Eiropadomes sanāksme nepārprotami apliecināja, ka euro ir svarīgs Eiropas integrācijas balsts. Ir jādara viss iespējamais, lai to stabilizētu un nostiprinātu.
Mūsu valstu un valdību vadītāji kopš tā laika ir apstiprinājuši savu stingro uzticību Eiropas valūtai, un fakts, ka Igaunija šā gada sākumā pievienojās euro zonai, ir vēl viens signāls šajā virzienā, un tas arī sniedz ļoti labu piemēru tam, kā ievērot standartus, ko lielākās valstis neievēro.
Tomēr ikviens saprot, cik nopietnu posmu euro zonas ietvaros ekonomiskā un sociālā ziņā pārdzīvo Eiropa. 2011. gadā ir jādara viss iespējamais, lai pārvarētu šīs problēmas un lai atjaunotu uzticību tirgū nevis virspusējā, bet strukturālā veidā, citiem vārdiem runājot, radot pareizus apstākļus izaugsmei un nodarbinātībai ilgtermiņā. Es domāju, ka mēs šajā jautājumā saprotamies.
Pirmkārt, tas nozīmē, ka ir jāuzlabo dalībvalstu finanšu stāvoklis. Uzstājīgi centīsimies to panākt, nepadosimies! Otrkārt, tas nozīmē, ka dalībvalstīm ir jāpanāk lielāka to fiskālo politiku, kā arī nodokļu un sociālo politiku konverģence.
Tas arī nozīmē, ka mums ir bez kavēšanās jāpanāk vienošanās par euro zonas glābšanas fondu un ka šim fondam ir jēga tikai tādā gadījumā, ja tas tiek atbalstīts, stingri īstenojot fiskālās disciplīnas noteikumus. Mūsu iedzīvotājiem ir jāzina, ka valstis, kurām viņi palīdz smagos apstākļos, ļoti stingri kontrolē savus budžetus, pretējā gadījumā viņi vairs nepiekritīs maksāt, ja es drīkstu to tā formulēt.
Visbeidzot, kā es norādīju, mums ir jārada apstākļi izaugsmei un nodarbinātībai. Tas arī ietver Eiropas iekšējā tirgus izveides pabeigšanu, veicot lielākus ieguldījumus pētniecībā un inovācijās, kā arī mūžizglītībā un apmācībā. Mana grupa vēlas, lai visās šajās jomās tiktu atbalstīta Eiropas Savienības pieejas prevalēšana pār starpvaldību pieeju, jo tā gluži vienkārši ir daudz efektīvāka un daudz ilgtspējīgāka.
Van Rompuy kungs, es jūs aicinu nodrošināt, lai pēdējā Eiropadomes sanāksmē apstiprinātā līguma pārskatīšana tiktu pabeigta pēc iespējas ātrāk.
Debates par budžetu tikai sākas. Mana grupa turpinās aicināt uz vispusīgu Eiropas publisko finanšu pārskatīšanu turpmākajos gados ar mērķi Eiropā atkal radīt apstākļus izaugsmei un nodarbinātībai.
Barroso kungs, uzmanīgi izskatīsim visus jautājumus, nebaidīsimies un, kā jau es vairākas reizes esmu teicis, aplūkosim divus vai trīs dažādus budžeta piemērus: piemēram, kā mēs varam panākt Eiropas izkļūšanu no pašreizējās situācijas ar 1 %, 2 % vai 5 %? Mēs negūsim panākumus, samazinot resursus. Ja mēs vēlamies radīt darba vietas, mums vajag vairāk Eiropas resursu, un tas nenozīmē, ka dalībvalstīm ir jātērē vairāk naudas.
Priekšsēdētāj van Rompuy kungs un priekšsēdētāj Barroso kungs! Nebaidīsimies! Sniedziet mums šos priekšlikumus un mēs, valstu un valdību vadītāji, kā arī Parlaments, būsim spiesti atrast pareizo risinājumu, bet vismaz nodrošiniet mums vairākas iespējas, no kurām izvēlēties.
Stephen Hughes
S&D grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, decembra Eiropadomes sanāksme mums vismaz nodrošināja politisko vienošanos par pastāvīgo krīzes pārvarēšanas mehānismu, bet, ņemot vērā tirgus reakciju pēc Ziemassvētkiem, rodoties jaunām bažām par Portugāles, Spānijas un Beļģijas maksātspēju, mums ir jājautā, vai šis atkal ir "par vēlu” gadījums. Pats ierosinātais Eiropas stabilizācijas mehānisms radīja jaunus jautājumus par finanšu tirgiem, un spēkā esošais Finanšu stabilitātes mehānisms tagad tiek uzskatīts par nepietiekamu. Iespējas atkal nav izmantotas.
Decembrī Parlaments Padomei nosūtīja nepārprotamu signālu par eiroobligācijām, bet ne Padome, ne Komisija nav sniegusi konstruktīvu atbildi. Kopš 2008. gada mēs esam piedzīvojuši biežas šaubas un iekšējus strīdus starp dalībvalstīm un institūcijām, un ikreiz sāpīgā veidā iegūtu atbildi, kas ir novēlota un sniedz daudz mazāk, nekā tika gaidīts.
Skaidrākā problēmas ilustrācija ir fakts, ka, saskaroties ar šodienas ekonomikas un monetārajām problēmām, mums vienkārši nav vajadzīgo instrumentu. Tie ir nepiemēroti vai to nav. Mūsu institucionālie lēmumu pieņemšanas procesi ir sarežģīti un nepietiekami demokrātiski, un mūsu ekonomikas politikas stratēģija ir sašķelta un neefektīva.
Priekšsēdētāj Barroso, finanšu tirgi mūs pakļauj spiedienam ne tikai augsto parādu un deficītu līmeņu dēļ - tas notiek arī tāpēc, ka šie tirgi vēlas saņemt kompensāciju par risku, ko rada naudas aizdošana projektam, kas šķiet nespējīgs sasniegt briedumu un īstenot savu uzdevumu.
Tas, kas šodien vieno euro zonu, nav tik daudz Eiropas Savienības izveidotāju sapnis, cik vienkārši murgs, ko piedāvā alternatīva, proti, sistēmas pilnīgs sabrukums. Nožēlojamā neveiksme krīzes risināšanā virza Eiropas projektu politiskajā strupceļā. Kādas šobrīd ir iespējas, ka pārskatīta līguma rezultātā radīsies spēcīgākas un demokrātiskākas institūcijas?
Tādiem inteliģentiem aicinājumiem uz plašāku politisko integrāciju kā pagājušajā nedēļā izskanējušajam Vācijas Bundesbank vadītāja aicinājumam tiešām nav izredžu. Priekšsēdētāj Barroso, ņemot vērā minēto, es esmu šokēts par Komisijas frontālo uzbrukumu sociālajai Eiropai un par tādu iejaukšanos dalībvalstu darba tirgū kā Īrijas gadījumā. Gada izaugsmes pētījums patiešām ir frontāls uzbrukums sen pieņemtajām, sociālajā un ekonomikas ziņā būtiskajām darba ņēmēju tiesībām un pašai idejai par darba devēja un arodbiedrību sarunām par darba koplīgumu slēgšanu.
Ja šo apstiprinās Eiropadome, manuprāt, tā būs sliktākā iespējamā stratēģija situācijā, ar kuru mēs pašlaik saskaramies. Tas izrādīsies ne tikai ekonomisks neprāts, bet arī ievērojami kaitēs Eiropas projektam.
Priekšsēdētāja kungs, lielas idejas var piedzīvot neveiksmi, un mani tiešām satrauc šis Eiropas projekts. Kā rāda vēsture, cilvēki mēdz noliegt neveiksmes iespēju līdz pašam pēdējam brīdim. Atzīsim neveiksmes iespēju!
Farage kungs piekrītoši māj ar galvu. Priekšsēdētāj Van Rompuy, priekšsēdētāj Barroso! Nespēja rīkoties papildina Farage kunga un viņa sabiedroto ieroču klāstu. Es jūs lūdzu - rīkosimies!
Sylvie Goulard
Priekšsēdētāja kungs, Van Rompuy kungs, Barroso kungs! Es vēlētos sniegt divus komentārus par aizvadītā decembra Eiropadomes sanāksmes secinājumiem.
Pirmais komentārs ietver jums adresētu atgādinājumu par to, ka krīze visneparastākajā veidā ietekmē Savienību viena iemesla dēļ: mēs kopš paša sākuma esam juridiska kopiena, un juridiskā kopienā tiesību aktiem ir īpaši liela nozīme. Tas nav jautājums par atbilstības mazināšanu tiesību aktiem, tomēr, saskaroties ar tik nopietnu krīzi, kā mums to atgādina Gada izaugsmes pētījums, ko jūs, priekšsēdētāja kungs, tikko publicējāt, ir laiks rīkoties, nevis turēties pie likuma burta.
Jūs mums sakāt, ka šī līgumu pārskatīšana ir svarīga, lai atjaunotu tirgu uzticību. Vispirms, ja es drīkstu būt mazliet nepieklājīga, man šķiet, ka pēc oktobra Eiropadomes sanāksmes noslēguma netika īpaši atjaunota sanāksmju uzticība. Tāpēc tiešām uzmanieties, ja jūsu nodoms ir uzticības atjaunošana tirgos. Tikai iedomājieties, kas notiktu, ja šī pārskatīšana piedzīvotu neveiksmi.
