De betydelige følger af orkanen "Klaus"' hærgen i Sydeuropa (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er Kommissionens redegørelse om de betydelige følger af orkanen "Klaus'" hærgen i Sydeuropa.
Androulla Vassiliou
Hr. formand! Kommissionen ønsker at udtrykke sin sorg over de liv, orkanen "Klaus" har kostet, og kondolerer de franske, italienske og spanske familier, der har mistet deres kære. Det er en menneskelig tragedie, der har fået en ødelæggende virkning på menneskers liv, hjem og virksomheder. Det er også en miljøkatastrofe.
Selv om orkanen var ekstremt kraftig, berørte den kun en smal stribe land, og det var muligt ved hjælp af nationale ressourcer at klare den umiddelbare katastroferespons.
Derfor blev EU's civilbeskyttelsesordning ikke aktiveret. Kommissionens monitorerings- og informationscenter har dog været i tæt kontakt med de berørte medlemsstater fra det øjeblik, orkanen blev varslet.
Andre medlemsstater var opmærksomme på situationen og gjorde sig klar til at yde støtte til de berørte områder. F.eks. tilbød Den Tjekkiske Republik spontant sin støtte.
Kommissionen samarbejder nu med myndighederne i de berørte medlemsstater med henblik på at afdække mulighederne for EU-støtte. Mulighederne kan være støtte gennem EU's Solidaritetsfond eller en omprogrammering af strukturfondene og fonden for udvikling af landdistrikter.
Orkanen Klaus er en ubehagelig påmindelse om, at naturkatastrofer er en voksende trussel for alle EU-medlemsstater. Ødelæggende oversvømmelser ramte Centraleuropa i 2000 og 2002, Det Forenede Kongerige i 2007 og Rumænien og EU's nabolande sidste år. Hedebølgen i 2003 krævede i titusindvis af liv. I 2003 og 2007 hærgede skovbrande Portugal og Grækenland. Disse tildragelser giver os en idé om, hvordan klimaforandringerne formentlig vil påvirke EU's fremtid, for i takt med at klimaet ændrer sig, kan vi forvente flere tilfælde af ekstreme vejrforhold.
Medlemsstaterne og Fællesskabet må forene deres kræfter for at forebygge katastrofer, begrænse deres virkninger og forbedre EU's katastrofeberedskabskapacitet.
Kommissionen vil om kort tid vedtage en meddelelse om "en fællesskabsstrategi til forebyggelse af naturkatastrofer og menneskeskabte katastrofer". Vi ser frem til at få feedback fra Parlamentet om de idéer, der er skitseret.
Kommissionen vil også gerne understrege betydningen af at komme videre med revisionen af forordningen om Solidaritetsfonden. Forslaget bidrager til at fremskynde responstiden ved at give mulighed for udbetaling af forskud, og det indeholder enklere kriterier for aktivering af fonden på kortere tid. Mens Parlamentet i vid udstrækning har støttet Kommissionens forslag, er der ikke sket fremskridt i Rådet.
Disse initiativer bidrager til at forme en egentlig europæisk katastrofestyringspolitik, og Kommissionen håber, at Europa-Parlamentet fortsat vil støtte dens bestræbelser på at styrke EU's kapacitet til at klare naturlige og menneskeskabte katastrofer.
Christine De Veyrac
for PPE-DE-Gruppen. - (FR) Fru formand! Jeg taler også på vegne af min kollega Alain Lamassoure. I november 1999 tog jeg ordet i Parlamentet efter den orkan, der havde raset i det sydvestlige Frankrig, for at opfordre til europæisk solidaritet, da omfattende naturkatastrofer lagde vores lande øde. For 10 år siden fik jeg at vide, at der ikke fandtes en EU-fond, der kunne hjælpe vores medborgere, når der er behov for det.
Siden 1999 har naturkatastrofer desværre fortsat forårsaget død og store ødelæggelser i Europa, men EU har heldigvis styrket sin indsats med oprettelsen af EU's Solidaritetsfond i 2002 på initiativ af Kommissionen og daværende kommissær Michel Barnier. Med denne fond kan vi gøre en hurtig og effektiv indsats inden for fleksible rammer.
Som sagerne står, føler jeg, at vi må mobilisere denne fond for at bistå de berørte regioner, og i den henseende støtter jeg den franske regerings opfordringer til at gøre det så hurtigt som muligt. Jeg noterede mig Kommissionens ønske om at fremskynde sagen. Der er nemlig et presserende behov i forbindelse med den ødelagte infrastruktur.
