ELi ja Aafrika vaheline teine tippkohtumine (Lissabon, 8.-9. detsember 2007) (arutelu) 
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on nõukogu ja komisjoni avaldused 8.-9. detsembril 2007. aastal Lissabonis peetud ELi ja Aafrika vahelise teise tippkohtumise kohta.
Manuel Lobo Antunes
nõukogu eesistuja. - (PT) Austatud juhataja, volinik Michel, daamid ja härrad, eelmisel nädalavahetusel Lissabonis toimunud ELi ja Aafrika vaheline teine tippkohtumine oli kahtlemata edukas ning märkis Euroopa Liidu ja Aafrika vaheliste uute, strateegilisel dialoogil põhinevate suhete algust. Ligikaudu 80 riigipead ja valitsusjuhti, Euroopa Parlamendi ja üleaafrikalise parlamendi presidendid ning kodanikuühiskonna esindajad saatsid kindla sõnumi Euroopa, Aafrika ja kogu maailma elanikele.
ELi ja Aafrika vaheliste uute suhete konkreetne avaldus sisaldub tippkohtumisel vastu võetud (minu arvates kõrgekvaliteedilistes) dokumentides: ühisstrateegias, tegevuskavas ja Lissaboni deklaratsioonis. Dokumentides sätestatakse Euroopa ja Aafrika vaheliste suhete üksikasjad. Esiteks eelistatakse uue lähenemisviisi kohaselt mitmepoolseid kanaleid ning teiseks püütakse meievaheliste suhete kõiki külgi käsitleda integreeritult. Selline lähenemisviis kujutab endast erinevust, mida EL on võimeline pakkuma võrreldes teiste rahvusvaheliste asjaosalistega.
Aafrika kohtlemine partnerina strateegilises dialoogis peegeldus ka tippkohtumise ettevalmistamiseks ja seal vastuvõetavate dokumentide koostamiseks valitud meetodis. Strateegia - esimene tõepoolest ühine strateegia - ja tegevuskava on intensiivse ja põhjaliku koostöö tulemus Aafrikaga, eriti Aafrika Liiduga, ning dokumendid valmistati ette ja sõlmiti ühise ekspertide rühma poolt.
Siinkohal pean esile tõstma ka Euroopa Parlamendi konstruktiivset osa dokumentide koostamisel ja Lissaboni tippkohtumise ettevalmistamisel. Ühisstrateegia määrab neli omavahel seotud ühistegevuse valdkonda: rahu ja turvalisus, demokraatlik valitsemistava ja inimõigused, kaubandus ja piirkondlik integratsioon ning areng. Esimeseks perioodiks, ajavahemikuks 2008-2010, näeb tegevuskava ette kaheksa ühist huvi pakkuvat koostöövaldkonda, mille peamiseks eesmärgiks on avaldada positiivset mõju Aafrika ja Euroopa kodanike igapäevaelule.
Lissaboni tippkohtumine andis kinnitust muutustele, mis on ilmnenud Euroopas, Aafrikas ja kogu maailmas. Praeguses 27 liikmesriigiga Euroopa Liidus võib täheldada äärmiselt mitmekülgseid välispoliitilisi eesmärke ja lähenemisviise. Aafrika Liit on esile kerkimas Euroopa Liidu erakordse partnerina diskussioonis, mille päevakord hõlmab ka inimõigusi ja head valitsemistava. Valitseb ka üldine arusaam, et terve rida ülemaailmseid väljakutseid, nagu näiteks rahu, turvalisus ja rahvusvaheline kaubandus, vajavad rahvusvahelise üldsuse kooskõlastatud tegevust, mistõttu on õigustatud ka uute koostöövormide esilekerkimine. Sama võib öelda ka nii Euroopat kui ka Aafrikat mõjutavatele probleemidele lahenduste leidmise kohta, eriti kehtib see kliimamuutuste mõju, energiaallikate ja rändevoogude juhtimise kohta.
Aafrika ja Euroopa Liit mõistavad, et nendevahelised suhted tuleb viia uuele tasandile, kusjuures tippkohtumine märgib ajahetke, mil seda ühist soovi selgelt ja üksmeelselt väljendati. Siiski ei tohi Euroopa ja Aafrika vahelist teist tippkohtumist vaadelda kui käidud tee lõppu, vaid pigem kui pöördepunkti kahe kontinendi vahelistes suhetes.
Seepärast on eriline tähtsus dokumentides selgelt ära toodud vastuvõetud otsuste jätkumehhanismidel, eriti pikemaajalise perspektiivi kindlustamiseks. Lisaks tippkohtumiste pidamisele iga kolme aasta järel planeeritakse ka tegevuskava eri valdkondade ministrite ja ekspertide kohtumisi ning korrapäraseid kontakte Euroopa Liidu ja Aafrika Liidu komisjonide vahel. Siiski on ka kodanikuühiskonnal, valitsusvälistel organisatsioonidel, ärifoorumitel ja mõttekodadel tähtis osa kavandatud meetmete rakendamisel ja järelevalvel.
Lõpetuseks rõhutan Euroopa Parlamendi ja üleaafrikalise parlamendi osa uue partnerluse rakendamisel. Euroopa ja Aafrika parlamendiesindajate olemasolevaid sidemeid tuleb tugevdada. Nagu te teate, rõõmustab eesistujat ELi ja Aafrika vahelisel teisel tippkohtumisel esitatud mõlema parlamendi presidendi ühisavaldus. Ei ole kahtlust, et pärast Lissaboni tippkohtumist on Euroopa ja Aafrika vahelistes suhetes avanenud uus ja vägagi põnev tee.
Louis Michel
komisjoni liige. - (FR) Austatud juhataja, minister, daamid ja härrad, mul on hea meel esineda aruandega Lissaboni tippkohtumise tulemustest. Mul ei ole palju lisada, sest nõukogu eesistuja juba kirjeldas tulemusi hiilgavalt. Tahaksin õnnitleda eesistujariik Portugali tippkohtumise korraldamise ja organiseerimise puhul - kuna olen kindel, et kohtumist oli väga vaja - ja eriti saavutatud suure edu puhul.
Kindlasti pani tippkohtumine meid mõistma, et Aafrika ja Euroopa vahelised suhted on põhjalikult muutunud. Lissaboni tippkohtumine tähistab, nagu juba mainitud, ühisavalduses sisalduva uue ühtse nägemuse omaksvõtmist poliitilisest (kompleksivabast, vabanenud, pragmaatilisest) partnerlusest võrdsete partnerite vahel ning vastastikusest lugupidamisest. Seda väljendades võeti tippkohtumisel vastu kaheksa strateegilist kava uue nägemuse elluviimiseks.
Tippkohtumist iseloomustasid pingelised, kõrgekvaliteedilised arutelud, mis viitasid suhete uuele iseloomule, tõeliselt ja olemuslikult poliitilisele iseloomule. Jah, me arutasime Zimbabwe küsimust ja mitme Euroopa riigi juhid, sealhulgas president Barroso ja liidukantsler Merkel, väljendasid selgelt, et Mugabe poliitika on täiesti vastuvõetamatu, et me ei luba inimõiguste rikkumist, et seal elluviidav poliitika kahjustab Aafrikas reformide läbiviimise püüdlusi. Paljud Aafrika juhid nõustusid sellise kriitikaga ja ma arvan, et EL peaks täielikult toetama Aafrika vahendusprotsessi, mis toimub Lõuna-Aafrika Arenguühenduse (SADC) toetusel ja president Mbeki juhtimisel.
