Viivitamatud ELi meetmed Itaalia ja muude erakorralistest rändevoogudest mõjutatud liikmesriikide toetuseks (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on arutelu, mis käsitleb viivitamatuid ELi meetmeid Itaalia ja muude erakorralistest rändevoogudest mõjutatud liikmesriikide toetuseks.
Cecilia Malmström
komisjoni liige. - Lugupeetud juhataja! Tänan teid selle väga õigeaegse arutelu eest olukorra üle, mis väärib kogu meie tähelepanu.
Komisjon jälgib olukorda väga tähelepanelikult ja Frontex on saatnud kohapeale kaks eksperti. Teadete kohaselt on paari viimase päeva jooksul randunud Itaalias ligikaudu 5500 Tuneesiast pärit sisserändajat, ent viimase 24 tunni jooksul on nimetatud veidi väiksemaid arve. Saabujateks on peamiselt kolmekümnendates eluaastates mehed, kuid sisserändajate seas on ka 34 naist ja 108 last. Tuvastatud on 27 inimkaubandusele kaasa aidanud isikut. Need Itaalia rannikule saabuvad inimesed põhjustavad erakordset survet Itaalia vastuvõtuasutustele, eriti Lampedusal.
Juba möödunud laupäeval alustasime suhtlust Itaalia siseministriga ja meile on esitatud ka ametlik palve anda ELi abi. Oleme valmis aitama nii Itaaliat kui ka Tuneesiat. See ei ole pelgalt kahepoolne küsimus, vaid tähtis kogu Euroopa Liidu jaoks. Juba enne viimaseid sündmusi hakkas komisjon koos Frontexiga uurima, mida saaks lühiajalises ja keskpikas plaanis ära teha. Euroopa Liidu ühine reaktsioon peaks põhinema ELi liikmesriikide solidaarsuse põhimõttel. Me oleme valmis Itaaliat aitama.
Kuid meie seisukoht peaks tuginema ka solidaarsusele Tuneesiaga ja toetusele tema üleminekul demokraatiale. Seda väljendas ka paruness Ashton eile Tunises Tuneesia ametivõimudega peetud kohtumisel, kus ta pakkus neile poliitilist toetust ja rahalist abi.
Et Itaaliat sellistes oludes aidata, oleme määranud kindlaks suure hulga konkreetseid meetmeid ja samuti kiire rahalise abi. Rahalises mõttes oleme valmis võtma peale Itaaliale juba eraldatud abi kasutusele erakorralise abi Euroopa Pagulasfondi 2011. aasta vahenditest. See peaks katma kulud, mis on seotud näiteks majutuse ja infrastruktuuriga, materiaalse, arsti- ja sotsiaalabiga, varjupaigamenetluste haldusküsimuste alase juriidilise nõustamisega, õigusabiga ja keelelise abiga.
Me saame üsna kiiresti vahendeid kasutusele võtta ka sellistest ELi fondidest nagu Välispiirifond ja vajaduse korral võib Itaalia paluda Vallettas asuval Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiametil saata varjupaigataotluste läbivaatamisega tegelevatesse asutustesse abimeeskondi.
Mis puudutab välispiiride järelevalvet, siis on võimalik luua ühine Frontexi operatsioon. Ma suhtlen Frontexiga ja tean, et tehnilisel tasandil tehakse juba ettevalmistusi.
Nagu tavaliselt, sõltub selline ühistegevus varustusest, mida liikmesriigid vabatahtlikult annavad. Kutsun kõiki liikmesriike üles näitama oma toetust. Kuid võttes arvesse paari minuti eest lõppenud arutelu, lubage mul kinnitada teile üht: kuigi liikmesriikide poole on pöördutud palvega osaleda uues ühisoperatsioonis, ei hakka see uus operatsioon võistlema käimasoleva operatsiooniga Kreeka maismaapiiril, sest mere- ja maismaapiiridel toimuvad operatsioonid on oma olemuselt erinevad. Seegi operatsioon on loomulikult väga tähtis.
Tahaksin rõhutada, et peame pöörama erilist tähelepanu haavatavatesse rühmadesse kuuluvatele isikutele, kes vajavad rahvusvahelist kaitset. Nende vajadusi tuleb arvesse võtta ja neil peab olema võimalus saada erikaitset, millele neil on liikmesriigi ja ELi õigusaktide kohaselt õigus.
Nimetatud konkreetsete meetmetega varustatult oleme valmis kohtuma ja tegema koostööd Itaalia ametivõimude esindajatega, et leppida kokku nende meetmete üksikasjades ja järgmistes sammudes.
Loomulikult tuleb arendada edasi ka keskpikka strateegiat. Mis puudutab konkreetset rändevoogude küsimust, siis on meil vaja ühtaegu tõhusat piirihaldust ja strateegiat, mille alusel pakkuda toetust üleminekul demokraatiale ja majanduslikul üleminekuperioodil. Lühemas plaanis peaksid Tuneesia ametivõimud valvama tõhusalt oma riigi piire nii merel kui ka rannaalal ning takistama salakaubavedajatel, inimkaubitsejatel ja vanglast pääsenud kurjategijatel olukorda ära kasutamast. Tähtis on ka see, et Tuneesia võtaks tagasi need ELi liikmesriikide territooriumile jõudnud inimesed, kes ei vaja rahvusvahelist kaitset.
Kui rääkida rohkem liigendatud sekkumisest, siis peaksime uurima ka ELi abi parema suunamise võimalusi ja edendama selleks projekte, millega saab toetada Tuneesia eri piirkondades - ma viitan siinkohal eelkõige riigi lõunaosale - sissetulekut pakkuvaid ja töökohti loovaid tegevusvaldkondi.
Laiemalt võttes tuleb Tuneesia poliitilist ja majanduslikku arengut toetava ühtse käsitlusviisiga pakkuda nendele inimestele võimalust tulla Euroopa Liitu seaduslikult ning samuti näha ette võimalused kaupade, teenuste ja oskusteabe vahetamiseks.
Rahva meeleavaldused on toonud üle Vahemere värskeid tuuli. Need tuulepuhangud võivad tuua palju rõõmustavaid muutusi Tuneesiale, teistele riikidele ja Euroopa Liidule. Praegune olukord Lampedusal ei tohiks vähendada meie tahet pakkuda abi ja toetust tärkava demokraatiaga riikidele ja noorele põlvkonnale, kes on nii pühendunult ja rahumeelselt suutnud saavutada põhjalikud poliitilised muutused.
Simon Busuttil
fraktsiooni PPE nimel. - Austatud juhataja! Itaalias ja eelkõige Lampedusa saarel valitsev humanitaaralane hädaolukord - jah, seda see tõesti on - sunnib meid kiiresti tegutsema.
Teen ettepaneku astuda viis sammu. Esiteks tuleb Tuneesia ja Egiptuse jaoks koostada tõeline Marshalli plaan, millega pakutaks käegakatsutavat ulatuslikku abi, kuid oodataks samal ajal vastu Tuneesia ametivõimude täielikku koostööd läbipääsu tõkestamisel oma rannikul, et hoida ära meritsi toimuvat ebaseaduslikku väljarännet.
Teiseks on meil vaja saata viivitamata kohale Frontexi piirivalve kiirreageerimisrühm. Lugupeetud volinik, seega ei ole meil praegu seal vaja mitte paari Frontexi eksperti, vaid sinna tuleb saata Frontexi missioon.
Kolmandaks peame andma Itaaliale tuhandete Lampedusal randunud inimeste vastuvõtmiseks reaalset abi. Kui aus olla, siis ma ei mõista, austatud volinik, kuidas te saate rääkida Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiameti ekspertide lähetamisest, kui see ELi amet ei ole veel tegevust alustanud. Niisiis tuleb meil lahendada olukord kuidagi teistmoodi.
Neljandaks peame aitama kaasa nende inimeste viivitamatule repatrieerimisele, kellel ei ole õigust varjupaigale. Nad tuleks saata tagasi Tuneesiasse, kust nad tulid.
Viiendaks peame meeles pidama, et meil on aluslepingus artikkel 80, milles on selgelt sätestatud, et meie sisserändepoliitika peaks tuginema solidaarsuspõhimõttele ja vastutuse õiglasele jagamisele. Leian, et komisjonil on aeg hakata seda artiklit rakendama.