Der er også et presserende behov i forbindelse med skovene. Jeg vil gerne understrege dette punkt, eftersom orkanen har ødelagt 60-70 % af skovene i det sydlige Gironde og Landes, og dette skovområde, som er et af de største i Europa, havde kun lige akkurat klaret genopretningen efter skaderne i 1996 og 1999. Der er som bekendt ingen forsikring mod den type skade, og skovejerne står nu helt uden penge over for denne katastrofe. Vi skal vise dem vores solidaritet og bistå med genopbygning af disse regioners naturarv.
Til slut vil jeg gerne sende en tanke til ofrene for orkanen "Klaus" i Frankrig, Spanien og Italien og udtrykke min støtte til deres familier.
Kader Arif
Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Billederne fra orkanen i 1999, som lige er blevet nævnt, og som ramte det sydvestlige Frankrig og forårsagede enorme ødelæggelser, er stadig mejslet ind i vores kollektive hukommelse.
Det er en underdrivelse at sige, at Europa ikke var forberedt på at klare en sådan tragedie igen så hurtigt. Der er dem, der ser det som et slag af skæbnen, men jeg ser det snarere som et skrækkeligt eksempel på de klimaforandringer, kommissæren lige omtalte, og som vi bare opstiller grove løsninger på, selv om der faktisk er brug for omgående handling. Det er en situation, som vi må håndtere ansvarligt. Desværre må vi være forberedt på at stå over for endnu flere naturkatastrofer.
Den 24.-25. januar i år dræbte orkanen "Klaus", der ramte Sydeuropa, 11 mennesker i Frankrig, 14 i Spanien og 3 i Italien. Den forårsagede betydelig skade, ødelagde skoler og mange hjem og fratog tusinder af mennesker elektricitet, opvarmning, drikkevand og telefonforbindelser og efterlod visse økonomiske sektorer, som f.eks. træbranchen, i en kritisk situation.
Det er mig magtpåliggende at udtrykke min solidaritet med ofrenes familier og med alle dem, der er berørt af orkanen, og min støtte til lokale politikere, men jeg vil også gerne benytte dette forum til at appellere til Det Europæiske Fællesskab, for det skal siges, at en sådan situation kræver et europæisk svar og først og fremmest europæisk solidaritet.
Ganske vist er der erklæret katastrofetilstand i Frankrig, hvilket vil lette hjælpen til katastrofeofrene, men det ændrer intet ved behovet for, at der gøres en samordnet europæisk indsats for at supplere medlemsstaternes bestræbelser på at beskytte mennesker, miljø og ejendom i de katastroferamte byer og regioner.
Praktisk betyder det primært at centralisere informationen på europæisk niveau med henblik på at foretage en præcis vurdering af skaden. Vi må så frigive de nødvendige midler til at sikre støtte til de lokale myndigheder, der står over for enorme udfordringer. Især bør vi støtte de offentlige myndigheder, der har gjort en usædvanlig indsats, og som vi har desperat brug for til at reparere infrastruktur og udstyr inden for energi-, vandforsynings-, kloak-, transport-, telekommunikations-, sundheds- og uddannelsessektorerne.
Tidligere katastrofer har vist, at der er presserende behov for en indsats på europæisk plan, og de har gjort det muligt at indføje forebyggelse af naturbetingede risici som et af målene for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling. Fra nu af skal Europa bevise sin evne til at reagere og omsætte sin solidaritet i praktiske foranstaltninger. Jeg håber derfor, at Kommissionen vil inddrage dette budskab og mobilisere alle nødvendige midler til at klare den akutte situation, især gennem EU's solidaritetsfond og det finansielle civilbeskyttelsesinstrument.
Endelig vil jeg konkluderende gerne minde om, at denne voldsomme orkan, ligesom brandene i Grækenland i 2007, har vist, at der er behov for en civil beskyttelsesstyrke, der kan sættes ind i alle kriseområder. Jeg vil gerne høre kommissærens mening om dette emne og Deres svar på Parlamentets forespørgsel i dets beslutning af 27. april 2006 om at arbejde på oprettelsen af et europæisk observatorium for naturkatastrofer for at sikre en mere effektiv europæisk respons, når disse ulykkelige begivenheder opstår.
