Eiropadomes sanāksmes sagatavošana pēc referenduma Īrijā (debates)
Priekšsēdētāja
Nākamais punkts ir Padomes un Komisijas paziņojumi par Eiropadomes sanāksmes sagatavošanu pēc referenduma Īrijā.
Janez Lenarčič
Padomes priekšsēdētājs. - (SL) Rīt sāksies otrā Eiropadomes sanāksme Slovēnijas prezidentūras laikā. Vēlos jūs informēt par galvenajām valstu un valdību vadītāju diskusiju tēmām. Pirmās debates pilnīgi noteikti būs veltītas situācijas izvērtēšanai, kura izveidojusies pēc pagājušajā ceturtdienā Īrijā notikušā referenduma par Lisabonas līgumu. Šajā brīdī es vēlos atkārtot Eiropadomes priekšsēdētāja Janez Janša teikto: "Prezidentūra pauž nožēlu par Īrijas referenduma dalībnieku lēmumu un ir dziļi vīlusies. Tas ir pats par sevi saprotams, ka mēs ņemsim vērā īru tautas pausto gribu."
Pēc referenduma oficiālo rezultātu publicēšanas Eiropadomes priekšsēdētājs runāja ar vairākiem to dalībvalstu vadītājiem, kuras vēl nav pabeigušas ratifikācijas procesu. Mūs stiprina doma, ka šīs dalībvalstis ir apņēmības pilnas turpināt ratifikācijas procesu. Kā jau uzsvēra Eiropadomes priekšsēdētājs, Lisabonas līgums ir ārkārtīgi būtisks Eiropas Savienībai un tās pilsoņiem, jo tas uzlabos efektivitāti, demokrātijas īstenošanu un pārredzamību.
Tas tā patiešām ir, ka problēmas un izaicinājumi, ar kuriem Eiropas Savienība šodien sastopas, saglabājas. Turklāt Īrijas referenduma negatīvais rezultāts nepalīdzēs šīs problēmas atrisināt. Rītdienas Eiropadomes sanāksmē valstu un valdību vadītāji spriedīs par to, kā vislabākajā veidā varētu atrisināt šo situāciju. Viņi centīsies noteikt turpmāk veicamo darbu termiņus. Prezidentūra ir pārliecināta, ka, sadarbojoties ar Īriju, varētu rast risinājumu un ka Eiropas Savienība vairs nesaskarsies ar 2005. gada situācijā.
Eiropadomes sanāksmē mēs vispirms uzklausīsim premjerministru Brian Cowen, kad viņš izskaidros ar referenduma rezultātiem saistītos apstākļus un šāda iznākuma iemeslus.
Eiropadome, protams, neatstās novārtā citas būtiskās problēmas, kuras mums ir jārisina. Eiropas Savienība turpina darboties. Tādēļ otrā lielā valstu un valdību vadītāju debašu tēma būs pārtikas un naftas cenu celšanās. Tas ir fakts, ka preču cenu celšanās veicināja pārtikas cenu celšanos un kopējā inflācijas līmeņa pieaugumu Eiropas Savienībā. Šīs augstās cenas vistiešāk skāra ģimenes ar zemiem ienākumiem.
Pasaules līmenī visvairāk skartas ir jaunattīstības valstis, kuras importē pārtikas produktus. Ir būtiski, lai Eiropas Savienība attiecīgi reaģētu un parādītu vienotu nostāju attiecībā uz pasākumiem seku novēršanai, ne tikai domājot par Eiropas Savienības iedzīvotāju nabadzīgāko daļu, bet arī par jaunattīstības valstīm. Tādēļ ir sagaidāms, ka Eiropadome spers nepieciešamos soļus Eiropas Savienības un starptautiskajā līmenī. Vēlos sniegt jums īsu informāciju par tiem.
Eiropas Savienība jau ir īstenojusi pasākumus, lai atvieglotu pārtikas produktu cenu radīto spiedienu, atļaujot tirgot intervences krājumus, samazinot eksporta kompensācijas, atceļot atmatu prasības 2008. gadā, palielinot piena kvotas un atceļot importa nodevas labības produktiem, tādējādi palielinot piedāvājumu un palīdzot stabilizēt lauksaimniecības produktu tirgus. Ņemot vērā to, ka visvairāk cieš ģimenes ar zemiem ienākumiem, ir tikai dabiski, ka dalībvalstis īsteno īstermiņa pasākumus, lai mazinātu augsto cenu spiedienu uz šīm ģimenēm.
Tomēr Eiropadomei ir jādomā par ilgtermiņa risinājumiem. Maz ticams, ka tuvākajā laikā pārtikas vai naftas cenas atgriezīsies iepriekšējā līmenī. Es esmu pārliecināts, ka nākamā prezidentūra, cieši sadarbojoties ar Eiropas Parlamentu, savlaicīgi panāks vienošanos par KLP "veselības pārbaudi”, kura ietvers pasākumus lauksaimnieciskās ražošanas uzlabošanai un pārtikas piegādes nodrošināšanai.
Mums ir jāpievērš uzmanība arī biodegvielas politikai un jāatrod veids, kā nodrošināt to ilgtspēju gan Eiropas Savienībā, gan arī citās valstīs. Būs svarīgi veicināt otrās paaudzes biodegvielu attīstību. Vispārīgāk runājot, mums ir jāturpina darbs inovāciju, pētniecības un attīstības jomā lauksaimniecības nozarē, lai nodrošinātu tās efektivitāti un ražīgumu. Starptautiskā līmenī ir īstenojamas vairākas iniciatīvas - Eiropadomes iecere uzsvērt Eiropas Savienības ieguldījumu pasaules centienos mazināt pieaugošo cenu ietekmi uz nabadzībā dzīvojošajiem.
Tāpat arī aicinājums nodrošināt labāk koordinētu starptautiskās sabiedrības spēju reaģēt uz pieaugošo pārtikas cenu radīto krīzi, jo īpaši saistībā ar Apvienoto Nāciju Organizāciju un G8 grupu; atbalsts brīvās tirdzniecības politiku virzieniem; spēja ātri reaģēt uz neatliekamām humanitārās palīdzības vajadzībām; un pretimnākošs, mērķtiecīgs atbalsts lauksaimniecībai jaunattīstības valstīs. Eiropas Savienība sastopas ne tikai ar augsto pārtikas cenu problēmu, bet arī pieaugošo naftas cenu problēmu. Tādēļ ir jāpielāgo Eiropas ekonomika, un šodien ir iecerētas īpašas debates par šo jautājumu.
Vēl viena prezidentūras prioritāte ir nodrošināt, lai Eiropadome uzsvērtu īstenotos pasākumus Eiropas perspektīvas stiprināšanai Rietumbalkānu valstīs. Es jo īpaši vēlos uzsvērt, ka ir noslēgti vairāki stabilizācijas un asociācijas nolīgumi un uzsākts dialogs par vīzu liberalizāciju ar visām šā reģiona valstīm, kā arī iesniegti turpmākie plāni. Turklāt valstu un valdību vadītāji uzsvērs, cik svarīgi ir iesaistīt visas Rietumbalkānu valstis reģionālajā sadarbībā, un atzinīgi vērtēs vairākas iniciatīvas konkrētās nozarēs. Rietumbalkānu valstis ir reģions, ap kuru ir izvietotas Eiropas Savienības dalībvalstis, un tādēļ ir svarīgi pēc iespējas drīzāk apstiprināt Eiropas perspektīvu un palīdzības sniegšanas noteikumus reformu īstenošanai. Prezidentūra augsti vērtē Eiropas Parlamenta atbalstu šai saistībā.
Vēl viens būtisks darba kārtības jautājums ir virzība uz tūkstošgades attīstības mērķu (TAM) sasniegšanu. 2008. gads ir vidusposms šo mērķu sasniegšanai noteiktā termiņā. Eiropas Savienība kā lielākais palīdzības sniedzējs attīstības jomā apzinās savu atbildību un vēlas aktīvi mudināt starptautisko sabiedrību sasniegt TAM. Tādēļ Eiropadome uzsvērs Eiropas Savienības būtisko lomu starptautiskajās konferencēs un saistības, ko tā ir uzņēmusies.
Trešais Eiropadomes sanāksmē izskatīto jautājumu kopums attieksies uz ekonomikas, sociālajiem un vides jautājumiem. Vispirms es vēlos pieminēt pārskatu par paveikto darbu saistībā ar klimata un enerģētikas dokumentu paketi. Slovēnijas prezidentūra ir sasniegusi visus noteiktos mērķus saistībā ar šo paketi. Ārkārtīgi būtiski bija martā notikušajā Eiropadomes sanāksmē pieņemtie politiskie lēmumi. Eiropadome ņems vērā arī panākto vienošanos enerģijas tirgus liberalizācijas jomā - jautājumu, par kuru vakar notika debates Eiropas Parlamentā.
Pamatojoties uz 2007. gada decembrī izdarītajiem secinājumiem, Eiropadome izvērtēs arī panākto progresu attiecībā uz būtiskākajiem jautājumiem migrācijas, tiesiskuma un terorisma apkarošanas jomā. Noslēgumā valstu un valdību vadītāji skatīs jautājumus saistībā ar Eiropas kaimiņattiecību politiku. Pamatojoties uz iepriekš gūtajiem panākumiem un pastiprinot tos, "Barselonas process - Vidusjūras reģiona valstu savienība” būs vēl viens stimuls Eiropas Savienības attiecībām ar Vidusjūras reģiona valstīm. Tas papildinās pašreizējās divpusējās attiecības, kuras turpināsies, pamatojoties uz pašreizējās politikas struktūrām. Sagaidāms, ka Eiropadome atzinīgi novērtēs nesenos priekšlikumus izveidot austrumu valstu savienību, pamatojoties uz Eiropas kaimiņattiecību politiku.
Sanāksmes noslēgumā valstu un valdību vadītāji pārrunās Komisijas priekšlikumu par Slovākijas Republikas kā 16 Ekonomikas un monetārās savienības dalībvalsts pievienošanos 2009. gada 1. janvārī. Šai saistībā es vēlos sveikt Slovākijas Republiku.
Īsumā vēlos teikt, ka šajā Parlamentā paustie uzskati un debates lielā mērā ir palīdzējušas sagatavot Eiropadomes sanāksmes darba kārtību. Arī debates, kuras sāksies pēc īsa brīža, būs nozīmīgs un būtisks ieguldījums diskusijās starp valstu un valdību vadītājiem, tādēļ es tās klausīšos ar lielu interesi.
(Aplausi)
José Manuel Barroso
Komisijas priekšsēdētājs. - Priekšsēdētājas kundze, rītdienas Eiropadomes sanāksmes darba kārtība ir ļoti nopietna, un tajā ietverti vairāki jautājumi, par kuriem pilsoņi sagaida Eiropas rīcību.
(Daži labajā pusē sēdoši deputāti, kuriem mugurā bija zaļi teniskrekli, piecēlās, turot reklāmkarogus un plakātus, kuros bija pausts aicinājums ņemt vērā Īrijas negatīvo balsojumu. Priekšsēdētāja aicināja viņus nolaist reklāmkarogus un plakātus.)
Šie jautājumi citu starpā ir naftas un pārtikas cenu celšanās, klimata pārmaiņas un energoapgādes drošība, migrācija un patvēruma politika.
Bet neapšaubāmi visbūtiskākais jautājums būs Īrijas balsojums pret Lisabonas līgumu. Šis negatīvais balsojums bija liela vilšanās visiem tiem, kuri atbalsta spēcīgāku, efektīvāku un atbildīgāku Eiropas Savienību. Lisabonas līgums vēl joprojām ir ļoti būtisks, lai palīdzētu mums risināt problēmas, ar kurām Eiropa šodien saskaras; palīdzētu veidot demokrātiskāku Eiropas Savienību, palielinot šā Parlamenta pilnvaras un atzīstot dalībvalstu parlamentu lomu Eiropas politikas izstrādē; nodrošinātu Eiropas kapacitāti tādu jautājumu risināšanā kā migrācija, enerģija, klimata pārmaiņas, iekšējā drošība; uzlabotu Eiropas vienotību un efektivitāti pasaules līmenī.
Šīs problēmas nav izzudušas. Patiesība ir tāda, ka negatīvais balsojums neatrisināja problēmas, kuras mēģina risināt Lisabonas līgums.
Pēdējos sešos gados mēs esam tērējuši daudz enerģijas, strādājot pie institucionāliem jautājumiem. Sastopoties ar tik daudziem būtiskiem, šodien risināmiem jautājumiem, mēs nevaram ļaut šai enerģijai iet zudumā, jo pasaule neapstāsies, lai pagaidītu Eiropu.
Kā jau es teicu pagājušā nedēļā, Komisija ar cieņu izturas pret Īrijas referenduma rezultātiem. Mums ir jāizturas ar tādu pašu cieņu pret ratifikācijas procesu visās dalībvalstīs,
(Aplausi)
neatkarīgi no tā, vai tās izvēlas rīkot referendumu, vai īstenot parlamentārās ratifikācijas procesu. Līdz šim attiecībā uz līguma ratifikāciju ir pieņemti 19 demokrātiski lēmumi - 18 valstis balsoja "par” Lisabonas līgumu, viena - "pret”. Astoņām dalībvalstīm lēmums vēl ir jāpieņem.
Īrijas valdība ir skaidri parādījusi savu cieņas pilno attieksmi pret citu valstu tiesībām turpināt ratifikācijas procesu. Tas, pēc manām domām, ir pašsaprotami. Visas valstis Eiropā ir vienlīdzīgas; visām valstīm ir tiesības paust savu viedokli.
(Aplausi)
Lai gan ir skaidrs, ka Lisabonas līgums nevar stāties spēkā, kamēr nav panākta vienprātība attiecībā uz tā ratifikāciju, tikpat skaidrs ir arī tas, ka Īrijas balsojums parāda Īrijas nostāju, bet nevar noteikt citu valstu viedokli. Es ceru, ka dalībvalstis, kuras nav ratificējušas Lisabonas līgumu, turpinās ratifikācijas procesu.
(Aplausi)
Eiropadomes sanāksme dod mums iespēju uzmanīgi ieklausīties ministru prezidenta Brian Cowen teiktajā. Pēc tam mums ir cieši jāsadarbojas ar Īrijas valdību, lai palīdzētu atrisināt šo problēmu. Es vēlos izteikties skaidri - Īrijas pienākums ir palīdzēt rast risinājumu. Kad valdības paraksta līgumu, tās uzņemas atbildību par tā ratifikāciju. Bet es vēlos teikt arī to, ka šis ir tas brīdis, kad mums ir jāizturas nopietni pret solidaritātes principu. Divdesmit septiņas dalībvalstis parakstīja līgumu; mums ir jācenšas panākt, lai 27 dalībvalstis atrastu turpmāko ceļu. Visu dalībvalstu nostāja ir vienlīdz cienījama, un tas mums ir jāņem vērā.
Šā mērķa sasniegšanā laiks un pūles būs jāiegulda ne tikai īriem, bet mums visiem. Es nedomāju, ka mēs varam steidzināt neapdomātu lēmumu pieņemšanu par uz nākamo soli. Mums ir nepieciešams laiks, lai panāktu patiesu vienprātību un redzētu, kādi risinājumi ir iespējami attiecībā uz Īriju. Bet tajā pašā laikā mēs nevaram kavēties pārāk ilgi. Es zinu, ka šis Parlaments vēlas informēt savus vēlētājus par turpmāko attīstību līdz Eiropas Parlamenta vēlēšanām.
Eiropas Komisija ir gatava dot savu ieguldījumu, un es esmu pārliecināts, ka šis Parlaments arī, bet ir pilnīgi skaidrs, ka arī valdībām ir jāuzņemas atbildība attiecībā uz Lisabonas līguma parakstīšanu, tā ratificēšanu un Eiropas projekta popularizēšanu sabiedriskās domas veidošanai dalībvalstīs. Un attiecībā uz šo pēdējo aspektu es vēlos sniegt vispārīgu komentāru, kurš, pēc manām domām, var būt noderīgs notiekošajās debatēs. Gadiem ilgā attieksme pret Eiropas iestādēm kā pret ērti izmantojamu peramo zēnu rada labvēlīgu augsni populistiskām kampaņām.
(Aplausi)
Kā jau es esmu teicis vairākas reizes iepriekš, nevar no pirmdienas līdz sestdienai noniecināt Briseli vai Strasbūru un svētdienā cerēt, ka pilsoņi balsos par Eiropas Savienību.
(Aplausi)
Rīt Eiropadome uzsvērs arī to, ka negatīvs balsojums nedrīkst būt par cēloni tam, lai Eiropas Savienība iekristu savu iestāžu apceres lamatās. Pāris pēdējos gados mēs esam panākuši ievērojamu progresu, un mērķtiecīgie centieni bijuši vērsti uz to, lai ieviestu tādu politiku, kas ir Eiropas pilsoņu interesēs. Laikā, kad pieaugošo pārtikas un naftas cenu dēļ uz mums ir liktas lielas cerības, mēs nevaram atļauties iet citu ceļu. Tieši tādēļ es atzinīgi vērtēju ministru prezidenta Janez Janša un Slovēnijas prezidentūras lēmumu ierobežot debatēm par Lisabonas līgumu veltīto laiku līdz ceturtdienas vakaram un pārējo Eiropadomes sanāksmes laiku veltīt mūsu politikas programmu izstrādei.
Šodien ikviens izjūt pārtikas un degvielas cenu pieauguma radīto spiedienu, bet dažiem tas ir īpašs apgrūtinājums. Nabadzīgākām mājsaimniecībām šie izdevumi veido lielāko daļu no mājsaimniecības budžeta, tādēļ tās cenu pieaugumu izjūt jo īpaši sāpīgi. Tas pats attiecas arī uz dažiem ekonomiskās darbības veidiem, jo degviela dažās nozarēs ir ļoti nozīmīgs faktors.
Divos paziņojumos par pārtikas un naftas cenām Komisija piesardzīgi analizē cenu pieauguma iemeslus, identificē jomas, kurās jūtams vislielākais spiediens, kā arī nosaka, ko mēs varam darīt un kas mums būtu jādara.
Eiropas Savienībai ir jāparāda, ka tā īstenos visus iespējamos pasākumus Eiropas un dalībvalstu līmenī. Mums ir jābūt dinamiskiem un izdomas bagātiem, izvērtējot mūsu rīcībā esošos instrumentus, nosakot, kādi instrumenti nodrošinās reālus rezultātus īstermiņā, vidējā termiņā un ilgtermiņā. Atcerēsimies iepriekšējās naftas krīzes, no kurām Eiropa neguva mācību ilgtermiņā. Cerēsim, ka šoreiz situācija neatrisināsies tā, kā iepriekš, kad pēc naftas krīzēm mēs atgriezāmies pie iepriekšējās prakses. Es ceru, ka šoreiz mums patiešām ir dota iespēja mainīties un mainīt enerģijas patēriņa paradumus Eiropā un pasaulē.
Lai atvieglotu ar pārtiku saistītās problēmas Eiropas Savienībā, pirms aicinājuma par divām trešdaļām palielināt šā jautājuma risināšanai paredzētos budžeta līdzekļus mēs nāksim klajā ar priekšlikumiem paplašināt mūsu pārtikas izplatīšanas shēmas, lai nodrošinātu vistrūcīgākos.
Turklāt Eiropas Savienības rīcībā ir instrumenti, kurus var izmantot un kurus tā izmantos, proti, cenu uzraudzība, konkurences tiesību piemērošana, lai kontrolētu pārtikas piegādes ķēdi, rezervju palielināšana un KLP efektīva piemērošana pašreizējai situācijai lauksaimniecības produktu tirgū.
Attiecībā uz naftas cenām ir attaisnojami tūlītēji pasākumi, lai palīdzētu mājsaimniecībām, kurām klājas visgrūtāk. Tomēr nebūtu prātīgi, ja valdības izmantotu valsts līdzekļus, lai kompensētu energoresursu cenu pieaugumu, ar kuru, visticamāk, mums drīzumā nāksies saskarties. Mums ir jāizvērtē arī Eiropas Savienības rīcībā esošie instrumenti tādās jomās kā konkurence un nodokļu piemērošana. Komisija nāks klajā ar priekšlikumiem uzlabot pārredzamību attiecībā uz naftas produktu drošības rezervēm un komerciālajām rezervēm. Mēs nāksim klajā arī ar priekšlikumiem nodokļu piemērošanas jomā, lai atbalstītu un veicinātu pāreju uz zemu oglekļa emisiju ekonomiku, proti, priekšlikumiem energoefektivitātes jomā. Mēs atbalstīsim arī no naftas un fosilās degvielas iegūtu energoresursu ražotāju un patērētāju augsta līmeņa sanāksmi.
Attiecībā uz zivsaimniecības nozari mēs nāksim klajā ar ārkārtas situācijas dokumentu paketi, lai atrisinātu ekonomiskās un sociālās grūtības, atļaujot dalībvalstīm sniegt īstermiņa palīdzību ārkārtas gadījumos, un mēs pārskatīsim noteikumus attiecībā uz maza apjoma valsts palīdzību. Attiecībā uz šo jautājumu vēlos sniegt trīs komentārus. Pirmkārt, šādai palīdzībai ir jābūt saskaņotai - mums ir jāizvairās no sasteigtām dalībvalstu iniciatīvām, kuras tikai pārvieto problēmas uz citu Eiropas Savienības valsti. Otrkārt, mums ir jāvērš negatīvo seku likvidēšanas pasākumi uz visvairāk skartajiem flotes segmentiem. Treškārt, mums ir jāatrod strukturāli risinājumi jaudas pārpalikumu mazināšanai zivsaimniecības nozarē.
Spiediens, kuru eiropieši šodien izjūt, parāda, kādēļ Eiropas Savienības mērķi attiecībā uz energoapgādes drošību, energoefektivitāti un klimata pārmaiņām ir tik būtiski Eiropas sabiedrības labklājībai, un tieši tādēļ šie mērķi ir aktuālāki nekā jebkad agrāk. Tā kā naftas un gāzes pieprasījums turpina pārsniegt piedāvājumu, pagājušajā gadā noteiktie mērķi ir izmantojams risinājums Eiropas neaizsargātības un turpmāko cenu pieaugumu ekonomisko seku mazināšanai. Mūsu izstrādātās un pašlaik šajā Parlamentā izskatītās priekšlikumu paketes galvenie aspekti būs izšķirošs ieguldījums.
Pamatideja ir šāda - energoresursu cenas, visticamāk, nekad vairs neatgriezīsies iepriekšējā līmenī, tādēļ šī problēma ir kļuvusi par strukturālu problēmu. Mēs varam rast un mums ir jāmeklē īstermiņa risinājumi, proti, risinājumi tiem, kuri mūsu sabiedrībā ir visneaizsargātie. Tomēr strukturālai problēmai ir nepieciešams strukturāls risinājums, strukturāla rīcība. Strukturāla rīcība ir mūsu klimata pārmaiņu un atjaunojamo energoresursu dokumentu paketes pieņemšana; mūsu mērķis ir nevis būt atkarīgiem no fosilā kurināmā, bet gan veicināt atjaunojamo energoresursu izmantošanu un uzlabot energoefektivitāti. Tas ir būtiskākais mērķis, kurš mums jācenšas īstenot.
(Aplausi)
Tātad es ceru, ka tie Eiropas pilsoņi, kuri joprojām šaubās par nepieciešamību mainīt mūsu energoresursu izmantošanas paradumus, tie, kuri joprojām šaubās par nepieciešamību cīnīties pret klimata pārmaiņām, beidzot sapratīs, ka, ja ne šo iemeslu dēļ, tad tādēļ, ka ir nepieciešams uzlabot energoapgādes drošību un mūsu ekonomikas konkurētspēju, mums patiešām ir jāpilda savas saistības attiecībā uz klimata pārmaiņām un atjaunojamo energoresursu izmantošanu.
