A mezőgazdasági piacokra vonatkozó egyedi intézkedések (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság nevében Paolo De Castro által a Bizottsághoz előterjesztett szóbeli választ igénylő kérdésről folytatott vita, amelynek témája a mezőgazdasági piacokra vonatkozó egyedi intézkedések - B7-0208/2010).
Mivel De Castro úr ma nincs jelen, az őt helyettesítő Le Foll úré a szó.
Stéphane Le Foll
a szerző helyettese. - (FR) Elnök úr! A mi feladatunk hát befejezni a ma esti vitákat, és már így is késő van. Először is elnézést kérek a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság elnöke, De Castro úr nevében, aki az önök által is ismert okok miatt nem lehet a körünkben ma este. Más parlamenti képviselőkhöz hasonlóan ő sem tudta elhagyni az országát, hogy részt vegyen a strasbourgi vitákon.
A bennünket érintő kérdés a mezőgazdasági ágazat egésze által tapasztalt általános válság következményei. Mint azt tudjuk, jelenleg válsággal küzdünk, és mindenekelőtt az árak és a mezőgazdasági jövedelmek csökkenése tapasztalható, amely a gabonatermelőket, az állattenyésztőket - sertés- és szarvasmarha-tenyésztőket egyaránt -, valamint - ezt De Castro úr nevében mondom - az olívaolaj-termelőket is sújtja, és amely rendkívül súlyosan érintette és érinti továbbra is a tejtermelőket.
E válsággal és árcsökkenéssel szembesülve magától értetődik, hogy a Parlament Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottsága meg szeretné tudni a Bizottságtól, mit tehetünk most és a jövőben a válságból való kilábalás érdekében, és legfőképpen, hogy milyen intézkedések fogadhatók el az elkövetkező hónapokban a termelők támogatása és a mezőgazdasági piacok változékonyságának csökkentése érdekében.
Az első kérdés, amelyet fel kívánok tenni a biztos úrnak, szorosabban a tejágazati válsághoz kapcsolódik: mi a helyzet a Parlament és a Tanács által a tejágazati válsággal kapcsolatban elfogadott intézkedések, és különösképpen a híres, 300 millió eurós összegben elfogadott tejalap alkalmazása tekintetében? Ez az első kérdés, mert úgy gondolom, hogy ha jogalkotási döntéseket szeretnénk hozni, legalábbis tudnunk kell, hogyan alkalmazzák azokat.
Ahogyan mondtam, jelenleg valamennyi termelési ágazatot árcsökkenés és mély piaci válság sújt. Ennek nyomán felmerül a kérdés, és választ szeretnénk kapni arra, mit nevezhetünk piaci szabályozásnak, és hogyan korlátozhatjuk a hírhedt áringadozást.
Az árak emelkedésekor senki sem panaszkodik, legkevésbé pedig a termelők. Az európai fogyasztók azok, akik tartanak a mezőgazdasági árak növekedésétől, amely korlátozza vásárlóerejüket és befolyásolja, mennyi mezőgazdasági terméket tudnak megvásárolni.
Az alacsony és hosszú időn keresztül csökkenő árak azok, amelyek a jövedelem, illetve - ami az európai mezőgazdaság szempontjából ennél súlyosabb - elsősorban beruházási és a jövőre való felkészülési lehetőségek tekintetében büntetik a termelőket. A mezőgazdaság kemény ágazat; a beruházások jelentősek, a költségek megtérüléséhez pedig hosszú időre van szükség. Stabilizálnunk kell az árakat.
Biztos úr, a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság és elnöke, De Castro úr kérdése két részből áll.
Először is bejelentette, hogy az év vége előtt számos, a tejágazathoz kapcsolódó intézkedés végrehajtására kerül sor. Ez fontos. Tudna ezekről néhány részletet mondani? Másodszor, nem csupán a tejágazatban, hanem valamennyi piacon konkrét intézkedéseket kell tenni.
Végül azt szerettük volna kérdezni öntől, hogy középtávon hogyan szándékozik a Bizottság előre jelezni és megakadályozni az ilyen árcsökkenéseket? Milyen piaci szabályozó mechanizmus alkalmazható a hirtelen áremelkedések, és kiváltképpen a hirtelen áresések korlátozása érdekében? Mit tesz jelenleg a Bizottság, és mi a véleménye erről az ügyről?
Ezt a három szempontot kívántam megemlíteni: a tejalapot, a tejágazat válságával kapcsolatos kilátásokat és átfogóbb módon azt, hogyan tervezi a Bizottság az áringadozás és az árcsökkenés problémájának kezelését.
Dacian Cioloş
a Bizottság tagja. - (FR) Elnök úr! Először is köszönetet szeretnék mondani De Castro és Le Foll úrnak a Parlament Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottsága tagjainak, amiért vitára bocsátották ezeket a problémákat itt a Parlamentben.
Való igaz: el kell ismernem, hogy a termelői bevételek 2009-ben látványosan csökkentek, ami csupán a 2008-ban megfigyelt tendencia folytatása volt. Olyan helyzetről van tehát szó, amellyel korábban aligha találkoztunk az európai piacon. Ezzel egyidejűleg az említett piac egyre inkább megnyílik a világpiacon, előzményeként pedig a közelmúltban történt meg a közös agrárpolitika reformja.
A válság különösen erősen sújtotta a tejágazatot. Az elmúlt évben láthattuk, hogy az ágazati termelőknek nehéz helyzetben kellett helyt állniuk, különösen a vidéki régiókban, ahol a tejtermelés nem csupán a mezőgazdasági ágazat, hanem általában a gazdasági tevékenység és a foglalkoztatás szempontjából is létfontosságú.
