ES Padomes Beļģijas prezidentūras pārskats (debates)
Priekšsēdētājs
Kolēģi! Es vēlos apsveikt ministru prezidentu Yves Leterme. Pirms gada mēs iepazināmies ar Beļģijas prezidentūru. Tagad mēs iepazīstamies ar Beļģijas prezidentūras sasniegumiem: tiesību aktiem, Eiropas Ārējās darbības dienestu, finanšu uzraudzību, pilsoņu iniciatīvu, budžetu - mēs apspriedīsim visus šos jautājumus.
Sveicu arī priekšsēdētāju Barroso, kurš šodien ir kopā ar mums, un jūs visus!
Nākamais darba kārtības jautājums ir Padomes un Komisijas paziņojumi: Padomes Beļģijas prezidentūras pārskats.
Yves Leterme
Priekšsēdētāja kungs, Barroso kungs, kungs, ekselences, dāmas un kungi! Lai gan tas varētu šķist mazliet neiederīgi šeit, Eiropas Parlamenta plenārsēžu zālē, es tomēr gribētu savu uzstāšanos sākt ar lielā Ziemeļamerikas domātāja Ralph Waldo Emerson vārdiem, kurš teica, un es citēju:
"Neejiet tur, kur jūs varētu aizvest ceļš. Ejiet tur, kur nav ceļa, un ieminiet taku.”
(FR) Citiem vārdiem sakot: "Neejiet tur, kur jūs varētu aizvest ceļš. Ejiet tur, kur nav ceļa, un ieminiet taku.”
Dāmas un kungi! Tas ir tieši tas, ko mēs kopā ar jums visiem esam darījuši šos pēdējos sešus mēnešus. Pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā Beļģija, mana valsts, tika aicināta uzņemties Eiropas Savienības rotējošo prezidentūru.
Ir taisnība, ka mums nebija jāapgūst pilnīgi nezināma teritorija, taču jebkurā gadījumā vajadzēja noteikt kritērijus Eiropas Savienības darbībai saskaņā ar jauno Līgumu, ietverot jaunās iestādes, ko Eiropas Savienība ir izveidojusi. Tāpēc, būdami uzticīgi Beļģijas tradīcijām, manas valsts tradīcijām, nolūkā radīt pareizos precedentus mēs darījām visu iespējamo, lai šīm iestādēm dotu iespēju optimāli darboties.
Dāmas un kungi, es uzskatu, ka varu jums teikt - saskaņā ar Lisabonas līgumu strukturētā Eiropas Savienība šodien darbojas un darbojas labi. Eiropas Savienība ir radījusi jaunu instrumentu finanšu nozares uzraudzībai, kas, cerams, novērsīs to, ka varētu atkārtoties tādas krīzes kā šī, no kuras mēs vēl aizvien cenšamies izkļūt. Ekonomikas pārvaldība ir pavirzījusies uz priekšu. Ir panākta vienošanās par 2011. gada budžetu un, pats galvenais, kopumā šajos sešos mēnešos starp Parlamentu un Padomi ir noslēgtas gandrīz četrdesmit normatīva rakstura vienošanās.
Dāmas un kungi! Mūsu apņemšanās ievērot Lisabonas līguma burtu un garu bija izvēle par labu Eiropas Savienības nākotnei, ieguldījums aizvien ciešākā Eiropas sadarbībā. Lai to panāktu, šīs prezidentūras laikā mēs ievērojām divas galvenās pamatnostādnes.
Pirmkārt, mēs negribējām sevi izvirzīt priekšplānā. Tā vietā mēs iekļāvām savu programmu, Beļģijas programmu ar tās piecām prioritātēm, Eiropas darba kārtībā, Komisijas programmā, pamudinājumā, ko Eiropadomes līmenī radīja valstu un valdību vadītāji, trijotnes ar mūsu Spānijas un Ungārijas kolēģiem programmā.
(NL) Otrkārt, dāmas un kungi, tāpat, kā negribējām uztiept Beļģijas darba kārtību, mēs izvēlējāmies to, ko es gribētu nosaukt par iekļaujošu prezidentūru. Mēs mērķtiecīgi centāmies iespējami ciešāk sadarboties ar visām Eiropas Savienības iestādēm, ievērojot Lisabonas līguma burtu un garu un faktiski nedarot neko vairāk par koordinatora pienākumu uzņemšanos.
Mēs sadarbojāmies ar visām pusēm, protams, ar Parlamentu un Komisiju, taču arī ar jauno pastāvīgo Padomes priekšsēdētāju, Augsto pārstāvi un, protams, ar dalībvalstīm, taču, manuprāt, es varu teikt, ka visā savu pilnvaru laikā mēs īpašu uzmanību pievērsām konstruktīvai un progresīvai sadarbībai ar Parlamentu, kura pilnvaras saskaņā ar jaunajiem noteikumiem ir ievērojami palielinājušās.
Protams, šodien būtu vietā zināma pieticība, taču man jāsaka, ka kopīgi ar jums mēs nodrošinājām, lai šī metode būtu veiksmīga. Turklāt, dāmas un kungi, šodien vairāk nekā jebkad iepriekš Eiropas Savienība ir iestāžu un dalībvalstu mijiedarbība. Es uzskatu, ka šī metode ir darbojusies un ka tā var turpināt darboties, jo tā bija un ir orientēta uz rezultātiem, nevis uz tēla veidošanu. Tas attiecas uz mūsu prezidentūru, taču faktiski tas attiecas arī uz Eiropas Parlamentu, lai gan par to jāspriež jums.
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Šajā saistībā es tomēr Beļģijas valdības vārdā un to savu kolēģu vārdā, kuri vadīja rotējošo prezidentūru, gribu izteikt jums atzinību un pateicību par sadarbību. Manuprāt, es varu teikt, ka lielākā daļa vienošanos, ko mēs panācām, galu galā tika pieņemtas ar ļoti lielu balsu vairākumu. Tas apliecina jūsu debašu kvalitāti un - un tam vajadzētu pārliecināt Eiropas iedzīvotājus - prioritāti, kādu jūs esat piešķīruši tam, kas ir labi Eiropai, izvirzot to krietni augstāk par valsts interesēm.
Taču, dāmas un kungi, šie seši mēneši ir pagājuši. Protams, mēs nevaram dzīvot pagātnē. Turpmākajos mēnešos un gados mums faktiski būs jādara vairāk nekā jebkad, jo mūsu Savienībai, mūsu sabiedrībai ir jārisina ārkārtīgi lieli uzdevumi. Tagad es vēlētos tās īsi pieminēt.
Pirmais uzdevums, protams, ir tā jautājuma nepārtrauktība, ko mēs sākām risināt pēdējos sešos mēnešos, proti, ekonomikas pārvaldība. Kopš šo sešu mēnešu sākuma mēs esam kopīgi strādājuši, lai veiktu vajadzīgos pasākumus krīzes novēršanai eiro zonā. Taču nepietiek ar līdz šim uzskatāmi skaidri redzamo simptomu apkarošanu. Apdraudējums, ko piedzīvojušas daudzas eiro zonas valstis, ir parādījis, ka monetārā savienība faktiski nevar darboties viena pati bez ekonomiskās savienības, bez lielākas ekonomikas konverģences. Tāpēc mums apņēmīgi jāvirzās pa lielākas ekonomiskās kohēzijas ceļu, jāpanāk lielāka dalībvalstu fiskālās, ekonomikas un sociālās politikas kohēzija.
Ekonomikas pārvaldībai vajadzīga arī stingra Eiropas Savienības dalībvalstu budžeta un strukturālās politikas uzraudzība. Mums pilnīgi jāizmanto Eiropas pusgads, kas tika izveidots, paturot prātā šo mērķi. Atgriešanās pie budžeta disciplīnas nedrīkst būt vienkārši nesaistošs mērķis; tai jābūt pārbaudāmai un vajadzības gadījumā īstenojamai Eiropas līmenī. Šeit, protams, runa nav par disciplīnu disciplīnas dēļ; stabilas valstu finanses ir absolūta nepieciešamība, lai atkal panāktu ilgtspējīgu izaugsmi, uzticamu izaugsmi, kas rada jaunas darbavietas mūsu iedzīvotājiem. Šīs darbavietas, bez šaubām, ir būtiskas, lai saglabātu mūsu ļoti īpašo Eiropas sociālo modeli, kas iet roku rokā ar politisko un ekonomisko brīvību, sociālo solidaritāti un ekoloģisko atbildību.
(DE) Eiropas Savienībai ir jāizmanto jaunie instrumenti, ko tā ievieš, lai efektīvi uzraudzītu finanšu tirgus. Paredzēts, ka šie instrumenti būs gatavi lietošanai līdz šā gada beigām. Tas ir absolūti nepieciešams, lai novērstu jebkādu jaunu tirgu "noskriešanu no sliedēm”.
Ekonomikas konverģence, valstu budžeta plānošanas politikas uzraudzība un strukturālās politikas iespējas, jauni finanšu tirgus pārraudzības instrumenti - tas viss var radīt iespaidu, ka Eiropas Savienības aparāts ir ceļā uz to, lai kļūtu diezgan grūti vadāms un komplicēts. Protams, ir arī gaidāms, ka stingrāka dalībvalstu politisko lēmumu uzraudzība nenotiks bez diskusijām un domstarpībām. Tomēr tas nedrīkst mūs novirzīt no šā ceļa, jo tā ir daļa no Eiropas integrācijas būtības.
Otrā joma, kurā mums tas ir jādara - kurā mums jāsaglabā impulss -, ir Eiropas Savienības nozīme pasaulē. Mēs esam panākuši progresu šajā jomā. Pateicoties mūsu saskaņotajām darbībām sagatavošanās posmā un vienotajai pārstāvībai, mēs patiešām esam palielinājuši savu ietekmi G20. Pēdējos mēnešos Eiropas Savienība ir sākusi veidot savu diplomātisko pārstāvniecību visā pasaulē. Šīs darbības ir labas, taču tās ir jākonsolidē.
Taisnība, Eiropas Savienība pauž vienotu nostāju attiecībā uz lielāko daļu pasaules problēmu, tomēr ar vārdiem vien nepietiek. Eiropas Savienībai ir reāli jāpanāk lielāka autoritāte, tai jāspēj rīkoties apņēmīgi un jākļūst par īstu ietekmes un varas polu šajā daudzpolārajā pasaulē.
Treškārt, mums jārisina Eiropas Savienības finanšu plāna jautājums. Taisnība, šis nav laiks, kad valdības var apsvērt ievērojamu savu iemaksu Eiropas Savienības budžetā palielināšanu, taču arī mēs nevaram izvairīties no diskusijām par ilgtermiņa finanšu perspektīvu.
Parlamentam ir solīts, ka notiks apspriešanās par Eiropas Savienības turpmākās finansēšanas filozofiju, kā arī tās veidiem un līdzekļiem. Eiropas Savienība nevar dzīvot bez rezervēm: tai nepieciešama šī ilgtermiņa perspektīva.
Pēdējais, kas nav mazāk svarīgi - gribu pateikt, ka mēs spēsim paveikt šos uzdevumus tikai tad, ja vairāk nekā jebkad agrāk ticēsim paši sev. Attiecībā uz šo turpmāko gadu izaicinājumu es gribētu citēt franču domātāju un rakstnieku André Frossard. Vispirms es citēšu franču valodā, un pēc tam pārtulkošu:
(FR) "L'Eirope cherche, avec raison, à se donner une politique et une monnaie communes mais elle a surtout besoin d'une âme.”
"Eiropa gluži pamatoti grib nodrošināties ar kopēju politiku un valūtu, taču vairāk par visu tai vajadzīga dvēsele.”
Kolēģi! Mums patiešām ir vajadzīga dvēsele. Mums vajadzīga ticība pašiem sev un tam, ko mēs esam paveikuši, nevis jātaisnojas sev par to, kas un kādi mēs esam. Mums tas jāatceras, ka, pirms tā kļuva par tirgu, pirms tā kļuva par valūtu, pirms kļuva par iestāžu kopumu, Eiropas Savienība - mūsu Eiropas Savienība -, bija redzējums, ticība, sapnis. Tas bija sapnis par mieru šajā kontinentā, kurā plosījušies tik daudzi kari.
Esmu dzirdējis, ka nu jau ir mazliet vecmodīgi runāt par mieru ar tām paaudzēm Eiropā, kuras nekad nav pieredzējušas karu. Varu tikai pateikt: "Paskatieties sev apkārt!”. Paskatieties, piemēram, uz visiem tiem bēgļiem, kas ierodas pie mums, bēgdami no kara, bēgdami no bruņotiem konfliktiem, bēgdami no tirānijas. Šie bēgļi noteikti nenoniecina šo sasniegumu, kas ir izplatījis mieru un drošību gandrīz visā kontinentā. Un šie bēgļi - šie cilvēki -, tāpat kā tik daudz cilvēku visā pasaulē, tiecas pēc tām tiesībām un brīvībām, kuras pārāk daudzi mūsu iedzīvotāji tik vienkārši uzskata par pašsaprotamām.
Tikpat lielā mērā, kā Eiropas Savienība nozīmē mieru, tā nozīmē arī brīvību, demokrātiju, cilvēku pamattiesības un tiesiskumu mūsu iedzīvotājiem, kā arī mūsu imigrantiem. Mēs ticam, ka visiem cilvēkiem ir tiesības uz cilvēka cieņu, kas nozīmē cilvēku tiesības dzīvot, stāvot kājās, nevis nospiestiem uz ceļiem, kā arī tiesības domāt un runāt, un brīvi lūgt Dievu.
Bieži citēts Jean Monnet apgalvojums skan šādi: "Nekas nav iespējams bez cilvēkiem, tomēr nekas nav ilgstošs bez iestādēm.” Šodien tas ir tikpat patiess kā laikā, kad viņš to teica, taču, no otras puses, taisnība ir arī tas, ka iestādes iznīks, ja tās nevadīs cilvēki ar stingru pārliecību. Mums jāatceras, ka mūsu iedzīvotāji mums sekos tikai tad, ja mēs viņiem dosim redzējumu: ja mēs viņiem dosim sapni.
Nobeigumā es gribu novēlēt Ungārijai vislielākos panākumus, pārņemot prezidentūras stafeti. Esmu pārliecināts, ka tā augstu turēs Eiropas sapņa par mieru, Eiropas sapņa par brīvību un mērķa izveidot aizvien stiprāku Eiropas Savienību lāpu.
(Aplausi)
José Manuel Barroso
Priekšsēdētāja kungs, Leterme kungs, dāmas un kungi! Ar efektivitāti un mērķtiecīgumu, ar pragmatismu un Kopienas garu Eiropas Savienība ir panākusi ievērojamus sasniegumus Beļģijas prezidentūras laikā, kas pelna apbrīnu un mūsu atzinību.
Es gribētu Eiropas Komisijas vārdā sirsnīgi apsveikt ministru prezidentu Leterme kungu, visu viņa valdības komandu, administrāciju, un visus tos Beļģijas iedzīvotājus, kas darīja visu iespējamo, lai nodrošinātu šīs prezidentūras panākumus.