Juan Fernando López Aguilar
Austatud juhataja, lugupeetud volinik! Usun, et lõviosa Euroopa Parlamendi liikmetest tunneb heameelt Vahemere piirkonna riikide demokraatlike liikumiste üle, mis on proovikiviks Euroopa välispoliitikale ja väärtuste austamisele, kuid meie seas on ilmselt palju ka neid, kes teavad, et need liikumised ei ole ohutud. Need toovad kaasa tagajärgi humanitaarvaldkonnas ja põhjustavad naaberriikidele sisserändega seotud survet.
Seetõttu on aeg endale meelde tuletada, et Lissaboni leping kehtib endiselt ning selle artiklites 67 ja 77, artikli 78 lõikes 3 ning äsjamainitud artiklis 80 on sätestatud, et solidaarsuse ja jagatud vastutuse tõttu on tegemist Euroopa ülesandega. See ei ole mitte üksnes jagatud, vaid ühine ülesanne, ja seepärast mõjutab see ka Euroopa institutsioone.
On aeg öelda, et ükski maa ei ole üksi. On aeg öelda, et see ei ole ei Itaalia saare Lampedusa, Malta, Kreeka ega ka Hispaania probleem. Ei, see on Euroopa institutsioonide probleem. Ent on aeg öelda ka seda, et jutt ei käi Euroopa Liidu liikmesriikide välispiiril tehtava operatiivkoostöö juhtimise Euroopa agentuurist ega ka Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiametist, vaid poliitiliste otsuste tegijatest. See tähendab, et tuleb juhtida tähelepanu vajadusele investeerida arengukoostöösse vajalikke vahendeid ning anda abi, et rahuldada neid kõnealuste riikide vajadusi, mis on seotud demokraatia kehtestamise ja kindlustamisega. Ent vajalikke vahendeid tuleb investeerida ka selleks, et aidata ELi liikmesriikidel anda sisserändajatele esmatasandi arstiabi ja hallata ühist piiri.
Seetõttu on aeg öelda, et Lissaboni lepinguga on ette nähtud terve programm, mis ootab rakendamist, ja et Euroopa Parlament pakub meie ees seisva ülesande lahendamisel oma abi.
Niccolò Rinaldi
Lugupeetud juhataja, austatud volinik, head kolleegid! Soovin alustada oma sõnavõttu Itaalia välisministri eilse väljaütlemisega Damaskuses. Väidetavalt lausus ta - kuulake tähelepanelikult -, et Süüria on stabiilne riik, kus rahva uuendussoovid on rahuldatud. Samas tegi Itaalia siseminister paari päeva eest ühe teise avalduse, milles ta kandis oma vastutuse üle Euroopale, lisades pisut nördinult, et "nagu alati”, on Euroopa Itaalia ilmselt üksi jätnud.
Nagu alati, näeme hoopis mugavat kommet süüdistada Euroopat ja ärritavat viisi eirata seda, kui Brüssel ei kiida heaks meritsi toimuva repatrieerimise kokkulepet, millega rikutakse humanitaarõigust, täidetakse nüüdseks mõnel juhul juba kukutatud Aafrika diktaatorite kukrut ja jätkatakse praegugi veel heldelt miljardite kinkimist Gaddafi võimu all olevale Liibüale, või keeldumist Euroopa Pagulasfondist Itaalia valitsusele pakutud kümne miljoni euro suurusest abist tõenäoliselt seetõttu, et selle raha kulutamisel tuleks järgida Euroopa läbipaistvaid eeskirju, mitte Itaalia kodanikukaitseagentuuri enda kriteeriume.
Seepärast olen arvamusel, et sel viisil tegutsedes ja selliseid avaldusi tehes ei saavuta me midagi. Me ei ole tõesti viimaste nädalate sündmustest õppust võtnud. Lampedusa tuletab meile meelde, et ajalugu on tugevam kui mingid poliitilised mängud ja tuginemine illusiooni loovatele avaldustele. See näitab meile, et kõike ei ole võimalik raha eest osta, et Euroopa ei ole miski, mille poole võib pöörduda siis, kui sobib, vaid Euroopa on projekt, millele tuleb pühenduda iga päev, nõudes õigusi ja solidaarsust, ent täites ka võetud kohustusi.
Rände jätkusuutlikuks ja eesmärgipäraseks aeglustamiseks on vaja viit asja: demokraatiat, arengut, rahvusvahelise õiguse austamist, Euroopa solidaarsust ja eelkõige seda, et ei oleks eelarvamusi tekitavat retoorikat.
Barbara Lochbihler
Austatud juhataja! Piirdudes selle aruteluteema pealkirjas vaid Itaaliale ja teistele liikmesriikidele antava toetusega, teeme taas vea, sest keskendume üksnes Vahemerega piirnevate riikide probleemidele. Vajaka jääb mure nende inimeste pärast, kes pagevad üle mere.
Kui me suhtume tõepoolest tõsiselt oma põhimõtetesse, mis puudutavad pagulaste kaitset, peame esmalt kindlaks tegema ja vajaduse korral igal üksikjuhtumil kontrollima, millises olukorras need inimesed on, ja seejärel tagama neile nende inimõiguste kaitsmise. Me ei saa lubada inimeste äratõukamist ja oma piiride läbipääsmatuks muutmist. Pidevalt räägitakse abist, mida saab selles olukorras pakkuda ELi piirikaitseagentuur Frontex. On tõsi, et sellest agentuurist oleks abi, kui ta keskenduks oma tegevuses pagulaste kaitsmisele ja päästmisele. Me ei tohi pagulastest tulvil paate tagasi saata, nagu oleme minevikus teinud. Me koostame praegu Euroopa Parlamendis Frontexile uusi volitusi. Ma loodan, et meil õnnestub parandusi teha ning suurendada muu hulgas läbipaistvust ja lisada erinõuded, et see agentuur tegutseks kooskõlas inimõigustega.
Loomulikult peame aitama ka Tuneesial korrastada kiiresti oma majandus, nii et see annaks inimestele rohkem usku võimalusse teenida inimväärset elatist oma kodumaal. Peame võimaldama Tuneesial saavutada kiire ja rõõmustav majandusareng, pakkudes selleks kaubavahetust Euroopa Liiduga ja toetades sealseid projekte. See on üks Tuneesia demokraatliku ümberkujundamise põhieeldusi.
On täiesti arusaamatu, et paljud ELi liikmesriigid jätavad Vahemere-äärsed riigid ettenägematu pagulaste tulvaga toimetulekul taas üksi. Üleskutse aidata vabatahtlikult selliseid saari nagu Lampedusa ja Malta on esitatud kurtidele kõrvadele. Peame leidma siduva lahenduse, millega nõutaks ELi kesk- ja põhjaosas asuvatelt riikidelt pagulaste vastuvõtmist. Infrastruktuur on olemas. Puudu jääb poliitilisest tahtest ja solidaarsustundest.
Rui Tavares
Lugupeetud juhataja, kallid kolleegid! Tõtt-öelda ei saa me arutada Lampedusa probleemi, pidamata meeles üht asja: Tuneesias oli president Ben Ali ajal seadus, mille kohaselt väljaränne oli kuritegu. Seda ei ole seni kehtetuks tunnistatud. See tähendab, et tegemist ei ole vaid Frontexi pädevusse kuuluva küsimusega, sest lõppude lõpuks tuleb hoolitseda selle eest, et inimesi ei saadetaks tagasi vaid selleks, et nad satuksid Tuneesia vanglasse. Ühtlasi tuleb veenda uut valitsust, et ta tunnistaks selle seaduse kehtetuks.
Ent eelkõige näitab see minu arvates meie sisserändepoliitika uskumatut sõltuvust ühest isikust. See isik ei ole ei Cecilia Malmström ega Jose Manuel Barroso, vaid see on Muammar Gaddafi. Kui Gaddafi kukutatakse - ja ma loodan siiralt, et nii see läheb -, siis mis saab meie peamisest puhverriigist, mis leevendab Põhja-Aafrikast ja Sahara-tagusest Aafrikast pärit sisserändajate tulva?
