

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu Lissabonin strategian väliaikatarkistusta koskevista neuvoston ja komission julkilausumista. Tässä kysymyksessä neuvostoa edustaa puheenjohtaja Schmit ja komissiota varapuheenjohtaja Verheugen.
Joukko Euroopan parlamentin jäseniä puhuu parlamentin nimissä; he ovat juuri asettumassa paikoilleen.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Schmit, annan teille puheenvuoron. 
Schmit,
    Arvoisa puhemies, viisi vuotta Lissabonin strategian hyväksymisen jälkeen Eurooppa-neuvostoa pyydetään jälleen kerran keskustelemaan Lissabonin strategian elvyttämisestä strategian väliaikatarkistuksen yhteydessä.
Komission ehdotuksen mukaisesti meidän on elvytettävä tämä strategia keskittämällä toimintamme aikaisempaa voimakkaamman ja kestävämmän kasvun saavuttamiseen ja laadukkaiden työpaikkojen määrän lisäämiseen. Eurooppa-neuvosto voi siten vahvistaa strategian asianmukaisuuden täsmentämällä sen päämäärää ja vaikutuksia. Kasvun ja työllisyyden tavoitteisiin on pyrittävä sellaisen synergisen prosessin avulla, jossa kehityksen on tapahduttava strategian kolmen eri ulottuvuuden välillä. Nämä ulottuvuudet ovat taloudellinen, sosiaalinen ja ympäristöä koskeva ulottuvuus. Tässä yhteydessä Eurooppa-neuvosto asettaa lisäksi ensisijaisia tavoitteita, joiden on ohjattava unionin toimintaa sosiaalialalla. Sosiaalisen toimintaohjelman uudelleentarkastelun on täydennettävä ja tuettava Lissabonin strategian väliaikatarkistusta, erityisesti siltä osin kuin kyseessä on talouskasvun sosiaalisen ulottuvuuden edistäminen.
Eurooppa-neuvoston on korostettava ympäristöpolitiikan osuutta kasvun ja työllisyyden edistämisessä. Lisäksi sen on vahvistettava tarve sisällyttää ympäristöä koskevat näkökohdat Lissabonin prosessiin. Eurooppa-neuvosto tarkastelee myös kestävän kehityksen strategiaa koskevaa komission tiedonantoa, mutta palaan tähän aiheeseen myöhemmin, koska se muodostaa täysin erillisen kohdan neuvoston asialistalla.
Eurooppa-neuvosto tarkastelee myös sitä, kuinka strategian hallintaa voidaan parantaa sekä unioninlaajuisesti että jäsenvaltioissa. Hallintokysymys on todellakin keskeisellä sijalla väliaikatarkistuksessa. Se on ratkaiseva tekijä strategian onnistumisen kannalta. Puheenjohtajuuskauden kannalta tätä monisäikeistä kysymystä voidaan tarkastella supistamalla se muutamaan pääkohtaan.
Ensiksi on hyväksyttävä joukko integroituja suuntaviivoja, joiden avulla tämänhetkiset eri prosessit voidaan synkronisoida ja rationalisoida. Se, että yleisö kokee strategian avoimuuden puutteelliseksi, johtuu itse asiassa suurelta osin siitä, että prosesseja ja kertomuksia on niin paljon, mikä estää myös strategian tehokkaan täytäntöönpanon.
Eurooppa-neuvoston antamien laajojen suuntaviivojen perusteella komission on nyt esitettävä ehdotuksia suuntaviivoiksi, joihin sisältyvät muun muassa talouspolitiikan laajat suuntaviivat ja työllisyyspolitiikan suuntaviivat, ja yhdistettävä ne yhdeksi johdonmukaiseksi asiakirjaksi. Tämän jälkeen Eurooppa-neuvoston on hyväksyttävä nämä integroidut suuntaviivat, ja siltä osin kuin perustamissopimuksessa niin vaaditaan, neuvoston on hyväksyttävä ne virallisesti. On sanomattakin selvää, että parlamentin näkemykset otetaan tässä prosessissa huomioon täysimääräisesti.
Toiseksi on otettava käyttöön kolmivuotiset kansalliset toimintaohjelmat. Jäsenvaltiot saavat valita aiempaa joustavammin prioriteettinsa ja strategian täytäntöön panemiseksi käytettävät toimintatavat juuri mainitsemissani integroiduissa suuntaviivoissa esitetyn kehyksen mukaisesti. Ehdotuksen mukaan jäsenvaltioiden on laadittava kansalliset toimintaohjelmansa yksityiskohtaisesti näiden integroitujen suuntaviivojen mukaisesti kuulemalla mahdollisimman laajasti kaikkia asianomaisia. Neuvottelujen ja koordinoinnin sekä päätösten täytäntöönpanon helpottamiseksi kukin jäsenvaltio voisi osoittaa yhden tahon, joka on vastuussa Lissabonin strategian täytäntöönpanosta.
Kolmanneksi noudatetaan seurantamenettelyä, joka perustuu välikokouksissa tapahtuvaan täytäntöönpanon säännölliseen arviointiin. Ideana on, että kaikkien jäsenvaltioiden on esitettävä joka syksy vuodesta 2006 alkaen kansallisen toimintaohjelmansa täytäntöönpanoa koskeva kertomus. Sen perusteella komissio esittää kunkin vuoden tammikuussa arviointikertomuksen, joka sisältää tarvittaessa joitakin mukautusehdotuksia, ilman, että integroituja suuntaviivoja muutetaan kuitenkaan täysin. Kertomus on voimassa kolme vuotta. Eurooppa-neuvosto antaa tämän jälkeen lausuntonsa mukautuksista.
Neuvosto jatkaa erilaisissa kokoonpanoissaan työtään kaikkien niiden kysymysten parissa, jotka liittyvät Lissabonin strategian tarkistukseen, ja yleisten asiain neuvosto palaa aiheeseen 16. maaliskuuta, juuri ennen Eurooppa-neuvoston kokousta. Nämä ovat tärkeimmät parhaillaan keskusteltavina olevat ehdotukset, jotka laaditaan 22. maaliskuuta pidettävää Eurooppa-neuvoston kokousta varten. 
Barroso,
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, esitin kuukausi sitten puheenjohtajakokouksessa ideoitamme kestävää kasvua ja työllisyyttä koskevaa yhteistyötä varten Lissabonin strategian vauhdittamiseksi.
Tätä yhteistyötä koskeva tavoitteemme on yksinkertainen: meidän on ajanmukaistettava ja lujitettava talouttamme ja sosiaalista malliamme, ja meidän on parannettava elämänlaatuamme todella määrätietoisten uudistusten avulla. Meidän on ymmärrettävä, että asianmukaisista ympäristöä koskevista politiikoista voi seurata kaksi etua, jotka koskevat työllisyyttä ja kestävän kasvun takaamista. Taloudellisen vakauden lujittamiseksi meidän on parannettava yritystemme – sekä hyvin suurten että pienten ja keskisuurten yritysten – kykyä luoda lisää ja parempia työpaikkoja. Meidän on myös parannettava tuottavuutta investoimalla enemmän tietoon, innovaatioon ja ihmisiin.
Tänään yhdellä tärkeimmistä yhteistyökumppaneistamme – Euroopan parlamentilla – on ensimmäinen tilaisuus ilmaista näkemyksiään ja vahvistaa toimintansa painopisteet.
Sekä minä että muut komission jäsenet pidämme tätä keskustelua hyvin tärkeänä. Kiitämme teitä poliittisesta investoinnista, jonka olette tehneet sellaisen kokonaisvaltaisen päätöslauselmaesityksen esittämiseksi, josta käy ilmi parlamentin mielipiteiden laaja kirjo. Olemme kanssanne samaa mieltä monista prioriteeteista, ja ymmärrämme huolenaiheenne. 
Keskustelemme myöhemmin tänään tulevasta Eurooppa-neuvoston kokouksesta. Huippukokous on uudistettua Lissabonin strategiaa koskevan matkan alku – ei sen loppu. Tuen täysin puheenjohtajavaltion Luxemburgin edustajan esittämiä huomautuksia.
Onnistumme ainoastaan, jos jokainen tuntee voivansa päästä osalliseksi Euroopan menestyksestä. Menestyksen edellytyksenä on sellaisen näkemyksen esittäminen, joka saa liikkeelle väestön tuen, antaa todellisen tunteen vastuunotosta ja ennen kaikkea johtaa todelliseen toimintaan kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla.
Tuen liikkeelle saamiseksi on kuitenkin oltava selvää, miksi nämä uudistukset ovat tärkeitä ja että ne ovat osa laajempaa näkemystämme. Uudistukset koskevat ihmisiä ja heitä eniten koskettavia kysymyksiä, joihin lukeutuvat työnsaantiedellytykset, asianmukaiset elinolosuhteet heidän lapsilleen, turvallisuus eläkkeelle siirtymistä ja sairastumista koskevissa asioissa sekä korkealaatuiset julkiset palvelut. Niissä on kyse paremmasta elämänlaadusta ja paremmasta elintasosta kaikissa laajentuneen EU:n osissa, sekä kaupunkien keskustoissa että maaseutu- ja rannikkoyhteisöjen sydämessä. Ne koskevat EU:n yhdistämistä 2000-luvun infrastruktuuri- investointien ja alueellisten investointien avulla. Niissä on kyse eurooppalaisen huippuosaamisen hyödyntämisestä mahdollisimman tehokkaasti liike-elämässä – erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten huolenaiheiden käsittelemisestä – ja kaikilla luovilla aloilla, mutta myös tieteen ja teknologian alalla sekä ainutlaatuisessa yhteiskuntamallissamme.
Uudistuksissa on kyse myös kaiken tämän saavuttamisesta tavalla, joka takaa tuleville sukupolville joko samanlaiset tai paremmat mahdollisuudet kuin mistä itse nautimme. Tämä kestävän kehityksen päämäärä tukee Lissabonin strategiaa ja EU:n toimintaa kaikilla aloilla.
Nämä ovat laajoja taloudellisia, sosiaalisia ja ympäristöä koskevia tavoitteita. Ne muodostivat Lissabonin strategian ytimen silloin, kun strategia käynnistettiin, ja ne ovat sen ydinkysymyksiä edelleen. Voin luvata teille, että tämä komissio pyrkii kaikin tavoin takaamaan, että ne ovat sitä myös tulevaisuudessa, varsinkin keskustellessamme tulevista rahoitusnäkymistä lähikuukausina. Aina toisinaan testaamme tällä hetkellä – ainakin poliittisissa puheissaan – eurooppalaisen yhteiskuntamallin puolustuksen etulinjassa olevien tahojen todellista sitoutumista koheesioon ja solidaarisuuteen.
Meidän on kuitenkin kohdattava tosiseikat. Emme ole saavuttaneet toivottuja tuloksia Lissabonin strategian viitenä ensimmäisenä vuotena. Tulokset ovat olleet liian vähäisiä, samoin valtioiden ja yhteiskunnan vastuunotto. Viidessä vuodessa emme voi väittää edistyneemme puutteiden korjaamisessa avainaloilla, kuten tuotantoon, tutkimukseen ja koulutukseen sijoittamisessa, emmekä koulunsa varhain keskeyttäviä tai köyhyyttä koskevien ongelmien ratkaisemisessa.
Tähän voimme lisätä tehokasta maailmanlaajuista kilpailua ja väestön ikääntymistä koskevan haasteen. Ne eivät ole enää tulevaisuuden haasteita, vaan jokapäiväistä todellisuutta yrityksillemme ja työntekijöillemme. Tämän vuoksi Lissabonin strategia on elvytettävä ja saatettava ajan tasalle. Tämän vuoksi ehdotamme kasvu- ja työpaikkakysymysten esiin nostamista näihin haasteisiin vastaamiseksi. Dynaaminen ja innovatiivinen Eurooppa auttaa meitä tässä parhaiten. Varapuheenjohtaja Verheugen selostaa yksityiskohtaisemmin, kuinka tämä huomion uudelleen kohdentaminen toteutuu käytännön toimien ja tulosten muodossa.
Tämä ei tarkoita muiden alojen toiminnan väheksymistä. Uusi sosiaalinen toimintaohjelma, kestävän kehityksen strategian tarkistaminen ja ilmastonmuutosta koskevat toimemme ovat osoitus komission halusta sitoutua etenemiseen hyvin monilla aloilla.
Otan esiin kaksi päätöslauselmassanne käsittelemäänne erityistä huolenaihetta. Ensimmäinen niistä on Lissabonin strategian tasapaino. Tiedän joukon esiintuotuja huolenaiheita, jotka koskevat toimien kohdentamista kasvuun ja työllisyyteen. Uudelleenkohdentaminen ei ole millään tavoin ristiriidassa sosiaali- ja ympäristöpolitiikkamme kanssa. Kasvu on välttämätön edellytys tehokkaalle ja aikaisempaa kunnianhimoisemmalle solidaarisuutta edistävälle ohjelmalle, aivan kuten työttömyyden torjuminen on paras suoja syrjäytymistä ja köyhyyttä vastaan. Kestävää kehitystä ei ole ilman kasvua ja ilman dynaamista taloutta; emme voi edistää alueiden välistä lähentymistä, ja sosiaaliset ja ympäristöä koskevat päämäärämme luisuvat käsistä. Hyväksyn kuitenkin täysin, että kestävä kasvu puolestaan edellyttää samanaikaista koheesion edistymistä, sosiaalista toimintaohjelmaamme ja sitä, että käsittelemme kestämättömiä ja vahingollisia ympäristösuuntauksia.
Palveludirektiivi edellyttää unionissa avoimia ja menestyviä palvelujen sisämarkkinoita sekä korkealaatuisia ja helposti käytettävissä olevia julkisia palveluja. Ne ovat menestyvän yhteiskunnan avaintekijöitä. Olemme kuitenkin yksilöineet joukon aloja, joilla tarvitaan muutoksia sellaisen laajan yksimielisyyden saavuttamiseksi, jonka haluaisimme saada aikaan. Olemme todenneet olevamme valmiita käytännön yhteistyöhön kanssanne, parlamentin kanssa ja puheenjohtajavaltion kanssa ensimmäistä käsittelyänne koskevissa valmisteluissa. Meidän on erityisesti taattava lainsäädäntö, jossa poistetaan sosiaalisen polkumyynnin riski ja jonka kattavuus on laaja, vaikka sen ei tarvitse välttämättä kattaa terveydenhoitoa tai yleishyödyllisiä palveluja. Lainsäädännössä on käsiteltävä lähtövaltioperiaatteen toteutumista koskevia aitoja huolenaiheita. 
 Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan sanoa lopuksi muutaman sanan Lissabonin strategian hallinnasta. Mielestäni meidän ei ole tarpeen kirjoittaa Lissabonin strategiaa kokonaan uudelleen lähiviikkoina. Komissio ja – älkäämme unohtako – myös parlamentti ovat kuitenkin esittäneet joukon innovaatioita koskevia ehdotuksia.
Ehdotimme eurooppalaisen teknologiainstituutin perustamista, että sääntelyn parantaminen erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten aseman parantamiseksi olisi asetettava etusijalle, että tehtyjen ehdotusten uudelleentarkastelua olisi korostettava nykyistä enemmän ja että valtiontukea ja verotusta koskevia sääntöjä olisi käytettävä yrittäjyyttä, innovaatiota ja tutkimusta kannustavalla tavalla. Lisäksi ehdotimme, että toteutettaessa työmarkkinauudistuksia on keskityttävä toimenpiteisiin, joilla helpotetaan naisten, nuorten ja ikääntyvien työntekijöiden työnsaantia ja työssä pysymistä, ja eurooppalaisen nuorisosopimuksen tekemistä.
Itse asiassa voimme mielestäni väittää, että ihmisillä on melko selkeä käsitys siitä, mitä on tehtävä. Tämän hetken poliittinen haaste liittyy sen selvittämiseen, kuinka voimme yhteisön tasolla auttaa ihmisiä toteuttamaan tarvittavat asiat käytännössä. Kyse on yksinomaan vastuunotosta. Ennen kaikkea sen vuoksi, etteivät jäsenvaltiot – ja yhteiskunta yleensä – ole toteuttaneet omia rakenneuudistuksiaan, monet kyseisistä uudistuksista ovat tuottaneet pettymyksen viiden viime vuoden kuluessa. Vastaukseksi tähän tilanteeseen olemme laatineet seuraavat ehdotukset, jotka päätöslauselmaesitystenne perusteella näytätte hyväksyvän.
Ehdotamme ennen kaikkea sellaisten integroitujen suuntaviivojen laatimista Euroopan unionin tasolla, joissa yhdistetään nykyiset talouspolitiikan laajat suuntaviivat ja työllisyyspolitiikan suuntaviivat, jotta jäsenvaltiot voivat saada selkeämmän käsityksen siitä, mihin toimiin ne ovat sitoutumassa. Ensimmäistä kertaa mikrotaloudellisia uudistuksia käsitellään yksityiskohtaisesti. Tämä on siten integroitu näkemys, joka sisältää makrotaloutta koskevat politiikat, mikrotaloudelliset uudistukset ja työllisyyspolitiikan, jotta Lissabonin strategia ei jäisi pelkäksi koristeeksi, vaan jotta se voitaisiin sisällyttää talouspolitiikkamme ytimeen.
Toiseksi ehdotamme kansallisiin tilanteisiimme mukautettujen kansallisten Lissabonin ohjelmien kehittämistä. Aloite on tietenkin jäsenvaltioilla, mutta olemme jo valmistelleet samanaikaisesti Lissabonin strategiaa koskevaa Euroopan unionin ohjelmaa, joka tarjoaa yhteisön tason aloitteita ja jossa selostetaan siten yksityiskohtaisesti, mitä on tehtävä yhteisön tasolla ja mitä kansallisella tasolla.
Kolmanneksi ehdotamme tietojen toimittamista koskevien velvoitteiden yksinkertaistamista sekä yhteisön tasolla että kansallisella tasolla, jotta jäsenvaltiot voivat käyttää enemmän aikaa uudistusten toteuttamiseen ja vähemmän aikaa niitä koskevien selontekojen kirjoittamiseen; useimmat ihmiset eivät välitä selonteoista. Tämän vuoksi selontekoja tärkeämpää olisi kiinnittää enemmän huomiota yhtenäiseen näkemykseen parhaillaan toteutettavista uudistuksista.
Pyrkimyksenämme on kehittää aktiivista osallistumista näihin uudistuksiin ja saattaa ne kansallisten poliittisten keskustelujen ytimeen. Tänä keväänä pidettävä Eurooppa-neuvoston kokous ei ole tien päätepiste – päinvastoin, se antaa poliittista pontta uudelle lähestymistavalle. Jotta maaliskuussa määritetyt laajat poliittiset suuntaviivat olisivat täysin johdonmukaisia, niiden on kuitenkin ohjattava kesäkuussa tehtäviä rahoituspäätöksiä. Unioni ei saa tyytyä pelkkiin pyrkimyksiin. Mikäli se haluaa menestyä, sen on myös otettava käyttöön pyrkimyksiä varten tarvittavat resurssit. Tältä osin rahoitusnäkymiä koskeva aloitteita sisältävä sopimus, jossa painotetaan asianmukaisesti koheesiota, olisi ratkaiseva tekijä sosiaalisen mallimme lujittamiseksi ja kehittämiseksi viiden seuraavan vuoden aikana.
Eurooppa-neuvosto tekee samanaikaisesti tietä kansallisen tason ja alueellisen tason keskusteluille toimintaohjelmista, jotka jäsenvaltiot on pyydetty esittämään tänä syksynä. Odotan paljon näiltä keskusteluilta. Lissabonin strategian on perustuttava kumppanuuksiin ja vuoropuheluihin, jotka on luotu eri kansojen välille kansallisella, paikallisella ja sosiaalisella tasolla viime vuosien koheesiopolitiikan avulla. Jollei tämä toteudu, ei ole mahdollista mobilisoida niitä kumppaneita, joita strategian täytäntöönpano koskee.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, sanottakoon, että talous- ja sosiaalikomitean ja alueiden komitean kanssa pitämieni kokousten jälkeen pidän hyvin kannustavana sitä, että kyseiset instituutiot ovat yleisesti ottaen ottaneet lämpimästi vastaan Lissabonin strategiaa koskevan tarkistuksemme. Olen myös erittäin iloinen nähdessäni yhteisen julistuksen, jonka antoivat äskettäin kaksi suurinta eurooppalaista ammatti- ja työnantajajärjestöä. Tämän ansiosta voimme saavuttaa tasapainoisen yksimielisyyden kunnianhimoisten uudistusten toteuttamiseksi. On sanomattakin selvää, että tässä kumppanuudessa Euroopan parlamentin jäsenet ovat tärkeässä asemassa, mikäli haluamme todella toteuttaa nämä uudistukset. Tämän vuoksi pyydän teitä antamaan joka vuosi oman panoksenne kevään Eurooppa-neuvoston, joka antaa perustamissopimuksen mukaisesti prosessia ohjaavat suuntaviivat, työhön sekä johtamaan poliittisia keskusteluja, joilla voidaan mobilisoida tuki kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla. Tämä on näkemyksemme kumppanuudesta, jonka tämä komissio haluaa luoda kanssanne. Uskomme, että tältä pohjalta ja tällaisen sitoumuksen ansiosta Eurooppamme eteen voidaan tehdä paljon enemmän.
Verheugen,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, laaja kasvu- ja työllisyysaloite, josta keskustelemme parlamentissa tänään, on komission tärkein hanke viiden vuoden aikavälillä. Kyseisen hankkeen menestys vaikuttaa siihen, kuinka meitä kaikkia arvioidaan. Kaikkia EU:n toimielimiä arvioidaan sen perusteella, onko tämä kasvu- ja työllisyysaloite menestys, sillä Euroopan kansalaiset odottavat meidän kääntävän suuntauksen ja pitävän Euroopan kilpailukykyisenä maailmalla, vieläpä erittäin kilpailukykyisenä yhä tiukentuvassa kilpailussa – korostan "erittäin kilpailukykyisenä". Toisinaan kuulemme ohjeita, kuinka on käsiteltävä väestön ikääntymiseen liittyviä uhkakuvia, lisääntyvän globalisaation vaaroja ja niitä yhä monimutkaisempia tapoja, joilla työ jaetaan eri puolilla maailmaa. Meille annetaan toisinaan ohjeita, joiden mukaan kilpailukyky on saavutettava leikkaamalla palkkoja ja löyhentämällä sosiaalisia ja ympäristöä koskevia standardeja. Tällaiset ohjeet ovat vääriä. Sen sijaan että voisimme antaa kilpailun vähentyä, meidän on pitäydyttävä tiukasti siinä, että Euroopan kyky kilpailla perustuu sen tavaroiden ja palvelujen laatuun ja niiden johtoasemaan. Meillä pitäisi olla selkärankaa sanoa selväsanaisesti, että Euroopassa valmistettujen ja myytyjen tuotteiden voidaan väittää sekä olevan teknisesti ja laadultaan parhaita että kuvastavan tiettyjä eurooppalaisia arvoja, kuten näkemystämme siitä, että tuotteemme ja palvelumme eivät voi perustua ympäristön häikäilemättömään hyödyntämiseen tai ihmisoikeuksien piittaamattomaan polkemiseen. Olen lujasti vakuuttunut siitä, että pitkällä aikavälillä tällainen eurooppalainen talouspoliittinen ajattelutapa antaa meille kilpailuedun, sillä maailman muut dynaamiset alueet eivät voi välttyä kohtaamasta sitä tosiseikkaa, että ihmiset haluavat yhä tiukempia ympäristöä koskevia ja sosiaalisia standardeja.
Haluan nimenomaisesti korostaa sitä, että kasvu- ja työllisyysaloite – uusi Lissabonin toimintasuunnitelma – on hanke, joka voi toimia ainoastaan, jos sen ymmärretään perustuvan kumppanuuteen. Ihmiset saattavat ajatella: "annetaanpa sen porukan Strasbourgissa ja Brysselissä hoitaa asia ja epäonnistua jälleen kerran". Hanke voi kuitenkin onnistua vain, jos EU:n toimielimet ja jäsenvaltiot kantavat yhdessä vastuun siitä. Puheenjohtajalla oli juuri jotain sanottavaa epäilyistä, joita jotkin jäsenvaltiot osoittivat sitä tapaa kohtaan, jolla aiomme panna tämän strategian täytäntöön. Puhun juuri heille sanoessani, että meillä ei ole aikomusta luoda kömpelöä raportointi-, suositus- ja seuraamusmekanismia; sen sijaan haluamme mallin, jolla yhdessä esitämme ja analysoimme politiikan tuloksia. Tarvitsemme kuitenkin edistymiskertomuksessa, jonka on perustuttava jäsenvaltioiden tilanneselvityksiin, esitettävää tiivistettyä tietoa tuloksista. Kenenkään ei tarvitse pelätä näitä, sillä jopa nykyään jäsenvaltioiden on esitettävä yksityiskohtaisia kertomuksia. Ehdotuksemme itse asiassa vähentää jäsenvaltioiden velvoitteita. Kenenkään ei tarvitse pelätä, että komissio suunnittelee luokitusten tai niin sanottujen mustien listojen laatimista, mutta meidän on voitava nähdä selkeästi, mitä olemme saavuttaneet vuodessa ja mitä meidän on vielä saatava aikaan.
Toiseksi komissio kiirehtii kovasti jäsenvaltioiden hallituksia, jotta ne nimeäisivät jäseniä – ministereitä – vastaamaan Lissabonin strategian koordinoinnista maassaan. Strategia on voitava yhdistää henkilöihin. Luonnollisin ratkaisu olisi, jos tämä tehtävä annettaisiin kilpailukykyneuvostoon kuuluville ministereille, joiden tehtäviin Lissabonin strategia kuuluu joka tapauksessa. Sen ansiosta tämä neuvosto, joka etsii parhaillaan uutta roolia, voisi myös löytää uuden roolin ja olla siinä nykyistä paljon tehokkaampi. Komissio suosittelee tätä vaihtoehtoa hyvin voimakkaasti.
Lopuksi huomautan, että laadin tämän vuoden kuluessa joukon merkittäviä aloitteita hankkeen eurooppalaisen ulottuvuuden esiin tuomiseksi. Kaikki komission esitykset edellyttävät ennakkohyväksyntää, jota varten arvioidaan, kuinka asianomainen hanke tai aloite edistää Euroopan kasvua ja työllisyyttä. Tähän kysymykseen on vastattava joka tapauksessa, ja aiommekin vastata siihen. Esitämme teille hyvin pian oman vastuualueeni tärkeimmät poliittiset aloitteet, ja esitämme ne tarkoituksellisesti valitussa järjestyksessä. Aivan ensimmäisenä kohtana on säädöskäytännön parantaminen. Säädöskäytännön parantamista koskeva hanke on hienotunteisesti sanottuna polkenut paikoillaan varsin kauan. Se tarvitsee selkeän poliittisen suunnan. On varmasti selvää, että säädöskäytännön parantaminen vaikuttaa välittömästi ja suoraan Euroopan talouden tuottavuuteen ja laatuun. Toinen asia on, että voimme työskennellä ainoastaan yhdessä. Parlamentilla on tärkeä rooli tässä tehtävässä, samoin neuvostolla sekä jäsenvaltioilla ja komissiolla. Kyseessä ei ole ainoastaan tuleva säädöskäytäntö ja kilpailukyvyn parantaminen sen avulla; kyseessä on myös yhteisön säännöstötämänhetkisessä muodossaan ja sen tarkasteleminen sen arvioimiseksi, tarvitsemmeko yhä kaiken, mistä olemme säätäneet viime vuosikymmeninä, vai voidaanko tällä alalla toteuttaa laaja-alainen yksinkertaistaminen.
Toiseksi Euroopalla on laaja ja käytännössä käyttämätön taloudellisen suorituskyvyn potentiaali; se on aivan edessämme, puhumme siitä usein, ja kuitenkin sitä käytetään vain vähän. Tarkoitan Euroopan 25:tä miljoonaa pientä ja keskisuurta yritystä, jotka tarjoavat kaksi kolmasosaa kokonaistyövoimastamme. Älkäämme tyytykö pelkästään toteamaan, että kyseiset 25 miljoonaa yritystä ovat Euroopan talouden selkäranka. Tarvitsemme politiikkaa kyseisiin yrityksiin innovaation, investointikapasiteetin ja luovuuden aloilla sisältyvän valtavan potentiaalin hyödyntämiseksi ja tämän potentiaalin muuttamiseksi työpaikoiksi. Esitän teille pian ehdotukset pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevan EU:n politiikan ajanmukaistamiseksi ja parantamiseksi – korostan sanaa "parantamiseksi" – laaja-alaisesti.
Kolmanneksi mainitsen teollisuuspolitiikan; jo pelkkä sana herättää joidenkin jäsenvaltioiden keskuudessa pelkoa. Tarvitsemme 2000-luvun teollisuuspolitiikkaa varten ajanmukaisen määritelmän. Se ei voi olla enää sama kuin menneisyydessä, jolloin joidenkin teollisuudenalojen ympärille pystytettiin suoja-aitoja. Myös tällä alalla voimme ainoastaan yrittää säilyttää kilpailukyvyn ja parantaa sitä, mutta meidän on oltava tietoisia siitä, että Eurooppa tarvitsee vahvan ja pitkäaikaisen teollisuusperustan, minkä vuoksi Euroopan teollisuussektoria on tarkasteltava alakohtaisesti ja keskusteltava kaikkien sidosryhmien – yritysten, ammattiyhdistysten, lainsäädäntöelinten ja hallitusten – kanssa siitä, millainen sääntelykehys on paras tarkasteltavana olevalle alalle sen kasvupotentiaalin hyödyntämiseksi mahdollisimman tehokkaasti.
Lopuksi haluan mainita innovaation, jota varten komissiolla myös on uusia ja kauaskantoisia ehdotuksia. Innovaatio on yhdistävä osanen tutkimuksen, kehittämisen ja tuotannon välisessä ketjussa, eikä Eurooppa ole sillä alalla tarpeeksi voimakas. Meidän on parannettava valmiuksiamme synnyttää tutkimustuloksista innovaatioita ja sovellettava tätä taitoa kaikkialla. Muun muassa amerikkalaiset ovat tässä paljon parempia.
Nykyinen komissio on lujasti vakuuttunut siitä, että Eurooppa on riittävän voimakas kohdatakseen maailmanlaajuisen kilpailun haasteet. Lähes kaikilla talouden aloilla vähintään yksi eurooppalainen yritys tai maa on johtoasemassa maailmanlaajuisesti. Toisin sanoen me pystymme siihen. Voimme oppia toinen toisiltamme. Voimme tukea toisiamme käyttämään yhteiskuntamme potentiaalia, mutta meidän on annettava EU:n toimielimille valmiudet toteuttaa tämänsuuntaista politiikkaa. Ennen kuin päätän puheeni, voin siten ainoastaan todeta, että kasvu- ja työllisyyspolitiikka on voimakas väline näiden pitkän aikavälin päämääriemme saavuttamiseksi, mutta tämän on tultava esiin seuraavien rahoitusnäkymien luvuissa. Mielestäni voin sanoa tässä yhteydessä ainoastaan, että kasvu- ja työllisyyspolitiikkamme onnistumisen kannalta olisi erittäin vahingollista, jos epävarmuus seuraavista rahoitusnäkymistä jatkuisi jonkin aikaa. Kehotan jäsenvaltioita sisäistämään pikaisesti sen, että laaja-alaisten hankkeiden valmistelu vaatii aikaa. Aika ei ole puolellamme. Kyseessä on myös Euroopan uskottavuus yleisön silmissä; meidän on oltava valmiita osoittamaan, että tekomme tukevat puheitamme. On myös totta, että toiminta maksaa – en voi mitään asialle. Ilman budjettia, jonka avulla voidaan tuottaa tavaroita ja ilman selkeitä rahoitusnäkymiä on vaikeaa, jollei mahdotonta, saavuttaa sitä mihin pyrimme.
Poettering,
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, haluan aloittaa tämän hyvin tärkeän keskustelun kiittämällä hyvin lämpimästi kumpaakin esittelijää, Lehneä ja Désiriä, heidän tekemästään työstä. Ulotan kiitokset koskemaan myös ohjauskomitean puheenjohtajaa Daulia ja ryhmämme koordinaattoria Thysseniä, joiden työ on ollut merkittävää. Samalla kiitän nimeltä mainitsematta myös kaikkia muita, jotka ovat osaltaan myötävaikuttaneet siihen, että voimme – toivottavasti – saada hyvästä syystä laajan enemmistön äänestäessämme puolelta päivin.
Komissio – jonka puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan toivotamme tervetulleiksi tänne tänään – on vahvistanut viisivuotista virkakauttaan varten oikeat prioriteetit, joita ovat kasvu ja työllisyys. Ryhmämme tukee niitä määrätietoisesti, ja olemme myös iloisia nähdessämme, että komissiota edustavat täällä niin tärkeät jäsenet ja että se on edustettuna niin monilukuisesti.
Vaakalaudalla on Euroopan unionin kyky kilpailla. Tarkastelkaamme muutamia lukuja ja verratkaamme itseämme tärkeimpiin kilpailijoihimme, kumppaneihimme ja ystäviimme Yhdysvalloissa. Mikäli kuvaamme 15 jäsenvaltion EU:ta luvulla 100, laajentuminen 25 jäsenvaltion EU:ksi laski tuottavuutemme työntekijää kohti 93:een, samalla kun työn tuottavuus USA:ssa on 121. Tämä osoittaa, millaisesta kilpailuedusta Yhdysvallat nauttii.
Se, että kansalaisemme elävät kauemmin, on suuri ilonaihe, mutta se on samalla yksi niistä suurista haasteista, jotka meidän on kohdattava. Samalla herää kysymys, kuinka voimme hyödyntää vanhempien ihmisten kokemusta. Kahdenkymmenen viiden jäsenvaltion EU:ssa työllisyysaste on 40 prosenttia; Yhdysvalloissa se on 59,9 prosenttia. Eikö meidän pitäisi pyrkiä selvittämään keinoja iäkkäiden henkilöiden potentiaalin ja kokemusten lisäämiseen ja heidän työmahdollisuuksiensa parantamiseen? Tutkimuksen ja kehittämisen tarkastelu osoittaa, että 25 jäsenvaltion EU kuluttaa siihen 1,9 prosenttia BKT:stä; USA:ssa vastaava luku on 2,8 prosenttia. Tämä osoittaa, kuinka valtava urakka meillä on edessämme.
Ryhmämme pitää hyvin tervetulleena kahden yrittäjyyden lujittamisen tarvetta koskevan tarkistuksen sisältöä. Varapuheenjohtaja Verheugen oli oikeassa korostaessaan pienten ja keskisuurten yritysten roolia, sitä, että meidän on luotava riskinottokulttuuri, kannustettava henkilökohtaisia aloitteita ja henkilökohtaista vastuuta ja ennen kaikkea sellaisen talouden alan lainsäädännön tarvetta, joka ei ole byrokraattinen ja joka on yritysten, erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten, ymmärrettävissä, jossa säädetään yksinkertaisesta ja oikeudenmukaisesta verojärjestelmästä ja joka tarjoaa talouspolitiikassa tarvitsemamme ennustettavuuden. Tämä tarkoittaa, että meidän on varmistettava, että elinkeinonharjoittajat voivat luottaa poliittisia tehtäviä hoitaviin.
On hyvin tärkeää, että kehitämme kasvuun suuntautuneen makrotaloudellisen ympäristön. On tärkeää, että meillä on vakaa valuutta, että taloutemme ja työmarkkinamme kehittyvät voimakkaasti ja että alennamme valtionvelkaa. Tämän vuoksi voin ainoastaan kannustaa kaikkia toimijoita uudistamaan vakaussopimuksen siten, että – olettaen, että ne onnistuvat tässä tehtävässä – sopimus muodostaa lopulta yhteisten ponnistelujemme ytimen. Tarvitsemme uudistuksen, joustavuutta, vastuun hyväksymistä ja byrokratian vähentämistä. Onnistuminen kaikissa näissä asioissa helpottaa solidaarisuutta – joka voi toteutua hyvin rationaalisen ja kaukonäköisen sosiaalipolitiikan muodossa – niitä yhteisömme ja jäsenvaltioidemme ihmisiä kohtaan, jotka tarvitsevat sitä.
Pyydämme jäsenvaltioita myötävaikuttamaan sellaisen Euroopan luomiseen, joka on kehityskelpoinen ja kasvua edistävä ja jonka talous kasvaa. Tämä ei ole kuitenkaan päämäärä itsessään; tavoitteena on pikemminkin sellaisten työpaikkojen luominen, joiden ansiosta ihmiset voivat osallistua ja käyttää valinnanvapauttaan Euroopassa. Tämä on yhteinen tehtävämme tällä hetkellä.
Schulz,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, yhdyn komission jäsenen Verheugenin näkemykseen siitä, että Lissabonin strategian toteuttaminen on komission tärkein hanke viiden vuoden ajanjaksolla. Yhdyn myös siihen näkemykseen – jonka jakavat komission lisäksi myös kaikki EU:n toimielimet ja kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot – että hanke itsessään on täydellinen, ja että sen onnistumisen edellytyksenä on, että kaikki asianomaiset tahot hoitavat siitä oman osuutensa.
Kiitän myös omasta puolestani kaikkia tilapäiskomitean jäseniä – kollegojani Désiriä ja Goebbelsiä sekä Klaus-Heiner Lehneä – ja muita oman ryhmäni jäseniä, sillä he kaikki tekivät hyvin intensiivistä työtä ja osallistuivat hyvin rakentavasti siihen laajaan ja yksituumaiseen asiakirjaan, joka on käsiteltävänämme tänään. Keskustelimme kauan siitä, mitä meidän olisi korostettava puhuessamme Lissabonin päämäärien saavuttamisesta. Se, mitä olen kuullut tänään, toistaa myönteisellä tavalla keskustelussamme antamiamme viestejä. Olen samaa mieltä siitä, että Lissabonin toimintasuunnitelma epäonnistuu, jos ihmisistä tuntuu siltä, että sen avulla pyritään laatimaan uudelleen eurooppalainen sosiaalinen malli ja mahdollisesti jopa heikentämään sitä. Vastaavasti Lissabonin toimintasuunnitelma hyväksytään, jos ihmiset voidaan saada tuntemaan, että se lisää Euroopan hyvinvointia: hankkeen on tehtävä Euroopasta kilpailukykyisempi maanosa samalla kun säilytetään sellainen sosiaalinen sääntelykehys, jonka ansiosta kuka tahansa Euroopan unionissa voi elää kunnollista elämää, ja hankkeen avulla on voitava luoda työpaikkoja sekä sosiaalista turvallisuutta nuorille ja vanhoille.
Hankkeen menestys on sidoksissa näihin seikkoihin – siihen, saako se yleisen hyväksynnän. Neljän tai viiden vuosikymmenen ajan koko Euroopan unionin tarkoitus oli rauhan säilyttäminen Euroopassa, tasapainon saavuttaminen köyhien ja rikkaiden välillä, jakaantuneen maanosan saattaminen yhteen ja jakautuneisuuden poistaminen. Olemme saavuttaneet kaiken tämän. Niin kauan kuin menestystä kesti, ihmiset pitivät EU:ta omana hankkeenaan. Kyseinen ajanjakso on kuitenkin päättymässä, ja ihmiset kyselevät yhä enemmän, mihin EU:ta tarvitaan. Yhä useammille tämä on hyvin henkilökohtainen kysymys. Ihmiset haluavat tietää sekä EU:n arvoista että Euroopan unionin taloudellisista hyödyistä. Euroopan unionin taloudellinen hyöty piilee yhdentyneessä Euroopassa ja sisämarkkinoissa, joiden avulla voidaan vapauttaa EU:n oma taloudellinen ja yhteiskunnallinen voima ja jotka ovat tämän maanosan järjestäytynyt vastaus globalisaatiohaasteeseen. Lissabonin strategiassa pyritään nimenomaan antamaan prosessille sosiaalinen ja taloudellinen merkitys, minkä vuoksi se on hyvä alku ja hyvä päätös. Emme saa luovuttaa sen vuoksi, että olemme olleet sitoutuneita tähän prosessiin jo vuosia emmekä ole tyytyväisiä; sen sijaan meidän on koottava rohkeutemme ja jatkettava pyrkimyksiämme. Mielestäni asiakirja, jonka hyväksymme tänään, osoittaa, että parlamentin jäsenten valtaenemmistö osallistuu muiden toimielinten – komission ja toivottavasti neuvoston sekä yksittäisten jäsenvaltioiden – pyrkimyksiin. Se, mitä sekä komission jäsen Verheugen että komission puheenjohtaja totesivat tänään, on ratkaisevan tärkeää: emme voi toimia yksin, eivätkä EU:n toimielimet toimi yksinään, vaan onnistumme ennen kaikkea yhteisvoimin jäsenvaltioiden kanssa. Yhdyn voimakkaasti komission jäsenen Verheugenin näkemykseen, ja haluaisin selventää tämän asian ryhmäni puolesta. Olin myös iloinen nähdessäni komission puheenjohtajan hymyilevän iloisesti, kun komission jäsen Verheugen toi esiin rahoitusnäkymien ja Lissabonin prosessin välisen yhteyden. Mikäli tämän hankkeen halutaan menestyvän, tehtäviä ei voida aina vain lisätä samalla kun resurssit vähenevät; sellainen ei johda tuloksiin.
Niitä, jotka haluavat tämän hankkeen onnistuvan ilman, että resursseja lisätään, ei saa jättää vaille vastausta, kun he haluavat jakaa resurssit uudelleen Lissabonin päämäärien hyväksi. Saatetaan sanoa, että asetamme rajoituksia; ehkä asia on niin. Jos yläraja asetetaan, mutta rahaa ei ole enää käytettävissä, on kuitenkin päätettävä, mitkä Lissabonin strategiaan liittyvät investoinnit on lopetettava ja mihin muihin tehtäviin tämä vaikuttaa. Tähän mennessä neuvosto ja jäsenvaltiot ovat pysytelleet arvokkaasti hiljaa siitä, mihin kaikkeen tämä vaikuttaa, mutta ne olisi asetettava koetukselle. Odotan komissiolta samanlaista sitoumusta kuin kuulimme tänään komission jäseneltä Verheugenilta ja komission puheenjohtajalta. Kerrottakoon valtionpäämiehille ja hallitusten päämiehille, että rahoitusnäkymien on voitava edistää juuri Lissabonin tavoitteiden saavuttamista, jos niihin suhtaudutaan vakavasti. Tämä yhteys on mielestämme tärkeä, kuten niiden kolme pääkohtaa – parempi sääntely, pienten ja keskisuurten yritysten lujittaminen ja aktiivinen teollisuuspolitiikka sekä teollisuuden työpaikkojen että ympäristöä koskevien vaatimusten ja tuotteidemme laadun takaamiseksi – näiden ansiosta voimme myös kilpailla paremmin vientimarkkinoilla. Kyllä, kaikki me Euroopan parlamentin sosialistiryhmän jäsenet tuemme näitä asioita, sillä ne luovat ennen kaikkea työtä, joka puolestaan luo sosiaalista turvallisuutta. Tämä on lähtökohtamme. Olen kiitollinen kaikille niille tilapäiskomitean jäsenille, jotka auttoivat saamaan parlamentin valtaenemmistön kannatuksen tälle keskeiselle asialle. Mielestämme yksi asia on selvä: jos parlamentti antaa oikeistomielisiä päätöslauselmia, vasemmistolla ei ole niihin mitään osuutta. Jos parlamentti antaa päätöslauselmia, joista tulee esiin meidän sosiaalidemokraattien ajattelutapamme, tuemme niitä.
Watson,
   Arvoisa puhemies, jotta komission puheenjohtaja voisi onnistua Lissabonin toimintasuunnitelmassaan, jäsenvaltioiden on suhtauduttava siihen vakavasti. Neuvoston puheenjohtajavaltion tämänaamuinen pyyntö, että joku jokaisesta jäsenvaltiosta kantaisi vastuun, on hyvin perusteltu. Arvoisa puheenjohtaja Barroso, tarvitsette lisäksi poliittista tahtoa neuvostossa ja parlamentin tukea uudistuksillenne; kumpikaan näistä asioista ei ole päivänselvä. EU:n oikeistopuolueet eivät ole vieläkään hyväksyneet sitä globalisaatioon liittyvää keskeistä tosiseikkaa, että kansallisvaltio ja vapaat markkinat eivät ole enää yhteensoveltuvia. Tavaroiden ja pääoman vapaalla liikkuvuudella ei ole taloudellista merkitystä, jolleivät palvelujen ja työvoiman vapaa liikkuvuus toteudu samanaikaisesti. Vasemmistoa puolestaan vaivaavat edelleen erimielisyydet valtion roolista taloudenhoidossa.
Arvoisa puheenjohtaja Barroso, Euroopan liberaali- ja demokraattipuolue tukee toimintasuunnitelmaanne vankasti ja yhtenäisesti, edellyttäen, että myönnätte, että kasvua kannustavat ja uusia työpaikkoja luovat voimat ovat yrittäjyydessä ja määrätietoisessa toiminnassa merkittävien uusien tuotteiden luomiseksi ja merkittävien uusien palvelujen tarjoamiseksi. Todellinen kilpailu maailmantaloudessa koskee investointipääoman houkuttelemista uusien ideoiden tukemiseen ja uusien työpaikkojen luomiseen. Jollei yhtenäismarkkinoita saada toimimaan asianmukaisesti, häviämme taistelun.
Liberaali- ja demokraattipuolue ei kiellä hallitusten roolia taloudenhoidossa. Kun paremmin koulutettu, varakkaampi, itsevarmempi yleisö on alkanut tuntea eettistä huolestuneisuutta ja herkistyä riskeille, ja kun yritykset arvostavat aineetonta omaisuutta kuten yrityksen mainetta, tarvitaan aktiivista ja vastuullista hallitusta. Tämän vuoksi suhtaudumme myönteisesti esimerkiksi REACH-ehdotuksiinne tai sitoumukseen sisällyttää ilma-alusten päästöt päästökauppajärjestelyihin.
Hallituksilla on myös rooli kansalaisten suojelemisessa petokselta tai markkinoiden toiminnan riittämättömyydeltä ja yhtäläisten kilpailuehtojen aikaansaamisessa sekä yritysten välillä että yritysten ja kansalaisten välillä. Tämän vuoksi ryhmäni tuki sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevaa direktiiviä viime kaudella ja tukee parlamentissa ehdotuksia, jotka koskevat oikeusvarmuuden lisäämistä rajatylittävässä kaupassa.
Pidämme hyvin tärkeänä talouspolitiikan saattamista tasapainoon. Meillä on tämän vuoksi vakavia varauksia esimerkiksi huonosti laadittua ohjelmistopatenttidirektiiviä kohtaan, joka näyttää hyödyttävän enemmän monikansallisia yrityksiä kuin pieniä sijoittajia. Tarvitaan enemmän älyllistä kurinalaisuutta, jotta McCreevyn ehdotus voisi saada enemmistön puolelleen toisessa käsittelyssä. Patenttien olisi suojeltava innovaatiota kilpailun tukahduttamisen sijaan. Emme voi luoda monia uusia eurooppalaisia yrityksiä ilman johdonmukaisia henkisen omaisuuden sääntelyyn liittyviä sääntöjä kaikkialla Euroopan unionissa.
Lopuksi todettakoon, että palvelujen sisämarkkinoiden on oltava Lissabonin toimintasuunnitelman kulmakivi kasvun ja työpaikkojen tarjoamiseksi. Liberaali- ja demokraattipuolue havaitsee suuren eron markkinoiden toiminnan ja julkisten palvelujen velvoitteen täyttämisen välillä, ja palveludirektiiviin on tehtävä joitakin muutoksia tämän osoittamiseksi.
Arvoisa puheenjohtaja Barroso, myönnätte, että jos Euroopan kasvuluvut laahaavat edelleen, emme voi tarjota samaa turvallisuuden, vaurauden ja mahdollisuuksien tasoa kansalaisillemme kuin muualla on saavutettu. Tuemme pyrkimyksiänne potkaista käyntiin Euroopan talous, mutta talouden kehityksen mittaaminen pelkästään määrällisesti sisältää puutteita, jotka eivät jää meiltä huomaamatta. Esimerkiksi turvallisemmat, polttoainetehokkuudeltaan aiempaa paremmat ja käytön jälkeen helpommin purettavissa olevat autot heikentävät talouskasvua perinteisesti mitattuna, mutta luovat muunlaista hyvää. Toivomme, että komissio on avoin tällaisille ideoille.
Maanosamme taloudellisen elinkelpoisuuden ja sosiaalisen terveyden ja ympäristöterveyden parantamiseksi samanaikaisesti Lissabonin toimintasuunnitelman on oltava sekä joustava että oikeudenmukainen ja kaukonäköinen. Mikäli näin on, Lissabonin porvarit voivat olla ylpeitä siitä, että he ovat saaneet lainata nimensä Euroopan menestykselle. Aivan kuten Henrik Purjehtija ohjasi eurooppalaiset löytöretkeilijät uusiin maihin ja vaurauteen, voitte te ohjata meitä samanlaisen taloudellisen menestyksen löytämiseen.
Frassoni,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jos vertaamme tämänaamuisia puheita ja Lissabonin strategian tarkistusta koskevaa päätöslauselmaa, josta meidän on tarkoitus äänestää, Barroson muutaman viikon takaiseen puheeseen, tunnemme pakostakin iloa siitä, että ainakin periaatteessa on saavutettu laaja sopimus siitä, että Lissabonin ja Göteborgin strategian elvyttäminen edellyttää uuden välttämättömän tasapainon löytämistä strategian kolmen ulottuvuuden kesken, toisin sanoen sen ympäristöä koskevan, taloudellisen ja sosiaalisen ulottuvuuden kesken.
Mielestämme tämä ei kuitenkaan riitä, jotta voisimme osallistua muotoutumassa olevaan poliittiseen kompromissiin ainakaan sen tämänhetkisessä muodossa. Olemme tietenkin iloisia siitä, että jotkin ehdotuksistamme on sisällytetty yhteiseen päätöslauselmaan, mutta asiakirjassa on mielestämme edelleen puutteita. Siinä ei valita selvästi välineitä, jotka meillä olisi oltava käytettävissämme päämääriemme saavuttamiseksi. Siinä ei anneta myöskään takeita siitä, että komissio ja parlamentti ovat halukkaita ja kykeneviä vastustamaan niitä, jotka eivät usko, että EU:n on valvottava taloutta, ja jotka vaativat koheesiopolitiikkojen uudelleenkansallistamista, työmarkkinoiden taaksepäin vievää uudistusta ja unionin budjetin lisäleikkauksia.
Koska tavoitteena oli kompromissin saavuttaminen, päätöslauselmaan on sisällytetty ristiriitaisia elementtejä, minkä vuoksi viesti on sekava sen sijaan, että se olisi vakuuttava. Olemme poimineet tekstistä joukon epäjohdonmukaisuuksia. On totta, ettei kukaan maksa mielellään veroja, mutta emme ole samaa mieltä siitä, että veroja olisi leikattava valikoimatta mahdollisimman paljon, koska se johtaisi ainoastaan sosiaalisen eriarvoisuuden kasvuun. Eurooppa tarvitsee verouudistusta, joka vähentää työvoimakustannuksia ja verottaa muita aloja. Jacques Delors totesi saman hyvin monia vuosia sitten, mutta mitään ei ole tehty sen jälkeen, vaan aihe on jäänyt sivuun EU-keskusteluissa.
Toiseksi päätöslauselma sisältää erittäin maltillisen ja jopa epäselvän asenteen kolmea erittäin tärkeää aihetta kohtaan, joista on tulossa lähikuukausina lainsäädäntöä koskevan ankaran kiistan aihe; nämä aiheet ovat palveludirektiivi, REACH-asetus ja ohjelmistopatentteja koskeva direktiivi. Kiistan tulos osoittaa, merkitseekö Lissabonin strategia ainoastaan paluuta vanhoihin thatcherilaisiin kaavoihin vai onko se todellinen uusi alku Euroopalle.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen McCreevy, mielestämme Bolkestein-direktiivi on vedettävä pois, jotta voimme aloittaa uudelleen hyvissä merkeissä, toisin sanoen yleishyödyllisiä palveluja koskevalla direktiivillä.
Arvoisa komission jäsen Verheugen, uskomme, että REACH-asetus nykyisessä muodossaan tarjoaa juuri riittävän kompromissin teollisuuden epäilemättä tärkeiden perusteiden ja terveyteen ja ympäristöön liittyvien prioriteettien välillä. Se on kompromissi, jota myös komission ja parlamentin pitäisi puolustaa kynsin hampain kemikaaliteollisuuden aggressiivista edunvalvontaa vastaan; ala ei ymmärrä, että tehokkaan ja uskottavan valvontajärjestelmän organisointi on paras keino taata sen kilpailukyky.
Mielestäni ohjelmistojen patentoitavuuden suora vastustaminen merkitsee sen vahvistamista, että eurooppalaisia innovaatioita edistetään tiedon vapaudella ja levittämisellä eikä suojelemalla suuria monikansallisia yrityksiä ja niiden monopoleja.
Arvoisa puheenjohtaja, tässä asiakirjassa on perustavanlaatuinen epäselvyys, joka koskee unionin todellista lisäarvoa verrattuna kansallisten hallitusten toteuttamiin toimiin. Mielestämme sellainen lisäarvo perustuu kykyyn investoida sellaista kasvua tukeviin välineisiin, jota ei voida esittää pelkkinä BKT:n prosenttiosuuksina, ja aloihin, joiden arvoa ei voida mitata täsmällisesti rahassa, kuten koulutukseen ja kulttuuriin. Tämä tapahtuu hyödyntämällä uusiutuvia luonnonvaroja ja käyttämällä kestäviä ratkaisuja sekä luopumalla asteittain aloista, jotka ehdyttävät ja tuhlaavat luonnonvaroja, kuten suuret infrastruktuurityöt ja tehomaatalous, ja aloista, joista aiheutuu merkittäviä terveys- ja ympäristöriskejä, kuten ydinenergiasta, geneettisesti muunnetuista organismeista ja haitallisista kemiallisista tuotteista.
Arvoisa puheenjohtaja, silloin kun se on mahdollista, olemme teidän puolellanne tehdessämme näitä valintoja, mutta kun se ei ole mahdollista, olemme teitä vastaan ja eurooppalaisten puolella. 
Wurtz,
    Arvoisa puhemies, EU:n valtionpäämiehet ja hallitusten päämiehet sekä komissio halusivat osoittaa maaliskuussa 2000, että sosiaalista toimintaa voidaan harjoittaa käyttämällä liberaaleja keinoja. Heidän luja tavoitteensa, joka koski täystyöllisyyden saavuttamista vuoteen 2010 mennessä, synnytti paikoitellen todellisia toiveita.
Nyt viisi vuotta myöhemmin tilanne on ankara pettymys. Työttömyys on edelleen keskimäärin noin 9 prosenttia Euroopassa, jossa epävarmuus työpaikasta kasvaa nopeasti. EU:n suurimmassa talousmaassa Saksassa, joka on ehdottomasti suurin viejä, työttömyys on kuitenkin ylittänyt viiden miljoonan rajan. Lissabonin tavoitteen – 70 prosentin työllisyysaste vuoteen 2010 mennessä – saavuttamiseksi viiden vuoden kuluessa olisi luotava 22 miljoonaa työpaikkaa enemmän kuin nykyisellä vauhdilla saadaan aikaan. Sitä on vaikea kuvitella ajankohtana, jolloin Euroopan keskuspankki on juuri tarkistanut euroalueen kasvuennustettaan laskemalla sen 1,6 prosenttiin tänä vuonna, ja kun muun muassa Italia ja Alankomaat ovat laman partaalla.
Asiat eivät mene kuitenkaan kaikkien kannalta huonosti. -lehdessätodetaan, että suurten yritysten voitot ovat kasvaneet räjähdysmäisesti. Niiden osuus Euroopan ja Aasian BKT:stä on brittilehden mukaan saavuttanut tason, jollaista ei ole koettu viimeisten 25 vuoden aikana. Lehden mukaan työntekijät ovat pääasiallisia häviäjiä, mutta kuka puhuu työntekijöistä?
ATD Neljäs maailma -järjestö puolestaan pahoittelee sitä, ettei komissio mainitse lainkaan 2. helmikuuta antamassaan tiedonannossa tavoitetta, joka koskee 68 miljoonan ihmisen elämää unionissa tällä hetkellä koskettavan köyhyyden poistamista. Eikö teidän mielestänne sellainen radikaali ero eilen ilmoitettujen tavoitteiden ja tänään saavutettujen tulosten välillä anna meille aiheen epäillä vakavasti niiden liberaalien opinkappaleiden asianmukaisuutta, jotka ovat alusta alkaen muodostaneet Lissabonin prosessin perustan? .
Entä millaisia viestejä kansalaisemme kuulevat Brysselistä päivä toisensa jälkeen? Aluepolitiikasta vastaava komission jäsen Danuta Hübner haluaa helpottaa yritysten siirtymistä Euroopassa. Työllisyydestä ja sosiaaliasioista vastaavan komission jäsenen Špidlan mukaan tavoitteenamme on ennen kaikkea joustavuus. Teollisuudesta vastaava varapuheenjohtaja Verheugen osuu naulan kantaan todetessaan ranskalaisessa lehdessä, että Lissabonin strategialla oli niin monia painopistealueita, ettei mitään painopistettä ollut, ja että tällä kertaa haluamme toimintasuunnitelman, joka on täsmällinen ja jossa keskitytään kilpailukykyyn.
Kilpailuasioista vastaava komission jäsen Nellie Kroes puolestaan on ilmoittanut toiveestaan, joka koskee luonteeltaan alueellisten valtiontukien poistamista unionin 15 vanhassa jäsenvaltiossa. Kauppapolitiikasta vastaava komission jäsen Mandelson puolestaan on muistuttanut jäsenvaltioita niiden velvollisuudesta jatkaa työmarkkinoidensa ja hyvinvointijärjestelmiensä uudistuksia.
Sisämarkkinoista vastaava komission jäsen McCreevy ansaitsee erityismaininnan. Hän teki lopun pitkään jatkuneista puheista, jotka koskivat Bolkestein-direktiivin perumista, tarkistamista tai säilyttämistä, ilmoittaen, ettei direktiivin peruminen tullut mitenkään kyseeseen, vaikka se oli torjuttu kaikilla tahoilla. Heti tämän jälkeen hän kieltäytyi – yhdessä neuvoston kanssa – tarkastelemasta uudelleen ohjelmistojen patentointia koskevaa direktiiviä, vaikka parlamenttiryhmät olivat pyytäneet sitä yksimielisesti. Hän paljasti todellisen mielipiteensä lopulta European Policy Forum -tutkimuslaitoksessa Lontoossa anglosaksisen suorasukaisesti toteamalla, että 
meidän on muistettava, että sisämarkkinaohjelma on lähimenneisyyden ehdottomasti merkittävin sääntelyn purkamiseksi toteutettu toimenpide." 
Tätä Barroso nimittää "kasvu- ja työpaikkakysymysten esiin nostamiseksi". Eikö teistä tunnu tämän vuoksi siltä, että ihmiset tuntevat siirtyvänsä vastustamatta kohti rajaa, jossa on vastassa liberalismin yliannostus, ja että unionin hallintoelimet joutuvat ennemmin tai myöhemmin tavalla tai toisella kohtaamaan tämän mallin torjunnan kuin palaavan bumerangin? Ryhmäni kampanjoi nimenomaan auttaakseen tämän mielipiteen ilmaisemista, ei Eurooppaa vastaan – sellainenkin vaara on olemassa – vaan sen perustavanlaatuisen muutoksen puolesta. Tämän vuoksi emme ilmeisesti voi antaa tukeamme kompromissin pohjalta tänään esitetylle päätöslauselmalle, minkä vuoksi olemme esittäneet vaihtoehtoisen version.
Wohlin,
   – Arvoisa puhemies, Kokin selonteossa, sellaisena kuin se tunnetaan, väitetään, että on olemassa yhteisvaikutuksia; sen mukaan jokainen EU:n kehityshankkeisiin käyttämä euro saattaa olla paljon arvokkaampi kuin sama määrä yksittäisten jäsenvaltioiden kuluttamana. EU-hankkeet saattavat siten vähentää tarvetta valtion yksittäisille jäsenvaltioille myöntämiin määrärahoihin. EU:n rahoituksen lisääminen ei siten välttämättä johda verorasituksen kasvuun.
Kun kyseessä ovat avaruusalan aloitteiden ja ydinvoimaan liittyvien aloitteiden kaltaiset suuret hankkeet, hankkeiden toteuttamisesta EU:n tasolla saattaa seurata mittakaavaetuja. Muutoin katson, että Lissabonin prosessin rahoittaminen kuuluu pääasiallisesti jäsenvaltioille. Lissabonin prosessin ei saa antaa muodostua lähtöasemaksi sellaisille monilukuisille uusille EU-tason hankkeille, jotka edellyttävät jäsenvaltioiden rahoitusta.
Yleisesti ottaen pidän tärkeänä kysymystä, voidaanko kansalliset aloitteet korvata EU-hankkeilla. Ihmettelen, onko yhteisvaikutusten olemassaolosta mitään empiirisiä todisteita. Kokemusteni perusteella vaikuttaa siltä, että asia on päinvastoin: mitä enemmän EU investoi byrokratiansa laajentamiseen ja mitä enemmän lainsäädäntöä ja direktiivejä se antaa, sitä enemmän jäsenvaltioiden julkinen sektori kasvaa. Jokaista uutta Brysselin virkamiestä kohti jäsenvaltioiden virkamiesten kokonaismäärä kasvaa 5-, 10- tai 25-kertaisesti.
Julkisen valinnan teoriana tunnetun opin mukaan on odotettavissa, että kukin kansallinen virkakoneisto pyrkii maksimoimaan vaikutuksensa ja roolinsa. Mitä enemmän EU ottaa itselleen valtaa jäsenvaltioiden virkakoneistoilta, sitä enemmän nämä koneistot laajentuvat. Siihen on monia syitä. Uudet direktiivit on pantava täytäntöön ja seurantaa on tiukennettava. Lisäksi poliitikot, jotka ovat menettäneet aloiteoikeutensa, etsivät uusia toiminta-alueita ja kertovat meille, että heidän neuvotteluasemansa lujittamiseksi Brysselissä tarvitaan lisää resursseja.
Saadaksemme tästä esimerkin riittää, että katsomme, mitä tapahtui euron käyttöönoton yhteydessä. Kun kansalliset keskuspankit menettivät todellisen tehtävänsä, joka oli rahapolitiikan harjoittaminen, niiden palveluhenkilöstön määrä kasvoi merkittävästi. Tämä sama ilmiö on havaittavissa monilla aloilla.
Mielestäni komission pitäisi tehdä aloite ja antaa riippumattomien tutkijoiden, ekonomistien ja poliittisten tutkijoiden tutkia byrokratiakertoimen ilmenemistä EU:ssa. On tärkeää pysäyttää tämä prosessi, ja yksi tapa tehdä se on vähentää lainsäädännöllisten direktiivien määrää ja lisätä vapaaehtoisten sopimusten määrää. Jollei tätä tehdä, on todennäköistä, että suurimmaksi kasvusektoriksi osoittautuu julkinen byrokratia. Pyrkimyksiimme harmonisoida, säätää lakeja ja osallistua kaikilla mahdollisilla aloilla sisältyy kasvun jarruttamisen riski. EU:n pitäisi tämän vuoksi sen sijaan käyttää nykyistä enemmän moninaisuuteen sisältyvää institutionaalista kilpailua. 

