ESFP-operationer i det østlige Tchad og i den nordlige del af Den Centralafrikanske Republik (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om ESFP-operationer i det østlige Tchad og i den nordlige del af Den Centralafrikanske Republik.
Manuel Lobo Antunes
Hr. formand! Det portugisiske formandskab værdsætter denne lejlighed til at udveksle synspunkter om muligheden for en operation inden for rammerne af ESFP (den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik) i det østlige Tchad og i den nordøstlige del af Den Centralafrikanske Republik. Darfurkonflikten er fortsat en af de vigtigste prioriteter i EU's eksterne politik. Vi glæder os over de seneste fremskridt og først og fremmest over meddelelsen om, at der vil blive indledt forhandlinger den 27. oktober under ledelse af FN og Den Afrikanske Unions særlige udsending for at finde en fredelig løsning på konflikten, som vil forbedre udsigterne til fred i Darfur. Desuden ser vi også positivt på den enstemmige vedtagelse af Sikkerhedsrådets resolution 1769 om etableringen af UNAMID (en AU/FN-hybridoperation i Darfur), som vil give ny dynamik til indsatsen for at løse konflikten i Darfur.
For at denne indsats kan give resultater, er det imidlertid nødvendigt, at Darfurkonflikten håndteres i et bredere regionalt perspektiv. Konfliktens negative indvirkning på den humanitære og sikkerhedsmæssige situation i nabolandene, navnlig Tchad og Den Centralafrikanske Republik, giver årsag til særlig stor bekymring. Efter vores opfattelse kan der ikke findes en varig løsning på konflikten i Darfur uden en stabilisering af situationen i disse nabolande.
Som bekendt understregede Rådet i konklusionerne fra den 23. juli det presserende behov for at imødegå Darfurkrisens destabiliserende indvirkning på den humanitære og sikkerhedsmæssige situation i nabolandene og gentog sin støtte til deployeringen af en multidimensional FN-tilstedeværelse i det østlige Tchad og i den nordøstlige del af Den Centralafrikanske Republik.
Rådet besluttede også at fortsætte arbejdet for en eventuel beslutning om en overgangsoperation inden for rammerne af den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik til støtte for denne multidimensionale FN-tilstedeværelse for at forbedre sikkerheden i disse områder.
Forberedelserne til en sådan operation har været i gang hele sommeren. Den 12. september vedtog Rådet krisestyringskonceptet, som fastlægger de vigtigste planlægningsparametre for denne overgangsoperation. Der blev lagt særlig vægt på målet om at beskytte civile i fare, navnlig flygtninge og fordrevne, og om at lette leveringen af humanitær bistand ved at øge sikkerheden i regionen.
Med hensyn til den interne politiske situation i de to lande mener Rådet, at missionen bør forblive uafhængig, objektiv og neutral. Planlægningen, som er baseret på dette koncept, er under kontrol og i overensstemmelse med EU's krisestyringsprocedurer. De næste skridt vil være at godkende en fælles aktion om konceptet for operationen og den operationelle plan, herunder fastlægge styrkens sammensætning. Operationen vil vare i et år, og det forventes, at den vil blive afløst af en multinational FN-mission. Enhver ESFP-operation i Tchad og Den Centralafrikanske Republik skal være baseret på en resolution fra FN's Sikkerhedsråd og vil blive ledet i tæt samråd med FN og vores afrikanske partnere.
Vi i EU glæder os over udtalelsen fra formanden for FN's Sikkerhedsråd den 27. august, hvor han gav udtryk for, at Sikkerhedsrådet var villig til at godkende deployeringen af en multidimensional tilstedeværelse i det østlige Tchad og den nordøstlige del af Den Centralafrikanske Republik. Enhver EU-operation i Tchad og Den Centralafrikanske Republik skal være suppleret af politiske initiativer til løsning af Darfurkonfliktens regionale dimension. Navnlig bør enhver indsats, der er rettet mod at normalisere forbindelserne mellem Tchad og Sudan, støttes i overensstemmelse med Tripoli- og Riyadh-aftalen. Sudan, Tchad og Den Centralafrikanske Republik bør også tilskyndes til at overholde de løfter, som de har afgivet, med hensyn til ikke at støtte de oprørsbevægelser, der opererer fra deres områder og kæmper mod de andre lande.
Louis Michel
Fru formand, mine damer og herrer! Da FN's Sikkerhedsråd i går vedtog resolution 1778/2007 om deployering af en international styrke i det østlige Tchad og i den nordøstlige del af Den Centralafrikanske Republik, blev døren åbnet for, at Rådet inden for de næste få dage kan godkende en ESFP-operation i disse lande. Det er helt klart en vigtig udvikling, og jeg tror, at den vil blive hilst velkommen. De regioner, der er mål for operationen, befinder sig i øjeblikket i en situation med udbredt ustabilitet og usikkerhed, der berører hundredtusinder af civile, som er tvunget til at leve under ekstremt uholdbare forhold. Som bekendt kan situationen ikke alene forklares med de katastrofale følger, som Darfurkrisen har for Tchad og Den Centralafrikanske Republik. Også interne årsager, som er specifikke for disse to lande, gør sig gældende, navnlig i Tchads tilfælde.