Lisaks näitab see meile, et meil on praegu Marokost Süüriasse ulatuv 5000 kilomeetri pikkune liin, millel humanitaarriskid kasvavad iga kilomeetriga, ning et me peame end ette valmistama pagulaskriisiks, mis on Euroopa ajaloos ehk võrreldav vaid 1956. aasta Ungari kriisiga. See tähendaks ümberasustamist puudutava kaasotsustamise lõppu, sest mõne sellise revolutsiooni ebaõnnestumise korral - loodetavasti seda ei juhtu - tuleks meil luua Euroopa piirile pagulaslaagrid ning teha igaveseks lõpp Euroopa varjupaigapoliitika ülesehitamisele ja varjupaigataotlejate ühisele ümberpaigutamisele Euroopa Liidu riikidesse.
Fiorello Provera
Austatud juhataja, kallid kolleegid! Need hädaolukorrad vajavad meie viivitamatut poliitilist reaktsiooni. Itaalia palub kiiret sekkumist: esiteks Frontexi muutmist koordineerimisagentuurist operatiivstruktuuriks, millel on oma töötajad ja vahendid, teiseks koormuse jagamise põhimõtte rakendamist, kolmandaks Europoli kasutamist terroristide võimaliku sisseimbumise ja inimkaubandusega tegelevate kuritegelike organisatsioonide uurimisel ja neljandaks vahendite eraldamist toimetulekuks selle hädaolukorraga.
Igatahes ei kõrvalda ükski neist Magribi piirkonna revolutsioonide põhjusi, mille juured on sügaval. Need revolutsioonid on tingitud tõeliste parteide, ametiühingute, ühenduste ja vaba ajakirjanduse puudumisest ning eeskätt vähesest inimõiguste austamisest. Sisuliselt puuduvad institutsioonilised vahendid, mis iseloomustavad tõelist demokraatiat ja annavad rahvale hääle. Ilma nendeta ei saa olla majandusarengut ega töökohti, stabiilsust ega turvalisust kõigi jaoks. See on tõeline poliitiline keerdküsimus, mille Euroopa peab käsile võtma.
Barry Madlener
(NL) Austatud juhataja! Euroopas valitseb tõeline hädaolukord. Euroopat ujutab praegu üle Põhja-Aafrikast Berberi maadest saabuv islami sisserändajate hiidlaine.
Kümned tuhanded õnneotsijad, kellest osa on paadunud kurjategijad või isegi terroristid, on juba jõudnud Lampedusale ja sajad tuhanded on järgimas nende eeskuju. Euroopa piir on hõre kui sõelapõhi. Itaalia ei suuda meie välispiiri kaitsta ja Frontexit on sündmused tabanud ootamatult.
Seepärast teen nõukogule ja kõrgele esindajale paruness Ashtonile ettepaneku kutsuda vastavalt artikli 28 lõikele 2 kokku erakorraline istung, kus nõukogu peaks võtma selle sisserändevoo peatamiseks rangeid meetmeid. Soovitaksin ka peaminister Berlusconil mitte küsida meilt raha oma segaduse ja lolluse äraklaarimiseks või selleks, et hoida sisserändajad oma riigist eemal. Ta peaks kulutama pisut vähem aega seelikute küttimisele ja asuma selle asemel tööle, et saata kõik need sisserändajad Aafrikasse tagasi.
Mario Mauro
(IT) Lugupeetud juhataja, kallid kolleegid! Kõigepealt soovin tänada volinikku jõupingutuste eest, mida ta on teinud ja ka edaspidi teeb, et lahendada see humanitaaralane hädaolukord. Ometi teate te, lugupeetud volinik, sama hästi kui mina, et tõeline häda ei ole humanitaarvaldkonnas - see on vaid järelmõju -, vaid selles, et kogu Magribi piirkonda hõlmava ajaloolise ülestõusu ajal on Euroopa tegevus osutunud ebarahuldavaks, teisisõnu ei ole Euroopa suutnud pärast korduvaid ja ebaõnnestunud katseid Vahemere piirkonna jaoks uuesti strateegiat välja kujundada. Lissaboni protsess on nurjunud ja Vahemere Liit haledalt läbi kukkunud.
Meil ei ole täna arutlusel olevatest tegelikest probleemidest korralikku ülevaadet. Peame lahendama neid üheskoos, kuid nõukogu ei ole täna siin. Palusime nõukogul kaaluda võimalust luua Euroopa strateegia, et tegelda mitte niivõrd sisserände ja ebaseadusliku sisserände probleemiga, kuivõrd demokraatia ja vabaduse küsimusega kogu Vahemere piirkonnas.
Nõukogude bloki ühisel kokkuvarisemisel pakkusime kõik praktilisi lahendusi ja tegelesime ilma erilise raskuseta meie tänavatele saabunud tuhandete poolakate probleemiga, sest me käsitlesime seda probleemi nii, et kogu idablokk tuleb lõimida Euroopasse. Vahemere piirkonna kohta pole meil praegu midagi öelda. Peame looma endale strateegia, ilma selleta ei saa me anda mingeid vastuseid. Me hindame teie häid kavatsusi ja siinkohal me ka lõpetame.
(Sõnavõtja nõustus vastama sinise kaardi küsimusele kodukorra artikli 149 lõike 8 alusel.)
Miguel Portas
(PT) Austatud juhataja! Pange tähele - võiksin teile vastu vaielda ja selgitada, miks Euroopal pole olnud lahendust oma sisserändeprobleemidele. Ütleksin, et põhimõtteliselt on see nii sellepärast, et Euroopa on otsinud politseitööga lahendust probleemile, mis on sotsiaalne, majanduslik ja poliitiline.
Ent küsimus, mille soovin teile esitada, on seotud kolleeg Tavarese tõstatatud küsimusega. On see teie arvates vastuvõetav, et me saame Frontexi või teiste operatiivmeetodite abil tuneeslasi repatrieerida, kui Tuneesia seadustes on endiselt kirjas, et repatrieeritud saadetakse vanglasse? Kas selle asemel ei tuleks kõigepealt mitte hoolitseda teatud diplomaatilise tegevuse eest, et tagada selle seaduse kehtetuks tunnistamine, ja alles siis rääkida muudest vahenditest, näiteks nendest, mida ma just mainisin?
Mario Mauro
(IT) Austatud juhataja! Tänan küsimuse eest. Tahaksin juhtida tähelepanu sellele, et vaid mõne päeva eest, kui olin koos Magribi riikidega suhtlemiseks loodud delegatsiooni juhi Pier Antonio Panzeriga külaskäigul Tuneesiasse, märkasime, et ajutine valitsus teeb õigussüsteemis ja kogu seda küsimust reguleerivates seadustes põhjalikke muudatusi.
Tuginedes usalduslikele suhetele, mis valitsevad Euroopa ja Tuneesias kuju võtva uue keskkonna vahel, saame usutavasti hakata astuma esimesi samme teie nimetatud probleemide lahendamiseks.
Jean-Luc Mélenchon
(FR) Küsimus tagantpoolt kolmandale sõnavõtjale. Tahaksin küsida oma kolleegilt, kuidas on ta jõudnud veendumuseni, et Lampedusale saabunud inimesed on islamistid ja kurjategijad, ning kas tal on selle kinnitamiseks mingit isiklikku teavet või on see tegelikult vaid tema fantaasia vili.
Barry Madlener
(NL) Lugupeetud juhataja! Kahtlemata on üldteada, et Liibüast saabuvad inimesed on enamjaolt islamiusku ja et nende seas on päris suur hulk kurjategijaid ja isegi terroriste.
Eeldan, et sellest on teadlikud kõik siinviibijad, ja kui see nii ei ole, peate olema uskumatult naiivsed.
David-Maria Sassoli
(IT) Austatud juhataja, lugupeetud volinik, head kolleegid! Me oleme rahul, et saame koos komisjoniga arutleda selle Põhja-Aafrika rändekriisi üle. Oleme näinud, kuidas need inimesed saabuvad Lampedusale ja avastavad, et seal puuduvad igasugused vahendid nende vastuvõtmiseks või tuvastamiseks. Tegelikult lasi Itaalia valitsus sisserände lõpetamise loosungi all mõne aja eest olemasoleva vastuvõtukeskuse lammutada ja vähendas sealseid vahendeid, jättes nii oma riigi ilma võimalusest ebaseadusliku sisserändega tegelda.