Jah, me rääkisime Darfurist ja sealsest vastuvõetamatust humanitaar- ja julgeolekuolukorrast ning me kritiseerisime Sudaani valitsuse poolset koostöövalmiduse puudumist. Eesistujakolmiku kohtumisel Sudaani presidendiga edastasime oma ootused ja nõudsime, et ta võtaks vastu otsused ühisjõudude kiireks kohalepaigutamiseks, et lõpetada nii kiiresti kui võimalik seal toime pandav vägivald. Tuleb märkida, et demokraatia, valitsemistava ja inimõigused ei ole enam tabuteemad ning paljud Aafrika riigid on asunud arengu teele, nagu nad ise ütlevad, mitte vastusena Euroopa, vaid nende endi elanike ootustele.
Jah, me rääkisime ka majanduspartnerluslepingust, ning jah, me jõudsime paljude Aafrika riikide juhtidega kokkuleppele. Koos president Barrosoga selgitasime korduvalt majanduspartnerluslepinguga kaasnevaid tegelikke probleeme. Selgitasime ka, et tegelik lühiajaline väljakutse on vahelepingute, mitte majanduspartnerluslepingute koostamine enne 1. jaanuari, et tagada vastavus WTO eeskirjadele ja sel moel ära hoida vähimarenenud maade hulka mitte kuuluvate riikide jätmine ebasoodsasse olukorda pärast 1. jaanuari 2008. Mulle toodi näitena Côte d'Ivoire, kes vahelepingut sõlmimata oleks kaubavahetuses kaotanud umbes 750 miljonit eurot. President Barroso tegi ettepaneku pidada järgmisel aastal kõrgeimal tasemel läbirääkimisi iga asjaomase piirkonnaga lepingute sõlmimiseks, pidades silmas rahuldavat majandusintegratsiooni.
Need on loomulikult tõsised probleemid. Nende tõstatamisel ei tundnud me hirmu lahknevuste ees. Arvan, et tõenäoliselt tõstab see partnerluse kvaliteeti ja põhjalikkust, kuid, daamid ja härrad, tulevikus oleme silmitsi veel tõsisema väljakutsega - uue poliitilise nägemuse reaalse elluviimisega. Meil lasub poliitiline kohustus esitada reaalsed tulemused aastal 2010 ehk ajal, mil kohtume ELi ja Aafrika kolmandal tippkohtumisel. Tulemuste saavutamine on meie kõigi kohustus.
Ühisstrateegia ja esimene tegevuskava on meie partnerluse suunanäitajad ning need jaotavad koostöö äärmiselt spetsiifilisteks temaatilisteks ja tegevuseesmärkideks, nagu märkis president. Kaht tippkohtumisel vastuvõetud kõnealust dokumenti tervitati ühehäälselt tänu nende kvaliteedile ja ambitsioonikale olemusele. Taoline edu tuleneb väga pikast ettevalmistustööst, mis algas 2005. aasta detsembris komisjoni teatisega Aafrika strateegia kohta, millest 2007. aastal sai ELi-Aafrika ühisstrateegia.
Euroopa Komisjonil on kindel kavatsus võtta endale rakendamisperioodi ajal kohustusi. Siiski ei ole edu saavutamine vaid komisjoni kohustus. Ka liikmesriigid ja partnerid Aafrikast peavad tagama oma mehhanismide täieliku toimimise. Euroopa üks suurimaid kohustusi partnerluse rakendamisel on rahastamiseks ressursside koondamine. Tahaksin teile meelde tuletada, et aastaks 2010 on liikmesriigid võtnud kohustuse kanda lisakulutusi 20 miljardi euro ulatuses aastas. Viimased tulemused näitavad, et oleme õigel teel, kuid arvestades võlgade kustutamise mõju teatud riikides, on praegused head tulemused üsnagi suhtelised.
Teiseks, üks olulisi aspekte on rahastajate parem tööjaotus. Seepärast on tegevusjuhend tööjaotuse kohta tähtis koostisosa.
Kolmandaks soovin teile meenutada, et liikmesriigid võtsid Gleneaglesis kohustuse leida kaubandusabiks miljard eurot aastas, pool sellest rahast tuleb Aafrikale ära maksta. See on avalik poliitiline lubadus. Soovin teile seda meelde tuletada, kuna just taolised osad kindlustavad strateegiliste kavade teostatavuse ja saavutatavuse.
Sama teemaga seondub veel üks mõte: ilmselgelt ei tohi komisjoni ja liikmesriikide kohustused jääda vaid välisministrite ja arengu eest vastutavate ministrite kanda. Soovin, et seaksime institutsioonide tasandil sisse ühised ja korralised eri valdkondade ministrite kohtumised kõnealuste teemade arutamiseks. Tõenäoliselt suudavad eri valdkondade ministrid, näiteks teadusuuringute, kaubanduse, põllumajanduse ja rahanduse valdkonna ministrid, anda märgatava panuse meie suhetesse Aafrika riikidega.
Nagu ma selgitasin ka Lissabonis toimunud Euroopa Parlamendi ja üleaafrikalise parlamendi konverentsil, toetume me suuresti Euroopa Parlamendile ning Aafrika ja Euroopa riikide parlamentidele kodanikuühiskonna arvamuste ja ootuste kogumisel ja vahendamisel. Demokraatlike osalejate ja nii Aafrika kui ka Euroopa kodanikuühiskonnale antud tähtis roll strateegilise partnerluse keskmes ja selle rakendamisel on samuti üks uuenduslik joon, mis loodetavasti loob tõelise inimestele keskenduva partnerluse. Euroopa Parlamendi ja üleaafrikalise parlamendi presidentide kõned riigipeadele ja valitsusjuhtidele oli partnerluse ametliku rakendamise tähiseks.
Soovin ka öelda, et omistan suurt tähelepanu teie üleaafrikalise parlamendi kolleegide palvele austada selle institutsiooni rahalisel toetamisel tema autonoomiat. Oleme nähtavasti valmis koos eelarvepädevate institutsioonidega kaaluma otsesemat juurdepääsu rahastamisele. Avaldan veel kord lootust, et kunagi võib Euroopa Arengufondist saada eelarve osa, sest ma pean õigeks ja õiglaseks, et teil oleks võimalus teostada demokraatlikku kontrolli arengule eraldatud riiklike vahendite üle.
Daamid ja härrad, tippkohtumisel ütlesin, et peamine väljakutse ELi ja Aafrika vahelise poliitilise partnerluse puhul on tabada õige noot ja edastada selge sõnum kompleksivabadest, ühistest ja pragmaatilistest suhetest. Arvan, et just selline sõnum jääb kajama Lissaboni tippkohtumisest. Nagu ütles Portugali peaminister José Socrates, tundub, et suhete puhul ELi ja Aafrika vahel kõneleme nüüdsest Lissaboni kohtumise eelsetest ja sellele järgnevatest suhetest.
