Avtalet EG/Ryska federationen om förenklat utfärdande av viseringar för kortare vistelse - Avtal EG/Ryska federationen om återtagande (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en gemensam debatt om
betänkandet av Maria da Assunção Esteves, för utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, om förslaget till rådets beslut om ingåendet av avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Ryska federationen om förenklat utfärdande av viseringar för kortare vistelse - C6-0169/2006 -, och
betänkandet av Maria da Assunção Esteves, för utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, om förslaget till rådets beslut om ingåendet av avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Ryska federation om återtagande - C6-0168/2006 -.
Günter Gloser
Herr talman! Vid det här tillfället talar jag både för kommissionen och rådet, som båda helt och hållet stöder parlamentets oro över respekten för de mänskliga rättigheterna i Ryska federationen, och jag instämmer i att respekten för de mänskliga rättigheterna är grundläggande för förverkligandet av avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Ryska federationen om förenklade viseringsförfaranden och återtagande av olagliga invandrare.
Ni kommer noggrant att kunna övervaka efterlevnaden av den här aspekten av återtagandeavtalet och av avtalet om förenklade viseringsförfaranden med hjälp av de gemensamma kommittéer som upprättas i enlighet med avtalen, och i enlighet med det andra av avtalen kommer ni även att hålla ett öga på principen om ömsesidighet i genomförandet av avtalet, på lika behandling vid registreringen av medborgare i Europeiska unionen och i Ryska federationen samt på den fria rörligheten för personer inom Ryska federationens område.
Respekt för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna ligger till grund för förbindelserna mellan Europeiska unionen och Ryssland som helhet, vilket understöds av partnerskaps- och samarbetsavtalen och av tidsplanerna för de gemensamma områdena.
Europeiska unionen och Ryska federationen har också, i enlighet med tidsplanen för det gemensamma området för frihet, säkerhet och rättvisa, kommit överens om att utöka sitt samarbete genom att respektera rättigheterna för människor i EU:s medlemsstater och Ryssland, inklusive invandrare och personer från minoritetsgrupper, samt genom att respektera de grundläggande rättigheterna och friheterna så som de beskrivs i konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och i den internationella konventionen mot alla former av rasdiskriminering. Inom samma tidsplan hänvisar man även till främjandet av samarbete för att skydda barns rättigheter, där man har gjort observationer för att överväga möjligheten till anslutning till internationella överenskommelser på området.
En annan möjlighet för Europeiska unionen att ställa allmänna frågor till Ryssland ges genom samrådet om de mänskliga rättigheterna mellan de båda parterna, som hålls en gång per halvår.
Benita Ferrero-Waldner
ledamot av kommissionen. (EN) Herr talman! Först vill jag tacka föredraganden från utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, Maria da Assunção Esteves, och föredragandena från utskottet för utrikesfrågor, Józef Pinior och Ari Vatanen, för deras betänkanden om förenklade viseringsförfaranden och återtagandeavtal. Betänkandena återspeglar Europaparlamentets oro och de råd som kommissionen kommer att uppmärksamma noga i övervakningen av de två avtalens tillämpning. Jag vill bekräfta rådets och kommissionens gemensamma yttrande som ni just hörde, som ordförande Franco Frattini och jag har riktat till utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor på begäran av dess ordförande, Jean-Marie Cavada.
Jag vill inte underskatta EU:s farhågor när det gäller situationen för de mänskliga rättigheterna i Ryssland. Vi är fortfarande oroade över bristerna, särskilt i fråga om rättssäkerhet och mediefrihet i Ryssland. Jag förstår och instämmer i de farhågor som Europaparlamentet uttrycker i detta avseende.
Kommissionen har alltid sett Europaparlamentet som en bundsförvant i arbetet med att främja principerna om demokrati och de mänskliga rättigheternas allmängiltighet i våra förbindelser med partnerländer som Ryssland. De utgör i sig, också därför att de är hörnstenar i fred och mänsklig utveckling, gemensamma värderingar och en grund för det långsiktiga strategiska partnerskap som EU vill ha med Ryssland.
Kommissionen har sedan början framhållit och kommer att fortsätta framhålla för de ryska myndigheterna att vårt strategiska partnerskap grundas på gemensamma värderingar som förstärker förbindelserna EU-Ryssland, som stadfästs i avtalet om partnerskap och samarbete och i färdplanerna för de fyra gemensamma områdena. Där talas uttryckligen om att vårt samarbete ska stärkas genom respekt för individuella rättigheter i EU-medlemsstaterna och Ryssland.
I återtagandeavtalet respekteras mänskliga rättigheter och grundläggande friheter fullt ut, i enlighet med EU:s politik för mänskliga rättigheter. I artikel 18 i avtalet klargörs uttryckligen att avtalet inte påverkar gemenskapens, medlemsstaternas och den ryska federationens rättigheter, skyldigheter och ansvar enligt internationell rätt, särskilt 1951 års flyktingkonvention från Genève, 1950 års europeiska konvention om de mänskliga rättigheterna och 1984 års FN-konvention mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning.
Den praktiska tillämpningen av återtagandeavtalet kommer att ligga inom medlemsstaternas och Rysslands nationella myndigheters exklusiva behörighet. Alla dessa myndigheter är direkt bundna av de ovan nämnda internationella instrumenten, och deras enskilda beslut om återvändande är föremål för domstolsprövning i nationella domstolar.