Strukturāla rīcība, reaģējot uz strukturālām problēmām, ar kurām mēs sastopamies, galvenokārt ir taupīt un diversificēt. Ar taupīšanu es domāju energoefektivitātes uzlabošanu, jo šajā jomā vēl joprojām ir ļoti daudz neizmantotu iespēju. Diversifikācija attiecas gan uz energoresursu avotiem, gan arī ģeogrāfisko izcelsmi. Abi šie aspekti ir saistīti ar Eiropas energoapgādes drošības uzlabošanu. Tādēļ ir steidzami jāpieņem mūsu izstrādātā dokumentu pakete attiecībā uz klimata pārmaiņām un energoapgādes drošību. Eiropadomes uzdevums būs informēt par šo situāciju un sagatavot visu nepieciešamo, lai, kā mēs ceram, ne vēlāk, kā nākamā gada decembrī, būtu iespējams panākt politisku vienošanos.
Pēc manām domām, nozīmīgs Eiropadomes uzdevums ir darīt zināmu, ka negatīvais balsojums par Lisabonas līgumu nav aizbildināšanās, lai attaisnotu izvairīšanos no turpmākās rīcības. Šim balsojumam nevajadzētu nozīmēt to, ka Eiropas darbs būs paralizēts. Mums ir jāparāda, ka mēs atradīsim labāko veidu, kā nodrošināt efektīvas un demokrātiskas Eiropas izveidošanu, kuru bija iecerēts panākt ar Lisabonas līgumu.
Es vēlos noslēgt runu ar politisku piezīmi. Es domāju, ka mums - tiem, kuri atbalstīja un atbalsta Lisabonas līgumu, šim Parlamentam un Komisijai - nav jājūtas par to vainīgiem, jo konkurence pasaulē ir spēcīgāka nekā jebkad agrāk; būs grūtāk nekā jebkad agrāk. Mums ir nepieciešama Eiropas Savienība, kura efektīvāk strādā savu pilsoņu interesēs, risinot problēmas, ar kurām mēs satopamies. Un šīs problēmas arī nākotnē būs energoapgādes drošības problēmas, klimata pārmaiņu problēmas, starptautiskā terorisma problēmas, problēmas saistībā ar pieaugošo jauno lielvaru konkurētspēju un migrāciju. Mēs sastopamies ar šīm problēmām jau šodien, un mums tās ir jārisina efektīvāk.
Tādēļ nevainosim Eiropas Savienību. Būsim godīgi. Tas tā patiešām ir, ka ļoti bieži, rīkojot referendumus, mēs esam pieredzējuši negatīvu balsojumu saistībā ar Eiropas Savienību. Bet būsim patiesi godīgi. Ja tiktu rīkoti referendumi par vairumu dalībvalstīs īstenoto politiku un mūsu iniciatīvu, vai balsojums vienmēr būtu pozitīvs? Tādēļ nevainosim vienmēr Eiropas Savienību vai Eiropas iestādes. Patiesībā politisku lēmumu pieņemšana Eiropas, dalībvalsts vai reģionālā līmenī šodien ir ļoti sarežģīta.
Tādēļ mums šai sakarā ir jārīkojas gudri, piesardzīgi un nopietni. Mums nevajadzētu vienmēr vainot Eiropas Savienību. Gluži pretēji - mums ir jāstrādā, lai tā kļūtu efektīvāka, - jāatzīst savas neveiksmes, jāspēj identificēt problēmas, jāveic uzlabojumi un jāturpina virzīties uz mērķi. Es domāju, ka labākais veids, kā to izdarīt, ir izvairīties no pesimisma un neatgriezties crisophilie - krīze krīzes dēļ - situācijā. Pesimisms neatrisinās šo problēmu. Mums patiešām ir nopietna problēma, bet mums tā ir jāatrisina, nevis jāļaujas nomāktam noskaņojumam.
Labākais veids, kā parādīt, ka mēs esam ieinteresēti mūsu projektā - un šai saistībā es vēlos paust atzinību arī Francijas prezidentūras centieniem -, ir nopietni strādāt visbūtiskākajās jomās, kurās Eiropas Savienība var atbalstīt dalībvalstis un palīdzēt tām risināt mūsu pilsoņiem patiešām aktuālas problēmas. Es ceru, ka šī situācija nesabojās mūsu noskaņojumu un ka mēs turpināsim iet pa iesākto ceļu. Mums patiešām ir nepieciešami stūrmaņi un kapteiņi ne tikai mierīgā, bet arī vētras laikā. Es uzskatu, ka mums ir jāpieturas pie mūsu izraudzītā kursa un jāturpina īstenot mūsu projekts, lai Eiropa kļūtu vajadzīgāka nekā jebkad agrāk.
(Aplausi)
Joseph Daul
PPE-DE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētājas kundze, Padomes priekšsēdētāja kungs, Komisijas priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, lielākā daļa īru, kuri piedalījās referendumā, pauda savu negatīvo attieksmi pret Lisabonas līgumu. Manis pārstāvētā grupa ciena šo lēmumu tāpat kā to 18 dalībvalstu lēmumu, kuras ir paudušas atbalstu līgumam un ratificējušas to.
Eiropas Savienība ir pamatota uz vārda brīvības un demokrātijas principa. Tā iemesla dēļ, ka mēs esam demokrāti, mēs vēlamies, lai visas dalībvalstis paustu savu nostāju attiecībā uz līguma ratifikāciju. Tikai šā procesa beigās Eiropadome varēs pieņemt lēmumu par to, kuru ceļu izvēlēties; citiem vārdiem sakot, nemazināt Īrijas lēmuma nozīmi - nevienai dalībvalstij nav tiesības liegt citām valstīm brīvi paust savu nostāju.
Mēs ceram, ka šonedēļ Eiropadome mierīgā, atbildīgā un konstruktīvā veidā analizēs šā balsojuma radīto situāciju. Manis pārstāvētās grupas Eiropas Tautas partijas (kristīgie demokrāti) deputāti cer, ka Eiropadome aicinās dalībvalstis, kuras vēl nav pabeigušas ratifikācijas procedūras, izdarīt to tām pieņemamā un atbilstošā veidā.
Dāmas un kungi, īru tauta ir paudusi savu nostāju. Īri ir pauduši savas bažas par Eiropas integrācijas mērķi, par Eiropas pārvaldību, par lauksaimniecības politikas nākotni, par PTO sarunām, par nodokļu politiku. Īrijas balsojums parāda arī to, ka daudzi neizprot Eiropas Savienības sarežģīto struktūru un ne vienmēr apzinās tās būtiskumu. Balsojums ir daudzu pilsoņu uzdots jautājums par Eiropas integrācijas mērķi. Manu un manas paaudzes motivāciju - nodrošināt mieru mūsu kontinentā - jaunākās paaudzes vairs neizprot.
Īrijas balsojums "pret” ir aicinājums precīzāk noteikt Eiropas mērķus un labāk izskaidrot iemeslus turpmākai integrācijai. Eiropas Parlamentam, kurš bieži vien pieņem sarežģītus tekstus, ir pilnībā jāiesaistās šā uzdevuma veikšanā. Bet vai, balsojot "pret”, īri gribēja teikt, ka attiecībā uz tādiem jautājumiem, kā klimats un enerģētika, jaunā pārtikas nodrošināšanas sistēma, personu drošība, imigrācija vai ārpolitika, valstis ir pašpietiekamas un var rīkoties, kā līdzvērtīgas Amerikas Savienotajām Valstīm, Ķīnai, Indijai vai Brazīlijai? Es tā nedomāju. Vai, balsojot "pret”, īri domāja, ka solidaritāte ar nabadzīgākajām valstīm, no kurām viņi pēdējās desmitgadēs ir guvuši ievērojamu un pamatotu labumu, vairs nav būtiska un ka no šā brīža katrs pats pastāv par sevi? Es tā nedomāju. Galu galā, vai, balsojot "pret”, īri vēlējās pāršķirt jaunu lappusi Eiropas integrācijas jomā un pauda negatīvu attieksmi pret tādas valsts kā Horvātija pievienošanos Eiropas Savienībai? Es tā nedomāju.
Manis pārstāvētās grupas Eiropas Tautas partijas (kristīgo demokrātu) deputāti ir pārliecināti, ka Lisabonas līgums, par kuru ilgu laiku tika runāts un kuru parakstīja 27 dalībvalstis, ir liels solis uz priekšu salīdzinājumā ar Nicas līgumu. Tas ļautu Eiropai darboties efektīvāk un nodrošinātu tai nepieciešamos instrumentus, lai tā kļūtu labāk sadzirdama pasaulē. Man ir tikai viena vēlēšanās, un tā ir, lai pēc iespējas drīzāk beigtos Eiropas pārdomu laiks. Ir pienācis laiks mūsu valstīm beigt ieslīgt pašapcerē - ja es varu lietot tādu vārdu savienojumu - un sākt strādāt kopā, lai pārvarētu reālus šķēršļus un risinātu reālas problēmas. Šīm problēmām vajadzētu pamudināt mūs uz rīcību, bet tās rada arī nopietnas bažas un dažreiz izraisa dusmas, ko mēs atkal pieredzēsim ceturtdien Briselē no to pilsoņu puses, kurus ir novājinājusi un apgrūtinājusi pašreizējā situācija.
Priekšsēdētāja kungs, es jūs aicinu rīt Eiropadomes sanāksmē padomāt par patiešām būtiskām problēmām - par Eiropas pilsoņu labklājību - un nopietni risināt jautājumus, kuri dara raizes mūsu pilsoņiem.
Šajās asajās diskusijās manis pārstāvētās grupas Eiropas Tautas partijas (kristīgo demokrātu) deputāti aicina būt mierīgiem un saprātīgiem. Mums ir jāieklausās īru teiktajā, mums ir jāņem vērā viņu balsojums un mums ar tādu pašu cieņu ir jāizturas pret citu Eiropas valstu iedzīvotājiem.
(Aplausi)
Martin Schulz
PSE grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētājas kundze, jau astoņus gadus mēs nepārtraukti ratificējam vienu līgumu. Mēs esam sevi nomocījuši ar šiem ratifikācijas procesiem. Šie astoņi gadi Eiropas Savienībai ir bijuši savas darbības izvērtēšanas laiks, un šajā laikā tā koncentrējās uz iestāžu reformām, tomēr neguva vērā ņemamus panākumus. Šī ir tā pati Eiropas Savienība, kuras kandidātvalstīm ir jāīsteno pārmaiņu procesi, bet kura pati acīmredzot nespēj šādus procesus īstenot. Kā gan tai var uzticēties?
Komisijas priekšsēdētāja kungs, jūs pareizi teicāt, ka nevajag vainot Eiropas iestādes un ka mums nevajadzētu pieļaut, ka tās vienmēr tiek padarītas par peramiem zēniem. Jums ir pilnīga taisnība, bet kurš tās padara par tādiem? Diezgan daudz cilvēku no Eiropas galvaspilsētām ceturtdien dosies uz Eiropadomes sanāksmi, un, katru reizi atgriežoties mājās, ja Eiropadomes sanāksme Briselē būs noritējusi veiksmīgi, viņi teiks: "Mēs to panācām, mēs - valstu un valdību vadītāji”. Bet, ja sanāksme nebūs noritējusi veiksmīgi, viņi teiks: "Tā bija viņu - Briselē sēdošo - vaina!” Jums ir jāsaka Eiropadomei tas, ko teicāt šodien mums. Dīvaini ir tas, ka šajā Parlamentā notiekošās debates ar jūsu līdzdalību tiek publiskotas, bet valstu un valdību vadītāji ceturtdien atkal tiksies ar slēgtām durvīm. Arī tas ir jāizbeidz. Dalībvalstis ir tās, kurām ir jāuzņemas atbildība!
(Aplausi)
Mēs varam vērot lejupejošu tendenci, negatīvu tendenci, kura ir bīstama. Eiropas integrācijas process ir apdraudēts. Īrijā tika rīkots referendums, un mums ir ar cieņu jāizturas pret tā rezultātiem, bet ar šo balsojumu ir saistīts kāds satraucošs apstāklis.
Izņemot partiju "Sinn Féin, - es pat nevēlos par to šeit runāt - visas īru partijas, PPE-DE grupa un liberāļi, un manis pārstāvētā partija aicināja balsot "par”, bet īri nobalsoja "pret”. Tas ir brīdinājuma signāls, un ikvienu, arī mūs šeit šajā Parlamentā, ietekmē tas, ka nākas saskarties ar uzticības krīzi, neuzticības krīzi attiecībā uz dalībvalstu iestādēm un neapšaubāmi arī pārvalstiskām iestādēm. Es varu iztikt bez jūsu aplausiem. Tas, vai Īrijas suverenitāti pārstāv UKIP ideoloģija, pēc manām domām, ir apšaubāmi. Īri var iztikt bez jūsu aizstāvības. Vēlos teikt pavisam skaidri - mums ir jābūt vienotiem, stājoties pretī šai uzticības krīzei, un mums pret to ir jāizturas nopietni.
Komisijas priekšsēdētāja kungs, es vēlos noskaidrot, kad jūs beidzot pieminēsiet komisāru C. McCreevy.
(Aplausi)
Tas ir cilvēks, kurš Eiropas Savienībā ir atbildīgs par iekšējā tirgus politiku - tā paša iekšējā tirgus, kuru tā sociālās nevienlīdzības dēļ arvien vairāk pilsoņu pamatoti uzskata par apdraudējumu nevis iespēju. Šis cilvēks, kurš jūsu vadītajā Komisijā ir atbildīgs par iekšējo tirgu, dodas uz Īriju un paziņo, ka viņš nav lasījis Lisabonas līgumu un necer, ka to darīs balsotāji. Kā gan šāda rīcība var veicināt sabiedrības uzticēšanos?
(Aplausi)
Es vēlos teikt, lūk, ko - labākais sociālās politikas pasākums Eiropas interesēs, ko jūs varat ierosināt 3. jūlijā, ir atcelt no amata C. McCreevy, jo viņš ir parādījis, ka nav šim amatam piemērots. Man nav pieņemams tas, ka iekšējā tirgus un pakalpojumu komisārs ir persona, kura pauž šādu dīvainu attieksmi pret politiku. C. McCreevy par katru cenu vēlas novest iekšējo tirgu līdz kritiskam stāvoklim, neveicot sociālās nodrošināšanas pasākumus ES vai dalībvalstu līmenī - tā ir krīze, ko izjūt Eiropas pilsoņi. Attiecībā uz šo komisāru jums ir jārīkojas!
(Aplausi)
Es arī vēlos dzirdēt no jums kaut ko par krīzi finanšu tirgos. Es neesmu dzirdējis, ka jūs būtu bildis kādu vārdu par problēmām finanšu tirgos. Es vēlos kaut ko teikt arī J. Daul - 21 Eiropas Savienības valsts valdību vadītāji un tikpat liels skaits Komisijas locekļu pieder jūsu politiskajai kustībai vai liberāļiem. Es ar gandarījumu atzīstu, ka PPE-DE grupa šajā Parlamentā ir progresīvi domājoša attiecībā uz noteiktiem sociālās politikas pasākumiem. Es aicinu jūs beidzot runāt ar valdību vadītājiem, kuri pārstāv jūsu politisko kustību, un runāt ar jūsu kolēģiem Eiropadomē.
Eiropai ir nepieciešama saskaņota rīcība sociālajā jomā. Jūs esat vairākums Eiropā, Eiropadomē, Komisijā un arī šajā Parlamentā. Reizi par visām reizēm jūs varētu uzskatāmi demonstrēt to, kā uzņematies sociālo atbildību, par kuru runājat. Es aicinu jūs to darīt, piemēram, saistībā ar mana kolēģa Paul Nyrup Rasmussen ziņojumu par starptautisko finanšu tirgu uzraudzību. Es aicinu jūs nodrošināt, lai jūsu skaļajiem saukļiem attiecībā uz sociālo atbildību sekotu rīcība. Sirsnīgs sveiciens jums, J. Daul!
(Aplausi)
Es esmu pārliecināts, ka mēs atradīsim ceļu ārā no šā strupceļa. Tādā vai citādā veidā, bet mēs neapšaubāmi dabūsim īrus atpakaļ uz klāja. Tomēr tas mums nepalīdzēs! Mums ir jāatzīst, ka kādreiz kustība par vienotu Eiropu bija ļoti populāra. Kā jau minēja J. Daul, pēc kara ideja par miera nodrošināšanu Eiropā satuvināja cilvēkus. Tagad populāra ir kļuvusi kustība pret vienotu Eiropu, un jūs redzat, ka šīs kustības pārstāvji ir ļoti aktīvi. Viņi apbraukāja Īriju, kāpa augšā pa kāpnēm, zvanīja pie durvīm, aģitēja un izplatīja kampaņas materiālus. Viņi acīmredzot bija visur. Kur tajā laikā bija vienotas Eiropas kustības pārstāvji? Kur ir kustība, kas popularizē Eiropas integrāciju? Kur palikusi aizrautība, kas reiz bija? Aizrautība ir pārgājusi otrā pusē, politikas labajā flangā, kura nopaļā Eiropu. Aizrautīgi ir tie, kuri nopaļā Eiropu un kuri to dara tikai tādēļ, ka ir nobijušies. Eiropā šāds sociālais pagrimums un bailes vienmēr ir atvērušas durvis fašismam.
Tādēļ es aicinu visus konstruktīvos demokrātiskos spēkus Eiropā izturēties pret šo situāciju nopietni. Apkoposim beidzot spēkus, lai sasniegtu vienu mērķi -atgādināsim sev, ka nekad agrāk nav īstenots veiksmīgāks projekts miera nodrošināšanai Eiropā un pasaulē, kā internacionāla, starpkulturāla, savstarpējās uzticēšanās organizācija, kura ir pamatota uz sociālo interešu līdzsvarošanu un kuras nosaukums ir Eiropas Savienība. Tas ir projekts, kura dēļ ir vērts cīnīties, jo mēs nevaram ļaut šiem cilvēkiem gūt virsroku.
(Aplausi)
Graham Watson
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze, Īrijas ministru prezidents rīt, dodoties uz Briseli, varētu pārdomāt īru popgrupas "U2” vārdus: "Kurā brīdī mēs kļūdījāmies?”
Arī citiem valstu un valdību vadītājiem vajadzētu padomāt, kādēļ uz jaunās Francijas prezidentūras sliekšņa ir noslēdzies nākamais loks kopš iepriekšējā - no Nicas līdz Nicai?
Ir skaidri pierādījumi tam, ka vairākums visās dalībvalstīs atbalsta Eiropas Savienību. Ir nepietiekami pierādījumi tam, ka vairākums visās dalībvalstīs atbalsta reformu turpināšanu. Mēs nevaram pārliecināti apgalvot, ka par jebkuru līgumu jebkuras valsts vairākums nobalsotu "par”. Uzticība iestādēm mazinās.
Tādēļ nav iemesla jautrā noskaņojumā Berlīnē svilpot citas populāras "U2” dziesmas - "Ar tevi vai bez tevis” - melodiju, un Parīzē sēdošie nevar piespiest Īriju balsot vēlreiz. Kā norādīja A. Brecht, nav iespējams atlaist cilvēkus. Lai gan mazāk nekā viens miljons balsoja "pret” un visapkārt bija jūtami meli, cilvēki nav pārliecināti.
Kādēļ? Pirmkārt, mēs neesam darījuši pietiekami daudz, lai pārliecinātu viņus par pārmaiņām, par kurām cīnāmies. Komisijai ir plāns "D”, kas nozīmē dialogs, bet mūsu dalībvalstu valdībām tāda plāna nav. Neapšaubāmi Eiropas Parlamenta un Komisijas pienākums ir izskaidrot Eiropas Savienību, bet šāds pienākums ir arī dalībvalstu valdībām, kurš ir veicams katru dienu, nevis tikai pirms jaunākā līguma ratifikācijas. Un tas ir arī politisko partiju uzdevums ne tikai Eiropas līmenī, bet arī visās dalībvalstīs.
Otrkārt, lai gan ES ir radījusi lielus resursus, pašlaik ir mazinājies godīgums attiecībā uz to uzkrāšanu un taisnīgums attiecībā uz to pārdali. Mūsu politiskajiem un ekonomiskajiem līderiem nākas saskarties ar ārkārtīgi būtiskiem ētikas jautājumiem. Un, M. Schulz, man ļoti žēl, ka šodien jūsu politisko kustību pārstāv tikai piecu valstu valdību vadītāji, jo šie jautājumi ir ne mazāk aktuāli sociālistu vadītajās valstīs kā citās valstīs.
(Aplausi)
Treškārt, neskatoties uz preču un kapitāla un pat pakalpojumu brīvu apriti, mūsu Eiropas Savienība nevar lepoties ar brīvību reālu esību, kas tās Līgumos paredzētas pilsoņiem. Pārrobežu sarežģījumi saistībā ar civiltiesībām - aizbildnība pār bērniem vecāku šķiršanās gadījumā, problēmas ar īpašumiem ārvalstīs - pilda Eiropas Parlamenta deputātu pasta somas. Aizsardzības pasākumu trūkums pārrobežu krimināllietās un nepiespiestā attieksme pret datu aizsardzību vēl vairāk sarežģī šo situāciju. Pārāk bieži ES teorētiskie solījumi netiek īstenoti praksē.
Tie ir apstākļi, kuri ir jāņem vērā, domājot par mūsu atbildi Īrijai. Šeit šajā Parlamentā mēs vēlamies, lai jaunais līgums stātos spēkā. Mēs zinām, ka tas palīdzētu risināt šīs problēmas. Bet to slikti saprot tie, kas neatrodas mūsu iestāžu metāla un stikla džungļos.
Tādēļ manis pārstāvētās grupas ieteikums Eiropadomei ir šāds: turpiniet risināt Eiropai aktuālos jautājumus - tirdzniecības veicināšana, cīņa pret klimata pārmaiņām un pārtikas un naftas produktu cenu celšanās. Ļaujiet turpināt līguma ratifikācijas procesu tiem, kuri to vēl nav pabeiguši. Nepieciešamības gadījumā samierinieties ar Nicu. Izmantojiet passerelle klauzulu, lai paātrinātu Eiropas problēmu risināšanu. Aizmirstiet par patstāvīgo priekšsēdētāju līdz brīdim, kad izlemsiet, kādi pienākumi ir uz sešiem mēnešiem ieceltajam sttagiaire. Uzsāciet visaptverošu kampaņu, lai atgādinātu cilvēkiem, kādēļ pastāv ES, informējiet viņus par to, kā šī organizācija strādā, un izskaidrojiet iemeslus, jo, kā vēsta vispārzināms Guinness reklāmas sauklis, tas jums nāks par labu.
Eiropa pārāk daudziem nozīmē pārāk daudz, lai ļautu šai krīzei apturēt tās virzību uz priekšu.
(Aplausi)
Monica Frassoni
Verts/ALE grupas vārdā. - (IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, mēs vienmēr esam teikuši, ka Eiropas Savienībai ir vajadzīga īsa konstitūcija, kurā noteiktas saistošās tiesības, demokrātiskas un pārskatāmas lēmumu pieņemšanas procedūras, ierobežotas, bet faktiskas pilnvaras un nepieciešamie ekonomiskie resursi. Šādu konstitūciju, dāmas un kungi, enerģiski un pārliecināti, un bez liekulības vajadzētu izstrādāt šim Parlamentam vai Konstitucionālajai asamblejai, un tā būtu ratificējama Parlamentā vai, rīkojot Eiropas referendumu.
Es patiešām cienu īru tautas nostāju, bet neviens mani nepārliecinās, ka referendums, kurā piedalās puse no elektorāta, ir demokrātiskāks nekā parlamentārā ratifikācija. Ja vairākums tautu un valstu balso "par”, līgums tiek pieņemts, un tie, kuri balso "pret”, var apmierināti palikt ārpusē un runāt par jaunu, ne tik ciešu attiecību sistēmu, kā bija noteikts 1984. gada Spinelli līgumā.
Kas notiek pēdējos gados? Dalībvalstis un Komisija izvēlējās strādāt pie sarežģīta, pretrunīga līguma, kuru ir grūti "pārdot”, turklāt beigu posmā tas tika pārrunāts slepeni un steigā, un padarīts vēl neskaidrāks, nosakot izņēmumus un pievienojot protokolus. Tika arī nolemts, ka līguma ratifikācijai ir jābūt vienprātīgai - gluži kā stāstā par dārznieka suni, kurš neēd kāpostus, bet neļauj tos ēst arī citiem.