Muscardini,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Lissabonin strategian mukaisia tavoitteita ei voida saavuttaa, jollei Euroopan unioni muuta radikaalisti tapaa, jolla se käsittelee niitä taloudellisia ja sosiaalisia ongelmia, jotka ovat ominaisia tämänhetkiselle eurooppalaiselle yhteiskunnalle ja muulle maailmalle.
Elämme globalisoituneessa markkinataloudessa, joka ainoastaan näyttää tukevan vapaata kilpailua. Vapaa kilpailu edellyttää itse asiassa samaa tai ainakin samankaltaista lähtökohtaa, joka perustuu neuvoteltuihin myönnytyksiin. Tätä edellytystä ei ole käytännössä, eikä ole myöskään sellaista eri alojen liikkuvuuspolitiikkaa, joka saattaisi auttaa elvyttämään kilpailukykyä ja siten työllisyyttä.
Maailmanmarkkinoiden edellyttämän järjestelmän hoitamiseksi ja markkinoilla ennen globalisaatiota käytössä olleiden sääntöjen korvaamiseksi on löydettävä uudet säännöt politiikkaa, rahataloutta ja taloutta varten. EU:n toimielimet ovat varmaan lyhytnäköisiä, eivätkä ne voi ymmärtää Internetissä leviävän tiedon globalisoitumisen vaikutuksia, jos ne uskovat yhä, että se, että kokoonnutaan yhteen ja ilmoitetaan joukko aikomuksia, riittää takaamaan aikomusten toteutumisen.
Ei ole riittävää tehdä pitkän aikavälin suunnitelmia, jotka annetaan ylhäältä. Viime vuosisadan historia antaa esimerkin siitä, kuinka suurvallan talous voi romahtaa todellisuuden painon alla sellaisten keskitettyjen suunnitelmien vuoksi, jotka ovat loistavia ainoastaan teoriassa. Todellisuus ei ole riippuvainen suunnitelmista; päinvastoin, suunnitelmissa on otettava huomioon todellisuus. Yhteiskuntamme nykyisessä kehitysvaiheessa talous, joka perustuu yksinomaan rajattomaan uskoon kulutuksen kasvun välttämättömyyteen, ei voi olla riittävä.
Kun osaamisyhteiskunta määriteltiin ensimmäisen kerran Lissabonin Eurooppa-neuvostossa, ei huomattu tarkastella muun muassa sellaista kysymystä kuin sääntöjen antaminen sen takaamiseksi, että tieto on aitoa ja ettei sitä väärennetä tai käytetä laittomiin tarkoituksiin. Lissabonin strategia ei voi myöskään päästä vauhtiin, jos unionin tavoitteisiin ei kuulu sellaisten kehitysmaille tarjottavaa todellista apua koskevien toimenpiteiden määrittely ja täytäntöönpano, joiden avulla maat voivat kehittyä demokraattisiksi ja alkavat kunnioittaa ihmisoikeuksia ja työntekijöiden ja lasten oikeuksia. On tärkeää ajatella asioita samanaikaisesti sosiaalitalouden ja taloudellisen kehityksen kannalta.
Tämän päämäärän saavuttamiseksi Euroopan on muutettava suhteitaan niihin maihin, joissa työntekijöillä ei ole sosiaali- tai oikeusturvaa ja joissa lapset eivät voi leikkiä vaan joutuvat tekemään työtä. Ympäristönsuojelu ja eurooppalaisen sosiaalisen mallin luominen ovat päämääriä, joita on syytä tavoitella. 
Rutowicz (NI ).
     Hyvät kollegat, Lissabonin strategian tavoitteena on suojella eurooppalaisen yhteiskunnan vaurautta ja yhteenkuuluvuutta ja taata, että sen kehittyminen jatkuu. On hyvin tärkeää luoda sellaisia rahoituslähteitä, joiden ansiosta se voi saavuttaa nämä päämäärät. Samanaikaisesti on kuitenkin erittäin tärkeää, että elinkustannukset ovat mahdollisimman alhaiset. Halvat palvelut ja tuotteet ovat tärkeitä erityisesti yhteiskunnan köyhimmille väestöryhmille.
Sellaisen tutkimuksen kehitys, jonka ansiosta nykyteknologia tulee yhä useampien käyttöön, ja tuotantomenetelmät, joiden ansiosta voimme kilpailla EU:n ulkopuolisten maiden kanssa, ovat esimerkkejä tavoista, joilla Lissabonin päämäärät voidaan saavuttaa. Etusijalle olisi asetettava myös sellaisten nykyaikaisten tuotantomenetelmien tehokas käyttöönotto, joiden ansiosta voidaan luoda sekä nykyaikaisia että turvallisia työpaikkoja. Nykyaikainen, halpa ja korkealaatuinen tuotanto mahdollistaa kilpailun ulkomarkkinoilla, mikä käytännössä johtaa tuotanto- ja palvelualojen uusiin työpaikkoihin.
Lissabonin strategian täytäntöönpano edellyttää monien toiminta-alojen analyysiä, mikä koskee sekä Euroopan unionia että sen jäsenvaltioita. Lissabonin strategian yhteydessä kohtaamiimme suurimpiin ongelmiin kuuluu tutkimusta ja täytäntöönpano-ohjelmia varten asetettujen päämäärien asianmukaisuuden takaaminen. Tämänhetkistä järjestelmää tutkimusta koskevien suuntaviivojen esittämiseksi ja rahoituksen ohjaamiseksi yksilöllisiin tutkimushankkeisiin käyttävät ahkerasti ne jäsenvaltiot, joilla on parhaat taloudelliset edellytykset. Muutaman viime vuosikymmenen kuluessa johtavia tutkimus- ja kehityskeskuksia on perustettu Eurooppaan, esimerkiksi Suomeen ja Saksiin. Viiden vuoden kuluessa on tarkoitus perustaa hyvin monia uusia vastaavia keskuksia, jotta välimatka EU:n ja tämän alan johtavien keskusten välillä maailmassa voidaan kuroa umpeen. Meidän on nostettava tutkimukseen käytettävien varojen osuus vähintään 3 prosenttiin BKT:stä ja sijoitettava vähintään miljoona henkeä lisää tieteeseen ja tutkimukseen sekä otettava käyttöön menettelyjä sen takaamiseksi, että varat käytetään tehokkaasti.
Nykyisiin järjestelyihin on tehtävä merkittäviä organisatorisia muutoksia toimenpiteiden johdonmukaisuuden takaamiseksi. Olisi esimerkiksi perustettava teknologian ja tuotannon kehityssuunnitelmien edellyttämä määrä tutkimuskeskuksia paikallisten tutkimusyksiköiden yhteen saattamiseksi. Viimeksi mainittuja olisi perustettava sellaisten maiden älyllisten voimavarojen hyödyntämiseksi, joilla ei ole varaa rakentaa nykyaikaisia tutkimuslaitoksia ja siten suorittaa omaa tutkimusta. Tutkimuksen lisäksi sekä paikallisten yksiköiden että tutkimuskeskusten olisi annettava opetusta ja otettava lahjakkaita nuoria väitöskirjan tekijöitä ja luotava siten uusi tutkijajoukko. Tällainen toimintasuunnitelma auttaisi täyttämään niiden tutkijoiden jättämän aukon, jotka ovat siirtyneet EU:n ulkopuolisiin maihin.
Tieteen ja teknologian ensisijaisena yleistavoitteena pitäisi olla pienten ja keskisuurten yritysten edistäminen. Tällaisten yritysten kehittäminen poistaisi työttömyyden. Niillä ei ole kuitenkaan varaa suorittaa tutkimusta tai ottaa käyttöön edistyksellisiä ja nykyaikaisia tuotantomenetelmiä. Olisi luotava kolme ohjelmaa, jotka koskevat tutkimusta, tutkijoiden työllisyyttä ja tällaisten toimenpiteiden johdonmukaisuutta EU:n jäsenvaltioissa. Näihin olisi kuuluttava ohjelma, jossa esitetään suuntaviivat Euroopan maissa tapahtuvaa alueellista kehittämistä ja tuotannon erikoistumista varten, ohjelma, jonka tarkoituksena on luoda tutkimusta ja tutkijakoulutusta koskeva eurooppalainen järjestelmä, sekä ohjelma, jonka tarkoituksena on tarjota tietoa, helpottaa uuden tekniikan ja uusien tuotteiden käyttöönottoa sekä taata, että niitä käytetään tuotannossa. Näiden ohjelmien tarkoituksena olisi oltava REACH-ohjelman suunnitellun käyttöönoton mahdollisten kielteisten taloudellisten vaikutusten vähentäminen minimiin. Järjestelmän, jonka mukaan tutkimustoimenpiteet toteutetaan, olisi oltava yksinkertainen ja helposti ymmärrettävissä. Sen olisi perustuttava kilpailukyvyn periaatteeseen, mikä takaa sen tehokkuuden ja kannustaa yksityissektoria investointeihin. Saadakseen julkista ja poliittista tukea järjestelmän on edistettävä koheesiota…
Thyssen (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, meillä Euroopassa on edessämme historiallinen haaste, johon Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä on valmis vastaamaan. Haluamme, että tulevat sukupolvet menestyvät ja voivat nauttia sosiaalisesta mallistamme, että heillä on työpaikkoja ja että he voivat nauttia aikanaan kohtuullisista eläkkeistä. Tämä on mahdotonta ilman talouskasvua tai työpaikkoja. Meidän on saavutettava nämä asiat samalla kun väestömme ikääntyy ja talouden globalisoituessa aggressiivisesti. Onnistuaksemme tarvitsemme oivallusta ja näkemystä, mutta myös oikeita päätöksiä ja ennen kaikkea niiden toteuttamista. Se, että EU toimii jäsenvaltioiden suunnanantajana toteutettaessa uudenmuotoista hallintoa, osoittautuu varmasti hyödylliseksi ratkaisuksi.
Arvostamme sitä, että Barroson komissio on tehnyt rohkean päätöksen elvyttääkseen Lissabonin strategian ja on päättänyt Kokin työryhmän suosituksesta asettaa etusijalle kasvun ja työpaikat tasapainoisessa sosiaalisessa ja ekologisessa yhteydessä. Tämä on osoitus rehellisyydestä ja sopii yhteen kansalaisten Eurooppaa koskevan arvopohjamme kanssa.
Olemme tukeneet lämpimästi ohjauskomitean suositusta sekä puheenjohtajakokouksen suositusta, ja vaikka sanamuoto on yleinen, jäsenvaltioiden tehtävänä on todellakin tehdä erityiset valinnat. Osoitamme tavan, ja olemme tuoneet peruskantamme esiin täysin selvästi. Valintamme on edistettävä kilpailukykyä, myönteistä liiketoimintaympäristöä – ehdottomasti myös pk-yritysten kannalta – sekä talouskasvua ja työpaikkoja. Komission ilmoittamilla kolmella aloitteella on varmasti paikkansa niissä.
Meidän on tarjottava keinot näiden päämäärien saavuttamiseksi. Jäsenvaltioiden on sekä tehtävä suunnitelmia että saatava aikaan tuloksia. Kannustamme kansallisia parlamentteja herättämään hallituksensa toimintaan. Uudistukset on toteutettava nyt, jotta kaikinpuolinen kestävä kehitys olisi mahdollinen.
Meidän kaikkien, sekä Euroopan tason että paikallisen ja kansallisen tason instituutioiden ja työmarkkinaosapuolten, on tehtävä parhaamme. Olen tämän vuoksi iloinen voidessani todeta, että parlamentin sosialistiryhmä suhtautuu päätöslauselmaan myönteisesti. Tämä antaa jälleen kerran tilaisuuden rakentavalle vuoropuhelulle, joka hyödyttää parlamentin työtä ja tehtäviä. 
Désir (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa varapuheenjohtaja, kiitän aivan ensiksi yhteisesittelijääni Klaus-Heiner Lehneä työstä, jonka teimme yhdessä laatiessamme päätöslauselmaesitystä, josta parlamentti äänestää tänään. Olen myös iloinen siitä, että olen jo kuullut komission puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan huomautuksissa toistuvan samoja asioita kuin mitä päätöslauselmassamme ilmaistaan.
Euroopan unioni on hankkinut viime vuosina oman valuutan. Lisäksi EU on laajentunut ja hyväksynyt perustuslakisopimusluonnoksen. EU on toisin sanoen yleisesti luonut puitteet toiminnalleen. Tällä hetkellä sen politiikkojen sisältö ei kuitenkaan vastaa sen kansalaisten odotuksia. Tämän vuoksi sen on keskityttävä kasvuun, työllisyyteen ja sosiaaliseen ja alueelliseen yhteenkuuluvuuteen. Tämä on tärkeää, koska juuri nämä ovat Euroopan rakentamisen tavoitteita nyt kun rauha on taattu. Tämä on tärkeää myös sen vuoksi, että nämä seikat ovat edellytyksiä sille, että yleisö tukee Euroopan rakentamista koskevia poliittisia suunnitelmia, kuten Martin Schulz on muistuttanut. Tämän vuoksi pidämme tärkeänä esittää, että Lissabonin strategian on oltava unionin toiminnan painopiste viiden tulevan vuoden kuluessa. Mielestämme tämä strategia on oikea, edellyttäen, että siihen suhtaudutaan vakavasti, toisin sanoen edellyttäen, että se toteutetaan tehokkaasti jäsenvaltioissa ottamalla huomioon vuoden 2000 huippukokouksessa Portugalin puheenjohtajakaudella määritellyt kolme ulottuvuutta.
Meidän on pyrittävä käyttämään rahamme Euroopan kilpailukyvyn ja kasvun kannustamiseen käyttämällä perusteina eurooppalaisen mallin elementtejä eikä asettamalla yhtä kolmesta osasesta vastatusten kahden muun kanssa. Arvoisa puheenjohtaja, meistä vaikuttaa toisinaan siltä, että te asetatte ne vastakkain. Mielestämme toimintamme voi edistää taloudellista kilpailukykyä vain jos huolehdimme sosiaalisista ja ympäristöä koskevista näkökohdista yhtä hyvin.
Emme usko, että Euroopalla on tulevaisuutta matalien kustannusten kilpailijana. Olen iloinen kuullessani teidän mainitsevan tarpeen sijoittaa rahamme huippuosaamiseen, korkeatasoiseen työvoimakoulutukseen, inhimilliseen pääomaan, tutkimukseen sekä infrastruktuurien ja julkisten palvelujen laatuun. Nämä edut takaavat, että investoijat tukevat Euroopan unionia. Koska Euroopan unionin tuotteet perustuvat yhä suuremmassa määrin teknologiaan, tietämykseen ja ekoinnovaatioihin, ne löytävät paikkansa maailmanmarkkinoilla. Koska käynnistämme kasvun uudelleen siltä pohjalta, meillä on resurssit korkeatasoisen koulutuksen, uudelleen kohdentamisen ja sosiaalisen koheesion tehokkaaseen rahoitukseen unionissa ja erityisesti laajentuneessa unionissa.
Tämä edellyttää määrätietoisia toimia, ja täsmennyksiä on tehtävä. Suhtaudun myönteisesti siihen, että olemme parlamentissa onnistuneet välttämään nämä piilevät vaarat päätöslauselmaesityksemme avulla. Itse asiassa tietty joukko ihmisiä haluaisi, että Lissabonin strategia kutistetaan jonkinlaiseksi taikakaavaksi, ohjelmaksi, joka koskee kaupan – palvelumarkkinoiden, työmarkkinoiden ja eläkejärjestelmien – vapauttamista laajasti, ikään kuin tämä itsessään riittäisi takaamaan Euroopan kasvun ja kilpailukyvyn elvyttämisen. Sen lisäksi, että tällainen näkemys on rajoittunut, huomio kohdistetaan siinä mielestäni pelkkiin sivuseikkoihin.
Olemme kaikki samaa mieltä siitä, että Eurooppa tarvitsee uudistuksia. Euroopan on mukauduttava, ja sen taloudesta on tultava dynaamisempi, mutta se tarvitsee myös investointeja. Sen on saatava sisäinen kysyntä vilkastumaan uudelleen, ja sen on koordinoitava pyrkimyksensä ja keskitettävä ne siihen, mikä voi tulevaisuudessa muodostaa sen vaurauden ja sen edellytykset kansainväliseen kilpailuun. Tämän vuoksi päätöslauselmassamme korostetaan rahoitusnäkymiä, mikä sopii yhteen Lissabonin strategian kanssa, johon sisältyvät EU:n tutkimusbudjetin kaksinkertaistaminen ja tärkeimpiin Euroopan laajuisiin verkkoihin, sosiaaliseen koheesioon ja aluepolitiikkaan kohdistettavat jatkuvat toimet. Tämän vuoksi päätöslauselmassamme korostetaan kunnianhimoista sosiaalista toimintaohjelmaa, joka on sisällytettävä tähän kokonaisstrategiaan, ja sitä, että meille esittelemänne tiekartan – lainsäädäntöä ja talousarviota koskevan toimintasuunnitelman – on liityttävä Lissabonin strategian kolmeen ulottuvuuteen.
Meistä tuntuu tällä hetkellä siltä, että tasapainoa ei ole vieläkään saavutettu, että useimmat erityisehdotukset koskevat lähinnä kilpailukykyä, taloutta ja rakenneuudistuksia ja että sosiaalisen koheesion ja ympäristökysymysten aloilla on edelleen puutetta kannustimista, tiedosta ja lainsäädäntöaloitteista. Haluamme tällä hetkellä esimerkiksi yleishyödyllisiä palveluja koskevan todellisen puitedirektiiviluonnoksen. Haluaisimme, että eurooppalainen yritysneuvosto uudistetaan, jotta voimme sanoa, että työnantajan ja työntekijän välisen suhteen laatu sisältyy kehittämisstrategiaamme Euroopassa. Ekoinnovaatioiden alalla haluaisimme yksityiskohtaisempia aloitteita. Olemme iloisia todetessamme, että komission teollisuuspoliittiseen ohjelmaan on lopultakin sisällytetty innovaatio ja pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävä tuki.
Tämä on Euroopan parlamentin viestin pääasiallinen sisältö. Olen iloinen siitä, että olemme jälleen kerran saavuttaneet Daulin, Lehnen ja Thyssenin työn ansiosta hyvin laajan yksimielisyyden. Olen pahoillani siitä, että joukko muita ryhmiä vasemmalla ei koe voivansa liittyä meihin tämän päätöslauselman sisällön perusteella. Voin ymmärtää, että erimielisyyksiä on yhä, mutta voin aivan rehellisesti sanoa, että mielestäni olemme onnistuneet antamaan selkeän ja voimakkaan viestin, joka on sopusoinnussa eurooppalaista sosiaalista mallia edistävän Lissabonin strategian kanssa.
Ek (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, nyt kun on kulunut viisi vuotta Lissabonin strategian käynnistämisestä, on selvää, että meidän on elvytettävä se. Tämän elvyttämisen on kuitenkin tapahduttava komission ehdotuksen mukaisesti. En arvostele ehdotuksen sisältöä, vaan pikemminkin sitä, mitä siinä ei esitetä. Talouskasvun erottaminen sosiaalisesta kehittämisestä ja ympäristön kehittämisestä on varmasti erehdys, koska nämä kolme alaa liittyvät toisiinsa.
Kun puheenjohtaja Barroso esitteli väliarvioinnin parlamentissa yli kuukausi sitten, hän käytti vertauskuvaa kolmesta lapsesta, joista yksi on sairas, minkä vuoksi tähän yhteen on kiinnitettävä eniten huomiota. Kahden muun, tässä tapauksessa ympäristön kehittämisen ja sosiaalisen kehittämisen, on odotettava vuoroaan saadakseen puheenjohtaja Barroson huomion. Oma päätelmäni on päinvastainen. EU:n talouden parantamiseksi on parannettava koko perhe.
Ympäristöteknologiaan tehtävät investoinnit johtavat työpaikkojen lisääntymiseen, edistävät innovaatiota ja luovat kestävää kasvua. Kun Pohjoismaiden metsä- ja selluloosateollisuus koki merkittävän siirtymän puhtaampaan vihreään teknologiaan, alan yrityksistä tuli jopa entistä kilpailukykyisempiä kansainvälisillä markkinoilla. Uudet energiansäästöteknologiat ovat toinen esimerkki siitä, kuinka liiketaloudelliset edut voivat käydä yksiin ympäristöä koskevien huolenaiheiden kanssa.
Sanotaan, että kilpailu saa tuotteista esiin parhaat puolet ja ihmisistä huonoimmat puolet. Tämä pitää todellakin paikkansa liike-elämässä, ja on tärkeää luoda sisämarkkinat, joilla toimintaedellytykset ovat yhtäläiset. Meidän on luotava Eurooppaan kilpailukykyinen ja kestävä talous; tämä tarkoittaa myös tutkimukseen ja kehittämiseen tehtäviä investointeja.
Valtioiden päämiesten on suhtauduttava tilanteeseen vakavasti. Voimme asettaa kunnianhimoisia päämääriä, mutta jos meillä ei ole tarvittavaa poliittista johtajuutta, emme saavuta niitä koskaan. Tarkkailemme Yhdysvaltojen tilannetta Euroopasta ja ihmettelemme, kuinka kasvu voi olla siellä kaksi kertaa suurempaa kuin meillä. Yhdysvallat puolestaan ihmettelee, miksi kasvu Kiinassa on kaksi kertaa suurempaa kuin Yhdysvalloissa.
EU:lla on hyvät mahdollisuudet tulla maailman suurimmaksi tietopohjaiseksi taloudeksi. Komission ehdotukset ovat hyviä, mutta Lissabonin strategian kutistaminen pelkäksi talouskasvukysymykseksi olisi askel väärään suuntaan samalla kun aika on käymässä vähiin.
Suurimmat parlamenttiryhmät ovat keskustelleet tästä päätöslauselmasta, ja selkeä viesti on, että talouskasvu, sosiaalinen koheesio ja ympäristön kehittäminen on nähtävä yhtenä kokonaisuutena. Pyydämme samaa neuvostolta ja komissiolta.
Kiitän muita neuvottelijoita, koska tämän päätöslauselman esittäminen on merkittävä saavutus – lähes vallankumous! Merkittävää on myös sen istuntosalissa saama valtaenemmistön kannatus. 
Turmes (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, me vihreät emme halua antaa avoimia valtuuksia Barroson komissiolle emmekä Euroopan parlamentille. Pelkäämme nimittäin, että kun Lissabonin sumu on hälvennyt, joudumme toteamaan, että kolmen pilarin integraatio ei toteudu sosiaalisissa ja ympäristöä koskevissa asioissa. Kuten olemme täsmentäneet tarkistuksissamme, komission jäsenelle Bolkesteinille ei saa antaa mitään avoimia valtuuksia. Kunnes komissio – vetoan myös parlamentin jäseniin – vetää ehdotuksen pois, se voi kieltää progressiivisen äänestyksen ensimmäisen käsittelyn vaiheessa. Heikkenemme ja teemme parlamentista jossain määrin naurettavan, jollemme heti vaadi komissiota vetämään tätä ehdotusta pois. Sen ansiosta parlamentti voisi tietää, miltä pohjalta keskustelujamme käydään. Olemme esittäneet tämän toisessa tarkistuksessamme. 
Puhemies.
   Toivotan Slovakian tasavallan kansallisneuvoston puhemiehen Hrusovskyn, joka on saapunut viralliselle lehterille, tervetulleeksi parlamenttiin.
Hrusovskyn vierailu osoittaa, kuinka tärkeänä parlamentti pitää vuoropuhelua kansallisten parlamenttien kanssa. Toivotan puhemies Hrusovskylle ja hänen valtuuskunnalleen miellyttävää ja menestyksekästä vierailua. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana Lissabonin strategian väliarvioinnista käytävän keskustelun jatko. 
Figueiredo (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, tätä keskustelua käydessämme Euroopan unionin sosiaalinen tilanne on erityisen vaikea. Rajoittavan talous- ja rahapolitiikan, vakaussopimuksen ja Lissabonin strategiassa vaadittujen nopeiden vapauttamisten ja yksityistämisten seurauksena 1990-luvun lopun talouskasvu ja kasvava työllisyys ovat kaukana tavoittamattomissamme.
Tällä hetkellä sosiaalinen ja alueellinen eriarvoisuus lisääntyy, työttömänä on lähes 20 miljoonaa työntekijää, työpaikat ovat yhä epävarmempia ja lähes 70 miljoonaa ihmistä elää köyhyydessä. Tämän vuoksi sosiaalisen osallisuuden ja yhteenkuuluvuuden on oltava etusijalla tässä Lissabonin strategian väliarvioinnissa. Tämä ei tarkoita pelkästään varmojen työpaikkojen luomista vaan lisäksi luodun vaurauden jakamista oikeudenmukaisemmin sellaisen sosiaalipolitiikan avulla, jolla pyritään varmistamaan ihmisoikeudet, paremmat eläkkeet ja eläkejärjestelmä sekä laadukkaat julkiset palvelut terveydenhuollon, koulutuksen, tutkimuksen ja ammatillisen koulutuksen, sosiaaliturvan ja sosiaalisen suojelun, asumisen ja perheiden tukemisen osalta siten, että erityistä huomiota kiinnitetään naisten tasa-arvoisuuden edistämiseen ja siihen, että sovelletaan asianmukaista ympäristöpolitiikkaa.
Tämän sijaan komission puheenjohtaja Barroso on saapunut tänne kertomaan, että talouspolitiikassamme painotamme Lissabonin strategiaa Wim Kokin raportissa esitettyjen päätelmien mukaisesti. Tässä raportissahan painotetaan erityisesti kilpailukykyä. Kuten oman ryhmämme päätöslauselmassa todetaan, meidän on lopetettava uusliberalistinen kilpajuoksu ja lisättävä julkisia investointeja EU:ssa sekä kansallisella tasolla, luovuttava julkisen sektorin ja sen palvelujen yksityistämisestä, peruutettava direktiiviehdotus palvelujen sisämarkkinoiden luomisesta, kumottava vakaussopimus, erotettava selvästi toisistaan juoksevat menot ja investoinnit, edistettävä kehitys- ja työllisyyssopimusta siten, että etusijalle asetetaan oikeuksiltaan turvattujen työpaikkojen lisääminen, sosiaalinen osallisuus sekä taloudellinen, sosiaalinen ja alueellinen koheesio. Tämä on ainoa tapa pyrkiä luomaan ne 22 miljoonaa varmaa työpaikkaa, joita tarvitaan, jotta Lissabonin strategiassa asetettu tavoite 70 prosentin työllisyydestä vuoteen 2010 mennessä saavutetaan.
Jos näin ei tapahdu, maidemme kansalaisten keskuudessa syntyy yhä enemmän sosiaalisia jännitteitä vastalauseena harjoittamallemme politiikalle. Kansalaiset haluavat parempaa sosiaalista suojelua sekä sosiaalipolitiikkaa. Arvoisa puheenjohtaja, tämä on varsinainen haaste. 
Knapman (IND/DEM ).
    EU päätti viisi vuotta sitten haastaa Amerikan yhdysvallat 10-vuotiseen kilpailuun. Nyt olemme ottelun puolivälissä, mutta luulen, ettei puheenjohtaja Barroson tapoihin kuulu kuunnella niitä, jotka haluavat viheltää pelin poikki.
Meitä on pyydetty käsittelemään väliarviointia, mutta arvioitavaa näyttää olevan niukasti. Työttömyys on korkea ja nousee yhä. Lisäksi 101 000 asetusta ja direktiiviä imee kuiviin hyvinvoinnin luojat. Kasvu on vielä heikompaa. Jäsen Figueiredo totesi eilisessä mietinnössään, että viiden seuraavan vuoden aikana EU:hun on luotava 22 miljoonaa työpaikkaa. Ei tarvitse olla ruudinkeksijä tietääkseen, että tämä on mahdotonta. On mielenkiintoista huomata, kuinka hätäännys leviää vihdoin liittovaltion kannattajien riveihin, jotka alkavat todella repeillä. Puheenjohtaja Barroso on kiihkeä vapaan markkinatalouden kannattaja ainakin heidän mielestään, mutta oikeistolaisen komission jäsenen Mandelsonin mielestä hänen ajatuksensa ovat nähneet parhaat päivänsä jo kauan sitten.
Britanniassa ihmiset alkavat vihdoin viimein havahtua. Lainaan tämänaamuista Times-lehteä: "Ylähuoneen kansanedustajat vaativat Brysseliä pulittamaan takaisin EU:n budjetista riihikuivaa rahaa. Olemme maksaneet 180 puntaa ja saaneet takaisin 105 puntaa. Mihin 75 puntaa on kadonnut?"
Arvoisa puheenjohtaja Barroso, tällä tavalla te koettelette brittiläisiä veronmaksajia ja imette heidän vertaan, koska mitä pahempi, sen parempi. Tällä mittarilla tämä korruptoitunut instituutio pärjää varsin hyvin.
Krasts (UEN ).
    Ensinnäkin haluan kiittää komissiota päättäväisyydestä ja siitä, että se katsoo tilannetta realistisesti. Olemme todenneet, että "Lissabon 2000" on saavuttamaton tavoite ja selkeä osoitus poliittisen tahdon puuttumisesta. Vaikka katsoisimme tilannetta realistisesti, tilanne ei ole kuitenkaan kokonaisuutena järkyttävä, joskin strategian toteuttamiseen tarvitaan varoja, jotka edellyttävät ajattelutavan perinpohjaista muutosta. Nähdäkseni komissio ehdottaa juuri tällaista. Tavoitteet pysyvät samoina, mikä on ymmärrettävää, koska todellista vaihtoehtoa ei ole. Tärkein tehtävä on myös pysynyt samana: jäsenvaltioiden työmarkkinaosapuolten ja kaikkien Euroopan kansalaisten taivuttaminen hyväksymään muutos. Vaarana on – sattumalta näet samalla, kun alamme uudelleen toteuttamaan Lissabonin strategiaa, keskustelemme myös vakaus- ja kasvusopimuksen uudistamisesta – että teemme uudistuksen, jolla ei edistetä Euroalueen valtioiden välistä lähentymistä ja jolla jäsenvaltioille siirretään suurempi taloudellinen ja rahoituksellinen riski. Jäsenvaltiot tarvitsevat poliittisia johtajia ja tahtoa uudistusten toteuttamiseen.
Myös palveludirektiiviä, jota komissio on ehdottanut keskeiseksi keinoksi Lissabonin tavoitteiden toteuttamisessa, on vastustettu voimakkaasti. Valitettavasti komissio on halukas tekemään myönnytyksiä. Lissabonin strategian toteuttamisessa yhtenä vaarana on lankeaminen liialliseen sääntelyyn Euroopan unionin tasolla, ja siksi on varmistettava toissijaisuusperiaatteen noudattaminen ja se, että Euroopan unionin lainsäädäntöaloitteiden vaikutuksia arvioidaan säännöllisesti, missä tärkeimpänä tavoitteena on Euroopan yritysten kilpailukyvyn takaaminen.
Yksi vakava vaara liittyy siihen ideologiseen keskusteluun, jota olemme kuulleet käytävän tänäänkin Lissabonin strategian pilareista. Tässä keskustelussa palataan usein aikaisempaan, liiankin täyteen asialistaan. Nykytilanteen yksi hyvä puoli on se, että Euroopan unionin laajennuttua 10 uuteen jäsenvaltioon ajankohta on suotuisa. Pelko työpaikkojen siirtymisestä uusiin jäsenvaltioihin, edullinen työvoima ja Euroopan unionin sisäinen verokilpailu pakottavat poliitikot harkitsemaan uudistuksia, jotka tekevät yhteiskunnat avoimemmiksi muutokselle. Euroopan unionin laajennuttua on koittanut aktiivisen kilpailun ja muutoksen aika. Tämä on oikea hetki antaa uusi sysäys Lissabonin strategialle. 
Bobošíková (NI ).
    Arvoisa komission puheenjohtaja, Lissabonin strategiaa koskevassa arviossanne on väitteitä, jotka johtavat pahasti harhaan parlamenttiamme ja lisäksi 25:n eri jäsenvaltion johtajia. Olette todennut sananmukaisesti seuraavaa: "On pyrittävä välttämättään kasvua, joka ei luo työpaikkoja – tilannetta, joka on varjostanut Yhdysvaltain taloutta viime vuosina." Etteivät vain pesunkestävät Yhdysvaltojen vastustajat, kommunistit tai kenties ammattiyhdistysaktiivit saaneet teitä ottamaan tätä virheellistä väitettä mukaan? Haluan korostaa sitä, että Eurostatin tilastojen mukaan Yhdysvaltojen talous kasvaa Euroopan taloutta nopeammin eikä työttömyys ole Yhdysvalloissa pelkästään alhaisempi vaan se myös vähenee lähes kaksi kertaa nopeammin kuin Euroopan unionissa.
Kehotan teitä olemaan käyttämättä väärää taloudellista tietoa ja erityisesti olemaan antamatta periksi niille teitä painostaville sosiaalidemokraateille, jotka eivät halua myöntää, että yrittäjien maksimaalinen vapaus ja valtioiden minimaalinen puuttuminen ovat ainoat tavat saavuttaa hyvinvointi. Kehotan teitä katsomaan totuutta silmiin ja ryhtymään toimiin. Tämä on ainoa tapa, jolla voitte lunastaa sen, mitä lupasitte kesällä virkaan astuessanne: Euroopan on ensin ansaittava oikeutensa olla hyvinvointivaltio. Kiitän teitä. 
Lehne (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, mielestäni voimme perustellusti pitää parlamentin käsiteltävänä olevaa päätöslauselmatekstiä tasapainoisena ja sellaisena, että se sisältää kaiken sen, mikä on Lissabonin strategian kannalta olennaista. Lisäksi tässä esityksessä annetaan toden teolla vauhtia strategian elvyttämiselle.
Kaikkia kolmea osa-aluetta – kasvua ja työmarkkinoita, hyvinvointipolitiikkaa ja ympäristöä – on käsitelty oikeissa yhteyksissä, ja ryhmälleni on ollut erityisen tärkeää painottaa, että nämä kaksi pilaria on yhdistettävä selkeästi toisiinsa. Asianmukainen ympäristö- ja sosiaalipolitiikka on mahdollista vain, jos talous kasvaa ja työmarkkinat toimivat. Näiden kahden asian välillä on tiivis ja käytännönläheinen yhteys, koska ensimmäisen politiikan onnistuminen riippuu jälkimmäisestä, ja se, että tämä tehdään tässä päätöslauselmassa selväksi, on olennaisen tärkeää.
Koska en lyhyen puheaikani rajoissa pysty käsittelemään kaikkia kolmea seikkaa, haluan kiinnittää huomiota erityisesti yhteen näkökohtaan, jota pidän erittäin merkityksellisenä. Viittaan paremmasta säädöskäytännöstä joulukuussa 2003 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen toteuttamiseen. Olen jo vuoden ajan tarkkaillut tilannetta, ja tämä sopimus ei toimi asianmukaisesti. Toiminta on erityisen epätyydyttävää lainsäädännön vaikutusten arvioinnin ja sen osalta, että asianosaiset pääsisivät mukaan komissiossa vireillä olevien ehdotusten laadintaan.
Yksi syy siihen, miksi meidän on käytävä keskusteluja, joita olemme käyneet esimerkiksi palveludirektiivistä ja REACH-aloitteesta, on se, että lainsäädännön vaikutuksia on arvioitu joko riittämättömästi tai ei ollenkaan ja asianosaisia ei ole otettu riittävässä määrin mukaan lainsäädännön synnytysprosessiin. Tämä on mielestäni yksi päätöslauselmassa käsitellyistä painopisteistä, ja tilanteen on muututtava.
Haluaisin lopuksi esittää muutamia huomioita muiden parlamentin ryhmien roolista. Olen kiitollinen Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattiselle ryhmälle siitä, että se päätti seurata liberaalien ryhmää päättäessään tukea tätä esitystä nyt. Ohjausryhmässä sosiaalidemokraatit eivät olleet tähän erityisen innokkaita, mutta olen iloinen siitä, että he ovat nyt päättäneet toisin, koska laajaa enemmistöä tarvitaan. On elintärkeää, että kaikki tukevat Lissabonin prosessia. Vihreiden suhtautuminen on minulle pieni ongelma. Vihreät tapasivat erikseen Luxemburgissa ja päättivät vastustaa asiaa odottamatta edes ohjausryhmän neuvottelujen tulosta. Tämä on varmasti melko erikoista. Ehkäpä vihreiden olisi luettava teksti uudelleen ja pohdittava, olisiko loppujen lopuksi parempi äänestää puolesta, muutoinhan heidän on vaikeaa jatkossa selittää vastustustaan. 
Goebbels (PSE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puhemies Borrellin aloite kansallisten parlamenttien edustajien kutsumisesta koolle keskustelemaan yhdessä Euroopan talouden, yhteiskunnan ja ympäristön tulevaisuudesta, kantaa jo hedelmää. Lissabonin strategiasta on vihdoin tullut poliittinen aihe useimmissa kansallisissa parlamenteissa. Euroopan parlamentti on puolestaan tehnyt kaikkensa esittääkseen ehdotuksia, jotka ovat vähemmän ideologisia, tasapainoisempia ja lähempänä 455 miljoonan kansalaisemme arkielämää kuin ennen. 
On selvää, että päätöslauselmaesitystämme voitaisiin hioa entistä paremmaksi. Eräissä asioissa on havaittavissa syvä hiljaisuus: esimerkiksi vakaus- ja kasvusopimuksen mukauttamisen tarpeellisuutta ei mainita. Onneksi hallitusten suhtautuminen on niiden poliittisesta väristä riippumatta realistisempaa kuin eräiden Euroopan parlamentin konservatiivisten tai liberaalien jäsenten suhtautuminen. Näin ollen Ecofin-neuvosto kaavailee sopimuksen mukauttamista, vaikka asiasta käydään kiperiä keskusteluja.
Olen valmis lyömään vetoa siitä, että kevään huippukokouksessa onnistutaan muuttamaan jokseenkin tehoton talousarvion valvontaväline kasvua palvelevaksi kansantaloudelliseksi välineeksi. Kun otetaan huomioon, että inflaatio on matala, korot ovat aiempiin vuosiin verrattuna alhaiset, säästöylijäämää on paljon ja yritykset hyvin kannattavia, Euroopassa ja ennen kaikkea euroalueella ei tällä hetkellä ole puutetta vakaudesta vaan kasvusta.
Olisi kiireellisesti kiihdytettävä sisäistä kysyntää erityisesti euroalueen suurissa maissa, Saksassa, Ranskassa ja Italiassa. Unionimme pystyy kiihdyttämään kasvua ja luomaan työpaikkoja ainoastaan käynnistämällä uudelleen julkisia ja yksityisiä investointeja ja vauhdittamalla kulutusta. 
Lissabonin strategian väliarvioinnin on johdettava siihen, että voimavarat keskitetään ensisijaisiin tavoitteisiin eli koulutukseen, ammatilliseen koulutukseen, tutkimukseen ja infrastruktuureihin tehtäviin investointeihin.
Tarvitaan vähemmän selvityksiä ja enemmän täsmätoimia sosiaalidemokraattien vaatiman huippuosaamisen Euroopan luomiseksi. Huippuosaamisen Eurooppa ei tarkoita kuitenkaan muuttumattomuuden puolustamista. Korkeat sosiaaliset ja ympäristölliset normit voidaan sisällyttää mihin tahansa menestyksekkääseen taloudelliseen vaihtoehtoon. Maailmassa, jossa pääoma on yhä liikkuvampaa, Euroopan arvokkain kilpailuetu on sen hyvin koulutettu ja osaava työvoima, jolla on myös tarvittava riippumattomuus ja kyky reagoida jatkuvaan muutokseen.
Ei ole sattumaa, että Pohjoismaat, jotka omaksuivat kaikkein määrätietoisimmin Lissabonin strategian sosiaalisen ja ympäristöosaamisen osalta, ovat tällä hetkellä taloudellisesti parhaiten menestyviä Euroopan maita. Ne pyrkivät määrätietoisesti siihen, että ne pystyisivät tarjoamaan sellaisen todellisen työpaikkaturvan, joka perustuu kykyyn pitää ammattitaito jatkuvasti ajan tasalla.
Uudenaikainen tilanne, jossa kilpailukyky korostuu, edellyttää joustavuuden käsitteen uudelleen arvioimista. Nopeasti kehittyvässä globaalissa taloudessa kaikkein parhaiten menestyvät joustavimmat yritykset. Ne yritykset, jotka laskevat vaihtuvien tilapäistyöntekijöiden reservin varaan, menettävät asemiaan niille, joiden työntekijät on sitoutettu yrityksiin työpaikkaturvaan ja kelvollisiin työoloihin perustuvan motivaation kautta. 
Työmarkkinoita ja työmarkkinasuhteita koskevia politiikkoja on ohjattava ennakoinnin ja muutoksenhallinnan suuntaan dynaamisen eurooppalaisen talouselämän luomiseksi ja eurooppalaisen työvoiman vakuuttamiseksi siitä, että muutos on pikemminkin mahdollisuus kuin uhka. Tarvitsemme työn organisoinnin uudenaikaistamista ja aktiivista työmarkkinapolitiikkaa. 
Sama pätee ratkaisevassa asemassa olevaan sosiaalista suojelua koskevaan politiikkaan, jonka mukaisesti köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä torjuvia toimia on vahvistettava.
Arvoisa puhemies, lopuksi totean, että huippuosaamisen Eurooppa on mahdollinen. Lisäksi Euroopan unioni on paljon mainettaan parempi. Ulkopuolisen silmin unioni on maailmassa elintasoltaan korkein poliittinen kokonaisuus – eikä pelkästään taloudellisesti, vaan myös sosiaalisesti ja ympäristöä ajatellen. 
Lambsdorff (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, minäkin haluan kiittää erityisesti jäsen Lehneä ja Goebbelsia ja myös muita jäseniä heidän rakentavasta yhteistyöstään. Kiitän heitä kaikkia sydämellisesti.
Lissabonin strategia laadittiin viisi vuotta sitten, ja nyt olemme saapuneet tienhaaraan. Haluankin tässä tilanteessa toistaa erään olennaisen tärkeän asian Euroopan tilanteesta. Edellisen kerran Euroopassa kärsittiin tällaisesta rakenteellisesta joukkotyöttömyydestä 1930-luvulla. Kotimaassani Saksassa työttömien määrä on korkeampi kuin kertaakaan aiemmin Saksan liittotasavallan historiassa. Nordrhein-Westfalenissa, josta sekä minä että komission varapuheenjohtaja Verheugen olemme kotoisin, työttömyys on ylittänyt miljoonan rajan. Samaan aikaan monet jäsenvaltiot velkaantuvat yhä voimakkaammin ja tiede ja tutkimus siirtyvät muualle joukkotyöttömyyden leviämisen älyllisenä, moraalisena ja poliittisena seurauksena. Äänestysaktiivisuuden lasku, yleinen tyytymättömyys politiikkaan, päätään nostava rasismi sekä vasemmistolaiset ja oikeistolaiset ääriliikkeet ovat joukkotyöttömyyden seurauksia, jotka meidän on kohdattava.
Takanamme on viisi tuhlattua vuotta, joina halusimme kaiken emmekä saavuttaneet mitään, ja nyt Euroopan on tehtävä päätös. Olemmeko niin rohkeita ja vahvoja, että ryhdymme vihdoin taistelemaan joukkotyöttömyyttä vastaan? Olemmeko niin rohkeita ja vahvoja, että käännämme asiat ylösalaisin ja valitsemme työpaikkojen ja kasvun lisäämisen? Olemmeko niin rohkeita ja vahvoja, että lakkaamme keskittymästä niihin, jotka ovat edelleen työssä, ja kohdistamme vihdoin katseemme niihin, jotka haluat tehdä työtä mutta eivät voi? Vastaukseni on selvä: meidän on löydettävä tähän tarvittava rohkeus ja voima, ja yhtä selvää on, että tämä edellyttää meiltä kaikilta yhteisiä toimia ja ehdotonta keskittymistä kilpailukyvyn parantamiseen. Ymmärtäkäämme vihdoin, että tämä on suuremman kasvun ja uusien työpaikkojen ehdoton edellytys, jota ilman emme saavuta niitä kunnianhimoisia sosiaalisia ja ympäristöllisiä tavoitteita, joita me kaikki kannattamme, kuten päätöslauselmassa todetaan.
Tältä osin on ratkaisevan tärkeää toteuttaa kehityksen moottorina toimivat sisämarkkinat. Kukaan meistä ei voi enää olla tietämätön siitä, että Euroopan sisämarkkinoiden avulla on vuoden 1993 jälkeen luotu kaksi miljoonaa työpaikkaa. Onko meillä näin ollen varaa sellaisiin eurooppalaisiin palvelumarkkinoihin, jotka ovat olemassa ainoastaan paperilla? Eikö meidän olisi tässä tapauksessa keskityttävä siihen sektoriin, jolla tällä hetkellä tuotetaan 70 prosenttia Euroopan unionin bruttokansantuotteesta? Niiden esteiden vähentämiseen sisältyy valtava kasvupotentiaali, jotka hankaloittavat palvelujen tarjoamista rajojen ylitse. Jos haluamme saada Euroopan kasvu-uralle ja torjua joukkotyöttömyyttä, meidän on aloitettava tästä. Haluan vielä lisätä, että tässä keskustelussa ovat aivan liian kauan mellastaneet vapaasti sellaiset kiihkoilijat, jotka osaavat ainoastaan herättää ihmisissä pelkoa, ja tällä viittaan ennen kaikkea siihen epäpyhään liittoon, joka on tällä viikolla solmittu Westfalenissa Reinin toisella puolella. Presidentti Chirac ja liittokansleri Schröder käyvät kampanjaansa ihmisten pelkoihin vetoavilla puolitotuuksilla ja väärillä väitteillä, ja haluan tehdä selväksi, että on erityisen hyvä asia, että komissio on vihdoin ryhtynyt vastaiskuun tällaisia väitteitä vastaan. Haluan onnitella komission jäsentä McCreevyä hänen eilen esittämästään kiihkeästä vetoomuksesta. Kerätkäämme rohkeus, jota tarvitaan joukkotyöttömyyden torjumiseksi. Lisäksi olen sitä mieltä, että meidän olisi käytävä tätä keskustelua pikemminkin Brysselissä kuin Strasbourgissa.
Harms (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, koska jäsen Lehne nimenomaisesti viittasi vihreisiin, haluan todeta hänelle, ettei tämä teksti ollut helppo Vihreät/ Euroopan vapaa allianssi -ryhmälle. Jäsen Lehne muistanee, että osana Lissabonin strategiaa koskevaa koordinointiamme toimme keskusteluun paljon muutosehdotuksia, mutta niiden seikkojen osalta, joissa katsoimme tarpeelliseksi lisätä tekstin konkreettisuutta, emme epäröineet luetella seikkoja, joita pidimme mahdollisina kompastuskivinä. Haluan muistuttaa teitä siitä, että kun me ohjauskomiteassa aloimme keskustella tästä tekstistä, olimme yhtä mieltä siitä, ettei meille olisi mitään hyötyä pelkästä yleisestä yhteisymmärryksestä vaan että parlamentin olisi jollakin tapaa konkretisoitava Lissabonin prosessi. Tämä on edelleen vihreiden ryhmän kanta.
Olemme esimerkiksi sitä mieltä, että on todella tarpeen päästä yhteisymmärrykseen palvelujen vapaasta tarjoamisesta Euroopan unionissa. Rehellisesti sanottuna vaikutelmani on se, että pohjimmiltaan Bolkesteinin direktiivi liittyy vanhan Euroopan unionin todellisuuteen ja ettei siinä oteta huomioon sosiaalisen lähentymisen suuria haasteita, kuten sosiaalisen polkumyynnin torjumisen haastetta. Tähän haasteeseen meidän on vastattava nykyisessä laajentuneessa Euroopan unionissamme.
Tämän vuoksi suhtaudun vakavasti liittokansleri Schröderin ja presidentti Chiracin puheisiin. Katson, että tämä direktiivi on hylättävä ja että parlamentin sosiaalidemokraattien olisi tuettava tarkistuksiamme. Jos ette esimerkiksi halua aiheuttaa pettymystä puolalaisille, tšekeille ja slovakeille heidän toivoessaan sitä, että Eurooppa toisi heille aidosti sosiaalista edistystä, tai jos ette halua, että lännessä Eurooppa yhdistetään ainoastaan sosiaaliseen alamäkeen, te ette voi äänestää nykyisellään Bolkesteinin direktiivin puolesta. Meille tämä seikka on käsittelemässämme tekstissä se, johon kaikki kaatuu. Olisimme toivoneet, että parlamentti olisi päässyt asiasta yhteisymmärrykseen.
Minua on ilahduttanut ympäristö- ja energiapoliitikkona se, että tekstiin, josta meidän on tänään määrä äänestää, on sisällytetty monia kestävyyttä koskevia yleisiä tekstikohtia. En kuitenkaan suostu hyväksymään sitä, että näitä kohtia tarvitaan ainoastaan Lissabonin strategiaa koskevien tyhjien lupausten esittämiseen ja että kaikki unohdetaan, kun meidän on maatalousvaliokunnassa määrä äänestää esimerkiksi REACH-aloitteen, tutkimuksen puiteohjelman tai geneettisesti muunnettujen organismien kaltaisista asioista.
Tämän vuoksi pidän vihreiden hylkäävää kantaa perusteltuna, ja aiomme lähikuukausina jatkaa kanssanne keskustelua sosiaalisen oikeudenmukaisuuden tulevaisuudesta, ekologisesta järkevyydestä ja innovaatioista asiaa koskevien käytännön hankkeiden yhteydessä. 
Markov (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, Lissabonin strategian väliarvioinnin ja siihen liittyvien päätelmien osalta erona parlamentin enemmistön ja oman ryhmäni välillä on se, että ensin mainittu haluaa periaatteessa jatkaa eteenpäin sillä tiellä, jota olemme jo kulkeneet, eli noudattaa tarjontaan keskittyvää kovenevan kilpailun talouspolitiikkaa. Meidän mielestämme tämä tie on väärä.
Me Euroopan parlamentissa olemme samaa mieltä siitä, mitkä ovat Lissabonin strategian tavoitteet, mutta meillä on eriävä näkemys siitä, kuinka ne olisi saavutettava. Tärkein tehtävä on työpaikkojen luominen, ja mielestäni tämä on mahdollista vain, jos tavaroiden kysyntä kasvaa ja yritysten on tehtävä laajentumisinvestointeja ja siten vastattava kasvavaan tarpeeseen. Näiden seikkojen olisi kannustettava jopa kaikkein uusliberalistisimmin ajattelevia henkilöitä myöntämään, ettei veroleikkauksilla luoda uusia työpaikkoja kysynnän puuttuessa vaan että päinvastoin joko seuraavaksi toteutettava rationalisointi vie nämäkin työpaikat mennessään tai kasvaneita tuloja ei investoida uudelleen tai vaihtoehtoisesti ne löytävät verotuksen kautta tiensä takaisin valtion talousarvioon.
Lissabonin strategia ei saa tarkoittaa kilpajuoksua suurimmista voitoista vaan pikemminkin kilpailua korkeatasoisista ammattitaitoa vaativista työpaikoista, kilpailua huippuosaamisesta koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen alalla sekä kilpailua tuotteen laadulla, ympäristönormien korkeudella ja korkeatasoisella kuluttajansuojalla. Tämä tarkoittaa myös sitä, että pienituloisten – jotka eivät säästä yhtään aiempaa enemmän, toisin kuin yleensä väitetään – palkkoja on korotettava tai heidän verojaan alennettava. Näin on varsinkin sen vuoksi, että tätä toimenpidettä varten on riittävästi poliittista toimintavaraa, koska tuottavuus on kasvanut viime vuosina paljon palkkoja nopeammin.
Lisään vielä, että tämä näkyy myös useimpien Euroopan unionin jäsenvaltioiden myönteisenä ulkomaankauppataseena. Ne pystyvät huomattavista sosiaalisista tulonsiirroista huolimatta tarjoamaan maailmanmarkkinoilla kaupaksi käyviä tuotteita. Matalapalkkaiset ja osa-aikaiset työpaikat eivät millään tavalla edistä irtautumista työttömyyden vitsauksesta. Jos haluamme kehittyä vuoteen 2010 mennessä maailman vahvimmaksi talousalueeksi, meidän on huolehdittava ensisijaisesti Euroopan unionin hyvinvoinnista ja ympäristöstä, koska tämä on paras tapa vahvistaa talouttamme. 
Blokland (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, kevään tulevaa huippukokousta varjostaa se, mitä Euroopan perustuslaista järjestettävät kansanäänestykset saattavat lähikuukausina tuoda tullessaan. Tämä ei edistä hyvää päätöksentekoa taloudellisten uudistusten osalta. Lisäksi tulevassa huippukokouksessa vaikuttaa päätöksentekoon myös pelko siitä, että hyvinvointivaltiosta saatetaan joutua tinkimään. Ainakin tämä on käynyt selväksi sitten syksyn huippukokouksen, jonka yhteydessä keskustelimme täällä Kokin raportista.
Kehotan teitä kuitenkin tarkastelemaan taloudellisia uudistuksia eri näkökulmasta. Onko sosiaalisesti hyväksyttävää, että 58-vuotiaita henkilöitä siirretään sivuun työmarkkinoilta? Onko sosiaalisesti hyväksyttävää sälyttää nykynuorten kustannettavaksi järjestelmämme, johon meillä ei ole enää varaa, vaikka he eivät voi itse koskaan nauttia sen eduista?
Tämän vuoksi kehotan komissiota valmistelemaan yhdessä jäsenvaltioiden kanssa tarpeellisia rakenteellisia uudistuksia. Kasvua tarvitaan, jotta voidaan säilyttää Euroopan sosiaalinen malli, jota on samanaikaisesti uudistettava. Se, joka tällä hetkellä väittää rakenteellisia uudistuksia tarpeettomiksi, on vaarallinen kansankiihottaja. 
Kamiński (UEN ).
      Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tuemme puheenjohtaja Barroson aloitetta, ja meitä ilahduttaa, että komissio on ryhtynyt toimiin Lissabonin kaikkien tavoitteiden saavuttamiseksi. Pidämme käsittämättömänä sitä, että puheenjohtaja Barrosoa on arvosteltu Lissabonin strategian vuoksi, koska loppujen lopuksi ei ole Euroopan komission vika, ettei Lissabonin strategiaa ole vielä toteutettu. On jäsenvaltioiden vika, että Lissabonin strategia elää edelleen lähinnä paperilla eikä ole osa Euroopan todellista talouselämää, koska juuri jäsenvaltioilta on puuttunut rohkeutta uudistaa Euroopan unionin talouksia.
Olen kotoisin maasta, jossa 45 vuoden ajan yritettiin loihtia talous kuntoon sanojen voimalla. Tämä on mahdoton tehtävä, koska talous vaatii päinvastoin käytännön toimia. Aiomme tukea Euroopan komissiota juuri sen vuoksi, että se kannattaa käytännön toimia. Haluan tehdä tässä vaiheessa hyvin selväksi, että on vain vähän toivoa siitä, että lunastaisimme Lissabonin strategian nimissä tekemämme sitoumukset tai että Euroopassa saavutettaisiin todellista kasvua, jos jäsenvaltioilta puuttuu tarvittava rohkeus. Jäsenvaltioilta puuttuu tämä rohkeus myös parhaillaan käsiteltävänä olevan palveludirektiivin osalta.
Euroopassa kasvun edellytyksiä ovat verojen alentaminen, sääntelyn vähentäminen ja taloudellisen vapauden lisääminen. Todellisuus kolkuttaa ovellemme, eikä Eurooppa ole maailmassa yksin. Me kaikki tiedämme, että Aasiassa kasvu on hyvin nopeaa ja että myös Yhdysvaltojen talous kasvaa. Ennemmin tai myöhemmin tämä taloudellinen todellisuus kolkuttaa ovellemme. Arvoisa komission puheenjohtaja, tämän vuoksi toivotan teille rohkeutta ja menestystä pyrkiessänne saavuttamaan Lissabonin tavoitteet. 
Belohorská (NI ).
    Arvoisa varapuheenjohtaja Verheugen, kun tänään haluamme tehdä väliarviointia Lissabonin strategian edistymisestä, on tärkeää, ettemme etsi valmiita kaavoja vaan että ennen kaikkea löydämme mahdollisia virheitä.
Ensinnäkin toimielinten välinen yhteistyö on pettänyt. Eurooppa-neuvosto päätti tavoitteista, joiden toteutumista sen oli ainoastaan koordinoitava ja helpotettava, koska useimmissa tapauksissa nämä tavoitteet kuuluvat toissijaisuusperiaatteen mukaisesti kansallisten valtioiden toimivaltaan.
Tämän vuoksi kehotan suoraan kansallisia valtioita ja näiden maiden kansalaisia kantamaan enemmän vastuuta Lissabonin strategiaan kuuluvien ajatusten omaksumisesta. Euroopan unionin on vastattava jatkuvasta seurannasta ja toimittava johdonmukaisemmin joustavana ja tehokkaana keskuksena, koska sillä on tällaisen keskuksen rooli esimerkiksi Maastrichtin kriteerien tarkistamisessa ja toteuttamisessa. Yksittäiset jäsenvaltiot eivät ole toteuttaneet niitä sosiaalisia uudistuksia, joita tarvitaan sosiaalisen osallisuuden toteutumiseen.
Seuraavaksi käsittelen työmahdollisuuksien lisäämistä: tämän tavoitteen toteutuminen edellyttää työvoimalta aiempaa suurempaa liikkuvuutta. Tältä osin olemme kuitenkin jäljessä pätevyyksien ja osaamisen tunnustamisessa ja erityisesti tämän menettelyn virtaviivaistamisessa. Työvoima näyttää liikkuvan itä–länsi -suunnassa. Tämä työvoima koostuu pääasiassa erityisosaajista, mikä lisää entisestään välimatkaa vähemmän kehittyneisiin alueisiin.
Väestön ikääntymisestä totean, etteivät kansalliset valtiot ole onnistuneet ottamaan huomioon tätä ilmiötä ja etteivät ne ole onnistuneet sosiaalisten uudistustenkaan avulla varmistamaan ikääntyvien kansalaisten eli kokonaisen sukupolven sosiaalista osallisuutta. Suurin ongelma tältä osin on tämän taloudellisesti merkittävän menetyksen laadullinen korvaaminen. 
Grossetête (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, tehän tiedätte, että onnistuminen edellyttää ensinnäkin aiemmista epäonnistumisista oppimista. Vuonna 2000 laadittu Lissabonin strategia ei ole tuonut toivomaamme kehitystä. Huomaamme, että kasvu on heikkoa eivätkä luodut työpaikat riitä. Ensimmäinen syy on ilmeinen: strategia on liian sekava ja liian hajanainen, ja se muistuttaa sotasuunnitelmaa ilman sotajoukkoa. Ihmiset eivät tiedä vieläkään, mistä siinä on kyse.
Euroopan on näin ollen luotettava kykyynsä luoda lisäarvoa ja samalla säilytettävä sosiaalinen mallinsa. Tähän on pyrittävä tarkasti aikataulutetuilla ensisijaisilla toimintasuunnitelmilla. Tiedämme, että kun kyse on perinteisestä kilpailukyvystä, yrityksemme eivät enää pysty kilpailemaan Kiinan ja Intian kaltaisten maiden kanssa. Meidän etujamme ovat innovatiivisuus, koulutuksemme ja ympäristömme laatu sekä osaamisemme hyödyntäminen. Valttikorttejamme ovat ekologiset innovaatiot ja huipputeknologia, joilla voidaan vastata korkean lisäarvon tuotteiden kysyntään, jota kilpailijamme eivät voi tyydyttää.
Lisäksi EU:n on vältettävä sitä, että se sahaa omaa oksaansa tukahduttamalla jatkuvasti talouttaan, kun se pyrkii vastaamaan väestön ikääntymiseen liittyviin haasteisiin. Tämän vuoksi olemme vaatineet jokaisen lainsäädäntöehdotuksen kohdalla taloudellisten, sosiaalisten ja ympäristövaikutusten arviointia. Tällä tavalla toteutetaan parempaa säädöskäytäntöä. Talouden piristäminen ja työllisyyden parantaminen tarkoittavat yritystoiminnan tukemista siten, että suuryrityksiämme autetaan kehittymään maailman parhaiksi, pk-yrityksillemme luodaan keinot laajentua ja kansalaisillemme tarjotaan dynaaminen yhteiskunta.
Arvoisa komission puheenjohtaja Barroso, kuten totesitte, meidän on lähdettävä liikkeelle ja tehtävä Euroopasta osaamiskeskus. Tämän vuoksi haluamme yksinkertaisemman ja oikeudenmukaisemman verotusjärjestelmän, josta aiheutuu mahdollisimman vähän haittaa ja joka mahdollistaa julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuudet, sisämarkkinat, joilla ei esiinny sosiaalista polkumyyntiä, sekä voimakkaan sitoutumisen nuorisoon siten, että tutkinnot tunnustetaan ja vaihtoa lisätään. Lisäksi haluamme, että jokaiseen pääkaupunkiin nimitetään "Lissabon-vastaava" ja jäsenvaltiot sitoutuvat rahoitusnäkymiin.
Maailmassa kortit on jaettu uudelleen, ja jokaisella mantereella on kädessään hyviä kortteja. Lissabonin strategian olisi oltava Euroopan valttikortti, mutta meidän on aina pidettävä mielessä se, mitä Winston Churchill sanoi, ja otettava se tunnuslauseeksemme: "Vaikka strategia olisi kuinka hieno tahansa, joskus on katsottava myös tuloksia." 
Rasmussen (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja Barroso, arvoisa komission varapuheenjohtaja Verheugen, haluan kertoa iloitsevani tänään siitä, että Lissabonin prosessia koskeva päätöslauselmaesityksemme on otettu vastaan myönteisesti. Pidän tätä itse asiassa kädenojennuksena yhteistyön puolesta ja katson sen osoittavan, että meitä on kuunneltu. Vaikka meillä on ollut matkan varrella kiihkeitä keskusteluja, jokaisen kiihkeän keskustelun päätteeksi on tehtävä johtopäätös, ja tänään tehtävä johtopäätös on se, että nyt on aika ryhtyä toimiin.
Haluan kertoa, että minua ilahdutti Jean-Claude Junckerin äskeinen huomio siitä, että meidän olisi nyt lopetettava keskusteleminen siitä, minkä vuoro on ensin, ja päätettävä, että Euroopassa asiat tapahtuvat yhtä aikaa. Meidän on siis parannettava samanaikaisesti kilpailukykyämme, toteutettava sosiaalisia uudistuksia – myös työmarkkinoilla – sekä ympäristöä koskevia uudistuksia. Haluan todeta, että me olemme Pohjoismaissa osoittaneet, että näin on mahdollista toimia, ja tämähän on osittain se, miten me ymmärrämme eurooppalaisen ulottuvuuden. Emme tavoittele kuitenkaan millaista yhdistelmää tahansa. Tarvitsemme uudistuksia ja tarvitsemme investointeja.
Arvoisa komission puheenjohtaja, olen tätä nykyä sitä mieltä, että tarvitsemme viiden seuraavan vuoden aikana kaikkein eniten investoimista ihmisiin. Komissio ja komission jäsen Špidla puhuvat joustavuudesta. Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattisella ryhmällä ei ole mitään joustavuutta vastaan. Kysymys kuitenkin kuuluu, millaisesta joustavuudesta puhumme. Olen itse sitä mieltä, että voimme toteuttaa uudistuksen, jonka mukaisesti työntekijät voivat vaihtaa vanhasta työpaikasta uuteen työpaikkaan siten, että he säilyttävät samalla sosiaaliturvansa ja tietävät koko ajan saavuttavansa lisää taitoja, paremman pätevyyden ja olevansa yhä koulutussuuntautuneempia. Näin toimiessamme meillä on tilaisuus tarjota uutta sopimusta kansalaisille: "Varmistamme turvallisuutenne 2000-luvun uusilla työmarkkinoilla uusien työpaikkojen avulla." Sitoudumme luomaan 1 500 uutta työpaikkaa Eurooppaan aina, kun 1 000 työpaikkaa siirtyy Aasiaan, Intiaan tai kehitysmaihin. Viestimme on toisin sanoen se, että olemme täällä luomassa uusia työpaikkoja, jotka korvaavat vanhat, ja aiomme varmistaa, että uudet työpaikat on myös mahdollista ottaa vastaan.
Haluan lopuksi todeta kiireesti puheenjohtajavaltio Luxemburgille ja komissiolle, että tarvitsemme Eurooppaan lisää kysyntää ja investointien makrotaloudellista koordinointia, koska voin vakuuttaa teille, että ilman taloudellista kasvua kansan on mahdotonta ymmärtää uudistuksia ja ettei kestävää taloudellista kasvua voi syntyä ilman uudistuksia. Jos voimme päästä tästä yhteisymmärrykseen puheenjohtajavaltio Luxemburgin Eurooppa-neuvostolle esittämän ehdotuksen osalta, olemme päässeet jo hyvän matkaa eteenpäin. Haluan toivottaa teille onnea ja menestystä Luxemburgin puheenjohtajakauden aikana tekemässänne työssä. Mielestäni tasapainon saavuttamiseksi tehdään suurenmoista työtä, ja kuten jäsen Schultz tänään totesi, haluamme olla koko ajan läsnä ja huolehtia siitä tasapainosta, joka on samalla eurooppalainen identiteetti.

