Uppföljning av de nationella energieffektivitetsplanerna: en första granskning (kortfattad redogörelse)
Talmannen
Ni påpekade att vi har sänkt belysningen en aning i kammaren. Jag antar att det är för att spara energi.
Det kommer väl till pass, för nästa punkt är ett betänkande av András Gyürk för utskottet för industrifrågor, forskning och energi, om uppföljningen av de nationella handlingsplanerna för energieffektivitet: en första bedömning.
András Gyürk
Tack herr talman! Herr kommissionsledamot, gaskrisen i januari fick åtminstone ett positivt resultat. Det ledde till en livligare debatt om energipolitiken i de olika medlemsstaterna.
På samma sätt har det här i Europaparlamentet förekommit mycket diskussion om olika alternativa transportvägar, utökning av lagringskapaciteten, samt om kärnkraftens roll i framtiden. Men vi har ägnat alldeles för lite intresse åt energieffektivitet. Det gläder mig särskilt att betänkandet om uppföljningen av de nationella handlingsplanerna för energieffektivitet har inneburit en möjlighet att diskutera denna fråga under de senaste veckorna.
Energieffektivitetens betydelse ligger i dess förmåga att uppnå mätbara resultat snabbare än på andra sätt. Som kommissionsledamoten med ansvar för energi Andris Piebalgs nyligen påpekade skulle EU:s åtgärder för att öka användningen av apparater i frånläge kunna minska standbyförlusterna med lika mycket som Ungerns årliga energiförbrukning.
Vi kan inte nog understryka att energieffektivitet kan lösa problemen i samband med energipolitiken. För det första kan det hjälpa till att minska Europas energiberoende av tredjeländer. Dessutom kan energieffektivitet få positiva effekter för den europeiska industrins konkurrenskraft och det kan minska belastningen på vår miljö. Låt oss också komma ihåg att en förbättrad energieffektivitet även kan minska bördorna för de mest sårbara konsumenterna.
Naturligtvis finns det stora skillnader i omständigheter och potentiella möjligheter samt när det gäller lagstiftning mellan olika medlemsstater. Därför stöder vi EU-direktivet från 2006 om åtgärder för att medlemsstaterna ska sammanfatta sina planerade åtgärder för att förbättra energieffektiviteten i nationella handlingsplaner.
I det aktuella betänkandet försökte vi dra allmänna slutsatser om dessa handlingsplaner. Samtidigt var vårt mål att definiera nödvändiga framtida steg i EU:s lagstiftning. Jag vill rikta uppmärksamheten på ett par viktiga punkter i betänkandet.
För det första uppmanas kommissionen i betänkandet att vidta kraftfullare åtgärder mot förseningar när det gäller att utarbeta de nationella handlingsplanerna för energieffektivitet. Den här gången måste vi grundligt undersöka om planerna åtföljs av praktiska steg som vidtagits av medlemsstaterna. En stor brist i flera nationella handlingsplaner är att de ligger ljusår ifrån respektive regeringars politiska beslut.
För det andra måste resurserna som avsätts till att förbättra energieffektiviteten ökas på både nationell nivå och EU-nivå. På grund av den finansiella krisen finns det mycket få EU-medborgare som har råd att investera i sin energieffektivitet. Därför måste befintliga stimulansprojekt för energieffektivitet genast förstärkas. Därmed är vi inne på gemenskapens nästa sjuåriga budget, där energieffektiviteten måste framhållas ytterligare. Även skattelättnader kan bidra till verkliga förbättringar.
För det tredje finns det ett fortsatt behov av lagstiftning om energieffektivitet i Europeiska unionen. Jag tycker Europeiska kommissionens rekommendationer anger rätt inriktning på detta område. Striktare lagstiftning om byggnaders energiförbrukning skulle till exempel kunna ge avsevärda besparingar.
För det fjärde måste de nationella regeringarna ta ledningen när det gäller att utveckla energieffektiva lösningar. Dessa ansträngningar bör återspeglas i omfattande utbildningskampanjer. Konsumenterna kommer enbart att börja investera i energieffektivitet om de är medvetna om fördelarna för dem själva.
Slutligen skulle jag vilja säga ännu en sak. Energieffektivitet får inte komma i andra hand, inte ens under en recession. Dessutom kan energieffektivitetsprogram skapa hundratusentals nya arbeten i Europa. Under ett år med massiva uppsägningar är detta knappast en bieffekt.
Janez Potočnik
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag välkomnar möjligheten att delta i denna sammanträdesperiod, som omfattar bland annat kommissionens bedömning av nationella handlingsplaner för energieffektivitet, som presenterades i den andra strategiska energiöversynen i november 2008 och i kommissionens meddelande från januari 2008.
Under våren kommer en mer detaljerad teknisk sammanställning av kommissionens bedömning av de nationella handlingsplanerna att presenteras i kommissionens dokument om handlingsplanerna.