Tā bija lieliska un veiksmīga prezidentūra Eiropas nākotnei riska un izaicinājumu pilnā laikā. Reti kad uzdevumi ir bijuši tik būtiski un bijis tik izšķiroši svarīgi pārvarēt grūtības. Visā šo ilgo trokšņa un niknuma mēnešu laikā - ja jūs piedosiet šo izteicienu - Beļģijas prezidentūra stingri ievēroja Eiropas politikas kursu. Tās rīcība vienmēr sakņojās Eiropas Savienības pastāvēšanas principiālajā būtībā, visu solidaritātē Eiropas vispārējo interešu dēļ. Tās rīcība ļāva mums izplānot vislabāko veidu, kā sasniegt mūsu galvenos mērķus: stabilitāti un tādas izaugsmes atjaunošanu, kura rada darbavietas.
Bija mēneši, kad Eiropa joprojām dzīvoja neprātīgajā finanšu krīzes un valstu parādu pieauguma tempā. Visu acis bija pievērstas eiro zonas nākotnei un mūsu apņēmībai to aizsargāt. Ja mēs sakām, ka darīsim visu iespējamo, lai aizsargātu eiro zonas stabilitāti kopumā, tad tie nedrīkst būt tukši vārdi. Tas ir ne vairāk un ne mazāk kā apliecinājums mūsu stingrajai politiskajai gribai aizsargāt mūsu kopīgo nākotni. Eiro zonas nākotne un Eiropas Savienības nākotne ir vienas monētas divas puses. Mēs gribam, lai mums pašiem un nākamajām paaudzēm šī nākotne būtu stabila un pārticīga. Tā vienmēr ir bijusi un joprojām ir Eiropas integrācijas un Kopienas gara būtība.
Fundamentālās reformas, ko mēs esam apņēmušies veikt, liecina, ka mēs pilnīgi apzināmies problēmas, ar kurām saskaras Eiropas Savienība. Mums jāpielāgojas jaunajai politiskajai, ekonomikas un stratēģiskajai realitātei strauji mainīgajā globalizētajā pasaulē. Mums jāpanāk šī pielāgošanās, vienlaikus no jauna apstiprinot mūsu vērtības, aizstāvot mūsu intereses un palielinot mūsu uzticamību un ietekmi starptautiskajā arēnā.
Šā progresa pamatā ir tie pamatlēmumi, kurus mēs esam pieņēmuši attiecībā uz Eiropas ekonomikas pārvaldības stiprināšanu un mūsu makroekonomiskās nelīdzsvarotības problēmu risināšanu. Šie lēmumi nav izvēle - to īstenošana ir obligāta. Es ceru, ka šajos sešos mēnešos Eiropas Parlaments un Padome pieņems priekšlikumus par ekonomikas pārvaldību.
Pašos pamatos jautājums nav par to, kura no dažādajām politiskajām ieinteresētajām pusēm Eiropā kļūs par uzvarētāju vai zaudētāju, bet gan par to, vai mēs visi esam gatavi sadarboties, pilnā mērā ievērojot mūsu savstarpējās prerogatīvas. Būtībā jautājums ir par to, vai Eiropas Savienība kopumā kļūs par uzvarētāju vai zaudētāju. Atbilde ir skaidra: ja mēs nestiprināsim savu ekonomikas pārvaldību, mēs visi būsim zaudētāji - gan eiro zonā, gan visā Eiropas Savienībā.
Ja mēs nestiprināsim savu ekonomikas pārvaldību, mēs zaudēsim cīņā par stabilitāti, izaugsmi un nodarbinātību Eiropā. Ja mēs nestiprināsim savu ekonomikas pārvaldību, šodienas stiprie posmi var kļūt par rītdienas vājajiem posmiem. Un, ja mēs nestiprināsim savu ekonomikas pārvaldību, tad mēs zaudēsim savu uzticamību uz starptautiskās skatuves.
Ņemot vērā, ka pārvaldības un makroekonomiskās nelīdzsvarotības problēmas ir arī globālas problēmas un tiek apspriestas jo īpaši G20, kā mēs varētu saglabāt uzticamību un ietekmi attiecībās ar starptautiskajiem partneriem, ja mēs nespētu atrisināt šīs problēmas pat ES līmenī? Es saku šo, rūpīgi apsverot katru vārdu: būtībā šis ir Eiropas Savienībai eksistenciāls jautājums. Mēs rīkosimies un apliecināsim sevi kā Eiropas Savienību, vai arī mēs to nedarīsim un ļausim sevi atstumt. Problēma patiešām ir mūsu kopīgais liktenis.
Par laimi, mēs virzāmies uz apņēmīgu sevis apliecināšanu. Tāpēc es vēlos no visas sirds apsveikt Beļģijas prezidentūru. Tās vienošanās rezultātā, ko panāca ECOFIN padomē 17. septembrī, tika izveidots jauns ekonomikas pārvaldības cikls, zināms kā Eiropas pusgads. Pirmais pasākums tika veikts pagājušajā nedēļā, iesniedzot gada izaugsmes pārskatu, ko sagatavojusi Eiropas Komisija un kur mēs ļoti skaidri norādījām, ka tās trīs prioritātes, kam mums jāvelta vislielākā uzmanība, ir makroekonomiskās stabilitātes stiprināšana - jo īpaši ar stingras fiskālās konsolidācijas palīdzību -, strukturālās reformas un izaugsme, kas rada darbavietas.
Mēs guvām arī ievērojamus panākumus finanšu uzraudzības jomā, jo īpaši pieņemot jaunu Eiropas finanšu uzraudzības arhitektūru, kas stājās spēkā 2011. gada 1. janvārī. Tādējādi tika izveidota Eiropas Sistēmisko risku komiteja un trīs jaunas finanšu uzraudzības iestādes, kas attiecīgi ietver tirgus, bankas un apdrošināšanu.
Šajos sešos mēnešos mums izdevās panākt vienošanos par spekulatīvo fondu un citu alternatīvu ieguldījumu fondu pārvaldību, kā arī par kredītvērtējuma aģentūrām. Mūsu iedzīvotājiem stingras taupības pasākumi nav neskaidrs jēdziens, bet skarba ikdienas dzīves realitāte. Visā Eiropā ir daudz uztraukuma un bažu, taču visā Eiropā ir arī lielas cerības, ka šīs reformas, kas bija atliktas pārāk ilgi, beidzot tiks pabeigtas, ka Eiropas dimensija būs risinājuma neatņemama sastāvdaļa un ka Eiropa aizstāvēs savus projektus, savas vērtības un savas intereses pasaulē.
Tāpēc ir svarīgi iespējami plašāk izplatīt informāciju par to, ko Eiropas Savienība dara, lai atjaunotu izaugsmi, kas ir ilgtspējīga un spēj radīt darbavietas, un lai izveidotu tādu Eiropas sabiedrību, kas būtu godīgāka un videi draudzīgāka.
Es gribētu uzsvērt arī dažus citus sasniegumus, jo īpaši attiecībā uz ārpolitiku un ārējām attiecībām. Viens no šādiem sasniegumiem ir brīvās tirdzniecības nolīgums, kas 6. oktobrī noslēgts ar Dienvidkoreju un kas gluži vienkārši ir vērienīgākais tirdzniecības nolīgums, kuru Eiropas Savienība jebkad ir parakstījusi, un kam turpmāk jābūt par kvalitātes kritēriju, noslēdzot nākamos divpusējos tirdzniecības nolīgumus.
Pretēji dažu pesimistu cerībām arī Kankunas konferencē izdevās panākt zināmu progresu, virzoties uz daudzpusību cīņā pret klimata pārmaiņām. Kankuna parādīja arī to, cik svarīga ir sadarbība starp prezidentūru un Komisiju, lai Eiropa varētu saskaņoti un dzirdami paust vienotu nostāju starptautiskajā arēnā.
Attiecībā uz praktiskajiem rezultātiem es gribētu izteikt atzinību arī par vienošanos, kas Beļģijas prezidentūras laikā beidzot tika panākta transporta jomā par eirovinješu dokumentāciju. Mūsu iedzīvotājiem tas ir ļoti svarīgi.
Vēlos izteikt arī atzinību Beļģijas prezidentūrai par parauga cienīgo veidu, kādā tā nodrošināja galveno Lisabonas līguma jauninājumu ievērošanu un ieviešanu. Sarežģītajās diskusijās par Eiropas Savienības 2011. gada budžetu saskaņā ar Līguma jaunajiem budžeta noteikumiem tā absolūti izcili izmantoja visas savas sarunu prasmes. Tas bija nevainojams Eiropas gara un prezidentūras kompromisu kultūras piemērs. Komisija lepojas par savu ieguldījumu šā iznākuma panākšanā.
Rīt, izpildot savu pienākumu pret Parlamentu, es tikšos ar Eiropas Parlamenta priekšsēdētāju Buzek un premjerministru Orbán, kurš vada rotējošo Padomes prezidentūru, lai apspriestu turpmākos pasākumus, kas jāveic budžeta jautājumos.
2010. gads bieži vien bija sarežģīts, un reizēm prasības bija ārkārtīgi lielas. Taču galu galā tas bija ļoti produktīvs gads. Divu valstu prezidentūras - Beļģijas un arī Spānijas - laikā Eiropas integrācijai bija iespējams apņēmīgi virzīties uz priekšu. Es tajā saskatu mūsu Savienības spēku un mūsu iestāžu pienācīgu darbību. Tagad šīs dinamikas saglabāšana ir trešās Eiropas Savienības prezidentūras trijotnes valsts, Ungārijas, ziņā.
Svarīgie lēmumi, ko mēs pagājušajā gadā esam pieņēmuši, ir pierādījums tam, ka mēs visi - Parlaments, Padome, Komisija, dalībvalstis - zinām, kas mums ir jādara, lai nodrošinātu stabilu un pārticīgu Eiropas nākotni. Ja mēs zinām, kas mums jādara, tad mums tas ir jādara tagad. Mēs esam teikuši, ka mums ir griba to darīt; tagad mums jāparāda, ka mēs patiešām spējam pildīt savas politiskās saistības, nemazinot tās, nevājinot tās un neļaujot pagaidu atveseļošanās pazīmēm mūs piemānīt.
Mums jākonsolidē savas darbības, lai parādītu, ka tās nav reakcija uz krīzes tirgos radīto spiedienu, bet gan stingrs apliecinājums mūsu gribai kopīgi dzīvot šajā Savienībā, kas orientēta uz mieru, solidaritāti un brīvību.
Jean-Luc Dehaene
Priekšsēdētāja kungs! Beļģijas prezidentūra pamatoti ir guvusi visu politisko aprindu atzinību. Jums un jūsu kolēģiem, ministru prezidenta kungs, pienākas pateicība par ievērojamu virkni sasniegumu. Tā vietā, lai komentētu konkrētus sasniegumus, es drīzāk gribētu uzsvērt to zelta standartu, kādu jūs esat noteikuši prezidentūrai. Galu galā, Padomes Beļģijas prezidentūra bija pirmā valsts, kas pilnīgi uzņēmās pilnvaras saskaņā ar Lisabonas līguma jauno iestāžu struktūru. Tas jau pats par sevi bija izaicinājums.
Līgums radikāli mainīja iestāžu struktūru, kā es jau norādīju savā ziņojumā par iepriekšējo periodu. Tādējādi Eiropadome un Padome tagad skaidri ir kļuvušas par divām atsevišķām iestādēm, un katrai ir sava prezidentūra. Vēl viena jauna lieta ir tā, ka Līgumā izmantotais formulējums, aprakstot Padomes pilnvaras, ir tieši tāds pats kā formulējums, aprakstot Parlamenta pilnvaras. Nevar atbrīvoties no iespaida, ka dažiem Padomes locekļiem ir bijis grūti pielāgojoties jaunajām attiecībām starp Parlamentu un Padomi. Tas bija acīmredzami skaidrs budžeta debašu laikā.
Taču to nevar teikt par Beļģijas prezidentūru. Apspriežoties ar Komisiju un Parlamentu, tā savus centienus koncentrēja galvenokārt uz Eiropas tiesību aktu programmas īstenošanu. Šajā programmā vienmēr ārkārtīgi svarīgas ir bijušas Eiropas prioritātes. Tas arī daļēji izskaidro Beļģijas prezidentūras panākumus. Iepriekš prezidentūras pārāk bieži ir centušās savas valsts prioritātes izvirzīt augstāk par Eiropas aģentūru prioritātēm. Šajā gadījumā tā nenotika, tāpēc Eiropa šīs prezidentūras laikā ir panākusi reālu progresu. Arī sarežģītās budžeta debates Beļģijas prezidentūras laikā noteica virzienu, kā risināt vienu no grūtākajiem uzdevumiem, kas Eiropas Savienībai būs jādara turpmākajos gados, proti, izveidojot jauno finanšu sistēmu. Iepriekšējās prezidentūras Beļģijai apsolīja, ka Parlaments tiks iesaistīts debatēs par šo daudzgadu finanšu shēmu. No savas puses Komisija ir apņēmusies savā priekšlikumā par daudzgadu plānu formulēt priekšlikumus attiecībā uz Eiropas Savienības pašu resursiem, un ir svarīgi, lai tas tiktu izdarīts. Tāpēc Parlaments nodrošinās, lai gan Komisija, gan visas nākamās prezidentūras ievērotu šīs saistības.
Hannes Swoboda
Priekšsēdētāja kungs, ministru prezident Leterme, Padomes locekļi, Barroso kungs! Šonedēļ mums ir iespēja salīdzināt divas prezidentūras: to, kuras pilnvaras tikko beidzās, un to, kuras pilnvaras tikko sākās. Attiecībā uz Beļģijas prezidentūru man jāsaka, ka tā ir paveikusi izcilu darbu - tāpēc liels paldies par to! Tā paveica šo darbu par spīti sarežģītajiem apstākļiem - politiskā situācija Eiropā, protams, nav vienkārša, Lisabonas līgums ir jauns, un pat attiecības ar Eiropas Padomi kopumā nav tik vienkāršas. Tomēr Beļģijas prezidentūra bija skaidri koncentrējusies uz Eiropu. Tā gribēja panākt, lai Eiropa virzītos uz priekšu.
Kas attiecas uz Ungārijas prezidentūru, gluži pretēji -katrā ziņā līdz šim - mēs esam redzējuši prezidentūru, kas lielāku uzmanību pievērš savas valsts iekšlietu jautājumiem, citiem vārdiem sakot, varas saglabāšanai savā valstī, jo īpaši saistībā ar ļoti pretrunīgajiem tiesību aktiem par plašsaziņas līdzekļiem, ko arī mēs vēlāk apspriedīsim. Es ceru, ka Orbán kungs pievērsīs ļoti lielu uzmanību tam, kā darbojās Beļģijas prezidentūra, un, iespējams, zināmā mērā sekos tās paraugam.