Lehideux (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, käsittelemämme teksti perustuu siihen, että on löydettävä oikea tasapaino Lissabonin strategian kolmen osa-alueen välille. Nämä osa-alueet ovat tietenkin talous mutta myös sosiaaliset ja ympäristölliset kysymykset.
Tällä tavoin osoitamme kansalaisillemme sen, että haluamme määrätietoisesti antaa sisältöä Euroopalle, jonka on tietenkin oltava kilpailukykyinen mutta myös sellainen, että se perustuu sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen ja siihen, että ympäristö tehdään meille turvalliseksi ja myös säilyy sellaisena.
Lisäksi tässä tekstissä lähetetään selkeitä viestejä, joita haluamme tähdentää. Ensimmäinen viesti on osoitettu nuorisolle. Tekstissä nimittäin edistetään nuorison hyväksi laadittua neljän jäsenvaltion yhteistä aloitetta, joka sisältyy komission kevään Eurooppa-neuvostolle osoittamaan tiedonantoon.
Toisessa viestissä vahvistetaan pk-yritysten työpaikkoja luovaa tehtävää ja innovaatiotehtävää osana aktiivista ja tasapainoista elinkeinopolitiikkaa, jossa painotetaan johtavia yrityksiä mutta myös – ja ehkä ennen kaikkea – pieniä yrityksiä, jotka ovat jälleen kerran keskeisessä asemassa luotaessa työpaikkoja Eurooppaan.
Kolmannessa viestissä korostetaan sitä, että on ilmeisen tarpeellista vauhdittaa merkittävästi tutkimusta koko EU:ssa.
Arvoisa komission varapuheenjohtaja Verheugen, viimeinen tekstissä lähetetty viesti koskee äsken mainitsemaanne olennaista seikkaa eli sitä että Lissabonin strategian tavoitteet ovat turhia, ellei voimavarojen riittävyydestä ole huolehdittu. Tämä tarkoittaa erityisesti sitä, että Euroopan unionin talousarvion on oltava asetettujen tavoitteiden mukainen, minkä uskonkin teidän ymmärtäneen.
Vastedes Lissabonin strategian tulevaisuus on tietysti Euroopan poliittisten päättäjien käsissä mutta myös ja kenties pikemminkin kansallisten poliittisten päättäjien ja 25 jäsenvaltion kaikkien talouselämän vaikuttajien käsissä. Lissabonin strategian menestys riippuu siitä, pystyvätkö jäsenvaltiot ohjaamaan politiikkojaan haluttuun suuntaan ja ottamaan EU:n väestön mukaan mahdollisimman laajasti. Kansalaisten ottaminen mukaan tällä tavalla on mahdollista ainoastaan, jos kansalaiset suhtautuvat yleisesti ottaen myönteisesti Euroopan unionin ja sen toimielinten työhön.
Komission on ymmärrettävä tämä ja vastattava näihin odotuksiin. Arvoisa komission puheenjohtaja Barroso, jos ajattelemme eräitä äsken esitettyjä kommentteja toimintojen siirtymisestä tai sitä, mitä komission jäsen McCreevy totesi täällä eilen palveludirektiivistä, pelkonani on, että te jatkatte työtänne Nizzan sopimuksen pohjalta. Olkaa varovainen! 
Karas (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, Euroopan unionin lisäarvo on siinä, että pyrimme rauhaan, luomme turvallisuutta, turvaamme kasvun, työllisyyden ja kilpailukyvyn sekä takaamme sosiaaliturvan ja ympäristön kestävyyden. Tämän hyväksi teemme työtä. Meillä on työn alla uusi hanke, joka ei koske enää talous- ja rahaliittoa vaan kilpailukykyä, kasvua ja työllisyyttä.
Mitä meidän on tehtävä? Ensinnäkin meidän on saatava eloa eurooppalaiseen sosiaaliseen malliin ekologisesti vastuullisesta markkinataloudesta siten, että konkretisoimme tämän mallin ja toteutamme sitä. Emme nimittäin pidä markkinoita itsetarkoituksena vaan ainoastaan keinona saavuttaa tavoite.
Toiseksi meidän on muutettava sisämarkkinat kaikkien kotimarkkinoiksi. Ilman palvelujen sisämarkkinoita uusi Lissabonin strategia jää toteutumatta.
Kolmanneksi meidän on tehtävä täyttä totta neljästä vapaudesta kaikille Euroopan kansalaisille, yrityksille ja tutkimukselle.
Neljänneksi meidän on elvytettävä vakaus- ja kasvusopimus. Mitä tämä tarkoittaa? Se tarkoittaa, että haluamme saavuttaa itsellemme asettamamme tavoitteet johdonmukaisesti, että annamme komission käyttää sille annettuja oikeuksia, ettei rikollisista tehdä tuomareita ja että teemme työtämme pikemminkin kotirintamalla emmekä syytä Brysseliä.
Sama sosiaalinen malli soveltuu myös Lissabonin strategiaan. Tämän strategian osalta emme saa toistaa niitä virheitä, joita teimme kasvu- ja vakaussopimuksen osalta.
Viidenneksi tarvitsemme lisää komission johtajuutta. Tämän vuoksi tarvitaan eurooppalainen toimintasuunnitelma, eurooppalainen aikataulu ja eurooppalainen toimenpiteiden luettelo. Lisäksi komission on käytävä jäsenvaltioiden kanssa vuoropuhelua, kun kansallisia toimintasuunnitelmia laaditaan. Komission on myös valvottava näitä suunnitelmia.
Arvoisa komission puheenjohtaja, te olette Eurooppa-joukkueen valmentaja ja kapteeni. Jäsenvaltioiden hallitukset ovat joukkueenne jäseniä. Tämän vuoksi valtioiden tai hallitusten päämiesten – eikä ainoastaan sisämarkkinoista vastaavien ministerien – on jälleen kerran otettava omakseen Lissabonin kasvun, kilpailukyvyn ja työllisyyden strategia. Tämänpäiväistä keskustelua kuunneltuani ihmettelen vain, mitä vastaan Euroopan ammatillinen yhteisjärjestö EAY osoittaa mieltään Brysselin huippukokouksen edellä. Sitä vastaanko, mitä te olette tänään esittäneet? Kilpailukykyä, kasvua ja työllisyyttäkö vastaan? Kehotan EAY:tä peruuttamaan mielenosoituksensa kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä vastaan ja toimimaan sosiaalidemokraattisen ryhmän tavoin. Olemme sille kiitollisia, koska se on päättänyt hypätä takaisin kasvun, kilpailukyvyn ja työllisyyden veneeseen. 
Prets (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, neuvosto asetti itselleen vuonna 2000 kunnianhimoisen tavoitteen siitä, että Euroopasta tulee vuoteen 2010 mennessä taloudellisesti arvioiden vahvin tietopohjainen yhteiskunta. On hienoa, jos pystymme kehittymään vahvaksi ja myös sosiaaliseksi – tämä toinenkin tavoite on mainittava – yhteiskunnaksi, vaikkemme kehittyisikään taloudellisesti arvioiden absoluuttisesti kaikkein vahvimmaksi tietopohjaiseksi yhteiskunnaksi.
Valitettavasti väliarvioinnin tulokset eivät ole erityisen mairittelevia, ja tämän vuoksi meidän on toteutettava kiireellisesti ja johdonmukaisesti jo aiemmin laadittuja strategioita. Sosiaalisen koheesion, kasvun ja työllisyyden ohella Lissabonin strategiassa on keskeistä koulutus, joka tukee kaikkia muita seikkoja. Tarvitaan lisää investointeja koulutukseen, tieteeseen ja tutkimukseen, mutta niihin on yhdistettävä myös uudistukset, jotka johtuvat tekniikassa ja yhteiskunnassa tapahtuneista muutoksista. Tämä tarkoittaa käytännössä sitä, että tarvitsemme muun muassa seuraavaa: elämää saattelevaa oppimista pikemminkin kuin elinikäistä oppimista – jälkimmäinen kuulostaa rangaistukselta; työllisyyden, tieteen ja tutkimuksen liikkuvuuden lisäämistä; rajat ylittäviä koulutusmahdollisuuksia; tutkintojen tunnustamista – sillä monet niistä eivät ole vielä kaikkialla tunnustettuja – ja kaikkien kansalaisten mahdollisuutta osallistua koulutukseen. Tämä tarkoittaa toisin sanoen sitä, että koulutuksesta ei saada leikata, koulumaksuja ei saada asettaa, yliopistoilta ei saada viedä resursseja ja opetustunteja ei saada vähentää varsinkaan luonnontieteiden alalla, sillä luonnontieteet edistävät luovuutta ja ovat siten tarpeellisia jokaisen yksilön henkilökohtaisen ja ammatillisen kehityksen kannalta.
Jokaisessa vahvassa ja sosiaalisesti vastuullisessa yhteiskunnassa on otettava huomioon myös sukupuolinäkökulma, ja sen vuoksi neuvoston on kevään huippukokouksessaan kiinnitettävä huomiota esimerkiksi samanarvoisen työn samapalkkaisuuteen, josta eilisenä naisten päivänä puhuttiin paljon, ja lisäksi yhtäläisiin mahdollisuuksiin. 
Maaten (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, koska tässä keskustelussa on epäilemättä jo tuotu esiin monia Lissabonin strategiaan liittyviä seikkoja, haluan itse ottaa esiin vain kolme seikkaa.
Ensinnäkin Lissabonin strategiasta on euron, laajentumisen ja perustuslain jälkeen tehtävä EU:n seuraava upea voitto. Meillä ei ole valinnanvaraa. Tämä edellyttää kuitenkin sitä, että saamme kansalaiset luottavaisiksi ja suomme heille liikkumatilaa kehittää uusia aloitteita ja kohdata uusia haasteita. Naapurini Rijswijkissa kykenee erinomaisesti tekemään järkeviä päätöksiä oman tulevaisuutensa osalta, eikä Alankomaiden hallituksen, Euroopan unionista puhumattakaan, tarvitse kertoa hänelle, mitä hänen olisi tehtävä.
Tästä pääsen seuraavaan aiheeseeni. Meidän olisi suhtauduttava kriittisemmin hallitusten rooliin Lissabonin strategian kehyksessä. Voidaan kysyä, onko hallitus se, jonka on ratkaistava ongelmia, vai onko se kenties itse ongelma. On sanomattakin selvää, että hallituksen on valvottava tilannetta ja määrättävä tietyt reunaehdot, mutta aivan liian usein huomaamme, että hallitus pikemminkin estää kuin edistää uusia aloitteita. Mielestäni Lissabonin strategiassa on näin ollen pidettävä keskeisinä sääntelyn purkua, hallinnollisen taakan vähentämistä ja byrokratian karsimista, jos todella haluamme onnistua tässä huipputarpeellisessa Euroopan kilpailukyvyn vahvistamisessa.
Kolmanneksi olen tietenkin täysin samaa mieltä niiden jäsenten kanssa, jotka katsovat, että Euroopan on oltava ylpeä ainutlaatuisesta mallistaan, mutta meidän on myös havaittava, että tätä sosiaalista mallia voidaan toteuttaa ainoastaan, jos luomme lisää taloudellista kasvua. Aivan liian usein vasemmalla puolella istuvat kollegani vaalivat myyttiä siitä, että sosiaalipolitiikka ja taloudellinen kasvu sulkevat pois toinen toisensa, oli kyseessä sitten Lissabonin strategia tai palveludirektiivi. Yhä uudelleen he pyrkivät asettamaan virheellisesti vastakkain vapaan, innovatiivisen ja dynaamisen tietopohjaisen talouden ja sosiaalipolitiikan. Tämän vuoksi en ymmärrä sitä, miksi Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattinen ryhmä äänesti parlamentin koordinointiryhmässä viime viikolla pidetyssä äänestyksessä tyhjää, varsinkaan kun otetaan huomioon, että muut ryhmät olivat todella tehneet parhaansa laajasti hyväksyttävän kompromissin saavuttamiseksi. Olenkin iloinen siitä, että mainitun ryhmän edustajat sanovat nyt, että käsiteltäväksemme jätetty teksti ansaitsee laajan tuen. Tämä saattaa viime viikon tyhjää äänestämisen entistäkin oudompaan valoon, mutta pitäkäämme tätä vain ymmärryksen kehittymisenä.
Mikään politiikka ei voi olla sosiaalisempaa kuin sellainen politiikka, jolla luodaan enemmän ja parempia työpaikkoja ja tehdään tilaa yrittäjyydelle. Nähtäväksi jää, asettuuko enemmistö todella tukemaan tätä komission politiikkaa. Jos näin tapahtuu, se merkitsee myönteistä kehitystä. 
Szájer (PPE-DE ).
   On selvää, että parlamentti on komission kanssa samaa mieltä siitä, että Lissabonin strategian uudistamisessa työpaikkojen luominen, pienten ja keskisuurten yritysten auttaminen, kasvu ja tutkimus ovat keskeisiä asioita. Syy siihen, ettei strategia ole toistaiseksi niittänyt menestystä, on pääasiassa jäsenvaltioiden toimimattomuus ja lyhytnäköinen ajattelu. Tämän vuoksi parlamentin ja komission on yhdessä painostettava jäsenvaltioita niiden tavoitteiden saavuttamiseksi, jotka on nyt määritelty selkeästi uudelleen. Niiden on harjoitettava painostusta, koska unionin 7-vuotisella taloudellisella suunnittelulla taataan varat työpaikkojen luomista koskevien tavoitteiden saavuttamiseksi sekä tutkimuksen ja kehityksen alan pienten ja keskisuurten yritysten tukemiseksi. Samalla tämä ei kuitenkaan saa olla pois siitä uudesta koheesiorahoituksesta, joka on tarkoitettu uusille jäsenvaltioille ja siihen, että vähemmän kehittynet alueet kirivät kiinni kehittyneempiä alueita. Tämä on olennaisen tärkeää unionin yhtenäisyyden säilyttämiseksi.
On varmistettava, että Lissabonin tavoitteiden toteutuminen koskee yhtä lailla kaikkia. On tärkeää, että innostava vaikutus ulottuu asianosaisiin, ja tässä asiassa jäsenvaltioiden hallituksia on painostettava, jotta ne unohtaisivat lyhyen aikavälin poliittiset tavoitteet ja budjettitavoitteet. Joissakin jäsenvaltioissa on yhä edelleen huomattavia budjetista ja byrokratiasta johtuvia esteitä, jotka estävät pieniä ja keskisuuria yrityksiä ja maanviljelijöitä kilpailemasta menestyksekkäästi suuryritysten kanssa tai edes saamasta itselleen sitä, mikä niille lain mukaan kuuluu. Tämän vuoksi maanviljelijät osoittavat parhaillaan mieltään Budapestin kaduilla Unkarin hallitusta vastaan.
Lisäksi on välttämätöntä, että uusissa jäsenvaltioissa tuetaan osaamiskeskuksia, joiden tutkimus- ja tiedekulttuuri on kehittyneempää. Yhtä välttämätöntä on, että myös uudet jäsenvaltiot pystyvät osallistumaan tasaveroisesti Lissabonin strategian toteuttamiseen. Tällä hetkellä uudet jäsenvaltiot eivät pysty varojen vähyyden vuoksi estämään parhaimpien tutkijoidensa lähtemistä muualle. Tämä aivovuoto hyödyttää enimmäkseen Yhdysvaltojen eikä Euroopan kilpailukykyä. Työtä, työtä, työtä: tämä tekee Euroopasta kilpailukykyisen ja Euroopan kansalaisista vauraampia.
Arvoisa puhemies, parlamentin jäsenet, parlamentin PPE-DE-ryhmän jäsenet ja uusien jäsenvaltioiden jäsenet ovat liittolaisianne näissä ponnisteluissa. Sanojen jälkeen on tekojemme vuoro. 
Sacconi (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jos minulta kysyttäisiin, mitkä ovat kaksi tärkeintä syytä, joiden vuoksi pidän tärkeänä lähentymistä, jonka näemme tänään toteutuneen neuvoston puheenjohtajan, komission ja parlamentin välisissä kannoissa, vastaisin heti, että tärkein syy on se, että kehitykseen liittyvät sosiaaliset ja ympäristöä koskevat seikat tunnustetaan vilpittömästi kilpailukykyämme lisääviksi seikoiksi eikä pelkästään rajoituksiksi ja esteiksi. Toinen mainitsemistani syistä on se, että olemme kaikki samaa mieltä siitä, että antaaksemme asianmukaisesti uutta pontta Lissabonin strategialle on välttämätöntä saada strategia tuntumaan paikallistasoa myöten omalta siten, että ennen kaikkea kansalliset hallitukset ja parlamentit samoin kuin kansalaiset saadaan tuntemaan vastuunsa. Olen täysin samaa mieltä tästä asiasta, jonka toivon muuttuvan Eurooppa-neuvoston käsissä käytännön toimiksi.
Tällä kertaa minun on kuitenkin ilmaistava olevani eri mieltä siitä, mitä jäsen Frassoni totesi puheenvuorossaan. Esitellessään perusteita päätöslauselmaesityksen hylkäämiselle – jota minä toisaalta tuen – hän mainitsi, että eräässä päätöslauselman kohdassa kyseenalaistetaan REACH-asetus.
Arvoisa puhemies, te tiedätte oikein hyvin, kuinka tärkeänä pidän tätä asetusta, enkä koskaan ottaisi riskiä, joka vaarantaisi asetuksen sitä kautta, että asettuisin tukemaan päätöslauselmaesitystä. Haluan kuitenkin kehottaa kollegojani olemaan enää pitämättä tätä asetusta hyvän tai pahan symbolina, koska tällainen kärjistäminen tarkoittaa, että loppujen lopuksi joku voittaa ja joku häviää. Itse olen sitä mieltä, että jos pääsemme yhteisymmärrykseen tästä asetuksesta, olemme kaikki voittajia. 
Daul (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja Barroso, hyvät kollegat, haluan aivan ensiksi kiittää kumpaakin esittelijää, Klaus-Heiner Lehneä ja Harlem Désiriä, ja ennen kaikkea 33 henkilön ryhmää, johon kuuluvat muun muassa ne kollegat, jotka eivät luultavasti osallistu äänestykseen. Olen tästä pahoillani, mutta kerrottakoon teille, että työilmapiirimme oli erinomainen, että olosuhteet työskentelyllemme olivat poikkeuksellisen hyvät ja että olin puheenjohtajana erittäin tyytyväinen.
On tärkeää, että Lissabonin strategian elvyttämisestä tehdään ehdoton painopistealue, ja jotta näin tapahtuu, meidän on pantava liikkeelle kaikki asianosaiset osapuolet. Näin ollen parlamentti on perustanut oman koordinoivan työryhmänsä, jonka ainoana tavoitteena on auttaa kehittämään strategian toteuttamista siten, että parlamentista tulee tässä prosessissa aiempaa selkeämpi ja vaikutusvaltaisempi kumppani. Yhtenä tämän ryhmän tehtävistä on laatia suositus puheenjohtajakokoukselle ennen kevään huippukokousta.
Arvoisa puheenjohtaja Barroso, toivon, että te ja kaikki komission jäsenet otatte huomioon kaiken, mikä on sanottu. Arvoisa puheenjohtaja Barroso, on vielä yksi lyhyt kohta, josta haluaisin kuulla ja joka koskee koordinointia kahden puheenjohtajan ja puhemiehen välillä. Mielestäni tämä on hyvin tärkeää sen kannalta, mikä on edessä. Päätöslauselmaesityksen osalta toivon näin ollen sitä, että tämänpäiväisessä äänestyksessä saavutetaan hyvin laaja enemmistö. Tämän vuoksi meidän on myös tunnustettava keskeiset asiat, kuten palvelusektorin tärkeys, yksityisten yritysten erityistuet ja lisäksi tarve kemikaaleja ja työmarkkinoiden uudenaikaistamista koskevaan lisäsääntelyyn.
Toinen tärkeä virstanpylväs ajoittuu ensi viikkoon, kun Brysselin parlamentissamme pidetään puhemies Borrellin johdolla kansallisten parlamenttien kanssa ensimmäinen parlamentaarinen kokous, jossa aiheena on Lissabonin strategia. On hyvin tärkeää, että lisäämme huomattavasti valmistelutyötä ja työskentelyä kansallisten parlamenttien kanssa. Kokous merkitsee parlamentaarisen vuoropuhelun aloittamista Lissabonin strategiasta. Tavoitteena on koordinoida aloitteita parlamenttien tasolla vahvan ja johdonmukaisen viestin lähettämiseksi valtioiden tai hallitusten päämiehille jokaisen Eurooppa-neuvoston kokouksen edellä.
Aiomme lisäksi jatkaa työtämme saamamme valtuutuksen rajoissa myös muilta osin eli aiomme työskennellä toimielinten välisellä tasolla parantaaksemme lainsäädännön suunnittelua ja Lissabonin strategian osalta toteutettujen toimenpiteiden kansallista täytäntöönpanoa ja saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä. Kuten Kokin raportissa ehdotetaan, haluamme parlamentin toimivan aloitteellisesti seurattaessa tämän strategian avulla saavutettuja tuloksia. 
Bullmann (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa komission varapuheenjohtaja Verheugen, puolueettomasti tarkasteltuna Euroopan unionin laajentuminen saattaa meidät uudelle aikakaudelle, jolla avautuu uusia polkuja. Niinpä maailman muilla alueilla asuvat ihmiset pohtivat meihin päin katsoessaan, pystyykö Euroopan unioni todella olemaan kansainvälisesti kilpailukykyinen uudella aikakaudella ja myös pysymään sellaisena säilyttäen samalla korkeat sosiaaliset norminsa ja kehittämään niitä edelleen. Pystymmekö hyppäämään taloudellisesti ja teknisesti uuteen aikakauteen ja tuottamaan korkeammat – korkeimmat – ympäristönormit täyttäviä uuden sukupolven tuotteita? Komission puheenjohtaja ja komission varapuheenjohtaja Verheugen ovat esittäneet meille hyvin rohkeita näkemyksiä. Komission varapuheenjohtaja Verheugen on puhunut arvoista – yritystoiminnan arvoista, sosiaalisten normien arvoista, sekä yritysten että yhteiskunnallisen elämän kautta tapahtuvan yhteiskunnallisen osallistumisen arvoista – ja kuvaillut näitä arvoja välineiksi, joiden avulla uudenaikaistumisprosessi etenee.
Korostan tätä näkökohtaa, mutta uskon kuitenkin, että todellinen elämä on monille ihmisille jotakin muuta. He pelkäävät epävarmuutta, he pelkäävät, ettei näitä tavoitteita saavuteta heidän arkielämässään. Jos haluamme korjata nämä puutteet, meidän on ensin uudistettava välineemme, ja vasta sen jälkeen voidaan korjata puutteet esimerkiksi talouspolitiikan yleislinjauksissa. Tältä osin en halua enää kuulla ummehtuneita ideologioita vaan sen, millainen on ihmisten sosiaalinen todellisuus. Jos haluamme, että se, minkä hyväksi täällä parlamentissa teemme yhteistyötä, toteutuu, meidän on uudistettava välineitämme. 
Coûteaux (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, se, mitä mahtipontisesti kutsuttiin Lissabonin strategiaksi, alkaa muistuttaa farssia. Ensinnäkin on selvää, ettei kasvun ja vaurauden tavoitetta ole saavutettu. Puolimatkassa kasvumme on niin alhainen, että OECD kuvailee euroaluetta mustaksi aukoksi maailman talouden elpymisessä. Kasvu mataa 1,7 prosentissa – joissakin maissa se on vielä alempi – kun koko maailman kasvu on 5 prosenttia. Ironista kyllä, koko Euroopan kasvu, 2,9 prosenttia, on niiden maiden suhteellisen menestyksen ansiosta, jotka eivät typeryyksissään kahlinneet itseään euroon.
Vauraudesta sanottakoon, että se näyttäytyy tällä hetkellä kansalaisillemme lähinnä turvattomuutena, ostovoiman heikkenemisenä ja työttömyytenä. Jälkimmäistä valaisee se, että Ranskan ja Saksan ydinalueella on 8 miljoonaa työtöntä.
Näkymät ovat alati synkemmät erityisesti euroalueella. Euro ei ole täyttänyt lupaustaan. On selvää, ettei euro ole kauppavaluutta, mutta se ei ole myöskään lisännyt budjettikuria vaan päinvastoin aiheuttanut löysyyttä. Meidän aikalaisillemme euro on pikemminkin inflaation kiihdyttäjä.
Vakaussopimuksen osalta on selvää, että sopimus on hajoamassa. Toisaalta en ymmärrä, kuinka joku voi kannattaa euroa tukematta vakaussopimusta. Ainakin tässä asiassa termit ovat ristiriitaisia, ja haluaisin komission kiinnittävän tähän huomiota. Opetus, jonka komissio voi tästä saada, on yksinkertainen. Euroalueen laajentamista on lykättävä siten, että euroalueeseen kuuluu ainoastaan 12 maata 25 maasta (joita on kohta 30). Tämä on tietenkin kaukana siitä, mitä tavoiteltiin.
On ilmeistä, että ei-leirin kannattajat tarttuvat kaikkiin näihin seikkoihin, mikä sopisikin meille hyvin, ellei ikävä tosiasia olisi se, että vaakalaudalla on Eurooppa-kuvamme. Valitettavasti tämä kuva saattaa olla tahriutunut kansalaistemme mielissä pitkälle tulevaisuuteen. 
Harbour (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, kun minusta viisi vuotta sitten tuli parlamenttimme jäsen, yksi ensimmäisistä puheistani koski ensimmäistä huhtikuulta 2000 peräisin olevaa Lissabonin strategiaa. Olin tyrmistynyt siitä, ettei sisämarkkinoiden toteuttamista pidetty alkuperäisessä asiakirjassa kovinkaan tärkeänä painopisteenä. Laajassa asiakirjassa sille oli omistettu vain yksi sivu.
Arvoisa puheenjohtaja Barroso, kiitän teitä ja joukkoanne siitä, että olette nostaneet sisämarkkinat asialistan kärkeen, johon ne kuuluvat. Jos emme toteuta sisämarkkinoita, ei koskaan synny perustaa meidän kaikkien toivomalle työpaikkojen ja kasvun luomiselle sekä sosiaali- ja ympäristöpolitiikalle. On päivänselvää, että sisämarkkinoiden seuraavan vaiheen on koskettava palveluja. Me kaikki tiedämme tämän.
Arvoisa puheenjohtaja Barroso, viime viikolla totesin teille julkisesti ajattelevani, että olette tämän ehdotuksen suhteen kahden vaiheilla. Ette ollut täällä eilisiltana, kun komission jäsen McCreevy piti palopuheensa. Siinä tuotiin esiin tämän direktiivin tärkeys, ja kiitän häntä tästä kovasti. Voin vakuuttaa teille parlamentin tämän laidan aikovan tehdä kanssanne yhteistyötä, jotta toimenpide hyväksytään, koska vuoden 1992 ohjelman jälkeen ei ole käsitelty toista sisämarkkinoiden kannalta yhtä tärkeää toimea, ja tämä toimi on ratkaisevan tärkeä asia työpaikkojen ja työllisyyden kannalta.
Pienet ja keskisuuret yritykset hyötyvät siitä jo nyt. Minusta oli ilahduttavaa kuulla, että komission varapuheenjohtaja Verheugen aikoo esittää kattavan ohjelman pienyritysten toimintaedellytysten uudenaikaistamiseksi ja kohentamiseksi. Tämä oli ehdotuksessa yksi heikkous. Minua ilahduttaa, että asia korjaantuu, sillä jos jokaiseen Euroopassa toimivaan pieneen ja keskisuureen yritykseen syntyy yksi työpaikka enemmän viiden seuraavan vuoden aikana, olemme saavuttaneet työpaikkojen luomista koskevan tavoitteemme. Tämä toteutuu kuitenkin ainoastaan, jos harjoitamme yrityksille suosiollista politiikkaa ja tarjoamme sellaisen ympäristön, jossa ihmiset haluavat lähteä liikkeelle ja perustaa yrityksiä, olivatpa kyseessä sitten palvelut tai teollisuus tai tekniset innovaatiot. Tämä on olennainen asia tämän Lissabonin strategian toteutumisessa. Arvoisa puheenjohtaja Barroso, olemme valmiit tekemään työtä kanssanne saavuttaaksemme nämä tavoitteet.
Paasilinna (PSE ).
    Arvoisa puhemies, parlamentin päätöslauselman ydinkohta on eurooppalaisen kilpailukyvyn määritelmä. Liitämme kilpailukykyyn sosiaalisen ja ympäristöllisen kestävyyden. Komissio puhuu liian kapeasti kilpailukyvystä ja työllisyydestä. Me sosiaalidemokraatit vaadimme sosiaalisuutta ja ympäristöllistä kestävyyttä. Ja näinhän se on. Pitkällä aikavälillä kilpailukyky ei ole kestävää, jos se ei nojaa sosiaalisuuteen ja ympäristöön. Onko se mahdollista? On. Esimerkiksi oman maani on yhtä kilpailukykyinen kuin Yhdysvallat, johon meitä on tapana verrata. Samalla olemme pystyneet ylläpitämään sosiaalista ja ympäristöllistä kestävyyttä, toisin kuin Yhdysvallat. Tämän seurauksena meillä on tasa-arvoisempaa, turvallisempaa ja ympäristöllisesti kestävämpää. Kilpailukyky ei saa valua harvojen hyödyksi, sillä sen tien päässä odottaa kontrolliyhteiskunta, nykyään digitaalivalvontadiktatuuri.
Lissabon-valiokunnan jäsenenä olin pettynyt siihen, että mietinnössä ei vaadita niiden jäsenvaltioiden toistuvaa julkistamista, jotka ei ole panneet täytäntöön Lissabon-lainsäädäntöä. Sisämarkkinalakeja on täytäntöönpanematta peräti puolitoistatuhatta ja näin ollen prosessi on pysähtynyt eräänlaisen epäsolidaarisuusliikkeen ansiosta. Pyydänkin tiedotusvälineitä nyt julkaisemaan toistuvasti täytäntöönpanoa tahallisesti välttävät jäsenmaat ja näin ihmiset voisivat tietoa saatuaan edistää täytäntöönpanoa. Sekin olisi kestävän kehityksen menetelmä. 
Oomen-Ruijten (PPE-DE ).
    Lissabonin strategia on haaste ja tulevien vuosien tärkein hanke. Strategian menestys riippuu siitä, haluammeko me kaikki – hallitukset, parlamentit ja työmarkkinaosapuolet Euroopan tasolla sekä kansallisella ja alueellisella tasolla – yhdistää voimamme. Jos haluamme tehdä yksituumaista yhteistyötä ja olla yhdessä mukana, olemme jo käyneet käsiksi suurimpaan menestystä haittaavaan esteeseen. Arvoisa puheenjohtaja Barroso, uskon mielihyvin teidän hoidettavaksenne vaikean mutta myös keskeisen tehtävän toimia tämän prosessin kokoavana voimana.
Lissabonin tavoitteen tarkastelussa on aiheutettu – mielestäni järjetön – ristiriita. On mahdotonta pyrkiä erottamaan toisistaan EU:n kilpailukykyä, sosiaalipolitiikkaa ja ekologiaa, koska ilman kasvua emme voi täyttää ekologisia velvoitteita. Kasvu tuo kansalaisille lisää työpaikkoja, työllisyyttä, tuloja ja vaurautta. Yhä useamman työllistyminen on paras tae sille, että pystymme kustantamaan sosiaaliturvan ja kestämään terveydenhuoltokustannusten kohoamisen. Yhtä tärkeää on eläkkeiden uudistaminen maksukykymme mukaisiksi ja kestävälle tasolle. Näin ollen talous, ekologia ja sosiaalipolitiikka liittyvät erottamattomasti toisiinsa.
Komission varapuheenjohtaja Verheugen on kiinnittänyt huomiota uusiin aloitteisiin, jotka koskevat parempaa ja yksinkertaisempaa lainsäädäntöä, uutta teollisuuspolitiikkaa ja lisätukea innovaatioille. Mielestäni näistä aloitteista puuttuu kuitenkin eräs asia, ja tarkoitan sillä uudelleenkoulutusta ja ylimääräistä kouluttamista. Jos potentiaalisille työntekijöille ei tarjota jatkuvaa koulutusta, emme voi työllistää työttömiä, olivatpa he naisia, vähemmistöihin kuuluvia tai vammaisia. Jos siis haluamme saavuttaa huippuosaamisen Euroopan, meidän on jälleen kerran ryhdyttävä sanoista tekoihin. 
Herczog (PSE ).
    Haluan aluksi esittää kysymyksen 20 vuoden takaa: mikä oli SEVin vaakuna? (SEV oli Itä-Euroopan maiden keskinäisen taloudellisen avun neuvosto.) Vastaus on vihreä pelto, jolla 10 laihaa lehmää lypsää toisiaan. Olen vakuuttunut siitä, että jos Euroopan unioni ei tee ratkaisevia päätöksiä vuoden tai kahden vuoden kuluessa – päätöksiä, jotka jäsenvaltiot panevat täytäntöön – tällainen voisi olla 20 vuoden kuluttua myös EU:n vaakuna. Erona olisi ainoastaan se, että lehmiä olisi enemmän ja ne voisivat olla vielä laihempia.
Jotta näin ei tapahdu, tarvitaan radikaalia strategian muutosta ja monia rohkeita toimia. Tähän ei ole vaikutusta poliittisella suuntautumisella, uskovaisuudella tai ateismilla, naiseudella tai miehuudella. Edustan sydämeltäni, mieleltäni ja toimiltani vasemmistoa. Uskon vasemmistolaisena siihen, että ainoa mahdollisuutemme on hyödyntää yhtenäisten sisämarkkinoiden tarjoamia mahdollisuuksia ja purkaa salamannopeasti kaikki esteet tavaroiden, palvelujen, työvoiman ja pääomien vapaalta liikkuvuudelta. Euroopan kilpailukyvyn lisääminen on tulevaisuutemme kannalta kohtalon kysymys. Jos emme muuta suuntaa, jäämme jälkeen muista, ja lisäksi mahdollisuutemme ja haaveemme saattavat sortua.
Meidän on solmittava liitto, jolla painostamme itseämme ja kansallisia hallituksiamme, ja pyrittävä taivuttamaan kansalaiset hyväksymään nämä muutokset ja valjastettava hallitusten kansalaisille suunnattu nelivuotinen vaalipropagandakoneisto ja kansalaisten omat yksilölliset edut Euroopan ja miljoonien Euroopan asukkaiden palvelukseen. Meidän on pystyttävä tähän: me päätämme lastemme ja lastenlastemme tulevaisuudesta, esimerkiksi siitä, onko heillä työtä 20 vuoden kuluttua. Nuorin tyttäreni on 9-vuotias. En halua hänen sanovan: "Äiti, pieleen meni." Kysymys ei ole siitä, kuka mitäkin sanoo, vaan siitä, kuka mitäkin tekee. 
Samaras (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, kasvu ei ole nollasummapeliä. Meidän ei tarvitse purkaa yhteiskuntiamme eikä tuhota ympäristöämme korkean kasvun tavoitteiden saavuttamiseksi.
Lissabonissa maaliskuussa 2000 päätimme maksimoida Euroopan kilpailukyvyn koheesio- ja ympäristönsuojelutavoitteiden asettamien rajoitusten puitteissa. Se, mihin tuolloin viittasimme Lissabonin strategialla, kattoi kaiken sen, mitä halusimme, muttei sitä, kuinka toiveet saavutettaisiin.
Olemme juuri korjailleet painopistealueitamme. Kilpailukyky ei ole enää toiveajattelun loppusumma vaan hierarkkisten prioriteettien strategia. Näin ollen Lissabonin strategia kiteytyy väliarvioinnissa yksinkertaiseksi yhtälöksi:
Tutkimus- ja teknologiaohjelmien painottaminen + pienten ja keskisuurten yritysten tukeminen + keskeisten infrastruktuurien rakentaminen + inhimillisten voimavarojen parantaminen + rakenteellisten muutosten edistäminen = ylläpidettävissä oleva pitkän aikavälin kasvu ja kestävä kehitys.
Meidän on erotettava talousarviossa nämä tavoitteet muista, emmekä saa viedä näiltä tavoitteilta rahoitusta. Meidän on myös muistettava, ettemme voi yhtä aikaa saavuttaa lisää kasvua ja vähentää rahoitusta, kuten emme voi myöskään saavuttaa taloudellista vakautta, jos kasvu alenee. 
Ayala Sender (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, tänään meillä on ensimmäinen tilaisuus tunnustaa tämän keskustelun tärkeys: neuvosto, komissio ja Euroopan parlamentti ovat sopineet siitä, että ne ryhtyvät tarpeellisiin toimiin ennen kaikkea käytännön tasolla, jotta viimeinkin luodaan aidosti kilpailukykyisempi ja innovatiivisempi Eurooppa ja samalla lujitetaan edelleen Euroopan parasta ja arvokkainta lisäarvoa: Euroopan sosiaalista mallia ja sitä elintasoa ja niitä sosiaalisia oikeuksia, jotka malli takaa Euroopan kansalaisille.
Olen erityisen tyytyväinen siihen, että komission varapuheenjohtaja Verheugen on painottanut innovaatioita ja rahoitusta, koska eurooppalaisen nuorison kouluttaminen aiempaa paremmin, koulutuksen ja taitojen kohentaminen työntekijöiden ja työnantajien keskuudessa, työssäkäyvien naisten määrän lisääminen siten, että heillä on yhtäläiset ammatilliset mahdollisuudet ja samalla mahdollisuus sitoutua perheeseensä – kaikki nämä toimet, joita tänään Euroopan parlamentin jäseninä puolustamme – eivät riitä, ellemme pysty synnyttämään riittävästi julkisia ja yksityisiä investointeja sellaisten infrastruktuurien rakentamiseksi Eurooppaan, jotka tukevat taloudellista kehitystä ja muuttavat tavaroiden, palvelujen ja ihmisten vapaan liikkuvuuden todellisuudeksi kaikkialla Euroopan unionissa.
Nykyään tätä toteutetaan käytännössä 30:ssa Euroopan laajuisiin verkkoihin liittyvässä hankkeessa, joille on ollut tähän mennessä ominaista Lissabonin strategian tavoin eräänlainen apatia ja jäsenvaltioiden aiheuttamat rahoitusongelmat.
Euroopan parlamentti kehottaa ja kannustaa komissiota tekemään kaksin verroin työtä jäsenvaltioiden taivuttamiseksi. Euroopan parlamentti haluaa myös auttaa ja tukea tätä pyrkimystä. Lisäksi kehotamme komissiota käyttämään kaikki käytettävissä olevat voimavarat luovuuden lisäämiseksi ja mahdollisten synergioiden löytämiseksi kolmen verkon (liikenteen, energian ja tietoliikenteen) välille kustannusten alentamiseksi ja asianmukaisen rahoituksen varmistamiseksi.
Tuemme lisäksi liikenteen kestävän kehityksen mallia koskevaa tarkistusta, johon sisältyvät liikenteen uudenaikaistaminen ja tekniset innovaatiot, sillä pidämme asiaa olennaisen tärkeänä. 
Radwan (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, Jacques Delorsia pidetään yhtenä kaikkein onnistuneimmista komission puheenjohtajista, koska hän sai idean sisämarkkinoiden luomisesta ja toteuttamisesta. Lissabonin strategia voisi olla tämän komission visio. Erona on kuitenkin se, että Jacques Delors toimi liittokansleri Kohlin ja presidentti Mitterrandin – tavoitteellisten Eurooppa-visionäärien – kaltaisten hallitusten päämiesten kanssa. Nykyisten hallitustemme päämiesten kohdalla voisi kriittisesti kysyä, missä Eurooppa mahtaa sijaita heidän painopistealuelistallaan. Arvoisa komission puheenjohtaja, tämä on teille peruskysymys: kuinka mainittu este ylitetään ja Lissabonin tavoitteet muutetaan todellisuudeksi, jotta te ette joudu toteamaan lopuksi: "Minulla oli unelma, mutta se ei tuottanut meille mitään." Tämä on olennainen kysymys, ja komissio voi vaikuttaa siihen monella tavalla. Komission jäsen McCreevy, jonka näen olevan läsnä, voi omalla alallaan tehdä varsin paljon asian hyväksi. Toivon, että saatte pidetyksi oman päänne jäsenvaltioiden kannoista huolimatta, kun Euroopan asiaa on edistettävä. Jäsenvaltioiden kansalaisille on kerrottava, mitä nämä jäsenvaltiot aikovat tehdä. Tässä asiassa kyse on avoimuudesta ja vertailtavuudesta.
Olemme juuri havainneet, ettei lainsäädäntöä sovelleta vakaus- ja kasvusopimuksen osalta, ja tämä saa minut epäilemään, etteivät selvitykset edistymisestä riitä. Tässä asiassa on tehtävä hyvin tarkkoja vertailuja ja esikuva-analyysejä sen määrittämiseksi, millä maalla on Euroopassa paras työmarkkinapolitiikka. Kun tulevaisuudessa käsittelemme Lissabonin strategiaa, meidän on huolehdittava siitä, etteivät talous, ekologia ja sosiaaliset tavoitteet ole keskenään ristiriidassa vaan että ne palvelevat kaikki Lissabonin strategian tavoitteita. Kansallisten valtioiden toteuttaessa tätä strategiaa on vieläkin tärkeämpää varmistaa säädöskäytännön parantaminen. Eräät jäsenvaltiot – ja olen itse kotoisin tällaisesta jäsenvaltiosta – ovat onnistuneet yhä uudelleen puutteiden korjaamisessa asianmukaisesti. Kaikkein tärkeintä on Euroopan kansalaisten kannustaminen, jotta Lissabonin strategiasta voidaan tehdä täyttä totta. Suurin ongelmamme on se, että Euroopassa on tahoja, joiden mielestä emme voi tehdä asioita omalla tavallamme ja toisin kuin Yhdysvallat. Jos onnistumme tässä, olemme saavuttaneet paljon. Teillä on parlamenttimme tuki. 
Titley (PSE ).
    Arvoisa puhemies, Lissabonin strategiassa on pidettävä ydinkysymyksenä työpaikkoja. Niiden syntymiseksi tarvitsemme aktiivista työmarkkinapolitiikkaa, jolla varmistetaan, että työstä palkitaan, työttömiä autetaan löytämään työtä ja koulutus ja uudelleenkoulutus ovat keskeisiä asioita kaikissa toimissamme.
Kolmen eri toimielimen on annettava helppotajuista lainsäädäntöä sekä pantava täytäntöön ja saavutettava itselleen asettamansa tavoitteet ilman vahingollisia sivuvaikutuksia. Komission on oltava tuloksellinen vastuualoillaan, erityisesti sisämarkkinoiden toteuttamisessa.
Olen tyytyväinen siihen, että puheenjohtaja Barroso on sitoutunut palveludirektiiviin. Me tarvitsemme sitä, mutta sillä on saavutettava selvää hyötyä eikä menetyksiä. Palveludirektiivin lähtökohtana on seuloa jäsenvaltioiden lainsäädännöstä palvelujen tarjoamista haittaavat lait. Emme tarvitse tätä varten direktiiviä. Tämä voisi jo nyt olla käynnissä jäsenvaltioissa. Jos ne ovat aidosti sitoutuneita, ne onnistuvat tässä. Tämä on olennainen asia Lissabonin strategiasta keskusteltaessa: ovatko jäsenvaltiot valmiita lunastamaan lupauksensa?
Arvoisa puheenjohtaja Barroso, Lissabonin strategian onnistuminen riippuu teistä. Aiotteko olla mies vai hiiri suhteissanne jäsenvaltioihin? Tähän antamastanne vastauksesta riippuu komissionne ja Lissabonin strategian menestys.
Graça Moura (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, suositustekstissä toistetaan jo aiemmin hyväksytyt yleisperiaatteet, vaikka tarkasti ottaen toteutettavien erityistoimien esittäminen jäsennellysti olisi paljon suotavampaa. Voitaisiin sanoa, että kaikki ovat samaa mieltä tavoitteista mutta harvat tietävät, kuinka ne voidaan saavuttaa.
Tietopohjainen talous edellyttää korkeatasoista koulutusta, kuten tekstissä todetaan, mutta tekstissä ei mainita sitä, että korkeatasoisen koulutuksen on perustuttava sellaiseen koululaitokseen, joka on korkeatasoinen heti lapsen ensimmäisistä kouluvuosista alkaen. Koska on tunnettua, että monissa maissa peruskoulutuksessa ja keskiasteen koulutuksessa on paljon puutteita, on ikävää, ettei jäsenvaltioita kehoteta suosituksessa pohtimaan tätä asiaa ja ettei niitä kehoteta etsimään asiaan kiireellistä ratkaisua. Tässä asiakirjassa katsotaan tulevaisuuteen, eikä tätä asiaa voida jättää ratkaisematta tulevaisuudessa.
Toisaalta tekstissä korostetaan sitä, että eurooppalaiset on saatava liikkeelle, jotta heidät saadaan vakuuttumaan Lissabonin strategian eduista ja hyväksymään ne, mutta tekstissä ei puhuta sanaakaan Euroopan tasoisesta tai kansallisesta kulttuuripolitiikasta. Tekstissä puhutaan vuoropuhelun kulttuurista, mutta siinä ei mainita kulttuurien vuoropuhelua. Euroopan kansalaisille se, että he hyväksyvät Lissabonin strategian tarpeellisuuden ja näkevät sen hyödyt, on ennen kaikkea kulttuurinen prosessi. Kulttuuri ei ole pelkästään keskeinen osa demokratiaa, vaan se on myös mittatikku, jolla voimme mitata Lissabonin strategian kaltaisen strategian onnistumista epäonnistumisen ja onnistumisen akselilla varsinkin, jos haluamme säilyttää eurooppalaisen sosiaalisen mallin.
Tietopohjainen talous edellyttää sellaista näkemystä maailmasta, jonka ainoastaan kulttuuri voi tarjota. Juuri tästä syystä meidän on kehotettava neuvostoa, komissiota ja hallituksia sitoutumaan erityisesti ja vakavasti, myös rahoituksellisesti – toistan vielä: myös rahoituksellisesti – Euroopan kulttuuripolitiikan edistämiseen. Ilman tätä politiikkaa Lissabonin strategiasta ei jää käteen juuri muuta kuin luettelo hyvistä aikomuksista. 
Berès (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja Barroso, mielestäni Lissabonin strategia on todellakin asia, joka voi ilmentää Euroopan unionin lisäarvoa, eli se on pitkän aikavälin visio ja tavoite. Strategiassa on kuitenkin läsnä myös se, mikä on joskus syynä kaikkiin Euroopan unionin epäonnistumisiin: suuret tavoitteet ilman resursseja näiden itse asettamiemme tavoitteiden toteuttamiseksi. Viiden viime vuoden aikana olemme kokeneet juuri tämän.
Tämän vuoksi meidän on pyrittävä muuttamaan asioita viiden seuraavan vuoden aikana. Arvoisa komission puheenjohtaja Barroso, arvoisa komission varapuheenjohtaja Verheugen, tämän vuoksi olin iloinen, kun kuulin teidän tänä aamuna sanovan, että me olemme strategian arviointiprosessin alussa emmekä lopussa ja ettei Eurooppa-neuvoston tuloksia odoteta, ikään kuin ne olisivat itsetarkoitus.
Tämänpäiväisen tapaamisemme jälkeen meillä on käsittääkseni edessämme ainakin kaksi olennaisen tärkeää tapaamista. Ensimmäinen koskee rahoitusnäkymien hyväksymistä, ja se, mitä äsken sanoitte meille, on mielestäni oikeansuuntaista. Seuraava asia on vakaussopimuksen uudistaminen, josta vain harvat ovat puhuneet tänä aamuna mutta jota kuitenkin koskee haaste, johon jäsen Poettering viittasi tänä aamuna vaatiessaan vakautta ja joustavuutta. Missä on kuitenkaan nähty luodun uutta johtajuutta tai nähty luottamuksen palanneen, kun kansalaisille on kerrottu, ettei mikään muu saa muuttua kuin heidän mahdollisuutensa lisätä työnsä joustavuutta? Emme saavuta Lissabonin strategian tavoitteita tällä tavalla.
Jos todella haluamme toteuttaa tätä strategiaa, tarvitaan lisäksi vakaussopimuksen perusteellista uudistamista.
Herrero-Tejedor (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vastaus kysymykseen, onko mahdollista luoda kuusi miljoonaa uutta työpaikkaa Eurooppaan vuoteen 2010 mennessä, on myöntävä. Vastaus kysymykseen, onko tämä tavoite aivan liian kunnianhimoinen, on kieltävä. Vastaus siihen, pystymmekö saavuttamaan tämän tavoitteen, riippuu siitä, mitä me teemme ja mitä me emme tee.
Mitä meidän ei ole tehtävä? Emme voi seurata niiden maiden esimerkkiä, jotka ovat hylänneet rakenteelliset uudistukset ja lisänneet julkisia menoja. Meidän on toimittava juuri päinvastoin ja lisättävä kasvua.
Tähän aiheeseen liittyen haluaisin käyttää esimerkkinä Aznarin hallituksen politiikkaa Espanjassa – jota voidaan tuskin syyttää tehottomuudesta – ehdottaakseni neljää käytännön toimea.
Ensinnäkin meidän on lisättävä työmarkkinoiden joustavuutta nostaaksemme työvoimaosuuttamme. Toiseksi meidän on varmistettava, että koheesiobudjetti kaudelle 2007–2013 on vaatimusten mukainen. Kolmanneksi meidän on kannustettava yrittäjyyteen alentamalla verotuksellista ja hallinnollista taakkaa. Neljänneksi meidän on tuettava toimia, joiden tarkoituksena on kohentaa koulutusta ja elinikäistä oppimista.
Lisäksi meidän on toteutettava yhteismarkkinat ja asetettava etusijalle tietoliikenne- ja energia-alojen sekä rahoituspalvelumarkkinoiden vapauttaminen. Tämän jälkeen meidän on avattava Euroopan talous ulkomaailmalle siten, että erityisesti kehittymässä olevat maat otetaan huomioon.
Hyvät parlamentin jäsenet, näistä tavoitteista mikään ei voi kuitenkaan toteutua, ellei meillä ole riittävästi talousarviomäärärahoja – komission asettama määrä 1,24 prosenttia yhteisön bruttokansantulosta on käypä – ja ellemme ota jäsenvaltioita suoraan mukaan prosessiin. Ne ovat nimittäin Lissabonin strategian tärkeimpiä osapuolia.
Arvoisat parlamentin jäsenet, jos jokin näistä valtioista käyttää Lissabonin strategiaa esittääkseen leikkauksia sellaisiin yhteisön politiikkoihin, jotka ovat olleet tehokkaita kasvun synnyttäjiä, tai höllentääkseen vakaussopimusta, lyön teidän kaikkien kanssa vetoa palasta espanjalaista tortillaa belgialaisen oluen särpimenä, että menemme kohti tuhoa. 
Andersson (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, minua ilahduttaa, että tämän päätöslauselman taakse näyttää asettuvan Euroopan parlamentin suuri enemmistö. Laaja enemmistö on ainoa tapa, jolla Euroopan parlamentilla on poliittista vaikutusvaltaa.
Katson vaikutuksemme perustuvan siihen, että olemme päätöslauselmassamme onnistuneet säilyttämään sen, mikä on Lissabonin prosessissa olennaista, eli tasapainon kolmen peruspilarin eli kasvun, sosiaalisen koheesion ja ympäristön kestävyyden välillä. Minun mielestäni komission alkuperäisessä asiakirjassa tämä ei toteutunut. Siinä todettiin, että kasvua tarvitaan hyvinvoinnin ja ympäristön kestävyyden saavuttamiseksi. Tämä on totta, mutta myös päinvastainen on totta eli se, että tarvitsemme sosiaalista koheesiota ja että meidän on tehtävä pitkän aikavälin kestäviä investointeja pitkän aikavälin kasvun saavuttamiseksi. Molemmat ovat yhtä tärkeitä. Jos voimme parlamenttina voimakkaasti tähdentää tätä asiaa neuvostolle ja jos jatkossa harjoitetaan tällaista politiikkaa, olemme onnistuneet. 
Sonik (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, Euroopan unioni on juuri käynyt läpi laajentumisen, ja nykyään joudumme päivittäin kohtaamaan maiden ja alueiden väliset valtavat kehityserot. Tässä tilanteessa on mahdotonta tarkastella yhteisön tehtäviä erillään EU:n yksittäisten jäsenvaltioiden toteuttamista toimista ja ponnisteluista. Yhdentymisen ja Lissabonin strategian tarjoamien mahdollisuuksien mielekkyys on siinä, että toimimme solidaarisesti vähemmän kehittyneiden alueiden tukemiseksi ja niiden auttamiseksi muiden tavoittamisessa.
Lissabonin strategian alkuperäisenä tarkoituksena oli tarjota vastaus nykyisiin sisäisiin ja ulkoisiin haasteisiimme. Viime vuonna emme kuitenkaan saaneet näyttöä uusista ajatuksista tai keskusteluista siihen liittyen, kuinka Lissabonin prosessia voitaisiin elvyttää. Mielestäni suurin syy siihen, ettei Lissabonin strategia ole vielä ollut menestys, on se, että sekä Euroopan komissiolta että jäsenvaltioilta, jotka allekirjoittivat strategian vuonna 2000, on puuttunut poliittinen kyky muutosten tekemiseen. Jälkimmäinen on strategian toteuttamisen edellytys, ja siihen sisältyy erityisesti työmarkkinoiden mittava vapauttaminen, alempi sosiaalinen suojelu, sääntelyesteiden perusteellinen tarkistaminen ja uudelleen jaettaviin julkisiin varoihin tehtävät merkittävät leikkaukset. Lissabonin strategia on kompastunut byrokratiaan, ja leikkauksista on tullut suurin este innovaatioiden kehittämiselle.
Euroopan on itselleen asettamiensa tavoitteiden saavuttamiseksi kehitettävä kaikkia jäsenvaltioita yhdistäviä uusia visioita ja yhteisiä toimia. Ensisijaisena asiana on pidettävä Lissabonin strategian periaatteiden yhdistämistä koheesiopolitiikan välineisiin ja näihin välineisiin varattuihin määrärahoihin. Nämä määrärahat eivät saa muistuttaa rikkaiden köyhille antamia almuja. Sen sijaan näiden määrärahojen olisi oltava väline alueellisten talouksien kilpailukyvyn lisäämiseksi ja inhimillisen pääoman kehittämiseksi sekä sen edistämiseksi, että innovaatiot ja teknologia siirretään tieteen sisältä EU:n teollisuuden käyttöön. Uudet jäsenvaltiot ovat tuoneet 25 jäsenvaltion EU:hun vapautettujen markkinoiden elinvoimaisuuden, vahvan yrittäjähengen, kriittisen suhtautumisen liialliseen sääntelyyn, yhteisön lainsäädännön korkean noudattamisasteen ja nopean tuottavuuden kasvun sekä Lissabonin tavoitteiden ja meidän viime vuosina toteuttamiemme rakenteellisten muutosten välisen synergian ja samankaltaisuudet.
Lopuksi haluan vielä todeta, että taloudellisen kehittämispolitiikan perusperiaatteena olisi oltava se, ettei taloudellisen kasvun ja työpaikkojen luomisen tavoitteita ole tarkoitus saavuttaa samanaikaisesti. Jälkimmäistä on vaikeaa saavuttaa, ellei ensin ole saavutettu ensimmäistä. 
De Vits (PSE ).
    Arvoisa puhemies, aion tukea päätöslauselmaa, josta meidän on määrä äänestää, koska yhdyn siihen, mitä puheenjohtaja Barroson totesi siitä, että tällä tavalla hoidetaan kolme lasta tasa-arvoisesti. Yksi ei ole seuraus toisesta, mutta kaikki vahvistavat toisiaan.
Tuen täysin komission varapuheenjohtajan Verheugenin kuvaamaa politiikkaa, jonka mukaan talouden on kilpailtava laadulla eikä hinnalla, koska jälkimmäinen olisi umpikuja. Kehotukseni on, että keskustelisimme siitä, millä menetelmällä nämä tavoitteet saavutetaan, koska olen sitä mieltä, että jos tämä menetelmä ei ole enää yhteisöpainotteinen, tavoitteita ei voida saavuttaa.
Lopuksi kehotan teitä harkitsemaan parlamentin kehotusta, joka koskee yleishyödyllisille palveluille tarkoitetun oikeudellisen kehyksen luomista ja palveludirektiivin muuttamista. Tällä tavalla yksinkertaistettaisiin huomattavasti parlamentissamme tehtävää työtä. 
Doyle (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan sanoa puheenjohtaja Barrosolle, että on totta, että Lissabonin strategian viisi enimmäistä vuotta ovat tuottaneet vain vähän tuloksia ja että useimmat jäsenvaltiot, joiden vastuulla Lissabonin asialistan toteuttaminen viime kädessä on, ovat olleet hyvin hitaita strategian omaksumisessa. On myös totta, ettei taloudellisiin kysymyksiin keskittyminen tarkoita sitä, että väheksyisimme muita kysymyksiä, esimerkiksi ympäristökysymyksiä ja sosiaalisia kysymyksiä.
Komission jäsenelle Neelie Kroesille haluan sanoa, että kilpailu on tavoite eikä ongelma. Emme voi kilpailla siitä, kuka on viimeinen, siten, että jäsenvaltiot pyrkivät olemaan houkuttelematta ulkoisia investointeja pelätessään näpäytystä Brysselistä. Irlannissa on kaksi näkyvää tapausta – Intel ja Ryanair – jotka ovat varsin valaisevia esimerkkejä siitä, kuinka kilpailupolitiikka voi järjettömästi sovellettuna toimia kilpailua vastaan.
Haluan teroittaa komission jäsenelle László Kovácsille verotuksen osalta seuraavaa: "jos jokin ei ole rikki, älä korjaa sitä", ja ennen kaikkea "älä riko sitä"! Jäsenvaltioille on annettava joustoa, jota ne tarvitsevat toteuttaakseen sellaisia ratkaisuja, joita niiden omien Lissabonin tavoitteiden saavuttaminen niiltä edellyttää. Toivottavasti tämä tapahtuu siten, että työllisyyttä lisätään alentamalla välitöntä verotusta ja erityisesti työvoimakustannuksia.
Komission jäsenelle Janez Potočnikille haluan tähdentää sitä, että on kerta kaikkiaan välttämätöntä, että yhteisön tutkimusrahoitusta lisätään huomattavasti seitsemännessä puiteohjelmassa. Perustutkimus on tärkeää, mutta samalla lailla meidän on edistettävä tutkimuksen ja kehityksen soveltamista eurooppalaisissa yrityksissä ja vaalittava innovaatioita.
Komission jäsenelle Charlie McCreevylle haluan sanoa, että palvelujen vapaan liikkuvuuden edistäminen on juuri se, mitä tarvitaan Euroopan työvoimapotentiaalin hyödyntämiseksi ja Euroopan talouden piristämiseksi. Arvoisa komission jäsen, kuten eilen mainitsitte, on aina helpompi löytää syitä tekemättä jättämiselle. Palvelut muodostavat 70 prosenttia Euroopan BKT:sta, ja kehotan teitä edistämään palveludirektiiviä. Se on erityisen tärkeä uusille jäsenvaltioillemme, jotka ovat joutuneet olemaan kauan aikaa ilman ihmisten, tavaroiden ja palvelujen vapaan liikkuvuuden etuja. Panostakaa terveyspalveluihin, ottakaa huomioon esikuva-analyysi osana hyvää sääntelyä ja käsitelkää tätä erityisalaa entistä paremmin.
Viimeiset sanani osoitan koko komission kollegiolle. Eikö meillä voisi olla vähemmän sääntelyä, parempaa ja yksinkertaisempaa sääntelyä sekä perusteellisesti harkittua ja riskiarvioitua sääntelyä? Meidän on tarkistettava, että REACH-aloite, palveludirektiivi ja ravitsemus- ja terveysväittämiä koskeva asetus ovat Lissabonin strategian mukaisia.
Olemme aina toimintaohjelman verran jäljessä siinä, mitä meidän olisi tehtävä. Arvoisa komission jäsen Barroso ja kollegat, antakaa mennä!
Hökmark (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, kun otetaan huomioon Lissabonin prosessille tunnusomaiset puutteet, on syytä korostaa sitä, etteivät tärkeimmät kysymykset koske sitä, mitä haluamme saavuttaa, vaan sitä, kuinka haluamme sen saavuttaa. Tärkeää ei ole se, että muut ovat parempia eräillä alueilla, vaan se, miksi ne ovat parempia. Vaikka saatammekin ylpeillä omalla sosiaalisella mallillamme, näemme kuitenkin ympärillämme työttömyyttä, syrjäytymistä, matalasuhdanteita ja konflikteja. Meidän on lisäksi pohdittava sitä, miksi näin on, ja sitä, mitä päätöksiä meidän on tehtävä tilanteen muuttamiseksi.
Se, mitä Avril Doyle äsken sanoi, pitää paikkansa. Kaikilla niillä aloilla, joilla toimemme haittaavat kilpailua, tuloksena on kilpailukyvyn heikentyminen. Ne, jotka nyt vastustavat palveludirektiiviä, jolla pyritään vapaisiin ja avoimiin työmarkkinoihin, vastustavat itse asiassa uusia työpaikkoja ja Euroopan kasvua tulevina vuosina. Sisämarkkinoiden ja kansalaisten sosiaaliturvan välillä ei ole mitään ristiriitaa, koska mikään ei ole sosiaalisen turvallisuuden kannalta yhtä tärkeää kuin työ ja toimeentulo. Sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta mikään ei ole yhtä tärkeää kuin se, että voi syntyä uusia yrityksiä ja uusia työpaikkoja.
Euroopan unionin tärkein yhdentymisprosessi on käynnissä juuri meidän istuessamme täällä. Kyse on ihmisten, tavaroiden ja palvelujen liikkumisesta, jonka myötä osaaminen ja ajatukset siirtyvät yli rajojen. Näin ollen meidän on kysyttävä itseltämme, haluammeko tässä prosessissa tehdä kaiken mahdollisen, jotta kaikki jäsenvaltiot voivat hyödyntää omia kilpailuetujaan. Vanhoilla jäsenvaltioilla on etunaan se, että ne ovat voineet yli 50 vuoden ajan kehittää kansantalouksiaan ja kilpailukykyään vapauden ja rauhan oloissa. Uudet jäsenvaltiot ovat tänä vastaavana aikana joutuneet kärsimään sortoa ja köyhyyttä. Sisämarkkinoille on oltava ominaista se, että kaikkivoivat hyödyntää omaa kilpailukykyään. Komission velvollisuutena on ymmärtää ja tuoda esiin, että tässä on kyse solidaarisuudesta, yhdentymisestä ja kaikkien mahdollisuudesta luoda hyvinvointia. Tämän vuoksi palveludirektiivi on tärkeä, ja tämän vuoksi on tärkeää muistaa, että kyse on Euroopan yhdentymisestä, joka on kilpailukyvyn kannalta ratkaiseva asia. Tämä asia meidän on toteutettava. 
Novak (PPE-DE ).
   – (Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, Lissabonin strategiassa meille on annettu tehtävä, joka ei ole helppo: meidän on luotava uusia laadukkaampia työpaikkoja ja samalla taattava Euroopan unionin kansalaisille vastaava tai korkeampi sosiaaliturva. Monet maat osoittavat huomattavia rahamääriä työttömien armeijan kustantamiseen. Monet nuoret käyttävät turhaan aivan liian kauan aikaa ensimmäisen työpaikkansa etsimiseen, jotta he pystyvät hankkimaan itselleen tarpeellisen työkokemuksen.
Äideillä on puolestaan säännöllisen palkkatyönsä ohella vastuu äidin tehtävistä, ja tämän vuoksi he tekevät työtä kaksin verroin. Samanaikaisesti Euroopan väestö ikääntyy, koska naiset eivät ole enää entiseen tapaan valmiita kantamaan yhtä paljon vastuuta tavanomaisesta väestön uusiutumisesta. Tasa-arvo koulutuksen alalla on tuonut naisille lisää mahdollisuuksia työllistyä ja edetä ammatillisesti tietenkin sillä edellytyksellä, ettei heillä ole lapsia tai että he lykkäävät lastentekoa myöhemmäksi.
Nykypäivänä emme voi enää vaatia naisia tekemään enemmän lapsia yhteiskunnan hyväksi ja omistautumaan äitiydelle odottaen heiltä samalla sitä, että he myös kantavat itse kaikki taloudelliset seuraukset. Samalla tavoin emme voi odottaa työnantajien tarjoavan äideille vapaaehtoisesti ylimääräisiä etuja.
Tämän vuoksi Euroopan unionin maiden on kehitettävä järjestelmällisesti sellaista taloudellisia kannustimia ja etuja tarjoavaa työllisyyspolitiikkaa, jonka avulla työnantajia kannustetaan luomaan äideille sopivia työpaikkoja ilman, että työnantajalle tai äidille aiheutuu tästä kielteisiä vaikutuksia. Tällä tavoin äitien ei tarvitsisi valita uran ja äitiyden välillä, vaan he voisivat yhdistää molemmat sekä yhteiskunnan että itsensä parhaaksi ja itseään kehittääkseen. Säästäminen äitiyden kustannuksella on huono sijoitus yhteiskunnan tulevaisuuden kannalta. 
Mauro (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, haluan esittää käytännönläheisen huomion auttaakseni sellaisen asian ratkaisemisessa, joka on mielestäni olennainen osa ongelmaamme. Tarkoitan tällä sitä, ettemme saa jäädä periaateväittämien tasolle, vaan meidän on pystyttävä arvioimaan strategiaamme konkreettisemmin. Lähtökohtanani on inhimillinen pääoma, jota jokainen pitää kilpailukykymme palauttamisessa strategisena tekijänä.
Kun edellisellä parlamentin vaalikaudella havaittiin, että Euroopan kouluissa oli 94,5 prosenttisesti Internet-yhteydet mutta vain 25 prosenttia opettajista osasi käyttää uusia tekniikoita opetustarkoituksiin, toivoimme pitkän aikaa, että -learning-hanke konkretisoituisi. Parlamentti toivoi tekoja kansallisilta hallituksilta, joiden odotettiin hyödyntävän 30 miljardia euron suuruisiksi arvioimamme resurssit tarkoituksenmukaisesti sellaisen prioriteettijärjestelmän avulla, joka mahdollistaisi ratkaisun löytämisen inhimillisen pääoman ongelmaan.
Kun kävi ilmi, etteivät hallitukset ryhtyisi toimiin, päätettiin, että komissio toteuttaisi ohjelman. Tuolloin miljardit eurot olivat kutistuneet miljooniksi euroiksi, tarkasti ottaen 44 miljoonaksi, mikä on naurettavan vähän ongelman ratkaisemiseksi, ja tällä tavoin ehdotus jäi periaatteen tasolle ja ensisijaisuus pelkästään teoreettiseksi ilman, että hankkeesta olisi tullut budjetin painopistealue.
Tämän valossa toivon komissiolta, että se pystyy vastuullistamaan vallanpitäjät, ja edistämään toimia inhimillisten voimavarojen alalla. Koska unionin talousarvio perustellusti pakottaa meidät osoittamaan noin puolet varoista maatalouteen, tällä toimella estettäisiin se, että sen asemesta, että Euroopasta tulisi inhimillisen pääoman vaalija, se jääkin lähinnä eläinpääoman hoitajaksi. 

Fajmon (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, helmikuun alussa komissio esitti Lissabonin strategiasta tarkistetun version, jonka jäsenvaltiot hyväksyivät kuukauden kuluttua. Kaikista kauniista sanoista huolimatta emme voi paeta sitä tosiasiaa, ettei Lissabonin tavoitteita saavuteta. Lissabonin strategian tarkistetussa versiossa asetetaan vähemmän tavoitteita ja ne pyritään luokittelemaan, ja lisäksi siinä pidetään selkeästi ensisijaisena taloudellista kasvua ja kilpailukyvyn parantamista. Tämä on itsessään hyvä asia, vaikka se ei valitettavasti tarjoakaan vastausta hankkeen sisäiseen ristiriitaisuuteen eli siihen, että ne ongelmat, joiden kanssa Euroopan unioni kamppailee, johtuvat liiasta sääntelystä jokaisella taloudellisen toimeliaisuuden alalla. Tämä liiallisen sääntelyn vaikutukset ovat yksinkertaisesti tuhoisat ja ne johtavat alhaiseen BKT:n kasvuun – tai joissakin jäsenvaltioissa jopa nollakasvuun – ja korkeaan työttömyyteen.
Nykyään Euroopan suurin ongelma on kohtuuton verotaakka ja säännösten liian suuri määrä, ja näiden kanssa yksityisen sektorin ja investoijien on taisteltava. Vapauttaminen neljän vapauden muodossa on aina ollut yhteisön perustana, ja tämän vuoksi on huolehdittava siitä, että kaikella annetulla lainsäädännöllä edistetään tehokasta vapauttamista ja vapautta liiallisen sääntelyn sijasta.
Lissabonin strategiassa jätetään lisäksi mainitsematta monia selviä ongelmia, jotka ovat ilmenneet EU:n laajennuttua käsittämään 10 uutta jäsenvaltiota. Nämä ongelmat liittyvät ensisijaisesti uusista jäsenvaltioista kotoisin olevien työntekijöiden syrjintään 12 vanhan jäsenvaltion työmarkkinoilla. Tällainen syrjintä on vastoin eurooppalaisia periaatteita ja neljän vapauden käsitettä, ja se on suuri uhka koko Euroopan unionin taloudelliselle tuottavuudelle.
Vastaavasti Lissabon strategiassa ei mainita tarkemmin yhteistä maatalouspolitiikkaa, vaikka tähän ohjelmaan kuluu suurin osa EU:n rahoituksesta. Tämä on toinen asia, jossa Euroopan unionissa on kaksi eri standardia. Yksi sääntö koskee vanhoja jäsenvaltioita, joiden maanviljelijät saavat täydet tuet, ja toinen sääntö uusia jäsenvaltioita, joiden maanviljelijät eivät saa täyttä tukea ennen vuotta 2013. Lisäksi tähän politiikkaan käytetään uskomattoman paljon rahaa. Yleisesti ottaen Eurooppa tarvitsee vähemmän sääntelyä, vähemmän tukia ja enemmän vapaata liikkuvuutta työntekijöille, palveluille, yrityksille, sijoituksille ja pääomalle. Kiitoksia tarkkaavaisuudestanne. 
Schmit,
   .  Arvoisa puhemies, keskustelu on mielestäni asianmukaisesti osoittanut Lissabonin strategian tärkeyden, vaikka samanaikaisesti meidän on huomattava, että olemme jokseenkin paradoksaalisessa tilanteessa. Eurooppa on maailman suurin kauppamahti, eräät jäsenvaltiot ovat viennin mestareita, kuten varapuheenjohtaja Verheugen on todennut, ja monet eurooppalaiset yritykset ovat omalla alallaan maailman johtavia yrityksiä – ja kuitenkin vaikutelmana on se, että vajoamme eräänlaiseen pysyvään pessimismiin.
Ilmailun ja avaruustekniikan alalla, esimerkkinä Galileo-ohjelma, eurooppalainen teollisuus on osoittanut kykynsä kompensoida menetyksensä. Huomatkaa myös se, että korjaamme laajentumisen hedelmiä. Uudet jäsenvaltiot osoittavat dynaamisuutta, erinomaista eurooppalaista elinvoimaa. Ero vanhojen ja uusien Euroopan unionin maiden välillä kutistuu: kasvu on 5 prosenttia uusissa jäsenvaltioissa ja noin 2 prosenttia vanhoissa jäsenvaltioissa. Tämä osoittaa sen, että Euroopalla on valtavasti luovaa kykyä. Tämä osoittaa myös sen, ettei Euroopan alamäki ole todellinen eikä edes väistämätön.
Valittaessamme ja samalla, kun meistä tuntuu, että luisumme alamäkeä, muu maailma on huolestunut Yhdysvaltojen alijäämistä, kauppavajeesta ja budjettivajeesta. Yhdysvallat kuitenkin tuottaa kasvua, se tuottaa tutkimusta, se tuottaa työpaikkoja. Loppujen lopuksi juuri tämä on se heikkous, joka vaivaa Eurooppaa kokonaisuutena. Asiaa on kuitenkin lähestyttävä varovaisesti, koska tilanne vaihtelee puhuessamme Euroopasta Euroopan eri maissa. Jäsenvaltioiden välillä on eroja: on valtioita, joissa työttömyys ei ole niin suuri ongelma, on valtioita, joissa on kasvua.
Kaiken kaikkiaan meillä on kuitenkin vaikeuksia saavuttaa riittävä ja riittävän kestävä kasvun taso luodaksemme niitä työpaikkoja, joita Eurooppa tarvitsee alentaakseen huomattavasti ja kestävästi liian korkeaa työttömyysastettaan. Kuten äsken totesin, ei ole kuitenkaan syytä pessimismiin, jos Lissabonin strategian vauhdittaminen ei jää vain kauniiden sanojen tasolle, vaan sillä todella synnytetään uutta elinvoimaa, uutta voimaa, jota me tarvitsemme ja jota Euroopan kansalaiset tarvitsevat ja johon ne todella luottavat.
Talouskasvun piristäminen ei ole missään nimessä sama asia kuin eurooppalaisen sosiaalisen mallin purkaminen. En pidä uskottavana ehdotusta siitä, että voisimme saavuttaa kasvua sosiaalisen suojelun järjestelmän purkamisella. Kasvu ei ole myöskään sama asia kuin seurauksista piittaamaton ja rajoittamaton luonnonvarojen hyödyntäminen, koska tällainen olisi lähinnä todellisen laadullisen kasvun vastaista. Tätäkään tapaa ei ole haluttu valita, kun on päätetty antaa uutta pontta uudistusstrategialle, Lissabonin strategialle. Sosiaalinen syrjäytyminen ei tuota lisää kasvua eikä lisää työpaikkoja.
Meidän on tiedostettava kuitenkin se, että talous, jonka kilpailukyky heikkenee jatkuvasti ja joka ei enää synnytä riittävästi työpaikkoja, tuo väistämättä mukanaan sosiaalista syrjäytymistä ja horjuttaa eurooppalaisen sosiaalisen mallin perustaa. Tämän vuoksi puheenjohtajavaltio tavoittelee sellaista kasvua, joka palvelee sosiaalista koheesiota, koska sosiaalinen koheesio ja talouskasvu ovat läheisesti yhteydessä toisiinsa ja eräällä tapaa voimistavat toinen toistaan.
Tässä mielessä pidän Euroopan parlamentin päätöslauselmaa tärkeänä panostuksena sen suuren uudistushankkeen hyväksi, jota Lissabonin strategian uudelleen käynnistäminen tarkoittaa. Teidän viestinne on kuultu: tarvitaan enemmän tutkimusta, tutkimus ja innovaatiot on muunnettava paremmin uusiksi tuotteiksi ja uusiksi palveluiksi, uusien tekniikoiden ja innovaatioiden saatavuutta on parannettava ja niitä on levitettävä laajemmalle, jolloin uudet tiedot voidaan ankkuroida paremmin osaksi taloutta ja yhteiskuntaa – hanke tietopohjaisesta taloudesta on sellaisen yhteiskunnan vastakohta, jossa huomattava osa väestöstä syrjäytyy – on kehitettävä pikaisesti ympäristöteknologioita, joiden avulla Eurooppa voi vakiinnuttaa johtoasemansa tulevissa toimissaan.
Lisäksi totean yhtyväni täysin siihen, mitä komission varapuheenjohtaja Verheugen totesi pienten ja keskisuurten yritysten tärkeydestä. Ne muodostavat Euroopan tarvitseman työpaikkareservin. Jos tämä verkosto halutaan luoda, on kuitenkin ajateltava uusia tapoja sen rahoittamiseksi. Valitettavan usein on kohtuuttoman vaikeaa löytää rahoitusta yrityksen perustamiseksi. Joskus nuoret lannistuvat byrokraattisten ja hallinnollisten esteiden edessä eivätkä uskaltaudu perustamaan uusia yrityksiä. Näin ollen meidän on keskityttävä lainsäädännön parantamiseen, byrokraattisten esteiden poistamiseen siellä, missä se on ongelmatonta, ja lisäksi meidän on parannettava eurooppalaisen lainsäädännön saatavuutta ja lisättävä sen ymmärrettävyyttä. Mielestäni tätä tietä on tulevaisuudessa kuljettava entistäkin tarmokkaammin.
Toisaalta sosiaalinen innovaatio, investoiminen inhimilliseen pääomaan ja elinikäinen koulutus ovat myös tapoja varmistaa tämä joustavuus, josta vallitsee käsitteenä laaja yhteisymmärrys, eikä tämä sulje pois tarpeellista turvallisuuden tasoa. Turvattomuus ei luo luottamusta tulevaisuuteen, päinvastoin. Uuden Lissabonin strategian päämääränä on tietyssä mielessä sellainen dynaaminen Eurooppa, joka ei ole globalisaation uhri vaan aktiivinen vaikuttaja – todellinen vaikuttaja – joka on mukana muokkaamassa globalisaatiota. Emme halua eri nopeuksilla etenevää yhteiskuntaa, vaan haluamme, että kaikki pääsevät osallisiksi kasvusta, talouden kehityksestä ja tietämyksen laajenemisesta.
Kun tiedämme, että nämä ovat merkityksellisiä aikoja EU:n taloudelle ja taloudelliselle kehitykselle, pettäisimme itseämme, jos ajattelisimme, että voimme ottaa menestyksekkäästi käyttöön uudistetun Lissabonin strategian ilman, että sovimme vakaus- ja kasvusopimuksen todellisesta uudistamisesta. Tällainen olisi ajan tuhlausta. Emme voi vastata tiedotusvälineille "kyllä, me onnistuimme antamaan uutta pontta Lissabonin strategian uudistamiselle mutta emme päässeet yhteisymmärrykseen vakaussopimuksesta". Tämä ei ole ratkaisu.
Eurooppa tarvitsee rakenteellisia uudistuksia samoin kuin se tarvitsee makrotaloudellista kehystä, jolla saavutetaan oikea tasapaino yhtäältä vakauden ja toisaalta kasvun ja työllisyyden välille. Tietenkään hallitsemattomat alijäämät eivät ole tähän vastaus. Samanaikaisesti tulevia investointeja ei voida uhrata puhtaasti kirjanpidollisen ajattelutavan alttarille. Tällaisella ajattelutavalla ei ole mitään tekemistä hyvän talouspolitiikan kanssa.
Lopuksi totean vielä olevani samaa mieltä komission varapuheenjohtajan Verheugenin kanssa hänen yhdistäessään suoraan toisiinsa rahoitusnäkymien onnistumisen ja Lissabonin strategian vauhdittamisen. Miten uskottava Euroopan unioni olisi, jos se maaliskuussa päättäisi elvyttää tutkimusta, lisätä kilpailukykyä tukevia toimia ja kehittää ekologisesti tasapainoisempia toimia todetakseen vajaan kolmen kuukauden päästä, että se ei voikaan sopia toimiensa yhteisörahoituksesta tulojen ollessa 0,0X prosenttia BKT:stä? Myöntäkäämme, että tällainen olisi pelleilyä. Tällainen ei ole realistista.
Parin seuraavan viikon aikana Euroopan unionia seurataan tarkasti. Se voi luoda aidosti uutta liikevoimaa. Se voi myös epäonnistua vaarantaen tulevan kehityksensä, ihmisten luottamuksen omaan talouteensa. Mikä vielä pahempaa, se voi myös – kuten monet puhujat ovat tähdentäneet – vaarantaa sen vahvan tuen, jota se tarvitsee kansalaisiltaan onnistuakseen tässä asiassa. Läheisessä yhteistyössä komission kanssa ja Euroopan parlamenttia kuulleena puheenjohtajavaltio toivoo onnistuvansa tässä suuressa kumppanuushankkeessa, jota olemme saattamassa vauhtiin. Luotamme parlamentin tukeen, kun se ensi viikolla järjestää kansallisten parlamenttien kanssa suuren kokouksen Lissabonin strategiasta.
Lissabonin strategia on myös demokratiakysymys, se edellyttää yhteiskunniltamme niiden tuen ja kannatuksen. Ilman tätä tukea meitä ei odota määränpäässä menestys. Mielestäni tällä hetkellä pystymme vapauttamaan energiamme, luovuutemme, Euroopasta kumpuavan innovaatiohengen ja aloitteellisuuden, mutta meidän on oltava käytännöllisiä ja avattava eurooppalaisille uusia näkymiä. Tämän vuoksi suhtaudun luottavaisesti tulevaisuuteen. 
Barroso,
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ensimmäiseksi haluan kiittää teitä vilpittömästi tästä hyvin sitoutuneesta ja ennen kaikkea monipuolisesta keskustelusta, johon monet teistä ovat osallistuneet.
Päättelen tämän perusteella parlamentin kannattavan laajasti uutta Lissabonin strategiaa. Olen tästä iloinen. Meidän hyvin myönteinen ajatustenvaihtomme osoittaa sen, että komissio voi pitää Euroopan parlamenttia todellisena kumppanina Lissabonin strategian toteuttamisessa. Te olette vastanneet myönteisesti pyyntööni, jonka tänä aamuna keskustelun aluksi esitin.
Jäsen Ekiltä oli päästä lapsus: puhuessaan parlamentin päätöslauselmasta (resolution) hän oli vähällä sanoa "revolution" eli vallankumous. En itse tähtää näin kauas: se, mitä teemme, ei ole vallankumous, mutta kyse on todellisesta uudistuksesta. Kyse on vallankumouksesta kumppanuutemme osalta: aiomme tehdä yhteistyötä ja me kaikki, parlamentti, komissio ja neuvosto, pystymme saavuttamaan dynaamisen yhteisymmärryksen – emme yhteisymmärrystä toimimattomuudesta tai liikkumattomuudesta vaan dynaamisen yhteisymmärryksen niistä muutoksista, joita Eurooppa tarvitsee. Tällaisia muutoksia tarvitaan sellaisten uudistusten toteuttamiseksi, jotka ovat aktiivisia mutta samalla maltillisia ja tasapainoisia.
Tämän vuoksi haluan vastata siihen kysymykseen, jonka Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmää edustava jäsen Turmes esitti minulle. Arvoisa jäsen Turmes, te kysyitte minulta, missä olin, kun Riossa vuonna 1992 laadittiin kestävän kehityksen maailmanlaajuinen strategia. No, minä olin Riossa, mutta minä en ollut suinkaan Ipaneman tai Copacabanan rannoilla! Olin mukana EU:n puheenjohtajavaltion edustajana, koska tuolloin Portugali toimi puheenjohtajana. Tein tuolloin työtä yhdessä komission ja jäsenvaltioiden kanssa, ja Rion kokouksessa keskustelua kestävästä kehityksestä johti Eurooppa.
Kerron tämän teille osoittaakseni oman henkilökohtaisen sitoutumiseni ja komission sitoutumisen kestävän kehityksen tavoitteisiin. Sosiaalisen yhteenkuuluvuuden, kestävän kehityksen, kasvun ja kilpailukyvyn välillä ei ole ristiriitaa. Mielestäni keskustelumme pohjalta ei voida tehdä mitään muuta päätelmää. Kuten olemme aina sanoneet, nämä eivät ole keskenään ristiriitaisia tavoitteita: tavoitteet voivat vahvistaa toisiaan.
Tämän jälkeen todettakoon, että nykyään me kaikki tiedämme, että Euroopan on kiireesti nostettava kasvuastettaan. Kasvu ja työpaikkojen luominen ovat erityisen kiireellisiä tavoitteita. Tämän vuoksi olemme varmoja siitä, että meidän on keskityttävä lyhyen aikavälin tavoitteissamme juuri tähän alueeseen.
Olen tietenkin hyvin tyytyväinen tähän keskusteluun, koska olemme osoittaneet, että yhteisymmärrys on mahdollinen. Yhteisymmärrys ei saa kuitenkaan rajoittua pelkästään eurooppalaisiin toimielimiin, vaan sen on ulotuttava myös kansalliselle tasolle, kansallisiin parlamentteihin ja hallituksiin. Teidän myönteinen vastauksenne lisää yhteistä vastuutamme. Komissio aikoo omasta puolestaan tehdä kaiken voitavansa sen hyväksi, että uusi Lissabonin strategia on menestys.
Tällä hetkellä komissio tietää, että se voi luottaa Euroopan parlamentin tukeen tämän tavoitteen saavuttamisessa. Parlamentin on kuitenkin oltava aktiivinen kumppani ja sen on otettava huomioon komission vaatimukset. Komissio ja eurooppalaiset toimielimet eivät saa unohtaa, että toimien aika on koittanut. Tältä osin haluan tähdentää sitä tukea, jonka olen parlamentilta saanut sille, että sisämarkkinoiden kehittäminen on mielestämme ensisijainen asia.
Euroopassamme ei synny kasvua ilman täysin toimivia sisämarkkinoita. Palvelut kattavat 70 prosenttia taloudestamme. Meillä on tavaroiden osalta sisämarkkinat mutta palvelujen osalta 25 erilliset markkinat. Tämän vuoksi meidän on yhdennettävä palvelujen markkinat, mutta tässä meidän on tietenkin otettava huomioon palveludirektiivin osalta käydyssä keskustelussa esiin otetut perustellut huolenaiheet. Tämän vuoksi komissio kuuntelee. Se haluaa tehdä kanssanne yhteistyötä. Lisäksi haluan korostaa, että tuemme täysin sitä, mitä komission jäsen McCreevy eilen totesi palveludirektiivistä. Aiomme tehdä kanssanne työtä tässä hengessä. Olemme sitä mieltä, että palvelujen sisämarkkinat on luotava ja että samanaikaisesti on mahdollista ratkaista kaikki ongelmat, joita tämän direktiivin täytäntöönpanosta saattaa aiheutua.
Lisäksi olemme hyvin kiinnostuneita siitä, mitä on sanottu inhimillisestä pääomasta ja inhimillisen pääoman ensisijaisuudesta. Monet teistä, erityisesti jäsen Rasmussen, ovat painottaneet inhimillisen pääoman, koulutuksen, tutkimuksen ja innovaatioiden tärkeyttä, ja lisään tähän myös kulttuurin, johon jäsen Graça Moura viittasi. Käsityksemme inhimillisestä pääomasta ei ole teknokraattinen. Myös kulttuuri on osa tietopohjaiselle taloudelle asettamiamme tavoitteita. Tämän vuoksi olemme esittäneet käytännön ehdotuksia: eurooppalaista teknologiainstituuttia, uutta tutkimusohjelmaa. Meillä on täsmällisiä ohjelmia, joilla edistämme talouden kasvua ja lisäksi tietopohjaista taloutta Euroopan tasolla.
Tässä vaiheessa haluan vastata kysymykseen, jonka jäsen Daul esitti minulle. Haluan kiittää häntä 33 jäsenen komitean puheenjohtajana, ja hänen lisäkseen kiitän kaikkia esittelijöitä, jotka ovat mahdollistaneet päätöslauselmanne osalta laajan yhteisymmärryksen löytymisen. Omasta puolestamme kannatamme, että parlamentin puhemiehen sekä komission ja neuvoston puheenjohtajien kesken järjestetään kolmikantahuippukokous Lissabonin strategiasta keskustelemiseksi. Olen itse halukas osallistumaan siihen ja toivon parlamentin puhemiehen ja neuvoston puheenjohtajan tukevan tätä ajatusta.
Kuten tiedätte, keskipitkän aikavälin tavoitteemme on se, että kolme toimielintä tekee yhteistyötä. Tämä sanottuani lisään vielä, että Lissabonin strategiaa hyödyttäisi suuresti se, että edustamamme toimielimet vaikuttaisivat seisovan sen takana kokonaisvaltaisemmin.
Tällä hetkellä suuntaamme katseemme Eurooppa-neuvostoon toivoen saavamme siltä – jos rohkenen näin sanoa – varmistuksen siitä, että se antaa vuorostaan Lissabonin strategian vauhdittamiselle ja eurooppalaisen kasvun ja työllisyyden strategian valmistelulle niiden tarvitseman poliittisen sysäyksen.
Monet teistä – jäsenet Karas, Radwan, Watson, Titley ja Harbour – ovat korostaneet, että nyt on tärkeää, että jäsenvaltiot sitoutuvat. Ilman muuta komissio tuntee itsensä tällä hetkellä vahvemmaksi sen tuen ansiosta, jonka Euroopan parlamentti on aikeissa antaa uudelle Lissabonin strategialle.
Meidän ja Euroopan parlamentin tekemiä ehdotuksia ei saada heikentää seuraavaksi niiden toteutusvaiheessa, ja lisäksi jäsenvaltioiden on voitava sitoutua ja jäsenvaltioiden kansalaisten on ymmärrettävä, ettei uusi Lissabonin strategia ole pelkkä koristus vaan että se on ydinasia Euroopan taloudellisia uudistuksia, sosiaalista koheesiota ja kestävää kehitystä koskevissa ohjelmissa.
Lopuksi minun on todettava, että tämän keskustelun suuri saavutus on mielestäni halumme tehdä yhteistyötä ja saavuttaa dynaaminen yhteisymmärrys. Korostan myös uuden Lissabonin strategian saamaa laajaa tukea sekä sitä, että viiden seuraavan vuoden aikana tämä strategia on toimielimissämme tehdyn työn polttopisteessä ja ydinasiana niissä uudistuksissa, joihin jäsenvaltioissamme on ryhdyttävä.
Puhemies. –
   Keskustelu on päättynyt.
Keskustelun päätteeksi totean vastaanottaneeni kolme työjärjestyksen 103 artiklan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.(1)
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.30. 
Puhemies.
   – Esityslistalla ovat seuraavana äänestykset. 

Schlyter (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan tehdä suullisen tarkistuksen. Mielestäni 11 kohdan loppuosan pitäisi kuulua näin: "korostaa, että samalla kun Euroopan kehitysrahasto sisällytetään EU:n talousarvioon, edustajakokouksen poliittista roolia olisi vahvistettava AKT–EU-kumppanuuden yhteydessä sidottujen varojen seurannassa ja valvonnassa." 
Bowis (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, hyväksyn tarkistuksen mielihyvin. 


Sánchez Presedo (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, ehdotan, että tässä ja seuraavissa kahdessa tarkistuksessa, jotka ovat täysin samat sikäli, että niissä ehdotetaan kolmen sanan poistamista, säilytetään sana "järjestelmällinen". 


Goebbels (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä haluaa peruuttaa tarkistuksen 32 jäsen Méndez De Vigon ja jäsen Lehnen esittämän tarkistuksen 27 hyväksi, koska molemmissa tarkistuksissa pyritään samaan tavoitteeseen. Pyydämme siis jäseniä äänestämään sen sijaan tarkistuksen 27 puolesta. 
Puhemies.
   – Tarkistus 32 peruutetaan siis tarkistuksen 27 hyväksi, joten äänestämme nyt siitä. 
Lehideux (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, on hyvin ystävällistä teiltä, että lausutte ryhmän nimen, kun luettelette tarkistuksia. Pyydän teitä kuitenkin panemaan merkille, ettei tässä parlamentissa enää ole liberaaliryhmää, vaan sen nimi on nyt Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä. 
Puhemies.
   – Pidän varmasti asian mielessäni, varsinkin kun istuntopalvelujaosto on kehottanut minua välttämään ryhmien lyhennettyjen nimien käyttämistä, kuten olen tehnyt. Teen siis, mitä pyydätte. 
Désir (PSE ).
    Arvoisa puhemies, haluan varoittaa teitä siitä, että joissakin tarkistukseen 29 liittyvissä kielitoisinnossa on virhe. Alkuperäinen eli englanninkielinen versio on pätevä, ja siinä sanotaan: 
"Vaatii komissiota tekemään aloitteen sen varmistamiseksi… " 
 eikä "tekemään aloitteen vapauttamisesta", kuten ranskankielisessä versiossa todetaan. Yhteisestä sopimuksesta esitetyn tarkistuksen eräänä tavoitteena oli nimittäin poistaa nämä sanat. 
Puhemies.
   – Hyvä jäsen Désir, olen täysin samaa mieltä kanssanne siitä, että sana "vapauttamisesta" on lisätty erehdyksessä ranskankieliseen toisintoon. Haluan tehdä tämän selväksi, ja huomautan myös, että tarkistus 29 peruutetaan. 
Vaikka tekstit tarkistetaankin joka tapauksessa myöhemmin, tarkistus peruutetaan, koska toinen tarkistuksen 5 osista on hyväksytty. 
Désir (PSE ).
   – Se, että Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän esittämän tarkistuksen 5 ensimmäinen osa on hyväksytty, ei tarkoita mielestäni sitä, että tarkistus 29 pitäisi peruuttaa. 
Puhemies. –
   Hyvä jäsen Désir, tarkistukset liittyvät samoihin sanoihin, "uusi aloite" ja "aloite". Tarkistus 29 peruutetaan, mutta oikaisunne oli tarkoituksenmukainen, ja koko asiasta tehdään selonteko parlamentille. 
Lehne (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin yhteisesittelijä Désirin myöntymyksellä esittää suullisen tarkistuksen, joka kattaa mielestämme aiheen paremmin. Luen sen teille ääneen englanniksi: sanan "väestötilanteeseen" jälkeen kohdassa lukee: 
 "kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita kehittämään tarvittavat kattavat toimet, joilla voidaan tukea muotoja kansallisten eläkejärjestelmien täydentämiseksi." 
 Se, mikä tässä on uutta, on sanan "lisärahoitus" käyttäminen. Pyydän parlamenttia hyväksymään tämän suullisen tarkistuksen, jonka molemmat esittelijät ovat hyväksyneet. 
Désir (PSE ).
   – Kiitän yhteisesittelijä Lehneä suullisen tarkistuksen esittämisestä ja yhdyn hänen parlamentille esittämäänsä pyyntöön, että parlamentti äänestäisi tarkistuksen puolesta. 

Goebbels (PSE ).
    Arvoisa puhemies, on esitetty pyyntö erillisen äänestyksen toimittamisesta tarkistuksen 30 toisesta osasta, josta halutaan poistaa kaksi sanaa. Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä haluaa peruuttaa tämän osan, ja toivon, että voimme sen myötä äänestää kestävämmän liikennepolitiikan puolesta. 
Puhemies.
   – Toimitan siis äänestyksen tarkistuksesta 30, jossa on nyt vain yksi osa. 

Queiró (PPE-DE ),
   . – Euroopan unionin sekä Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden välille kehittynyt suhde ansaitsee tunnustuksemme ja suosionosoituksemme. Näillä mailla on erityistä merkitystä suurelle osalle jäsenvaltioita ja yleisemmin koko Euroopan unionille, niin historiallisista syistä kuin yksinkertaisesti kansainvälisen vastuuntunnonkin vuoksi.
Koska kyse on tärkeästä ja hyödyllisestä suhteesta – mikä näkyy myös yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen toimissa – sen on oltava sekä rehellinen että johdonmukainen ja noudatettava periaatteita, joita Euroopan unionissa ylläpidetään ja joista se muistuttaa säännöllisesti. Osapuolien väliset hyvät suhteet eivät ole vain toivottavia vaan myös olennaisen tärkeitä, mutta hyvien suhteiden luominen ja niiden hyödyntäminen onnistuu vain, jos ne perustuvat ajatustapaan, jonka mukaan on ylläpidettävä arvoja, joihin uskomme. Lisäksi on otettava huomioon, että Euroopan unionin on epäröimättä arvosteltava tapauksia – ja toimittava asian edellyttämällä tavalla – joissa kyseiset maat eivät noudata velvoitteitaan kansainvälistä yhteisöä tai omia kansalaisiaan kohtaan. Tällaisia suhteet ovat yleensä olleetkin, huolimatta ristiriidoista, joita on ilmennyt sellaisissa tapauksissa kuin Kuuba tai Angola. Äänestin joka tapauksessa mietinnön puolesta. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   . – Yksimielinen kannatus, jota mietintö sai valiokuntakäsittelyssä, osoittaa, miten kaikki parlamentin ryhmät niin oikealta kuin vasemmaltakin kiinnittävät entistä enemmän huomiota Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden (AKT) parlamentteihin ja niiden jäseniin. Nämä suhteet ovat perustavan tärkeitä Euroopassa, joka haluaa avautua maailmalle ja joka on sitoutunut lujittamaan strategisten kumppaniensa kanssa käytävää vuoropuhelua historiallisten siteidensä velvoittamana. 
Panen mielihyvin merkille, että yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen sisäisen organisaation, ulkoisten toimien ja institutionaalisen vaikutusvallan osalta edistyttiin viime vuonna huomattavasti, ja toivon, että sama kehitys jatkuu ja jopa voimistuu. 
Suhtaudun myönteisesti sen tunnustamiseen, että konfliktien jälkeisiä tilanteita on tarkasteltava kokonaisuutena, ja olen aiheen yhteisesittelijänä kiitollinen saamastani luottamuksenosoituksesta. 
Mainitsemistani ilonaiheista huolimatta minun on jälleen kerran arvosteltava sitä, että portugalin käyttö – on nimittäin muistettava, että portugali on Euroopan kolmanneksi puhutuin kieli kansainvälisissä yhteyksissä – ja kyseisellä kielellä saatava tulkkaus joutuvat jatkuvasti syrjäytetyiksi yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen istunnoissa muiden kielien mennessä portugalin edelle. Näin portugalinkielisiltä parlamentin jäseniltä evätään yhtäläiset mahdollisuudet muihin edustajakokouksen jäseniin verrattuna. 
Äänestin mietinnön puolesta. 

