International adoption i Den Europæiske Union (forhandling) 
Formanden
Det næste punkt på dagsordenen er forhandlingen om mundtlig forespørgsel til Kommissionen af Angelilli om international adoption i Den Europæiske Union - B7-0670/2010).
Roberta Angelilli
Hr. formand, mine damer og herrer! Igennem årene er jeg i lighed med mange af mine kolleger blevet opmærksom på problemet med forladte børn, forældreløse børn og gadebørn. Jeg er bl.a. blevet kontaktet af Amici dell'adozione.
Der er mange forladte børn, ikke kun i udviklingslandene, men også i Europa. Disse børn bliver usynlige, og de ender i en ond cirkel af fattigdom og social udstødelse, eller endnu værre, udnyttes af organiserede kriminelle bander med henblik på tiggeri, ulovligt arbejde, prostitution, organhandel og ulovlig adoption. Disse børn skubbes ofte frem og tilbage mellem socialarbejdere og børnehjem gennem hele deres barndom.
Vi må sikre disse børn retten til adoption og retten til en familie. Et barn bør tilbringe så lidt tid som muligt på en institution. Formålet er naturligvis hensynet til barnets tarv, og der skal bestemt udvises forsigtighed i forbindelse med adoption, og de kompetente nationale myndigheder skal føre nøje tilsyn hermed. Hvis de rette betingelser er opfyldt, har børn imidlertid ret til at blive adopteret, frem for alt på nationalt plan, men også på internationalt plan i EU.
Jeg er klar over, at Kommissionen har fokus på dette spørgsmål, selv om det henhører under medlemsstaternes enekompetence. Det ville imidlertid være ønskeligt at etablere en eller anden form for samarbejde mellem Kommissionen og medlemsstaterne for at sikre en god praksis og hensigtsmæssige strategier, der kan sikre størst mulig gennemskuelighed, og forhindre eventuelle ulovlige og vilkårlige adoptioner, men også for at sikre, at medlemsstaterne samarbejder mest muligt om at sikre retten til adoption, og at børn ikke overlades til sig selv eller, som jeg sagde før, anbringes på en institution.
Kristalina Georgieva
Hr. formand! Tak fordi De rejste dette vigtige spørgsmål. Beskyttelse og fremme af børns rettigheder er en prioritet for Kommissionen, navnlig siden lanceringen af meddelelsen fra 2006 "Mod en EU-strategi for børns rettigheder". I strategien om børns rettigheder er der fokus på børns grundlægende rettigheder, herunder beskyttelsen af barnets tarv som forankret i EU's charter om grundlæggende rettigheder.
Kommissionen er fast besluttet på at sikre, at alle grundlæggende rettigheder i chartret respekteres behørigt i alle EU's lovgivningsmæssige såvel som ikkelovgivningsmæssige foranstaltninger. Denne praksis vil blive opretholdt og udviklet yderligere i den kommende meddelelse om børns rettigheder, som Kommissionen vil offentliggøre i år. Fra i år, 2011, vil Kommissionen også hvert år aflægge rapport om de fremskridt, der er gjort med hensyn til anvendelsen af EU's charter om grundlæggende rettigheder.
Vi må ikke glemme, at bestemmelserne i chartret er rettet til Unionens institutioner og organer under iagttagelse af nærhedsprincippet samt til medlemsstaterne, dog kun når de gennemfører EU-retten. Vi må derfor ikke glemme, at der i øjeblikket ikke findes nogen EU-lovgivning om international adoption. Dette spørgsmål er reguleret af Haagerkonventionen af 29. maj 1993 om beskyttelse af børn og om samarbejde med hensyn til internationale adoptioner samt af nationale love. Alle medlemsstaterne har undertegnet denne konvention, men ikke EU. Formålet er at gennemføre artikel 21 i FN's konvention om barnets rettigheder ved at indføre sikkerhedsforanstaltninger, der sikrer, at internationale adoptioner finder sted i overensstemmelse med princippet om barnets tarv og barnets grundlæggende rettigheder.
På internationalt plan støtter Kommissionen tredjelandes tiltrædelse af Haagerkonventionen fra 1993 om internationale adoptioner og dens korrekte gennemførelse gennem deltagelse i relevante møder med de kontraherende parter. Kommissionen mener ikke, at det er nødvendigt at vedtage specifikke europæiske regler om adoption i EU, da alle 27 medlemsstater har tiltrådt Haagerkonventionen. Når det er sagt, følger Kommissionen tæt spørgsmålet om international adoption i EU i lyset af sammenhængen mellem adoption og børns rettigheder. Kommissionen har taget skridt til få afdækket, hvordan landene gennemfører konventionen om adoption, og arrangerede i denne forbindelse et møde i 2009, hvor parterne drøftede dette spørgsmål.
I Kommissionens grønbog om fri udveksling af dokumenter, der blev offentliggjort den 14. december 2010, tages der fat på den manglende gensidige anerkendelse af adoptionsafgørelser som personlige dokumenter mellem medlemsstaterne og indvirkningen på EU-borgernes frie bevægelighed. Det er et konkret tiltag, hvor der tages fat på det spørgsmål, der er blevet rejst i dag.
Salvatore Iacolino
Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Der er ingen tvivl om, at spørgsmålet om international adoption er særlig vigtigt, og det er godt, at fru Angelilli har gjort Europa-Parlamentet opmærksom herpå under dette møde.
Vi har brug for mindre tunge og forenklede procedurer. De nuværende adoptionsomkostninger er meget høje og beløber sig til mellem 20 000 EUR og 30 000 EUR pr. adoption, og det er vanskeligt reelt at imødegå barnets behov for en familie og for nye forældre at blive en familie. Vi taler om sårbare og ofte forladte børn, der undertiden bliver glemt. Jeg tænker navnlig på strømmene af ulovlige indvandrere og de mange børn, der, efter at de er blevet indkvarteret på immigrationscentre, ofte udsættes for uværdige forhold som ofre for slavehandel.
Vi er nødt til at styrke familien. Modellen i Italien og andre steder kan følges. Vi er nødt til at reducere omkostningerne forbundet med international adoption, sikre adgang til fordelagtige banklån, indføre de mindre tunge, forenklede procedurer, som jeg var inde på, med behørige tilsynsmekanismer, således at vi kan overvåge medlemsstaternes praksis, sikre en reel forebyggelse af menneskehandel, et problem, som Parlamentet har vedtaget en konkret beslutning om for nylig, træffe reelle foranstaltninger til bekæmpelse af ulovlige adoptioner og sikre gennemsigtighed.