Es pārstāvu valsti, kura ir piedzīvojusi negatīva referenduma balsojuma traumu bez alternatīva plāna. Barroso kungs, jūs jau to esat piedzīvojis. Dažkārt mums ir jāpārdomā, kas notiek, ja mēs tirgus pārstāvjiem sakām: "Mums ir jāveic grozījumi līgumos, tas viss ir jāizdara līdz šim datumam,” un tad ceram, ka tas notiks. Bez šaubām, tāpēc jūs izvēlaties vienkāršotu procedūru, cerot, ka tas notiks. Tomēr, ja tas notiks, jūs varētu atjaunot tirgu, bet noteikti ne iedzīvotāju uzticību.
Ar to ir saistīta mana otrā doma: liela brēka, maza vilna. Jūs veicat grozījumus līgumos likuma dēļ. Jūs tos neveicat, lai sniegtu iedzīvotājiem atbildes, kuras viņi gaida. Mēs šeit esam seši referenti, kuri strādā pie "ekonomikas pārvaldības” paketes, ko Komisija ir izstrādājusi bez vajadzības veikt grozījumus līgumos. Mēs vienojāmies strādāt, neveicot izmaiņas līgumos, bet procesa gaitā mums paziņoja: "Mēs veiksim izmaiņas līgumos.” Šķiet, ka mēs cilvēkiem sakām, ka mēs varam veikt izmaiņas līgumos, ka mēs varam iet tik tālu visas juridiskās birokrātijas apstākļos, bet, kad pie tā tiešām nonākam, mēs to nedarām - ne tālab, lai tiktu nopietni uztverta stratēģija "Eiropa 2020”, ne tālab, lai nodrošinātu iedzīvotājiem darba vietas un izaugsmi.
Papildus tam visam decembra Eiropadomes sanāksmē mūs tikām aicināti paātrināt darbu. Ļoti labi, darīsim to! Van Rompuy kungs, es vēlētos, lai Komisija paātrina savu darbu. Parlaments jau ir iepazīstinājis ar saviem ziņojumiem. Ir ļoti vienkāršs veids, kā darboties ātrāk: jūs pietuvināties mūsu nostājām un mēs pārtraucam uzskatīt koplēmuma procedūru par procesu, kura ietvaros Padome pieņem lēmumu un Parlaments pielāgojas.
Rebecca Harms
Priekšsēdētāja kungs, Van Rompuy kungs! Mans galvenais iespaids, ko radīja pēdējā Padomes tikšanās, neguva atspoguļojumu jūsu pārskatā, tāpēc es vēlētos apkopot sanāksmes norisi citādā veidā. Raugoties no šodienas perspektīvas, svarīgākais aspekts, ko atceros, ir tas, ka valstu un valdību vadītāju augstākā līmeņa sanāksmes laikā Briselē kredītvērtēšanas aģentūra Moody's pazemināja Īrijas kredītreitingu.
Tas bija brīdis, kad mēs visi aptvērām neveiksmes apmēru, ko esam cietuši saistībā ar krīzes pārvaldību, kas mums šodien vēl joprojām ir jārisina. Ikviens, kurš salīdzina galvenos parādu krīzes rādītājus dažādās valstīs, var justies pārsteigts par to, cik veiksmīgas ir bijušas pret euro vērstās spekulācijas. Tajā pašā laikā valsti, kurai ir daudz lielākas problēmas nekā Portugālei un Spānijai, proti, ASV, nemaz neskar karš, ko spekulanti izcīna par euro. Tāda ir pašreizējā situācija.
Ir sācies jauns gads, un mums ir jārēķinās ar jaunām problēmām. Mums šeit un tagad ir jārisina problēma, ko mēs prognozējām sanāksmē, proti, sanāksmē pieņemto lēmumu nepietiekamais mērogs. Es domāju, ka šobrīd mēs visi esam sapratuši, ka daudzas Eiropas valstis atrodas grūtībās. Tām ir milzīga parādu, tostarp privāto parādu, nasta un nepieņemams valsts parāda līmenis. Daudzas Eiropas Savienības dalībvalstis nespēs atrisināt savas problēmas bez citu palīdzības.
Kādam vajadzētu būt mūsu nākamajam solim? Mēs uzskatām, ka vienkārša valsts parāda samazināšana, kā to sāk darīt daudzas valstis, ar Eiropas Savienības un tās rezolūciju pamudinājumu pati par sevi nav pietiekama un ka šīm dalībvalstīm piemērotais spiediens tuvojas pieņemamības robežai. Ir jāpanāk jauna vienošanās par to, kā tas var darboties patiešām pieņemamā veidā. Manuprāt, tādi notikumi kā Ungārijā piedzīvotais sniedz brīdinājuma signālu par to, kas notiek gadījumā, ja labklājības sadalījums Eiropas Savienības valstīs ir pārāk netaisnīgs un atšķirības ir pārāk lielas. Valsts parāda samazināšanas gaitā mums ir jāpievērš daudz lielāka uzmanība taisnīgumam, nekā mēs to esam darījuši līdz šim.
Turklāt mēs uzskatām, un es to vēlētos ļoti skaidri norādīt, ka ir jāveic banku nozares pārstrukturēšana. Mēs neesam pārliecināti, vai mēs arī turpmāk varam attaisnot pieaugošo parādu nastu, lai šajā jomā glābtu "dzīvos miroņus”. Es pilnībā vēlētos apstiprināt Goulard kundzes sacīto. Mums ir vajadzīga pieeja, kas mums ļaus sagatavot Eiropas iedzīvotājus nākotnei "jaunā zaļā kursa” kontekstā un noteikt jaunu virzienu krīzes ietvaros. Es vēlreiz vēlētos uzsvērt, ka Eiropa ir brīnišķīga vieta, kurā dzīvot, un mums ir jāveic liels darbs, lai tāda tā būtu arī turpmāk.
Timothy Kirkhope
ECR grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, Eiropadome pieņēma svarīgus lēmumus par turpmāko krīžu pārvaldību, bet es piekrītu Barroso kungam, ka saglabājas pamatproblēmas, proti, vajadzība atgriezties pie fiskālās disciplīnas un dažu dalībvalstu nevēlēšanās veikt nopietnas ekonomikas reformas.
Mums tika sacīts, ka vienotas valūtas sistēmas ietvaros dalībvalstis vairs nevarēs veikt devalvāciju, lai izvairītos no problēmām, un tā vietā tām būs jāveic ekonomikas reformas, lai palielinātu savu konkurētspēju. Tas bija virspusēji pievilcīgs ierosinājums, tomēr daudzi no mums rīkojās pareizi, tam nenoticot, jo tā izrādījās nepatiesa perspektīva. Dažas dalībvalstis spēja atrast citus risinājumus, lai mākslīgi atbalstītu savu ekonomiku, proti, izmantojot aktīvu cenu kāpumu, ko daļēji izraisīja nepiemēroti zema procentu likme un atteikšanās veikt koriģējošus pasākumus ar citu līdzekļu palīdzību, vai ieguldot aizdotus valsts līdzekļus ilgt nespējīgā mērogā un dažos gadījumos - lai slēptu izrietošā fiskālā deficīta mērogu.
Lai gan mums, protams, ir jārod risinājumi, lai novērstu šīs politikas tiešās sekas, un fiskālā samazināšana ir svarīga, mums tikpat svarīgi ir veikt ekonomikas reformas, lai paplašinātu darba tirgus elastību darba vietu radīšanai, atvērtu tirgus, likvidētu šķēršļus tirdzniecībai un stimulētu privātos ieguldījumus, lai mēs tādā veidā varētu aizpildīt tukšumu, ko radīja samazinātie publiskā sektora izdevumi.
Finanšu un ekonomikas krīze noteica, ka liela mēroga valdības intervence ekonomikā ir neizbēgama, tomēr mēs nedrīkstam jaukt sāpes remdējošu līdzekli ar zālēm. Lielāka valdība nav ilgtermiņa risinājums. Risinājums ir ekonomikas izaugsme, ko rada veiksmīgi uzņēmumi un uzņēmēji, kas darbojas konkurētspējīgos tirgos, kas spēj nodrošināt vērtību patērētājam un radīt darba vietas mūsu iedzīvotājiem.
Tāpēc stratēģija "Eiropa 2020”, Vienotā tirgus akts un, piemēram, "Inovācijas savienība” ir tik būtiski svarīgas iniciatīvas, un tām ir jāpievērš pienācīga uzmanība. Likmes ir augstas. Kamēr mēs esam risinājuši šo aktuālo krīzi, citas valstis visā pasaulē - dažas no tām ar tādām politiskajām vērtībām, kas šķiet ļoti atšķirīgas no mūsu vērtībām, - ir virzījušās uz priekšu. Ja mēs no šīs krīzes neizkļūsim uz progresīva ceļa virzienā uz reformām, mēs būsim nolemti nenovēršamam relatīvajam kritumam ar visdziļākajām sekām attiecībā uz mūsu vērtību popularizēšanu un patiešām - arī mūsu planētas nākotni.
Joe Higgins
GUE/NGL grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, pastāvīgais finanšu stabilizācijas mehānisms praksē ir tikai vēl viens instruments, lai Eiropas lielāko banku interesēs mīkstinātu to finanšu tirgos veikto bezatbildīgo spekulāciju sekas. Tas ir mehānisms, lai strādājošajiem iedzīvotājiem visā Eiropā liktu maksāt par neveiksmi cietušas finanšu sistēmas krīzi un krīzes varā nokļuvušo Eiropas kapitālismu.