Andersson, Hedh, Hedkvist Petersen, Segelström ja Westlund (PSE ),
    Äänestimme koko mietinnön puolesta, koska siinä parannetaan monilla aloilla komission alkuperäisehdotusta (mainittakoon esimerkiksi kaksinkertaiseen jalostusprosessiin liittyvän vaatimuksen poistaminen, ja niin edelleen). Vastustamme kuitenkin tarkistusta 31 (13 artiklan 1 kohta), koska katsomme, että yleisen tullietuusjärjestelmän tarkoituksena on vähentää maailmanlaajuista köyhyyttä, eikä järjestelmää pidä hyödyntää Euroopan tekstiiliteollisuuden suojelemiseksi. 
Gollnisch (NI ),
   .– Kehitysmaille suunnattu yleinen tullietuusjärjestelmä on jälleen yksi osa järjestelmien sarjaa, jolla edistetään yleisiä etuusjärjestelmiä ulkomaankaupassa, sekä jälleen yksi esimerkki siitä, miten Euroopan unionin tullimaksut kumotaan. 
On väitetty, että järjestelmä hyödyttää avunsaajamaita, mutta samalla on myönnetty, että nyt tarkasteltavana oleva uudistus ei perustu aikaisemman järjestelmän toiminnan tai tehokkuuden arviointiin. 
On kuitenkin helppoa ennustaa, millaisia kielteisiä vaikutuksia tällä on EU:n teollisuuteen ja maatalouteen. Kielteiset vaikutukset ovat seuraavanlaisia: 
- useista tuotteista ei kanneta lainkaan tullia, tai niistä kannetaan etuustullia, mikä tarkoittaa sitä, että monet alat, kuten maa- ja kalatalous, joutuvat kohtaamaan vieläkin kovempaa maailmanlaajuista kilpailua,
- markkinaosuudesta, joka maille sallitaan ennen kuin ne menettävät oikeutensa hyödyntää tullietuuksia, muodostuu niin laaja, että se romahduttaa kokonaisia teollisuudenaloja. Tämä vaikuttaa erityisesti tekstiilialaan, koska se joutuu kärsimään kiintiöjärjestelmän lakkauttamisesta, 
- turvatoimet ovat aina epätarkoituksenmukaisia ja liian byrokraattisia, eikä niitä koskaan sovelleta. 
Kuten yleensäkin, komissio on kuitenkin kiinnostunut vain sellaisesta ajatusmallista, jossa kaupankäynti asetetaan kaiken muun edelle. Euroopan köyhdyttäminen ja se, että Euroopassa menetetään vielä enemmän työpaikkoja, eivät tue maailman kehitysmaiden edistymistä. Tästä syystä äänestämme mietintöä vastaan. 
Guerreiro (GUE/NGL ),
   . – Nykyinen yleinen etuusjärjestelmä (GSP-järjestelmä) perustuu ajattelutapaan, joka sisältää ristiriidan: ajatus, jonka mukaan kehitystä voidaan edistää vapauttamalla kansainvälinen kauppa, on malli, jolla edistetään vientiä. Sitä säännellään maailman tasolla ja siihen sisältyy ajatus "keskuksesta" ja "reuna-alueista". 
Tällainen ajattelutapa on tasapuolisten kansainvälisten suhteiden ja sen tukimallin vastainen, jolla pyritään kehittämään sisäsyntyisiä tekijöitä vähiten kehittyneissä maissa. Nämä maat pysyisivät edelleen syrjäisinä ja alempiarvoisina alueina ilman sisäsyntyisiä tekijöitä ja joutuessaan selviämään loukusta, joka muodostuu ulkomaanvelkojen muodossa tapahtuvasta ryöstämisestä sekä Yhdysvaltojen, EU:n ja Japanin suurten monikansallisten yhtiöiden eduista.
Kauppa on yksi kehityksen osatekijä, mutta ei millään muotoa tärkein. 
GSP-järjestelmällä taataan etuisuuskohtelu noin 178 maan tuotteille. Tällä ehdotuksella edistetään järjestelmän voimaan tulemista, ja GSP-järjestelmä avautuu Portugalista peräisin oleville erityisen aroille tuotteille (kuten tonnikalasäilykkeille, tomaattitiivisteille, tekstiili- ja vaatetusalan tuotteille). 
Vaikutukset ovat erityisen voimakkaat tekstiili- ja vaatetusalalla, koska graduaatiolle asetetut raja-arvot ovat korkeat. Tästä ja muista epäsuotuisista tekijöistä on päästävä, koska muuten tilanteesta aiheutuu vakavia seurauksia maan tehdasteollisuudelle, mikä puolestaan heikentää sosiaalista ja taloudellista tilannetta. 
Louis (IND/DEM ),
   . Yleiseen etuusjärjestelmään kohdistuvaa komission uudistusta on nopeutettu ilmeisesti sen vuoksi, että syntyi kiireellinen tarve tukea niiden maiden talouksia, joihin tsunami iski 26. joulukuuta 2004. Uuden järjestelmän on tarkoitus tulla voimaan 1. huhtikuuta. 
Euroopan kansalaiset osoittivat tsunamikatastrofin jälkimainingeissa, että heidän jalomielisyyteensä voi luottaa. Komissio aikoo kuitenkin maksattaa vaikeuksissa olevilla Euroopan teollisuudenaloilla, kuten tekstiilialalla, kovan hinnan tästä jalomielisyydestä. 
Tekstiiliteollisuus on joutunut kärsimään epäreilusta kilpailusta Kiinan kanssa, ja kilpailu kovenee entisestään. Teollisuus työllistää kuitenkin Euroopassa 2,5 miljoonaa ihmistä, ja liikevaihtoa se tuottaa 230 miljardin euron verran. Komissio aikoo asettaa yhteisöön tuotaville tuotteille 12,5 prosentin raja-arvon, ennen kuin kyseinen maa menettää GSP-järjestelmään liittyvät oikeutensa. Tämä kannustaa Intian tekstiiliteollisuuden kilpailua, koska Intia hyötyy alennetuista tulleista. Intian tekstiiliteollisuutta pidetään nykyisen GSP-järjestelmän puitteissa kilpailukykyisenä, koska järjestelmässä asetetaan 10 prosentin raja-arvo, ennen kuin tullimaksuja aletaan kantaa, eli toisin sanoen mahdollistetaan tasapainoinen kilpailu palkkoihin ja hyvinvointiin liittyvistä eroista huolimatta. 
Se, että yhdellä talouden osa-alueella maksatetaan valtiontukien hinta, sotii liberaalia ajattelutapaa vastaan. Satojen tuhansien eurooppalaisten irtisanominen olisi myös yhteiskunnanvastainen teko. 
Martinez (NI ),
   . Yleinen tullietuusjärjestelmä on yli 30 vuotta vanha. Ajatus, johon järjestelmä perustuu, on vielä vanhempi ja peräisin vuonna 1963 pidetystä YK:n kauppa- ja kehityskonferenssin UNCTADin kokouksesta. Siellä kehitettiin ajatus korvaavista eroista, joita nimitettäisiin nykyään "myönteiseksi syrjinnäksi tullimaksujen alalla". On käynyt ilmi, että köyhät maat, kuten Peru tai Kolumbia, ovat hyötyneet siitä, että ne ovat voineet lähettää tänne parsaa tai katkarapuja joutumatta maksamaan tullimaksuja, vaikka alkuperäsääntöihin liittyvät epäselvyydet ovatkin aiheuttaneet jonkinasteista kaupan vääristymistä. 
Kun tarkastelemme asiaa lähemmin, huomaamme, että GSP-järjestelmällä on jotakin yhteistä koko GATT- ja WTO-järjestelmän kanssa. GSP-järjestelmä perustuu aikansa eläneeseen teoriaan, eli siihen, että tullimaksuja pitäisi alentaa ja että ne pitäisi loppujen lopuksi kumota. Olisi omaperäisempää ottaa käyttöön järjestelmä, jolla tullimaksut voitaisiin vähentää. Viejälle myönnettäisiin maahantuovassa maassa tulliluottoa, joka vastaa kannettuja tullimaksuja ja joka voidaan vähentää maahantuovassa maassa tehdyistä ostoista. Tulliluotot rahoitettaisiin osakkeiden termiinimarkkinoilla (forward stock market). Taloudellisen ja yhteiskunnallisen epäoikeudenmukaisuuden ongelma poistuisi, ja maailmankaupassa saavutettaisiin tasapaino. 
Queiró (PPE-DE ),
   . – Yleistä tullietuusjärjestelmää (GSP) on pidettävä sekä kauppapolitiikan välineenä että kehitystä tukevana välineenä, koska kansainvälinen kauppa on epäilemättä yksi kehitystä ja kasvua voimakkaimmin edistävistä tekijöistä missä taloudessa hyvänsä. 
Tässä yhteydessä, ja kuten esittelijä yksiselitteisesti toteaa mietintönsä perusteluissa, "GSP:n on siksi oltava johdonmukainen kehityspoliittisissa tavoitteissaan ja Dohan ohjelman kanssa yhdenmukainen."
Dohan kierros on tosiaan tärkeä askel kohti avoimempaa ja tasapuolisempaa maailmantaloutta, ja kuten esittelijä ehdottaa, tämän yhteisymmärryksen on vallittava myös GSP-järjestelmässä. 
Totean lopuksi, että on syytä kiitellä sitä, miten nopeasti GSP-järjestelmää tarkistettiin, jotta tsunamikatastrofin seurauksiin voitiin reagoida. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   . – Käyttöön otetun graduaatiojärjestelmän avulla voidaan lakata soveltamasta yleistä etuusjärjestelmää (GSP) niihin maihin, jotka kilpailevat yhteisön markkinoilla ja jotka eivät enää tarvitse etuusjärjestelmää edistääkseen vientiään. Järjestelmä on sikälikin merkittävässä asemassa, että sen avulla voidaan säädellä tekstiili- ja vaatealan tuotteiden kauppavirtaa, mikä on osoittautunut erittäin tärkeäksi seikaksi, Euroopan tekstiiliteollisuuden suojelun kannalta, kun otetaan huomioon kiintiöiden kumoaminen 31. joulukuuta 2004. 
Huomautan myös, että eräs aloista, joilla kestävää kehitystä tuetaan, on kehitysmaiden taloudellisen tilanteen parantaminen, erityisesti niiden maiden, jotka osallistuvat vähiten kansainväliseen kauppajärjestelmään. Näin ollen kaikkein haavoittuvimmassa asemassa olevat kehitysmaat, joissa ihmisoikeuksia ja työntekijöiden oikeuksia koskevien perustavien yleissopimuksien ratifioiminen ja noudattaminen on johtanut siihen, että kyseiset maat joutuvat maksamaan tiettyjä maksuja ja kantamaan vastuun, höytyvät GSP-järjestelmän puitteissa lisätullietuuksista. Suhtaudun tähän hyvin myönteisesti.
Haluan lopuksi korostaa, että tilannetta on yksinkertaistettu karsimalla järjestelyjen määrää viidestä kolmeen, joten nyt on olemassa yleinen järjestely, erityisjärjestely kestävää kehitystä ja hyvää hallintotapaa varten, sekä erityisjärjestely vähiten kehittyneitä maita varten ("Kaikki paitsi aseet" – EBA).
Äänestin mietinnön puolesta. 

Dover (PPE-DE ),
   . "Tuimme Ison-Britannian konservatiiviryhmän kollegojeni kanssa Dombrovskisin mietintöä vuoden 2006 talousarviomenettelyn suuntaviivoista, koska se on mielestämme askel oikeaan suuntaan. Kannatamme määrärahojen käytön tehostamista, vaatimusta jokaisen talousarvioesityksen jaon selventämisestä ja sen julkituomista, että Euroopan parlamentin toimipaikkojen hajauttamisesta Brysseliin ja Strasbourgiin aiheutuu yli 200 miljoonan euron menot vuodessa. Se on veronmaksajien varojen törkeää tuhlaamista! 
EU:n talousarviota on kuitenkin uudistettava. Petoksia ja huonoa hallintoa voidaan torjua vain, jos oikeanlaiset rakenteet otetaan käyttöön, ja tähän mennessä se on ollut hidasta ja puutteellista. Kaikkien EU:n toimielimien varainkäytön on oltava vastuullisempaa ja avoimempaa, ja jäsenvaltioiden on sitouduttava tekemään asianmukaisesti tiliä kaikista menoista, jotka liittyvät EU:n ohjelmiin." 
Martin, David (PSE ),
   . Mielestäni on olennaisen tärkeää ennakoida varojen riittävyys aloilla, joilla poliittiset päätökset edellyttävät suurempaa taloudellista sitoutumista, jotta korjaavia talousarvioita ja siirtoja ei enää tarvita. Maailman kauppajärjestön parlamentaarisen ulottuvuuden talousarvion pitäisi kattaa kaikki menot, jotka aiheutuvat Euroopan parlamentin valtuuskuntien osallistumisesta Maailman kauppajärjestön ministeritason kokouksiin, sekä menot, jotka liittyvät Maailman kauppajärjestöä käsittelevän parlamentaarisen konferenssin järjestämiseen. 
Queiró (PPE-DE ),
   . Puolsin äänestyksessä Dombrovskisin mietintöä(A6-0043/2005) vuoden 2006 talousarviomenettelyn suuntaviivoista pääluokkia II, IV, V, VI, VII ja VIII (A) ja VIII (B) varten sekä alustavasta ennakkoarviosta Euroopan parlamentin tuloista ja menoista (Pääluokka I), koska olen samaa mieltä käsiteltävänämme olevien arvioiden ja ehdotuksien eteenpäin vievästä voimasta. Olen myös samaa mieltä konsolidoinnista ja seuraavan laajentumisen valmistelemisesta sekä määrärahojen tehokkaasta ja rationaalisesta käytöstä. 
Haluan myös huomauttaa, että olen yhtä mieltä kohdista, jotka liittyvät koulutukseen, etenkin kääntämisen ja tulkkauksen alalla. On mielestäni olennaisen tärkeää, että parlamentin jäsenet voivat osallistua omalla äidinkielellään, jolloin takaamme kaikille jäsenille yhtäläiset mahdollisuudet. 
Haluan lopuksi korostaa parlamentin kasvanutta vastuuta lainsäädännöllisessä päätöksenteossa, mikä edellyttää luonnollisesti nykyisten varojen parempaa hallintaa sekä lisävarojen myöntämistä työmme tukemiseksi. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   . Käsiteltävänämme olevassa mietinnössä korostetaan aloja, joiden osalta on tärkeää taata, että saatavilla olevia määrärahoja korotetaan ja että niitä käytetään asianmukaisesti. Laajentumisen asettama haaste edellyttää kiistämättä ryhtymistä uudistettuihin ja päättäväisiin toimiin, ja näin ollen on tärkeää sisällyttää mahdollisimman nopeasti uusi henkilöstö osaksi toimielinten rakennetta – odotammehan pääsihteeriltäkin samaa nopeutta. On myös osoitettava lisää varoja tulkkien määrän lisäämiseksi sekä yleisten työskentelyolojen parantamiseksi valiokunnissa lisäämällä saatavilla olevien työhuoneiden ja tietokoneiden määrää. 
On myös syytä suhtautua myönteisesti suunnitelmaan, joka koskee muiden toimielimien talousarvioiden nimikkeistöjen selventämistä. Kuten olen jo aikaisemminkin todennut, tietojen avoimuus ja ymmärrettävyys ovat vastuullisuuden ja tehokkuuden edellytyksiä talousarvioon liittyvissä asioissa. 
Olen ilahtunut ehdotuksesta, joka liittyy ekologisten tehokkuusnormien noudattamiseen hallinnossa, sekä vetoomuksesta kunnianhimoisemman tiedotus- ja viestintäpolitiikan kehittämiseksi. Tämä on tosiaan yksi niistä asioista, joiden vuoksi joudun usein taistelemaan jokaisen talousarvion yhteydessä, kun otetaan huomioon, että minusta tuntuu olennaisen tärkeältä tuoda Eurooppaa, sen hankkeita, suunnitelmia ja toimia, entistä lähemmäs kansalaisia. 

Villiers (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan kiinnittää parlamentin huomion kahteen tapaukseen, joita vetoomusvaliokunta käsittelee parhaillaan. 
Ensimmäinen koskee Mike ja Ann Radfordia, kahta äänestäjääni, jotka asuvat Chipping Barnetissa ja ostivat kiinteistön Kyprokselta 1980-luvulla. He ovat yrittäneet 14 vuoden ajan saada korvauksia rakentajalta tukimuurissa olevan vian vuoksi. Asia on vetoomusvaliokunnan käsiteltävänä. Vetoan valiokuntaan, jotta se tekisi kaikkensa vastatakseen herra ja rouva Radfordin ongelmaan mutta myös heidän naapureidensa ja kaikkien niiden ihmisten ongelmiin, jotka joutuvat vastaaviin tilanteisiin ympäri Eurooppaa. Tällaiset kuluttajaongelmat ovat hyvin monimutkaisia ja tuskallisia asianosaisille, ja toivon, että vetoomusvaliokunta voi auttaa asiassa. 
Totean toiseksi Equitable Life -yhtiön tapauksesta, että äänestäjäni Arthur White on esittänyt vetoomuksen, jossa korostetaan Equitable Life -yhtiön tapaukseen liittyneitä lainsäädännöllisiä puutteita. Kehotan jälleen vetoomusvaliokuntaa nopeuttamaan tämän tärkeän asian käsittelemistä ja tekemään kaiken voitavansa sen varmistamiseksi, että vetoomuksen esittäjät saisivat oikeutta ja korvauksia. 
Queiró (PPE-DE ),
   . Hyvä demokratia perustuu kansalaisten oikeuksien kunnioittamiseen, ja siihen sisältyy perinteisesti myös kansalaisten oikeus esittää vetoomuksia parlamenteille. Tämä käytäntö, josta tuntuu toisinaan olevan vain vähän hyötyä, on ennen kaikkea osoitus demokraattisesta nöyryydestä ja valmiudesta kuunnella kansalaisia; ne ovat demokraattisen yhteiskunnan ensisijaisen tärkeitä piirteitä. 
Niinpä meidän on julkisesti tunnustettava parlamentin vetoomusvaliokunnan olemassaolo ja sen tekemä työ. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   .  Euroopan yhdentymisprosessin nykyistä tilaa arvostellaan eniten päätöksentekijöiden ja kansalaisten välisen kuilun eli niin sanotun demokratiavajeen vuoksi. Kun otetaan huomioon, että vetoomusvaliokunta on parlamentin kannalta hyviä tuloksia tuottava keino vahvistaa suhteita kansakuntiin, valiokunnan työtä pitäisi vahvistaa, koska se kannustaisi ihmisiä osallistumaan Euroopan asioihin. Tästä on mielestäni suurta hyötyä yhtäältä siinä mielessä, että näin tuodaan esiin ihmisten todelliset huolet ja pelot, ja toisaalta siinä mielessä, että poliitikot voivat osoittaa asiasta kiinnostuneille, mihin toimiin he ovat ryhtyneet, ja että he ovat valmiit tarkastelemaan kansalaisten todellisia tarpeita. 
Tässä yhteydessä haluan ilmaista pettymykseni siihen, että vetoomukseen, joka koski Euroopan kristilliseen perintöön liittyvän viittauksen sisällyttämistä perustuslain johdantoon, ei kiinnitetty asianmukaista huomiota, ja että vetoomuksen allekirjoittaneiden yli miljoonan eurooppalaisen toiveet sivuutettiin täysin. 
Totean lopuksi olevani sitä mieltä, että vetoomusvaliokunta hyötyisi määrärahojen korottamisesta ja tehokkaan ja tasapuolisen tuen saamisesta komissiolta ja neuvostolta. 

Fernandes (PSE ),
   . Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän ja parlamentin suuren enemmistön tavoin äänestin päätöslauselmaesityksen puolesta, koska siinä esitellään suuntaviivoja ja toimia, joiden avulla voimme elvyttää Lissabonin strategian, parantaa sen täytäntöönpanoa ja saavuttaa vuonna 2000 asetetut tavoitteet. 
Näitä päätöslauselmaesitykseen sisältyviä asioita olen aina itsekin ajanut: 
- siinä määrätään parlamentin laajemmasta osallistumisesta päätöksenteko- ja täytäntöönpanoprosessiin ("olisi kehitettävä todellinen vuoropuhelukulttuuri parlamentin kanssa"); sama pätee komissioon (jonka kanssa olisi luotava "vahva kumppanuus"), neuvostoon (päätöslauselmaesityksessä ehdotetaan toimielinten välistä kolmikantakokousta) ja kansallisiin parlamentteihin (joiden kanssa parlamentin pitäisi myös luoda "vahva kumppanuus"). "Alue- ja paikallisviranomaisten entistä näkyvämpi läsnäolo" on myös suositeltavaa, ja
- siinä pyydetään, että kansalliset ja EU:n talousarviot, mukaan lukien rahoitusnäkymät 2007–2013 ja koheesiopolitiikan puitteissa uudistetut rakennerahastot, ilmentäisivät tavoitteita, joita pyritään toteuttamaan Lissabonin prosessin yhteydessä. 
Tarkistettu Lissabonin strategia muodostaa lisäksi välineen, jonka avulla voidaan muuttaa odotetusti taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen mallia; sitä on tähän asti noudatettu Madeiran alueella. 
Gollnisch (NI ),
   . Lissabonin strategian tavoitteena oli tehdä Euroopasta "maailman kilpailukykyisin tietoon perustuva talous" vuoteen 2010 mennessä. Siinä on epäonnistuttu täysin: Brysselin byrokraatit ovat sen sijaan onnistuneet tekemään Euroopan unionista maailman vähiten dynaamisen talouden. Erikoismaininta on annettava myös euroalueelle, joka on suoriutunut vieläkin huonommin arvosanoin kuin muu EU. 
Bryssel ei aio tietenkään milloinkaan myöntää olevansa syypää; eihän EU koskaan kyseenalaista omia toimiaan. Sen ehdotukset ongelmien ratkaisemiseksi perustuvat vielä laajempaan eurooppalaistamiseen: markkinoiden vapauttamista on lisättävä, yrityksiin on kohdistettava enemmän lainsäädännöllisiä velvoitteita, julkisia palveluja on karsittava, kilpailua on lisättävä Euroopassa ja maailmanlaajuisesti ja julkista rahoitusta on vähennettävä, samoin kuin sosiaaliturvaa. Lissabonin strategian yhteiskuntaan ja ympäristöön liittyvät tavoitteet on unohdettu, ja ne on korvattu kaikenkattavalla kilpailulla ja tuottavuudella. Ihmisistä on tullut hyödykkeitä, ja ajatuksena on, että markkinat heittelevät heitä ympäriinsä ja pitävät huolta työttömyydestä.
Barroson komission ehdotukset ovat silkkaa painajaista. On myönnettävä, että niissä noudatetaan "pehmeää" lähestymistapaa, koska ne koostuvat pelkästä ohjelmasta ja tavoitteista. Joissakin niistä on jopa järkeä. Olemme kuitenkin perehtyneet liiankin hyvin nykyisiin direktiiveihin, joissa tällaiset ohjelmat saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä ja joissa pyritään toteuttamaan ohjelmien tavoitteet. Bolkesteinin direktiivi on tästä erinomainen esimerkki. 
Goudin, Lundgren ja Wohlin (IND/DEM ),
    Päätöslauselmaesitys on sekava sepustus, jossa kaiken sellaisen täytäntöön panemista, mitä sivistyneet ihmiset pitäisivät tärkeänä, tarkastellaan ottamatta mitenkään huomioon toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatetta. Kukaan ei vastusta pyrkimyksiä torjua ja poistaa köyhyyttä ja työttömyyttä mahdollisimman pian. Kukaan ei vastusta yksinkertaisten ja tasapuolisten verojen kantamista monimutkaisten ja epäoikeudenmukaisten verojen sijaan. Tästä huolimatta toissijaisuusperiaate – jonka oletetaan olevan EU:n yhteistyötä ohjaava periaate – tarkoittaa sitä, että jäsenvaltioilla pitäisi olla oikeus arvioida eri tavoin ristiriitaisia tavoitteita, joita demokraattisten hallituksien pitää käsitellä. Tämän esityksen perimmäisenä tarkoituksena on siirtää entistä enemmän poliittisia päätöksiä jäsenvaltioilta EU:n toimielimille. 
-puolueen äänestäjäkunta on valtuuttanut listan jäsenet vastustamaan tällaista vallan keskittämistä Euroopassa ja näin ollen hylkäämään koko esityksen. Toteamme lisäksi, että olemme vastustaneet useita tarkistuksia, joita voisimme periaatteessa tukea Ruotsin parlamentissa, mutta joita vastustamme EU:n tasolla, koska olemme huolestuneita jäsenvaltioiden demokratiasta. Tämä koskee esimerkiksi tarkistusta 32. 
Kirkhope (PPE-DE ),
   . "Oma äänestyspäätökseni ja konservatiiviryhmän kollegojeni äänestyspäätös Lissabonin strategian väliarviointia koskevasta päätöslauselmaesityksestä perustuvat siihen, että on uudistettava taloutta, lisättävä työmarkkinoiden joustavuutta, parannettava veropolitiikan kilpailukykyä sekä vähennettävä työllisyyden kasvun esteitä, erityisesti liiallista sääntelyä, joka leviää monien Euroopan maiden talouksiin. 
Yhdysvallat suoriutuu tietenkin edelleen paremmin kuin Eurooppa. Kilpailulliset haasteet Aasiasta, erityisesti Kiinasta ja Intiasta, kovenevat, eivätkä EU:n kansalliset pääkaupungit näytä vastaavan tilanteeseen kiireellisesti. Neuvoston puheenjohtajavaltion ei pidä häiriintyä vetoomuksista, joissa vaaditaan täysin vanhentuneen "Euroopan sosiaalisen mallin" säilyttämistä. Lissabonin prosessi on valitettavasti tähän mennessä epäonnistunut tärkeillä aloilla juuri sen vuoksi, että niin monet hallitukset eivät ole tarttuneet härkää sarvista ja ryhtyneet uudistustoimiin. 
Kilpailukykyiset veropolitiikat, joustavat työmarkkinat, turhan byrokratian karsiminen ja määrätietoinen pyrkimys kallistaa vaakaa vaurautta edistävien tekijöiden hyväksi ovat ainoat keinot selvitä Euroopan suhteellisesta taloudellisesta lamasta. Nämä asiat ovat sosialistien mielestä kauhistuttavia, mutta meille ne ovat elintärkeitä. Olemme äänestäneet sellaisia tarkistuksia vastaan, jotka heikentäisivät markkinoita ja yritysjohtoisia politiikkoja. Niitä pitäisi mielestämme puolustaa tarkistetussa Lissabonin strategiassa."
Martin, David (PSE ),
   . Kannatan täysin Lissabonin tavoitteita lujittaa työllisyyttä ja talousuudistuksia, lisätä kilpailukykyä, toteuttaa sisämarkkinat ja lisätä sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja ympäristönsuojelua; ne ovat päteviä kestävän, kasvuun suuntautuneen talouden välineitä. 
Jotta saataisiin kokoon laaja muutosrintama, Lissabonin strategia on yleisesti ymmärrettävä toimintasuunnitelmaksi, joka hyödyttää kaikkia asianomaisia sosiaalis-taloudellisia toimijoita ja jota kehitetään yhteistyössä heidän kanssaan, joka hakee paitsi dynaamisia myös varmuutta lisääviä työmarkkinoita, joka pyrkii uudenaikaistamaan sosiaaliturvaa sitä kuitenkaan heikentämättä ja joka pitää korkeita sosiaalisia normeja ja ympäristövaatimuksia osana Euroopan kilpailukykymallia. 
Uskon, että Lissabonin strategian elvyttämiseksi on tärkeää puuttua siihen, etteivät jäsenvaltiot ole onnistuneet toteuttamaan maaliskuussa 2000 määriteltyjä tavoitteita. Kannatan ajatusta kansallisista toimintasuunnitelmista Lissabonin strategian täytäntöönpanemiseksi ja siitä, että jokainen hallitus nimittää ministerin koordinoimaan toimintaa. 
Queiró (PPE-DE ),
   . Unioni tasapainoilee sellaisen harhaluulon, jonka mukaan tarvitsee vain lausua tavoite ääneen, kun se jo saavutetaan, ja sellaisen todellisuuden välillä, jonka mukaan Euroopan talous ei ole onnistunut ratkaisemaan vallitsevaa talouskriisiä. Tällaisessa tilanteessa on unioni vaihtelevine taloudellisine ja yhteiskunnallisine tilanteineen, unioni, joka toistaa toistamistaan hyviä aikomuksiaan mutta joka ei ole onnistunut ratkaisemaan omia ongelmiaan. 
On kuitenkin myönnettävä, että Eurooppa on paras maanosa asua. 
Jos Eurooppa siis haluaa olla kilpailukykyisin talous, meidän on vaihdettava reittiä, jonka olemme valinneet. Se on tehtävä menettämättä parhaita ominaispiirteitämme ja perusedellytyksiämme, sekä varmistamalla, että Euroopan maiden historiallista ja kulttuurista moninaisuutta ja vaihtelevia kehitysvaiheita kunnioitetaan. 
Olenkin sitä mieltä, että käsiteltävänämme olevassa päätöslauselmassa esitetään tulevaisuudenkuva, jota kannatan: kestävän kehityksen ja työllisyyden on oltava EU:n tärkeimpiä tavoitteita, ja niiden saavuttamisella edistetään ympäristön ja yhteiskunnan tilaa. Euroopan sosiaalinen malli edellyttää eurooppalaista taloutta, eikä ole mitään järkeä ylläpitää sellaisen talouden kilpailukykyä, joka ei palvele kansalaisten etuja. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   . Käsiteltävänämme olevaa väliarviointia leimaavat Brysselissä viimeksi pidetyn kevään Eurooppa-neuvoston päätelmät, joiden mukaan asetettujen tavoitteiden saavuttaminen on ollut vaatimatonta. Euroopan taloutta vuodesta 2000 alkaen vaivannut pysähtyneisyys ei ole ainakaan helpottanut asiaa. Muutoin on todettava, että sen lisäksi, että ehdotetussa tekstissä kehotetaan komissiota toimimaan jämäkämmin, siinä tyydytään toistelemaan alkuperäisessä strategiassa vahvistettuja periaatteita. 
Suuntaviivoinamme ovat, ja ovat aina olleet, kestävä kehitys, sosiaalinen yhteenkuuluvuus, työskentelyolojen parantaminen, työpaikkojen lisääminen, jatkuva eli dynaaminen koulutus sekä taloudellinen kilpailukyky. Suuntaviivojen toteutumisen esteenä on kuitenkin edelleen monien valtioiden ja kansalaisten vieraantuminen. 
Pahoittelen tästä syystä, että toinen mahdollisuus yhdistää yhtäältä rahoituskuri ja tiukka talousarvio sekä toisaalta tarve korostaa julkisen rahoituksen ominaisuuksia ja laatua, menetettiin viimeksi pidetyssä Ecofin-kokouksessa. 
Meidän on myös parannettava sääntelyä ja lainsäädännöllistä ympäristöä yksinkertaistamalla niitä. 
Totean lopuksi, että meidän on mielestäni omaksuttava realistisempi ajattelutapa, jotta emme tyytyisi tuomitsemaan epäonnistumisia ja aina perustelemaan kaikkea mahdollista syyttämällä jäsenvaltioita siitä, että niiltä puuttuu mielenkiintoa ja halua noudattaa sääntöjä. Tarvitsemme luovuutta, johtajuutta ja päättäväisyyttä, joka on päätöslauselman tärkein vaikutin ja joka vakuutti minut äänestämään päätöslauselman puolesta. 
Roure (PSE ),
   . Tänään on tarkoitus äänestää Lissabonin strategian väliarvioinnista. 
Kun 68 miljoonaa Euroopan unionin kansalaista elää edelleen köyhyydessä, ainoa vaihtoehtomme on tukea Lissabonin strategiaa, joka hyväksyttiin vuonna 2000, ja toistaa, että tavoitteemme on köyhyyden poistaminen. 
Joillakin aloilla on edistytty, kuten sosiaalista osallisuutta koskevissa kansallisissa toimintasuunnitelmissa ja köyhyyden torjunnan asettamisessa Euroopan perusoikeuskirjan tavoitteeksi. Emme voi kuitenkaan pysähtyä tähän, vaan olemme kansalaisille sen velkaa, että jatkamme matkaa. He odottavat meidän pitävän lupauksemme, ja vaadin kaikkiin tarvittaviin toimiin ryhtymistä kevään huippukokouksessa. 
Schierhuber (PPE-DE ),
   . Olen iloinen huomatessani, että Lissabonin strategia kattaa myös kaikenlaisten vaihtoehtoisten energiamuotojen käytön, jota on siis edistettävä asian edellyttämällä tavalla. Olemme kaikki tietoisia siitä, että vaihtoehtoisten energiamuotojen käyttämisellä suojellaan ympäristöä ja edistetään Kioton pöytäkirjan noudattamista, mutta sen lisäksi niiden käyttämisen myönteisiä vaikutuksia ovat muiden muassa kilpailukyvyn lisääntyminen, alueellinen lisäarvo ja työpaikkojen luominen maaseutualueille. 
Olen näin ollen tyytyväinen siihen, että – kuten päätöslauselmassa todetaan – Euroopan parlamentti katsoo, että kestävien energialähteiden valinta on yksi kilpailukykyisen ja kestävän eurooppalaisen talouden edellytys. 
Silva Peneda (PPE-DE ),
   . Wim Kokin väliarvioinnissa antaman realistisen kuvauksen perusteella komissio päätti arvioida tilannetta ja esitti Lissabonin strategian uudistetut tavoitteet. 
Vuonna 2002 asetetut tavoitteet on määritelty uudelleen Euroopan kansalaisten tämänhetkisten huolenaiheiden, eli kasvun ja työpaikkojen, pohjalta. 
Tässä uudessa tilanteessa on määritelty, ketkä ovat vastuussa mistäkin toimesta, ja asetettu käytännölliset määräajat, ja edistymistä arvioidaan. Seuraava askel on yhtenäisen kansallisen ohjelman kehittäminen ja "Lissabonin tsaarin" nimittäminen jokaisesta jäsenvaltiosta. Tämä "tsaari" on vastuussa Lissabonin strategiaan liittyvien toimien valvonnasta ja arviointimenetelmien yksinkertaistamisesta. 
Kun otetaan huomioon, että kyse on hallitustenvälisestä asiasta, Lissabonin strategia riippuu lähes yksinomaan jäsenvaltioiden kyvystä ryhtyä ja sitoutua kauaskantoisiin rakenneuudistuksiin. 
Strategian tarkistamisesta on seurannut, että jäsenvaltioiden on määriteltävä selvempiä painopistealueita ja noudatettava tiukkaa aikataulua, mikäli Lissabonin strategian halutaan onnistuvan. 
Tällä hetkellä Lissabonin strategia vaikuttaa useimmista Euroopan kansalaisista tuulesta temmatulta suunnitelmalta. EU:n historia on täynnä tällaisia tarinoita. Kukaan ei uskonut 1980-luvulla yhtenäismarkkinoiden ja yhtenäisvaluutan menestymiseen. 
Toivotan Lissabonin strategialle samanlaista menestystä. 
Toussas (GUE/NGL ),
   . – Euroopan parlamentti hyväksyi päätöslauselman Lissabonin strategian väliarvioinnista PPE-DE-ryhmän, sosiaalidemokraattien, liberaalien ja muiden konservatiivisten poliittisten voimien äänestäessä päätöslauselman puolesta. Nämä ryhmät sivuuttivat välillään vallinneet vähäiset erot ja yhtyivät tukemaan Lissabonin sopimuksen strategista tavoitetta. 
Ruohonjuuritason luokkien työllisyyttä ja yhteiskunnallisia oikeuksia vastaan on hyökätty kovemmin kuin koskaan ennen yhdistyneen Euroopan talouden (eli sen monopolien) kilpailukyvyn nimissä. Viittaan tässä työntekijöiden tulojen dramaattiseen uudelleen jakamiseen suuryritysten etua silmällä pitäen, mikä merkitsi työntekijöiden ja eläkkeelle jäävien palkkojen alentamista, sosiaaliturvamaksujen poistamista ja etuuksien leikkaamista, yksityistämistoimia ja niin edelleen. Tavoitteena on hyödyntää niin sanottuja aktiivisia työllisyysmuotoja, jotta voidaan laajentaa joustavia työskentelymuotoja ja nostaa eläkeikää – toisin sanoen, luoda halpaa, joustavaa työvoimaa, jota monopolien on helppo riistää rankaisematta. 
Kreikan kommunistisen puolueen poliittinen ryhmä äänesti päätöslauselmaa vastaan, koska siinä hyväksytään suora hyökkäys työväenluokkaa ja muita ruohonjuuritason luokkia vastaan sekä osoitetaan, minkä yhteiskuntaluokan asioita EU:ssa ajetaan. Lissabonin strategian merkityksestä ei pidä ylläpitää harhaluuloja. Ainoa ratkaisu on se, että suurin osa EU:n ruohonjuuritason yhteiskuntaluokista vastustaa järjestelmällisesti työväestön vastaista Lissabonin strategiaa, kieltäytyy noudattamasta sitä ja torjuu sen. 
Wijkman (PPE-DE ),
    Lissabonin strategiaa koskevassa päätöslauselmaa on paljon suosittelemisen arvoista. Olisin kuitenkin toivonut, että siinä olisi korostettu vielä enemmän politiikkojen yhdentymistä, eli sitä, että kasvua koskevat aloitteet on toteutettava siten, että otetaan huolellisesti huomioon yhteiskunnalliset ja ympäristöön liittyvät seuraukset. Näiden kolmen kehitykseen liittyvän ulottuvuuden on tuettava toisiaan. "Ensin kasvu, sitten vasta muut asiat" -ajattelutapa on väärä, ja se merkitsee valitettavaa paluuta keskusteluun, jota käytiin ennen kuin EU hyväksyi kestävän kehityksen strategiansa Göteborgissa vuonna 2001.
EU joutuu kohtaamaan vaikeita haasteita ympäristöalalla. Peruuttamattoman ilmastonmuutoksen uhka on erityisen vakava. Tämän ongelman ratkaiseminen edellyttää, että arvioimme uudelleen Euroopan energia- ja liikennejärjestelmiä, ja siihen on ryhdyttävä pääasiassa sijoittamalla merkittävästi innovaatioon ja uuden tekniikan kehittämiseen. Tällaiset sijoitukset lisäisivät kasvua ja loisivat uusia työllistymismahdollisuuksia. Samalla Euroopan maat kehittäisivät korkean tason asiantuntemusta alalla, jolla koko maailma tarvitsee kipeästi uusia ratkaisuja. Sen enempää komission ehdotuksessa kuin parlamentin päätöslauselmassakaan ei korosteta tarpeeksi näitä näkökulmia. Toivon, että Eurooppa-neuvosto kiinnittää selvästi enemmän huomiota näihin asioihin kokouksessaan, joka pidetään 22. maaliskuuta. 
Puhemies.
   – Äänestysaika on päättynyt. Istunto on keskeytetty. 


Puhemies 
    Esityslistalla ovat seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Eurooppa-neuvoston valmistelusta (Bryssel, 22. ja 23. maaliskuuta 2005). 
Schmit,
   .  Arvoisa puhemies, on sovittu, että Eurooppa-neuvosto keskittyy 22. maaliskuuta Lissabonin strategiaan, josta keskustelimme tänä aamuna, sekä vakaus- ja kasvusopimukseen, vaikka mahdollisuudet tämän asian ratkeamiseen ennen Eurooppa-neuvoston kokoontumista ovatkin vielä olemassa. Eurooppa-neuvosto keskustelee myös kestävän kehityksen strategiasta ja Kioton pöytäkirjasta. Koska Lissabonin strategiasta keskusteltiin aamun istunnossa, tarkoitukseni ei ole palata siihen enää. Keskityn sen sijaan kahteen tai kolmeen muuhun aiheeseen.
Ensimmäinen aihe on vakaus- ja kasvusopimus. Neuvostossa on keskusteltu vakaus- ja kasvusopimuksen uudistamisesta jo jonkin aikaa – toisten mielestä liiankin kauan. Siitä keskusteltiin moneen kertaan Alankomaiden puheenjohtajakaudella, ja jokaisessa Luxemburgin puheenjohtajakauden Ecofin-neuvoston kokouksessa se on ollut keskeisenä aiheena.
Tämän perusteellisen keskustelun ja valtiovarainministerien 8. maaliskuuta esittämien muutosten pohjalta puheenjohtajavaltio on esitellyt Ecofin-neuvostolle asiakirjan, jonka tarkoituksena on saada aikaan tasapainoinen ratkaisu kaikkien jäsenvaltioiden tarpeisiin. Tähän päästään ehdottamalla kompromissia, joka rakentuu taloudellisen tarkoituksenmukaisuuden varaan – aiheesta keskusteltiin aamulla myös täällä parlamentissa – ja joka tarjoaa ratkaisun todelliseen tarpeeseen lisätä joustavuutta vaikeina aikoina ja toisaalta edellyttää tiukkaa budjettikuria kasvun ja vaurauden aikoina.
Koska Ecofin-neuvosto ei päässyt 8. maaliskuuta pitämässään istunnossa yhteisymmärrykseen kertomuksesta Eurooppa-neuvostolle, puheenjohtajavaltio jatkaa neuvotteluja päästäkseen ratkaisuun, jonka kaikki voivat hyväksyä ja joka voidaan esitellä valtioiden ja hallitusten päämiehille. Ecofin-neuvosto on kutsuttu toiseen kokoukseen 20. maaliskuuta, toisin sanoen kaksi päivää ennen Eurooppa-neuvoston kokoontumista.
Totesin aamulla, että jollei yhteisymmärrykseen päästä, epäonnistumisesta aiheutuu todellisia ja merkittäviä riskejä. Sen jälkeen nykyistä sopimusta ei valitettavasti sovellettaisi entiseen tapaan. Se ei myöskään lisäisi nykyisen sopimuksen uskottavuutta. Toisaalta kompromissi mihin hintaan hyvänsä – ikään kuin alennettuun hintaan – olisi yhtä huono ratkaisu.
Lisäksi Euroopan unionia seurataan tällä alalla erittäin tarkasti. Seuraajina ovat ennen muuta kansalaiset. He odottavat päättäjiensä kykenevän jatkamaan sellaista talous- ja budjettipolitiikkaa, joissa ei vaaranneta kasvua vakauden kustannuksella eikä vaaranneta vakautta parhaimmillaankin lyhytikäiseksi jäävän kasvun kustannuksella.
Meidän ei silti pidä lietsoa tappiomielialaa, sillä voimme edelleen päästä tasapainoiseen ja uskottavaan ratkaisuun. Jos me sellaiseen pääsemme, mikä on suuri toiveemme, komissio saa selkeän valtuutuksen niihin parannuksiin, joita jäsenvaltiot ovat sopineet tekevänsä sopimukseen, ja sopimuksen määräysten viralliset tarkistusmenettelyt voidaan käynnistää. Kummankin asetuksen tarkistaminen edellyttää komission ehdotusta ja parlamentin osallistumista perustamissopimusten määräysten mukaisesti, joskin määräykset ovat erilaiset kummankin asetuksen kohdalla.
Käsittelen seuraavaksi kestävää kehitystä ja Kioton pöytäkirjaa, joista kumpikin liittyvät itsestään selvinä myös Lissabonin strategiaan. Tulimmehan tänä aamuna loppupäätelmään, että Lissabonin strategian ympäristöulottuvuus on säilytettävä ja että sitä on peräti vahvistettava. On näin ollen täysin luonnollista, että Eurooppa-neuvosto käsittelee myös kestävään kehitykseen ja Kioton pöytäkirjaan liittyviä aiheita. Puheenjohtajavaltio katsoo, että kestävän kehityksen tulisi olla yleinen tavoite, ja Eurooppa-neuvoston yhtenä tavoitteena onkin selventää, millä tavoin kestävän kehityksen strategian muutoksiin voidaan käydä vastaisuudessa käsiksi.
Esimerkiksi kestävän kehityksen perusperiaatteet voitaisiin vahvistaa peruskirjassa, jonka keskeisenä osana voisivat olla sitä mittaavat indikaattorit. Näitä voitaisiin käyttää vastaisuudessa eri politiikoissa. Komissio voisi antaa tätä koskevan ehdotuksen kesäkuun Eurooppa-neuvostolle.
Aikaa on kuitenkin vähän, ja mielestämme olisi hyvä ajatus viimeistellä ja esitellä uusi kestävän kehityksen strategia ennen vuoden loppua. Olemme kaikki yhtä mieltä siitä, että ilmastonmuutos on ihmiskunnan suurimpia haasteita ja että sen vaikutukset ympäristöön, talouteen ja yhteiskuntaan ovat merkittävät. Olimmehan iloisia Kioton pöytäkirjan voimaantulosta sekä siitä, että Venäjän federaatio on ratifioinut sen.
Vakaana aikomuksenamme on antaa kansainvälisille neuvotteluille uutta vauhtia. Sitä varten aiomme ensimmäiseksi selvittää mahdollisuuksia siirtyä vuoden 2012 jälkeen järjestelmään, jonka johdossa olisi YK ja jolla varmistettaisiin yhteistyön toteutuminen kaikkien maiden kanssa mahdollisimman korkealla tasolla. Tällä viikolla kokoontuvassa ympäristöasioiden neuvostossa keskitytään tähän aiheeseen ja päästäneen jonkinlaiseen loppupäätelmään. Sen jälkeen on luonnosteltava Euroopan unionille pitkän aikavälin strategia, jonka tarkoituksena tulisi olla rajoittaa päästöjä siinä määrin, ettei usein mainittua 2 ºC:n lämpötilannousua ylitetä ja että kokonaispäästöt pienenevät nykyisestä tavoitteesta, joka on 30 prosenttia vuoden 1990 tasosta, 15 prosenttiin vuoteen 2020 mennessä. Lopuksi on valmisteltava tutkimus, jolla varmistetaan kaikkien näiden toimenpiteiden kustannus-hyöty-suhde. Kaikille lienee selvää, että Eurooppa-neuvoston asialista on pitkä. Se käsittelee Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta erittäin tärkeitä aiheita ja samalla vakuuttaa Euroopan unionin kansalaisille, että tämä Eurooppa on huolissaan heidän nykyisistä ja tulevista ongelmistaan.
Barroso,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, keskustelimme aamulla seikkaperäisesti uudesta kasvu- ja työllisyysstrategiasta ja onnistuimme lähentämään parlamentin ja komission kantoja täydellisesti.
Mielestäni piakkoin kokoontuvalla Eurooppa-neuvostolla on tälläkin alalla ratkaiseva tehtävä kauaskantoisen strategian toteuttajana. Emme saa hukata tätä tilaisuutta. Eurooppa-neuvosto kokoontuu hyvin tärkeällä hetkellä: juuri nyt uusi parlamentti ja uusi komissio alkavat saada jalansijaa ja määritellä työskentelymenetelmiään tuleviksi vuosiksi. Myös perustuslain ratifioinnista on tarkoitus käydä laaja-alainen keskustelu, jossa keskitytään siihen, millaisen Euroopan me haluamme ja millaisen Euroopan kykenemme rakentamaan kansalaisillemme.
Meidän on näin ollen osoitettava seuraavassa Eurooppa-neuvoston kokouksessa, että EU todellakin toimii ja onnistuu panemaan alulle uusia aloitteita, joiden konkreettiset tulokset näkyvät Euroopan kansalaisten elämässä. 
Haluan aluksi ottaa esiin tämän Eurooppa-neuvoston kaksi tärkeintä tehtävää. Lissabonin strategia on ensinnäkin käynnistettävä uudelleen ja suunnattava se kasvuun ja työpaikkoihin, jotta laajemmat talous-, sosiaali- ja ympäristötavoitteet saadaan ulottuvillemme. Tämä edellyttää muutakin kuin sanoja. Jäsenvaltioilta halutaan todellista sitoutumista. Siksi uusi lähestymistapamme on ratkaisevan tärkeä: sen avulla pyrimme tukemaan jäsenvaltioita Lissabonin tavoitteiden saavuttamisessa.
Toiseksi meidän on varmistettava, että huippukokouksesta seuraa nykyistä lujempi ja uskottavampi vakaus- ja kasvusopimus. Kumpikin tavoite on saavutettavissa, ja aion nyt käsitellä niistä kumpaakin vuorollaan.
Lissabonin osalta haluan ainoastaan tähdentää, että uudistusprosessia on vauhditettava ripeästi. Siksi Eurooppa-neuvoston olisi sitouduttava selkeästi uusiin hallintomekanismeihin, uusiin yhdennettyihin suuntaviivoihin sekä kansallisiin ja EU:n Lissabonin ohjelmiin, joiden raportointia on yksinkertaistettu ja uudistusten yhteensovittamista parannettu kansallisella tasolla. Uudistetun Lissabonin lähestymistavan käyttöönottoa ja seurantaa on valmisteltava tiiviissä yhteistyössä komission, neuvoston ja parlamentin kesken.
Palaan nyt vakaus- ja kasvusopimukseen. 
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tiedämme kaikki, että vakaus- ja kasvusopimuksen toiminnassa on viime aikoina ollut ongelmia.
Perustamissopimuksen ja vakaussopimuksen poikkeavat tulkinnat ovat johtaneet epävarmuuteen budjettivalvonnan menetelmistä. Tarvitsemme tulkinnan, jolla voidaan varmistaa sopimuksen tehokkuus ja uskottavuus tarvitsematta kirjoittaa sopimusta uudelleen.
Eiliset Ecofin-keskustelut eivät johtaneet mihinkään. Puheenjohtajavaltio päätti pitää uuden ministerikokouksen ennen Eurooppa-neuvostoa. Toivon silti edelleen, että kevään huippukokouksesta saadaan uudistunut ja uskottava sopimus kokonaisvaltaiselta, johdonmukaiselta ja tasapainoiselta pohjalta.
Komissio puolustaa vastakin ehdottamiaan periaatteita, varsinkin sopimuksen uudistamiseksi. Perustamissopimuksessa asetettuja alijäämän ja velan vertailukohtia on noudatettava myös jatkossa, koska ne ovat järjestelmän kulmakivi. Sopimuksen ennalta ehkäisevää puolta voidaan parantaa erityisesti määrittelemällä kullekin maalle omat keskipitkän aikavälin talousarviotavoitteet.
Kun taloudellinen tilanne on epävakaa, budjettipolitiikan on pysyttävä terveellä pohjalla. Liialliset alijäämät on tunnistettava yksiselitteisesti ja korjattava nopeasti, mutta korjausajassa voitaisiin ottaa huomioon taloudelliset tekijät. Komissio pyrkii kaikin tavoin pääsemään puheenjohtajavaltion ja jäsenvaltioiden kanssa yhteisymmärrykseen – muttei mihin tahansa hintaan.
Neuvoston päätelmissä käsitellään muitakin tärkeitä aiheita. Osassa niistä, kuten kestävää kehitystä ja ilmastonmuutosta koskevissa kysymyksissä, on yhtä tärkeää päästä yhteisymmärrykseen, mikäli aiomme hyödyntää Lissabonin uudistuksia tukemaan kestävää kasvua. Odotan kiinnostuneena Eurooppa-neuvoston poliittista kimmoketta Euroopan unionin kestävän kehityksen peruskirjan aikaansaamiseksi. Komissio jatkaa ja tukee aloitetta varmasti.
Me arvioimme niin ikään Lähi-idän ja Irakin viimeaikaista kehitystä ja selvitämme, miten seuraavan laajentumiskierroksen ja mahdollisten tulevien jäsenyysneuvottelujen valmistelut ovat edenneet.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, päätän tämän aiheen käsittelyn toteamalla, ettei meillä ole varaa lyödä laimin tämän huippukokouksen suomaa mahdollisuutta. Huippukokouksessa on määriteltävä tulevien uudistusten yleissuunta käynnistämällä Lissabonin strategia uudelleen ja vahvistamalla vakaus- ja kasvusopimuksen uskottavuutta. Kuten aamulla totesimme, nämä asiat liittyvät toisiinsa.
Tässä on nyt kysymyksessä meidän uskottavuutemme ja se, millä tavoin näytämme Euroopan unionin kansalaisille, että kannamme vakavissamme huolta Euroopan tulevaisuudesta ja että olemme vakaasti päättäneet tehdä työtä sen eteen.
Yleisö, äänestäjät, eivät kerta kaikkiaan ymmärrä tilannetta, jollemme saavuta asiassa läpimurtoa tai jos huippukokous päättyy onnistumisen sijasta voittajien ja häviäjien leireihin. Kaikki hienot erottelut, joita haluaisimme kenties lisätä kohtiin, joissa määrätään, mikä toimielin mitäkin tekee, tai saivartelu siitä, onko uusi Lissabonin strategia entiseen nähden pikemminkin vasemmalla, oikealla vai keskustassa, ovat merkityksettömiä valtaosalle kansalaisistamme. Heille kysymyksessä on Eurooppa, ei mikään yksittäinen toimielin tai mikään erityinen näkökanta tai muu sellainen. Siksi on erittäin tärkeää, että lähetämme johdonmukaisen viestin ja osoitamme, että me todellakin ajamme yhdessä oman Eurooppamme etua.
Toimielinten välisen eripuran maalaileminen ja haparoivan tai pessimistisen viestin antaminen Euroopan tulevaisuudesta vaikuttaisi vääjäämättä kielteisesti yleiseen mielipiteeseen. Tämä olisi erityisen vaarallista nyt, kun perustuslaillisen sopimuksen ratifiointi on meneillään. Uskon kuitenkin, että meillä on kaikki mahdollisuudet menestyä. Meillä on pätevä ja päättäväinen puheenjohtajavaltio. Meillä on parhaansa tekevä komissio. Saavutamme tänään tärkeän voiton, kun osoitamme yhteisen päättäväisyytemme, jolla luomme uuden Lissabonin strategian. Olemme osoittaneet tänään, että on aidosti mahdollista päästä vahvaan ja dynaamiseen yksimielisyyteen.
Näin ollen on tärkeää osoittaa Eurooppa-neuvostolle, että kykenemme auttamaan Euroopan unionia vaihtamaan suuremmalle vaihteelle. Kykenemme käynnistämään uudistusprosessin ja aloittamaan mielipiteen suuntaamisen kohti Euroopan unionin uudistumista. Tästä juuri on kysymys kevään Eurooppa-neuvostossa – varmuudesta siitä, että visiomme muunnetaan myös toiminnaksi.
Spautz,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vaikka viikon alussa pidetyssä Ecofin-kokouksessa ei vieläkään ratkaistu sitä, miten vakauden perusteita on arvioitava tulevaisuudessa, toivon hartaasti, että valtiovarainministerit pääsevät yhteisymmärrykseen ennen Eurooppa-neuvostoa.
Olen omasta puolestani edelleen vakuuttunut siitä, ettei vakaus- ja kasvusopimuksen perustaa saa vesittää. Nykyiset raja-arvot – jotka ovat uuden velan osalta 3 prosenttia ja vanhan velan osalta 60 prosenttia bruttokansantuotteesta – ovat siinä määrin kietoutuneet euron vaihtokurssiin, että ne on säilytettävä, jos aiomme pitää yhtenäisvaluutan vakaana ja vahvana. Sopimuksen perustekijöihin kuuluu myös se, että valtion talousarviota on käsiteltävä kokonaisuutena, kun perusteiden täyttämistä arvioidaan. Sen lisäksi, että tästä säädetään yleisessä varainkäyttölaissa, myös terve järki edellyttää sitä. Yhtä kokonaista talousarviota ei voida arvioida tietyt menoluokat mukaan lukien ja toisaalta niitä ilman. Siksi me emme saa joutua tilanteeseen, jossa joidenkin jäsenvaltioiden erityisen raskaiksi katsomat menoluokat jätetään huomiotta selvitettäessä, missä määrin vakausperusteita on noudatettu.
Määrätäänhän sopimuksessa – jossa on siis merkittävä kasvua koskeva osa – mahdollisuudesta arvioida jäsenvaltion talousarviota tulkinnanvaraisesti sen mukaan, mikä on maan kulloinenkin vaihe taloudellisessa syklissä. Tämän vuoksi nykyiset menettelyt on säilytettävä ja samalla tehtävä niiden yksityiskohtainen kulku ja seuraukset riippuviksi talousarviopolitiikan todellisuudesta. Kuten totesin parlamentille muutama viikko sitten, tämä johtuu siitä, että sopimusta kutsutaan "vakaus- ja kasvusopimukseksi" ja ettei liiallisen vakauden saa antaa haitata kasvua, jota olisi pikemminkin edistettävä.
Ecofin-neuvosto on luetellut mahdollisia tapoja arvioida nykyistä tarkkapiirteisemmin kansallisvaltioiden toimia vakauden saavuttamiseksi. Toivon hartaasti, että osa niistä muodostuu avaintekijöiksi, joiden perusteella pääsemme yhteisymmärrykseen ennen 22. ja 23. maaliskuuta pidettävää huippukokousta.
Haluan sanoa vielä erään toisen asian Lissabonin strategiasta. Sen ensimmäisen puoliskon lopulla saadut, pettymyksen aiheuttaneet tulokset johtuvat pohjimmiltaan liian hajanaisista tavoitteista. Mikäli haluamme saada kouriintuntuvia tuloksia viiden vuoden kuluttua, meidän on keskityttävä muutamaan keskeiseen tavoitteeseen. Kannatankin lähestymistapaa, joka perustuu tähänastista laajemmin kansallisvaltioiden vastuuseen Lissabonin vaatimusten täytäntöönpanijoina. Näin saadaan aikaan jonkinlaista kilpailua "parhaista käytännöistä". Niistä voi seurata pelkkää hyvää strategian yleisen onnistumisen kannalta. Vastedes meidän pitäisi välttää puhumista suulla suuremmalla, jollemme ole ehdottoman varmoja siitä, että lupauksemme myös käytännössä toteutuvat. 
Swoboda,
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, haluan ainoastaan kommentoida lyhyesti vakaus- ja kasvusopimusta. Jos arvioin sitä taloustieteilijänä – minulla on alan koulutus – joudun toteamaan, että monet maat menestyvät toimissaan ilman vakaussääntöjä. Yhdysvallat mainitaan usein esimerkkinä. Eräissä maissa noudatetaan tiukasti vakaussääntöjä mutta heikolla menestyksellä – päinvastaistakin esiintyy. Taloudelliselta kannalta lähestymistapoja on siis monia, mutta meillä on hyvä syy varustautua tällaisella vakaus- ja kasvusopimuksella, kun olemme vakiinnuttaneet asemamme yhteisönä ja haluamme luoda yhtenäismarkkinat, ja tärkein näistä syistä on euron käyttöönotto. Huolimatta monista tuomiopäivän saarnaajista, joista monet ovat lähtöisin tästä parlamentista, olemme päätyneet vahvaan euroon – jopa tavallaan liiankin vahvaan, ja juuri siksi viimeistään nyt on aika järjestää asiat uudelleen. Tämä ei tapahdu hylkäämällä kasvu- ja vakaussopimus vaan ottamalla huomioon taloudelliset tilanteet eri maissa.
Emme tarvitse erillissopimuksia Saksaa varten, vaan meidän on myönnettävä, että taloudelliset olosuhteet voivat muodostua erityisiksi missä tahansa jäsenvaltioistamme. Kun tällainen muutos tehdään, siitä tietenkin seuraa, että jokaisen maan – Saksan tai jonkin muun – on alistuttava sääntöihin. Olisi kiinnitettävä jonkinlaista huomiota siihen, että Saksa on edelleen Euroopan unionin suurin maksaja. Tältä kannalta pidän puheenjohtajavaltio Luxemburgin ehdotuksia erittäin varteenotettavina, ja toivon niiden osoittautuvan onnistuneeksi ratkaisuksi. Toivon komission ja sen puheenjohtajan voivan auttaa meitä todelliseen ratkaisuun. Tällaisen ratkaisun ja Lissabonin prosessin tehostamisen lisäksi me tarvitsemme ainoastaan kahta asiaa: entistä tiiviimpää yleisen kasvu- ja talouspolitiikan yhteensovittamista jäsenvaltioiden kesken sekä ratkaisua rahoitusnäkymiin – mikäli nämä vain ovat mahdollisia, ennen kuin Luxemburg luovuttaa puheenjohtajuuden seuraajalleen. Tiedän, että hartioitanne painaa raskas taakka – nehän eivät maallanne ole kenties kovin leveät – mutta toivon yhtä kaikki, että pystytte selvittämään asian. Oli miten oli, toivomme Luxemburgin puheenjohtajakaudelle kaikkea menestystä – puhun nyt koko ryhmäni edustajana. Luxemburgin puheenjohtajuus on tuonut mukanaan kaikki edellytykset asian ratkaisemiseksi ja niistä kaikkein tärkeimpänä uuden ja järkevän uudistuksen vakaus- ja kasvusopimukseen. 
De Sarnez,
   Arvoisa puhemies, Lissabonin strategian sekä vakaus- ja kasvusopimuksen myötä tulevan Eurooppa-neuvoston kevätkokouksen päähuomio on talouspoliittisissa kysymyksissä.
Kun Euroopan unionin työllisyysaste on 9 prosenttia ja euroalueen kasvuennuste vain 1,6 prosenttia, on täysin selvää, että puheiden aika on ohi ja meidän on ryhdyttävä perustavanlaatuisiin toimiin kasvun ja työllisyyden elvyttämiseksi. Tarvitsemme yhteistä budjettikuria. Meidän on vahvistettava asia selkeästi, niin ettei kenellekään jää epäilystäkään. Jokaisen jäsenvaltion vastuulla on valvoa julkisia menoja, vähentää alijäämää ja vakiinnuttaa velkataakka tai peräti keventää sitä. Jollei näin tehdä, hinnan maksavat tulevat sukupolvet. Mitä innokkaammin jäsenvaltiot pyrkivät kiertämään itse asettamiaan sääntöjä, sitä epävarmemmaksi ne tekevät koko järjestelmän.
Kun säännöt kerran ovat olemassa, meidän on ilman muuta varmistettava, että niitä noudatetaan. Muutoin niillä ei ole mitään merkitystä. Vasta kun pääsemme yhteisymmärrykseen näistä perustavista ja terveen järjen mukaisista periaatteista, voimme aloittaa keskustelun mahdollisista sopimukseen tehtävistä muutoksista. Lisäksi muutoksissa on otettava huomioon talouden kiertokulun vaiheet ja välttämätön ero käyttöalijäämän ja investointialijäämän kesken.
Joudumme vastaamaan toiseen vieläkin tärkeämpään kysymykseen: voimmeko pitkällä aikavälillä noudattaa yhteistä budjettikuria, kun samaan aikaan harjoitamme erilaista talouspolitiikkaa? Mielestäni vastaus on kielteinen. Minusta meidän on kiireesti sovitettava talouspolitiikkamme yhteen. Muutoin emme milloinkaan pysty tuottamaan itse omaa kasvuamme.
Meillä on onnea, koska Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja on samalla myös euroalueen puheenjohtaja. Otetaan siis kaikki hyöty siitä. Aika on nyt – nyt tai ei koskaan – kypsä Euroopassa kipeästi kaivatun taloudellisen hallintotavan käyttöönottoon ja sellaisiin aloitteisiin, joilla asioita saadaan vihdoin ja viimein eteenpäin. Ehdotamme, että merkittävät tulevaisuusinvestoinnit tehdään Euroopan unionin mittakaavassa. Tarkoitan tässä esimerkiksi puolustusta, tutkimusta tai suuria infrastruktuuri-investointeja. Olemme tässä kaukana kärjestä, ja mielestäni nyt on aika korjata asia – tai ainakin yrittää sitä.
Se on siinä, hyvät kollegat. Tarvitsemme tietysti kunnianhimoa, päättäväisyyttä ja rohkeutta, mutta yksi asia on varma: kukaan meistä ei pääse maaliin yksin ja muista eristäytymällä. Jos haluamme luoda kasvua ja työpaikkoja, jos haluamme jatkaa innovatiivisen sosiaalisen mallin toteutusta, ainoa ratkaisu on lisätä toimintaa Euroopan unionin tasolla. 
Jonckheer,
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa varapuheenjohtaja, ryhmämme tukee vakaus- ja kasvusopimuksen osalta yksiselitteisesti puheenjohtajavaltion Luxemburgin toimintaa ja kannattaa erityisesti ajatusta merkittävien tekijöiden luettelosta, jonka puheenjohtaja Juncker mainitsi. Uskon, että meidän on edettävä kohti jäsenvaltioiden talouksien entistä suurempaa eriytymistä erityisesti vertaamalla tilannetta niiden velkaantumiseen ja niille asetettuihin vaatimuksiin. Näin ollen olemme samaa mieltä, että tarvitsemme selkeän luettelon tekijöistä, jotka – Romano Prodin ilmaisua lainatakseni – tekevät vakaussopimuksen poliittisen ja älykkään arvioinnin mahdolliseksi.
Silti sopimuksen uudistuksesta puuttuu edelleen budjettipolitiikan koordinointi Euroopan unionissa – kollega de Sarnez viittasi juuri tähän. Haluan huomauttaa neuvostolle tästä aiheesta, että lukemani Ecofin-neuvoston jälkeinen toteamus, jossa erityisesti mainittiin, ettei euroalueen 12 jäsenvaltion aikaansaama yhteisymmärrys välttämättä saisi kaikkien neuvoston jäsenten, siis kaikkien 25 jäsenvaltion, hyväksyntää taakseen, on minun mielestäni äärimmäisen huolestuttava merkki poliittisesta tilanteesta.
Tältä kannalta se kolmio, johon puheenjohtaja Juncker viittasi Luxemburgin puheenjohtajakauden alussa, kun hän puhui Lissabonin strategiasta, vakaussopimuksesta ja rahoitusnäkymistä, on erittäin järkeenkäypä. Mielestäni kyseisen tulkinnan vakaussopimuksesta tulisi heijastaa jäsenvaltioiden valmiutta uusiin budjettisäästöihin, jotta saamme aikaan tarkoituksenmukaiset rahoitusnäkymät ja Euroopan unionin talousarvion. Niillä päästään tavoitteisiin, jotka haluamme niillä saavuttaa.
Tältä kannalta asian poliittinen ajoitus ei ole erityisen onnistunut. Pyydämmehän kevään Eurooppa-neuvostoa pääsemään sopimukseen Lissabonin strategiasta ja vakaussopimuksesta, vaikka samalla joudumme ehkä lykkäämään keskustelua rahoitusnäkymistä kesäkuulle. Mielestäni erityisesti uusien ja vanhojen jäsenvaltioiden välirikon vaara on poliittinen riski, jota ei pidä aliarvioida koko tässä keskustelussa.
Lopuksi totean kestävästä kehityksestä, että olen varsin yllättynyt siitä, mitä voitaisiin kutsua vaikkapa ehdotuksen pintapuolisuudeksi. Euroopan komissio on julkaissut kertomuksen yhteisön kestävän kehityksen strategiasta, joka näin ollen koskettaa unionin alakohtaista politiikkaa. Kertomus on erittäin kriittinen. Se on vilpittömyydessään hyvinkin kriittinen. Näin ollen, jos puheenjohtaja Barroson neuvostolta odottama ja meidänkin siltä toivomamme merkittävä poliittinen kimmoke on se, että neuvosto ilmoittaa laativansa Euroopan unionin indikaattoritaulukon, me vastaamme siihen: "Siinäkö kaikki?" Vilkaisu Euroopan ympäristöviraston raportteihin riittää: siellä ne indikaattorit ovat.
Odotamme huomattavasti enemmän. Odotamme, että liikennepolitiikan, energiapolitiikan ja Kioton sitoumusten osalta asetetaan huomattavasti rajoittavammat tavoitteet. Enää ei indikaattorien vatvominen riitä eikä se, että aamulla niitä halutaan vähemmän ja iltapäivällä enemmän. Mitä me oikeastaan haluamme? Me haluamme onnistuvaa politiikkaa ja me haluamme komission ja neuvoston noudattavan vakavissaan Göteborgin sitoumuksia. 
Musacchio,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämän parlamentin keskustelu on minusta rehellisesti sanottuna paradoksaalista, koska lähestymme hajanaisesti Lissabonin strategian, rahoitusnäkymien, tulevan Eurooppa-neuvoston ja vakaus- ja kasvusopimuksen mahdollisten uudistustapojen kaltaisia aiheita. Viimeksi mainittu on muuten ainoa, johon kaikki parlamenttia lukuun ottamatta osallistuvat.
Minun nähdäkseni kaikkia näitä seikkoja olisi tarkasteltava yhdessä. Eiväthän kilpailukykyyn keskittyvä välinpitämätön -politiikka ja monetaristinen politiikka varmastikaan ole helpottaneet sosiaalista yhteenkuuluvuutta eivätkä työpaikkojen määrän ja laadun kasvua. Tällainen politiikka on vieläpä vahvistettu uudessa perustuslakisopimuksessa. On ainutlaatuinen tapaus historiassa, että perustuslakiin sisältyy rahapoliittinen sopimus.
Olemme paradoksaalisessa tilanteessa: Euroopan valuutta on erittäin vahva, mutta talous on heikko. Talouden kriisi syvenee, ja yhteiskunta on suurissa vaikeuksissa. Yhä useammat tekijät todennäköisesti pahentavat tilannetta entisestään. Esimerkkeinä voidaan mainita ne, jotka sisältyvät Bolkesteinin direktiiviin, Euroopan unionin talousarvioleikkauksiin ja vakaussopimuksen petolliseen joustavuuteen, jota osa haluaisi käyttää yksinomaan eläkkeiden alentamiseen. Kaikki tämä on johtanut Euroopan unionin yhteiskunnalliseen pirstaloitumiseen, yritysten siirtymiseen muualle ja Euroopan sosiaalisen ja kulttuurisen mallin vääjäämättömään alennustilaan.
Meidän on lähdettävä uudelle tielle, joka poikkeaa -talouden ja monetarismin poluilta, perustuu oikeuksien ja palkkojen tarkistukseen ylöspäin ja tarjoaa uudenlaisen kimmokkeen laadun kehitykseen. Ennen kuin tähän päästään, vasemmalla on irrottauduttava vakaussopimuksen pakkopaidasta, jotta voidaan investoida yksittäisissä maissa – mutta samalla myös suoraan Euroopan unionina – tutkimukseen, innovaatioon ja kaikkeen muuhun toimintaan, jota kehityksen tukeminen edellyttää. Siksi tarvitsemmekin erilaisen Euroopan, sosiaalisen Euroopan. Sellaista Eurooppaa me aiomme vaatia eurooppalaisessa mielenosoituksessa Brysselissä 19. maaliskuuta. 
Bonde,
   – Arvoisa puhemies, haluan kiittää komissiota siitä, että se on myöntynyt täyteen avoimuuteen näistä 3 000 työryhmästä. Ensimmäistä kertaa näemme nyt ryhmiä koskevan luettelon. Se on nähtävissä komission Internet-sivustolla tai sitäkin helpommin ladattavissa minun sivustoltani osoitteessa bonde.com. Komission varapuheenjohtaja Wallström suostui eilen siihen, että saamme tietoomme myös osanottajien nimet. Kiitokset siitä. Pian näemme, edustavatko komissiota tupakka-asioissa neuvovat tahot tupakkateollisuutta vai syöpäjärjestöjä.
Haluan kiittää komissiota myös siitä, että se on suostunut luovuttamaan meille vastaisuudessa kaikki tiedot komission osallistumisesta Euroopan unionin neuvostoon ja sen työryhmiin. Viimeistelläänhän 85 prosenttia kaikesta lainsäädännöstä loppujen lopuksi 300 työryhmässä ja pysyvien edustajien komiteassa. Tähän asti meidät on jätetty enimmäkseen tämän lainsäädäntöprosessin ulkopuolelle. Nyt meille on luvattu suurin tähänastisista avoimuusuudistuksista. Olen iloinen kuin pikkulapsi jouluaattona, koska olen tehnyt työtä tällaisen avoimuuden puolesta vuosikausia. Kiitos. Tämä on melkein liian hyvää ollakseen totta.
Nyt on neuvoston vuoro. Arvoisa Euroopan unionin neuvosto, voisiko puheenjohtajavaltio Luxemburg pyytää, että nuo 300 lainsäädännön parissa työskentelevää työryhmää julkistetaan Euroopan parlamentille? On nöyryyttävää, että valittujen edustajien on aina kerjättävä asiakirjoja käytävillä, lobbareilta tai pysyvässä edustustossa työskenteleviltä opiskelijoilta taikka suurlähettiläältä tai kulloiseltakin ministeriltä. Kun kokoonnumme valiokunnissa ja käsittelemme lainsäädäntöehdotusta, meillä on virallisesti käytettävissämme ainoastaan komission alkuperäinen luonnos, vaikka neuvoston työryhmä tarkastelee kokouksessaan 17. versiota – jota me emme voi laillisesti saada. Virkamiehet ja harjoittelijat istuvat valiokuntakokouksissa meidän takanamme lainsäädäntöehdotuksen uusimmat versiot käsissään, mutta entäs me valiokunnan jäsenet? Meillä on äänestäjiemme kannatus mutta ei Euroopan unionin neuvoston luottamusta. Nyt saamme komission uudet luonnokset siinä vaiheessa, kun lainsäädäntöä käsitellään. Milloin saamme kiittää neuvostoa siitä, mikä olisi maailman luonnollisin asia? Demokratioissa vallanpitäjät ovat vastuussa valituille edustajille; demokratioissa ei ole ketään äänestäjiä ja heidän suoraan valitsemiaan edustajia tärkeämpää. Arvoisa puhemies, kiitos, erityisesti siinä tapauksessa, että neuvosto antaa meille hieman enemmän kiittämisen aihetta. 
Crowley,
   . Haluan kiittää neuvoston puheenjohtajaa ja komission puheenjohtajaa Barrosoa heidän puheenvuoroistaan.
Tämä parlamentti on usein omaksunut varsin kapean näkökulman Euroopan talouden ja Euroopan sosiaalisen mallin tulevaan kehitykseen, vaikka kokemuksen olisi pitänyt opettaa meille, että jokaisella toimellamme on välittömiä vaikutuksia muihin aloihin. Emme näin ollen voi enää puhua pelkästään sosiaalisesta mallistamme, joka toimii korkean verotuksen ja korkeatasoisen sosiaalisen suojelun vanhan ideologian mukaisesti. Vastaavasti ei myöskään voi olla pelkkää vapaamarkkina-aluetta, jolla jokainen voi toimia kuten haluaa täysin rajoituksitta. Me tarvitsemme sääntöjä ja asetuksia. Niillä varmistetaan, että Euroopan unioni toimii moitteettomasti sekä kuluttajien ja yritysten kannalta että ennen kaikkea hallitsemiemme kansalaisten kannalta. Siksi vakaus- ja kasvusopimus on myönteinen asia viime aikoina sen toiminnassa havaituista virheistä ja väärinkäsityksistä huolimatta. Sen pysyminen voimassa on hyvä asia, samoin se, että sitä voidaan tarkistaa ja mukauttaa sopivaksi muuttuviin olosuhteisiin.
Haluan kuitenkin varoittaa tekemästä laajamittaisia muutoksia tai karsimasta vakaus- ja kasvusopimukseen sisältyviä valtuuksia. Meidän ei pidä unohtaa, ettei kasvusopimusta voida arvioida täysin erillään: sitä on tarkasteltava rinta rinnan määriteltyjen talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa. Aiemmin on määrätty vastatoimia ainoastaan yhtä hallitusta – Irlannin hallitusta – vastaan sillä perusteella, ettei se niin sanotusti täyttänyt talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen tiettyjä kriteereitä. Vika ei ole siinä, että sopimus on olemassa, vaan siinä, ettei sitä käytetä muita sellaisia maita kohtaan, jotka edelleenkin rikkovat kyseisiä suuntaviivoja eivätkä noudata talouden moitteettoman hallinnan ja toiminnan yleistä politiikkaa ja julkista talouspolitiikkaa.
Lopuksi totean, että Lissabonin strategia, josta äänestimme tänään, on hyvän hallintotavan, hyvän talouskasvun ja ennen muuta työpaikkojen luomisen strategia. Luomalla työpaikkoja voidaan parhaiten puuttua köyhyyteen, yhteiskunnalliseen eriarvoisuuteen ja syrjäytymiseen. Sen avulla varmistetaan, että kykenemme tarjoamaan Euroopassa parhaat työskentelyedellytykset, parhaan koulutuksen ja ennen muuta parhaan sosiaalisen suojelun kaikille kansalaisillemme. 
Vanhecke (NI ).
    Arvoisa puhemies, haluan kiinnittää neuvoston huomiota siihen seikkaan, että Turkin poliisin karkea toiminta mielenosoittajia kohtaan on johtanut täysin perusteltuihin vastalauseisiin eri puolella Eurooppaa ja jopa – vai sanoisinko vihdoinkin – sen kyseenalaistamiseen entistä avoimemmin, onko Turkin kaltaisesta maasta lainkaan Euroopan unionin jäsenvaltioksi tai ehdokasvaltioksi. Tämä on tietysti sinällään hieman outoa, koska olemme tienneet jo jonkin aikaa, että Turkki suhtautuu varsin välinpitämättömästi ihmisoikeuksiin ja on monia vuosia harjoittanut todellista kansanmurhapolitiikkaa etnisiä vähemmistöjä ja muita kuin islamilaisia uskontokuntia kohtaan. Mielestäni muutama päivä sitten ilmenneet tapahtumat antavat neuvostolle todellakin hyvän syyn harkita uudelleen koko Turkin kysymystä. Tähän on riittävästi perustavanlaatuisia syitä. 
Puhemies 
    Jäsen Vanhecke, pyydän teitä pysymään keskustelun aiheessa. 
Vanhecke (NI ).
    Arvoisa puhemies, katson olevani oikeutettu tämän parlamentin jäsenenä kiinnittämään neuvoston huomiota mihin aiheeseen haluan, eikä puhemiehen tarvitse huolehtia parlamentin jäsenten puheenvuorojen sisällöstä.
Katson todellakin, että tämän kysymyksen ottamiseksi asialistalle on riittävästi perustavanlaatuisia syitä. Haluan toistaa, ettei Turkki ole poliittisesti, kulttuurisesti, taloudellisesti eikä historiallisesti eurooppalainen valtio, enkä ole vielä edes maininnut islamin aiheuttamaa ongelmaa, vaikkei kukaan voine väittää, ettei mahdollinen laajentuminen 70–100 miljoonan islaminuskoisen asukkaan maahan uhkaisi muuttaa olennaisesti yhteiskuntamme luonnetta.
Kehotan neuvostoa harkitsemaan Turkin kysymystä kiireesti uudelleen, myös sisäisistä ja demokraattisista syistä. Katson, että se, miten viime kuukausina kaikissa Euroopan maissa keskustelu Turkin liittymisestä on estetty ja miten äänestäjien ja kansalaisten mielipidettä tästä kysymyksestä on vältelty, edustaa totalitaarista ja epädemokraattista toimintaa. Kansalaisemme ovat tarpeeksi älykkäitä päättämään itse Turkin jäsenyydestä kansanäänestyksessä. Kuka kieltää heiltä ja meiltä oikeuden – ja kuka kieltää meiltä täällä parlamentissa oikeuden, sallikaa minun sanoa – kääntyä milloin tahansa neuvoston puoleen tässä perustavassa ongelmassa, tekee Euroopan unionille karhunpalveluksen ja vie meidät askeleen lähemmäksi totalitaarista eurooppalaista hallintojärjestelmää, jollaista me emme voi hyväksyä missään olosuhteissa. Neuvoston velvollisuus on käsitellä tätä asiaa erittäin kiireellisenä. 
Puhemies 
    Jäsen Vanhecke, valitettavasti puheenvuoronne ei pyynnöstäni huolimatta käsitellyt keskustelumme aihetta. Kiitän teitä silti puheenvuorostanne. 
García-Margallo y Marfil (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä komission puheenjohtajan loppupäätelmistä. Eurooppa on mielestäni nyt tienhaarassa. Euroopassa voi alkaa kriisijakso, jollei perustuslaillista sopimusta ratifioida joko nyt tai muutaman vuoden kuluessa ja jollemme siis kykene määrittelemään Eurooppaa siten, että se vahvistaa meidän poliittista ja taloudellista identiteettiämme suhteessa muuhun maailmaan. Meidän on määriteltävä Eurooppa nyt – nykyisen komission kauden ja tämän parlamentin vaalikauden aikana.
Kun tarkastelemme asiaa taloudelliselta kannalta, kuten nyt teemme, makrotalouden vakaus on asiassa olennaisen tärkeää. Toinen vähimmäisvaatimus on Lissabonin uudistusprosessin nopeuttaminen työllisyyden ja tuottavuuden ja sitä kautta kilpailukyvyn lisäämiseksi. Näin kurotaan kiinni Yhdysvaltojen etumatkaa suhteessa Euroopan unioniin ja annetaan meille mahdollisuus vastata kehittyvien maiden aiheuttamaan kilpailuun.
Keskustelimme Lissabonin strategian uudistuksista aamulla, joten palaan vielä vakaussopimuksen merkitykseen. Mielestäni meidän on oltava hyvin rehellisiä toisillemme tässä asiassa. Me emme uudista vakaussopimusta siksi, että sen sisäinen logiikka tai sen takana vaikuttavat ajatukset ovat lakanneet vaikuttamasta, vaan pikemminkin siitä yksinkertaisesta syystä, että liian monet maat eivät ole onnistuneet noudattamaan sen ehtoja, varsinkaan suurehkot maat. Koska nimenomaan suuret jäsenvaltiot pakottavat meidät tarkistamaan sopimusta, meidän on tiedettävä, mihin ne ovat suostuvaisia – ja sen me juuri kuulimme.
Ne suostuvat hyväksymään sopimuksen ennalta ehkäisevien osien uudistamisen ja tekemään parhaansa hyvinä aikoina. Syynä on yksinkertaisesti se, että ne tietävät, ettei mikään valta voi pakottaa niitä noudattamaan näitä sääntöjä. Ennaltaehkäisyn osalta ne haluavat lieventää ja rikkoa sääntöjä siinä määrin, ettei ehdottomia sääntöjä enää ole – kuten yksi saksalainen sosiaalidemokraatti on todennut.
Tässä tilanteessa vaihtoehtoja on kaksi, ja vain kaksi: joko siirrymme kohti talouspolitiikan ohjausta ja taloudellista yhteensovittamista sekä tilannetta, jossa riippumaton tuomari ei pysty määräämään minkäänlaisia seuraamuksia, tai säilytämme nykyiset automaattiset menettelyt.
Emme ole halunneet edetä talouden yhteensovittamisessa. Hallitustenvälinen konferenssi kumosi kaikki valmistelukunnan haparoivat yritykset edetä yhteensovittamisessa ja palautti meidät täysin samaan tilanteeseen kuin aiemmin. Emme halua myöskään jatkaa automaattisia menettelyjä. Me voimme ainoastaan taantua tässä Eurooppa-neuvostossa ja tulevissa Eurooppa-neuvostoissa. Kysymys on enää, kuinka kauaksi taaksepäin ja millä nopeudella.
Poikkeukset itse laatimiimme sääntöihin merkitsevät vakaussopimuksen heikentämistä ja siitä luopumista. Se, kuinka paljon haluatte antaa periksi, määrittää meidän tulevan uskottavuutemme ja taloudellisen voimamme ja vaikuttaa vastaisuudessakin riippumatta siitä, vältymmekö taloudelliselta lamalta, jonka uskon uhkaavan meitä lähivuosina. 
Myller (PSE ).
    Arvoisa puhemies, tuleva huippukokous on kaksinkertaisesti kiinnostava kestävän kehityksen näkökulmasta. Esillä on Lissabonin strategian välitarkistus ja vuosittainen kestävän kehityksen ohjelman seuranta. Nämä kaksi asiaa kuuluvat yhteen. Kestävää kasvua ja kilpailukykyä ei voi saada aikaan ilman ympäristön ja sosiaalisen suojelun mahdollisimman korkeaa tasoa. Tämän vuoden aikana tehtävässä kestävän kehityksen ohjelman välitarkistuksessa on luotava pitkälle tulevaisuuteen ulottuva kunnianhimoinen strategia, jolla on suora yhteys Lissabonin strategiaan ja jolla myös ohjataan Euroopan unionin eri politiikan alueita.
Cardiffin henki on herätettävä henkiin ja tarkasteltava entistä voimakkaammin Euroopan unionin eri politiikkojen kestävyyttä ja puututtava niihin kehitystekijöihin, jotka johtavat kestämättömiin kehityssuuntiin. Erityistä huomiota on kiinnitettävä energiantuotantoon, liikenteeseen, maankäyttöön ja maatalouteen. Ilmastonmuutoksen torjunnassa on otettava uusia, entistä pidempiä askeleita. On katsottava Kioton sopimuksen jälkeistä aikaa ja saatava aikaan pitävät ja seurattavat tavoitteet vuodelle 2020.
Kestävän kehityksen strategiaan on liitettävä myös hintalappu. On hinnoiteltava se, paljonko mitään tekemättömyys maksaa. Nythän kaikki huomio kiinnitetään siihen, mitä ympäristönsuojelutoimet maksavat.
Euroopan unionin on myös jatkossa oltava globaali suunnannäyttäjä ympäristöpolitiikassa. Kunnianhimoinen lainsäädäntö yhdistettynä taloudellisiin ohjauskeinoihin on myös hyvä yhdistelmä luomaan kysyntää uudelle ympäristöteknologialle. 
Joan i Marí (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, Espanjassa järjestetyssä kansanäänestyksessä EU:n perustuslaista baskit ja katalaanit vahvistivat selvästi, että me haluamme osallistua täysimääräisesti Euroopan unionin toimintaan. Espanjan alueella Baskimaassa ja Kataloniassa annettujen ei-äänten määrä oli kolme kertaa niin suuri kuin Espanjassa. Euroopan unionin on otettava huomioon tämä poliittinen todellisuus, erityisesti jos tarkoituksena on rakentaa nykyistä tiiviimpi ja vahvempi Eurooppa, jolla on merkitystä kaikille Euroopan ihmisille.
Olisi hyvin epädemokraattista kieltää Euroopan valtiottomien kansojen erilaiset todellisuudet. Emme voi olla niin tekopyhiä, että vaadimme moniarvoisuutta Eurooppaan ja kiellämme sen omassa maassamme. Samaan aikaan kun monet espanjalaiset Euroopan parlamentin jäsenet valittivat kastilian kielen väitetystä syrjinnästä, Espanjan parlamentin puhemies Manuel Marín kielsi katalaaniedustajaa puhumasta muutamaa sanaa katalaania alustavissa huomautuksissaan. Samoissa tilanteissa ei voida käyttää eri perusteita. Ei voida vaatia oikeuksia, oikeutta tai erilaisia eettisiä sääntöjä Euroopan unionissa ja toisaalta vaatia Espanjassa tai Italiassa noudattamaan taloudelliseen käytännöllisyyteen perustuvaa käytännönläheistä lähestymistapaa.
Jos olemme aidosti sitoutuneita monikielisyyteen, jos haluamme käyttää kastilian kieltä esimerkiksi kaikissa valiokuntien kokouksissa ja lehdistötilaisuuksissa, meidän on ensin oltava rehellisiä ja turvattava kaikkien kielelliset oikeudet, myös katalaanien ja baskien oikeudet sekä esimerkiksi walesilaisten ja irlantilaisten oikeudet.
Triantaphyllides (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, kuten neuvoston puheenjohtaja äsken totesi, kevään Eurooppa-neuvostossa keskitytään pääasiassa vakaus- ja kasvusopimukseen sekä Lissabonin strategiaan, jonka katsotaan epäonnistuneen ja kaipaavan tarkistamista. Se kaipaa tarkistamista, koska työttömien määrä Euroopan unionissa on nyt saavuttanut 20 miljoonan rajan. Köyhyyden vaara uhkaa 70:tä ihmistä, ja naisille maksetaan keskimäärin 16 prosenttia pienempää palkkaa kuin miehille. Todellista lähentymistä ei näin ollen ole saavutettu.
Valitettavasti Lissabonin strategiassa sosiaalipolitiikka jää toiseksi. Vakaussopimukseen ja Lissabonin strategiaan ehdotettujen muutosten myötä ei saada aikaan ruohonjuuritason toimintaa edistävää strategiaa. On paradoksaalista ja absurdia puhua toisaalla planeettamme tuottavimman talouden luomisesta ja vaatia toisaalla budjettien leikkauksia ja sen kautta entistä vähemmän yhteenkuuluvuutta.
Ainoastaan radikaaleilla toimilla, joihin kuuluu myös sosiaalisen kasvun resurssien lisääminen, Lissabonin strategiasta saadaan ruohonjuuritason toimintaa edistävä strategia. 
Clark (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, ennen kuin ryhdyn käsittelemään vakaus- ja kasvusopimusta, haluan esittää muutaman huomautuksen tilanteesta yleensä. Olen hiukan pettynyt siihen, että komission puheenjohtaja Barroso näyttää poistuneen, koska hän saa kuulla huomautuksen Yhdistyneen kuningaskunnan, Euroopan unionin toiseksi suurimman maksajan, edustajalta.
Tähän mennessä olemme maksaneet EU:lle noin 180 miljardia Englannin puntaa. Olemme saaneet takaisin noin 105 miljardia puntaa tukina eri muodoissa. Yhdistyneessä kuningaskunnassa pidetään uskoaksemme vaalit varsin pian, ja äänestäjät haluavat tietää, mitä meidän maksujemme 75 miljardin alijäämälle on tapahtunut. Saammeko vastauksen nykyiseltä pääministeriltämme tai valtiovarainministeriltä? Saammeko vastauksen tältä parlamentilta? Kun muistutamme heitä siitä, että Euroopan tilintarkastustuomioistuin on kymmenettä vuotta peräkkäin kieltäytynyt allekirjoittamasta tilinpäätöksiä, koska miljardeja puntia on hävinnyt teille tietymättömille, he voivat hyvinkin laskea yhteen yksi ynnä yksi ja päätellä, mitä maksamillemme 75 miljardille on tapahtunut.
Onko meillä vakaus- ja kasvusopimus vai ei? Luxemburgin pääministeri Jean-Claude Juncker totesi hiljattain toimittajille Brysselissä: "Alan vakavasti harkita vaihtoehtoa, ettei sopimusta muuteta lainkaan". Hän lisäsi: "Emme hylkää mahdollisuutta jättää sopimus ennalleen; se on nyt selvä mahdollisuus. Minulla ei ole tarkoitus korvata huonosti toimivaa sopimusta toisella, joka näyttää toimivan mutta joka myöhemmin toimiikin väärin". Aiemmin hän kertoi sopimuksen olevan kuollut.
Mitä tästä vakaus- ja kasvusopimuksesta sitten pitäisi sanoa? Eikö ole järjetöntä, että maille, joiden alijäämä on yli 3 prosenttia, määrätään valtavat sakot, jotka ainoastaan pahentavat niiden tilannetta? Tietysti vakaussopimus on huono. Se on hyödytön! Hylätkää se! 
Angelilli (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tuleva Eurooppa-neuvosto käsittelee Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta ratkaisevia uudistuksia, myös vakaussopimuksen uudistamista. Uudistus on valitettavasti verhottu salaperäisyyden kaapuun. Itse asiassa kuulemme yleisiä uutisia siitä, että sopimuksen joustoja lisätään mahdollisesti 19 kohdalla tai että sopimus jätetään mahdollisesti ennalleen, ja kaikkea siltä väliltä. Tältä osin käteen jää vain mielipaha siitä tilaisuudesta, jonka tämä parlamentti on päästänyt käsistään, kun se ei ole halunnut ryhtyä keskustelemaan suoraan siitä, kuinka sopimusta olisi uudistettava. Parlamentin puhemies ja suurimmat poliittiset ryhmät ovat syypäitä tähän.
Näyttää siltä, että pääsemme kenties kompromissiin, kuten aina. Sille on tyypillistä taktiset vedot ja poliittinen tasapainoilu. Sellaisia Eurooppa ei juuri nyt tarvitse. Niiden sijasta se tarvitsee rohkeampia ja käytännöllisempiä lähestymistapoja keskeisiin tavoitteisiin talouden elvyttämiseksi, siis investointeja tutkimukseen, innovaatioon, kilpailukykyyn, infrastruktuureihin ja rakenneuudistukseen. Siksi korostan, että olen ymmälläni komission ja puheenjohtajavaltio Luxemburgin kieltäydyttyä harkitsemasta niin sanotun kultaisen säännön soveltamista, minkä avulla talouskasvuamme olisi voitu lisätä tuntuvasti.
Erityisesti nuorille sukupolville olemme velkaa sen, että sitoudumme käytännössä taloutemme tulevaisuuteen. Tässä yhteydessä tarvitaan aito sopimus nuoria varten. Nuorten on voitava katsoa vakaaseen, turvalliseen ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta tarjoavaan tulevaisuuteen. Tässä ovat apuna toimenpiteet, joilla nuoria autetaan siirtymään osaksi työvoimaa ja saamaan osansa luotoista, sekä toimenpiteet, joilla pyritään toteuttamaan oikeus kotiin ja perheeseen.
Lopuksi totean, että Euroopan unionin on sitouduttava vahvasti takaamaan todelliset mahdollisuudet Euroopan nuorille sukupolville. Sitä me peräänkuulutamme, ja sitä nuoret ennen kaikkea odottavat. 
Martin, Hans-Peter (NI ).
    Arvoisa puhemies, juuri nyt on helppo tuntea myötätuntoa komissiota ja neuvostoa kohtaan, kun ne yrittävät löytää järkevän ratkaisun vakaussopimuksen ongelmaan. Niistä on tullut EU:n itserankaisun ja oma-aloitteisen vankeuden uhreja. Vakaussopimus saatettiin voimaan erityisesti Saksan tapauksessa erittäin selvistä syistä, vaikka se myöhemmin osoittautuikin maaksi, jolle sopimuksesta aiheutui eniten ongelmia. Mielestäni meidän olisi opittava tulevaisuuden varalle, että kiirehtimällä näitä asioita ei saada valmiiksi, sillä vahingot ovat nyt suuremmat kuin lyhyen aikavälin hyödyt. Kaikki on käytännössä pilalla, ja tämä on synnyttänyt Euroopan unioniin jälleen uuden luottamuskriisin.
Nuorten ja kaikkien niiden puolesta, jotka vielä jonkinlaisessa hurmassa uskovat Eurooppaan, toivon teidän todellakin onnistuvan leikkaamaan tämän varsinaisen Gordionin solmun. Vaikeaa se on, mutta paljon luottamusta on menetetty – ja vakaussopimuksen tarkoitus oli alun perin juuri rakentaa luottamusta. Toivotan teille todellakin kaikkea menestystä tulevassa Eurooppa-neuvostossa. Toivottavasti onnistutte siellä vierittämään tämän kompastuskiven Euroopan unionin tieltä. 
Kirkhope (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, kevään Eurooppa-neuvostoa hallitsee epäilemättä Lissabonin toimintaohjelman puoliväliarviointi. Olen puhunut tästä aiheesta viime viikkoina monta kertaa, ja sen tulisi olla Euroopan unionin asialistalla tulevinakin vuosina.
Haluan vain korostaa, että Euroopan demokraatit kannattavan voimakkaita toimia toimintaohjelman elvyttämiseksi. Haluamme kansallisten hallitusten sitoutuvan voimakkaammin todelliseen ja kestävään talouden uudistamiseen. Komission puheenjohtaja saa täyden tukemme kasvuun ja hyvinvointiin perustuvan yritteliään Euroopan luomisessa.
Haluan kuitenkin tehdä selväksi, että olemme huolissamme eräistä viimeaikaisista kehitysvaiheista. Tähdennän myös, ettei puheenjohtaja Barroso saa heikentää kantaansa EU:n markkinoiden vapauttamiseen eikä horjuttaa millään tavoin palveludirektiiviä, sillä se on perustava osa sitä Lissabonin toimintaohjelmaa, jonka hän itse hiljattain määritteli. Toinen asia on työaikadirektiivi: minusta on merkillistä, että edelleen osa poliitikoista ja hallituksesta katsoo, että tasa-arvoinen toimintaympäristö on sellainen, jossa kaikki EU:n jäsenvaltiot ovat yhtä heikossa kilpailuasemassa. Meidän näkemyksessämme Euroopan unionista on olennaisen tärkeää, että työnantajat ja työntekijät päättävät mahdollisimman pitkälle omista työehdoistaan ja -ajoistaan, sen sijaan että EU:n hallitukset päättävät niistä heidän puolestaan. Tällainen on ristiriidassa koko sen talouden vapauttamisen ja joustavuuden hengen kanssa, johon monet meistä uskovat.
Eurooppa-neuvosto käsittelee muitakin aiheita, myös kansainvälistä tilannetta. Tältä osin haluan huomauttaa yhdestä seikasta, nimittäin transatlanttisen liiton vahvistamisesta. Yhdysvaltain presidentin vierailu viime kuussa Euroopassa aloitti uuden vaiheen maailman merkittävimmässä geopoliittisessa kumppanuudessa. Näiden suhteiden alusta aloittamiselle on nyt todelliset mahdollisuudet, ja se on erittäin tärkeää maailman turvallisuudelle. Eräät viime aikoina esitetyt huomiot, joita on esittänyt muiden muassa Saksan liittokansleri, ovat merkitykseltään tärkeitä ja ne on otettava vakavasti. Hänen viittaustaan siihen, ettei Nato ole enää sotilaallisen puolustuksen ylivoimainen apuväline, on mielestäni tutkittava tarkemmin, ja olen siitä huolissani.
Jos Eurooppa haluaa olla vakavasti otettava kumppani Yhdysvaltojen rinnalla taistelussa terrorismia ja joukkotuhoaseiden leviämistä vastaan, sen on tehtävä tiiviimpää yhteistyötä Amerikkalaisten ystäviemme kanssa. 

