Bázel II és a Tőkekövetelmény-irányelv (CRD 4) felülvizsgálata (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Gazdasági és Monetáris Bizottság részéről Karas úr jelentése a Bázel II és a tőkekövetelmény-irányelv (CRD 4) felülvizsgálatáról.
Othmar Karas
előadó. - (DE) Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim, a Bázel III-ról szóló jelentéssel az Európai Parlament álláspontja egyértelmű a Bázeli Bizottság vitaanyagával kapcsolatban. Szeretnénk felhívni a figyelmet az Európa előtt álló megoldatlan kérdésekre és problémákra, továbbá kéréscsomagot terjesztünk a Bizottság elé, amelyben az irányelvtervezet elkészítését kérjük. Noha - és e vonatkozásban szeretném megköszönni minden árnyékelőadó munkáját - a bizottság 38 igen szavazattal, ellenszavazat nélkül fogadta el a jelentést, előadóként szükségét érzem, hogy további hat módosítást terjesszek elő annak érdekében, hogy a jelentés naprakész legyen; három a Bázeli Bizottság üléseinek eseményeihez, három pedig a tőkeáttételi mutatóhoz és a likviditási standardokhoz (követelményekhez) kapcsolódik.
Nem hinném, hogy előnyös lenne automatikusan beépíteni a tőkeáttételi mutatót az 1. pillérbe 2018-tól. Ésszerű lenne előbb értékelést végezni. Továbbá van néhány, a likviditási standardokkal összefüggő, megoldatlan Bázel-kérdés, amelyekkel foglalkozni kellene annak érdekében, hogy naprakészek legyünk.
Kissé meghökkentett a Bázeli Bizottságban részt vevő kilenc EU-tagállam, mivel jóváhagyták, hogy a folyamatot lezártnak tekintsék annak ellenére, hogy nem derül ki számunkra, egyenlő feltételek érvényesülnek-e az Egyesült Államok gazdasági szerkezete, valamint az európai gazdasági és bankszerkezet, továbbá a klasszikus lakossági és befektetési banki tevékenység között. Továbbra sincs meghatározva, mi a likviditás.
A gazdasági válság természetesen bebizonyította, változtatni kell a szabályozási kereten. Ezért tehát helyénvaló, hogy foglalkozzunk ezzel a kérdéssel és javaslatokat terjesszünk elő. Az is egyértelműen kiderült azonban, hogy elsősorban likviditási válságról volt szó, nem a tőkeforrások válságáról, igaz azokat is növelni kell - elég, ha csak a Lehman Brothers esetére gondolunk, ahol - ha már itt tartunk - a rendelkezésre álló tőke mindössze 11% volt.
A mi szempontunkból öt megoldatlan kérdés van. Az első, hogy nem vizsgálták, hogy az elfogadott célszámoknak milyen hatásuk lesz az európai unióbeli növekedésre és foglalkoztatásra. Azt kérném, hogy a Bizottság sürgősséggel készítsen és nyújtson be egy ilyen tanulmányt. A második, hogy nem készült részletes vizsgálat mindazon szabályozások halmozott hatásáról, amelyeket most mérlegelünk. Ezzel kapcsolatban a legfontosabb példák közé a Bázel III-at, a betétvédelmet, a bankadót és a tranzakciókra kivetendő adót sorolhatjuk. Harmadszor, nem egyenlőek a feltételek az EU és az Egyesült Államok között, ha például, a számviteli szabályozást nézzük, és továbbra sincs megállapodás a megvalósítás határidejéről. Negyedszer, nem egyenlőek a feltételek a kereskedelmi és a befektetési bankok között a tőke meghatározása vonatkozásában. Ötödször, továbbra is vannak még megoldatlan kérdések, például a tőkeáttételi mutató, a likviditás meghatározása és a hitelminősítők szerepe az Egyesült Államokban meghozott döntések fényében.
Ezeket a kérdéseket még az előtt kell megoldani, hogy a Bizottság irányelvtervezetet készít; a G20-aknak pedig nem lezárniuk, hanem pontosítaniuk kell ezeket a kérdéseket, mielőtt a Bázeli Bizottság véglegesíti őket. Éberen figyeljük a fejleményeket.
Michel Barnier
a Bizottság tagja. - (FR) Elnök asszony, Karas úr, hölgyeim és uraim, alig néhány nappal azután, hogy a Bázeli Bizottságban megállapodás született, azt hiszem, fontos, hogy a Parlament kinyilvánítja a bankreformok iránti elkötelezettségét és egyértelműen érzékelteti, hogy Európának nemzetközi státusához méltóan kell megnyilvánulnia. Szeretnék köszönetet mondani Karas úrnak és a Gazdasági és Monetáris Bizottság tagjainak elkötelezettségükért és ezért a kitűnő jelentésért.
Karas úr, Ön számos lényeges kérdést vet fel, amelyeket alaposan meg kell vizsgálni a tőkekövetelmény-irányelv felülvizsgálatára vonatkozó javaslatunk jövő tavaszi jóváhagyása előtt.
Először is, hadd mondjam el, egyetértek Önnel, Karas úr a kifejezetten "európai” problémák fontosságában: bankrendszerünk minden vonatkozásban eltér a világ más részein működő rendszerektől; egyetértünk továbbá abban is, Karas úr, hogy mélyreható hatáselemzésre van szükség, és egyenlő feltételeket kell biztosítani nemzetközi szinten.
Természetesen hangsúlyozni kell, hogy a bankok nagyobb tőkeereje egy stabilabb és erősebb pénzügyi szektor szükséges előfeltétele, de ez még nem minden. Mint Önök előtt is ismert, hölgyeim és uraim, hiszen ezen a kérdéskörön dolgoznak, törekednünk kell szigorúbb felügyelet, erőteljesebb vállalatirányítás, válságkezelési és bankválságok megoldására alkalmas keret, valamint a spekulatív pénzügyi tevékenységek ellenőrzésének kialakítására is. Ez a menetrendünk. Különös köszönet illeti Önöket, hiszen már jelentős előrelépés történt ebben az irányban. Itt most a felügyeleti megállapodásra és a pénzintézetek irányításáról szóló zöld könyvre gondolok.
A Bizottság a maga részéről végzi a feladatát; e munka eredményeként jövő tavasz végére benyújtjuk Önöknek és a Tanácsnak a tőlünk elvárt, a G20-ak javaslatainak végrehajtásához szükséges összes dokumentumot. E szellemben ismertettem néhány napja a származtatott eszközökre és a fedezetlen értékesítésre vonatkozó rendelettervezetemet. Néhány nap múlva pedig új dokumentumot nyújtunk be a bankkonszolidációról és válságok megoldására alkalmas eszközökről.
De visszatérve a mai vitához, három olyan kérdéssel szeretnék foglalkozni, amelyekkel kapcsolatban osztom Karas úr aggályait. Az első a szövetkezeti bankok - illetve takarékszövetkezetek - által kibocsátott tőkeinstrumentumok elszámolása az "alapvető tőkeelemek” definíciója szerint. A bázeli megállapodás segítségével figyelembe vehetjük e tőzsdén nem jegyzett, az európai vállalkozások finanszírozásában alapvető szerepet játszó bankok egyedi körülményeit. Szolgálatom jelenleg a tagállamok szakértőivel dolgozik az új alapelveknek az európai jogba történő megfelelő átültetéséhez szükséges technikai megoldásokon.
A második a likviditás szabályozása és a likviditási tartalék meghatározása: a Bizottság előtt ismert a felvetett probléma, különösen Dánia és Ausztria vonatkozásában. Tulajdonképpen a Bizottság részéről e vonatkozásban kinyilvánított rendkívül komoly aggodalmak miatt nem sikerült még megállapodást elérni ebben a kérdésben. Voltak fenntartásaink, és szolgálatom folytatja a munkát bázeli partnereinkkel, hogy megoldást találjon, különösen a fedezett kötvények elszámolását illetően.