Stabilitet i disse områder af Tchad og Den Centralafrikanske Republik kan kun sikres, hvis en international aktion, og særligt den fra EU's side, omfatter en række faktorer. Det drejer sig for det første om kvaliteten af den militære og politimæssige tilstedeværelse i Tchad og Den Centralafrikanske Republik, for det andet om vedtagelsen af en strategi, der ikke udelukkende er baseret på sikkerhed, men som også omfatter ydelse af bistand og opbygning af politiske strukturer, og for det tredje om evnen til at begrænse og forhindre Tchads og Den Centralafrikanske Republiks inddragelse i konflikten i Sudan og Darfurregionen.
Lad mig starte med det første punkt. Det er et område, som falder ind under anden søjle. Rådets medlemmer har givet udtryk for deres holdning til sagen og vil uden tvivl have mere at sige om den i de kommende dage. Et vigtigt aspekt, der skal tages hensyn til i deployeringen af en sådan europæisk beskyttelsesstyrke, er naturligvis behovet for at beskytte det humanitære rum. Det er årsagen til, at mine medarbejdere i ECHO har arbejdet tæt sammen med Rådets militære planlæggere for at sikre, at de relevante mandater overholdes, og at der er et tæt samarbejde mellem militæret og de humanitære organisationer. Vi har især fastholdt, at forbindelsesofficerer fra den europæiske beskyttelsesstyrke bør være på stedet for at sikre tætte forbindelser til og en løbende udveksling af oplysninger med de humanitære organisationer.
Jeg vil nu gå over til andet punkt. Kommissionens bistandsforanstaltninger dækker tre aspekter. Det første omfatter sikkerhedsmæssig assistance til den tchadiske politioperation under ledelse af FN. Det drejer sig hovedsagligt om midler til uddannelse af 800 tchadiske politifolk, som vil få ansvar for at opretholde ro og orden i de lejre, der er blevet oprettet til flygtninge og fordrevne. Det er afgørende, at denne politiaktion tjener som eksempel. Det er også meget vigtigt, at den bliver vel modtaget af de lokale. I den henseende vil der blive bevilget et beløb på omkring 10 millioner euro fra stabilitetsinstrumentet inden udgangen af 2007.
Jeg vil nu tale om de humanitære foranstaltninger. I 2007 bevilgede Kommissionen 30,5 millioner euro til humanitær nødhjælp og multisektorale hjælpeprogrammer rettet mod flygtninge og internt fordrevne samt værtssamfundene i Tchad. Den Centralafrikanske Republik modtog 8 millioner euro i støtte og lignende beløb er blevet bevilget for 2008.
Det tredje aspekt vedrører reintegration og rehabilitering. På kort sigt vil der blive mobiliseret ekstra midler fra den 9. Europæiske Udviklingsfond i størrelsesordenen 13,1 millioner euro til Tchad og Den Centralafrikanske Republik. Formålet med programmet er at fortsætte ECHO's aktiviteter inden for rammerne af en strategi for rehabilitering og overgang til udvikling.
Disse bistandsforanstaltninger er nødvendige, men skal samtidig knyttes til aktioner, der inddrager den politiske proces. Hvis der skal opnås en varig stabilitet, er de tiltag, der i øjeblikket tages på internationalt og europæisk plan, nødt til at blive suppleret af diverse andre aktiviteter med forbindelse til genoprettelsen af retsstaten, genoptagelsen af den økonomiske styring, reformen af retssystemet og sikringsordningerne samt fremme af politisk dialog mellem regeringen og oppositionspartierne. Det siger sig selv, at det er et vigtigt aspekt, særligt i lyset af valget i 2009.
Kommissionen vil fortsat fremme denne helhedsstrategi i Tchad og i Den Centralafrikanske Republik. På samme måde er Kommissionen også fuldt involveret i at forsøge at løse Darfurkonflikten, ikke kun gennem humanitær bistand til hjælp til genopbygning, men også ved at støtte forhandlings- og mæglingsprocessen, som vi selvsagt i høj grad er inddraget i. I den forbindelse underrettede jeg for nylig FN's generalsekretær, hr. Ban Ki-moon, og formanden for Den Afrikanske Unions Kommission, hr. Konaré, om, at Kommissionen vil bidrage til trustfonden for Darfur til støtte for forhandlingerne. Desuden finansierer Kommissionen også initiativer, som har til formål at sikre, at samfundet i Darfur inddrages og engageres i konfliktløsningsprocessen.
Karl von Wogau
for PPE-DE-Gruppen. - (DE) Fru formand, mine damer og herrer! Den humanitære situation i Tchad, navnlig langs med den 1.360 km lange grænse til Sudan, men også i grænseområdet til Den Centralafrikanske Republik, nødvendiggør efter min mening en indgriben fra det internationale samfunds side.
For få dage siden var jeg selv i Tchad og har der dannet mig et indtryk af situationen. Der lever over 400.000 flygtninge og fordrevne i flygtningelejre i dette grænseområde. Disse lejre er konstant udsat for trusler fra banditter, plyndrende bander, men også Janjaweed-militser fra Sudan. Endnu vanskeligere er situationen i det flade land. Den manglende sikkerhed, der hersker her, bevirker, at stadig flere mennesker søger tilflugt i flygtningelejrene.
