Handlingsplan for energieffektivitet (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Fiona Hall for Udvalget om Industri, Forskning og Energi om en handlingsplan for energieffektivitet: udnyttelse af potentialet.
Fiona Hall
Hr. formand! Jeg vil gerne begynde med at takke skyggeordførerne meget for deres gode samarbejde om denne betænkning.
Energieffektivitet er vital for nedbringelse af kulstofemissionerne, styrkelse af forsyningssikkerheden og forbedring af den økonomiske effektivitet. I oktober 2006 frembragte Kommissionen en handlingsplan for energieffektivitet, der foreslog en 20 % forbedring af energieffektiviteten i 2020 og fastsatte 10 prioriterede områder, hvor der skulle gøres noget. De gik fra apparatur til bygninger og transport og indbefattede finansielle tilskyndelser, opmærksomhed om energieffektivitet og meget mere. EU's stats- og regeringschefer tilsluttede sig Kommissionens handlingsplan i marts sidste år, og energieffektivitet kom på forsiderne, da fru Merkel erklærede, at ineffektive glødepærer burde forbydes.
Nu er det Parlamentets tur til at vurdere handlingsplanen. Jeg håber, at vores betænkning vil give et stærkt signal om, hvad medlemmerne gerne vil have, der sker inden for energieffektivitet. Det første signal i denne betænkning er, at nogle af Kommissionens forslag ikke rækker langt nok. Jeg vil gerne give tre eksempler. For det første er der forslaget om at revidere direktivet om bygningers energimæssige ydeevne. Kommissionen foreslår minimumskrav til bygningers og bygningselementers energimæssige ydeevne, hvilket er godt. Bygningerne er nøglen til at reducere efterspørgslen efter energi. Over 40 % af vores energianvendelse sker i bygninger, og 75 % af de bygninger, der står i dag, vil stadig være her i 2050, så vi må se på energieffektiviteten i de nuværende bygninger såvel som i de nye. Men vi bør ikke bare sænke grænsen på 1.000 m2 i direktivet om bygningers energimæssige ydeevne - vi bør slette den helt og anvende direktivet på alle bygninger, der behøver opvarmning og nedkøling, uanset deres størrelse. Vi bør også fremrykke tidsfristen for brug af standarden for "passive huse" i hele Europa til beboelsesejendomme såvel som ejendomme, som ikke er beregnet til beboelse. Det er ikke godt nok bare at have dette som et mål på mellemlang sigt.
For det andet, hvad angår apparatur, hilser Parlamentets betænkning forslaget om at indføre minimumskrav for energimæssig ydeevne i forbindelse med et dynamisk system til energimærkning velkommen for at holde trit med de fremskridt, der sker inden for teknologien. Men vores betænkning opfordrer Kommissionen til at komme med et krav om et standbyforbrug på højst 1 w og at foretage en analyse af de mulige energibesparelser ved helt at eliminere standby. Vores betænkning opfordrer også Kommissionen til at udarbejde en tidsplan for en fjernelse af nogle af de mest energiineffektive produkter fra markedet, såsom udendørs varmeapparater.
For det tredje opfordrer betænkningen til mere hjælp til små virksomheder, der i særlig grad rammes af stigende brændselspriser og behovet for energieffektivitet. Desværre har både EU's og de nationale finansieringsordninger en tendens til at være komplicerede. Det er udmærket, hvis man er en stor virksomhed, men hvis man er en lille en med nogle få ansatte, har man ikke kapacitet til at få adgang til komplicerede programmer. Små virksomheder skal behandles som private husholdninger og tilbydes enkle ordninger og forskudsydelser.
Så det er det første budskab i betænkningen: At vi skal gå lidt videre. Det andet store budskab er, at både Kommissionen og de nationale regeringer har undladt at gennemføre eksisterende lovgivning om energieffektivitet. Kommissionens handlingsplan om besparelser på 20 % i 2020 kan ikke stå alene. Den bygger stærkt på tidligere lovgivning, og gennemførelsen af denne lovgivning har været en skandale. Bygningsdirektivet er kun blevet ordentligt omsat til national lovgivning i en håndfuld medlemsstater. Et halvt år efter fristen den 30. juni har en tredjedel af medlemsstaterne stadig ikke fremlagt deres nationale handlingsplaner for energieffektivitet. Kommissionen har ikke fået alle de 20 ekstra ansatte, som den sagde var nødvendige, hvis man skulle leve op til målene for energieffektivitet, og derfor er tidsplanen for handlingsplanen skredet.
Men jeg vil gerne takke Kommissionen for at have reageret meget positivt og konstruktivt på den kritik, der kommer til udtryk i betænkningen, og i særdeleshed den brevveksling, der har fundet sted mellem hr. Piebalgs og fr. Niebler, der har givet Parlamentet en opdatering vedrørende situationen.
Andris Piebalgs
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Jeg vil meget gerne takke fr. Hall for en meget betimelig og vigtig betænkning.
Vi koncentrerer ikke blot vores bestræbelser om gennemførelsen af den nuværende lovgivning, men om at få vores dagsorden om handlingsplanen for energieffektivitet igennem. Jeg vil gerne nævne, at vi også har fået bæredygtige succeser. I denne uge har vi iværksat the Covenant of Mayors, (pagten mellem borgmestre) hvori mere end hundrede byer nu deltager. Vi har også i Kommissionen vedtaget et direktiv om bæredygtig energi, som indirekte styrker energieffektiviteten. Vi vedtog forslaget om reduktion af CO2-udledningen i sektoren uden for ETS (emissionshandelsordningen). Vi har vedtaget et forslag om udstødning fra biler. Jeg kunne nævne flere meget stærke foranstaltninger, hvor Kommissionen har leveret varen. Vi har ikke bare gjort dette med hensyn til lovgivningen. Ugen om vedvarende energi er et godt eksempel på, hvordan Kommissionens politik med at fremme energieffektivitet og vedvarende energi bærer frugt.