It kā ar to nebūtu diezgan, Eiropas Savienība turpina pieņemt tādus kļūdainus un vājus politikas dokumentus kā C. Jackson direktīva vakar un H. Weber ziņojums šodien, kas nenodrošina mums pozitīvus rezultātus un nedod cerības. Šī ir Eiropas Savienība, kurā visiem jautājumiem - no strādājošo tiesībām līdz vides aizsardzībai un migrantu tiesībām - tiek pievērsta arvien mazāka uzmanība, kurā rūpniecības lobiji tiek vērtēti augstāk par pilsoņiem, kur eiropiešu intereses ir zudušas - apraktas zem vienas vai otras valdības prasībām, kur izvēles brīvība un personiskās brīvības vai jaunu eiropiešu pievienošanās tiek uzskatīta par nepieļaujamu uzbrukumu to valstu identitātei, kuru emigranti, tāpat kā Itālijas un Īrijas emigranti, ir izkaisīti visā pasaulē.
Pastāv iespēja, ka valstis, kuras vēl nav pabeigušas ratifikācijas procesu, to izdarīs, un tas ir pat vēlams. Iespējams, ka Īrijas valdība nāks klajā ar lielisku priekšlikumu. Bet ar diplomātisku risinājumu nepietiek! Ar diplomātisku risinājumu nepietiek. Tagad vairāk nekā jebkad agrāk mums ir skaļi un skaidri jāpaziņo, ka valdību Eiropa - aprobežota un svešāda - ir Eiropa, kura ir cietusi neveiksmi, tā ir Eiropa, kura noraidīja konstitūciju un turpina izstrādāt kļūdainus, konservatīvus, aprobežoti nacionālistiskus un egoistiskus politikas dokumentus; Eiropa, kura pielika punktu 2003. gada Eiropas Konvencijas idejai, tā vietā izstrādājot līgumu, kura teksts ir pozitīvs, bet minimālistisks un bezpersonisks.
Tomēr neviens no šiem aspektiem nemazina nepieciešamību pēc demokrātiskākas, aktīvākas un vienotākas Eiropas. Šodien ir nepieciešama iniciatīva, kura pamatota uz mūsu politisko spēku, un iniciatīva no to dalībvalstu puses, kuras apzinās nepieciešamību pēc efektīvākas, demokrātiskākas un vienotākas Eiropas, ņemot vērā to, ka vairs nav nepieciešama vai iespējama Nicas līguma piemērošana. Šāda iniciatīva nebūs saistoša tiem, kuri nevēlas virzīties uz priekšu.
Brian Crowley
UEN grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze, es vēlos pateikties pašreizējam priekšsēdētājam, Komisijas priekšsēdētājam un saviem kolēģiem par ieguldījumu diskusijās.
Tas, kas notika, pilnīgi noteikti bija negaidīti. Negatīvais balsojums Īrijā parāda vienas balsotāju grupas Eiropas Savienībā krasu viedokļa maiņu attiecībā uz Eiropas Savienības projektu. To cilvēku, kuri balsoja "pret” šo līgumu Īrijas referendumā, dažādības dēļ, kā arī dažādo uzskatu dēļ, kuri daudzējādā ziņā ir gan politiski, gan arī ideoloģiski savstarpēji pretrunīgi, ir grūti noteikt, kādēļ tieši cilvēki balsoja "pret”.
Mēs lūdzam dot mums laiku, lai mēs spētu izvērtēt un analizēt referenduma rezultātus, rast veidus, kā virzīties uz priekšu, un domāt, ko darīt. Jo šis balsojums - to atzīst pat tie, kuri balsoja pret līgumu, - nebija balsojums pret Eiropu, neskatoties uz to, ka daži no tiem, kuri balsoja pret līgumu, ir balsojuši "pret” visos Eiropas referendumos kopš Īrijas pievienošanās 1972. gadā. Bet tomēr viņi apgalvo, ka šis nav balsojums pret Eiropu. Viņi apgalvo arī to, ka šis balsojums nav veids, kā ierobežot Eiropas īstenotos pasākumus. Bet viņu visbiežāk pieminētais sauklis kampaņas laikā bija "balsojiet "pret”, lai veidotu spēcīgāku Eiropu”. Varbūt tie, kuri balsoja "pret”, tagad varētu iznākt priekšā un pateikt, kādā ziņā spēcīgāku Eiropu viņi vēlas redzēt, kādus risinājumus viņi piedāvā, lai mēs varētu virzīties uz priekšu, risinot globālas problēmas un jautājumus, ar kuriem mums nākas saskarties.
Šodien Briselē ir ieradušies lauksaimnieki un pārvadātāji, kuri protestē pret augsto degvielas cenu. Šajā laikā pagājušā gadā barels naftas maksāja USD 48; šodien tas maksā USD 140. Šajā laikā pagājušā gadā pārtikas preču cenas Haiti bija pieņemamas pat visnabadzīgākajiem iedzīvotājiem; šodien Haiti ielās notiek nemieri pārtikas trūkuma un ar to saistīto problēmu dēļ. Tās ir problēmas, kuras ir risināmas Eiropas līmenī; tie ir sarežģījumi, pret kuriem mums ir jācīnās.
Paturēsim prātā to, ka pasaule nesabruks. Mēs šeit bijām arī iepriekš - gan Francija, gan arī Nīderlande teica "nē” iepriekšējam līgumam, un tika atrasts mehānisms, kā organizēt un attīstīt Eiropas projektu.
Šis nav īstais laiks savstarpējiem apvainojumiem un vainīgā meklēšanai. Tomēr neatkarīgi no tā, ko domā daži no protestētājiem šajā Parlamentā, šis ir laiks, kad izrādīt cieņu - izrādīt cieņu ne tikai Īrijas balsotājiem, kuri pauda savu demokrātisko attieksmi pret šo līgumu, bet arī citām valstīm un to tiesībām uz rīcības brīvību un tiesībām izvēlēties līguma ratifikācijas veidu. Mums nav tiesību kādam pavēlēt, kādus lēmumus pieņemt un kādus ne.
Es vēlos pateikt tiem, kuri šodien ir uzvilkuši teniskreklus, ka viņi ne tikai izrāda necieņu šim Parlamentam un tā deputātiem, bet arī nekādā ziņā nepārstāv un nerīkojas īru tautas vai īru nācijas interesēs.
(Aplausi)
Es vēlos darīt zināmu, ka tie daži karogu vicinātāji no manis pa kreisi, tie daži, kuri apgalvo, ka aizstāv īru tautas tiesības, ir tie paši, kuri bija redzami Īrijas televīzijā, atzīmējot negatīvo balsojumu Īrijā kādā Briseles krogā. Protams, ka tika lietots alkohols, bet vai tā ir cieņas pilna attieksme pret īru tautu un Īrijas karogu, ja viņi šo karogu izmantoja par galdautu, uz kura salikt dzērienus? Tieši šādu attieksmi šī grupa aizstāv; ar tādu necieņu viņi izturas pret šo tautu.
(Aplausi)
Virzīsimies uz priekšu. Eiropas projekts ir tāds projekts, kuru ir vērts glābt. Tas nav saistīts tikai ar mieru vai labklājību, tas ir saistīts ar solidaritāti. Pirms daudziem gadiem īru dzejnieks Sean O'Casey darbā Juno and the Paycock rakstīja: "Es bieži lūkojos debesīs un uzdevu sev jautājumu - kas ir mēness, kas ir zvaigznes”. Varbūt šodien mums ir jāuzdod sev šīs paaudzes jautājums - ko patiesībā nozīmē Eiropas Savienība, un kādu mēs to vēlamies redzēt?
(Aplausi)
Francis Wurtz
GUE/NGL grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētājas kundze, Komisijas priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāja kungs, Eiropadome rīkotos saprātīgi, ja tā atturētos no jebkāda veida augstprātības izpausmēm attiecībā pret īriem, kuri tikai īstenoja viņu konstitūcijā noteiktās demokrātiskās tiesības. Tā vietā, lai aicinātu turpināt ratifikācijas procesu nolūkā izolēt šo jauno "melno avi”, būtu prātīgāk veikt nopietnu šīs situācijas analīzi. Liela daļa to, kuri Īrijas referendumā teica "nē”, bija strādnieku šķiras pārstāvji, un es vēlos jums atgādināt, ka rezultāti bija augstāki nekā jebkad agrāk; manis pārstāvētā grupa uzskata, ka tas liecina par pašreizējā Eiropas modeļa leģitimitātes krīzes padziļināšanos. Šī krīze jau bija pamatā Francijas un Nīderlandes negatīvajam balsojumam; tā atspoguļojas arī citos veidos, bet vienmēr tā ir viens no būtiskākajiem faktoriem.
Atcerieties nopietnos protestus pret Bolkestein direktīvu; padomājiet par diskusijām, kuras sākās pēc Laval un Viking lietām, jo īpaši Skandināvijas valstīs, vai Vācijā pēc sprieduma Rüffert lietā. Šai saistībā es vēlos teikt savam draugam Martin Schulz, ka es pilnībā piekrītu viņa teiktajam par C. McCreevy. Problēma ir tāda, ka šos lēmumus, kurus es tikko pieminēju, nepieņēma C. McCreevy, bet gan Eiropas Kopienu Tiesa, pamatojoties uz konkrētiem noteikumiem (Lisabonas līgumā iestrādāto spēkā esošo Līgumu 43. un 49. pants). Padomājiet arī par kompānijā "Dacia”, Rumānijā notikušā plašā streika pret "zemo izmaksu Eiropu” politisko ietekmi. Ņemiet vērā milzu grūtībās nonākušo lauksaimnieku vai sīkzvejnieku dusmas. Visu šo situāciju pamatā galvenokārt ir Eiropas ekonomiskais un sociālais modelis - tā vietā, lai garantētu drošību, tas rada vēl lielāku nedrošību. Tā ir būtiskākā problēma.
Vēl viens faktors ir Eiropas Savienības darbības modelis. Lēmumi tiek pieņemti tālu no pilsoņiem un neiesaistot viņus lēmumu pieņemšanas procesā. Mēs uzskatām, ka pietiek ar to, ka pilsoņiem tiek izskaidrota situāciju, nevis tiek jautāts viņu viedoklis. Pārdomātais lēmums piedāvāt Lisabonas līgumu tādā redakcijā, kura ir pilnīgi nesaprotama nespeciālistam, šai saistībā skaidri parāda attieksmi, kuru es saucu par "ziloņkaula torņa sindromu”. Šādai attieksmei ir graujoša ietekme uz mūsu pilsoņiem, jo īpaši mazākām nācijām, kuras jūtas tā, it kā tās būtu spiestas rīkoties spēcīgāko valstu interesēs.
Noslēgumā vēlos teikt, ka valstīs, starp tām arī Īrijā, rodas arvien vairāk jautājumu par Eiropas lomu pasaulē un ka tās cer, ka Eiropa liks lielāku uzsvaru uz politikas spēku, nevis spēka politiku. Izvairīšanās no šādām debatēm nozīmē krīzes saasināšanu Eiropā; debašu pilnīgas pārredzamības nodrošināšana būtu pirmais solis pretī risinājumam.
Nigel Farage
IND/DEM grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze, neviens to vēl nav teicis, bet es pateikšu - malači, īri!
(Aplausi no dažām vietām)
Vēl pirms oficiālo rezultātu paziņošanas J. M. Barroso rīkoja preses konferenci Briselē. Viņa skatiens bija tik šaudīgs un blēdīgs, kādu es nekad nebiju redzējis. Viņš paziņoja, ka, neskatoties uz spēkā esošajiem noteikumiem, līgums nav zudis, un process turpināsies. Atklāti runājot, tā bija derdzīga izrāde; tā bija necieņas izrādīšana demokrātijai. Ir pilnīgi skaidrs, ka ratifikācijas procesi un līguma piemērošana ir jāpārtrauc.
Pēc Francijas un Nīderlandes referendumu rezultātu paziņošanas es domāju, ka jūsu attieksme bija noraidoša, bet tagad es saprotu, kas slēpjas aiz šīs jaunās parādības - tas ir "ES nacionālisms”, un šī parādība ir visbīstamākā politiskā parādība, kas izplatās Eiropā pēc 1945. gada. Jūs ignorējat balsotājus, jūs graujat demokrātiju un jūs parādījāt, ka nekas jūs nespēs apturēt. Pajautājiet sev - kādēļ politiķi, kādēļ tieši šī sabiedrības grupa ir tik nepopulāra? J. M. Borroso, šodien šis Parlaments balsos par jauno tieslietu komisāru, un izskatās, ka no šīs dienas Eiropas Savienības tieslietu komisārs būs nelabojams blēdis.
Patiesībā jums nav vajadzīga Apvienotās Karalistes Neatkarības partija. Jūs graujat Eiropas Savienību vēlētāju acu priekšā. Veiksmi jums visiem!
(Aplausi no dažām vietām)
Ashley Mote
Priekšsēdētājas kundze, es vēlos atgādināt šim Parlamentam, ka tiesiskums ir būtiskāks par pašiem tiesību aktiem.
(Skaļi protesti)
Lai pieņemtu Lisabonas līgumu, bija nepieciešama vienprātība. Ja jūs to ignorējat, jūs ignorējat arī tiesiskuma principu. Īri nav tikai 10 % no Eiropas Savienības pilsoņiem, viņi ir 100 % no tiem, kuriem ir tiesības balsot, un viņi zina, un arī mēs visi to zinām, ka arī citi būtu balsojuši "pret”, ja viņiem tiktu dota tāda iespēja.
(Skaļi protesti turpinās)
Lisabonas līgums nebija saprotams, un īri zināja, kādēļ tas tā bija. Arī citi būtu balsojuši "pret”, ja viņiem tiktu dota tāda iespēja. Aicinājums turpināt procesu, viltīgu Lisabonas līguma piemērošanas iespēju meklēšana, atklāti ignorējot sabiedrības gribu, ir neiedomājama augstprātība, un mēs to esam pieredzējuši jau iepriekš. Austrijas ārlietu ministrs stāvēja šeit pēc tam, kad tika noraidīts iepriekšējais līgums, un lielīgi klāstīja, ka turpinās 36 projektu īstenošana un ka iestādes turpina strādāt; tam nav likumīga pamata arī pēc nespējas paust vienprātīgu attieksmi pret Lisabonas līgumu.
Es vēlos jums nodot ziņu no Edmund Burke: "Sabiedrība šeit ir noteicēja, nevis jūs, un, ja jūs to ignorējat, tiesiskums ir apdraudēts!”
(Aplausi no dažām vietām)
José Manuel Barroso
Komisijas priekšsēdētājs. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, es vēlētos izmantot gadījumu un uzsvērt vērā ņemamo vienprātību šajā Parlamentā par veicamajiem soļiem. Mēs, tikai ar dažiem izņēmumiem, kas dažādo šīs debates, uzskatām, ka būtu gudri darīts, ja visas dalībvalstis pabeigtu ratifikācijas procesus. Šādu viedokli paudusi arī Īrijas valdība un Eiropas Parlamenta locekļi, konkrēti Crowley kungs, kurš ir īrs un kurš ir sacījis, ka visām valstīm ir vienādas tiesības paust savu viedokli. Ja tādā veidā mēs varētu beigt šo procesu, mēs varētu konstruktīvi diskutēt par šo jautājumu ar mūsu īru draugiem vienotības garā, jo neviena apvienība nevar pastāvēt bez vienotības. Es uzskatu, ka šī vienprātība ir nostiprināta, un es ceru, ka tā būs stipra arī rītdienas debatēs Eiropadomē un turpmāk. Jebkurā gadījumā ar šādu nostāju Eiropas Komisija gatavojas doties uz Eiropadomi.
Tajā pašā laikā, kā minēja daudzi no jums, tajā skaitā Watson kungs un citi, ir svarīgi nekļūt pilnībā paralizētiem, risinot vienu institucionālu jautājumu. Vislabākais veids, kādā nostiprināt Eiropas Savienības demokrātisko likumību, ir sniegt rezultātus un parādīt Eiropas iedzīvotājiem, ka mēs strādājam; patiesi, pasaule nevar gaidīt, kamēr Eiropa pieņems savus institucionālos lēmumus. Ir tādi steidzami jautājumi kā klimata izmaiņas, energoresursu drošība un migrācija, uz kuriem Eiropas Savienībai ir jāreaģē pat pašreizējā institucionālajā ietvarā.
Vēl viens punkts, ar kuru es vēlos vērsties pie sava laba drauga Schulz kunga, ir tāds, ka mums ir jāizvairās no vienkāršās grēkāžu meklēšanas. Acīmredzot es nebiju īpaši apmierināts ar cienījamā komisāra McCreevy kunga komentāriem, tomēr es arī varu pieminēt dažu valstu politiķu komentārus, kuri nebija lietderīgi šajā procesā, un pat tādus Eiropas Parlamenta locekļus, kuri ne vienmēr saka to, ko mēs vēlamies dzirdēt.
Būsim reālisti! Vēlēšanu apgabalā, kurā McCreevy kungs rīkoja kampaņu, uzvarēja balsojums "par”, un es domāju, ka tagad uzbrukt Īrijas komisāram nav labākais veikts, kādā nodrošināt veiksmīgu dialogu ar mūsu īru draugiem. Mums ir jākoncentrējas uz pozitīvajiem aspektiem, nemēģinot meklēt grēkāžus, kas nebūtu godīgi. Ja mēs vēlamies sadarboties ar mūsu institūcijām, ja mēs vēlamies koncentrēties uz rezultātiem, kurus no mums sagaida iedzīvotāji, ja mēs atradīsim vislabāko atmosfēru šim dialogam, es domāju, ka būs iespējams atrisināt šo problēmu. Tā ir nopietna problēma, taču tā nav problēma, kuru nevar atrisināt. Mēs to neatrisināsim nedz ar savstarpējiem apvainojumiem, nedz ar pesimismu, bailēm no krīzes vai runām par situācijas pasliktināšanos. Mēs to atrisināsim, ar sasniegtajiem rezultātiem mēģinot veicināt mūsu demokrātisko likumību un atzīstot, ka mums visiem Eiropas institūcijās un valstu valdībās ir jārīkojas, un mums visiem ir jāuzņemas atbildība par mūsu ideāla, mūsu Eiropas ideāla saglabāšanu.
(Aplausi)
Philip Bushill-Matthews
Priekšsēdētāja kungs, kā mēs zinām, tad Eiropas Savienības pamatā ir četras brīvības: cilvēku, preču, kapitāla un pakalpojumu pārvietošanās brīvība. Pirmā attiecas uz cilvēkiem. Kad Jean Monnet pirms daudziem gadiem dalījās savā vīzijā par Eiropu, viņš sacīja - lai kolēģi piedod manu lauzīto franču valodu - "Nous ne coalisons pas des États, nous unissons des hommes”.
ES ir jākalpo cilvēkiem, nevis politiķiem, tāpēc tai ir ne tikai jābūt cilvēku vadītai, bet cilvēkiem ir arī jāredz un jātic, ka to vada cilvēki. Pagājušajā ceturtdienā mēs dzirdējām cilvēkus runājam, un spriedums bija skaidrs; atbilde bija vienkārši "nē”.
Es atceros pirmā līguma par konstitūciju pamatojumu. Tā bija apziņa, ka ES attālinās no cilvēkiem, un bija nepieciešams kaut ko darīt lietas labā. Risinājums bija sagatavot līgumu, kas padarītu ES vienkāršāku, pārredzamāku, tuvāku cilvēkiem. Taču, kad politiķi to pabeidza, viņi bija izstrādājuši līgumu, kas bija daudz sarežģītāks, neskaidrāks un vēl vairāk attālināts no cilvēkiem. Protams, arī par pēdējo līgumu cilvēku uzskati ir līdzīgi.
Mūsu atbilde nevar būt izlikšanās, it kā nekas nebūtu noticis. Ja cilvēkiem šķiet, ka ES no viņiem attālinās, tad politiķu turpināšana rīkoties, neskatoties ne uz ko, vēl vairāk pasliktinās situāciju. Mūsu problēma nedrīkst būt diskusija par ātrumu, ar kādu ES būtu jāvirzās, tai būtu jābūt diskusijai par šādas kustības virzienu. Ieklausieties cilvēkos, un viņi jums pateiks.
Ja ratifikācijas process turpināsies, tas pierādīs, ka ES vadītāji nav iemācījušies neko un ka politiķi vēl joprojām uzskata, ka viņi zina labāk un ka cilvēki ir tie, kuri kļūdās.
Pēc definīcijas cilvēkiem vienmēr ir taisnība. To sauc par demokrātiju. Mēs vēlamies, lai ES koncentrētos uz cilvēkiem, kuri pauž šo demokrātiju. Tāpēc mēs nedrīkstam ignorēt Īrijas balsojumu, mums tas ir jāņem vērā. Ratifikācijas process ir jāpārtrauc. Ir jāsāk ieklausīties cilvēkos.
(Aplausi)
Visbeidzot, Martin Schulz savā spēcīgajā un elegantajā runā sacīja, ka ir radusies uzticēšanās krīze. Es viņam piekrītu. Cilvēki ir zaudējuši ticību politiķiem. Šī ir mūsu iespēja to atzīt, parādīt, ka mēs klausāmies, un atjaunot uzticību. Mēs nevaram būt tikai lieli runātāji, mums ir arī jāparāda, ka esam lieli klausītāji.
(Aplausi)
Poul Nyrup Rasmussen
Priekšsēdētāja kungs, nē, nē, nē! Tas, par ko nupat runāja cienījamais Eiropas Parlamenta kolēģis, nav demokrātija. Demokrātija ir teikt, ka mēs cienām īru tāpat kā visu pārējo dalībvalstu lēmumus. Tāpēc es atbalstu Komisijas priekšsēdētāja piebildes: mēs esam panākuši vienprātību par šo procesu šeit Eiropas Parlamentā, cienot īrus, taču cienot arī visas pārējās dalībvalstis. Ļausim procesam turpināties; ar to mums šodien būtu jāturpina.
Otrkārt, lūdzu, nekādas pauzes vairs! Nekādas "pārdomas”. Nekādas ūdens liešanas vairs. Koncentrēsimies uz reālām problēmām: tas ir tas, kas mums jādara.
Protams, priekšsēdētājam Barroso ir jāaizsargā viņa komisāri, tajā skaitā McCreevy kungs. Kad mēs kritizējam McCreevy kungu, tas nav personīgi. Kad manas grupas priekšsēdētājs piemin McCreevy kungu, tas ir viņa politiskās nostājas dēļ - un viņa politiskā nostāja ir arī Barroso kunga nostāja.
Barroso kungs šodien pateica daudzas gudras lietas, taču, kad viņš runāja par konkurējošiem spēkiem, es nedzirdēju neko par spekulācijām finanšu tirgos saistībā ar pārtikas cenām. Es to būtu gribējis dzirdēt, un es to būtu gribējis dzirdēt no McCreevy kunga. Kad Barroso kungs runāja par ekonomikas jautājumiem, es nedzirdēju viņu runājam par darba vietu trūkumu Eiropā. Es gribētu dzirdēt viņu sakām, ka finanšu krīzes dēļ mēs zaudējam darba vietas. Es gribētu, lai Komisija nāk klajā ar jaunu ekonomikas atjaunināšanas plānu - nevis teorētisku, bet gan koordinētu investīciju plānu.
Treškārt, McCreevy kungam ir taisnība, kad viņš mēģina teikt, ka pie finanšu krīzes ir vainojamas aģentūras un biroji - Standard & Poors, FTSE un citi - un ka mēs tagad plānojam tos regulēt. Taču būtībā tas nozīmētu nošaut ziņnesi. Es patiešām domāju, ka Komisijas priekšsēdētājam vajadzētu mums šodien sacīt: jā, es piekrītu, mums ir nepieciešams universāls regulējums, labāks nekā esošais, lai mūsu atbilde būtu jaunas darba vietas un labāks klimats, nevis vairāk naudas un koncentrēšanās uz naudas taisīšanu ne no kā ražošanas un darba vietu radīšanas vietā. Sniedziet mums tādu pārliecību šodien, un jums būs reāla ziņa parastiem iedzīvotājiem.
Marian Harkin
Priekšsēdētāja kungs, kā Eiropas Parlamenta loceklis no Īrijas es pārstāvu 54%, kuri balsoja pret, un 46%, kuri balsoja par. Tiek, kuri ir patiesi demokrāti, ne tikai paļaujas uz rezultātu, bet arī cenšas pārstāvēt visu cilvēku intereses.