For at hjælpe de nødlidende mennesker her skal sikkerhedssituationen i regionen forbedres, således at de kan vende hjem til deres hjemsteder. Dette er en vanskelig udfordring, som kræver en arbejdsdeling. FN har i den forbindelse påtaget sig opgaven med at bidrage til opbygningen af et politi, der så også kan fungere som kontaktpersoner for sikkerhedsstyrkerne. EU er til gengæld blevet bedt om at stille en styrke til rådighed, der er i stand til at afskrække Janjaweedmilitserne og banditterne og forhindre overgreb på flygtningene, de fordrevne og civilbefolkningen.
Med det foreliggende udkast til en beslutning giver Europa-Parlamentet tilsagn til en sådan indsats, dog på følgende betingelser: For det første, skal - som De har understreget, hr. formand, hr. kommissær - de politiske forhandlinger fortsættes, for i sidste ende har vi brug for en politisk løsning. Men hvis vi sender en styrke dertil, har den brug for et robust mandat, som også reelt gør det muligt at afskrække Janjaweedmilitserne og banditterne.
Det gælder om at sikre et meget stort område. Antallet af soldater skal derfor også være stort nok til reelt at kunne opnå en forbedring af sikkerhedssituationen. I den forbindelse skal det være synligt, at det drejer sig om en fælles europæisk enhed, som flere europæiske nationer deltager i. EUFOR-styrken skal derudover have en adækvat udrustning, der gør det muligt for den at opfylde sit mandat. Når der henses til det relativt lille antal soldater og grænseområdets størrelse, kræver dette navnlig fremragende færdigheder inden for opklaring og transport, for styrken skal være i stand til hurtigt at opdage, hvor faren truer, og skal så også hurtigt kunne nå frem til dette sted.
Der må under ingen omstændigheder opstå en situation, hvor en EUFOR-styrke i Tchad som følge af sit mandat eller manglende udrustning kun er i stand til at beskytte sig selv uden at kunne udføre sin egentlige opgave. En yderligere betingelse fra Europa-Parlamentet er, at der på forhånd skal planlægges en klar exitstrategi, af hvilken det fremgår, hvordan og af hvem EUFOR-styrken afløses efter den beregnede indsatsvarighed på et år.
Med det foreliggende udkast til en beslutning understreger Europa-Parlamentet desuden, at denne EUFOR-styrke i Tchad af hensyn til den komplicerede politiske situation i regionen bør agere som en neutral magt til civilbefolkningens sikkerhed og beskyttelse. EUFOR's indsats i Congo sidste år har gjort det tydeligt, hvor vigtig en troværdig upartiskhed og uafhængighed kan være, for at en indsats lykkes.
EU kan i den nuværende situation ved hjælp af en indsats, der er begrænset til et år, yde et vigtigt bidrag til at forbedre den humanitære situation i regionen og støtte Den Afrikanske Union i dens bestræbelser på at påtage sig et større ansvar i regionen. Begge dele er nødvendige! Jeg beder Dem derfor om at stemme for det foreliggende beslutningsforslag.
Ana Maria Gomes
Fru formand! Sikkerhedsrådets resolution 1778, som blev vedtaget i går, fastslår, at situationen i grænseregionen mellem Sudan, Tchad og Den Centralafrikanske Republik udgør en trussel for den internationale fred og sikkerhed.
I Parlamentets forslag til beslutning anerkendes situationens presserende karakter og EU's ansvar for at yde beskyttelse. Et overvældende flertal af Parlamentets medlemmer er enige med de humanitære ngo'er på stedet, med flygtningene i regionen, som lever under elendige forhold og i en tilstand af konstant frygt, og med FN's generalsekretær. Alle nævner det presserende behov for en international tilstedeværelse i regionen, som skal omfatte en stærk militær del. Der er intet land og ingen multinational organisation, der som EU er egnet til effektivt at opfylde mandatet i henhold til resolution 1778. ESFP (den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik) er blevet myndig og er til for netop af afhjælpe denne type nødsituationer.
I den forbindelse og med hensyn til at sende en EU-militærstyrke til regionen kan Rådet og det portugisiske formandskab i princippet regne med Parlamentets støtte. Parlamentet må dog give udtryk for sin bekymring over visse aspekter af denne mission. For det første frygter vi, at medlemsstaternes tilbageholdenhed med at forsyne styrken med det personel og militærudstyr, der som minimum er nødvendigt, i høj grad vil mindste effektiviteten. Vi vil gerne tilføje, at jo mindre de øvrige medlemsstaters bidrag er, desto mere påfaldende vil den franske del af styrken syne. Det er imidlertid afgørende for missionen succes, at den opfattes som upartisk, og Frankrig betragtes ikke som en neutral aktør i regionen.
For det andet anmoder Parlamentet om, at styrken bistås af en diplomatisk offensiv i regionen for at fremme den nationale forsoningsproces i Tchad og Den Centralafrikanske Republik. Selv om kimen til ustabilitet er forbundet med dramaet i Darfur, er den også indenlandsk og kan kun overvindes gennem interne politiske processer. Som anført i Parlamentets forslag til beslutning kan EU's operation, som efter planen skal vare i 12 måneder, ikke bidrage til vedvarende fred i regionen uden en egentlig politisk forsoningsproces.
Endelig bifalder Parlamentet mandatet til den styrke, der vil blive indsat i henhold til kapitel VII i FN-chartret. Det er vigtigt, at mandatet fortolkes korrekt på stedet, og at de europæiske tropper proaktivt beskytter civile i fare, skaber et humanitært område for de internationale organisationer og beskytter FN-missionen i Den Centralafrikanske Republik og Tchad (MINURCAT). Den seneste tid har været fuld af tragiske eksempler, fra Kigali til Srebrenica, på forsvarsløse civilbefolkninger, der betaler den højeste pris for de internationale troppers tilbageholdenhed og overdrevne samvittighedsfuldhed.