Van den Burg (PSE ).
    Arvoisa puhemies, minäkin haluan sanoa sanani vakaus- ja kasvusopimuksesta, sillä on valitettavaa, ettei Ecofin-neuvosto päässyt yhteisymmärrykseen asiasta aiemmin tällä viikolla. Toivon ja uskon vakaasti, että puheenjohtaja Juncker, joka osallistuu sekä ylimääräiseen Ecofin-neuvoston kokoukseen että huippukokoukseen, pystyy jatkamaan työtään. Olen surukseni saanut seurata sopimuksen uudistuksen muuttumista niin sanotuksi . Pelkään nimittäin sitä, että siitä tulee pelkkä jäsenvaltioiden, eritoten suurten jäsenvaltioiden, välinen lehmänkauppa, jollaisia on nähty tähän mennessä liikaakin. EU:n valtioiden ja hallitusten päämiesten on aika osoittaa todellista näkemystä ja johtajuutta.
Ryhmäni on todennut monta kertaa kannattavansa sopimuksen uudistamista, joka johtaisi kasvuun vaarantamatta euron vakautta. Pidän siis hyödyllisenä laatuarvioinnin laatimista jäsenvaltioiden talousarviomenoista. Tätä tuettiin tänä aamuna keskustellessamme Lissabonin strategiasta. Euroopan unionissa investoidaan liian vähän koulutukseen ja tutkimukseen. Niiden avulla se pystyy kehittymään kilpailukykyiseksi tietoon perustuvaksi taloudeksi, jollaiseksi epätoivoisesti haluamme. Sopimus ei saa estää meitä näissä pyrkimyksissämme.
Liike-elämässä yritykset menisivät nurin, jolleivät ne investoisi tulevaisuuteen. Haluan kuitenkin lisätä, että liike-elämässä investointeja ei poisteta yhdessä vuodessa. Miksi sopimuksessa siis tehdään niin? Mikä estää meitä soveltamasta pitempää poistoaikaa myös Lissabonin strategian mukaisiin investointeihin? Tällainen muutos olisi olennainen ja toisi lisävapautta vaarantamatta kuria.
Toinen muutos, joka on saatava aikaan, on eurooppalaisen ajattelutavan lisääminen. On aivan hyväksyttävää, että viranomaisohjaus vaikuttaa talouteen, kunhan tämä tapahtuu kansallisen toiminnan sijasta Euroopan unionin tasolla. Näyttää siltä, että huipulla toimivat poliittiset johtajat haluavat ennen muuta laatia luettelon tekosyistä, joiden avulla he voivat välttyä kurinpidolta ja joita he voivat käyttää kaikenlaisessa politiikassa. Ryhmäni kannattaa komission vahvaa roolia ja katsoo, että pelisäännöt ja arvioinnit on laadittava yhdessä eurooppalaisesta näkökulmasta lähtien. 
Isler Béguin (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, haluaisin tiedustella neuvostolta, mitä on tapahtunut Göteborgin sitoumuksille ja sille, mitä niistä on jäljellä. Mielestäni vastaus nimittäin on, että ei juuri mitään.
Jos neuvosto olisi pitäytynyt sitoumuksissaan, se ei etsisi nyt – kuten te etsitte tänä aamuna ja etsitte uudelleen tänä iltana – uutta voimaa EU:ta koskevan toivottomuuden hälventämiseksi. Göteborgissa nimittäin näytettiin tietä ja annettiin uutta toivoa ehdottamalla, että joka kevät pidetään erityinen huippukokous, jossa seurataan kestävän kehityksen edistymistä. Komission jäsen Wallström tietää, mitä tarkoitan. Mitä olette tehneet Göteborgissa virinneelle innolle kohdata uusia uhkia ja haasteita, jotka huolettavat kansalaisiamme? Mitkä ovat teidän innovatiiviset, mukaansatempaavat ja konkreettiset suunnitelmat ilmastonmuutoksen torjumiseksi ja luonnon monimuotoisuuden rappeutumisen vastustamiseksi? Millaista edistystä on saatu aikaan neljässä vuodessa, ja missä mennään sosiaalisen yhdenmukaistamisen osalta? Missä vaiheessa ovat Euroopan unionin peruspalvelut?
Olette mielestäni vääristäneet kevään huippukokousten tavoitteita, sillä huippukokouksissa oli tarkoitus antaa vastaukset kaikkiin näihin kysymyksiin ja tarkentaa politiikan suuntaa. Ja nyt te vaaditte peruskirjaa uusista perusteista! Arvoisa puheenjohtaja, nämä perusteet ovat olemassa, mutta te olette sysänneet ne syrjään, ehkäpä siksi että ne olivat liian rajoittavia, liian hankalia. Onko esimerkiksi luonnon monimuotoisuuden peruste hautautunut komission pöytälaatikoihin?
Arvoisa puheenjohtaja, pyörää ei todellakaan tarvitse keksiä päivä päivältä uudelleen. Palatkaa Göteborgin henkeen, palauttakaa tämä innovatiivinen hanke omalle paikalleen kevään huippukokousten keskipisteeksi – tämä innovatiivinen hanke, jota kansalaiset odottavat ja joka nostaa Euroopan unionin tästä seisetilasta. 
Manolakou (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, Lissabonin strategian väliarvioinnissa ei aseteta uusia tavoitteita vaan parannetaan strategiaa niin, että pystymme kilpailemaan paremmin Yhdysvaltojen kanssa. Siinä edellytetään tiiviimpää yhteistyötä ja yhteensovittamista hallitusten kesken ja toiminnan seuraamista, jotta vältetään vastustuksen aiheuttamat viipeet. Näin ollen kevään Eurooppa-neuvostossa haudotaan uusia rynnäköitä ruohonjuuritason tuloja ja muita ruohonjuuritason saavutuksia vastaan. Tämän takuuna on Lissabonin strategian viiden ensimmäisen soveltamisvuoden lopputulos: työntekijöiden köyhyyden, työttömyyden ja eriarvoisuuden lisääntyminen ja toisaalta oligarkkien vaurastuminen.
Jäsenvaltioiden johtajat tekevät päätöksen edetä entistä aggressiivisemmin ja nopeammin kohti joustavampia työmarkkinasuhteita leikkaamalla työntekijöiden tuloja ja ruohonjuuritason oikeuksia, ottamalla käyttöön uuden vakuutusjärjestelmän, vapauttamalla markkinat täydellisesti ja yksityistämällä kaikilla aloilla. Samaan aikaan he tekevät päätöksiä, joilla tehostetaan Euroopan unionin poliittista ja sotilaallista läsnäoloa yhä useammissa maissa, ja he muodostavat Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin yhteisen rintaman sodassa kansoja vastaan. Tällaiset toimenpiteet kaventavat sosiaali- ja työllisyysoikeuksia tarkoituksena kasvattaa eurooppalaisen pääoman tuottavuutta.
Tällaista keskiaikaista työympäristöä he valmistelevat, tällaista on Euroopan unionin ja sen kumppaneiden politiikka. Työntekijöitä kehotetaan uhrautumaan, jotta heidän elämästään tulisi entistä huonompaa. Myös paremman elämän puolesta on uhrauduttava. Tällä tarkoitan järjestäytynyttä taistelua Euroopan unionin ja hallitusten harjoittamaa julmuutta ja riistoa vastaan. 
Brunetta (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, kuten on jo todettu, tulevalla kevään Eurooppa-neuvostolla on kaksi pääaihetta: vakaus- ja kasvusopimuksen uudistaminen ja Lissabonin strategian tarkistaminen.
Jos katsomme nykyisten kompromissien, vääjäämättömän tekopyhyyden ja sen väsyttävän taktikoinnin tuolle puolen, jossa osa haluaa kurinalaisuutta ja toiset joustavuutta, jossa toiset ovat heinäsirkkoja ja toiset muurahaisia, vakaus- ja kasvusopimuksesta käytävän keskustelun olennainen piirre on edelleen kultainen sääntö eli se, kuinka talousarviota koskeviin sääntöihin saadaan joustavuutta kunniallisesti opportunistisiin tai viekkaisiin keinoihin turvautumatta.
Esiin nouseva kompromissi näyttää käyttökelpoiselta, mutta ei se kaikkea ratkaise. Jälkikäteen sovellettava kultainen sääntö ei paljon auta kehitystä ja luultavasti se myös heikentää uskottavuuttamme ja mainettamme. Selkeä etukäteen sovellettava strategia, joka mahdollistaa alijäämäiset menot Euroopan unionin yhteisten tavoitteiden saavuttamiseksi, olisi käyttökelpoisempi, mutta todennäköisesti emme ole vielä riittävän kypsiä tällaiseen valintaan.
Samaa voidaan sanoa Lissabonin strategian tarkistuksesta. Tavoitteiden uudelleenmäärittelystä on vähän hyötyä, jos välineistönä on edelleen toissijaisuusperiaate, avoin yhteistyö, vertaispainostus ja moraalinen vakuuttelu, varsinkin laman aikana. Tarvitaan välittömästi vaikuttavia välineitä, kuten EU:n toimintasuunnitelmia, mutta niihin emme ehkä ole vielä riittävän kypsiä.
Näin ollen katson, että tarvitsemme kypsyyttä, jotta saamme enemmän Eurooppaa – jotta toisin sanoen pystymme päättämään nyt lopullisesti, millaisen taloudellisen perustuslain haluamme Euroopallemme kansallisen itsekkyyden vastapainoksi ja vastineeksi. Maailmanlaajuistumisen haasteet eivät nimittäin anna meille siihen paljon aikaa. 
Pittella (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, viime päivinä aikaansaatu umpikuja vakaus- ja kasvusopimuksen tarkistamisessa osoittaa, että meidän on opittava hallitsemaan joustavuutta. Puheenjohtajavaltion Luxemburgin laatima pitkä luettelo keskeisistä poikkeuksista, joiden perusteella alijäämän raja-arvo saadaan ylittää tilapäisesti, on selvästikin avannut kansallisten toiveiden Pandoran lippaan.
Jos jatkamme näin, emme saavuta mitään ja alistumme pitämään sopimuksen ennallaan eli joltisenkin järjettömänä. Meidän on sen sijaan valittava se itsestään selvä tie, jossa hyväksymme yhden ainoan merkittävän poikkeuksen. Säännöistä voidaan poiketa ainoastaan tarkasti määriteltyjä, rajallisia Euroopan unionin aloitteita varten koulutuksen, tutkimuksen ja merkittävien aineellisten ja aineettomien infrastruktuuriverkostojen aloilla. Siksi meidän on sidottava kaikenlainen joustavuus sopimuksessa todelliseen eurooppalaiseen lisäarvoon investointitoiminnan muodossa.
Viime päivien kokemukset ovat lisäksi opettaneet, että unionin talouspolitiikat on sovitettava asianmukaisesti yhteen. Olen kuitenkin saanut vaikutelman, että jäsenvaltioiden hallitukset ovat vähitellen omaksuneet strategian, jossa hitaasti ja huomaamatta heikennetään komission asemaa. Saanemme nähdä tämän myös rahoitusnäkymistä kesäkuussa käytävässä keskustelussa, joiden yhteydessä ei ole vaikea ennustaa uutta hyökkäystä Euroopan unionin yhteisöllisyyden uskottavuutta vastaan.
Kelam, Tunne (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, toivotan Eurooppa-neuvostolle menestystä Lissabonin strategian tarkistukseen. Tarvitsemme päättäväistä toimintaa kilpailukyvyn tehostamiseksi hyvien ohjelmien lisäksi myös todelliseen taloudelliseen toimintaan, koska kestävä kehitys ja uudet työpaikat voivat perustua ainoastaan lisäkasvuun. Meidän on niin ikään parannettava unionin uskottavuutta yrittäjille ja yleensäkin kansalaisille. Niin hallitukset kuin kaikki edellä mainitut henkilötkin on motivoitava osallistumaan aktiivisesti Lissabonin tavoitteiden saavuttamiseen.
Yksi ratkaisu on EU:n palvelumarkkinoiden avaaminen. Jos aiomme todellakin lisätä tehokkuutta ja motivaatiota, meidän on avauduttava viipymättä. Tämä voi osoittautua yhdeksi tärkeimmistä ja tuottavimmista uudistuksista organisaatiossamme. Vastaavasti palveludirektiivinen vesittäminen olisi tuhoisa isku tasa-arvoisuuden ja yhteisvastuun periaatteille.
Täällä parlamentissa todettiin aiemmin tänään, että tavaroiden ja pääoman vapaa liikkuvuus ilman palvelujen tarjonnan vapautta on pelkkää pelleilyä. Tätä taustaa vasten alkuperämaaperiaatetta on pidettävä erottamattomana osana direktiiviä.
Toivon todellakin, ettei uusi komissio heikennä kantaansa EU:n markkinoiden vapauttamiseen. Sen sijaan, että käymme taistelua eriarvoisen nykytilan säilyttämisen puolesta, meidän tulisi keskittyä niihin hyötyihin, joita vapaa kilpailu tuo meille kaikille, niin vanhoille kuin uusillekin jäsenvaltioille, ja hyötyjä todellakin on!
Toivon, että Eurooppa-neuvosto osoittaa riittävää poliittista tahtoa ja saa kansalaiset uskomaan, että Euroopan jäsenvaltiot luovat vakavissaan olosuhteita dynaamista kasvua varten. Tässä testataan samalla EU:n yhteisvastuullisuutta. 
Lévai (PSE ).
   Haluan osallistua tähän keskusteluun uuden jäsenvaltion edustajana, jolle sosiaalisen Euroopan kysymykset ovat erityisen tärkeitä. Kaikki tiedämme, miten suuri elintasoero uusien ja vanhojen jäsenvaltioiden välillä on. Tiedämme myös, ettei tätä eroa voida hyväksyä ja että meidän on kaikin tavoin yritettävä poistaa se. Myös Lissabonin strategia kuului liittymisvaiheessa meille tärkeimpiin ohjeasiakirjoihin. Oli erittäin houkuttelevaa, että pääsimme jäseniksi Euroopan unioniin, jossa voitiin harkita tavoitteeksi talouden kilpailukyvyn lisäämistä, työpaikkojen luomista ja samalla sosiaalisen Euroopan arvojen levittämistä kaikkialle Eurooppaan.
Näkökantaa, jossa kasvava talouden kilpailukyky asetetaan ensisijaiseksi tavoitteeksi ja pidetään sosiaalista ulottuvuutta toisarvoisena, ei voida hyväksyä uusien jäsenvaltioiden kannalta, sillä niissä yli kolmannes väestöstä elää köyhyydessä. On totta, että paras tapa torjua köyhyyttä on lisätä talouden kilpailukykyä ja työpaikkoja, mutta siihen on tiukasti liitettävä sosiaalinen yhteenkuuluvuus, koulutus, tutkimus ja kehitys sekä ympäristönsuojelu. Sosiaaliset seikat kuuluvat jäsenvaltioiden vastuulle, mutta asianmukainen koordinointi unionin toimielinten tasolla on elintärkeää. Emme voi hyväksyä elämää raa'assa markkinataloudessa meidän on pyrittävä luomaan sosiaalisesti tiedostava Eurooppa. 
Busuttil (PPE-DE ).
    On totta, että Eurooppa-neuvosto keskittyy Lissabonin strategiaan ja vakaussopimukseen. Myönnettäköön silti, että keskustelun taustalla vaikuttaa myös Lissabonin strategiaan ja vakaussopimukseen liittyvä kysymys rahoitusnäkymistä – Euroopan unionin lähivuosina käytettävissä olevat varat nimittäin loppujen lopuksi määrittävät, pystymmekö käytännössä toteuttamaan ja missä määrin puheenjohtaja Barroson mainitseman vision Euroopasta. Tässä kohtaa meidän on muistettava, että uusissa jäsenvaltioissa elintaso on edelleen alhainen verrattuna Euroopan unionin keskiarvoon, ja tästä huolimatta niiden odotetaan jatkavan Lissabonin strategian ja vakaussopimuksen edellyttämiä uudistuksia. 
Meidän on pidettävä niin ikään mielessä, että uusissa jäsenvaltioissa jatkuva uudistusprosessi koetaan tietyssä määrin uuvuttavaksi. Riittää, kun totean, että niissä on ollut uudistusprosessi meneillään jo vuosia – ensin valmisteltiin liittymistä Euroopan unioniin, ja nyt liittymisen jälkeen edessä on uusia uudistuksia, jotka liittyvät tällä kertaa ensisijaisesti talousarvioon ja verotukseen ja joilla valmistaudutaan euron käyttöönottoon. Ikään kuin tässä ei olisi vielä tarpeeksi, nyt ovat edessä uudistusstrategian edellyttämät uudistukset, mistä on seurauksena keskeytymätön uudistusprosessi.
Tämä ei tarkoita, että uudistusprosessi olisi keskeytettävä – päinvastoin. Se tarkoittaa, että uusien jäsenvaltioiden on saatava vaikutelma, etteivät ne ole yksin tällä tiellä. Niillä pitäisi olla tunne, että niitä tuetaan. Näin Euroopan unionin koheesiopolitiikalla juuri voitaisiin tehdä, ja siksi Euroopan unionin lähivuosien taloudelliset voimavarat määrittävät, haluammeko uusien jäsenvaltioiden todella yhdentyvän, haluammeko niiden todella omaksuvan euron ja laajentavan taloudellista kehitystään ja luovan työpaikkoja Lissabonin strategian mukaisesti. Kuten puheenjohtaja Barroso itse totesi, vähemmällä rahalla ei voi saada enemmän Eurooppaa. 
Laschet (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kenestä tahansa saksalaisesta tässä parlamentissa on erityisen vaikea puhua tulevasta Eurooppa-neuvostosta ja vakaus- ja kasvusopimuksesta, sillä te tiedätte, kuinka rankkaa saksalaisille oli D-markasta luopuminen. Ainoa tapa, jolla Saksan kansa voitiin saada vakuuttuneeksi asiasta, oli nimenomaan luvata heille, että vakaus- ja kasvusopimuksella jatketaan D-markan perinteen viitoittamalla tiellä ja ylläpidetään valuutan vakautta pitkällä aikavälillä. On tietenkin erityisen ongelmallista, että kaikista jäsenvaltioista juuri suurimmat, kuten Saksa ja Ranska, jotka ensin taivuttelivat pienet valtiot – myös eteläisen Euroopan valtiot – hyväksymään sopimuksen ja sitten itse rikkovat sitä, eivät noudata sen määräyksiä ja vieläpä muuttavat sitä, kun niille tulee vaikeuksia. Tämän vuoksi voin ainoastaan kannustaa puheenjohtajavaltio Luxemburgia olemaan luopumatta aseistaan huippukokouksessa ja kehottamaan kaikkia muita neuvoston jäseniä toimimaan samalla tavoin.
Sopimuksen muuttamista kannattaa varmasti harkita. Täällä parlamentissa on kuultu tärkeitä puheenvuoroja siitä, miksi sitä voidaan soveltaa eri tavoin eri vaiheissa. Pahin vaihtoehto on silti sopimuksen muuttaminen juuri silloin, kun on itse rikkonut sääntöjä ja päässyt kuin koira veräjästä. Näin ollen puheenjohtaja Junckerin esittämä 16-kohtainen luettelo on oikea tapa käydä uudistamaan sopimusta. Kantamme tästä asiasta on, että komission otetta on vahvistettava ja että sen on jatkossakin oltava aktiivinen toimija. Jäsenvaltioilla ei saa olla mahdollisuutta päättää, milloin ja missä mitäkin erityissääntöä on sovellettava vakaussopimuksen yhteydessä. Eurooppa-neuvoston tulisi pitää mielessä, että laatiessaan päätelmiään 22. ja 23. maaliskuuta sen on annettava komissiolle nykyistä vahvempi asema ja että voimme keskustella lukuisista muutoksista.
Koska neuvosto kokoontuu erityisessä kansainvälisessä tilanteessa, haluan lopuksi todeta, että Lähi-idässä, välimerellisten naapuriemme keskuudessa, monet asiat ovat jatkuvassa muutoksessa. Siltäkin osin meidän on asettauduttava demokraattien rinnalle ja tuettava ihmisoikeuksia. Tästä syystä haluaisin, että tämä Eurooppa-neuvosto lähettää äänestyskäyttäytymisellään selkeän viestin – jollaista emme ole täällä parlamentissa toistaiseksi kuullet – terroristien, Hizbollahin ja kaikkien niiden liittolaisten toiminnasta. 
Schmit,
   Arvoisa puhemies, uskon vakaus- ja kasvusopimuksesta käymämme keskustelun osoittaneen, että tarve toimintaan on todellinen. Minuun tekivät vaikutuksen erityisesti viimeisen puhujan huomiot, jotka antoivat meille kannustavan viestin.
Olisi erittäin vakavaa, jos Euroopan unioni jakautuisi esimerkiksi vanhojen ja uusien jäsenvaltioiden leireihin vakaus- ja kasvusopimuksen kaltaisessa asiassa. Se olisi minusta erittäin vaarallista. Meidän on lähestyttävä vakaussopimuksen uudistusta myös yhteisvastuullisuuden hengessä. Kaikenlainen hajaannus olisi mielestäni erittäin haitallista ja vaarallista.
Haluan vielä palata erityisesti viimeisen puhujan esittämään ajatukseen eli toimielimiin liittyvään näkökohtaan. Me emme saa heikentää komissiota tai komission tehtävää vakaussopimuksen hallinnoinnissa, eikä komission aseman minkäänlainen heikentäminen talousarvion valvojana tule kysymykseenkään puheenjohtajavaltion puolelta. Tämä kohta on siis erittäin tärkeä.
Puheenjohtajavaltion ehdotuksilla, joista on vielä päästävä sopimukseen, pyritään selkeästi lisäämään joustavuutta, koska eräissä piireissä vaaditaan lisää joustoja. Samaan aikaan niiden tarkoituksena on kuitenkin luoda entistä tarkemmat puitteet erityisesti alijäämien arvioimiseksi. Alijäämät eivät ole samanlaisia. Uskoakseni me kaikki tunnemme riittävän hyvin talouden säännöt ja lait, jotta tiedämme, etteivät alijäämät ole välttämättä luonteeltaan samanlaisia. Kulutusmenoista aiheutunutta alijäämää ei pidä rinnastaa tuotantoon ja tulevaisuuteen tehdyistä investoinneista aiheutuneeseen alijäämään. Katson näin ollen, että nämä ovat ne puitteet, jotka puheenjohtajavaltio haluaa ottaa käyttöön, jotta voimme tehdä tarkat arviot ja välttyä mielivaltaisuuksilta.
Toiseksi sopimus on liitettävä tiiviimmin talouden sykleihin, ja talouspoliittisia välineitä on voitava muuttaa kokemuksen perusteella. Hyväksyttävien sääntöjen tulisi kestää todellisuustesti. Kun niitä testataan todellisuudessa, joudumme ehkä tarvittaessa toteamaan, etteivät säännöt välttämättä aina ole täysin asianmukaisia. Sopimuksen mukauttaminen ei tarkoita, että alijäämien annetaan kasvaa tulevaisuudessa. Ne, jotka katsovat, että alijäämien pitäisi antaa kehittyä valvomatta ja seuraamuksitta, ovat väärässä, koska hallinnasta karkaavista alijäämistä rangaistaan varsin pian korkojen nousulla. Tämä puolestaan vaikuttaisi Euroopassa kipeästi kaivattuihin investointeihin. Olemme keskustelleet aamulla pitkään myös Lissabonin strategiasta – tästä muun muassa investointeihin perustuvasta strategiasta. On näin ollen selvää, ettemme voi yhtäältä suosittaa investointeihin perustuvaa strategiaa ja toisaalla kannustaa käytäntöihin, jotka johtaisivat korkotason nousuun ja jarruttaisivat siten samaisia investointeja.
Uskon, että haluamme säännöt, joita noudatetaan – säännöt, joita kaikki voivat kunnioittaa. Jotta kaikki voivat noudattaa niitä, tietyt taloudelliset ja poliittiset realiteetit on otettava huomioon. En halua viitata mihinkään tiettyyn valtioon, vaikka yksi onkin jo mainittu, mutta meidän on tunnustettava, että eräissä valtioissa on koettu varsin poikkeuksellisia tapahtumia. Emme voi hyväksyä sitä, ettei tällaisia poikkeuksellisia tekijöitä otettaisi huomioon jossain määrin.
Kestävästä kehityksestä voin todeta jäsen Isler Béguinille, että olemme vaatineet lujasti ympäristöulottuvuuden säilyttämistä Lissabonin strategiassa – emmekä pelkästään sen säilyttämistä vaan sen aitoa sisällyttämistä kaikkeen politiikkaan kaikilla aloilla. Kestävää kehitystä ei voida vain lisätä muuhun toimintaan. Sen on innoitettava koko politiikkaa eri aloilla, ja kaikkea politiikkaa on arvioitava kestävän kehityksen mittatikulla. Näin ollen en katso, että puheenjohtajavaltio yrittää lyödä laimin Göteborgin päätelmiä tai unohtaa ne. Pidämme kestävän kehityksen strategiaa jatkossakin täysin perusteltuna. Suosittelemme monialaista lähestymistapaa kaikkeen ympäristöpolitiikkaan, kuten perustamissopimuksessa ja perustuslakiluonnoksessa todetaan. Tämän asian suhteen katsomme, että peruskirjasta olisi hyötyä, koska sen myötä saisimme tiettyjä ohjaavia periaatteita, joita voidaan noudattaa pantaessa eri politiikkoja täytäntöön.
Lopuksi mainitsen vielä Kioton sopimuksen: puheenjohtajavaltio on erittäin kiinnostunut Kioton seurantavaiheen kehittämisestä, ja mikäli otamme käyttöön kestävän kehityksen ulottuvuuden, uskon sen perustuvan tältä osin ennen muuta Kioton seurannan valmisteluun. Puheenjohtajavaltio haluaa, että Euroopan unioni omaksuu tällä alalla johtavan roolin, edustaa kehityksen kärkeä ja osallistuu keskeisellä tavalla planeettamme pelastamiseen.
Wallström,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää kaikkia Euroopan parlamentin jäseniä heidän arvokkaista puheenvuoroistaan tässä keskustelussa sekä konkreettisista ideoista.
Keskustelu on osoittanut, että yhtenäistä ja johdonmukaista lähestymistapaa tarvitaan. Meidän on varmistettava, että vakaussopimuksen, Lissabonin strategian ja kestävän kehityksen strategian politiikkoja kehitetään rinta rinnan. Tämänaamuisessa keskustelussa Lissabonin strategiasta teitte niin ikään selväksi sen, että niissä hyvin konkreettisissa ehdotuksissa, joista olemme keskustelleet jo jonkin aikaa, on säilytettävä tämä tasapaino.
Teemme kaiken eurooppalaiseen tapaan eli varmistamme, ettei kasvun ja työpaikkojen aikaansaaminen tapahdu luonnonvarojen riiston tai sosiaalipolitiikan kustannuksella. Meidän on varmistettava, että politiikkamme kattaa kaikki kolme elementtiä ja että ne vahvistavat toisiaan. Ilmastonmuutos on yksi esimerkki, sillä se on paitsi ympäristökysymys myös suunnattomien taloudellisten ja sosiaalisten seurausten aiheuttaja, mikä merkitsee, että politiikkamme on suunniteltava tämän mukaisesti. Juuri tätä kestävän kehityksen ulottuvuuden sisällyttäminen tarkoittaa. Siinä otetaan huomioon myös tulevaisuus ja muu maailma.
Haluan kiittää kaikkia niitä, jotka ottivat esiin Lissabonin strategiaa koskevia kysymyksiä, ja vakuutan heille, että komissio panee asianmukaisesti merkille kaikki nämä kysymykset.
Jäsen Bonde oli ainoa, joka totesi olevansa erittäin iloinen. Olen tyytyväinen, että hän on iloinen, koska hän esitti huomioita avomielisyydestä ja avoimuudesta, jotka ovat minunkin sydäntäni lähellä. Haluan muistuttaa, että olemme lisänneet asiantuntijaryhmiä koskevaa avoimuutta puitesopimusta koskevien neuvottelujen yhteydessä. On laadittu asiantuntijaryhmiä koskeva uusi artikla, ja saatavana on myös luettelo asiantuntijaryhmistä, niiden kokoonpanosta, toiminnasta, asialistoista ja asiakirjoista. Se on tärkeää.
Valitettavasti vaikka kyseisen ryhmän tietyt jäsenet esittivät vaikeita kysymyksiä, he eivät kuitenkaan odottaneet riittävän kauan kuullakseen esimerkiksi vakaussopimusta koskevia vastauksia. Se on toinen tärkeä aihe.
Näköjään me aika ajoin unohdamme, mitä vakaussopimuksella on saatu aikaan. Vain muutama vuosi sitten Euroopan taloudellinen tilanne oli täysin toinen. Sopimus auttoi meitä palauttamaan taloudellisen vakauden Eurooppaan ja antoi meille mahdollisuuden tehdä yhteistyötä valuuttojen keskinäisen kilpailun sijaan. Tätä tärkeää seikkaa ei pidä unohtaa. Toisaalta, jos olemme valmiita lisäämään sääntöjemme joustavuutta, meidän on parannettava yhteistyömme laatua Euroopan unionin tasolla.
Euro on lähentänyt talouksiamme, ja kansallisesta talouspolitiikasta on tullut yhteinen huolenaihe. Jos haluamme ylläpitää järkevää julkisen talouden valvontajärjestelmää, meidän on vahvistettava toimielinkehystä ja tarjottava parempia kannustimia yhteistyöhön ja terveeseen julkisen talouden politiikkaan Euroopan unionissa.
Komissio toimii jatkossakin rakentavasti puheenjohtajavaltion Luxemburgin kanssa varmistaakseen tarpeellisten muutosten toteuttamismahdollisuudet sekä nykyaikaistaakseen ja vahvistaakseen saavutettua edistystä, jolla tuetaan muita politiikkojamme. Kiitokset osallistumisestanne vakaussopimusta koskeneeseen keskusteluun. Komissio katsoo, ettei sopimusta pidä kirjoittaa uudelleen vaan sitä on tulkittava niin, että voidaan taata sen tehokkuus ja uskottavuus.
Komissio selvittää kestävän kehityksen peruskirjan laatimisen yksityiskohdat. Peruskirjaan on sisällytettävä hyvin konkreettista politiikkaa ja toimia. Mitkään puheenvuorot vakaussopimuksesta, Lissabonin strategiasta tai kestävästä kehityksestä eivät nimittäin johda mihinkään, jollemme käy toimeen. Kaiken kaikkiaan meidän haasteenamme on täytäntöönpano: yksimielisyyden säilyttäminen, hyvän hallinnon varmistaminen ja Euroopan kansalaisten tuen varmistaminen toiminnallemme. Näiden kolmen seikan on ohjattava meitä, kun varmistamme huippukokouksen onnistumisen ja toivottavasti tänään keskustelussamme mainittujen aiheiden täytäntöönpanon. 
Puhemies
   Keskustelu on päättynyt. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Libyassa pidätettynä olevista terveydenhuollon ammattilaisista. 
Schmit,
    Arvoisa puhemies, Libyassa pidätettynä olevia terveydenhuollon ammattilaisia koskevassa kysymyksessä neuvosto on erittäin huolissaan niiden viiden bulgarialaisen sairaanhoitajan ja yhden palestiinalaisen lääkärin turvallisuudesta, jotka tuomittiin 6. toukokuuta 2004 kuolemaan. Neuvosto on seurannut hyvin tarkkaan heidän oikeudenkäyntiään viime vuosien ajan. Neuvosto on ollut useita kertoja yhteydessä Libyan korkeimpiin viranomaisiin ja yrittänyt varmistaa erityisesti, että pidätettynä olevat saisivat oikeudenmukaisen ja tasapuolisen oikeudenkäynnin, varsinkin, kun otetaan huomioon, että professorit Montanier ja Collezzi tekevät Benghazin sairaalan hi-virustartuntaa koskevassa lopullisessa raportissaan sen päätelmän, että kyseiset viisi sairaanhoitajaa ja lääkäri ovat syyttömiä.
Neuvosto on aina kaikissa toimissaan tehnyt läheistä yhteistyötä Bulgarian viranomaisten kanssa ja saanut tukea muilta kansainvälisiltä kumppaneilta. Bulgaria on kiittänyt Euroopan unionia näistä toimista. Tapasin Bulgarian ulkoministerin eilen ja keskustelin taas kerran hänen kanssaan tästä asiasta. Bulgaria voi luottaa neuvoston apuun vastaisuudessa, kun asia pyritään saattamaan myönteiseen lopputulokseen. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi komissio tukee neuvostoa niin, että Euroopan unionin toimia voidaan koordinoida tehokkaasti.
Siitä riippumatta, kuka on vastuussa viruksen leviämisestä Benghazin sairaalassa, on selvää, että asia on nostattanut voimakkaita tunteita erityisesti uhrien perheiden keskuudessa, mutta myös koko väestön keskuudessa. Tämän vuoksi neuvosto on ilmaissut syvän myötätuntonsa niitä ihmisiä kohtaan, jotka ovat saaneet virustartunnan Benghazin sairaalassa. Neuvosto on ilmoittanut olevansa valmis osoittamaan solidaarisuutensa heidän hyväkseen toteutettavalla avustustoiminnalla. Tämän mukaisesti toteutetaan parhaillaan komission laatimaa toimintasuunnitelmaa.
Neuvosto odottaa nyt Libyalta vastausta näihin toimiin.
Neuvosto kehotti 11. lokakuuta 2004 pitämässään kokouksessa Libyaa vastaamaan myönteisesti Euroopan unionin ehdottamaan sitouttamispolitiikkaan. Tässä yhteydessä neuvosto vaati, että Libyan olisi ratkaistava ongelmat, joista Euroopan unioni on huolissaan, erityisesti bulgarialaisia sairaanhoitajia ja palestiinalaista lääkäriä koskeva kysymys. Neuvosto uskoo, että todistusaineiston tarkasteleminen uudelleen saa Libyan tekemään sen päätelmän, että näiden viiden bulgarialaisen sairaanhoitajan ja yhden palestiinalaisen lääkärin nopea vapauttaminen olisi oikeudenmukaisuuden kannalta paras ratkaisu.
Puheenjohtajavaltio vakuuttaa Euroopan parlamentille, että neuvosto asettaa tämän asian käsittelyn edelleen etusijalle. Neuvosto tekee kaikkensa läheisessä yhteistyössä Bulgarian viranomaisten kanssa, mutta kunnioittaen samalla heidän oikeuksiaan, jotta tässä asiassa saavutetaan ainoa mahdollinen myönteinen lopputulos eli tuomittujen vapauttaminen. 
Frattini,
   .  Arvoisa puhemies, kiitos tästä tilaisuudesta keskustella hyvin vaikeasta asiasta, joka koskee Libyassa pidätettynä olevia terveydenhuollon ammattilaisia. Kysymys todellakin varjostaa tähän maahan solmittuja kansainvälisiä suhteita. Jotta asiaa voidaan käsitellä täysipainoisesti, on laajennettava keskustelua niin, että voidaan käsitellä myös Benghazin perheitä, joihin laaja hiv-tartunta vaikuttaa. Komission mielestä nämä ovat kaksi erillistä murheellista tapahtumaa, mutta ne liittyvät toisiinsa sen tuomion välityksellä, joka julistettiin toukokuussa 2004 nyt Libyassa pidätettynä olevia bulgarialaisia terveydenhuollon ammattilaisia ja palestiinalaista terveydenhuollon ammattilaista vastaan.
Käsittelen ensin Benghazin perheitä koskevaa kysymystä. He kärsivät tästä tartunnasta, joka on vaikuttanut moniin ihmisiin joko suoraan tai välillisesti. Hiljattain tästä murheellisesta tapahtumasta muistuttivat joidenkin sairastuneiden lasten ja aikuisten kuolemat. Euroopan unionissa tunnetaan syvää myötätuntoa niiden vakavien vaikutusten johdosta, joita tällä Benghazia kohdanneella laajamittaisella vahingossa tapahtuneella tartuttamisella on. Koska Euroopan maissa on ollut samankaltaisia tilanteita, täällä on kehitetty ohjelmia, joiden avulla tartunnan vaikutuksia voidaan lieventää, ja järjestelmä, jolla estetään samanlaisen leviämisen toistuminen.
Voimme tämän laajan kokemuksen avulla auttaa Libyan viranomaisia tilanteen ratkaisemisessa ja osallistua näin Benghazissa kärsivien perheiden ahdingon lievittämiseen. Komissio ja EU ovat ilmaisseet useita kertoja mitä suurimman myötätuntonsa ja solidaarisuutensa Benghazin tilanteen johdosta. Komission elokuussa 2004 toteuttaman ja neuvoston vahvistaman teknisen arvioinnin perusteella EU toteuttaa nyt toimintasuunnitelmaa, jolla pyritään ratkaisemaan joitakin niistä ongelmista, joista Benghazin perheet kärsivät, sekä parantamaan Libyan terveydenhuollon valmiuksia.
Tämän toimintasuunnitelman toteuttaminen on solidaarisuuden osoitus, jonka tavoitteena on ilmaista EU:n myötätunto vastaamalla erityisesti Libyassa havaittuihin tarpeisiin. Meidän kaikkien on varmistettava, että koko toimintasuunnitelma toteutetaan nopeasti ja tehokkaasti.
Komissio järjesti marraskuussa 2004 kansainvälisen kokouksen toimintasuunnitelman käynnistämiseksi, ja toteuttaa nyt suunnitelmaa läheisessä yhteistyössä Gaddafi-säätiön kanssa. Toimien onnistuminen riippuu kansainvälisen yhteisön erilaisten julkisten ja yksityisten rahoittajien antamasta tuesta.
Seuraavaksi käsittelen kysymystä, joka koskee niitä viittä bulgarialaista ja yhtä palestiinalaista terveydenhuollon ammattilaista, jotka ovat olleet pidätettyinä Libyassa vuodesta 1999. EU on toistuvasti ilmaissut vakavat epäilynsä oikeudenkäynnin perusteista, vastaajien kohtelusta ja prosessin viivästymisistä. Näin ollen petyimme ja huolestuimme huomattavasti, kun heidät viime toukokuussa tuomittiin kuolemaan perusteilla, jotka komission mielestä olivat epäselvät ja riittämättömät. Heti tuomion julistamisen jälkeen EU ja komissio korostivat, että pidämme erittäin tärkeänä oikeudenkäynnin tyydyttävää ja oikeudenmukaista lopputulosta, ja pyysimme, että asiaa harkittaisiin uudelleen. Muutoksenhakuprosessin tarkastelu aloitetaan kohta Libyan korkeimmassa oikeudessa.
Komissio on edelleen työskennellyt Libyan viranomaisten kanssa, jotta tämä asia voitaisiin ratkaista tyydyttävällä tavalla. EU teki kaksi virallista yhteydenottoa pääministeritasolla, toisen 12. kesäkuuta ja toisen 27. kesäkuuta 2004. Komission virkamies kävi tapaamassa bulgarialaisia terveydenhuollon ammattilaisia ja palestiinalaista terveydenhuollon ammattilaista 3. lokakuuta 2004 ja ilmaisemassa komission tuen näille pidätettynä oleville sekä välittämässä komission huolestuneisuuden ilmauksen Libyan viranomaisille. Neuvosto ilmaisi syvän huolestuneisuutensa terveydenhuollon ammattilaisten ahdingosta uudelleen 11. lokakuuta 2004 ja pyysi Libyaa harkitsemaan heidän vapauttamistaan käytettävissä olevan todistusaineiston uuden tarkastelun perusteella.
Komissio asettaa tämän dramaattisen asian edelleen etusijalle ja yrittää jatkuvasti etsiä keinoja asian saattamiseksi myönteiseen lopputulokseen. Komissio on vastaisuudessakin yhteydessä Libyan viranomaisiin, Gaddafi-säätiöön ja Bulgarian viranomaisiin.
Olen vakuuttunut, että kaikki, joita asia koskee, haluavat saattaa tämän murheellisen asian päätökseen mahdollisimman nopeasti. Käytettävissä olevan todistusaineiston perusteella on tehtävä juuri niin. Samaan aikaan keskitymme edelleen keinoihin lieventää Benghazin perheiden kärsimystä ja auttaa Libyan viranomaisia luomaan järjestelmiä, joilla tällaisen tartunnan toistuminen voidaan estää.
EU on päättänyt soveltaa sitouttamispolitiikkaa Libyaan ja on jo antanut huomattavasti tunnustusta niille merkittäville toimille, joita Libya on toteuttanut, jotta se voisi yhdentyä uudelleen kansainväliseen yhteisöön. Libyaa on kehotettu luomaan muodolliset suhteet EU:n kanssa Välimeren alueen kumppanina ja läheisenä naapurina. Tässä yhteydessä terveydenhuollon ammattilaisia koskeva kysymys on edelleen vakava ongelma – ongelma, joka on saatettava hyväksyttävään lopputulokseen, minkä Libya ymmärtääkin aivan hyvin. 
Van Orden,
   .  Arvoisa puhemies, kiittäisin neuvoston puheenjohtajaa ja komission jäsentä Frattinia heidän antamistaan hyödyllisistä julkilausumista. Libyassa on tällä hetkellä meneillään kaksinkertainen murhenäytelmä. Toisaalta sadat lapset ovat hirvittävässä ahdingossa Benghazissa, koska he ovat saaneet hi-virustartunnan. Tunnemme mitä suurinta myötätuntoa heitä kohtaan. Olen hyvin tyytyväinen Euroopan unionin yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston 11. lokakuuta 2004 tekemään päätökseen auttaa Libyan terveydenhuoltoalaa. Tuki käsittää terveydenhuollon laitteita sekä apua luotettavan ja turvallisen veripankin luomisessa.
Toinen, aivan erillinen murhenäytelmä on se, että vuodesta 1999 – siis jo viisi vuotta – bulgarialaisia terveydenhuollon ammattilaisia on ollut Libyan viranomaisten pidättäminä hiv-tartuntaan liittyvien syytösten perusteella. Tilanne paheni ratkaisevasti 6. toukokuuta viime vuonna, kun libyalainen tuomioistuin tuomitsi bulgarialaiset sairaanhoitajat teloitettaviksi ampumalla.
Arvostetut kansainväliset asiantuntijat ovat todistaneet, että hiv-tartunnasta aiheutuneen ongelman syynä oli sairaalassa tapahtunut tartunta, joka alkoi yli vuotta aikaisemmin kuin bulgarialaiset palkattiin Benghazin sairaalaan. Bulgarialaisten sairaanhoitajien vangitsemiselle ei ole kunnon perustetta. Heidät olisi vapautettava välittömästi. Juuri sitä vaaditaan tämän parlamentin julistuksessa, jonka jo yli 100 jäsentä on allekirjoittanut. Pyydämme Libyan korkeimpia viranomaisia puuttumaan asiaan ennen kaikkea oikeudenmukaisuuden periaatteen ja humaanisuuden vuoksi.
Ongelman ratkaisemiseen olisi myös hyvin käytännöllinen syy. Viime vuoden aikana toteutettiin tärkeitä toimia Euroopan unionin ja Libyan välisten suhteiden parantamiseksi. Tämä on ollut mahdollista, koska Libyan viranomaiset ovat tehneet muutamia erittäin järkeviä päätöksiä. He ovat päättäneet lakkauttaa Libyan joukkotuhoaseohjelman ja maksaa uhreille korvausta terroristi-iskuista, joihin Libyalla oli osuutta.
EU:n sitouttamispolitiikan yleistavoitteena on Libyan täysimääräinen osallistuminen Barcelonan prosessiin ja sen jälkeen edistyminen kohti assosiaatiosopimusta. Tämä ei toteudu ilman, että Libya toteuttaa lisää toimia ja ratkaisee ongelmat, joista olemme huolissamme. Näistä välittömin koskee bulgarialaisten terveydenhuollon ammattilaisten ja palestiinalaisen terveydenhuollon ammattilaisen ahdinkoa. Pyydämme presidentti Gaddafia vapauttamaan heidät heti. 
Martin, David
   , .  Arvoisa puhemies, kuten muutkin puhujat tunnen suurta myötätuntoa niitä 400:aa lasta kohtaan, jotka ovat saaneet hi-virustartunnan ja niiden 40 lapsen vanhempia kohtaan, jotka kuolivat traagisesti. Suhtaudun hyvin myönteisesti toimintaohjelmaan, jonka komission jäsen esitteli tänään. Meidän olisi tehtävä kaikkemme libyalaisten auttamiseksi.
Kun otetaan huomioon, miten Libyan viranomaiset ovat kohdelleet näitä viittä bulgarialaista sairaanhoitajaa ja yhtä palestiinalaista lääkäriä, on kuitenkin hyvin vaikea ottaa vakavasti Libyan ilmoitusta, että se haluaa päästä takaisin kansainvälisen yhteisön yhteyteen. On muistettava, että nämä ammattilaiset olivat Libyassa auttamassa libyalaisia, parantamassa libyalaisten terveydenhuoltoa. Heistä on tehty syntipukkeja Libyan terveydenhuollon riittämättömyyden vuoksi.
On selvää, että tartunta oli alkanut sairaalassa jo aikaisemmin, kuten jäsen Van Orden totesi. Virus levisi huonon hygienian ja neulojen uudelleenkäytön vuoksi. Useat asiantuntijat ovat todistaneet, että tartunnan luonteen vuoksi on lähes mahdotonta ajatella, että virusta olisi levitetty tahallisesti. Sen sijaan, että libyalaiset yksinkertaisesti tunnustaisivat tosiasiat, he ovat tehneet tästä murhenäytelmästä vielä toisen murhenäytelmän ja muuttaneet koko asian farssiksi.
Ensin he yrittivät syyttää Yhdysvaltain tiedustelupalvelua CIA:ta ja Israelin tiedustelupalvelua väittämällä, että oli kyse salaliitosta Libyan heikentämiseksi. Nyt he ovat syyttäneet aiheettomasti bulgarialaisia sairaanhoitajia, joista ainakin joitakin kidutettiin ennen oikeudenkäyntiä. Oikeudenkäynti oli selvästi epäoikeudenmukainen, eikä sitä käyty asianmukaisesti. Kannatan neuvoston näkemystä, ja pyydän neuvostoa jatkamaan Libyan hallituksen painostamista, jotta se tulisi järkiinsä ja vapauttaisi nämä henkilöt ja jotta Libyasta tulisi normaali osa kansainvälistä yhteisöä. 
Malmström,
   – Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen, että käymme tämän keskustelun, josta Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä teki aloitteen.
Bulgarialaisten sairaanhoitajien ja palestiinalaisen lääkärin tilanne on todella painajaismainen. Kuusi pitkää vuotta nämä ihmiset, jotka ovat omistaneet elämänsä ihmishenkien pelastamiseen ja lähimmäistensä hoitamiseen, ovat viruneet libyalaisessa vankilassa inhottavissa olosuhteissa. Tilanne on kafkamainen. Heitä vastaan esitetyt syytökset ovat perusteettomia, kuten tutkijat ovat osoittaneet.
Tuomioistuin julistaa lopultakin 29. maaliskuuta päätöksensä näiden kuuden henkilön kuolemantuomiosta, joten tämä päivämäärä on äärimmäisen tärkeä. EU:n on tehtävä kaikkensa, jotta voidaan varmistaa heidän vapauttamisensa heti. Vain muutaman vuoden kuluttua Bulgariasta tulee EU:n jäsen. Näin ollen olemme vastuussa näille kansalaisille tästä asiasta.
EU:n ja Libyan asteittaista lähentymistä koskevassa työssä Barcelonan prosessin yhteydessä tämä tapaus asettaa suhteiden tulevan kehityksen ratkaisevalle koetukselle. Jos kuolemantuomiot toteutetaan, minkäänlainen yhteistyö ei ole mielestäni mahdollista vastaisuudessa. Samaan aikaan on tietenkin kyse kauheasta murhenäytelmästä, joka koskee aids-tartunnan saaneita lapsia ja heidän perheitään. EU voi tehdä nykyistä enemmän. Olen hyvin iloinen, että komission jäsen tukee toimintasuunnitelmaa ja katsoo, että EU voi näin tukea Libyaa, jotta hiv-tartunnan saaneet voivat tulevaisuudessa saada parempaa hoitoa.
Arvoisa puhemies, tämä on äärettömän tärkeä asia. Odotamme, että neuvosto ja komissio asettavat sen etusijalle ja seuraavat asian kehittymistä erittäin tarkkaan 29. maaliskuuta asti, jolloin tuomioistuin taas kerran julistaa tuomionsa asiasta. 
Dobolyi (PSE ).
    Kannatamme Euroopan unionin ja Libyan tekemiä sopimuksia, jotka koskevat hiv-epidemiaa, ja kehotamme panemaan välittömästi täytäntöön toimintasuunnitelmat, jotka ilmentävät solidaarisuuden tunteemme Benghazin sairaalan epidemian uhreja kohtaan, [ja kiitän komissiota näistä toimintasuunnitelmista].
Haluan ennen kaikkea ilmaista huolestuneisuutemme bulgarialaisten terveydenhuollon ammattilaisten ja palestiinalaisen terveydenhuollon ammattilaisen tilanteen johdosta. Kuusi vuotta sitten he joutuivat epäilyksen alaisiksi, heidät pidätettiin ja tuomittiin kuolemaan. Emme ole ensimmäisiä, jotka ovat puuttuneet asiaan, sillä komissio ja neuvosto ovat käsitelleet asiaa istunnoissaan peräkkäisten puheenjohtajuuskausien aikana. Meidän on kuitenkin korostettava taas, ettei kuolemantuomio kuulu Euroopan unionin arvoihin ja perusperiaatteisiin ja että näiden kuolemantuomioiden toteuttaminen mitätöisi Euroopan unionin ja Libyan välisten suhteiden normalisoinnin. Toivottavasti Libya reagoi myönteisesti EU:n toimiin, joiden tavoitteena on edistää pitkäaikaista läheistä yhteistyötä. Näin ollen toivomme, että asia edistyy nopeasti ja ennen kaikkea että muutoksenhakukäsittely on oikeudenmukainen. Oikeuskäsittelyn viivyttäminen on vain oikeudenmukaisuuden kieltämistä. Tämän vuoksi kehotamme Libyaa vastaamaan huolestuneisuuteemme mahdollisimman nopeasti ja pyydämme neuvostoa tekemään aloitteen, jotta asiaa harkitaan uudelleen. 
Matsakis (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, Libyan lääkäripalvelujen ja terveydenhuollon tasossa on vielä paljon toivomisen varaa. Siellä on puutetta paikallisesta terveydenhuollon henkilökunnasta, lääketieteellisestä tietämyksestä ja koulutuksesta sekä asianmukaisista terveydenhuollon tiloista ja laitteista. Ongelma on selkeimmin havaittavissa suurissa, täpötäysissä kaupunkisairaaloissa, joita on suuressa määrin kaupunkien kehitysalueilla. Tällainen on esimerkiksi Benghazin Al Fatah -sairaala.
Juuri tässä sairaalassa hiv-tartunnan esiintyminen havaittiin vuonna 1998. Se koski noin 400:aa lasta. Tartunta ei ollut yllätys länsimaisille asiantuntijoille, koska he tiesivät, että sairaalan hygieniaolot olivat äärettömän huonot ja että oli vain ajan kysymys, koska tällainen tartunnasta johtuva suuronnettomuus tapahtuisi.
Libyan hallitus tarvitsi syntipukin, joka tehtiin viidestä bulgarialaisesta sairaanhoitajasta ja yhdestä palestiinalaisesta lääkäristä. Libyan kaltaisissa maissa allekirjoitetun tunnustuksen saaminen kiduttamalla ja syylliseksi lavastaminen oikeudenkäynnissä ei ole vaikeaa. Sillä aikaa kun kansainvälinen yhteisö pysytteli taka-alalla ja seurasi tapahtumia sivusta, nämä kuusi terveydenhuollon ammattilaista, jotka menivät Libyaan tarjoamaan palvelujaan Libyan kansan hyväksi, tuomittiin vuonna 2004 kuolemaan. Heidät todettiin syyllisiksi mielettömään rikokseen: syytöksen mukaan he olisivat tahallisesti tartuttaneet Benghazin sairaalassa olleisiin lapsiin hi-virusta. Eversti Gaddafi väitti, että he osallistuivat näin Yhdysvaltain tiedustelupalvelun CIA:n ja Israelin tiedustelupalvelun Mossadin salaliittoon, jonka tavoitteena oli horjuttaa Libyan vakautta.
Miten tilanne voidaan nyt korjata? Ensinnäkin EU:n on toteutettava konkreettisia toimia. Ehdotan seuraavia kolmea toimenpidettä. Ensin Euroopan parlamentin puhemies pyytää ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokuntaa lähettämään välittömästi pienen valtuuskunnan käymään Libyassa vangittuina olevien terveydenhuollon ammattilaisten luona sekä tapaamassa eversti Gaddafia ja välittämään hänelle parlamentin vakaan toivomuksen, että nämä terveydenhuollon ammattilaiset armahdetaan ja vapautetaan heti.
Toiseksi EU:n on yhdessä Maailman terveysjärjestön kanssa lähetettävä välittömästi ryhmä lääketieteen asiantuntijoita Libyaan arvioimaan maassa vallitsevan hiv-epidemian tilannetta sekä antamaan neuvoja ja apua ongelman ratkaisemisessa.
Kolmanneksi EU:n on tehtävä uusia voimakkaita aloitteita, jotta Libya pääsee pian eroon eristetystä asemastaan, johon länsimaat sen pakottivat vuoden 1992 ja vuoden 2003 väliseksi ajaksi.
Jos tällaiset toimet todella toteutettaisiin, niistä olisi molemminpuolista etua: ne edistäisivät EU:n kauppaa ja parantaisivat Libyan kansan elintasoa. 
Muscat (PSE ).
    Arvoisa komission jäsen, mielestäni teille ei tarvitse esitelmöidä, mitä olisi tehtävä. Mielestäni valitsitte oikean kohteen kertoessanne strategiasta, jota on toteutettava. Libyan naapurimaan asukkaana – asun Maltassa, josta matka Libyan rannikolle kestää vain 45 minuuttia – voin kai todeta näin.
Libyassa usein vierailevana – sekä Libyassa ja muissa sen kaltaisissa maissa vallitsevan ajattelutavan tuntevana – toteaisin, että ongelman ratkaisun avain on mielestäni suora yhteydenpito ihmisiin, etenkin uhrien sukulaisiin. Heille tämä on todellinen murhenäytelmä. Ilmoitan selkeästi, että vastustan kuolemantuomiota aina ja kaikkialla, olipa kyse Libyasta, Yhdysvalloista tai mistä tahansa muusta maasta maailmassa. Ratkaisu kaikkeen löytyy kuitenkin uhrien sukulaisista ja työstä, jota on tehtävä Libyan terveydenhuoltojärjestelmän kehittämiseksi yleensä, mutta tietyllä tavalla myös sosiaalisesti ja psykologisesti näiden perheiden parissa.
On muistettava, että aidsiin sairastuneet kärsivät tietyissä maissa – jopa Euroopassa, mutta erityisesti tietyissä muissa maissa – leimautumisesta. Tämä merkitsee sitä, että nämä ihmiset ovat jo kokeneet sukulaisensa kuoleman, useissa tapauksissa poikansa tai tyttärensä kuoleman, he ovat kokeneet suuren järkytyksen ja uskovat mielestäni epäoikeudenmukaisesti, että juuri nämä viisi ihmistä tappoivat heidän lapsensa, ja kärsivät häpeän leimasta.
Toiseksi, jos tuomioistuin vahvistaa, että nämä henkilöt ovat syyllisiä, mutta muuttaa heidän tuomiotaan, on sekä neuvoston että komission mielestäni harkittava vankien vaihtoa, jos Euroopan unionin jäsenvaltioiden vankiloissa olevat vangit ovat halukkaita ja valmiita suorittamaan vankeusrangaistuksensa Libyassa. Mielestäni tämä voisi olla osa ratkaisusta mahdollisissa tulevissa vaihtoehdoissa. 
Schmit,
   Arvoisa puhemies, minulla ei ole juurikaan lisättävää edelliseen puheenvuorooni eikä parlamentin jäsenten esille tuomiin seikkoihin.
Olen täysin samaa mieltä kuin parlamentin jäsen Muscat. Kyseessä on todellinen murhenäytelmä. Lasten aids-virustartuntaan liittyvä ongelma vaikuttaa sekä kyseisten perheiden että koko väestön elämään etenkin Libyan kaltaisessa maassa, jossa aids on suurempi tabu kuin meistä useimpien kotimaissa. Mielestäni on toimittava myös tässä asiassa. Meidän on tarjottava Libyalle apuamme – tätä valmistellaan ja toteutetaan parhaillaan – aidsin torjunnassa ja Libyan terveydenhuoltojärjestelmän parantamisessa, jotta Libya voi ainakin selviytyä tästä murheellisesta tapahtumasta, joka vaikuttaa asianosaisiin.
Lisäksi meidän on annettava Libyalle hyvin voimakas ja selkeä signaali sekä painostettava maata siinä määrin, että oikeus tapahtuu ja kyseiset terveydenhuollon ammattilaiset vapautetaan. Libya haluaa kehittää ja vahvistaa suhteitaan Euroopan unioniin. Se ei voi tehdä niin, jos se on edelleen määrätietoisesti tekemättä mitään näiden viiden tai kuuden henkilön hyväksi, jotka on epäoikeudenmukaisesti tuomittu kuolemaan. 
Frattini,
    Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, haluan nyt lopuksi esittää vain kaksi lyhyttä huomiota.
Euroopan unioni on tarjonnut Libyalle hyvin selkeästi Välimeren alueen kumppanuutta. Olemme esittäneet muutamia tavoitteita, joista osa on jo saavutettu, kuten kauppasaarron lopettaminen, kun taas osa on vielä toteutettava, kuten koko säännöstön omaksuminen.
Bulgaria allekirjoittaa pian sopimuksen EU:hun liittymisestä, ja Libya tietää hyvin, että tämä kuuden bulgarialaisen sairaanhoitajan ja yhden palestiinalaisen lääkärin tapaus on poliittisesti erittäin herkkä asia Euroopassa. Libyan viranomaiset tietävät myös, että päätös siitä, voiko maa osallistua Barcelonan prosessiin tehdään yksimielisen äänestyksen tuloksena tulevassa Eurooppa-neuvoston kokouksessa, johon Bulgaria ja Romania saavat osallistua ja jossa niillä on puheoikeus, vaikka niillä ei ole äänioikeutta.
Eurooppa jatkaa edelleen suoraa yhteydenpitoa Libyaan, mikä käsittää myös vierailuja Benghazin perheiden luona. Olen monien parlamentin jäsenten kanssa samaa mieltä siitä, että meidän on osoitettava solidaarisuutta Libyan siviiliväestölle, johon aids-tartunta on vaikuttanut. Käymme tietysti edelleen tapaamassa pidätettynä olevia terveydenhuollon ammattilaisia, joten toivon, että Libyan hallitus antaa edelleen luvan vierailla vankilassa asettamatta mitään ehtoja tässä asiassa.
Lopuksi haluan vakuuttaa, että komission toimintasuunnitelman toteuttaminen jatkuu. Jatkamme myönteisiä toimia Libyaan nähden, jota pidämme tärkeänä kumppanina Välimeren alueella. Jatkamme myös työtä julkisten palvelujen parantamiseksi kansalaisten hyväksi – terveydenhuollon palvelut ovat niistä vain yksi esimerkki – käytännön osoituksena siitä, että hyvät suhteet Eurooppaan voisivat tuoda Libyalle todellista lisäarvoa. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana kyselytunti. Käsittelemme neuvostolle osoitettuja kysymyksiä (B6-0019/2005). 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Mikä on neuvoston puheenjohtajan arvio Kosovon aseman selvittämistä koskevista valmisteluista? Mitä toimia on odotettavissa Luxemburgin puheenjohtajakauden aikana? 
Schmit,
   Arvoisa puhemies, neuvosto on samaa mieltä parlamentin jäsenen Posseltin kanssa siitä, että Kosovon tilanteen kehitys Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1244 mukaisesti on erityisen tärkeää vuoden 2005 aikana.
Puheenjohtajavaltio Luxemburg antaa täyden tukensa YK:n ja sen pääsihteerin erityisedustajan Jensen Petersenin toiminnalle Kosovon tilanteen vakauttamiseksi. Neuvostolla oli 21. helmikuuta pitämässään kokouksessa mahdollisuus tarkastella maan tilannetta Jensen Petersenin läsnä ollessa.
Vuoden 2005 puolivälissä tehtävän arvioinnin yhteydessä on mahdollista arvioida ensimmäistä kertaa täysipainoisesti Yhdistyneiden Kansakuntien asettamien vaatimusten täyttämisen edistymistä. Kosovon tulevan aseman määrittämiseen liittyvän prosessin ehtona on Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1244 mukaisesti, että arvioinnissa päädytään positiiviseen lopputulokseen.