Es pārstāvu suverēnu valsti, taču jūs nevarat atbalstīt jūsu pašu valsts suverenitāti, manā gadījumā Īrijas, ja jūs neatbalstāt visu dalībvalstu suverenitāti. Šajā kontekstā, ja citas dalībvalstis izmanto savu suverenitāti un ratificē vai neratificē Lisabonas līgumu, nevienam demokrātam, nevienam patriotiskam demokrātam, kurš šodien sevi dēvē par īru, nav tiesības iebilst. Īrija runā par Īriju, Slovēnija par Slovēniju. Tāda ir patiesa demokrātija, un tāda ir patiesa suverenitāte.
Galvenais jautājums debatēs par Lisabonas līgumu Īrijā bija vienprātības princips. Lai ratificētu Lisabonas līgumu ir nepieciešama vienprātība. Visām 27 dalībvalstīm ir jāpiekrīt - tas ir galvenais. Šis ir pirmais reālais vienprātības pārbaudījums saistībā ar Lisabonas līgumu. Mēs nedrīkstam izkrist šajā pārbaudījumā, un tā ir problēma. Kā politiķiem mūsu uzdevums ir diskutēt par šo problēmu, ieklausīties iedzīvotājos, meklēt risinājumus un veidot labāku Eiropu. Daļa no tiem, kuri Īrijā balsoja pret, runāja par labāku vienošanos. Būsim optimisti un mēģināsim rast visiem iedzīvotājiem labāku vienošanos. Mums ir nepieciešams zināms laiks un vieta Īrijā, lai apdomātos un atrastu risinājumus. Eiropas cerības ir liktas uz Īriju.
Kurš gan 1945. gadā, kad Eiropa bija sagrauta, varēja paredzēt, ka 2008. gadā mēs svinēsim 50 gadus miera? Lai tas mūs iedvesmo. Eiropa ir darbs, kas tiek veikts, process - grūts, protams, taču vienmēr, vienmēr tas ir tā vērts. Tāpēc mēs esam šeit. Eiropas iedzīvotāji vēlas redzēt Eiropas Savienību, kas strādā. Arī Īrijas iedzīvotāji to vēlas. Par to es esmu simts procenti pārliecināts. Neapbēdināsim viņus.
Johannes Voggenhuber
(DE) Priekšsēdētāja kungs, pašreizējais priekšsēdētāja kungs, no valstu valdībām es dzirdu, ka tā ir īru problēma. Kad es runāju ar iedzīvotājiem, es dzirdu, ka tā ir Eiropas problēma un konflikts ar Eiropu. Valdības mums saka, ka tas ir diplomātisks konflikts. Iedzīvotāji mums saka, ka tas ir viņu suverenitātes apvainojums; viņiem ir sajūta, ka viņi netiek ņemti vērā, un viņi ir ļoti sarūgtināti. Valdības mums saka, ka šis balsojums pret ir neizprotams. Kad es uzklausu iedzīvotājus, es dzirdu viņus sakām, ka šis līgums un process ir nesaprotami. Valdības mums saka, ka tām ir jārīkojas saskaņā ar reālo darba kārtību. Iedzīvotāji mums saka, ka viņi ir pievērsuši uzmanību reālajai darba kārtībai, un, vēršoties pie Komisijas priekšsēdētāja, vēlos teikt, ka viņi ar to nedomā militāro, policijas un iekšējās drošības kārtību: viņi ar to domā sociālo atbildību un Eiropas atbildi globalizācijai. Viņi runā par lielāku demokrātiju un pārredzamību.
Pašreizējais priekšsēdētāja kungs, valdības plāno jautāt Īrijas valdībai, kas veicināja balsošanu pret. Tā vietā valdībām vajadzētu pašām sev pajautāt: kas patiesībā pie tā ir vainojams? Valdības ignorēja uzrakstus uz sienām pēc balsojuma pret Francijā un Nīderlandē. Vai valdības patiesībā risināja reālās problēmas? Kad tika rūpīgi pārbaudīts līgums, vai tās patiešām reaģēja uz neapmierinātajām cerībām? Vai Francija nepietiekami skaļi pieprasīja jaunu sociālo kārtību, lielāku sociālo atbildību un vienlīdzību? Vai prasības pēc lielākas demokrātijas vienkārši nebija pietiekami skaidras? Ko jūs izdarījāt? Jūs vienkārši pārveidojāt līgumu un izveidojāt nelasāmu zemteksta piezīmju, atsauču un zemtekstu savārstījumu un brīnāties, kāpēc iedzīvotāji to neatbalsta.
Šis suverenitātes apvainojums rada vienu lielu risku. Tas ir ne tikai apvainojums īriem, bet arī reāls drauds, ka šie aizvainojumi izplatīsies, un visa Eiropa sacīs: īri ir balsojuši par mums! Valdības, atbildība ir jāuzņemas jums! Ir pienācis laiks.
(Priekšsēdētājs atslēdza runātāju.)
Konrad Szymański
(PL) Priekšsēdētāja kungs, šīs ir ļoti saspringtas debates. Tomēr es ieteiktu uzmanīgi, ļoti uzmanīgi izteikties pēc Īrijas referenduma. Jebkādi izteikumi par Īrijas kaunināšanu vai pat izslēgšanu no Eiropas Savienības ir daudz kaitīgāki Eiropai, nekā pats referenduma iznākums. Diemžēl Schulz kungs, kurš bija, kā jau ierasts, diez gan pārsteigts, pauda šādu ierosinājumu. Mums ir jāņem vērā, ka Briseles tēvišķā attieksme aizkaitināja Īriju un bija viens no iemesliem, kāpēc cilvēki balsoja pret līgumu.
Nav taisnība, ka Eiropa cietīs bez jaunā līguma. Eiropa cietīs interešu konfliktu un dalībvalstu egoisma dēļ. Tam nav nekāda sakara ar Īriju. Eiropas ārpolitika cietīs, piemēram, dēļ Vācijas. Vācija vēlas nodibināt labas attiecības ar Krieviju uz Centrālās Eiropas valstu rēķina. Arī Francija ir vainojama pie reģionā īstenotās Krievijas neoimperiālistiskās politikas ignorēšanas, tajā pašā laikā izsakot triviālus apgalvojumus par to, ka Eiropai, tajā skaitā arī Polijai, ir jāvirzās uz priekšu. Līgumu nevajadzētu izmantot kā aizsegu mūsu kļūmēm. Īrijas iedzīvotāju pieņemto lēmumu nedrīkst izmantot mūsu kļūmju noslēpšanai.
(Aplausi)
Bairbre de Brún
(GA) Priekšsēdētāja kungs, Īrijas iedzīvotāji ir runājuši. Īru balsojums pret Lisabonas līgumu pagājušajā ceturtdienā nebija balsojums pret ES. Īrijai ir vieta ES. Īrija ir guvusi sociālus un ekonomiskus labumus - gan ziemeļos, gan dienvidos - pateicoties tās dalībai Eiropas Savienībā par spīti esošajām grūtībām.
Jautājums bija: vai Lisabonas līgums ir labs Īrijas iedzīvotājiem, pārējai Eiropai vai jaunattīstības pasaulei? Lisabonas līgums tiks piedāvāts cilvēkiem Īrijā un tika noraidīts. Lisabonas līgums ir miris. Īrijas iedzīvotāji līdzīgi kā cilvēki Francijā un Nīderlandē vēlas labāku vienošanos.
Tagad mums ir iespējams atsākt debates par Eiropas nākotni. Mums ir jāizmanto šī iespēja.
Tas nebūtu pieņemami, ja ES līderi meklētu veidu, kā izvairīties no cilvēku demokrātiski paustajām vēlmēm vai tās apiet. Ratifikācijas process ir jāaptur tieši tāpat, kā tas notika ar ES Konstitūciju. Taču šajā gadījumā mums ir jāieklausās Īrijas iedzīvotājos; mums ir jāieklausās iedzīvotājos. Daudzas no bažām, kas iepriekš bija parādījušās Francijā un Nīderlandē, tagad parādījās arī Īrijā. Šīs bažas ir jāuzklausa. Mums ir jārunā par šīm bažām.
Referenduma kampaņas laikā Īrijā vairāki svarīgi jautājumi parādījās atkal un atkal: demokrātijas trūkums, Īrijas varas zaudēšana Eiropā, neitralitāte un nebruņošanās, strādnieku tiesības un sabiedriskie pakalpojumi, kā arī līguma ietekme uz jaunattīstības pasauli. Šie jautājumi ir jārisina.
Eiropas projektam tagad ir jāiztur demokrātijas pārbaude, reaģējot uz Īrijas balsojumu. Vai tiek uzklausīti cilvēki, vai tiek cienītas viņu demokrātiskās vēlēšanās, vai tā atsvešinās no iedzīvotājiem, atliekot šos jautājums malā?
Manuprāt, demokrātijai ir jāgūst virsroka. Mums ir jāieklausās tajā, ko saka Īrijas iedzīvotāji. Mums ir jāpārtrauc sarunas par viņu nostādīšanu malā vai tālāku virzību uz priekšu bez viņiem, izolējot tos vai vainojot. Mums ir jāklausās ļoti uzmanīgi un mierīgi tajā, ko saka Īrijas iedzīvotāji, un problēmās, kuras viņi ir minējuši attiecībā uz neitralitāti un ES bruņošanos, attiecībā uz demokrātiju un Īrijas, kā arī citu mazo ES dalībvalstu, tiesībām, attiecībā uz darbinieku tiesībām un sabiedriskajiem pakalpojumiem, un sociālo Eiropu.
Mums tas ir jāuzklausa. Mums tagad ir jāizmanto iespēja un jārunā ar Īrijas valdību, jāuzklausa Īrijas iedzīvotāji, kā arī jāiezīmē turpmākais ceļš un jāizstrādā teksts, kas nākotnē apmierinātu visus.
Kathy Sinnott
Priekšsēdētāja kungs, es šīs kampaņas laikā saskāros ar diviem galvenajiem viedokļiem. Pirmais bija vispārīga sajūta, ka lēmumu pieņemšana turpina attālināties no iedzīvotājiem un kļūst birokrātiskāka. Otrais bija viedoklis par zaudētajām vērtībām. Precīzāk, par izmaiņām tajās.
Īrija lepojās ar to, ka pieturējās pie kristietības vērtībām, taču kļuva par materiālistisku nāciju. Kopš piektdienas mana valsts ir ļoti daudz pazemota. Ir sajūta, it kā jūs būtu apvainojušies. Patiesībā Īrija skaidri pateica "nē, paldies” Lisabonas līgumam.
Ja atbilde uz demokrātisku cilvēku vēlēšanos ir rupji apvainojumi, kurus es esmu dzirdējusi pēdējo piecu dienu laikā, tad kaut kas nav kārtībā. Nepieļaujiet kļūdu: Īrija ir proeiropeiska valsts. Mēs uzskatām, taču jūs acīmredzot ne, ka projekts ir novirzījies no ceļa. Tas ir zaudējis skatījumu uz visvairāk nepieciešamo lietu - demokrātiju - un ir aizmirsis, ka vienīgais, kam ir nozīme, ir Eiropas iedzīvotājs.
Tāpēc, pirms jūs mēģināt apiet mūsu demokrātisko lēmumu, pajautājiet sev divas lietas. Pirmkārt, vai jūs patiešām ticat, ka šis Līgums izturēs referendumus pārējās 26 valstīs? Un otrkārt: vai draudēšana valstij par to, ka tā ir demokrātiska, ir demokrātiska rīcība?
(Aplausi)
Frank Vanhecke
- (NL) Priekšsēdētāja kungs, jo tālāk mēs ejam, jo vairāk Eiropas mandarīni uzvedas kā politiķu suga ar noslieci uz autismu, kuri ir noslēgti no apkārtējās pasaules, no iedzīvotājiem, lai arī apgalvo, ka darbojas viņu interesēs. Tagad viņi saka, ka mazajai Īrijai nav tiesību iebilst pret Eiropas līgumu, kuru iespējams drīz ratificēs 26 no 27 dalībvalstīm. Kāda augstprātība! Galu galā tikai Īrija ir pateikusi "nē”, jo tikai Īrijai tika dota iespēja pateikt "nē”. Visi zina, ka Lisabonas monstrs, kas gluži kā Frankenšteina briesmonis ir radīts no nedzīvi piedzimušās Eiropas Konstitūcijas, tiktu masveidā noraidīts gandrīz visās dalībvalstīs, ja cilvēkiem būtu dota iespēja balsot. Demokrātijas vārdā demokrātisku vēlēšanu rezultāts ir izsvilpts un atmests. Mēs esam ceļā uz totalitāru nacistisku Eiropas valsti.
Alojz Peterle
(SL) Īrijas iedzīvotāju lēmums bija demokrātisks, un mums tas ir jāciena, un nav nepieciešamības aicināt mūs, demokrātus, izrādīt cieņu. Par to nav šaubu, tomēr ar cieņas izrādīšanu vien nepietiek, mums ir jāņem vērā sekas un jāsaprot Īrijas un Eiropas kontekstā, kā lielākā daļa iedzīvotāju vienā no visveiksmīgākajām Eiropas Savienības dalībvalstīm nostājās pret līgumu, kuru pagājušajā gadā valstu vadītāji vai valdības - tajā skaitā arī Īrijas - parakstīja ar mērķi efektīvi un vienoti reaģēt uz jauniem izaicinājumiem gan saistībā ar vidi, gan enerģiju, migrāciju un veselību.
Es piekrītu, ka mums ir nepieciešams laiks, lai apdomātos, taču tam nevajadzētu attiekties uz ratifikācijas turpināšanu. Par ratifikācijas turpināšanu vairs nevajadzētu domāt, process ir jāturpina. Tas attiecas ne tikai uz Īriju un visu pašreizējo Eiropas Savienību, bet arī uz Eiropas, kas patlaban nav pilnībā vienota, nākotni. Šajā ziņā es apsveicu Slovēnijas prezidentūru ar panākumiem Rietumbalkānu valstu tuvināšanā un īpaši ar attiecību stabilizēšanu un asociācijas līgumu parakstīšanu ar Serbiju un Bosniju un Hercegovinu. Mums ir jāpriecājas par ikvienu soli, kas veikts Eiropeiskā gara stiprināšanai, un mums ir jānovērš visi konfliktu avoti, kuri varētu traucēt attīstīt Eiropas perspektīvu. Ieteiktu mums būt nenogurdināmiem.
Es ceru, ka proeiropeisko spēku uzvara Maķedonijā palīdzēs Padomei pieņemt lēmumu par pārrunu sākšanu ar šo valsti, kas jau ir kandidātvalsts un ir pavadījusi ilgu laiku gaidot. Es arī ceru, ka jaunā Maķedonijas valdība, kam ir dotas stingras pilnvaras, izmantos šīs jaunās pārliecības priekšrocības politikā, kas veicinās sarunu uzsākšanu.
Jo Leinen
(DE) Priekšsēdētāja kungs, tas, ko es vēlos rīt sagaidīt no Eiropadomes, ir skaidra paškritika: paškritika attiecībā uz nožēlojamo nespēju komunicēt un informēt cilvēkus par jauno līgumu. Tas ir patiešām tracinoši, ka valdības vienojas par līgumiem un pat rūpīgi izstrādā to parakstīšanas ceremonijas, bet pēc tam atgriežas savās galvaspilsētās un par līgumiem vairs nedomā. Tas ir galvenais iemesls furoram, kuru mēs esam piedzīvojuši pagātnē un ar ko mēs saskaramies tagad Īrijā.
(Aplausi)
Es vēlos redzēt dažas gūtas mācības: Padomei ir beidzot jāatmet tās bloķēšanas taktika un jāierosina ar Komisiju un Parlamentu kopīga komunikācijas vai PR stratēģija, lai mēs varam būt vienoti ar iedzīvotājiem ceļā uz Eiropu tā vietā, lai atstātu viņus malā. Patlaban šīs institūcijas uzvedas kā vecāki, kas izved bērnu pasaulē, bet pēc tam pamet viņu renstelē un aizmirst. Tas ir vienkārši nepieņemami. Tagad mums ir jādomā par sekām, un tas nozīmē vienotas komunikācijas un informēšanas politikas izstrādi, kas arī ir demokrātijas procesa daļa. Tas ir demokrātijas pamats, lai cilvēki redzētu, kas ir Eiropa, un ka viņi ir procesa daļa.
Es labprāt uzklausīšu Īrijas iedzīvotāju teikto, taču, kad Sinnott kundze mums saka, kā viņa to izdarīja vakar, ka lielākā daļa cilvēku kādā pilsētā nobalsoja pret Lisabonas līgumu dēļ tur uzbūvētās atkritumu sadedzināšanas rūpnīcas, un mums ir Eiropas likums, kas pieprasa atkritumu sadedzināšanu, es patiešām brīnos, kāds tam sakars ar Lisabonas līgumu. Mēs esam dzirdējuši daudzus šādus argumentus, un mēs esam bijuši pret tiem godīgi: ne visi viņi ir atbilstīgi un uzmanības vērti.
Mums ir jāpadomā par jaunu Eiropas līgumu ratifikācijas formulu. Ikvienai valstij ir jādod iespēja paust savu viedokli, un es ceru, ka šajā pēcpusdienā Lordu palāta ratificēs līgumu un sūtīs skaidru signālu par to, ka ratifikācijas process turpinās.
Andrew Duff
Priekšsēdētāja kungs, šajā pēcpusdienā Lielbritānijas parlaments Vestminsterā pabeigs Lisabonas līguma ratifikāciju. Būs atsvaidzinoši rīt lasīt presi, lai beidzot redzētu, ka briti ir pateikuši "jā” Eiropai. Tas būs liels ieguldījums Apvienotās Karalistes morālās autoritātes un politikās uzticamības atjaunošanā, un tam vajadzētu palīdzēt īriem panākt vienprātību, mazāk pamatojoties uz libertas, bet vairāk uz veritas.
Ir dīvaini, ka Farage kungs un viņa labēji noskaņotais karaspēks šajā gadījumā dod priekšroku tam, lai ārvalstī notiekošs referendums pieņem lēmumu Lielbritānijas suverēnā parlamenta vārdā un vietā. Tas apstiprina manu viedokli, ka plebiscīts ir demokrātijas forma, kas iespējams ir piemērota revolucionāriem apstākļiem, taču ir pilnīgi nepiemērota informētu un pārdomātu lēmumu pieņemšanai attiecībā uz sarežģīta līguma pārskatīšanu. Tāpēc šim Parlamentam ir jāpalīdz Padomei sagatavot Lisabonas līguma saturu.
Ian Hudghton
Priekšsēdētāja kungs, Lisabonas līgums ir miris. Bez vienprātības tas ir vienkārši juridisks fakts. Balsotāji, ne tikai Īrijā, bet arī Francijā un Nīderlandē, ir pateikuši "nē” Lisabonas līguma tekstam vai tā dvīņu brālim.
Lai atgūtu mūsu cilvēku uzticību, mums ir jāpaveic kaut kas vairāk par vienkāršu Lisabonas līguma teksta nozīmes un nosaukuma maiņu un mēģināšanu virzīt to uz priekšu. Jauno līgumu bija pārāk viegli izsmiet un pārāk sarežģīti izskaidrot, apgrūtinot iespēju atbalstītājiem jebkurā valstī referendumā pateikt "jā”.
Daudzas no šajā līgumā ieviestajām izmaiņām bija labas, pat nepieciešamas, taču tās tika izklāstītas ļoti neskaidrā, nesaprotamā valodā, ko ir grūti saprast.
Pārējām astoņām dalībvalstīm ir jāizlemj, vai un kā turpināt ratifikāciju, taču es domāju, ka būtu lietderīgi, ja, piemēram, Apvienotā Karaliste nolemtu to darīt ar referenduma palīdzību, kas ļautu mums pārliecināties, vai cilvēki ir pārliecināti par šī procesa turpināšanas nepieciešamību.
Mario Borghezio
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, ja Īrijas referendums ir nesvarīgs un nebūtisks, kāpēc tas tika organizēts? Kāpēc tika nolemts dot šo plebiscīta iespēju, kā mēs dzirdējām?
Tas ir nopietni, ja parlaments noliedz iespēju ļaut cilvēkiem pilnīgi brīvi izteikties, kā to izdarīja Īrijas iedzīvotāji. Šis balsojums ir vienkārši kapakmens ar ķeltu krustu galā Eiropas lielvalsts izredžu piemiņai, kura mūsu iedzīvotājiem tik ļoti nepatīk. Viņiem nepatīk politiskās un arī monetārās suverenitātes pārdošana.
Labi, tā ir cerību valsts tiem, kuri tāpat kā Īrijas iedzīvotāji stingri tic cilvēku un reģionu Eiropai. Šī iemesla dēļ mēs Padanijā līdzīgi aicinām organizēt referendumu, lai arī juridiski, protams, līgums tagad ir noliegts, nogalināts. To ir nogalinājusi šī neticamā procedūra, kas nosaka, ka parlamentārā balsojumā apstiprinātais līgums, kas ietekmē mūsu cilvēku nākotni, izslēdz cilvēkus un iedzīvotājus.
Par laimi ir viena brīva nācija, kurai brīvības sajūta ir tās DNS. Iespējams, ka šis spēks ir radies no cīņas par brīvību. Tagad ir laiks konstatēt, cik svarīgs ir šis balsojums: ar to Briseles eirokrātiem, kuri vēlas izveidot lielvalsti, kas ir tāla no mūsu iedzīvotāju interesēm un dvēseles, pasakot, ka "diezgan nozīmē diezgan”. Mēs Padanijā šodien visi jūtamies kā īri.
Vladimír Železný
(CS) Priekšsēdētāja kungs, pēc Īrijas referenduma Schulz kungs, Sociālistus grupas priekšsēdētājs, bar mūs, mazo valstu, konkrēti Īrijas un Čehijas, iedzīvotājus ar tipisku vāciešu iedomību. Viņš uzskata, ka tad, kad šādas mazās valstis bloķē kopējo reformu procesu, mums ir jāpajautā, vai tās vēlas palikt Eiropas Savienībā vai ne. Vēlos jūs pārliecināt, priekšsēdētāja kungs (un jūs to varat nododot Schulz kungam), ka tagad, kad Īrija ir nogalinājusi šo slimo Vācijas prezidentūras produktu, kas tiek dēvēts par Lisabonas līgumu, Čehija būs priecīga to apglabāt un palikt par Eiropas Savienības dalībvalsti. Tā apglabās šo līgumu, jo tas satur Hartu, un tādējādi pirmo reizi 60 gadu laikā mūsu valsts durvis tiek atvērtas Sudetas apgabala īpašuma restitūcijai un Otrā pasaules kara, nevis tā dēvēto Beneša dekrētu, iznākuma pārskatīšanai. Tā apglabās šo līgumu arī tāpēc, ka tas liedz mazajām valstīm veto tiesības un palielina Vācijas balsstiesības no 9 balsīm līdz 18. Schulz kungam labāk vajadzētu pajautāt sev, kāds būtu iznākums Vācijā, ja Vācijas iedzīvotājiem tiktu dota iespēja nobalsot par Lisabonas līgumu referendumā. Es apsveicu Īriju un mūs visus.
Jana Bobošíková
(CS) Dāmas un kungi, pieņemt, ka Lisabonas līgums ir miris un ka tas bija strupceļš, ir vienīgais demokrātiskais un godīgais risinājums. Rīt valstu vadītājiem būtu beidzot jāapstiprina, ka demokrātiskā valstī politika netiek veidota kā fuagrā telpās ar kondicionētu gaisu, un jāpārtrauc no Briseles vadīt citu cilvēku dzīves. Īrijas referendums skaidri norāda, ka cilvēki negrib ciest no Eiropas Savienības varas elites pieņemtajiem lēmumiem un iedomības. Padomei ir jāpadara lēmumu pieņemšanas process pieejams sabiedrībai un jābeidz krāpt iedzīvotājus. Vai mēs nevaram mācīties no savas pagātnes? Pēc visiem 20. gadsimta asiņainajiem notikumiem vai politiskā elite tiešām vēlas, lai atkal lielās valstis pieņem lēmumus visu mazo valstu vietā? Vai dažiem premjerministriem un prezidentiem nepietika ar to, ka liela daļa viņu dzīves tika nodzīvota totalitārā režīmā?