Az Európai Bizottság ebben az összefüggésben hozta meg tavalyi intézkedéseit, először azáltal, hogy mechanizmusokat léptetett életbe az árcsökkenés megfékezését célzó piaci beavatkozás érdekében. E piaci beavatkozások finanszírozásához jelentős összegű, több mint 400 millió EUR támogatást bocsátott rendelkezésre. Ahogyan azonban Le Foll úr rámutatott, egy további 300 millió EUR összegű alapot is elérhetővé tett annak érdekében, hogy a tagállamok a legsúlyosabban érintett tejágazati termelők segítségére siethessenek.
Ez a döntés a múlt évben született meg. Ez lehetővé tette a tagállamok számára a támogatások elosztásának alapjául szolgáló kritériumok meghatározását, és így elsősorban azok a termelők juthattak hozzá azokhoz, akiknek erre a legnagyobb szükségük volt.
Tisztázni kívánom továbbá, hogy ezeket a kritériumokat a tagállamok határozták meg, és nem volt szükség a Bizottság jóváhagyására. A tagállamok kötelessége csupán annyi volt, hogy tájékoztassák, értesítsék a Bizottságot a kiválasztott feltételekről.
Elmondhatom önöknek, hogy tudomásom szerint valamennyi tagállam az intézkedések alkalmazására irányuló döntéséről tájékoztatta a Bizottságot. Ennek megfelelően meghatározták az említett támogatások elosztásának alapjául szolgáló kritériumokat, és a támogatáselosztási folyamat hamarosan megkezdődik. A tagállamok júniusig oszthatják szét ezeket az összegeket.
Ahogyan tehát mondtam, az első szakaszt a piaci egyensúly helyreállítását célzó piaci beavatkozás jellemezte. A jelenlegi helyzet véleményem szerint arra utal, hogy a beavatkozás sikeres volt, hiszen az árak stabilizálódtak. Továbbra is akadnak természetesen eltérések, de ezek ésszerű kereteken, a piac ésszerű keretein belül maradnak. Másodszor, vannak olyan támogatási intézkedések, amelyeket a termelők hamarosan igénybe vehetnek. Ezek tehát az ez idáig hozott intézkedések.
Meg szeretném ismételni, amit a közelmúltban a Parlament Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottságának mondtam: biztosként bízom benne, hogy tanulhatok az elmúlt évben tapasztalt különleges helyzetből. Nem szeretném megvárni a közös agrárpolitika 2013 utáni reformját, amikor kétségtelenül határozottabb válaszokkal szolgálhatunk majd a mezőgazdasági ágazat egésze számára. Nem várok a közös agrárpolitika 2013-as reformjának befejezésére azzal, hogy a tavalyi válság nyomán létrehozott és jelenleg tevékenykedő magas szintű munkacsoport következtetései alapján konkrét javaslatokat tegyek a tejágazat számára. A munkacsoport júniusban teszi közzé az eredményeit.
Közvetlenül ezt követően, júliusban, az eredmények alapján vita indítását fogom javasolni a Mezőgazdasági Miniszterek Tanácsa, valamint a Parlament Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottsága számára. A mai naptól őszig, illetve az év végéig tehát olyan javaslatokkal térek majd vissza ide, amelyek lehetővé teszik számunkra, hogy előre lássuk és lehetőség szerint megakadályozzuk az ilyen jellegű válságot - különösen a tejágazatban, mivel mind közül ez tapasztalta a legnehezebb körülményeket -, és ennek megfelelően ne csupán rövid, hanem közép és hosszú távú megoldásokat javasolhassunk.
Mindebből természetesen levonjuk a tanulságot a többi olyan mezőgazdasági ágazatot illetően is, ahol be kell avatkoznunk. Talán meg is ragadnám az alkalmat, hogy megosszak önökkel néhány olyan információt, amelyeken a mai vitákat követően el lehet indulni.
A Bizottság szorosan figyelemmel követi a többi ágazati piac alakulását. A jelenleg rendelkezésünkre álló intervenciós módszerek - az elsősorban biztonsági hálóként használt piaci beavatkozási mechanizmusok - alkalmazása során minden tőlünk telhetőt megteszünk majd annak érdekében, hogy megakadályozzuk a tejágazatot sújtóhoz hasonló helyzetek megismétlődését.
Nagyon köszönöm. Figyelmesen fogom hallgatni az önök által felvetett kérdéseket és problémákat, és a vita végén néhány megjegyzés erejéig ismét szót kérek majd.
Peter Jahr
a PPE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, Cioloş úr, hölgyeim és uraim! Az agrárpolitika alapvető, piacgazdaságra összpontosító irányváltása a helyes és alkalmazandó megközelítés. Az európai mezőgazdaság és a világpiac közötti kapcsolatok bővítése szintén megfelelő döntés. 2007-ig, illetve 2008 elejéig nyilvánvaló volt e politika kezdeti sikere. Az európai agrárpolitika jobb ár/érték arányt kínált. Alig történt piaci beavatkozás, és a termelők állandó, növekvő bevételeket élvezhettek. Jelenleg azonban ezen irányváltás hátrányaival, többek között a nagy áringadozásokkal és a csökkenő termelői jövedelmekkel szembesülünk. A jövőben mind a termelőknek, mind pedig az agrárpolitikai döntéshozóknak valamennyi területen - tehát nem csupán a tejágazatban - kezelniük kell tudni a nagyobb termelői áringadozásokat.