Euroopan unioni on osallistunut tähän prosessiin tiiviisti, mutta kunnioittanut samalla tinkimättä Yhdistyneiden Kansakuntien roolia Kosovon tulevan aseman määrittämisessä.
Thessalonikissa pidetyssä huippukokouksessa vahvistettiin selkeästi, että Kosovon ja muun Länsi-Balkanin alueista tulee vastaisuudessa Euroopan unionin jäseniä, tämän kuitenkaan rajoittamatta niiden tulevaa asemaa. Näin ollen Euroopan unionilla on tärkeä merkitys Kosovon aseman tarkastelussa, jotta voidaan varmistaa, että Kosovon asema on täysin sopusoinnussa Euroopan yhdentymisprosessin kanssa.
Neuvosto painotti 21. helmikuuta tekemissään päätelmissä, ettei Kosovossa saada palata vuotta 1999 edeltäneeseen tilanteeseen. Kosovon ainoana tulevaisuutena voidaan ajatella olevan monikansainen ja demokraattinen valtio, jossa taataan vähemmistöjen tehokas suojelu, säilytetään kaikkien yhteisöjen kulttuuriperintö ja uskonnollinen perintö sekä kunnioitetaan pakolaisten ja hätäsiirtolaisten oikeutta palata kotiseudulleen. Näin alueen tilanne vakautuu, ja toimitaan Euroopan unionin arvojen ja periaatteiden mukaisesti.
Neuvosto on pyytänyt korkeana edustajana toimivaa pääsihteeriä ja komissiota läheisessä yhteistyössä puheenjohtajavaltion kanssa sekä Yhdistyneiden Kansakuntien ja muiden asianomaisten elimien kanssa tarkastelemaan Euroopan unionin mahdollista tulevaa osallistumista Kosovossa toteutettaviin kansainvälisen yhteisön toimiin, joiden tavoitteena on päätöslauselman 1244 täytäntöönpano, ja arvioimaan EU:n mahdollista osallistumista vaatimusten täytäntöönpanon yleisarviointiin ja prosessin myöhäisempiin vaiheisiin sekä myöhemmin raportoimaan näistä asioista neuvostolle. 
Posselt (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, YK:n päätöslauselmassa 1244 ei todeta mitään Kosovon tulevasta asemasta. Päätöslauselma on jo viisi vuotta vanha. Yhdysvallat on ilmoittanut ratkaisevansa Kosovon asemaa koskevan kysymyksen tänä vuonna, joten herää kysymys, haluaako EU tehdä riippumattoman aloitteen tässä asiassa vai odottaa passiivisesti, mitä muut tekevät. Kosovon työttömyysaste on noin 70 prosenttia, ja sinne tehdään sijoituksia vasta, kun alueen pitkän aikavälin tulevaisuus on selvillä. Haluaisinkin tietää, aikooko neuvosto mahdollisesti valmistautua aktiivisesti tähän ilmeisesti tänä vuonna tehtävään päätökseen. 
Schmit,
   Omaksuttu lähestymistapa on nimeltään "normit ennen statusta" tai "Kosovoa koskevat normit", ja tämä lähestymistapa pätee edelleen. Euroopan unioni on myös yhteydessä kaikkiin kumppaneihin, jotka ovat kiinnostuneita löytämään poliittisen ratkaisun Kosovon tilanteeseen. Näin ollen Euroopan unioni ei odota toisten tekevän päätöksiä. Olemme yhteydessä kumppaneihimme. Mielestäni arveluttava ja hätäinen ratkaisu, jossa ei oteta riittävästi huomioon tiettyä määrää maassa vielä ratkaisematta olevista ongelmista, voisi kuitenkin lopulta vielä vaarantaa Kosovon yhä hyvin haurasta vakautta. 
Martin, David (PSE ).
    Onko neuvoston puheenjohtaja kanssani samaa mieltä siitä, että Kosovon entisen pääministerin Ramush Haradinajin päätös erota ja tehdä yhteistyötä entisen Jugoslavian alueella tehtyjä rikoksia käsittelevän sotarikostuomioistuimen kanssa on hyvä merkki maan lisääntyvästä poliittisesta kypsyydestä? Kosovon albaanien reaktio on nyt hyvin ratkaiseva. Tietojen mukaan 1000 ylimääräistä KFOR-joukkojen jäsentä on sijoitettu Kosovoon, koska pelätään tilanteen jännittymistä.
Jos Kosovo voi ratkaista tämän ongelman seuraavan parin päivän aikana, mielestäni se tietää hyvää Kosovon kriisin lopullisen poliittisen ratkaisun kannalta, ja YK-hallinto voi vetäytyä Kosovosta. Oletteko samaa mieltä tästä? 
Schmit,
   Olen täysin samaa mieltä arviostanne. Mielestäni pääministerin päätös mennä Haagiin oli järkevä ja osoittaa merkittävää poliittista kypsyyttä. Lisäksi se antaa Kosovon albaaneille oikean viestin, nimittäin, että prosessi on osa normaalia käytäntöä ja että nyt on aika pitää päänsä kylmänä. Jos tämä saavutetaan ja ihmiset pysyvät rauhallisina, mielestäni Kosovolle avautuu uusia mahdollisuuksia. 
Papadimoulis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, kysyisin neuvoston puheenjohtajalta, mitä neuvosto aikoo tehdä vähemmistöjen suojelemiseksi, kun otetaan huomioon, etteivät väkivaltaisesti karkotetut serbit ja romanit ole vielä palanneet kotiseudulleen. Lisäksi haluan kysyä, miten neuvoston mielestä voidaan suojella Serbian ja Montenegron liittotasavallan suvereniteettia ja alueellista riippumattomuutta tulevissa neuvotteluissa. Nämä asiat todetaan selkeästi YK:n päätöslauselmassa 1244, ja neuvosto tukee niitä, kuten totesitte. 
Schmit,
   Ensinnäkin vähemmistöjen suojelu on – kuten jo selkeästi totesin – mielestäni osa Euroopan unionin lähestymistapaa, jolla pyritään poliittiseen ratkaisuun Kosovossa. Kosovon kysymyksessä ei saavuteta poliittista ratkaisua ilman vähemmistöjen suojelua eikä ilman kaikkien pakolaisten oikeutta palata kotiseudulleen. Tämä on jo selvä asia.
Suvereniteettia koskeva asia on mielestäni juuri se asia, johon poliittinen ratkaisu on vielä löydettävä, tosin ennakoimatta, mikä ratkaisu voisi olla. Ymmärrämme, että kysymys on erittäin monimutkainen ja vaikea. Siitä on neuvoteltava, ja neuvottelut on aloitettava, kun aika on kypsä. Näin ollen en voi antaa selkeää vastausta, mutta tällä hetkellä toimitaan päätöslauselman 1544 mukaisesti. 
Puhemies.
   Kysymys nro 2 jätetään käsittelemättä. Kysymys nro 3 on peruutettu.
Libanonin entisen pääministerin Rafik Haririn murha on herättänyt pelkoa siitä, että Libanon ja sen lähialueet ovat poissa tasapainosta. Condoleezza Ricen lausunnoista käy ilmi, että Yhdysvallat pitää murhaan syyllisenä Syyriaa. Syyria, jonka Yhdysvaltojen presidentti on luokitellut "pahan akseliin" kuuluvaksi maaksi, on tuominnut murhan ja ilmoittanut, ettei sillä ole mitään tekemistä Rafik Haririn kuoleman kanssa.
Mihin toimiin neuvosto on ryhtynyt estääkseen Yhdysvaltojen yksipuoliset toimet Syyriaa vastaan? Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 19 artiklassa määrätään, että niiden jäsenvaltioiden, jotka ovat myös YK:n turvallisuusneuvoston jäseniä, on pidettävä muut jäsenvaltiot täysin asioista selvillä. Mitä kyseiset jäsenvaltiot aikovat tältä osin tehdä? 
Schmit,
    Mahdollisuudet rauhan saavuttamiseen Lähi-idässä ovat parantuneet merkittävästi, mutta ovat edelleen hauraat ja on oltava erittäin varovaisia, jotta niitä ei menetetä. Tässä kysymyksessä voidaan olla tyytyväisiä Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin yhteiseen lähestymistapaan, joka vahvistettiin uudelleen Brysselissä 22. helmikuuta pidetyssä valtionpäämiesten ja hallitusten päämiesten sekä Yhdysvaltain presidentin kokouksessa. EU:lla ja Yhdysvalloilla on sama kanta Lähi-idän rauhanprosessiin ja tarpeeseen panna täytäntöön Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselma 1559 kokonaisuudessaan. Lisäksi päätöslauselma annettiin yhden Euroopan unionin jäsenvaltion ja Yhdysvaltojen yhteisestä aloitteesta. Siinä vaaditaan kaikkien vieraitten voimien vetäytymistä Libanonista, aseriisuntaa ja kaikkien miliisijoukkojen lakkauttamista sekä parlamenttivaalien pitämistä Libanonissa vapaalla ja asianmukaisella prosessilla ilman, että ulkopuoliset puuttuvat asiaan. Neuvosto on tuominnut voimakkaasti iskun, jossa Libanonin ministerineuvoston entinen puheenjohtaja Rafik Hariri sai surmansa. Mielestäni asiasta on keskustelu laajasti viime päivinä – eilen ja edellisen istunnon aikana. Vielä ei ole selvillä, kuka on vastuussa iskusta.
Kansainvälinen yhteisö ja neuvosto ovat vaatineet kansainvälistä tutkimusta iskuun johtaneiden olosuhteiden ja siitä vastuussa olevan tahon selvittämiseksi. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi neuvosto on pyytänyt Libanonin viranomaisia toimimaan täydessä yhteistyössä tutkimusryhmien kanssa, erityisesti Yhdistyneiden Kansakuntien edustajien kanssa. Neuvosto on myös pyytänyt kaikkia alueen maita täyttämään kansainväliset velvollisuutensa, erityisesti terrorismin torjunnassa. Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri on ilmoittanut, että hän esittelee lähiviikkojen aikana päätöslauselman täytäntöönpanoa koskevan raportin, jonka perusteella turvallisuusneuvosto päättää tulevista toimista. Tämä tehdään läheisessä yhteistyössä turvallisuusneuvoston eri jäsenten kanssa ja niiden EU:n jäsenvaltioiden kanssa, jotka ovat turvallisuusneuvoston jäseniä, sekä EU:n muiden jäsenvaltioiden kanssa. 
Papadimoulis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän vastauksestanne, mutta kysyisin kuitenkin vielä yhtä asiaa: voiko neuvosto vakuuttaa Euroopan unionin äskettäin Yhdysvaltojen johdon kanssa käymien neuvottelujen jälkeen minulle, ettei Yhdysvallat toteuta luonteeltaan kielteisiä, yksipuolisia toimia alueella, kun otetaan huomioon koko alueella vallitsevan tilanteen herkkyys? 
Schmit,
    Tiedätte, etten valitettavasti – tai ehkä onneksi – voi olla varma asiasta. En ole Valkoisen talon edustaja, joten en voi vastata tähän kysymykseen selkeästi. Kuten juuri selitin, Euroopan unioni ja Yhdysvallat ovat sopineet kannattavansa Yhdistyneiden Kansakuntien lähestymistapaa ja päätöslauselmaa. Lisäksi siinä maassa, johon selvästikin viitattiin, on havaittavissa myönteisiä merkkejä. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Saksan ja Alankomaiden edustajat pyysivät 29. tammikuuta 2005 pidetyssä oikeus- ja sisäasioiden ministerineuvoston kokouksessa Espanjalta selvitystä laittomien maahanmuuttajien tilanteen massiivisesta laillistamisprosessista. Tämä tehtiin siksi, että tämäntyyppisellä toimella on korjaamattomia seurauksia EU:n muille jäsenvaltioille.
Tämä 7. helmikuuta käynnistynyt ja lähes miljoonaan henkilöön vaikuttava prosessi on jo aiheuttanut tilanteita, joissa maahanmuuttajia on irtisanottu ilmiannon pelossa. Jotkut espanjalaiset poliisien ammattiyhdistykset ovat myös varoittaneet, että mahdollisuus toimii houkuttimena.
Sevillan ja Thessalonikin Eurooppa-neuvostoissa ilmoitettiin yhteisen maahanmuuttopolitiikan luomisesta, ja komission äskettäin julkaisemassa vihreässä kirjassa taloudellisista syistä tapahtuvan maahanmuuton hallinnassa sovellettavasta strategiasta myönnetään, että "päätös päästää kyseisiä kolmansien maiden kansalaisia yhden jäsenvaltion alueelle vaikuttaa kuitenkin myös muihin jäsenvaltioihin". Lisäksi Euroopan perustuslakisopimuksen III-267 artiklassa määrätään, että unioni kehittää yhteisen maahanmuuttopolitiikan.
Mitä mieltä neuvosto on Espanjan hallituksen toteuttamaa laillistamisprosessia koskevista selvityspyynnöistä ja prosessin kritisoinnista? 
Schmit,
   Neuvosto muistuttaa parlamentin jäsenelle, että päätös maahan tulevien siirtotyöläisten määrästä kuuluu EU:n kunkin jäsenvaltion päätösvaltaan, ja lisäisin, että se pysyy edelleen jokaisen jäsenvaltion päätösvaltaan kuuluvana asiana myös perustuslain voimaantulon jälkeen. Espanjan hallituksen toteuttamasta laillistamisprosessista, jota kysymys koskee, toteaisin, ettei neuvosto ole keskustellut asiasta virallisesti eikä voi sen vuoksi vastata kysymykseen.
Yleisesti ottaen neuvosto pyytää arvoisaa jäsentä tutustumaan Haagin ohjelmaan, monivuotiseen ohjelmaan, jonka Eurooppa-neuvosto hyväksyi 4. ja 5. marraskuuta 2004 pitämässään kokouksessa. Hyväksyessään ohjelman keskustelun kohteena olevasta asiasta Eurooppa-neuvosto käytti päätelmiensä lähtökohtana erityisesti ajatusta, että harmaa talous ja työllisyys saattavat edistää luvatonta maahanmuuttoa ja johtaa hyväksikäyttöön.
Lisäksi toteaisin taloudellisista syistä tapahtuvan maahanmuuton hallintaan liittyvästä erityisongelmasta, että neuvostolla oli 24. helmikuuta pitämässään kokouksessa ensimmäinen ajatustenvaihto yhteisönlaajuista lähestymistapaa koskevasta komission vihreästä kirjasta. Tällä hetkellä se on keskusteluasiakirja, jossa käsitellään useita eri kysymyksiä ja pohditaan erilaisia mahdollisia ratkaisuja. Alkaneen tarkasteluprosessin tulosten perusteella komission on tarkoitus laatia laillista maahanmuuttoa koskeva ohjelma vuoden 2005 lopussa. 
Díaz de Mera García Consuegra (PPE-DE ).
   – Huolimatta siitä, onko asiasta keskustelu virallisesti vai ei, on kuitenkin totta, että Otto Schily ja Rita Verdonk ovat esittäneet vastalauseensa.
Minulla on komission eilinen vastaus, jossa käytetään samanlaista terminologiaa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olen pahoillani, mutta minun on todettava, että komission vastaus oli paljon selkeämpi kuin teidän vastauksenne. Sanoitte, ettei sääntelemättömiä työmarkkinoita pienennetä, mikä tarkoittaa samaa kuin se, että laitonta maahanmuuttoa tavallaan edistetään, kuten komissio eilen totesi.
Sanoisin oman kokemukseni perusteella, että laittoman maahanmuuton edistämisen lisäksi lisätään houkutusvaikutusta, helpotetaan ihmiskauppaan osallistuvien järjestäytyneiden rikollisryhmien toimintaa, edistetään väärennettyjen asiakirjojen markkinoita ja lisäksi heikennetään Schengen-aluetta.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tässä tapauksessa hoito on pahempi kuin tauti. 
Schmit,
     Tavoitteena Haagin ohjelmassa, johon viittasin, on torjua laitonta ja luvatonta maahanmuuttoa sekä pimeää työtä. On myönnettävä, että tämä on monimutkainen ongelma, koska täällä jo olevat laittomat maahanmuuttajat todellakin ovat jo täällä. Mitä siis on tehtävä? He ovat täällä ja työskentelevät laittomissa työsuhteissa. Hyväksymmekö, että he jatkavat näin? Siitähän on periaatteessa kyse. Mielestäni paras ratkaisu on, että laitonta maahanmuuttoa ja pimeää työtä olisi entistä vähemmän. 
Masip Hidalgo (PSE ).
    (On muistettava, että Espanjan edellinen hallitus teki kieltämättä muutamia erittäin vakavia virheitä, joiden tuloksena Espanjassa on nyt miljoona laitonta maahanmuuttajaa.
Haluan yhtyä komission – ja nyt neuvoston puheenjohtajan näkemykseen – ja kysyä nyt laajentamalla edellistä kysymystä, eivätkö Espanjan laillistamistoimet merkitse juuri sitä, että turvaudutaan lailliseen, säädeltyyn maahanmuuttoon, rajavalvonnan vahvistamiseen ja harmaan talouden torjuntaan, kuten puheenjohtaja jo totesi selkeästi. 
Schmit,
     Mielestäni se, mitä jäsenvaltiossa päätettiin, kuului tuon jäsenvaltion toimivaltaan. On selvää, että olisi Euroopan unionin kannalta hyödyllistä toteuttaa lisätoimia rajavalvonnan tehostamiseksi. Tämä on myös yksi sen viraston tavoitteista, jota ollaan parhaillaan perustamassa. Laittoman maahanmuuton lisäksi on torjuttava mahdollisuuksia palkata työntekijöitä laittomiin tai luvattomiin työsuhteisiin. Nykyisen tilanteen tarjoama mahdollisuus toimii houkuttimena. Jos ei olisi mahdollisuutta laittomiin työsuhteisiin, Eurooppa ei olisi laittomien maahanmuuttajien mielestä niin houkutteleva. 
Muscat (PSE ).
    Tietääkö puheenjohtajavaltio, ettei Maltan hallitus anna toimittajien, sen paremmin paikallisten kuin kansainvälistenkään, vierailla säilöönottokeskuksissa, joissa maahanmuuttajia pidetään? Tiedättekö, että Euroopan neuvosto on tuominnut näiden keskusten tilan raporteissaan? Kannatan säilöönottotoimia, mutta näiden keskusten tila on sanoin kuvaamattoman huono. Onko mielestänne oikein, etteivät toimittajat saa raportoida niistä vapaasti eivätkä edes siinä tapauksessa, että he hakevat lupaa päästä käymään niissä? 
Schmit,
     Mielestäni tämä kysymys ei liity edelliseen kysymykseen. Voin vain todeta, että kaikkien maiden, joilla on erittäin avoimet rajat, on tehtävä parhaansa rajavalvonnassa, jotta laitonta maahanmuuttoa voidaan rajoittaa ja torjua tehokkaasti. Jätän tämän kysymyksen Euroopan neuvostolle, jonka velvollisuuksiin se kuuluu, kuten jo totesitte. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Kuuluuko neuvoston yhtenäistä Euroopan ilmatilaa koskeviin suunnitelmiin myös sellaisen toiminnallisen ilmatilan lohkon luominen, jossa Kosovo olisi mukana? 
Schmit,
     Arvoisa puhemies, huomauttaisin arvoisalle jäsenelle, että yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan organisoinnista ja käytöstä 10. maaliskuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 551/2004 5 artiklan mukaan neuvostolla ei ole toimivaltaa sellaisen toiminnallisen ilmatilan lohkon luomisessa, johon parlamentin jäsen viittasi kysymyksessään. 
Posselt (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin vain esittää vielä yhden lisäkysymyksen. Eikö tämä ole taas esimerkki siitä, mistä jo keskustelimme, eli siitä, ettei Kosovon monimutkaisia ongelmia voida ratkaista vanhan "normit ennen statusta" -politiikan avulla ja että Kosovon asemaa koskeva kysymys on lopultakin ratkaistava? Vaatimuksia ei voida täyttää, jos kukaan ei tiedä, mikä Kosovon asema lopulta tulevaisuudessa on.
Haluaisin myös käyttää työjärjestyspuheenvuoron. Ilmaisin vähän aikaa sitten, että halusin esittää lisäkysymyksen. Vaikka tein näin varhaisessa vaiheessa, kukaan ei ilmeisesti huomannut sitä. 
Puhemies.
   Hyvä parlamentin jäsen Posselt, huomasimme kyllä asian, mutta kaksi muuta jäsentä oli teitä nopeampia ja koska voin antaa puheenvuoron vain kahteen kysymykseen, annoin puheenvuorot heille. 
Schmit,
     Olen yhtä mieltä kanssanne siitä, että "normit ennen statusta" -lähestymistavalla on rajansa ja että pian – tai jonkin ajan kuluttua – on keskusteltava selkeästi Kosovon asemasta. Neuvottelujen aika todellakin lähestyy koko ajan. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Mihin toimenpiteisiin neuvosto aikoo ryhtyä jalkapallohuliganismista ja jalkapalloalan tiedotuskeskuksista neuvostolle 13. tammikuuta 2005 laaditun oikeus- ja sisäasioiden alan raportin perusteella? 
Schmit,
     Arvoisa puhemies, raportista, jossa kuvaillaan jäsenvaltioissa heinäkuun 2002 ja heinäkuun 2003 välisenä aikana vallinnutta tilannetta jalkapallohuliganismin kannalta, keskustellaan jäsenvaltioiden asiantuntijakokouksessa, joka pidetään huhtikuun 2005 lopussa.
Kokouksessa kiinnitetään erityistä huomiota alan odotettavissa olevaan kehitykseen: jalkapallon jatkuvaan kansainvälistymiseen; häiriönaiheuttajien kehittämiin torjuntastrategioihin, joilla he pyrkivät vastaamaan huliganismin torjumiseksi toteutettuihin toimiin; ratkaisuihin, joiden tavoitteena on vähentää sisäisiä rajatarkastuksia tai jopa poistaa ne EU:n laajentuessa; erilaisten ääriliikkeiden esiintymiseen urheilutapahtumissa esiintyvien väkivaltaisuuksien yhteydessä; jalkapallon kasvavaan ja jatkuvaan kaupallistumiseen; sekä huligaanien kerääntymiseen ryhmiksi, jotka toimivat yhdessä pikemminkin kuin yksilöinä. 
Moraes (PSE ).
    Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, huomasin tämän raportin ja haluaisin varmistaa, että te puheenjohtajuuskautenne aikana painostatte edelleen erityisesti UEFA:ta ja tarvittaessa FIFA:ta, jotta saavutetaan tilanne, jossa jalkapallo on todellakin koko perheen urheilulaji. Nyt sitä leimaavat paitsi huliganismi myös rasismi, kuten totesitte. Määrääkö UEFA mielestänne riittävän ankaria rangaistuksia, erityisesti kansainvälisessä jalkapallossa?
Mitä tällä hetkellä tehdään kansallisen jalkapallon alalla? Olisi painostettava esimerkiksi Italian, Alankomaiden, Saksan ja oman kotimaani kaltaisia maita, jotta voidaan varmistaa, että jalkapallo on todellakin koko perheen urheilulaji. Onko mitään, mitä voisitte tehdä puheenjohtajuuskautenne aikana, jotta tästä tulisi totta? 
Schmit,
     Puheenjohtajavaltio pitää todellakin erittäin tärkeänä kysymyksenä näitä stadioneilla esiintyviä ilmiöitä, jotka johtuvat huliganismin lisäksi rasismista. Yhteistyössä UEFA:n ja kansallisten jalkapalloliittojen kanssa meidän on vakaasti sitouduttava torjumaan näitä ilmiöitä, jotka tuhoavat tämän muissa suhteissa hyvin hyödyllisen ja suositun lajin maineen. 
Heaton-Harris (PPE-DE ).
    Voisiko neuvosto näin ollen kommentoida jalkapalloilusta vastaavien viranomaisten välinpitämätöntä suhtautumista siihen, mitä tapahtui Englannin ja Espanjan välisessä ottelussa, jonka aikana huudettiin runsaasti rasistisia iskulauseita? Minusta näyttää siltä, että rasismi ja huliganismi yhdistyvät jalkapalloilussa. Siihen ovat syypäitä samankaltaiset ryhmät, eivätkä niiden jäsenet ole jalkapallon kannattajia. Neuvostolla näyttää olevan hyvin vähän mielipiteitä tästä asiasta. Voisittekohan te kertoa vähän enemmän sen kannasta? 
Schmit,
     Emme saa hyväksyä rasismin ilmentymiä, emme urheilutapahtumissa emmekä muissa tapahtumissa. Mielestäni tässä asiassa tarvitaan sekä pohdintaa että toimia. Niiden, jotka osallistuvat tällaisiin rasismin ilmentymiin, on ymmärrettävä, että heitä rangaistaan ja että he vaarantavat urheilutapahtumien jatkumisen.
Mielestäni toimet, joita on toteutettu osittain huliganismin torjumiseksi, on ulotettava koskemaan myös kaikkia rasismin ilmentymiä, joista on nyt tulossa yhä yleisempiä urheilutapahtumien yhteydessä, erityisesti jalkapallo-otteluiden yhteydessä. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Pyrkimykset ratkaista Ugandassa 18 vuotta jatkunut konflikti ovat epäonnistuneet ja väkivaltaisuudet ovat jälleen leimahtaneet liekkiin. Konfliktista on aiheutunut suunnatonta inhimillistä kärsimystä ja sen johdosta suuri määrä väestöä on joutunut siirtymään asuinsijoiltaan. Lisäksi se on johtanut yhteiskunnallisten ja taloudellisten rakenteiden särkymiseen ja vakaviin ihmisoikeusrikkomuksiin. Lord's Resistance Army -kapinalliset tekevät edelleen äärimmäisen väkivaltaisia hyökkäyksiä Pohjois-Ugandan siviiliväestöä vastaan ja ryöstävät lapsia käyttääkseen näitä sotilaina tai seksiorjina.
Mihin toimiin neuvosto on ryhtynyt tai aikoo ryhtyä Euroopan parlamentin Ugandassa tapahtuvista ihmisoikeusrikkomuksista antaman päätöslauselman johdosta, taatakseen Ugandan väestön, erityisesti lasten, turvallisuuden ja lopettaakseen julmuudet? 
Schmit,
    Neuvosto on edelleen hyvin huolestunut Pohjois-Ugandan konfliktista. Neuvosto on tuominnut useasti vakavat ihmisoikeusrikkomukset ja siviiliväestöön kohdistuneet julmuudet, joihin syyllistyvät etenkin Lord's Resistance Armyn jäsenet.
Pohjois-Ugandan konflikti on Euroopan unionin ja Ugandan hallituksen välisen vuoropuhelun pääkohtia. Vuoropuhelun aikana jäsenvaltioiden ja komission edustajat ovat ilmaisseet säännöllisesti huolestuneisuutensa Pohjois-Ugandassa jatkuvista ihmisoikeusrikkomuksista. He ovat painottaneet, että siviiliväestölle kärsimyksiä aiheuttavat julmuudet on saatava loppumaan neuvottelemalla konfliktin rauhanomaisesta ratkaisusta.
Euroopan unionin ja kansainvälisten kumppaneiden edustajat ovat toistaneet tämän kannan Ugandan hallitukselle. Lisäksi EU on ilmoittanut, että se haluaa tukea rauhanprosessia ja auttaa maan pohjoisosan talouden jälleenrakennuksessa. Merkittävä osa EU:n Ugandalle antamasta humanitaarisesta avusta on tarkoitettu tämän alueen kaikkein heikoimmassa asemassa oleville väestöryhmille.
Huolimatta taistelujen alkamisesta uudelleen hallituksen julistaman tulitauon päätyttyä äskettäin neuvosto toivoo, että neuvottelut Lord's Resistance Armyn kanssa voivat jatkua. Neuvosto on myös valmis tutkimaan, mitä keinoja se voisi käyttää painostaakseen näitä kahta osapuolta entistä enemmän, jotta Ugandan konfliktissa saavutettaisiin pysyvä ratkaisu. 
Van Hecke (ALDE ).
    Kiitän neuvoston puheenjohtajaa vastauksesta ja haluaisin samalla ilmaista hämmästykseni siitä, että puhutaan kahden ryhmittymän välisestä sodasta. Oman arvioni mukaan on kyse Lord’s Resistance Armyn terrorismista, jota Sudanin hallitus tukee Pohjois-Ugandan väestön kustannuksella. Kannattaisikohan ottaa Lord's Resistance Armya koskeva kysymys ja mittavat ihmisoikeusrikkomukset mukaan Ugandan kanssa käytävän poliittisen vuoropuhelun lisäksi myös Sudanin kanssa käytävään poliittiseen vuoropuheluun? Toiseksi kysyisin, mitä toimia neuvosto aikoo toteuttaa, jotta vältetään rankaisematta jääminen tässä konfliktissa. Entä erityisesti sen valituksen suhteen, joka on tehty Haagin kansainväliseen rikostuomioistuimeen? 
Schmit,
     Hallituksen ja tämän niin sanotun vastarinta-armeijan rinnastaminen ei ehkä todellakaan ole aivan asianmukaista. Siitä huolimatta ainoa keino ratkaista tämä konflikti on mielestäni kehottaa Ugandan hallitusta ja kyseistä armeijaa aloittamaan vuoropuhelu. Mielestäni rauhanomainen ratkaisu ei ole mahdollinen ilman vuoropuhelua.
Vastuuta koskevassa asiassa on mielestäni todellakin tarkasteltava, missä määrin nämä vastuut voidaan selvittää ja määrittää, eikä mitään vaihtoehtoa, kuten kansainvälisen rikostuomioistuimen käyttöä, saa sulkea pois. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Yhdysvaltojen presidentti George Bush kävi virallisella vierailulla Brysselissä 22. helmikuuta ja osallistui 25 EU-valtion huippukokoukseen. Miten neuvosto arvioi transatlanttisten suhteiden kehitystä ja tulevaisuutta? Huippukokouksessa käsiteltiin Euroopan unionille hyvin tärkeitä aiheita, kuten Lähi-idän rauhanprosessia, suhteita Irakiin, Iraniin, Syyriaan ja Libanoniin sekä laajemmin Välimeren-politiikkaa. Katsooko neuvosto, että Yhdysvaltojen ja EU:n Lähi-idän-politiikassa on tapahtunut lähentymistä? Mitä tulee Kioton pöytäkirjaan, onko Yhdysvaltojen taholta havaittavissa myönteistä kehitystä, ja jos on, millä tavoin? 
Schmit,
     Presidentti Bushin vierailu Brysselissä toisen kautensa näin varhaisessa vaiheessa on tärkeä poliittinen signaali.
Yhdysvaltain presidentin lähettämä viesti oli kahtalainen: ensinnäkin, että diplomatian aika on käsillä ja toiseksi, että Eurooppaa ja erityisesti Euroopan unionia pidetään tärkeänä kumppanina.
Saattaa näyttää siltä, että muutos hallinnon näkemyksissä on tapahtunut salamannopeasti, mutta todellisuudessa sävy alkoi muuttua jo useita kuukausia sitten. Se oli erittäin selvästi havaittavissa Irlannissa pidetyssä hyvin onnistuneessa huippukokouksessa. Selvä tarjous uudesta kumppanuudesta Euroopan ja erityisesti EU:n kanssa tehtiin kuitenkin vasta marraskuisten vaalien jälkeen.
Tällainen uusi alku on tietysti Euroopan etujen mukaista, etenkin, jos se tehdään todellisen kumppanuuden ja entistä suuremman tasa-arvon hengessä. Mikään nykyisistä geostrategisista kysymyksistä ei ole todellisen erimielisyyden aihe. Näkemyksemme eroavat ainoastaan kysymyksissä, jotka koskevat yhteiskuntaa ja monenvälisyyden suhteellista tärkeyttä kansalliseen suvereniteettiin verrattuna. Nykyisiä kansainvälisiä kysymyksiä koskevissa tärkeissä asioissa Yhdysvaltojen ja EU:n mielipiteet ovat lähentyneet huomattavasti.
Tämä pitää tietysti paikkansa Lähi-idän rauhanprosessin ja nyt myös Irakin vakauttamisen osalta. Irania koskevissa asioissa ollaan yhtä mieltä kahdesta päätavoitteesta: Iran ei saa kehittää ydinaseita, ja sen on osallistuttava aktiivisesti terrorismin torjuntaan. Yhdysvallat pitää tiiviisti yhteyttä Euroopan unioniin, jotta näihin ongelmiin löydettäisiin rauhanomainen ratkaisu. Libanonista ja Syyriasta puhuinkin jo hetki sitten.
On totta, ettei ongelmia ole vielä täysin ratkaistu ympäristöä koskevissa asioissa, mutta presidentti Bush on tunnustanut ilmastonmuutosta koskevan vakavan ongelman olemassaolon. Hän on ilmaissut halukkuutensa työskennellä yhdessä Euroopan unionin kanssa ratkaisujen löytämiseksi erityisesti tutkimuksen ja teknologian alalla sekä puhtaan teknologian kehittämiseksi samalla, kun yhdennetään tulevat vaikuttajat, kuten Intia ja Kiina, prosessiin.
Näin ollen antamatta idyllistä kuvaa suhteistamme – ne ovat vielä kaukana idyllistä – ja unohtamatta aiheita, joiden käsittelyyn palaaminen jää EU:n vastuulle, näyttää kuitenkin mahdolliselta, että tämän huippukokouksen avulla voitiin osoittaa tehokkaammin ne lähentymisen kannalta tärkeät seikat, jotka jäsentävät transatlanttista vuoropuhelua. 
Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitos vastauksestanne. Kysyisin teiltä lisäkysymyksenä, onko päätetty Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välistä yhteydenpitoa ja yhteistyötä koskevasta ohjelmasta, jotta voidaan varmistaa erityistoimien toteuttaminen niin, että voidaan hyötyä tästä suotuisasta ilmapiiristä ja yhteistyön perustasta, jota kehitettiin presidentti Bushin vieraillessa viimeksi Brysselissä, kuten totesitte. 
Schmit,
     Transatlanttiset suhteet eivät rajoitu huippukokouksiin. Yhteydenpitoa jatketaan kaikissa aiheissa ja kaikilla tasoilla, ulkoasiainministerien lisäksi myös oikeusministerien välillä, ja yhteistyössä keskitytään rikosten ja terrorismin torjuntaan. Ohjelma on siis tämä.
Lisäksi aiomme pitää toisen huippukokouksen, jota jo valmistellaan ja jonka asialista on laajempi niin, että kokouksessa käsitellään myös taloudellista yhteistyötä koskevia kysymyksiä. Tämä huippukokous pidetään kesäkuussa ja osoittaa mielestäni, että transatlanttinen vuoropuhelu on käynnistynyt uudelleen voimakkaana ja että sen tavoitteet ovat hyvin selvät. 
Martin, David (PSE ).
    Jos transatlanttiset suhteet on todellakin käynnistetty uudelleen, niin se on hyvä uutinen Lähi-idän rauhanprosessin kannalta. Rauhaa Lähi-idässä ei nimittäin voida saavuttaa ilman, että sekä EU että Yhdysvallat osallistuvat prosessiin. Käyttääkö neuvosto tätä uutta ilmapiiriä hyväksi ja nopeuttaa kvartettiryhmän kokouksien aikataulua ja Lähi-idän rauhansuunnitelmaa, jotta prosessille voidaan antaa lisäsysäys? 
Schmit,
     On aivan totta, että transatlanttinen yhteistyö on välttämätöntä Lähi-idän rauhanprosessille. Israelin ja Palestiinan väliseen konfliktiin ei saada poliittista ratkaisua ilman Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen osallistumista rauhanprosessiin. Tämän vuoksi kvartettiryhmän sisäinen yhteistyö on erittäin tärkeää rauhansuunnitelman soveltamiseksi, ja kvartettiryhmän toiminnan käynnistäminen uudelleen suunnitelman panemiseksi täytäntöön näyttäisi olevan aivan välttämätöntä. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Katsooko neuvosto, ottaen huomioon sen, että Euroopan parlamentti on yksi budjettivallan käyttäjistä, että ennen lopullisen päätöksen tekemistä siitä, miten jaetaan ja käytetään Euroopan komission ja Philip Morris -yhtiön välisen savukkeiden salakuljetuksen torjumista koskevan sopimuksen tuottamat 1,2 miljardin dollarin suuruiset varat, neuvoston ja Euroopan parlamentin olisi keskusteltava kysymyksestä? 
Schmit,
     Neuvosto haluaa ilmoittaa arvoisalle jäsenelle, että komissio ja asianosaiset jäsenvaltiot keskustelevat edelleen niiden varojen jakamisesta, joihin viittasitte. Asiaa ei ole jätetty neuvoston käsiteltäväksi. Neuvosto kehottaa arvoisaa jäsentä esittämään tämän kysymyksen suoraan komissiolle. 
Staes (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minun on todettava, että vastauksenne on hyvin diplomaattinen. Kaikki tietävät, että tämä sopimus on olemassa, tiedetään, että luxemburgilaisella tilillä on jo varoja, ja tiedetään, että nämä varat on jaettava. Tiedetään, että budjettivallan käyttäjä koostuu kahdesta elimestä, nimittäin neuvostosta ja parlamentista. Eikö tämän vuoksi olisi todella toivottavaa, että budjettivallan käyttäjinä neuvosto ja parlamentti sopisivat yhdessä komission kanssa siitä, kuinka varat jaetaan?
Mielestäni ette voi vain todeta, että minun olisi osoitettava kysymykseni komissiolle. Kyse on suuresta rahamäärästä. Saamieni tietojen mukaan varoista 10 prosenttia ohjattaisiin komissiolle ja 90 prosenttia jäsenvaltioille, kun tavanomainen menettely tullikäytännöissä varoja perittäessä on, että 25 prosenttia ohjataan jäsenvaltioille ja 75 prosenttia komissiolle. Näin ollen tämä on vakava asia, eikä siitä pääse eroon diplomaattisella vastauksella. 
Schmit,
     Panin merkille arvoisan jäsenen kommentin, myös vastaukseni diplomaattisuutta koskevan huomautuksen. Uskon kuitenkin, että kahdenkeskiset neuvottelut ovat todella edelleen käynnissä komission ja jäsenvaltioiden välillä. Neuvosto ottaa yhteyttä komissioon ja selvittää, missä yhteydessä voimme löytää ratkaisun, jossa kunnioitetaan tietysti myös parlamentin budjettivaltaa. Annan siitä teille sanani. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Raportoivatko kaikki tai jotkut 25 jäsenvaltiosta koskaan neuvostolle toimista, joita niiden tiedustelupalvelut (esim. Yhdistyneen kuningaskunnan MI6) ovat toteuttaneet kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi? Jos raportoivat, mitkä jäsenvaltiot ja kuinka usein? 
Schmit,
     Neuvostolle ei ole ilmoitettu jäsenvaltioiden tiedustelupalvelujen toimista, joita ne ovat toteuttaneet järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi. Itse asiassa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston missään määräyksessä ei edellytetä, että jäsenvaltioiden olisi toimitettava neuvostolle tällaisia tietoja. 
Newton Dunn (ALDE ).
    Toivottavasti neuvosto on tyrmistynyt omasta vastauksestaan. Järjestäytynyt rikollisuus ylittää rajoja Euroopassa hyvin helposti, joten jäsenvaltioiden ja Euroopan toimielinten on tehtävä yhteistyötä sen torjumiseksi. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, totesitte siis, ettei tiedustelupalvelujen toimia koordinoida millään tavalla jäsenvaltioiden välillä. Eikö toimia olisi koordinoitava? 
Schmit,
     En mielestäni sanonut teille, ettei tiedustelupalvelujen välillä olisi yhteistyötä. Tiedätte varmasti, että tiedustelupalvelut koordinoivat toimiaan, muuan muassa terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa, minkä vuoksi myös niiden verkostot on yhdistetty.
Itse asiassa sanoin teille, ettei tämä asia kuulu neuvoston viralliseen toimivaltaan, koska asia ei kuulu EU:n toimivaltaan. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Miltei kaikkien päätösten yhteydessä neuvosto kokoontuu yleisöltä suljetuissa kokouksissa. Tästä huolimatta neuvoston jäsenet yhä uudelleen kertovat julkisuudessa yksityiskohtia näistä kokouksista.
Mitkä sanktiot uhkaavat neuvoston jäseniä näissä tapauksissa?
Mitä neuvosto tekee saavuttaakseen mahdollisimman suuren avoimuuden, ja miksi paljon suurempaa osaa kokouksista ei avata yleisölle – ainakin kun on kyse lainsäädäntöä koskevasta päätöksenteosta?
Miten neuvosto vastaa syytökseen, jonka mukaan suuressa osassa sen toimintaa on kyse epädemokraattisesta elimestä, joka kokoontuu ja tekee päätöksensä salassa? 
Schmit,
     Neuvosto haluaa muistuttaa arvoisalle jäsenelle, että jokainen neuvoston jäsen voi itse päättää, esittääkö hän kantansa lehdistötilaisuudessa neuvoston istuntojen jälkeen ja kertooko hän keskustelusta ne asiat, jotka hänen mielestään on esitettävä julkisuudessa, jotta hänen kantansa voidaan asettaa oikeaan asiayhteyteen. Neuvostolla ei ole tapana esittää kommentteja jäsentensä julkisuudessa antamista lausunnoista.
Neuvoston toiminnan avoimuutta koskevassa kysymyksessä neuvosto painottaisi, että sen työjärjestyksen liitteen II 11 artiklan 6 kohdan mukaisesti sen jälkeen kun neuvosto on tehnyt päätöksiä sellaisen menettelyn aikana, johon viitataan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklassa, tai kun kyseinen säädös on lopullisesti annettu, pääsihteeristö saattaa yleisön saataville kaikki kyseistä säädöstä koskevat lainsäädäntöasiakirjat, mikä tarkoittaa asiakirjoja, jotka on laadittu ennen tällaisia päätöksiä ja jotka eivät kuulu asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklan 1 ja 2 kohdan eivätkä 3 kohdan toisessa alakohdassa säädettyjen poikkeusten piiriin.
Jäsenvaltion pyynnöstä ei sellaisia asiakirjoja, jotka täyttävät nämä kriteerit ja joista käy ilmi kyseisen jäsenvaltion valtuuskunnan kanta, saateta yleisön saataville. Toisaalta, kun luonnostekstiä koskevat neuvottelut ovat käynnissä, neuvostolla on oikeus olla julkistamatta, mitkä nämä valtuuskunnat ovat, jos edellä mainitun asetuksen 4 artiklan 3 kohdan ehdot täytetään.
Näin ollen neuvosto noudattaa sekä virallisten tekstien kirjainta että henkeä ja varmistaa samalla mahdollisimman suuren avoimuuden. Toivottavasti myös vastaukseni on ollut riittävän avoin.
Äänestystulosten julkistamista koskevassa asiassa neuvosto muistuttaisi arvoisalle jäsenelle, että lainsäädännön alalla nämä julkistetaan aina, ja kehottaa häntä tutustumaan vastauksiin, jotka neuvosto antoi erityisesti samaa aihetta koskeviin kirjallisiin kysymyksiin vuosina 2003 ja 2004. 
Martin, Hans-Peter (NI ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mielestäni on hyvin turhauttavaa, ettette vastannut yhteenkään kysymykseeni millään tavalla, ette missään muodossa. Kysymykseni ei koske asiakirjoja, vaan kysyn erityisesti, mitkä seuraamukset uhkaavat neuvoston jäseniä, jos he kertovat julkisuudessa yksityiskohtia siitä, mitä neuvoston kokouksissa on sanottu. Mitä toimia heitä vastaan toteutetaan?
Kaksi muuta kysymystäni eivät koske oikeudellista asemaa, jonka kyllä tiedän, vaan toimia, joita aiotte toteuttaa vastauksena syytökseen, jonka mukaan neuvosto on salaseura. En ole kiinnostunut oikeudellisesta asemasta, vaan niistä erityistoimista, joita aiotte toteuttaa. Yleisen edun vuoksi – hyvin monet kansalaiset haluavat todellakin tietää tämän – pyydän uudelleen teitä antamaan kunnon vastauksen kysymykseen, mitä toimia toteutetaan sellaista ministeriä tai neuvoston jäsentä kohtaan, joka kertoo julkisuudessa yksityiskohtia siitä, mitä kukin sanoo luottamuksellisten keskustelujen aikana yleisöltä suljetussa kokouksessa. 
Schmit,
     Oikeudellisesti näissä tapauksissa ei ole seuraamuksia. Se on hyvin selvä asia. Meillä ei myöskään ole aikomusta ottaa sellaisia käyttöön. Ei voida sekä vaatia suurempaa avoimuutta että samanaikaisesti rangaista neuvoston jäseniä sananvapaudesta, josta tässä loppujen lopuksi on kyse, vaikka he toisinaan käyttäisivätkin tätä sananvapautta väärin. Mielestäni ei siis ole mahdollista ottaa käyttöön seuraamuksia tässä asiassa. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Onko neuvosto tietoinen, että vuoden 2000 tiedonvapauslaki (Yhdistynyt kuningaskunta) sekä vuosien 1997 ja 2003 tiedonvapauslait (Irlanti) eivät koske EU:n erityisohjelmista vastaavaa elintä, joka valvoo EU:n menoja Pohjois-Irlannissa ja Irlannin tasavallassa Peace II -ohjelman yhteydessä, eli vaikka kyseessä on julkinen elin, siihen ei sovelleta kummankaan valtion tiedonsaannin vapautta koskevia säännöksiä? Onko neuvosto tyytyväinen tilanteeseen etenkin, kun luvattuja menettelysääntöjä, jotka koskevat EU:n erityisohjelmista vastaavan elimen alaisuudessa toimivia täytäntöönpanoelimiä, ei ole koskaan käytännössä toteutettu? Ottaen huomioon asiaan liittyvän EU:n rahoituksen, mitä toimia neuvosto aikoo toteuttaa tämän täysin epätyydyttävän tilanteen korjaamiseksi? 
Schmit,
     Neuvosto haluaisi muistuttaa arvoisalle jäsenelle, että asia, joka liittyy tiedonsaannin vapautta koskevaan järjestelmään, jota sovelletaan Peace I ja Peace II -ohjelmia Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa sekä muita yhteisöaloitteita valvovaan EU:n erityisohjelmista vastaavaan elimeen, kuuluu kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaan.
Neuvosto haluaa myös huomauttaa arvoisalle jäsenelle, että on komission tehtävä varmistaa, että rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21. kesäkuuta 1999 annettu neuvoston asetus N:o 1260/1999, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston 24. tammikuuta 2005 Peace-ohjelman keston pidentämiseksi tekemien muutosten jälkeen, pannaan asianmukaisesti täytäntöön, kun otetaan huomioon, että vastuu näiden varojen hallinnasta on jaettu Euroopan komission ja jäsenvaltioiden hallitusten kesken läheisen kumppanuuden perusteella. 
Allister (NI ).
    Toki neuvoston olisi oltava huolissaan, kun kaksi jäsenvaltiota yhdistää voimansa ja jättää EU:n seurantaelimen pois omasta tiedonvapauslainsäädännöstään ja vapauttaa sen näin säännöksistä, jotka koskevat sellaisen tiedon saattamista yleisön saataville, jota on saatavilla kaikista sisäisistä hallitusten elimistä kyseisissä valtioissa. Eikö neuvoston olisi oltava huolissaan etenkin siitä, että nuo kaksi valtiota ovat suoneet itselleen viiden vuoden laiminlyönnin eivätkä ole antaneet vapaaehtoisia menettelytapasääntöjä, jotka koskevat EU:n erityisohjelmista vastaavan elimen alaisuudessa toimivia täytäntöönpanosta vastaavia elimiä? 
Schmit,
     Minulla ei ole mitään syytä uskoa, että yhteisön lainsäädäntöä olisi rikottu, ja oletan, että tiedon antamista ja valvontaa koskevia sääntöjä on noudatettu. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Euroopan unionissa on vuodesta 2001 sovellettu mekanismia, joka on kehitetty pelastuspalvelun alalla toteutettaville avustustoimille(1) 25 jäsenvaltion sekä Bulgarian, Romanian, Islannin, Liechtensteinin ja Norjan välillä. Olen parlamentaarisen Euro-Välimeri-edustajakokouksen (APEM) yhteydessä suositellut vastaavaa yhteistyötä sekä mahdollisuutta luoda Välimerelle nopean toiminnan järjestelmä Barcelonan prosessin puitteissa, ja kysymys luonnonkatastrofeista ja pelastuspalvelusta on päätetty esittää APEM-yleiskokoukselle, joka pidetään Kairossa 12.–15. maaliskuuta 2005.
Tukeeko neuvosto esittämääni suositusta? Mitä jatkotoimenpiteitä se aikoo toteuttaa Välimeren aluetta uhkaavien vaarojen johdosta rauhoittaakseen kansalaisia ja arvioidakseen nykyisiä ennalta ehkäiseviä mekanismeja ja valmiustilaa sekä yleisölle tiedottamista ja osallistumisastetta, jotta Euro-Välimeri-yhteistyön puitteissa voidaan toteuttaa aiheelliset toimenpiteet? Miten se arvioi pelastuspalvelua koskevaa koehanketta, joka on rahoitettu MEDA-ohjelmasta? 
Schmit,
     Arvoisa puhemies, neuvosto kehottaisi arvoisaa jäsentä tutustumaan lausuntoon, joka annettiin tästä aiheesta helmikuussa Strasbourgissa pidetyn täysistunnon aikana. Samoin muistuttaisin arvoisalle jäsenelle, että siinä todetaan sama halukkuus, jonka hän esitti, luoda yhteistyötä pelastuspalvelun alalla Välimeren alueella, erityisesti mahdollisesti luomalla Välimerelle ennakkovaroitusjärjestelmä Barcelonan prosessin yhteydessä.
Lisäksi neuvosto on mielissään siitä, että tämä asia otetaan esille Kairossa 12.–15. maaliskuuta 2005 pidettävän parlamentaarisen Euro-Välimeri-edustajakokouksen ensimmäisessä istunnossa. Mitä tulee tämän kysymyksen laatijan esittämään ehdotukseen, jonka tavoitteena on löytää ratkaisu Välimeren aluetta uhkaavien vaarojen varalta, neuvosto huomauttaa, että kumppanuustoimia käsittelevä väliaikainen työryhmä keskusteli näistä asioista 9. helmikuuta 2005. Se keskusteli etenkin alueen meriturvallisuudesta ja pelastuspalvelusta sekä valmistautui erityisesti antamaan tehtäväksi avustussuunnitelmien laatimisen hyökyaallon varalta osana nykyistä väliaikaista Euro-Välimeri-ohjelmaa.
Tätä asiaa käsittelevässä seminaarissa, joka on tarkoitus pitää Marseillessa kesäkuussa 2005, tavoitteena on yhdistää eri välineet, ja siellä keskustellaan ennaltaehkäisystä Välimeren ja Atlantin alueella, toimien järjestämisestä yhdessä muiden foorumien kanssa, kuten 5+5-foorumin tai Euro-Välimeri-foorumin kanssa, Välimeren alueen erityisestä avustussuunnitelmasta ja varoituskeskuksesta. Lisäksi tarkastellaan mahdollisuutta järjestää lokakuussa 2005 yhteisiä vapaaehtoisia käytännön harjoituksia jäsenvaltioille. Puheenjohtajavaltio Luxemburg pitää erittäin tärkeänä tätä aloitetta, jonka se käynnisti ja johon se on osallistunut. 
Trakatellis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, paljon kiitoksia vastauksestanne, johon olen tyytyväinen. Haluaisin siitä huolimatta muistuttaa teille, että ennakkovaroitusjärjestelmä on tietenkin hyvin tärkeä, koska Välimeren rannikoilla asuu nykyään 70 miljoonaa ihmistä, jos turisteja ei lasketa mukaan. Toisin sanoen, emme halua Kaakkois-Aasian tuhojen kaltaisten tuhojen toistuvan täällä.
Lisäksi täällä on lukuisia tulipaloja, maanjäristyksiä ja muita luonnonkatastrofeja. Tämän vuoksi haluaisinkin teidän kertovan sen lisäksi, mitä jo sanoitte ja mihin olin erittäin tyytyväinen, ollaanko EU:ssa todella valmiita asettamaan käyttöön tarvittavat varat, koska summa on paljon suurempi kuin Bridge-ohjelmaan varattu summa tai ennakkovaroitusjärjestelmää varten varatut noin 12 miljoonaa euroa. On kyse useista miljoonista euroista, joten haluaisin tietää, onko Euroopan unioni päättänyt asettaa käyttöön nämä varat. 
Schmit,
     Mielestäni neuvosto ei voi yksin vastata tähän kysymykseen. Tämä kysymys on esitettävä kaikille elimille, joilla on budjettivaltaa. Sen jälkeen kun toimiva järjestelmä on otettu käyttöön, se on myös rahoitettava. Niiden kahden elimen, joilla on budjettivaltaa, on siis sovittava, että järjestelmä rahoitetaan ainakin osittain yhteisön lähteistä. 
Rübig (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, aina tuhon sattuessa edessämme on sama ongelma: vaikka avustusohjelmia valmistellaan etukäteen, markkinatutkimuksia tai mielipidekyselyjä ei toteuteta niiden keskuudessa, joihin tuhot ovat vaikuttaneet, vaikka tällaiset tutkimukset olisivat ehdottoman tärkeitä. Onko toimintasuunnitelmassa varauduttu siihen, että tulevilta uhreilta kysytään, mitä he todella tarvitsevat tuhon sattuessa, sen varmistamiseksi, että he ovat mukana suunnitelmien laadinnassa? 
Schmit,
     Kuvailette ihanteellista tilannetta, joka olisi varmasti paras tapa säästää paljon rahaa ja toimia käyttäen juuri niitä keinoja, jotka ovat aivan välttämättömiä. Valitettavasti tuhot ovat aina yllätyksellisiä, eivätkä arvioidut tarpeet ole aina niitä, jotka todella on täytettävä tuhon sattuessa. Tietysti on varmistettava, että esittämäänne näkökohtaan kiinnitetään mahdollisimman paljon huomiota. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Mikä on neuvoston kanta Keski- ja Etelä-Euroopan maiden, kuten Serbian ja Montenegron, Bosnia ja Hertsegovinan sekä Albanian mahdollisesta liittymisestä Euroopan unioniin seuraavan vuosikymmenen aikana tai sen jälkeen?
Voiko unionin laajentuminen näihin maihin tapahtua ennen Turkin liittymistä, mikä näyttäisi loogiselta? 
Schmit,
     Arvoisa puhemies, Eurooppa-neuvosto vahvisti kesäkuussa 2000, että kaikki Länsi-Balkanin maat ovat mahdollisia Euroopan unionin jäsenehdokkaita. Myöhemmin kesäkuussa 2003 Eurooppa-neuvosto toisti aikovansa tukea vakaasti, täysimääräisesti ja tehokkaasti Länsi-Balkanin maiden lähentymistä Eurooppaan, ja vakuutti, että niistä tulee kiinteä osa Euroopan unionia heti, kun ne täyttävät asetetut arviointiperusteet.
Näin ollen on lähinnä kyseisten maiden oma asia määritellä se vauhti, jolla ne lähentyvät EU:ta yhdenmukaistamalla lainsäädäntöään yhteisön lainsäädännön kanssa ja täyttämällä Kööpenhaminan Eurooppa-neuvoston asettamat arviointiperusteet sekä vakautus- ja assosiaatioprosessin ehdot. Tähän mennessä ainoastaan Kroatia ja entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia ovat hakeneet virallisesti EU:n jäsenyyttä. Kroatian jäsenyyshakemuksen jälkeen Eurooppa-neuvosto on päättänyt aloittaa liittymisneuvottelut maaliskuussa 2005 edellyttäen, että Kroatia huolehtii täysipainoisesta yhteistyöstä entisen Jugoslavian alueella tehtyjä rikoksia käsittelevän sotarikostuomioistuimen kanssa. Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian osalta komissio valmistelee parhaillaan lausuntoaan maan jäsenyyshakemuksesta.
Eurooppa-neuvosto toisti Brysselissä 16. ja 17. joulukuuta 2004 pitämässään kokouksessa sitoumuksensa Thessalonikin toimintasuunnitelman täydelliseen toimeenpanoon. Toimintasuunnitelmassa tähdennetään, että Balkanin tulevaisuus on Euroopan unionissa. Äskettäisissä EU:n ja Länsi-Balkanin foorumin ministerikokouksissa arvioitiin täytäntöönpanon edistymistä ja määriteltiin tulevia haasteita.
Eurooppa-neuvosto totesi uudelleen erityisesti, että tässä prosessissa alueellinen yhteistyö olisi myös vastaisuudessa olennainen osa EU:n politiikkaa. Lisäksi neuvosto totesi ehdokasvaltion liittymisen rahoitusnäkökohdista, että nämä on otettava huomioon sovellettavissa rahoituspuitteissa.
Näin ollen aloitettavista liittymisneuvotteluista sellaisten ehdokkaiden kanssa, joiden liittymisellä voisi olla huomattavia taloudellisia seurauksia, voidaan päättää vasta sitten, kun vuodesta 2014 alkavan ajanjakson rahoituspuitteet ja niistä johtuvat mahdolliset rahoitusta koskevat uudistukset on määritelty. 
Czarnecki, Ryszard (NI ). –
   Paljon kiitoksia, arvoisa puheenjohtaja. Minulla on teille sekä hyviä että huonoja uutisia. Hyvä uutinen on se, että olen viimeinen henkilö, joka esittää teille kysymyksiä tänään. Huono uutinen on se, että haluaisin esittää teille vielä lisäkysymyksen.
Ensinnäkin minun on huomautettava, että mainitsitte kaksi maata, jotka eivät sisältyneet kysymykseeni, nimittäin Makedonian ja Kroatian. Kysymykseni koski kolmea muuta maata. Vaikka puolueeni ja minä äänestimme Turkin Euroopan unioniin liittymisen puolesta, mielestämme olisi mahdotonta, että Turkki liittyisi EU:hun ennen muita maita, jotka ovat selvästi Euroopan valtioita. Euroopan kansalaisten olisi mahdotonta ymmärtää tätä, joten sellaista tilannetta olisi parasta välttää. Tämän vuoksi olen sitä mieltä, että kyseisten maiden kanssa tehtävään yhteistyöhön olisi sisällyttävä se, että luodaan niiden yhdentymistä Euroopan rakenteisiin koskeva tarkempi aikataulu esimerkiksi seuraavien noin kymmenen vuoden ajaksi. Käsitykseni mukaan näin ei aiota tehdä, minkä vuoksi olen jokseenkin pettynyt. 
Schmit,
     Toteaisin arvoisalle jäsenelle, että samoin kuin hän mekin tiedämme luonnollisesti päivämäärän, jolloin neuvottelut alkavat Turkin kanssa, mutta emme tiedä Turkin liittymispäivämäärää. Tällä hetkellä ei ole muita hakemuksia. Viittasitte muihin maihin. Tie on niille avoin, jos ne hyväksyvät ja täyttävät arviointiperusteet. Tie on sitten poliittisesti avoin, eli maista tulee varsinaisia ehdokasvaltioita. 
Rübig (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, totesitte itse, että Kroatian olisi pyrittävä tekemään yhteistyötä entisen Jugoslavian alueella tehtyjä rikoksia käsittelevän sotarikostuomioistuimen kanssa. Haluaisin tietää, onko esimerkiksi Europolilta tai Interpolilta saatavissa mitään todisteita siitä, että kyseinen kenraali olisi itse asiassa vielä Kroatiassa. 
Schmit,
     Minulla ei itse asiassa ole tietoja, ei Europolilta ja lisäisin, ettei Europol ole tutkintaelin, kuten tiedätte eikä Interpolilta, mutta Haagin sotarikostuomioistuimen syyttäjän lähettämistä raporteista käy ilmi, että kyseinen henkilö, kenraali Ante Gotovina, ainakin kulki Kroatian läpi. Onko hän vielä siellä? Siihen kysymykseen en osaa vastata. 
Puhemies.
   Arvoisat parlamentin jäsenet, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, on tapahtunut jotain hyvin epätavallista: olemme sekä käsitelleet kaikki kysymykset että päässeet kyselytunnin loppuun puoli tuntia aikataulusta edellä, mikä on hyvin, hyvin harvinaista. Kiitän kaikkia läsnäolijoita.
Kyselytunti on päättynyt.