När det gäller asylsökande vill jag förtydliga att de inte omfattas av återtagandeavtalet. Under asylförfarandet har de en tillfällig rätt att stanna på medlemsstaternas territorium. Avtalet omfattar endast olagliga invandrare, det vill säga personer som inte, eller inte längre, uppfyller gällande villkor för inresa, vistelse eller bosättning på territoriet.
Vid asylansökningar vid gränsen måste särskilt principen om icke-återsändande respekteras fullt ut av medlemsstaterna, i enlighet med artikel 18 i avtalet.
Eftersom våra gemensamma gränser efter EU-utvidgningen har hamnat längre bort har naturligtvis omfattningen av vårt samarbete med Ryssland utökats. Ryssland är, och ska vara, en strategisk partner och en viktig granne till EU. Migrationspolitik och människors rörlighet har nu blivit strategiska prioriterade frågor för EU:s externa förbindelser i allmänhet och med Ryssland i synnerhet. Jag tror fullt och fast att vi bara genom förbindelser med Ryssland kan åstadkomma verkliga resultat på dessa områden som är av gemensamt intresse.
Genom förenklade viseringsförfaranden bidrar vi på ett avgörande sätt till det gemensamma målet att bygga ett nytt Europa utan skiljelinjer och underlättar resande för medborgarna. Vi främjar tillit och dialog. Kontakterna mellan folken intensifieras, och vårt ekonomiska och samhälleliga interagerande ökar till glädje för alla våra medborgare. Genom återtagande bekämpar vi illegal invandring på ett effektivt sätt och bidrar till en gemensam migrationshantering.
Slutligen vill jag säga att det första avtalet någonsin om förenklade viseringsförfaranden som gemenskapen har förhandlat fram och det första återtagandeavtalet som sluts med ett stort partnerland är påtagliga tecken på vårt praktiska samarbete inom det tidigare nämnda gemensamma området för frihet, säkerhet och rättvisa. De bevisar våra bestämda föresatser att lyckas möta de utmaningar som vi står inför tillsammans med Ryssland. De kommer att bestå, som banbrytande, sektoriella avtal inom den nya övergripande strukturen i form av det strategiska avtal som vi hoppas kunna inleda förhandlingar om med Ryssland snart.
Maria da Assunção Esteves 
föredragande. - (PT) Herr talman, fru kommissionsledamot, herr rådsordförande, mina damer och herrar! I utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor diskuterade parlamentet de avtal som slutits mellan EU och Ryska federationen om förenklade viseringsförfaranden och återtagandet av olagliga invandrare. Det faktum att nästan alla utskottsledamöter deltog aktivt, och det särskilda stödet från Henrik Lax, Ari Vatanen och Martine Roure, som jag vill tacka, gjorde det till en högst ovanlig debatt. Det var en orolig debatt eftersom Ryska federationens politiska natur och dess svåra förhållande till demokrati och mänskliga rättigheter hela tiden var närvarande hos deltagarna.
För det första tillfrågades inte parlamentet förrän det var för sent att påverka innehållet i avtalen. Kommissionen och rådet måste ge oss de här avtalen i ett tidigare skede, i enlighet med det samarbete mellan institutionerna som föreskrivs i fördragen. Vi vet att den mellanstatliga karaktären hos unionens utrikespolitik inte ger oss all den makt som tillstår ett riktigt parlament. Den dagen kommer att komma när vi får det, så fort krisen med konstitutionsfördraget är över.
Formuleringen i avtalen, och de politiska förhållanden som omger dem, väcker ett antal frågor som parlamentet måste ta itu med. I avtalet om förenklade viseringsförfaranden garanteras ingen riktig ömsesidighet mellan EU och Ryska federationen, varken i avtalets formulering eller när det gäller sättet på vilket händelserna förväntas inträffa. Det är en hemskt komplicerad process att få ett visum i den Ryska federationen: det krävs obligatorisk registrering av alla resor inom Ryssland, ytterligare kostnader och tillstånd, i synnerhet för resor till Tjetjenien och vissa delar av östra Ryssland, inbjudan för inresa, vilket främjar korruption, byråkratiska hinder; ja, kort sagt det ena hindret efter det andra. Att förenkla viseringarna i Ryssland medför som vi alla vet en del osäkerhet. Det parlamentet skulle vilja och förväntar sig att få se är ett starkt engagemang från kommissionens och rådets sida för att bearbeta de ryska myndigheterna.
Trots alla svårigheter välkomnar parlamentet den anda av öppenhet som de förenklade viseringsförfarandena kommer att innebära för förbindelserna mellan våra folk. Det är den här sortens öppenhet som behövs för ett nytt Europa, för ett öppnare Europa och för den omfattande rättvisa som vi alla vill skapa. Avtalen om återtagandet av olagliga invandrare väckte också heta debatter i utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter. Vi förkastade den naiva och farliga klassificeringen av det här avtalet som ett rent tekniskt avtal; ett avtal som avser personer kan per definition inte behandlas som tekniskt, och detta gäller särskilt avtal om olagliga invandrare, där mänsklig bedrövelse som fattigdom och socialt utanförskap väcks till liv. Någras olycka påverkar oss alla. Om det finns ett område där garantierna för mänskliga rättigheter är sårbara är det just när det gäller den här typen av invandring.