Leterme kungs, jūs runājāt par ekonomikas pārvaldību. Šajā saistībā es varu tikai paust pilnīgu atbalstu tam, ko teica Barroso kungs. Šī ir vai nu / vai situācija. Vai nu Eiropā turpināsies vēl vienu krīzi - un ne tikai eiro zonā - provocējošas tendences, vai arī būs mēģinājums radīt efektīvu ekonomikas pārvaldību, pamatojoties uz sadarbību starp visām dalībvalstīm, taču pamatojoties arī uz stingru Komisijas rīcību. Jūs zināt, Barroso kungs, ka šajā saistībā jums ir pilnīgs mūsu atbalsts. Jūs daudz sasniedzāt šajā jomā, Leterme kungs, taču tagad mums ir jāiet tālāk un jāveic nākamie pasākumi.
Jūs teicāt, ka šie pasākumi attiecas galvenokārt uz nodokļiem, fiskālo un sociālo sadarbību. Tāpēc man jāpievēršas otrajam jautājumam, kurā šī Beļģijas prezidentūra parādīja ārkārtēju izcilību, proti, sociālajam aspektam. Domāju, ka mēs visi esam ieinteresēti - lai gan, iespējams, liekot atšķirīgus uzsvarus -, lai šis sociālais aspekts tiktu attiecīgi izstrādāts. Sociāla Eiropa nenozīmē to, ka pilnīgi visi jautājumi tiek risināti Eiropas sociāli politiskajā jomā; drīzāk tā nozīmē, piemēram, tās lietas, par ko jūs runājāt un ko jūs panācāt saistībā ar nabadzības apkarošanu. Tas ir skandalozi, ka ir redzams, ka faktiski nabadzības līmenis Eiropā zināmā mērā pieaug. Tas pats attiecas uz to, ko jūs teicāt par arvien lielākajām atšķirībām ienākumu sadalē. Savas prezidentūras laikā jūs skaidri norādījāt, ka šī nav tikai sociāla problēma, tā ir arī ekonomikas problēma. Lielāka nabadzība un lielāka sociālā nevienlīdzība nozīmē arī konkurētspējas zudumu. Tas ir pierādīts ekonomiski, finansiāli un empīriski. Tas, ko jūs teicāt, ir ļoti svarīgi.
Svarīgi ir arī tas, ko jūs teicāt par pilsoņu Eiropu. Jūs kopā ar Šefčovič kungu un Parlamenta deputātiem devāt konkrētu ieguldījumu Eiropas pilsoņu iniciatīvas izveidē. Tas būs svarīgs solis uz priekšu, ja to atbilstīgi izmantos arī eiropeiski noskaņotie spēki, lai tuvinātu Eiropu tās iedzīvotājiem.
Protams, mēs vēlam nākotnē visu labāko arī Beļģijai. Nav vienalga, kā dalībnieki izturas uz politiskās skatuves. Es ceru, ka visi politiskie spēki Beļģijā centīsies panākt patiesu vienprātību. Ir grūti pateikt krīzes skarto reģionu iedzīvotājiem, ka viņiem vajadzētu panākt vienprātību, ka viņiem vajadzētu vienkārši sadarboties svarīgos jautājumos, ja tas nav iespējams Beļģijā - vienā no Eiropas Savienības centrālajām daļām.
Šajā saistībā es novēlu jums visu to labāko. Daudzējādā ziņā jūs bijāt izcila prezidentūra. Ceru, ka citas, nākamās prezidentūras sekos jūsu paraugam.
(Aplausi)
(Runātājs piekrita pieņemt zilās kartes jautājumu saskaņā ar Reglamenta 149. panta 8. punktu)
Krisztina Morvai
Priekšsēdētāja kungs! Es gribētu pajautāt Swoboda kungam, kā viņš uzdrīkstas kritizēt Ungārijas prezidentūru, kad tā ir tikko sākusi darbu. Viņš par to pat nekā nezina. Kāpēc viņš tā vietā nekritizē savus Sociālistu grupas biedrus, kuri 1956. gada revolūcijas 50. gadadienā šāva uz savu tautu un kuri patvaļīgi ieslodzīja cietumā simtiem cilvēku? Viņam vajadzētu uzdot jautājumus viņiem un kritizēt viņus.
Hannes Swoboda
Priekšsēdētāja kungs! Man ir pazīstams šāda veida arguments, kas apgalvo, ka, kritizējot valsts valdību, jūs kritizējat tās iedzīvotājus. Tā tas agrāk bija arī manā valstī.
Runāsim skaidri! Mēs nesākām šīs debates. Tā bija Ungārijas valdība ar šo - kā es jau šeit teicu -apstrīdēto tiesību aktu. Pret šo tiesību aktu ir iebilduši ļoti daudzi Ungārijas iedzīvotāji, kuri ir cietuši komunisma režīma un nacistu režīma laikā. Viņi baidās, ka viņu vārda brīvība ir apdraudēta. Šis ir jautājums, kas būtu jārisina.
Guy Verhofstadt
Priekšsēdētāja kungs! Es ierosinu Ungārijas prezidentūru apspriest rīt. Mums vajadzētu nošķirt dažādus jautājumus, vai arī ministru prezidentam Leterme nāksies sniegt komentārus par jauno plašsaziņas līdzekļu tiesību aktu Ungārijā, taču es nedomāju, ka tas būtu viņa pienākums.
Dāmas un kungi! Parlamenta uzdevums ir pieņemt un uzraudzīt tiesību aktus, kas tādējādi nozīmē, ka jābūt kritiskiem, ja rodas problēmas, ja lietu stāvoklis ir slikts, taču ir arī jāizrāda atzinība, kad lietas patiešām norit labi. Varam teikt, ka Beļģijas prezidentūra bija laba, ļoti laba un ka tā ir guvusi panākumus, pateicoties daudzu cilvēku pūliņiem: Beļģijas valdības pūliņiem, taču arī daudzu diplomātu, pastāvīgā pārstāvja, pastāvīgā pārstāvja vietnieka un visu to cilvēku pūliņiem, kuri katru dienu ir strādājuši, lai šī prezidentūra gūtu panākumus.
Šie bija panākumi, ko neviens neparedzēja, jo ministru prezidenta kungam, mums visiem pastāvīgi bija jāsaskaras ar šādu mūsu vēlētāju uzdotu jautājumu: kā pagaidu valdība var nodrošināt veiksmīgu prezidentūru? Manuprāt, šī bija pirmā reize, kad mums patiešām bija reāla Eiropas valdība, jo šī bija valdība, kura rūpējās tikai par Eiropas lietām un Eiropas problēmām un kuras uzmanību nenovērsa tās dalībnieku valstu iekšējās lietas.
Tas ir gandrīz vai aicinājums citām valdībām kļūt par pagaidu valdībām, pārņemot Eiropas Savienības prezidentūru, lai tās varētu sešus mēnešus koncentrēties uz Eiropu, nevis laiku pa laikam to iespiest starp citiem jautājumiem.
Es domāju, ka Beļģijas prezidentūra bija veiksmīga galvenokārt viena iemesla dēļ (paskatieties uz finanšu uzraudzību, riska ieguldījumu fondiem, kredītvērtējuma aģentūrām): tāpēc, ka šī prezidentūra saprata, ka saskaņā ar jauno Līgumu mums jāstrādā pie "vairāk Eiropas”, un tāpēc, ka tā uzstāja uz "vairāk Eiropas” pieeju Padomē. To nevar teikt par visām prezidentūrām. Jean-Luc Dehaene ir taisnība, apgalvojot, ka patiešām ir vairākas dalībvalstis, kuras joprojām nesaprot, ka pamatnoteikumi ir mainījušies.
Pamatnoteikumi ir mainījušies, un Beļģijas prezidentūra bija pirmā, kas saprata, ka tas tā ir. Ja mums ir izdevies panākt vienošanos par Eiropas uzraudzību un tādējādi beidzot ir sasniegts Eiropas Parlamenta mērķis, tad tas ir noticis tādēļ, ka Beļģijas prezidentūra ir pateikusi mūsu kolēģiem Padomē: "Tas nedarbosies, šim ir jābūt Eiropas risinājumam,” atšķirībā no tā risinājuma, ko finanšu ministri izstrādāja 2009. gada decembrī.
To pašu es teiktu par Eiropas patentu. Šobrīd tas bija ievērojams izrāviens, priekšsēdētāja kungs. Es vēlos aicināt jūs un visus pārējos deputātus ļoti drīz dot zaļo gaismu šim patentam attiecībā uz Eiropas Parlamentu, lai vairāk nekā pēc 20 gadiem Eiropas patents beidzot var kļūt par realitāti.
Isabelle Durant
Priekšsēdētāja kungs! Kā jau teica citi pirms manis, ir acīmredzama taisnība, ka līdz šim Beļģijas politiskie inženieri ārpus savas valsts robežām ir bijuši labāki nekā savās mājās. Jebkurā gadījumā es to vērtēju atzinīgi un jūs apsveicu. Beļģijas komanda paveica labu darbu, un tas ir ļoti labi.
Turklāt es uzskatu, ka iebildumi, ar kuriem jūs saskārāties dažādās padomēs, faktiski līdzinās tiem iebildumiem, ar kuriem mēs saskaramies Beļģijas debatēs: solidaritāte, pārskaitījumi, visi šie jautājumi saistībā ar atsaukšanu vai ieguldījumu ir tie jautājumi, kuri mums ir labi pazīstami Beļģijā un ar kuriem jūs saskārāties Padomē.
Turklāt, Barroso kungs, tā kā jūs izteicāt savu apbrīnu un savu atzinību, iespējams, kādreiz nākotnē Eiropas Savienība varētu pabikstīt Beļģiju pareizajā virzienā vai pasniegt tai palīdzīgu roku. Tā kā Beļģija ir palīdzējusi Eiropas Savienībai, iespējams, Eiropas Savienība varētu palīdzēt Beļģijai izkļūt no tās federatīvā strupceļa.
Attiecībā uz visu pārējo, atgriežoties pie dažiem konkrētiem jautājumiem, ministru prezident, jo īpaši pie jautājuma par budžetu, - pabeidzot darbu prezidentūrā ir lielāka atbildība nekā to sākot. Tāpēc attiecībā uz budžetu mans viedoklis ir tāds, ka mums neapšaubāmi trūka drosmes, neiekļaujot priekšlikumu par līgumu, kādu mēs varējām izvirzīt attiecībā uz finanšu resursiem, taču pašu resursu jautājums turpmākajos mēnešos būs galvenais jautājums, un es ļoti paļaujos uz to, ka Beļģija - kura atgūs, ja jums tā tīk, savu vārda brīvību, jo tā vairs nepārstāvēs visas dalībvalstis, bet runās pati par sevi, - virzīs šo jautājumu uz priekšu.
Otrs svarīgais jautājums ir Eiropas vēlēšanu apgabali. Tas ir jautājums, kas kādreiz nākotnē būs jārisina Padomei. Es zinu, ka Beļģijā daži nevēlas federālus vēlēšanu apgabalus, taču es domāju, ka tie ir nepieciešami un, iespējams, viņi Beļģijā tos negrib tieši tāpēc, ka Beļģija grib to panākt Eiropas līmenī. Eiropas vēlēšanu apgabali būtu ļoti noderīgi, lai garantētu to, ko jūs saucat par Eiropas Savienības "dvēseli”, t. i., faktu, ka šeit Eiropas pilsoņi var gluži vienkārši sevi uzskatīt par pilsoņiem, kas var balsot ne tikai par savas valsts pārstāvjiem. Es domāju, ka tas ir ļoti svarīgs jautājums.
Un trešais jautājums, kas jau tika pieminēts, ir Eiropas pilsoņu iniciatīva. Arī šajā gadījumā es ļoti paļaujos uz to, ka Beļģija paātrinās tās ieviešanas procesu. Kopā ar ekonomikas pārvaldības reformām tas ir svarīgs instruments, un es ceru, ka arī Beļģija varētu dot savu ieguldījumu, lai ātrāk un spēcīgāk virzītu šo procesu uz priekšu.
Derk Jan Eppink
Priekšsēdētāja kungs! Pēdējos sešos mēnešos Beļģija ir pierādījusi, ka tā ir cienīga prezidentūras vadītāja. Nedomājiet, ka jaunievēlētā Beļģijas valdība atkāpās. Izskatot tos dosjē, kurus es esmu kvalificēts izvērtēt, līdzsvars ir pozitīvs. Vienošanās par riska kapitāla regulējumu, par finanšu tirgu uzraudzības regulējumu un 2011. gada budžetu. Es ļoti labi pārzinu gan Beļģiju, gan Eiropu. Eiropas politika ir plašāk izvērsta Beļģijas politika, kāda tā bija, tikai ar lielāku mērķi. Tā ietver kompromisu meklēšanu sarunu un garu pusdienu ceļā un, ja nepieciešams, mazliet vieglu lišķēšanu rezultāta panākšanai.
Tāpēc daži saka, ka Beļģija ir Eiropa miniatūrā. Tieši šeit pašlaik slēpjas briesmas Eiropai, jo Beļģijas sistēma pati vairs nespēj turpināt darboties, pamatojoties uz kompromisiem. Leterme kungam pat nav pēcteča. Ja Beļģija ir Eiropas nākotne, tad mums ir sev jājautā: kāpēc Beļģijas sistēma tuvojas beigām? Kāpēc tā atrodas sabrukšanas stāvoklī?
Manuprāt, izskaidrojums ir tāds, ka Beļģija ir izveidojusi pārvedumu ekonomiku, kas vairs nav īstenojama. Solidaritātes vārdā mēs izveidojām naudas plūsmu no Flandrijas uz Valoniju un Briseli, taču, Barroso kungs, ja solidaritāte ir ceļš vienā virzienā, tad cilvēki kļūst atsvešināti cits no cita, un tieši to mēs pašlaik redzam Beļģijā.
Pašlaik mēs Eiropā esam aizņemti, ieviešot pārvedumu ekonomiku. Jūs esat to darījuši, un tā rezultātā eiro jau ir izmantots ļaunprātīgi. Tagad mēs saskaramies ar aicinājumu ieviest eiroobligācijas. Verhofstadt kungs katru dienu aicina to darīt. Paraugieties arī uz Eiro ārkārtas palīdzības fondu, kas sāk līdzināties "Ponzi shēmai”. Vispirms tas bija pagaidu fonds, tad kļuva par pastāvīgu fondu, un tagad mums ir jāiemaksā tajā aizvien vairāk un vairāk naudas. Viena no jomām, kas tā rezultātā zaudēs, būs konkurētspēja, jo ārvalstu ieguldījumi Eiropā samazināsies. Tiem, kas grib redzēt rītdienas Eiropu, būtu jāpaskatās uz šodienas Beļģiju! Tad mēs varētu iztēloties Vāciju Flandrijas vietā, sakot: "Mēs vairs negribam turpināt maksāt par visiem pārējiem.” Daži no jums par to smiesies, taču šīs briesmas ir tuvāk, nekā jūs domājat. Lai tas kļūst par modinātāja zvanu mums visiem!
Leterme kungs, es vienmēr esmu jūs ļoti cienījis. Novēlu jums veiksmi itin visā, ko jūs darīsiet, taču baidos, ka Beļģija vēl kādu laiku paturēs jūs pašreizējā amatā.