Maria Martens
fraktsiooni PPE-DE nimel. - (NL) Austatud juhataja, volinik, daamid ja härrad, tippkohtumine, ajalooline moment, pöördepunkt meie suhetes Aafrikaga on möödas. Suhete põhialused on põhjalikult muutunud: domineerimise asemel näeme koostööd, monoloogi asemel dialoogi. Õigusega räägime me suhetest võrdsete partnerite vahel. Lõppude lõpuks lasub Aafrika arengut silmas pidades kohustus nii Euroopal kui ka Aafrikal. Euroopa vastutab Euroopa poliitika eest, Aafrika riikide valitsused vastutavad nende endi poliitika eest.
Ühistel väärtustel ja vastastikusel austusel põhineva ning inimeste heaolu teenistuses oleva ühisstrateegia vastuvõtmine oli hädavajalik. Ühisstrateegiat oli vaja ka tegelemaks probleemidega, mis mõjutavad mõlemat mandrit. Olen rõõmus, et Mugabe ei olnud tippkohtumise ainus teema. Olukord Zimbabwes on vastuvõetamatu ja terav kriitika Mugabe poliitika arvel on õigustatud. Siiski ei käsitletud tippkohtumisel üksnes olukorda Zimbabwes. Aafrikas esineb teisigi katastroofe, mis nõuavad arvukalt ohvreid. Mõelgem kas või Darfuri ja Somaalia peale ning ärgem unustagem Kongot.
Austatud juhataja, parlament võttis oktoobris vastu raporti Aafrika strateegia kohta. Euroopa Parlamendi ja üleaafrikalise parlamendi ühisdeklaratsioon allkirjastati parlamentaarse eelkohtumise ajal. Parlamentide presidendid esitasid selle tippkohtumise avaistungil. Parlamentide osa ei peaks piirduma vaid strateegia ettevalmistamisega, neil peaks olema ka selle rakendamise järelevalvefunktsioon.
Tegevuskava aga on siiani ebamäärane, nagu ka rahastamise küsimused ja parlamentide strukturaalne osalus. Olen rahul voliniku sellekohaste lubadustega. Tegevuskavas räägitakse seminaridest, uuringutest ja hindamistest. Kõik see on tähtis, kuid tegelikult on asi tulemustes. Me kõik teame, et meil jätkub vett, oskusteavet ja raha, et parandada elutingimusi Aafrikas. Palju sõltub poliitilisest tahtest. Saagu see strateegia tõeliselt uueks alguseks Aafrika jätkusuutlikule arengule.
Josep Borrell Fontelles
fraktsiooni PSE nimel. - (ES) Austatud juhataja, tahaksin ühineda eesistujariik Portugali õnnitlejatega. Oli täiesti väär, et seitse aastat ei olnud maailma suurim kaubandusüksus ja maailma vaeseim manner kokku saanud ega omavahel kõnelusi pidanud. See komistuskivi on nüüd ületatud. Peetud on tippkohtumine, mis oli kahtlemata edukas, eelkõige just seetõttu, et tippkohtumine ka tegelikult toimus.
Parlamendid, eriti siinne täiskogu, on valmis tooma oma inspiratsiooni lavale, nagu me ütleme Hispaanias, kui räägime sõnade teokstegemisest. Siiski on mul, volinik, kahju, et viited parlamendile on vaid teesklus, kuna tippkohtumise kokkuvõte ei sisalda ühtki üksikasjaliku tegevuskavaga ja parlamendi rolli rahastamisega seotud palvet, mille me esitasime eelneval tippkohtumisel.
Vaatamata sellele jätkab parlament tööd ja tõstab esile valdkondi, milles meie tegevus jätab soovida. Tuleb öelda, et see käib ka kuulsate majanduspartnerluslepingute kohta. Tegelikkuseks on saanud kompleksivabad suhted, suhted võrdsete partnerite vahel. Mõned Aafrika juhid on selgelt sõnastanud probleemid, mida põhjustavad meie poolt tuliselt kaitstud lähenemisviisid. Ei piisa vaid sellest, et meil on õigus või meil on oma põhjused. Tuleb jõuda kokkuleppele. Lepingud on kokkulepped, mis ei tohi olla peale surutud. Peame rohkem ja paremini töötama, et tagada lepingutest kinnipidamine võrdsetel alustel, mida me tippkohtumise vaimus ka avalikult kuulutasime. Kaubanduskokkuleppe sõlmimata jätmine läheb ajalukku kui selle tippkohtumise üks peamisi tunnuseid.
Teine oluline tunnus on inimõigused. Ka siin jätab sisukus soovida. Nõustun teiega, volinik, et te rääkisite Darfurist, aga mitte palju. Mitte palju, tegelikult peaaegu üldse mitte, sest mõned siinviibijaist pidid teile kirjutama ja meelde tuletama, et see oli päevakorrast välja jäänud ja oleks olnud häbiasi, kui Aafrika ja Euroopa juhid saavad kokku ning ei aruta Darfuri küsimust. Jälle kord olid inimesed mures, aga tegelikult selle mureküsimusega ei tegelenud. Täna hommikul meenutati meile, et on aeg tunda muret, aga käes on ka aeg tegeleda küsimusega rohkem ja tõhusamalt.
(Aplaus)
Thierry Cornillet
fraktsiooni ALDE nimel. - (FR) Austatud juhataja, volinik, daamid ja härrad, tahaksin veel kord peatuda üleaafrikalise parlamendi ja Euroopa Parlamendi kohtumisel, et kommenteerida kaht punkti, mille puhul vajame ühisstrateegia raames ühesugust lähenemisviisi. Nagu armastuseski, ei piisa siin sõnadest, vaja on tegusid ja tõendeid. Seega tundub mulle, et tõeliselt ühise strateegia saavutamiseks oleks vaja ühist lähenemisviisi kahele punktile.
Esimene punkt, nagu ka volinik ütles, on eelarvekontroll. Meie ülesanne on kontrollida kulusid ja seepärast on äärmiselt vajalik (ja see sõltub meist enestest) muuta Euroopa Arengufond eelarve osaks, nii et oleks võimalik parlamendi kontroll. Loomulikult on meie rahalised kulud rahalised tulud kolleegide jaoks Aafrika parlamentides. Äärmiselt oluline on, et nad saaksid rakendada riiklike parlamentide kontrolli tulude üle, mis eriti eelarvetoetuse poliitikas võib osutuda nende riikliku poliitika tasandil tähtsaks hoovaks. Seepärast on ülim aeg asuda muutma Euroopa Arengufondi eelarve osaks ja varustama nad eelarvekontrolli mehhanismiga, vajadusel meiepoolse abiga.
Teine punkt käsitleb ühistegevust rahvusvahelise humanitaarõiguse kontekstis. Rahvusvahelist humanitaarõigust, nagu te, volinik, märkisite, eiratakse ja tallatakse jalge alla, mis on täiesti vastuvõetamatu, ning sageli peetakse sõdu kõige üllatavamatel põhjustel. Rahvusvahelist humanitaarõigust rakendatakse just sõjatingimustes, see ei ole rahuaja õigus. Seega võime me mõlemad, nii Euroopa Parlament kui ka üleaafrikaline parlament, ühiselt ning tungivalt nõuda, et kedagi, kes eales on rikkunud rahvusvahelist humanitaarõigust, eriti võitluses võimu eest, ei vabastataks vastutusest, ning et me võiksime rikkujate suhtes kehtestada sanktsioone. Kuid sanktsioonid täidavad oma eesmärgi ja on tõsiseltvõetavad vaid siis, kui neid rakendatakse Aafrika pinnal ning kui lõpetatakse passiivne pealtvaatamine, mida mõnede juhtumite puhul täheldada võib. Arvan, et meie parlamendisaadikutest kolleegid pälviksid üldise lugupidamise, kui me ühiselt taolised juhtumid hukka mõistaksime.