Barroso kungs un Van Rompuy kungs! Pasakiet man šorīt, jo jūs to vēl neesat izdarījuši, cik ētiski ir pārskaitīt bezcerīgus spekulantu un baņķieru privātos parādus desmitiem miljardu euro apjomā, kas radušies Īrijas nekustamā īpašuma tirgū veiktu bezatbildīgu spekulāciju rezultātā, un uzvelt tos uz Īrijas iedzīvotāju pleciem, kuri par šiem parādiem nekādā veidā nav atbildīgi. Jūsu Starptautiskā Valūtas fonda un Eiropas Savienības intervence Īrijā ne tuvu nav glābšana - tas ir instruments, lai padarītu Īrijas nodokļu maksātājus par Eiropas banku vasaļiem. Jūs iznīcināt mūsu pakalpojumus un mūsu iedzīvotāju dzīves līmeni. Jūs apgalvojat, ka esat demokrāti, bet jūs paverdzināt Eiropas strādājošos iedzīvotājus tirgu kalpībā, finanšu tirgu, kas jūs vazāja aiz deguna.
Jūsu finanšu stabilizācijas mehānisms ir ļauns tirgu regulēts ierocis, kas tiek maskēts kā kaut kas cēls. Mēs, Īrijas kreisie spēki, uzstāsim, lai Īrijā pirms šī instrumenta pieņemšanas iedzīvotāji par to balsotu referendumā.
Nigel Farage
EFD grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, kāds ir visbiežāk lietotais vārds saistībā ar euro? Nē, tas nav "neveiksme”, lai gan tas tā varētu būt. Šis vārds ir "stabilitāte”, vai ne tā? Pirms desmit gadiem visi sacīja, ka tad, kad mums būs euro valūta, tā mums nesīs stabilitāti. Pēc desmit gadiem es sacītu, ka šī valūta mums ir nesusi haosu, domstarpības un ciešanas miljoniem cilvēku, tomēr šorīt vēl joprojām tiek izmantots vārds "stabilitāte”. To lietoja Barroso kungs, to lietoja Van Rompuy kungs: stabilitāte.
Faktiski mēs sitam sev uz pleca, jo pagājušajā nedēļā Portugālē obligāciju izsoles noritēja veiksmīgi, lai gan realitāte ir tāda, ka Eiropas Centrālā banka patiesībā izmantoja nodokļu maksātāju naudu, lai nopirktu viņu pašu parādu. Jūsu apgalvojumi, ka viss ir kārtībā, nedarbojas.
Van Rompuy kungs, kuru, jūsuprāt, jūs muļķojat? Vakardien obligāciju ienākumi Portugālē pieauga gandrīz līdz 7 %. Sabiedrība otrā Savienības malā vairs neatbalsta šo valūtu, un cīņa par Spāniju pat vēl nav sākusies. Pats modelis cieš neveiksmi, un tomēr tas, ko jūs vēlaties, ir glābšanas fonda apjoma dubultošana. Jūs pat vēlaties paplašināt glābšanas fonda darbības jomu, lai kopā ar Eiropas Centrālo banku arī jūs varētu turpināt iepirkt vēl vairāk pašu parāda.
Jūs izmantojat krīzi kā milzīgu varas sagrābšanu, lai mūs virzītu uz fiskālo savienību. Ja jums tas izdosies, mums būs jāmaina nosaukums, proti, no "Eiropas Savienības” uz "Parāda savienību”. Ja jums tas izdosies, jūs ieslodzīsiet šīs dienvidu valstis ekonomikas cietumā, kurā iedzīvotāju ciešanas būs neizsakāmas, kamēr ziemeļvalstis attapsies mūžam maksājam milzīgu rēķinu un procentu likmes, kas ir pārāk lielas to pašu ekonomikai. Mēs esam nonākuši punktā, kad patiesībā vairs nav nozīmes, ko jebkurš no jums saka. Neviens jums netic. Sabiedrība jūs neatbalsta. Es ļoti ceru, ka tirgus situācija jūs salauzīs.
Barry Madlener
(NL) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! No visiem skaistajiem un tukšajiem Barroso kunga vārdiem es galvenokārt spēju uztvert vienu faktisku argumentu, proti, to, ka pārtikušo dalībvalstu darbs ir maksāt par nabadzīgajām dalībvalstīm, jo tāda ir realitāte šajā jautājumā. Šķiet, ka šī situācija turpināsies diezgan ilgu laiku. Mēs vēl joprojām dzirdam, ka mums ir jāpalīdz citām valstīm, bet neviens nav norādījis, kā mums tas faktiski būtu jādara. Īsāk sakot, Nīderlandes iedzīvotājiem ir jāatver savi maki un jāapmaksā rēķins vājo dalībvalstu vietā, no kurām dažas euro zonai pievienojās, izmantojot krāpnieciskus līdzekļus.
Barroso kungs saka: "Izvēlieties ilgtspējīgu izaugsmi.” Visi šie tukšie vārdi, - bet viņš nav pateicis, kā mums tas būtu jādara. Ja nu tas nedarbojas? Kāpēc mēs neizstrādājam plānu, kas ļautu tādām valstīm kā Grieķija atkārtoti ieviest savu valūtu? Šķiet, ka tas nav iespējams un ka jūs neesat gatavi sagatavot šāda veida plānus, lai gan daudzi ekonomisti uzskata, ka tie patiesībā varētu ļoti labi darboties un būtu mūsu labākā iespēja.
Pievēršoties apstākļu radīšanai izaugsmei un nodarbinātībai. Kā mums tas būtu jādara? Vispārējais vēstījums, ko es dzirdu, ir tāds, ka tas ir darāms, samazinot valsts izdevumus, un tieši ar to mēs Nīderlandē esam nodarbojušies. Un ko dara Eiropas Savienība? Atalgo Nīderlandi, tērējot vēl vairāk. Vai jūs atceraties lūgumu palielināt ES budžetu par 6 %? Acīmredzot bija paredzēts, ka šis rēķins jāapmaksā galvenokārt Nīderlandes iedzīvotājiem, tādējādi arī šajā ziņā jums ļoti pietrūkst uzticamības.
Īsumā, mana doma ir šāda: Nīderlande maksā par nabadzīgajām valstīm ar ekonomikas izaugsmes pasliktināšanos Nīderlandē. Nīderlandes iedzīvotāji ir pakļauti EUR 27 miljardu riskam, un šķiet, ka šis risks tikai palielinās. Katru gadu mēs maksājam EUR 4,5 miljardus neto Eiropas Savienībai, un lielākā daļa no šīs summas tiek novirzīta vājajām dalībvalstīm, Eiropas Savienības izdevumi pieaug, kamēr mums tie ir jāsamazina un kamēr euro vērtība turpina kristies, kā rezultātā pieaug arī Nīderlandes iedzīvotāju izdevumi. Priekšsēdētāja kungs, Eiropas Savienībai nedrīkst uzticēties.
Olle Schmidt
(uzdodot Nigel Farage "zilās kartītes” jautājumu saskaņā ar Reglamenta 149. panta 8. punktu) Priekšsēdētāja kungs, vienmēr - vai vismaz dažkārt - ir izklaidējoši klausīties Farage kungu, jo viņš zina visas atbildes un viņš sev uzdod visus jautājumus.
Tomēr, Farage kungs, vai 16, 17 vai patiešām - 20 dažādu valūtu alternatīva, kā tas bija 20. gadsimta 90. gados, kad britu mārciņa piedzīvoja sabrukumu - ir bijusi vēlama? Vai tas būtu uzlabojis pašreizējo situāciju Eiropā? Farage kungs, šajā jautājumā jums nepiekritīs neviens ekonomists. Jūs nevarat vienkārši sacīt, ka mēs dzīvojam pagātnē. Mēs šobrīd risinām jautājumus, kas attiecas uz šodienas Eiropu. Jūs nekad neatbildat uz jautājumu par to, kā risināt situāciju šobrīd un nākotnē. Jūs esat populists, un jums ir ļoti viegli atbildēt pašam uz saviem jautājumiem.
Nigel Farage
Priekšsēdētāja kungs, pirms desmit gadiem es jums sacīju, ka jūs nevarat vienā monetārajā savienībā iekļaut Grieķiju un Vāciju un ka tas nedarbosies. Ja jūs palūkojaties atpakaļ vēsturē, jūs redzat, ka tad, kad tautas tiek kopā iekļautas mākslīgās valūtas savienībās, kad valdības uzskata, ka tās zina labāk nekā zina tirgi, tās vienmēr cieš neveiksmi.
Jūs man vaicājat, kāds ir mans risinājums šodienai. Tas ir pilnīgi skaidrs. Grieķija, Portugāle un Īrija neiederas euro zonā. Tas, kas mums būtu jādara, tas, kas būtu jādara Van Rompuy kungam, lai nodrošinātu īstu vadību, ir alternatīva plāna radīšana un atļauja šīm valstīm atgriezties pie to pašu valūtas, īstenot konkurētspējīgu devalvāciju un sniegt tām iespēju, jo tas, ko mēs darām ar šo politiku, ir šo valstu iznīcināšana.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Priekšsēdētāja kungs, ikviens, kurš šodien lasa laikrakstus, uzzinās divas lietas, proti, to, ka mēs atrodamies izšķirošā valsts parāda krīzes brīdī un ka Eiropas risinājums ir izolētu noteikumu virkne bez iekšējas saskaņotības.
Pat tagad - mūsu rīcībā ir Eiropas semestris, ekonomikas pārvaldības pakete, provizoriskā un pastāvīgā glābšanas stratēģija, tā dēvētās "eiroobligācijas”, lai segtu daļu no valsts parāda, kas tiek uzskatīts par drošu, kā arī rīcības plāns, kas balstās uz Eiropas Investīciju banku un konkrētiem projektiem paredzētām obligācijām un kas ir iekļauts priekšlikumā, kuru Komisija mums nosūtīja par iekšējo tirgu.