A harmadik a tőkeáttételi mutató kérdése. Nem hátrálhatunk ki a G20-ak tanácskozásán tett kötelezettségvállalásunkból. Elégedettek vagyunk ugyanakkor a bázeli megállapodással, amely a tőkeáttételi mutatót a tárgyévben a 2. pillér részévé teszi, amint ezt röviddel ezelőtt Karas úr is említette; a cél, hogy ezt az 1. pillér alá rendeljük. Ez nem lesz automatikus, és egy felülvizsgálati záradékot építünk be e témára vonatkozóan a tőkekövetelmény-irányelvre vonatkozó javaslattervezetünkbe.
Engedjenek meg néhány gondolatot a bázeli megállapodásnak az Európai Unióban történő megvalósításáról. Ez a pénzügyi válság megrázta az egész világot. Olyan tanulságokkal szolgált, amelyeket meg kell szívlelnünk. A globális prudenciális szabályozás nem működött valós körülmények között. A már végrehajtott, a meglévő szabályok megszilárdítására szolgáló reformokon túl, a jegybankok elnökei és a bankfelügyeletért felelős személyek is megállapodást dolgoztak ki a közelmúltban, Bázelben.
Véleményem szerint ez a megállapodás jó hír. Fontos lépés a szabályok erősítése és a globális pénzügyi stabilitás irányában, és az új bázeli megállapodás segítségével nemzetközi szinten közös szabályok alakíthatók ki a bankszektorra vonatkozóan, ami rendkívül fontos. Ez a megállapodás egyúttal egyengeti egy kiegyensúlyozott megoldás útját: a vállalkozásoknak előnyös lesz, hogy az alkalmazkodásra szánt átmeneti időszakban elég idő áll majd rendelkezésükre az új előírások teljesítéséhez, ami, véleményünk szerint, a gazdasági növekedés veszélyeztetése nélkül járul hozzá, hogy a bankrendszer egészséges működése fokozatosan javuljon.
Hölgyeim és uraim, a szolgálatom és kollégáim, akiknek szeretnék köszönetet mondani, sokat tettek Bázelben, hogy sikerüljön közös álláspontot kialakítani Európán kívüli partnereinkkel. Remélem, hogy a G20-ak állam-, illetve kormányfői jóváhagyják az új bázeli megállapodást a közelgő, novemberi szöuli csúcstalálkozójukon. Ez azonban még nem az utolsó állomás.
A következő lépés a bankrendszer alapjainak uniós szintű reformja. Mindig szem előtt tartjuk az Unió egyedi körülményeit, amikor a nemzetközi szabályok megvalósítására kerül sor, és, hölgyeim és uraim, ez alól a CRD 4 irányelv sem kivétel; itt is figyelembe vesszük az Unió egyedi körülményeit. Továbbá, ebben az összefüggésben, különösen azokat a makro- és mikrogazdasági elemzéseket végezzük el, amelyek e bázeli megállapodás részét képezik. Önt, Karas úr és kollégáit természetesen tájékoztatni fogjuk az eredményekről.
Célunk, hogy az irányelvjavaslatot 2011 első negyedévében elfogadjuk. Ez pedig azt jelenti, hogy azt a tagállamoknak 2013. január 1-jéig kell átültetniük saját jogrendjükbe. Ez elegendő időt biztosít számukra, hogy megfeleljenek az új rendelkezéseknek.
Ugyanakkor a realitások talaján kell maradnunk. A Bázelben megkötött megállapodás jelentős előrehaladás, de, ismétlem, még sok tennivaló van. Együtt dolgozunk majd Önökkel és a tagállamokkal a következő hónapokban, hogy a válság utáni időszak egyik legfontosabb reformját végrehajtsuk. Szeretnék egyértelműen fogalmazni ebben a kérdésben is: nagyon fogunk figyelni, és a figyelmünk nem lankad, amikor biztosítanunk kell, hogy nemzetközi partnereink is - mindenekelőtt, de nem kizárólag, az Egyesült Államok - pontosan és időben hajtsák végre az alapvető reformokat. Ezt a kérdést felvetem az igencsak közeli, a hónap végén esedékes, második egyesült államokbeli látogatásom során.
Végül pedig, egyetértek Önnel, Karas úr, hogy az Európai Parlamentnek még nagyobb szerepet kell játszania ebben a folyamatban. Befejezésül tehát ígéretet teszek, hogy rendszeresen tájékoztatom Önt - bizottságát és a plenáris ülést - a Bázeli Bizottságban történtekről.
Jean-Paul Gauzès
a PPE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök asszony, biztos úr, először is röviden méltatni szeretném Kara úr kitűnő munkáját. Egyike voltam azoknak, akik támogatták a gondolatot, hogy készüljön saját kezdeményezésű jelentés, mielőtt a Bizottság összeállítja a maga javaslatait a bázeli megállapodás átültetésének kereteit illetően. Örömömre szolgál, hogy Karas úr munkája, amelyet számos árnyékelőadó bevonásával végzett, kiemeli a legfontosabb átgondolandó kérdéseket.
Nem ismételem meg őket, biztos úr, és természetesen örömmel üdvözlöm az Ön által felvetett kérdéseket, továbbá arra vonatkozó eltökéltségét, hogy a szabályozási keret hatékony, megvalósítható és működőképes legyen, és, legfőképpen, hogy ne vezessen a nemzetközi verseny torzulásához.
Más témával folytatva, hadd mondjam el, nem lehet nem észrevenni, hogy gyakran mekkora különbség van a nyilvános kijelentések és gyakorlati megvalósításuk között. Azt is meg kell jegyeznem, hogy a nem európai uniós országokban, és itt konkrétan az Egyesült Államokra gondolok, kialakult az a bosszantó tendencia, hogy értékítéletet alkotnak működésünkről, miközben maguk sem úgy valósítják meg a rendszereket, ahogyan kellene.
Ami Bázelt illeti, alapvető fontosságú, hogy az európai vállalkozásokat egyenrangúként kezeljék, és ne hozzák őket hátrányos helyzetbe az amerikai vállalatokkal szemben. Az Egyesült Államokban kevés bank veszi tudomásul ezeket az irányelveket, illetve a Bázeli Bizottságot, jelenleg semmit nem alkalmaznak a gyakorlatban. Nem szeretném, ha ezeket a júniusban elfogadott, az Egyesült Államok pénzügyeit szabályozó rendelkezéseket - amelyek hatását a velük kapcsolatos nyilatkozatok eltúlozzák - jogalapként használnák fel arra, hogy ne alkalmazzák azokat a rendelkezéseket, amelyeket az Egyesült Államokon kívüli szervezetek bevezethetnének.
Biztos úr, bízom teljes elkötelezettségében és éber figyelmében, hogy ez nem vezet a francia és az európai bankokat, illetve általában a gazdaságot finanszírozókat érintő verseny torzulásához. Helyesen cselekszünk, amikor visszakormányozzuk a bankokat elsődleges szerepükhöz, azaz a gazdasági fejlődés finanszírozásához, ugyanakkor biztosítanunk kell, hogy ne sújtsuk őket aránytalanul.
Udo Bullmann
az S&D képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, a következőre szeretném felhívni a figyelmet, mielőtt hozzászólásomat elkezdeném. A Bázeli Bizottság többé-kevésbé intelligens jegybankelnökök és pénzügyi felügyeleti szakértők csoportját jelenti, akik azonban, természetesen, nem a csalhatatlan vének tanácsát alkotják, és a szavuk egyáltalán nem maga a törvény. Ez a Ház a jogalkotó testület - ezt biztos úr is tudja, és tisztában vagyunk vele, hogy tudja -, és ez a jogalkotó testület nagy figyelemmel követi, milyen kérdéseket vetnek fel, és, ha értelme van, azt is, hogy itt milyen kérdés kerül terítékre.