Jean Marie Beaupuy
Fru formand, fru kommissær! Den 18. november sidste år sagde jeg følgende her på dette sted: "Vi ved ikke, hvad den næste katastrofe bliver, eller hvor stor den bliver, men vi kan være sikre på én ting, og det er, at der snart vil komme en ny katastrofe igen. Når den tid kommer, vil vores medborgere, der i 50 år har været vant til at se et angiveligt forenet Europa blive opbygget, vende sig om mod os og spørge: 'Hvad har De gjort'"? Jeg gentager, jeg sagde det her i Parlamentet i november sidste år.
Også her i Parlamentet sagde jeg i november 2006, to år tidligere, mere eller mindre det samme: "Hvis der er et område, på hvilket alle europæere forventer en effektiv fællesskabsreaktion, er det i forbindelse med store naturkatastrofer."
Jeg sagde, at alle kunne se det, når katastrofer såsom tsunamien indtræffer, og fortsatte: "Derfor går jeg sammen med min gruppe ind for at gennemføre forebyggende foranstaltninger og at oprette en styrke, der kan reagere meget hurtigt på følgerne af tragedier. I den forbindelse vil jeg gøre opmærksom på kvaliteten af hr. Barniers betænkning, som fremstiller problemet godt og foreslår løsninger, der er konstruktive, ikke blot med hensyn til en forventelig effektivitet, men også subsidiaritet". Vi er alle fortsat begejstrede for den betænkning, da den indeholder særdeles praktiske og konkrete forslag. Den indeholder endda budgetposter, og det anføres, at 10 % af solidaritetsfonden kan sikre finansiering. Der redegøres på en meget pragmatisk måde for, hvordan der kan samarbejdes med interessenterne i hvert land.
Med de 12 forslag i Barnier-betænkningen havde vi alt, hvad der skulle til for at gøre en indsats på EU-plan, hvilket her få uger før valget i juni måned ville have givet et ekstra bevis på nytten og effektiviteten af ægte europæisk solidaritet i praksis.
Kommissæren har lige fortalt os, at hun håber på Parlamentets støtte. Kommissæren havde den støtte og har den fortsat. Hvad gør Rådet, siden vi hører, at problemet ligger hos Rådet? Rådet er ikke til stede i aften. Vi håber, at det ud over denne forhandling vil lytte opmærksomt til vores opfordring, som ikke er et råb om hjælp og heller ikke et andet udtryk for overraskelse over den seneste tragedie, men en opfordring til klart og tydeligt at høre det spørgsmål, jeg lige stillede: "Hvad har De gjort?".
Gérard Onesta
for Verts/ALE-Gruppen. - (FR) Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil gerne, om vi et øjeblik reflekterer over denne aftens øvelse. Det forekommer mig, at vi gør det ofte, for ofte. Hver gang der er en katastrofe, mødes vi her i Parlamentet og begynder vores klagekor, hvor vi naturligvis siger, at det, der er sket, er en tragedie, og vi bøjer vores hoveder i respekt for ofrene.
Selvfølgelig gør jeg det sammen med alle andre, men jeg mener ikke, at vores rolle er udspillet med det. Vores rolle er måske, som min kollega lige sagde, at planlægge for fremtiden, eftersom der vil komme andre miljøkatastrofer. Vi sagde det igen i morges med vores afstemning om Florenz-betænkningen. Vi ved, at klimaet i stigende grad er ustadigt. Århundredets orkaner kommer nu hvert tiår og vil snart indtræffe hvert år. Når der ikke er orkan, er der oversvømmelse, og når der ikke er oversvømmelse, er der alvorlige skovbrande.
Hvad gør Europa over for alt det? Jeg er ganske klar over, at Rådet ikke er i stand til at se ud over sin nationale navle. 27 navler ved siden af hinanden gør det endnu ikke ud for at stort kontinentalt projekt. Vi lider under følgerne af det under hver tragedie. Vi får at vide, at vi skal "opfordre til solidaritet", men for hvilke penge? Jeg husker, da vi i Budgetudvalget drøftede midler netop til klimaet, talte vi om nogle få halve snese millioner euro. Denne orkan alene har kostet 1,4 mia. EUR. Hvor meget vil vi skulle betale i forsikringsregninger, før vi erkender, at beskyttelse af miljø og klima ikke er en byrde, men en investering i fremtiden?