Jeg tror, at vi bør styrke gennemførelsen. Kommissionen har indledt 59 overtrædelsessager om forsinket gennemførelse. I dag løber der 42 sådanne sager. Kommissionen vil fortsætte med at arbejde for dette og vil også tjekke, om al lovgivning efterleves. Kommissionen er stærkt fokuseret på dette. Jeg tror, det nuværende lovforslag om ETS, om ikkeETS og vedvarende energi bestemt vil få medlemsstaterne til at lægge mere vægt på energieffektivitet.
Med hensyn til handlingsplanen om energieffektivitet fik vi en temmelig lunken start. Jeg skrev til ministrene og mindede dem om deres pligt til at rapportere og lægge kvalitative planer, og nu har 21 ud a 27 medlemsstater gjort det. Vi har foretaget en foreløbig analyse af handlingsplanerne vedrørende energieffektivitet, som er en del af pakken, og som undertiden overskygges lidt af indsatsen på det lovgivningsmæssige område. Jeg tror, det er rigtigt, at vi vedbliver med at gøre dette.
Med hensyn til de spørgsmål, fr. Hall nævnte, er en reform af bygningsdirektivet med i arbejdsplanen for dette år. Vi er nu i sidste stadium af at definere energieffektiviteten i apparatur. Vi vil også ændre mærkningsdirektivet. Vi følger faktisk alle de anmodninger, som Parlamentet har rettet til os.
Men jeg tror, at dette direktiv også giver gode retningslinjer, som Kommissionen kan følge, fordi det er meget konkret. Jeg kunne sige, at tingene i nogle tilfælde er bedre og i andre værre. Jeg mener virkelig, at vi er opmærksomme på dette, men vi kunne være mere opmærksomme. Vi vil bestemt levere varen. Denne betænkning vil ikke blive liggende på hylden, men vi vil bruge den som et arbejdsdokument. Jeg vil hele tiden give Parlamentet fornyet orientering om, hvilke fremskridt vi gør med hensyn til energieffektivitet.
Evangelia Tzampazi  
ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerbeskyttelse. - (EL) Hr. formand, mine damer og herrer, hr. kommissær! Betænkningen er sammenhængende og fyldestgørende. Vi har i vores udtalelse fra Miljøudvalget understreget nogle vigtige ting. Det er almindeligt accepteret, at forbedring af energieffektivitet er den hurtigste og mest bæredygtige og økonomiske måde at mindske drivhusgasemissionerne og øge energieffektiviteten på. Vi bør motivere til forskning og økoinnovation via udvikling af energieffektive teknologier, uden at man ignorerer vigtigheden af at ændre vores forbrugsvaner. Vi har fremhævet den rolle, som den offentlige sektor kan spille med hensyn til at nå de europæiske mål ved at vælge energieffektive produkter og tjenesteydelser.
Lad mig understrege, at vi som europæiske borgere alle kan bidrage til indsatsen, både i udformningen af politikker og i gennemførelsen af gældende lovgivning, via de valg, vi foretager i dagligdagen.
Avril Doyle
for PPE-DE-Gruppen. - (EN) Hr. formand! Jeg er enig med fr. Hall, når hun i sin betænkning påpeger, at energieffektivitet er det mest økonomiske og umiddelbart tilgængelige redskab i kampen for at lægge loft over udledningerne af drivhusgasser.
Ja, Kommissionen har ret, når den siger i sin handlingsplan om energieffektivitet, at det mere end noget andet er nødvendigt med politisk vilje og engagement på nationalt, regionalt og lokalt plan, hvis disse mål skal nås.
Hele betænkningen har med rette været kritisk, over for både Kommissionen og medlemsstaterne, fordi de ikke har gjort mere for at gennemføre den eksisterende lovgivning om energieffektivitet. Dette pres har ført til, at kommissæren har forøget sin stab på området energieffektivitet, og jeg forstår, at han nu etablerer en særlig enhed, der skal følge op på energieffektivitetsplanen, hvilket understreger den prioritet, som Kommissionen endelig giver dette område for at bidrage til en reduktion af vores CO2-udledning og til at tackle det kritiske spørgsmål om klimaforandringer.
Men Parlamentets betænkning viser, at fremskridt med hensyn til medlemsstaternes forelæggelse af deres nationale energieffektivitetsplaner stadig er beklageligt langsomt, og jeg vil anmode Kommissionen om at fortsætte med at lægge pres på dem.
Selv på Bali blev Europa kritiseret for ikke at lægge nok vægt på området energieffektivitet og for vores bestræbelser på at reducere CO2-udledningen. Vi behøver en blanding af lovgivningsmæssige og markedsbaserede reaktioner. Hvis al EU-belysning gik over til ny teknologi f.eks. kunne der ske omfattende energibesparelser. Man kunne spare 50 millioner tønder olie, og CO2-udledningerne kunne reduceres med 28 millioner t pr. år.
Vi venter på revisionen af direktivet om energimærkning fra Kommissionen i år, da den nuværende ordning, der går fra A til G for husholdningsapparater ikke giver plads til øget energieffektivitet, og selv om den helt klart er forbrugervenlig, skaber den nu et markedsføringsproblem for produkter, der virkelig er mere energieffektive, da den har nået sin grænse. Mange apparater klassificeres som A+ eller A++, kategorier, som faktisk ikke eksisterer. På den anden side findes der i øjeblikket 180 millioner husholdningsapparater i EU, som er over 10 år gamle og frygtelig ineffektive.
Jeg takker fr. Hall for hendes grundige betænkning og anbefaler den til kollegerne.