Egyértelmű, hogy nem akarjuk hogy még szigorúbb legyen a tőkekövetelményre vonatkozó szabályozás. Hogyan is akarhatnánk a gazdasági válság idején, amelyben még mindig benne vagyunk? Nemzetgazdaságaink bruttó hazai termékének 20-30%-a az e bankoknak adott mentőcsomagokban van elzálogosítva. Az emberek, természetesen, azt várják tőlünk, hogy megfelelő banki szabályozást alakítsunk ki, hogy ne ismétlődhessen meg a mostanihoz hasonló válság. Nem kétséges, hogy szeretnénk beépíteni ebbe a banki védvonalba olyan anticiklikus elemeket, amelyek, például Spanyolországban, évek óta bizonyítják alkalmasságukat. Bár ott is ellenállással szemben kellett végrehajtani őket, ma már látjuk, megérte, mivel elég korán megvalósították őket, és segítségükkel nemhogy nem rosszabb, hanem kifejezetten erősebb lett a bankrendszer.
Vannak azonban kulcskérdések - és őszintén hálás vagyok Karas előadó úrnak, hogy saját kezdeményezésű jelentése középpontjába helyezte őket -, amelyeket egyértelműen és teljes mértékben támogatunk. Az első, hogy valóban szükség van hatástanulmányra, mégpedig részletes hatástanulmányra, amely egyértelműen mutatja be, egyrészt a pénzügyi szektor egészére, másrészt, természetesen, különösen a reálgazdaságra gyakorolt hatást. Továbbá azt, milyen a kkv-k hitelfinanszírozásának jövőbeli feltételeire vonatkozó hatás?
A második kérdés, hogy biztosan kell tudnunk: ez alkalommal, a múltbeli gyakorlattal ellentétben, a megállapodásokat máshol is végrehajtják. Ezt tudnunk kell a jogalkotás előtt, másképp csak egy újabb aszimmetria alakul ki, amelyért nem vállalhatjuk a felelősséget.
A harmadik kérdés, hogy nem fordulhat elő megkülönböztetés jogi formák tekintetében. Az az európai bankrendszer sokféleségének azon formációit, amelyek különösen bizonyították létjogosultságukat a válság során - és ez azokat a bankokat jelenti, amelyek odafigyeltek a kkv-ágazatra, és azokat, amelyek a magánszemély-ügyfelekre koncentráltak és így nem keletkeztek nemzetközi kockázataik -, nem szabad sújtani intézményük szolidaritásáért. Ezt azonban a napirenden szereplő javaslat nem biztosítja eléggé. Ezért az a véleményünk, hogy a javaslatokat most kell átdolgozni és finomítani, továbbá át kell gondolnunk, hogyan oldjuk meg ezt a kérdést a gyakorlatban. Az állami bankok tevékenysége összességében kiemelkedő értékű, feltéve, hogy ésszerű alapokon működtethetők. Azt a kérdést is fel kell tennünk - és itt most a csendestársi tartalékra gondolok - hogyan valósul meg mindez, ha elfogadjuk a bázeli szabályozást. Ez a mostani nem lehet az utolsó szó, és nem is a végleges változat, amelyet elfogadunk.
A tőkeeszközöket mérni kell, hogy lássuk, mennyire biztosítják a folyamatos minőséget álfeltételek nélkül, milyen mértékben állnak rendelkezésre a veszteségek kivédésére, tartósak-e és rugalmasak-e a kifizetések tekintetében, ahogy az előadó is felveti és érvel jelentésében. Ez ésszerű és elfogadható kiinduló álláspont lehet számunkra. Korlátozni kívánjuk a tőkeáttételi hatásokat és ésszerű engedményeket akarunk az eltérő kockázati profilok vonatkozásában. Megvizsgáljuk tehát, biztos úr, a javaslatát, és bizakodunk, hogy sikerül a leghatékonyabban együttműködni a Parlamenttel.
Sharon Bowles
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, azt szeretném mondani a biztos úrnak, hogy amikor a felügyeletről szavaztunk, azt mondtam, jogszabályaink olyanok, mint a svájci sajt: csupa lyuk, tele olyan helyekkel, ahová a közös szabályozás képtelen beférkőzni.
Azután, a múlt héten, az Unió bankárai az Eurofi-konferencián a Bázel III-ról tanácskoztak. Mindenki a "nemzeti” szót rebegte: nemzeti rugalmasság, nemzeti szabályozás, nemzeti mentesség; a kívánatossal ellentétes ösztönzés szelleme kiszabadult a palackból. Amint sikerül megállapodni valamilyen harmonizációs és stabilitási keretről, elkezdődik a kiskapuk keresgélése és a sajtlyukfúrás, és, hogy őszinte legyek, itt sem rózsásabb a helyzet. Nekem ebből elegem van. Miért kell Európának mindig Bázel bőgőmasinájának lennie? Nem ez volt a szándékunk a felügyeleti rendszerrel. Nem ez a cél a Bázel III-mal. A tények egyértelműek. A G20-ak egyértelműen fogalmaztak. A bankoknak ellenállóknak kell lenniük a mostanihoz hasonló válságokkal szemben, és ebben a tőkének kulcsszerepe van.
Tudom, milyen gondokkal küzd a reálgazdaság, tudom, hogy szükség van a banki hitelezésre, és, másokhoz hasonlóan, alig várom a makrogazdasági és a halmozott hatásokat érintő hatásvizsgálatokat - nemcsak a bázeli szabályokra, hanem a válság utáni összes szabályozásra vonatkozóan is -, amelyre Ön, biztos úr és Rehn biztos, ígéretet tettek alkalmassági meghallgatásukon.
A bankoknak pedig ezt üzenem: Nem tudjuk komolyan venni tiltakozásukat, amíg a titkolózásba burkolóznak aggregátumaikat illetően, és mindenre a "Bizalmas” pecsétet ütik. Ami tehát engem illet, az a véleményem, hogy a bázeli szabályozás bevezetésére adott határidő-hosszabbítás éppen elég csúszást jelent: ennyi, nincs több.
Nos, biztos úr, a likviditási intézkedéseket - ahogy mások is megjegyezték - még nem sikerült teljesen megoldani, és tartok tőle, hogy egyre több, a kívánatossal ellentétes ösztönzéssel találkozhatunk majd az államadósság és a rövid lejáratú eszközök kérdésének egyre erőteljesebb hangsúlyozásával kapcsolatban. Körültekintőnek kell lennünk ezzel kapcsolatban. Végig kell gondolnunk, mit teszünk, nem szabad megismételni ugyanazokat az intézkedéseket a prudenciális szabályozás minden egyes elemében, ha azok nem megfelelőek és tönkretennék a tőke- és reálgazdasági beruházásokat.
Philippe Lamberts
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök asszony, a Bázel III kiindulópont és semmi esetre sem mehet tovább, mint ameddig az Unió el akar menni. Azoknak, aki azt mondják, ha a túlmegyünk Bázelen, bankjaink nemzetközi versenyképességét veszélyeztetjük, azt üzenem, elsődleges célunk, hogy gazdaságunk működőképes legyen. És ha ehhez szigorúbb szabályozásra van szükség, legyen! Az még hozzátenném: annyiszor emlegetik az egyenlő esélyeket; ennek ellenére az Egyesült Államok, szemrebbenés nélkül, egyedül járja a maga útját, amikor csak megteheti és megfelel céljainak. Éppen ezért nem szeretném, ha itt, Európában karba tett kézzel várnánk valamiféle konszenzusra, ami sohasem valósul meg.
A másik, hogy minden átmeneti időszaknak, szükségszerűen, időkorlátosnak kell lennie. És, véleményem szerint, a magunk számára kitűzött nyolc év túl hosszú. Mi több, s ezt nem is vettük számításba, ez alatt az átmeneti idő alatt szigorú feltételeket kell bevezetni az osztalék- és a bónuszkifizetésekkel kapcsolatban. Tisztességtelen és elfogadhatatlan volna, ha - miközben a bankok arról panaszkodnak, mennyire nehéz megképezniük az új szabályozás szerinti tőketartalékokat - tulajdonosaik és igazgatóik továbbra is pénzt vesznek ki a kasszából.