Det parlamentet oroar sig över är just garantierna för de mänskliga rättigheterna i det påskyndade återtagandeförfarandet och över respekten för asylsökande och statslösa personers ställning i den internationella lagstiftningen. Hur fort förfarandet går är inte ett värde; människors värdighet genom hela processen är ett värde som måste kännetecknas av rättigheter under de svårigheter som illegal invandring innebär, nämligen rätten till ett försvar, mänsklig behandling av personer som hålls i förvar, sammanhållning av familjer samt fysisk och psykisk okränkbarhet. Därför måste den gemensamma kommittén för återtagande, som nämns i avtalet, även ha en befogenhet för mänskliga rättigheter, och med detta menar jag att aktivt övervaka dessa, eftersom detta är Europas identitet - det är det som Europa står för. De mänskliga rättigheterna är enda sättet att bedöma hur parterna uppfyller avtalet och handlar i god tro.
Fru kommissionsledamot, herr rådsordförande! Ett politiskt agerande påverkas alltid av omständigheter, och i det här fallet är omständigheterna sådana att EU söker efter egen styrka och att Ryska federationen envist vägrar att underteckna viktiga deklarationer om mänskliga rättigheter. Ändå skulle en tystnad från unionens sida i frågan vara detsamma som att förneka sin kultur av rättigheter. Unionen får inte tysta denna kultur. Inte någonstans i världen får ”realpolitiken” ständigt hota våra ideal. En gemensam kompromissförklaring från rådet och kommissionen, som den man har utlovat och som åtföljer parlamentets beslut, är det viktigaste steg vi har tagit i dag. Är det ett litet eller ett jättestort steg? Svaret ligger i huvudaktörernas etiska samvete - det får tiden utvisa.
Herr talman! Jag trodde inte jag skulle få så mycket talartid, så nu ger jag de andra talarna mer tid.
Talmannen
Eftersom ni hade två betänkanden hade ni rätt till två gånger fem minuter, det vill säga tio minuter, men ni fattade er kort och utförde er uppgift mycket väl.
Ari Vatanen 
föredragande för yttrandet från utskottet för utrikesfrågor. - (FI) Herr talman, mina damer och herrar! Om vi gör en objektiv bedömning av det avtal vi har nått går det inte att förneka att det är ett steg i rätt riktning, om än ett väldigt försiktigt sådant. Vi måste komma ihåg att det ursprungliga förslaget hade en mycket begränsad omfattning. En av de tre främsta sakerna som fortfarande skapar svårigheter för resande i Ryssland är kravet på registrering. Hur kan resande än i dag vara tvungna att registrera sig hos polisen på olika platser? Detta innebär i praktiken att det inte går att köra bil normalt i Ryssland.
Ryska federationen införde nyligen en lag som förhindrar att oönskade personer reser in i Ryssland. Men vilka kriterier använder man? Kan inresa till Ryssland nekas dem som har kritiserats Ryssland, den ryska regeringen, Putin eller hans tal i München? Är det dessa kriterier som används för att klassificera någon som oönskad i Ryssland? Det finns områden i Ryssland, som Tjetjenien och andra områden, dit man inte ens får resa.
Det som är svårt att förstå med hela situationen är att detta återspeglar förbindelserna mellan EU och Ryssland. Det visar att vi inte kan lösa problem på lika villkor. Kommissionen talade fint om gemensamma värderingar, men var finns dessa egentligen? Om vi hade haft gemensamma värderingar skulle vi även kunna sluta balanserade avtal som tillgodoser båda sidors intressen och vår gemensamma framtid. Om vi accepterar den här typen av ensidiga avtal kommer vi faktiskt att fördröja Rysslands övergång till rättstatsprincipen. I avtalet finns spår av en svunnen tid, och om vi tar en ordentlig titt på vårt partnerskap och dess utveckling ser vi att vi kommer att behöva utarbeta ett nytt avtal omedelbart.
Józef Pinior 
Herr talman! Jag var föredragande för yttrandet från utskottet för utrikesfrågor över rådets beslut om ingåendet av avtalet mellan Europeiska unionen och Ryska federationen om återtagande. Utskottet för utrikesfrågor välkomnade ingåendet av avtalet mellan Europeiska unionen och Ryska federationen om återtagande, tillsammans med avtalet om förenklade viseringsförfaranden. Detta utgör ytterligare ett steg mot skapandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa inom ramen för det strategiska partnerskapet mellan EU och Ryssland.
Utskottet för utrikesfrågor anser också att Ryska federationen måste öka sin kapacitet att hantera migrationsfrågor för att dess myndigheter ska kunna fullgöra sina skyldigheter i enlighet med avtalet om återtagande så fort avtalet träder i kraft. Utskottet oroade sig även över bristen på regelverk för genomförandet av avtalet. Europeiska kommissionen bör sträva efter att förse de ryska myndigheterna med den expertis som krävs för att landet ska kunna fullgöra sina skyldigheter i enlighet med erkända internationella normer. Detta är den viktigaste frågan att ta itu med för närvarande.
Laima Liucija Andrikienė
för PPE-DE-gruppen. - (LT) Jag skulle vilja tala om återtagandeavtalet mellan EU och Ryssland, även om båda avtalen - om återtagande och om förenklade förfaranden för korttidsvisum - behandlas tillsammans.