Eoin Ryan
fraktsiooni UEN nimel. - Härra juhataja, esiteks tahaksin õnnitleda eesistujariiki ja volinik Micheli ja Aafrika juhte kõikide tippkohtumisel tehtud edusammude eest. Väga sageli vaatame negatiivset poolt, aga ma arvan, et tulemuseks oli kohutavalt palju häid asju.
Teema, mis tippkohtumisel üles kerkis, oli partnerlus. See oli võrdsete tippkohtumine. Aga peame kindlustama, et see on rohkem kui retoorika. Laskem partnerluse üleskutsel kajastuda praktikas. Sellel eesmärgil peaksime nõudma partneritelt inimõiguste osas võrdseid standardeid ja kohtlema neid kaubandus- ja majandusküsimustes võrdsetena.
Tahame rajada Aafrikaga uue strateegilise partnerluse, mis aitab luua Aafrika rahvaste jaoks rahulikku ja turvalist tulevikku, mis aitab suurendada investeeringuid, majanduskasvu ja õitsengut tihedamate majandussidemete kaudu ja mis põhineb ühisel nägemusel Aafrikast.
Enne tippkohtumist olid mõned probleemid seoses president Mugabega, aga ma usun, et ta sai selge sõnumi, ja samuti seoses majanduspartnerluslepingutega. Mul oli hea meel kuulda, kui volinik ütles, et tema ja president Barroso selgitasid Aafrika juhtidele üha uuesti nende kasulikkust. Tahan teda veel kord tänada kohtumise eest, mis minul ja teistel fraktsioonidel temaga toimus. Nad rääkisid väga selgelt majanduspartnerluslepingute kasulikkusest Aafrika pikaajalise majandustuleviku ja ilmselgelt ka Aafrika rahvaste jaoks.
Tahaksin veel kord tänada tippkohtumisel osalenud inimesi ja arvan, et saavutati suur edasiliikumine ja edu.
Marie Anne Isler Béguin
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (FR) Austatud juhataja, austatud nõukogu eesistuja, volinik, esiteks tahaksin öelda, et osalesime Euroopa Parlamendi delegatsiooniga kahel tippkohtumisel: kõigepealt parlamentaarsel eelkohtumisel koos kolleegidega üleaafrikalisest parlamendist ja seejärel ka ametlikul tippkohtumisel. Austatud nõukogu eesistuja, arvan, et te ei tea meie sealset positsiooni, teisisõnu, et olime alandatud vaatleja seisusesse - Euroopa Parlamendi liikmetel, isegi kui nad olid eelnevalt head tööd teinud, puudus sissepääs ametlikule tippkohtumisele. Soovisin väga täiskogu sellest informeerida ning arvan, et meie, Euroopa Parlamendi liikmed, esindame Euroopa kodanikke samavõrra kui riigipead ja valitsusjuhidki. Seega oleks õige, kui ka meie oleksime järgmisel tippkohtumisel esindatud.
Ametlik tippkohtumine oli sellele vaatamata suurepärane algatus ja on hea teada, et see peeti pärast seitse aastat kestnud ebaõnnestunud püüdlusi. Siiski on tunne, et tippkohtumise olulisim õppetund on arusaam, et Aafrika manner on lõpuks vabanemas ja organiseerumas ühise Aafrikana, mis on kindlasti hea sõnum. See meenutab mulle arutelusid, mida pidasime parlamentaarse eelkohtumise ajal volinikuga ja millel rõhutasime vastuolu ühelt poolt ELi poliitilise nägemuse esitamise ja partneritega suhtlemisel rakendatava uue lähenemisviisi ning teiselt poolt majanduspartnerluslepingute allkirjastamiseks avaldatava ELi surve vahel. Tahaksin nüüd volinikule esitada küsimuse partnerluse staatuse ja sõlmitavate vahelepingute kohta, sest pean meenutama, et Aafrika riikidele olid vastuvõtmatud nii seda laadi lepingud kui ka neile avaldatav surve.
Lõpuks, volinik, veel üks küsimus murettekitaval teemal: tuumaenergia. Küsimus fraktsioonilt Verts/ALE on järgmine: miks alustati tuumaenergiat puudutavad kõnelused Aafrika riikidega? Aafrika vajab praegu taastuvenergiat. Meil olemasolev tehnoloogia, päikeseenergia, fotogalvaanilised süsteemid ja tuuleenergiasüsteemid on Aafrikale igati sobivad. Mis põhjusel alustati kõnelusi sel teemal, eriti nüüd, mil me teame, millised probleemid kaasneda võivad, näiteks praegune olukord Iraanis? Miks, austatud asepresident? See on äärmiselt oluline küsimus. Sooviksin ka teada, milline riik sundis ELi lisama strateegiasse tuumaenergia teema? Oli see minu kodumaa president, tuumaenergia ülemaailmse müügi esindaja? See on täiesti uskumatu. Taastuvenergia erinevad liigid on see, mida Aafrika praegu vajab.
Luisa Morgantini
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - (IT) Austatud juhataja, daamid ja härrad, usun, et me võime Lissabonis toimunuga rahule jääda. Aafrika näitab lõpuks, et vaatamata lahkarvamustele (mida ka meie hulgas ette tuleb) on nad ühtsed ning võimelised üle olema isalikult võimutsevast suhtest, mis valitseb doonorriikide ja abistatavate maade vahel.
Poliitilise, majandusliku ja sotsiaalse partnerluse kujundamine moodustab osa meie strateegiast. Võime seega olla rõõmsad, et see, mida oleme kinnitanud oma dokumentides 1957. aastal sõlmitud Rooma lepingust alates, on tegelikkuseks saamas. Hr Konaré väitel soovib Aafrika koostada oma tegevuskava: see on üsna ebaharilik ja ma loodan, et tegelikkuses tähendab see, et Aafrika tunnustab kohustust võidelda üheskoos vaesuse, kõrbestumise ja haiguste vastu. Täiskogus on juba piisavalt kritiseeritud majanduspartnerluslepinguid ja minu meelest ei tohiks me unustada, et nii ühiskondlikud rühmitused kui ka Aafrika riikide valitsused on esinenud kriitikaga ja järelikult püüavad leida sobivaid lahendusi.
Üleaafrikaline parlament ja Euroopa Parlament on asunud selles valdkonnas kindlameelselt tegutsema ning on esinenud ühisavaldusega, mis on juba erakordne. Siiski on see ka väljakutse, arvestades poliitikaid, mida meil koos kodanikuühiskonna organisatsioonidega järgida tuleb.
Gerard Batten
fraktsiooni IND/DEM nimel. - Austatud juhataja, Mugabe teatas Lissabonis diplomaatilise võidu saavutamisest, et ta oli alistanud britid. Teatud mõttes oli tal õigus. Selle asemel et konverentsil ise osaleda, saatis Gordon Brown sinna paruness Amose, kes on kogu austuse juures parunessi vastu Briti valitsuses suhteliselt vähetähtis tegelane. Samamoodi saadab ta oma jooksupoisi Milibandi neljapäeval Lissaboni, et see Lissaboni lepingule alla kirjutaks.