Dāmas un kungi, rīt Padomei ir jāatsvaidzina atmiņā paši pirmsākumi: kāpēc Eiropas Savienība tika izveidota un uz kādām vērtībām tā tika celta. Tai ir jārīkojas atbilstīgi likumiem un nekavējoties jāpaziņo, ka turpmāka mirušā Lisabonas līguma ratifikācija ir pilnīgi nevajadzīga.
Avril Doyle
Priekšsēdētāja kungs, ja jūs skatāties uz mani, lai izprastu īru balsojumu, neskatieties: es to nevaru izskaidrot. Lai arī es esmu ļoti vīlies par rezultātu, par vienu lietu es esmu pilnīgi drošs: mums tas ir jāpieņem kā cilvēku demokrātiska vēlme un jāciena.
Kāds būs pavērsiens vēstures grāmatās, ja es šodien paskatos un aiz sevis redzu galēji labēji noskaņotos britu kolēģus, tajā skaitā Jim Allister un dīvaino britu cietumnieku, kurš pievērsies labām lietām, visus ģērbušos zaļos džemperos, pieprasot cienīt Īrijas balsojumu.
(Iebildumi no atsevišķiem IND/DEM grupas locekļiem)
Cik gan citādas būtu vēstures grāmatas, ka britu kolēģi vienmēr būtu cienījuši īru balsojumu! Cik gan viss būtu citādi! Cik gan daudz dzīvību būtu glābtas! Es to atbalstu - lai arī pārāk vēlu. Mums visiem ir jāciena īru balsojums.
(Iebildumi no aizmugures)
Viņam bija daudz laika praktizēties cietumā, varbūt viņš tagad varētu uz brīdi apklust...
(Aplausi)
Viens no Īriju pārstāvošajiem Eiropas Parlamenta locekļiem, kurš šorīt jau runāja, kampaņas laikā izplatīja izdales materiālus, uz kuriem bija attēlota šļirce. Varbūt viņš var pateikt šim Parlamentam, kurā vietā Lisabonas līgumā ir runa par eitanāziju, kur Lisabonas līgumā ir teikts par abortiem, prostitūciju, korporatīviem lēmumiem par nodokļiem, Īrijas neitralitātes apdraudējumu. Es gaidu patiesību.
Īrijas valdībai ir mierīgi jāizanalizē iznākums, lai noskaidrotu, kas tieši ir noticis ar līguma tekstu, pret kuru nobalsoja vēlētāji, un tai ir jāsniedz atbildes, kuras būtu pieņemamas ne tikai noliedzējiem Īrijā, bet arī pārējo dalībvalstu valdībām un iedzīvotājiem, kuriem, manuprāt, arī ir tiesības izteikties un paust savu viedokli, un mums tas arī ir jāciena.
Ir izskanējis aicinājums apdomīgi atbildēt uz patiesajām Īrijas vēlētāju bažām, taču mēs nedrīkstam apmierināt ekstrēmistus. Kad putekļi nosēdīsies, es ceru, ka kolēģi man piekritīs, ka divu ātrumu Eiropa ir nevis atbilde, bet gan Eiropas Savienības, veiksmīgākā mūsdienu miera projekta, beigu sākums.
Vienmēr ir bijis vieglāk iebiedēt, nevis dot cerību. Slavens īru politiķis, viens no mums - James Dillon - , ir teicis: "Melots ir daudz un bieži ir melots pietiekami, lai es esmu nolādēts, ja patiesība kādreiz varētu panākt melus”. Tā nepanāca. Pietiekami daudzu vēlētāju prātos mēs nespējām nošķirt faktus no izdomājumiem par spīti drosmīgajām mūsu vēlēšanu direktora Gay Mitchell un manu kolēģu pūlēm. Tagad risinājuma meklēšana ir mūsu valdības vadītāja rokās, kura darbības sākums ir bijis neveiksmīgs.
(Aplausi)
Richard Corbett
Priekšsēdētāja kungs, mums patiesībā ir ne tikai jāieklausās Īrijas balsojuma iznākumā, bet arī jāapdomā un jāsagremo tas. Bet, kā jau tika minēts, mums ir jāieklausās arī pārējās 26 valstīs, to rezultātos un bažās, kuras var tikt paustas ratifikācijas laikā. Un pēc tam mums ir jārisina milzīgā problēma ar šo nesaskaņu pārvarēšanu.
Ja 26 dalībvalstīs ratifikācija notiktu, bet vienā tiktu noraidīta, tas nebūtu nedz nepamatoti, nedz nedemokrātiski lūgt šo vienu dalībvalsti izskatīt iespēju piemērot reformas paketi, pārskatīt to, izskaidrot to labāk, iespējams meklēt kompromisu, nevis bloķēt visu reformu. Šeit nav nekā nepamatota vai nedemokrātiska. Turklāt pat daži no līguma noliedzējiem Īrijā sacīja, ka viņu mērķis bija atkārtoti pārrunāt un panākt labāku vienošanos.
Daži cilvēki - un mēs to esam dzirdējuši no dažām šī Parlamenta daļām - vēlas uzklausīt tikai vienu pusi, atbildi, kura tiem patīk, atbildi, kas ir atbilde "nē”. Es vēlos uzklausīt abas puses un tad rast risinājumu, kas būtu pieņemams visām 27 valstīm. Tā ir problēma, kas mums ir jārisina.
Marielle De Sarnez
(FR) Priekšsēdētāja kungs, acīmredzot cilvēku atbilde "nē” uz jautājumu par Eiropas nākotni nekad nav otršķirīgs notikums, un mēs nevaram ignorēt šo "nē”. Tieši otrādi - mums tam ir jāstājas pretī un jāreaģē.
Cik man zināms, ir divi jautājumi, kuri ir jāatrisina. Pirmais ir saistīts ar demokrātiju. Iedzīvotāji sagaida, ka Eiropa nodrošinās tiesiskumu, skaidrību, sapratni, skaidrojumus, zināšanas, atbalstu. Šis jautājums skar ikvienu, ne tikai valstu valdības. Tas attiecas arī uz Eiropas institūcijām, īpaši uz Komisiju un Padomi. Tas ir pirmais jautājums.
Otrs jautājums ir saistīts ar Eiropas būtību, tās dvēseli un, kā nupat minēja Martin Schulz, tās raison d'être. Kāpēc mēs izveidojām Eiropu? To nevar vienkāršot līdz jautājumiem saistībā ar tirgu. Mēs neizveidojām Eiropu tikai konkurences nolūkos; mēs esam kopā vērtību dēļ; mēs esam projekts sabiedrībai, mums ir sabiedrības modelis - ekonomisks, sociāls, ilgtspējīgs, cilvēcīgs - un šāds tas ir arī jāuztur, jāattīsta un jāaizsargā. Tas ir tas, ko sagaida Eiropas iedzīvotāji.
Kopš Romas līguma pasaule ir ievērojami mainījusies. Mums ir jāatgriežas pie šūpuļa un jāliek jauns pamats Eiropas projektam, lai tas atbilstu šī brīža krīzēm - finanšu krīzei, pārtikas krīzei, enerģētikas krīzei - un lai tas atbilstu arī būtiskajām problēmām, kas mums ir jārisina. Kā mēs varam veidot, kā mēs varat veicināt izaugsmi, kas ir labāka kvalitāte, lielāka ilgtspēja un taisnīgums? Kā mēs varam samazināt nevienlīdzības? Kā mēs varam panāktu jaunu globālu līdzsvaru? Kā mēs varam pārdomāt valstu attīstības jautājumu, konkrēti, attiecībā uz to pašpietiekamību?
Šie ir jautājumi, uz kuriem mums ir jāatbild, un es domāju, ka tagad vairāk nekā jebkad iepriekš Eiropai ir pēdējais laiks atgriezties pie politikas.
Mogens Camre
(DA) Priekšsēdētāja kungs, prominents, populārs dāņu uzņēmējs vakardienas Berlingske Tidende avīzē rakstīja šādi: "Eiropieši pilnībā atbalsta starptautisku politisku sadarbību un globālo atbildību. Kad ES iedzīvotāji pauž savu atbalstu demokrātijai nacionālā līmenī, viņi, protams, atbalsta demokrātiju arī Eiropas kontekstā, un tas ir tieši tas, ko viņi nesaņem.” Mēs esam vairākkārtīgi pārliecinājušies, ka Lisabonas līgums nevar stāties spēkā, ja kaut viena valsts no neatbalsta, tomēr, ko savā 13. jūnija paziņojumā rakstīja Pöttering kungs?
(DE) ' Tas, ka viena Eiropas Savienības valsts noraida līguma tekstu, nevar nozīmēt to, ka ratifikācija, kas jau ir notikusi 18 valstīs, zaudē savu likumīgo spēku.
(DA) Absolūtisma laikā karaļi un imperatori satikās, lai vienotos par varas sadalījumu savā starpā. Tie laiki ir atgriezušies. Princis Pöttering, imperators Barroso un viņiem pakļauto valstu vadītāji ir nolēmuši, ka Eiropas iedzīvotājiem nav nekādas nozīmes. 26 valstīm nebija iespējas balsot, bet viena valsts, kas balsoja, Īrija, konstatēja, ka tam nav bijusi nekāda nozīme. Eiropas Savienībā tautai nav pilnvaru.
Hanne Dahl
(DA) Priekšsēdētāja kungs, pagājušajā piektdienā Īrija nobalsoja pret Lisabonas līgumu, sliktu Konstitūcijas kopiju, pret kuru nobalsoja arī Francija un Nīderlande. Tomēr Komisijas priekšsēdētājs saka, ka ratifikācijai ir jāturpinās. Mums ir pateikts, ka vienas valsts skepse nevar bremzēt attīstību. Tas ir pavērsts tā, it kā problēma būtu Īrijas iedzīvotāji. Taču tā nav. Bezdibenis ir nevis starp Īrijas iedzīvotājiem un Eiropu, bet gan starp cilvēkiem un valstu vadītājiem un valdībām. Bezdibenis nav starp dažām Eiropas valstīm un pārējo Eiropu. Francija, Nīderlande un Īrija nevēlas bremzēt attīstību; tās vēlas citādu attīstību. Kāpēc to ir tik grūti saprast? Schulz kungam es vēlos teikt - kauns! Jūs salīdzināt tos, kurus jūs dēvējat par antieiropiešiem ar fašistiem, taču tā ir jūsu izpratne par to, kas ir fašists. Jūs sakāt, ka antieiropieši veica soļus uz augšu un leju, izraisīja aģitāciju. Nav nepieciešamas plašas vēstures zināšanas, lai atcerētos, kas par melnajiem cilvēkiem tika teikts pagājušajā gadsimtā. Tas ir pazemojoši! Kauns!
Andreas Mölzer
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Īrijas iedzīvotāji ir pateikuši "nē” līgumam, bet Eiropas augstmaņu atbilde bija īru saniknošana, izsaucot Īrijas valdības vadītāju uz Eiropadomi, lai pievērstu uzmanību viņu "sliktajai uzvedībai”. Tas ir bērnišķīgi un Eiropas vīzijas dibinātāju necienīgi. Taču vēl tuvredzīgāk ir pieprasīt Īrijas izslēgšanu vai mēģināt tomēr apstiprināt līgumu. Ja mēs atkārtosim balsojumu, kamēr panāksim vēlamo rezultātu, tas patiešām nelabojami sabojās Eiropas tēlu.
Eiropā kopš 1990. gada ir notikuši 290 referendumi, tomēr nav bijis neviens referendums par ārkārtīgi svarīgiem pamatlēmumiem, piemēram, Turcijas pievienošanos vai eiro ieviešanu, un tagad mums nav dota iespēja izteikties par kaut ko tik svarīgu kā Lisabonas līgums. Briseles izpratne par to, kas ir demokrātija - kad no iedzīvotājiem vienkārši tiek gaidīts ES lēmumu atbalsts vai balsojums par ES apstiprinātām partijām -, tiešām atgādina Padomju Savienību. Apvainojumu izteikšanas vietā ES vajadzētu pieņemt īru noraidošo balsojumu tādu, kāds tas ir: kā iespēju iet jaunā virzienā uz politiku, kas ir vērsta uz cilvēkiem un Eiropas iedzīvotājiem.
Elmar Brok
(DE) Priekšsēdētāja kungs, kā Martin Schulz laipni norādīja, PPE-DE grupā patiesi ir daudzu valstu vadītāji, un tas izskaidro faktu, kāpēc PPE-DE ir tuvāka iedzīvotājiem un tāpēc uzvar vairāk vēlēšanās. Tomēr fakts ir tāds, ka ir daudz norāžu, kuras liecina, ka ir nepieciešams panākt līdzsvaru starp racionālu ekonomikas politiku un sociālo politiku.
Es pilnībā cienu Īrijas referenduma iznākumu. Tomēr tas, ko es neatbalstu, ir dažu cilvēku melošana pa labi un pa kreisi, lai maldinātu cilvēkus un nostādītu viņus pret vienotu Eiropu: vienotu Eiropu, kas ir veiksmīgākais jēdziens šī kontinenta vēsturē, jēdziens, kas ir panācis mieru, brīvību un labklājību.
(Aplausi)
Mums ir jāatzīst, ka šī Eiropa ir īpaši izdevīga mazajām valstīm. Tās sēž ar mums pie viena galda, tām ir vietas šajā Parlamentā, un Eiropā nekas nevar tikt izlemts bez viņu teikšanas, lai arī kādreiz lielās valstis varēja izlemt mazo valstu vietā. Tāda ir atšķirība: mūsu Eiropā visas nācijas ir līdzvērtīgas, un to jūs, Farage kungs, mēģināt izjaukt ar saviem imperiālistiskajiem uzskatiem!
Mums ir nepieciešams šis līgums, lai Eiropas Savienības paplašināšanās būtu efektīva, lai varētu panākt lielāku demokrātiju, novēršot demokrātijas trūkumu un stiprinot valstu valdības. Mums ir nepieciešams šis līgums, lai pasargātu subsidiaritātes pantu un ļautu mums risināt problēmas nākotnē, no enerģētikas krīzes līdz organizētai noziedzībai, kā arī dotu mums iespēju reaģēt uz pārtikas un naftas cenām un citiem līdzīgiem izaicinājumiem. Tas viss tiks sagrauts, ja mēs nenodrošināsimies ar instrumentiem, kurus mums sniedz Lisabonas līgums, īpaši tiem, kas attiecas uz sociālajām tiesībām, proti, Pamattiesību hartu un "sociālo pantu”, ar ko tiek noteikts, ka sociālie jautājumi ir jāņem vērā, izstrādājot un ieviešot visus politikas virzienus.
26 dalībvalstis tagad var ratificēt līgumu, un visas ir apņēmušās to darīt. Tā bija Apvienotā Karaliste, kas man iemācīja, ka pārstāvnieciskā demokrātijā parlaments var runāt cilvēku vārdā, un tagad es ļaušu Apvienotās Karalistes Neatkarības partijai sagraut to, ko esmu iemācījies no Apvienotās Karalistes. Šīs 26 dalībvalstis var ratificēt līgumu parlamentārā procesā, un, ja šis process tiks veiksmīgi pabeigts, Īrijas iedzīvotāji varētu pārdomāt. Mēs gaidīsim no Īrijas priekšlikumus, lai saglabātu vienotību 27 valstu kopienā, jo es nevēlos redzēt sadalītu Eiropu un es nevēlos redzēt Eiropu kā kodolu. Es vēlos redzēt Eiropu, kas ir vienlīdzīgu 27 valstu kopums, un tāpēc es atbalstu Lisabonas līgumu.
Proinsias De Rossa
Priekšsēdētāja kungs, es neesmu tik diplomātisks, cik lielākā daļa manu kolēģu šajā Parlamentā. Fakts ir tāds, ka meli, sasodīti meli un statistika sakāva patiesību Īrijas referendumā.
Lisabonas līgums nav miris. Tomēr Īrijas izdarītā izvēle ir suverēns īru lēmums. Vienīgie, kuri var mainīt šo lēmumu par līgumu, ir īri.
Notiks tas vai ne ir atkarīgs no diskusijām, kuras sāksies rīt starp Īrijas valdību un pārējo 26 valstu vadītājiem. Mums nav burvju nūjiņas. Lai izdarītu secinājumus, būs nepieciešams laiks.
Es ierosinu noteikt jaunu Lisabonas līguma ratifikācijas termiņu. Es domāju, ka tā noteikšana pirms Eiropas vēlēšanām ir saprātīgs mērķis.
Ja Īrijas iedzīvotāji turpinās būs neapmierināti ar Lisabonas līgumu, lai arī par kādu formu mēs un pārējā Eiropa vienotos, tad Īrijai nebūs citas izvēlēs kā vien atkārtoti runāt par tās attiecībām ar Eiropas Savienību.
Tas būtu postošs ceļš mūsu valstij. Eiropa maz ko zaudēs, ja tā zaudēs Īriju, taču Īrija, zaudējot Eiropu, zaudēs visu.
Globālās problēmas, ar kurām mēs saskaramies šajā nepārtraukti mainīgajā un savstarpēji saistītajā pasaulē, ir skaidras: klimata izmaiņas, demogrāfiskās izmaiņas, migrācija un enerģētikas krīze, bads un nabadzība, kas nogalina miljoniem cilvēku, cilvēku nedrošība, starptautiskā noziedzība, un tam visam pāri dalībvalstu identitātes krīze. Tās nevar atrisināt, nolaižot žalūzijas un cerot, ka problēmas izzudīs.
Nobeigumā, vai es varētu vēlēties, lai Eiropa demonstrē reālu spēju nodrošināt pieklājīgus dzīves un darba apstākļus? Tas veicinātu mūsu vienotību un solidaritāti, kā arī palīdzētu rast pozitīvu risinājumu šajā krīzes situācijā.
(Aplausi)
Gunnar Hökmark
Priekšsēdētāja kungs, padomājiet: ja Īrija būtu nobalsojusi par, vai kāds šeit tic, ka mūsu zaļajos T-kreklos ģērbtie cilvēki teiktu "Cienīsim Īrijas balsojumu”? Patiesība ir tāda, ka viņi neciena nedz īrus, nedz demokrātiju. Viņi ciena tikai "nē”, un tas ir diez gan vienreizēji.
Kad Zviedrija iestājās Eiropas Savienībā, tur bija 12 dalībvalstis. Tas bija 1995. gadā. Šodien tajā ir 27 dalībvalstis. Tā ir ievērojama izmaiņa, un es domāju, ka tikai retais apšauba to, ka Eiropa ir kļuvusi daudz, daudz labāka šīs paplašināšanās un lielās attīstības rezultātā. Šodien, runājot par Īrijas referendumu, mēs varam teikt, ka tiem, kuri saka "nē”, nekad nav bijusi taisnība, bet mums, kuri esam par turpmāku Eiropas Savienības attīstību, ir bijusi taisnība.
Tāpēc turpināsim tādā pašā garā, kādā mēs esam sasnieguši šos rezultātus, ar neatlaidību, skatījumu nākotnē, demokrātiju un cieņu vienai dalībvalstij pret citu. Rīkosimies demokrātiski attiecībā uz ratifikācijas procesu katrā dalībvalstī, taču cienīsim arī katras dalībvalsts lēmumus un atcerēsimies par neatlaidību. Mums ir jāvirzās tālāk energoresursu tirgū, iekšējā tirgū un jādomā par to, kā panākt labākus rezultātus visās jomās, taču ir jāsaprot arī tas, ka ar Nicas līgumu nebūs pietiekami, ja mēs turpināsim attīstīties tāpat un ar tādu pašu skatījumu nākotnē, kāds mums ir bijis līdz šim. Tāpēc turpināsim un būsim Eiropa, kas saka "jā”. Atcerēsimies, ka noliedzēji Eiropā nav panākuši neko.
(Aplausi)
Borut Pahor
(SL) Šī nav jauna diskusija. Mums bija līdzīga diskusija, kad Francija un Nīderlande noraidīja Konstitucionālo līgumu, un tajā laikā Komisija un Padome pārliecināja mūs, ka ratifikācijas process turpināsies, taču pēc tam abas kopā ar mūsu Parlamentu padevās kārdinājumam apturēt šo ratifikācijas procesu.
Šodien par spīti mūsu cieņai pret Īrijas vēlētāju lēmumu es atbalstītu šī ratifikācijas procesa neapturēšanu tagad un skatītos, kā tas virzītos līdz galam. Es domāju, ka šajā gadījumā būtu vieglāk rast risinājumus, lai varētu apstiprināt Lisabonas līgumu, nekā, ja mēs atkal padotos kārdinājumam un apturēt procesu viena referenduma dēļ.
Otrkārt, ir jābūt pilnīgi skaidrai vienai lietai: pastāv ļoti liela atšķirība starp to, kā Eiropas Savienību uztver politiskā elite mājās, nacionālā līmenī, Eiropas Savienībā un kā to uztver lielākā daļa iedzīvotāju. Mums sev ir jāuzdod jautājums, vai Parlaments, Padome un Eiropas Komisija var darīt kaut ko, lai pārvarētu šo plaisu un atkal iedvesmotu cilvēkus ar Eiropas ideju?
Es domāju, ka atbalstot Slovēnijas prezidentūras plānus attiecībā uz rītdienas Padomi, es varētu ierosināt arī diskutēt par šo - jaunu komunikācijas stratēģiju dialogam starp iedzīvotājiem un Eiropas Savienību - nevis tikai, domājot par Lisabonas līguma ratifikāciju, bet arī citām jomām.
(Aplausi)
Íñigo Méndez de Vigo
Priekšsēdētāja kungs, šodien tika runāts par cieņu, un nav šaubu, ka Īrijas referenduma iznākums, kurā daži cilvēki balsoja par daži pret, ir jāciena.
Es domāju, ka mēs visi piekrītam, ka mums ir jāciena visas pārējās valstis, un tāpēc mums ir jāturpina ratifikācija. Tomēr es vēlos runāt par demokrātijas ievērošanu, un es vēlos skaidri pateikt to, ka cilvēku apstiprinājumam ir tāds pats spēks kā parlamenta apstiprinājumam; tieši tāda pati vērtība. Pirmkārt, mums ir jāatceras: cieņa.
Otrkārt, mums ir jāatceras: pārdomas. Mums ir jāaplūko iemesli, kāpēc Īrija nobalsoja pret, mums ir jācenšas izskaidrot, kāpēc Lisabonas līgums ir labāks par pašreizējiem līgumiem, un mums tas ir jādara, pamatojoties uz skaitļiem un faktiem.
Mums ir jāizskaidro cilvēkiem, ka Lisabonas līgums - līdzīgi kā pirms dažām dienām uzvarējušais īru zirgs Jaunā pieeja, kas uzvarēja "Epsom Derby” zirgu skriešanas sacīkstēs - tiek dēvēts par "jauno pieeju”, kas Eiropai ir nepieciešama, lai dotu pievienoto vērtību saviem cilvēkiem.
Pēc pārdomām, treškārt, ir jāatceras: atrisinājums. Mums ir jāatrod risinājums, un šajā sakarā ļaujiet man skaidri pateikt: daži noliedzēji izmantoja iznīcinošus un apkaunojošus argumentus. Viņi sacīja: "Vispirms balsojums pret, bet pēc tam atkārtotas pārrunas par Lisabonas līgumu, kas būtu izdevīgāks Īrijai.”
Vēlos skaidri pateikt, ka Eiropa ir tiesību kopiena, kur valda sabiedrības noskaņojums un lēmumi ir jāievēro. Mēs Eiropas Parlamentā skaidri sakām, ka nebūs atkārotu pārrunu par Lisabonas līgumu: eiropieši un šis Parlaments uzskata, ka tas ir ļoti svarīgi Eiropas turpmākai virzībai uz priekšu. Tie, kuri atbalsta līgumu, vēlas celt Eiropu uz tā, kas mums ir.
Man jautājums ir: kādu alternatīvu piedāvā tie, kuri saka "nē”? Vēlos, lai viņi man to izskaidro.
Bernard Poignant
(FR) Priekšsēdētāja kungs, tagad ir 18. jūnijs, un es kā francūzis esmu pārņemts ar Londonas aicinājumu: pretoties, turpināt, neatkāpties un nekad nepadoties. Angļu valodā vārds "veto” rakstāms ar tiem pašiem četriem burtiem kā vārds "vote” (balss), taču pārējie nav uzlikuši veto, un tāpēc mums ir jāturpina. Ar to es gribu teikt, ka kopš Berlīnes mūra krišanas šis ir sestais "nē” deviņos referendumos. Tas rada jautājumus.