Därför vill jag passa på att tacka både föredraganden Andás Gyürk för hans arbete, och utskottet för industrifrågor, forskning och energi för de värdefulla diskussionerna och kommentarerna.
De senaste åren har kommissionen varit väldigt tydlig med att energieffektivitet är högsta prioritet för EU:s energipolitik och en mycket viktig hörnsten för att kunna uppnå 20-procentsmålet till 2020, och här har de nationella handlingsplanerna för energieffektivitet en central roll. I direktivet om effektiv slutanvändning av energi och energitjänster åläggs medlemsstaterna att inkomma med handlingsplanerna och redogör för hur de nationella målen för energieffektivitet ska uppnås i praktiken.
Handlingsplanerna skulle lämnas in före den 30 juni 2007, men många medlemsstater drog tyvärr ut på tiden. Kommissionen mottog de sista handlingsplanerna i juni 2008.
Nu har kommissionen slutfört de individuella bedömningarna och skickat resultaten till medlemsstaterna. Som en uppföljning har ett antal bilaterala sammanträden ägt rum och några medlemsstater uppgav att de skulle vilja förbättra sina handlingsplaner de närmaste månaderna. Som flera ledamöter i utskottet för industrifrågor, forskning och energi har konstaterat visade sig de första handlingsplanerna vara en värdefull erfarenhet. Många medlemsstater har för första gången tagit fram omfattande handlingsplaner för energisparande. Många av dessa medlemsstater har bekräftat att det förberedande arbetet över sektorsgränserna som krävdes var väldigt värdefullt.
I direktivet om energitjänster har handlingsplanerna endast en liten roll. Kommissionen har dock alltid uppmuntrat medlemsstaterna att utvidga denna roll, både i sitt meddelande från november 2008 och i andra uttalanden som gjorts nyligen.
Kommissionen kommer att ta fram en ny handlingsplan för energisparande inom EU som syftar till att stärka EU-åtgärderna och ge dem rätt inriktning, hjälpa EU-länderna och EU-företagen och EU-medborgarna att spara energi på ett kostnadseffektivt sätt.
I betänkandet uppmanades kommissionen att föreslå ett bindande mål för energisparande. Det nuvarande målet för energisparande att minska förbrukningen av primärenergi med 20 procent till 2020 är inte ett bindande mål. Kommissionen tror dock att vi kan nå dessa 20 procent tack vare klimat- och energipaketet och förslagen i den andra strategiska energiöversynen.
I betänkandet påpekas med rätta att det ekonomiska stödet måste ökas. Kommissionen medgav de ekonomiska frågornas koppling till energisparande i den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa från den 26 november 2008, och i övriga samordnade insatser för att skapa jobb, ofta i små och medelstora företag, eftersom investeringar i energieffektivitet, och då särskilt i byggnader, förekommer främst i samband med småskaliga renoveringar.
Avslutningsvis vill jag påminna om att under den nuvarande kommissionens mandatperiod har EU:s ledare verkligen ansträngt sig för att främja energieffektivitet. Ökade investeringar i energieffektivitet och relevant ny teknik är ett nödvändigt bidrag till den hållbara utvecklingen och försörjningssäkerheten. Energieffektivitet har en stor inverkan som sträcker sig långt bortom energipolitik. Den påverkar EU:s ekonomi positivt: det skapas nya arbetstillfällen när man ökar effektiviteten, och den ekonomiska tillväxten stimuleras och konkurrenskraften ökar. Precis som du sa, är det precis vad vi bör göra i dessa svåra tider.
Talmannen
Punkten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på torsdag den 19 februari 2009.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Šarūnas Birutis  
Det är tydligt att oljepriserna sjunker, men när den nuvarande ekonomiska krisen väl är överstånden, kommer priserna att stiga igen. Låt mig därför påminna er om att det är viktigt att diversifiera EU:s energikällor och försörjningsvägar ytterligare för att dämpa de negativa effekterna av en framtida oljekris.
Beroendet av importerad energi för EU:s medlemsstater, framför allt EU:s ”energiöar”, varierar, liksom den befintliga infrastrukturen. Man kan vi tala om en inre energimarknad om till exempel de baltiska staterna, inklusive Litauen, är energiöar? Europas oförmåga att tala med de stora energileverantörerna med en gemensam röst är också ett akut problem. På papperet skapar vi en ambitiös europeisk energipolitik, men i realiteten fortsätter den bilaterala energipolitiken att dominera. Kära kolleger! Politiseringen av energisektorn bidrar inte till att öka stabiliteten. Vi kan och bör försöka ändra situationen genom diversifiering och solidaritet. Vi måste slutföra de felande energilänkarna och upprätta en europeisk samordningsmekanism som syftar till att reagera på liknande kriser. Det är viktigt att de medlemsstater som är mest beroende av energileveranser har tillräckliga reserver. Vi får inte bara titta på kortfristiga åtgärder för att skapa en säker energiförsörjning, utan vi måste även se till det längre perspektivet. Europa måste i sin tur diversifiera sina energikällor och förbättra försörjningssäkerheten.