Vi håber, at denne operation en dag vil tjene som eksempel for ESFP og for effektiv multilateralisme i praksis og som et gyldigt bevis på EU's ønske om at styrke FN og bidrage til konfliktløsning i overensstemmelse med folkeretten og det ansvar for at beskytte, der værnes om heri.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Som De allerede gentagne gange har sagt, godkendte FN's Sikkerhedsråd i går enstemmigt udviklingen af en multidimensional tilstedeværelse i det østlige Tchad og den nordøstlige del af Den Centralafrikanske Republik for ét år. Denne vil bestå af dels en civil og politimæssig FN-mission, som vi ligesom FN vil kalde MINURCAR, dels en militær mission fra EU, EUFOR, som vil støtte og beskytte den.
Denne europæiske sikkerheds- og forsvarsmission vil operere i henhold til kapitel 7 i FN's charter, og det er særdeles vigtigt, for det betyder, at den vil kunne bruge alle midler til at udføre sin opgave. Den kommer altså til at råde over et robust mandat, således som Parlamentet udtrykkeligt ønskede. Det øger chancerne for, at missionen lykkes, men det øger ligeledes i betydelig grad dens og vores ansvar.
Gentagne gange har vi her i Parlamentet udtrykt vores bekymring over situationen i Darfur og vores ængstelse over den øgede ustabilitet og mangel på sikkerhed i de tilgrænsende områder og i hele regionen. Mere end 1 million mennesker måtte flygte både i deres eget land og over grænserne. De udsættes for alle mulige afsavn og voldshandlinger, idet kvinder og børn ofte lider mest. Desuden truer denne situation de skrøbelige fredsaftaler, som var indgået både i Tchad og i Den Centralafrikanske Republik, for foruden de politiske oprørere ser også almindelige banditter deres snit til at berøve, mishandle og myrde borgere.
EUFOR's opgave bliver derfor alt andet en let. Men inden vi taler om det, må vi bekymre os om at samle disse tropper, som fru Gomes sagde, og ikke kun sammensætningen af tropperne, men også deres udrustning. For hvert land, inklusive mit eget, nærmer sandhedens time sig altså. Nu skal der foruden flotte ord og ædle erklæringer også rykkes ud med soldater og materiel. Det gælder også for Parlamentet. Med rette har vi insisteret på at få grundig information, og vi har benyttet vores beføjelser til at afgive en dokumenteret og underbygget udtalelse. Det kunne vi bl.a. gøre, fordi vi i sidste uge havde en lang diskussion med general Leaky.
Vores udtalelse er positiv. Det vil være vores opgave og ansvar at overvåge, at missionen kan tage af sted hurtigst muligt og under de bedste omstændigheder.
Ģirts Valdis Kristovskis
Fru formand! På vegne af Gruppen Union for Nationernes Europa vil jeg gerne understrege, at vi støtter den militære ESFP-mission inden for den største fredsbevarende mission i verden - i Tchad og Den Centralafrikanske Republik. Vi taler om den alvorligste grænseoverskridende humanitære krise i verden. Rent faktisk burde FN's Sikkerhedsråd have grebet ind langt tidligere. Den firårige forsinkelse har kostet 200.000 mennesker livet og fordrevet 2,5 millioner mennesker fra deres hjem, og der rettes brutale angreb mod de humanitære hjælpearbejdere. Vi kan forudsige, at omfanget af den krise, som er udløst af Darfurkonflikten, vil gøre det muligt at teste EU's politiske vilje og militære kapacitet. For nogle få dage siden forsikrede general Leakey medlemmerne af Parlamentet om, at uanset finansieringsproblemerne og vanskelighederne med at forudse alle de trusler og risici, som kunne opstå under operationen, var EU i forhold til den militære kapacitet i stand til at udføre denne operation, som ikke er værre end den i Bosnien, og som ud fra et militært synspunkt vil blive mindre intens.
Angelika Beer
for Verts/ALE-Gruppen. - (DE) Fru formand, mine damer og herrer! Her blot endnu nogle tal om det, vi taler om: 230.000 flygtninge, derudover 170.000 internt fordrevne og skønnede 700.000 mennesker, der indirekte er i fare for at blive overfaldet.
Vi går ind for, at vi udfylder dette behov for beskyttelse, dette vakuum. Det skal være den europæiske missions fokuspunkt. Forudsætningen for et robust mandat har allerede været til stede siden i går. Spørgsmålet om neutalitet er endnu ikke afklaret. I øjeblikket ser det ud, som om den allerede udstationerede franske styrke kun ville blive suppleret af nogle få lande. Dermed er neutraliteten og missionens succes i fare.
Men det jeg på fredag især vil kræve af udenrigsministrene, der skal træffe beslutningen, er at sørge for, at EUFOR-missionens operationsområde angives tydeligt. Det har hidtil ikke været tilfældet. Det ville være en katastrofe, hvis denne mission ikke må operere der, hvor der er størst behov for hjælp, nemlig i grænseområdet. Jeg forventer, at EU kommer til en forståelse med regimet i Tchad og også har ret til at agere med hensyn til 35 km grænsen. Ellers er der tale om en proformaoperation, der muligvis også udsætter mennesker for fare.