Ir dzirdēts, ka Eiropa nav pārāk sociāla; tā nekad nebūs pietiekami sociāla. Tā nav pietiekami demokrātiska; tā nekad nebūs perfekta. Tā ir pārāk birokrātiska; vienmēr būs tehniķi, kurus dēvēs par tehnokrātiem. Es domāju, ka Eiropa patlaban piedzīvo ārprātīgu identitātes krīzi. Iepriekš lietas bija vienkāršākas. Šodien viss ir nedaudz nobīdījies; Eiropa vairs nav tik pārliecināta par tās nozīmi, tās vēsturi, tās likteni, un ar to mums ir jācīnās. Lai to izdarītu, mums ir nepieciešama izcila vadība, un, no šī viedokļa raugoties, mēs esam zināmā mērā paši par sevi.
(Aplausi)
Stefano Zappalà
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, man šķiet, ka patiesībā - kā minēja gan pašreizējais Padomes priekšsēdētājs, gan priekšsēdētājs Barroso - Eiropadome rītdienas darba kārtībā ir vairāki punkti, ne tikai Īrijas referenduma rezultāts.
Tomēr acīmredzot praktiski visas šī rīta debates ir bijušas par šo jautājumu. Tas ir svarīgs jautājums. Ir minēti vairāki iemesli un analizēts, kāpēc Īrijas iedzīvotāju reakcija bija tāda, kāda tā bija: faktiski pret balsoja tikai nedaudz vairāk cilvēku nekā par.
Ir daudz pateikts, taču es uzskatu, ka mums ir praktiski jāapsver tas, kāpēc īri balsoja pret, un jālemj, kā rīkoties tālāk. Es atkārtoju, ir pateikts daudz, taču es domāju, ka atbilde ir rodama faktā, ka Eiropas iedzīvotājiem trūkst informācijas. Vainīgi ir visi: mēs visi esam vainojami; valdības ir vainojamas. Vispārīgs ir pateikts - un es piekrītu -, ka valdības tiek slavētas, kad viss ir labi, kad notiek kaut kas slikts vai ir pamats kritikai, vienmēr tiek vainota Eiropa. Tā ir pilnīga patiesība.
Tomēr, Padomes priekšsēdētāja kungs, Komisijas priekšsēdētāja kungs, neviens nevienu nespiež palikt Eiropā. Manuprāt, mums ir jāciena Īrijas referenduma iznākums. Tomēr mums vienlīdzīgi ir jāciena arī pārējo 26 valstu vēlmes; patlaban 18, taču drīzumā 26. Nevienu nedrīkst piespiest, kā tas notika, palikt krātiņā, ja tas nepatīk. Eiropai ir jāiet uz priekšu; Eiropa nevar stāvēt dīkstāvē.
Es beidzu, priekšsēdētāja kungs. Rīt, manuprāt, Eiropadomei ir jāpieņem skaidrs lēmums par jauno stratēģiju - valstu vadītāji un valdības var to izdarīt -, jaunu stratēģiju, kas noteiktu, ka tie, kas vēlas palikt uz klāja, var palikt, bet Eiropai ir jāvirzās uz priekšu vispārīgu interešu vārdā.
Gary Titley
Priekšsēdētāja kungs, es pieņemu, ka Apvienotās Karalistes Neatkarības partijas vadītāja apsēstība ar krāpniekiem ir dēļ viņa pašas partijas ciešajām attiecībām ar krāpšanu un krāpniekiem.
Atgriežoties pie šo debašu galvenā jautājuma: skaidrs, ka Lisabonas līgums nevar stāties spēkā no 1. janvāra, kā bija cerēts. Mums ir jāpagaida, kamēr Īrijas valdība mums pateiks, kā, viņuprāt, mums vajadzētu rīkoties nākotnē. Taču šajā laikā citām valstīm vajadzētu izmantot savas suverēnās tiesības ratificēt šo līgumu. Mana dalībvalsts šodien pabeigs ratifikāciju atbilstīgi tās senajām un plaši zināmajām parlamentārajām tradīcijām.
Pa to laiku globalizācija strauji turpinās, un līdz ar to arī nedrošība, ko tā rada, kam pierādījums ir Īrijas referendums. ES ir politisks process, kura mērķis ir risināt šādus jautājumus, tāpēc mums būtu jārīkojas šādi: jāaplūko Tūkstošgades attīstības mērķi, klimata izmaiņas, migrācija. Kāda rīcība? Tāpēc es grasos izvairīties no pārāk lielas koncentrēšanās uz institūcijām un domāšu par nepieciešamajām darbībām iedzīvotāju situācijas uzlabošanai.
Man ir viens jautājums Slovēnijas prezidentūrai: vai jūs man varētu pateikt, kāda ir Īrijas balsojuma saistība ar Horvātijas pievienošanos Eiropas Savienībai?
Jerzy Buzek
(PL) Priekšsēdētāja kungs, mēs runājam par gatavošanos Eiropadomei. Es, protams, pieņemu, ka visiem Eiropas Parlamenta locekļiem, kuri ir uzstājušies, no kādas lielākas vai mazākas cilvēku grupas viedokļa raugoties, ir taisnība. Tomēr mums ir jāpatur prātā, ka, ja šīs debates notiktu pagājušajā trešdienā, tās būtu diez gan atšķirīgas. Mēs noteikti nerunātu par Lisabonas līguma problēmu. Tā vietā mēs diskutētu par cilvēku ikdienas problēmām Eiropā.
Patlaban Eiropas Savienības iedzīvotāji nav īpaši norūpējušies par līguma noraidīšanu Īrijā. Viņus daudz vairāk satrauc degvielas cenas degvielas uzpildes stacijās un citas ikdienas problēmas. Būtu nepareizi šīs dienas debatēs un neoficiālās sanāksmes iznākumā koncentrēties tikai uz Lisabonas līgumu.
Mums ir jāsaprot, ka kā politiķiem mums patlaban ir jārisina divas svarīgas problēmas. Viena ir, kā apmierināt cilvēku ikdienas cerības, bet otra ir Lisabonas līgums un tā ieviešana. Līgums noteiks mūsu spēju nākotnē mazināt cilvēku bažas Eiropā. Tāpēc mums ir jāmēģina nošķirt šīs problēmas un diskutēt ne tikai par Lisabonas līgumu, bet arī par jautājumiem, kuri šobrīd ir aktuāli iedzīvotājiem Eiropā.
Mums ir jāizskaidro iedzīvotājiem, kāpēc līguma apstiprināšana un ieviešana atvieglos viņu ikdienas problēmu risināšanu. Mums ir jāizskaidro, kāpēc mūsu piedāvātie institucionālie risinājumi ir labi Eiropas Savienībai. Piedāvātā kārtība izraisīs lielāku vienotību un rūpes vienam par otru, kopā lielāku atbildību par lietām, kuras mēs katrs savā valstī aizstāvam.
Jan Andersson
(SV) Es pilnīgi piekrītu, ka katrai dalībvalstij ir tiesības izteikties. Tās ir demokrātiskas tiesības. Es arī uzskatu, ka Lisabonas līgums ir labāks par esošo līgumu, no dažādiem aspektiem raugoties. Tas ir attiecināms uz turpmāko paplašināšanos un palielinātu atklātību, kā arī uz cilvēktiesībām.
Kad es biju Īrijā un satikos ar arodbiedrību pārstāvjiem kampaņas laikā, bija pamatotas bažas, ka tirgus un sociālo tiesību attiecības nav līdzsvarā. Arī Īrijā tika minētas atsauces uz Eiropas Kopienu Tiesas spriedumiem Laval un Rüffert lietās. Divas galvenās sekas ir šādas: pirmkārt, pēc sprieduma vairs nav vienādas attieksmes. Tiem, kuri ir no dalībvalstīm ar zemāku algas līmeni, ir jāsamierinās ar minimālo algu un to, ka viņi nesaņems līdzvērtīgu samaksu. Otrkārt, tiesības streikot ir ierobežotas pilnīgi nepieņemamā veidā.
Padomei un Komisijai ir jāķeras pie šiem jautājumiem. Tas ir jautājums par līdzsvaru starp sociālo Eiropu un tirgus Eiropu. Ja mēs nepanāksim šo līdzsvaru, mūsu cilvēki pagriezīs muguras ES. Mēs visi esam par to atbildīgi, visas trīs institūcijas, un mums ir jārīkojas ātri.
Tunne Kelam
Priekšsēdētāja kungs, nav nekādas problēmas attiecībā uz īru balsojumu, taču mums būtu vienādi jāciena 18 valstu demokrātiski ievēlētu parlamentu lēmumi un turpmāk vienādi jāizturas pret pārējām astoņām dalībvalstīm, lai tās varētu brīvi pieņemt lēmumus attiecībā uz Lisabonas līgumu. Visu cieņu pret Īrijas balsojumu, taču 27 valstu ES nevar kļūt par politisku ķīlnieku ierobežota skaita Lisabonas līguma pretinieku rokās. ES reformai nav alternatīvu. Jā, Eiropa var apstāties, taču pasaule tai apkārt neapstāsies mūsu dēļ, un vislielākais šī balsojuma upuris būs mūsu vienotība: mūsu kopējā ārpolitika un drošības politika, kā arī vienotība energoresursu jomā.
Mums ir jāaplūko arī ētiskā puse. Šis referendums ir brīdinājums, kas aicina palikt uzticīgiem mūsu pamatvērtībām. Mūsu iedzīvotāji var nekad nebūt pilnībā informēti par līgumu detaļām, taču viņi vienmēr var atšķirt vienotību un reālu uzticēšanos no vienas puses un puspatiesību un Realpolitik no otras puses. Tā vietā lai dzīvotu no vienām nacionālajām vēlēšanām līdz otrām, tā vietā lai izdabātu patērētāju demokrātijai Eiropā, kuru vada vēlme gūt arvien vairāk un vairāk naudas no Eiropas, mums ir nepieciešami līderi, kuri var aicināt iedzīvotājus: "Pirmkārt, ko jūs varat izdarīt Eiropas labā?” Un ticiet man, ja mums būtu šādi līderi, mēs atrastu iedzīvotājus, kuri mūs atbalstītu.
Libor Rouček
(CS) Dāmas un kungi, pirms sešiem mēnešiem 27 Eiropas valstu vadītāji un valdības apņēmās ratificēt Reformu līgumu, uzliekot dokumentam savus parakstus. Es vēlos atgādināt Eiropadomei par ceturtdien notikušo sanāksmi. Konkrēti, vēlos atgādināt Čehijas premjerministram Mirek Topolánek par pienākumu veikt ratifikāciju. Viņš līdzīgi kā Čehijas prezidents apgalvo, ka Lisabonas līgums ir miris un ka nav jēgas turpināt ratifikāciju. Es vēlos īpaši aicināt premjerministrus no Eiropas Tautas partijas atgādināt Čehijas premjerministram par viņa pienākumu un valsts atbildību, kas izriet no prezidentūras pārņemšanas. Tā kā Čehija pārņems ES prezidentūru 2009. gada 1. janvārī, pēdējā ratifikācijas procesa posmā, visas Lisabonas līguma problēmas risinājums būs pilnīgi uz šīs valsts pleciem. Vēlreiz atgādinu, ka es vēlētos, lai Eiropas Tautas partija atgādinātu Čehijas premjerministram par viņa pienākumu.
Monica Maria Iacob-Ridzi
(RO). Eiropadome, kādu mēs to šodien gatavojam, ir izšķiroša Eiropas nākotnei. Viena no turīgākajām Eiropas valstīm un piemērs ekonomiskajiem panākumiem pēc Eiropas integrācijas procedūru ieviešanas ir pateikusi "nē” Lisabonas līgumam. Tajā pašā laikā 18 Eiropas valstis ir pieņēmušas šo dokumentu, lielākā daļa no šīm 18 valstīm arī atbalstīja Līgumu par Konstitūciju Eiropai.
Es, tāpat kā daudzi iepriekšējie runātāji, esmu neapmierināts ar Īrijas referenduma rezultātiem. Tomēr Eiropas Savienībai ir jāveic tai nepieciešamās reformas. Eiropa ar dažādiem ātruma līmeņiem, kādos notiek procedūras jau kopš Amsterdamas līguma, un ar labi definētām izslēgšanas iespējām ir vienīgais veids, kādā mēs patlaban varam virzīties uz priekšu. Iespēja, kuru izmantoja Īrija, tika dota arī citām valstīm, kuras nesen pievienojās ES, arī Rumānijai. Šādos laikos mums ir jāatceras un jāgrupējas ap lietām, kuras mūs vieno un dod mums iemeslu iet uz priekšu.
Savā slavenajā runā par godu Eiropas Savienotajām Valstīm Vinstons Čērčils sacīja, ka, ja Eiropa vienreiz apvienotos, lai dalītos tās kopējā mantojumā, laimei, labklājībai un slavai, kuru baudītu tās iedzīvotāji, nebūtu robežu. Es ticu šādai vīzijai, un tajā pašā laikā es zinu, ka ir nepieciešams pielikt lielas pūles, lai to sasniegtu. Tomēr tam nevajadzētu mūs atturēt no rīcības.
Othmar Karas
(DE) Priekšsēdētāja kungs, mums ir nepieciešami uzlabojumi, nevis attaisnojumi! Tomēr ir jābūt skaidram tam, ka lielākā daļa atbildības par cilvēku attieksmi pret ES mūsu dalībvalstīs ir jāuzņemas nacionālajiem parlamentiem. Vienai lietai ir jāseko pēc rītdienas ES sanāksmes un dienā pēc tās: valstu vadītāju un valdību atvainošanās dalībvalstu iedzīvotājiem par godīguma trūkumu attiecībā uz Kopienas lēmumiem, par nespēju nodrošināt nepieciešamo informāciju, par nespēju ar viņiem komunicēt un par drosmes un vienotības trūkumu, dalot atbildību par Eiropā pieņemtajiem lēmumiem.
Eiropas politika ir iekšpolitika. Tāpēc tai ir jābūt neatņemamai valdības informācijas un komunikācijas politikas sastāvdaļai. Padarīt Eiropas Savienību par grēkāzi visās problēmās tā vietā, lai uzņemtos atbildību, un pēc tam divas nedēļas pirms referenduma lūgt iedzīvotāju apstiprinājumu ir negodīgi, bezatbildīgi un liekulīgi. Dāmas un kungi, šeit ir nepieciešami uzlabojumi.
Ioan Mircea Paşcu
Priekšsēdētāja kungs, Īrijas balsojums pret liecina par to, ka pasaules politikā nedzirdētais un veiksmīgais eksperiments ES ir nonācis grūtībās. Taču, lai referendumos patiešām atspoguļotos cilvēku vēlēšanās, pirms jebkura referenduma ir jāveic informatīva kampaņa. Īrijas gadījumā mēs varam novērtēt, kāda bija atbilstība, vai tās nebija, starp Lisabonas līgumu un argumentiem pret to.
Protams, demokrātija nosaka, ka mums ir jāņem vērā Īrijas balsojuma rezultāti, ko mēs arī darām. Taču demokrātiju nevar īstenot uz citu valstu tiesību rēķina, proti, uz to valstu rēķina, kuras jau ir ratificējušas Lisabonas līgumu, un, pats galvenais, demokrātiju nedrīkst ļaunprātīgi izmantot, lai mazākums šantažētu vairākumu.
Baidos, ka Īrijas balsojums pret drīzāk veicinās, nevis bremzēs esošās dažu kopējo politikas virzienu renacionalizācijas tendences, paildzinot juridisko vakuumu, kurā atrodas ES kopš konstitucionālā līguma noraidīšanas.
Nobeigumā vēlos teikt, ka kā Eiropas Parlamenta loceklis no bijušās komunistu valsts, kas pielika lielas pūles, lai pievienotos Eiropas Savienībai, es nevēlētos redzēt, kā komunisms pastāv ilgāk nekā Eiropas Savienība.
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Priekšsēdētāja kungs, varētu šķist, ka visas Lisabonā panāktās vienošanās ir lemtas bojāejai. Gan Lisabonas stratēģija, gan Lisabonas līgums ir piedzīvojuši fiasko.
Pagājušajā nedēļā Īrija referendumā noraidīja Lisabonas līgumu. Tas nozīmē, ka šis dokuments tagad ir miris. Plānotajā sanāksmē būs jānoskaidro, vai pastāv kāda līguma atdzīvināšanas iespēja. Eiropas Parlamentam ir jāsūta skaidrs signāls, ka tas apstiprina demokrātijas noteikumus pat tad, ja dažas dalībvalstis varētu būt neapmierinātas ar iznākumu. Īrijas iedzīvotāju apvainošana un piespiešana ir nepieņemama. Viens no pieņemamiem spiediena izdarīšanas veidiem varētu būt līguma ratificēšanas procesa turpināšana citās valstīs. Galēji un bezatbildīgi komentāri par iespējamu tādas domājami uzpūtīgas valsts izslēgšanu no Eiropas Savienības rada iemeslus satraukumam.
Mēs ceram, ka Eiropadome apsvērs jaunu un daudz demokrātisku Eiropas Savienības formulu.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Priekšsēdētāja kungs, mēs visi zinām, ka demokrātija nav gara, mierīga upe, taču tāpat mēs visi zinām, ka mēs sabiedrības organizēšanai esam izvēlējušies tieši demokrātiju. Tāpēc, cik man zināms, Īrijas balsojums pret ne ar ko neatšķiras no Francijas vai Nīderlandes balsojuma pret, taču līdzīgi kā 2005. gadā mēs nespējam izskaidrot, kāpēc Eiropa ir laba mūsu iedzīvotājiem. Mēs nevarējām viņus pārliecināt par ekoloģisko krīzi, kas viņus skar ļoti tieši. Tomēr es nepiekrītu spekulācijām, un es uzskatu, ka mums būtu jāpagaida līdz ratifikācijas beigām. Es vēlos lūgt Padomi sūtīt pārliecinošu signālu iedzīvotājiem, lai parādītu, ka ir patiesa vēlme nodrošināt pārredzamību un vēlme īstenot demokrātiju attiecībā uz mūsu iedzīvotājiem. Vēlos lūgt Padomi atvērt tās durvis, un es vēlos, lai Komisijas un Padomes prezidentūras tiktu ievēlētas tajā pašā laikā, kad notiks Eiropas vēlēšanas. Jā, tas būs spēcīgs signāls, un mēs nepieprasām līguma ratifikāciju, lai ieviestu šāda veida izmaiņas.
Mairead McGuinness
Priekšsēdētāja kungs, šīs debates ir dzīvīgas, un es tās klausījos ļoti uzmanīgi. Jā, īri ir runājuši, un ir pateikuši "nē”. Taču viena lieta, kas mani ļoti satrauc, ir tāda, ka tie, kuri balsoja pret, juta, ka tā rīkojoties, nepastāv nekādi riski: iespējams, viņiem šķita, ka status quo gūs virsroku. Tagad no šīm debatēm kļūst skaidrs, ka pārējo valstu parlamentos veiktais ratifikācijas process arī ir spēkā esošs un tas turpināsies.
Tāpēc Īrija un īri saskarsies ar zināmu dilemmu situācijā, kad 26 dalībvalstis ratificēs līgumu, un mūsu valdības vadītājam Brian Cowen ir steidzami tuvākajās pāris dienās jānāk klajā ar pārdomām un iespējams priekšlikumiem par turpmāko rīcību.
Vai es varētu vērsties īpaši pie Kathy Sinnott, kura rīkoja kampaņu, manuprāt, ar diezgan iebiedējošiem argumentiem par labu noraidošam balsojumam? Attiecībā uz viņas bažām par Īrijas vērtību zaudēšanu vēlos viņai teikt, ka mēs nevaram vainot Eiropu par vērtību izzušanu Īrijā. Mēs to esam panākuši paši, un pārstāsim mest akmeņus Eiropas Savienības dārzā un varbūt apskatīsim mūsu pašu materiālās vērtības Īrijā un citur.
Genowefa Grabowska
(PL) Priekšsēdētāja kungs, es esmu stingri pārliecināta, ka Lisabonas līguma ratifikācijas procesam ir jāturpinās. Valstīm, kuras ir parakstījušas šo līgumu, tas ir starptautisks juridisks pienākums saskaņā ar Vīnes Konvenciju par starptautisko līgumu tiesībām.
Līgums dod iespēju veikt būtiskas Eiropas Savienības reformas. Piemēram, tas ļaus izveidot kopēju enerģētikas politiku Eiropā. Šāda politika ir ļoti svarīga Eiropas Savienībai un arī manai valstij, Polijai. Tas garantēs energoapgādes drošību visiem iedzīvotājiem. Es pārstāvu Silēziju, kurā ir pieci miljoni iedzīvotāju. Manam reģionam šāda politika būtu iespēja progresēt un attīstīties, jo Silēzijā ir daudz energoresursu.
Šajā sakarā man ir jautājums: vai to visu izjauks Īrijas balsojums pret? Es cienu Īrijas referenduma rezultātus, taču tajā pašā laikā man ir grūti pieņemt, ka 109 964 īru balsis - tāda ir atšķirība starp to cilvēku skaitu, kuri nobalsoja pret, un to, kuri balsoja par - varētu noteikt manas valsts, mana reģiona un īpaši Eiropas Savienības nākotni. Es nedomāju, ka to drīkst pieļaut.
Tobias Pflüger
(DE) Priekšsēdētāja kungs, vēlos pateikties Īrijas iedzīvotājiem un arī CAEUC, kas rīkoja kampaņu pret Lisabonas līgumu Īrijā. Tagad pret šo līgumu ir vērsušās trīs valstis: Francija, Nīderlande un arī Īrija, kas noraidīja nedaudz mainīto līguma versiju. Mums tas beidzot ir jāpieņem. Es atceros Bertolt Brecht, kurš reiz sacīja: "Vai valdībai tādā gadījumā nebūtu vieglāk atlaist cilvēkus un pieņemt vietā citus?” Tā es uztveru neskaitāmos šeit izskanējušos apgalvojumus. Līguma būtība Īrijā patiešām tika apspriesta, īpaši tā neoliberālais novirziens, tā koncentrēšanās uz bruņošanos un galu galā arī tā nedemokrātiskās iezīmes.
Mums tiešām vienkārši vajadzētu pieņemt šo balsojumu. Līgums ir miris, un mums ir nepieciešams cits līgums. No mūsu puses mēs noteikti atzīmēsim un dokumentēsim dažādos šodien paustos nedemokrātiskos apgalvojumus.
Janez Lenarčič
Padomes pašreizējais priekšsēdētājs. - (SL) Šodien šajā plenārsēžu zālē visbiežāk ir izskanējis vārds "cienīt”. Es ticu, ka jūs man ļausiet pieminēt to, ka mums ir jāciena arī daži fakti, un es vēlētos tos uzsvērt.
Pirmkārt: jauna līguma par Eiropas Savienību ratifikācija ir tikai un vienīgi dalībvalstu rokās. Tikai un vienīgi. Padomei šajā procesā nav pilnīgi nekādas teikšanas, bet prezidentūrai vēl mazāka.
Jauns fakts: katra dalībvalsts veic šo procesu atbilstīgi saviem noteikumiem, kurus tā formulē neatkarīgi un suverēni. Tas iespējams izvirza kādu svarīgu punktu. Atsevišķas dalībvalstis ir veikušas parlamentāru ratifikāciju, taču vienai ir bijis saistošs referendums. Taču tas nenozīmē, ka kaut kas nav kārtībā ar ratifikāciju parlamentā. Es stingri iebilstu pret uzskatu, ka ratifikācija parlamentā ir nepilnīga un mazāk demokrātiska nekā referendums. Tā nav taisnība. Ar parlamentāro ratifikāciju viss ir kārtībā. No Eiropas Savienības viedokļa tas ir pilnīgi līdzvērtīgs citiem demokrātiskiem procesiem.