Pirmā lieta, ko referenti cenšas darīt, ir to visu apvienot un radīt pilnīgu projektu, galīgo attēlu, ko parādīt sabiedrībai. Otrkārt, tam ir jābūt Eiropas projektam, kas nesadala Eiropu divās daļās - nekļūdīsimies, radot divu ātrumu Eiropu - un kas vienlīdz intensīvi darbojas divu mērķu sasniegšanai: budžeta disciplīnas - tik daudz, cik tas vajadzīgs - un ekonomikas izaugsmes īstenošanai, lai mēs izkļūtu no krīzes, kurā atrodamies.
Man ir viens komentārs par glābšanas mehānismu, ko pieminēja Padomes priekšsēdētājs. Savā pirmajā paziņojumā viņš sacīja, ka glābšanas plānos piedalītos privātie ieguldītāji, kas izraisīja šoku un Eiropas Centrālās bankas priekšsēdētāja protestu. Tika paskaidrots, kā to tikko darīja Van Rompuy kungs, ka, pirmkārt, tas notiktu, pamatojoties uz atsevišķiem gadījumiem - kurš pieņem lēmumu un, balstoties uz kādiem kritērijiem? - un, otrkārt, ka tas tiktu darīts saskaņa ar Starptautiskā Valūtas fonda kritērijiem un politiku. Vienīgais gadījums, kad Starptautiskais Valūtas fonds ir izmantojis šāda veida glābšanas plānu, bija Argentīnā 2003. gadā. Tas iegrūda valsti haosā, no kuras tā vēl nav atguvusies, un privātie obligāciju turētāji vēl aizvien nav saņēmuši atlīdzību.
Attiecībā ar eiroobligācijām šodien te tika izklāstīti daudzi aspekti. Es tikai vēlētos pieminēt vēl divus: tas radītu tikpat likvīdu tirgu kā Amerikas Savienotajās Valstīs un sniegtu stimulu euro kā rezerves valūtai, ļaujot centrālajām bankām un valstu fondiem šeit ieguldīt savus rezerves līdzekļus.
Mans pēdējais komentārs ir tāds, ka, lai reaģētu uz izaugsmi, tam jāsaņem papildinājums no Eiropas Investīciju bankas un konkrētām obligācijām.
Pervenche Berès
(FR) Priekšsēdētāja kungs, Van Rompuy kungs! Jūs piekritāt vadīt tā dēvēto prominentu personu darba grupu. To izveidoja finanšu ministri, kuru pārstāvētajām valstīm draudēja valstu parādu reitinga pazemināšana. Vai viņi spēja nodrošināt prominentu personu darba grupu? Domstarpības, kas pārņem pašlaik notiekošās debates starp Trichet kungu, priekšsēdētāju Barroso kungu un kancleri Merkel kundzi, tāpat kā sarežģījumi tirgū, mums parāda, ka tā nebija prominentu personu darba grupa.
Jūs tikāt aicināti pārvaldīt euro krīzi. Mums ir jāpārvalda euro valūta Eiropas iedzīvotāju, nevis spekulantu interesēs. Lai tas notiktu, jūs esat piekrituši līgumu pārskatīšanai ērtības dēļ, lai gan mūsu Priekšsēdētāju konference norādīja, cik šāda pārskatīšana ir lieka - šos vārdus apstiprināja Eurogrupas priekšsēdētājs.
Priekšsēdētāja kungs, Van Rompuy kungs! Tomēr jūs riskējat mūs uzvilināt uz ceļa, kas mūs aizvestu pa "par vēlu” taku. Pienāks diena, kad jums būs vajadzīga šī Parlamenta gudrība, konvencijas viedums līguma pārskatīšanai, lai mēs nākotnē varētu īstenot nodokļu saskaņošanu, izveidot Eiropas kasi, veikt aizdevumus savstarpējai parāda pārvaldībai un nodrošināt nodarbinātības kā mūsu ekonomikas politikas centrālā aspekta atjaunošanu.
Ja jūs nevēlaties pieļaut līguma pārskatīšanu, ķerieties bullim pie ragiem un ieviesiet ciešāku sadarbību euro zonai, lai kontrolētu šīs zonas dalībvalstu problēmas un pienākumus, nevis ļautu tām slīdēt turp, kurp tās nes tirgi.
Martin Callanan
Priekšsēdētāja kungs, tā kā šis jautājums ir tik svarīgs visai Eiropas ekonomikai kopumā, lai gan mana valsts (par laimi) neietilpst euro zonā, es atbalstu vismaz dažus no pasākumiem, par kuriem tika panākta vienošanās euro zonas Padomē, un jo īpaši faktu, ka euro zonas valstīm pašām būtu jābūt atbildīgām par savu problēmu risināšanu.
Es atbalstu arī mazliet novēloto Padomes atzinumu, ka līguma 122. pants ir pilnīgi nepiemērots glābšanas instrumenta atbalstam. Tās nav dabas katastrofas, un šīs problēmas neatradās ārpus attiecīgo dalībvalstu kontroles. Tomēr, gatavojot pamatojumu, lai šis mehānisms stātos spēkā, iespējams, 2013. gadā, mums nevajadzētu aizmirst faktu, ka mēs šobrīd vēl aizvien lielā mērā atrodamies krīzes situācijā.
Stāvoklis vairākās dalībvalstīs vēl joprojām ir ļoti smags: gandrīz droši zināms, ka Portugāle saskarsies ar problēmām un tās, iespējams, piemeklēs arī Spāniju un Beļģiju. Tomēr mani jo īpaši satrauc sekas saistībā ar dabisko demokrātiju šajās valstīs. Šī valstis faktiski kļūst par Barroso kunga, Van Rompuy kunga un citu vadītiem ekonomikas protektorātiem. Lēmumiem, ko šajās valstīs pieņem valsts elektorāts attiecībā uz izdevumu prioritātēm, ko tās pieņem, un ekonomikas politiku, ko tās īsteno, tagad ir ļoti neliela nozīme. Tās atrodas Briseles un starptautisko finanšu institūciju kontrolē.
Kad mēs pārvarēsim krīzi, mums būs pa īstam jāpievēršas demokrātijas atjaunošanai šajās valstīs, kā arī šo valstu elektorātu gribas atjaunošanai, lai tie kontrolētu savas valsts ekonomikas politiku.
Miguel Portas
(PT) Priekšsēdētāja kungs, politikā ir saprātīgi pasākumi, kļūdaini pasākumi un neadekvāti pasākumi. Eiropā ir saprātīgi veikt Eiropas publiskā parāda vērtspapīru emisiju, lai gan Merkel kundze to neatbalsta. Ir saprātīgi, lai mēs Eiropā spētu kopīgot daļu no mūsu valsts parāda, lai gan Merkel kundze to neatbalsta. Tomēr publiskotās ziņas, ka Eiropas stabilizācijas mehānisms un Starptautiskais Valūtas fonds beigu beigās varētu kopīgot daļu no privāto banku uzkrātā valsts parāda, kuram Portugāles gadījumā ir piemērota 6 % vai 7 % likme, pēc tam, kad šīs pašas bankas ar Eiropas Centrālās bankas palīdzību ir nodrošinājušās ar finansējumu, kam ir piemērota 1 % likme, atspoguļo neadekvātu situāciju.
Van Rompuy kungs, man ir šāds jautājums: cik ilgi tiks sagaidīts, ka Eiropa būs finanšu kapitāla brīnumdare? Cik ilgi mēs turpināsim privātā parāda transformēšanu valsts parādā? Cik ilgi mēs Eiropas nodokļu maksātajiem, darba ņēmējiem un pensionāriem turpināsim likt apmaksāt parādus, ko ir radījis privāto banku sektors, kas mums uzbrūk?
Tas šodien ir izšķirošais jautājums.
Mario Borghezio
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Amerikas Savienotajās Valstīs ir izdots likums, kas nosaka, ka ASV Centrālajai bankai ir jānorāda, kurām bankām un cik daudz līdzekļu no 3 300 miljardu ASV dolāru lielās glābšanas paketes ir piešķirts.
Es gribētu zināt, vai būtu dumpinieciski jūs aicināt pieņemt tādus pašus pārredzamības kritērijus, ja vien to nenobloķētu finanšu un banku nozares superlobijs. Aplūkosim situāciju: kāda nākotne sagaida šo uzspiesto brīvo valstu savienību, kura balstās uz to, ka spēcīgākās valstis glābj vājākās valstis?
Raugoties no tehniskā viedokļa, vai mēs vēlamies atzīt realitāti, proti, to, ka euro ir faktiski bankrotējusi valūta? Kā mēs varam piespiest valstis ar vāju ekonomiku to izmantot? Vai centralizēta monetārā politika ir pieņemama valstīm, kurām ir tik acīmredzami atšķirīgas procentu likmes?
Pats Trichet kungs, kurš ir noliedzis draudus, ka Eiropas Centrālā banka varētu kļūt maksātnespējīga, tomēr atzina, ka viens no iemesliem tās kapitāla palielināšanai ir sagatavošanās kredītriskam, citiem vārdiem runājot, iepirkto obligāciju maksātnespējai. Ir arī laiks veikt jaunus lielāko banku stresa testus un piešķirt lielāku nozīmi augsta riska banku parādiem, kā to ir pieprasījis ekonomikas ministrs.