Végül pedig közvetlenül a bankoknak szeretném címezni a következőket: azoknak, amelyek azt panaszolják, hogy nem tudják ugyanazt a nyereséget előteremteni, mint a régi szép időkben, azt üzenem: az iparban és a kiskereskedelemben működő vállalkozásoknak be kell érniük 2-5% közötti éves nyereséggel, és ebben semmi szégyellnivalót nem találok. Ideje belátni: a svédasztalt leszedték!
Vicky Ford
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, tudom, még messze nincs vége a válságnak, és a tágabb értelemben vett gazdaságnak hitelekre van szüksége. A múlt héten azonban azt tapasztalhattuk Írországban, hogy a bankokat továbbra is az adófizetők pénzéből mentik meg.
Ez a gyakorlat nem folytatható. Olyan bankokra van szükségünk, amelyek készek kockázatot vállalni. Ehhez azonban annyi tőkére és likviditásra van szükségük, hogy meg tudjanak állni a saját lábukon, amikor ezek a kockázatok balul ütnek ki. Bonyolult kérdésről van szó, és szeretnék is köszönetet mondani Karas úr erőfeszítéseiért, de ez csak egy része a munkának. Megfelelő megoldási mechanizmusokra is szükségünk van.
Egyértelmű az itt benyújtott módosítások számából, hogy a képviselők szeretnék megismerni a részleteket és a következményeket. Garantálnunk kell, hogy hasonló megközelítést alkalmaznak a biztosítékokra is a származtatott eszközökkel összefüggésben. Először is: van egy hatástanulmány, Bázelre vonatkozóan készült, de olyan titkolózás övezi, hogy bele sem kukkanthatunk. Tegyék nyilvánossá és használjuk!
Ha nemzetközi megállapodást kötünk, biztosítanunk kell, hogy nemzetközi szinten kerüljön sor a végrehajtásra. Nemcsak itt és a Wall Streeten, hanem az egész világon. Számos olyan hely van a szabályozás szövegében, amelyek alól ki lehet bújni; itt van például a kisebbségi részesedésekről és a halasztott adóról szóló 24. pont, a Pfandbriefe bemutatását tartalmazó 40. pont és az új, a 43A. pont.
Igen, Bázelnek meg kellene vizsgálnia az egymást támogató kisbankok hálózatát. Pontosan ezt teszi. Az angol változatot azonban úgy értelmezem, mintha azt a benyomást keltenénk, hogy megelőzzük Bázelt következtetéseiben.
Ezenkívül megállapodás született, hogy áttérünk a teljes és kötelező erejű tőkeáttételi arányra. Ne térjünk el ettől a döntéstől. Egyetértek azzal, hogy vannak jó helyi gyakorlatok, amelyek folytatódhatnak, azonban meg kell vizsgálni az állami bankok gyakorlatát, és nem szabad fű alatt mentességeket becsempészni. A piac azt feltételezi, hogy ez a suskus a rossz gyakorlat továbbélésének enged zöld utat, nem a jó gyakorlatot támogatja.
Astrid Lulling
(FR) Elnök asszony, szeretném azzal kezdeni hozzászólásomat, hogy megköszönöm előadónk, Karas úr remek munkáját. Teljes mértékben támogatom az e komplex kérdéssel kapcsolatos megközelítését. Fontos azonban, hogy a rendelkezésemre álló két percben olyan kérdést emeljek ki, amelyről volt szó ugyan a jelentésben, ám ennél több figyelmet érdemel. A jelzáloglevelekre (németül: Pfandbriefe) gondolok a likviditási standardok összefüggésében.
Az új európai likviditási standardoknak, amelyeknek éppen az újradefiniálásán dolgozunk, jobban figyelembe kellene venniük a jelzáloglevelek egyedi gazdasági, jogi természetét és működési mechanizmusát. A hosszú távú finanszírozás és a tágabb értelemben vett gazdaságba történő beruházás eszközei. A Bázeli Bizottság rájuk vonatkozó, jelenlegi javaslata azonban kedvezőtlen és aránytalan hatást gyakorolna Európa gazdaságára a fontosabb gazdasági térségekkel, például az Egyesült Államokkal, összehasonlítva.
Természetesen üdvözlöm, hogy a Bázeli Bizottság 2010. július 26-i megállapodása rendkívül likvid eszköznek ismeri el a jelzálogleveleket a likviditási fedezettségi mutató kiszámításának összefüggésében. Azonban felkérem a Bázeli Bizottságot és az Európai Bizottságot, Barnier urat, hogy tegye lehetővé e pénzügyi eszköz nagyobb beszámíthatóságát annak érdekében is, hogy a likviditási tartalékban elfogadható eszközök megfelelő diverzifikáltsága biztosítható legyen, továbbá, hogy elkerülhetők legyenek a piaci torzulások. Ez az alacsony kockázatot hordozó eszközt olyan környezetbe kell helyezni, ahol remekül működhet.
Anni Podimata
(EL) Elnök asszony, mindnyájan tudjuk, hogy a Bázeli Bizottság által elért megállapodással kapcsolatos mai vitánk újabb, a jelenlegi válság által kikényszerített lépés; ez a válság élesen rávilágított a pénzügyi rendszer szabályozásának és a felügyeletének hiányosságaira és gyengeségeire, a visszájára fordította, ami a válságot megelőzően, a piacok deregulációjának aktuális doktrínája volt, és kiemelte a szigorúbb szabályozás szükségességét mind a tőkemegfeleléssel, mind a pénzintézetek felügyeletével kapcsolatban.
Az adott körülmények között a Bázeli Bizottság megállapodásra jutott, amelyben vannak bizonyos alapelvek, vannak továbbá olyan változtatások, amelyeket meg kell tenni a tőkemegfeleléssel kapcsolatban, hogy erősíthető legyen a bankrendszer védvonala. Ami a megállapodás európai végrehajtását illeti, Karas úr jelentése számos fontos szempontra világít rá, amelyeket komolyan fontolóra kell vennünk, ilyenek, többek között, az európai piac sajátosságai, ahol a hitelek 80%-a bankhitel, a bázeli folyamat demokratizálásának igénye az Európai Parlament aktívabb részvételével és, természetesen, az a javaslat, hogy tekintsük az euróövezeti államadósságot, minősítésüktől függetlenül, igen likvid eszköznek annak érdekében, hogy csökkenteni lehessen a hitelminősítők befolyását.
Szeretném azonban megismételni, hogy az új tőkemegfelelési intézkedések csak minimális felülvizsgálatot jelentenek, hosszabb távon általánosabb reform szükséges. Európa, ahogy a biztos úr mondta, már fontos lépést tett az új európai felügyeleti rendszer elfogadása felé. Most lépésváltás következik és az erőteljesebb összehangolást támogatjuk a megelőzés alapeszközeként. Itt azonban még nem állhatunk meg. További lépések szükségesek: felügyeleti és szabályozási keretrendszer bevezetése az eddig szabályozás nélkül működő szervezetekre, például a hitelminősítőkre és az alternatív alapokra vonatkozóan.
Biztos úr, az Ön által nemrégiben ismertetett javaslatok lényegi részei között szükséges elfogadni a rendkívüli mértékben átláthatatlan, így fokozott rendszerkockázatokat hordozó ügyletekre, például a tőzsdén kívüli származékos ügyletekre és a fedezetlen (csupasz) opciókra vonatkozó szabályokat is. Végezetül, biztos úr, amint utalt is a G20-ak szöuli csúcstalálkozójára, kiemelten kell törekednünk a pénzügyi tranzakciók megadóztatására. Nem azért, mert büntetni akarjuk a bankokat, nem is azért, mert bosszút akarunk állni rajtuk, hanem, mert korlátozni kívánjuk a spekulációt és egyértelmű, határozott üzenetet szeretnénk küldeni az Unió állampolgárainak, akik jelenleg a válság árát fizetik, hogy a terhek arányosabb elosztását várjuk el.