Angela Merkelil tuli pähe noomida Mugabet imelise, peaaegu britilikult halvustava märkusega, et "Zimbabwe rikub uue Aafrika mainet”. Te võiksite seda kindlasti öelda!
Gordon Brown oleks pidanud konverentsil osalema ja kasutama võimalust öelda Mugabele otse näkku, et ta on verejanuline türann, kellel ei ole kohta tsiviliseeritud rahvaste kaasaegses ühiskonnas. See oleks andnud julgust allasurutud zimbabwelastele ja see oleks nõudnud tõelisi juhiomadusi - ja täpselt seetõttu seda ei juhtunudki.
Koenraad Dillen
(NL) Austatud juhataja, daamid ja härrad, me peame leidma endas julgust tunnistada ilmselget tõsiasja. Eelmisel nädalal toimunud ELi-Aafrika tippkohtumine kukkus tegelikult läbi ja põhjust ei ole vaja otsida kaugelt. Inimesed võivad ju esineda ilusate avaldustega uue strateegilise partnerluse kohta, aga tegelikkus näitab, nagu ütlesin ka Lissabonis, et vastuvõetavad suhted Euroopa ja Aafrika vahel peavad põhinema ühistel väärtustel ja põhimõtetel, nagu näiteks demokraatia, inimõigused ja hea valitsemistava. Seda ei saa aga sugugi praegusel juhul öelda.
Euroopa kerib lahti punase vaiba Gaddafi ja Mugabe ees: Gaddafi ees selleks, et kindlustada kasutoovate lepingute sõlmimine, Mugabe ees kartuses solvata teisi partnereid. Kui aga Aafrika Liidu liikmesriigid jätkavad diktaator Mugabe avalikku toetamist, tekib küsimus, kas nende demokraatiat ja inimõigusi puudutavad lubadused on tegelikult ka midagi väärt. Seepärast kordan veel kord: kui Euroopa oleks pidanud tippkohtumisele esitama ühe sõnumi, oleks selleks olnud mõte, et ainult õigusriigile põhinevad demokraatlikud korrad tagavad elujärje paranemise ja et arenguabi peaks muutma sõltuvaks nende tingimuste täitmisest.
Luís Queiró
(PT) Austatud juhataja, kas ELi-Aafrika tippkohtumine oli selle toimumiseks tehtud jõupingutusi väärt, saame me hinnata alles 2010. aastal toimuval järgmisel tippkohtumisel selle järgi, kas arutelu alla tulevad küsimused on uued või on need samad mis praegu. Selle kriteeriumi järgi ja alles siis saame me hinnata sel nädalavahetusel Lissabonis toimunu tulemusi. Siiski saame me ka vahepeal teatud määral selgusele jõuda.
Tippkohtumist esitleti kui kohtumist, mille eesmärkideks on dialoog, tõeliselt kahepoolne partnerlus ja ühine vastutuse jagamine. Need on kiiduväärt eesmärgid. Uuenäolistes suhetes Euroopa ja Aafrika vahel ei saa olla üht liidrit, sest aafriklased peavad ise oma saatuse eest vastutama. Meie, naabrid Euroopast, peame arenguabi pakkudes olema heldekäelised ja järjekindlad. Kui me 2010. aastal oleme õigel teel, et saavutada aastatuhande arengueesmärgid, ja kui näeme vähem hukkunuid, vähem näljahäda, rohkem demokraatiat, rohkem inimõiguste austamist, rohkem õiglast kaubandust ja rohkem arengut, on seekordne tippkohtumine olnud edukas. Kui aga samad diktaatorid on ikka veel võimul ja sõlmitakse samasuguseid tehinguid, mis toovad väga suurt kasu väga vähestele, on võimalus käest lastud.
Alain Hutchinson
(FR) Austatud juhataja, volinik, ELi-Aafrika tippkohtumise järel sooviksin selle olulise kohtumise kokkuvõtteks esitada mõned märkused. Nagu ütles volinik, on tippkohtumisel kindlasti positiivsed tulemused.
Esiteks, kuid või isegi kauem oleme palunud komisjonil veel kord läbi vaadata majanduspartnerluslepingute eesmärgid ja sisu. Iga kord oleme komisjonist või selle esindajatelt saanud vastuseks, et ei Aafrika valitsusametnikud ega partnerid ole nõus meie kriitikaga ning, mäletan hästi vastust, meie kriitika tugineb vaid mõnede suurte valitsusväliste organisatsioonide tõtt moonutavatele väidetele. Lissabonis tuli aga enamikult Aafrika riigipeadelt ja valitsusjuhtidelt kriitikatulv läbirääkimiste meetodi ja ka sisu kohta. Selgelt esitati sõnum võtta aega õiglaste ja tasakaalustatud lepingute koostamiseks, mis oleksid kooskõlas Aafrika arengut puudutavate ELi kohustustega.
Juba kaua oleme palunud komisjonil kindlustada tõeline sidusus erinevate poliitikate vahel. Nõustume, et aastakümneid kestnud arengukoostöö Euroopa ja Aafrika vahel on ebaõnnestunud, kuid väidame, et koostöö piire on pidevalt kehtestanud komisjon, kusjuures ühele valdkonnale juurdeandmine toimub ikka mõne teise valdkonna arvel. Lissaboni kohtumise järgselt on seega selge, et küsimus ei ole niivõrd kaubanduse asendamises koostööga kuivõrd mõlema poliitika üheses allutamises jätkusuutliku arengu eesmärgile.
Mis puutub toiduainetega kindlustamisse, haiguste vastu võitlemisse, inimõigustesse ja rändesse ning eriti nõrgemate riikide toetamisse, siis oleme me pidevalt palunud komisjonil rohkem ja tõhusamalt tegutseda Aafrika huvides ja nendega koos. On näha, et nüüdsest alates seda ka tehakse, ja see on suurepärane. Siiski ei tohi me enam ignoreerida fakti, et meie parlamendi nõudmised on samuti nii Aafrika tavakodanike kui ka nende poliitiliste esindajate nõudmised. Seetõttu on rõõmustav, et protsessist kaua eemal hoitud parlamendid on nüüdseks kaasatud. Loodame, et järgmisel tippkohtumisel avaneb võimalus eesmärkide ja saavutuste sobivusele kinnituse leidmiseks hinnata uue strateegia tõhusust kiiremini ja liigsete viivitusteta.
Miguel Portas
(PT) Tippkohtumine toimus tänu sellele, et eesistujariik Portugal seda nõudis ja Aafrika Liit võttis riski. Need Euroopas, kelle soov oli alandada kohtumise tähtsust, tuues vabanduseks Robert Mugabe Lissaboni kohtumisel osalemise, kaotasid. Samas ei tohiks need, kes vastavate austusavalduste ja pidulikkusega tervitavad Saudi Araabia kuningat Londonis, inimõiguste teemal sõna võtta. Tippkohtumisega üheaegselt avaldasid arvukad kodanikealgatused hukkamõistu taolisele sõnade ja tegude lahknevusele, nii tippkohtumiselt puudunute kui ka seal osalenute kahepalgelisusele.