Tobias Pflüger
for GUE/NGL-Gruppen. - (DE) Fru formand! For at præcisere det drejer det sig her om en ESFP-mission i Tchad og i Den Centralafrikanske Republik i henhold til kapitel 7 i FN-chartret, dvs. det drejer sig om en kampstyrkeopgave og ikke om Sudan og Darfur. Den franske regering ønsker ubetinget denne EU-mission. Den vil selv stille Force Headquarters og Operation Headquarters til rådighed. Den tyske og britiske regering er meget skeptiske. Allerede nu er der udstationeret franske soldater i Tchad. Det er helt åbenlyst således, at Frankrig optræder som en beskyttelsesmagt for regeringerne i Tchad og i Den Centralafrikanske Republik og nu ganske enkelt vil bringe sit engagement ind under EU-logoet. Frankrigs styrke er ikke neutral, men entydigt partisk. Den har f.eks. bombet rebeller på stedet. Rebellernes ledere har bekendtgjort, at de vil føre krig mod EU-styrken, hvis den ikke er neutral.
Nordic Battle Group er ikke til rådighed, hører jeg nu, og i FN-resolutionen tales der om et åbent samarbejde med militæret og politiet i Tchad. Det er klart, at Tchad og Den Centralafrikanske Republik ikke er nogen demokratier. Flygtninges tilbagevenden er ikke denne EU-styrkes mandat, og denne indsats er - for at sige det tydeligt her - meget farlig. Vi vil som gruppe stemme imod det fremlagte forslag, fordi vi tror, at situationen ikke forbedres, men snarere forværres med denne indsats.
Hubert Pirker
(DE) Fru formand, hr. kommissær! Til oplysning for hr. Pflüger og de andre kan jeg sige, at EU-styrkens opgave er en humanitær mission, der består i at sikre flygtningene fra Tchad og Darfur, også med militær magt. FN's Sikkerhedsråd har givet sit samtykke til udsendelsen af en europæisk FN-styrke, og konsekvensen heraf er, at EU straks står under international observation for, hvad EU faktisk er i stand til at yde udenrigspolitisk og militært.
Denne indsats betyder en risiko og en chance. Risiko på grund af de yderst vanskelige politiske rammebetingelser i denne konfliktladede region og på den anden side chancen for at vise, at EU har udviklet udenrigspolitiske og militære evner og faktisk også kan anvende dem i denne region til beskyttelse af flygtninge.
Men i øjeblikket - det mener mange - er risikoen større end chancen. Derfor har Europa-Parlamentet opstillet et katalog af betingelser, der allerede er blevet præsenteret, fra den tidsmæssige begrænsning af mandatet over præcise mål- og opgavedefinitioner til den perfekte forberedelse og tekniske udrustning af EUFOR-styrken og til tildelingen af et operativt mandat, herunder en tilbagetrækningsstrategi.
Naturligvis må man forvente, at denne indsats ikke kun billiges af de lokale regeringer, men også støttes, så den lykkes. Men hvis - her er vi vist enige - alle disse betingelser, som Europa-Parlamentet har opstillet, er opfyldt, er chancen for succes større end risikoen, og vi kan gå ind for indsatsen.
Michel Rocard
(FR) Fru formand, hr. kommissær, hr. formand for Rådet! Jeg er tilfreds med dette forslag til beslutning og med den beslutning, som det støtter, og jeg vil også gerne sige, at når menneskelig brutalitet fører til tragedie og lidelse i en grad, som vi har set i Darfur, kræver vores samvittighed, at vi udviser solidaritet. Det glæder mig oprigtigt, at EU reagerer på opfordringen fra FN's generalsekretær.
Mange medlemmer og diplomater har understreget, herunder min ven og kollega fru Gomes for lidt siden, at denne operation under ingen omstændigheder må få lov til at ligne en mulighed for at støtte franske interesser eller øge fransk militærs tilstedeværelse i regionen. Jeg håber ikke, det overrasker nogen, at også jeg kraftigt støtter dette synspunkt.
Som tidligere premierminister må jeg med et vist eftertryk sige, at når Frankrig fortsat er til stede i regionen, skyldes det ganske enkelt landets historiske arv, hvor kolonialismens byrde har krævet en politik, der er solidarisk med disse befolkninger, for at forsøge at hjælpe dem med at genoprette fred og stabilitet og for at varsle begyndelsen til en effektiv regeringsførelse. Frankrig har ikke længere nogen strategiske eller økonomiske interesser i disse regioner, og jeg er personligt en af dem, som gerne havde set os trække os ud for længe siden. Det ville have sparet en masse penge og ville vitterlig have været i vores egen interesse. Selv Nigers uranressourcer har ikke stor strategisk interesse, men fremkalder blot et ønske om tilstrækkelig fred og stabilitet til, at disse forekomster kan gøres tilgængelige for alle, og der kan skabes et konkurrencedygtigt marked.
Dette er således i alt væsentligt en europæisk fredsbevarende operation, ikke en fransk, og det er sådan, det bør være. Jeg vil imidlertid gerne tilføje en advarsel. Denne vision bliver kun en realitet, hvis et stort antal EU-medlemsstater indvilger i at sende soldater. Det ville være meget uheldigt, hvis den solidaritetsånd, som af historiske årsager har stillet større krav til Frankrig end andre, i den grad at vi har det største troppekontingent, blev forvandlet til en mistanke om postkolonialisme på grund af Deres fravær. Det ville være meningsløst, og det vil jeg gerne kraftigt tage afstand fra.