Patrick Le Hyaric
Priekšsēdētāja kungs! Leterme kungs, lai gan es pilnā mērā apzinos, ka jūs uzņēmāties Eiropas Savienības prezidentūru ļoti sarežģītajos krīzes apstākļos, jūs tomēr pavēstījāt, ka sociālie jautājumi kļūs par vienu no jūsu prioritātēm, un paziņojāt par nolikumu sabiedrisko pakalpojumu aizsardzībai.
Jūs neko nedarījāt šajā saistībā. Nebija nekādas iniciatīvas vispārējas nozīmes pakalpojumu aizsardzībai, vēl jo vairāk - šodien atbilstīgi stiprinātajam Stabilitātes paktam mēs esam nokļuvuši satraucošā spirālveida situācijā, kad dalībvalstu parādu samazināšanas nolūkā finanšu tirgu un to kredītvērtējuma aģentūru plēsoņas piespiež dalībvalstis izpārdot savus sabiedriskās preces, kas tomēr ir līdzeklis taisnīgumam un vienlīdzībai.
Attiecībā uz sociālajiem jautājumiem bija vajadzīga visa Parlamenta modrība, lai novērstu darbalaika pagarināšanu kravas automobiļu vadītājiem jeb tā saukto "vienotās atļaujas” projektu, Bolkestein direktīvas paplašināto versiju.
Mums bija Eiropas gads cīņai pret nabadzību. Eiropas Savienībā nav kļuvis ne par vienu trūcīgu cilvēku mazāk - trūcīgo skaits kļūst arvien lielāks un lielāks! Un ir jāatzīst, ka pretkrīzes pasākumi ir neefektīvi, jo tie mazina sociālās tiesības.
Pieņemtā stratēģija nepārtraukti apmierina to dalībvalstu kreditorus, kuras nonākušas milzīgos parādos kapitālam piemērojamo nodokļu samazinājuma un ekonomikas izaugsmes lejupslīdes dēļ, ko izraisījis pirktspējas kritums un stingrās taupības režīms - jēdziens, kuru es pirmo reizi dzirdēju no Barroso kunga. Un šajā saistībā jūs tagad gribat a priori pārbaudīt dalībvalstu budžetus valstu parlamentu vietā.
Jūs slepeni sākāt pārskatīt tos Eiropas līgumus, par kuriem jūs vakar mums teicāt, ka tie ir neaizskarami. Tomēr jūs nepārtraukti atteicāties sākt debates par sociālās un vides attīstības fonda izveidi, kura finansēšanai izmantotu kapitāla aprites nodokli un augšupejošu kapitālam piemērojamo nodokļu saskaņošanu, par Eiropas Centrālās bankas līdzekļu radīšanu dalībvalstu parādu atpirkšanai un par sabiedrisko pakalpojumu attīstību, kas ir izšķiroši svarīgi taisnīgumam un sociālajam progresam.
Savas prezidentūras sākumā jūs, ministru prezident, teicāt, ka gribat saprātīgu prezidentūru, un tas ļoti lielā radīja uzticību jums. Taču jūsu prezidentūras laikā nācās atzīt, ka galvenā uzmanība tiek pievērsta finanšu tirgu un lielo akcionāru interešu apmierināšanai. Tauta dzīvo aizvien lielākā nabadzībā.
Niki Tzavela
Priekšsēdētāja kungs! Vispirms es gribētu novēlēt visiem, jo īpaši Komisijai, Prezidijam un visiem deputātiem laimīgu Jauno gadu, sākot gadu, kurš, kā izskatās, būs ļoti sarežģīts. Es gribētu garāmejot izteikt komentāru attiecībā uz izaicinājumu, ko pauda Komisijas priekšsēdētājs Barroso kungs, kurš teica, ka mums, īstenojot globālu ekonomikas pārvaldību, vajadzēs palīdzēt viņam pierādīt, kas ir Eiropa. Eiropa ir vienots ekonomikas, kultūras un, iespējams, arī politisks spēks. Tāpēc mums visiem ir jāatbalsta Komisija, lai Eiropa arī turpmāk būtu ievērojams spēks.
Ciktāl tas attiecas uz Beļģijas prezidentūru, ir vispārēji atzīts, ka tā bija ļoti veiksmīga prezidentūra. Papildus tam, kas jau ir pateikts, es gribētu piebilst vēl divas lietas, kas šeit netika minētas un kas akcentē Beļģijas prezidentūras panākumus. Pirmkārt, Beļģija darbojās pilnīgi eiropeiski; citiem vārdiem sakot, tā ievēroja Komisijas un Eiropas Parlamenta darba kārtībā. Parasti prezidentvalstis to papildina ar valstu jautājumiem. Beļģija radīja labu paraugu, parādot, ka mēs esam Eiropa un ievērojam Komisijas noteikto darba kārtību. Tai nebija mērķa papildus ieviest savu darba kārtību. Otrkārt, slavējams ir modelis, ko piemēroja Beļģijas prezidentūra - trialoga un trīspusējas sadarbības starp Padomi, Eiropas Parlamentu un Komisiju modelis. Apsveicu jūs, kolēģi!
Philip Claeys
(NL) Priekšsēdētāja kungs! Leterme kungs, jūs esat saņēmis daudz komplimentu par Beļģijas prezidentūras darbību, un tas ir saprotami. Eiropas Komisija un Parlaments jūtas atviegloti, ka Beļģijas prezidentūra ir beigusies un ka nav notikuši nekādi nopietni starpgadījumi. Patiešām, diez vai ir pašsaprotami, ka mākslīgi izveidota valsts bez valdības, valsts, kas pat nespēj pārvaldīt pati sevi, pārņem ES prezidentūru.
Protams, varētu teikt, ka jums un ministriem bija daudz laika, ko veltīt prezidentūrai, ņemot vērā, ka jūs vadījāt tikai pagaidu valdību. Varētu teikt, ka jūs guvāt labumu no diplomātiem, kas ir labi darījuši savu darbu, un ka pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā rotējošās prezidentūras nozīme ir samazinājusies.
Iespējams, tas viss ir taisnība, bet es domāju, ka jūsu labākais lēmums bija klausīt Vlaams Belang padomam un, pats galvenais, palikt ēnā. Jūs būtu varējuši pieļaut tādas pašas kļūdas kā iepriekšējā Beļģijas prezidentūra 2001. gadā. Padomājiet tikai par neveiksmīgo "pralinē augstākā līmeņa sanāksmi” Briselē, rupjo diplomātisko kļūdu skaita pieaugumu un to, kas ir kļuvis pazīstams kā Lākenes deklarācija, kura galu galā noveda pie Eiropas Konstitūcijas sabrukuma.
Protams, nav tā, ka Beļģijas prezidentūra būtu bijusi absolūti nevainojama: vispirms bija starpgadījums, kad sociālistu ministrs pensiju jautājumos F. Daerder Ministru padomes sēdi vadīja reibuma stāvoklī - komisāra Andor seja izteica vairāk nekā visdaiļrunīgākie vārdi; Flandrijas nodokļu maksātāji un neto maksātāji vairs nespēj par to pasmieties, apzinoties, ka tagad šī persona ir atbildīga par viņu pensijām.
Turklāt bija ārlietu ministra Vanackere kunga izmisīgie mēģinājumi atvērt jaunu lappusi Turcijas pievienošanās sarunās - par katru cenu un pret iedzīvotāju gribu, kaut gan sarunu sākšanu par Turcijas pievienošanos vispār nevajadzētu pat apsvērt.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Priekšsēdētāja kungs! Es neuzsvēršu to, kas jau ir pateikts. Beļģijas prezidentūra ir bijusi lieliska. Es vēlos pieminēt divus izšķirošus aspektus: finanšu uzraudzību un Eiropas pusgadu. Attiecībā uz šiem izšķirošajiem aspektiem es gribētu pateikt, kas ir izdarīts un, vēl svarīgāk, kas ir jādara.
Finanšu uzraudzības jomā ministram Reynders kungam 48 stundu laikā izdevās sagatavot materiālus jautājumā, kas bija nonācis strupceļā, un mēs varējām dot Padomei un Komisijai to, ko Komisija no mums prasīja: Eiropas iestādes, kas varētu sākt darboties 2011. gada 1. janvārī - spēcīgas, īsteni eiropeiskas iestādes ar autoritāti.
Tas, kas notika pēc tam, nav īpaši apmierinoši. Mums joprojām nav vadītāju šīm iestādēm; mums ir ārkārtīgi mazs budžets, un man ir teikts, ka atalgojums tiem, kas ieņems šos amatus, nebūs īpaši liels. Tas, protams, būs daudz mazāks nekā prēmijas, ko saņem baņķieri Londonā.
Ir divi jautājumi, kas vēl aizvien ir jārisina: sistēmisko struktūru regulējums un bankām piemērojamie nodokļi un iemaksas.
Sistēmisko struktūru regulējumā mēs gribam, lai Eiropas iestāde būtu atbildīga par uzraudzību ar valstu iestāžu starpniecību, kuras šajā gadījumā darbotos kā aģenti un kurām būtu jāievēro Eiropas iestādes instrukcijas. Alternatīvai nebūtu jēgas.
Kas attiecas uz nodokļiem, jaunākajā komisāra Šemeta piedāvājumā ir izklāstīti visi iespējamie bankām piemērojamie nodokļi. Parlaments jau ir pieņēmis divu veidu iemaksas: iemaksas koordinētu garantiju fondos un iemaksas banku stabilitātes fondos. Tas ir fakts, un kā nākamo mēs varēsim apspriest nodokli bankām vai nodokļus par banku darījumiem, jo - es uzsveru - pārējais ir fakts.
Kas attiecas uz Eiropas pusgadu, vienīgais, ko mēs gribam, ir, lai to saskaņotu ar visu: ar eiroobligācijām, projektu obligācijām, ar mehānismu utt. ...
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Kathleen Van Brempt
(NL) Priekšsēdētāja kungs! Man draud atkārtošanās. Atklāti runājot, šīs bija nedaudz vienmuļas debates, taču arī tādas debates, ar kurām mēs varam lepoties, un tāpēc es ar lielāko prieku pievienojos savu kolēģu korim, paužot atzinību Beļģijas prezidentūrai. Yves, jūsu komanda, jūsu ministri un arī jūsu politiskie un diplomātiskie spēki ir paveikuši fantastisku darbu. Man bija iespēja par to pārliecināties pašai no savas pieredzes. Man bija prieks un laime piedalīties divos trialogos par vidi, un - nē, jūs nedrīkstat ļaut tam sagrozīt sev galvu, lai gan šoreiz jūs saņemsiet nelielu uzslavu, - es vēlos jums izteikt komplimentu par to, cik gudri jūs pildījāt prezidentūras vadītāja pienākumus.
Taču man ir lielāki un mazāki "bet”, ko piebilst šiem atzinības vārdiem. Mans pirmais "bet” ir saistīts ar sociālo politiku; manuprāt, mēs esam panākuši progresu daudzos sociālajos jautājumos. Tomēr mums jābūt godīgiem un jāpasaka - un es nevainoju Beļģijas prezidentūru, bet Eiropas gadu cīņai pret nabadzību un sociālo atstumtību -, ka Eiropas ieinteresētība šajos jautājumos nav liela. Mēs neesam panākuši nekādu reālu progresu tiesību aktu ziņā, runājot, piemēram, par eiropiešu minimālajiem ienākumiem, tāpēc vēl joprojām ir daudz darāmā.
Mans otrais "bet” ir saistīts ar Beļģijas prezidentūras pienākumu izpildi laikposmā pēc Lisabonas līguma pieņemšanas. Esmu saņēmusi apsveikumus no Verhofstadt kunga un Dehaene kunga, diviem bijušajiem ministru prezidentiem, kuri ir ārkārtīgi zinoši iestāžu jautājumos. Taču šo pienākumu izpildē ir arī negatīvi aspekti, jo īpaši tas, ka Beļģijas prezidentūrai trūka politiskās vadības attiecībā uz dažiem patiešām kritiskiem dokumentiem. Kāds sēdēja aizmugurē un nedarīja neko, Van Rompuy kungam nācās uzņemties vadību šajā jautājumā.
Es runāju par debatēm par ekonomikas pārvaldību un debatēm par parādu krīzi Eiropas Savienībā. Citu valdību vadītāji - nemaz nerunājot par premjerministri Merkel un prezidentu Sarkozy -uzņēmās rūpes par šiem jautājumiem. Tas, manuprāt, citu iemeslu starpā parādu krīzes dēļ noveda pie niecīgajiem rezultātiem pēdējā Padomē. Agrāk Beļģijas prezidentūra uzņēmās politisko vadību, un es gribu cerēt, ka nākamā valdība patiešām uzņemsies Eiropas Savienības vadību.
Chris Davies
Priekšsēdētāja kungs! Mēs kopīgi pieņemam tiesību aktus, taču pārāk bieži mēs nezinām, kā dalībvalstis piemēro šos tiesību aktus. Jūs esat uzņēmies vadību izskaidrot, ka Parlaments atbalsta Komisiju tās vēlmē, lai visos turpmākajos tiesību aktos būtu iekļautas atbilstības tabulas.
Beļģijas prezidentūra bija ļoti izpalīdzīga, iesniegdama Padomei dokumentu, kurā tā aicināja plašāk izmantot atbilstības tabulas, uzsverot, ka tās palīdzēs palielināt skaidrību un pārredzamību un padarīs ES tiesību aktu piemērošanu ātrāku un efektīvāku. Es domāju, ka ir sākts pārdomu laiks par šo jautājumu.
Ministru prezident, es gribētu zināt, vai savās nobeiguma piezīmēs jūs varētu mums pastāstīt, kādas atbildes jūs esat saņēmuši par šo dokumentu un vai Beļģijas valdība kā daļa no trijotnes un Padomes locekle turpinās uzstāt uz atbilstības tabulu ieviešanu.
Bart Staes
(NL) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Manā rīcībā ir viena minūte, lai uzslavētu Beļģijas prezidentūru. Iespējams, kopumā līdzsvars ir pozitīvs, taču es pieļauju, ka es varētu visiem vienādi uzsist uz pleca. Manuprāt, laimīgā kārta komisāri Potočnik un Hedegaard satura ziņā pauda stingru nostāju lielākajā bioloģiskās daudzveidības konferencē Nagojā par bioloģisko daudzveidību un klimata pārmaiņu konferencē Kankunā.
Ir izskanējis - un reizēm tas ir bijis domāts kā joks -, ka Beļģijas prezidentūra bija tik veiksmīga, jo tās dalībniekiem bija atliku likām laika un viņi varēja veltīt visu savu enerģiju prezidentūrai. Piemēram, Verhofstadt kungs teica, ka šī bija pirmā reize, kad Eiropai bija pilna laika valdība. Es varētu tam piekrist. Taču mēs nevaram ignorēt to, ka aiz šīm komandām stāvēja daudz cilvēku, ka aiz viņiem bija labi sagatavots un labi informēts diplomātiskais dienests, kas lika lietā savu neticamo talantu sarunās, lai nodrošinātu šīs prezidentūras veiksmi.