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Ioannis Kasoulides
Priekšsēdētāja kungs, pēdējo Padomes lēmumu politiskais vēstījums spekulantiem, plašsaziņas līdzekļiem un tirgiem ir fakts, ka Eiropas Savienības dalībvalstis darīs visu, lai saglabātu euro zonu un aizsargātu euro. Neraugoties uz to, kādas iekšējās diskusijas norisinās, jautājumi par to, vai finanšu instrumentam nāksies dubultot savu kapitālu un tiesības iegādāties obligācijas, vai finanšu stabilizācijas mehānisms pēc 2013. gada ietvers līdzekļu samazināšanu vai tam tiks sniegta norāde par obligāciju pārdošanu, ir tie jautājumi, kurus neizslēdz neviena dalībvalsts. Diskusijas ir tikai par laiku, proti, vai, kad un kādā veidā tas ir vajadzīgs. Neļausim plašsaziņas līdzekļiem un analītiķiem dzīvot ilūzijās. Eiropas Savienība ieviesīs visu nepieciešamo tad, kad tas būs vajadzīgs.
Attiecībā uz finanšu stabilizācijas mehānismu Padomes lēmumā sacīts, ka mehānismu "izmantos, ja obligāti vajadzīgs, lai nodrošinātu visas euro zonas stabilitāti”. Vai es kā mazu valsti pārstāvošs deputāts drīkstu lūgt nodrošinājumu, ka tiks iekļautas tādas dalībvalstis kā Malta, Kipra, Igaunija vai Slovēnija, jo, ja tās nonāktu grūtībās, šīs valstis varētu nebūt neaizstājamas visas euro zonas stabilitātei.
Anni Podimata
(EL) Priekšsēdētāja kungs, mums ir jāatzīst, ka, lai gan Eiropa bija institucionāli un politiski pilnīgi nesagatavota, tā veica nopietnus pasākumus, lai cīnītos ar krīzi jau no paša sākuma. Sākot ar atbalsta paketes piemērošanu Grieķijai gandrīz pirms gada līdz pat pēdējā Eiropadomes sanāksmē pieņemtajiem lēmumiem par pastāvīga stabilizācijas mehānisma izveidošanu, ir veikti nopietni pasākumi. Tomēr tirgus radītā spiediena turpināšanās un palielināšanās, kas tagad neietekmē tikai euro zonas vājāko valstu ekonomikas vien, apliecina, ka mūsu lēmumi attiecībā uz vienotu reakciju uz krīzi ir bijuši sadrumstaloti un neadekvāti.
Tāpēc mums ir vajadzīga vienota Eiropas atbilde uz krīzi, atbilde, kurā netiks aizstāta vai ignorēta dalībvalstu atbildība attiecībā uz to solījuma izpildi par valsts finanšu restrukturizāciju, bet kas aizsargās šīs ekonomikas no tirgus uzbrukumiem un palīdzēs nodrošināt, ka to centieni ir veiksmīgi.
Priekšsēdētāja kungs, pirms dažām dienām Eiropas Parlaments pieņēma rezolūciju, kurā Eiropas Komisija ir aicināta nekavējoties veikt priekšizpēti par eiroobligāciju emisiju.
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Ilda Figueiredo
(PT) Priekšsēdētāja kungs, mēs esam sasnieguši Eiropas gada cīņai ar nabadzību un sociālo atstumtību noslēgumu. Vai Padome ir kritiski izvērtējusi šajā gadā gūtos panākumus? Nē.
Ja Padome to būtu izdarījusi, tā būtu nonākusi pie secinājuma, ka nabadzība nekad nav pieaugusi tik strauji un ka cilvēku skaits, kas šajā pārtikušajā Eiropā dzīvo nabadzībā, tagad pārsniedz 100 miljonus, un ka lēmumi, ko Padome ir pieņēmusi, tikai turpinās palielināt bezdarbu, nevienlīdzību un sociālo atstumtību. Tomēr ekonomisko un finanšu grupu peļņa pieaug, un palielinās arī spekulatīvie ienākumi no valsts parāda, ko atbalsta Eiropas Centrālās bankas vadlīnijas un Padomes un Komisijas politika.
Vai tāds ir euro zonas mērķis?
Turpinās pret valstīm ar trauslāku ekonomiku vērsts spiediens un šantāža, un valdības, saskaroties ar protestiem un darba ņēmēju cīņām, pret arodbiedrībām un darba ņēmējiem vērš represijas un vardarbību, kā tas vakar notika Portugālē.
Mūsu protestu, sašutuma un stingras pārliecības iemesls ir tas, ka mēs vēlamies citādu Eiropu, proti, tādu Eiropu, kas ir balstīta uz sociālo progresu un kas ciena tos, kuri strādā un cīnās par savām tiesībām. Ticiet man, mēs stāvēsim plecu pie pleca ar darba ņēmējiem viņu cīņā, lai izbeigtu jūsu politiku.
Tunne Kelam
Priekšsēdētāja kungs, es esmu gandarīts, ka šodien ir 19. diena, kopš Igaunija ir euro zonas dalībvalsts, bet Igaunija tam gatavojās kopš savas pievienošanās Eiropas Savienībai. Pat vienošanās par Igaunijas euro monētu noformējumu tika panākta pirms sešiem gadiem tautas balsojumā. Tomēr pievienošanās euro zonai nav vienkārši jautājums par individuālu izvēli - tas vairāk ir jautājums par solidaritāti, kopīgu saistību uzņemšanos un aktīvu atbalstu kontinenta stabilitātei kopumā.
Krīzes laikā morālās vērtības un ētika ir kļuvušas svarīgākas. Mēs redzam, ka ar ekonomikas potenciālu vien nepietiek. Izšķiroši ir tas, vai valstij ir iespējams uzticēties kā tādai, kas vēlas un spēj savlaicīgi izpildīt savas saistības un iesaistīties nopietnās strukturālās reformās.
Es atzinīgi vērtēju faktu, ka Padome spēja vienoties par Eiropas stabilizācijas mehānismu, bet praktisks ceļš uz ekonomikas izaugsmi un stabilitāti vispirms ir vienotā tirgus un jo īpaši Eiropas vienotā digitālā tirgus izveides pabeigšana. Pēdējais minētais būtu jāiekļauj Eiropas vienotā tirgus plānā, kā arī Eiropas digitalizācijas programmā.
Tā būt reāla iespēja kāpināt Eiropas konkurētspēju pasaules mērogā. Eiropas iedzīvotāji sagaida, ka mēs atvieglosim uzņemējdarbības veikšanu digitālajā jomā, kurā tādām operācijām kā elektroniskajiem maksājumiem un e-identifikācijai būtu jābūt saskaņotām un saprotamām. Vienotajam digitālajam tirgum ir vajadzīgs arī mērķtiecīgs darbs pakalpojumu tirgus attīstībai.
Jean-Pierre Audy
(FR) Priekšsēdētāja kungs, Van Rompuy kungs, Barroso kungs! Es vēlētos piedāvāt pārdomas par diviem jautājumiem.
Pirmās pārdomas attiecas uz pastāvīgā krīzes pārvarēšanas mehānisma darbības jomu. Eiropas Savienības valstis, kuras nav euro zonas sastāvā, patiesībā ir sadalītas divās daļās: Apvienotā Karaliste un Zviedrija, kurām nav saistību ieviest euro, un pārējās valstis, kuras kopā ar euro zonas dalībniecēm veido 25 valstis. Es ieteiktu, ka šīm valstīm, kuras izmanto euro valūtu, mehānisma ietvaros būtu piemērojama īpaša attieksme, par ko šobrīd nav spēkā esošu noteikumu.
Otrkārt, es vēlētos vērst jūsu uzmanību uz valstu parlamentiem. Valstu parlamenti nav iesaistīti vienkāršotajā procedūrā, ja vien tās nav ratifikācijas procedūras. Es ierosinu valstu parlamentu iekļaušanu apspriešanās procesā uz brīvprātības principa pamata, jo rodas jautājums par to, kas īstenos nākotnes mehānisma politisko kontroli. Vai tas būs Eiropas Parlaments vai valstu parlamenti? Tomēr, tā kā euro zonai nav parlamentāras dimensijas, mēs nezinām, kā mēs nodrošināsim šā mehānisma politisko kontroli. Tas ir jautājums, ko es jums uzdodu.
Roberto Gualtieri
(IT) Priekšsēdētāja kungs, Van Rompuy kungs, dāmas un kungi! Saistībā ar ierosināto 136. panta grozījumu es saskatu divas būtiskas problēmas - viena no tām ir institucionāla, otra - politiska problēma.
Institucionālā problēma ir tāda, ka Līguma par Eiropas Savienības darbību 3. pantā ir noteikts, ka to valstu monetārā politika, kuru valūta ir euro, ir Savienības ekskluzīvā kompetencē, bet 2. pantā paredzēts, ka dalībvalstis var īstenot ekskluzīvu kompetenci, ja tās ir pilnvarojusi Savienība. Ir grūti saprast, kāpēc tāda noteikuma piemērošana, kas ir skaidri norādīts līgumā, rada vajadzību pārskatīt līgumu.
Pastāv arī politiska problēma: izvēle veikt līguma pārskatīšanu, nevis izmantot 2. pantu kopā ar 352. pantu un 136. pantu nosaka, ka Eiropas stabilizācijas mehānisms un tādējādi euro nākotne būs pilnībā atkarīga no 27 ratifikācijas procesiem.
Vai cilvēki saprot, ka gadījumā, ja pat tikai viens no šiem 27 ratifikācijas procesiem būs neveiksmīgs, būs grūti atrast alternatīvu plānu euro vajadzībām? Vai Eiropadome aptver, ka šāda ceļa izvēlēšanās euro nākotni pakļauj lielam riskam?