Vi fortsætter stadig i dag med at drøfte behovet for at mobilisere europæiske interessenter, når en tragedie rammer. Men det sagde vi allerede her i Parlamentet, så vidt jeg husker, efter eksplosionen på fabrikken AZF i min hjemby i 2001. Vi sagde, at vi måtte overveje en europæisk interventionsstyrke for at vise, at ordet "solidaritet" ikke blot er et meningsløst begreb i tilfælde af en humanitær katastrofe i Europa, men at vi gør en praktisk indsats. Hvad er det blevet til med denne europæiske interventionsstyrke alle disse år senere?
Jeg var faktisk i mit hjem i Toulouse, da orkanen indtraf. Jeg ved nu, hvad en større miljøkatastrofe indebærer. Hvis jeg havde brug for at lære, har jeg nu erfaret det med skaderne på mit hjem, med de tagsten, der blev revet af, og med de træer, der blev revet op med rode. Derfor ved jeg nu, hvad disse befolkninger har været igennem: mennesker, der på bare én nat har set deres livsværk blive fuldstændigt ødelagt.
Så længe vi her i Parlamentet og medlemmerne af Kommissionen og også de, der her i aften er fraværende fra Rådets fortvivlende tomme pladser, så længe vi ikke forstår, at vi skal stille rigtige budgetmidler til rådighed for at bekæmpe katastrofer og ikke stiller os tilfredse med tomme ord, så længe vi undlader at gennemføre europæisk solidaritet ved faktisk at oprette en civil udrykningsstyrke, der dækker hele kontinentet, vil vi imidlertid fortsat stå her, tragedie efter tragedie, for blot nok en gang at opføre vores klagekor.
Det rigtige svar på orkanen "Klaus" kan være kommet her i formiddags gennem vores forberedelser til København og kan komme i morgen, hvis Kommissionen endelig frigiver midler og til sidst ved at oprette denne civile styrke, som i den grad mangler på EU-niveau.
Jean-Claude Martinez
- (FR) Fru formand, fru kommissær! Den orkan, der på tysk kaldes "Klaus" og på fransk "Nicolas" har hærget otte "départements" i min sydvestfranske valgkreds, og navnlig Landes, hvor skovene er blevet hårdest ramt. Hvad der svarer til seks års høst af træ ligger på jorden, dvs. 50 mio. kubikmeter stormfald eller læbælte over et areal på 300 000 ha.
Det første, der skal gøres, er at rydde skoven for at forhindre træet i at rådne. Der skal betales 5-10 EUR pr. kubikmeter træ, der fjernes, dvs. i omegnen af 500 mio. EUR, nemlig det støttebeløb Frankrig har givet pressen. Bagefter vil skoven skulle tilsås og tilplantes igen, hvilket efterlader et 20-årigt tomrum i træindustrien. Denne industri går fra træskærere over cafeer, hvor de får en drink, til vognmænd, planteskolegartnere, sælgere osv.
Den anden berørte sektor er kyllinge-, fåre- og kvægavl. Tage er revet af, dyr gået tabt og foderlagre ødelagt. Vi kan se behovet for en europæisk landbrugsforsikringsfond mod klima- og sundhedsrisici. Det franske formandskab talte om det, og det bør det tjekkiske formandskab også gøre.
Det tredje hold ofre er tavst, eftersom disse ofre aldrig omtales, nemlig de ældre og isolerede i de franske landsbyer, der stadig står uden elektricitet. Vi må opstille en EU-strategi for "fjerde alder-klima", ligesom strategien for "klima-energi", dvs. vi skal gøre noget ved klimaets virkninger for de millioner af mennesker, der er over 80 eller 85. Vi er nødt til at skabe en moderne økonomi for den fjerde alder med henblik på at komme ud af krisen og undgå det geriatriske Rwanda i Europa, som vi stiler imod, en økonomi med en moderne byggesektor, lægemiddelforskning og medicinsk forskning og et nyt netværk for at undgå, at Europas sundhedsvæsen kommer på niveau med Gabons. Frem for alt skal vi forebygge disse klimaskabte ulykker, som giver lejlighed til at spille Darwin og lege med naturlig udvælgelse, når vi faktisk burde opbygge et Europa for livet.
Maria Badia i Cutchet
(ES) Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer! For det første vil jeg gerne takke kommissæren for hendes ord om solidaritet.