Me teame, et see probleem puudutab Itaaliat, kuid see puudutab ka muud Euroopat. Et seda kooskõlastatud poliitika raames lahendada, on vaja märkimisväärset rahalist panust. Samas tuleb järgida rahvusvahelisi lepinguid ja tagada pagulastele kaitse. Lugupeetud volinik, soovin, et ütleksite oma vastuses täpselt, millal palus Itaalia valitsus Euroopa Komisjonil sekkuda, sest nagu te hästi teate, on selle kohta vastuolulisi andmeid.
Mara Bizzotto
(IT) Lugupeetud juhataja, austatud kolleegid! Viimastel tundidel on saabunud Itaaliasse üle 5000 sisserändaja, veel 10 000 on asumas teele Itaalia, Prantsusmaa ja Saksamaa poole. Tuneesia justiitsminister on kinnitanud, et nende ebaseaduslike sisserändajate seas peidab end umbes 11 000 vangi, terroristi ja kurjategijat.
Esitasin komisjonile juba ette kiireloomulise küsimuse, et saada vastus paruness Ashtonilt - keda seletamatul kombel täna siin pole -, ja komisjon lubas selle küsimuse täna edastada, kuid üksnes seetõttu, et Euroopa Parlament surus komisjoni eile nurka. See karjuv vaikus on kõige ilmsem märk sellest, kui selgrootu on Euroopa ja tema valitsejad, kes ei julge võtta seisukohta isegi tõsiseid humanitaar- ja julgeolekuprobleeme tekitava humanitaarkriisi korral.
Head kolleegid, siinsele demokraatlikule institutsioonile on eraldatud vaid pool tundi, et arutleda ajaloolise murrangu ja selle tagajärgede üle Euroopa rahvale. Mida pean ma ütlema oma valijatele, kes on hirmul? Mida võtab Euroopa Liit selle jubeda olukorra lahendamiseks ette homme - just nimelt homme?
Salvatore Iacolino
(IT) Austatud juhataja, kallid kolleegid! Kaugele Vahemerre on eksinud üks saar, mille nimi on Lampedusa. 2008. aastal jõudis see saar leheveergudele, sest tol aastal randus seal 40 000 pagulast. See probleem leidis hiljuti lahenduse tänu niinimetatud sõpruslepingule, mille allkirjastasid Itaalia ja Liibüa valitsused.
Praegu seisame taas silmitsi samasuguse olukorraga, ent sel korral, proua Malmström, on lood märksa keerulisemad. Jõud, mis löövad Vahemere tormiliselt vahutama, on rahu, stabiilsus ja uued valitsused nii Tuneesias kui ka Egiptuses. Mina olen sitsiillane ja erinevalt paljudest sõnavõtjatest olen ma endist isikute kindlakstegemise ja väljasaatmise keskust külastanud. Omal ajal oli sellest keskusest kasu, ent pärast sõpruslepingu sõlmimist ei olnud selle allesjätmiseks enam mingit põhjust.
Mida saab teha komisjon ja mida saab teha Frontex? Loomulikult soovime me kõik näha kiirreageerimismissioonide lähetamist. Me tahame, et Frontex oleks paindlik, sujuvalt toimiv ja hästi üles ehitatud agentuur, millel on oma rahalised vahendid. Vaatame koos Simon Busuttiliga kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjonis selle volitusi läbi. Samuti palus Mario Mauro nõukogul kohe tegutseda ja võtta see küsimus viivitamata oma päevakorda - see on ülitähtis, sest nüüd on sisserändajad hakanud saabuma ka Egiptusest.
On tõeline oht, et möödapääsmatud viivitused võivad kahjustada paljude pagulaste väärikust, ehkki me oleme kindlad, et Cecilia Malmström kannab selgi korral hoolt, et tema sõnad võetaks hästi vastu.
Pier Antonio Panzeri
(IT) Austatud juhataja, kallid kolleegid! Praegune sisserändajate tulv on tõsine probleem ja see on Euroopa probleem. Ometi ei vaja me hädaldamist, vaid tõhusat koostööd, et lahendada praegune kriis edasiviivalt ja kaugelenägelikult. Peame võtma meetmeid kahel tasandil ja vajame oma vastutuse kandmiseks laia turja.
Esimene tasand on kohene tegutsemine. Kriisiga toimetulekuks on vaja eraldada rahalisi lisavahendeid, peame viimaks ette valmistama Euroopa ümarlaua ja arutama võimalust jagada sisserändajad õiglaselt eri liikmesriikide vahel ning lõpetuseks peame kokku saama Tuneesia ajutise valitsusega, et nõuda neilt praeguse väljarände tõkestamiseks vahendite paikapanemist.
Teine tasand on selgelt poliitilisem. On väga oluline vaadata põhjalikult läbi meie naabruspoliitika. Tuleb võtta meetmeid, mis põhinevad majandus-, finants- ja sotsiaalkoostöö uuendatud põhimõtetel, arukal sisserändepoliitikal ning Tuneesia käimasolevate majandusreformide ja demokraatiale ülemineku protsessi tõhusal toetamisel.
Vaid selliseid meetmeid võttes saame tegelda ja tulla toime probleemidega, millega Itaalia ja Euroopa praegu silmitsi seisavad. Lugupeetud volinik, olen kindel, et te nõustute meie kõigiga - on ülim aeg lõpetada rääkimine ja asuda tegudele.
Teresa Jiménez-Becerril Barrio
- (ES) Austatud juhataja! Soovimata minna terrorismi ja sisserände võrdlemisega liiga kaugele, olen täheldanud, et kahjuks suunavad ELi tegevust hädaolukorrad, näiteks praegune tõsine sisserändajate rünnak ehk massiline randumine Itaalias Lampedusa rannikul, kus tuneeslaste väljaränne võib lõppeda etteaimatavate surmajuhtumite jadaga.
Lootusrikas merereis võib kujuneda needuslikuks merereisiks ja see jääb kõigi meie südametunnistusele - me oleme tunnistajaks nendele pidevatele kontrollimatutele rändevoogudele ega ütle piisavalt otsusekindlalt: "Aitab juba!” Kui see aset leiab, tõstame käed õudusega taeva poole, ent järgmisel päeval on kõik meelest läinud.
Eurooplastel on kohus ja õigus teada tõde - et Vahemere piirkonna strateegia ei toimi ning et ühine sisserändepoliitika jääb endiselt unistuseks, kuni Euroopa riigid ei anna Euroopa Liidu liikmesriikide välispiiril tehtava operatiivkoostöö juhtimise Euroopa agentuurile (Frontexile) selle tõhusaks toimimiseks vajalikke piisavaid vahendeid.
Rääkimine ei maksa midagi, meil on vaja tegutseda. Kas te tõesti usute, et Frontex suudab praegu tagada Euroopa piiril julgeoleku? Mina seda ei usu. Jäägem lootma, et Egiptuse, Tuneesia ja teiste Magribi riikide inimesed ei otsusta otsida massiliselt paremat tulevikku Euroopast, vaid püüavad leida seda pigem oma kodumaalt, sest selle nimel on nad võidelnud. Meie peame neid aitama.
Kõneldes ühisest Euroopa sisserändepoliitikast, mis on praegu vajalikum kui kunagi varem, vajame seepärast solidaarsust ja vastutustunnet ning eelkõige tõde.
Roberta Angelilli
(IT) Lugupeetud juhataja, austatud kolleegid! Euroopa on aastaid käitunud sisserändeküsimustes uinuva kaunitarina ja nüüd tuleb meil selle raisatud aja eest maksta. Tõsi on see, et sisseränne ei ole Euroopa Liidu ega kõigi selle 27 liikmesriigi jaoks ikka veel esmatähtis küsimus, vaid kogu koorem jäetakse sageli vaid piiririikide õlule. Euroopa Liidu ja Vahemere piirkonna riikide sobiva strateegia väljatöötamine peaks olema ühine eesmärk, ent peame tunnistama ka selle puhul, et Barcelona protsess pole tegelikult kunagi hoogu sisse saanud.
Austatud volinik, on selge, et tegemist on ebamugavate teemadega. Mõned liikmesriigid - Itaalia, Kreeka, Malta jne - peavad üsna õigustatult nende küsimustega tegelema ja neil on kohustus olla solidaarsed, samas kui enamik liikmesriike vaatavad tegevusetult pealt ja piirduvad vaid teiste manitsemisega.