Ildikó Gáll-Pelcz
(HU) Priekšsēdētāja kungs, Van Rompuy kungs, Barroso kungs! Euro stabilitāte un krīzes pārvaldības mehānisma izveide ir mūsu svarīgākie uzdevumi izaugsmes veicināšanā, kas radīs jaunas darba vietas un tajā pašā laikā samazinās dalībvalstu valsts parādu, kam piekrīt visas dalībvalstis. Tomēr šo uzdevumu izpilde mums nedrīkst likt atcelt jautājumus, tādu stratēģisku jautājumu apspriešanu kā inovācijas, kas jau notika decembrī. Nākamā augstākā līmeņa sanāksme februārī būs piemērota iespēja stratēģisku lēmumu pieņemšanai par būtiskiem jautājumiem, piemēram, enerģētiku. Ungārijas prezidentūra ir sākusi sagatavošanās darbu augstākā līmeņa sanāksmei enerģētikas jomā. Svarīgākie noteikumi jau tika formulēti pagājušajā gadā. Regula par dabas gāzes piegādes drošību ir stājusies spēkā. Priekšsēdētāja kungs, es jūs lūdzu gaisināt manas bažas to, ka satraukums par euro stabilitāti neatcels jautājumu par augstākā līmeņa sanāksmi enerģētikas jomā.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Priekšsēdētāja kungs, kā jums ir zināms, ASV valdība pašreizējās kredīta krīzes laikā otro reizi ir bijusi spiesta drastiski iejaukties, lai atbalstītu divas ietekmīgas bankas, kas piedzīvoja bankrotu, un apdrošināšanas organizāciju ING. Tādējādi ASV savā banku sistēmā finanšu palīdzības veidā ir novirzījusi 700 miljardus dolāru. Neraugoties uz šiem pasākumiem, ASV ekonomikai vēl joprojām ir vajadzīga papildu palīdzība, un, nemaz neapsverot ekonomijas iespēju, valdība nesen piešķīra vēl 600 miljardus dolāru, lai nodrošinātu ekonomikas izkļūšanu no recesijas. Acīmredzot Amerikas Savienotās Valstis drukā jaunas banknotes.
Atšķirībā no ASV ekonomikas euro zona ir palikusi uzticīga budžeta disciplīnas un stingri kontrolētas monetārās politikas principam, tādējādi dažādiem spekulatīviem uzņēmumiem atstājot rīcības brīvību spekulāciju veikšanai uz to valstu rēķina, kas ir mazāk noturīgas pret spiedienu. Priekšsēdētāja kungs, es ierosinu apsvērt kvantitatīvās mīkstināšanas pasākumus euro zonā. Tā var izrādīties Kolumba ola.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Priekšsēdētāja kungs, nav šaubu, ka virs Eiropas karājas abpusēji griezīgs Damokla zobens, proti, ekonomikas krīze un nacionālisma palielināšanās, un šīs abas problēmas ir apvienojušas spēkus.
Hughes kungs Eiropas Parlamenta sociālistu un demokrātu progresīvās alianses grupas vārdā jautāja, vai šobrīd Eiropu kopā notur tās dibinātāju sapnis vai murgs par tās sabrukumu. Diemžēl šis murgs par Eiropas Savienības sabrukumu pašlaik ir galvenā tendence. Tāpēc es cerētu, ka Komisija apliecinās lielāku noturību attiecībā uz jautājumiem, kas ir saistīti ar sociālu Eiropu. Ir ļoti neparasti, ka tai būtu jābūt vājai šajos jautājumos. Tagad jautājums pat ir par to, vai politiku vada tirgi vai politiskā darbība: politika iznāk uz ielām. Tā tagad virzās pretī demonstrācijām un nonāk dažādu ekstrēmistu grupu un galēji labējo spēku rokās. Tāpēc Komisijai vajadzētu noteikt par prioritātēm jautājumus saistībā ar sociālu Eiropu. Diemžēl nekas nenotiek.
Seán Kelly
Priekšsēdētāja kungs, atšķirībā no daudziem runātajiem es vēlētos uzteikt Van Rompuy kungu un Barroso kungu vismaz par proaktīvu rīcību šābrīža krīzē un par tādu pasākumu ieviešanu, kas nākotnē, jācer, būs veiksmīgi. Šobrīd mēs nevaram būt pārliecināti par to, vai tie būs veiksmīgi vai neveiksmīgi. Ja tie būs veiksmīgi, šie kungi tiks uzskatīti par varoņiem. Ja nē, tad, iespējams, viņus uzskatīs par ļaundariem, bet sniedziet viņiem vērtējumu tad, kad tam ir laiks. Cerams, ka pārraudzības arhitektūra nodrošinās, ka daudzi no trūkumiem, kas noveda pie pašreizējās situācijas, nākotnē neatkārtosies.
Attiecībā uz manu valsti - diemžēl mums bija jāizmanto glābšana, un tas lielā mērā bija mūsu banku bezatbildības un vājās pārvaldības dēļ. Pēc dažiem mēnešiem mums būs jauna valdība, un cerams, ka tas nesīs politisko stabilitāti, bet es vēlētos vērsties ar lūgumu pie Van Rompuy kunga un Barroso kunga, aicinot viņus censties panākt pašlaik spēkā esošās glābšanas procentu likmes samazināšanu, jo tā ir pārāk augsta un var sakropļot valsts stāvokli.
José Manuel Barroso
Komisijas priekšsēdētājs. - Priekšsēdētāja kungs, vispirms - šīs debates ir apliecinājušas krīzes un atbilžu sarežģītību. Viena lieta, ko vēlos jums sacīt - un Eiropas ideāliem un vajadzībai pēc Eiropas mēroga risinājuma neapšaubāmi piekrīt lielākais vairākums - ir fakts, ka mums nevajadzētu piedzīvot šķelšanos dažu viedokļu atšķirību dēļ, kas nav tās svarīgākās domstarpības.
Kā daži no jums norādīja, šobrīd pastāv reāls izaicinājums - dažkārt draudi - Eiropas integrācijai. Mēs redzējām šos draudus šodienas debatēs. Es dzirdēju dažus nacionālistiskus un aizspriedumainus komentārus, ko, atklāti sakot, es neesmu pieradis dzirdēt Eiropas Parlamentā.
Šādi komentāri veidoja mazākumu, bet tie tika sniegti, cenšoties padziļināt domstarpības tā dēvēto bagāto un tā dēvēto nabadzīgo Eiropas iedzīvotāju vidū. Un tiem, kuri izteica šos pret Eiropas solidaritāti vērstos komentārus (un mani tie izbrīnīja), cenšoties padziļināt plaisu starp bagātajiem un nabadzīgajiem, es saku: kur jūs bijāt, kad Eiropa pēc kara finansēja jūsu lauksaimniekus, lai pabarotu jūsu pašu iedzīvotājus? Kur jūs bijāt, kad Eiropa finansēja jūsu infrastruktūras jūsu valstu attīstības un konkurētspējas nodrošināšanai? Kur jūs bijāt, kad Eiropa radīja iekšējo tirgu jūsu pakalpojumu un produktu tirdzniecībai? Kur jūs bijāt, kad Eiropa nodrošināja pamatu jūsu valstu pārticībai un izaugsmei pēc kara?
Šādi pret Eiropas vienotību vērsti paziņojumi var būt balstīti tikai uz savtīgiem, tuvredzīgiem uzskatiem. Es domāju, ka tā ir nopietna problēma, un daži no jums to izcēla. Mans aicinājums visiem tiem, kurus vieno Eiropas ideāls, ir tāds, ka mums ir jābūt vienotiem, cenšoties rast visaptverošu risinājumu jautājumā, kas, raugoties uz to nopietni, jāatzīst, nosaka nepieciešamību pēc konsensa. Dažkārt tas nav vienkārši Eiropas Savienībā, kurā ir 27 dalībvalstis, euro zona vieno 17 valstis (un es sirsnīgi sveicu Igauniju kā jauno euro zonas dalībnieci), un lēmumu pieņemšanas process ne vienmēr ir vienkāršs - daļēji tāpēc, ka mūsu rīcības pamatā ir demokrātijas princips. Mums ir ne tikai Eiropas institūcijas, mums ir 27 demokrātijas.
Mūsu uzdevums ir ļoti sarežģīts. Tāpēc es vēlos aicināt visus tos, kurus vieno Eiropas ideāls, neļaut novērst uzmanību kādām atšķirībām politiskajā orientācijā.
Hughes kungs, es ļoti cienu jūsu bažas par sociālu Eiropu, bet runāsim par šo jautājumu pilnīgi atklāti. Kāds ir labākais veids, kā atbalstīt tādas valdības kā Grieķijas, Spānijas, Portugāles valdību, ko vada ļoti izcili mūsu politiskās kopienas pārstāvji? Vai sniedzot atbalstu reformām, ko viņi drosmīgi veic, vai vienkārši norādot, ka šīs reformas ir pretrunā Eiropas vērtībām?
Mums Eiropā, tostarp darbaspēka jomā, ir nepieciešamas strukturālas reformas. Tā ir realitāte. Ja jūs jautāsiet ministru prezidentam Papandreou kungam, ministru prezidentam Zapatero kungam, ministru prezidentam Sócrates kungam, tieši ar to viņi nodarbojas vai arī viņi plāno padziļināt šīs reformas. Es uzskatu, ka labākais veids, kā atbalstīt darbu, ko mēs visi Eiropā dažādos tempos cenšamies paveikt, ir runāt atklāti.
Mūsdienu konkurences pasaulē līdz ar spiedienu, ko rada dažas valstis ar spēcīgāku ekonomiku, kas strauji attīstās, mums ir jāpielāgojas, vai arī mēs apdraudēsim mūsu sociālo tirgus ekonomiku. Mums ir jāpielāgojas. Es ticu, ka mēs to darīsim, nepakļaujot šaubām darba ņēmēju tiesības. Es vēlreiz vēlos norādīt (pēc brīža es atbildēšu uz jūsu jautājumu, es to neesmu aizmirsis), ka uzskatu, ka ir ārkārtīgi svarīgi, lai mēs cienītu sociālā dialoga principus. Es to teicu vakar, es to apstiprinu šodien. Bet, ja jūs neveiksiet šāda veida fiskālo konsolidāciju un sociālās reformas, mums faktiski nebūs uzticības, un bez uzticības mums nebūs izaugsmes, bet bez izaugsmes mēs nespēsim nodrošināt nodarbinātību saviem iedzīvotājiem.