Leterme kungs, rīt Beļģijā tiks piešķirta balva "Zelta kurpīte”. Ja man būtu jāpasniedz "Zelta kurpīte” Beļģijas prezidentūrai, labākajam aktierim Beļģijas prezidentūrā, tad to, bez šaubām, saņemtu Beļģijas diplomātiskais dienests, tie cilvēki, kuri atradās jums aiz muguras un kuri nodrošināja to, ka jūs, jūsu komanda un reģionālā valdība esat paveikuši patiešām pirmklasīgu darbu.
Paweł Robert Kowal
(PL) Priekšsēdētāja kungs! Pats par sevi saprotams, ka es vēlos pievienoties apsveikuma vārdiem un komplimentiem attiecībā uz to, kas notika Beļģijas prezidentūras laikā. Taču, klausoties šajās debates, man radās divi diezgan svarīgi jautājumi. Vai tiešām Beļģijas prezidentūras laikā ikviens Eiropā aizmirsa par valsts interesēm un koncentrējās tikai uz tām interesēm, ko noteica iestādes Briselē un atbalstīja Beļģijas valdība? Tā noteikti nebija. Mēs esam vērojuši notikumus Eiropā pēdējos sešus mēnešus, un var skaidri redzēt - tas vien, ka prezidentūra nenorāda uz valsts interesēm, nenozīmē, ka tās nepastāv.
Un otra lieta, kas, iespējams, ir visnopietnākā un rada vislielākās šaubas visās šajās debatēs: nebūtu labi, ja tas, ko mēs šeit saucam par Eiropas mērķiem, būtu pretrunā tam, ko mēs saucam par valstu mērķiem. Galu galā, tie valstu mērķi, par kuriem mēs šeit runājam, ir idejas, kas radušās konkrētās valstīs. Tas ir konkrēts ieguldījums, bez kura Eiropai klātos daudz sliktāk. Mēs nevaram ieviest tādās normas, kurās šie mērķi, kas formulēti atsevišķās dalībvalstīs, taču paredzēti Eiropai, netiek uzskatīti par vērtību, bet par problēmu.
Rui Tavares
Priekšsēdētāja kungs! Lūdzu, vai drīkstu lūgt ministru prezidenta uzmanību? Es esmu šeit, ministru prezidenta kungs, pa kreisi no jums. Man jārunā ar jums atklāti. Mans teksts ir portugāļu valodā, taču es improvizēšu angļu valodā, jo šajā valodā jūs runājāt, pasakot to, ko es uzskatu par svarīgāko jūsu runas daļu: "Paskatieties uz bēgļiem! Paskatieties uz bēgļiem, ja jūs domājat, ka karš un miers nav Eiropai svarīgi jautājumi.” Jūs vērsāties pie nākamajām paaudzēm.
Man jāatzīst, ka mana sirds salēcās, kad jūs to teicāt, jo es esmu Eiropas Parlamenta referents bēgļu lietās. Savas prezidentūras laikā jūs būtu varējis darīt vairāk, nekā tikai paskatīties uz bēgļiem. Jūs būtu varējis darīt kaut ko, lai palīdzētu; tas nebija grūti. Padome būtu varējusi pabeigt koplēmuma procedūru, ko Parlaments sāka attiecībā uz bēgļu izmitināšanu. Savā koplēmuma daļā mēs palielinājām līdzekļus, ko piešķiram dalībvalstīm bēgļu izmitināšanai, mēs noteicām prioritāšu kategorijas tiem cilvēkiem, kas ir izvaroti, spīdzināti, kas ir slimi un kas gaida nometnēs, lai viņus izmitinātu. Padome nav pabeigusi šo koplēmumu. Šķiet, tas bija 290. panta un deleģētu aktu dēļ - kaut kā, kas ietverts Lisabonas līgumā.
Jūs sakāt: "Paskatieties uz bēgļiem!” Bet es aicinu jūs darīt to, ko darījām mēs, dodieties uz al-Hol nometni Sīrijā. Pēc tam pasakiet bēgļiem, lai viņi apsver 290. pantu, apsver deleģētos aktus. Viņi teiks: "Par ko jūs runājat? Mani bērni neiet skolā, man nav pases, mēs ilgstoši atrodamies bēgļu nometnē; kāpēc jūs runājat par nelielu iestāžu problēmu, kad jūs būtu varējuši kaut ko darīt, lai palīdzētu risināt mūsu problēmu?” Tas būs Beļģijas prezidentūras kauna traips. Man ir žēl to teikt; es to saku ar skumjām.
Corien Wortmann-Kool
(NL) Priekšsēdētāja kungs! Es vēlos pievienoties tiem atzinības vārdiem, ko mani kolēģi ir izteikuši Beļģijas prezidentūrai un jums, ministru prezidenta kungs, jo laikā, kad tas, kā tika izveidota jūsu valsts valdība, daudzos uzņēmumos izraisīja dziļu apjukumu, jums patiešām izdevās ievērot Eiropas garu, lai padarītu šo prezidentūru pilnā mērā funkcionējošu.
Manuprāt, jūs nenovērtējat savus sasniegumus, nosaucot sevi par "koordinatoru”, jo jūs esat bijis virzītājspēks un jums ir izdevies radoši un apņēmīgi pārvarēt uzskatu atšķirības, arī tās, kuras jums bija ar Parlamentu. Pateicoties jums, mums ir spēcīga Eiropas uzraudzība, direktīva, ar ko regulē alternatīvos ieguldījumu fondus, kā arī eirovinjetes - vēl viens trumpis, kas iegūts sarežģītās sarunās, kuras noslēdzās ar skaidru Padomes secinājumu.
Taču, ņemot vērā Eiropas garu, kas iedvesmoja jūsu runu šeit, Parlamentā, es saprotu, ka jūs lūkojaties arī uz priekšu. Es gribētu īpaši uzsvērt vienu jūsu runā minēto jautājumu. Jūs pareizi teicāt, ka ekonomikas pārvaldība nedrīkst radīt situāciju, kad mēs tikai novēršam simptomus, neko nedarot attiecībā uz to risku, kas joprojām pastāv, jo, lai spēcīgs Stabilitātes un izaugsmes pakts tiešām varētu kļūt par realitāti, tas ir tikai viens šīs ekonomikas pārvaldības pamatbalstiem.
Attiecībā uz saviem iedzīvotājiem mēs gribam, lai mēs spētu pilnīgi izkļūt no šīs ekonomikas krīzes un atkal varētu radīt darbavietas mūsu iedzīvotājiem un jauniešiem, un tā panākšanai mums vajadzīga spēcīga Eiropas makroekonomikas uzraudzība un ļoti stingra Eiropas stratēģija laikposmam līdz 2020. gadam. Vai Eiropas pusgads reāli nodrošinās, ka tas notiks? Vai arī dalībvalstis apņemsies īstenot ekonomikas pārvaldību šajā jomā? Kā Parlamentam vajadzētu pilnīgi izmantot savas likumdevēja priekšrocības pārvaldības pasākumu kopumā, lai padarītu to par realitāti.
Marc Tarabella
(FR) Priekšsēdētāja kungs! Leterme kungs, kad jūs pagājušā gada jūlijā mūs iepazīstinājāt ar Beļģijas prezidentūras programmu, jūs apsveikdams, es pa jokam teicu, ka varbūt jūs joprojām būsiet šeit arī janvārī, lai iepazīstinātu mūs ar tās rezultātiem. Jāsaka, es biju cerējis, ka maldīšos, un, nevēloties aizvainot jūs, ministru prezident, kā arī visus Beļģijas iedzīvotājus, es būtu vēlējies, lai manā priekšā šodien stāvētu 13. jūnija vēlēšanās likumīgi ievēlēts valdības vadītājs. Taču jūs bijāt tas, kuram nācās uzņemties šīs prezidentūras vadību, un es apsveicu jūs un visus pašreizējās valdības ministrus.
Tagad atliksim malā iekšpolitisko situāciju un pievērsīsim visu uzmanību Beļģijas prezidentūras rezultātiem.
Es arī gribētu citēt kādu slavenu amerikāni, kas nebija filozofs, bet gan tenisists. Arthur Ashe teica: "Svarīga panākumu atslēga ir pašpārliecība. Svarīga pašpārliecības atslēga ir sagatavošanās.” Un, bez šaubām, ir jāatzīst, ka Beļģijas prezidentūra tajā ir smēlusies iedvesmu.
Attiecībā uz tiem jautājumiem, kurus vienīgi es šeit izvirzu, ir vērojams liels progress: ciešāka sadarbība laulības šķiršanas lietās; Eiropas aizsardzības rīkojums attiecībā uz vardarbībā cietušajām personām; paplašināta sadarbība patentu jomā un vienošanās par maksājumu kavējumu direktīvu, kā arī par pārtikas produktu marķēšanu - tie visi ir panākumi, ar kuriem var lepoties Beļģijas prezidentūra.
Tas pats attiecas uz kopējo lauksaimniecības politiku (KLP) laikposmam pēc 2013. gada. Kaut arī nolīgums vēl nav noslēgts, stingras KLP ar diviem pīlāriem princips un vienkāršošanas princips jau ir pieņemts. Taču turpmāk lauksaimniecībā visvairāk būs vajadzīgs regulējums, kas spēs noteiktās robežās iegrožot tirgu svārstības. Tomēr šajā jautājumā vēl aizvien nav panākta vienošanās, un man ir nopietnas bažas saistībā ar nākamajām prezidentūrām, galvenokārt Ungāriju un Poliju, jo nešķiet, ka šis regulējums būtu viena no to prioritātēm.
Papildus labai sagatavotībai, ministru pilnīgai iesaistīšanai, diplomātu un Beļģijas prezidentūras darbinieku efektivitātei šīs prezidentūras noslēpums, ko jūs uzsvērāt, bija tas, ka jūs neieviesāt savu darba kārtību, bet gan pievērsāties pašreizējo prioritāro problēmu risināšanai Eiropas līmenī un darījāt visu iespējamo, lai, pateicoties pragmatismam un mums raksturīgajai kompromisu kultūrai, sekmētu šo problēmu risināšanu.
Es ceru, ka nākamās prezidentūras mācīsies no šā parauga.
Anne E. Jensen
(DA) Priekšsēdētāja kungs! Es arī gribu pateikties Beļģijas prezidentūrai par tās ieguldījumu, jo īpaši abās jomās, ko es pārzinu vislabāk: budžeta un transporta jomā. Tas, ka sarunas par budžetu pirmajā kārtā cieta neveiksmi, nebija prezidentūras vaina, un, protams, mēs atradām risinājumu attiecībā uz 2011. gada budžetu. Tāpēc cerēsim, ka arī jautājums par ITER kodoltermiskās enerģētikas projekta elastīgumu un finansējumu drīz tiks atrisināts.
Transporta jomā Beļģijas prezidentūra atrada risinājumu sarežģītajai eirovinješu problēmai. Es vēlos īpaši pateikties Beļģijas prezidentūrai par atbalstu tam, pie kā esmu strādājusi daudzus gadus, proti, drošu atpūtas vietu tīkla Eiropā izveidei, lai kravas automašīnu vadītājiem, kuri burtiskā nozīmē satur Eiropu kopā un nodrošina iekšējo tirgu, būtu labi un droši darba apstākļi. Es gribētu, lai visu pārējo valstu valdības iedvesmotu Beļģijas valdības pozitīvais viedoklis šajā jautājumā un lai tādējādi mēs varētu beidzot kaut ko no tā īstenot praksē.
Mirosław Piotrowski
(PL) Priekšsēdētāja kungs! Beļģija, kas ir viena no sešām Eiropas Savienības dibinātājvalstīm, nesen beidza savu sešus mēnešus ilgo prezidentūras posmu. Par spīti iekšzemes politiskajām grūtībām saistībā ar nespēju izveidot valdību, Beļģija ir guvusi oficiālu atzinību par efektivitāti un panākumiem, sasniedzot gandrīz visas tās prioritātes, ko tā iepriekš sev bija izvirzījusi. Tāpēc es gribu pievienoties tiem, kas apsveic Beļģiju, jo šajā īsajā laikposmā, īstenojot izvirzītās prioritātes, Beļģijas stājās pretī ekonomikas krīzei Eiropā, aizsargāja Eiropas vidi, izveidoja atvērtu un drošu Eiropas Savienību, radīja saskaņotu Eiropas Savienības sociālo modeli un nodrošināja pamatus kopējai ES ārpolitikai. Šis ir rets gadījums vēsturē, kad tik maza valsts tik īsā laikā ir tik daudz izdarījusi Eiropas labā.
Mathieu Grosch
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Ministru prezident Leterme, pirms sešiem mēnešiem, kad Parlamenta deputātiem bija tik daudz jautājumu par Beļģijas prezidentūru un kad mēs izlasījām programmu, daudzus deputātus joprojām māca lielas šaubas.
Tāpēc šodien, izsakot pateicību gan jums, gan arī pastāvīgajai pārstāvniecībai par jūsu izcilo veikumu un sagatavošanas darbiem, mūsu prieks ir vēl jo lielāks. Nepārprotami jūsu panākumi nenāca viegli. Iekšzemes politiskās problēmas Beļģijā jau tika minētas, un Verhofstadt kungam nācās arī novērot, ka nav vajadzīgās efektivitātes valsts līmenī Beļģijā vai Eiropas līmenī. Iespējams, tā ir arī rītdienas panākumu atslēga - citiem vārdiem sakot, ka tiem politiķiem, kuri ir kompetenti šeit, jāpanāk vajadzīgā atzinība arī Beļģijā.
Jums nebija viegli gūt panākumus, jo arī ārējie apstākļi nebija tie labākie. Tas bija ne tikai tāpēc - un varu to teikt, runājot Eiropas Tautas partijas (Kristīgo demokrātu) grupas vārdā saistībā ar transportu -, ka jūs neizvēlējāties risināt vieglākos jautājumus. Tas jau tika minēts, un mūs vairāk nekā apmierināja tas, ka citu jautājumu vidū tika atrisināta eirovinješu problēma. Šis jautājums attiecas ne tikai uz principu. Manuprāt, tas attiecas uz jauniem finansējuma avotiem un drošu, tīru, taču vienlaikus efektīvu mobilitāti Eiropas līmenī. Tas attiecas uz to, vai mēs nākotnē spēsim aktīvāk pielāgot šo jomu - mobilitāti - Eiropas līmenī.
Būdams cilvēks, kas dzīvo pierobežas reģionā, es nepārprotami esmu gandarīts arī par ceļu satiksmes drošības noteikumu ieviešanu. Mums un visos pierobežas reģionos dzīvojošajiem ir nepieņemami, ka tas, vai nopietns pārkāpumu tiks sodīts, ir atkarīgs no transportlīdzekļa numura zīmes. Jūs ķērāties vērsim pie ragiem attiecībā uz šo neērto tematu un spērāt pirmo soli.
Autobusu transporta pasažieru tiesības ir nozīmīgas ar to, ka tagad Eiropa ir piešķīrusi saviem iedzīvotājiem tiesības visos dažādajos transporta veidos. Vulkāna krīzes laikā mēs pieredzējām, cik šādas Eiropas sistēmas ieviešana ir svarīga gan uzņēmumiem, gan arī pasažieriem. Es ceru, ka mēs varēsim turpināt strādāt šajā virzienā.