A komoly piaci árcsökkenések hatékonyabb kezelése érdekében az agrárpolitikának olyan eszközökre van szüksége, amelyek lehetővé teszik a gyors, következetes és túlzó bürokráciától mentes fellépést. Azt kérem ezért, hogy a beavatkozáshoz vagy az exporttámogatáshoz hasonló intézkedéseket ne szüntessük meg teljes mértékben, hanem nulla értékkel foglaljuk bele őket a költségvetésbe. Ezekkel az eszközökkel csak különleges körülmények esetén és nem folyamatos piaci beavatkozások formájában kellene élni. Amikor azonban szükség van rájuk, akkor rendelkezésre kell állniuk. Ezenfelül meg kell határozni azokat a mezőgazdasági szakmával kapcsolatos intézkedéseket, amelyek piaci egyenlőséget teremtenek. Ide tartozik különösképpen a termelői csoportok jogállásának megszilárdítása.
Bízom benne, hogy a Bizottság tartja magát az ígéretéhez, és mérlegeli az alapvető jogi feltételek javítását, majd szükség esetén gyors intézkedéseket fog hozni annak érdekében, hogy a termelők és a fogyasztók ne szenvedjenek súlyos károkat.
Marc Tarabella
az S&D képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, biztos úr! Támogatom a mezőgazdasági és vidékfejlesztési biztosként tett első lépéseit, mivel meghallgatása óta és számos más alkalommal is örömmel hallottuk a terveit, hiszen megértette, hogy az árak szélsőséges ingadozása súlyos veszélyt jelent a mezőgazdaságra és annak jövőjére. Ugyanez igaz a termelőkre is, akik immár nem tervezhetnek hosszú távra, mivel a beruházásokat nyilvánvalóan - különösen a legfiatalabbak esetében - 20-30 éves időszakokra számítják.
Alig hat hónappal ezelőtt Le Foll úrral és néhány további kollégánkkal együtt jóváhagytunk egy módosítást az üggyel és a súlyos áringadozással kapcsolatban; e módosítás célja az volt, hogy csökkentse a korábban elfogadott és elsősorban a tejtermelésre vonatkozó 1%-os növekedést, mivel jelenleg valójában túltermelés tapasztalható. A módosítást 250 ellenében 350 szavazattal elutasították.
Állítása szerint a jövőben megfontolás tárgyává fogunk tenni egy rendeletet. A magas szintű munkacsoport most ülésezik, és tagjai, ha jól értem, magas szintű személyek: nem csupán a termelők, hanem a forgalmazók is képviseltetik magukat.
Nem szeretném, ha e két véglet, a termelők és a forgalmazók között elhelyezkedő szereplőkről - tehát a feldolgozókról - elfeledkeznénk. Bízom benne, hogy nem így lesz, mivel a nyereség az ő, és elsősorban az ő közreműködésükkel jön létre; véleményem szerint sokkal inkább, mint a forgalmazók által. Ezért megerősítést szeretnék kapni arra vonatkozóan, hogy a vita során nem feledkezünk meg róluk.
Az áringadozás a tejágazaton túl az összes mezőgazdasági ágazatot érinti, és még ahhoz is venném a bátorságot, hogy kimondjam, az árak magasak. Legyünk óvatosak; ez nem feltétlenül kedvező a mezőgazdaság számára, mivel a feldolgozók - a felhasználók - alternatív termékek után néznek. Amikor majd az árak visszatérnek az elfogadható vagy alacsonyabb szintre, nem biztos, hogy ezek a felhasználók is visszatérnek az eredeti termékhez.
Biztos úr, e helyzet fényében szeretném tudni - még ha ez kissé korai is -, valóban szándékában áll-e a jövőben valamennyi egyéb termelési területen végrehajtani a termelők által türelmetlenül várt szabályozási mechanizmusokat?
Martin Häusling
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, Cioloş úr! A helyzet vidéken jelenleg viszonylag békés, nem azért, mert a termelők elégedettek, hanem mert sokan igencsak zaklatottak. Nem rázhatjuk le valamennyiüket azzal, hogy 2013-ra megtaláljuk a mezőgazdasági válság legfőbb megoldását. Most van szükségük válaszokra. Ebben egyetértünk. A tiltakozások pillanatok alatt ismét kiújulhatnak Brüsszelben, ezért válaszokat kell adnunk.
A tejágazatban alapvető szakpolitikai változásra van szükség. Részt vettem a magas szintű munkacsoport konferenciáján, és azt láttam, hogy a tejágazati válság nyomán tett fellépés érdekes, de semmi esetre sem megfelelő. Ha valóban változtatni kell a politikán, akkor meg kell kérdőjelezni a szabályozás visszavonására vonatkozó közelmúltbeli döntést. E folyamat lezárásakor elmondhatjuk, hogy a kvóták megszüntetése igen rázós, és nem sima földet érést eredményezett. Most sürgősen mérlegelnünk kell, hogyan léptethető életbe egy új szakpolitika, hogyan határozhatunk meg új mutatókat, és hogyan állíthatjuk ismét pályára az államot, más szóval az Európai Uniót annak érdekében, hogy egyértelműbb piaci szabályokat biztosítson számunkra. A piacok segítség nélkül nem működnek. Ez a válasz a pénzügyi válságra, és hasonlóképpen a mezőgazdasági válságra is. Szabályokra van szükség.