Palju tuleb ära teha seadusandlikul tasandil seoses fondidega ja vahendite tugevdamisega - pean silmas Frontexit -, kuid kõige rohkem on vaja poliitilist tahet. Lugupeetud juhataja! Just selle eest tahaksin lõpetuseks tänada Cecilia Malmströmi ja kogu komisjoni - et nad kinnitasid (ka täna) Itaalia valitsuse kohustust lahendada humanitaarkriis Lampedusal.
Ioan Mircea Paşcu
Austatud juhataja! Kiire areng Põhja-Aafrikas ja Lähis-Idas on loodetavasti löönud kõikuma meie mõnusa kindlustunde, et Euroopa on nii jõukas ja turvaline, et tal pole põhjust karta mingeid suuri julgeolekuprobleeme.
Ent ajal on rumal komme mitte peatuda ning see, mis tundub täna võimatu, võib osutuda homme ühtäkki reaalsuseks. Probleem, mida me arutame, on nii tehniline kui ka poliitiline. Lubage mul viidata kirjale, milles öeldakse, et nüüd, mil pärast revolutsioonilisi sündmusi Põhja-Aafrikas suureneb sealt pärit pagulaste arv, on Euroopa Liit jäänud kahe tule vahele - ühel pool on avalik soov pagulasi toetada, teisel pool vaikne vajadus hoida oma väravad lukus.
Soovin öelda vaid seda, et kui me soovime jääda usaldusväärseks, peaks meie tehnilise probleemi lahendus, mis hõlmaks enamat kui raha ja politseiüksusi, olema kooskõlas meie avalike väljaütlemistega. Seepärast seaksid sellised karmid meetmed, mida mõned liikmesriigid on hiljuti võtnud teistest ELi liikmesriikidest pärit inimeste suhtes, Euroopa Liidu halba valgusse ja sel korral mitte üksnes liidu sees, vaid ka väljaspool.
Sonia Alfano
(IT) Lugupeetud juhataja, austatud kolleegid! Tahaksin tänada volinikku, kes avaldas kaugelenägelikult kohe valmisolekut pakkuda Itaaliale abi, kuigi Itaalia valitsus lükkas selle alguses tagasi.
Austatud volinik, olete õigesti rõhutanud vajadust toetada Tuneesiat sel üleminekul demokraatiale. Ent mind paneb muretsema üks küsimus, mille esitan teile kõigile: mis on saanud sellest rahast, mida Euroopa on andnud kõik need aastad Tuneesiale ja mida ta annab endiselt Liibüale, kus on meie meelest demokraatlik riigikord? Tuneesia rahva praegune ärkamine teeb ülimalt suurt rõõmu, ehkki ma panen imeks, kuidas küll kogu see raha on antud. Kui homme saabuks liibüalaste ärkamisaeg, siis milliseid järeldusi me sellest teeksime? Kas me arvaksime ikkagi, et oleme rahastanud demokraatlikke režiime, ja mõistaksime alles veidi hiljem, et oleme toetanud hoopiski laastavat poliitikat?
Austatud volinik, ma küsin endalt, kuidas küll on Euroopa selle demokraatliku ärkamise maha vaikinud - vaid Ameerika Ühendriigid on pakkunud selleks tugevat toetust.
Tahaksin puudutada teemat, millest kõnelesid Miguel Portas ja Rui Tavares. Nad nimetasid erakordset asjaolu, et sellistes riikides nagu Tuneesia peetakse väljarännet kuriteoks.
Kui rääkida kõigist Lampedusal randunud inimestest - ja ma soovin Barry Madlenerile meelde tuletada, et tegemist ei ole liibüalaste, vaid tuneeslastega, kuigi sellel ei ole erilist tähtsust, sest varsti hakkab saabuma ka liibüalasi -, siis tahaksin kõigepealt teada, kes otsustab - võttes arvesse praegu Tuneesias valitsevat äärmiselt segast olukorda -, kas nad on pagulased või mitte? Ent eriti huvitab mind see, kuidas me tunneme end neid inimesi repatrieerides, kui teame, et neid ootab kodumaale naasmisel vangistus.
Need on küsimused, mille üle me peaksime minu arvates mõtlema. Eelkõige tuleb aru saada sellest, et niisugune rassistlik poliitika, nagu rakendab Itaalia valitsus, toob kahjuks üksnes äärmiselt ebasoovitavaid tagajärgi.
Mario Borghezio
(IT) Austatud juhataja, kallid kolleegid! Oleme volinikule seniste sammude eest tänulikud, ehkki tuleb öelda, et kõikide nende palkade juures, mida Euroopa Liit maksab oma 136 diplomaatilises esinduses üle maailma, oleks võinud vahest toimuvast kiiremini aru saada. Sündmusi ei suutnud õigupoolest ette aimata isegi Sotsialistliku Internatsionaali esindajad, kelle hulka kuulus ka see kena Tuneesia diktaator, kelle hiilgava poliitika ja ühiskonna juhtimise all jõudis riik praegusesse olukorda.
Soovime komisjonilt teada saada, miks ta ei räägi meile selgelt nende inimeste jaotamisest Euroopa riikide vahel. Nagu rannikuäärsed riigid on juba kaua aega rääkinud, ei ole õiglane, et probleemiga peavad tegelema vaid need riigid, kellel on Vahemeres ühine piir Põhja-Aafrika riikidega. See on oluline. Samuti on tähtis meeles pidada, et Frontexi vahendid on väga piiratud - kuulsin, et Frontex lähetas kaks eksperti. Lampedusal valitseb praegu suur kriis - see on ka humanitaarkriis ja selle lahendamiseks on vaja piisavalt suurt töökonda, et korvata lähimineviku vigu ja ebaõnnestumisi.
Olukord on ülimalt tõsine ja rahvatervise seisukohast võib see isegi hullemaks muutuda, sest vesi on hakanud Lampedusal tõenäoliselt juba otsa saama.
Juhataja
Pean hakkama nõudma kinnipidamist ettenähtud ajast, sest proua Malmström on sunnitud kell kuus parlamendist lahkuma. Peame andma talle võimaluse meie küsimustele vastata, sest muidu need jäävadki vastuseta.
David Casa
(MT) Austatud juhataja! On tõsi, et oleme rääkinud sellest Vahemere piirkonnas aset leidvast tragöödiast aastaid, ja kahjuks pean ütlema, et te ei ole meid kuulda võtnud. Te olete seda teemat eiranud, sest nagu eelmisedki sõnavõtjad laususid, räägime Euroopas toimuva ebaseadusliku sisserände puhul valesolidaarsusest.
Praegu näeme seda tragöödiat Lampedusal ja see tragöödia on suur. Lampedusa ülerahvastumise korral - mis on juba käes - saadetakse kõik Itaaliasse ja siis muutub olukord vähemalt veidi talutavamaks. Lugupeetud volinik, jumal tänatud, et sama suur hulk inimesi ei maabunud Maltal, sest siis oleks tragöödia olnud märksa suurem. Kõik, kes tulevad Maltale, peavad sinna ka jääma. Malta ei saa end suuremaks venitada. Samuti ei saa vahendeid kasutada selleks, et muuta Malta hiiglaslikuks vanglaks ja võtta kõik need inimesed saarel vahi alla.
Seepärast vajame liikmesriikidelt - eriti Põhja-Euroopas asuvatelt - tõelist pühendumust ja rohkem solidaarsust, sest nagu Euroopa Parlamendi asepresident ütles, ei näita teised Euroopa Liidu liikmesriigid seda praegu üles mingilgi määral.
Rosario Crocetta
(IT) Lugupeetud juhataja, austatud kolleegid! Soovin volinikku tänada selle eest, et ta pööras Tuneesia küsimusele tähelepanu. Ausalt öeldes oleks mulle meeldinud, kui selle arutelu teema oleks olnud sõnastatud teisiti, nimelt "Arutelu Tuneesia ning teiste diktatuuri vastu ja inimõiguste eest võitlevate riikide toetuseks”.
Ent meie käsitleme hoopiski humanitaarkriisina seda, kui üks maailma juhtivamaid riike - Itaalia - peab tulema toime 5000 inimese vastuvõtmisega. Lampedusa jaoks on need pagulased kahtlemata probleem, kuigi saarel on igapäevane praamiühendus Sitsiiliaga ja lisaks on olemas ka lennujaam, mille kaudu saaks need inimesed edasi toimetada. Peame mõistma, et me ei arutle praegu Frontexi probleemi üle ega selle üle, kuidas peatada paatide saabumine, vaid et meil on tegemist inimestega, keda me oleme õhutanud võitlema demokraatia eest. Nüüd, mil nad seda teevad, peame olema valmis neid vastu võtma. Suurema hulga viisade väljastamine on üks strateegia, mida Itaalia võib nende riikide aitamiseks rakendada.