Portugalis toimunud tippkohtumisel avanes võimalus kõneleda olukorrast Aafrikas ja seal esinevatest probleemidest, juba ainuüksi seetõttu oli tippkohtumine väärt meie jõupingutusi. Siiski, eesistujat ja komisjoni kuulanud usuvad, et tegemist oli tõeliselt ajaloolise hetkega, ajaga enne ja pärast kohtumist, mis on aga selge liialdus. Portugallastele oli see tegelikult teatud provintslikkuse väljendus, nagu ilmnes Euroopa ajakirjandusest. Edasiliikumine siiski toimus: peamine edusammude näitaja on fakt, et Aafrika riigid sõnastasid oma eesmärgid. Ülejäänut arvesse võttes valitses aga sügav lõhe suurte sõnade ja kasinate tulemuste vahel. Toimunud tippkohtumine oli parem kui Kairo tippkohtumine, aga seda ei olnud ka raske saavutada. Raskusi valmistab hoopis ühine vastutuse võtmine, kui lähtepunktiks on kinnisidee majanduspartnerluslepingute kohta.
Michael Gahler
(DE) Austatud juhataja, on hea, et ELi-Aafrika tippkohtumine toimus. Kõik on praeguseks selgemaks saanud. Nüüd on olemas strateegia ja esimene tegevuskava. Meie siin Euroopa Parlamendis jälgime nende rakendamist hoolikalt. Üleaafrikalise parlamendiga suhtlemise delegatsiooni juhina võin kinnitada, et teeme seda koos Aafrika kolleegidega.
Hea valitsemistava valdkonnas andsime parlamentaarse eelkohtumise ajal välja ühisseisukoha, milles muu hulgas väljendame veendumust, et meetmed Aafrika parlamendi võimekuse suurendamiseks lubaksid institutsioonidel, millele siiani tähelepanu ei osutatud, anda tõhus panus hea valitsemistava kohaldamises ning jälgida poliitika elluviimist. Selle tagamiseks on vaja eraldada eriotstarbelised vahendid komisjoni ja liikmesriikide eriprogrammides.
Inimõigustega seoses näeme, et Aafrika riigid asuvad ühiselt kaitsele, niipea kui Euroopast kõlab õigustatud kriitika mõnes konkreetses riigis valitseva olukorra kohta. Enne tippkohtumist episoodiliselt esitatud märkused end Robert Mugabe poliitikast distantseerinud saadikutelt asendusid tippkohtumise ajaks ühisrindega. Tänan Saksamaa liidukantslerit Angela Merkelit selgete avalduste eest meie kõigi nimel olukorra kohta Zimbabwes.
Mis aga puutub majanduspartnerluslepingutesse, siis usun, et oleme tõsise probleemi ees. ELi eesmärk ei saa olla kiilu löömine Lõuna-Aafrika arenguühenduse ja Lõuna-Aafrika tolliliidu vahele, sõlmides vahelepingud vaid mõnede riikidega, jättes kõrvale teised. Sel teemal võib president Mbeki objektiivselt vaielda, kusjuures Zimbabwe küsimuses kipub ta võtma palju toetavamat seisukohta. Majanduspartnerluslepinguga seonduvalt kutsun nõukogu üles andma komisjonile paindlikumad volitused läbirääkimisteks, et hoida ära soovimatuid tagajärgi, näiteks lihtsalt seetõttu, et alates 1. jaanuarist aegub kehtiv kauplemiskord, katkevad kaubavood riikidesse, mis ei kuulu vähimarenenud maade hulka.
Nõustun, et WTO eeskirjadele vastavus on tähtis, samas peab selle saavutamiseks olema võimalik rakendada teatud määral loovat suhtumist. Vahel võib stopperi mõneks ajaks ka seisata. Kõik meie liikmesriigid on ju lõppude lõpuks ka WTO liikmed.
Glenys Kinnock
Austatud juhataja, nagu Michael Gahler ütles, varjutas tippkohtumist tõesti veidi asjaolu, et toimusid pingelised majanduspartnerluslepingute alased läbirääkimised ja need läbirääkimised muutsid tõesti suhte ebameeldivaks, nii palju kui volinik ja nõukogu ka püüdsid hea partnerluse suunas töötada.
Mitmed riigipead võtsid kõne alla oma mured, sealhulgas Aafrika Liidu juht Konaré, kes ütles, et komisjon mängib Aafrika piirkondi üksteise vastu välja. Selle nädala üldasjade nõukogu - mis oli mõnede jaoks meie seast üsnagi suur pettumus - ei soovitanud paindlikkust, mida paljud meie seast näha soovisid, eriti seoses vähimarenenud maade hulka mittekuuluvate riikidega, kuigi, nagu mina sellest aru saan, avaldasid eelkõige Ühendkuningriik ja Holland selles suunas survet. Vähimarenenud maade hulka mittekuuluvate riikide pea kohal ripub ikka veel Damoklese mõõk ja nad on silmitsi nii majanduslike kui ka sotsiaalsete tagajärgedega ja majandusšokkidega, mis peaksid olema meie jaoks absoluutselt mõeldamatud.
Ikka veel on probleeme, millega ei ole tegeletud seoses majanduspartnerluslepingutega, arenguabiga, päritolueeskirjade ja põllumajandustoetuste mõjuga seotud kohustustega. Need on kõik teemad, mille järele Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riigid küsisid üldiselt ja Aafrika antud juhul eraldi. Komisjoni jaoks ei ole piisav öelda, et need meie seast, kes majanduspartnerluslepinguid kritiseerivad, on valitsusväliste organisatsioonide lõa otsas, et AKV riigid on inimeste poolt desinformeeritud ja valeteele juhitud ning et ta soovib ainult Maailma Kaubandusorganisatsiooni eeskirjadest kinni pidada. Seda liiki argumendid tõesti ei veena, kui näeme, millises ohtlikus olukorras on vähimarenenud maade hulka mittekuuluvad riigid.
Tahan lõpetuseks öelda, et meie kodanikud Euroopas ei aktsepteeri olukorda, kui 2008. aastal on vaesed riigid halvemas olukorras kui nad praegu on ja meil ei ole võimalik seista ja lasta sel juhtuda. Nõuame komisjonilt tungivalt paindlikkust.
Gabriele Zimmer
(DE) Austatud juhataja, lubage mul peatuda tippkohtumise mõnel tulemusel, mis enam kui miski muu viitab järjekindla arengupoliitika puudumisele. Suurepärased raamistikud, mille lõime aastatuhande arengueesmärkide ja kliimamuutustealaste eesmärkide täitmiseks, lõhutakse taas majanduspartnerluslepingutega seonduvate pingete õhutamisega ja, isegi suuremal määral, kontsernide huvidest juhinduva energiapoliitikaga.
Vabakaubanduslepingute sõlmimiseks on vaja üksikutele partneritele survet avaldada, mis toob aga kindlasti kaasa juba väljakujunenud Aafrika majanduspiirkondade ümberjaotumise. Energiapoliitika valdkonnas on ainuke mure kaitsta Euroopa oluliste investeerijate huve ja püüe eksportida tuumaelektrijaamu Aafrikasse on minu meelest skandaalne.
Rände juhtimisega seonduvalt olete jälle kord andnud olulisi lubadusi. Need lubadused on aga vastuolus volinik Frattini esitatud direktiivide eelnõuga valikulise rände kohta. Usun, et need eelnõud on kindlasti vaja tagasi võtta, vastasel korral jääb Euroopa ja Aafrika vaheline liikuvus ja vaba liikumine vaid soovunelmaks.