Wolf Klinz
(DE) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, ha a bankoknak több tőkével kell rendelkezniük hitelezéshez és pénzügyi eszközökhöz, az javítja veszteségviselő képességüket. A Bázeli Bizottság legutóbbi javaslatainak ez a stabilitásalapú megközelítés a kiindulási alapja. Sajnos, a Bázeli Bizottság mindeddig nem foglalkozott kielégítően a rendszer szempontjából jelentős bankok kérdésével. Ezért üdvözlöm Karas úr kérését, hogy a likviditásra vonatkozó követelmények legyenek függetlenek attól, mennyire fontos egy intézmény a bankrendszer szempontjából. Azaz kellően szigorúbb követelményeket kell előírni azoknak a bankoknak, amelyeket, méretük vagy a globális pénzügyi rendszerrel való összekapcsolódásuk miatt, válsághelyzetben az adófizetők pénzéből kell megmenteni.
Differenciáltabban kell megközelíteni a tőkeáttételt. Csak akkor szabad állandó elemként beépíteni az első pillérbe, ha tapasztalati úton bebizonyosodik, hogy ez az eszköz nem vezet arbitrázshoz és a verseny torzulásához, továbbá valóban ellensúlyozza a túlzott hitelezést.
Mindenesetre ezeket a javaslatokat globálisan kell végrehajtani. Nem hagyhatjuk, hogy az amerikai hatóságoknak döntő befolyásuk legyen a bázeli javaslatokra, hogy azután meg ne hajtsák végre őket. A jövő hónapban Szöulban sorra kerülő G20-csúcstalálkozón kiderül majd, mennyire tudjuk megvalósítani ezt a célt.
Sławomir Witold Nitras
(PL) Elnök asszony, először is hadd mondjam el, örömömre szolgál, hogy az Európai Parlament úgy döntött, foglalkozik ezzel a kérdéssel, különösen, mivel a jelentés a Parlament kezdeményezésére született meg. Őszintén gratulálok Karas úrnak!
Az elmúlt évtizedben korábban soha nem látott fejlődés tanúi lehettünk a különféle pénzügyi innovációk és új eszközök területén. Tulajdonképpen gyakran ezek az eszközök határozzák meg a mai piac jellegét. Úgy vélem, hogy ebben a mostani helyzetben a hatékony felügyelet alapfeltétele, hogy valós, megbízható ismereteink legyenek mindarról, mi is történik éppen ezeken a piacokon. Mindeközben az oly népszerűvé vált pénzügyi instrumentumok annyira bonyolultak lettek, hogy az már jelentősen akadályozza a felügyeleteket a hozzájuk kapcsolódó kockázatok megfelelő megítélésében.
Az új instrumentumokon kívül arról sem szabad megfeledkeznünk, hogy a piac rendkívül gyorsan változik és globalizálódik, továbbá, hogy - a globalizált, változó piac és a nemzeti felügyeletek között támadt ellentétben - ezek az eszközök egyáltalán nem megfelelőek, és a felügyelet sikertelen. Bizonyos értelemben a pénzintézetek növekedése is okozza, hogy nincs nyomon követés ott, ahol megvalósul a felügyelet, aminek következtében a felügyelet is akadályokba ütközik.
Mindezzel azt kívánom elmondani, hogy igazából, nincs összkép a szektorról, sem földrajzi vonatkozásban, sem a magának a szektornak a tevékenységét illetően. A szektor aktív szereplői közötti kapcsolatok, továbbá a tevékenység formálódó jellegének megismerése, véleményem szerint, döntő jelentőségű a pénzügyi rendszer globális biztonsága szempontjából. Úgy látom, ez mindeddig nem valósult meg.
A jelenlegi bázeli szabályozás alapjában véve a tőkét érinti, tehát örömömre szolgál, hogy az új intézkedések a likviditásra és az anticiklikus politika mechanizmusaira vonatkozó követelmények megvalósítását szolgálják. Az e területen javasolt intézkedések üdvözlendő lépések. A tőkemegfelelési mutatók mint fejlett diagnosztikus mérőszámok alacsony hatékonyságát ismerve a rendszerstabilitást és a likviditási fedezeti mutatók egységesítésére tett kísérletet pozitívan kell értékelni rövid és hosszú távon egyaránt, mivel éppen a likviditási problémák miatt volt szükség a bankok megmentésére, aminek tanúi voltunk.
Olle Ludvigsson
(SV) Elnök asszony, sok szempontból kedvező jel, hogy az új tőkemegfelelési szabályokkal kapcsolatos munka halad. A Bázel III folyamat sikeres befejezése az előfeltétele, hogy helyre tudjuk állítani a pénzügyi szektor stabilitását. A jelentés, amelyről most szavazni fogunk, kiegyensúlyozott és jól kidolgozott, ugyanakkor szeretnék három olyan kérdést kiemelni, ahol egyértelműbb lehetett volna.
Először is, önmagában is fontos, hogy ne helyezzük a bankokat túl nagy nyomás alá azzal, hogy túlságosan rövid időt szabunk a végrehajtásra; ugyanakkor legalább ennyire fontos, hogy a végrehajtás ne legyen túl lassú sem. Az a cél, hogy a bankok kellően stabilak legyenek, hogy meg tudjanak birkózni egy következő recesszióval. Mivel a céldátum a távoli 2017/2018, fennáll annak veszélye, hogy sok bank képtelen ezt teljesíteni.
Másodszor: biztosítanunk kell, hogy a végrehajtás az Egyesült Államokkal és más szereplőkkel szoros és tényleges együttműködésben valósuljon meg. Egyértelmű célként kell megfogalmazni, hogy a nemzetközi bankszektor egészét, nem csak egy részét kell stabilizálni. A gyengébben szabályozott területek vagy a végrehajtás lassúsága a globális rendszer egészét teheti ki kockázatoknak.
Harmadszor: a rendszeres stresszteszt kitűnő módszerként alkalmazható a bankrendszer stabilitásának folyamatos biztosítására. Hatékony eszközként kellene alkalmaznunk a tőkeszabályok kiegészítésére. A stressztesztet azonban jóval gyakoribbá lehetne tenni, követelményszintjét is jócskán növelni lehetne. A válság bebizonyította, hogy vannak dolgok, amelyek rendkívül gyorsan történnek. A pénzügyi szektorban ezért nagyon fontos, hogy az eseményeket mindig nagy figyelemmel kövessük.
Olle Schmidt
(SV) Elnök asszony, biztos úr, az új bázeli szabályozás a stabilitás és a fenntartható növekedés előfeltételeit teremti meg. A válság megtanított bennünket arra, hogy a bankoknak több és jobb minőségű tőkére van szükségük, a szabályozásnak pedig az egészséges banki működést és kockázatvállalást kell támogatnia. A tőkeáttételi arányra vonatkozó szabályokat úgy kell kialakítani, hogy az alacsony kockázatú tőkét nyújtó bankokat ne sújtsák. Fennáll annak a veszélye, hogy a szabályok a skandináv bankokat különösen súlyosan érintik majd, mivel igen jelentős, alacsony kockázatú lakáshitel-állománnyal rendelkeznek. Ez aggodalomra ad okot.
Minden irányelvet és új szabályt jól végig kell gondolni, de összességében azt kockáztatjuk, hogy túl sok a szabályunk, ami viszont árthat a növekedésnek. Egyetértek Bowles asszonnyal abban, hogy a Bizottságnak elemeznie kell, milyen hatást gyakorolnak az új bankszabályok az európai növekedésre. Nem mindig a szabályok és az új jogszabályok jelentik a megoldást. Ne elégedjünk meg a jóval, ha elérhetjük a legjobbat.
Antonio Cancian
(IT) Elnök asszony, biztos úr, szeretnék köszönetet mondani Karas úrnak a kitűnő munkájáért. Az az érzésem, tehetetlenül szemléltük ezt a komoly globális gazdasági és pénzügyi válságot az elmúlt két évben, és még akkor is ez a véleményem, ha egyesek azt állítják, alakulhattak volna rosszabbul is a dolgok.
Ma az Unió "forrong”, és Ön, biztos úr forradalmat vezényel le, amelynek célja a stabilitás, hogy megkapjuk azokat a garanciákat, amelyekre szükségünk van. Az utolsó plenáris ülésen a gazdasági erőt sikerült racionalizálni, hogy védeni tudja magát Európát. Amint kevéssel ezelőtt már szó esett róla, javaslatok készültek a származékos ügyletekre és a fedezetlen értékesítésre vonatkozóan; megvitatjuk a bankokra és a pénzügyi tranzakciókra kivetendő adót, s közben várjuk a Bizottság végleges, javasolt felülvizsgált anyagát.