Vi ønsker desuden at genskabe familiens centrale rolle - hvilket vi ofte påpeger i Parlamentet - vi skal sikre, at de foreninger, der meget ofte er primus motor i disse adoptionssager, lever op til særlig høje sikkerhedsstandarder.
Jeg vil gerne afslutningsvis sige, at hvis der skal stilles et forslag, må det være følgende: Hvorfor ikke indføre et europæisk akkrediteringssystem for disse foreninger og sikre, at de arbejder på et åbent, klart og pragmatisk grundlag og samtidig lever op til høje sikkerhedsstandarder med henblik på at beskytte børns ukrænkelige og umistelige rettigheder?
Monika Flašíková Beňová
Hr. formand! Vi drøfter et meget følsomt spørgsmål her til aften, da vi taler om de yngste medlemmer af samfundet, om dem, der har brug for vores kærlighed og brug for vores omsorg.
Problemet med forladte børn er voksende i Europa. Den situation, der er opstået i dag, skyldes i meget høj grad de nærmeste omgivelser. Gennem lovgivningen om internationale adoptioner er det muligt at undgå en situation, hvor mange børn tvinges til at bo på børnehjem, hvor de på trods af den meget store omsorg, de får, aldrig føler den virkelige kærlighed, der er forbundet med en mors eller en fars kærtegn.
Det er derfor nødvendigt at gøre adoptionssystemet mere effektivt, således at de yngste forladte børn kan blive anbragt i en erstatningsfamilie. Det er f.eks. nødvendigt at begrænse biologiske forældres rettigheder, hvis de ikke udviser reel interesse for et barn i en bestemt periode. Det vil forkorte barnets ophold på et børnehjem, idet der så at sige ikke længere vil være nogen juridiske bindinger. Det vil således også til en vis grad blive muligt at fjerne unødvendige forsinkelser i den generelle adoptionsproces.
Der er blevet indgået en lang række aftaler om beskyttelse af mindreårige, som danner retsgrundlag for de kompetente myndigheders bestræbelser på at gribe ind for at beskytte disse børns tarv. Beskyttelsen af børns rettigheder er også en af EU's hovedmålsætninger. Det er derfor nødvendigt fortsat at træffe de nødvendige foranstaltninger, navnlig for at sikre beskyttelsen af barnets tarv til enhver tid.
Cecilia Wikström
Hr. formand! Jeg vil gerne indledningsvis takke fru Angelilli for dette initiativ og kommissær Georgieva for hendes svar. Dette er en vigtig forhandling.
Et stort antal børn i hele Europa mangler i dag et hjem, de kan kalde deres eget, og en familie, der kan beskytte dem og give disse sårbare små børn varme og tryghed. Det er en drøm for disse børn, der vokser op på institutioner.
Vi må alle nu gøre vores yderste for at sikre, at forældreløse og forladte børn ikke er nødt til at vokse op på børnehjem og andre institutioner, men kan vokse op i familier, hvor de modtager den kærlighed, som vil føre dem på rette vej til voksenlivet, således at de bliver sunde og ikke skadede voksne.
Vi har forskellige holdninger i medlemsstaterne til, hvem der kan udgøre en familie. Jeg mener imidlertid, at vi alle kan være enige om, at selv om en familie kan have forskellig form, handler det om, at barnet modtager kærlighed og omsorg.
Jeg håber, at vi også vil være i stand til at nå til enighed om betydningen af at samarbejde om politiske strategier og instrumenter for international adoption. Jeg formoder, at Kommissionen vil lede dette samarbejde. Jeg glæder mig også til at samarbejde med mine kolleger og udarbejde en fælles beslutning om dette spørgsmål. Hvis det lykkedes os at føre et forladt og forældreløst barn og en familie, der længes efter børn, sammen, vil vi have ydet et meget vigtigt bidrag.
Vi må heller ikke glemme, at det er meget vigtigt, at vores yngste brødre og søstre behandles godt. Hvis vi giver dem kærlighed, bliver tilværelsen her på jorden lidt lysere. Det bør vi alle efter min opfattelse bestræbe os på gennem vores tilværelse, uanset vores rolle i samfundet.
Marina Yannakoudakis
Hr. formand! Det er positivt, at børn, der ikke kan vokse op hos deres forældre, eller børn, som har mistet deres forældre, kan få en ny familie gennem adoption. I Det Forenede Kongerige er kontrol- og godkendelsesprocedurerne i forbindelse med adoption af et barn solide, og adoptionsansøgere skal godkendes af et adoptionskontor. Barnets velfærd er og bør være omdrejningspunktet for adoptionsprocessen.
International adoption er et mere komplekst område end national adoption, men jeg glæder mig meget over, at PPE-Gruppen rejser dette spørgsmål. Selv om det er positivt, at vi forsøger at gøre fremskridt på dette område, er jeg bekymret over de risici, der er forbundet med international adoption - risici, som allerede er blevet nævnt, såsom misbrug af børn og uredelighed, som underminerer barnets velfærd.
Jeg mener derfor, at alle medlemsstaterne skal sikre, at deres adoptionslove fremmer barnets tarv. Medlemsstaterne skal samarbejde med henblik på at sikre, at den juridiske adoptionsproces i giver- og modtagerlandene er gennemsigtig, solid og med fokus på barnets velfærd.
Slavi Binev
(BG) Hr. formand, kommissær Georgieva, mine damer og herrer! Jeg vil gerne nævne Bulgarien som et eksempel, hvor problemet med forladte børn er et stadig alvorligere problem, der gør det tvingende nødvendigt at rette op på situationen. Systemer som de bulgarske, hvor en stor procentdel af børnene bortadopteres internationalt, er skadende.
Når det er sagt, kan international adoption i lyset af børneforsorgssystemets karakter være den eneste mulighed for mange af børnene på børnehjemmene for at få en familie og en normal tilværelse. I forbindelse med forbedringen af det generelle system skal vi passe på, at vi ikke fratager dem denne mulighed. Vi har brug for foranstaltninger, der ud over at forenkle den internationale adoptionsprocedure også sikrer vores børns tarv, og at de såkaldte "adoptivforældre" ikke blot ønsker europæisk statsborgerskab, hvilket de kan få i dag.
Det bør ikke være min opgave at spørge, om de gør det af uegennyttige årsager eller for egen vindings skyld. Det er en opgave for dem, der forestår adoptionssamtalerne, og som skal varetage barnets tarv. FN's konvention om barnets rettigheder og filosofien bag denne konvention bør være grundlaget for regler om international adoption i EU.