Adam Gierek
for PSE-Gruppen. - (PL) Hr. formand, hr. kommissær! Jeg vil gerne ønske Fiona Hall tillykke med den komplekse tilgang. Hendes betænkning gør opmærksom på, at medlemsstaternes regeringer og Kommissionen betydeligt har forsinket gennemførelsen af lovgivningen på dette område.
Forbrugseffektiviteten af primær energi afhænger af, om effektiviteten af omdannelse fra primær energi til elektricitet forbedres, om standarder for minimumsforbrug af slutenergi indføres, om bygningers varmeisolation generelt moderniseres, om kraftvarmeproduktion generelt anvendes ved eliminering af de administrative forhindringer, om tabet ved energitransmission formindskes samt om friktionstabet mindskes.
I betænkningen gøres der også opmærksom på problemets globale dimension, herunder nødvendigheden af at begrænse drivhusgasemissionerne. I husstande anvendes ca. 40 % af det samlede energiforbrug, men hvis varmeisolationen moderniseres, kan forbruget reduceres med mindst halvdelen, hvilket udgør 20 % af det samlede energiforbrug. Kraftvarmeproduktion og reducering af tabet ved energitransmission kan medvirke til, at effektiviteten bliver to gange højere. Den samlede potentielle besparelse af primær energi opnået udelukkende ved hjælp af kendte teknologier, dvs. modernisering af varmeisolationen og kraftvarmeproduktion, kan altså bedømmes til 25-30 %. I denne størrelsesorden reduceres CO2-emissionerne også.
Det er imidlertid et paradoks, at realiseringen af disse planer kan blive forsinket på grund af andre, senere bestemmelser fra Kommissionen. Det vedrører specielt de restriktive standarder for CO2-emissioner, hvilket for gamle elværker og kraftvarmeværker, der trænger til at blive moderniseret, betyder større produktionsomkostninger og begrænsning af mulighederne for at investere i modernisering.
Et andet aspekt af den globale dimension af det omtalte problem vedrører udarbejdelsen af fælles standarder for økologisk effektivitet i både EU og hos dets partnere. Dette er en betingelse for både et nyttigt samarbejde og fair konkurrence på verdensmarkederne.
Jorgo Chatzimarkakis
Hr. formand! Først og fremmest tak og tillykke til min kollega Fiona Hall, som har givet det korrekte svar på et meget vigtigt og grundlæggende initiativ fra Kommissionens side. Jeg må rose kommissær Piebalgs for, at han har sat sig i spidsen for dem, der går ind for energieffektivitet, for energieffektivitet er utvivlsomt en af de største kilder til uafhængighed inden for energiforsyningen. Det er også en kilde til innovation, for hvis vi gør alt det, som vi foreslår i betænkningen, vil vi også placere os selv helt fremme globalt set, hvad angår innovation og Lissabonmålene.
Men uanset hvad, så indeholder betænkningen visse steder en overdreven kritik af folks livsstil. Lad mig nævne blot et eksempel, nemlig punkt 16, hvor det direkte er anført, at Kommissionen skal fjerne nogle af apparaterne fra markedet. Der nævnes udendørs varmeapparater, eller Heizpilze - "varme-paddehatte", som de også kaldes i Tyskland. Hysteriet om klimaændringerne får jo nogle gange nærmest totalitære træk.
Vi har netop fået gennemført, at rygerne skal ud af caféerne. Det er efter min mening en rigtig ting at gøre, og jeg har ingen problemer med det. Mange café-ejere har været udspekulerede og har stillet varmelamper op udenfor. Det har udviklet sig til en helt ny kultur. Folk er begyndt at have helt hyggelige aftener udenfor, hvor de må ryge, og nu kommer de europæiske politikere, de få vi nu er, og bestemmer 490 millioner menneskers gøren og laden i deres fritid. Vi prøver på at ændre folks livsstil igen. Det tror jeg ikke, at borgerne vil være med til ret længe.
Det er korrekt at sætte nogle høje mål for beskyttelse af klimaet, men at ville styre folks livsstil helt ned i detaljer, det er jeg ikke sikker på, vi vil. Eller ønsker vi at bestemme, at julemarkederne, som vi kender dem fra Tyskland og - ja, Claude - fra Luxembourg, Belgien og Østrig, ikke må bruge udendørs varmeapparater? Jeg råder os alle til ikke at tabe vores medborgere af syne og undlade at blande os i så fornøjelige aspekter af samfundet som privatlivet.
Mieczysław Edmund Janowski
for UEN-Gruppen. - (PL) Hr. formand, hr. kommissær! Homo sapiens har indtil nu forårsaget en alvorlig forringelse af miljøet, som mennesket selv udgør det vigtigste element i. Det skyldes i vid udstrækning energien. I denne sammenhæng bedømmer jeg positivt fru Halls betænkning om energieffektivitet.
Jeg værdsætter især, at spørgsmål forbundet med krav til bygninger berøres. Høje standarder for energieffektivitet og varmeisolering skal ikke blot gælde for nye bygningsværker, men også for reparerede bygninger.
Det næste forhold vedrører anvendelse af lysdiodebaseret belysning, der er energibesparende og varig. Mange husholdningsapparater kan ligeledes bruge betydelig mindre energi ved drift. Det gælder også spild ved stand-by.
Jeg vil gerne udtrykke min støtte til skatteincitamenter til fremme af et rationelt energiforbrug. Jeg vil ligeledes gerne understrege betydningen af en energimæssig uddannelse af samfundet, som skal startes fra barnsben af. Vi skal gøre dette for ikke at ødelægge vores planets fremtid.