A mezőgazdaságban jelenleg őrült koncentrálódási folyamatnak lehetünk tanúi. Rendkívül aggasztónak találom, amikor azt olvasom az újságban, hogy Dél-Angliában akár 8000 tehén befogadására képes egységek épülnek. Más részről a hátrányos helyzetű régiókban számos kis gazdaságot be kell zárni. Bizonyos változások nem európai, hanem amerikai mezőgazdasági modellt eredményeznek majd, egyre nagyobb és nagyobb vállalkozásokkal, ami végül számos kis európai tejgazdaság megszűnéséhez fog vezetni. Nem szabad elfelejtenünk, hogy mindez munkahelyek elvesztésével jár.
Jahr úr, egy pontban egyetértünk, még ha abban nem is, hogy helyes, ha a világpiacot állítjuk agrárpolitikánk középpontjába. Tisztáznunk kell a termelők jogállását. Ők az üzleti lánc leggyengébb láncszeme. Őket sújtják először az utóbbi időben egyre elterjedtebbé váló dömpingárak. Egyetértünk abban, hogy sürgős szükség van egy egyértelmű politikai nyilatkozatra arra vonatkozóan, hogy a jövőben hogyan szabályozhatjuk hatékonyabban a piacokat.
Európa határain túl kell tekintenünk, és meg kell figyelnünk, más térségek hogyan birkóznak meg ezzel a problémával. Senki sem fogja megmondani, hogyan szabályozzuk a piacainkat. Az elmúlt években túlságosan messzire mentünk azzal, hogy számos piacszabályozási eszközt megszüntettünk. Vegyünk például más országokat - a magas szintű munkacsoportnak is ezt kell tennie -, és nézzük meg, máshol milyen szabályokat alkalmaznak. Nyilvánvaló, hogy Kanada - sok termelő és fogyasztó véleménye szerint is - egy kipróbált és bevált modellel rendelkezik. Nem kellene mindezt már a kezdetektől fogva kizárni a megbeszélésekből. Ehelyett nekünk is válaszokkal kell szolgálnunk.
A szakpolitikai irányváltás részeként gondoskodnunk kell arról, hogy a regionális piacokra vonatkozó politikákat léptessünk életbe. Minden esetben a régiókra, nem pedig a termékek azon 5%-ára kellene összpontosítanunk, amelyeket a világpiacon értékesítünk. A jövőben nem tekinthetünk úgy az exporttámogatásokra és a beavatkozásokra, mint a piac befolyásolásának szokványos eszközeire. Végleg véget kell vetnünk ennek a folyamatnak.
James Nicholson
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Először is üdvözlöm a lehetőséget, hogy megtarthatjuk ezt a vitát. Úgy gondolom, ez rendkívül időszerű, és a tejágazat közelmúltbeli válsága, amely Unió-szerte oly sok termelőnket ellehetetlenítette, kétségtelenül jól szemléltette a súlyos ingadozást, amely hatással lehet mezőgazdasági piacainkra. Évről-évre, sőt, valójában hónapról-hónapra jelentős áringadozások figyelhetők meg, amelyeket gyakran saját hatáskörünkön túlmutató tényezők, például a pénzügyi világválság vagy akár az olajár okoznak.
2009-ben a tej árának drámai csökkenését tovább súlyosbította, hogy az EU nem volt képes kellően gyorsan reagálni a helyzetre. Mire végre tudtuk hajtani a piacszervezési és jövedelemtámogatási intézkedésekből álló csomagot, mint például a tejalapba való beavatkozást és az export-visszatérítéseket, amelyek valamennyire enyhítették a terheket, addig számos tejtermelő csődbe ment, sokan pedig most is súlyos pénzügyi veszteségeket szenvednek el.
Véleményem szerint kettős megközelítést kell elfogadnunk annak érdekében, hogy kísérletet tegyünk a nyomott árak termelőkre gyakorolt hatásainak enyhítésére. Először is, az áringadozásnak kitett valamennyi ágazatra vonatkozóan meg kell állapodunk egy meghatározott minimális biztonsági hálóról. Másodszor, gondoskodnunk kell arról, hogy bármilyen eszközöket vezessünk is be, minden felmerülő válság esetén képesek legyünk a gyors és hatékony fellépésre.
Jelenleg számos megbeszélés folyik a Parlamentben és azon kívül is arról, hogy a termelők méltányos és állandó jövedelmet kapjanak áruikért. Általánosságban az élelmiszer-ellátás és az élelmiszer-ellátási lánc jellemzői egy olyan téma, amely a termelőket és a fogyasztókat egyaránt érinti. A KAP közeledő reformja valódi lehetőséget teremt számunkra e problémák megoldására. Természetesen fontos, hogy ne ássuk alá az európai agrár-élelmiszeripar versenyképességét. Ugyanakkor fel kell tudnunk lépni a különböző mezőgazdasági válságokkal szemben annak érdekében, hogy stabilizálhassuk a piacokat és a termelőink számára méltányos jövedelmet biztosíthassunk.
Georgios Papastamkos
(EL) Elnök úr! Abból a feltételezésből indulok ki, hogy a mezőgazdasági piacok rendkívül instabilak. Az alapvető mezőgazdasági termékek ára jelentős mértékben csökkent. Ezzel egyidejűleg a fogyasztói árak növekedtek, a mezőgazdasági jövedelmek pedig jelentősen visszaestek.