Förbindelserna mellan EU och Ryssland omfattar allt fler områden. Om vi verkligen vill lyckas med dessa förbindelser måste de styras av värderingar, inte bara av tekniska aspekter. Det är enda sättet för oss att uppnå målet att skapa ett öppnare Europa, där man respekterar de grundläggande värderingarna och kan förändra världen på ett positivt sätt.
Jag anser att det grundläggande problemet med återtagandeavtalet mellan EU och Ryssland är att det inte klart framgår om det är de mänskliga rättigheterna som sätts i främsta rummet eller om man prioriterar en allmän hållning för återsändande av personer, det vill säga om man prioriterar säkerhetsfrågor snarare än humanitära aspekter. Jag förstår helt och hållet att man vid utarbetandet av återtagandeavtal måste stå emot frestelsen att likna olaglig invandring med brottslig verksamhet. På samma sätt får man inte ha någon benägenhet att betrakta återsändandefrågan som en av migrationspolitikens hörnstenar. I vår strävan att uppnå tillfredsställande statistiska resultat måste vi fortfarande ta särskild hänsyn till mänskliga rättigheter, och med det menar jag att praktiska överväganden inte får dra uppmärksamheten från moraliska överväganden. Det räcker med ett enda fall av bristande respekt för de mänskliga rättigheterna för att det ska väcka oro.
Herr talman, fru kommissionsledamot! Jag anser att man måste nämna en stor svaghet, nämligen att det inte finns något regelverk för genomförandet av avtalet. Jag anser att man i princip kan stödja avtalet, men jag skulle än en gång vilja betona att det är absolut nödvändigt att Ryska federationen stärker sina migrationskontroller så att regeringsorganen kan respektera de åtaganden som de måste ingå från och med den dag då återtagandeavtalet träder i kraft.
Martine Roure
för PSE-gruppen. - (FR) Fru Ferrero-Waldner, herr Gloser! Jag måste säga att de två internationella avtal med Ryssland som ni har lagt fram för oss i dag, det ena om åtgärder för att förenkla utfärdandet av viseringar och ett det andra om återtagande, har gjort oss oerhört oroliga.
EU:s samarbete med Ryssland måste leda till att skyddet av grundläggande rättigheter, inklusive migranters och asylsökandes rättigheter, främjas på ett effektivare sätt. Jag medger att avtalen innebär att man kan göra framsteg, särskilt när det gäller avgiften för viseringar och förenklingen av förfarandet, men det återstår flera problem. De händelser som nyligen utspelade sig i Ryssland visar faktiskt att tryckfriheten och yttrandefriheten inte automatiskt garanteras där. Därför måste EU fortsätta att ställa hårda krav för att se till att de mänskliga rättigheterna skyddas.
Ni reagerade på några av våra farhågor i ert uttalande. Kommissionen har åtagit sig att garantera ömsesidighet i genomförandet av avtalet om viseringar, lika behandling vid registreringsförfaranden och fri rörlighet inom Ryssland. Jag skulle naturligtvis ha velat se att man hade gjort ännu större åtaganden, särskilt om skyddet för migranter och barns rättigheter. Jag är särskilt oroad över det påskyndade förfarandet för återtagandeavtalet. Kommer kommissionen för övrigt att se till att förfarandet uppfyller principen om icke-återsändande?
Vi efterfrågade även tydligare åtaganden för viseringar, som på lång sikt skulle innebära att man sätter stopp för systemet med inbjudningar och registreringar och förenklar förfarandet för ärliga resande.
Slutligen måste jag än en gång upprepa vårt missnöje med att parlamentet bara hördes om dessa internationella avtal, och dessutom långt efter det att de hade slutits. Det måste sägas att ett samråd med Europaparlamentet tidigare under förhandlingarna också skulle ha lett till större demokratisk kontroll.
Henrik Lax
för ALDE-gruppen. - Herr talman! Kolleger, kommissionsledamot, företrädare för rådet! Rätten att röra sig inom Europa är en helt fundamental, en existentiell fråga. Att unionen nu gått in för visumförenklingsavtal med sitt östra grannskap är naturligtvis en bra sak. Man kan inte nog betona hur viktiga just visumreglerna är för hur Europeiska unionen uppfattas av omvärlden och hur det tredje landet, i detta fall Ryssland, uppfattas av EU-medborgarna. Om man rör sig i EU:s gränstrakter, är det ofta den första frågan man stöter på. Vi parlamentariker har ett stort ansvar. Det är vårt ansvar att bedöma avtalet och dess verkliga innehåll. Det är ingen hemlighet att den liberala gruppen har varit missnöjd.
Den europeiska resenären som reser till Ryssland möter i praktiken två problem, ifall han inte åker på gruppresa. Han skall ha en inbjudan från en rysk organisation eller en enskild person. Vilken vanlig EU-medborgare har sådana kontakter? Det andra hindret är att han skall registrera sig hos en rysk lokalmyndighet inom tre dagar efter sin ankomst, en registrering som kan ta flera dagar. Hur gör man, om man då inte befinner sig i Moskva eller i S:t Petersburg? Ingen av dessa frågor tas upp i avtalet. Vi måste få klart för oss att avtalet är en deklaration och inte ett dokument med ett betydande innehåll. Om jag gissar rätt, tror också många i denna kammare att avtalet medför visumlättnader för alla ungdomar och alla studerande. Så är det inte. Endast den som redan har en studieplats skulle få se några små lättnader. Då får vistelsen inte heller överstiga 90 dagar. Det finns inte många sådana studieprogram.