Claude Turmes
for Verts/ALE-Gruppen. - (EN) Fru formand! Hall-betænkningen lader alarmklokken lyde. Vi er midt i vedvarende energi-ugen, og hvor positiv denne begivenhed end er, bør den ikke bortlede opmærksomheden fra, at det, regeringerne i særdeleshed har nået i de sidste to-tre år med hensyn til energieffektivitet, er yderst skuffende. Ikke at gennemføre lovgivning, og at sende energieffektivitetshandlingsplaner, der ikke er handlingsplaner, men bare en stofsamling af en slags - det er latterligt!
Jeg appellerer til premierministrenes stolthed. Kom nu, premierministre. De kommer til Bruxelles i marts, et år efter det historiske topmøde, hvor De har holdt en masse taler om, at den allervigtigste prioritet var energieffektivitet, og så kommer De et år senere og har næsten ikke nået noget som helst med Deres regeringer!
Jeg mener, vi bør forene alle kræfter om at tilskynde regeringerne til at gå frem. Kommissionen må også godkende og tage nye initiativer til at bygge på CHP (kombineret kraftvarmeproduktion) og på at mærke elektricitetsbesparelser.
Endelig, med hensyn til min gode ven Schatzi:
(DE) Fru formand! Den eneste, der er dum her, er Dem, for der eksisterede julemarkeder, længe før der fandtes udendørs varmeapparater, og jeg tror, Parlamentet er i sin fulde ret til om ikke andet at stille det spørgsmål, hvilken inkonsekvens vi lægger for dagen på det område. Det er ikke et indgreb i folks levevis, men det er at gøre opmærksom på et ømt punkt, som vi skal tage fat om i fællesskab.
Nils Lundgren
Fru formand! Der er i EU generel enighed om, at vi er nødt til at reducere udledningen af drivhusgasser for at dæmme op for klimaændringerne, men det må ikke føre til et bureaukratisk samfund uden frihed og dynamik.
Der er to grundlæggende principper, der gør sig gældende her: Vi må fastsætte mål for emissioner for hvert enkelt land og derefter lade det være op til disse lande og markedet at nå målene i fri konkurrence, og vi må internalisere emissionsomkostningerne ved at prisfastsætte emissionsrettighederne på et tilstrækkeligt højt niveau. Emissionerne vil da automatisk blive taget med i overvejelserne i de milliarder af økonomiske beslutninger, der tages dagligt i private husstande og virksomheder verden over. De private husstande vil da af sig selv vælge energisparepærer, bilproducenterne vil fremstille køretøjer med et lavt brændstofforbrug, entreprenørerne vil bygge passive huse, og energiproducenterne vil fremstille lavemissionsenergi. Det vil da kunne betale sig at foretage forskning og udvikling inden for området.
Men EU skal ikke udstede forbud og udførlige forordninger. Vi er derfor nødt til at sige nej til et forbud mod terrassevarmere, og vi siger nej til skattelettelser på bygningsnedrivninger og til offentlig finansiering af energibesparelser.
Anni Podimata
(EL) Fru formand, hr. kommissær! Jeg vil indlede med at rose ordføreren, fru Hall, for hendes modige, helhedsprægede tilgang til spørgsmålet om energieffektivitet, som går videre end Kommissionens forslag.
Med de gældende energiforhold er energibesparelser det mest effektive værktøj til at imødegå klimaændringer, da ordningen for handel med drivhusgasemissioner endnu ikke har ført til de ønskede resultater.
Med hensyn til besparelser bør vægten lægges på byggeri, da over 40 % af energiforbruget stammer fra dette område. I Grækenland forbruges ca. 1/3 af de samlede energiressourcer i bygninger, og de bidrager med 40 % til CO2-emissionerne. Alligevel har Grækenland endnu ikke gennemført direktivet om energibesparelse i bygninger i sin nationale lovgivning, hvilket EF-Domstolen for nylig afsagde en dom om, samtidig med at Grækenland er blandt de 10 lande, som endnu ikke har fremlagt en national handlingsplan om energieffektivitet. Selv om det er nødvendigt at harmonisere de nationale lovgivninger med EF-lovgivning, er det ikke nok til at nå de ønskede mål. EU er nødt til så vidt muligt at lægge vægt på en mere konsekvent gennemførelse af energimålene i alle medlemsstaterne, og jeg er glad for, at kommissæren også påpegede dette.
De foranstaltninger og incitamenter, der foreslås i betænkningen, som f.eks. adgang til strukturel finansiering til energieffektivitet, forhøjelse af minimumssatsen under strukturfondene og Samhørighedsfonden, skatteincitamenter og først og fremmest nedsættelse af momsen på energieffektive boliger og små og mellemstore virksomheder, kan spille en yderst konstruktiv rolle i denne retning.
Kampen mod klimaændringer kan ikke vindes alene, det kræver alle medlemsstaternes deltagelse. Hvis EU vil fortsætte med at gå i spidsen for denne indsats og stå stærkt i forhandlingerne over for de øvrige parter, bør vi fokusere på at mindske kløften mellem de lande, der baner vejen, og de lande, der halter bagefter.
Jerzy Buzek
(PL) Hr. kommissær! Jeg vil gerne ønske tillykke med de iværksatte handlinger. Det vigtigste europæiske problem i dag er energien og den klimatiske virkning forbundet hermed. Dette er i dag vigtigere for Europa end fødevareproduktionen - det ved vi. Jeg har undersøgt det nøje: alle de sidste otte formandskaber prioriterede dette forhold, og nogle placerede det på førstepladsen. Men siden det er så vigtigt, skal det ledsages af en passende finansiering af energirelaterede forhold. Ellers vil vi stadig blot formidle tomme ord uden nogen dækning.
Vi ved, hvor stor en ekstraværdi det har, når vi løfter i samlet flok i EU. Ekstraværdien består i, at vi udveksler erfaring, tager de bedste løsninger, overtager dem selv, og takket været dette kan vi regne med et stort fremskridt. Jeg vil gerne spørge, om vi er rede til at bruge de fælles europæiske penge til forskning, teknologi, innovation samt indførelse forbundet med energi?