Som det allerede er sagt, led flere sydeuropæiske lande den 24.-25. januar under følgerne af en alvorlig orkan med vindstød på næsten 200 km i timen over store dele af Den Iberiske Halvø, som også fik hele 30 % af den samlede årlige regnmængde på blot nogle få timer.
Resultatet af orkanen var alvorlige skader på ejendom, tjenester og offentlige forsyningsanlæg både i landdistrikter og byområder samt udbredte strømafbrydelser. Den alvorligste konsekvens var imidlertid tabet af 11 menneskeliv i Spanien som følge af faldende murværk og ulykker forårsaget af voldsomme vindstød.
En af de mest tragiske begivenheder var, at fire børn i alderen 9-12 år døde i Sant Boi de Llobregat Catalonien, da vinden ødelagde en sportshal, hvor de spillede baseball.
Bortset fra at begræde tabet af så mange uerstattelige menneskeliv og udtrykke vores solidaritet med familierne i deres sorg skal EU handle, som den har gjort ved andre lejligheder, ved at mobilisere enten solidaritetsfonden eller en anden mere hensigtsmæssig fond for at reparere de materielle skader forårsaget af denne naturkatastrofe.
20 000 ha skov er berørt i Catalonien, hvoraf 75 % enten er alvorligt eller meget alvorligt beskadiget. Der er brug for en indsats for at mindske den fremtidige brandrisiko, og denne opgave skal naturligvis løses før sommeren.
Endvidere er masser af brokker af alle slags endt i floder, kanaler og andre vandløb. De kan blokere vandstrømmen, og der er risiko for lokal oversvømmelse.
På baggrund af disse og mange andre følger og under hensyntagen til, at vi endnu ikke har det endelige tal på den materielle skade, som Spanien naturligvis vil oplyse i sin anmodning om bistand fra fonden, synes vi, at Kommissionen bør hjælpe disse regioner med at vende tilbage til normalen. Denne bistand ville supplere den enorme offentlige indsats i de berørte medlemsstater, og reparation af de alvorlige skader ville blive prioriteret med det formål at genoprette levevilkår og økonomisk stabilitet i disse områder så snart som muligt. De berørte områder står over for nedgang i den økonomiske aktivitet, nedbrydning af miljøet, tab af landbrugsproduktion, mange virksomheders aktivitetsophør, massive tab af træer og så videre.
I betragtning af orkanens omfang og følger anmoder jeg om, at Kommissionen stiller disse midler til rådighed så snart som muligt. De er hovedsagelig beregnet på naturkatastrofer med alvorlige følger for en EU-medlemsstats eller -regions liv, miljø og økonomi. Målene med de operationer, der skulle have støtte, omfatter genoprettelse af infrastruktur til driftsmæssig stand, reparation af kraft- og vandforsyningsudstyr og rensning af ramte områder.
Af disse årsager anmoder jeg kommissæren om at mobilisere disse midler snarest muligt, når alle de nødvendige oplysninger er modtaget.
Anne Laperrouze
- (FR) Fru formand! Som mine kolleger har anført, har denne orkan krævet svære ofre. Der er ofre i Frankrig og Spanien, og i aften tænker vi på dem og deres familier. 200 000 ha skov er blevet ødelagt i det sydvestlige Frankrig.
Faktisk har orkanen ødelagt 60 % af skovene i Landes. 1,7 mio. hjem var uden elektricitet, da orkanen var på sit højeste, og 3 200 hjem i Landes er stadig uden elektricitet. Tusinder oplevede at få deres telefonforbindelser og også deres vandforsyning afbrudt. Mange veje er stadig ikke farbare på grund af hindringer såsom væltede træer, stærkstrømsledninger, oversvømmelser eller jordskred. Myndighederne bestræber sig på at genoprette alt så hurtigt som muligt.
Selv om det glæder mig, at den franske regering formelt har forpligtet sig til at indgive en ansøgning, således at de berørte områder af Frankrig kan drage fordel af denne fond, beklager jeg dybt, at det franske formandskab ikke fandt det nødvendigt at presse på for at få revideret fonden.
Fonden er, som kommissæren og mine kolleger har sagt, stadig blokeret af Ministerrådet. For så vidt angår Parlamentet, handler det om at dække alle større naturkatastrofer, der forårsager alvorlig skade for befolkningen og miljøet såsom oversvømmelser, brande og tørke. Vi går imidlertid videre ved også at inkludere menneskeskabte fænomener som katastrofer som følge af terrorangreb.