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Locatellin laatima teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A6-0046/2005) Tiede ja teknologia Euroopan tulevaisuuden avaintekijöinä – Suuntaviivoja unionin tutkimuspolitiikalle (2004/2150(INI)). 
Locatelli (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, vuoden 2000 Lissabonin Eurooppa-neuvosto oli merkittävä käännekohta eurooppalaisessa politiikassa yleensä ja erityisesti tutkimuksen ja tietoon perustuvan yhteiskunnan kannalta.
Prodin komission hanke eurooppalaisen tutkimusalueen luomiseksi tietyillä toimenpiteillä vahvistettiin Lissabonissa. Hanketta on kehittänyt erityisesti komission jäsen Busquin ja jo ennen häntä italialainen komission jäsen Ruberti. Tämä on olennainen kehitysaskel, jos Euroopasta on tarkoitus tulla tulevaisuudessa maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous.
Me kaikki tiedämme, miten suuri etumatka Euroopan suurimmilla kilpailijoilla, Yhdysvalloilla ja Japanilla, on tällä alalla. Japani käyttää tutkimusmenoihin 3,12 prosenttia bruttokansantuotteesta, Yhdysvallat 2,76 prosenttia, viisitoistajäseninen Euroopan unioni 1,99 prosenttia ja kaksikymmentäviisijäseninen unioni 1,93 prosenttia. Etumatka on kurottava umpeen, ja eurooppalainen tutkimusalue on siinä hyvä alku. Hanke on toteuttamiskelpoinen, mutta sen toteuttaminen vaatii samanlaista määrätietoisuutta kuin yhteismarkkinoiden ja -valuutan luominen.
Perustuslaissa painotetaan eurooppalaisen tutkimusalueen tärkeyttä lisäämällä unionin toimivaltaa tutkimuksen alalla. Näin ollen toivomme myös komission noudattavan uutta oikeuskehystä.
Pohtiessani eurooppalaisen tutkimuksen mennyttä ja tulevaa haluan painottaa sitä, miten tärkeää on jatkuvuus kuudennen ja seitsemännen puiteohjelman välillä. Kuudes puiteohjelma poikkesi edellisistä siten, että siinä asetettiin kunnianhimoisempia tavoitteita ja esiteltiin innovatiivisia välineitä, joiden avulla sidosryhmien laajempaa osallistumista puiteohjelmiin voidaan rohkaista ja heidän toimintaansa organisoida.
Seitsemännessä puiteohjelmassa uutta on Euroopan tutkimusneuvoston perustaminen. Puhun tästä aiheesta myös jäsen Erika Mannin puolesta, joka ei ole läsnä tässä keskustelussa. Euroopan tutkimusneuvosto vastaa eurooppalaisen tutkimusyhteisön alati kasvavaan tarpeeseen saada uusi elin vilkastuttamaan perustutkimusta.
Perustutkimus on erittäin tärkeää innovoinnissa menestymiselle ja luo eurooppalaista lisäarvoa. Tähän saakka eurooppalainen lisäarvo on määrittynyt erimaalaisten tutkimusryhmien yhteistyön kautta. Mayorin raportista kuitenkin ilmenee, että on aika määritellä lisäarvo uudelleen ja mahdollistaa se, että minkä tahansa Euroopan unionin jäsenvaltion yksittäinen tutkija tai tutkimusryhmä pystyy kilpailemaan tutkimuskentällä huippuosaamisellaan. Tämä on Euroopan tutkimusneuvoston varsinainen tehtävä. Sen tulee olla tieteellisissä arvioinneissaan itsenäinen, toiminnassaan riippumaton ja sen rahoituksen on oltava riittävä. Pyydänkin komissiota esittämään selkeän ja tarkan ehdotuksen Euroopan tutkimusneuvoston hallintoelinten rakenteesta ja kokoonpanosta mahdollisimman pian.
Mietinnössä kiinnitetään erityistä huomiota henkilöresursseihin, jotka ovat Euroopan unionin varsinainen vahvuus. Täytyy siis luoda sellaiset olosuhteet, joiden puitteissa eurooppalaiset tutkijat pystyvät parhaiten toteuttamaan itseään. Tutkijoiden liikkuvuuden edistäminen ja sen saaminen yleiseksi käytännöksi uran kaikissa vaiheissa on olennaista. Kaksisuuntainen liikkuvuus yritysten, yliopistojen ja tutkimuskeskusten välillä, työolojen ja urarakenteiden yhtenäistäminen sekä Euroopan laajuisen infrastruktuurin luominen ovat välttämättömiä ehtoja hedelmällisen tutkimusympäristön luomiseksi. Näihin tavoitteisiin päästäksemme vaadin Marie Curie -toimien vahvistamista, koska ne ovat osoittautuneet tehokkaiksi ja tiedemaailman liikkuvuutta parantaviksi.
Jatkaakseni henkilöresursseista haluan korostaa tarvetta edistää naisten tutkijanuraa ja heidän pääsyään tutkimusalalle. Haluamme naisten olevan mukana tieteen kaikilla tasoilla, myös huipulla, ja toivomme myös tasa-arvotutkimusta.
Sekä tutkimuksen että Euroopan tulevaisuus riippuu myös siitä, miten tieteestä pystytään tekemään nuorisolle kiinnostavampaa. Jotta saavutetaan Lissabonin strategian menestyksekkääseen toteuttamiseen vaadittava tutkijamäärä, tarvitaan koulutuksen ja tiedeammattien läheisempää yhteyttä.
Mietinnön eräässä kappaleessa käsitellään teknologiavaihtoa. Seitsemännessä puiteohjelmassa olisi kiinnitettävä erityishuomiota teknologiavaihtoon ja tätä kautta yhdennettävä Euroopan tutkimus- ja teollisuuspolitiikkoja. Teknologiayhteisöt ja yhteiset teknologia-aloitteet auttavat ratkaisevasti tämän tavoitteen saavuttamisessa. Lisää rahoitusta olisi suunnattava myös pienille ja keskisuurille yrityksille kohdistettaviin välineisiin. Pk-yritykset kaipaavat myös hankkeiden valintakriteerien ja yleisen byrokratian rationalisointia, onhan byrokratia usein estänyt pk-yrityksiä osallistumasta tutkimusohjelmiin. Tähän liittyen katson, että Marimonin ja Ormalan raporttien sisältämiä suosituksia olisi noudatettava, eikä pelkästään suhteessa pk-yrityksiin.
Lopuksi haluaisin puhua lyhyesti ensisijaisista tutkimusteemoista menemättä yksittäisten perustelujen hyviin puoliin. Mielestäni on painotettava sitä, että ensisijaiset tutkimusteemat ovat Lissabonin strategian prioriteettien mukaisia. Tässä yhteydessä haluan myös selventää, että Lissabonin strategian toteuttamiseksi rahankäyttöön on otettava uudenlainen kanta. Hajanaisen avunannon, italiaksi ‘’, sijasta tarvitaan mallia, joka suosii kerrannaisvaikutteisia, eli kasvua tukevia sijoituksia. Painotan vielä, ettei parlamentin tule tehdä myönnytyksiä tutkimusrahoituksen suhteen, ja toivon, että komissio tukee parlamenttia tässä asiassa.
Potočnik,
   .  Arvoisa puhemies, lieneekö parempaa ajankohtaa ottaa puheeksi eurooppalaisen tutkimuspolitiikan tulevaisuutta kuin juuri tänä päivänä, jolloin parlamentti on ottanut kantaa Lissabonin strategian väliarviointiin.
Kiitän erityisesti esittelijää, jäsen Locatellia, ja myös kaikkia valiokunnan jäseniä hedelmällisestä ja intensiivisestä yhteistyöstä ensimmäisen yhteisen työskentelykuukauden aikana. Haluan myös kiittää kaikkia näin myöhäisenä ajankohtana läsnäolevia sitoutuneisuudesta ja aidosta kiinnostuksesta Euroopan tutkimuspolitiikan tulevaisuutta kohtaan.
Komissio pitää Locatellin mietinnön hyväksymistä erittäin tärkeänä. Mietinnössä muodostetaan Euroopan parlamentin virallinen kanta kesäkuun tiedonantoomme, ja lisäksi siinä luodaan pohjaa komission ehdotuksen valmisteluun koskien uuden puiteohjelman käyttöönottoa 6. huhtikuuta 2005.
Ennen kuin tuon esille Locatellin mietinnössä tärkeimpinä pitämiäni osia, haluaisin kertoa hieman eurooppalaisen tutkimuksen ja seitsemännen puiteohjelman varalle laatimiemme suunnitelmien yleistä taustaa. Vaikka osa teistä kuuli tämän täysistunnon keskustelussa seitsemännen puiteohjelman rahoituksesta kaksi viikkoa sitten, tausta on selkeä. Haluamme ja meidän pitää käynnistää Lissabonin strategia uudelleen. Tämänaamuinen intensiivinen keskustelu Lissabonin strategian väliarvioinnista on antanut kuvan tulevista haasteista. Eurooppa ei voi kilpailla halvalla työvoimalla tai matalilla sosiaalisilla standardeilla. Emme voi kilpailla ympäristömme kustannuksella, eikä meillä ole luonnonvaroja takaamassa hyvinvointiamme. Meillä on ainoastaan järkemme, älykkyytemme ja luovuutemme. Tieto laajasti ajateltuna on vahvin kilpailukykytekijämme raivokkaan kilpailuhenkisillä globaaleilla markkinoilla.
Meidän eurooppalaisten on pystyttävä paljon paremmin tuottamaan tietoa tutkimuksella, levittämään tietoa koulutuksella ja käyttämään sekä soveltamaan tietoa innovoimalla. Tämä edellyttää, että tiedon kolme osa-aluetta, tutkimus, koulutus ja innovointi, voivat toimia suotuisissa olosuhteissa, joissa tiedon käyttö on palkitsevaa. Komissio pyrkii jo lujasti luomaan tällaiset olosuhteet tiedolle ja innovoinnille. Myöhemmin tänä vuonna esittelemme esimerkiksi valtiontukijärjestelmän uudistuksen, tutkimuksen ja kehityksen sekä innovoinnin verokannustimia koskevaa työtä, suuntaviivat teollisuuden ja yliopistojen yhteistyöstä, eurooppalaisten tutkijoiden ammatillisen uudelleenarvioinnin ja muita toimia. Ainoastaan tietoperusteisen kasvun avulla saadaan voimavaroja, joilla voidaan kattaa osallisuutta edistävän yhteiskunnan kustannukset, sen korkeatasoinen hoiva ja turvallisuus, joita eurooppalaiset haluavat. Tietoon perustuvan yhteiskunnan rakentaminen onkin ehkä paras ja mahdollisesti ainoa tapa säilyttää eurooppalainen yhteiskuntamalli tekemättä sitä talouskasvun, sosiaalisen koheesion ja ympäristönsuojelun kustannuksella.
Edelleen Lissabonin strategian kontekstissa esittelen ehdotuksemme seitsemättä puiteohjelmaa varten. Kaksi viikkoa sitten Strasbourgissa keskustellessamme tutkimusbudjettia koskevasta suullisesta kysymyksestä moni oli oikeassa todetessaan, että seitsemännen puiteohjelman tulisi olla nimenomaan Lissabonin strategian puiteohjelma. Olen aivan samaa mieltä. Haluan sen olevan kasvun ja työpaikkastrategian ohjelma. Ohjelman kesto on seitsemän vuotta, kuten seuraavien rahoitusnäkymien. Odotettavissa oleva väliarviointi antaa kuitenkin lisää vakautta ja joustavuutta, joita kumpaakin tarvitaan.
Rakenteellisesti painotetaan enemmän teemoja kuin hankemuotoja. Yhteistyöhankkeet, aikaisemmin yhteiset tutkimushankkeet, keskittyvät enemmän teollisuuden tarpeisiin ja tällä tavoin tukevat enemmän kasvua. Toivottavasti kaikki pitävät tätä uutta lähestymistapaa hyvänä. Ideoita painotetaan vahvasti innovoivaan tutkimukseen liittyvien toimien myötä Euroopan tutkimusneuvoston viitekehyksessä.
Seitsemännen puiteohjelman "Ihmiset" -kokonaisuus vahvistaa nykyisiä Marie Curie -ohjelman arvostettuja liikkuvuutta edistäviä toimia. "Voimavarat" -kokonaisuus käsittää infrastruktuurit, pk-yritykset, alueet, jäsenvaltioiden tutkimuspotentiaalin sekä tieteen, yhteiskunnan ja kansainvälisen yhteistyön.
Kaksinkertaistuvien varojen hoito tuo mukanaan haasteita. Kuitenkin yksinkertaistamalla ja rationalisoimalla sekä uudistetulla hallinnolla ja ulkoistamalla tiettyjä toimintoja – kuten Euroopan tutkimusneuvoston ja pk-yrityksiin sekä liikkuvuuteen liittyvät toiminnot – olemme valmiita ottamaan haasteen vastaan.
Palatakseni Locatellin mietintöön, jolla on merkittävä myötävaikutus tulevan puiteohjelman menestymiseen, haluaisin ensinnäkin ilmaista vilpittömän kiitollisuuteni kaikesta siitä tuesta, jota olette tähän mennessä antaneet seitsemännen puiteohjelman rahoituksen kaksinkertaistamisehdotukselle. Se on sopusoinnussa seuraavan rahoitusnäkymiä koskevan komission ehdotuksen kanssa ja tukee vahvasti myös ehdotusta Euroopan unionin budjetin nostamiseksi yli yhteen prosenttiin bruttokansantuotteesta. Henkilökohtaisesti arvostan tätä tukea suuresti, se on ratkaisevan tärkeää. Meillä on yhdessä aito mahdollisuus alkaa muuttaa Euroopan budjettia niin, että siinä suositaan enemmän kasvuun ja kilpailukykyyn liittyviä toimia.
Tuleva keskustelu rahoitusnäkymistä on siis totuuden hetki Euroopan unionille. Silloin, eikä yhtään myöhemmin, on aika näyttää, että olemme valmiita kohtaamaan tulevat haasteet sellaisenaan. Ei pidä jättää käyttämättä tilaisuutta osoittaa, että sijoitamme mieluummin tulevaisuuteen kuin katsomme menneeseen.
Toiseksi olette oikeassa vaatiessanne hallintomenettelyjen yksinkertaistamista ja selventämistä tehokkuuden parantamiseksi ja osallistujille koituvien kustannusten leikkaamiseksi eritoten, kun kyseessä ovat pk-yritykset ja pienet toimijat. Olen painottanut yksinkertaistamisen tärkeyttä useaan otteeseen viimesyksyisestä kuulemistilaisuudesta lähtien enkä ole unohtanut viestiä, jonka sain kaksi viikkoa sitten täysistunnossa. Neljännestä puiteohjelmasta lähtien meille on sanottu, että yksinkertaistamista on tulossa. Nyt on aika ryhtyä sanoista tekoihin. Komissio aikoo tehdä kaikkensa tämän eteen, ja toivon parlamentin tukevan sitä.
Kolmanneksi kiitän myös siitä, että kannatatte Euroopan tutkimusneuvoston pikaista perustamista, teitä lainatakseni. Korostan kahta perusperiaatetta, joita aion noudattaa tarmokkaasti: riippumattomuutta ja tieteellistä huippuosaamista. Riippumattomuuden takaamisessa vakuutan olevani hyvin määrätietoinen. Riippumattomuushan takaa parhaiten korkeimman tason tieteellisen huippuosaamisen, jonka pitäisi olla ainoa hanke-ehdotusten valintakriteeri. Lisäksi Euroopan tutkimusneuvoston tulisi tukea eurooppalaista tutkimusta tieteen kaikilla aloilla, teollisuusvetoisesta tutkimuksesta yhteiskunnallisiin ja humanistisiin tieteisiin. Euroopan unioni kaipaa huipputason tutkijoita kaikilla tieteenaloilla kasvaakseen ja kilpaillakseen Yhdysvaltojen, Japanin ja muiden vahvojen tahojen kanssa. Euroopan tutkimusneuvoston rakenteeseen viitatakseni tämänhetkinen näkemyksemme on, että toimeenpanovirasto tukisi parhaiten tämäntyyppistä neuvostoa. Vakuutan, että tutkimme kaikki mahdolliset vaihtoehdot, myös väliarviointiin enemmän nojaavat, ja kerromme päätöksestämme aikanaan.
Neljänneksi mietinnössä ollaan linjassa komission pyrkimysten kanssa. Siinä suositellaan merkittävää lisärahoitusta Marie Curie -toimille ja suhtaudutaan myönteisesti komission ehdotukseen eurooppalaisista teknologiayhteisöistä ja yhteisistä teknologia-aloitteista. Kuten tiedätte, nämä ovat tärkeä osa tulevaa puiteohjelmaehdotusta. Julkiset ja yksityiset kumppanuudet eivät kuulu Euroopan vahvuuksiin, mihin pitäisi puuttua. Kaikkien sidosryhmien keskittyminen muutamaan tarkasti määriteltyyn avainteknologian alaan on äärimmäisen tärkeää, ja tähän pyrimmekin.
Viimeisenä kohtana haluan tuoda esille, että mietinnössä painotetaan vahvasti alueellista ulottuvuutta siten, että korostetaan alueiden osallistumisen merkitystä tutkimus- ja innovointisijoitusten lisäämisessä. Lisään vielä, että rakennerahastojen ja eurooppalaisen tutkimuspolitiikan tavoitteet ovat samat. Alueellisen ulottuvuuden ja seitsemännen puiteohjelman välinen yhteys on tärkeä siinä mielessä, että niiden pitäisi olla toisiaan vahvistavia. Parlamentilla on täysi oikeus kiinnittää huomiota tähän vaatimukseen.
Lopuksi totean, että Locatellin mietintö rohkaisee tuntuvasti tämänhetkistä seitsemännen puiteohjelmaehdotuksen valmisteluani. Ilokseni huomaan, että olemme samoilla linjoilla kaikissa pääasioissa. Tämä on hyvä merkki tulevan lainsäädäntömenettelyn kannalta. Luotan siihen, että kun huomenna äänestämme Locatellin mietinnöstä, äänemme on yhtenäinen, sillä se on nyt tarpeen. Ääni kuuluu ja sen pitää kuulua laajalti. Se olisi kaiku tuelle, jonka olette selvästi ilmaisseet tämänpäiväisen Lissabonin strategian uudelleenkäynnistämistä koskevan keskustelun aikana, ja siinä kuuluisi yhteinen valmius ja määrätietoisuus todella päästä tuloksiin.
Brunetta,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän varjoesittelijän ominaisuudessa haluan kiittää esittelijää, jäsen Locatellia, hänen tekemästään työstä. Ennen kaikkea haluan onnitella häntä parhaassa mahdollisessa yhteistyöhengessä tehdystä saavutuksesta, vahvan pohjan luomisesta eurooppalaista tutkimuspolitiikkaa koskevalle työlle odottaessamme piakkoin tapahtuvaa seitsemännen puiteohjelman toteuttamista.
Tutkimus, jonka puheenjohtaja Barroso mainitsee yhtenä parannellun Lissabonin strategian prioriteeteista, on väline, johon tietoon perustuva yhteiskunta nojautuu. Kyse ei ole vain strategisesta toimenpiteestä, vaan välttämättömästä toiminnasta Euroopan kilpailukyvyn saamiseksi kilpailijoiden tasolle innovoimalla ja sen myötä talouskasvulla, työllisyydellä ja kestävällä kehityksellä.
Jotta välimatka saataisiin kurottua nopeasti umpeen, on sijoitettava voimavarojen kasvattamiseen jopa kaksinkertaistamalla rahoitus verrattuna edelliseen puiteohjelmaan. Sekään ei vielä riitä. Kun otetaan huomioon kunnianhimoinen päämäärämme, eli tiedeyhteisön, teollisuuden ja yleisesti eurooppalaisen yhteiskunnan varustaminen niin, että tutkimusvalmiutemme vahvistuvat ja paranevat, on ennen kaikkea kohdennettava rahoitus paremmin todellisten huippuosaamiskeskusten luomiseen, joilla voidaan houkutella aivan liian usein pakon edessä Euroopasta pois muuttavia tutkijoita.
Eurooppalaisen tutkimusalueen lujittaminen ei ole tärkeää vain tutkijoiden ja heidän liikkuvuutensa kannalta, vaan myös sekä julkisten että yksityisten sijoitusten houkuttelemiseksi Euroopasta ja sen ulkopuolelta. Tähän päämäärään päästään ensisijaisesti ohjaamalla voimavaroja Euroopan unionin perinteisesti strategisille sektoreille. Käsillä olevan mietinnön kautta parlamentti toivoo temaattista jatkuvuutta kuudennen ja seitsemännen puiteohjelman välille ja vahvempaa monikansallista yhteistyöhenkeä. Eurooppalaisen tutkimusalueen on toimittava yksityisen sijoittamisen katalysaattorina.
Lisäksi on korostettu pieniä ja keskisuuria yrityksiä juuri taloutemme erityisen teollisen rakenteen vuoksi. Sille hyvin ominainen teollinen kudos muodostuu sellaisista tuotannonaloista, joilla ei pystytä kehittämään itsenäisiä tutkimusprojekteja. Tämän vuoksi on olennaista vahvistaa vuoropuhelua pk-yritysten tai niiden liittojen sekä yliopistojen ja eurooppalaisten huippuosaamiskeskusten välillä. Keskusteluyhteyden pitäisi johtaa tehokkaampaan ja tuottoisampaan teknologiavaihtoon.
Tähän liittyy myös ehdotus Euroopan tutkimusneuvoston luomisesta. Tuen sen tavoitteita, joihin kuuluu perustutkimuksen ohjaaminen ja sen laadun eikä pelkästään sopivuuden takaaminen. Olen kuitenkin ilmaissut epäilykseni mahdollisista päällekkäisyyksistä Euroopan muiden koordinointielinten ja laitosten vastuualueiden kanssa sekä neuvoston perustamiseen ja toimintaan tarkoitetusta rahoituksesta.
Arvoisa puhemies, lopuksi tuon julki yhteisen haasteen: tutkimuksesta on tultava Euroopan kilpailukyvyn todellinen johtotähti, todellinen toimintasuunnitelma. Jos Eurooppa valitsee toisin, on olemassa riski, että sitä kohdellaan väsyneenä, kömpelönä jättinä, mantereena, joka vain puhuu ja puhuu ja aivan liian usein muuttaa strategioitaan yksittäisten jäsenvaltioiden intressien mukaisiksi. Toivon, että tästä tulee tutkimuksen vuosikymmen siinä missä edellinen oli yhteismarkkinoiden vuosikymmen. 
Paasilinna,
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat ja kiitoksia esittelijä Locatellille erinomaisesti työstä. Ei uskoisi, että hän on vasta äsken tullut tänne parlamenttiin. Sosiaalidemokraattinen ryhmä tukee mietintöä voimakkaasti ja on kiitollinen tästä hyvin suoritetusta työstä.
Tutkimushan on avain Lissabonin tavoitteiden toteutumiseen. Meillä ei ole täällä Euroopassa luonnonvaroja, vaan luonnonvaramme ovat pään sisällä. Siksi kysymyksessä on avainala.
Perustutkimukseen ja teknologiayhteisöihin, niiden väliseen yhteistyöhön ja varsinkin rahoitukseen liittyy eräs ongelma. Eurooppalaista tutkimusta on järkevää rahoittaa silloin kun se tuottaa aitoa eurooppalaista lisäarvoa. Tämän vuoksi tuskin on tarkoituksenmukaista rahoittaa kovin pieniä yksittäisiä hankkeita perustutkimuksen alalla, vaan tuki olisi suunnattava hankkeille, jotka ovat liian laajoja, kompleksisia tai riskialttiita yhden yksittäisen jäsenvaltion rahoitettaviksi.
Teknologiayhteisöjen eli uuden teollisen tutkimuksen yhteistyökonseptin puitteissa oletus, että yksityinen sektori rahoittaisi kaksi kolmasosaa kustannuksista, ei ole realistinen kaikissa tapauksissa. Yksityiset tahot tuskin ovat valmiita rahoittamaan näin suurta osaa pitkälle tulevaisuuteen ja teknologiamurrokseen tähtäävien yhteisöjen rahoituksesta. Esimerkkinä voi olla vety- ja nanoteknologia. Unionin merkittävissä kilpailijamaissa, kuten Yhdysvalloissa ja Japanissa, näiden alojen julkisen rahoituksen osuus on jopa 80 prosenttia. Meillä ei ole mitenkään varaa luovuttaa tällaista kilpailuetua ulkopuolisille. Meidän on siis tarvittaessa oltava valmiita tukemaan julkisista varoista sellaisia tutkimushankkeita, joilla voi olla potentiaalista hyötyä vasta pitkällä aikavälillä. Tämän vuoksi valtionapusääntöjä on uudistettava.
Toiseksi t[amp]k on saatava hyödyttämään pk-sektoria. Pienillä ja keskisuurilla yrityksillä ei ole varoja vaativaan tutkimukseen. Kuitenkin ne ovat joustavia ja voivat ottaa käyttöön tutkimus- ja kehitystyön tuloksia ja tämä saattaisi olla meille ratkaisun avain työllisyyskysymyksissä. Pk-yrityksiä on 19 miljoonaa ja meillä on 16 miljoonaa työtöntä.
Prodi,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan erityisesti kiittää komission jäsentä Potočnikia puheenvuorosta, jossa esille tuotuja asioita pidän erittäin tärkeinä. Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän varjoesittelijänä kiitän luonnollisesti myös kollegaani jäsen Locatellia yhteistyöstä ja hänen tekemästään raskaasta työstä.
Tässä asiakirjassa korostuu tulevan tutkimuksen puiteohjelman kolme pääelementtiä, eli Euroopan tutkimusneuvosto, uudet ensisijaiset tutkimusteemat ja teknologiayhteisöt. Parlamentti siis katsoo, että perustutkimus on tärkeää kaikissa jäsenvaltioissa ja että se vaatii reagointia unionin tasolla Lissabonin strategian perustelujen mukaisesti. Näin ollen on edistettävä aitoa kehittämispolitiikkaa erityisillä tutkimusvälineillä, kuten teknologiayhteisöillä, joita rahoittavat ensisijaisesti yksityiset yritykset mutta myös julkiset instituutiot, jäsenvaltiot, alueet ja paikallishallinnon elimet.
Näin tutkimuksesta tulee väline, ydin, jonka puitteissa yleispoliittista suunnitelmaa talouden ja yhteiskunnan kehityksen varalle voidaan viimeistellä jo olemassa olevan rahapolitiikan rinnalla. Yksityiset yritykset, erityisesti pienet ja keskisuuret yritykset voivat näin osallistua tutkimukseen tullakseen kilpailukykyisemmiksi. Näillä uusilla, vahvoilla ja merkittävillä tekijöillä annetaan Euroopan yrityksille uutta vauhtia, tuetaan uusia aloja ja innovointia sekä samalla varmistetaan perinteisten tuotantotoimintojen kilpailukyky.
Asettamalla näitä suuntaviivoja parlamentti näyttää, ettei se halua katsoa sivusta, kun Euroopan teollisuutta puretaan ja että se kannustaa komissiota ja neuvostoa sitoutumaan tiiviimmin eurooppalaisen tutkimuksen kehittämiseen. Tämä ohjelma on kehittämispolitiikan ydin. On hyödytöntä ajatella vakaussopimuksen muuttamista, koska se olisi vain oireiden lievittämistä, kun taas varsinainen parannuskeino on Euroopan unionin laajuinen talouden ja yhteiskunnan kehittämispolitiikka. 
Hammerstein Mintz,
   . – (Arvoisa puhemies, ilmaisen kiitokseni komission jäsenelle Potočnikille hänen avoimuudestaan ja halukkuudestaan osallistua keskusteluun ja jäsen Locatellille ja kaikille teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan jäsenille, jotka ovat käsitelleet aihetta erittäin rakentavasti ja positiivisesti.
Ymmärtääkseni raakaöljyn hinta on kohonnut 55:een Yhdysvaltojen dollariin tynnyriltä. Finanssianalyytikkojen mukaan raakaöljyn hinta ei todennäköisesti laske lähitulevaisuudessa, mikä uhkaa taloutta. Tarvitaan nopeasti tehokkaita vastatoimia, joilla saadaan tuloksia seuraavan viiden vuoden kuluessa.
Ryhmäni katsoo, että näiden vastatoimien tulee sisältyä seitsemänteen puiteohjelmaan sijoituksina energiatehokkuuteen ja uusiutuviin energianlähteisiin, jotka kummatkin auttavat tilanteen ratkaisemisessa lyhyellä aikavälillä.
Meitä huolestuttaa, että etusijalle asetetaan vanhanaikaisia ja vaarallisia energianlähteitä, kuten kansainvälisen terrorismin väärinkäytöksille altis ydinenergia. Meitä vaivaa myös massiivisten sijoitusten kohdentaminen sellaisiin energiaohjelmiin kuin ITER-fuusio-ohjelmaan, joka ei tutkijoidensa mukaan tuota kilowattiakaan energiaa seuraavaan neljään- tai viiteenkymmeneen vuoteen.
Toivomme seitsemännen puiteohjelman parantavan elämänlaatua, sosiaalista ympäristöä, kansanterveyttä ja ennaltaehkäisevää terveydenhuoltoa. Toivomme sen myös hyödyttävän kestävää kaupunkijoukkoliikennettä ja edistävän yhteiskuntatieteitä, joita tarvitaan antamaan tutkimuksesta ja nyt luotavasta yhteiskunnasta puolueeton yleiskuva. Arvoisa komission jäsen Potočnik, tätä taustaa vasten olemme tyytyväisiä siihen, että pidätte yhteiskuntatieteitä tärkeänä.
Lopuksi totean, että uskon tutkimuksen olevan tulevaisuudessa hyvin tärkeää, jos tiede on avointa ja helposti yleisön ja tiedeyhteisön saatavilla. 
Seppänen,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ITRE- on valmistellut eurooppalaisesta tutkimuspolitiikasta valiokunta-aloitteisen mietinnön, joka on kuin ostoslista. Euroopan parlamentti on valmis ostamaan näiltä alueilta tieteellisiä tutkimustuloksia. Pääviestini on tämä: ryhmämme kannattaa lisäresurssien turvaamista tieteelliselle tutkimustyölle. Komission ehdotus seitsemännen puiteohjelman lisävaroista on perusteltu. On aloja, joita kannattaa rahoittaa yhteisin varoin. Hyöty ei saa mennä vain talouselämän hyväksi. On monia yhteiskuntapoliittisia ja eettisiä perusteita sille, että suositaan yliopistojen tutkimuslaitosten perustutkimusta, joka on vapaata suuryritysten ja sotateollisuuden eduista.
Parhaiten yhteistä tutkimusta voidaan edistää, jos syntyy tuloksia, joista englantilainen käyttää sanaa . Se merkitsee, että löydetään onnekkaasti jotain, jota ei edes osattu etsiä. Pitää luoda olosuhteet lle ja sellaiset olosuhteet toteutuvat parhaiten kansainvälisessä yhteistyössä. Paras esimerkki yhteisellä rahoituksella saatavasta yhteisestä hyödystä on fuusioenergian tutkiminen ns. ITER-projektissa. Se on asia, jossa vihreät sotkevat keskenään fission ja fuusion. Mikään EU-maa ei ole valmis toteuttamaan fuusiotutkimusta yksin. Kun toimitaan yhdessä, syntyy projekti, jota ei muuten synny. Sen kautta hyödyt tulevat kaikkien mukanaolijoiden käyttöön. ITERin tapauksessa hyötyjiä ovat myös EU:hun kuulumattomat maat. Tutkimuksen puiteohjelmalla on luotava hyvät edellytykset lle. 
Lundgren,
   – Arvoisa puhemies, aina kun parlamentti ottaa kantaa asioihin, on kunkin aiheen kohdalla perusteltava, onko kyse Euroopan unionin tasolla päätettävästä asiasta. Toissijaisuusperiaatteen ei pitäisi olla vain jotain, johon viitataan virallisissa yhteyksissä, vaan sen pitäisi ohjata kaikkea toimintaa. Näin ei tosiaankaan ole Brysselissä ja Strasbourgissa, kuten kaikki tiedämme. Poliittista valtaa siirretään jatkuvasti jäsenvaltioilta Euroopan unionin toimielimille. Tämän taustalla on kaksi liikkeellepanevaa voimaa: halu luoda supervaltio ja poliittisten periaatteiden puute. Valtaosa unionin vaaleilla valituista edustajista ja sen virkamiehistä haluaa luoda uuden supervaltion. Heille toissijaisuusperiaate ei ole ohjaava periaate, vaan häiritsevä este. Poliittisten periaatteiden puute merkitsee, että parlamentin jäsenet ovat useimmiten valmiita yhteistyöhön päätöksissä, jotka ovat heille mieleen, vaikka olisi päivänselvää, että kyseessä ovat kansalliset asiat. Tarkoituksen annetaan pyhittää keinot.
Myöskään jäsen Locatellin mietinnössä ei oteta toissijaisuusperiaatetta lainkaan huomioon. Siinä ei kysytä, mitä Euroopan unionin pitäisi tehdä silloin, kun jäsenvaltio ei pysty hoitamaan tehtävää itse. Siinä kysytään, miten Euroopan unioni voi edistää tutkimusta, jota vallitseva järjestelmä haluaa. Miten on tarkoitus menetellä pienten ja keskisuurten yritysten tutkimustarpeen kanssa? Miten on tarkoitus herättää nuorten ja naisten kiinnostus tiedettä kohtaan? Miten on tarkoitus vahvistaa tutkimuksen ja teollisuuden yhteyttä? Miten on tarkoitus kasvattaa tutkimuksen kokonaisrahoitusta kolmeen prosenttiin bruttokansantuotteesta? Ja niin edelleen. Kaikkiin näihin asioihin jäsenvaltioilla on itsellään paremmat eväät tarttua.
Suomessa ja Ruotsissa varataan jo kolme prosenttia bruttokansantuotteesta tutkimukseen. Jos muissa maissa halutaan varata sama määrä, silloin pitää vain tehdä niin. Tutkimusrahoituksen määrä ei kasva niin, että jäsenvaltiot kierrättävät rahat Euroopan unionin viranomaisten kautta. Päinvastoin, näin kasvatetaan vain byrokratiaa ja kustannuksia.
Maiden välinen kilpailu edistää normaalisti paremmin tämäntyyppisten ongelmien ratkaisua kuin korkeamman tason keskusjohtoisuus. Tiedemaailmassa tätä kutsutaan instituutioiden väliseksi kilpaluksi. Kilpailu on tärkeää paitsi yritysten, myös instituutioiden välillä. Maiden välinen kilpailu on puolestaan monella alalla yksi tärkeimmistä selityksistä läntisen maailman ripeälle edistymiselle viime vuosisatojen aikana.
Jäsen Locatellin olisi siis pitänyt kysyä: mitä sellaista, johon maat eivät itse kykene, Euroopan unionin toimielimet voivat tehdä Euroopan tutkimuksen edistämiseksi? Paljonkin. Nämä asiat voidaan jaotella viiteen kategoriaan, joita ovat perustutkimus, tutkimushenkilöstön esteetön liikkuvuus unionissa, laajamittainen tutkimus sellaisilla aloilla kuin ydinenergia ja avaruusteknologia, tutkimusverkostojen tarvitsema infrastruktuuri ja unionin yleiset turvallisuusasiat. Euroopan unionin tutkimuspolitiikan tulisi rajoittua tämäntyyppisille toissijaisuusperiaatteen mukaisille alueille. Nyt toissijaisuusperiaatetta ylistetään juhlaillallisilla ja perustuslakiluonnoksissa. Unionin tutkimuspolitiikka on väärillä raiteilla. 
Janowski,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, sijoittaminen tieteeseen ja tutkimukseen tai Lissabonin strategia kokonaisuutena eivät ole päämääriä sinänsä. Tämä merkitsee, että on noudatettava varovaisuutta, kun luonnostellaan tiedettä ja teknologiaa koskevia päätöslauselmia. Haluan kiittää jäsen Locatellia ihailtavasta työsuorituksesta tämän mietinnön valmistelussa.
On selvää, ettei pelkkä ilmoitus eurooppalaisen tutkimusalueen perustamisesta tuo juuri muutosta. Tarvitaan myös asianmukaista tieteen ja tutkimuksen rahoitusta, mikä tarkoittaa, ettei Euroopan unionin talousarvoa saa leikata. Rahavaroja pitää myös käyttää järkevästi, mitä haluan erityisesti painottaa. Tuon tässä lyhyesti esille muutamia aiheita. Ensinnäkin on kehitettävä tehokkaita keinoja, joiden avulla tunnistetaan nuoret lahjakkuudet, ja luotava järkevä apurahajärjestelmä. Toiseksi korkeakoulujen tutkintojen tunnustamisstandardeja tulisi soveltaa Berliinissä vuonna 2003 vahvistettujen suuntaviivojen mukaisesti. Kolmanneksi akateemisten virkaylennysten myöntämisjärjestelmää olisi yksinkertaistettava kuitenkin varmistaen, että ylentämisen kriteerit pysyvät avoimina. Neljänneksi yksityissektorilta tulevaa rahoitusta olisi käytettävä laajemmin sekä soveltavaan että perustutkimukseen ja humanististen tieteiden tutkimukseen, kuten komission jäsen mainitsi.
Jäsen Locatellin mukaan pienten ja keskisuurten yritysten elämä helpottuisi. Näin voi hyvinkin olla, mutta kuinka toimenpiteet ohjelmistopatenttien käyttöönottamiseksi sopivat yhteen tämän toteamuksen kanssa? Joku on joskus sanonut, että tieto on valtaa. Maailman nykytilan huomioon ottaen on kuitenkin ikävä kyllä lisättävä, ettei tietämättömyys kuitenkaan tarkoita sitä, etteikö valtaa olisi. Kiitos. 
Battilocchio (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puhun uuden Italian sosialistipuolueen puolesta. Aluksi onnittelen jäsen Locatellia erinomaisesta työstä.
Euroopan unionin kilpailukykyyn liittyvät ongelmat Aasian uusia talousjättejä vastaan, aivovuoto runsaampien mahdollisuuksien maisemiin, vaikeudet Lissabonin strategian työllisyystavoitteiden saavuttamisessa, kehitys ja innovointi, energiantoimitukset ja terveys – tässä ne aiheet, joihin aikamme parlamentissa kuluu ja joista taloutemme ja yhteiskuntajärjestelmämme tulevaisuus on riippuvainen. Nämä aiheet ovat läheisessä yhteydessä toisiinsa ja niiden yhteinen nimittäjä on tieteellisen ja teknologisen tutkimuksen kehittäminen.
Itse asiassa tutkimus merkitsee tietoa, työllisyyttä ja talouskehitystä ja myös parempaa elämänlaatua. On siis olennaista kasvattaa rahoitusta merkittävästi, jotta tutkimuksesta saadaan vahvuutemme. Tutkimuksessa ei kuitenkaan ole kyse pelkästään rahoituksesta, välineistä ja infrastruktuurista. Tutkimusta tekevät ihmiset. Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden rahalliset panostukset ovat turhia ilman sopivaa henkistä pääomaa.
En viittaa tässä laatuun, koska yliopistomme ja niistä valmistuneet ovat jo maailman huippua, vaan työpaikkoihin: mahdollisuuteen tehdä tutkimusta ja ansaita rahaa. Ristiriitaista kyllä, vaikka tieteellä ja teknologialla on yhä määräävämpi rooli nykyisessä globaalitaloudessa, nuoriso välttelee tieteenharjoittamista rajallisten työnsaantimahdollisuuksien vuoksi. Seurauksena monen yliopistotutkinnon suorittaneen on lähdettävä Euroopasta tai kitkuteltava vuosikausia apurahoilla, jotka eivät millään kata nykyisiä elinkustannuksia, ja odotettava onnenpotkua.
Viime vuosina tiedeaineiden opiskelua jatkavien nuorten määrä on laskenut Euroopassa. Eurooppalaisilla yliopistoilla ei ole tarpeeksi henkilökuntaa korvaamaan uransa loppupuolella olevia tutkijoita, ja yhä harvemmat tieteellisen tai teknillisen loppututkinnon suorittaneet löytävät työtä tutkijoina verrattuina pääkilpailijoihinsa Euroopassa.
Tämä trendi on käännettävä keinolla millä hyvänsä. Nuoriso on tutustutettava tieteeseen jo varhaisessa iässä, on ruokittava heidän uteliaisuuttaan ja annettava, ei vain muutamalle onnekkaalle, vaan kaikille sen ansainneille mahdollisuus käyttää tietoaan Euroopan palvelemiseen tarjoamalla heille vastineeksi työtä, uran ja kunnollisen palkan. Jos halutaan tiedolle rakentuva tulevaisuus, on sijoitettava nuorisoon, koulutettava heidät ja ennen kaikkea yritettävä välttyä menettämästä heitä. 
Niebler (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, olen tässä myöhäisessä istunnossa paikalla vain rakkaudesta tutkimusta kohtaan, ja täytyy myöntää, että olisin mieluummin katsomassa Bayern Münchenin ja Arsenalin mestareiden liigan peliä. Haluan myös omasta puolestani kiittää sydämellisesti mietinnön esittelijää, jäsen Locatellia, joka on paitsi esitellyt mainion mietinnön, myös osoittanut halukkuutta kompromissiin. Parlamentin yksimielinen äänestystulos mietinnön puolesta huomenna on selvä ilmaus kannastamme ja antaa tutkimusta käsittelevälle komission jäsenelle tarvittavan taustatuen.
Keskustelimme tänä aamuna pitkään Lissabonin strategiasta. Euroopasta saadaan kilpailukykyinen ainoastaan sijoittamalla tulevaisuudessa valtavasti rahaa tutkimukseen ja kehitykseen. Komission jäsen käyttää usein ilmaisua "totuuden hetki", ja mielestäni hän on siinä oikeassa. Meidän on varmistettava, että tutkimusbudjetti on tarpeeksi suuri saavuttaaksemme vihdoin viimein Lissabonin päämäärät. Tämä yksinään ei tietenkään riitä. Julkinen rahoitus on hyvä asia, mutta olisi saatava myös yksityinen teollisuus ja yksityissektori sijoittamaan voimakkaasti tutkimukseen ja kehitykseen ja osoittamaan niihin rahoitusta. Olin iloinen kuullessani aikaisemmin, että suunnittelette laativanne suuntaviivat, joiden tarkoitus on parantaa tutkimuksen ja teollisuuden yhteistyötä tältä osin.
Haluaisin tuoda vielä esille asian, josta olen puhunut parlamentissa useaan kertaan aiemminkin ja johon tekin olette viitannut. Rahoituksen lisääminen on turhaa, jollei rahaa käytetä tutkimuksen hyväksi todella tehokkaasti. On myös tärkeää ottaa opiksi kuudennesta puiteohjelmasta, Marimonin raportista ja puiteohjelmaan kohdistetusta kritiikistä. Puiteohjelmia on yksinkertaistettava, rationalisoitava ja niiden byrokratiaa purettava. Tässäpä komissiolle ja parlamentille kotiläksyjä. On varmistettava, että pienet ja keskisuuret yritykset saadaan hyvin mukaan eurooppalaiseen tutkimukseen. Odotan innolla tämän keskustelun jatkoa.
Riera Madurell (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan myös omalta osaltani onnitella jäsen Locatellia hyvästä työstä.
Mielestäni parin viime kuukauden aikana käymämme keskustelut eurooppalaisen tutkimuspolitiikan muodosta ja seitsemännen puiteohjelman tavoitteista ovat olleet hyvin antoisia, ja uskon niistä olevan pitkäaikaista hyötyä Euroopan tieteelle.
Olemme selventäneet avaintavoitteita pitäen samalla mielessä Euroopan unionin pitkän tähtäimen päämäärät ja olemme myös tarkastelleet nykyisiä välineitä, joiden avulla tavoitteet on tarkoitus saavuttaa, ja ehdottaneet muutamia uusia.
Jos halutaan saavuttaa Lissabonin strategian ja Barcelonan huippukokouksen tavoitteet ja noudattaa Kokin raportin suosituksia, seitsemännen puiteohjelman on saatava selvästi ja oikeassa suhteessa lisää resursseja uusien rahoitusnäkymien puitteissa. Jotta nämä tavoitteet voidaan saavuttaa ja eurooppalainen tutkimusalue luoda, tarvitaan myös hyvää koordinointia sekä jäsenvaltioissa että unionin laajuisesti varmistamaan, että rahoitus ja toiminnot täydentävät toisiaan ja tuottavat kerrannaisvaikutuksia.
Jos on tarkoitus toimia Lissabonin strategian mukaisesti, on myös tuettava huipputason perustutkimusta teknologisen kehityksen, kasvun ja kilpailukyvyn liikkeellepanevana voimana. Tämän myötä Euroopasta saadaan houkuttelevampi tutkijoille: sekä nuorille tutkijoille että naistutkijoille ja tällä hetkellä Euroopan ulkopuolella työskenteleville huippututkijoille. Näin rohkaistaan myös pk-yrityksiä osallistumaan kaikkiin ensisijaisiin aihealueisiin, monikansallisiin yhteistyöhankkeisiin ja teknologiaohjelmiin oikeasuhtaisella hankerahoituksella ja niiden tarpeisiin suunniteltujen välineiden avulla. Tästä kaikesta olemme samaa mieltä, ja sen vuoksi haluan jälleen onnitella esittelijää.
On myös kiistanalaisia aiheita, jotka edellyttävät lisäkeskustelua. Tällainen on vaikkapa kysymys tutkimusprioriteeteista, joihin olisi mielestämme sisällytettävä muita uusia prioriteetteja, jotka lisäävät Euroopan unionin vahvaa taloudellista potentiaalia, kuten tieteellinen tutkimus. 
Ek (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, tästä näemme, että tiede ja tutkimus kestävät pitkällä aikavälillä. Jatkan nyt ruotsiksi. 
 Arvoisa puhemies, hyväksymämme päätöslauselma tuo eurooppalaista lisäarvoa sekä tutkimuspolitiikalle että talouskehitykselle. Lissabonin strategiaa koskeva päätöslauselma, jonka parlamentti tänään hyväksyi suurella enemmistöllä ja jonka eteen Euroopan liberaalidemokraattien liitto on tehnyt paljon töitä, perustuu tietoon siitä, ettei kestävä kehitys pohjaudu ainoastaan talouskasvuun, vaan myös sosiaaliseen koheesioon ja ympäristön huomioonottamiseen.
Tutkimuspolitiikka ja tänään keskusteltavana oleva mietintö auttavat rakentamaan kestävää talouskasvua huippuosaamiseen ja teknologiayhteisöihin sijoittamalla ja luomaan toivomaamme sosiaalista koheesiota esimerkiksi miesten ja naisten välille tasa-arvon näkökulmasta ja eri alueiden välille. Lisäksi niiden avulla voidaan tuottaa tarvittavia varoja Euroopan turvallisuusjärjestelmälle ja varmistaa, että voimme jatkaa työtä ympäristölähtöisen teknologisen kehityksen eteen.
Olen tyytyväinen siihen, että nämä asiakirjat vaikuttavat yhtä tasapainoisilta kuin hyväksymämme Lissabonin strategian päätöslauselma. Nyt odotukseni kohdistuvat tulevaan puiteohjelmaan. 
Smith (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, tämän keskustelun merkitystä meneillään olevassa kädenväännössä Lissabonin strategiasta ei voi liikaa korostaa. Totuus on, että jos tutkimukseen ei investoida, tai mikä vielä tärkeämpää, saada liiketoimintayhteisöä mukaan tutkimusprosessiin, taloutemme eivät kohennu.
Unioninlaajuinen koordinointi tuo selvää lisäarvoa. Siksi onkin valitettavaa, että henkilökohtaisesti laajasti kannattamiani komission ehdotuksia uhkaa oman maani, Yhdistyneen kuningaskunnan, hallitus vaatiessaan leikkauksia Euroopan unionin talousarvioon ilman tarkkaa suunnitelmaa siitä, mistä höylättäisiin.
Kannatan mietinnön pitkälle menevää sisältöä ja haluan koko parlamentin lailla onnitella esittelijää. Joihinkin yksityiskohtiin suhtaudun varauksella ja toivon, että huominen tarkistuksemme tekee mietinnöstä vielä paremman.
Komissiota tukien haluan erityisesti korostaa seitsemännen puiteohjelman menettelytapojen yksinkertaistamista, koska Skotlannin viesti on selvästi, että hallinto ja byrokratia ovat edellisissä puiteohjelmissa vähentäneet osallistumisintoa erityisesti.
Komission jäsenen puheenvuorosta voin päätellä, että viesti on mennyt perille, mutta odotan silti hänen varsinaisia ehdotuksiaan. 
Remek (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, tasan 27 vuotta sitten – sattumalta silloinkin yövuorossa – olin valmistautumassa laskeutumaan maata kiertävältä radalta Saljut 6 -avaruusasemalla tapahtuneen, yli viikon mittaisen tutkimuskomennuksen jälkeen, enkä silloin olisi osannut kuvitellakaan, että näin monen vuoden päästä voisin olla puhumassa tieteen ja tutkimuksen kehittämisnäkymistä tällaisen parlamentin edessä ehkä jopa osallistuen aktiivisesti kehittämisprosessiin. Siksi haluan kiittää kaikkia osallisia ja erityisesti jäsen Locatellia erittäin hyvin tehdystä mietinnönvalmistelusta. Aion äänestää mietinnön hyväksymisen puolesta huomenna paitsi hyvän valmistelutyön takia myös siksi, että mietintöluonnoksessa tuodaan selvästi esille avaruustutkimuksen merkitys tulevaisuuden Euroopalle tai oikeastaan sen kansalaisille.
Mielestäni on tuettava myös sellaisia hankkeita kuten Galileo- tai GMS-ohjelmaa, koska tiedän omasta kokemuksestani, että tämäntyyppiset hankkeet tuovat mahdollisuuksia monille niihin liittyville aloille ja saattavat luoda satoja ellei jopa tuhansia uusia työpaikkoja. ITER-ohjelma hyödyttäisi tällä tavoin energiateollisuutta, kuten kollegani mainitsi.
Haluaisin lopettaa puheenvuoroni vertaukseen. Saatamme hyvinkin olla samantapaisten päätösten kynnyksellä kuin Espanjan kuninkaat aikanaan, kun heidän piti päättää, tukeako Kristoffer Kolumbuksen hanketta vai ei. Meidän aikamme näkökulmasta hänen matkansa oli tieteellinen koe sen todistamiseksi, että maapallo on pyöreä. Matka ei muuttanut vain maailmankarttaa, vaan se vaikutti kaikkeen, mitä maailmassa on sen jälkeen tapahtunut. Kiitos. 
Belder (IND/DEM )
    Arvoisa puhemies, vaikka katson, että tieteellinen tutkimus on sekä hyödyllistä että tarpeellista, jää nähtäväksi, onko Locatellin mietinnössä noudatettu lähestymistapa tehokkain keino innovatiivisemman Euroopan saavuttamiseksi.
Ensinnäkin, kuinka tehokaita voivat Euroopan laajuiset toimenpiteet olla, jos toimivalta ja vastuu kyseessä olevilla aloilla on jäsenvaltioilla? Mietinnössä ehdotettiin, että jäsenvaltioissa tapahtuvia toimintoja rahoitettaisiin myös Euroopan unionin varoilla. Ehdotuksen mukaan unionin rahoitusta myönnettäisiin opiskelijoille, tutkimuslaitoksille ja -tiloille sekä yleisölle tiedottamiseen tieteen tärkeydestä. Näillä aloilla jäsenvaltioiden oma tuki on monin verroin tehokkaampaa, joten unionin rahoitusta voitaisiin käyttää paljon tehokkaammin. Miettikää esimerkiksi, kuinka paljon kansainväliseen yhteistyöhön ja tutkijoiden liikkuvuuteen liittyvää paperisotaa voitaisiin vähentää ja hallinnollista taakkaa keventää.
Toiseksi komission tiedonantoon tutkimusrahoituspolitiikan suuntaviivoista ei mielestäni sisälly strategista toteamusta sellaisesta tutkimuksesta, joka on jäsenvaltioissa rangaistavaa. Eihän voi olla hyväksyttävää, että yhteisörahoitusta käytetään tällaiseen tutkimukseen? Mieleeni tulevat tutkimukset, joissa tuhotaan ihmisalkioita. Jos yhteisörahoitusta käytetään tämäntyyppisiin kiistanalaisiin tutkimuksiin, se tarkoittaa, etteivät jäsenvaltiot hyödy tasapuolisesti eurooppalaisista tutkimusaloitteista. Voiko komission jäsen ilmaista kantansa tähän?
Lopuksi totean, että Euroopan unionin toimielinten pyrkimys tulla tunnetuksi tutkimuksen alalla ei välttämättä johda enempään ja parempaan tutkimukseen Euroopassa. 
Libicki (UEN ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, keskusteltavana oleva mietintö ansaitsee ilman muuta kiitokset, koska on korkea aika tuoda esille näin keskeisiä aiheita. Lisäksi on hyvä, että näistä aiheista keskustellaan Lissabonin strategian valossa. Silti pelkään pahoin, että mietintö kokee saman kohtalon kuin Lissabonin strategia, jossa ei pystytty erottelemaan talouteen ja yhteiskuntaan liittyviä tavoitteita. Näin ollen kumpiakaan ei saavuteta, vaikka molemmat ovat tärkeitä. Tiedetään, että talous on nuutumaan päin ja työttömyys kasvussa. Silti tieteelliset tavoitteet ikävä kyllä limittyvät mietinnössä ideologisten tavoitteiden kanssa.
En kerrassaan ymmärrä, miksi mietinnössä todetaan kolmeen otteeseen, että naisten roolia tieteenteossa pitäisi edistää. On itsestään selvää, että professuurit tulee myöntää niille henkilöille, jotka ovat muodollisesti pätevimpiä hoitamaan kyseisiä virkoja. Voimme tehdä parhaamme sen eteen, että naiset saavuttavat muodollisen pätevyyden, mutta on järjetöntä yrittää väkisin edistää naisten asemaa, jos pätevyyttä ei ole. Edelleen totean, että yllätyin huomatessani, että eläinkokeita käyttävä tutkimus oli ainoa tieteellinen tutkimusala, joka mainittiin vähänkään yksityiskohtaisemmin. Pidän kyllä eläimistä, mutta tämä mietintö ei ole oikea paikka tämän asian puimiseen muiden aiheiden kustannuksella. En myöskään hyväksy sitä, että kustannuskatot määräytyvät köyhempien maiden mukaan. Köyhemmät maat ovat perinteisesti hyötyneet rikkaampien saavutuksista, ja näin pitäisi olla jatkossakin.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ranskalainen sananlasku sanoo, että "joka kuuseen kurkottaa, se katajaan kapsahtaa". Jos tavoitteita asetetaan liikaa, liian harvat niistä saavutetaan, ja siksi olisi tarkasteltava tätä aihetta huolellisesti. Paljon kiitoksia, arvoisa puhemies. 
Rutowicz (NI ).
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Aasian maiden ja Yhdysvaltojen nopea talouskasvu on asettanut Euroopalle suuren taloudellisen haasteen. Tämä merkitsee, että Euroopan unioni tarvitsee nopeampaa, tieteeseen ja uusiin teknologioihin perustuvaa talouskasvua. Tarvitaan johdonmukaista tutkimuspolitiikkaa tukemaan edellä mainittua.
Mietinnössä esitetään koko Euroopan unionin tutkimuksen avainalueet. Kun otetaan huomioon suuret erot eri jäsenvaltioiden ja -alueiden tutkimusvalmiuksissa, erityistä huomiota tulisi kiinnittää köyhiin maihin ja alueisiin, joilta puuttuvat tarvittavat voimavarat mutta joilla on valtavaa henkistä kyvykkyyttä, ja näin varmistaa yhtenäinen kehitys ja jäsenvaltioiden yhtenäisyys.
Tietyt ryhmät katsovat, ettei tieteeseen kannata sijoittaa, jos tarvittavat resurssit puuttuvat. Tämä mielipide olisi todistettava vääräksi. Kyseisten maiden ja alueiden tutkimuspolitiikkaan tulisi kiinnittää erityistä huomiota, jotta voitaisiin toimia henkisten valmiuksien ja kehittämismahdollisuuksien välisen kuilun kaventamiseksi eikä syventämiseksi. Mietinnön päätöslauselmaesitykseen sisältyneet Euroopan unionin tutkimusrahoituspolitiikan suuntaviivoissa korostetaan tutkimuksen kehittämisen avainalueita. Tämä on aivan oikein, mutta tieteen ja teknologian kehittämistä koko unionissa ei pitäisi laiminlyödä. Kiitos. 
Rübig (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, jäsen Locatelli, kiitän teitä erinomaisesta työstä ja kiitän myös varjoesittelijäämme jäsen Brunettaa. Tiedämme, että Lissabonin tavoitteiden saavuttaminen on valtava haaste. Tarkoitus on käyttää tutkimukseen 3 prosenttia bruttokansantuotteesta, josta kahden kolmasosan pitäisi tulla yksityiseltä sektorilta. Melko yksinkertaistetusti sanottuna, jos tätä vaaditaan teollisuudelta, on pidettävä mielessä, että 50 prosenttia bruttokansantulosta saadaan pieniltä ja keskisuurilta yrityksiltä. Mikä vielä tärkeämpää, kaksi kolmasosaa kaikista työntekijöistä työskentelee pienissä ja keskisuurissa yrityksissä eli yrityksissä, joissa on alle 250 työntekijää.
Kuudennen puiteohjelman tavoite oli 15 prosentin osuus, johon laajimmissa monialaisissa hankkeissa ei loppujen lopuksi päästy, vaikka energiaohjelmista olikin todella suuri kysyntä. Näin ollen pyytäisin komission jäsentä Potočnikia pohtimaan tapoja, joilla tutkimustoimintaa saataisiin priorisoitua pk-yrityskentässä.
Katson, että on lisäksi tarpeellista päättää vihdoin viimein, kuka on vastuussa akateemisen tutkimuksen tehokkuudesta ja arvioinnista. Tutkimus tuottaa taitotietoa ja arvoa, ja tätä prosessia on voitava mitata ja arvioida. Tarvitaan suurempaa avoimuutta, ja erityisesti toivoisin verkkotutkimusohjelman perustamista. On mietittävä, miten Internetin kautta voitaisiin mahdollisimman yksinkertaisesti ilmoittautua tutkimusohjelmiin ja rahoittaa niitä. Toinen kysymys on, miten saataisiin komissio toimimaan maksuviivästysdirektiivin mukaisesti, jota sovelletaan kaikilla muilla aloilla mutta jota komissio ei toistaiseksi ole hyväksynyt.
Tarvitaan huippulaatuisia automatisoituja prosesseja ja parempia menetelmiä tuomaan tutkimustulokset laajemmin saataville.
Corbey (PSE ).
    Arvoisa puhemies, kiitän aluksi jäsen Locatellia, joka on laatinut erinomaisen ja mielenkiintoisen mietinnön. Seitsemännen puiteohjelman käsittämä tutkimus on tärkeää, erityisesti Lissabonin strategian puitteissa. Tutkimuskeskusten ja teollisuuden välinen hyvä työsuhde on välttämätön. Haluan tuoda esille kolme seikkaa.
Ensimmäiseksi on sanomattakin selvää, että tieteen pitäisi olla riippumatonta. Se ei kuitenkaan tarkoita neutraaliutta. Tieteellinen tutkimus ei ole tutkijoille ajanvietettä, sen on perustuttava todellisiin kysymyksiin. Olen aivan samaa mieltä jäsen Hammerstein Mintzin kanssa siitä, että yhteiskunnallisten ongelmien on ohjattava julkisia tutkimusohjelmia.
Toiseksi haluan mainita tarpeettoman byrokratian, josta jo puhuttiin. Liian usein kävi niin, että menestymismahdollisuudet kuudennessa puiteohjelmassa olivat minimaalisia verrattuna työmäärään. Varmasti pienille liikeyrityksille ja laitoksille on lähes mahdotonta selviytyä paperityöstä ja vastata kysymyksiin. Siksi ehdotamme kaksivaiheista menettelyä, joka koostuisi tutkimushankkeen lyhyestä esittelystä ja sen jälkeisestä valintamenettelystä, jolloin toiselle kierrokselle osallistuvat voisivat olla kohtuullisen varmoja siitä, että heidän hanke-ehdotuksensa hyväksytään.
Kolmanneksi kehotan yhdistämään voimat. Euroopan tutkimusrahoitus on edelleen vain murto-osa kansallisista budjeteista. Perustamissopimuksen 169 artiklassa tarjotaan mahdollisuus voimien yhdistämiseen. Meillä on jo kokemusta kehityshäiriöiden kliinisen testauksen alueella. Tätä kokemusta voidaan hyödyntää muussakin yhteistutkimuksessa, kuten talouden matalampia hiilidioksidipäästöjä, vetykennoja ja paremman energiatehokkuutta koskevassa tutkimuksessa. Voimien yhdistämistä haluaa myös yhteiskunta, ja siihen meidän pitää pyrkiä. 
Chatzimarkakis (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, kiitän esittelijää erinomaisesta mietinnöstä. Arvoisa komission jäsen Potočnik, nyt on teidän tehtävänne ja muiden komission jäsenten tehtävä katsoa, että ensisijaiset tutkimusalueet pannaan täytäntöön. Keskityn tässä vain yhteen tutkimusalueeseen, jota ei todennäköisesti käsitellä huomisen mietinnössä, nimittäin puolustusalan tutkimukseen. Konsultoituani ryhmääni olen peruuttanut tätä asiaa koskevan tarkistuksen, koska se olisi mahdollisesti aiheuttanut hämmennystä muun muassa yhteydessä neuvostoon. Miksi sitten olen päättänyt puhua puolustusalan tutkimuksen puolesta? Tuleva perustuslakimme mahdollistaa yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kehittämisen, mikä tarkoittaa, että tämän alan tutkimusta pitää jatkaa ja että osa siitä on salaista. Meidän pitää pystyä kopioimaan Yhdysvaltoja ottamalla käyttöön "black box" -malli yksittäisissä projekteissa. Edelleen pitäisi lisätä transatlanttista tutkimusyhteistyötä muilla koko ihmiskunnan etua ajavilla tutkimusaloilla. Näin saataisiin aikaan tutkimusdialogi vertaisten välillä, mikä olisi tarkoituksenmukaista Yhdysvaltojen lisäksi monen muunkin maan kanssa. 
Buzek (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kiitos. Haluan onnitella jäsen Locatellia loistavasti valmistellusta mietinnöstä ja kiittää komission jäsentä Potočnikia liittymisestä seuraamme. Tietääkseni enemmistö läsnäolijoista on entisiä tutkijoita, ja siksi mielipiteemme ovat yhtenäisiä. Nähdäkseni komission jäsen Potočnik ei puolestaan ole työskennellyt tutkimusalalla, joten hän pystyy käsittelemään ehdotuksiamme etäämmältä ja kutakuinkin vähemmän kiihkeästi. Toivon tämän johtavan hyvään lopputulokseen.
Meneillään oleva kuudes puiteohjelma on Euroopan unionin historiassa ensimmäinen, joka on luonnosteltu ja toteutettu Lissabonin strategian puitteissa. Seitsemännessä puiteohjelmassa on lisäksi se uusi piirre, että se on luonnosteltu ja toteutetaan laajentamisen jälkeen, eli siinä on mukana kymmenen uutta jäsenvaltiota. Miten laajentumista voidaan hyödyntää tiedepolitiikan tehokkuuden varmistamiseksi ja Lissabonin strategian toteuttamiseksi, ja mitä kymmenen uutta jäsenvaltiota voi tarjota koko Euroopan unionille? Ne voivat tarjota kolme asiaa, nimittäin korkeasti koulutetun väestön, jonka osaamista ei useinkaan hyödynnetä riittävän hyvin, matalammat tutkimuskustannukset ja menestyksenjanon oltuaan eristyksissä läntisestä sivilisaatiosta ja kehitysmahdollisuuksista puoli vuosisataa.
Miten sitten saataisiin näistä mahdollisuuksista eniten irti ja miten voitaisiin paremmin hyödyntää uusien jäsenvaltioiden tutkimuspotentiaalia? Ehdotan viittä asiaa. Huippuosaamisen ei tulisi olla ainoa kriteeri, kun rahoitusperusteista päätetään, vaan olisi harkittava lisäkriteerejä mahdollistamaan uusien jäsenvaltioiden tutkimuskeskusten integrointi. Näillä tutkimuskeskuksilla on aikaisemmin ollut rajalliset mahdollisuudet toteuttaa eurooppalaisia tutkimusohjelmia. Toiseksi luotamme siihen, että pieniäkin hankkeita hyväksytään, koska tutkimuslaitoksemmekin ovat pienempiä. Kolmanneksi menettelytapoja on yksinkertaistettava. Uusilla jäsenvaltioilla ei ole kokemusta monimutkaisista menettelyistä, ja niille ne ovat varsinainen taakka. Toivomme selkeitä ja avoimia sääntöjä säätelemään uusien jäsenvaltioiden tutkimusinfrastruktuureihin kohdistettavia investointeja. Viidenneksi ja viimeisimmäksi integraatio merkitsee myös yhteismarkkinoita sekä henkilöiden ja palveluiden vapaata liikkumista. Ennen kuin nämä saavutetaan, emme pysty edistämään tutkimusta tai menestymään Lissabonin strategian suhteen. Kiitos. 
Attard-Montalto (PSE ).
    Arvoisa puhemies, kuinka kukaan voisi olla eri mieltä siitä, että Euroopan kasvun ja kilpailukyvyn edistäjä on kestävä tutkimus- ja kehittämispolitiikka? Se ei ole vaihtoehto, vaan siitä on tullut välttämättömyys. Eurooppa on jo menettänyt paalupaikkansa Japanille ja Amerikalle. Tavoite, jota tuemme, eli 3 prosenttia bruttokansantuotteesta viiden vuoden sisällä, on kunnianhimoinen. Toteamme myös, että kaksi kolmasosaa rahoituksesta on tultava yksityissektorilta – toivoa sopii. Kuten kaikki muukin elämässä, tämäkin kuitenkin riippuu rahasta. Tässä yleinen keskustelu budjetista tulee kuvaan mukaan.
Pitää kuitenkin ymmärtää, että jos emme investoi, rikkaista tulee vähemmän rikkaita ja köyhistä köyhempiä. Tutkimus- ja kehittämisrahoituspolitiikka ei ole vaihtoehto. Kuten sanoin, siitä on tullut välttämättömyys. 
Vakalis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, aloitan kiittämällä jäsen Locatellia huolellisesta työstä ja esimerkillisestä yhteistyöstä kaikkien osapuolten kanssa. Keskityn puheenvuorossani korostamaan yhtä tarkistusta.
Kuten tiedämme, tätä aikakautta leimaavat epävarmuus ja kasvaneet riskit, erityisesti ympäristöriskit. Äskettäisen katastrofaalisen Kaakkois-Aasian tsunamin olisi pitänyt vakuuttaa epäuskoisimmatkin meistä siitä, että mannertamme on kiireesti vahvistettava tämänkaltaisia luonnonkatastrofeja vastaan.
Näitä ilmiöitä tutkii moni tieteenala: seismologia, geologia, merentutkimus ja metsätiede muiden muassa. Katson, että on Euroopan kansalaisten turvallisuuden ja hyvinvoinnin kannalta tärkeää voimistaa näitä tieteenaloja, erityisesti kun ne näyttävät jatkuvasti ja kasvavassa määrin sulautuvan riskin- ja kriisinhallintamalliin.
Siksi mielestäni tarvittaisiin erityisviittaus luonnonmullistuksiin. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä on jättänyt aiheesta tarkistusehdotuksen, viittaan tarkistukseen 8. Toinen, yhtä tärkeä syy tähän on aiheen yhteys Lissabonin strategiaan. Itse asiassa sekä komission tiedonanto, joka koskee Lissabonin strategian väliarviointia, ja tänään hyväksymämme päätöslauselma korostavat ekoinnovoinnin tärkeyttä Euroopan kestävässä kehityksessä. Tämä merkitsee, että tarkistetussa Lissabonin strategiassa ympäristöteknologioilla ja korkeilla ympäristöstandardeilla on keskeinen rooli.
Hyvät kollegat, tarkistuksessamme ei vain esitetä uutta ensisijaista aihealuetta, sen tähtäimessä on selkeä viittaus tutkimusalaan, joka sisältyy tarkistetun Lissabonin strategian ajattelutapaan. 
Liese (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tutkimus ja innovointi ovat vastaus moniin Euroopan ongelmiin. Tätä on korostettu useaan eri otteeseen, kuten sitäkin, että tavoitteemme on lisätä rahoitusta.
Haluan vain todeta, että tiemme on oleva kivinen. Vaikka olenkin tyytyväinen siihen, että parlamentti ja komissio ovat yhtä mieltä rahoituksen lisäämistarpeesta, minua huolestuttavat suuresti jäsenvaltioista tulevat viestit. Esimerkkinä mainitsen oman maani Saksan hallituksen viralliset ehdotukset valtiovarainministereille sen rahamäärän supistamiseksi, jonka Euroopan unioni vuosittain käyttää tutkimukseen unionissa. Tämä on mielestäni sietämätöntä ja juuri päinvastaista kuin mitä pitäisi tehdä.
Vaikka olemmekin samaa mieltä lisärahoitustavoitteesta, mielestäni olisi kuitenkin muistettava, että suurin osa rahoituksesta tulee edelleenkin kansallisista tutkimusbudjeteista, joita jäsenvaltioiden pitäisi mielestäni kasvattaa. Tällä hetkellä 5 prosenttia rahoituksesta tulee komissiolta ja 95 prosenttia kansallisista tutkimusbudjeteista. Vaikka komissio saattaakin tulevaisuudessa antaa 10 prosenttia rahoituksesta ja jäsenvaltiot 90 prosenttia, suhde tulee tuskin muuttumaan olennaisesti.
Tästä seuraa, että eurooppalaisen lisäarvon pitäisi olla tärkein peruste prioriteetteja valittaessa, ja siksi pyydän teitä äänestämään Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän tarkistuksen 7 puolesta. Selvennän kuitenkin vielä, etten ole samaa mieltä jäsen Lundgrenin kanssa, joka ei ikävä kyllä ole enää läsnä, siitä, etteivät tähänastiset toimenpiteet ole tuottaneet juuri lainkaan eurooppalaista lisäarvoa. Euroopalla on paljon tehtävää: itse lääketiedettä opiskelleena tiedän, että jo yksin sillä alalla eurooppalaista yhteistyötä tarvitaan erityisesti taistelussa harvinaisia sairauksia ja lastentauteja vastaan, ja ylipäätään menestymisessä. Tällaista yhteistyötä on siis tuettava pontevammin. 
Gyürk (PPE-DE ).
    Alkanut vuosisata on tieteen, tutkimuksen ja teknisen kehityksen vuosisata. Tarkastelemamme asiakirjan alussa huomioidaan aivan oikein, että Euroopan unionin on toimittava äärimmäisen tehokkaasti tällä alalla, jotta se pystyisi puolustamaan paikkaansa yhä kiivaammassa kilpailussa. Siksi tätä mietintöä on mielestäni tuettava.
Tuon tässä lyhyessä puheenvuorossa esille erään huolenaiheen. Tätä aihepiiriä lähellä on eräs Albert Einsteinin toteamus: "Mielikuvitus on tärkeämpää kuin tieto". Koska Lissabonin strategia on tämän päivän aiheita, sopii ehkä kysyä, mitä takeita on siitä, etteivät tämän asiakirjan kunnianhimoiset tavoitteet jää mielikuvituksen tuotteeksi, vaan toimivat perustana todelliselle tiedolle? Unkarin näkökulmasta esimerkiksi 3 prosentin osuus bruttokansantuotteesta tuntuu vielä hyvin kaukaiselta, vaikkakin houkuttelevalta, ja tämä koskee varmasti useimpia vasta liittyneitä maita.
Mielestäni mainitsemani huoli voidaan karkottaa vain yhdellä tavalla. Tutkimusta ja kehittämistä on vauhditettava ja tuettava uusissa ja vanhoissa jäsenvaltioissa kussakin oman erilaisen tilanteen mukaan. Ei pitäisi olla niin, että t[amp]k-rahoitus päätetään kunkin maan talouskehityksen mukaisesti. Tämä johtaisi olemassaolevien erojen säilymiseen ja löyhempään yhtenäisyyteen. On myös totta, että unionin vahvuus riippuu sen jäsenvaltioiden vahvuuksista ja toimista. Vain jos yksikään maa tai alue ei jää tällä alalla jälkeen, voidaan sanoa, että Eurooppa on pystynyt vastaamaan yhteen uuden vuosisadan suurimmista haasteista. Jos näin tapahtuu, tämä mietintö kannatti valmistella. 
Potočnik,
   .  Arvoisa puhemies, on neljä pääasiallista aihealuetta, joihin pitää tarttua. Yhteistyö on keskeisin niistä: siinä tarvitaan jatkuvuutta, temaattista lähestymistapaa, mutta sellaista, joka perustuu paljon aikaisempaa vahvemmin teollisuuden tarpeisiin. Toinen on ideat: haluamme luoda kuningasajatuksia ja tuoreita ideoita Euroopan unionissa, koska tarvitsemme niitä todella. Kolmantena on ihmiset: ilman ihmisiä ei ole tutkimusta, ja se miten hyvin suoriudumme ja todella luomme riippuu suuresti siitä, miten pärjäämme tutkimuksen saralla. Neljäs alue on valmiudet. Kaikkiin näihin alueisiin tulee tarttua asianmukaisella tavalla, jotta Euroopan unioni saa vain parasta.
Kaikkeen on oltava aikaisempaa joustavampia välineitä. Niiden on oltava avoimia, ymmärrettäviä, yksinkertaisia ja toivon mukaan tehokkaita, ja niiden on perustuttava jonkinlaiseen päivitettyyn jatkuvuuteen kuudennesta puiteohjelmasta.
Jotkut teistä mainitsivat eettiset kysymykset. On totta, etteivät ne ole helppoja. Nämä kysymykset ovat tärkeitä tieteelle, koska ihmisten käsitys tieteellisestä tutkimuksesta on todella ratkaisevaa keskustelumme aiheen menestyksen kannalta. Nämä eivät todellakaan ole helppoja kysymyksiä, joita voitaisiin tarkastella lyhyessä ajassa, mutta olen samaa mieltä siitä, että niihin tulee tarttua avoimesti ja suvaitsevaisesti. Katson myös, että erityisrooli kuuluisi nykyiselle eettiselle komitealle, joka pohtii ja tarkastelee näiden tärkeiden ja joskus vaikeidenkin kysymysten kaikkia puolia.
Pienet ja keskisuuret yritykset on mainittu. Ne ovat äärimmäisen tärkeitä, koska Euroopan unionin rakenne on erilainen kuin joidenkin kilpailijoidemme. Meillä on niitä suhteellisesti enemmän, ja niiden pitäisi osallistua ja ne voisivat osallistua enemmän tutkimukseen kuin tällä hetkellä.
Laajentumisesta ja valmiuksista minulla on kaksi kommenttia. Ensinnäkin laajentuminen tapahtui ensimmäiseksi tieteen ja tutkimuksen alalla, koska uusien jäsenvaltioiden tutkijat saattoivat osallistua näille aloille aikaisemmin kuin millekään muille. Toisaalta täysi integroituminen on näillä aloilla vaikeampaa kuin esimerkiksi politiikassa, jota voidaan tehdä istumalla saman pöydän ääreen keskustelemaan hankalista kysymyksistä. Tämän eteen meidän on siis tehtävä kaikkemme, mutta meidän on myös esitettävä selkeästi, että asianmukaista rahoitusta tarvitaan, jos asiaan aiotaan tarttua kunnolla. Mielestäni tiede- ja tutkimusrahoituksen tulisi ensisijaisesti keskittyä kysymykseen huippuosaamisesta. Euroopasta pitää tehdä erittäin kilpailukykyinen. Ainoastaan jos unioni on kokonaisuudessaan kilpailukykyinen, voimme luottaa siihen, että solidaarisuuteen liittyvät kysymykset saavat asianmukaista huomiota.
Olen kuunnellut huolellisesti kaikki kommenttinne ja lupaan tehdä parhaani. Arvostan tukeanne, vaikkei se tee tehtävästäni helpompaa. Meillä kaikilla on suuret odotukset, syystäkin, koska Euroopan unionin tulevaisuus riippuu tuntuvasti tiede- ja tutkimuskentän tulevasta kehityksestä.
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista lentomatkustajatietojen siirtämistä koskevista suullisista kysymyksistä:
– Ludfordin ja muiden laatima suullinen kysymys (B6-0014/2005),
– Buitenwegin laatima suullinen kysymys (B6-0154/2005),
– Klamtin, Cederschiöldin ja Coelhon laatima suullinen kysymys (B6-0156/2005),
– Catanian ja Kaufmannin laatima suullinen kysymys (B6-0160/2005)
ja seuraavista tietojen tallentamista ja tietosuojaa koskevista suullisista kysymyksistä:
– Alvaron, Rouren ja Kreissl-Dörflerin laatima suullinen kysymys (B6-0017/2005),
– Buitenwegin laatima suullinen kysymys (B6-0020/2005),
– Klamtin ja muiden laatima suullinen kysymys (B6-0155/2005) ja
– Catanian ja Kaufmannin laatima suullinen kysymys (B6-0159/2005). 
Mastenbroek (PSE ).
    Arvoisa puhemies, on melko outoa, ettei Internetistä ja tietojen tallentamisesta Internetiin nyt käymäämme keskustelua lähetetä tavalliseen tapaan Euroopan parlamentin Internet-sivuilla. Haluan tehdä asiasta valituksen. 
Puhemies.
   Hyvä kollega Mastenbroek, yöistuntoja ei koskaan lähetetä Internetin välityksellä, sillä kapasiteettimme on rajallinen. Tähän mennessä yhtäkään yöistuntoa ei ole lähetetty Internetin välityksellä, tämä on sääntö eikä poikkeus. Jos asiasta halutaan keskustella, keskustelun pitäisi koskea, sitä olisiko sääntöä muutettava pysyvästi. 
Alvaro (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä Frattinia hänen osallistumisestaan tämäniltaiseen keskusteluumme, joka on vaalikauden ensimmäinen tietosuojaa koskeva keskustelu ja joka käydään oman ryhmäni, Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän aloitteesta. Euroopan parlamentti on aiemminkin tarkastellut lentomatkustajien matkustajarekisteriä koskevaa kysymystä, mutta on kulunut melkein kaksi vuotta siitä, kun parlamentti viimeksi otti kysymyksen esiin. Tämäniltaisessa keskustelussa on siis tarkoitus käydä läpi, mitä tällä välillä on ehtinyt tapahtua.
Minut nimitettiin neljän jäsenvaltion tekemän, tietojen tallentamista koskevan aloitteen esittelijäksi. Siitä syystä teimme muutama kuukausi sitten kaksi suullista kysymystä, jotka koskevat tietojen tallentamista ja lentomatkustajien matkustajarekisteriä. Tavoitteena on herättää julkista keskustelua näistä kahdesta aiheesta, jotka ovat todella huolestuttavia perusihmisoikeuksien kannalta, ja saada komissiolta lisää tietoa aiheesta.
Arvoisa komission jäsen Frattini, Euroopan parlamentin haastatellessa ehdokkaita komission jäseniksi saimme iloksemme kuulla, että pidätte perusoikeuksien turvaamista erittäin tärkeänä. Tiedän, että olette henkilökohtaisesti sitoutunut puolustamaan kansalaisten yksityisyyttä. Arvostamme tätä näkökantaa, mutta toivomme komission tekevän kolmannen pilarin tietosuojaehdotuksensa, joita meille on jo pitkään lupailtu.
Euroopan parlamentti on tässä tilanteessa vastakkain EU:n muiden toimielinten kanssa. Olemme ilmaisseet olevamme täysin eri mieltä komission ja neuvoston kanssa lentomatkustajien matkustajarekisteriä koskevassa kysymyksessä ja kannelleet niiden päätöksistä yhteisöjen tuomioistuimeen. Valitettavasti yhteisöjen tuomioistuin tekee päätöksensä vasta pitkän ajan kuluttua. Tietojen tallentamisen kysymyksessä neljän jäsenvaltion tekemä aloite ei ole mielestäni vakuuttava sisältönsä sen enempää kuin oikeusperustansakaan puolesta. Tiedän, että komissiolla on samat epäilykset asiasta.
Euroopan parlamentti on yleisemmällä tasolla todella huolestunut edellä mainittujen säännösten yhteensopivuudesta EU:n lainsäädännön ja kansainvälisten sekä eurooppalaisten ihmisoikeusnormien kanssa. Näitä ovat Euroopan ihmisoikeussopimus ja siihen liittyvä oikeuskäytäntö. Siksi olemme täällä tänä iltana.
Tiedämme, että komissio on tehnyt tarkasteluvarauman tietojen tallentamista koskevan, neljän jäsenvaltion tekemän ehdotuksen oikeusperustan pätevyydestä. Komission mielestä kysymys ei kuulu kolmanteen vaan ensimmäiseen pilariin. Haluaisimme tutustua komission antamaan oikeudelliseen vastaukseen, koska itselläni on samat epäilyt ja koska olen pyytänyt Euroopan parlamentin oikeudellista yksikköä tarkistamaan saman oikeudellisen kysymyksen. Epäilemme kuitenkin myös tietojen tallentamista koskevien Euroopan unionin säännösten tarpeellisuutta ja oikeasuhtaisuutta. Siksi emme kysy komissiolta pelkästään, kannattaako se neljän jäsenvaltion tekemän aloitteen oikeusperustaa, vaan haluamme myös tietää, kannattaako se aloitteen sisältöä.
Toiseksi haluamme tietää, aikooko komissio pyytää neljää jäsenvaltiota perumaan aloitteensa, mitä se ei vielä ole tehnyt. Kysymme myös, aikooko komissio ehdottaa ensimmäisen pilarin aloitetta ja jos niin milloin. Vuotta 2005 koskevaan komission työohjelmaan on merkitty kuluvan kuukauden kohdalle, että komissio aikoo hyväksyä direktiivin tietojen tallentamisesta lainvalvontatarkoituksiin. Aiotaanko tätä aikataulua noudattaa ja mikä on tulevan ehdotuksen sisältö?
Kolmanneksi haluaisimme, että kolmannen pilarin tietosuojavälinettä päivitettäisiin. Asia olisi pitänyt hoitaa jo kauan sitten, ja komission jäsen Frattini on itse luvannut, että se hoidetaan. Korostaisin, että 29 artiklan mukainen työryhmä on jo laatinut ehdotuksen kolmannen pilarin tietosuojaa koskevista yhtenäisistä periaatteista. Kuulisimme mielellämme näkemyksenne aiheesta.
Lentomatkustajien matkustajarekisteriä koskevassa kysymyksessä Euroopan parlamentti haluaa ja sillä on oikeus saada päivitettyä tietoa yhteisöjen tuomioistuimessa nostamastaan kanteesta, jossa parlamentti vastustaa 28. toukokuuta 2004 tehdyn kansainvälisen sopimuksen allekirjoittamista, jolla mahdollistetaan lentomatkustajatietojen siirtäminen Yhdysvalloille. Parlamentti on johdonmukaisesti vaatinut push-järjestelmän kehittämistä, viimeksi vuoden 2005 talousarvioon tehdyssä muutoksessa. Voiko komissio ilmoittaa parlamentille, onko asiassa edetty?
Voisiko komissio tiedottaa parlamentille Euroopan lentomatkustajien yksityisyyden suojaamiseksi, kuinka paljon lentomatkustajatietoja viranomaisilla on käytettävissään ja suodatetaanko arkaluonteiset tiedot tehokkaasti? Onko Euroopan sisäiset lennot jätetty valvonnan ulkopuolelle?
Komissio on julkaissut tiedonannon lentomatkustajien matkustajarekisteriä koskevasta EU:n yleisestä toimintamallista. Komissio ei silti selvästikään noudata yhtenäistä toimintamallia, koska se ei ole saanut päätökseen Australian kanssa solmittavaa kansainvälistä sopimusta, mutta samalla se on valmis neuvottelemaan Kanadan kanssa standardeista, jotka ovat täysin erilaiset kuin ne, joita sovelletaan Yhdysvaltoihin. Aikooko komissio noudattaa tiedonantoaan johdonmukaisesti ja aikooko se jatkossa pitäytyä todellisessa EU:n yleisessä toimintamallissa?
Lopuksi kysyn, miksei Euroopan parlamentille ole tiedotettu Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön ICAO:n tasolla käytävistä, lentomatkustajien matkustajarekisteriä koskevista neuvotteluista? Nykykäytäntöä ei voida pitää demokraattisena, avoimena saati perusteltuna. Kiitän ja jään odottamaan vastauksianne. 
Roure (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, en ryhdy nyt toistamaan teille lähettämiämme kysymyksiä. Mielestäni on kuitenkin paikallaan muistuttaa, että vuoden 2004 huhtikuussa Euroopan parlamentti hylkäsi neuvoston, komission ja Yhdysvaltojen keskenään neuvotteleman sopimuksen ja vetosi asiassa yhteisöjen tuomioistuimeen. Muistutan myös, että direktiivin 95/46/EY 7 artiklassa esitetään kattava lista tilanteista, joissa henkilötietojen käsittely on sallittua. Asia on tulkittava siten, että luvista päätetään yhteisön lainsäädännössä tai jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä, ei kolmannen valtion lainsäädännössä.