Véleményem szerint a KAP a reformokat és a támogatások függetlenítését követően kellően piacorientált. Fő javaslatom - ezt tisztázni szeretném - az, hogy a mezőgazdasági ágazatot nem utalhatjuk kizárólag a piaci szabályokra. Az ágazat közjavakat termel és ezért európai közfinanszírozási támogatást igényel. Nem tudom követni azon képviselők ellentmondásos érveit, akik piacorientáltságot javasolnak itt, olyan országokban, amelyek fenntartják, ápolják és erősítik a fogyasztói etnocentricizmust, a fogyasztói hazafiasságot. A jelenlegi piacszervezési intézkedések azonban nem biztosítják a szükséges biztonsági hálót, amint azt az előző felszólaló, Nicholson úr is megjegyezte. Kiegészítő intézkedésekre van szükség, rugalmasabb és hatékonyabb intézkedésekre, amelyek válság idején garantálják a piac stabilitását. Ezenfelül véleményem szerint a KAP-ot a válsághelyzetek kezelésének érdekében egy pénzügyi mechanizmussal, egyfajta válságkezelési alappal kell "felfegyvereznünk”. A termelői jövedelmek garantálása elsősorban az élelmiszer-ellátási lánc átláthatóságának biztosításától függ.
Befejezésképpen, nem szorítkozhatunk arra, hogy a 2013 utáni időszakra jövőbeni piaci eszközöket tervezünk. Tudjuk, hogy a helyzet - a tejágazaton felül - más olyan rendkívül fontos ágazatokban is kritikus, amelyek Európán belül földrajzi területenként eltérőek.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Az eddigi vita is megmutatta, hogy nagyon összetett problémáról van szó. Részben Tarabella úr és Nicholson úr is, mások is említették, hogy egyrészt az egész problémakör összefügg az élelmiszerlánc egészével, amivel a José Bové jelentés is foglalkozik, nevezetesen, amit az Európai Unió máig nem tudott megoldani, hogy hogyan legyen egy méltányos elosztás a termelők, a feldolgozók és a kereskedők között. Ami pedig Ciolos urat illeti, teljesen egyetértek, hogy jó lenne közép és hosszú távú megoldást találni. Itt négy elméleti lehetőség van.
Egy, amit a Jahr úr is említett, nevezetesen, hogy felül kellene vizsgálni azt a neoliberális álláspontot, amely eddig tagadta és megpróbálta az intervenciós rendszereket leépíteni. Tehát teljesen egyetértek azzal, hogy végig kell gondolni, hogy ezek az intervenciós rendszerek vajon kidobhatók-e vagy a piac szabályozásában igenis működtethetők.
A második, amit a francia kormány javasolt az amerikai mintára, az anticiklikus szabályozás. Kérdés, hogy Európában ez működtethető-e, de ezt is meg kell vizsgálnunk, hiszen az egész piac annyira volatilis, hogy minden lehetőséget meg kell vizsgálni.
Harmadik, a tőzsdei lehetőség. Nemrégiben volt egy konferencia Borsa Merci Telematica Italiana, amely egy online tőzsdei rendszer, tehát meg kell vizsgálni, hogy a tőzsdei rendszerek mennyire használhatók föl. Rögtön hozzáteszem Ciolos úr számára, hogy Közép-Európában és a balti országok számára sajnos a tőzsdei rendszer nem nagyon működtethető.
A francia elnökség fölvetette egy uniós ármegfigyelési rendszer létrehozását is. Ezt is végig kell gondolnunk, és végig kell gondolnunk - ami Ciolos úr gondolatrendszeréhez ha jól tudom közel áll -, hogy a zöldség-gyümölcs reform mintájára létrehozni valamiféle alapot, amely a kockázatkezelésben működtethető. Sajnos a gabona esetében ez rendkívül nagy összegeket kívánna meg. Vagyis teljesen egyetértek biztos úrral, hogy végig kell gondolni minden lehetőséget, mert jelenleg az Unió nem képes megfelelően szabályozni a piacokat.
Michel Dantin
(FR) Elnök úr, biztos úr! Mint azt jól tudják, a mezőgazdaság egy sajátos jellemzőkkel bíró gazdasági ágazat, ami azt jelenti, hogy alkalmanként, ha nem is kívánatos, de szükséges lehet az állami beavatkozás a termelők, a fogyasztók és a lakosság érdekében. Legalább három oka van annak, hogy az ezen ágazatban megvalósuló állami beavatkozás az Európai Unióban éppen annyira indokolt, mint a világ más országaiban.
A mezőgazdasági termékkínálat és az élelmiszerek iránti kereslet jellemzőiből fakadóan a mezőgazdasági piacok bizonytalanok. A mezőgazdaság nem piaci termékeket is előállít, és az általa teremtett munkahelyek révén országainkban és a vidéki térségeinkben bizonyos szintű társadalmi stabilitás biztosítását teszi lehetővé. A legfontosabb pedig az, hogy a mezőgazdaság a bőséges, változatos és egészséges élelmiszer-ellátás alapja. Elégedettek lehetünk-e tehát a vidéki térségek és termelőink jelenlegi gazdasági helyzetével?
Néhány nappal ezelőtt, biztos úr, egy magas rangú tisztviselő a következő számokról tájékoztatott saját megyéjére vonatkozóan - történetesen egy francia megyéről van szó, mint azt önök is tudják, egy állattartással foglalkozó megyével. A közigazgatási központ 2500 mezőgazdasági számlát vezet. Ezek közül 800 80%-ot is meghaladó adóssághányaddal, míg 20%-uk 100%-os vagy azt meghaladó adóssághányaddal rendelkezik.