Lad mig slutte af med følgende bemærkning. Det mundtlige ændringsforslag, som blev stillet her til formiddag af vores kollega hr. Gahler, er for en gangs skyld - desværre for ham - ikke relevant. Republikken Tchad har via sin udenrigsminister principielt godkendt denne operation i en skriftlig meddelelse, som blev sendt til Sikkerhedsrådet for nogle dage siden. Jeg har en fotokopi af dette dokument, og jeg vil med glæde vise den til hr. Gahler.
Eoin Ryan
(EN) Fru formand! Jeg støtter også beslutningen om at sende 4.000 EU-soldater til Tchad i form af en fredsbevarende styrke. Realiteten er, at der er omfattende politisk ustabilitet i Tchad og Den Centralafrikanske Republik. Vi ved, at der foregår folkemord i Sudans Darfurregion. Hvis der ikke sendes fredsbevarende styrker til Tchad, risikerer vi, at et endnu større omfang af ustabilitet og vold bryder ud i denne region af Afrika.
Man mener, at der er op til 400.000 flygtninge fra Den Centralafrikanske Republik og fra Darfur i flygtningelejre i Tchad, men der er kun 250 vagter fra Tchads hær til at bemande disse lejre. Flygtningelejrene i Tchad er en enorm humanitær krise, og det internationale samfund, herunder EU, må hjælpe Tchads regering med at håndtere, hvad der er et voksende problem. De historier, vi hører fra folk, der har besøgt området for nylig, er virkelig forfærdelige, og som jeg har sagt, må vi gøre, hvad vi kan for at forsøge at afhjælpe den menneskelige nød, der hersker der i øjeblikket.
Jeg støtter meget beslutningen om at udstationere 26.000 fredsbevarende FN-soldater i Sudan. EU må gå forrest, når det gælder deltagelse i denne fredsbevarende styrke. Jeg glæder mig også over den beslutning, som min egen regering i dag har truffet om omgående at udføre en grundig vurdering af den fremtidige rolle, som irske fredsbevarende styrker kan spille i FN's og EU's fredsbevarende missioner i Sudan, Den Centralafrikanske Republik og Tchad.
Michael Gahler
(DE) Fru formand! Situationen i Tchad og i Den Centralafrikanske Republik er vanskelig for de berørte mennesker, og jeg støtter derfor principielt EU's engagement med henblik på at stabilisere situationen og forbedre de berørtes konkrete levevilkår.
I sin stillingtagen af 27. august har formanden for FN's Sikkerhedsråd beskrevet det internationale samfunds hensigter, nemlig at udsende en EU-styrke i 12 måneder med det formål at dække perioden, indtil der ankommer en FN-ledet mission. Derfor er der også fra EU's side tale om en klar begrænsning af indsatsen til et år. Jeg er overbevist om, at vi har brug for et robust mandat, dvs. vi kan ikke begrænse os til rent selvforsvar, men også om nødvendigt må opnå vores mål i forhold til dem, der vil hindre os i det.
Teksten i gårsdagens resolution fra FN's Sikkerhedsråd går i retning af, at tilstedeværelsen har til formål at bidrage til en sikkerhedssituation, der muliggør en frivillig, sikker og varig tilbagevenden af flygtninge og fordrevne. Vi er bemyndiget til at træffe alle nødvendige forholdsregler.
Jeg opfordrer Rådet til at sørge for, at det ved denne styrke ikke blot drejer sig om en kosmetisk forbedret fransk styrke. Også når det gælder kommandørens nationalitet, bør der tages hensyn til de lokale følelser. Desværre har Frankrig hidtil ikke været neutral i konflikterne i Tchad og i Den Centralafrikanske Republik, men har traditionelt støttet regeringssiden. Kommando- og indsatssproget på stedet bør derfor være engelsk, så forstår folk i det mindste, at disse europæere åbenbart er nogle andre end de sædvanlige.
Når jeg nu er ved engelske forhold, finder jeg det yderst kritisabelt, at Storbritannien har forhindret, at EU-kommandocentralen i Bruxelles leder operationen. Fremover må vi ikke tillade, at de, der ikke selv deltager, nægter andre at udnytte fælles strukturer!
Jeg tvivler på, om målene kan realiseres. Har vi sat os konkrete mål? Hvor mange af de internt fordrevne skal ved udgangen af året igen være hjemme? Hvor mange Darfurflygtninge skal igen være i Darfur? Det ville være for lidt at give stafetten videre efter et år og stadig have det samme antal mennesker i lejrene.
Omkostningerne er jo også betragtelige. Jeg har hørt, at der skal bruges 100 millioner euro alene til anlæggelsen af en egnet start- og landingsbane og til hovedkvarteret. Dertil kommer løbende udgifter til styrken. Kan Rådet sige noget konkret om den samlede økonomiske ramme?