Den omtalte energieffektivitet, effektivitet, besparelse er det vigtigste, når man taler om energi, endnu vigtigere end fornyelig energi eller ren kul. Vi har imidlertid blot afsat nogle hundrede millioner til europæiske forskningsprogrammer og indførelse af vores fælles programmer. Beløbet gælder for syv år og er taget fra et budget, der tæller 1.000 milliarder euro.
Jeg vil gerne appellere til kommissæren, Kommissionen og Det Europæiske Råd om, at man gennemtænker denne sag, at man søger en hurtig teknologisk udvikling, og at man først derpå opstiller meget strenge emissionsstandarder.
Vladimir Urutchev
- (EN) Fru formand! I dag drøfter vi i Parlamentet endnu en gang nogle vigtige energispørgsmål, hvilket viser, at det er en af de europæiske institutioners højeste prioriteter at håndtere energiproblemerne i deres samspil med klimaændringerne. Det vidner Fiona Halls fremragende og omfattende rapport ligeledes om.
Energieffektiviteten er afgjort en af de søjler, der vil understøtte vores energipolitik i lang tid fremover. De europæiske borgere forstår deres rolle og betydningen af energieffektivitet, når det drejer sig om at nå målet om klimastabilisering og en fremtid med større energisikkerhed. Derfor vil jeg nu, hvor der er støtte fra offentligheden og en gunstig politisk situation, opfordre Kommissionen til at udvise endnu mere initiativ og anvende samtlige mekanismer til at påvirke adfærden, så det sikres, at det ambitiøse mål om 20 % bliver nået, og at fordelene ved energieffektivitet kan mærkes af alle i Europa.
På samme tid, hvis vores definitive mål er at redde jorden fra katastrofale klimaændringer og samtidig have et energisikkert og konkurrencedygtigt Europa på det globale marked, så bør de resterende 80 % af energien have tilstrækkeligt med opmærksomhed. Disse 80 % omfatter bl.a. kerneenergi, som i øjeblikket er undervurderet og stadig står i skyggen af de seneste to årtiers opfattelser og dogmer. Vi har brug for at samle al vores viden og fornuft for at overvinde dette og begynde at diskutere kerneenergi åbent og tydeligt som en forretning og en chance, som menneskeheden og Europa ikke kan tillade sig at forpasse. Vi har alle i Europa-Parlamentet et politisk ansvar for at få det til at ske.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Fru formand! Det er mig en stor fornøjelse at kunne tale her efter catch-the-eye-proceduren. I denne forhandling om fru Halls betænkning fremhæves det, at vi skal sætte farten op. Der er så mange muligheder, når det gælder energieffektivitet. Det kalder vi i Nederlandene "lavthængende frugt". Hvis man benytter disse muligheder, kan man faktisk meget hurtigt bidrage til de fælles målsætninger, som vi selv har opstillet, og som vi gentog på Bali og igen bekræftede den 23. januar med Kommissionens pakke. Hr. Piebalgs har her spillet en vigtig rolle.
I Regionaludviklingsudvalget har vi konstateret - som hr. Buzek også nævnte - at det i perioden indtil 2006 var muligt i strukturfondenes målsætninger at prioritere energi og energieffektivitet. Kun 1,16 % er anvendt hertil. Fru Hübner bebudede under drøftelserne med Regionaludviklingsudvalget i sidste uge, at hun vil revidere forordningen og give disse ting en højere prioritet i programmerne for 2007-2013. Min konklusion er altså, hvad dette angår, at vi skal sætte farten op og benytte de eksisterende instrumenter på europæisk plan bedre.
Andris Piebalgs
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Jeg vil gerne takke medlemmerne af Parlamentet for en meget grundig debat. Som jeg sagde, er det Kommissionens ambition at følge handlingsplanen om energieffektivitet. Jeg ved, at De undertiden ønsker, at vi ville gå hurtigere frem, men der er nogle skridt, som vi også bør tage - bedre regulering, offentlige høringer og vurderinger af virkningen. Alt tager tid. Jeg tror, vi har brug for en debat om regulering og om tilskyndelser. Jeg mener, begge bør være i balance, men begge instrumenter bør bruges.
I dag mødte jeg en minister fra Montenegro. De har en glimrende energistrategi, der er udviklet frem til 2025, men jeg opfordrede ham til at gå meget stærkt efter regulering, for det er et land, der har en stor vækst i sin byggesektor. De vil afskrække investorer, hvis de stiller yderst skrappe krav til den øjeblikkelige genintegration af vedvarende energi. Alle standarder og landet selv vil have fordel af det. Ellers må skatteyderne betale for ekstra forsyninger.
Så jeg tror, det er nødvendigt at være ambitiøs. Vi har fastsat vores nye retningslinjer vedrørende budgetspørgsmålet. Vi må gøre meget mere for at fastslå, hvornår der skal anvendes statslig støtte til ny teknologi, energieffektivitet og vedvarende energikilder. Vi arbejder også på en international platform for energieffektivitet, der kan skabe synergi på internationalt niveau. Men budgetmyndigheden tilhører ikke kun Kommissionen, men også Parlamentet.
Jeg er meget taknemmelig for det arbejde, hr. Buzek har gjort for det syvende rammeprogram. Jeg tror, at vi stadig har betydelige midler. Det er også en del af Deres gode arbejde og arbejdet her i Parlamentet. En forøgelse af budgettet eller en omfordeling er et meget mere kompliceret spørgsmål, et jeg ikke kan svare på. Jeg ville ikke have noget imod ekstra penge på mine kollegers budget - hr. Potočniks budget eller budgettet for ydre forbindelser - men det bør ses under ét ved budgetdebatten.