Andreas Mölzer
(DE) Austatud juhataja! Viimane tohutu pagulaste sissevool, mis sarnanes praeguse Tuneesia revolutsiooni järgse tulvaga, oli tõenäoliselt 1989. aastal pärast kommunismi kokkuvarisemist. Euroopa Liit ei ole oma kogemustest midagi õppinud. Pagulastevoog saabus talle täieliku üllatusena. Nüüd, mil siia tulevad kõik need inimesed, kes ei taha käiseid käärida ja osaleda oma riigi uuel ülesehitamisel, kutsutakse Itaaliat üles mitte saatma tagasi Tuneesiast pärit sisserändajaid, kes on lahkunud oma riigist majanduslikel põhjustel. Ent just see ongi probleem. Seni kuni neid inimesi ei saadeta ilma repatrieerimistoetuseta kohe kodumaale tagasi, jäävadki need majanduslikel põhjustel sisserändajate vood meid pidevalt üle ujutama. Naaberriikides on kümned tuhanded juba ootel.
Massiline amnestia jagamine ja suuremeelne silma kinni pigistamine tõsiasja ees, et enamiku puhul on sisserände põhjused vaid majanduslikud, on minevikus toonud kaasa vaid uue pagulaste sissevoolu. Kui me kehtestame sisserändajate viivitamatu tagasisaatmise asemel varjupaigamenetluste jaoks kvoodid, loome lihtsalt uued ajendid samasuguse käitumise jätkumiseks tulevikus.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Lugupeetud juhataja, kallid kolleegid! Tahaksin avaldada volinikule siirast tänu selle arutelu eest, meile öeldud sõnade eest, selle eest, et ta austab meid oma kohalolekuga, ja tema pühendumuse eest, mis näitab, kuidas Euroopa ja Itaalia teineteisemõistmine saab aidata minu kodumaal seda kriisi lahendada.
Soovin korrata tema sõnu, et üle Vahemere puhuvad värsked tuuled. Lugupeetud juhataja, see on tõsi: need on vabaduse ja demokraatia tuuled ja neil on vahetud tagajärjed, millega Itaalia peab toime tulema. Kui tuul puhub tugevamalt, ehitavad mõned inimesed müüri, teised aga tuuleveski. Lugupeetud volinik, lubage mul öelda, et Lõuna-Itaalias, Raffaele Baldassarre, Mario Mauro ja minu kodukandis Puglias, on ehitatud tuuleveskeid aastakümneid ehk teisisõnu on seal arendatud välja vastuvõtuvõimalusi ja nähtud vaeva selle nimel, et tagada sisserändajatele nende väärikus ning õiglane ja inimväärne vastuvõtt. Ent me ei saa selle kõigega üksi hakkama. Austatud volinik, oleks suurepärane, kui need tuuleveskid, mida me oleme aastaid ehitanud, saaksid edasiehitamisel tunda ka Euroopa mõjukat ja hoolivat kätt.
Jan Mulder
(NL) Lugupeetud juhataja! Tundub üsna irooniline, et just nüüd, mil Tuneesias on hakanud ilmnema esimesed vabaduse ja demokraatia märgid, on vallandunud pagulastevoog. Mul on pisut raske uskuda, et nad tõepoolest tahavad sellest riigist lahkuda.
Suured muutused tunduvad toimuvat kogu Lähis-Idas ja need võivad olla väga hästi sissejuhatuseks järgmistele sündmustele. Seepärast on minu arvates hea, et komisjon teeb enda ettevalmistamiseks kõik mis võimalik. Nüüd peab komisjon tõendama ka seda, et ta suudab olukorra kontrolli alla saada.
Tuleb kasutusele võtta kõik ühenduse vahendid. Peame Tuneesiale appi tulema, kuid antud olukorras, kus Tuneesias on näha esimesi vabaduse märke, on minu meelest paratamatu, et paljud nendest inimestest ei osutu tõelisteks pagulasteks. Seetõttu on ka komisjoni jaoks möödapääsmatu seada sihiks saata suur hulk nendest inimestest tagasi Tuneesiasse, et tulevikku silmas pidades eeskuju paika panna - on võimalik, et Lähis-Ida riikidest saabub veel pagulasi.
Carlo Fidanza
(IT) Austatud juhataja, lugupeetud volinik, head kolleegid! Itaalia rannikule ja sealt edasi kogu Euroopasse tungiv erakordne sisserändajate voog peab kannustama meid arendama lõpuks ometi selle nähtuse ohjeldamiseks välja ühise käsitlusviisi. Ses suhtes on käimasolevad kõnelused Itaalia ametivõimude ja komisjoni vahel õige samm, millega püütakse leida arutelu all olevale humanitaarkriisile lahendus.
Kogu lugupidamisega Rosario Crocetta vastu pean juhtima tähelepanu sellele, et probleemiks ei ole mitte niivõrd need 5000 inimest, kes on seni saabunud, kuivõrd võimalike oluliste muutuste suur ulatus ja need tuhanded pagulased, kes võivad meie rannikul randuda, kui me edastame selgeid poliitilisi sõnumeid. Peame tegelema selle probleemiga viivitamata. Kriis tuleb ületada, kuid vaja on hästi läbi mõeldud lahendust.
Peame suurendama Frontexi rolli, et muuta see operatiivsemaks ja võimeliseks juhtima otse teatud protsesse, mis on seotud pagulaste isiku ja päritoluriigi kindlakstegemisega ning nende repatrieerimise korraldamisega. Peame suurendama Europoli rolli, et hoida ära võimalike terroristide sisselipsamine. Eelkõige peame reageerima kiiresti. Minu arvates on komisjon teinud seda hästi ja ma loodan, et nõukogugi täidab oma osa.
Carmen Romero López
(ES) Lugupeetud juhataja! Austatud volinik, et sel pärastlõunal valitseb siin parlamendisaalis mõnevõrra hüsteeriline õhustik, soovin esitada teile ühe küsimuse. Tahaksin küsida, kas on võimalik kindlaks teha, kas need 5000 Lampedusal randunud inimest on tõepoolest terroristid. Kas seda saaks kontrollida? See ei tohiks olla nii keeruline.
See ei tohiks olla eriti keeruline, sest meil on piisavalt julgeolekuteenistusi, et kindlaks teha, kas see on tõsi. Viis tuhat. Räägime terroristidest, ent tuhanded saabuvad kaltsudesse riietatult väikeste paatidega. Tahaksin küsida teilt järgmist: kas teil poleks lihtsam teha üks humanitaarküsimustest ajendatud külaskäik Lampedusale ning püüda hinnata ja vaadata kohapeal Niccolò Rinaldi mainitud vahendeid, mida Itaalia ei ole kasutanud. See oleks kasulik reis.
Tuleks kasuks, kui külastaksite ka Tuneesiat, sest vahest on Lampedusale saabunud inimesed pärit sisemaa kaevanduspiirkondadest, kus elanikud on jäänud president Ben Ali korrumpeerunud võimu tõttu vaesusesse. Saaksime aidata neid regionaalarengu kaudu. Siis näeksite ehk Tuneesias toimuvaid muutusi ja selle riigi ees seisvaid ülesandeid ning saaksite jälgida olukorda ja võidelda komisjonis nende inimeste huvide eest.
Tanja Fajon
- (SL) Lugupeetud juhataja! Oleme tunnistajaks Euroopa Liidu lävepakul aset leidvale uuele humanitaartragöödiale. Praegu võib see olla Lampedusal, ent mujal on oodata isegi suuremat Põhja-Aafrika sisserändajate tulva.
Väidetavalt pageb igal kuul ainuüksi Egiptusest Iisraeli umbes 600 sisserändajat. Ametiasutused ei suuda enam olukorda kontrolli all hoida.
On vaja kiiret ja ühist reageerimist. Meie reaktsioon ei tohi olla uste sulgemine ja sisserändajate võrdsustamine kurjategijatega. Oleks häbiväärne, kui Euroopas, kus liikumisvabadus on põhiõigus ning vabaduse ja võrdsuse sümbol, peaks tõepoolest keegi niiviisi mõtlema.