Biztos úr, körültekintően kell eljárnunk, nehogy az egyik végletből a másikba essünk - ami gyakorta megtörténik -, és a szabályok és a jogszabályok akadályozzák vagy lelassítsák a gazdasági fejlődést és fellendülést. Úgy vélem, a rugalmatlanság és a bürokrácia mindig ugrásra kész. Igaz, hogy most stabilitásra van szükségünk, de az is, hogy nagy szükségünk van a növekedésre is: növekedésre és még több növekedésre - ahogy Barroso elnök úr e teremben megállapította.
A Bázel III egy folyamat kezdete, amely mindnyájunktól felelősségvállalást kíván, ugyanakkor védenünk kell a versenyképességet és az egyenlő feltételeket, figyelnünk kell a kkv-kra, továbbá a takarék- és szövetkezeti bankokra, amelyek közel vannak a helyi emberekhez.
Seán Kelly
Elnök asszony, azt hiszem, mindenki egyetért azzal, hogy erősíteni kell a bankrendszer ellenálló képességét. Köszönet illeti Karas urat. Tudjuk, hogy a bázeli javaslatok nem teremtenek egyenlő esélyeket, és ha nincsenek egyenlő esélyek, nincs verseny sem. Ami azt illeti, igen nagy a veszélye, hogy sok öngólt lövünk majd.
Már szó esett róla, de pontosítsuk még egyszer: az Egyesült Államok és Európa teljes mértékben különböznek egymástól. Az Egyesült Államok gazdaságát főként a tőkepiacok finanszírozzák. Európa főként a bankszektor hitelezési képességére épít, amit, ha valahol, hát Írországban lehet érezni. Bankjaink egyszerűen nem tudnak hitelezni a kkv-knak, és az egyébként életképes kkv-k naponta mennek tönkre, mivel egyszerűen megfulladnak a hitelszűke miatt kialakult légüres térben. És, ahogy Vicky is hangsúlyozta, az adófizetők mentik meg ezeket a bankárokat, finanszírozzák a leépítéskor fizetett kompenzációs csomagokat és a nyugdíjalapokat is, valamint a nem éppen éber szabályozó szakemberek végkielégítését stb.
Tehát sok munka vár még ránk, hogy valódi egyensúlyt tudjunk teremteni, ami véleményem szerint döntő fontosságú a mi esetünkben. Bíztatást ad a biztos úr válasza, aki azt ígérte, együttműködik majd velünk, megpróbál megfelelő egyensúlyt kialakítani és egyenlő esélyeket teremteni. Akkor valódi gólokat lövünk, nem toleráljuk az öngólokat.
Michel Barnier
a Bizottság tagja. - (FR) Köszönöm, elnök asszony, és köszönöm mindenkinek a javaslatokat, a biztatást, az indítványokat és kéréseket, amelyeket csoportom és én tudomásul vettünk és rögzítettünk.
Gauzès úr említette először a megfelelő egyensúly kérdését, ezt ismételte meg Schmidt, Klinz, Ludvigsson úr, s most Kelly úr is. Igen, célunk a megfelelő egyensúly kialakítása; tulajdonképpen három olyan konkrét területen szükséges ez az egyensúly, amelyekre kiemelten odafigyelünk majd:
Az első a bázeli intézkedések és azoknak a jogrendszerünkbe történő átültetése közötti ésszerű egyensúly kialakítása. A lehető legjobban használom majd ki az átmeneti időszakokat és a mozgásteret, amelyet a bázeli megállapodás nyújt, ehhez jönnek majd az Önök észrevételei.
A második terület, ahol megfelelő egyensúly szükséges - a G20-ak válságmegelőzési és -kezelési programjának összefüggésében - az általunk éppen bevezetett bázeli és más egyéb intézkedések, amelyekre rögtön visszatérek.
A harmadik terület, amelyet Kelly úr most említett, az Egyesült Államok. Kelly úr, tudom, hogy az európai bankrendszer sokkal erőteljesebben vesz részt a gazdaság finanszírozásában, mint az Egyesült Államokban, és ezt a különbséget figyelembe fogjuk venni. Ez a transzatlanti egyensúly. Ezt a kérdést meg kell vizsgálnunk anélkül - és most főként Lamberts úrhoz szólok -, hogy az Egyesült Államokra várnánk. Visszautazom az Egyesült Államokba, ahol Tim Geithnerrel és más felügyeleti szakemberekkel találkozom, és nem azért megyek, hogy csak töltsem az időt, hanem hogy biztosítsam, mindnyájan egy irányba haladjunk Bázel II, Bázel II és fél, Bázel III és Bázel IV - elnézést Bázel III és a tőkekövetelmény-irányelv - és még egy más rendkívül érzékeny kérdés kapcsán, ahol eltérés lehet Amerika és Európa között, és ez a számviteli standardok kérdése. Tehát vagyunk naivak az Egyesült Államokkal fennálló kapcsolatunkat illetően, de előzetes véleményt sem kívánunk mondani szándékaikról.
Ezért tehát biztosítom Gauzès urat és biztosítok minden parlamenti képviselőt, hogy kiemelt figyelmet fordítunk a háromirányú egyensúly kérdésére. Cancian úrnak is igaza van, amikor a pénzügyi stabilitás hiányát említi: valóban ez a növekedés a legnagyobb ellensége. Ezért kell olyan feltételeket kialakítani, amelyek a nagyobb pénzügyi stabilitás kialakulását segítik elő, és - figyelembe véve a Kínával jelenleg folytatott vitát is - hozzátenném a monetáris stabilitást is.
Tudomásul vettem és rögzítettem Bullmann úr megjegyzéseit is, amelyek mikro- és makrogazdasági vizsgálatok lefolytatását sürgetik. Termékenyen használjuk fel az átmeneti időszakokat is, amelyek nem tartanak a végtelenségig, és igaza van, Bullmann úr, amikor azt mondja, hogy Európa jogszabályait itt és a Tanácsban hozzuk, nem máshol, nem Bázelben hozzák. Itt található az európai jogalkotó, éppen ezért készítünk javaslatot a tőkekövetelmény-irányelvre; ez jogalkotási javaslat lesz, amelyhez még a nyilvános vitát és az indítványi szakaszt megelőzően az Önök jóváhagyását kérjük majd.
Bowles asszony, Önnek tökéletesen igaza van, amikor kérdést intéz hozzánk, és azt mondja, nem folytatódhat minden úgy, mintha mi sem történt volna. Hallok itt is, ott is olyan véleményeket egyes bankároktól, akiknek rövid a memóriája, hogy vége a válságnak, folytathatjuk, ahol abbahagytuk. Nem engedhetjük meg magunknak, hogy rövid legyen az emlékezetünk, és semmi sem olyan, mintha mi sem történt volna. Komolyan gondoljuk a reformokat.
Szeretném hozzáfűzni, elnök asszony, hogy a nagyobb tőkeerő, amelyről Bázelben és a tőkekövetelmény-irányelvben szó esik, nem az egyedüli eszköz, illetve megoldás. Van több válságkezelési megoldás is, amelyeket korábban, első felszólalásomban megemlítettem. Dolgozunk természetesen a fedezeti alapok szabályozásán, amely, remélhetőleg, elkészül a következő néhány napban; azután ott van még a magántőke, a származékos termékek és a fedezetlen értékesítés kérdéseivel kapcsolatos fellépésünk. Vannak más, ugyancsak fontos eszközök is. Néhány perce Ludvigsson úr a stressztesztről beszélt. Ezt folyamatosan kell végezni. Tehát ez a jelenlegi megközelítésünk.