Marie-Arlette Carlotti
(FR). Proua juhataja, Aafrika ja Euroopa arutasid Lissabonis poliitilistel teemadel ning see on väga hea uudis. Seda öeldes, sooviksin ma kindlustada, et nad räägivad sama keelt ja seda eriti kolmes peamises küsimuses. Esimeseks on võrdsete partnerlus. Alpha Konaré teatas foorumile, et Aafrika ei vaja ei heategevust ega patroneerimist. Lissaboni deklaratsioon kinnitab seda: loome võrdsete partnerluse. Vaatamata sellele on Euroopa käsitlenud vastavat lubadust küllaltki kergekäeliselt või à la carte ja kehtestanud enda huvide ilmnemisel ühepoolse päevakorra: terrorismi, rände ning praegusel juhul majanduspartnerluslepingute osas.
Teiseks on rahvaste partnerlus. Ootame tegevust ka selles küsimuses. Uus partnerlus peab ühendama tsiviilühiskonnad märksa süstemaatilisemalt ning sealhulgas ka rahvaste esindajad ehk teiste sõnadega parlamendid, abistades tõsta Aafrika parlamentide suutlikkust. See on sõnum, mida kandis Euroopa Parlamendi ja Pan-Aafrika Parlamendi ühisavaldus ning ma loodan, et seda võetakse kuulda.
Viimasena seoses rändega: eurooplastel ja aafriklastel oli võimalus saata Lissabonis välja selge poliitiline signaal, mis oleks asetanud inimõigused meie partnerluses kesksele kohale. Usun tõesti, et Lissabon osutus kahjuks möödalastud võimaluseks. Uus strateegia rõhutab endiselt pigem piiride kaitsmist kui inimõiguseid. See tähendab, et Euroopa võib jätkata sisserändajate õiguste eiramist kas siinpool või seal, sest tegelikkuses on võetud rände-, liikuvus- ja tööhõive tegevuskavas väga vähe kohustusi.
Ana Maria Gomes
(PT). ELi-Aafrika tippkohtumine toimus tänu eesistujariigi Portugali diplomaatilisele ja poliitilisele püsivusele. Euroopa on teavitanud tippkohtumise edukusest, kuid on kaheldav, kas Aafrika teeb sama, eriti need mehed ja naised, kes võitlevad rõhuvate ja kleptomaania omadustega režiimide vastu. Nad teavad, et enamusel nende esindajatest pole vähimatki kavatsust tippkohtumisel õiguspäraselt kokkulepitust kinni pidada. Ühisstrateegia ning vastu võetud tegevuskava elluviimine tulevikus on eesistujariigi Portugali kätes.
Kuivõrd tippkohtumisel mainiti vaid lühidalt kohutavaid tragöödiaid, millega Aafrika Darfuris ja Somaalias silmitsi on, peame liikuma edasi praktiliste meetmete juurde. Millal viiakse Euroopa väed sisse Tšaadi, nagu lubatud eelmisel suvel? Millal asub EL jõuliselt tegutsema Sudaani režiimi vastu, mis takistab Darfuris ÜRO Julgeolekunõukogu mandaadiga ühisjõududel tsiviilrahvastikku kaitsta? Millal viiakse Euroopa väed või teised abiüksused sisse, et kohustada sissetunginud Etioopia vägesid täitma ÜRO Julgeolekunõukogu otsust ja Somaaliast lahkuma?
Tippkohtumiste korraldamine ei õigusta selliste kiireloomuliste küsimuste unustamist, kuivõrd selliselt seatakse küsimuse alla ELi tõsiseltvõetavuse miljonite aafriklaste ja eurooplaste silmis. Meil on vaja näidata, et elude kaitsmine Sudaanis, Somaalias, Ida-Kongos ning teistes Aafrika riikides on väärt enamat kui lepingute allkirjastamist kurjategijast Gaddafi telkides.
Manuel Lobo Antunes
nõukogu eesistuja - (PT). Proua juhataja, volinik, nagu mõningad parlamendiliikmedki - mõned enam kui teised - kavatsen ka mina olla otsekohene. ELi-Aafrika tippkohtumine oli edukas. Esitan oma märkused ilma kirjaliku teksti piiranguteta. Mäletan väga hästi, et kui me Portugali eesistujariigiks oleku alguses või tegelikkuses Portugali eesistujariigiks saamise ettevalmistuste ajal osutasime, et ELi-Aafrika tippkohtumise pidamine on üks meie eesmärkidest, väljendati selle tippkohtumise seadmise osas üheks meie eesmärkidest märkuseid, kahtluseid ning mõnikord isegi kriitikat.
Öeldi: "Aafrika ei tõstata avaliku arvamuse, ühiskonna, liikmesriikide või institutsioonide tasandil vajalikku huvi ning kohustusega pidada tippkohtumine olete teie, eesistujariik, väga vähese toetusega üksinda. Aafrika pole rahvusvaheliselt päevakorraline ning huvi puudub.” Teised ütlesid: "esinevad rasked kui mitte lausa ületamatud osalust puudutavad ning korralduslikud küsimused.” Selle idee edasi arendamine laideti maha. Siiski on faktiks, et nagu me Portugalis ütleme, "tuulte ja mere vastu” või teiste sõnadega, kõigist takistustest hoolimata, õnnestus meil see tippkohtumine pidada. Saime sellega hakkama, kuna meid toetasid paljud liikmesriigid, kes tegid meiega, eesistujariigiga, koostööd, valmistades ette tekste ning pidades samuti tekstide osas Aafrika esindajatega otseseid läbirääkimisi. Samuti toetasid meid kriitikute ja skeptikute meelehärmiks ELi institutsioonid, komisjon ja parlament. Samuti õnnestus meil lahendada teatud tundlikud ja keerulised diplomaatilised küsimused. Ma ei hakkaks oletama, kas see tippkohtumine oli ajalooline või mitte: seda näitab tulevik. Siiski pole kahtlust, et tippkohtumine tähistab Euroopa ja Aafrika vahelises suhtes uue ajastu algust ning asjaolu, et see peeti, on juba iseenesest edulugu.
Nagu volinik Michel lausus - tippkohtumise laiapõhjalises dialoogis Aafrikaga probleemidest, raskustest ning erinevustest arvamustes ei hoidutud. Vastupidiselt! Me rääkisime probleemidest, raskustest ning sellest, mis meid lahutab. Rääkisime silmast-silma, otsekoheselt ja läbipaistvalt, kaubandusest, julgeolekust, konfliktidest ning inimõiguste rikkumistest. Siiski ei olnud tippkohtumise eesmärgiks rääkida läbi kaubanduslepingute küsimuses - see polnud selleks õige koht - ning kindlasti polnud eesmärgiks lahendada koheselt Sudaani probleemi. Samuti ei olnud eesmärgiks lahendada võlukepikese viipega Zimbabwe olukorda. Vaatamata sellele, käsitlesid mõlemad pooled neid küsimusi koos, arutasid neid, avaldasid arvamusi ning erimeelsuste korral, ei jätnud neid välja ütlemata.