Parlamentet har også erklæret sig positivt indstillet over for en nedsættelse af bistandstærsklen. Hvis vi nu sætter spørgsmålstegn ved, om denne solidaritetsfond arbejder for de ramte regioner, kan vi se, at vi risikerer at ligge under skadestærsklen. Se, det er en situation, hvor flere lande i sidste ende er ramt. Derfor synes jeg, at denne tærskel også bør revideres for at vise, at der virkelig kan findes europæisk solidaritet.
Som kommissæren har sagt, og mine kolleger har understreget, vil der komme flere begivenheder af denne type på grund af klimaforandringerne. Kommissionen har allerede bebudet en meddelelse om tilpasning til klimaforandringerne.
Det er vigtigt, at solidaritetsfonden fra nu af kan blive et ægte EU-instrument til beskyttelse af borgerne. Det er på tide, at EU viser, at den i tragiske situationer er der for at beskytte sine borgere.
Gilles Savary
- (FR) Fru formand! Først og fremmest vil også jeg naturligvis gerne kondolere og udtrykke min medfølelse med de familier, der er i sorg, og med alle dem, der er ofre, især de mange, som er blevet isoleret, og som stadig i dag mangler elektricitet, vand eller offentlige forsyninger.
Jeg hørte kommissæren love os, at de kriseforebyggende foranstaltninger ville blive konsolideret, men problemet her i aften, hvis jeg må kalde det sådan, er godtgørelse for den sidste krise.
Det er den tredje katastrofale orkan på 20 år. Den første var i Bretagne i juli 1988. Den har stadig vindhastighedsrekorden på over 250 km/t. Den anden, som var af et hidtil uset omfang, var orkanen den 27. december 1999. Den lagde de fleste af vores skove ned for første gang. Den tredje orkan var den 24. januar 2009. Når jeg husker det, er det, fordi jeg bor i Gironde, meget tæt på Gironde-skovene.
Det første, vi må gøre, er at spørge os selv om, hvad EU's merværdi kunne være. Inden for skovbrug er situationen katastrofal, og det, der truer os, er, at skovejerne er holdt op med at drive skovbrug, fordi nogle af dem mener, at dette erhverv ikke længere er bæredygtigt.
Vi må derfor iværksætte en plan, og jeg er en af dem, der allerede for næsten 10 år siden nu var parat til at overveje en fælles kriseorganisation, så vi kan sælge alt det træ, der nu ret ufrivilligt er bragt ud på markedet, uden at påvirke prisen. Vi kunne gøre det ved at blokere for leverancer fra andre EU-regioner ved at finansiere transporten og ved at sikre, at områderne meget hurtigt kan blive tilplantet igen, ellers tror jeg, de vil blive genstand for spekulation eller endog opgivet. Her har vi et problem, der er af direkte interesse for EU.
For det andet tænker jeg også på østersfiskerne. I dag er erhvervet i vanskeligheder. Det havde allerede problemer i 2002 efter en anden katastrofe, der slet ikke var naturskabt, nemlig Prestiges forlis, og i øjeblikket mister østersfiskerne i Arachon-bugten ethvert håb om at kunne komme på fode igen.
Endelig vil jeg gerne have, at EU's solidaritetsfond bliver mobiliseret. Jeg sympatiserer naturligvis med, hvad fru Laperrouze har sagt. I dag er Rådet her ikke. Det vil ikke skade det, og jeg synes, det er særdeles skuffende, at det har afvist at ændre reglen, og at det i dag er så vanskeligt at mobilisere fonden.
Jeg vil endvidere gerne vide, om den franske regering selv har mobiliseret den. Jeg er blandt dem, der vil arbejde på, at den gør det, for jeg mener, at det er meget vigtigt nogle få måneder før valget, at vores borgere ved, at der findes europæisk solidaritet, og at EU ikke kun er domineret af markedet.
Rosa Miguélez Ramos
(ES) Fru formand, fru kommissær! Den 23. januar var jeg i Galicien, da en vind på næsten 200 km/t ramte min egn. Over 40 000 ha skov blev ødelagt.
Galicien har den højeste skovtæthed i EU. Efter at orkanen var passeret, var i hundredtusindvis af træer blæst ned, veje blokeret og over 500 km høj- og lavspændingsledninger revet ned og er stadig ikke færdigrepareret.
Over 300 000 kunder, bl.a. mig selv, oplevede strømafbrydelser, i nogle tilfælde i flere dage, samt afbrydelser af telefontjenester.