Så jeg finder, at dette er en glimrende betænkning. Den er ikke altid særlig venlig over for Kommissionen, men det drejer sig ikke om venlighed. Vi taler om energieffektivitet, og ambitionerne vil bestemt være høje, også fra Kommissionens side.
Fiona Hall
ordfører. - (EN) Fru formand! Jeg vil gerne takke kollegerne for deres positive kommentarer og deres støtte, og endnu en gang sige, at jeg påskønner, at Kommissionen er meget konstruktiv i sin reaktion på kritikken fra Parlamentet.
Jeg vil gerne tage to ting op. For det første mener jeg virkelig, at det var en skam, at Kommissionens vurdering af handlingsplanerne om energieffektivitet, som kom sammen med energipakken i sidste uge, ikke har fået mere opmærksomhed, for det er en foruroligende nedslående vurdering. Det er klart, at de nationale regeringer stadig ikke er ambitiøse nok i deres handlingsplaner. De ser ikke frem til målet på 20 %, og for at citere Kommissionen, så er der en betydelig kløft i visse medlemsstater mellem det politiske engagement i energieffektivitet og de vedtagne foranstaltninger. Det finder jeg foruroligende.
For det andet indebærer det forhold, at vi nu har direktivet om vedvarende energi og målene deri, at energieffektivitet aldrig har været vigtigere. Hvis vi skal nå det bindende mål på 20 % i hele EU, må vi holde efterspørgslen efter energi under kontrol. Vi kan kun klare 20 %, hvis de 100 %, der udgør den samlede anvendelse af energi, bliver reduceret i stedet for at få lov at vokse.
Så jeg håber, at denne betænkning er tegn på en ny begyndelse og på starten på at få lukket kløften mellem den politiske retorik om energieffektivitet og den faktiske gennemførelse.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag den 31. januar 2008.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Roberta Alma Anastase  
Jeg ser positivt på udkastet til denne rapport og den foreslåede globale tilgang til energieffektivitet i EU, med hensyn til emner og geografi. Det er væsentligt, at vi i dag skal tale om en handlingsplan og dennes nærmere detaljer. Det viser, at vi er ved at tage nogle konkrete skridt i denne retning.
Som ordfører om regionalt samarbejde i Sortehavsområdet ønsker jeg at pointere vigtigheden af energieffektivitet i denne region for at nå målet om energisikkerhed og mindske afhængigheden af energikilderne.
Jeg sætter ligeledes pris på den internationale tilgang til emnet og gennemgangen af de globale udfordringer. Jeg sætter som sådan pris på Europa-Parlamentets bevidsthed om, at Rusland i fremtiden ikke vil kunne imødekomme det interne og kontraktmæssige behov for gas, samt at Parlamentet giver udtryk for sin bekymring herom.
Dette giver os anledning til igen over for de europæiske institutioner at understrege betydningen af to væsentlige mål: øget udskiftning af EU's energiimport med andre kilder, effektive måder til sikring af leveringssikkerheden og behovet for fremme af energireformen i Sortehavsområdet og i EU-nabolande, så vi får udviklet en transparent og bæredygtig energisektor.
John Attard-Montalto  
Handlingsplanen sigtede mod 20 % effektivitet i 2020, og det er en ambitiøs, men også nødvendig plan. På den anden side er det nytteløst at sætte sig mål, hvis der ikke er nogen vilje til at nå dem. F.eks. har man kun fuldført tre af de i alt 21 aktioner, der efter planen skulle være færdige i 2007. Det er et elendigt resultat. Det er rigtigt, at mange andre er i gang, men ikke desto mindre er en gennemførelsesprocent på under 15 ikke noget at være stolt af.
Jeg skammer mig over at sige, at i mit land, Malta, har man ikke taget seriøst fat på spørgsmålet. På en ø, hvor der er masser af sol og vind, kunne man have forventet, at der ville blive gjort fuldt brug af disse elementer.
Med hensyn til solenergi er der kun meget få private, kommercielle og offentlige bygninger, der udnytter denne alternative energiform.
Vindenergi har tidligere været mere populær i landbrugsområderne. Regeringen er ivrig at efter at etablere havvindmølleparker til trods for, at der ikke findes teknologi, der kan anvendes på så dybt vand som ved Malta. Ikke alene det, men den har meddelt en større entreprenør, der ventede på at etablere fire vindmøller, at der ikke ville blive givet tilladelse af æstetiske grunde.
András Gyürk  
Forbedring af energieffektiviteten er den mest nærliggende løsning til nedbringning af emissionerne af farlige stoffer. En fælles indsats på dette område kan tillige bidrage reelt til at gøre Europa uafhængig af energiforsyninger.
Den største mulighed for at spare energi skal måske findes i erhvervs- og boligbyggeriets effektivitet. Dette er i stadigt stigende grad tilfældet i Unionens nye medlemsstater. Socialismens sværindustrielle anlæg og højhuse, som er hjem for hundredetusinder og særdeles typiske for området, er blevet til symboler på energifråds. Det er en kærkommen udvikling, at Kommissionen i sin handlingsplan anerkender den pågældende situation i de tidligere socialistiske lande og angiver fremme af energieffektiviteten i de nye medlemsstater som et højt prioriteret mål.
Vi synes, det er uheldigt, at flere medlemsstater ikke holder deres løfter, når de lovgiver om energieffektivitet. F.eks. lufter den ungarske regering tom snak om tiltag til klimabeskyttelse, mens den i månedsvis har udsat at vedtage den nationale handlingsplan om energieffektivitet.
På samme tid skal det hilses velkommen, at der trods alt er nogle samfund, der benytter sig af mulighederne. Et godt eksempel herpå er det program, der er igangsat i Óbuda, en af Budapests største bydele, hvor et stort antal højhuse vil blive moderniseret i de kommende år ved hjælp af fællesskabsstøtten.