Godātajam šā Parlamenta deputātam, kurš pārstāv Īriju un kurš uzdeva jautājumu, norādot, ka Īrijas problēmas ir radījusi Eiropa, ļaujiet man sacīt: Īrijas problēmas radīja dažu Īrijas finanšu iestāžu bezatbildīga rīcība finanšu jomā un Īrijas tirgus nepietiekama pārraudzība. Eiropa tagad ir daļa no risinājuma, tā atbalsta Īriju. Bet tā nebija Eiropa, kas radīja šo bezatbildīgo fiskālo situāciju un šo bezatbildīgo rīcību finanšu jomā.
Eiropa cenšas atbalstīt Īriju, jo ir svarīgi zināt, kāda ir atbildība. Tāpēc tiem no mums, kuri tic Eiropas ideāliem (un tas neapšaubāmi ir vairākums), ir svarīgi, lai mēs spētu nodrošināt pēc iespējas vienotāku risinājumu.
Cits jautājums, ko daži no jums uzdeva, bija par to, kāds ir ambīciju līmenis. Vēlreiz ļaujiet man skaidri paust Komisijas nostāju. Attiecībā uz vienotu risinājumu mēs atbalstām vismērķtiecīgāko nostāju. Tāpēc Komisija būs gatava atbalstīt atsevišķus pasākumus, ko daži no jums ierosināja. Bet mēs dzīvojam laikā, kad, mūsuprāt, šādā krīzes un tirgus nestabilitātes situācijā ir izšķiroši svarīgi, lai mēs sniegtu ieguldījumu konsensa panākšanā attiecībā uz dalībvalstīm, un radās dažas domstarpības par to, kā risināt šo krīzi.
Līguma pārskatīšana: jūs zināt, kāda bija Komisijas nostāja. Mēs jau no paša sākuma norādījām, ka uzskatām, ka pastāvīgā mehānisma izveide ir iespējama bez līguma grozīšanas. Bet vismaz viena Eiropas Savienības dalībvalsts - šajos jautājumos ir nepieciešama vienprātība - skaidri norādīja, ka līguma pārskatīšana ir vajadzīga. Tā kā mēs uzskatām, ka ir svarīgi nodrošināt pastāvīgo stabilizācijas mehānismu, Komisijai rīkojās konstruktīvi, atbalstot šo ierobežoto līguma grozījumu. Tāpēc es uzskatu, ka šķelšanās šajā jautājuma tagad būtu absolūta kļūda. Tā kā mēs vēlamies nostiprināt stabilitāti, manuprāt, ir svarīgi, lai mēs vienotos par šo ierobežoto līguma grozījumu.
Daži no mums vēlētos doties tālāk. Personīgi es vēlētos doties tālāk attiecībā uz Kopienas pieejas strukturēšanu un padziļināšanu. Bet mums ir jābūt atbildīgiem šajā konkrētajā laikā, kurā dzīvojam, un jācenšas panākt vērienīgākais un plašākais, nevis mazākais kopsaucējs. Tāpēc es vēlreiz vēlos norādīt, ka daži no ierosinātajiem priekšlikumiem paši par sevi tiešām ir interesanti, bet tie šobrīd nespēj radīt nepieciešamo konsensu, un Komisijai ir jāpievērš liela uzmanība tam, kādu ieguldījumu tā sniedz šī konsensa veidošanā.
Visbeidzot, manuprāt, ikvienam ir jāsniedz ieguldījums. Man nepatīk domstarpības saistībā ar bagātajiem un nabadzīgajiem vai jaunajiem un vecajiem, vai centru un perifēriju. Eiropā visām valstīm ir vienāda pašcieņa, un šīs idejas par diskrimināciju dalībvalstu vidū patiesībā ir ļoti bīstamas Eiropas projektam. Tātad kā mums to vajadzētu darīt? Mums ir jāaicina visas dalībvalstis, kas atrodas neaizsargātākā stāvoklī, darīt visu, kas tām ir darāms, lai atjaunotu uzticību to ekonomikai ar atbilstīgas makroekonomiskās stabilitātes, fiskālās konsolidācijas un strukturālo reformu palīdzību. Tas šobrīd ir izšķiroši svarīgi. Mēs tām nepalīdzam, ja norādām, ka tās var izvairīties no šī ceļa. Tas šīm valstīm nepalīdz.
Tajā pašā laikā valstīm, kuras pašlaik atrodas labākā situācijā, būtu jāpauž solidaritāte ar minētajām valstīm. Manuprāt, ir izšķiroši svarīgi, lai mēs nodrošinātu stingru reakciju attiecībā uz euro zonas stabilitāti, lai mēs neatrastos, kā tas dažkārt pagātnē ir noticis, iepakaļus, bet priekšā notikumiem, lai mēs sniegtu visaptverošu atbildi, kas atjaunotu uzticību visas euro zonas un Eiropas Savienības stabilitātei, ne tikai ar paziņojumiem, bet arī ar rīcību. Tas ir svarīgi, tas ir jautājums par uzticamību. Paziņojumi ir būtiski, bet ar tiem nepietiek. Ir svarīgi rīkoties un mums visiem kopā nopietni izturēties pret spēcīgāku euro zonas un Eiropas Savienības pārvaldību. Tas patiešām ir tas, ko no mums prasa tirgi.
Pastāv problēma saistībā ar izpratni par to, kā mēs varam pieņemt lēmumus un kā varam tos īstenot. Tātad mums ir vajadzīga spēcīgāka pārvaldība euro zonā, mums ir nepieciešama spēcīgāka ekonomikas politikas koordinēšana Eiropas Savienībā kopumā un būtībā mums, ikvienam no mums, ir jāievēro solidaritātes un atbildības principi. Tas nav tikai jautājums par solidaritāti, tas ir arī jautājums par atbildību. Tikai tad mēs panāksim stabilitāti, un stabilitāte ir mūsu turpmākās pārticības pamats.
Herman Van Rompuy
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Vispirms es sākšu ar dažiem pozitīviem faktiem. Es atvainojos, ka laiku pa laikam mēdzu būt pozitīvi noskaņots.
Pirmkārt, tagad ekonomikas izaugsme ir daudz spēcīgāka nekā mums šķita pirms dažām nedēļām vai mēnešiem. Dažās valstīs bezdarba līmenis samazinās. Kas tam ticētu 2008. vai 2009. gadā? Attiecībā uz Eiropas Savienību kopumā 2010. un 2011. gadā, pēc lielākās krīzes 70 gadu laikā, nodarbinātība kopumā atkal palielināsies. Es atkārtošu: pirms dažiem mēnešiem mēs to negaidījām, bet tomēr tas notiek.
Otrkārt, protams, valda krīze, bet mūsu kopīgā valūta - jebkurā gadījumā, 27 valstu kopīgā valūta - ir stabila, kamēr tās kurss pret ASV dolāru ir 1,30. Reiz tas bija 0,85. Tajā laikā neviens neteica, ka euro ir apdraudēts. Salīdzinājumā ar citiem kontinentiem un citām nozīmīgām valūtām mums ir stabila maksājumu bilance, un salīdzinājumā ar citām lielām valstīm mūsu budžeta deficīts ir praktiski uz pusi mazāks. Tādējādi tas izskaidro to, ka, neraugoties uz visām mūsu problēmām, euro ir stabila valūta. Es to vēlējos izcelt pirms pievēršos citiem jautājumiem.
Bez šaubām, mēs pilnībā saprotam, ka mums ir jādodas uz priekšu, bet mums patiešām ir jāatceras, kā es minēju pēdējā reizē, kad te uzstājos, ka mēs euro zonā šajā krīzē, kas vairāk ir euro zonas, nevis euro krīze, nokļuvām bez jebkādiem piemērotiem instrumentiem. Mums faktiski tie bija jārada bez sagatavošanās. Tā ir kopēja atbildība, bet tas arī izskaidro to, kāpēc mēs nevirzījāmies uz priekšu tik ātri, kā sākumā bija domāts, vai arī tik ātri, cik prasīja apstākļi.
Tomēr mums nebija nekā. Bija Stabilitātes un izaugsmes pakts, kas netika ievērots. Nebija makroekonomikas kontroles. Nebija ne pagaidu, ne pastāvīga krīzes mehānisma, kā arī nebija spēcīgu institūciju finanšu pārraudzības īstenošanai. Mums bez sagatavošanās tas viss bija jāizveido krīzes vidū, un tā ir kopēja atbildība. Daži no jums teica: "Ir par vēlu”. Fakts, ka mūsu rīcībā bija neliels skaits instrumentu vai to vispār nebija, izskaidro, kāpēc mēs neesam "par vēlu” situācijā, bet "soli pa solim” situācijā. Tas ir pienācīgs izskaidrojums.
Otra doma, ko es vēlētos paust, ir fakts, ka daži no jums sacīja: "Jā, bet krīze netiek kontrolēta. Paraugieties uz notikumiem tirgos.” Tajā pašā laikā un ar to pašu elpas vilcienu - nereti tieši tie paši cilvēki - saka: "Jūs nedrīkstat pieļaut, ka tirgi nosaka jūsu rīcību.” Viens vai otrs arguments, bet tas ne vienmēr ir ļoti saskanīgi.