Trots alla brister har parlamentet visat en konstruktiv hållning. Vi förstår den viktiga politiska signalen. Däremot är det viktigt för alla, våra medborgare, att kommissionen och rådet förbinder sig att målmedvetet arbeta för kännbara visumlättnader från nu och framöver. Utan ett sådant löfte röstar den liberala gruppen nej.
Kommissionen och rådet har lagt fram en deklarationstext som delvis följer parlamentets önskemål. Jag har dock en fråga till kommissionsledamot Ferrero-Waldner: Vilket är nu nästa steg som ni tänker ta för att i konkreta termer avskaffa registreringsskyldigheten och systemet med inbjudan? Båda frågorna är ju i linje med det allmänna stora målet för hela avtalet, det vill säga att avskaffa visumsystemet.
Hanna Foltyn-Kubicka
Herr talman! Avtalen vi håller på att diskutera utgör ett väldigt viktigt steg mot närmare förbindelser mellan EU och Ryssland, särskilt eftersom antagandet av avtalen kommer att göra det betydligt lättare för människor att resa över gränsen.
Det är detta som är tanken. Men i praktiken är situationen inte idealisk i flera avseenden.
För resor till vissa områden i Ryska federationen, särskilt till Tjetjenien, kommer det fortfarande att krävas ytterligare tillstånd och de ryska myndigheternas skäl för dessa beslut är verkligen uppenbara. Avtalet om förenklade förfaranden innehåller inte en ömsesidighetsklausul om mänskliga rättigheter och demokrati, som alltid borde ingå i avtal mellan unionen och tredjeländer.
Det är även svårt att förstå varför den gemensamma kommittén för återtagande inte är berättigad att övervaka efterlevnaden av de mänskliga rättigheterna och varför människor som söker politisk asyl omfattas av avtalet. Det verkar som man prioriterade praktiska och tekniska frågor under arbetet med de båda texterna, medan frågor som rör respekten för människors värdighet hamnade vid sidan av, trots att dessa frågor borde stå i centrum för alla avtal, särskilt avtal som ingås med Ryssland.
Tatjana Ždanoka
för Verts/ALE-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag vill hylla vår föredragande för hennes konsekventa arbete med att förbereda parlamentets yttrande som vi nu har att ta ställning till.
Som skuggföredragande är jag särskilt nöjd med att man, efter en två timmar lång diskussion med utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, har beaktat mitt förslag att nämna att kravet på ett obligatoriskt registreringsförfarande är ett svårt hinder för resor i Ryssland och EU.
Kravet på registrering i Ryssland har blivit ett oerhört stort problem för de EU-medborgare som ansöker om visering för kortare vistelser av privata skäl i Ryssland. Lettiska medborgare och icke-medborgare känner till problemet från sina egna negativa erfarenheter eftersom många av oss, särskilt rysktalande, åker till Ryssland i huvudsak för att besöka släktingar och vänner som bor där.
Den nya lagen om registrering av utländska medborgare och statslösa personer i Ryska federationen trädde nyligen i kraft, den 15 januari i år. Lagen innebär viss förenkling av registreringsförfarandet och förbud mot registreringsavgifter, men systemet som sådant finns fortfarande kvar.
Tyvärr är ett sådant system ömsesidigt, eftersom vissa EU-medlemsstater också kräver registrering av vissa kategorier av tredjelandsmedborgare. Både Ryssland och EU måste omgående vidta åtgärder för att finna en lösning för att avsevärt underlätta rörligheten för människor mellan våra länder.
Eftersom visst underlättande av utfärdandet av viseringar för korttidsvistelse är bättre än ingenting alls stöder vår politiska grupp avtalet om detta. Å andra sidan vidhåller vi våra huvudsakliga invändningar mot återtagandeavtalet.
Esko Seppänen
för GUE/NGL-gruppen. - (FI) Herr talman! Medborgare i såväl EU som Ryssland måste ha viseringar för att resa. Ryssland har aktivt krävt viseringsfria resor. För att göra det enklare att bevilja viseringar måste vi först nå ömsesidiga avtal, vilket förslagen framför oss är exempel på. I parlamentsutskottens betänkande fördöms situationen för rättsstatsprincipen - det vill säga dess frånvaro - i Ryssland. Man uttrycker en oro över att viseringar inte kommer att beviljas för medlemmar av det civila samhället. Man kritiserar också det obligatoriska registreringsförfarandet och klagar över bristen på regler för att genomföra återtagandeavtalet, problem med de mänskliga rättigheterna och så vidare.
Det verkar som om tiden inte är mogen för viseringsfritt resande. Så länge som det krävs viseringar måste det vara lätt och billigt för laglydiga medborgare att erhålla dem. Vi bör akta oss för att göra viseringar till en politisk fråga.
Genowefa Grabowska
(PL) Herr talman! Ömsesidighet och solidaritet är två värden som måste vara avgörande för förbindelserna mellan EU och Ryssland. De är även nödvändiga villkor för en sådan förbindelse. Ömsesidighet ligger till grund för alla internationella förbindelser. Jag kan inte föreställa mig avtal mellan stater där staternas ömsesidiga rättigheter och skyldigheter inte läggs fram som likvärdiga. Minsta obalans skulle omedelbart orsaka ramaskri. Därför är jag ganska säker på man måste ta hänsyn till principen om ömsesidighet i avtal mellan unionen och Ryska federationen.