Lamberts úr, megemlítenék még egy fontos dolgot, amelyet Ön hozott szóba: az osztalékfizetést azoknál a bankoknál, ahol nem valósul meg a minimális tőkeerő követelménye. Ezt a problémát egyértelműen kezelik az úgynevezett pufferek, ebben az esetben a tőkemegőrzési tartalék, amely előírja, hogy azok a bankok, amelyek nem teljesítik a minimális tőkeerőre vonatkozó elvárásokat, nem fizethetnek osztalékot. Ez egyike azoknak a rendelkezéseknek, amelyeket természetesen beépítünk a jogalkotási javaslatba.
Ford asszony, valóban védenünk kell az adófizetőket. Biztosra veszem, hogy figyelni fogja a javaslatokat, amelyeket néhány nap múlva a válságkezeléssel és -megelőzéssel, továbbá az egyes tagállamokban létrehozandó bankszanálási alappal kapcsolatban beterjesztünk; reméljük, hogy így a bankok számláit a bankoknak, nem az adófizetőknek kell állni.
Lulling asszony konkrét kérdést tett fel. Igen, bázeli megbeszéléseink kapcsán kollégáim és én nagyon figyeltünk erre a kérdésre, és arra a megegyezésre jutottunk, hogy a likviditási tartalék 40%-át tehetik ki a jelzáloglevelek, amelyekről Ön kérdezett. Úgy gondolom, ez kedvező eredmény. Mindnyájan a likvid eszközök diverzifikálását szorgalmazzuk.
Klinz úr a "túl nagy, hogy csődbe menjen” kérdését vetette fel. Nos, amikor ez az aggodalom az Egyesült Államokban felmerült, akkor is azt válaszoltam, nem vonható párhuzam, mert az amerikai bankrendszer és az európai bankrendszer - a gazdasághoz történő hozzájárulásuk és szerkezetük tekintetében - különböznek egymástól. Klinz úr, ez olyan kérdés azonban, amelyet nemzetközi szinten (a G20-ak és a Pénzügyi Stabilitási Bizottság szintjén) még nem sikerült lezárni. Nagy figyelemmel követjük az eseményeket, hogy ne kelljen és ne lehessen ismét az adófizetők zsebébe nyúlni.
Nitras úr, ami az összetett pénzügyi eszközöket illeti, erősebb felügyeletre van szükség. Ezért tölt be majd az új európai hatóság, az Európai Értékpapír-piaci Hatóság (EÉPH) kulcsszerepet -nagyrészt e Parlamentnek köszönhetően - bizonyos toxikus termékek betiltására vonatkozó lehetőségek vizsgálatában, s majd tapasztalhatják, hogy az EÉPH szerepét tovább erősítjük a közeljövőben.
Végezetül, szeretném Podimata asszony tudomására hozni, hogy a hitelminősítőkre majd egy harmadik szakaszban kerül sor. Amit Önökkel együtt eddig megtettünk, nem elegendő. Jelenleg ezen a harmadik szakaszon dolgozom, amelynek célja a hitelminősítők szabályozása és a hitelminősítői piac diverzifikálása, amely, finoman fogalmazva, túl kevés kézben összpontosul. Kérdést intéztünk múlt pénteken az Ecofin-ülésén részt vevő miniszterekhez és az Önök bizottsági elnöke, Bowles asszony is jelen volt. Konzultációt szándékozom előkészíteni e szabály megerősítésére.
Schmidt úr felvetette a halmozott hatás kérdését is, amelyre az általunk majd rendkívül nagy figyelemmel kísérendő, háromirányú egyensúly ismertetésével adtam választ.
Othmar Karas
előadó. - (DE) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, ez világos, egyértelmű, szakértő és felelős vita volt. Azt hiszem, nagyon jó bizonyítványt állítottunk ki magunkról: jelzi az összetartást és az elszántságot. Biztos úr, szeretnék köszönetet mondani mindenkinek, aki részt vett a vitában, köztük Önnek is. Nem kérdőjeleztük meg a folyamatot, de nem is fejeztük be. Egy kényes kérdés is előkerült. A szóban forgó neuralgikus pont lényegét mindenekelőtt az európai és az amerikai banki és gazdasági struktúrák különbségei alkotják. És ezen a ponton, még mielőtt a jogalkotási folyamat kezdetét veszi, egy valamit világosan ki kell mondanunk, mégpedig azt, hogy a bázeli folyamat igen is hátrányosan befolyásolja és korlátozza mozgásterünket a politikai döntéshozatalban. Mi történt volna, ha nem készítünk saját kezdeményezésű jelentést saját elhatározásunkból? Akkor ma nem került volna sor vitára. Ezért tehát demokratizálnunk kell a bázeli folyamatot, a G20-folyamatot, az éppen kialakulóban lévő globális intézményeket, azokba a parlamentarizmus szellemét kell vinni, ugyanakkor részt kell vennünk a folyamatban, hogy ne állítsanak bennünket mindig kész tények elé.
A Bázel III-at és a betétvédelmet össze kell kapcsolni, mivel van kapcsolat a kettő között. Össze kell kapcsolnunk döntéshozatalunkat és a globális végrehajtást, különösen az Egyesült Államokban. Meg kell határozni a likviditást még mielőtt megkapjuk az irányelvtervezetet. Ugyanakkor az Egyesült Államokban elfogadott Dodd-Frank törvény újabb probléma elé állít bennünket. Mivel Amerikának gondjai lesznek a likviditási követelmények megvalósításával, ismét azzal próbálkoznak, hogy - a külső minősítések mellett - további kritériumokat vezessenek be. Alapelvünknek a következőnek kell lennie: vagy a külső minősítések, vagy alternatív kritériumok, például árstabilitás, szolgáljanak az értékelés alapjául. Ugyanakkor egyáltalán nem ésszerű, hogy Európában mindkettő, az Egyesült Államokban csak az egyik működjék.
Biztos úr, éberen kell figyelnünk és közösen kell biztosítanunk, hogy az egyes tagállamok pénzügy- és gazdasági miniszterei adják tovább nemzeti parlamentjeiknek, miről számol be a Bizottság hatástanulmányában. A nemzeti parlamentekben kevésbé tudják, mint ebben a Házban, mivel foglalkozunk éppen, továbbá, hogy milyen hatások és okok érvényesülnek a tagállamokban. Itt is offenzívába kell átlendülnünk. Vonjuk be nemzeti parlamenteket ebbe a kommunikációs folyamatba.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra holnap kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Sergio Berlato
írásban. - (IT) Az hiszem, a mostani gazdasági és pénzügyi válság, amely a legnagyobb recesszió a nagy világválság óta, rávilágított, hogy a jelenlegi Bázel II-es szabályozási keret radikális felülvizsgálatra szorul. Szeretném emlékeztetni Önöket itt a Parlamentben, hogy a Bázel II a hitelnyújtás feltételéül szabja, hogy a bankok objektív értékelést készítsenek az adott vállalat hitelképességéről, figyelembe véve - egy csőd esetén - esetleges fizetésképtelenségéhez, garanciáihoz és kitettségéhez kapcsolódó kockázatokat. Noha ezek a követelmények a társaságok versenyképességének javítását és a pénzügyi rendszer erősítését célozzák, rendkívüli módon sújtják azokat a kis- és középvállalkozásokat, amelyek az Unió gazdaságát működtetik. Egészen konkrétan: mivel az európai vállalkozások pénzügyi alapjai nem annyira szilárdak, a megállapodás alkalmazása gyakran azt jelenti, hogy kevesebb és drágább az hitel, amelyhez hozzájutnak. Noha biztatónak találom, hogy a Bázeli Bizottság korszerűsíteni kívánja az általános szabályozási keretet, rendkívül aggasztóak a tárgyalási folyamat során feltárt hiányosságok. Éppen ezért osztom azt a véleményt, hogy a Parlamentet jobban be kell vonni a tárgyalásokba annak érdekében, hogy sor kerüljön azokra a változtatásokra, amelyek garantálják: Európa ipara és gazdasága nem kerül hátrányos helyzetbe.