Ilyen számadatok tükrében - amelyek, be kell vallanom, még engem is megleptek - a ma terítékre kerülő kérdés nem csupán a bevételekről, hanem az európai mezőgazdaságra jellemző tőkekivonásról is szól. Kevesebb támogatás, kevesebb állami intervenció és több termelési korlátozás: ez egy igazán robbanásveszélyes elegy.
Való igaz, hogy az általános gazdasági válság még tovább súlyosbítja a helyzetet. Ugyanakkor meg kell kérdőjelezni néhány, a Bizottság által, az ön kollégái által hozott döntést, biztos úr. A mezőgazdaság továbbra is kereskedelmi megállapodások alkutárgya. Az európai helyzet ellenére a hús, bizonyos gabonafajták, a gyümölcs és a zöldség mind-mind érintettek. Az Európai Unió és az andoki országok, különösen Peru és Kolumbia között a közelmúltban létrejött megállapodás feláldozza a legkülső régiók termelőit. Nem folytathatjuk ezt a politikát.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim! Dél-Olaszországból származom. Régiómban, régióinkban a termelés középpontjában a mediterrán növények, az olaj, a szántóföldi növények és zöldségek állnak. Erről keveset hallottunk, mivel Európa és a Bizottság mindig is elsősorban a tejtermeléssel és az állattenyésztéssel foglalkozott; mindazonáltal fel kell hívnunk a figyelmet a mediterrán növényekre is.
Biztosíthatom önöket, hogy régióinkban az éghajlatváltozás és az elsivatagosodás hatásai nyomán éppen a vidéki területek termelésből történő kivonása jelenségének lehetnek tanúi. Az elsivatagosodás számunkra azon gyomnövények képében mutatkozik meg, amelyek a zöldségnövények és gyümölcsök egykori művelt területein nőnek, ott, ahol az olajfa-ültetvényeket már nem táplálja a talaj, ahol a talajt már nem szántják.
Elmondhatom, hogy 1995-ben, mielőtt bevezették az eurót, az olajbogyó-termelők fizetése 170 000 olasz líra volt, amely 90 eurónak felel meg. Idén az olajbogyó-termelők 100 kilogramm áruért 30 eurót kaptak. Tizenhárom vagy tizennégy év telt el, és az ár a korábbinak a harmada. A termelők az olajat literenként két euróért adják tovább a nagykereskedőknek; ezek a bevételek még a költségeiket sem fedezik, és eladósítjuk a gazdaságokat, mivel az önköltségi árnál olcsóbban értékesítenek.
Emellett egy különös jelenségnek is tanúi lehetünk: a 2 eurós nagykereskedelmi áron vásárolt olajat a nagyáruházakban 2 euróért vagy annál is alacsonyabb kiskereskedelmi áron értékesítik. Világos, hogy további ellenőrzéseket kell bevezetni. Örömmel találkoznék önökkel, hogy ismertessem a 2568/1991/EK rendelet módosításának problémáját; új ellenőrzési rendszerek működnek, és fogyasztóink és termelőink érdekében küzdenünk kell a megtévesztés és a hamisítás ellen.
A következő KAP-ban nem vehetjük fontolóra, hogy a támogatásokat nemzeti hatáskörbe utaljuk, és nem tervezhetjük a közvetlen támogatás csökkentését sem, mivel a közvetlen támogatás hiánya, illetve összegének csökkentése Dél-Olaszországban és a földközi-tengeri régióban termelői válsághoz vezetne.
Biztos úr! Zárásképpen elmondanám önnek, hogy a mai földtulajdonosok a földjüket nem a lottón nyerték, hanem az apáról vagy nagyapáról szállt tovább, akik művelték ezt a földet, akik vért és verejtéket hullattak érte, majd a fiukra hagyták.
Ma azok, akik földjüket a gyermekeikre hagyják, azt kockáztatják, hogy egy sor adósságot is rájuk hagyományoznak. Európának lendületes és erőteljes fellépést kell megvalósítania annak érdekében, hogy elősegítse és támogassa a mezőgazdasági ágazat újjáéledését.
Sari Essayah
(FI) Elnök úr! A piac stabilizálásának a gazdaságpolitika egyik közös, központi célkitűzését kell képeznie. Ebben az ügyben itt az ülésteremben a jelek szerint azonos véleményen vagyunk. A közös agrárpolitikában szükség van a piaci intézkedések alkotta biztonsági hálóra, mind a termelők, mind pedig az élelmiszerlánc valamennyi szereplőjének védelme érdekében.
A 2013 utáni időszak különösen aggasztónak tűnik, például az exporttámogatások és a tejkvóták visszavonása, valamint a más országokból származó import növekedése miatt. Ezért helyénvalónak tűnik, amikor a biztos úr ezen a ponton úgy fogalmaz, hogy még 2013 előtt intézkedni kíván.
Most meg kell vizsgálnunk, hogyan leszünk képesek működésbe léptetni az új piacszervezési eszközöket: például a jövedelembiztosítási rendszer létrehozását, a termelők és vállalkozások megerősítését és a piaci átláthatóság javítását célzó számos különböző intézkedést.
Ulrike Rodust
(DE) Elnök úr, Cioloş úr! Előttem fekszik egy jelentés a német mezőgazdasági ágazat gazdasági helyzetéről. Az elemzés 19 000, teljes és részmunkaidőben dolgozó termelőktől származó számla alapján készült. Az eredményeket a gazdaságok 2007. évi mezőgazdasági üzemszerkezeti felmérésben szereplő eloszlása alapján országos szintre vetítették.