Kun yhteisöjen tuomioistuin ei ole vielä antanut asiaa koskevaa päätöstään ja kun Euroopan parlamentin kanta oli kielteinen, eikö teidän mielestänne lentomatkustajatietojen automaattinen siirtäminen Yhdysvaltain viranomaisille ole Euroopan kansalaisten yksityiselämän suojelun oikeuteen kohdistuva loukkaus? Muistutan myös, etteivät Yhdysvaltain viranomaiset pysty takaamaan Euroopassa vaadittua tietoturvan tasoa, jota muuten vaadimme muiltakin kolmansilta mailta, kuten Australialta ja Kanadalta. Meillä ei etenkään ole mitään keinoja saada selville, keillä on pääsy kerättyihin tietoihin.
Kysymys olisi hoidettava perusoikeuksia ja Euroopan parlamentin määrittämiä periaatteita noudattaen. Meidän olisi siis määriteltävä, mitkä tiedot voidaan siirtää automaattisesti ja mitkä puolestaan tapauskohtaisesti. Toivomme, että laaditaan luettelo niistä vakavista rikoksista, joiden nojalla lisätietoja voitaisiin pyytää. Samoin olisi laadittava luettelo niistä viranomaisista ja toimistoista, joilla on pääsy tietoihin. Myös noudatettavat tietosuojan ehdot olisi laadittava. Haluamme tietää, kuinka pitkäksi aikaa mitäkin tietoja tallennetaan. Tiedämme toki, että vakavien rikosten estämiseen liittyviä tietoja on vaihdettava Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisen keskinäistä oikeusapua ja rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskevan sopimuksen mukaisesti. Haluamme varmistaa, että matkustajilla on mahdollisuus korjata itseään koskevia tietoja. Arvoisa komission jäsen, oletteko sitä mieltä, että tietojen siirtäminen on 29 artiklan mukaisen työryhmän suosittelemien tarkoitusperiaatteen ja suhteellisuusperiaatteen mukaista?
Toisaalta haluaisimme kuulla arvioita ja lukuja ja saada selville, millaisia tuloksia tällä kokeilulla on savutettu. Eikö teidän mielestänne ole vieläkin kiireellisempää puuttua tietosuojaan kolmannessa pilarissa puitepäätöksen avulla? Ranska, Yhdistynyt kuningaskunta, Irlanti ja Ruotsi ovat ehdottaneet tietojen tallentamista koskevaa puitepäätösluonnosta, jonka parissa kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta tällä hetkellä työskentelee. Arvoisa komission jäsen, kannatatteko ehdotusta? Entä mitä tietosuojaan liittyviä suunnitelmia teillä on? Aiotteko tehdä asiasta oman ehdotuksenne? Meidän kansalaisvapauksien valiokunnan jäsenten on saatava tietää, millä oikeusperustalla työskentelemme. Haluaisimme saada täsmälliset vastaukset näihin kysymyksiin. 
Buitenweg (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää hiukan aikaa tänä iltana edellisen komission ja sen lupaamien asioiden muistelemiseen. Muistanette komission entisen jäsenen Bolkesteinin lentomatkustajatietojen siirtämistä koskevan kirjeen Yhdysvaltain ministerille Tom Ridgelle. Kirjeessään hän jopa lainasi Benjamin Franklinin kuuluisaa lausetta, joka kuuluu näin: "Se, joka antaa pois välttämättömän vapauden hetkellisen turvallisuuden nimissä, ei ansaitse vapautta eikä turvallisuutta."
Haluaisimme nyt tietää, mitä kansalaistemme tiedoille tarkalleen ottaen tapahtuu. Aiemmissa keskusteluissa arkaluonteisten tietojen, kuten henkilöiden uskontoa tai terveydentilaa koskevien tietojen, siirtäminen on osoittautunut todella kiistanalaiseksi kysymykseksi. Komission entinen jäsen Bolkestein lupasi, että niin kauan kuin lentoyhtiöt eivät vielä suodata tietoja, Yhdysvaltain olisi suodatettava tiedot ja poistettava ne sen jälkeen kokonaan. Tästä voi päätellä, että Yhdysvallat saa käsiinsä tietoja, mutta sillä ei ole lupaa tietojen lukemiseen. Onko komissio tämän jälkeen tarkistanut, noudattaako Yhdysvallat kyseistä sääntöä, vai uskotteko presidentti Bushin sanaan asiassa?
Miten lentoyhtiöiden suodatusjärjestelmien kehittäminen on edennyt? Komissio piti parlamentin viimevuotista kannetta tarpeettomana, koska push-järjestelmä piti saada käyttöön muutaman, korkeintaan kuuden kuukauden kuluessa. Miten asian laita on nyt?
Yhdysvaltojen mielenkiintoa Euroopan kansalaisten henkilötietoja kohtaan ei kuitenkaan voida pitää erillisenä Yhdysvaltojen yrityksestä ottaa käyttöön maailmanlaajuinen tietokonepohjainen valvontajärjestelmä. Yhdysvallat haluaa laatia profiilin mahdollisimman monesta maailman asukkaasta näiden matkustuskäyttäytymisen ja luottokorttiostojen perusteella. Komission 11. maaliskuuta 2004 antamasta vastauksesta voidaan päätellä, että se on halukas tietyin ehdoin auttamaan CAPPS II -järjestelmän laatimisessa. Komissio totesi samalla, etteivät Yhdysvaltain viranomaiset tuolloin vielä suorittaneet testejä meidän lentomatkustajatiedoillamme. Kysyisin komissiolta, onko tilanne vuoden aikana muuttunut siten, että testejä suoritettaisiin nyt meidän lentomatkustajatiedoillamme? Oletteko tarkistaneet asian? Mikä CAPPS II -järjestelmän tai sen mahdollisen seuraajan tilanne on tällä hetkellä? Osallistuuko komissio nyt Yhdysvaltain kanssa kyseisen järjestelmän kehittämiseen? Toivon täsmällisiä vastauksia. 
Cederschiöld (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, olen varma siitä, että komission jäsen Frattini on lukenut kysymyksemme ja aikoo varmasti myös vastata niihin tänä iltana. Hän tietää myös varmasti, että parlamentti kannattaa tasapainoista näkökulmaa rikollisuuden torjunnan kohdatessa yksityisyyden suojan, kuten nyt tietojen tallentamisesta puhuttaessa.
Olemme keskustelleet koko päivän Lissabonin prosessista ja kilpailukykymme parantamisesta. Ei siis liene oikea hetki maksattaa yrityksillä, viranomaisilla ja kansalaisilla huikeita kustannuksia, kun asiasta ei edes ole tehty vaikutustenarviointia. Emme siis tunne kustannusten perusteita. Mielestäni on täysin järjetöntä ja epäloogista tehdä asiasta päätöstä ennen vaikutustenarvioinnin tekemistä, kun samaan aikaan keskustelemme kilpailukyvystä ja Lissabonin tavoitteista.
Olisi järjetöntä panna kansalaiset maksamaan itsensä valvomisesta. Mielestäni tietojen pyytäjän olisi aina oltava myös maksava osapuoli. Muuten edistämme isoveli valvoo -yhteiskuntaa. Ei myöskään ole voitu osoittaa, että tämä menettelytapa olisi välttämätön. Näin on tapahduttava ennen kuin mitään päätöksiä voidaan tehdä. Jos komissio tekee asiasta ehdotuksen, on loogista, että jäsenvaltiot peruvat omansa.
Toivon ja uskon komission jäsenen Frattinin pitävän viisaana ja jopa tarpeellisena, että kansalaisten yksityisyyden suoja on kolmannessa pilarissa vähintään yhtä tehokasta kuin ensimmäisessä pilarissa. Kollegoideni tavoin haluaisin kuulla, miten olette ajatelleet asian hoitaa. 
Sjöstedt (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, lentomatkustajatietojen siirtämisen kysymyksessä yhdyn Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän ja Euroopan parlamentin sosialidemokraattien ryhmän kollegoideni esittämiin kysymyksiin ja kritiikkiin. Itse haluan kuitenkin tarttua henkilötietojen tallentamisen kysymykseen.
Neuvostolla nyt edessään olevassa ehdotuksessa yksityiselämän suojelu ja yksityisyyden kunnioittaminen ovat selvästi ristiriidassa yhteiskunnan valvonnantarpeen kanssa. Mielestäni ehdotuksessa mennään aivan liian pitkälle yksityisyyden loukkaamisessa, sillä sen mukaan ihmisiä valvotaan, vaikkei rikosepäilyjä olisikaan. Lähtökohta on oikeastaan se, että kaikkia epäillään. Tämä on selvästi ristiriidassa ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamista koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen kanssa, etenkin sen 8 artiklan kanssa, joka koskee yksityiselämän, perhe-elämän, kodin ja kirjeenvaihdon kunnioittamista.
EU:n jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet tämän Euroopan neuvoston yleissopimuksen ajatellen, että myös EU instituutiona allekirjoittaa sen. Olemmeko tosissamme, jos säädämme samalla kansainvälisten yleissopimusten kanssa selvässä ristiriidassa olevia lakeja? Kyseessä on uskottavuuttamme koskeva avainkysymys, joka komission on ratkaistava.
Niin sanottu 29 artiklan mukainen työryhmä on lisäksi arvostellut ehdotusta rankasti. Työryhmään kuuluu joitakin Euroopan parhaista tietosuoja-asiantuntijoista. Olisi myös mielenkiintoista kuulla, miten komissio kommentoi 29 artiklan mukaisen työryhmän asiasta esittämää arvostelua.
Oikeusvaltio punnitaan kriisitilanteessa, ja kriisitilanteessa oikeusvaltion on kaikkein parhaiten turvattava kansalaisensa myös yhteiskunnan harjoittamaa tarpeetonta valvontaa vastaan. Muutama vuosi sitten Yhdysvalloissa sattuneen terrori-iskun jälkeen saimme nähdä, että kun rajan kerran ylittää, sen ylittäminen uudestaan on yhä helpompaa. Siksi on tärkeää puolustaa oikeusvaltion perimmäisiä arvoja. Tästä syystä niin komission kuin neuvostonkin on oltava valmiita neuvottelemaan tästä lainsäädännöstä ajoissa. Aivan liian usein olemme keskustelleet näistä kysymyksistä, usein vastausta saamatta, ja sitten onkin ollut liian myöhäistä. 
Reul (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen varma, että kaikkien parlamentin jäsenten mielestä tietosuoja on äärimmäisen tärkeä asia. Ei kuitenkaan ole epäilystäkään, etteikö rikollisuuden vastainen toiminta olisi yhtä tärkeää, etenkin nykypäivänä. On todella vaikeaa verrata tietosuojaa ja rikollisuuden torjunnan mahdollisuuksia toisiinsa, ja olen aidosti valmis keskustelemaan asiasta. Mietintöluonnoksesta minun on kuitenkin sanottava, ettei monta kuukautta sitten esitettyyn selkeään kysymykseen ole edelleenkään saatu tyhjentävää vastausta, eli kysymykseen siitä, tarvitaanko koko mietintöä ylipäätään. Voin siis täysin ymmärtää, miksi kaikki kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan ryhmät ovat itseni tavoin vakuuttuneita siitä, että nyt noudattamamme menettely on järjetön.
Haluamme komissiolta selkeän vastauksen. Jos toimenpiteet ovat tarpeen, voimme keskustella niistä. Jos ne kuitenkaan eivät ole tarpeen, niin kuin uskon asian tällä hetkellä olevan, meidän on tehtävä kaikkemme niiden estämiseksi. Pelkään, että tämä kehitys jatkuu ja jatkuu ja että huomenna, ylihuomenna tai jonain päivänä meille esitetään ehdotus, josta me taas keskustelemme. Siinä vaiheessa meillä ei ole mitään keinoja välttää kehitystä, vaikka Euroopan parlamentin joka ikinen jäsen pitäisi sitä vääränä. Siksi haluaisinkin todella mielelläni kuulla komission mielipiteen asiasta. Olemme keskustelleet Lissabonin tavoitteista ja halustamme vähentää sääntelyä, mutta olemme aikeissa säädellä jotain aivan järjetöntä, jota kukaan näitä neljää aloitteen tehnyttä jäsenvaltiota lukuun ottamatta ei halua.
Koska kaikki parlamentin ryhmät ovat samaa mieltä ja ovat asiasta huolissaan, odottaisin, että komissio selvittäisi parlamentille, aikooko se – ja jos niin milloin – tehdä asiaa koskevan ehdotuksen ja mikä tämän ehdotuksen sisältö on. En halua odotella liian kauan, että meille kerrotaan, mihin aiomme suostua ja kuka vastaa kustannuksista. Parlamentin jäsen Cederschiöld kysyi hetki sitten, kuka maksaa laskun – kansalaiset, teollisuus vai näiden toimien alullepanija eli aloitteen tehneet jäsenvaltiot? Muita kysymyksiä voidaan tarkastella myöhemmin. 
Frattini,
   . Arvoisa puhemies, komissio on yhtä mieltä yleisestä huolenaiheesta, johon jäsenvaltioiden on tarkoitus puuttua suunnitteilla olevalla tietojen tallentamista koskevalla puitepäätöksellä. Tavoitteena on parantaa lainvalvontaviranomaisten mahdollisuuksia saada käyttöönsä tiettyjä sähköiseen viestintään liittyviä tietoja, jotta ne voisivat vahvistaa toimiaan rikollisuuden torjumiseksi, mukaan lukien terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuminen. Lakinäkökulmasta katsottuna nyt keskustelun kohteena oleva, tietojen tallentamista koskeva Ranskan, Irlannin, Ruotsin ja Yhdistyneen kuningaskunnan tekemä aloite koskee sopimuksen Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 osastoa.
Komissio on kuitenkin sitä mieltä, että suunnitellun välineen säännökset, joilla on tarkoitus yhtenäistää sähköisten viestintäpalvelujen tarjoajien velvoitteita tallentaa sähköisten viestintäpalvelujen tarjoamiseen liittyvää tietoa, kuuluvat EY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan erityisesti, kun otetaan huomioon voimassa olevat yhteisön lainsäädännön asiaa koskevat säännökset. Siksi komissio aikoo esittää alkukeväästä 2005 tietojen tallentamista koskevan vaihtoehtoisen ehdotuksen, joka perustuu EY:n perustamissopimuksen 95 artiklaan. Itse toivon, että jäsenvaltiot peruisivat ehdotuksensa.
Komissio on täysin tietoinen tiedon tallentamisen velvoitteista sähköisten viestintäpalvelujen tarjoajille mahdollisesti aiheutuvista kustannuksista. Tiedon tallentamista koskevien velvoitteiden vahvistamisesta aiheutuvien taloudellisten vaikutusten selvittämiseksi aiotaan suorittaa vaikutustenarviointi.
Komissio aikoo esittää kolmannen pilarin yleistä tietosuojavälinettä koskevan ensimmäisen kattavan ehdotuksen vuoden 2005 jälkipuoliskolla, tarkemmin sanottuna lokakuussa tai marraskuussa. Sitä varten komissio on aloittanut neuvottelut jäsenvaltioiden ja Schengen-maiden toimivaltaisten ministeriöiden asiantuntijoiden ja tietosuojaviranomaisten kanssa.
Lentomatkustajien tietojen siirtämistä Yhdysvalloille koskevasta yhteisestä tarkastelusta totean, että monet lentomatkustajien matkustajarekisteritietojen siirtämistä – PNR-kysymystä – koskevista kysymyksistä liittyvät Yhdysvaltojen tulli- ja rajavartiolaitoksen sitoumusten täytäntöönpanoon. Sitoumuksissa sovitaan, että Yhdysvaltain viranomaiset ja komissio suorittavat yhteisen tarkastelun sitoumusten täytäntöönpanosta. Komissiota avustavat tehtävässä Euroopan lainvalvontaviranomaisten ja tietosuojavaltuutettujen edustajat. Yhteinen tarkastelu suoritetaan tämän vuoden ensimmäisen puoliskon aikana eli 28. toukokuuta 2004 voimaantulleen sopimuksen ja siihen liittyvien sitoumusten ensimmäisen täytäntöönpanovuoden aikana. Tarkastelun tavoitteena on saada selkeä kuva sitoumusten toiminnasta. Aion tiedottaa Euroopan parlamentille yhteisen tarkastelun tuloksista ja asian mahdollisista uusista käänteistä.
Kuten jo mainitsin, kansalliset tietosuojaviranomaiset ovat mukana komission johtamassa ryhmässä, joka suorittaa yhteisen tarkastelun. Näin 29 artiklan mukaisen työryhmän pitäisi voida täysimääräisesti osallistua sitoumusten täytäntöönpanon arviointiin. Ilokseni voin kertoa teille, että lentomatkustajien matkustajarekisteriä koskevaa Yhdysvaltain toimenpidepakettia koskevista erimielisyyksistä huolimatta 29 artiklan mukaisen työryhmän ja komission välinen yhteistyö paketin toimeenpanemisessa toimii loistavasti.
Esimerkkinä 29 artiklan mukaisen työryhmän ja komission välisestä erinomaisesta lentomatkustajatietoja koskevasta yhteistyöstä mainittakoon, että työryhmä on julkaissut matkustajille suunnatun tiedotteen, jota lentoyhtiöt ja matkatoimistot käyttävät tiedottaakseen lentomatkustajille siitä, että henkilötietoja siirretään Yhdysvaltojen tulli- ja rajavartiolaitokselle terrorismin ja muiden vakavien rikosten torjumiseksi ja ennaltaehkäisemiseksi.
Tiedon edelleen siirtämisestä kolmansille maille voin todeta, että Yhdysvalloilta saamiemme tietojen mukaan lentomatkustajatietoja ei ole tähän mennessä siirretty kolmansille maille. Kysymystä käsitellään tietenkin pian suoritettavan yhteisen tarkastelun aikana.
Käsittelen seuraavaksi Secure Flight -ohjelmaa ja CAPPS II -ohjelmaa. Tiedättekin ehkä, että Yhdysvaltain liikenneturvallisuudesta vastaava viranomainen on lopettanut CAPPS II -ohjelmana tunnetun kiistanalaisen tiekoneavusteisen matkustajien ennakkovalvontajärjestelmän käytön ja siirtynyt käyttämään uutta, Secure Flight -nimistä ohjelmaa. Lentomatkustajatietoja käytetään ohjelmassa matkustajien ennakkovalvontaan vertaamalla niitä terroristeista laadittuun luetteloon Yhdysvaltain sisäisillä lennoilla. Tavoitteena on mahdollisten terroristien tunnistaminen. Toisin kuin CAPPS II -ohjelmaa, Secure Flight -ohjelmaa käytetään ainoastaan Yhdysvaltain sisäisillä lennoilla. Siihen sisältyy siis huomattavasti vähemmän uusia tietosuojaan liittyviä ongelmia kuin CAPPS II -ohjelmaan. Secure Flight -ohjelma on vasta kokeiluvaiheessa. Siksi mitään neuvotteluja ei ole tällä hetkellä suunnitteilla. Tilanteen kehittymistä on syytä seurata tarkkaan.
Sitten siirryn lentomatkustajien matkustajarekisteriä koskevaan EU:n yleiseen toimintamalliin. Komissio julkaisi joulukuussa 2003 tiedonannon lentomatkustajien matkustajarekisteriä koskevasta EU:n yleisestä toimintamallista. Tiedonannossa komissio puhui kattavan ja tasapainoisen toimintamallin puolesta ja totesi aikovansa jatkaa neuvotteluja myös muiden, lentomatkustajatietoja pyytävien kolmansien maiden kanssa. Komissio on aloittanut neuvottelut Kanadan ja Australian kanssa. Kysymme lähitulevaisuudessa Euroopan parlamentin mielipidettä Kanadaa koskevasta komission asiakirjaluonnoksesta ja siihen liittyvästä kansainvälisestä sopimuksesta. Australian kanssa käytävissä neuvotteluissa on myös edetty hyvin. Molemmissa tapauksissa 29 artiklan mukainen työryhmä on antanut myönteisen lausunnon. Kuten huomaatte, komissio noudattaa joulukuussa 2003 antamassaan tiedonannossa esiteltyä toimintamallia.
Lopuksi puhun Kansainvälisestä siviili-ilmailujärjestöstä ICAO:sta. Se perusti kesäkuussa 2004 monen järjestöön kuuluvan valtion aloitteesta tutkimusryhmän, jonka tehtävänä on tutkia pääsyä lentomatkustajien matkustajarekisteritietoihin. Kyseiset valtiot vaativat yhtenäisten periaatteiden kehittämistä ICAO:ssa. Suuntaviivoja laaditaan parhaillaan. Euroopan komissio ja monet EU:n jäsenvaltiot osallistuvat aktiivisesti tutkimusryhmän toimintaan. Aion pitää parlamentin jatkossa ajan tasalla ohjelman etenemisestä. 
Coelho,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvostin komission varapuheenjohtajan Frattinin tietosuojasta antamaa vastausta ja ilmoitusta komission aloitteesta. Arvoisa komission varapuheenjohtaja Frattini, teidän laillanne toivon, että neljä jäsenvaltiota peruisivat aloitteensa.
Lentomatkustajarekisteritietojen siirtäminen on askarruttanut Euroopan parlamenttia jo kahden vuoden ajan. Kuten tiedätte, emme nyt kyseenalaista yhteisön tasolla tehtävää ja transatlanttista yhteistyötä. Haluamme korostaa, että kansalaisten turvallisuuden, vapauden ja oikeuksien välillä on säilytettävä tasapaino. Painotamme, että tietoja voidaan siirtää vain, jos kyseinen kolmas maa pystyy takaamaan riittävän tietosuojatason. Matkustajarekisteritietojen siirtämiselle on myös ehdottomasti laadittava turvallinen oikeudellinen kehys. Kannatamme push-järjestelmää, johon liittyy asianmukaiset suodattimet. Haluamme lisäksi saada tarpeelliset vakuudet tietojen tarkkuudesta ja valvonnasta sekä tietoturvasta. Yhdysvaltain tai minkä tahansa kolmannen maan viranomaisten kanssa harjoitettavan kaiken tietojenvaihdon on aina perustuttava vastavuoroisuuden periaatteeseen.
Arvostamme 29 artiklan mukaiseen työryhmään liittyviä ajatuksianne ja aikomustanne välittää jatkossakin Euroopan parlamentille kaikki tähän kysymykseen liittyvät tiedot. Toivomme todella, että Kanadan ja Australian kanssa tällä hetkellä käytävissä neuvotteluissa voitaisiin määrittää normit, joita muutkin maat, etenkin Yhdysvallat, voisivat noudattaa.
Antamissanne vastauksissa ette kuitenkaan maininnut passien tietosirua. Olemme ymmärtäneet, että Yhdysvallat haluaa liittää passeihin salaamattoman tietosirun, jota voidaan lukea etäältä. Tämä on yksi huolenaihe lisää yleisessä keskustelussa, jota käydään EU:n ja Yhdysvaltain välisestä tietojenvaihdosta. 
Kreissl-Dörfler,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kiitän komission jäsentä Frattinia ilmoituksesta, jonka mukaan komissio aikoo tehdä oman aloitteensa. Minulla on joitakin kysymyksiä, jotka koskevat tietojen tallentamista televerkoissa. Toivon, että ehdotuksessanne vastataan näihin kysymyksiin.
Ensimmäinen kysymykseni liittyy kustannuksiin. Tietojen pitkäaikainen tallentaminen on raskas taloudellinen taakka etenkin pienille televiestintäyrityksille. Neuvoston ja neljän jäsenvaltion tekemässä ehdotuksessa korvauksia ei mainita. Kenen on tarkoitus maksaa toimenpiteistä, ja mikä on kustannus-hyötysuhde? Lienee selvää, ettei tallentamisaikojen pidentäminen tuo lisäturvaa kansalaisille.
Tietosuoja-asiantuntijat ja jopa lainvalvontaviranomaiset, kuten Saksan liittovaltion rikospoliisi, ovat suhtautuneet epäilevästi siihen, ovatko neuvoston päätöksessä kaavaillut toimenpiteet ylipäätään tarpeen. Saksan liittopäivät ilmoitti jopa vastustavansa liikennetietojen tallentamisen vähimmäisaikoja ja pyytää liittohallitusta olemaan tukematta ehdotusta. Miten voimme kuvitella tietosuojan paranevan, jos terroristeilla ja järjestäytyneen rikollisuuden edustajilla on edelleen mahdollisuuksia, joihin tässä ehdotuksessa ei edes puututa? Mihin toimiin ryhdytään Internet-kahviloiden, kiinteähintaisten verkkoyhteyksien, yleisöpuhelimien ja ulkomaisten palveluntarjoajien kautta välitettävien puheluiden suhteen? Entä kuka on vastuussa kaiken tämän tiedon valvonnasta ja tallentamisesta? Tietosuoja on todella tärkeä kysymys, kun ajatellaan tiedon siirtämistä kolmansille osapuolille.
Lienee myös selvää, että tarvitsemme enemmän ja tehokkaampaa tietosuojaa. Kukaan ei vastusta toimia kansainvälisen terrorismin tai järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi, mutta emme todellakaan kaipaa turhaa valvontaa.
Toivon, että vastaatte ehdotuksessanne kaikkiin esittämiini kysymyksiin. Vaikka valvontaa on hyvä suorittaa, on vielä parempi, jos ihmiset uskovat siihen. Tämän pitäisi olla selvää, ja uskomme, että näin on. Neljän jäsenvaltion tekemä ehdotus ei tällaisenaan herätä kansalaisissa luottamusta. 
In 't Veld,
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Frattini, olen iloinen kuullessani, että uusi komissio aikoo korjata monia edeltäjänsä tekemistä virheistä. Tämä on tärkeää, sillä kotimaassani Alankomaissa järjestetään muutaman kuukauden kuluttua kansanäänestys Euroopan perustuslaista. Haluaisin voida katsoa suoraan silmiin asiaan epäilevästi suhtautuvia alankomaalaisia ja sanoa, että perustuslaki, perustuslailliset oikeudet ja henkilötietojen suoja ovat todellisia asioita eivätkä vain tyhjiä lupauksia.
Käsittelen aluksi henkilötietojen suojaa, joka on monia kiinnostava aihe. Sanoitte itse vastustavanne neljän jäsenvaltion tekemää ehdotusta. Haluaisin tietää, mitä tämä toimielintasolla oikeastaan tarkoittaa.
Edeltäjäni, parlamentin jäsen Boogerd-Quaak teki paljon töitä lentomatkustajien matkustajatietojen siirtämistä koskevan mietinnön hyväksi. Tähän liittyen kysyisin, käykö hetki sitten mainitsemastanne yhteisestä tarkastelusta ilmi se, kuinka monta iskua on estetty ja kuinka monta rikollista on saatu kiinni? Siitähän on loppujen lopuksi kysymys.
Sanoitte myös, että matkustajille tiedotetaan jo asiasta, mutta miten on laita velvollisuuden kysyä selkeää lupaa matkustajilta ennen heidän tietojensa siirtämistä?
Lopuksi kysyisin teiltä, mihin toimiin komissio on ryhtynyt push-järjestelmän käyttöön ottamiseksi? 
Lichtenberger,
   . Arvoisa puhemies, komission jäsenen vastaus jättää monta kysymystä avoimeksi ja tuo esiin uusia. Voin kertoa, etteivät Euroopan kansalaiset ole todellakaan tyytyväisiä tähän asetukseen. Monet eivät enää halua lentää Yhdysvaltioihin, koska eivät halua tulla kohdelluiksi rikollisina. Tällaiset näkemykset ovat yleisiä kansalaisten keskuudessa, eikä niitä siis voi ohittaa.
Haluaisin kysyä muutaman kysymyksen antamiinne vastauksiin liittyen. Sanoitte, että yhteinen tarkastelu tehdään nyt vuoden kuluttua ja että parlamentille kerrotaan sen tuloksista. Pitäisikö minun päätellä, ettette voi vielä kertoa meille, mitä tänä vuonna tallennetuille tiedoille sillä välin tapahtuu? Pitäisikö minun päätellä, ettette voi antaa meille mitään tietoja tavasta, jolla tietoja tällä hetkellä tallennetaan, käytetään ja suodatetaan, vai ettekö vain halua? Arvoisa komission jäsen, tästä syntyy meille suuri ongelma yleisölle suunnattavan tiedotuksen suhteen.
Siksi haluan kysyä, mitä toimintamallia sovelletaan tietoturvakysymykseen, jolle Euroopan kansalaiset antavat paljon painoarvoa. Arvoisa komission jäsen, kertokaa asioista avoimemmin tälle parlamentille, sillä kansalaiset haluavat tietoa. 
Mastenbroek (PSE ).
    Arvoisa puhemies, on aina hauska nähdä komission jäsentä Frattinia. Haluan aluksi arvioida menettelyä ja sanoa sitten muutaman sanan sisällöstä. Menettely on todella epämääräinen. Meitä parlamentin jäseniä on pyydetty arvioimaan ehdotusta, jota teknisesti ottaen ei edes vielä ole olemassa. Neuvosto on tehnyt matkustajaliikennettä koskevien tietojen tallentamista koskevan ehdotuksen, joka on kuitenkin vielä keskeneräinen. Ei ole selvillä, mitä ehdotuksessa loppujen lopuksi sanotaan.
Ensimmäisessä pilarissa sovittiin jo tietojen tallentamisen kieltämisestä. Onkin siis harvinaisen selvää, että tietyt hallitukset tekivät nyt keskustelun kohteena olevan ehdotuksen vain, koska valtioiden omat parlamentit eivät ehdotusta hyväksyneet. Neuvosto käyttää tällä tavoin hyväkseen aukkoa Euroopan unionin demokratiassa, sillä, kuten tiedätte, Euroopan parlamentin asema on tässä vain neuvoa-antava. Kuulin hetki sitten, että olette samaa mieltä kanssamme, tai näin ainakin vastauksestanne päättelin. Haluaisin kuitenkin vielä kerran muistuttaa, ettei Euroopan unionia ole tarkoitettu epäonnistuneiden kansallisten ehdotusten läpivientiin.
Sisällöstä toteaisin, että Euroopan parlamentin on päätettävä, onko lopullinen ehdotus oikeasuhtainen. Meidän on arvioitava viestintäsalaisuuden rajoittamista suhteessa siihen, miten paljon rajoittamista tarvitaan. Miten voimme arvioida ehdotuksen oikeasuhtaisuutta, jos sen sisältö on vielä auki ja jos sen tarpeellisuutta ei ole koskaan todistettu? 
Totesitte hetki sitten, että jos komissio tekee asiasta ehdotuksen, miettisitte ehdotuksen taloudellisia seurauksia. Rehellisesti sanottuna tämä on mielestäni vähän liian aikaista. Haluaisin ensin saada todisteita ehdotuksesta. Toisin sanoen, miksi sitä tarvitaan? Sen tarpeellisuutta ei koskaan ole todistettu. Alankomaalainen tutkimus on osoittanut pikemminkin päinvastaista. Alankomaiden hallitus piti tutkimuksen salassa, mutta hallituksen tiedottamista (julkista saatavuutta) koskevan lain nojalla sen oli lopulta julkistettava tieto.
Haluan vielä puuttua yleisesti terrorismiin. En tunne juuri nyt oloani kovin mukavaksi, koska minusta tuntuu, että olen antamassa periksi terrorismin vastaisessa toiminnassa. Mielestäni terrorismin torjunta on tärkeää. Mielestäni on myös häpeällistä, että neuvosto saattaa Euroopan parlamentin asemaan, jossa meidän on jarrutettava ehdotuksia terrorismin torjumiseksi. Näin toimimalla asemaamme käytetään väärin. Haluaisin keskustella demokraattisella tavalla siitä, mitä meidän olisi sovittava Euroopan laajuisesti. 
Frattini,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kiitän kaikkia keskusteluun osallistuneita parlamentin jäseniä. Ensimmäisenä mieleeni tulee, että komissio yrittää sovittaa yhteen kaksi tärkeää eurooppalaista arvoa, nimittäin kansalaisten oikeuden turvallisuuteen ja kansalaisten oikeuden vapauksiensa ja perusoikeuksiensa turvaamiseen. Mielestäni nämä kaksi perusoikeutta eivät ole keskenään ristiriidassa. Komissio tekee töitä osoittaakseen, että on mahdollista tehdä ehdotus, jolla lisätään niin turvallisuutta kuin vapauttakin, nimittäin henkilötietojen suojelun perusoikeuden turvaamista paremmin.
Mainitsin kolmanteen pilariin kuuluvan, tietosuojaa koskevan aloitteen. Komission ehdotus perustuu tietenkin Euroopan unionin perusoikeuskirjan 8 artiklaan. Voin antaa parlamentille pientä esimakua joistakin ehdotuksen periaatteista: periaate käsitellyn tiedon käyttämisestä avoimesti ja vain tarkkaan määriteltyihin tarkoituksiin, periaate asianomaisen henkilön suostumuksen pakollisuudesta, periaate, jonka mukaan oikeusperusta on ensin määritettävä lailla eikä sen vuoksi voi olla määrittelemätön, ja periaate riippumattoman viranomaisen suorittaman valvonnan pakollisuudesta.
Nämä ovat suuntaviivat, joiden avulla komissio voi tehdä tämän vuoden loppuun mennessä kolmannen pilarin ehdotuksen, jolla otetaan käyttöön takuiden uusi sukupolvi. Tarvitaan lisää takuita, joissa otetaan huomioon nykyaika ja teknologinen kehitys.
Neljän jäsenvaltion tekemästä ensimmäisen pilarin ehdotuksesta totean, että aiomme laatia vaihtoehtoisen ehdotuksen. Olen nimittäin varma siitä, ettei neljän jäsenvaltion käyttämä oikeusperusta ole oikea. Siksi lisäsin myös, että aion yrittää suostutella näitä maita perumaan ehdotuksensa.
Matka-asiakirjojen, etenkin passien, biometrisistä tunnisteista totean olevani varma, että tarvitaan sormenjälkien kaltaisten arkaluonteisempien tietojen salaamista koskevia sääntöjä. Tämä periaate on mukana komission toiminnassa ja ehdotuksissa.
Yhteisen tarkastelun tuloksia en pysty ennakoimaan siitä syystä, ettei sitä ole vielä suoritettu loppuun. En ole vielä itsekään saanut tietoja tutkimuksen tuloksista, mutta aion ilmoittaa niistä Euroopan parlamentille heti, kun se on mahdollista. Uskoisin, että tähän menee muutama viikko, korkeintaan puolitoista kuukautta.
Lopuksi tarkastelen push-järjestelmää. Yritämme saada mahdollisimman monet kolmannet maat ottamaan käyttöönsä push-järjestelmän, joka mielestäni on paras vaihtoehto. Tiedättekin ehkä, että Kanada päätti neuvottelujemme aikana ottaa push-järjestelmän käyttöönsä. Uskon myös, että Yhdysvallat ymmärtää pienen suostuttelun jälkeen, että kyseessä on paras järjestelmä. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huhtikuussa. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Margrete Aukenin laatima ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan mietintö (A6-0049/2005) Natura 2000 -verkoston rahoittamisesta. 
Auken (Verts/ALE ),
   – Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin kiittää ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan kaikkia jäseniä rakentavasta yhteistyöstä. Heti maanantaisen äänestyksen jälkeen mietintö alkoi mielestäni muistuttaa joulukuusta, kun vastavihitty pari viettää ensimäistä kertaa joulua yhdessä ja yhdistelee omia jouluperinteitään. Tutkittuani asiaa tarkemmin havaitsen kuitenkin, ettei puu ole pelkästään koristeltu, vaan koristelussa noudatetaan yhtenäistä teemaa.
Ensiksi nyt on vahvistettu, että Natura 2000 -verkosto rahoitetaan. Määrästä ei neuvotella. Meillä on kansainvälisiä sitoumuksia, ja luonto tarvitsee apua lähitulevaisuudessa. Kööpenhaminassa oleva Euroopan ympäristökeskus on kerta toisensa jälkeen kiinnittänyt huomiota tähän huolestuttavaan tilanteeseen, ja meidän on muutettava kehityksen suunta. Näin ollen komission vuosille 2007–2013 myöntämän 21,35 miljardin euron vähimmäismäärän sisällyttäminen mietintöön on pelkästään tosiasian myöntämistä, sillä tästä määrästä ei neuvotella. Tiedämme ainoastaan sen, että jos emme ryhdy heti toimenpiteisiin, joudumme maksamaan päivä päivältä yhä enemmän. Olen nähnyt Puolassa, miten suuria tanskalaisia ja amerikkalaisia sikatiloja perustetaan hienoon ja herkkään maisemaan, eikä biologista monimuotoisuutta oteta lainkaan huomioon. Tanskassa monet maanviljelijät keräävät jätelupia Natura 2000 -alueilla. Näin he pystyvät ansaitsemaan sievoisen summan, kun hallitus haluaa ostaa ne takaisin. Tämänkaltainen toiminta on estettävä.
Neuvottelemme itse asiassa siitä, miten rahat hankitaan. Tämän osalta on mukavaa, että valiokunta on yksimielinen siitä, että Natura 2000 tulisi liittää maaseudun kehittämispolitiikan lisäksi laajempiin puitteisiin. Kuten komissio on todennut, Natura 2000 on liitettävä kaikkiin EU:n politiikkoihin. Valiokunta on kuitenkin ollut realistisempi kuin komissio. Puhumme yleisesti ympäristönäkökohdista emmekä pelkästään Natura 2000:sta ja tiedämme, ettei päämäärää voida saavuttaa, jollei määrärahoja varata kyseiseen tarkoitukseen näissä rahastoissa ja jollei ehtoja aseteta. Tähän mennessä ympäristönäkökohtiin ei juurikaan ole kiinnitetty huomiota siitä huolimatta, että ne voidaan jo sisällyttää rahastoihin. Päinvastoin rahastot ovat usein maaseudun vastaisia. Jos maaseutunäkökohdat otetaan huomioon rahastojen käytössä, maanviljelijät osoittavat kiinnostusta ympäristöä, ympäristöystävällistä maanviljelyä ja kyseisillä alueilla harjoitettavaa muuta tuotantoa kohtaan, jolloin he ansaitsevat kaksi kertaa enemmän tässä prosessissa. Olen vakuuttunut, että tämä parantaa heidän käsitystään biologisen monimuotoisuuden rikkaudesta, myös taloudellisesta näkökulmasta katsottuna, kuten myös komissio on aivan oikein todennut.
On olemassa pieniä alueita, joita ei voida auttaa rahastojen avulla. Näiden osalta meidän on käytettävä LIFE + -ohjelman erityistä rahastoa, jonka tarkoitus on myös varmistaa, että hallinnointitoimet ja muut organisatoriset tehtävät toteutetaan. Korostamme jälleen kerran tarvetta lisätä huomattavasti erityisesti maaseudun kehittämisrahaston eli yhteisen maatalouspolitiikan toisen pilarin varoja, jos toimet halutaan suorittaa hyväksyttävällä tavalla ja yhteisymmärryksessä niiden kanssa, joiden on pantava ne täytäntöön. Voimme tietenkin pyytää lisää rahaa talousarvioon tätä varten, mutta on aiheellisempaa ja realistisempaa saada suuri osa rahoista yhteisen maatalouspolitiikan ensimmäisestä pilarista, johon todella suuri määrä EU-rahoituksesta on tarkoitettu. Emme saa kuitenkaan unohtaa, että jäsenvaltioiden on itse hankittava huomattava osa rahoista. Ne ovat sitoutuneet tähän, ja mielestäni on tärkeää, että korostamme, että tämä on jäsenvaltioiden velvollisuus ja ettei ole tarkoitus, että pelkästään EU vastaa rahoituksesta. Loppujen lopuksi olisi kauhistuttavaa, jos laajennamme tukien ikuista myöntämistä koskevaa ajatusta, kuten hyvin tiedämme maatalouspolitiikasta saatujen kokemusten perusteella, sillä jäsenvaltiot ovat nyt sitä mieltä, että EU:n pitäisi käytännöllisesti katsoen rahoittaa koko maatalousala. Ei, jäsenvaltioiden on itse rahoitettava se. EU:n yhteisrahoitus on ennen kaikkea kannustava tuki, ja odotamme joka tapauksessa, että puolet rahoituksesta saadaan EU:n talousarviosta ja siten etupäässä rahastoista.
Parlamentin on nyt luotettava siihen, että komissio ja jäsenvaltiot täyttävät velvollisuutensa, kuuntelevat parlamenttia ja sisällyttävät Natura 2000:n kaikkiin asiaankuuluviin politiikkoihin. Hallitusten päämiehet sitoutuivat tähän Göteborgissa ja myöhemmin monissa eri tilaisuuksissa, ja tämän he ovat velkaa sekä EU:n kansalaisille että jälkeläisillemme.
Brepoels (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, ennen kuin aloitamme tämän keskustelun, haluan kysyä lyhyesti väheksymättä komission jäsenen Frattinin tietämystä, tiedättekö, miksi ympäristöasioista vastaava komission jäsen ei osallistu tähän erittäin tärkeään keskusteluun Natura 2000 -verkostosta. Voin ainoastaan pahoitella tätä, eikä tätä voida hyväksyä.
Puhemies.
   Olen pahoillani, että huomasin teidät liian myöhään edellisen keskustelun aikana jäsen Brepoels.
Arvoisa komission jäsen, koska olette seuraavana puhujalistalla, voitte nyt vastata jäsen Brepoelsin esittämään kysymykseen, jos haluatte.
Frattini,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, pyydän anteeksi jäsen Brepoelsilta, mutta voin ainoastaan todeta, että asiasta vastaava komission jäsen Dimas ilmoitti minulle, ettei hän voi olla tänään läsnä henkilökohtaisten syiden takia. En tietenkään tiedä näiden syiden tarkkaa luonnetta, mutta ilmoitin, että olen mielelläni hänen sijaisenaan. Joka tapauksessa puhe, jonka aion pitää tässä salissa, laadittiin hänen kabinetissaan ja pääosastossaan, ja komission jäsen Dimas yhtyy siihen täysin.
tunnustetaan keskeiseksi osaksi EU:n kestävän kehityksen strategiaa. Luonto ja biologinen monimuotoisuus kuuluvat toiminnan tärkeimpiin painopistealueisiin. Natura 2000 -verkoston menestyksekäs toteuttaminen on EU:n toiminnan kulmakivenä. Natura 2000:n riittävän rahoituksen varmistaminen on siksi yksi tärkeimmistä painopistealueista. Tässä yhteydessä komissio antoi 15. heinäkuuta 2004 Natura 2000 -verkoston rahoittamista koskevan tiedonantonsa. Tiedonannossa arvioitiin kaikkia mahdollisia vaihtoehtoja, myös erillisen rahaston perustamista, ja todettiin, että tehokkain lähestymistapa on liittää Natura 2000 -verkoston rahoitus yhteisön nykyisiin rahoitusvälineisiin.
Neuvostossa nyt käsiteltävänä olevissa uusissa rakennerahastoja koskevissa asetuksissa säädetään Natura 2000 -verkoston rahoittamisesta, ja ne sisältävät myös jäsenvaltioiden esittämiin ohjelmiin liittyviä komission ohjeita ja valvontamekanismeja. Komissio tietää, että parlamentti on huolissaan siitä, antavatko jäsenvaltiot etusijan Natura 2000:lle, kun ne käsittelevät kilpailevia vaatimuksia rajallisen talousarvion puitteissa. On esitetty, että tarvitaan varmempia takuita ja että kyseessä olevat varat on pidettävät erillään muista varoista. Komissio ei voi kannattaa näin jäykkää lähestymistapaa. Tässä vaiheessa ei ole mahdollista antaa täsmällistä tietoa määristä, joilla Natura-alueita todennäköisesti yhteisrahoitetaan vuosittain vuodesta 2007 eteenpäin.
Jäsenvaltioiden tarpeet ovat todennäköisesti hyvin erilaiset. Näin ollen kukin jäsenvaltio päättää toissijaisuusperiaatteen mukaisesti Natura 2000 -verkostonsa vaatimuksista eri rahastojen kansallisia ohjelmia laadittaessa. Komissio on kuitenkin ehdottanut rahoituksen kohdentamista, maa-alan hoitoa ja maaseudun kehittämistä koskeviin asetuksiin, jolla tuetaan Natura 2000:n toista painopistettä. Tämä edellyttää, että jäsenvaltiot antavat vähintään 25 prosenttia varojen kokonaismäärästä tälle painopisteelle, mikä merkitsee, että vähintään 22,75 miljardia euroa varataan maa-alan hoitoon kaudella 2007–2013. Euroopan parlamentin tuki on erittäin tärkeä tämän määrän turvaamiseksi.
Kun jäsenvaltiot laativat rakennerahasto- ja maaseudun kehittämisrahasto-ohjelmia, niiden on otettava huomioon prioriteetit, jotka määritellään strategisissa suuntaviivoissa, jotka komissio julkaisee rahoitusasetusten hyväksymisen jälkeen. Koska Natura 2000 on selvästi yksilöity rakennerahastoa ja maaseudun kehittämisrahastoa koskevassa ehdotuksessa, Natura 2000 määritellään yhteisön prioriteetiksi kunkin rahaston strategisissa suuntaviivoissa. 
Evans, Jillian (Verts/ALE ),
    Arvoisa puhemies, mielestäni jäsen Aukenin mietinnössä lähetetään komissiolle erittäin vahva viesti, jonka mukaan myös parlamentti pitää Natura 2000 -verkoston asianmukaista rahoitusta ensisijaisen tärkeänä. Olen iloinen siitä, että aluekehitysministeriön lausunnon tärkeimmät kohdat on sisällytetty tähän mietintöön.
Rakennerahastojen on oltava osa Natura 2000:n rahoitusmekanismia, mutta on myös selvästi sitouduttava siihen, että rahat käytetään tiettyihin hyväksyttyihin tavoitteisiin, toisin sanoen, että rahat varataan tiettyyn tarkoitukseen ja että niiden vapauttamisen ehdoksi asetetaan se, että jäsenvaltiossa on voimassa kansallinen Natura 2000 -rahoitussuunnitelma.
Ympäristönäkökohtien sisällyttäminen kaikkiin EU:n politiikkoihin on oikea tapa edetä. Suhtaudun myönteisesti komission integroituun lähestymistapaan. Natura 2000:n yksi tärkeimmistä piirteistä on se, että se kuvaa tätä integroitua lähestymistapaa; siinä ihmiset, erityisesti maaseudulla elävät ja työskentelevät ihmiset, ovat prosessin keskeisiä tekijöitä. Natura 2000 -verkoston tavoitteena on pysäyttää biologisen monimuotoisuuden köyhtyminen, luoda ja ylläpitää työpaikkoja sekä tukea maataloutta, metsätaloutta ja maaseudun kehitystä. Lisäksi sillä luodaan matkailu- ja koulutusmahdollisuuksia. Rakennerahastojen tai maaseudun kehitysrahaston tuki ei kuitenkaan yksin riitä Natura 2000 -verkoston rahoittamiseen, ja tämän takia tarvitaan myös Life+-välinettä ja erityistä rahastoa.
Suurin huolenaiheemme on löytää tehokkaat rahoitusvaihtoehdot, joilla varmistetaan, että Euroopan luonnonperinnön suojelemista ja tukemista koskevan kunnianhimoisen ohjelman tavoitteet saavutetaan.
Olajos,
   . – Natura 2000 on ekologinen verkosto, jonka tarkoituksena on suojella nimettyjä luontotyyppejä sekä yhteisölle tärkeitä eläin- ja kasvilajeja. Euroopan parlamentin velvollisuus unionin kansalaisia kohtaan on pysäyttää biologisen monimuotoisuuden köyhtyminen. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarvitaan rahaa, kuten muissakin suurissa hankkeissa. Kaikki jäsenvaltiot, neuvosto ja komissio olivat yksimielisiä, kun ne laativat lintujen ja luontotyyppien suojelua koskevat direktiivit. Olimme yhtä yksimielisiä, kun päätimme perustaa luonnonsuojelua koskevan eurooppalaisen verkoston. Näin ollen toteuttakaamme nytkin päätöksemme ja luokaamme sille yhdessä materiaaliset edellytykset!
Euroopan kansanpuolueen ryhmä ja ympäristönsuojelukomitea suhtautuivat myönteisesti Euroopan komission suositukseen myöntää taloudellista tukea Natura 2000 -verkostolle. Integroitu lähestymistapa rahoitettaisiin tässä tapauksessa aluekehitysrahastosta, rakennerahastoista sekä täydennetystä LIFE+-rahastosta mahdollisuuksien mukaan. Tämä voidaan toteuttaa, mikäli [1] luonnonsuojelua koskevat tavoitteet ovat ensisijaisia edellä mainituissa rahastoissa, [2] asianmukaiset takuut sisällytetään taloudellisia välineitä koskeviin säännöksiin ja [3] tehtävien suuren määrän takia näille rahastoille myönnetään lisää varoja. Näin ollen pidämme itsestään selvänä, että yksittäiset jäsenvaltiot osallistuvat asianmukaisesti rahoitukseen ja ettei ole olemassa vaaraa, että muut taloudellisesti kilpailukykyisemmät hankkeet syrjäyttäisivät ohjelmat, joiden tavoitteena on suojata biologista monimuotoisuutta.
Komission antamat vastaukset kysymyksiimme ovat kuitenkin vahvistaneet integroidun lähestymistavan tehokkuutta koskevia epäilyksiämme. Tämä takia Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä katsoo, että meidän on arvioitava uudestaan rahoitusratkaisua ja harkittava erityisesti tätä tarkoitusta varten luotavaa rahoitusvälinettä. Haluaisin kiittää Margaret Aukenia hänen työstään, perusteellisen asiantuntevan mietinnön laatimisesta ja täydestä yhteistyöstä. Kompromissitarkistuksia koskevista suosituksestamme käy ilmi, että yhteisten etujen saavuttamiseksi jokainen puolueryhmä ja asiaa käsittelevä valiokunta kulkee samaan suuntaan.
Hegyi,
   . Arvoisa puhemies, Unkarin kansalliskokous lahjoitti äskettäin Euroopan parlamentille patsaan, jonka nimi oli "uudelleen löydetty Eurooppa". Tämä patsas muistuttaa meitä jälleen kerran, että Eurooppa ei ole pelkästään manner tai poliittinen ja taloudellinen yksikkö vaan myös mielikuvitushenkilö. Kilpailun, kehityksen ja infrastruktuurin lisäksi Eurooppa tarvitsee hoitoa, kuten jokainen nainen, säilyttääkseen kauneutensa ja luonnonvaransa. Teollisuus, kaupunkisuunnittelu ja voimaperäinen maatalous ovat jo hävittäneet monia luonnonvaroja, kuten järviä, jokia, metsiä ja niittyjä. Nyt on todellakin viimeinen tilaisuutemme säilyttää jäsenvaltioiden jäljellä olevat luontoalueet. Tämän takia sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä suhtautuu epäröimättä myönteisesti komission Natura 2000 -aloitteeseen. Olemme myös tyytyväisiä jokaiseen uuteen toimenpiteeseen, jolla ohjelmaa vahvistetaan. Olemme kuulleet monia Brysselissä ja kotimaassa toimivia ympäristöalan kansalaisjärjestöjä ja ottaneet niiden ehdotukset huomioon tarkistuksissa. Natura 2000 toimii ainoastaan paikallisyhteisöjen, kansalaisjärjestöjen, sekä sellaisten rivimiesten – sekä miesten että naisten, nuorten ja vanhojen – aktiivisen tuen avulla, jotka arvostavat luonnon kauneutta ilman poliittisia kannanottoja. Sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä on sitoutunut tarjoamaan kaikille Euroopan kansalaisille puhtaan luonnonympäristön.
Komission alkuperäisessä tiedonannossa hankkeelle osoitettiin vuosittain 6,1 miljardia euroa. Mielestämme tämä oli rohkea ja kannustava askel. Saimme myöhemmin tietää, että yhteisrahoituksen vuoksi jäsenvaltioiden olisi hankittava puolet tästä summasta. Uusien jäsenvaltioiden, kuten minun kotimaani Unkarin, ei ole helppo hankkia varoja, mutta olemme sitoutuneet tekemään parhaamme säilyttääksemme ainutlaatuiset ja koskemattomat luontoalueemme. EU:n tulisi kuitenkin taata vähintään puolet tästä summasta, minkä takia olen ehdottanut tarkistusta sen varmistamiseksi, että komissio takaa 3,05 miljardin euron vähimmäissumman vuosittain tai 25,35 miljardia euroa vuosille 2006–2013.
Maanantai-iltana tarkistus hyväksyttiin yksimielisesti ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa. On erittäin surullista, että PPE-DE-ryhmä on muuttanut mieltään jälleen kerran ja haluaa poistaa mietinnöstä viittauksen konkreettiseen summaan. Olen erittäin pettynyt tähän lähestymistapaan. Ilman rahaa voimme kertoa Tuhannen ja yhden yön satuja, mutta yksikään puu tai yksikään neliömetri järvessä ei säästy tuholta.
Sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä pysyy valitsemallaan tiellä, emmekä muuta kantaamme päivittäin. Kannatamme mietintöä sellaisena kuin ympäristövaliokunta on jo sen hyväksynyt, ja pyydämme muita ryhmiä sanomaan myös "ei" niille, jotka yrittävät leikata luonnolle tarkoitettuja määrärahoja ja horjuttaa Euroopan ympäristövarojen tulevaisuutta. Huomisen äänestysluettelo puhukoon puolestaan. 
Ries,
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, myös minun mielestäni on valitettavaa, ettei komission jäsen Dimas ole täällä. Haluan kuitenkin kiittää komission jäsentä Frattinia siitä, että hän suostui olemaan läsnä keskustelussa, jonka aihe ei itse asiassa kuulu hänen vastuualueeseensa.
Haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja vilpittömästi onnitella Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän puolesta esittelijäämme Aukenia hänen mietintönsä laadusta ja myös hänen sitkeydestään puolustaa yhteisiä tavoitteitamme.
Kuten me kaikki tiedämme, huominen äänestys on ratkaiseva. Natura 2000 on tärkein työväline biologisen monimuotoisuuden ja EU:n uhanalaisten lajien suojelemiseksi. Tiettyjen jäsenvaltioiden hitaudesta huolimatta paikalliset hallinnot ja toimijat ovat ryhtyneet työhön. Nykyisin Natura 2000 -verkostoon kuuluu yli 18 000 aluetta, 64 miljoonaa hehtaaria ja melkein 15 prosenttia Euroopan maa-alueesta.
Rahoitusta koskevan kysymyksen osalta meidän on todellakin taattava Natura 2000:n rahoituksen, yhteisrahoituksen, kestävyys turvautumalla, kuten komissio ehdottaa, nykyisiin alakohtaisiin rahoitusvälineisiin: yhteisen maatalouspolitiikan maaseudun kehittämisrahastoon ja rakennerahastoihin. Integroitu lähestymistapa on ilman muuta järkevin lähestymistapa tässä suhteessa, ja meidän on nyt seurattava tätä loogista polkua loppuun asti ja varmistettava, että Natura 2000 -verkoston sisällyttäminen kyseisiin rahastoihin tehdään pakolliseksi. Arvoisa komission jäsen, paikalliset toimijat arvostelevat teitä ennen kaikkea tästä, ja 15 jäsenvaltiota ja Euroopan parlamentti yhtyvät tähän arvosteluun. Koska Natura 2000 on määritelmän mukaan konkreettinen esimerkki paikallisesta hallintotavasta, on selvää, että jos kunnanvaltuutettuja ja virkamiehiä ei pakoteta selvästi edistämään erityisalueilla olevien luontotyyppien ja lajien suojelua, rahat käytetään aivan muuhun tarkoitukseen, esimerkiksi tierakentamiseen tai yhteiskunnallisten tai taloudellisten kehittämishankkeiden toteuttamiseen. Näin todetaan päätöslauselmamme tärkeässä 8 kohdassa, jota ryhmämme tukee vakaasti.
Lopuksi haluan todeta, että tuemme myös 5 kohtaa, jossa komissiota pyydetään sisällyttämään uuteen LIFE +-rahoitusvälineeseen luonnonsuojelua koskevan erityisen kohdan ja myös varmistamaan, että seuraavissa rahoitusnäkymissä Natura 2000:lle myönnetään tietty vähimmäismäärä, jonka on oltava sopusoinnussa tavoitteidemme kanssa, kuten muidenkin eurooppalaisten politiikkojen kohdalla. Nämä tavoitteet ovat selvät: pyrimme yhteisesti suojelemaan ympäristöä.
Arvoisa puhemies, haluan käyttää työjärjestyspuheenvuoron, joka koskee ranskankielistä käännöstä ja joka on tärkeä huomisen täysistunnossa toimitettavan äänestyksen kannalta. Jos en erehdy, enkä usko sitä, ranskankielinen käännös on epätäydellinen. Viittaan 5 kohtaan, joka on tärkeä kohta, kuten juuri äsken totesin, sillä se liittyy rahoitukseen ja rahoituksen tasoon. Mielestäni englanninkielisessä käännöksessä, joka minulla on myös tässä edessäni, viitataan tähän asiaan, koska se on seitsemän riviä pidempi kuin ranskankielinen käännös, ja niillä seitsemällä rivillä viitataan erityisesti ehdotettuun 21,35 miljardin euron vähimmäismäärään. Mielestäni meidän on todettava huomenna, että seitsemän riviä puuttuu ranskankielisen tekstin lopusta. Meidän on myös todettava, minkä kielinen toisinto on todistusvoimainen. 
Puhemies.
   Paljon kiitoksia tästä huomautuksesta, jäsen Ries. Huomatuksenne on pantu merkille, ja varmistamme, että myös ranskankielinen toisinto on täydellinen.
Isler Béguin,
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minäkin haluan aluksi onnitella jäsen Aukenia hänen erinomaisesta mietinnöstään, jossa tuodaan esiin Natura 2000 -verkostoa koskevat todelliset kysymykset. Toisaalta olen aivan tyrmistynyt mutta en laske sitä teidän syyksenne, arvoisa komission jäsen tekstistä, jonka luitte meille ja jossa esitetään komission kanta. Minusta tuntuu, että komission jäsen Dimas on lähettänyt teidät taistelukentälle ja pesee omat kätensä asiasta, sillä emme loppujen lopuksi ole saaneet tietää mitään uutta, mitä komission jäsen ei olisi kertonut meille jo kaksi viikkoa sitten.
Esille otettu kysymys joka on jäsen Aukenin mietinnön aiheena koskee Natura 2000 -verkoston rahoitusta. Esittämässänne selvityksessä komissio ei vieläkään totea, että se takaa Natura 2000:n rahoituksen seitsemäksi vuodeksi. Kollegamme esittämä kysymys luvuista on aivan oikeutettu. Nämä eivät ole tiettyjä vapauksia ottaneiden kansalaisjärjestöjen esittämiä mielikuvituslukuja. Ei, nämä luvut ovat peräisin komissiolta, joka on arvioinut Natura 2000:n hallinnointikustannusten olevan vähintään 6,1 miljardia euroa vuosittain. En todellakaan ymmärrä, miksi ette voi vakuuttaa Euroopan parlamentille, että komissio takaa täysin kolmen miljardin euron EU-rahoituksen vuosittain. Esittämässänne ehdotuksessa tätä ei taata. Näin ollen emme ole edenneet yhtään kahden viikon takaisesta tilanteesta, ja haluamme vastauksen komissiolta.
Booth,
   .  Arvoisa puhemies, ennen kuin menen itse Natura 2000 -verkostoa koskevaan kysymykseen, haluan esittää vastalauseeni siitä tavasta, jolla aluekehitysvaliokunta pakotettiin tätä aihetta koskevaan hätäkokoukseen maanantai-iltana. Harkinta-aikaa oli erittäin vähän. Meille kerrottiin, että kustannukset olisivat valtavat, 6 miljardia euroa, ja nyt komission jäsen toteaa, että kaudelle 2006–2013 osoitetaan vähintään 22,75 miljardia euroa. Mikä pahempaa, saatavilla oli ainoastaan yksi, englanninkielinen käännös. Olen pettynyt, kun aluekehitysvaliokunta äänesti puolesta, vaikkakaan ei yksimielisesti, kuten jäsen Hegyi totesi, ja minä ja monet muut äänestimme vastaan.
Tämä tapaus on täydellinen esimerkki siitä ylimielisestä tavasta, jolla parlamentti usein toimii, eikä tämä ole naurun asia, kun otetaan huomioon EU:n suuri vaikutus ihmisten jokapäiväiseen elämään.
Natura 2000 on tyypillinen esimerkki. Vaikka me kaikki tunnustamme, että ympäristö on erittäin tärkeä, ihmisten toimeentulo on asetettava etusijalle. Tämän osalta Natura 2000:lla on ollut kielteinen vaikutus. Haluan esittää yhden esimerkin: Tšekin tasavallassa on nimetty alue, johon perustetaan peltopyille ja viiriäisille sopivia ravinnonhankintaympäristöjä ja jossa pyritään vähentämään maaperän ja ravinteiden eroosiota. Tšekkiläiset kollegani kertovat, että tämä on ollut erittäin hyvä asia viiriäisille, mutta tuhoisaa siellä asuville ja työskenteleville ihmisille! Myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa on tuhottu liitulouhoksia, kuivia soita ja pensasaitoja EU:n standardisoinnin nimessä.
Luontotyyppidirektiivissä, josta Natura 2000 on peräisin, pyritään luomaan yleiset puitteet luonnonsuojelulle ikään kuin luonnonvaraiset eläimet olisivat akateemisen teorian tutkimuskohteena. Luontoa ei voida luonteensa vuoksi standardisoida, eikä myöskään ihmisten elämää, minkä vuoksi UKIP vastustaa EU:n kuoleman kättä, minne tahansa sen ote ulottuukin.
Hegyi (PSE ).
    Arvoisa puhemies, mainitsin puheessani ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan, jonka jäsen olen. Kyseinen valiokunta äänesti yksimielisesti mietinnön puolesta. En maininnut aluekehitysvaliokuntaa, joten en erehtynyt. 
Bielan,
   .  Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia. Hyvät parlamentin jäsenet, ei voi olla epäilyksiä siitä, että Natura 2000 -ohjelma on Euroopan unionin biologisen monimuotoisuuden suojelemista koskevan toiminnan kulmakivi. Ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan parlamentissa aloittama keskustelu ohjelman vaikutuksista ja sen rahoittamistavoista on siksi erittäin tärkeä.
Kansalaisille ohjelmasta koituvat hyödyt ovat kiistattomat. Merkittävin hyöty liittyy kansanterveyteen, mutta ei pidä unohtaa, että matkailua on myös edistetty ja työpaikkoja luotu. Arviolta 125 000 työpaikkaa on luotu pelkästään 15 vanhassa jäsenvaltiossa. Monen vuoden ajan on kuitenkin ollut selvää, että Natura 2000 -verkoston kehittämistä Euroopassa ei ole tuettu asianmukaisella verkoston luomiseen ja ylläpitämiseen tarkoitetuilla varoilla.
Euroopan komissio on toki ilmoittanut, että se määrittää ohjelman rahoittamista koskevan strategisen lähestymistavan. Minua huolestuttaa ehdotus siitä, että Natura 2000 -verkosto yhteisrahoitetaan eri lähteistä, esimerkiksi maaseudun kehittämisrahastosta, rakennerahastoista ja LIFE+ -ympäristörahoitusvälineestä, tekee mahdottomaksi verkoston laaja-alaisen, yhtenäisen ja hyvissä ajoin tapahtuvan toteutuksen. Se, että mahdollisten edunsaajien on haettava rahoitusta eri lähteistä, vaikeuttaa epäilemättä rahoituksen saamista erityisille suojelutoimenpiteille. Myös verkoston toteuttamisen valvonta kansallisella tasolla vaikeutuu. Nykyisten perusteiden mukaan tietyille alueille ei voida myöntää rahoitusta eri rakenteellisista välineistä. Viimeksi mainitulla on monia eri tavoitteita, jotka usein liittyvät erilaisiin maankäyttötapoihin ja joskus jopa tiettyihin alueisiin.
Siksi tarvitaan erillistä rahoitusta sen varmistamiseksi, että Natura 2000 -verkosto voidaan perustaa. Jos näitä varoja ei turvata, verkoston rahoituksessa voi olla puutteita seuraavissa rahoitusnäkymissä, jotka kattavat kauden 2007–2013, ja tämä voi tarkoittaa, että monia suojelutoimenpiteitä ei toteuteta. Voin mainita esimerkkinä, että kotimaassani Puolassa suurin osa alueista, jotka kuuluvat Natura 2000 -ohjelman soveltamisalaan, eivät voi saada rahoitusta edellä mainituista rahastoista joko siksi, että alueet ovat osa kansallista metsää tai siksi, että niitä ei käytetä maanviljelyyn. Tämän takia toivon, että seuraavissa rahoitusnäkymissä Natura 2000 -verkoston perustamisen tukemiseen varataan asianmukainen rahoitus. Kiitokset.
Gutiérrez-Cortines (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, minun on valitettavasti todettava, että jäsen Aukenin kaikista asiakirjan parantamiseen tähtäävistä toimista huolimatta meillä ei mene hyvin. Totean näin, koska en ole koskaan nähnyt Natura 2000:n kaltaista aloitetta, jota kaikki parlamentin jäsenet ja poliittiset ryhmät ovat tukeneet ja joka on silti aiheuttanut paljon hämmennystä ja herättänyt usein vastakkaisia näkökantoja. Miksi näin? Siksi, että itse asiakirja on huonolaatuinen.
Tämä asiakirja on täynnä hyviä tarkoituksia, mutta teknisesti se on epätäydellinen ja sekava. Ensinnäkin siinä ei erotella Natura 2000:ssa määriteltyjä eri luokkia: esimerkiksi metsää viljellystä maatalousmaasta, jota suurin osa alueesta on, tai suojeltua luonnonympäristöä joista, merestä ja merenpohjasta. Olisi mieletöntä soveltaa maaseudun kehittämistoimenpiteitä merenpohjaan. Miten tämä rahoitettaisiin? Sama ongelma koskee jokia ja kosteikkoja.
Eri luokkia ei määritellä selvästi, eikä rahoitusta koskevaa kysymystä käsitellä selkeästi. Tiedämme esimerkiksi, että rakennerahastojen sääntöjä on muutettava Natura 2000 -verkoston rahoittamiseksi, mutta rakennerahastot perustuvatkin tilastoihin eivätkä laadullisiin tekijöihin, kuten Natura 2000.
Samanaikaisesti maaseudun kehittämisen rahoituksen kanssa olisi käynnistettävä tiedotuskampanja, koska todellisuudessa ympäristönäkökohdat ja maatalous ovat suhteellisen yhteensopimattomia ja koska Natura 2000:n taustalla olevan politiikan takia monet maanomistajat menettivät maata tai heidän toimiaan rajoitettiin. Lisäksi ei ole arvioitu, missä määrin maaseudun kehittämistoimiin sisältyy ympäristötekijöitä, joita voitaisiin käyttää, jotta maanviljelijät innostuisivat jatkossa maisemansuojelusta ja ympäristöhankkeista.
Valitettavasti tätä asiakirjaa ei ole palautettu valiokuntaan huolimatta asian tärkeydestä parlamentille ja parlamentin vilpittömyydestä, josta ovat osoituksena sen nykyiset toimet. Mielestäni sekä parlamentti että biologinen monimuotoisuus ansaitsevat paremman asiakirjan.
Salinas García (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Natura 2000 -verkoston rahoituksen varmistamiseksi meidän on oltava käytännöllisiä.
Olemme parlamentissa käyttäneet paljon aikaa tähän aiheeseen, ja, kuten kaikki ovat todenneet, olemme huolestuneita Natura 2000 -verkoston tulevaisuudesta.
Kolme kuukautta sitten minulla oli tilaisuus tavata ympäristöasioiden pääosaston pääjohtaja Day. Tuolloin Day totesi selvästi, ettei hän aikonut perustaa erityisrahastoa Natura 2000 -verkostoa varten riippumatta siitä, miten oikeutettuja parlamentin pyynnöt olisivat.
Sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä tukee siksi ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan hyväksymää kompromissiratkaisua. Siinä sallitaan yhä yhteisrahoitus tai erillisen rahaston perustaminen ja säilytetään samalla mahdollisuus valita erittäin houkutteleva vaihtoehto uuden LIFE+-ohjelman rajoissa kaikkien niiden toimien osalta, joita ei voida sellaisenaan luokitella maaseudun kehittämistoimiin.
Tämä huomioon ottaen haluaisin vedota huomisen äänestyksen puolesta. Minun ryhmäni ei ymmärrä PPE-DE-ryhmän esittämiä viime hetken tarkistuksia. Emme ymmärrä, koska mielestämme ei kannata luoda erimielisyyttä viime hetkellä ja heittää pois kaikkien osapuolten ponnistelut ympäristön, kasanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa. Meidän on vahvistettava kantamme.
Samalla olemme myös erittäin tyytyväisiä, että huomisen äänestyksen kohteena oleva teksti sisältää viittauksen suhteellisuuden periaatteeseen rahoituksen osalta, jolloin, kun otetaan huomioon, että verkosto hyödyttää koko unionia, minun kotimaani kaltaisille maille, joiden biologinen monimuotoisuus on runsainta ja joissa on eniten suojelualueita, ei saa aiheutua suurempia kustannuksia.
Haluamme muistuttaa komissiota tästä periaatteesta, vaikka se on jo sisällytetty luontotyyppidirektiiviin. Natura 2000 -verkosto on yksi parhaimmista toimista unionin perustamisen jälkeen. Tämä takia meidän on edelleen tuettava ohjelmaa yhteisön tasolla ja tehtävä läheistä yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa. Emme vastusta yhteisrahoitusta, mutta olemme erittäin huolestuneita verkoston tulevaisuudesta, erityisesti siksi, että monet verkoston osat ovat tällä hetkellä yhä suojaamatta.
Pyydän parlamenttia hyväksymään ympäristön valiokunnan työn ja erityisesti 5 kohdan.
Grossetête (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, vaikka sympatiani ovat täysin teidän puolellanne, mielestämme on erittäin valitettavaa, ettei komission jäsen Dimas ole täällä, koska Strasbourgissa pidetyn edellisen istunnon aikana emme olleet tyytyväisiä hänen meille antamiin vastauksiin ja olisimme halunneet jällen kerran ilmaista hänelle tyytymättömyytemme.
Natura 2000 on pakollinen politiikka biologisen monimuotoisuuden säilyttämiseksi, ja meidän velvollisuutemme on panna se täytäntöön. Euroopan komissio ehdottaa, että Natura 2000 -verkosto rahoitetaan sisällyttämällä se Euroopan aluekehitysrahastoon (EAKR) ja maaseudun kehittämisrahastoon. Mielestäni tämä on kaksinkertainen erehdys, koska vaikka transversaalisuuden käsite olisikin hyvä, käytännössä se on täysin epärealistinen. Euroopan unionin ensisijainen tavoite on aivan oikein kasvun ja työllisyyden varmistaminen, ja voidaankin kysyä, mikä painotus biologiseen monimuotoisuuteen liittyville asioille annetaan taloudellisiin kehityshankkeisiin verrattuna.
Näin ollen tämän rahoituksen sisällyttäminen rakennerahastoihin tai maaseudun kehittämisrahastoon on epärealistista. Miten voimme varmistaa, että Natura 2000 -verkosto saa tarvittavat varat? Maatalouden valiokunnan ja aluekehitysvaliokunnan jäsenet katsovat, että on olemassa vaara, että tällä on haitallinen vaikutus näiden rahastojen rahoitustakuisiin. Näin ollen olemme kaikki samaa mieltä: näissä olosuhteissa Natura 2000 -verkoston rahoitusta ei pystytä järjestämään asianmukaisesti.
Lisäksi jotkin Natura 2000 -alueet eivät ole maatalous- tai metsäalueita, eivätkä ne siten kuulu rakennerahastoihin tai maaseudun kehittämisrahastoon. Tässä tapauksessa näille luokitelluille alueille ei myönnetä yhteisön rahoitusta. Miten me selitämme niiden alueiden omistajille, joihin Natura 2000 -luokitusta on sovellettu, etteivät he hyödy rahoitusvälineistä?
Mielestämme ainoastaan erityisrahaston perustaminen mahdollistaa sen, että kaikki Natura 2000:n mukaisesti luokitellut alueet voivat saada yhteisön yhteisrahoitusta. Pyydämme, että tämä rahasto toteutetaan osana uutta LIFE +-välinettä, koska emme voi jatkuvasti puhua biologisesta monimuotoisuudesta kestävän kehityksen puitteissa ja samalla vaarantaa niitä harvoja rahoitusvälineitä, joiden avulla on mahdollista edistää biologista monimuotoisuutta. 
Pleguezuelos Aguilar (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella jäsen Aukenia hänen erinomaisesta työstään erityisesti, koska hän on sisällyttänyt melkein kaikki aluekehitysvaliokunnan ehdotukset mietintöön.
Arvoisa komission jäsen, olemme huolissamme Natura 2000 -verkoston rahoituksesta. Olemme samaa mieltä strategisesta lähestymistavasta, mutta haluamme myös varmistaa Natura 2000:n riittävän rahoituksen ja pelkäämme, että jos ympäristöhankkeiden on kilpailtava rahoituksesta muiden sosiaalis-taloudellisesti merkittävimpien hankkeiden kanssa, niiden käy huonosti, erityisesti kun käytettävissä oleva talousarvio on rajallinen, kuten te itse olette todenneet.
Kannatamme ehdottomasti 5 kohtaa, sillä tämän avulla on mahdollista hankkia asianmukaista rahoitusta Natura 2000:lle käyttämällä erityistä LIFE+-välinettä tai lisäämällä rakennerahastojen ja maaseudun kehittämisrahaston varoja, joista osa on varattu Natura 2000:lle.
Pyydämme siksi, että komissio ottaa tämän mietinnön huomioon, sillä se sisältää tekijöitä, joilla lisätään vakautta ja aidosti varmistetaan Natura 2000:n asianmukainen rahoitus.
Schierhuber (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kukaan ei voi kiistää, etteikö Natura 2000 olisi erittäin kunnianhimoinen ohjelma, jolla on vaativat tavoitteet. Siinä tehdään paljon luonnon ja ympäristön suojelemiseksi, ja se on erittäin arvostettu kansalaisten keskuudessa. Maata, jota arvostamme paljon, kehitettiin ja viljeltiin, ja nyt eurooppalaiset maanviljelijät, metsurit ja maanomistajat hoitavat sitä, ja tämän maan suojeleminen on myös Natura 2000:n tärkeä tavoite. Asianmukainen rahoitus on varmistettava, jos aiomme saavuttaa nämä kunnianhimoiset tavoitteet.
Vaikka Natura 2000 on olut olemassa jo monta vuotta ja vaikka maanomistajien on ollut pakko sietää tiettyjä rajoituksia monen vuoden ajan, tämä on ensimmäinen kerta, kun harkitaan asianmukaista rahoitusta Euroopan tasolla. Komissio ehdottaa, että Natura 2000 -verkostoa yhteisrahoitetaan maaseudun kehittämisrahastosta ja rakennerahastoista. Maaseudun kehittämisen valiokunnan esittelijänä minun on korostettava, että Natura 2000:n rahoitus on todellakin otettava molemmista rahastoista, mikä tarkoittaa, että tarvitsemme enemmän varoja maaseudun kehittämiseen. Maanviljelijöiden ja maanomistajien omistusoikeuksia ei saa loukata ilman takuita täydestä taloudellisesta korvauksesta. Jos emme varmista rahoitusta pitkällä aikavälillä, epävarmuus lisääntyy entisestään.
Arvoisa komission jäsen, Brysselissä tehtyjen päätösten, muun muassa maatalouden talousarvion jäädyttämisestä vuoteen 2013 asti koskevan päätöksen, seurauksena ja yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen – jossa mukauttamiselle osoitettuja varoja siirrettiin ensimmäisestä pilarista toiseen pilariin, toisin sanoen maaseudun kehittämisen yhteisrahoitukseen – jälkeen meidän on ensisijaisesti varmistettava, että maanomistajat ja erityisesti maanviljelijät saavat korvauksen toimistaan. Maanviljelijät ovat ilmoittaneet tukevansa kestävää maanviljelyä. Eurooppaa ei voida vahvistaa, jos käytössä on vähemmän varoja, etenkään nyt, kun jäsenvaltioita on 25.
Brepoels (PPE-DE ).
    On ilmeistä, että Natura 2000 -verkoston rahoitus on yhä epävarmaa. Kuten olette jo kuulleet, meillä ei sinänsä ole ongelmaa integroidun lähestymistavan kanssa, kunhan komissio antaa riittävät takeet tai suuntaviivat, jotka puuttuvat tällä hetkellä ja, jos olen ymmärtänyt komission jäsentä oikein, puuttuvat vielä jonkin aikaa. Rahoitus on kuitenkin erittäin tärkeä aihe; parlamentti on tehnyt parhaansa ja kaikkensa vakuuttaakseen komissiolle, että Pontius Pilatuksen rooli on liian helppo vaihtoehto.
Asioiden käytännön soveltaminen on kuitenkin aivan eri asia. Kun palaamme kotiin perjantaina ja paikallinen virkamies, maanviljelijä, ympäristöjärjestö tai naapurimme kysyy, mitä olemme sopineet, mitä se tarkoittaa heille käytännössä ja miten asiat etenevät tästä, emme pysty vastamaan. On kuitenkin tärkeää saavuttaa vankka yhteiskunnallinen kannatus Natura 2000 -verkoston perustamiselle. Lintu- ja luontotyyppidirektiivien täytäntöönpanomenettely toteutettiin kuulematta kansalaisten mielipidettä, ja odotamme yhä – ainakin minun kotimaassani – sen julkaisemista, koska se on poliittisesti erittäin herkkä aihe.
Jos haluamme antaa Natura 2000:lle mahdollisuuden taistella, emmekä halua antaa ihmisille taas sellaista vaikutelmaa, että asia päätetään ylhäältä alaspäin, on tärkeää, että päätöksen vaikutuksista tiedotetaan kansalaisille mahdollisimman nopeasti ja mahdollisimman täsmällisesti. Kansalaisille ei ole tärkeää, ovatko varat peräisin erityisrahastosta, rakennerahastosta vai maaseudun kehittämisrahastosta. He haluavat tietää, saavatko he korvausta ja keneltä, jos tietyt asiat eivät enää ole sallittuja, tai onko heidän maansa arvo laskenut. Kysymyksiä, kuten "Voinko rakentaa talon?"’ ja maatalousmaan osalta "Voinko käyttää lannoitteita?", esitetään todennäköisesti. Siksi komission on tiedotettava asiasta selvästi ja mahdollisimman pian. Epävarmuustekijöitä on liian paljon, eikä tämä tietenkään ole ympäristölle eduksi. 
Frattini,
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, en luultavasti kykene antamaan sellaisia vastauksia, joita jäsenet odottavat, mutta yritän ainakin hieman selventää asioita.
On ilmeistä, että komissio hyväksyy Natura 2000 -ohjelman riittävää rahoitusta koskevan tarpeen. Kuten esittelijä totesi, on myös ilmeistä, että Natura 2000 kuuluu Euroopan unionin yhteisrahoituksen piiriin.
Ensinnäkin meidän on pohdittava, miten tämä rahoitus varmistetaan. Voin komission puolesta vakuuttaa teille, että Natura 2000:n rahoittamista nykyisistä rahastoista tehostetaan entisestään. Tämä on mahdollista, koska Natura 2000:n rahoituksen ensisijaisuus sisällytetään sellaisia rahastoja koskeviin strategisiin suuntaviivoihin, joista on tarkoitus rahoittaa aloitteita, joita komissio esittää piakkoin ja joilla autetaan jäsenvaltioita esittämään ohjelmansa. Katsomme, että sisällyttämällä tämän ensisijaisen tavoitteen strategisiin suuntaviivoihin, voimme riittävästi taata verkon rahoittamisen.
Toiseksi meidän on pohdittava, miten komissio voi vaikuttaa käytettävissä olevien varojen asianmukaiseen käyttöön. Voin kertoa teille, että tämän vuoden loppuun mennessä komissio julkaisee ohjekäsikirjan, jonka tarkoitus on selvittää Natura 2000 -verkoston rahoitusmahdollisuuksia, ja vuonna 2006 jokaisessa jäsenvaltioissa järjestetään seminaareja rahoitusmahdollisuuksien selvittämiseksi. Komissio on sitoutunut käynnistämään nämä aloitteet, joiden tarkoitus on rohkaista esittämään tehokkaita ohjelmia, jotka täyttävät rahoituksen saamiselle asetetut vaatimukset.
Jotkin puhujat korostivat mahdollisuutta käyttää Life+ohjelmaa. Tämä ohjelma ei sulje pois Natura 2000 -verkostoon kuuluvien erityisaloitteiden rahoitusta. Tämän osalta voin mainita muutaman esimerkin. Komissio arvioi, että Life+välineestä voidaan rahoittaa tiettyjä toimia, esimerkiksi viestintäalan aloitteita, Natura 2000 -verkostoon kuuluvien alueiden edistämiseen tähtäävien paikallisten yhteistyökumppanuuksien perustamisen tukemista, meriympäristöä koskevien aloitteiden kehittämistä, mikä on erittäin tärkeä näkökulma, ja eläinten tai kasvilajien suojelua koskevia innovatiivisia ohjelmia. Nämä ovat pelkästään joitakin esimerkkejä, jotka osoittavat, miten myös Life+-välinettä voidaan komission mielestä käyttää Natura 2000:n rahoittamiseen.
Lopuksi haluan muistuttaa mahdollisuudesta tukea taloudellisesti merialueita. Olette tietoisia siitä, että Euroopan kalatalousrahastoa koskevassa komission ehdotuksessa ei erikseen mainita Natura 2000 -alueita. Komissio ymmärtää kuitenkin, että tässä ehdotuksessa annetaan mahdollisuus tukea toimia, joilla kehitetään meriympäristöä. Tämän vuoksi ja tämän hengen mukaisesti harkitaan meriympäristöä tukevien toimien rahoitusmahdollisuutta.
Katson, että mainitsemani seikat antavat ainakin jonkin verran lisävarmuutta siitä, että komissio ei aio kyseenalaistaa Natura 2000 -verkoston rahoitusta. 
Auken (Verts/ALE ),
   – Arvoisa puhemies, haluan vain todeta, että minulle on nyt erittäin selvää, kuinka väärin on, ettei komission jäsen Dimas ole täällä. Olemme yksinkertaisesti kuulleet selvityksen nykyisten rahoituslähteiden vaihtoehdoista, jotka jo tunsimme varsin hyvin. Nämä selvitettiin jo alussa. Kiinnitimme huomiota siihen, että ilman sitoumuksia asiat eivät toimi. Aikaisemmat kokemukset osoittavat, ettei tällaisia mahdollisuuksia hyödynnetä. On valitettavaa, että komissio luennoi meille nykyisistä vaihtoehdoista eikä vastaa keskustelun aikana esitettyihin kysymyksiin. Tiedän, ettei Frattini kykene niihin vastaamaan, mutta oikea tapa tehdä yhteistyötä parlamentin kanssa ei ole se, että istuntoon lähetetään komission jäsen, joka ei vastaa kyseessä olevasta alasta ja joka voi siksi esittää ainoastaan yleisiä huomautuksia.
Puhemies.
   Komission jäsen Frattini on saanut myös minut vakuuttuneeksi omasta Natura 2000:tta koskevasta asiantuntemuksestaan.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna.