Elena Băsescu
(RO) Hr. formand! Jeg glæder mig over den interesse, som mine italienske kolleger har udvist i forladte børns situation, en interesse som vi rent faktisk alle deler. Dette spørgsmål henhører imidlertid udelukkende under national kompetence. Jeg bad om at få ordet under denne forhandling, da jeg kommer fra et land, der udsættes for et pres for at genoptage internationale adoptioner og ændre den nuværende lovgivning. I Rumænien er der imidlertid flere par, der ønsker at adoptere, end børn til bortadoption. Vores lovgivning, som tilmed blev udarbejdet med inddragelse af flere internationale eksperter, er helt i overensstemmelse med EU-retten.
Med hensyn til denne beslutning vil jeg gerne understrege, at henvisningen til barnets ret til international adoption i punkt d ikke anerkendes i FN-konventionen og Haagerkonventionen. International adoption er blot én mulighed. Disse børn ender i systemet på grund af deres families usikre situation, hvilket i henhold til folkeretten og internationale konventioner ikke bør danne grundlag for adoption. Dette forklarer det store antal børn på børnehjem. 22 966 børn har imidlertid en forælder. I henhold til rumænsk lovgivning kan forældre kun fratages deres rettigheder i tilfælde af misbrug. Disse børn kan derfor ikke bortadopteres. Det gælder også for de 22 285 børn i familiepleje. I begrundelsen for denne beslutning bør der tages udgangspunkt i barnets tarv, som de tidligere talere også påpegede, og ikke i adoptionsansøgerens interesser. Det er de enkelte staters og ikke nogen andens pligt at vælge de bedste løsninger for deres børn.
Endelig mener jeg, at alle bør sætte sig mere ind i den nationale lovgivning. Jeg tænker f.eks. på en række familiedomstole i Italien, som afsagde syv adoptionsafgørelser i 2009 vedrørende rumænske børn uden nogen form for hensyntagen til vores lovgivning.
Victor Boştinaru
(RO) Hr. formand! Jeg glæder mig over denne forhandling på Europa-Parlamentets plenarmøde, hvor der tages udgangspunkt i den antagelse, at beskyttelsen af børns rettigheder er og skal være en prioritet for alle EU-medlemsstaterne. Det endelige mål for alle her i Europa-Parlamentet er at fremme børns rettigheder.
Det siger sig selv, at medlemsstaterne skal gennemføre fælles strenge kriterier for at forbedre omsorgen og leveforholdene for børn, der vokser op på institutioner, og som er blevet forladt, og at sikre deres beskyttelse i forbindelse med bortadoption, navnlig i den nuværende situation, hvor EU's højrefløjsregeringer tilsyneladende kun har fokus på budgetstramninger. Vi skal derfor for det første sikre disse børn ordentlige forhold. Vi skal for det andet bekæmpe handel med børn og prostitution. For det tredje må vi ikke glemme, at vi af hensyn til barnets tarv skal prioritere bortadoption til familiemedlemmer og national adoption. Vi skal for det fjerde først herefter overveje muligheden for international adoption.
På dette område er vi nødt til at lære af fortiden. Da der blev åbnet op for internationale adoptioner i Rumænien, førte det til etablering af netværk for handel med børn af hidtil uset omfang og bortførelser af børn, der blev solgt til Vesten i samarbejde med europæiske og internationale organisationer. Rumænien "eksporterede" 9 150 børn i perioden 1997-2000. Mit hjemland vil aldrig acceptere en sådan vederstyggelighed igen.
Endelig vil jeg gerne bede Dem om at anmode kommissær Reding om at gøre rede for de påstande, der er dukket op i Rumænien og i internationale medier om oprettelse af et europæisk agentur for overvågning af internationale adoptioner, et forslag, der tilsyneladende også indgår i den undersøgelse, som Kommissionen har bestilt. En af mine kolleger afventer stadig kommissær Redings svar på en forespørgsel.
Alexandra Thein
(DE) Hr. formand! Først for nylig afholdt vi en international workshop i den store mødesal i Parlamentets bygning i Bruxelles om forældreansvar og beskyttelse af børn, som jeg havde den ære at lede. I Europa er der flere og flere sårbare og forladte børn, der ikke burde bo permanent på børnehjem. Det er derfor vores pligt som lovgivere at styrke retten til international adoption i EU for at hjælpe disse børn. Det fastslås ligeledes i artikel 24 i vores charter om grundlæggende rettigheder, hvor det anføres, at "børn har ret til den beskyttelse og omsorg, der er nødvendig for deres trivsel".
Selv om vi har Haagerkonventionen om adoption og Europarådets konvention, er de ikke tilstrækkelige. I praksis er der stadig store juridiske problemer i forbindelse med internationale adoptioner. I disse tilfælde er det eneste, der kan hjælpe, internationale regler, der kan fjerne de forskelle i nationale regler, der stadig eksisterer, og erstatte dem med klare og enkle principper. Vi må i denne forbindelse i vores lovgivningsiver ikke glemme, at EU skal samarbejde med Haagerkonferencen om International Privatret for at sikre en koordineret procedure. EU bør således ikke genopfinde den dybe tallerken på dette område. Jeg glæder mig over kommissærens udtalelser desangående.
Ryszard Czarnecki
(PL) Hr. formand! Det er et meget vigtigt, men også følsomt spørgsmål. I sidste valgperiode drøftede vi som bekendt spørgsmålet om israelske pars adoption af rumænske børn, og det skabte alvorlige problemer, herunder politiske problemer. Nu har vi et andet initiativ. Jeg mener, at hensigten er god, men det vækker mange følelser, som vi kan se. Vi bør efter min opfattelse passe meget på med ikke at kaste barnet ud med badevandet, således at vi ud fra et ønske om at sikre børn en god fremtid, ikke skaber en situation, hvor vi skyder genvej og åbner op for forhastede adoptioner og rent faktisk gør det muligt at fjerne børn fra deres forældre. Jeg vil gerne på det kraftigste advare mod dette.
Csanád Szegedi
(HU) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg glæder mig over, at punktet om international adoption og forladte børn blev opført på Europa-Parlamentets dagsorden. Det er efter min opfattelse yderst vigtigt, at Europa-Parlamentet og EU prioriterer beskyttelsen af børn på alle områder. Vi skal alle foregå med et godt eksempel, når der er tale om forladte og oversete børn. De har også ret til at vokse op og blive sunde vokse i både krop og sjæl. Det er i denne forbindelse afgørende, at disse forladte og forsømte børn og forældreløse vokser op i en familie og i et sundt miljø. Vi må gøre alt, hvad vi kan, for at sikre, at så få børn som muligt ender på børnehjem. Spørgsmålet om forladte børn er navnlig relevant i lyset af den aldrende befolkning i Europa, hvor hvert eneste barn også er en hovedhjørnesten i vores fremtid.