A 2008-2009-es pénzügyi évben a helyzet átfogó szinten jelentősen romlott. A 18 200 teljes munkaidőben működő tejgazdaságra és szántóföldre vonatkozó számadatok 45 400 euróról 34 400 euróra estek vissza. Ez 24%-os csökkenést jelent. 2008-2009-ben rendkívül nagy veszteségek keletkeztek. A működési eredmények 29 300 euróra (mínusz 45%) és 43 000 euróra (mínusz 18%) mérséklődtek.
Ezzel szemben a vegyes állattartó gazdaságok ...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Dacian Cioloş
a Bizottság tagja. - (FR) Elnök úr! Úgy gondolom, hogy az imént lezajlott vita jól szemlélteti, mily mértékben kell tanulságokat levonnunk a tejágazat válságából. Ezenfelül, ahogyan Le Foll úr mondta felszólalása elején, mérlegelnünk kell a piacot szabályozó mechanizmusoknak a 2013 utáni közös agrárpolitika részeként történő végrehajtását.
Szilárd meggyőződésem, hogy a KAP-nak az európai mezőgazdaság sokféleségét tiszteletben tartva tudnia kell olyan, a közös európai szintű célkitűzésekkel kapcsolatos intézkedéseket javasolnia, amelyek lehetővé teszik számunkra, hogy teljesítsük a Lisszaboni Szerződés által a KAP-ra ruházott szerepet. Más szóval biztosítania kell a termelők jövedelmének stabilitását és a piacok megfelelő ellátást. A KAP jövőbeni eszközeinek ezért lehetővé kell tenniük többek között e célkitűzések megvalósítását. Vannak természetesen egyéb célkitűzések is, az említettek azonban azok az alapvető célok, amelyeket mindenképpen figyelembe kell vennünk.
Megközelítésünk, illetve a 2013 utáni KAP részeként a Bizottság által tett javaslatok középpontjában azok a piacszabályozási intézkedések fognak állni, amelyek lehetővé teszik számunkra az áringadozással vagy a piac változékonyságával jellemzett helyzetek elkerülését vagy az ilyen helyzetekben való beavatkozást. Biztosíthatom önöket, hogy jelenleg ezen dolgozunk. Határozott meggyőződésem, és tisztában vagyok azzal, hogy a piacszervezési mechanizmusoknak a közvetlen támogatások mellett is szerepet kell kapniuk, amely utóbbiakat - jóllehet az odaítélés feltételeinek módosításával - továbbra is meg kell tartanunk. A piacnak természetesen működőképesnek kell lennie. Hagynunk kell, hogy működjön, amikor képes rá, ugyanakkor magam is egyetértek Dantin úrral azt illetően, hogy a mezőgazdasági ágazat sajátos jellege indokolja az állami intervenciót. Ennek természetesen célzottnak kell lennie és a piac működési problémáinak megoldására, valamint megfelelő működésének biztosítására kell törekednie. Ebben a szellemben teszünk majd javaslatokat a 2013 utáni KAP-ra.
Teljes mértékben megértem, hogy a tejágazaton kívül jelenleg más ágazatok is nehézségekkel küzdenek. Ennek megfelelően a zöldség- és gyümölcságazatot szintén gyakran érik jelentős változások: az árak és a forgalmazott vagy értékesített mennyiségek változásai. Néhány évvel ezelőtt lezajlott az ágazat reformja. Abból is levonjuk majd a következtetéseket, hogyan történt e reform alkalmazása, amely a termelői szervezeteken belül komolyabb tárgyalási befolyással ruházta fel a termelőket. Úgy gondolom, hogy ezen a szinten is tanulhatunk olyat, ami más ágazatokban is hasznosítható.
Meglátásom szerint tulajdonképpen, az állami beavatkozástól eltekintve a termelőknek is lehetőséget kellene adnunk arra, hogy hatékonyabb tárgyalásokat folytassanak a szerződésekről és ezáltal jobb árakat alkudhassanak ki, miközben magánszerződések révén viszonylagos stabilitást biztosítunk a tekintetben, mely termékek juthatnak ki a piacra. Úgy gondolom ezért, hogy az állami beavatkozáson túl más módokat is találhatunk a piac működőképessé tételére, miközben arra az esetre, ha a piac nem tudná betölteni saját szerepét, a közhatóságokat felruházzuk a beavatkozás jogával, hiszen a mezőgazdaságnak nem csupán a piacokat kell támogatnia, hanem továbbra is közjavakat kell termelnie. Ebben egyetértünk. Ennélfogva, annak érdekében, hogy a mezőgazdaság el tudja látni saját feladatait, segítenünk kell neki.
Ami az élelmiszerlánccal kapcsolatos kérdéseket és különösen a hozzáadott érték megfelelőbb elosztására irányuló tárgyalási jogköröket illeti, a Parlament már foglalkozott a témával, a Bizottság kiadott egy közleményt, a Tanácson belül pedig tárgyalásokra került sor. Ezen tényezők alapján úgy vélem, javaslatokat fogunk tenni azzal a céllal, hogy megtaláljuk azokat a mechanizmusokat, amelyek lehetővé teszik a termelők számára, hogy a tárgyalások során magasabb haszonról állapodhassanak meg.