Jag anser att det finns två saker att ta hänsyn till när det gäller det andra värdet, nämligen solidaritet. För det första har vi solidariteten mellan unionens medlemsstater, vilka godkände att man skulle lägga fram förslag till båda avtalen. Jag är glad över att mitt eget land, Polen, deltog i den här processen. Vi har varit grannar med Ryssland i århundraden, och vi har haft både med- och motgångar i våra förbindelser, såsom ofta är fallet med grannar. Dessa avtal visar att vi vill ha en bra och normal grannförbindelse med Ryssland.
Den andra aspekten att ta hänsyn till är solidariteten mellan unionens medborgare och Ryska federationens medborgare. Vi kommer att visa denna solidaritet om vi behandlar ryska medborgare som människor som reser runt i unionen i god tro och om vi underlättar deras inresa och vistelse hos oss. Jag skulle vilja betona att medborgarna i de nya medlemsstaterna är särskilt medvetna om den välsignelse som friheten att resa innebär. Vi vet vad minskade formaliteter innebär när man ska passera gränsen och vi uppskattar det väldigt mycket. Vi vill dela med oss av dessa fördelar till de ryska medborgarna utifrån principen om ömsesidighet och respekt för mänskliga rättigheter. Jag anser att parlamentet borde stödja de här avtalen eftersom de skapar en bra grannskapspolitik för unionen.
Paavo Väyrynen
(FI) Herr talman! Förbindelserna mellan EU och Ryssland har inte utvecklats på länge. Av detta skäl är de aktuella avtalen viktiga även om det inte ställs särskilt hårda krav genom dem.
Det är oerhört beklagligt att EU och Ryssland ännu inte har börjat förhandla om det nya avtalet. Man måste göra nya insatser för att få igång samtalen. Förseningarna i förhandlingarna om detta nya avtal bör emellertid inte vara ett skäl för att hindra båda sidorna att utveckla sitt livskraftiga partnerskap. Det nya strategiska partnerskapet kan och måste också struktureras inom ramen för det nuvarande partnerskaps- och samarbetsavtalet.
Inese Vaidere
(LV) Mina damer och herrar! Det är viktigt att man löser frågan om förenklade viserings- och återtagandeförfaranden, vilket skulle främja starkare gemensamma värderingar. Både debatten och de svar som kommissionen och rådet har gett visar emellertid att man egentligen inte har uppnått någonting i diskussionerna med Ryssland - varken ett registreringsförfarande eller en förenkling av systemet för inbjudan. Detta har lämnats åt Rysslands goda vilja. Det framgår inte på ett tydligt sätt varför Ryssland har fått en övergångsperiod för återtagande av personer från tredjeländer. I vårt betänkande från maj 2005 om förbindelserna mellan EU och Ryssland betonade vi att Europaparlamentet upprepade sin uppmaning att Ryssland skulle ratificera gränsavtalet med Lettland utan dröjsmål. Jag anser att gränsbestämningen och slutandet av återtagandeavtalet är förutsättningar för att man ska kunna underteckna ett avtal om förenklade viseringsförfaranden. I detta avseende har Ryssland inte tagit några initiativ, utan har bara dikterat sina villkor för båda länderna. Eftersom parlamentet har hamnat i en fullständigt förnedrande situation anser vi att det inte är möjligt att stödja dessa avtal - det återstår fortfarande mycket viktigt arbete i sammanhanget.
Vladimír Remek
(CS) Tack så mycket, herr talman. Mina damer och herrar! Jag anser att avtalet om förenklade viseringsförfaranden med Ryssland är ett steg framåt, trots alla kommentarer och reservationer. Det visar att det är möjligt för EU och Ryssland att nå en kompromiss även i komplexa frågor.
Låt oss dessutom besvara följande fråga: vill vi att det ska bli lättare, snabbare och billigare för studenter, forskare, affärsfolk och familjemedlemmar att få en visering? Jag förmodar att svaret är ja. Tillträdet kommer annars att bli selektivt, vilket är något som vi tjecker vet allt om i samband med våra förbindelser med EU. Processen när vi skulle bli medlemmar i Schengenområdet var t.ex. långsam och fylld med svårigheter.
Eftersom jag har bott många år i Ryssland och är ledamot av delegationen för förbindelserna med Ryssland är jag väl medveten om viseringskrånglet. Jag anser därför att det är bättre att förenkla åtminstone delar av viseringsförfarandet än att inte göra något alls. Tack så mycket.
Justas Vincas Paleckis
(LT) EU är i färd med att ta bort hindren som hindrar personer med gott uppsåt att närma sig varandra. Efter fem år av förhandlingar med Ryssland har ”viseringsmuren” mellan EU och Ryssland blivit lite lägre. När avtalen om de förenklade viserings- och återtagandeförfarandena träder i kraft kommer en betydande mängd personer att kunna resa och interagera på ett enklare sätt.
De som fortfarande har svårigheter är de som bor i Kaliningrad och som vill besöka Litauen och Polen samt litauer och polacker som vill besöka Kaliningrad. För tillfället tar man inga avgifter för viseringar, men avtalet, som är avsett att underlätta för dem, kommer i själva verket att försämra läget genom en viseringsavgift på 35 euro. Detta är inte förenligt med principerna om ett gränsöverskridande samarbete eller med Kaliningradregionens politik mot isolering, vilken är av intresse för både Ryssland och EU. Både i Vilnius, Warszawa, Bryssel, Berlin och Moskva görs ansträngningar för att förhandla fram bilaterala lösningar inom ramen för Schengenavtalet.