Vi er overbevist om, at Europa vil kunne spille en fremtrædende rolle i spørgsmålet om energieffektivitet. Det er ligeledes EU's primære interesse. Når energien udnyttes optimalt, betyder det også en mere effektiv økonomi, nye arbejdspladser, en større konkurrenceevne og sidst, men ikke mindst et bedre miljø at leve i.
Gábor Harangozó  
skriftlig. - (EN) For det første vil jeg gerne udtrykke min glæde over initiativbetænkningen af fr. Hall. Faktisk kommer betænkningen på et tidspunkt, hvor alle initiativer, der sigter mod at styrke konkret handling i retning af større energieffektivitet, bør hilses varmt velkommen. Energieffektivitet er faktisk det mest effektive mål, der allerede leverer teknologiske redskaber til virkeligt og hurtigt at tage fat på udfordringerne fra den globale opvarmning og de begrænsede brændselsreserver. Vi er nu i gang med en plan om at skære ned på energiforbruget, og det er afgørende, at vi når vores mål til tiden. Men naturligvis vil en sådan plan indebære enorme omkostninger og økonomiske ofre. Disse omkostninger og ofre vil være en særlig stor udfordring for de lande, der har de laveste budgetter og de mindst udviklede økonomier. Det er afgørende nødvendigt, at målene vedrørende energieffektivitet ikke simpelthen forværrer situationen for de svageste økonomier og industrier i de fattigste medlemsstater. Derfor er der brug for ad hoc-overgangsforanstaltninger til at støtte de mest sårbare sektorer og lande, samtidig med at vi gennemfører denne lovgivning for at undgå sammenbrud på markedet. Naturligvis er der faktisk i det lange løb et stort potentiale for økonomisk energibesparelse, og en stærkere energieffektivitetspolitik vil højst sandsynligt i sig selv gavne jobmarkedet i Unionen.
Eija-Riitta Korhola  
Antagelig er det kun ganske få beslutninger, der er så vidtrækkende og så selvmodsigende som Rådets tregrenede plan for klimapolitik, der blev præsenteret i foråret 2007: en reduktion af emissioner på 20 %, en energibesparelse på 20 % og vedvarende energi på 20 %, alt sammen inden udgangen af 2020. Desværre truer det tredje af disse bindende mål med at øge klimaændringerne. Så længe vi ikke har indset dette, kan der kun opnås klimafordele ved de første to.
At spare energi specifikt med henblik på at øge energieffektiviteten er naturligvis en af de mest effektive metoder til bekæmpelse af klimaændringerne. Der hersker en bred enighed i Parlamentet om dette og om indholdet af rapporten, og jeg vil gerne takke fru Hall, fordi hun har gjort det muligt.
Det, der gør rapporten troværdig, er, at den vidner om forståelse for problemets omfang og de muligheder, der findes: Rapportens insisteren på energieffektivitet må have en virkning, der gennemtrænger hele samfundet. Den skal vedrøre al planlægning og aktiviteter på alle niveauer. Målene om energieffektivitet og de gældende regler skal i lige grad omfatte materiel, bygninger, energifremstilling og -overførsel, transport og forbrugervaner.
Vi er nødt til at skride til handling med det samme. Derfor er det beklageligt, at Parlamentet er nødt til at minde Kommissionen om, at der allerede er en lovgivning på plads på dette område. Indtil nu har gennemførelsen i medlemsstaterne ikke været tilfredsstillende, og det bør Kommissionen fokusere på.
Hvis energieffektiviteten skal forbedres, skal der gøres en indsats, og det bedste resultat med hensyn til klimaet opnås under hensyntagen til markedsforholdene. Et eksempel herpå er de forskellige standardiseringssystemer. Vi må passe på med ufleksibel lovgivning: Hvis den bedst tilgængelige teknologi ligger under for et system med belønning og straf, vil indsatsen være tilstrækkelig. Hvis lovgivningen på pedantisk vis blander sig i adfærd og metoder, vil det blot trætte de pågældende organisationer.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk  
Jeg er generelt enig i de vigtigste teser i Fiona Halls betænkning, men vil dog gerne gøre opmærksom på nogle forhold i forhandlingen om energieffektivitet, der specielt er vigtige for de nye medlemsstater.
1. Disse stater skal udvikle sig 2-3 gange hurtigere end de mest udviklede stater i EU for at lukke hullet op til dem, hvorfor de skal have en årlig BNP-vækst på mindst 6 %. Dette udviklingstempo vil medføre en betydelig stigning i CO2-emissionerne, hvilket der ikke er taget hensyn til i de forslag, som Kommissionen senest har forelagt i den såkaldte klima- og energipakke.
2. Kommissionens forslag har tydeligvis til hensigt at begrænse anvendelsen af kul, hvilket især rammer en økonomi som f.eks. den polske, hvor energiproduktionen hovedsageligt stammer fra afbrænding af forskellige former for kul.
3. Forslaget om, at energiproducenter allerede fra 2013 skal købe alle rettigheder til CO2-emissioner på auktioner, vil medføre en voldsom stigning i energipriserne, hvilket især vil være mærkbart for husholdningerne. Allerede nu, hvor de polske energiproducenter blot køber 10 % af rettighederne til CO2-emissioner på auktioner, er elpriserne i 2007 steget med ca. 15 %, og de vil i de følgende par år stige med yderlige 20-30 %.
Mairead McGuinness  
Denne betænkning om energieffektivitet er betimelig - i betragtning af vores bekymring for klimaændringer og behovet for at se problemet med begrænsede ressourcer af fossilt brændsel i øjnene.
Men det har en selvstændig positiv værdi at afskaffe energispild, også fra et rent selvisk synspunkt, idet det vil begrænse omkostningerne for private og for erhvervslivet.