Orkanen forårsagede personskader og svære skader på huse, infrastruktur, landbrugsejendomme, virksomheder, industrianlæg, sportsfaciliteter samt offentlige og kommunale bygninger.
Den galiciske regerings svar på den værste orkan, der er registreret i historien, gav mulighed for hurtigt at godkende en støtte på 17 mio. EUR til indledende kompensation til de berørte og støtte til reparation af skaderne.
Som vi ved, og som det er blevet nævnt her, anmodede de to værst ramte medlemsstater, Frankrig og Spanien, den 26. januar om EU-støtte til de skader, orkanen havde forårsaget. Da den skade, vi har lidt, kan defineres som en usædvanlig katastrofe i henhold til den gældende solidaritetsfondsforordning, meddelte de to medlemsstaters regeringer, at de havde indledt arbejdet med at søge om tilskud fra fonden.
Men som ved de seneste oversvømmelser i Rumænien kan vi endnu en gang konstatere, at forordningens krav er så restriktive, at de rent faktisk forhindrer, at denne katastrofe bliver betragtet som alvorlig.
Jeg vil gerne minde om, at Kommissionen fremlagde sit forslag i 2005, og at Parlamentet fremsatte sin udtalelse til fordel for en reform af fondsforordningen i 2006. Siden da har sagen været blokeret i Rådet, der har siddet på reformforslaget i over to år.
Af alle disse årsager og på baggrund af, at disse omstændigheder er usædvanlige, og at katastrofen har haft alvorlige følgevirkninger for levevilkår og økonomisk stabilitet i de berørte regioner, vil jeg bede Kommissionen om at lade fonden yde støtte som bevis på solidaritet med de berørte medlemsstater og frem for alt med de ramte borgere. De bør have økonomisk bistand, da jeg mener, det ville være et direkte og hårdt tiltrængt udtryk for europæisk solidaritet, også selv om beløbet ikke er så stort.
Flaviu Călin Rus
(RO) Først vil jeg gerne udtrykke min støtte til de familier, der er blevet ramt af denne katastrofe. Også jeg var vidne til de dramatiske følger af orkanen Klaus' hærgen. Jeg fulgte også med i den første indsats, som de berørte lande og andre europæiske lande udfoldede på stedet.
Vi har jo mest talt om konsekvenser og nødhjælp, men jeg vil også gerne spørge Kommissionen om, hvilke konkrete projekter der reelt vil kunne iværksættes for at indføre mekanismer til forebyggelse af lignende katastrofer, så der i det mindste ikke går flere menneskeliv tabt i fremtiden.
Mairead McGuinness
- Fru formand! Ligesom de øvrige talere i aften føler jeg sympati med de familier, der blev ramt så hårdt og tragisk af denne orkan, og jeg er enig i, at Solidaritetsfonden bør gøres mere fleksibel.
Men der er også et andet spørgsmål, som jeg gerne vil gøre Dem opmærksom på. Alle medlemsstater udsættes for naturkatastrofer fra tid til anden, selv om de ikke er lige så alvorlige som den, vi taler om her. Her tænker jeg på de amter, som jeg repræsenterer - Offaly, Laois og Louth - hvor man har oplevet helt usædvanlige oversvømmelser, der ikke var sæsonbetingede. Et mindre antal familier blev meget hårdt ramt, hvilket ikke vakte større opmærksomhed, men for dem vil konsekvenserne være alvorlige. Vi bør måske se på, hvilke finansieringsmuligheder der findes inden for rammerne af udviklingen af landdistrikter eller den fælles landbrugspolitik, og oprette en krisefond, der kan træde til i situationer som denne, hvor der er brug for hjælp.
Kathy Sinnott
- Fru formand! Kommissæren nævnte en række katastrofer i sin åbningstale, heriblandt hedebølgen i Frankrig for flere år siden, der kostede mellem 12.000 og 14.000 menneskeliv. Jeg vil for god ordens skyld bemærke, at der ikke var tale om en orkan, en pludselig stærk oversvømmelse eller en lignende naturkatastrofe. Hedebølgen varede i 5-6 uger, og dødsfaldene indtraf også inden for 5-6 uger. Næsten alle de døde var enten handicappede eller ældre og boede på plejehjem eller institution eller var i aflastning, mens deres familier var på ferie. De franske myndigheder sendte på intet tidspunkt bud efter familierne eller kaldte de ansatte hjem fra ferie, og hæren eller andre redningstjenester blev heller ikke sat ind. De lod bare folk dø, uge efter uge.