Meie liikmesriigid peavad kandma ühist vastutust ja jagama koormat, mis praegu on langenud vaid Itaalia õlule. Peame koondama jõude ja eraldama rahalisi vahendeid, sest kaalul on inimelud.
Meie reaktsioon hiljutistele sündmustele Tuneesias ja Egiptuses on olnud ebaühtlane ja aeglane. Näidakem nüüd oma usaldusväärsust ja ärgem laskem võimust võtta paremäärmuslaste ja ksenofoobsete erakondade sisserändevastasel retoorikal.
Täna vajab konkreetset abi Itaalia, homme võib seda vajada mõni teine riik. Kiiret tegutsemist on tarvis kohe.
Wim van de Camp
(NL) Lugupeetud juhataja! Hea küll, Põhja-Aafrikas võib toimuda demokraatlik areng, kuid see toob kaasa ka kohustused Euroopale. Põhja-Aafrika probleeme ei ole võimalik lahendada Lõuna-Euroopas. Selles küsimuses seisan ma õlg õla kõrval oma Itaalia kolleegidega.
Minu küsimus volinikule on järgmine: kas on mingigi võimalus lühendada menetlusi, kehtestada taotluste läbivaatamise kiirendatud kord ja saata kõik peale heausksete pagulaste kohe Tuneesiasse tagasi? Me näeme, kuidas suured noorte meeste rühmad asuvad praegu teele Lõuna-Itaalia poole. Nende seas on tõenäoliselt palju majanduspagulasi ja me peame eraldama nad tõelistest pagulastest.
Selle kõrval on loomulikult ka suhtekorralduse probleem. Paljudele eurooplastele on jäänud mulje, et tuneeslaste hordid on teel Lõuna-Itaaliasse. See on suhtekorralduse probleem, mitte üksnes Itaalia, vaid ka Euroopa Liidu jaoks. Seega on kõige tähtsam kiiremad menetlused ja parem suhtekorraldus.
Nadja Hirsch
(DE) Austatud juhataja, lugupeetud volinik! Revolutsioonid Egiptuses ja Tuneesias ning selliste väärtuste nagu vabadus ja demokraatia tõusmine päevakorrale valmistasid heameelt meile kõigile, nagu ka Euroopa kodanikele. Viimaste päevade uudistes on tooni andnud sündmused nendes riikides. Ent viimasel kahel-kolmel päeval oleme näinud teleriekraanidel ja ajalehtedes ka pilte pagulaste voogudest ja inimesi täis paatidest. Meil tuleb kiiresti tegutseda, kandmaks hoolt selle eest, et meil ei jääks see ajalooline hetk tabamata ja et me ei mäletaks hiljem vaid pilte pagulastest. Peame meeles pidama, mida need riigid on tegelikult saavutanud.
Peame rahvale selgitama, et kuigi siia tuleb palju inimesi, läheb enamik neist tagasi, sest neil puudub meie määratluse kohaselt õigus varjupaigale. Peame loomulikult esitama endale küsimuse, mis on pidevalt üleval seoses majanduslikel põhjustel sisserändajatega. Üks on selge. Kui neil noortel inimestel puuduvad tulevikuväljavaated, tulevad nad tagasi. Samad inimesed võib-olla ei naase, kuid saabuvad pidevad uute sisserändajate vood. Seepärast peame praegu selle probleemiga tegelema.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Austatud juhataja! Vahemeri on lahvatanud leekidesse. On ilmselge, et sisseränne suureneb. Tsiviliseeritud inimestena peame kohtlema ka kõiki neid sisserändajaid inimestena. Ent me ei tohi siiski jätta tähelepanuta tõsiasja, et enamik sisserändajatest tuleb moslemiriikidest.
Ametlike teadete kohaselt suureneb moslemite arv järgmise kahekümne aasta jooksul 35% - 1,6 miljardilt 2,2 miljardini. Euroopas elab praegu vaid 2,7% maailma moslemitest. Praeguste sisserändevoogude ja praeguse sündimuse juures suureneb nende osakaal kahekümne aastaga 6%ni. Niisiis, nagu te näete, on Euroopa toimimises ja selle kultuuris ootamas ees majanduslik ja sotsiaalne suunamuutus.
Seepärast peame vaatlema seda küsimust Euroopa vaatepunktist ega tohi jätta liikmesriike seda üksipäini lahendama.
Seán Kelly
Lugupeetud juhataja! Nagu volinik ütles, puhuvad Põhja-Aafrika kohal muutuste tuuled, mis tuletavad pisut meelde Ida-Euroopa kahekümne aasta taguseid sündmusi. Kui tulemus on sama - demokraatliku riigikorra kehtestamine -, peaksime olema minu arvates väga rahul. Ebameeldiv pool on mõistagi see, et vähemalt lähiajal on meil pagulaste ja varjupaiga probleem, eriti Itaalias.
Et Itaalia kuulub Euroopa Liitu, on see nii Itaalia kui ka Euroopa probleem ning lahenduski peab olema Itaalia ja Euroopa oma. Me ei saa ust pagulaste ees sulgeda, kuid samal ajal ei saa me avada seda kõigile maailma pagulastele ja varjupaigataotlejatele. Seega leian ma, et lahendus peitub kolleeg Busuttili välja pakutud mitmest punktist koosnevas kavas, millega tagataks repatrieerimine, kui see on asjakohane ja turvaline, ning nende varjupaigataotlejate tagasisaatmine, kes ei vääri Euroopa Liidus seda staatust. Peame tegutsema Itaaliaga solidaarselt. Me suudame seda teha.
Miroslav Mikolášik
(SK) Austatud juhataja! Minu meelest arutame siin üleeuroopalist küsimust. Peame mõistma, et Euroopal tuleb tegutseda solidaarsuse ja ühtsuse vaimus. Täna on meil mureks Itaalia ja Tuneesiast pärit pagulased, ent homme võivad nad tulla Alžeeriast, Egiptusest või võimalik, et Liibüast, kust minevikus on saabunud juba tuhandeid sisserändajaid. See, et nõukogu ei ole praegu siin, on loomulikult probleem. See küsimus ei paku nõukogule huvi. Olen pettunud, et nõukogu ei viibi täna siin ega kuula koos meiega Euroopa Parlamendi arutelu. Minu arvates peame tegema komisjoniga koostööd, et leida ühelt poolt lahendus, mis on juriidiliselt korrektne, samas kui teiselt poolt, nagu ütles kolleeg Kelly, ei saa me lihtsalt vastu võtta kõiki Põhja-Aafrikast Euroopasse tulevaid pagulasi. See ei ole kindlasti meie eesmärk ja need, kes ei vääri poliitilist varjupaika, tuleb saata tagasi päritoluriiki.
Georgios Koumoutsakos
(EL) Lugupeetud juhataja! Austatud volinik! Tere tulemast sellele istungile ja aitäh, et tulite. Täna on probleem Lampedusal. Homme on see Maltal ja Kreetal. Ülehomme - ärgem petkem ennast - on see Milanos ja üsna varsti pärast seda Brüsselis või Pariisis.
See ei ole meie lõunapoolsete partnerriikide probleem, see on Euroopa probleem. Vajame solidaarsust. Samuti tuleb tugevdada meie käsutuses olevaid vahendeid ja meetmeid, sealhulgas Frontexit, Europoli ja mereluuret. Kaheksa aastat hiljem on väga tähtis vaadata läbi ka Dublini II määrus ja seda vajaduse korral muuta.
Cecilia Malmström
komisjoni liige. - Austatud juhataja! Kui härra Busuttil oleks kuulanud, millest ma rääkisin oma sissejuhatavas sõnavõtus, oleks ta kuulnud, et ütlesin peaaegu kõike seda, mida sisaldas ka tema sõnavõtt. Kuid olen meelsasti nõus seda kordama. Oleme valmis kasutama oma käsutuses olevaid rahalisi vahendeid, et aidata viivitamata Itaalia ametiasutusi. Me suhtleme nendega, et teha kindlaks, mis laadi abi nad vajavad. Itaalial on erisuguste katastroofidega toimetulemisel palju kogemusi, kuid vahest vajavad nad tuge varjupaiga, toidu ja ravimitega seotud humanitaarabi andmisel ning nad võivad vajada seda ka kontrollimisel, abistamisel ja isikute kindlakstegemisel. Anname selle abi nende käsutusse ja see on meil praegu nendega jutuks.