Mange er opmærksomme på behovet for en mere bevidst udnyttelse af energi. Mange ved allerede, at et tv på standby bruger 45 % den elektricitet, der benyttes af et tv, der er i gang, at elektrisk udstyr på standby bruger 10 % af al den energi, der bruges af husholdningerne i EU, og at det bruger energi at have telefonopladere sluttet til - hvoraf 95 % går til spilde.
Og mens vi alle kan gøre noget for at slukke for strømmen til de elektriske indretninger, ville det så ikke være mere effektivt, hvis fabrikanterne udformede apparaterne med henblik på at eliminere energispild?
En kombination af den nye udvikling inden for fremstilling og en voksende opmærksomhed fra forbrugerne vil give resultater, men industrien må have tilskyndelse til at udvikle nye produkter, som er energieffektive, og offentligheden må have positive budskaber, der kan belære dem om omfanget af de energibesparelser, der kan opnås i hjemmet og på arbejdspladsen.
Péter Olajos  
Som PPE-DE's ordfører i miljøudvalget om grønbogen om energieffektivitet ("Hvordan kan vi få mere ud af mindre") hilser jeg Fællesskabets gentagne og øgede indsats på dette område velkommen.
Samtidig er jeg nødt til at udtrykke min ærgrelse over, at mens Kommissionen og Parlamentet arbejder seriøst på at skabe konsensussøgende regler og udarbejde gennemførlige planer, er medlemsstaternes indstilling til at gennemføre dem meget ofte mangelfuld.
Nogle medlemsstater har overskredet tidsfristen for udarbejdelse af handlingsplaner med flere måneder. F.eks. er der syv lande, som endnu ikke har indsendt planerne, selv om disse skulle have været indsendt for syv måneder siden.
Det er dog ikke det eneste problem. Der er mangel på social enighed om disse planer, og de planer, som er blevet udarbejdet, er ofte temmelig intetsigende og afspejler ofte ikke den realistiske tidsplan og instrumentsystemet til opfyldelse af de fælles målsætninger.
Vi kan altså sige temmelig rent ud, at en række af Unionens medlemsstater blot har talt med tomme ord om energieffektivitet, økonomisering og det definitive mål om et lav-CO2-samfund, og hvilken fremtiden er der så for en økonomi, for husholdninger og for transport med nul CO2-emissioner?
Det ville være godt, hvis unionslovgivningens vogter, Kommissionen, fra tid til anden udarbejdede sammenfattende noter og evalueringer vedrørende kvaliteten af de indsendte nationale planer, samt i hvilket omfang medlemsstaterne gennemfører dem.
Bogusław Rogalski  
Jeg vil først og fremmest gerne hilse den betænkning, som fru Hall har taget initiativ til, velkommen. Betænkningen kommer faktisk på et tidspunkt, hvor man bør byde alle initiativer, der har til hensigt at styrke konkrete handlinger med henblik på at skabe en bedre energieffektivitet, varmt velkommen. Energieffektivitet er vitterlig den mest effektive målsætning, der indeholder allerede tilgængelige teknologiske redskaber til at håndtere udfordringerne forbundet med den globale opvarmning og de begrænsede fossile ressourcer. Vi har nu iværksat en plan til at nedbringe energiforbruget, og det er utrolig vigtigt, at vi når vores mål til tiden. Men sådan en plan kræver naturligvis enorme omkostninger og økonomiske afkald. Disse omkostninger og afkald vil især være meget udfordrende for staterne med de laveste budgetter og de mindst udviklede lande. Det er af afgørende betydning, at målsætningerne for energieffektivitet ikke blot forværrer situationen for de svageste økonomier og industrierne i de fattigste medlemsstater. Ad hoc-overgangsordninger skal således findes med henblik på at støtte de mest sårbare sektorer og stater i forbindelse med lovgivningens gennemførelse, så man undgår markedssammenbrud. På lang sigt vil energibesparelse selvfølgelig have et stort omkostningseffektivt potentiale, og en stærkere energieffektivitetspolitik vil med stor sandsynlighed være gavnlig for EU's arbejdsmarked.
Toomas Savi  
Først og fremmest vil jeg gerne komplimentere fr. Hall for en virkelig grundig betænkning, der drejer sig om at forbedre energieffektiviteten, og opfordre de medlemsstater, der er langt bagefter med gennemførelsen af den eksisterende lovgivning, til at træffe de nødvendige foranstaltninger.
For det andet er jeg glad for at indrømme, at betænkningen ikke bare har udpeget veje til energibesparelser for industrielle forbrugere, men også for små forbrugere - især ved at hæve forbrugerbevidstheden og stille pålidelige oplysninger om de mest miljøvenlige løsninger til rådighed. Det må noteres, at husholdningsforbruget tegner sig for 40 % af det samlede energiforbrug. Derfor er det et individuelt ansvar for os alle at bidrage til at maksimere energieffektiviteten.
For det tredje vokser energiforbruget progressivt, og det gør udgifterne til energi også. Det er simpelthen sund fornuft at gennemføre foranstaltninger for energieffektivitet for at få den optimale udnyttelse af produktionsmidlerne.
Alyn Smith  
skriftlig. - (EN) Jeg komplimenterer fr. Hall for denne betænkning, der indeholder et antal solide, fornuftige og gennemførlige forslag til at forøge energieffektiviteten. Midt i alt postyret om frembringelse og sikring af forsyninger risikerer vi at miste af syne, at ændringer i byggeriet og standarderne for udstyr, såvel som den måde, vi anvender energien på, i sig selv vil tillade en stor energikapacitet. Jeg er glad for at støtte denne betænkning og håber, at den vil blive begyndelsen til flere foranstaltninger i samme retning.