Visbeidzot es jums un Beļģijai novēlu tikai vienu, proti, lai mēs beidzot Beļģijā federālā līmenī redzētu tādu profesionalitāti, kādu jūs parādījāt Eiropas līmenī, praktiski īstenojot saprātīgo teoriju, ka tam, kurš izvirza prasības - ko jūs darījāt -, ir jāpiedāvā arī risinājumi.
Alejandro Cercas
(ES) Priekšsēdētāja kungs, Leterme kungs! Eiropas Parlamenta sociālistu un demokrātu progresīvās alianses grupas vārdā, kura atbild par nodarbinātību un sociālajām lietām, es gribu pievienoties saviem kolēģiem, apsveicot Beļģijas prezidentūru par pēdējiem sešiem mēnešiem.
Kā tas ir iespējams, ka es varu pievienoties šiem apsveikumiem par spīti tam, ka jūs tikpat kā neminējāt sociālo aspektu un ka Beļģijas prezidentūra nav veikusi plašu sociālās situācijas analīzi?
Gluži vienkārši tāpēc, Leterme kungs, ka man bija izdevība sadarboties ar jūsu ministrēm, Onkelinx kundzi un Milquet kundzi, un es zinu, kādas pūles viņas un viņu komandas veltīja, lai panāktu progresu attiecībā uz sociālo programmu tik sarežģītos apstākļos un Padomē, kas ir tik vienaldzīga pret sociālo Eiropu, kāda mums diemžēl ir šobrīd. Tomēr viņas ir varonīgi, atbildīgi un ļoti eiropeiskā garā strādājušas, lai nodrošinātu, ka šajā ļoti nopietnajā laikā, kad uz spēles ir Eiropas nākotne, Parlaments tiktu sadzirdēts un eiropieši tiktu sadzirdēti.
Tāpēc arī es pievienojos, apsveicot jūs, Leterme kungs, un ceru, ka nākotnē, ja radīsies problēmas, piepildīsies tas, ko jūs teicāt: ka Eiropa atradīs savu dvēseli. Tai ir jābūt politiskai un sociālai dvēselei, ne tikai ekonomiskai dvēselei.
Es gribētu pieminēt dažus jautājumus, kas jūsu prezidentūras laikā netika atrisināti, un ceru, ka jūs savā eiropeiskajā humānisma garā nodosiet tos Ungārijas prezidentūrai, jo attiecībā uz Eiropas nākotni uz spēles ir likts ļoti daudz. Es runāju par jautājumiem saistībā ar Eiropas imigrācijas politiku, apvienoto atļauju, abām direktīvām par pagaidu darba ņēmējiem un pārvietošanām uzņēmumā.
Padomes priekšsēdētāj, lūdzu, pasakiet saviem kolēģiem, lai viņi ieņem ilgtermiņa nostāju. Nevar būt nevienlīdzīga attieksme pret darba ņēmējiem, kas ierodas Eiropā. Ir jābūt vienlīdzīgai attieksmei, pretējā gadījumā mēs izveidosim tādu plaisu, kuras radītās sekas Eiropas Savienības nākotnei būs neaprēķināmas. Nevar būt tā, ka šiem darba ņēmējiem, ierodoties Eiropā, tiek piemēroti atšķirīgi nosacījumi attiecībā uz darbu šeit, jo tādā gadījumā mēs būsim sagrāvuši Eiropu.
Es ceru, ka nākamajos sešos mēnešos Ungārijas prezidentūras uzklausīs jūs un ka jūs spēsiet atgūt vārda brīvību Padomē, un ka Padome pievērsīs uzmanību Eiropas dvēselei, kas var būt tikai humānisma dvēsele un attīstības dvēsele.
Raffaele Baldassarre
(IT) Priekšsēdētāja kungs, Leterme kungs, dāmas un kungi! Man jāsaka, ka es priecājos, ka mums bija prezidentūra, kas pierādīja, ka arī sarežģītos apstākļos spēj pragmatiski un efektīvi vadīt Eiropas darba kārtību.
No brīža, kad pirmajā lasījumā tika pieņemta pārstrādātā direktīva par kavētu maksājumu novēršanu valsts pārvaldē, kas ir būtiski uzņēmumu sistēmas nākotnei, līdz finanšu uzraudzības pasākumu kopuma pieņemšanai Beļģijas prezidentūra ir bijusi gan praktiska, gan dinamiska.
Es varētu minēt citus piemērus, taču es vēlos labāk izdarīt secinājumus par to, ko var mācīties no prezidentūras, kas tik pozitīvi ir beigusi savu pilnvaru laiku. Pirmkārt, jābūt reālistiskai darba programmai; otrkārt, jāspēj dinamiski risināt sarunas un panākt kompromisus; un visbeidzot ir pilnā mērā jāiesaista Eiropas iestādes, sākot ar Parlamentu, kā arī attiecībā uz vēl neatrisinātajiem jautājumiem jāieņem pieeja, ko neierobežo aizspriedumi un valsts intereses.
Es ceru, ka šī prezidentūra būs paraugs pārējām prezidentūrām, kas būs pēc tās. Taču tagad pieņemiet, lūdzu, manus sirsnīgākos apsveikumus!
Pervenche Berès
(FR) Priekšsēdētāja kungs! Ministru prezident, mēs ļoti labi sadarbojāmies ar jūsu ministrēm Joëlle Milquet un Laurette Onkelinxwe, lai Eiropas Parlaments būtu dzirdams ne tikai tad, kad Padome pieņēma nodarbinātības pamatnostādnes, kurās tika ņemta vērā mūsu nostāja, bet arī sabiedrisko pakalpojumu jautājumā, ņemot vērā šo pakalpojumu svarīgo nozīmi Eiropas sociālajā modelī, kas jūsu prezidentūras laikā tika atkārtoti apstiprināts. Es ceru, ka iestāžu dialogam dotais impulss turpināsies gan Komisijas darbā, gan arī jaunās prezidentūras darbā.
Mēs plaši sadarbojāmies vēl vienā aspektā, proti, kā nodrošināt, lai ekonomikas pārvaldība, uz ko jūs atsaucāties, varētu stāvēt pati uz savām kājām, jo, ja tā uz nodarbinātības jautājumu raudzīsies kā uz bilanci, tad tas mūs novedīs līdz katastrofai. Un mani uztrauc veids, kā Komisija Eiropas pusgada pasākumu kopumā risina šo jautājumu, ierosinot dalībvalstīm, lai tās piespiedu kārtā samazinātu algas vai būtībā akli palielinātu pensionēšanās vecumu un samazinātu pensiju līmeni. Šis nav veids, kā ekonomikas pārvaldība var nodrošināt Eiropas jautājuma panākumus, ko no mums gaida mūsu darba ņēmēji un mūsu iedzīvotāji.
Morten Messerschmidt
(DA) Priekšsēdētāja kungs! Es gribētu pateikt, ka Beļģijas prezidentūra bija brīnišķīgs un nepārspēts piemērs tam, kā darbojas Eiropas Savienība. Par spīti tam, ka šai valstij nebija valdības, prezidentūra tomēr saņem uzslavas no visām šīs sēžu zāles pusēm. Iespējams, tas raksturo to, kā ES faktiski darbojas vislabāk - bez ievēlētiem pārstāvjiem un faktiski vispār bez cilvēkiem. Jebkurā gadījumā tieši Beļģijas prezidentūras laikā notika līdz šim lielākā maldināšana, lielākā nodevība pret Eiropas iedzīvotājiem kopš Lisabonas līguma stāšanās spēkā kļuva par realitāti, proti, tika ieviests tagad pastāvīgais krīzes mehānisms.
Kad mums vajadzēja pārliecināt Eiropas iedzīvotājus par Lisabonas līguma parakstīšanu, kas nozīmēja nepieredzēti lielas varas nodošanu svešiniekiem Briselē, mums solīja, ka ir vismaz viena lieta, kas nevar notikt: mēs nekad nebūsim atbildīgi cits par cita parādiem. Beļģijas prezidentūras laikā šis solījums tika lauzts. Tagad no 2013. gada spēkā stāsies tiesību akts, ar ko nosaka, ka mēs arvien vairāk būsim atbildīgi par citu parādiem. Tas ir Beļģijas prezidentūras mantojums, un tas ir nožēlojami.
Ivo Belet
(NL) Priekšsēdētāja kungs! Leterme kungs, Győri kundze, gan jūs, gan jūsu diplomātiskais dienests ir pierādījis, ka mēs varam gūt panākumus pat ļoti grūtos ekonomiskos apstākļos un ka mēs varam risināt ar šiem apstākļiem saistītās problēmas tādā veidā, kas Eiropu padara stiprāku. Tas ir ļoti svarīgi. Protams, šādi jautājumi prasa, lai mēs panāktu kompromisus, sarežģītus kompromisus. Par to mūs vienmēr varēs kritizēt, taču es domāju, ka šajā situācijā vairāk nekā jebkad spēkā ir zelta likums, ka "ideālais ir labā ienaidnieks”. Šāds kompromiss vienmēr ir attaisnojams, ja tas ļauj panākt progresu un nodrošina mūsu iedzīvotāju pārticību un labklājību.
Leterme kungs, tā kā manā rīcībā ir tikai viena minūte, es tikai izteikšu īsu komentāru par nākamo Beļģijas prezidentūru, kas, iespējams, uzņemsies šīs pilnvaras aptuveni 2025. gadā. Jums tad varētu būt 65 gadi, un es būšu par gadu vecāks. Es pieļauju, ka Eiropa tad joprojām būs spēcīga dalībniece starptautiskajā arēnā, taču, lai tas notiktu, mums tiešām ir jāsaglabā pēdējo sešu mēnešu impulss. Jebkurā gadījumā es novēlu jums vislielākos panākumus gan šeit, gan Briselē.
Csaba Sándor Tabajdi
(FR) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Beļģijas kolēģi, apsveicu jūs! Es noņemu cepuri jūsu priekšā! Būdams ungārs, es būšu ļoti laimīgs, ja Ungārijas prezidentūra būs tikpat veiksmīga.
(HU) Tagad es vēlētos turpināt savu runu ungāru valodā. Beļģijas prezidentūras laikā eiro zonas krīzes padziļināšanās tika veiksmīgi novērsta. Īrijas glābšanas pasākumu kopums tika sagatavots rekorda cienīgā ātrumā. Tika izstrādāta jaunās ekonomikas politikas koordinācijas sistēma, un Ungārijas prezidentūrai tagad jāpieņem seši tiesību akti par ekonomikas pārvaldību. Tika izveidota finanšu uzraudzība, un Eiropas Ārējās darbības dienesta darbība tika sākta tikpat veiksmīgi kā pilsoņu iniciatīva. Es varu tikai izteikt visdziļāko apbrīnu par progresu attiecībā uz Lisabonas līguma praktisko transponēšanu, lai gan mūs joprojām gaida neskaitāmi neatbildēti jautājumi.
(FR) Vēlreiz apsveicu savus Beļģijas kolēģus. Es ceru, ka mēs gūsim tikpat lielus panākumus Ungārijas prezidentūras laikā.
Petru Constantin Luhan
(RO) Priekšsēdētāja kungs! Lai gan pastāvēja bažas, ka tendences Beļģijas iekšpolitikā varētu ietekmēt rotējošās prezidentūras veikumu, es priecājos, ka Beļģija pierādīja šo pieņēmumu kļūdainību, pragmatiski un efektīvi strādājot ar Eiropas dokumentāciju. Patiešām, Beļģijas prezidentūras vadošās iniciatīvas par excellence ir nodrošinājušas risinājumus daudzām Eiropas problēmām: Eiropas Ārējās darbības dienesta darbības sākšana, ekonomikas izaugsme un fiskālā konsolidācija, regulas par Eiropas pilsoņu iniciatīvu pieņemšana un Eiropas stratēģijas laikposmam līdz 2020. gadam īstenošanas sākšana.
Kas attiecas uz Rumānijas interesēm, Beļģijas prezidentūra pieņēma godīgu un līdzsvarotu pieeju. Divos Rumānijai jutīgos dokumentus Beļģijas prezidentūra izvēlējās tās iespējas, kas vislabāk atspoguļoja Rumānijas ieņemto nostāju: diskusiju par romu problēmu no sociālās integrācijas aspekta un tās procedūras vadību, kas attiecas uz Eiropas Parlamenta lēmuma projektu par Rumānijas un Bulgārijas pievienošanās Šengenas zonai.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Priekšsēdētāja kungs! Vispirms es gribētu uzsvērt, ka Beļģija uzņēmās rotējošās prezidentūras vadību situācijā, kas bija sarežģīta ne tikai iekšpolitikas ziņā, bet, protams, arī globālā mērogā.
Tāpēc nevar visas Eiropas Savienības neveiksmes piedēvēt Beļģijai. Gluži otrādi, es gribētu teikt, ka Beļģija paveica izcilu darbu, koordinējot trialogu starp Komisiju, Padomi un Parlamentu.
Beļģijas vadībā ir panākts progress tādā svarīgā jomā kā banku nozares uzraudzība un regulējums - vismaz daļēji. Oktobrī beidzās sarunas par regulu par riska ieguldījumu fondiem, akciju sabiedrībām un kredītvērtējuma aģentūrām.
Es varētu iztēloties dažus vēl vērienīgākus pasākumus šajā jomā, taču es domāju, ka Beļģijai izdevās saskaņot vismaz tos jautājumus, kas bija iespējami, un panākt vismaz zināmu progresu.
Ārkārtīgi svarīga bija arī starptautisko attiecību joma. Eiropas Savienība izveidoja savu diplomātisko dienestu, un arī šajā ziņā Beļģija parādīja, ka tā ir ļoti prasmīgs vidutājs.
Nobeigumā es vēlos apsveikt Beļģiju un izteikt pateicību par tās prezidentūru, kā arī izteikt zināmu cerību, ka Ungārijas prezidentūra sekos jūsu piemēram.
Mairead McGuinness
Priekšsēdētāja kungs! Vai es šeit varētu pievērsties plašākam jautājumam? Ziemassvētkos John Bruton, bijušais Īrijas vadītājs un viena termiņa Padomes priekšsēdētājs, teica, ka Eiropas Padomes nepilnās slodzes darbs patiesībā neatbilst tās mērķim, ņemot vērā tās krīzes mērogu, ko Eiropa piedzīvo. Viņš norādīja, ka šiem nopietnajiem jautājumiem atvēlētais laiks ir tikai nedaudz lielāks par to laiku, kas tiek pavadīts ceļā uz Briseli.
Viņš saka, ka mēs piedzīvojam finanšu krīzi - labklājības statusa krīzi novecojošā sabiedrībā, nācijvalstu globalizācijas krīzi un, iespējams, pat Eiropas demokrātijas efektivitātes krīzi. Viņš saka, ka vadītājiem ir jābūt kopā tik ilgi, kamēr viņi panāks pilnīgu savstarpējo vienošanos par visu, kas ir jādara: par visu darbu, nevis tikai atsevišķām tā daļām. Tikai šāda mēroga rīcība tirgiem radīs ilgstošu uzticību. Es vēlos aicināt iedzīvotājus to apspriest, jo, iespējams, viņam ir taisnība.