Jeg har talt med mange i Frankrig om disse hændelser i forbindelse med mit engagement i det kommissionsfinansierede projekt for redning af handicappede i tilfælde af katastrofer. Det var en skandale og en skandale, som ingen har fordømt eller sat fokus på. Jeg vil gerne bede Kommissionen om at undersøge hedebølgen og undersøge, hvor mange der døde, uden at Frankrig gjorde noget ved det. Da efteråret kom, og alle ofrene var begravet, manglede der 14.000 personer i socialsikringsregistret.
Androulla Vassiliou
medlem af Kommissionen. - Fru formand! Det er klart, at vi alle på et eller andet tidspunkt har oplevet miljømæssige, naturlige eller menneskeskabte katastrofer i vores respektive lande. Jeg deler derfor fuldt ud Deres holdning og Deres bekymring.
Der er indtil nu ydet støtte til 20 medlemsstater gennem Solidaritetsfonden, bl.a. fire gange til Frankrig og til Tyskland, Grækenland, Cypern, Portugal og mange andre (20 i alt), men jeg er klar over og enig med Dem i, at vi bør gøre det bedre. Vi skal forbedre fondens praktiske anvendelighed, og støtten til medlemsstaterne skal sættes op. Vi vil fortsat arbejde på at få disse forbedringer godkendt af Rådet. Det glæder mig, at vi kan regne med Parlamentets opbakning, som vil være til stor hjælp i vores arbejde.
Som jeg lagde ud med at sige, er Kommissionen fast besluttet på at yde bistand til Frankrig og Spanien, der blev ramt af vinterorkanen Klaus, og den vil tage alle relevante EU-instrumenter i brug for at udvise europæisk solidaritet med disse lande. Kommissionen er parat til at undersøge muligheden for at mobilisere Solidaritetsfonden, men vi kan ikke gå i gang, før vi har modtaget en ansøgning fra Frankrig og Spanien. De har ti uger til at søge om denne støtte.
Jeg er blevet spurgt, om vi har planlagt andre initiativer for at forbedre solidariteten blandt medlemsstaterne i tilfælde af katastrofer. Hertil vil jeg bemærke, at vi både vil revidere Solidaritetsfonden, men også snart udsender en meddelelse, der har til formål at pege på foranstaltninger, som kunne indgå i en fællesskabsstrategi for forebyggelse af naturkatastrofer og menneskeskabte katastrofer.
Kommissionen mener i det hele taget, at Solidaritetsfonden allerede er et meget nyttigt instrument, men at der naturligvis er plads til forbedringer, og vi vil fortsætte vore bestræbelser i den retning.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlig erklæring (artikel 142)
Zita Pleštinská  
Orkanen Klaus fejede hen over det sydvestlige Europa den 23.-25. januar og efterlod store skader. Vindstødene nåede op på en hastighed af 194 km/t under orkanen. Orkanen kostede 18 menneskeliv i Spanien, Frankrig og Tyskland, og antallet af ofre ville have været endnu større uden det hurtige varslingssystem.
I Slovakiet sad vi forfærdede ved tv-skærmene og så, hvordan den frygtelige tragedie ramte landsbyen Sant Boi de Llobregat, hvor fire børn mistede livet, efter at taget var blæst af en sportshal. Jeg vil gerne udtrykke min dybeste medfølelse med alle de familier, der har mistet deres kære.
Solidaritetsfonden er et nyttigt værktøj. Den blev oprettet i EU-regi efter oversvømmelserne i august 2002. Støtten fra denne fond er tiltænkt medlemsstater og tiltrædelsesstater, der rammes af alvorlige naturkatastrofer. Hermed menes katastrofer, hvor skaderne anslås at overstige 0,6 % af det pågældende lands BNP. Efter orkanen i november 2004, der ødelagde 2,5 mio. m3 tømmer, modtog Slovakiet 5 667 578 EUR fra denne fond.
Katastroferne optræder stadig hyppigere i takt med, at klimaet i Europa forandres. Vi er derfor nødt til at fastsætte regler, der ikke bare gør det muligt at yde hurtig og fleksibel økonomisk støtte umiddelbart efter en katastrofe, men også at træffe foranstaltninger til forebyggelse af forskellige naturkatastrofer.