Giovanni Collino
írásban. - (IT) Az új európai stabilitási paktumnak részét kell képeznie a bankrendszernek, amely a folyamat másik végét képviseli, ahol a saját forrásokat, amelyek az európai gazdaság motorját jelentik, felhasználják. Más szavakkal: az Európai Unió tagállamaiban felhalmozódó hiteleket, amelyekből az állampolgárok között felosztott nemzeti vagyon lesz, a bankok finanszírozzák és kezelik, amelyeknek tudniuk kell, hogyan lehet velük nyereséget termelni.
Bár igaz, hogy a tagállamoknak hosszú időre lesz szükségük, hogy alkalmazkodjanak pénzügyi jogszabályaik egységesítéséhez, elérjék az egységesség megfelelő szintjét adórendszerükben, megfelelő likviditási marzsokat alakítsanak ki, valamint megbízható tőkeáttételi hatásokat írjanak elő, hogy garantálják a megtakarításokat és azok hosszú távú trendjét, biztosítanunk kell, hogy rövid távon is sikerül megtalálni a helyes választ a válságra.
A saját források, amelyekhez az Európai Unió egyre jobban hozzáfér majd, biztosítják, hogy az uniós források kezelésének egyre kevésbé az a célja, hogy a rendszerszintű kockázatokat kezelje, sokkal inkább, hogy ösztönözze a nemzetgazdaságokat, amelyeket nemcsak féltékenyen őriznek az országhatárokon belül, hanem amelyeket integráltak is annak érdekében, hogy optimalizálják a komparatív előnyök kiaknázását.
Diogo Feio
írásban. - (PT) Az erős és stabil pénzintézetek alapvető feltételei a tőkepiacok fenntarthatóságának, a hitelek elérhetőségének, a versenyképességnek, a gazdasági és pénzügyi stabilitásnak. Ezért üdvözlöm a jelentés elfogadását, különösen, mivel olyan lényeges intézkedéseket tartalmaz, amelyeket felvetettem a nemzeti pénzintézetek helyzetének tárgyalásakor. Itt különösen, a következőkre utalok: a Bázeli Bizottságnak és az Európai Bizottságnak tisztáznia kell a kölcsönös pénzügyi keresztrészesedésre vonatkozó megállapodások kezelését; az Európai Központi Bank monetáris politikai műveletekre szolgáló elfogadható eszközeinek (visszavásárlási eszköz) jelenlegi meghatározását figyelembe véve meg kell határoznia a jó minőségű likvid eszközökre vonatkozó kritériumokat, valamint valamennyi euróövezetbeli államadósságot jó minőségű likvid eszköznek kell tekinteni függetlenül azok konkrét minősítésétől, ezzel csökkentve a hitelminősítő ügynökségek tevékenységeinek aránytalan hatásait.
Jiří Havel
írásban. - (CS) A benyújtott jelentés megfogalmazása viszonylag pontos. Világosan elemzi a felülvizsgálat tárgyát képező, javasolt új banki szabályozást (Bázel II), részletesen elemzi legfontosabb pontjait, amelyek megvitatása folyamatban van gyakorlati és elméleti szinten is. Konkrétan olyan intézkedések bevezetését jelenti, amelyek a bankszektor nagyobb pénzügyi stabilitásához járulnak hozzá, csökkentik egy újabb válság valószínűségét, a következő öt területre összpontosítva: a tőke minősége (a banktőke minőségének javítása kétségtelenül kívánatos), szigorúbb likviditási követelmények (a likviditási kockázat jelentősnek bizonyult a válság során), anticiklikus intézkedések (a konjunktúra időszakában képzett többlettőke segít korlátozni a túlzott hitelkiáramlást és az ennek nyomán kialakuló árbuborékokat, ami például Spanyolországban bekövetkezett, a tőkeáttételi arány bevezetése (az új mutató várhatóan hozzájárul a bankok nagyobb stabilitásához; ennek azonban nemcsak a bankok mérlegen belüli, hanem mérlegen kívüli pénzügyi tételeit is, például a származtatott eszközöket és a bank függő kötelezettségeit is, tartalmaznia kell), és utoljára, de nem utolsó sorban, a tőzsdén kívüli ügyeletek elszámoló házak felé terelése, különösen a származtatott eszközök jobb átláthatósága összefüggésében. A fentiek alapján úgy vélem, hogy a benyújtott jelentés részletes elemzést és fontos ajánlásokat tartalmaz a javasolt banki szabályozás területén, ezért javaslom a szöveg elfogadását.
Petru Constantin Luhan
írásban. - (RO) Úgy vélem, hogy a dinamikus, világosan meghatározott pénzügyi piacok, amelyek nagyléptékű beruházásokat tudnak finanszírozni, Európa gazdasági helyreállásának abszolút előfeltételét képezik. Erőteljesen támogatom a G20-ak csúcstalálkozóján a tőkemennyiség növelésére és a likviditáskezelési standardok bevezetésére vonatkozóan tett kötelezettségvállalást. Ezek a jó minőségű likviditás megteremtésére vonatkozó standardok a válságra adott válaszok alkotóelemei.
Úgy vélem továbbá, hogy az Európai Unió elfogadható eszközeinek nagyobb rugalmassága, amelyet a biztonságos finanszírozási források és egyedi tulajdonságaik meghatározásával lehet elérni, pénzügyi stabilitást teremt, ha válsághelyzet áll elő, rövid és hosszú távon egyaránt.
Czesław Adam Siekierski
írásban. - (PL) A közelmúlt pénzügyi és gazdasági válsága eloszlatta azon illúziókat, hogy a bankok ismerik a leginkább kockázataikat és ők tudják a leginkább meghatározni a biztonsági előírásokat. A bankszektor bűnei közé a bankok egyes vezetőinek mérhetetlen tudatlansága, az értékesítési tervek eltúlzott fontossága, a kockázati tényezők semmibevétele tartozik, ehhez társult még a pénzügyi felügyelet passzivitása, amelyek közvetlen katalizátorai voltak a világméretű recessziónak.
A Bázel II nem bizonyult hatékonynak válságmegelőző mechanizmusként. Ilyen körülmények között alapvető jelentőségű, hogy - a lehető leggyorsabban - új szabálykönyvet alkossunk, a Bázel III-at, amely nem abból az optimista feltételezésből indul ki, hogy a bankok képesek önmagukat szabályozni.
A magasabb tőkekövetelmények - a likviditás növelése révén - nyilvánvalóan hozzájárulnak a bankszektor nagyobb biztonságához. Ugyanakkor ezek az intézkedések annak kockázatát is hordozzák, hogy a költségeket áthárítják az ügyfelekre - a hiteldíjak és egyéb pénzügyi szolgáltatások díjainak emelésével -, aminek a gazdaság látja kárát. Éppen ezért megfelelő védelemre van szükség, amely megóv bennünket ettől a nemkívánatos hatástól vagy azt legalábbis a lehető legalacsonyabb szinten tartja. Viszont azt is tudnunk kell, hogy a pénzügyi biztonságnak költségei vannak. Az a kérdés, mennyit vagyunk hajlandók erre áldozni.
Angelika Werthmann
írásban. - (DE) A válság egyértelműen bebizonyította, hogy a bankok tőkéje nem volt elegendő a hitelképesség és fizetőképesség szempontjából. A meglévő szabályozási keret tehát alapos felülvizsgálatra szorul; éppen ezért a Bázeli Bizottságnak általánosságban a keret korszerűsítésére irányuló törekvéseit örömmel üdvözölhetjük, különösen, ha az egységes, egyértelmű és átlátható szabályozással valósul meg. Ugyanakkor vannak bizonyos hiányosságok itt is, és jelenlegi formájában a keretszabályozás versenyhátrányba hozná Európa gazdaságát. Az európai vállalatok a bankoktól kapott hitelekre támaszkodnak. Az európai beruházások és hitelezés nyolcvan százaléka bankhitelre épül. E tekintetben különösen fontos a kkv-k finanszírozásának biztosítása. A különbségeket úgy kell figyelembe venni, hogy ne hozzunk hátrányos helyzetbe bizonyos üzleti modelleket. Egyébként fennáll annak veszélye, hogy az európai gazdaság kárt szenved.