Úgy gondolom, többé-kevésbé valamennyi felszólalásra és valamennyi felvetett problémára kitértem. Még egyszer köszönetet szeretnék mondani önöknek, amiért lehetőséget adtak számomra, hogy magyarázattal szolgáljak. A vita még csak most kezdődik. Korábban, a KAP 2013 utáni reformjára vonatkozó javaslatok kidolgozását megelőzően nyilvános vitát is indítottam. Úgy vélem, hogy azt a vitát és a Parlamentben jelenleg folyó munkát követően, az őszig tartó időszakban, amikor a KAP jövőjére vonatkozó bizottsági közleménnyel térek majd vissza, olyan javaslatokat tehetünk, amelyek nagyobb magabiztossággal ruházzák fel a termelőket tevékenységeik ellátása során. Szükségünk van ezekre a termelőkre, nem csupán azokért a dolgokért, amivel ellátják a piacot, hanem azokért is, amit a földjükön csinálnak.
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Luís Paulo Alves
írásban. - (PT) Az elmúlt hónapokban az EU-t sújtó gazdasági és pénzügyi válság következtében számos különböző mezőgazdasági piacon árcsökkenést tapasztalhattunk, ami pedig hatást gyakorolt az e termékek iránti keresletre. Az alacsonyabb árak előnyösek a fogyasztók számára, és középtávon élénkebb kereslethez vezetnek, mindeközben azonban számos termelő súlyos károkat szenved. Éppen ezért elengedhetetlen egy olyan európai agrárpolitika kidolgozása, amely kezelni tudja a központi problémát: az élelmiszer-biztonság ésszerű piaci árak mellett történő szavatolásának szükségességét. Olyan mezőgazdasági modellre van szükség, amely versenyképes és gazdasági szempontból életképes, valamint kielégíti a polgárok élelmiszer-, környezeti és szociális igényeit. Még ha a közös agrárpolitika piacorientált is, akkor is tartalmaznia kell olyan eszközöket, amelyek megoldást nyújtanak a piac által nem honorált közjavak termelése ellensúlyozásának és a szélsőséges piaci ingadozások szabályozásának szükségességére. Ezenfelül megfelelő szabályozást, erős biztonsági hálót és érzékeny kockázatkezelést kell megvalósítania. Továbbá a fokozottabb átláthatóság és a termelők számára nem hátrányos, megfelelőbb szerződési gyakorlatok révén javítania kell az élelmiszer-ellátási láncot. Befejezésképpen, nélkülözhetetlen a behozott mezőgazdasági nyersanyagokkal és termékekkel szembeni egyenlő bánásmód biztosítása.
Alan Kelly
írásban. - Először is hadd mondjam el, hogy üdvözlöm kollégáim, elsősorban Senor de Castro intézkedéseit, aki e témában felvállalta a vitakezdeményező szerepet. Tény, hogy termelőink ma bénító akadályokkal néznek szembe, amikor méltányos árat szeretnének kapni termékeikért. A tejágazat közelmúltbeli válsága által az árakra gyakorolt hatás csupán egy példa. A készletintervenció szükséges volt a piac stabilizálásához, csakúgy, mint a sürgősségi tejalap. Ugyanakkor, hogy úgy mondjam, még nem vagyunk túl a veszélyen. A termelőkkel szembeni tisztességes megállapodást illetően a nagyáruházak is felállítják saját akadályaikat. Mindannyian tudjuk, hogy az átlagos élelmiszer-áruházak szívesen tetszelegnek a fogyasztók irányában az "árcsökkentő” szerepében. Ugyanakkor óvatosnak kell lennünk, nehogy az élelmiszer-áruházak a termelőinket megillető árakat is csökkentsék. Ha a jelenlegi rendszer határozatlan ideig működhetne, elfogynának a termelési ösztönzők, és mi lenne akkor a vidéki társadalommal? Ez nem maradhat így. Bízom benne, hogy a Bizottság legalább annyira szívén viseli ezt az ügyet, mint a parlamenti képviselők.
Czesław Adam Siekierski
írásban. - (PL) 2009-ben az európai termelők jelentős nehézségekkel néztek szembe. A jövedelmek mintegy 25%-kal csökkentek, és a válság a mezőgazdasági piacok többségét, többek között a tej-, a gabona-, a sertés-, a szarvasmarha-, az olívabogyó-ágazatot stb. is érintette. A legnehezebb helyzetbe kétségtelenül a tejpiac került. A világszintű áresés eredményeképpen az európai tejtermelőket hatalmas veszteségek érték. A gazdák számos különböző találkozón tájékoztattak nehéz helyzetükről, valamint sok országban tömeges termelői tüntetéseket is rendeztek. Jelenleg mérséklődött az áringadozás, ez azonban nem jelenti azt, hogy a problémák megszűntek. Számos mezőgazdasági ágazatban továbbra is alacsony a kereslet és ingadoznak az árak. A tejágazatban a jelenlegi beavatkozási mechanizmusok és a tejalap elégtelennek bizonyultak. Már most is el lehet képzelni, mi történik majd, ha ezek az eszközök érvényüket vesztik. Kétségtelenül további jövedelemcsökkenésre és piaci zavarokra lehet számítani. Egyetértek Cioloş úr azon kijelentésével, amely szerint a tejágazat nehéz helyzetét azonnal meg kell oldani, és nem várhatunk 2013-ig, amikorra a KAP átfogó reformját tervezik. Júniusban döntést várunk a magas szintű munkacsoporttól, amely beszámol a tejágazat helyzetének javításával kapcsolatos nézeteiről és véleményéről. Bízom benne, hogy a testület teljesíti majd az elvárásainkat, és egy kiegyensúlyozott, stabilitási intézkedéseket tartalmazó programot mutat be. Örömömre szolgál, hogy Cioloş úr is osztozik aggodalmunkban, és figyelembe vette a javaslatainkat.