Edit Bauer
(HU) Hr. formand, fru kommissær! Jeg vil gerne takke Dem for Deres grundige svar. Selv om vi ved, at Haagerkonventionen primært vedrører internationale adoptioner, ved vi også, at 26 af de 27 medlemsstater har undertegnet konventionen. De har også ret i, at gennemførelsen af denne internationale konventionen skal ske i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet. Jeg mener samtidig, at vi ikke kan tillade os at være tvetydige. Livet tvinger os til at tage fat på spørgsmålet om børn, ikke kun, når der udbryder skandaler, eller når det afdækkes, at 100 børn er blevet solgt et sted, eller flere hundrede eller over tusinde børn er blevet solgt et andet sted. Til gengæld skal vi imidlertid sikre, at de tusindvis af børn, vi kender til i EU, kan bortadopteres. Vi er nødt til at tage fat på dette spørgsmål, da EU er forpligtet til at beskytte børns rettigheder, og i forbindelse med adoption kan vi samtidig også se, at visse rettigheder som en direkte følge af international lovgivning og international praksis rent faktisk blæses ude af proportioner, hvilket gør det umuligt at adoptere børn og begrænser børns rettigheder. Jeg opfordrer på det kraftigste til, at vi kommer videre på det punkt, som De var inde på i deres første indlæg vedrørende manglen på internationale regler om anerkendelse af adoptionsdokumenter i medlemsstaterne, som vi allerede nu kunne vedtage i EU.
Zita Gurmai
(HU) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Spørgsmålet om international adoption et mindst lige så vigtigt som spørgsmålet om grænseoverskridende skilsmisser og fortjener samme opmærksomhed, navnlig fordi det oftest vedrører børn, der følelsesmæssigt, økonomisk og på alle andre tænkelige områder er underlagt voksnes afgørelser. EU bør beskytte disse børn mest muligt.
De medlemmer, der indgav den mundtlige forespørgsel om international adoption, havde primært fokus på lovgivningsrammerne. Det er mindst lige så vigtigt at få overblik over praksis. Der kan kun træffes en ny eller endog hensigtsmæssig politisk beslutning og etableres nye lovgivningsrammer, hvis der er adgang til pålidelige oplysninger og statistikker samt oplysninger om gældende praksis. Vi kan kun vurdere, om det overhovedet er nødvendigt at ændre lovgivningen, på grundlag af nøjagtige oplysninger, og jeg mener derfor, at mine kollegers forespørgsel er af afgørende betydning. Da de mange spørgsmål efter min opfattelse bør behandles virkelig grundigt, vil jeg imidlertid gerne gå et skridt tilbage i forhold til spørgerne.
Jeg har følgende spørgsmål til Kommissionen: Har vi nøjagtige statistiske oplysninger om international adoption i EU, eller hvor tredjelande er involveret? Hvilke oplysninger indsamler vi helt præcist om dette spørgsmål? Hvilke metoder anvender vi? Hvem indsamler oplysningerne, og hvis det er medlemsstaterne, anvender de samme metodologi? Hvad er processen for udvælgelse og forberedelse af børnene og forældrene i forbindelse med international adoption i EU, eller hvor tredjelande er involveret? Hvordan overvåger vi forberedelsesprocessen? Har vi fælles regler på dette område? Hvad er forskellene i medlemsstaternes praksis? Er der en aldersgrænse for barnet eller adoptivforældre? Modtager adoptivforældre vedvarende professionel støtte? Er der en pålidelig og jævnlig opfølgning? Ved vi, hvor ofte adoptivforældre støder på problemer, og hvilke problemer, de støder på? Hvilken støtte yder medlemsstaterne i problematiske tilfælde? Jeg vil gerne takke kommissæren for hendes enestående arbejde.
Sonia Alfano
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! I en årrække har mange familier i Italien og lige så mange rumænske børn betalt prisen for Rumæniens forbud mod internationale adoptioner.
Haagerkonventionen er den benchmarkingramme, der skal gennemføres på en ensartet måde i alle EU-medlemsstaterne, og Rumænien er nødt til at gøre en indsats for at tilpasse sig denne ramme. Hvis Rumænien mener, at forbuddet mod internationale adoptioner beskytter børn - f.eks. mod risikoen for etablering af et marked for ulovlig handel med børn - skal Rumænien også løse dette problem med EU's hjælp gennem en stramning af kontrollen og indførelse af strenge bestemmelser. Vi skal imidlertid gøre en indsats for at sikre, at mange respektable familier kan adoptere børn, der fortjener en ny chance for en lykkelig barndom.
Jeg vil derfor gerne spørge Kommissionen, hvordan den agter at understøtte et eventuelt tilsagn fra Rumænien om at fjerne moratoriet for internationale adoptioner, og jeg vil desuden gerne have oplyst Kommissionens holdning til muligheden for at oprette et europæisk adoptionsagentur, herunder i lyset af de igangværende undersøgelser.
Janusz Wojciechowski
(PL) Hr. formand! Adoption kan og er ofte til gavn for barnet, men adoptionsprocedurerne kan også føre til misbrug som f.eks. handel med børn og adoption af børn fra familier, der overhovedet ikke har forladt deres børn, men som ofte på grund af fattigdom ikke er i stand til at skabe de rette betingelser for deres børn. Det store antal børn på børnehjem, som vi drøfter under forhandlingen i dag, dækker ofte ikke over børn, der er blevet forladt, men er rent faktisk børn af fattige forældre, der ikke kan takle deres egen vanskelige personlige situation. Vi bør hjælpe disse familier. De statslige myndigheder kan hjælpe disse familier for langt mindre beløb uden at anbringe børnene på et børnehjem overhovedet og uden at bortadoptere dem. Vi bør vedtage et entydigt princip - det bør være obligatorisk i EU - om aldrig at fjerne børn fra deres familier på grund af fattigdom. Yd hjælp og fjern ikke børnene fra deres familier. Fattigdom må ikke være årsagen til at frarøve et barn dets biologiske familie.
Raffaele Baldassarre
(IT) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! I dag drøfter vi et frygteligt paradoks for EU, der ønsker at sikre alle europæiske borgere fri bevægelighed og at arbejde for opfyldelsen af deres behov. Dette paradoks afslører nogle menneskers reelle behov for hjælp og andres manglende evne til at give denne hjælp.