Oreste Rossi
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Jūsu runā, Leterme kungs, izskanēja daži svarīgi citāti; tas ir kauns, ka, patiesībā jūs atcerēsies galvenokārt kā tādas valsts ministru prezidentu, kura 219 dienas pēc vēlēšanām nespēja izveidot valdību.
Redzat, es biju sliktās domās par jums - lai gan laika gaitā mans viedoklis, protams, ir mainījies -, jo jūsu inaugurācijas dienā, es jums kā Padomes priekšsēdētājam jautāju, kas tiks darīts, reaģējot uz tām darbībām jūsu valstī, kas bija vērstas pret katoļu baznīcu, reaģējot uz kratīšanām, ko pasludināja par spēkā neesošām, kas, manuprāt, ir ļoti nopietni un ko pēc tam nosodīja arī pašas tiesu iestādes.
Jūs man neatbildējāt. Man tas nepatika, jo es uzskatu, ka priekšsēdētājam būtu jāpārstāv visi iedzīvotāji. Ja priekšsēdētājam ir uzdots jautājums, viņam būtu jāmēģina uz to kaut kā atbildēt un būtu jāpieņem drosmīgs lēmums: pateikt "es esmu par” vai "es esmu pret” un izskaidrot, kāpēc. Jūs to nedarījāt.
Šodien es varu teikt, ka jūs un jūsu prezidentūra esat labi strādājuši. Iespējams, ja jūs no sākuma būtu bijis atklātāks ar mums, mums būtu varējušas būt labākas attiecības.
Franz Obermayr
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Beļģija Padomes prezidentūru pārņēma neapšaubāmi ļoti sarežģītā pārejas posmā, jo, pirmkārt, ekonomikas krīze vēl nebija pārvarēta, bet, otrkārt, vienlaikus acīmredzama kļuva arī Lisabonas līguma ierobežotā atbilstība paredzētajam mērķim, kaut arī tas, protams, vēl nebija pilnīgi ieviests.
Taču visās debatēs par eiro glābšanas pasākumu kopumu ir kāds nozīmīgs aspekts, kuru nedrīkst aizmirst, proti, to, ka gan glābšanas pasākumu kopums eiro zonas valstīm, gan aizdevumi Grieķijai pārkāpj Lisabonas līgumu. Tādējādi abos gadījumos šiem pasākumiem trūkst vajadzīgā juridiskā pamata. Tas nozīmē, ka šis ir gadījums, kad ES acīmredzami pārsniedz savas pilnvaras, kā rezultātā ir nepieciešama atbilstīga Līguma grozīšanas procedūra.
Pēc nākamajām glābšanas pasākumu kopuma kandidātēm - piemēram, Īrijas un Portugāles - arī Spānija ir kļuvusi par eiro zonas sāpju bērnu. Otra monētas puse ir tā, ka lielie faktiskie maksātāji, piemēram, Vācija un Austrija, ar laiku aizvien vairāk kļūst par Eiropas Savienības naudas govīm. Nav apšaubāms, ka tas tā nevar turpināties. Beļģija reāli nespēja veikt nevienu no šiem - nenoliedzami sarežģītajiem - uzdevumiem, proti, pārvarēt ekonomikas krīzi un īstenot Lisabonas līgumu.
Andrzej Grzyb
(PL) Priekšsēdētāja kungs! Ir izskanējuši daudzi atzinīgi viedokļi par Beļģijas prezidentūru, jo īpaši par tās efektivitāti sarunās un tās nosvērtību sarežģītajā krīzes periodā, G20 augstākā līmeņa sanāksmē, Kankunas konferencē un debatēs par budžetu. Galvenie jautājumi bija finanšu tirgu stabilitātes un arī ekonomikas stabilitātes atjaunošana, taču būtu jāsaka, ka valstu egoisms kļuva mežonīgs, jo īpaši attiecībā uz budžetu. Būtu jāapsveic Beļģijas efektivitāte sarunās, tomēr šī, galu galā, bija Beļģijas divpadsmitā prezidentūra. Ministru prezidents Leterme teica, ka prezidentūras programma bija Padomes un Komisijas programma, neizvirzot mērķi tai piešķirt jebkādu valstisku prioritāti. Taču mums jāļauj turpmākajām prezidentūrām pašām izlemt savas prioritātes. Man šķiet, ka šī ir tā integrācijas būtība un gars, par ko runāja ministru prezidents Leterme. Mani satrauc krīze 2011. gada budžeta pieņemšanā, jo īpaši tā priekšvēsture un prognozes, ka turpmāk nebūs viegli vienoties par jauno finanšu plānu.
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Priekšsēdētāja kungs! Ir vismaz viena joma, kas ir svarīga Eiropai un reģionam, kuru es pārstāvu, - Euskadi, Basku zemei - un kurā jūs neesat darījis pilnīgi neko.
Lisabonas līgums piešķir Parlamentam pilnvaras attiecībā uz zivsaimniecību. Padome bloķēja vairākus anšovu zivsaimniecības plānus. Šīs prezidentūras sākumā es personīgi izteicu viedokli, ka esmu gatava turpināt sarunas, lai atkal iekustinātu svarīgos plānus, taču jūs nedarījāt neko, lai tas notiktu. Tāpēc es nevaru jūs apsveikt, jo Padome būtībā neatzīst tās pilnvaras, kas saskaņā ar Lisabonas līgumu ir piešķirtas Parlamentam.
Es uzskatu, ka jūs esat palaidis garām iespēju atrisināt problēmu, kas ir aktuāla kopš Spānijas prezidentūras. Jūs neesat darījis pilnīgi neko, tāpēc es ceru, ka to spēs izdarīt nākamā prezidentūra.
Es arī būtu pateicīga, ja jūs pievērstu mazliet uzmanības manai runai.
Edite Estrela
(PT) Priekšsēdētāja kungs! Arī es vēlos apsveikt Beļģijas valdību par tās prezidentūras panākumiem neatkarīgi no sarežģītajiem apstākļiem, kādos tā notika un kas šeit jau tika minēti. Turklāt jomā, kurai es pievērsu vislielāko uzmanību, es gribētu apsveikt Milquet kundzi un pateikties viņai par uzticību un apņēmību, sagatavojot ziņojumu par grūtniecības un dzemdību pabalsta direktīvu par spīti tam, ka Padome viņai nepiekrita. Mēs ceram, ka Ungārijas prezidentūra pievērsīs vajadzīgo uzmanību šim jautājumam. Leterme kungs mums atgādināja par sapni, kas papildus vienotajam tirgum vadīja Eiropas projekta radītājus, un Barroso kungs uzsvēra Eiropas gara svarīgo nozīmi. Es domāju, ka šie ir labi aspekti pašreizējā kontekstā, kad mums ir vajadzīga lielāka vienotība un solidaritāte, lai risinātu priekšā stāvošās problēmas.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Priekšsēdētāja kungs! Beļģijas prezidentūra, precīzāk, divas pēdējās prezidentūras darbojās laikā, kad tika ieviests Lisabonas līgums un Eiropas Savienībā tika iemiesota jaunā kārtība. Abas šīs prezidentūras ierobežoja savu valstisko pieeju, lai padziļinātu sadarbību un koordināciju Eiropas Savienībā. Šis virziens stiprina Kopienas, nevis valdības pieeju. No otras puses, mums jābūt uzmanīgiem, ierobežojot valstu prezidentūru nozīmi savu prioritāšu noteikšanā. Šajā jomā jābūt īpašam līdzsvaram. Neapšaubāms Beļģijas prezidentūras sasniegums ir ekonomikas pārvaldības stiprināšana. Ir sākušas darboties aģentūras, kas uzrauga finanšu iestādes. Daudz ir paveikts attiecībā uz to, lai stingrāk tiktu ievērota budžeta disciplīna. Par galveno attīstības instrumentu ir noteiktas uz strukturālajām reformām orientētās darbības. Turklāt beidzot ir rasta izeja no strupceļa saistībā ar 2011. gada budžeta apstiprināšanu. Mēs gribētu vienkārši pateikt - paldies!
Seán Kelly
Priekšsēdētāja kungs! Man jāsaka, ka ir ļoti iedvesmojoši klausīties, ka tik daudz deputātu no visām Parlamenta politiskajām partijām cildina Beļģijas prezidentūru un dara to pilnīgi pamatoti. Es baidījos no pretējā. Es domāju, ka viens no iemesliem, kāpēc Beļģijas prezidentūra bija veiksmīga, ir tas, ka tā ņēma vērā realitāti saistībā ar Lisabonas līgumu. Mūsdienās jābūt viengabalainai pārejai no vienas prezidentūras uz nākamo. Tā ir kā stafešu sacensība: iespējams, jo efektīvāka ir stafetes nodošana - un jo nepretenciozāka tā ir -, jo labāk. Beļģija to izdarīja izcili un parādīja piemēru citām valstīm, kā to darīt turpmāk.
Es gribētu īpaši pateikties Beļģijas prezidentūrai par tās ieguldīto darbu saistībā ar budžetu un banku iestādēm, kā arī citām izveidotajām iestādēm. Ja tās būs tik veiksmīgas, kā mēs ceram, tad turpmākajos gados, atskatoties uz šiem svarīgajiem lēmumiem, cieņa pret Beļģijas prezidentūru tikai palielināsies.
Frédéric Daerden
(FR) Priekšsēdētāja kungs! Es piekrītu šorīt praktiski vienprātīgi paustajam viedoklim. Ministru prezident, Beļģijas prezidentūra bija laba prezidentūra, jo tā virzīja uz priekšu Eiropas projektu sarežģītā valstiskā kontekstā, kas tomēr to nekavēja risināt Eiropai aktuālās problēmas. Es atceros 2011. gada budžeta pieņemšanu, kuras atsevišķi aspekti radīja nelāgu mieļu sajūtu. Taču jūs novērsāt iestāžu nelabvēlīgu konfrontāciju.
Kas attiecas uz sociālo aspektu, Beļģijas prezidentūra jau no paša sākuma saskārās ar dažu Padomes locekļu pārmērīgo piesardzību. Es īpaši to domāju attiecībā uz pamatdirektīvu par minimālo ienākumu līmeni. Par spīti šim kontekstam, pateicoties jūsu ministru un mūsu ministru cīņas garam, Beļģijai izdevās panākt zināmu reālu progresu: EPSCO padomes ziņojumu pirms katras Eiropadomes, kam jādarbojas kā vajadzīgajam pretsvaram ECOFIN padomei; secinājumus par vispārējas nozīmes sociālajiem pakalpojumiem; pensijas, jo īpaši Lježas konferenci par pensijām, kas akcentēja nepieciešamu kopīgi izskatīt pensiju atbilstību un ilgtspēju, ko es gribu īpaši uzsvērt, un EPSCO deklarāciju par gadu cīņai pret nabadzību.
Vēlreiz apsveicu! Cerams, ka šis progress turpināsies arī nākamo prezidentūru laikā.
Gay Mitchell
Priekšsēdētāja kungs! Attiecībā uz procedūras jautājumu es gribētu jūs lūgt veikt pētījumu par to, kam ir atļauts uzstāties pie brīvā mikrofona un kam nav atļauts. Man šķiet, ka sesijās nav taisnīga laika sadalījuma. Es gribētu lūgt jūs to darīt, jo daži no mums, kam ir citi pienākumi, nevar pavadīt vienu dienu Parlamentā, bet otru ārpus tā, savukārt citiem tas ir iespējams.
Es uzskatu, ka deputātiem jābūt vienlīdzīgām iespējām iesaistīties debatēs. Es atvainojos par Parlamenta aizkavēšanu, taču es vēlos lūgt, lai jūs veiktu šādu pētījumu.
Priekšsēdētājs
Mitchell kungs, es negribu teikt neko vairāk kā to, ka manā rīcībā ir saraksts, un jūs varat pārbaudīt šo sarakstu. Sarakstā ir gandrīz 20 cilvēku, kam ir iespēja uzstāties. Ja vēlaties, jūs varat atnākt uz manu biroju, es varu jums parādīt sarakstu un mēs varam to izskaidrot.
Maroš Šefčovič
Komisijas priekšsēdētāja vietnieks. - Priekšsēdētāja kungs! Šorīt šai sēžu zālē ir izskanējuši daudzi pozitīvi novērtējumi un ir pausts daudz atzinības. Es vēlos Komisijas vārdā pateikt, ka tas viss ir pilnīgi pelnīti. Ar savu eiropeisko garu Beļģijas prezidentūra skaidri parādīja savu efektivitāti un uz sadarbību vērsto pieeju. Kad Beļģijas prezidentūra ķērās pie kāda jautājuma risināšanas, mēs zinājām, ka tā īstenos Eiropas mērķi - un tikai Eiropas mērķi - un ka tā šo jautājumu risinās, ievērojot lojālas sadarbības garu starp iestādēm. Beļģijas prezidentūras ļoti labā sadarbība ar Eiropas Parlamentu un ļoti ciešais kontakts ar Komisiju vainagojās ar patiešām ļoti iespaidīgu sasniegumu virkni.
Šodien mēs varam teikt, ka tagad Lisabonas līgums ir pilnīgi funkcionējošs. Mums ir izdevies saviem iedzīvotājiem dot jaunu iespēju paust viedokli, izmantojot Eiropas pilsoņu iniciatīvu, un mums ir izdevies panākt vienošanos par pārredzamākiem un efektīviem komitoloģijas noteikumiem. Es abos minētajos jautājumos sadarbojos ar valsts sekretāru Olivier Chastel, un man jāsaka, ka uz mani vienmēr iespaidu atstāja viņa sadarbības gars un augstais profesionalitātes līmenis.
Bija vajadzīga nosvērta un konstruktīva pieeja, lai noslēgtu debates par 2011. gada budžetu un sāktu jauno ekonomikas pārvaldību Eiropā. Beļģijas prezidentūrai izdevās sasniegt skaidru progresu arī sarežģītajās un ilgstošajās diskusijās par tādiem jautājumiem kā, piemēram, laulības šķiršana, finanšu uzraudzība un pat patenti.
Šobrīd ir ļoti skaidrs, ka mums jāturpina strādāt, pamatojoties uz Beļģijas prezidentūras pozitīvo garu un efektivitāti. Acīmredzami mums visiem arī turpmāk galvenās prioritātes būs ekonomika, atveseļošanās no krīzes un fiskālā konsolidācija. Pagājušajā nedēļā mēs saņēmām labas ziņas saistībā ar Portugāles, Spānijas un Itālijas obligāciju veiksmīgo pārdošanu un pieredzējām likmju atšķirību samazināšanos attiecībā uz Beļģiju un citām valstīm. Taču skaidrs ir arī tas, ka mums jāturpina strukturālo reformu īstenošana un ka mums ir jāstrādā vēl smagāk. Ja mēs negribam atveseļošanos ar augstu bezdarba līmeni, tad ir jāapsver, kā mēs varam pārveidot savus darbaspēka tirgus noteikumus un kā mēs varam novērst šķēršļus nodarbinātības palielināšanai Eiropā. Vienlaikus mums jāaizsargā mūsu sabiedrības mazāk aizsargātās grupas un jāsamazina nabadzība. Tas ir vienīgais veids, kā mēs Eiropā varam attīstīt savu sociālo tirgus ekonomiku.