Attiecībā uz veiktajiem pasākumiem, protams, dalībvalstīs - ne tikai tajās, kas saskaras ar problēmām, bet visās - ir jāuzsāk reformas, lai atbrīvotu nodarbinātības iespējas un izaugsmes potenciālu. Bez šaubām, reformas nereti ir sāpīgas. Protams, ir jāpaveic milzīgs darbs, lai veiktu taisnīgu iedzīvotājiem piemērojamo prasību sadalījumu.
Tomēr es jums atgādināšu, ka dažas lielākās valstis, kas tagad izkļūst no ekonomikas krīzes ātrāk, pirms četriem, pieciem, pat sešiem gadiem valsts iekšienē veica pasākumus, kas tolaik sastapās ar ļoti spēcīgu pretestību sociālajā jomā. Tomēr šie pasākumi bija efektīvi izaugsmes un nodarbinātības palielināšanas ziņā. Mums ir jāpārdzīvo sarežģīts laiks, tomēr mums ir jādara vairāk, lai nasta tiktu sadalīta taisnīgi. Mūsu Savienība var demonstrēt pārliecinošus piemērus, lai apliecinātu, ka tā ir pareizā pieeja.
Ir vajadzīgas reformas dalībvalstu līmenī, un tās, protams, ir vajadzīgas arī pašas Savienības līmenī, jo īpaši euro zonas līmenī. Tāpēc ir ļoti svarīgi pēc iespējas ātrāk izveidot ekonomikas pārvaldību, par ko tika izlemts darba grupā un ko apsprieda, pamatojoties uz sešiem Komisijas un Parlamenta priekšlikumiem, un visiem koplēmuma procedūrā iesaistītajiem panākt vienošanos. Tas ir ārkārtīgi svarīgi.
Tas ir jādara, ja euro zonas ietvaros vēlamies vēl vairāk attīstīt ekonomikas izaugsmes konverģenci un ekonomikas politiku. Ja mēs to varam panākt ar euro zonas dalībvalstu vienošanos palīdzību, mums par to ir ne tikai jādomā, bet arī jāstrādā šajā virzienā, lai to pabeigtu dažu turpmāko nedēļu un dažu turpmāko mēnešu laikā. Tomēr iespējams, ka mums euro zonas ietvaros ir jādodas tālāk nekā tika nolemts Komisijas priekšlikumos iesaistītajā darba grupā, jo, pastāvot vienotai valūtai, ir lielāka nepieciešamība pēc vienotas ekonomikas politikas un vienlaicīgas ekonomikas attīstības visu euro zonas dalībvalstu vidū.
Vai strukturāla ekonomikas izaugsme ir aizmirsta? Nē! Tāpēc pašā ekonomikas krīzes vidū, martā, mēs pieņēmām lēmumu par stratēģiju "Eiropa 2020”. Tāpēc pēc dažām dienām februāra Padomes sanāksmē mēs apspriedīsim inovācijas un enerģētikas politiku. Visu to problēmu vidū, kuras krīze mūs piespiež risināt, mēs nedrīkstam ignorēt ilgāka termiņa perspektīvas, strukturālās perspektīvas izaugsmei un nodarbinātībai. Turklāt pavisam īsā termiņā mēs gatavojam globālu pieeju 2010. gadā radīto krīzes pārvarēšanai paredzēto instrumentu uzlabošanai.
Tā ir darba kārtība - skaidra darba kārtība. Vai mēs varam strādāt ātrāk? Jā! Kā es minēju, pastāvēja divi šķēršļi. Pirmais šķērslis izrietēja no fakta, ka mums viss bija jārada bez sagatavošanās, un otrs šķērslis ir saistīts ar vajadzību - jo mēs dzīvojam demokrātijas apstākļos - pēc vienprātības mūsu 27 dalībvalstu, mūsu 27 demokrātiju vidū.
Dāmas un kungi! Eiropas projekta atbalstītāji veido lielāko vairākumu Parlamentā. Neieslīgsim centienos pārspēt vienam otru, lai noskaidrotu, kurš ir noskaņots viseiropeiskāk. Manuprāt, palielinās plaisa starp tiem, kuri atbalsta Eiropas projektu, un tiem, kuri to neatbalsta, bet, neraugoties uz visām mūsu problēmām, ir būtiski turpināt mūsu virzību, uzturēt mūsu virzienu un saglabāt koncentrēšanos. Tas ir daudz svarīgāk par atsevišķi gūtajiem panākumiem. Svarīga ir kopīgā griba strādāt vienā virzienā Eiropas projekta jomā, kā tas atkārtoti tika minēts decembra Eiropadomes sanāksmē.
Mēs gūsim panākumus ar šīs pakāpeniskās, progresīvās pieejas palīdzību. Esmu pārliecināts, ka mēs dodamies pareizajā virzienā. Esmu pārliecināts, ka pastāv kopēja griba. Esmu pārliecināts, ka galu galā mēs gūsim panākumus.
(Aplausi)
Priekšsēdētājs
Priekšsēdētāja kungs, paldies par jūsu ziņojumu. Nākamā Eiropadomes sanāksme notiks 4. februārī, un pēc tās, arī februārī, sekos nākamais priekšsēdētāja Van Rompuy kunga ziņojums.
Debates tiek slēgtas.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Bastiaan Belder
Eiropadome gatavojas izveidot pastāvīgu euro zonai paredzētu ārkārtas fondu. Tas varētu būt vajadzīgs, ja vēlamies atgūt finanšu tirgu uzticību vājo euro zonas valstu valdību obligācijām. Tomēr tas arī mudina uzdot jautājumu par mūsu ekonomikas un monetārās savienības pamatiem. Tie, kuriem tika noteikts uzdevums izveidot šo fondu, nešķiet pārliecināti par to, ka dalībvalstis saprātīgā veidā sagatavo budžetu vai ka tās ievēro Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Es būtu vēlējies, lai Eiropadome vairāk pasaka par ievērojamajām atšķirībām euro zonā, tostarp dažādajām dalībvalstu konkurētspējām.
Vai izrādītos, ka monetārajā savienībā pastāvošās atšķirības ir pārāk lielas, lai būtu iespējama vienāda procentu likme? Vai arī pastāv atbilstīgi risinājumi dažādo dalībvalstu atšķirībām konkurētspējas jomā, budžeta, sociālajā un ekonomikas struktūrā?
Šajā nolūkā jebkuras papildu garantijas pagaidu ārkārtas fondam ir jāpapildina ar konkrētām saistībām un panākumiem saistībā ar vājāko euro zonas valstu veiktiem samazinājumiem un strukturālajām reformām. Es novēlu Padomē pārstāvētajām dalībvalstīm tām vajadzīgo gudrību šā jautājuma regulēšanā! Mūsu mērķiem būtu jābūt nodrošināt atbilstību līgumiem un nepieļaut, lai situācija atkal attīstītos pārāk tālu. Tāpēc gan uz dalībvalstīm, gan uz Komisiju gulstas liela atbildība.
João Ferreira
Eiropas kapitālistu integrācijas procesa raksturs un mērķi kļūst arvien acīmredzamāki, kapitālisma krīzes sekām Eiropas Savienībā padziļinoties, kas vairākās dalībvalstīs saasina ekonomisko un sociālo situāciju un līdzsvara trūkumu. Pēdējā Eiropadomes sanāksme to vēlreiz skaidri apliecināja. Neviens vārds netika sacīts par sociālo situāciju Eiropas Savienībā, par bezdarbu, nabadzību un sociālo atstumtību, kas palielinājās visa 2010. gada laikā, gada, kas bija izsludināts par nabadzības un sociālās atstumtības apkarošanas gadu. Neviens vārds netika sacīts par tā visa cēloņiem. Neviens vārds netika sacīts par nodokļa piemērošanu finanšu darījumiem un "nodokļu oāžu” likvidēšanu. Tagad tiek ierosināta grozījumu veikšana līgumā, kura darbības laiks reiz tika paredzēts paaudzes ilgumā, izmantojot vienkāršotu procedūru, kā to pieprasa ES varas struktūras, lai izveidotu mehānismu, kas, viņuprāt, "pilnībā atbilst [Starptautiskā Valūtas fonda] politikai”. Nākotnē tās vēlas vēl vairāk pastiprināt tādām valstīm kā Portugāle piemērotos ierobežojumus, padarot tās par mērķi pazemojošam spiedienam, šantāžai un draudiem saistībā ar finanšu kapitālu, un tas notiek ar aktīvu ES līdzdalību. Tas viss norisinās vienlaikus ar antisociālu un antidemokrātisku pasākumu padziļināšanu, kas ir saistīti ar tā dēvēto ekonomikas pārvaldību un pieprasītajām "strukturālajām reformām”.
Niki Tzavela
Savā nesen izdotajā grāmatā bijušais Anglijas ministru prezidents Gordon Brown pauž, ka Eiropas Savienības novēloto lēmumu dēļ par ekonomikas krīzi Grieķijā, summa, kas Grieķijai bija jāaizņemas, palielinājās līdz 90 miljardiem. Vācijas obstrukcijai saistībā ar procedūras paātrināšanu, lai palielinātu un pārstrukturētu aizdevuma fondu, ir domino efekts uz Grieķiju un Īriju. Es jautāju Komisijai: kā iespējams nodrošināt kompensāciju Savienības dalībvalstīm, kuras cieta Padomes novēloto lēmumu dēļ? Vai Komisija atbalstīs Grieķijas centienus noskaidrot, kāpēc tās parāds ir palielinājies kopš paziņošanas par Grieķijas krīzi?
(Sanāksme uz īsu brīdi tika pārtraukta)