Det paradoksale i de vanskeligheder og hindringer, der er til hinder for international adoption, er en tragedie for tusindvis af børn og familier i EU. De mange internationale konventioner kan kun delvis løse problemerne forbundet med adoption. Det skyldes på den ene side de særlige bestemmelser i de enkelte konventioner og deres eksklusive karakter. Den begrænsede indsats, der er gjort indtil videre, skyldes på den anden side den mellemstatslige karakter af de eksisterende beslutningsstrukturer og -processer.
Lissabontraktaten og chartret om grundlæggende rettigheder er den retlige benchmarkingramme i dag, og den politiske tilgang er naturligvis ved at ændre sig. Beskyttelsen af børn og børns trivsel er afgørende aspekter i de rettigheder, som EU værner om. Det er grundlaget for forhandlingen i dag og den indgivne mundtlige forespørgsel, der danner baggrund for en bredere diskussion, som bør lægge Parlamentet meget på sinde, og som Parlamentet bør gennemføre hurtigt og omhyggeligt og forfølge med den vedholdenhed, som fru Angelilli har udvist.
Jeg vil gerne henvise til Antoine de Saint-Exupéry, som skrev: "Alle voksne var børn engang, selv om kun få af dem husker det".
Petru Constantin Luhan
(RO) Hr. formand! På baggrund af den mundtlige forespørgsel, der har dannet grundlag for beslutningen om international adoption, er der blevet opført et meget vigtigt punkt på Europa-Parlamentets dagsorden.
International adoption skal kun overvejes som et alternativ, når alle mulighederne for national adoption er blevet udtømt. International adoption indebærer desuden en række særlige problemer, der i vidt omfang skyldes det begrænsede samvær mellem et barn og adoptivforældrene i perioden inden adoptionen samt barnets problemer efter adoptionen i forbindelse med den sproglige og kulturelle tilpasning. Princippet om at handle ud fra barnets grundlæggende tarv og ikke ud fra adoptionsansøgerens interesser, der er fastlagt i FN-konventionen og Haagerkonventionen, skal være udgangspunktet for Europa-Parlamentets beslutning med fokus på barnets udvikling i et familiemiljø, der sikrer kontinuitet i barnets opvækst, og hvor der tages hensyn til barnets etniske, religiøse, kulturelle og sproglige baggrund.
Det vigtigste aspekt i forbindelse med behandlingen af spørgsmålet om adoption og udarbejdelsen af beslutningen er princippet om at integrere barnet fra forsorgssystemet i en biologisk eller udvidet familie. Jeg vil gerne påpege en almindelig misforståelse vedrørende antallet af børn, der er blevet adskilt fra deres forældre, og som er i forsorgssystemet varetægt, og antallet af børn til bortadoption. Børn, der er adskilt fra deres forældre, beskyttes af staten i en begrænset periode og kan ikke bortadopteres. Jeg mener ikke, at vi har brug for kontrolmekanismer, idet de nuværende internationale principper på dette område er tilstrækkelige.
Marco Scurria
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Forhandlingen i aften er til dels resultatet af den indsats, der er blevet gjort af en lang række organisationer verden over og i EU, som har anmodet os om at tage fat på dette følsomme emne, et arbejde, som fru Angelilli har indledt, og som er baggrunden for denne mundtlige forespørgsel.
Ud fra et dialektisk synspunkt har de præsenteret os for et tilsyneladende meget enkelt problem. Der er mange børn i institutioner i hele Europa, og der er mange par, der ønsker at adoptere børn. Det sker tilsyneladende kun sjældent, at disse to veje krydser hinanden, og børnene forbliver på institutionerne, og parrene forbliver barnløse.
Disse børn har helt klart vores prioritet. Vi har fokus på børnene, og for deres skyld er vi nødt til at træffe alle de forholdsregler, som situationen kræver. Når disse børn bor for længe på institution, bliver de ofte et mål for disse nye slavehandlere, det udnytter dem til prostitution og organhandel.
Alt dette sker, samtidig med at mange familier gerne vil åbne deres hjem for disse børn. Jeg glæder mig derfor over, at kommissæren har redegjort for de foranstaltninger, som hun agter at iværksætte. Vi må imidlertid også have fokus på muligheden for et tættere samarbejde mellem medlemsstaterne om internationale adoptioner samt naturligvis på tilsyn med henblik på beskyttelse af adoptivbørn.
Vi anmoder derfor om mere strømlinede procedurer for familierne og børnene, da disse børn og unge om nogle få år bliver til mænd og kvinder, der vil spørge sig selv, hvorfor EU, selv om der var en lang række potentielle værtsfamilier, ikke gjorde noget ved deres situation.
Anna Záborská
(SK) Hr. formand! Jeg har en lidt anden holdning til adoption. Børn fortjener det bedste. De fortjener således for det første en familie, enten deres egen familie eller en erstatningsfamilie med en kærlig mor og far. Hverken EU eller nationale grænser må stå i vejen for en sådan familie. Selv om medlemsstaterne træffer den endelige afgørelse i adoptionssager, er det vores pligt at lette processen.
Vi må imidlertid ikke glemme, at vi først og fremmest skal sikre barnets tarv. Vi skal således gøre en indsats for at hjælpe barnets forældre, hvis de kommer i vanskeligheder. Forældrenes sociale situation må ikke danne grundlag for en afgørelse om adoption af deres barn. Det ville blot være at fjerne et barn fra fattige forældre, og det er samtidig det værste, vi kan gøre for barnet. Det gælder især i forbindelse med internationale adoptioner.
Jeg underskrev også vores forespørgsel til Kommissionen om international adoption, og jeg glæder mig over de mange indlæg fra medlemmerne om dette spørgsmål. Det vil imidlertid glæde mig endnu mere, hvis vi kunne udvise samme energi og forståelse for spørgsmålets uopsættelighed og varetage familiens interesser og behov i alle europæiske politikker.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Hr. formand! International adoption baseret på principperne om barnets tarv og respekt for barnets grundlæggende rettigheder er en hensigtsmæssig løsning på problemet med at finde en familie til børn, hvor det ikke er muligt at finde en familie i oprindelseslandet.
Menneskehandel, seksuel udnyttelse og slavearbejde er en frygtelig virkelighed, der berører flere hundrede millioner mindreårige. Lad os se på nogle statistikker. Der er over 145 mio. forladte børn i verden. Alene i Rusland lever over 600 000 børn på gaden. Siden 1980 er over 2 mio. børn blevet dræbt i væbnede konflikter. Over 600 mio. børn lever i ekstrem fattigdom, over 5 mio. dør hvert år. Over 130 mio. børn i udviklingslandene vokser op uden adgang til en grundlæggende uddannelse på grund af fattigdom, og 60 % er piger. 7 mio. børn verden over er ofre for seksuelt slaveri.