Litauen har lett utvecklingen som det första och enda EU-land som hittills har slutit ett återtagandeavtal med Ryssland. Tre år av erfarenheter har varit positiva. Sedan avtalet trädde i kraft har gränsen mellan Litauen och Ryssland korsats av nästan 2 miljoner personer. Man har emellertid inte behövt tillämpa avtalet en enda gång.
Jag instämmer med en rad kolleger som har uttryckt allvarlig kritik mot avtalet, särskilt på grund av bristen på tillräcklig betoning av mänskliga rättigheter och friheter. I vilket fall som helst så är det ett steg i rätt riktning. På den långa vägen mot viseringsmurens rivande finns det ännu många hinder. EU-medborgare som kommer till Ryssland måste registrera sig och om de vill besöka vissa regioner krävs ytterligare tillstånd. Dessa ”dolda” inhemska viseringar måste avlägsnas eftersom de begränsar EU-medborgarnas fria rörlighet. Vi måste föra en uppriktig diskussion om denna fråga.
Günter Gloser
Herr talman, ärade ledamöter! Jag vill tacka er för de viktiga saker som ni har sagt, men även för att ni är tillräckligt realistiska för att förstå att det naturligtvis inte är möjligt att komma överens om allt. Vi skulle alla velat ha något som var mer förenligt med våra egna tankegångar och detta är - som en talare sa tidigare - ett viktigt steg framåt, men vi behöver många fler.
Genom kommissionens och rådets gemensamma uttalande är det tydligt att vi inom olika områden har tagit vederbörlig hänsyn till den viktiga principen om ömsesidighet. Något som är lika viktigt är respekten för de mänskliga rättigheterna, vilket ni helt riktigt påminde oss om. Samtidigt som jag inte vill blanda ihop dessa två aspekter så är de naturligtvis i viss mån sammankopplade. Betydelsen av att ha en dialog med Ryssland har redan betonats under olika debatter.
Även om man alltid ställer krav på att vi ska driva igenom vår vilja på olika fronter, om det t.ex. inte ges något klartecken till förhandlingar om partnerskaps- och samarbetsavtalet med Ryssland, så finns det ingen möjlighet att vi kan ställa krav, uttrycka önskemål eller lägga fram det som ni har begärt, och det är av detta skäl som det är hög tid att ge grönt ljus.
Jag hoppas att vi ska kunna hitta en lämplig lösning på det problem som fortfarande hänger över denna fråga. Även om det finns saker och ting som vi inte kan godta avseende respekten för de mänskliga rättigheterna har vi ändå samrådet om mänskliga rättigheter som hålls två gånger årligen mellan EU och Ryssland och där det ges möjlighet att ta upp sådana frågor.
En del av er tog upp byråkratin. Samtidigt som vi naturligtvis skulle ha velat göra många saker annorlunda på området, har systemet ändå varit flexibelt när det gäller nödvändiga inbjudningar och jag är säker på att kommissionsledamoten har mer att säga om detta. Detta har naturligtvis inte gjorts i den omfattning som vissa av er har krävt, men det tyder emellertid på att vi gör framsteg även om dessa framsteg är små, därför att det är just små framsteg som man vill se i samband med dialogen, särskilt med Ryssland.
Benita Ferrero-Waldner
ledamot av kommissionen. (EN) Herr talman, ärade ledamöter! Jag har noga noterat de många farhågor som ni har uttryckt. Låt mig först säga att det i artikel 300.1 i EG-fördraget tydligt fastslås att förhandlingar om internationella avtal i frågor som hör hemma inom gemenskapens behörighet ska föras av kommissionen, på grundval av förhandlingsdirektiv som rådet har godkänt. Europaparlamentet måste ge sitt samtycke innan avtalet sluts, som stadgas i punkt 3 i artikeln. Denna bestämmelse gäller också områden för medbeslutande, så enligt min uppfattning har de förfaranden som stadgas i EG-fördraget respekterats helt och hållet, både när det gäller återtagande och förenklade viseringsförfaranden. Jag ville säga det, eftersom det kom upp i diskussionen. Samtidigt kan jag naturligtvis också upprepa att vi står till ert förfogande och tillhandahåller all relevant information, även under pågående förhandlingar.
Jag instämmer också fullständigt i att främjande och skydd av de mänskliga rättigheterna i våra förbindelser med Ryssland, särskilt i samband med dessa avtal, givetvis är en grundläggande fråga. Kommissionen kommer därför, med bistånd av EU-medlemsstaterna, att noga övervaka den frågan inom ramen för de gemensamma kommittéer som inrättas i och med avtalen. Här är givetvis mänsklig värdighet - människors värdighet - av största betydelse och den kommer i första rummet. Dessutom är de regelbundna samråd som äger rum en gång i halvåret mellan EU och Ryssland om de mänskliga rättigheterna ett tillfälle att ta upp större frågor med Ryssland. De mänskliga rättigheterna tas alltid upp på toppmötet och på ministernivå, som sig bör.