Tegemist on Euroopa vastutusega ja seepärast peame leidma Euroopa lahendused. Oleme lähetanud kohapeale Frontexi töötajad, kuid uurime ka võimalust alustada väga lühikese aja jooksul Frontexi operatsiooni - ja me oleme valmis seda tegema -, kuid muidugi peame arutama Itaaliaga ja ka teiste võimalike osalevate riikidega selle tingimusi. Mul on hea meel, et Simon Busuttil on Frontexi teema raportöör, nii et tulevikus on meil tänu muudatustele veelgi paremini toimiv Frontex.
Kui me korraldame Tuneesia vetes Frontexi operatsiooni, peame tegema seda loomulikult koostöös Tuneesia ametivõimudega. Me ei ole veel seal. Me julgustame ka Tuneesia ametivõime võtma tagasi oma kodanikud, kes ei vaja rahvusvahelist kaitset. Oleme võtnud vaatluse alla sellega seotud seaduse, millele viitasid Rui Tavares ja teised. Loodame, et uue demokraatliku valitsuse ajal seda seadust enam ei kohaldata, kuid mõistagi tuleb seda iga juhtumi puhul eraldi kontrollida ja põhjalikult uurida. Oleme ka valmis abistama Tuneesia ametivõime nõuga, andma toetust piirihalduse ja politseikorralduse jaoks ning aitama koolituse, varustuse ja rahaliste vahenditega.
Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiamet Maltal veel ei tegutse, kuid on olemas selle toimiv nõukogu, kes on öelnud, et nad saavad saata Itaaliale soovi korral appi liikmesriikide meeskonnad. Arutame seda saabuval nädalal ka välisasjade nõukogus ning justiits- ja siseküsimuste nõukogus. Teeme koostööd ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ametiga, et paluda talt abi rahvusvahelist kaitset vajavate isikute kindlakstegemisel ja tuleviku analüüsimisel. Frontex tegeleb ka kogu piirkonna analüüsimisega.
Nagu ka enamik teist on öelnud, on olukord Tuneesias muidugi väga lootusrikas, ja me kõik toetame sealset demokraatlikku arengut. Paruness Ashton kohtus seal eile kohalike ametivõimudega ja vahetas nendega mõtteid. Oleme valmis pakkuma neile toetust valimiste korraldamisel. Arutame mitmesuguseid võimalusi tugevdada teisi toetuseliike ning edendada ja kindlustada Tuneesia demokraatlikku arengut. Võimalik on anda majandusabi. Arutame erinevaid liikuvusprogramme ja samuti peame suurendama võimalusi, et inimesed saaksid tulla Euroopasse seaduslikult. Käimas on ka arutelu abiandjate konverentsi üle.
Olen nõus Mario Mauro ja teistega, kes ütlesid, et peame mõistagi vaatlema kogu piirkonda. Usun, et Berliini müüri langedes olid paljud üsna üllatunud. Meil ei olnud kohe varrukast võtta ühtki tegevuskava. Praegune olukord on pisut teistsugune, kuid loomulikult peaksime me Euroopa Liidus toetama inimesi, kes nõuavad vabadust ja demokraatiat. Vaatame läbi naabruspoliitika tegevuskava, sest sündmused on selle vajaduse tinginud, ja vaatleme kogu piirkonda - eelkõige Egiptust, kuid ka teisi riike -, et võtta oma käsutuses olevatest eri vahenditest ja strateegiatest maksimum ning kohandada neid märksa sobivamaks, arvestades selles piirkonnas viimasel ajal toimunut.
Olen veendunud, et tuleme selle arutelu juurde tagasi, sest küsimus on päevakorral ja tõenäoliselt see sinna ka jääb, kuid tahan teile veel kord kinnitada, et komisjon jälgib seda väga tähelepanelikult. Oleme valmis aitama Itaaliat, Tuneesiat ja teisi riike, keda praegune olukord mõjutab.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 149)
Erminia Mazzoni
Itaalia valitsuse pöördumine Euroopa Liidu poole on üks ELi liikme eelisõigus. Nagu mitmed kolleegid on maininud, tuleb aluslepingutes sätestatud solidaarsuse ja vastutuse õiglase jagamise põhimõtet rakendada ka praktikas. Nagu volinik Malmström ütles, kuulub keeruline olukord, millega Itaalia praegu silmitsi seisab, Euroopa volialasse. Euroopa institutsioonid ei suuda oma aeglase reaktsiooni tõttu pidada sammu väga kiire sündmuste käiguga Põhja-Aafrika riikides.
Itaalias ja eriti selle lõunaosas asuvad üle Vahemere Euroopasse saabumisel esimesed piiripunktid ning see riik peab tulema toime arvukate sisserändajatega, kelle hulka on võimalik ette kujutada, kuid kelle saabumist ei ole võimalik planeerida. See, mida me kogeme, näitab, kui tõsised tagajärjed on meie loobumisel Barcelona protsessist. Euroopa Liit peab oma Vahemere piirkonna strateegia uuesti läbi mõtlema ja tegema sellest taas ühe oma esmatähtsa valdkonna. Lühiajalisest rahalisest abist ja erakorralistest sekkumismeetmetest on kasu, ent neist ei piisa. Vahemere vastaskalda riikides maad võtvatele demokraatiale ülemineku protsessidele tuleb vastu seada sotsiaal- ja majandusküsimustele keskenduvad keskpikad ja pikaajalised meetmed.
Sergio Berlato
Tänane arutelu on eriti tähtis. On andmeid, et ainuüksi nelja viimase päeva jooksul on Lampedusal randunud ligikaudu 4000 Tuneesia kandist pärit pagulast. Seega on kuju võtmas seniolematu rahvatervise kriis. Ühtlasi tuleks meeles pidada, et kohalik omavalitsus lahendab seda kriisi ilma olukorra nõuetele vastavate vahendite ja võimalusteta.
Itaalia pöördus viivitamata Euroopa Liidu poole, et nõuda kiirete meetmete võtmist. Ehkki ma toetan tugevalt seda abipalvet, tahaksin siiski rõhutada, et Frontexi, Vahemeres toimuvate randumiste eest vastutava Euroopa agentuuri osa on väärtuslik, kuid sellest jääb Tuneesiast pärit ebaseaduslike sisserändajatega tegelemisel väheks. Veebruaris toimunud lühiistungjärgul väljendasin muret seoses olukorra halvenemisega Põhja-Aafrika riikides ja selle tagajärgedega Euroopale. Rõhutan siin istungisaalis veel kord, et Euroopa Liit peab nägema rohkem vaeva tõhusa ühise sisserändepoliitika nimel, mis võimaldaks ELil juhtida ebaseaduslikku sisserännet ja eelkõige aidata riike - nagu Itaalia -, kellel on sisserändajate vooga otsesemalt tegemist.
Dominique Baudis
Tuhandete sisserändajate ootamatu saabumine väikesele Itaalia saarele Lampedusale on erandlik juhtum. Ometi seab see sündmus meid silmitsi probleemiga, mis puudutab kõiki eurooplasi. Praegu on tähtis, et Euroopa solidaarsus toimiks nõuetekohaselt. Lugupeetud volinik, nõustun teie pöördumisega liikmesriikide poole ja palvega anda Itaaliale kiiret abi nii kaupade kui ka rahana. Sellistel puhkudel ei ole riigid, kuhu sisserändajad saabuvad, sageli nende lõppsihtkohad. Vastuvõtukeskused on tihti ajast ja arust ning sisserändajate vastuvõtmise piirkondades tekkivad teinekord tõsised pinged. Oleme ebaseadusliku sisserände vastu võitlemisel ja rändevoogude reguleerimisel juba möödunud paarist märkimisväärsest verstapostist. Ent Euroopa Liit, kus sisepiirid on peaaegu kadunud, peab tagama endale vahendid, mida ta vajab oma eesmärkide saavutamiseks kaugemat tulevikku silmas pidades. Ta peab looma tõelise sisserändepoliitika, alustama edasiviivat dialoogi päritoluriikidega ja tugevdama Euroopa Liidu liikmesriikide välispiiril tehtava operatiivkoostöö juhtimise Euroopa agentuuri (Frontexi) missioone.