Af alle disse årsager er vi nødt til at udvikle mekanismer, der fremmer et instrument for international adoption med henblik på at beskytte børn, harmonisere forskellige krav og procedurer i medlemsstaternes lovgivning, navnlig under anvendelse af artikel 21 i det europæiske charter om grundlæggende rettigheder og artikel 24 i chartret om grundlæggende rettigheder.
Erminia Mazzoni
(IT) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Jeg underskrev den mundtlige forespørgsel indgivet af fru Angelilli, da jeg mener, at EU er nødt til at gøre beskyttelsen af børn til en af sine prioriteter, navnlig som følge af Lissabontraktaten.
Adoptionsprocedurer er efter min opfattelse den afgørende prøve på et socialt problem, som vi er forpligtet til at løse og begrænse. I bedste fald bliver børnene en handelsvare, hvilket helt bestemt krænker vores værdighed, men de er desværre også ofre for udnyttelse og vold.
Ud over de såkaldte "spøgelsesbørn" - dvs. børn, der fødes i skjul eller forlades og aldrig bliver samlet op af systemet - er der et ukendt antal børn, som kan bortadopteres, og der er et tilsvarende antal par, som håber på at kunne få lov til at adoptere, og deres veje krydses aldrig på grund af fortolkningen af lovgivningen og et tungt bureaukrati.
De Forenede Nationers Børnefond offentliggjorde for nylig en undersøgelse, der indeholdt nogle alarmerende tal, herunder for mange europæiske lande. Som formand for Udvalget for Andragender er jeg ofte stødt på juridiske konflikter mellem medlemsstater, der får negative eller endog tragiske konsekvenser for børnene.
De komplekse procedurer i mange nationale systemer er ikke altid til fordel for barnet. Den lange ventetid står i modsætningen til behovet for at få barnet anbragt inden for dets første leveår med henblik på at mindske det traume, som barnet oplever i forbindelse med omvæltningen, og for at undgå langvarige ophold på børnehjem, og vi bør ikke glemme, at efterspørgslen efter børn over en vis alder desværre er lavere.
I lyset af disse tal mener jeg, at vi langt om længe bør anerkende nødvendigheden af europæisk koordinering af nationale love, hvilket for det første vil medvirke til at forenkle adoptionsprocedurerne i EU, og for det andet vil sikre, at de grundlæggende adoptionsprincipper overholdes, når børn adopteres fra tredjelande.
Carlos Coelho
(PT) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil gerne ønske fru Angelilli tillykke med timingen af denne mundtlige forespørgsel. Jeg er en af dem, der mener, at vi er nødt til at udvikle mere effektive politikker til beskyttelse af børn for at forebygge fattigdom, misbrug og svigt af børn samt alternativer til institutionsanbringelse, hvor adoption bør spille en vigtig rolle.
UNICEF anerkender, at antallet af børn på institutioner ikke er faldet, og stigningen i antallet af adoptioner er langt mindre end stigningen i antallet af institutionaliserede børn, hvilket helt klart viser, at vi er nødt til at se meget kritisk på os selv. Det er afgørende, at vi foretager en generel vurdering af lovgivningen og af forvaltnings- og retspraksis i forbindelse med de eksisterende adoptionsprocedurer i de forskellige medlemsstater for at identificere eventuelle forhold, der hindrer dem i at fungere korrekt.
Med hensyn til lande uden for EU skal vi overvåge problemet med regelstridig eller ulovlig adoption, der navnlig finder sted i de fattigste regioner. Tag f.eks. Guinea-Bissau, hvor 50 % af børnene ikke er registreret. Det fremmer helt klart den organiserede handel med børn.
Jeg mener derfor, at det er nødvendigt at udvikle en europæisk strategi for beskyttelse af børns tarv ved at styrke procedurerne for international adoption for at undgå og forebygge bortførelse og menneskehandel.
Mairead McGuinness
(EN) Hr. formand! I Irland er International Adoption Associations motto, at der er mange måder at skabe en familie på. Forhandlingen i aften afspejler interessen for adoption. Foreningen har over 1 2000 medlemmer. Mange har adopteret og nogle ønsker at adoptere.
Vores holdning til adoption har ændret sig helt. I Irland fik mødre tidligere - navnlig enlige mødre - fjernet deres spædbørn med henblik på adoption. Det er ikke en køn historie, men den har helt klart været bestemmende for vores holdning til adoption i dag, nemlig at barnet skal være i centrum. De biologiske forældre er helt klart vigtige i denne sammenhæng.
Vi er ligeledes forpligtet til at sikre alle vores børn det bedst mulige hjem. De enkelte medlemsstater - og det er det rette kompetenceniveau på dette område - skal beskytte børn inden for deres egne grænser. Europa bør spille en koordinerende rolle.
Jeg håber, at vi vil afholde en folkeafstemning om barnets rettigheder i Irland. Vi taler meget om det, men vi er ikke særlig effektive med hensyn til den konkrete gennemførelse. Jeg håber, at folkeafstemningen kommer. Det vil helt sikkert forbedre situationen. Det har været en virkelig nyttig forhandling, og jeg vil gerne takke mine kolleger herfor.
Seán Kelly
(EN) Hr. formand! Den største gave, som vi kan give et barn, er et lykkeligt hjem. For de fleste børn er det deres eget hjem med deres biologiske forældre. For mange er det imidlertid et hjem med deres adoptivforældre.
Begge dele er at foretrække frem for en institutionsanbringelse, naturligvis forudsat, at det ikke indebærer korruption eller udnyttelse.
Det er meget vanskeligt at finde en balance, men jeg mener, at vi, bl.a. i henhold til Haagerkonventionen, bør gøre det nemmere for reelle og hæderlige adoptionsansøgere at tilbyde et barn, der ikke har et lykkeligt hjem, et sådant hjem, og ikke belemre dem med langvarige og dyre procedurer.
Vi skal skabe den rette balance. Som lærer har jeg mødt mange adoptivbørn, og langt de fleste boede i meget gode hjem.
Mario Pirillo
(IT) Hr. formand, fru kommissær, fru Angelilli, mine damer og herrer! Som følge af Lissabontraktatens ikrafttræden er beskyttelse af og omsorg for børn blevet en af de grundlæggende rettigheder, som EU er retligt forpligtet til at sikre. Der er alligevel for mange forladte børn i Europa, som i bedste fald ender på børnehjem. Det er en tragisk situation, som vi ikke kan acceptere i et demokrati.