Et sidste, men for mig afgørende punkt er følgende: Før vi deployerer styrken, må vi have et udtrykkeligt tilsagn fra regeringen i Tchad om, at den bagefter giver sit samtykke til udstationeringen af en FN-ledet styrke uanset i hvilken sammensætning. Jeg har hørt, hvad der er blevet sagt. Jeg vil have det skriftligt i form af et officielt dokument fra Tchads regering og ikke mundtligt fra ministeren i FN's Sikkerhedsråd. Når jeg har denne forsikring, kan jeg også give mit samtykke til sagen. I modsat fald ville vi virkelig stå over for valget mellem enten at forlænge indsatsen efter et år eller at trække os ud og efterlade et militært vakuum, som inden længe medfører en situation svarende til den øjeblikkelige. Så ville vi i ordets egentligste forstand have brugt hundreder af millioner til ingen verdens nytte.
Alain Hutchinson
(FR) Fru formand, hr. kommissær, hr. formand for Rådet! Det glæder mig, at vi i dag kan drøfte og stemme for en beslutning om et emne, som efter min opfattelse ikke får tilstrækkelig opmærksomhed, for den situation, som samfundene ved grænserne mellem Sudan, Tchad og Den Centralafrikanske Republik står over for, er ganske enkelt ulidelig - det må vi aldrig glemme her i Parlamentet.
Personligt glemmer jeg ikke og har ingen hensigt om i tavshed at forbigå det faktum, at hele denne affære er en af de mange konsekvenser af folkedrabet i Darfur, en begivenhed, som er blevet maskeret som noget andet. Siden 2003 har Darfurkrisen skabt 2,5 millioner flygtninge, herunder 125.000 i Tchad, og flere hundredtusinder er blevet dræbt.
Til dato har FN's humanitære organisationer og ngo'erne desuden måttet flytte deres lejre 31 gange for at undgå urolighederne. Dette har imidlertid ikke forhindret, at flere af deres medarbejdere er blevet arresteret af sudanesisk politi, at 12 humanitære hjælpearbejdere blev ofre for en massakre, og at fem andre er forsvundet.
Den resolution, som vi forelægger i dag, har det klare formål effektivt at bidrage til målet om at afhjælpe situationen i grænseområderne. Situationen er uacceptabel, men af relativ størrelsesorden, når vi betragter omfanget af den katastrofe, der i øjeblikket udspiller sig i denne del af verden.
I den forbindelse vil jeg gerne påpege, at vores ansvar ikke bør være begrænset til at støtte eller stå i spidsen for isolerede og snævert definerede hasteaktioner i konfliktsituationer. Dette ansvar kræver, at vi handler i forhold til den bredere sammenhæng, som sådanne konflikter indgår i. Det kræver også, at der træffes forebyggende foranstaltninger, at vi med andre ord gør alt, hvad vi kan, for at sikre, at sådanne konflikter slet ikke opstår.
Anden del af min tale vedrører situationen for de humanitære organisationer, der er til stede i regionen. Den udvikling, der er sket med hensyn til indsættelse af væbnede styrker og de humanitære organisationers rolle i konfliktsituationer, har betydet, at den grænse, der adskiller disse to parter, bliver mere og mere udvisket.
Eftersom sammenblandingen af militært og humanitært personale synes at gå ud over de missioner, der traditionelt blev betroet de humanitære organisationer, oplever vi nu, at de humanitære hjælpearbejderes overlevelse bringes i fare, og samtidig forringes sikkerhedssituationen for alle de mennesker, der skulle drage fordel af disse missioner.
Det er derfor absolut nødvendigt, at vores beskyttelsesstyrke ikke på nogen måde indblandes i de operationer, der varetages af de forskellige humanitære organisationer, der arbejder i regionen. Det glæder mig at se, at det dokument, som vi har foran os i dag, indeholder dette punkt, som er så vigtigt for vores udviklingspolitikkers fremtid både i denne region og alle andre steder i verden.
Colm Burke
(EN) Fru formand! Jeg støtter stærkt, at der sendes en ESFP-mission til grænsen mellem Tchad og Darfur, og jeg glæder mig over muligheden i dag for at drøfte dette forslag.
Konflikten i Darfur har haft skrækkelige konsekvenser på den anden side af grænsen i nabolandene Tchad og Den Centralafrikanske Republik, hvor der er store afledte flygtningestrømme og findes tusinder af internt fordrevne.
Ifølge råd fra højtstående eksperter kan denne mission gennemføres trods betydelige operationelle og sikkerhedsmæssige udfordringer. Infrastrukturen i dette område er dårlig, der er mangel på vand, og forsyningslinjerne er vanskelige. En sådan mission vil også stå over for trusler fra oprørsgrupper, der holder stand mod regeringen, men på basis af en grundig vurdering, der for nylig er foretaget i denne region, ser det ud til, at alle disse udfordringer kan overvindes.
Så der er ingen grund til yderligere at forsinke troppeindsættelsen. Vi har den militære styrke; det, der nu kræves, er den politiske vilje.
Jeg opfordrer til, at irske tropper skal udgøre en del af ESFP-missionen. Der er en virkelig følelse af, at det haster i denne kriseramte region, og Irland kan være en del af en ædel europæisk bestræbelse på at stabilisere dette grænseområde.
Tropper kunne trækkes bort fra de nordiske kampgrupper til denne operation. Ligesom disse kampgrupper er den nuværende ESFP-mission også ment som en overgangsoperation. Alternativt kunne de irske tropper, der i øjeblikket er i Libanon, også slutte sig til denne mission.