Cristian Silviu Buşoi  
Energieffektivitet är särskilt viktigt just nu, eftersom vi står inför verkliga utmaningar vad gäller energiförsörjningen till EU och eftersom vi måste vidta effektivare åtgärder för att minska utsläppen av koldioxid. Jag stöder en strategi för att lösa problemet med energieffektivitet som ligger i linje med EU:s övriga politiska program, framför allt paketet för att bekämpa klimatförändringen, och behovet av att diversifiera energikällorna.
Jag är fast övertygad om att forskning och utveckling måste få stöd, eftersom det kan lämna ett viktigt bidrag till att förbättra energieffektiviteten. Kommissionen och medlemsstaternas regeringar bör ge ett kraftigare stöd till projekt som syftar till att öka energieffektiviteten, oavsett om vi talar om investeringar för att göra de offentliga transportmedlen så energieffektiva som möjligt, isolera byggnader etc. Statliga resurser bör ledas mer i den riktningen än mot att subventionera priset på energi, eftersom dessa projekt samtidigt hjälper sårbara konsumenter som ställs inför stigande energipriser.
Jag vill därför uppmana medlemsstaterna att lägga fram effektiva och realistiska handlingsplaner, ge medborgarna så mycket information som möjligt om energieffektivitet och samarbeta genom utbyte av bästa praxis. Jag vill också uppmana kommissionen att stödja de nationella myndigheterna, framför allt i form av teknisk assistans.
Daniel Petru Funeriu  
Energieffektivitet i byggnader är ett särskilt orosmoment för de länder som har ärvt ett stort antal byggnader som uppfördes enligt de bristfälliga kvalitetsnormer som gällde under kommunisttiden.
Jag vill ta detta tillfälle i akt att uppmana kommissionen att inrätta finansieringsinstrument och effektiva procedurer för att renovera uppvärmningssystemen i dessa byggnader i enlighet med målet att öka energieffektiviteten inom EU med 20 procent till 2020.
Iosif Matula  
Energieffektivitet är ett av Europeiska unionens huvudmål. Att uppnå det målet utgör ett viktigt steg på vägen mot en hållbar utveckling. Därför, och frånsett medlemsstaternas insatser för att aktivt främja en politik som syftar till att göra energiförbrukningen effektivare, måste det också finnas samordning på gemenskapsnivå för att uppnå betydligt bättre resultat.
Ett sätt att uppnå energieffektivitet är att isolera byggnader. Enligt en undersökning är det möjligt att minska energiförbrukningen på gemenskapsnivå med cirka 27 procent, vilket i sin tur betyder en minskning av de kostnader som medborgarna måste betala.
Ett problem som de lokala myndigheterna står inför när de föreslår projekt som omfattar renovering av bostädernas uppvärmningssystem är den komplicerade procedur som de måste följa. Följaktligen måste åtgärderna som vidtas i framtiden syfta till att förenkla dessa procedurer. Målet att nå en bättre energieffektivitet genom att isolera byggnader måste också inriktas på missgynnade socialgrupper, för att därigenom förstärka solidaritetsprincipen i Europa.
Anni Podimata  
Erfarenheterna från den första utvärderingen av de nationella handlingsplanerna visar i praktiken att förhållandena i EU ännu inte har mognat i en sådan utsträckning att åtgärder för att främja energieffektivitet kan få stöd. En viktig svaghet i de första nationella handlingsplanerna för energieffektivitet, förutom att vissa medlemsstater, inklusive Grekland, var kraftigt försenade när det gällde att skicka in dem, är det faktum att de ambitiösa planerna inte åtföljs av klart angivna praktiska förslag som ger ett mervärde. Detta trots att EU:s förbrukning av primärenergi skulle minska med cirka 400 Mtoe och utsläppen av koldioxid med 860 Mt om man nådde målet på 20 procents energibesparingar, enligt de siffror som nyligen släpptes av Europeiska kommissionen.
Vi har med andra ord ännu inte helt insett omfattningen av de möjligheter som ökad energieffektivitet ger oss, framför allt i tider av ekonomisk recession som de vi upplever just nu. EU bör därför gå vidare utan ytterligare förseningar för att inkludera energieffektivitet i alla sina sektoriella politiska program med tydliga förslag och stödåtgärder samt öka gemenskapens stöd i den riktningen. Energieffektivitet är en central punkt efter antagandet av paketet om klimatförändring och det kan garantera en säker energiförsörjning, minskade utsläpp av växthusgaser och en livskraftigare europeisk ekonomi.