Derfor er vi nødt til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at forhindre, at denne situation kommer ude af kontrol, og vedtage en strategi med henblik på at skabe større fokus herpå og i videst muligt omfang styrke retten til international adoption.
Vi har i denne forbindelse først og fremmest brug for at danne os et nøjagtigt billede af situationen i alle medlemsstaterne samt løbende overvågning, der også kunne sikres ved at oprette et permanent observatorium for børns rettigheder. Vi har desuden brug for et generelt overblik over de eksisterende EU-foranstaltninger og de foranstaltninger, der kunne træffes for i videst muligt omfang at beskytte børn til bortadoption til europæiske statsborgere.
Catherine Bearder
(EN) Hr. formand! De mange forskellige eksisterende instrumenter til regulering af internationale adoptioner har skabt forvirring omkring, hvem der har til opgave at beskytte børns rettigheder i forbindelse med international adoption. Kommissionen skal have yderligere fokus på de kompetente myndigheder og sikre, at de myndigheder, der regulerer adoptivforældrenes og adoptivbørnenes rettigheder, sikrer sig, at de grundlæggende minimumsstandarder overholdes, og at barnet på lang sigt har mulighed for at opretholde forbindelsen til sit fødeland og sin kultur.
Det er navnlig presserende at gribe ind over for misbrug af og handel med børn, der er et stærkt stigende fænomen både inden for og uden for de europæiske grænser, hvilket fremgår af en aktuel rapport i mit land. Handel med børn og hvidvaskning af børn - bortførelse af børn, der efterfølgende sælges til adoptivforældre som legitime forældreløse - er et fænomen, som der ikke er tilstrækkelig fokus på internationalt.
Jeg opfordrer Kommissionen til at spille en mere aktiv rolle i forbindelse med international adoption, til at træffe konkrete foranstaltninger for at forbedre den indviklede og forvirrende eksisterende lovgivningsramme for international adoption i EU og til at beskytte de mest sårbare unge.
Miroslav Mikolášik
(SK) Hr. formand! Vi drøfter i øjeblikket internationale adoptioner, fordi der er børn i alle lande, der af forskellige årsager ikke kan anbringes i velfungerende familier eller i erstatningsfamilier i de pågældende lande.
Det er ikke acceptabelt at genskabe den situation, som vi var vidne til for nogle få år siden, hvor et mere velhavende land som Italien have større muligheder for at adoptere børn fra det mindre velhavende Rumænien. Som en række medlemmer allerede har sagt her til aften, kan fattigdom ikke være tilstrækkelig grund til at fjerne et barn fra en familie med henblik på international adoption.
Jeg vil gerne på det kraftigste understrege, at vi i denne situation skal være meget opmærksom på at overholde både nationale og internationale regler med henblik på at forebygge risikoen for misbrug, handel med og bortførelse af børn.
George Sabin Cutaş
(RO) Hr. formand! Jeg vil også gerne henvise til FN-konventionen, hvori det anføres, at international adoption kun kan være et alternativt middel til at hjælpe barnet, når barnet ikke kan anbringes i en adoptivfamilie, eller der ikke kan drages passende omsorg for barnet i barnets oprindelsesland.
Liberaliseringen af international adoption indebærer en lang række risici. Den øger på den ene side muligheden for handel med og misbrug af børn begrundet i økonomiske interesser og vanskeliggør overvågningen af situationen efter adoptionen. Det kan på desuden have negative psykologiske, sociale og uddannelsesmæssige følger at fjerne børn fra deres biologiske forældre og oprindelsessted. Når vi drøfter adoption, skal vi primært have fokus på at sikre barnets tarv. Vi må derfor ikke lægge pres på EU-medlemsstaterne, der har forskellige traditioner og retlige procedurer på adoptionsområdet, med henblik på at liberalisere international adoption.
Antonyia Parvanova
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne på ny henlede opmærksomheden på ulovlig adoption. Der er et organiseret kriminelt netværk i Europa - og navnlig i Sydøsteuropa - på dette område. Flere hundrede børn adopteres ulovligt eller sælges.
I lyset af alt det, som vi har gjort i Parlamentet, bør vi ikke nøjes med en lille betragtning om dette problem i direktivet om menneskehandel. Jeg opfordrer Kommissionen til at træffe særlige foranstaltninger for at forhindre denne frygtelige forbrydelse og straffe gerningsmændene. De enkelte lande kan ikke forhindre denne meget modbydelige praksis på nationalt plan. Der er tale om organiseret kriminalitet, og jeg insisterer derfor på, at problemet skal løses på EU-plan.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Hr. formand! I beslutningen om international adoption i Den Europæiske Union skal det helt klart understreges, at par, der ønsker at benytte sig af muligheden for international adoption, skal indhente en udtalelse fra den kompetente nationale institution i deres oprindelsesland, og de kompetente myndigheder i de to medlemsstater, adoptionsansøgernes og barnets, har alene ansvaret for gennemførelsen af internationale adoptioner.
Den nationale institution med de relevante beføjelser skal desuden føre tilsyn med børn, der er blevet adopteret på grundlag af den internationale adoptionsprocedure. Sidst, men ikke mindst, skal de kompetente nationale myndigheder udarbejde regelmæssige rapporter om barnets udvikling til det land, som de børn, der er blevet adopteret på grundlag af den internationale adoptionsprocedure, kommer fra.
Catherine Stihler
(EN) Hr. formand! Blot en bemærkning om slægtspleje og støtte til slægtsplejere.
De fleste slægtsplejere er bedsteforældre, der er de primære plejepersoner for deres børnebørn, normalt fordi forælderen enten har et narkotikamisbrug eller er død som følge af dette narkotikamisbrug.
Jeg vil gerne gøre Europa-Parlamentet opmærksom på det store arbejde, som Mentor UK har gjort for at fremme slægtsplejeres rettigheder. Nogle slægtsplejere adopterer deres børnebørn. Det gør andre ikke, men de drager omsorg for barnet og giver det et stabilt og trygt hjem. Disse børn har imidlertid ofte færre rettigheder end de børn, der er anbragt på en institution. Det var mit indtryk, at dette blev berørt under denne forhandling, men hvis De er interesseret i spørgsmålet om slægtsplejere, opfordrer jeg Dem til at se nærmere på Mentor UK's arbejde og den hjælp, som organisationen har ydet til slægtsplejere i forskellige lande.
Kristalina Georgieva
Hr. formand! Jeg vil også gerne takke fru Angelilli, der tog initiativ til en meget frugtbar forhandling her til aften. Jeg vil gerne opsummere forhandlingen i fem punkter.