Trešais fakts: katra dalībvalsts runā par sevi. Īrijas balsotāji runāja Īrijas vārdā. Viņi nerunāja nevienas citas dalībvalsts vārdā. Tas nozīmē, ka visām dalībvalstīm ir pilnīgi vienādas tiesības. Astoņpadsmit dalībvalstis jau ir ratificējušas Lisabonas līgumu, pārējās vēl nav sniegušas oficiālus paziņojumus, bet prezidentūras viedoklis ir tāds, ka ratifikācijai ir jāturpinās. Tie, kas apgalvo, ka Lisabonas līgums ir miris, kuri pieprasa nekavējoties apturēt ratifikācijas procesu, noliedz dalībvalstu tiesības runāt par sevi, tās pašas tiesības, kuras viņi tik kaislīgi aizstāv Īrijas gadījumā.
(Aplausi)
Ceturtais fakts: mēs jau esam bijuši šādā situācijā un atradām risinājumu. Arī šajā gadījumā mēs tādu atradīsim, pamatojoties uz iemesliem, kāpēc šāda situācija radās, taču prezidentūra nevēlas ar to spekulēt. Prezidentūra nevēlas iesaistīties diskusijās par to, vai šis līgums bija pārāk sarežģīts, vai varbūt kaut kas nebija kārtībā ar komunikāciju, vai varbūt, kā uzsvēra De Rossa kungs, pārāk daudz tika melots. Nē, mēs to atstāsim mūsu īru kolēģu ziņā, lai viņi izanalizē šāda iznākuma iemeslus un piedāvā vīziju par iespējamo izeju no šīs situācijas. Un mēs šo izeju atradīsim, par to es esmu drošs. Mēs to atradīsim. Un rītdienas Eiropadomes sanāksme iezīmē šo meklējumu sākumu.
Un pēdējais fakts: šī rīta sēdes darba kārtības punkts nebija Īrijas referenduma rezultāts, bet gan gatavošanās Eiropadomei. Prezidentūra Eiropadomē risinās debates tā, lai būtu skaidrs, ka Eiropai nav pamata, lai apstātos, Eiropa turpina funkcionēt, un šī iemesla dēļ mums saskaņā ar plānoto darba kārtību būs jārisina arī daudzi citi jautājumi.
Mēs risināsim pārtikas un naftas cenu problēmu, mēs risināsim ekonomikas, sociālos un vides jautājumus, mēs runāsim par starptautiskiem attīstības izaicinājumiem, kā arī par Rietumbalkānu problēmu. Šajā sakarā es arī vēlos atbildēt Titley kungam - tam nav tiešas saistības ar Eiropas Savienības paplašināšanās politiku, kas turpināsies tieši tāpat kā Eiropas kaimiņattiecību politika un citi politikas virzieni.
Paldies visiem un īpaši tiem, kuri pauda savu viedokli par šiem pārējiem jautājumiem, un es esmu pārliecināts, ka Eiropadome turpinās darboties veiksmīgi.
(Aplausi)
Margot Wallström
Komisijas priekšsēdētāja vietnieks. - Priekšsēdētāja kungs, vēlos pateikties cienījamiem Eiropas Parlamenta locekļiem par viņu interesantajiem viedokļiem. Protams, šī ir īstā vieta debatēm par demokrātiju un balsu cienīšanu.
Īri nobalsoja pret, tad kāpēc tas vēl nav beidzies? Kāpēc ES vienkārši nepasaka: "Līgums ir miris: ejam uz priekšu.” Kāpēc daži cilvēki un dažas dalībvalstis uzstāj uz tā, ka ratifikācijas procedūras ir jāturpina? Kāpēc notiek tā, ka mēs uzstājam uz atgriešanās pie iemesliem, kāpēc mēs sākām visas šīs debates par jaunu līgumu par Eiropas Savienību?
Es ceru, ka jūs man ļausit pateikt dažus vārdus par to, jo neaizmirstiet, ka Eiropas līderi ir ieguldījuši lielu politisko kapitālu visā šajā procedūrā. Ir bijis nepieciešams daudz laika un enerģijas, lai diskutētu par jautājumiem un problēmām saistībā ar nepieciešamību pēc jauna līguma, lai izveidotu jaunu Eiropas Savienības mašinēriju, kas īsā laika periodā ir tik ievērojami mainījusies.
Ļaujiet man minēt tikai trīs iemeslus, kāpēc, mūsuprāt, ir nepieciešams jauns līgums.
Pirmkārt, tas piešķirtu Pamattiesību hartai juridiski saistošu spēku. Eiropa nav saistīta tikai ar starptautisko tirgu - kā šeit tika minēts -, tā ir saistīta arī ar cilvēktiesībām un strādnieku tiesībām.
Otrais iemesls, protams, ir mūsu vēlme pasaulē runāt vienā spēcīgā balsī, būt stipriem pasaules tirgū un rīkoties saskaņā ar mūsu pamatvērtībām. Mēs vēlamies aizstāvēt savas intereses pasaules mērogā, cīnīties par mūsu ilgtspējīgu attīstību, runāt par naftas cenām, konfliktu novēršanu un citiem svarīgiem jautājumiem. Tas ir viens no iemesliem, kas ir šīs diskusijas par jauno līgumu pamatā.
Trešais iemels, protams, ir nepieciešamība padarīt Eiropas Savienību demokrātiskāku. Cik tas ir ironiski attiecībā pret tiem, kuri runā par "nē” cienīšanu un iznākumu, ka jaunais līgums patiesībā dotu vairāk varas tieši ievēlētajam Eiropas Parlamentam. Tas nozīmētu lielāku valstu parlamentu iesaistīšanos, kā arī to, ka Padome publiski ir paudusi savus apsvērumus par to, ka iedzīvotāju iniciatīva ir viens no svarīgākajiem elementiem sadaļā par līdzdalības demokrātiju, kas ir jauns līguma uzlabojums.
T-kreklu partijas teksts ir: "Cienīt "nē.”” Mana ideja, to darot, ietver arī zināšanas par Īrijas iedzīvotāju bažām. Tā ir izpratne par to, kāpēc viņi balsoja pret. Viņi ir to skaidrojuši paši, taču es domāju, ka ir ļoti svarīgi, lai Īrijas valdība ar Eurobarometer aptaujām labāk saprastu, kādas ir bažas un vai mēs varam kaut kā palīdzēt.
Vai tāda nav demokrātijas ideja? Tas ir ceļš uz priekšu - saprast argumentus, sadarboties ar pārējās dalībvalstīm un saņemt viņu atbalstu problēmām, kuras mēs, cerams, varēsim atrisināt kopā. Pēc noraidošā balsojuma Francijā un Nīderlandē mēs veicām Eurobarometer pētījumu, kurš, es domāju, arī mums palīdzēs labāk saprast jebkura referenduma problēmas. Referendumu organizēšanai ir gan savas labās, gan sliktās puses - vai no demokrātijas viedokļa drīzāk izaicinājumi. Kad balsotājiem tiek piedāvāts šāds sarežģīts, plašs teksts, kāds ir jaunais starptautiskais līgums, protams, var rasties dažādas rezultātu interpretācijas.
Mums ir labāk jāsaprot, ko pateica īri, no kā viņi baidās, un kādas ir viņu cerības. No sākotnējiem rezultātiem es jau sapratu, ka šis nav vispārīgs "nē” Eiropai. Īrija arī saprot un ciena savu lomu Eiropas Savienībā.
Otra referendumu puse ir arī tā, ka jums ir jāinformē iedzīvotāji un jākomunicē ar viņiem par visām saistītajām problēmām. Es domāju, ka visi redz arī to, ka mums ir jāveic analīze, lai noskaidrotu, ko mēs varam uzlabot komunikācijā ar iedzīvotājiem un viņu informēšanā. Es esmu vienmēr teici, ka komunikācija ir demokrātijas instruments. Tās pamatā ir jābūt iedzīvotāju tiesībām zināt, kas notiek Eiropas līmenī, kas ir izlemts un kā iedzīvotāji var izteikties. Šis darbs turpmāk ir jāpastiprina, un arī tāpēc Komisijai ir jāturpina pirms pāris gadiem iesāktais, kas tiek dēvēts par plānu "D, kā debates, dialogs un demokrātija. Tā pamatā būs ideja par iedzīvotāju īpašumtiesībām uz ES politikas virzieniem...
Priekšsēdētājs
Komisāres kundze, dāmas un kungi, es saprotu, ka šeit ir neliela kņada, jo plenārsēžu zālē ienāk daudz kolēģu, taču es vēlos lūgt ienākušajiem nestāvēt un nesarunāties, jo daudzi kolēģi vēlas dzirdēt komisāra secinājumus.
Margot Wallström
Komisijas priekšsēdētāja vietnieks. - Priekšsēdētāja kungs, es mēģinu rezumēt, ka mums ir jāievieš iedzīvotāju īpašumtiesības uz ES politikas virzieniem, lai padarītu tos saprotamus un atbilstīgus, kā arī panāktu, ka ES institūcijas ir atbildīgas to cilvēku priekšā, kuru intereses tās pārstāv.
Mums ir nepieciešamas plašas un ilgstošas debates starp demokrātiskām Eiropas Savienības institūcijām un iedzīvotājiem par Eiropas Savienības nākotni gan nacionālā, gan ES līmenī, un mums ir jāpalielina iedzīvotāju vara, ļaujot viņiem piekļūt informācijai, lai debates par Eiropas Savienību būtu balstītas uz informāciju. Mēs jau esam ierosinājuši izveidot tam ietvaru, kā jau norādīja Jo Leinen - un paldies par to. Es pateicos Lenarčič kungam par mēģinājumu rast risinājumu.
Es pateicos Eiropas Parlamentam par tā atbalstu mēģinājumā efektīvāk komunicēt ar iedzīvotājiem, jo mums pret to ir jāizturas nopietni un jāpiešķir resursi un ietvars, kā arī jāsadarbojas ar dalībvalstīm, lai padarītu mūsu tekstus un lēmumus pēc iespējas saprotamākus.
Mēs debatējām par konsolidēto līgumu. Padomei bija nepieciešams pārāk daudz laika, lai apstiprinātu un publiskotu konsolidēto līgumu, taču beigās Padome to paveica, un tas, protams, ir viens no instrumentiem, ar kura palīdzību mēs varam labāk sasniegt mūsu iedzīvotājus.
Mums ir jāturpina izdarīt secinājumi un mācīties arī no Īrijas piemēra, taču ir jāciena noraidošs balsojums. Mēs darām, ko varam, patiesībā zinot, kādas bija viņu bažas, meklējot kopīgus risinājumus un ļaujot izteikties arī citām dalībvalstīm. Es ceru, ka arī šīs debates būs ieguldījums vadītāju sanāksmē rīt un piektdien. Pateicos jums par ļoti labajām un konstruktīvajām debatēm.
(Aplausi)
Priekšsēdētāja kungs
Paldies, komisār.
Debates ir slēgtas.
Vēlos informēt Parlamentu par to, ka Hans-Peter Martin kungs ir lūdzis vārdu, lai izteiktu personisku paziņoju atbilstīgi Reglamenta 145. pantam. Saskaņā ar Reglamenta 145. pantu es došu Martin kungam vārdu pēc tam, kad tiks pieņemts šīs dienas sēdes protokols.
Rakstiski paziņojumi (Reglamenta 142. pants)
Jim Allister  
rakstiski. - Es sirsnīgi apsveicu Īrijas Republikas vēlētājus ar pārliecinošu pārveidotās Konstitūcijas noraidīšanu. Ar to viņi pārsteidza miljoniem demokrātu visā Eiropā, kuriem totalitārais ES elites mēģinājums mums visiem uzspiest Lisabonas līgumu liedza iespēju izteikties. Tagad jautājums ir par to, vai elite būt pietiekami godīga un vienprātīgi pieņems, ka līgums ir miris. Lisabonas līgums pats radīja sev izdzīvošanas pārbaudījumu: vienprātīgu ratifikāciju. Tas acīmredzami neizturēja šo pārbaudījumu. Tieši tā pat kā tā priekšgājējs Konstitūcija tas nogrima demokrātijā. Tā vietā lai sastaptos ar realitāti, es baidos, ka mēs atkal sastapsimies ar Briseles sazvērestību, mēģinot apkrāpt cilvēkus. Ja tā, jūs galu galā sagaidīs tāss pats liktenis. Ietaupiet sev problēmas un atzīstiet, ka līgums ir miris bez iespējām atdzimt.
Costas Botopoulos  
rakstiski. - Šajā krīzes un institucionālās nenoteiktības laikā man šķiet, ka man ir jāpaslavē Lisabonas līgums. Es nezinu, vai tas jebkad stāsies spēkā, taču, ja kāds vēlas izvairīties no populisma, ir jāsaka, ka šis ir labs līgums. Protams, tas nebija demokrātiski sagatavots un apspriests kā Konstitucionālais līgums. Protams, tas nav perfekts teksts - perfektu tekstu nav. Protams, tas ir pārāk sarežģīts - bet kurš Eiropas līgums gan tāds nav? Cilvēki, kuri apgalvo, ka to nesaprot, patiesībā pierāda, ka neuzticas saviem līderiem. Taču tas ir teksts, kas veicina demokrātiju Eiropā. Tas padarītu Eiropu daudz atvērtāku, efektīvāku un sociāli jutīgāku. Viens vienkāršs piemērs: ja tas būtu spēkā, ja būtu spēkā Pamattiesību harta, Eiropas Kopienu Tiesa nebūtu pieņēmusi tādus spriedumus kā Viking un Laval lietās, kuri ir tik neizdevīgi strādniekiem. Mums ir nepieciešama lielāka Eiropa, nevis mazāka. Vairāk demokrātijas. Vairāk politikas. Kā sociālistiem mūsu pienākums tagad ir stāties cilvēku priekšā un izskaidrot, kāda veida jaunu un atšķirīgu Eiropu mēs vēlamies.
Alexandra Dobolyi  
rakstiski. - (HU) Esmu viens no tie cilvēkiem, kuri uzskata, ka lietas Eiropā vairs nebūs tādas, kādas bija pirms Īrijas balsojuma pret. Viena lieta, ko mēs noteikti nevaram darīt, ir ignorēt Īrijas referenduma iznākumu. Tomēr esmu arī viens no tiem cilvēkiem, kuri uzskata, ka ratifikācijas procesam ir jāturpinās; visām dalībvalstīm ir vienādas iespējas izteikt savu viedokli par kopīgo Eiropas nākotni.
Mums šis sarežģītais uzdevums no vienas puses ir jārisina, uzklausot Īrijas iedzīvotāju sacīto, bet no otras puses, pievēršot attiecīgu uzmanību viedoklim, kuru pauž visas tās dalībvalstis, kuras vēlas iet uz priekšu pa kopīgo Eiropas ceļu.
Vienādojums ir grūts, un mums ir nepieciešams izmantot iespēju izvērtēt. Tāpēc mums ir nepieciešamas visas 27 dalībvalstis. Es uzskatu, ka 27 dalībvalstīm ir jāatrod vienots risinājums un jāpieņem kopīgs lēmums par nākamo soli.
Kā sacīja komisārs Barroso: "Līgumu parakstīja 27 dalībvalstis; mums ir jādara viss iespējamais, lai 27 dalībvalstis rastu ceļu uz priekšu.” Mums ir jāatrod risinājums, ceļš ārā no strupceļa.
Titus Corlăţean  
rakstiski. - (RO) Eiropas procesam ir jāturpinās.
Īrijas iedzīvotāju balsojums pret Lisabonas līgumu ir jāciena.
Tajā pašā laikā mums ir jāņem vērā lielākās daļas Eiropas Savienības iedzīvotāju intereses padarīt Eiropas struktūru efektīvāku, kā arī turpināt Eiropas Savienības paplašināšanos.
Īrijas iedzīvotājiem ir ne tikai tiesības, bet arī pienākumi pret ES. Viņiem ir jāapzinās sekas, ko izraisa viņu noraidošā attieksme pret Lisabonas līgumu.
Īrijas iedzīvotājiem jaunā referendumā ir jāizlemj, vai viņi pamet Eiropas Savienību vai viņi paliek ES, kuras pamatā ir Lisabonas līgums.
Eiropas procesa apturēšana, piesaucot īru "neskarto suverenitāti”, patiesībā nozīmē Horvātijas, Moldovas un citu valstu iedzīvotāju dabisko centienu iekļūt ES apturēšanu.
Tieši tāpat kā Īrijai un Īrijas politikas pārstāvjiem ir tiesības cīnīties par saviem centieniem, Rumānijai ir tiesības cīnīties par Moldovas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai.
Ilda Figueiredo  
rakstiski. - (PT) Pēc uzvarošā NĒ balsojuma Īrijas referendumā par Lisabonas līgumu Eiropas Savienības līderiem vajadzētu saprast to, kas bija acīmredzami: Lisabonas līgums ir cietis neveiksmi. Viņi zina, ka atliek tikai vienai dalībvalstij nobalsot pret, un līgums nestāsies spēkā. Tādi ir noteikumi. Jāpiemin arī tas, ka šis noraidījums seko identiskiem rezultātiem Francijā un Nīderlandē par tā dēvēto Eiropas Konstitūciju, kas ir Lisabonas līguma priekšgājēja.
Tomēr vienīgais Eiropas Komisijas priekšsēdētāja atzinums ir bijis tāds, ka būs nepieciešams laiks un pūles, lai atrisinātu problēmu, ko ir radījis Īrijas referendums. Viņš mēģina vainot Īriju un neatzīst, ka problēmu izraisa dziļā likumības krīze neoliberālistu, militāristu un federālistu īstenotajā politikā.
Tāpēc Eiropadomei šonedēļ ir jāatbild uz būtisku jautājumu: atmest domu par Lisabonas līguma ratificēšanas procesu, jo tas ir noslīcis, vai arī sākt debates par patiesajiem cilvēku neapmierinātības iemesliem un veikt nepieciešamās politiskās izmaiņas, lai apkarot pašreizējo krīzi, citiem vārdiem sakot, lai veicinātu lielāku sociālo taisnīgumu un lielāku darbaspēku drošību par tā tiesībām, apkarotu spekulatīvo peļņu un cenas, kā arī par prioritāti izvirzīt cīņu par sociālo integrāciju?
Petru Filip  
rakstiski. - (RO) Eiropas Parlamentā nesenais Īrijas balsojums tika interpretēts dažādi, un runas Eiropas Parlamentā apstiprina grūtības, ko varētu radīt šāds balsojums.
Vēlos nedaudz pievērsties problēmām saistībā ar ES nesen iestājušos valstu iedzīvotāju sabiedrības domu, īpaši Austrumeiropas valstīs, kuras varētu izraisīt Īrijas iedzīvotāju balsojums. Šo valstu iedzīvotājiem būt grūti saprast, cik saistoša ir Eiropas normu pārņemšana, kas ietver ekonomiskus ziedojumus nacionālajā ietvarā, kā arī virkni stingras sabiedriskās kārtības, kuras iedzīvotāji uzskata par pārāk ierobežojošām ekonomiskās attīstības stadijā, kādā atrodas šīs valstis.
Es šeit vēlos uzsvērt arī to, ka jebkāds mēģinājums Kopienas ietvarā izdarīt izņēmumu attiecībā pret kādu, noteikti atspoguļosies 2009. gada politiskajā balsojumā, kas varētu izraisīt iepriekš ar entuziasmu par šo valstu pievienošanos ES balsojušo vēlētāju radikālu noskaņošanos.
Gyula Hegyi  
rakstiski. - (HU) Ir daudzi veidi, kā interpretēt Īrijas referendumu. Šī ir sabiedrības suverenitātes uzvara: mēs nevaram noliegt vienkāršu faktu. Tomēr tajā pašā laikā lielākā daļa vēlētāju pat nezināja, par ko viņi balso, ko apliecina fakts, ka kampaņas pret Lisabonas līgumu atbalstītāji atsaucās uz vēsturiskiem aizvainojumiem, kuri tika dzēsti ar iestāšanos Eiropas Savienībā. Mēs varam uzskatīt par netaisnību to, ka 53% balsotāju tādā salīdzinoši mazā valstī var traucēt pārējām divdesmit sešām valstīm pastiprināt to sadarbību un piepildīt Eiropas sapni. Viens ir skaidrs, ka turpmāk par iedzīvotāju integrāciju Eiropas Savienībā ir jārunā inteliģentākā, pārliecinošākā un saprotamākā veidā. Šī iemesla dēļ Eiropas Parlamenta Kultūras un izglītības komiteja ir iniciējusi ziņojumu ar nosaukumu "Aktīvs dialogs ar Eiropas iedzīvotājiem”. Esmu lūgts šo ziņojumu sagatavot. Es lūdzu savus kolēģus Eiropas Parlamentā atbalstīt manu darbu, daloties idejās; apkoposim mūsu idejas, lai mēs ne tikai izprastu un iemīlētu šo integrācijas un sadarbības jautājumu, bet arī nodrošinātu, ka Eiropas iedzīvotāji izaug līdz tam, lai arī saprastu un iemīlētu šo jautājumu.
Mieczysław Edmund Janowski  
rakstiski. - (PL) Šodien mēs debatējam par Eiropas Savienības nākotni. Mēs to darām Īrijas referenduma izraisīto emociju iespaidā. Es aicinu visus iesaistītos, Eiropas Parlamenta locekļus, kā arī Komisijas un Padomes pārstāvjus, atturēties no lekciju lasīšanas Īrijas iedzīvotājiem un viņu biedēšanas ar atriebību līdz pat izslēgšanai no Eiropas Savienības. Fakts ir tāds, ka Eiropas Savienība pastāv un Īrijas iedzīvotāju balsojums nav balsojums pret Eiropas Savienību. Manuprāt, tā ir pretošanās dokumentam, kas saucas Lisabonas reformu līgums. Īrijas iedzīvotāji noraidīja viņiem pasniegtās reformas versiju.
Ļoti ticams, ka, ja par šādu pašu jautājumu referendumā būtu jābalso citu valstu iedzīvotājiem, viņu atbilde būtu tieši tāda pati. Galu galā šis līgums ir nesaprotams pat izglītotiem Eiropas Savienības iedzīvotājiem. Mums būtu kārtīgi jāapdomā, vai tā dēvētajai elitei nevajadzētu mēģināt mazināt plaisu starp dalībvalstu iedzīvotājiem un politiskajiem grupējumiem gan nacionālā, gan Eiropas Savienības līmenī.
Starptautiskā likuma attiecīgajos nosacījumos ir minēts, ka pat tad, ja viena no līgumslēdzējām valstīm neapstiprina starptautisko vienošanos, tas šī vienošanās nav saistoša šādā formā. Tas ir skaidrs par spīti mūsu dažādajiem viedokļiem par dokumentu kopumā. Īrijas iedzīvotāji izdarīja brīvu izvēli. Mums ir jāciena viņu izvēle un jāmeklē pozitīvs risinājums attiecībā uz Eiropas nākotni. Kā teikts sakāmvārdā - vox populi, vox dei.
Anneli Jäätteenmäki  
rakstiski. - (FI) Krīze! Krīze! Atkal cilvēki klaigā par krīzi, jo īri savā ceturtdienas, 12. jūnija, referendumā noraidīja Lisabonas līgumu. Līgums var stāties spēkā tikai tad, ja to ratificē visas dalībvalstis. ES līderi aicina rast jaunu risinājumu, taču tikai dažiem ir ko piedāvāt.
Pastāv vismaz divas problēmas. Lisabonas līgums ir tik neskaidrs, ka to gandrīz nav iespējams saprast. Vai jūs būtu gatavi to parakstīt? Turklāt ES elite acīmredzot vēlas virzīties uz priekšu pārāk ātri.
Tagad ir laiks mazajām dalībvalstīm rīkoties. Tām vajadzētu uzstāt uz to, lai katrai dalībvalstij būtu savs komisārs. Tāda bija Somijas un daudzu citu valstu sākotnējā vēlēšanās.
Ja Lisabonas līgums stātos spēkā, tas radītu situāciju, kad katra dalībvalsts kopš 2014. gada katru trešo reizi būtu bez komisāra. Līguma teksts ir tik neskaidrs, ka praksē mazās dalībvalstis paliktu bez komisāra ilgāk nekā lielās valstis. Daži uzskata, ka Īrija noraidīja šo līgumu daļēji dēļ šī komisāru jautājuma.
Mazajām dalībvalstīm Somijas komisārs ir īpaši svarīgs, kaut arī komisāru pienākums ir atbalstīt ES kopējās intereses. Somijā katrs reģions priecātos, ja tam būtu "savs” ministrs Kabinetā.