Denne styrke har mange udmærkede mål. Den vil forbedre sikkerhedssituationen i regionen forud for yderligere indsættelse af FN-AU-styrken i Darfur. Det vil også være til hjælp for nødhjælpsorganisationerne, da det vil åbne humanitære korridorer, der indtil nu har været svært fremkommelige. For det tredje vil det med tiden lette de sudanesiske flygtninges tilbagevenden.
Jeg mener, at denne mission skal have et robust mandat til at bruge magt baseret på kapitel 7 i FN's charter, så det kan have en afskrækkende effekt, hvor det er nødvendigt, særlig når det gælder angreb på civile, lejre, landsbyer, nødhjælpsarbejdere, FN-politibetjente og til selvforsvar.
Regntiden er ved at være forbi. Hyppigheden af angreb på flygtningelejre vil sandsynligvis stige, når militserne og oprørsgrupperne bliver mere bevægelige, nu da regnen er holdt op. Det er nu, FN skal handle. Mangel på handling koster liv. EU er den mest acceptable organisation til at udføre denne mission, og på basis af adskillige beretninger er den godt udrustet til at påtage sig dette arbejde.
Jeg opfordrer Rådet til øjeblikkeligt at vedtage en fælles handling og at sætte de endelige stadier i gang, så vi ikke kommer for sent, når det gælder om at få EU-tropper anbragt, hvor der er stærkt brug for dem.
Geoffrey Van Orden
(EN) Fru formand! Nå, vi ser ud til at have en masse skrivebordsgeneraler i salen her i eftermiddag! Den desperate humanitære og sikkerhedsmæssige situation i Darfur og naboregionerne i Tchad og Den Centralafrikanske Republik påkalder sig bestemt international handling, men jeg må sige, at det er noget andet end det spørgsmål, vi beskæftiger os med i dag, der i virkeligheden drejer sig om ESFP, som vi har hørt fra så mange talere.
Jeg har længe talt imod ressourcespildet, gentagelserne, opdelingen, ja, selve den uærlighed, der er involveret i EU's forsøg på at udvikle en militær slagkraft. Der er ikke nogen EU-tropper, hr. Ryan. Vores lande har tropper, og der er allerede velafprøvede strukturer til at organisere international militær indgriben fra det lille antal stater, der har kvalificerede væbnede styrker og kapacitet til at sende dem ud. Det foregår især gennem NATO og FN. EU's institutioner har ikke meget at bidrage med i militære anliggender.
Det er klart, at motiverne for de ESFP-begejstrede i alt væsentligt er politiske. Nogle har endog sagt, at Tchad skal ses som en politisk mulighed. EU har budt sig til over for FN; det var ikke FN, der inviterede EU. EU er desperat ivrig efter at sætte sin institutionelle mærkat på endnu en militær operation, men lidet overraskende deler de nationale generalstaber ikke eurokraternes begejstring. Med lange kommunikationslinjer over tusinder af kilometer til nærmeste havn, med mangel på vand og infrastruktur og modvilje mod at konfrontere grupper af oprørere i offensive militæroperationer er Tchad-missionen fra ethvert synspunkt risikabel. Storbritannien, Tyskland og Italien har allerede sagt, at de ikke sender nogen tropper.
Hvad skal styrken gøre? Bestemt ikke konfrontere de væbnede fjendtlige elementer, der har skabt kaos i dette store område i Afrika. Utvivlsomt vil de fleste af deres bestræbelser derfor gå ud på at beskytte og bevare sig selv i en meget vanskelig logistisk situation. Vi må virkelig holde op med at fjolle rundt og benytte denne menneskelige tragedie som en politisk mulighed.
Manuel Lobo Antunes
Jeg vil meget kort understrege, at dette forslag om at sende en styrke under ESFP (den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik) til Tchad og Den Centralafrikanske Republik støttes af langt størsteparten af de medlemmer, som har taget ordet i denne forhandling. Som bekendt, og som det allerede er blevet nævnt her i dag, godkendte Sikkerhedsrådet - så sent som i går, mener jeg - EU's deployering af denne operation. Denne godkendelse var som sagt afgørende for, at EU kunne gå videre med operationen. Den militære forberedelse og planlægning, rent faktisk hele operationen, kan nu gå i gang, og Rådet vil naturligvis på et senere tidspunkt afgive en udtalelse om emnet via en fælles aktion.
Jeg mener, at EU ved at engagere sig i denne proces nu - og som det også burde være - kan bevæge sig fra rene hensigtserklæringer og løfter til praktiske tiltag og konkret handling. Det svarer til, hvad EU altid siger, og hvad der bør være Unionens forpligtelse over for Afrika og det afrikanske folk. Vi skal gennem et tæt og helhedsorienteret partnerskab hjælpe Afrika og det afrikanske folk, så de kan skabe fred, hvor der er konflikt, fremskridt, hvor der er fattigdom, sundhed og uddannelse, hvor der er sygdom, og noget, hvor der er intet eller meget lidt. På denne måde vil vi også sikre respekten for værdierne og principperne i vores eksterne politik. Det portugisiske formandskab glæder sig derfor over den seneste udvikling og tager naturligvis også behørig notits af parlamentsmedlemmernes store opbakning til denne operation, som var tydelig under forhandlingen.
Formanden
Som afslutning på forhandlingen har jeg modtaget fem beslutningsforslag, jf. forretningsordenens artikel 103, stk. 2().
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag den 27. september 2007.