Avtalet om förenklade viseringsförfaranden utgör en verklig förbättring av det rådande läget. Det är verkligen, som vår kollega sa, ett steg framåt. Det omfattar viktiga förenklingar i utfärdandet av viseringar för kortare vistelser som sedan kommer att gälla ömsesidigt för medborgare i Schengenländerna och Ryska federationen. Vissa förenklingar gäller alla som ansöker om visum medan andra förenklingar gäller för specifika kategorier med särskilt intresse för resor. Avtalet innebär rättsligt bindande rättigheter och skyldigheter, vilket kommer att innebära något större flexibilitet i viseringsförfarandet.
Jag vill särskilt fästa er uppmärksamhet på att vi, kommissionen, har lyckats förhandla fram viktiga förenklingar av viseringsförfaranden för till exempel journalister. Det kommer inte längre att krävas en inbjudan eller ett godkännande av de ryska myndigheterna. Man kommer också att särskilt uppmärksamma verklig ömsesidighet i tillämpningen av avtalet, likabehandling i registreringsförfaranden för EU-medborgare och ryska medborgare samt fri rörlighet för personer inom ryskt territorium.
Ni har tagit upp två saker, nämligen krav på registrering och avskaffandet av inbjudningar. Jag vill bara säga att avtalet innehåller ett åtagande att förenkla registreringsförfarandena, för att garantera likabehandling av EU-medborgare och ryska medborgare. Jag vill påminna er om att Schengenregelverket också innebär en allmän skyldighet för utlänningar att registrera sig. Vi har tagit upp denna fråga med de ryska myndigheterna vid flera tillfällen, och ny lagstiftning, som trädde i kraft i Ryssland förra månaden, finns redan för att förenkla dessa förfaranden. Enligt denna lag krävs det inte längre att man registrerar sig personligen. Vi kommer nu självfallet att övervaka dessa regler och eftersträva ytterligare förtydliganden. Jag vill också säga att avtalet om förenklade viseringsförfaranden medför en viktig förändring, nämligen att ryska myndigheter inte längre måste godkänna inbjudningar. Jämfört med nuläget, där inbjudan från den ryske värden måste godkännas, menar jag att detta är en stor förbättring för en omfattande grupp medborgare.
Naturligtvis innebär avtalet inte att man avskaffar inbjudningarna och godkännande av dem för alla EU-medborgare som ansöker om ryskt visum. Man bör dock ha i åtanke att det i Schengenregelverket också krävs att den som ansöker om visum ska motivera sin resa och lägga fram dokument som verifierar den.
Återtagandeavtalet innefattar viktiga delar för en human och mer effektiv hantering av återvändande i framtiden. Jag vill bara upprepa vad jag sa i inledningen. Vid asylansökningar vid gränsen måste principen om icke-återsändande respekteras fullt ut av medlemsstaterna, i enlighet med artikel 18 i avtalet. Det är uppenbart att detta kommer att vara en viktig aspekt.
Jag skulle kunna fortsätta med alla detaljer, för jag har lyssnat mycket noga. Frågan har dock redan diskuterats i utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, så låt mig bara säga att jag hoppas att parlamentet kommer att följa utskottets rekommendation och komma med ett positivt omdöme om båda avtalen. Det kommer att göra skillnad för våra medborgare, och i slutändan kan det vara detta som är viktigast.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon torsdag.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Marianne Mikko 
skriftlig. - (ET) Grunden till avtalet som har undertecknats mellan EU och Ryssland om förenklade förfaranden vid utfärdande av viseringar för kortare vistelse lades i maj 2003 under toppmötet i Sankt Petersburg. Avtalet var avsett som en del av en process som var utformad för att stärka förbindelserna mellan parterna genom upprättandet av ett gemensamt område för frihet, säkerhet och rättvisa.
Jag ser ett avtal, men inte det gemensamma område som var tänkt att uppstå. Parlamentet kommer inte att dra tillbaka sitt upprepade krav att internationella avtal som undertecknas på EU:s vägnar ska innehålla en ömsesidig klausul om mänskliga rättigheter och demokrati. Avtalet om förenklade förfaranden i samband med utfärdande av viseringar för kortare vistelse innehåller ingen sådan klausul.
Samtidigt har Ryssland låtsats stödja ett viktigt krav i EU:s politik för förenklade viseringsförfaranden, enligt vilket återtagandeavtalet redan borde ha slutits eller befinna sig i en aktiv förhandlingsfas. Återtagandeavtalet föreslogs av parlamentet tillsammans med avtalet om förenklade viseringsförfaranden. Ryssland har dessutom fått en mycket generös övergångsperiod innan det faktiska återtagandet inleds.
Jag har upprepade gånger riktat uppmärksamheten mot den absurda situationen där EU gör det lättare för ryska medborgare att korsa en gräns som Ryssland självt inte erkänner. Den ryska regeringen har ännu inte ratificerat gränsavtalet mellan Ryssland och Estland. Logiskt sett borde erkännandet av denna gräns vara en förutsättning för upprättandet och ändringen av gränssystemet.
I syfte att stödja demokratin antog EU och Förenta staterna för 16 år sedan ett förhållningssätt där man behandlar Ryssland som ett lovande, ungt land. Denna alltför generösa behandling har fortsatt även om den inte längre är lämplig.
Det ligger i EU:s intresse att behandla Ryssland som en fullvärdig partner som måste uppfylla sina internationella åtaganden precis som alla andra länder