For det første er Kommissionen helt enig i udtalelserne om, at det er vigtigt at beskytte og fremme børns rettigheder i forbindelse med international adoption. Det er og vil fortsat være Kommissionens primære målsætning, når vi deltager i drøftelser af dette spørgsmål, både inden for rammerne af Haagerkonventionen og i vores arbejde for børns rettigheder i Europa.
Jeg vil i denne forbindelse gerne understrege, at vi i den kommende meddelelse om børns rettigheder vil foreslå en række tiltag til fremme af barnets rettigheder for perioden 2011-2014. Det vil bl.a. omfatte tiltag, der har til formål at øge Kommissionens støtte til medlemsstaterne i forbindelse med gennemførelsen af FN's konvention om barnets rettigheder. Som jeg sagde med henvisning til grønbogen, tager vi også skridt, der vil lette udvekslingen af adoptionsafgørelser som personlige dokumenter - med andre ord den gensidige anerkendelse af nationale adoptionsafgørelser i EU.
Med hensyn til medlemmernes bekymringer over, at det er et følsomt spørgsmål, der skal ses i lyset af nationale behov og national lovgivning, vil Kommissionen gerne understrege, at den rumænske lovgivning om internationale adoptioner henhører under den rumænske regerings enekompetence. Den foranstaltning, der er truffet, skal ses i lyset af det misbrug, der fandt sted tidligere i forbindelse med international adoption i Rumænien. Kommissionen følger nøje udviklingen af den rumænske lovgivning, men jeg vil gerne på ny understrege, at det alene er Rumæniens ansvar at videreudvikle denne lovgivning.
Med hensyn til tilsyn er vi helt overbevist om, at den relevante institution er det særlige udvalg under Haagerkonventionen om beskyttelse af børn og om samarbejde med hensyn til internationale adoptioner. Kommissionen deltager i dette tilsynsudvalg. Vi vil tage mange af de synspunkter, der er blevet givet udtryk for her i aften, i betragtning i vores overvejelser omkring vores deltagelse i dette udvalgs arbejde.
Kommissionen mener, at akkreditering henhører under de nationale myndigheder. Dette spørgsmål hænger sammen med medlemsstaternes love på det familieretlige område, og akkreditering bør derfor ske på dette niveau.
Endelig vil jeg orientere næstformand Reding om de spørgsmål, der er blevet rejst her i aften, herunder den forespørgsel, der er blevet indgivet af et af medlemmerne, der afventer svar.
Som gudmor til en adopteret dreng har jeg set, hvor følelsesladet og vanskeligt spørgsmålet om adoption kan være, og hvor mange faktorer, der er involveret i en beslutning om at adoptere. Jeg har lyttet til forhandlingen her i aften med stor interesse, men også med en følelse af, at det ikke blot handler om lovgivning, men også om hjerte og sind. Lad os derfor håbe, at vores hjerte og sind vil beskytte børns tarv, både vores børn og børn i andre lande, i videst muligt omfang.
Formanden
Jeg har modtaget fem beslutningsforslag, jf. forretningsordenens artikel 115, stk. 5.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag den 19. januar 2011.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
John Attard-Montalto
skriftlig. - (EN) I beslutningen redegøres der dybest set for de grundlæggende principper for børns rettigheder, der skal vedtages, og de foranstaltninger, der skal træffes for at sikre deres tarv. De konkrete forslag om at gøre adoptionsprocedurerne mere effektive og mindre bureaukratiske uden at bringe sikkerheden i fare er utilstrækkelige. Der er flere tusinde forældreløse eller forladte børn, der lever under vilkår, der ikke lever op til standarderne. Der er flere tusinde barnløse par, som kunne give disse børn en fremtid. Det er ikke nok at opfordre EU-institutionerne til at spille en aktiv rolle inden for Haagerkonferencen og lægge pres på for at få forbedret, strømlinet og lettet procedurerne for international adoption. Det ville være mere meningsfyldt, hvis der blev fremsat konkrete forslag om, hvordan vi kan strømline og lette procedurerne for international adoption. Det kan være hensigtsmæssigt at se spørgsmålet om international adoption i den bredere adoptionssammenhæng. De nationale regeringer er nødt til at lovgive for at sætte fornyet skub i de relevante love og gøre det muligt at bortadoptere børn, der er blevet forladt af deres forældre. I mange lovgivninger er de biologiske forældres samtykke stadig nødvendigt, selv om de helt har forladt deres børn.
Franz Obermayr
Børn er nogle af de grupper i vores samfund, der har brug for størst beskyttelse, navnlig forældreløse, sårbare eller misbrugte børn. I forbindelse med internationale adoptioner lider børn, der fjernes fra deres vante miljø, ofte meget stor skade. Barnets tarv skal derfor altid have forrang. Det skal FN også tage hensyn til. Sidste år blev der iværksat en kampagne i Mexico City på togbilletter med henblik på at fremme homoseksuelles ret til at adoptere. Ifølge medierne blev denne kampagne støttet af FN, selv om psykologer bekræfter, at det er af afgørende betydning for et barns udvikling at vokse op med en far OG en mor som rollemodeller. Stabile familieforhold er navnlig vigtige for adoptivbørn, der i sagens natur i forvejen ikke har haft den bedste start på livet. Der kan være problemer i alle parforhold, men af hensyn til barnets tarv bør vi ikke helt fra starten acceptere problemer, der helt sikkert kommer.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
Jeg glæder mig meget over, at Europa-Parlamentet behandler spørgsmålet om adoption i EU i dag, da det er et spørgsmål, der ligger mig særligt på sinde. De særlige henvisninger til børn i chartret om grundlæggende rettigheder og i artikel 3 i traktaten om Den Europæiske Union giver os mulighed for at rejse dette spørgsmål, og de forpligter os også til at gøre dette. International adoption kan give mange forladte børn, der på grund af deres alder eller helbred ikke har nogen chance for at blive adopteret i deres eget land, chancen for at få en normal tilværelse og leve i en lykkelig familie. I Europa står vi i dag i en situation, hvor der i lande med fri abort og nem adgang hertil ikke er mange børn til bortadoption, samtidig med at der i andre lande er mange børn til bortadoption, som - bortset fra de yngste - ikke har nogen chance for at få deres egen familie. Der er desuden et stigende antal par, der har vanskeligt ved at få børn selv, eller som har fertilitetsproblemer, der ikke kan behandles. Jeg glæder mig derfor meget over Kommissionens indsats på dette område. Medlemsstaterne bør nå til enighed om at forenkle procedurerne, således at de ikke bliver for komplicerede eller langvarige. Vi må imidlertid ikke glemme at indføre beskyttelses- og overvågningssystemer for at forebygge handel med børn.