Daudz kas būs atkarīgs no tā, kā mēs sāksim Eiropas pusgadu un cik lielā mērā mēs kopīgi spēsim būt mērķtiecīgi savās valstu reformu programmās, savos konsolidācijas centienos un ES stratēģijas īstenošanā laikposmam līdz 2020. gadam. Beļģijas prezidentūra deva lielu ieguldījumu šā jaunā ekonomikas pārvaldības procesa sākšanā, un tagad mums ir jāturpina lieliskais darbs, ko tā iesākusi.
Ministru prezident, valsts sekretār, es gribu pateikt jums lielu paldies par jūsu izcilo darbu! Gribu ļoti sirsnīgi pateikties arī visiem jūsu diplomātiem par šīs labvēlīgās atmosfēras radīšanu, kurā nākamā prezidentvalsts varēs turpināt darbu, ko jūs tik veiksmīgi sākāt pirms sešiem mēnešiem.
Yves Leterme
Priekšsēdētāja kungs, komisār, dāmas un kungi! Šie ir mani pēdējie vārdi, pārstāvot Beļģijas prezidentūru, tādēļ runāšu īsi. Es priecājos šeit redzēt tik daudz cilvēku, taču zinu, ka tas ir saistīts ar citiem jūsu darba kārtības jautājumiem.
(NL) Dāmas un kungi! Es, protams, vēlos pateikties visiem tiem jūsu vidū, kuri sniedza ļoti konstruktīvu atgriezenisko saiti, kas nākotnē izrādīsies nenovērtējama jūsu un mūsu darbā. Attiecībā uz Eiropas Parlamenta pozitīvo mūsu prezidentūras pirmais un galvenais, ko gribu pateikt, ir tas, ka es cenšos ievērot miera saglabāšanas principu, uzklausot negatīvu atgriezenisko saiti, un pieticības principu, uzklausot pozitīvu atgriezenisko saiti arī tad, ja izrādās, ka tā ir pārspīlēta.
Runas nobeigumā es gribētu uzsvērt trīs elementus. Pirmkārt - un tas acīmredzami vairs nav Beļģijas prezidentūras kompetencē -, es domāju, ka ir patiešām svarīgi izveidot paraugpraksi attiecībā uz Lisabonas līguma īstenošanu. Visām nācijvalstīm, kas pārņem sešu mēnešu rotējošo Eiropas Savienības prezidentūru, savā darba kārtībā Eiropai būtu jāpiešķir sevišķi liela prioritāte.
Otrkārt, rotējošās prezidentūras vadības mērķis, visticamāk, nav darboties kā koordinatoram, bet gan kā virzītājspēkam, ko norādīja viens no jums, lai mūsu iestādes varētu veikt savu darbu. Mēs visi smagi cīnījāmies par Lisabonas līguma ratifikāciju. Protams, būtu absurdi, ja mēs vadītu rotējošo prezidentūru veidā, kas neattaisno Lisabonas līguma burtu un garu. Turklāt es domāju, ka tas ir vienīgais veids, kā rotējošā prezidentūra turpmāk vispār varēs darboties un kā būs iespējami jebkādi Līguma grozījumi vai jauni nolīgumi. Treškārt: ne viss ir ideāli, un vairāki deputāti ir pamatoti norādījuši uz dažām nepilnībām. Es gribētu atkārtot, ka Eiropai vajadzētu būt daudz mērķtiecīgākai sociālās politikas jomā.
(FR) Tas, ko jūs teicāt, patiešām ir pareizi. Sociālās politikas līmenī Eiropas Savienībai turpmāk ir jābūt mērķtiecīgākai, tomēr es uzskatu, ka Beļģija izpildīja savu uzdevumu. Beļģijas prezidentūra stiprināja nodarbinātības politikas nozīmi Eiropas stratēģijā laikposmam līdz 2020. gadam, tā nodrošināja, lai šai politikai būtu vieta jaunajā Eiropas ekonomikas pārvaldībā, un es uzskatu, ka tā radīja pamatu arī Eiropas stratēģijas sociālajam aspektam laikposmam līdz 2020. gadam ne tikai attiecībā uz cīņu pret nabadzību, bet arī uz sociālo kohēziju. Atbildot dažiem deputātiem, gribu pateikt, ka, manuprāt, mēs tomēr esam Eiropas darba kārtībā iekļāvuši vispārējas nozīmes pakalpojumu jautājumu. Taču ir taisnība, ka mums jādara vairāk un jāvirzās uz priekšu, jo īpaši tiesību aktu līmenī.
Kā jau iepriekš teicu, mūsu prezidentūra nav ideāla, un es domāju, kā pamatoti norādīja Tavares kungs, mēs varam darīt vairāk bēgļu politikas līmenī, nekā mēs darām pašlaik.
(NL) Nobeigumā es pateikšu divas pēdējās piezīmes, jo darba kārtībā vēl ir citi jautājumi. Es gribu uzrunāt Eiropas Parlamenta Beļģijas deputātus kopumā, taču īpaši vērsties pie dažiem no viņiem, jo īpaši pie diviem maniem priekštečiem.
Beļģijas valdības vārdā es gribētu teikt, ka mēs savus centienus Beļģijas prezidentūras laikā uzskatām par sava veida apsveikumu jūsu darbam Parlamentā. Dāmas un kungi! Mēs esam darījuši visu, ko varējām, lai pareizi piemērotu Lisabonas līgumu, kas arī ir sava veida atzinības apliecinājums tām iniciatīvām, kuras izstrādātas kopš vienpadsmitās prezidentūras, kas pārraudzīja Lākenes līguma izstrādi, un arī vēlāk vairāku referentu vadībā ar mērķi ieviest Lākenes garu Lisabonas līgumā.
Tika pareizi norādīts, ka rotējošās prezidentūras pamatā galvenokārt ir to ļoti daudzo, politiķiem tuvu stāvošo cilvēku apņēmība un veikums, kuriem ir jāuzņemas atbildība un jāstāv ugunslīnijā. Es runāju par padomdevējiem, diplomātiem, par ļoti daudziem cilvēkiem, kuri galu galā ir tie, kas dara vissvarīgāko darbu.
Es gribētu, lai Staes kungs zina, ka, lai gan balvu "Zelta kurpīte”, kas Beļģijā rīt tiks pasniegta, vienmēr ir saņēmuši tādi cilvēki kā R. Lukaku un M. Boussoufa, ja šis gods pienāktos Beļģijas prezidentūrai, tad tā "Zelta kurpīti”, visticamāk, pasniegtu savam diplomātiskajam dienestam, kura daži darbinieki sēž šeit, man aiz muguras.
Visbeidzot gribu pateikt dažus vārdus Tabajdi kungam un centīšos runāt ungāru valodā, cik labi vien spēju:
Priekšsēdētājs
Ministru prezident, pateicoties jums, pēdējā pusgada laikā mēs esam izstrādājuši jaunus sadarbības veidus dažādos līmeņos starp abām Eiropas Savienības likumdošanas iestādēm: starp Padomi un Eiropas Parlamentu. Jūsu prezidentūra bija ļoti sekmīga. Novēlu vislabāko jūsu valstij un vislabāko jums personīgi!
(Aplausi)
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Mara Bizzotto
2010. gada 31. decembrī beidzās diezgan garlaicīga prezidentūra, ko daži cilvēki ir raksturojuši kā bezkrāsainu un vāju. Tas bija viss, ko mēs būtu varējuši sagaidīt no Beļģijas valdības, kas reāli nebija pastāvējusi astoņus mēnešus. Beļģijas politiķi nebija spējuši izstrādāt politisko plānu paši savai valstij, kas piedzīvo bezprecedenta iestāžu krīzi. Man nav saprotams, kā Beļģija - pati šodien būdama ļoti nestabila un vāja - vispār būtu varējusi mērķtiecīgi un tālredzīgi vadīt tik sarežģītu organizāciju kā Eiropas Savienība. Bija paredzēts, ka Beļģijas prezidentūra izvedīs Eiropu no ekonomikas un finanšu krīzes uz atveseļošanās ceļa. Taču pat šodien mēs atkal cīnāmies ar spekulācijām, kas apdraud vienotās valūtas pastāvēšanu. Tā bija Beļģijas prezidentūra, kas veicināja ES robežu tālākās paplašināšanas paātrināšanu. Kā mēs redzējām pēdējos gados, ekonomiski vāju valstu pievienošanās ir sarežģījusi Eiropas iestāžu darbu un vājinājusi visu Eiropā, kas tagad mazāk nekā iepriekš spēj atbalstīt visu jauno dalībvalstu iekšzemes problēmu risināšanu.
Andreas Mölzer
Beļģija pēdējos sešus mēnešus bija Eiropas Savienības prezidentvalsts, un, šķiet, gandrīz neviens šeit to nav pamanījis. Šī valsts galvenokārt nodarbojās - turklāt nesekmīgi - ar jaunās valdības veidošanu, bet flāmu un valoniešu ķildošanās dēļ valsts vairs nespēja pieņemt politiskus lēmumus. Tādēļ nebija nekāds brīnums, ka ES politiskajiem spēkiem bija viegli īstenot savu vēlmi palielināt Eiropas Savienības centralizāciju. Eiro krīzes tika izmantota kā iegansts, lai kaltu plānus par Eiropas ekonomikas pārvaldību. Vienlaikus tā sauktais eiro "pastāvīgais glābšanas pasākumu kopums” nav nekas cits kā uzbrukums lielajiem faktiskajiem maksātājiem, no kuriem turpmāk tiks prasīti vēl lielāki līdzekļi. Beļģija faktiski būtu jāuzskata par brīdinājumu tam, kas var notikt, ja mākslīgi apvieno tautas ar atšķirīgu ekonomisko veiktspēju. Beļģija, kurā pastāv acīmredzami nesavienojamas atšķirības starp flāmiem un valoniešiem un kurā federālais aparāts ir pārdales mehānisms, piešķirot valoniešiem flāmu naudu, parāda, kas var notikt ar Eiropas Savienības un eiro zonas valstīm, ja tās turpinās iet pašreizējo kļūdīgo ceļu.
Sławomir Witold Nitras
Rezumējot Beļģijas prezidentūras veikumu, mums, pirmkārt, būtu jānovērtē tās ļoti lielā aktivitāte, izstrādājot Eiropas finanšu stabilitātes sistēmu. Ikviens, kas novēroja šo procesu, zina, ka tā ir sarežģīta darbība, kas turklāt tika veikta ierobežotā laikā. Tāpēc es gribu no sirds apsveikt visus tos, kuri sekmēja šā projekta praktisko īstenošanu. Šajā ziņā Beļģijas prezidentūra ir atstājusi Ungārijas prezidentūrai labi izdarītu darbu. Būtu arī jāuzsver, ka Beļģija iezīmēja ceļu nākamajām prezidentūrām saistībā ar Lisabonas līguma stāšanos spēkā. Es gribētu izteikt cerību, ka nākamās prezidentūras, tostarp Polijas prezidentūra, lielākā mērā centīsies noteikt pašas savas skaidras prioritātes, taču vienlaikus iekļaujot tās mūsu kopīgajos Eiropas mērķos. Šī darbības metode ļauj labāk plānot un īstenot Eiropas iestāžu politiku.
Wojciech Michał Olejniczak
Vispirms es gribētu apsveikt Beļģijas prezidentūras, kas parādīja izcilas spējas, pēdējos sešus mēnešus vadot Eiropas Padomi. Beļģijas komandu var uzskatīt par vēl jo vairāk veiksmīgu, ņemot vērā apstākļus, kādos šī valsts pārņēma prezidentūru. Pirmkārt, tā bija pirmā prezidentūra, kas darbojās, pamatojoties uz Lisabonas līguma ieviestajiem noteikumiem, un, otrkārt, ES un tās atsevišķo dalībvalstu finanšu stāvoklis bija ļoti smags. Turklāt Beļģijai savas prezidentūras laikā bija jānodarbojas ar valsts iekšējām problēmām. Par spīti šim sarežģītajam un problēmu pilnajam laikam prezidentūra parādīja, cik tā spēj būt efektīva, demonstrējot patiesu Eiropas stilu visu pasākumu īstenošana. Tā nolika savas iekšzemes problēmas un jautājumus malā un koncentrējās uz to, lai īstenotu tādu darbības virzienu, kas atbilst Eiropas Parlamenta, Eiropas Komisijas un Eiropas Padomei priekšlikumiem, kā arī uz šo iestāžu atbalstīšanu. Prezidentūra uzņēmās starpnieka pienākumu. Attiecībā uz prezidentūras īstenotajām prioritātēm atzinību pelna ekonomikas krīzes apkarošanai paredzētie pasākumi; šajā saistībā es domāju galvenokārt darbu pie nākamās daudzgadu finanšu shēmas. Vēl viens ievērojams Beļģijas prezidentūras sasniegums ir eirovinjetes. Visbeidzot es gribētu teikt, ka Beļģijas prezidentūra var būt labs piemērs nākamajām valstīm, kas pārņems Eiropas Padomes prezidentūru. Es gribētu novēlēt tādus pašus panākumus gan Ungārijas prezidentūrai, gan Polijas prezidentūrai, kas sāksies 2011. gada otrajā pusē.
Jarosław Leszek Wałęsa
Es gribētu izteikt pateicību Beļģijas prezidentūrai. Tās darbs, kas tikko beidzās, var būt par modeli tām valstīm, kuras turpmāk vadīs Eiropas Padomes darbu. Šis temats ir īpaši tuvs manai sirdij, ņemot vērā gaidāmo Polijas prezidentūru, kas, es ceru, sekos Beļģijas prezidentūras tik veiksmīgi iemītajās pēdās. Tas nav bieži, ka prezidentvalsts Kopienas pasākumus izvirza augstāk par savas valsts interesēm. Manuprāt, prezidentūras, ko mēs pašlaik apspriežam, panākumu atslēga bija tas, ka tā konsekventi ievēroja Lisabonas līguma nosacījumus, jo īpaši Eiropas Padomes, kas kļuva par pilntiesīgu iestādi ar pastāvīgu priekšsēdētāju, līmenī un Ārlietu padomes, ko pašlaik vada Augstais pārstāvis, līmenī. Ne mazāk svarīga izrādījās arī ekonomikas krīzes apkarošana, un sistemātiskā finanšu nozares uzraudzība un mērenība laika gaitā ļaus atjaunot šīs nozares aptraipīto reputāciju. Tas ir īpaši svarīgi laikā, kad ir tik liels spiediens paplašināt eiro zonu. Rezumējot es patiešām ceru, ka Beļģijas prezidentūras laikā iezīmētais ceļš būs kvalitātes standarts tām valstīm, kas pārņems nākamās prezidentūras. Lai Kopienas labklājība vienmēr būtu mūsu prioritāte! Paldies jums!