ES līderiem tagad ir rūpīgi jāpadomā par to, kas ir sabiedrības pieaugošās neuzticības ES avots. Vai Eiropas Savienība vienmēr ir rīkojusies pēc iespējas labāk visu tās iedzīvotāju interesēs? Vai tā ir pastiprinājusi sadarbību dažādos reģionos un paplašinājusies pārāk ātri?
Filip Kaczmarek  
rakstiski. - (PL) Īrijas iedzīvotāju lēmums ir nostādījis Eiropu sarežģītā situācijā. Tas arī pierāda, ka Eiropas pamatā ir aktīva demokrātija. Lisabonas līguma liktenis nav iepriekš zināms secinājums. Līdzīgas situācijas ir bijušas arī iepriekš. 1993. gadā pēc negatīva iznākuma referendumā par Līgumu par Konstitūciju Eiropā Dānija pieņēma lēmumu organizēt vēl vienu referendumu. Līdzīgi par otru referendumu izlēma arī Īrija pēc katastrofas saistībā ar Nicas līguma ratifikāciju 2001. gadā. Es noteikti uzskatu, ka arī šajā gadījumā mums vajadzētu cienīt Īrijas referenduma iznākumu kā Īrijas suverēnu lēmumu. Eiropas Savienības pamatā ir cieņa pret visu valstu tiesībām izteikt savas vēlmes. Ir skaidri jāpasaka, ka līguma noraidīšana nenozīmē to, ka īri ir pret Eiropas Savienību.
Plānotā Eiropadome ir iespēja runāt par esošās situācijas rašanās iemesliem un ietekmi. Šādas pārrunas nedrīkst aprobežoties ar lekciju lasīšanu Īrijai un tās kritizēšanu. Padomei, Komisijai un Parlamentam ir jāapsver, ko būtu iespējams darīt, lai eiropieši labāk izprastu līgumu un elites centienus. Es neatbalstu atkārtotas diskusijas par līguma reformu. Eiropa nedrīkst kļūt par divu vai vairāku ātrumu Eiropu. Tai ir jāpierāda saviem iedzīvotājiem, ka tas ir kopīgs projekts, kura pamatā ir vienotība. Esmu pārliecināta, ka Padome atradīs risinājumu, kas būs pieņemams tām valstīm, kuras jau ir ratificējušas šo līgumu, Īrijai, kā arī valstīm, kuras vēl nav izlēmušas, kā rīkoties.
Bogusław Liberadzki  
rakstiski. - (PL) Īrijas referenduma iznākums izjauc Reformu līguma ratifikācijas procesu. Šis referendums arī uzsvēra to, cik daudz pūļu mums ir jāvelta mūsu Eiropas projektam, lai izveidotu Eiropu, ko raksturotu miers un vienotība un kuras galvenais mērķis būtu tās iedzīvotāju labklājība un spēcīga loma globālajā ekonomikā un politiskajā arēnā. Tagad ir pierādījies, cik dārgi mums būs jāmaksā, ja mēs nevērīgi izturēsimies pret dialogu ar sabiedrību, lai izskaidrotu, kas ir integrācija.
Ratifikācijas procesam vajadzētu turpināties, un es esmu pārliecināts, ka Īrija pieliks pūles, lai tiktu galā ar radušos situāciju. Es piekrītu Schulz kunga, Sociālistu grupas līdera, izteiktajam viedoklim Eiropas Parlamentā, ka veids, kādā darbojas Eiropas Komisija un Eiropadome, ir viens no pašreizējo apstākļu rašanās iemesliem. Eiropas Parlamenta kā demokrātiskas institūcijas pilnvaru palielināšana būtu lielāks ieguldījums Eiropas Savienības pilnveidošanā nekā svarīgas deklarācijas un programmas, jo tās nenonāk līdz iedzīvotāju sirdīm un prātiem.
Marianne Mikko  
rakstiski. - (ET) Dāmas un kungi, Dublinas "nē” Lisabonas līgumam bija pārsteigums, jo ar ES palīdzību Īrija ir izveidojusi konkurētspējīgu ekonomiku, nostabilizējusi darba tirgu un radījusi sabiedrības labklājību. Īrija varēja nobalsot par stiprāku, konkurētspējīgāku Eiropu, kas darbotos dalībvalstu interesēs vēl vairāk nekā līdz šim.
Personīgi es uzskatu, ka Lisabonas līguma pakļaušana referendumam ir demokrātisks, taču tik maldinošs ceļš. Iekšējās problēmas, kurās ES neiejaucas, acīmredzot radīja spriedzi, kas bija jāmazina. Tāpēc ir viegli radīt acīmredzamu iespēju izteikt neapmierinātību neatkarīgi no līdzekļiem. Par neīstu demokrātiju un spriedzi liecināja arī pirms referenduma veiktās sabiedriskās domas aptaujas, kuras pierādīja, ka tie cilvēki, kuri balsoja pret, patiesībā nemaz nezināja Lisabonas līguma saturu un nozīmi.
Īrijas politiķiem ir jāatbild uz jautājumu: "Kāpēc?”. Īrija konsekventi ir bijusi viena no veiksmīgākajām ES subsīdiju izmantotājām. Īri ir zināmi ar savu proeiropeisko attieksmi. Tāpēc ir ironiski, ka dēļ Īrijas mums būs jāaptur stiprākas kopīgās nākotnes veidošana.
Igaunija ratificēja Lisabonas līgumu vienu dienu pirms Īrijas referenduma. Tas nozīmē, ka pretēji Dublinai Tallina palīdzēja veidot kopīgo nākotni. Esmu pārliecināts ratifikācijas procesa atbalstītājs un uzskatu, ka Īrija vēlreiz mēģinās pārliecināt 500 miljonus Eiropas iedzīvotāju, un arī viņi ar lepnumu sauc sevi par eiropiešiem. Tas, ka Dublina ir Eiropai pateicību parādā, ir acīmredzami.
Toomas Savi  
rakstiski. - Priekšsēdētāja kungs, lai arī Īrijas referenduma iznākums ļoti apbēdināja Eiropas Savienību, tagad nav īstais laiks celt paniku un meklēt grēkāžus. Eiropadomes sanāksme ir plānota 19. un 20. jūnijā Briselē. Mums pirmkārt vajadzētu uzklausīt Īrijas valdības vadītāja Brian Cowen paskaidrojumus un ierosinājumus par turpmāko Īrijas rīcību.
Manuprāt, pārējām astoņām valstīm ir jāturpina ratifikācijas process neatkarīgi no Īrijas balsojuma pret.
Lisabonas līgums ir nepieciešams Eiropas projekta veiksmīgai turpināšanai. Būtu neiedomājami sākt jaunas pārrunas, jo Eiropas Savienība ir diskutējusi par savu nākotni pēdējos deviņus gadus. Lisabonas līgums veido saprotamāku, demokrātisku un efektīvāku Eiropas Savienību, un mēs nevaram tagad no tā atteikties.
Esko Seppänen  
rakstiski. - (FI) Demokrātija burtiski nozīmē cilvēku vara. Nevar būt demokrātijas bez cilvēkiem, un cilvēkiem nenāk par labu dzīvot bez demokrātijas. Īrijā cilvēki varēja balsot par jauno konstitūciju, Lisabonas līgumu. Tas bija demokrātiski, un īri nobalsoja pret visu pārējo nāciju vārdā. Pret balsoja 53,4%, bet par 46,6%. Īrijā cilvēki nevēlējās, lai ES kļūtu federatīva, arvien vairāk bruņotos vai lai vara arvien vairāk nonāktu lielo valstu rokās.
Federācijas ideju veicina vīrieši un sievietes, kuri ir slikti demokrāti un zaudētāji. Viņi sāka atdzīvināt ķermeni ar spēku. Viņi sacīja, ka mazās valstis nav nepieciešamas, ja tās nerīkosies atbilstoši reālai lielo valstu autoritātei. Šādā veidā viņi rada nepareizu priekšstatu par ES demokrātiju.
Ir atmaskots veids, kādā īri izmanto savu varu, taču neviens nesmejas par ungāriem, kur parlaments nobalsoja par nelasāmo līgumu vēl pirms tas viņiem bija iesniegts. Īrijas iedzīvotāju lēmums ir demokrātisks, bet Ungārijas parlamenta ne.
Vēlme pieņemt ES konstitūciju nav radusies no cilvēku vajadzībā, bet gan no elites vēlmes nostiprināt savu varu. Bez referenduma tas būtu veikls gājiens - gan mazajās, gan lielajās valstīs.
Adrian Severin  
rakstiski. - Kamēr mēs atstājam aiz durvīm tādas valstis kā Horvātiju, Turciju, Ukrainu un Moldovu, kuras mēģina kļūt par dalībvalstīm, mēs paturam Eiropas Savienībā valstis, kuras ir nepārliecinātas par to, ka ir vērts būt par spēcīgas savienības dalībnieku. Tas nav godīgi, produktīvi un ilgtspējīgi attiekties pret eiroskeptiķiem labāk nekā pret eiroentuziastiem.
Vienāda attieksme pret valstīm nozīmē to konfrontēšanu ar viņu pašu atbildību. Mēģinājums kādu apkrāpt un vilināt ar iluzoriem protokoliem un piekāpšanos, lai mainītu lēmumus, nemainot pārliecību, būtu noziegums un demokrātiskas cieņas trūkums.
Īrijas iedzīvotājiem vajadzētu dot tik daudz laika, cik nepieciešams, lai viņi apdomātu savu nākotni Eiropā. Iespējams labākais ietvars šādām pārdomām būtu drīzas vēlēšanas. Jebkurā gadījumā īriem ir jāizmanto savs, nevis citu laiks. Tāpēc būtu jāpārskata Īrijas pagaidu statuss ES, ļaujot Eiropas integrācijas procesam noritēt ar mazāk iesaistītajām valstīm.
Galu galā jaunā referendumā īriem ir jāpieņem lēmums, vai viņi vēlas palikt Eiropas Savienībā, kuras pamatā ir Lisabonas līgums, vai arī viņi vēlas spēlēt "bruņinieka lomu” globālajās vētrās.
Czesław Adam Siekierski  
rakstiski. - (PL) Īrijas iedzīvotāju balsojums pret Lisabonas līgumu ir apspiedis jebkādas cerības saistībā ar Eiropas Savienības institucionālo reformu. Tā jau ir otrā šādā veidā izniekota iespēja. Iepriekš darbu apturēja negatīvais referenduma iznākums Francijā un Nīderlandē.
Manuprāt, Īrijas iedzīvotājus noteikti nevar vainot pie tā, kas ir noticis. Fakts, ka viņi nobalsoja pret Lisabonas līgumu, nenozīmē, ka viņi ir negatīvi noskaņoti pret Eiropas Savienību kopumā. Līgums Īrijā tika noraidīts tāpēc, ka Eiropas institūcijas un dalībvalstu valdības nepareizi risināja jautājumu par līguma ratifikāciju un iedzīvotāju iesaistīšanu procesā. Manuprāt, ja referendums būtu noticis visās dalībvalstīs, Īrija nebūtu vienīgā, kas balsotu pret.
Līguma noraidīšana drīzāk ir dēļ iedzīvotāju neinformētības, nevis sliktās attieksmes.
Eiropas Savienībai tagad vajadzētu rīkoties līdzīgi kā pēc Konstitucionālā līguma noraidīšanas Francijā un Nīderlandē.
Par laimi Eiropas Savienība vēl var veiksmīgi darboties, pamatojoties uz Nicas līgumu un citiem spēkā esošiem līgumiem. Tas nozīmē, ka mums ir laiks, lai rūpīgi padomātu, kā izlabot pieļauto kļūdu.
Marek Siwiec  
rakstiski. - (PL) Pamatojoties uz Īrijas iedzīvotāju pieņemto lēmumu pēdējā referendumā, ir vēl svarīgāk, lai Polija pabeigtu Lisabonas līguma ratifikāciju. Ja Polijas prezidents apturēs procesu, pamatojoties uz argumentu par galīgo parakstu, viņš nostādīs mūsu valsti vienā rindā ar tām valstīm, kuras ir pret šo līgumu, pret lielāko daļu valstu, kuras to ir pieņēmušas.
Tā nebūtu mūsu priekšrocība. Iepriekš mums ir draudēts, daži pat teiktu, ka esam apmeloti, taču mēs piekritām kompromisam. Mums ir jāņem vērā sekas, kuras parādīsies vēlāk, īpaši pēc Īrijas referenduma iznākuma. Patiesībā Polijai ir iespēja piedalīties tādā svarīgā darbībā kā stiprākas Eiropas veidošanā. Līguma ratifikācijas nobīdīšana nebūtu ierasts solis, bet gan būtisks politisks žests.
Es uzskatu, ka ir jāpieņem par pašsaprotamu tas, ka agrāk vai vēlāk, ar Īriju vai bez, līguma būtība tiks īstenota. Tāpēc mums ir svarīgi būt pareizajā pusē pareizajā laikā.
Theodor Dumitru Stolojan  
rakstiski. - (RO) Eiropas Parlamentam un Eiropas institūcijām ir jāciena Īrijas iedzīvotāju balsojums referendumā. Es saku skaidri: Īrijas iedzīvotāji nebalsoja pret Eiropas Savienību, bet gan pret Lisabonas līgumu. Ir dots skaidrs signāls, ka šī līguma saturs un pamatojums nav saprotami, un Īrijas iedzīvotāju bailes par taksācijas sistēmu un neitralitātes saglabāšanu ir palielinājušas atsevišķas politiskās partijas.
Eiropas Parlamentam ir jāsūta skaidrs signāls par ratifikācijas procesa atbalstu citās dalībvalstīs. Tajā pašā laikā mums ir jāsniedz dzīvotspējīgs risinājums Īrijas iedzīvotājiem un valdībai iziešanai no šī strupceļa. Galu galā Lisabonas līgums ir svarīgs solis uz priekšu, lai Eiropas institūciju sistēma darbotos efektīvāk vēl grūtākos globālajos apstākļos, ar kuriem ir jāsaskaras dalībvalstīm: ekonomiskā konkurētspēja, klimata izmaiņas, dabas resursu cenu pieaugums un daudzi citi aspekti, kuri skar mūs visus.
Daniel Strož  
rakstiski. - (CS) Lisabonas līgums ir kļuvis par mirušu dokumentu, tieši tāpat kā ES Konstitūcijas projekts, kuru noraidīja Francija un Nīderlande. Lai arī Eiropas Parlamenta priekšsēdētājs Pöttering kungs teica, ka līguma mērķis bija panākt lielāku demokrātiju, politisko efektivitāti, kā arī lielāku skaidrību un pārredzamību, un ka ratifikācijas procesam ir jāturpinās tajās dalībvalstīs, kurās tas vēl nav noticis, tās ir tikai nenozīmīgas frāzes.
Ja referendumi būtu notikuši arī citās valstīs, Īrijas "nē” noteikti nebūtu vienīgais. Tā ir viltība, ko izdomājusi "Eiropas elite”, kas piedāvā ratificēt neko vairāk kā vienīgi noputējušu un izmainītu ES Konstitūcijas projektu! Papildus īriem pret atkal būtu balsojuši arī francūži un holandieši; šajās valstīs veiktās sabiedriskās domas aptaujas to pierāda. Tiem, kas "uzmana” ES politiku beidzot būtu jāsaprot, ka lielākā daļa iedzīvotāju neatbalsta ES kā militāristu un neoliberāļu projektu, kas ir efektīvi antisociāls!
Īrijas referenduma iznākums nav katastrofa Eiropai, kā daži gribētu, lai mēs uzskatām. Tā ir iespēja sāk jaunas pārrunas, kurās beidzot būtu iesaistīti arī parasti iedzīvotāji. Galu galā īri nebalsoja pret Eiropas Savienību. Viņi balsoja pret Lisabonas līguma saturu, kas sagrautu līdz šim panāktos sociālos standartus un pārvērstu Eiropu par militāru konglomerātu. Tie, kuri balsoja pret Lisabonas līgumu, nepakļauj riskam tā dēvēto Eiropas ideju. To apdraud tie, kuri tagad kliedz "ļaujiet mums iet uz priekšu” vai apsver iespēju ieviest "divu ātrumu” Eiropu.
Margie Sudre  
rakstiski. - (FR) No rītdienas Eiropadomei būs jāizdara secinājumi attiecībā uz Īrijas referenduma par Lisabonas līgumu iznākumu. Īrijai tās valdības vadītāja uzraudzībā it jāveic balsojuma analīze un jāpauž savas vēlmes par Eiropas integrācijas turpmāko virzību.
Es ceru, ka ES27 piekritīs turpināt ratifikācijas procesu dalībvalstīs, kuras vēl nav pieņēmušas lēmumu, kas mums ļautu beidzot uzzināt visu valstu viedokli par šo tekstu.
Slovēnijas un Francijas prezidentūrai vajadzētu strādāt ar Īriju, lai mēģinātu rast tiesiski pieņemamu risinājumu, kas vienreiz un uz visiem laikiem pieliktu punktu 15 gadu ilgajām pūlēm veikt paplašinātās Eiropas reformu.
Francijas prezidentūras pienākumi noteikti palielināsies, pieņemot, ka Eiropas konteksts ir sagrauts, bet globālajā tirgū izejmateriālu krājumi un nafta strauji samazinās.
Cilvēki Eiropā nejūtas droši. Eiropadomei ir jāparāda, ka Eiropa palīdz viņiem piepildīt cerības, pieņemot lēmumus svarīgos jautājumos. Lai arī tas nekavējoties neatrisinās institucionālo problēmu, tomēr tas ir labākais veids, kā parādīt Īrijai, ka tā ir sadzirdēta.
Csaba Sándor Tabajdi  
rakstiski. - (HU) Lisabonas līgumu ir noraidījusi valsts, kura līdz šim ir bijis piemērs tam, kā pēc iespējas pilnīgāk izmantot Eiropas integrācijas sniegtās priekšrocības. Par to liecina arī lielā neuzticības krīze attiecībā uz politiķiem. Šajā neveiksmē liela nozīme bija arī sliktajai komunikācijai, kas izpaudās kā nespēja parādīt Lisabonas līguma sniegtās priekšrocības. Īrija nepieņēma lēmumu par līgumu; referenduma iznākumu noteica iekšējie politiskie notikumi. Pierādījās, ka referendums nav piemērots instruments lēmumu pieņemšanai par tādiem sarežģītiem jautājumiem kā šis. Lisabonas līgums nav tikai par Eiropas Savienības institucionālo reformu; līgums un Pamattiesību harta padara Eiropu par īstu politisku kopienu un vērtību kopienu. Šis ir jauns līmenis Eiropas integrācijas attīstībā kvalitatīvā izteiksmē.
Īrijas referendums ir liela problēma, taču tas ir atkarīgs no mums, vai Eiropas Savienība šoreiz iekritīs atpakaļ krīzē vai reaģēs ātri un pārliecinoši. Šajā situācijā vislielākā kļūda būtu vēlreiz pārrunāt vienošanos, kas prasīja tik daudz pūles, lai to panāktu, un tāpēc mums vajadzētu saglabāt Lisabonas līgumu tādu, kāds tas ir. Gandrīz divas trešdaļas dalībvalstu ir pieņēmušas līgumu, tajā skaitā arī Ungārija, pirmā valsts, kas to izdarīja. Ratifikācijas procesam ir jāturpinās. Īrijai pēc iespējas ātrāk ir jāizlemj, vai tā vēlas būs daļa no turpmākās Eiropas integrācijas; viena valsts nevar nostāties pārējo 26 valstu ceļā, kuras vēlas iet uz priekšu.
Esmu pārliecināts, ka Eiropadomes sanāksmē, kas sāksies rīt, tiks rasta izeja no šīs situācijas. Eiropas būvniecības darbam ir jāturpinās, un, lai to izdarītu, mums ir nepieciešams Lisabonas līgums.
Silvia-Adriana Ţicău  
rakstiski. - (RO) Eiropas Savienībai ir nepieciešams jauns institucionālais ietvars pēc Nicas līguma, un Lisabonas līgums, lai arī mazāk ambiciozs nekā Eiropas Konstitūcija, ir labs teksts.
18 dalībvalstis ir ratificējušas Lisabonas līgumu nacionālajos parlamentos. Īrija nolēma organizēt referendumu par ratifikāciju, un Īrija iedzīvotāji noraidīja līgumu. 2001. gadā Īrija nobalsoja arī pret Nicas līgumu, bet pēc gada tā to ratificēja.
Šis īru balsojums liecina par to, ka šīs valsts iedzīvotājiem Kopienas institucionālā struktūra šķiet sarežģīta. Mūsu pienākums ir izskaidrot Eiropas iedzīvotājiem nepieciešamību pēc šī līguma un tā nosacījumus. Līguma ir runa par klimata izmaiņā, tur Eiropas ekonomika definēta kā sociāla tirgus ekonomika, tajā uzsvērta nepieciešamība pēc kopīgas enerģētikas politikas un juridiskas vērtības piešķiršanas Pamattiesību hartai. Reformu līgums paaugstina demokrātijas līmeni, palielinot Eiropas Parlamenta pilnvaras un ļaujot pusei nacionālo parlamentu noraidīt likumdošanas projektu, ja tām šķiet, ka tas neatbilst subsidiaritātes principam.
Īrijas iedzīvotāju balsojums pierāda, ka mums ir jāuzņemas vairāk atbildības un jāveido dialogs, mums ir vairāk un labāk jāizskaidro šī jaunā līguma nosacījumi Eiropas iedzīvotājiem, kā arī iemesli, kāpēc tas ir nepieciešams.
Witold Tomczak  
rakstiski. - (PL) Eiropas nācijām, kuras ilgojas pēc brīvības un suverenitātes, tagad ir iemesls pateikties Īrijas tautai. No mazās Īrijas skaļi un skaidri ir izskanējusi ziņa par brīvību un cerību. Šai ziņai būtu jābūt brīdinājumam demokrātijas pretiniekiem, kuri neņem vērā cilvēku gribu un neievēro pieņemtos spēlēs noteikumus.
Ir radies jautājums par to, ko darīt tālāk. Es ierosinu tā vietā lai sapņotu par nesasniedzamu Eiropas lielvalsti sākt debates par nāciju tiesībām. Mums pirmkārt vajadzētu vienoties par nāciju tiesību hartu un izmantot to par pamatu, definēto Eiropas integrācijas principus.
Dāmas un kungi, jūs esat Eiropas Savienības arhitekti. Es aicinu jūs apturēt manipulācijas un ļaut cilvēkiem pašiem lemt par savu nākotni, stāstot viņiem patiesību. Es aicinu jūs ļaut nācijām dzīvot to suverēnajās valstīs, kuras pašas izlems kā un ar ko sadarboties un ar ko apvienoties.
Georgios Toussas  
rakstiski. - (EL) Īrijas iedzīvotāju skanīgai "nē” ir padarījis Lisabonas līgumu par neīstenojamu.
Tā ir smaga Padomes, Eiropas Komisijas un Eiropas Parlamenta, kā arī centriski labējo un centriski kreiso ES dalībvalstu valdību ("Jaunā demokrātija” (ND) un PASOK Grieķijā) sakāve. Tas ir šķērslis kapitālisma pārstāvjiem kopumā, kuriem bija vadošās lomas Nīderlandes un Francijas iedzīvotāju balsojuma pret ES Konstitūciju anulēšanā un pieaugošās pretestības pret Lisabonas līgumu apspiešanā ES.
Šie politiskie spēki arī veido Padomes, Eiropas Komisijas un Eiropas Parlamenta vairākumu: Eiropas Tautas Partija (Kristīgo demokrātu) un Eiropas Demokrātu grupa, Eiropas Liberāļu un demokrātu apvienības grupa, Zaļo un Eiropas Brīvās apvienības grupa un citi Eiropas "monolīta” atbalstītāji ar Eiropas Parlamenta locekļiem no "Jaunās demokrātijas” un PASOK. Eiropas Parlamenta 2008. gada 20. februāra plenārsēdē viņi visi balsoja pret Īrijas iedzīvotāju spriedumu un referenduma par Lisabonas līgumu organizēšanu citās dalībvalstīs.
Despotiskā Padomes un Eiropas Komisijas politika, kuras mērķis ir ratificēt Lisabonas līgumu, ir autokrātiska rīcība, izrādot necieņu pret Īrijas iedzīvotāju gribu un cilvēkiem kopumā.