Kõigis nendes küsimustes oli Euroopa Liidu edastatud sõnum täiesti ühemõtteline. Nagu te teate, arutati Sudaani küsimust nii täiskogul kui ka peale seda ministrite eesistujakolmiku kohtumisel. Samuti kaitsesime oma positsiooni, ELi positsiooni, majanduspartnerluslepingute küsimuses. Härra Mitchell rääkis ilmselt sel teemal põhjalikumalt ja detailsemalt, kuid meil oli võimalus selgelt selgitada, milline on ELi positsioon majanduspartnerluslepingute küsimuses. Soovime lepinguid, mis on õiglased ja tasakaalustatud ning mis soosivad Aafrikat ja meie Aafrika partnereid: see on meie positsioon ja ei midagi muud. Peaksime olema selles küsimuses täiesti selged! See, mida me püüame teha, on vastata Aafrika muredele ja püüdlustele ning ei midagi muud. Need, kes ründavad, kritiseerivad või alaväärtustavad komisjoni ning samuti nõukogu poolt komisjoni toetuseks tehtavaid pingutusi suurima võimaliku arvu majanduspartnerluslepingute sõlmimiseks selle aasta lõpuks, eksivad.
Need, kes aga ütlevad, et tippkohtumine ise ei ole teekonna lõpp ning et see ei too suhetes Aafrikaga kaasa revolutsiooni, ei eksi. Peame kahtlemata langetatud otsuseid edasi arendama. Tippkohtumise tegeliku väärtuse, selle tegeliku tähtsuse määrab meie võimekus keskmise ja pikema aja jooksul kokkulepitut, otsustatut ning kohustuseks võetut ellu viia. Seega peame vastu võetud otsuseid edasi arendama. Peame hindama saavutatud tulemusi ning üksnes siis, kui see hindamine on keskmise ja pikema aja jooksul läbi viidud, on meil võimalik õigesti öelda, kas tippkohtumine oli selle tagajärgi ja mõjusid arvestades edukas.
Nagu ma ütlesin, olles kokku leppinud ühisstrateegias, kindlas tegevuskavas ning konkreetsetes jätkumehhanismides, arutanud selliseid tähtsaid ja päevakajalisi küsimusi nagu kliimamuutused, integratsioon, energia ja sisseränne, kujutab tippkohtumine selgelt sammu edasi, meie Aafrikaga suhte küpsemist. Ootasime Kairost Lissaboni jõudmist seitse aastat. Selle tippkohtumise tähtsus, kasulikkus ja olulisus demonstreerivad ilma igasuguse kahtluse varjuta vajadust pidada peatselt järgmine tippkohtumine. Te mõistate, miks Portugalil eesistujariigina on hea meel selle sündmuse ja algatuse üle, mida me koos kogesime. Täname kõiki koostöö, pühendumuse ja pingutuste eest, mis muutsid tippkohtumise edukaks.
Louis Michel
komisjoni liige - (FR). Proua juhataja, daamid ja härrad, soovin kiirelt vastata peamistele avaldatud seisukohtadele ning seejärel kavatsen ma lühidalt arutleda majanduspartnerluslepingute üle.
Kaks parlamendiliiget väljendasid kahetsust Euroopa parlamendi puuduliku osalemise pärast. Pean ütlema, et ehk saame asju paremini korraldada, kuid ausalt öeldes, mineviku suuremaid rahvusvahelisi kohtumisi arvesse võttes, on mul tunne, et täna osaleb parlament selles protsessis igal juhul täielikult. Veelgi enam, niivõrd kuivõrd see minusse puutub, siis on mulle alati suureks naudinguks parlamendiliikmetega arutleda ning neile isegi vastu rääkida, kuivõrd see aitab mul enda seisukohti lihvida. Teie pärast muudan oma arvamusi regulaarselt - mitte selleks, et teile rõõmu valmistada vaid lihtsalt põhjusel, et te veenate mind.
Teiseks punktiks on Darfur ja Sudaan. Esmalt soovin ma nagu nõukogu eesistujagi öelda, et selle tippkohtumise eesmärgiks ei olnud sellele küsimusele lahendust leida. Vaatamata sellele korraldasime eesistujakolmiku kohtumise eesistujariigi Portugali, president Barroso, ühise välis- ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ning minuga. Kohtusime Sudaani presidendiga ning võin teile öelda, et selle kohtumise vältel edastatud sõnumite toon ning sisu peegeldasid siin kuuldud karme sõnu. Teatasime härra Bachirile üpris selgelt, et ta peab niipea kui võimalik ÜRO-le positiivselt vastama, et võimaldada ühisjõudude kiiret paigutamist, mis on ilmselgelt vajalik inimeste olukorra vähimalgi määral parandamiseks Darfuris.
Härra Cornillet, pean teile ütlema, et nõustun teie rahvusvahelist humanitaarõigust käsitleva kõnega täielikult. Nagu teate, oli mul näiteks eile kohtumine kõigi ECHO partneroperaatoritega. Neid oli palju ning ma arutasin seda rahvusvahelise humanitaarõiguse probleemi. Tõstatasin teie mainitud ettepaneku ning leppisime kokku, et korraldame selles küsimuses aprillis või mais suurema konverentsi. Kuigi mul ei ole pädevust kutseid väljastada, teatasin neile samuti, et juhul kui see on võimalik ning kui parlament on sellisest ettepanekust huvitatud, kutsuksin sellele konverentsile osalema Euroopa Parlamendi ning riiklikud parlamendid, kuna on tõsi, et ma näen igapäevaselt kasvavat banaalsust, millega rahvusvahelisest humanitaarõigusest kinni pidamisse suhtutakse ning see on äärmiselt tõsine probleem. Viimast kuni selle määrani, et tegelikkuses rääkisin seal viibides isikuga, kes vastutab juurdepääsu eest humanitaarkonvoidele. Laususin talle: "kuid te ei austa rahvusvahelist humanitaarõigust vähimalgi määral,” ning tema lausus: "kuid teie peate mõistma, et seal käib sõda.” Ilmselgelt on seda küllaltki dramaatiline kuulda, kuna selline suhtumine vastandub rahvusvahelise humanitaarõiguse peamise sisu ning algetega. Seetõttu, uskuge mind, me liigume selles küsimuses edasi.
Proua Isler Béguin, tuumaenergia küsimuses pean ütlema, et see on hea küsimus, mis köidab minu tähelepanu. Peaksite lihtsalt teadlikud olema, et seda palusid meie Aafrika partnerid - arvan, et tõenäolisemalt teoreetilise põhimõtet kajastava kui tegeliku küsimusena. Muus osas nõustun teie murega. Neil paluti esmalt rääkida massihävitusrelvade leviku tõkestamisest ning nad laususid: "olgu, me võime sellest rääkida, kuid sellisel juhul puudub põhjus, miks me ei peaks rääkima tuumaenergia tsiviilkasutusest.” See on osa praegusest õhkkonnast. Nagu teiegi, ma kahetsen seda, kuid nad ei palunud seda ning vaevalt, et me saame keelduda oma partneritega sel teemal rääkimisest. Samuti on see väga tagasihoidlik küsimus ning keegi ei räägi tuumaenergia sektori arendamisest Aafrikas. Nõustusime tuumaenergia küsimusi arutama ning aktsepteerisime, et see on teema, mille üle omavahel arutada, kuna algusest peale tehti selgeks, et ükski teema ei ole tabu. Seetõttu tunnen, et peame olema koherentsed.
On kaks küsimust, mida ma soovin kommenteerida ning seejärel lõpetan ma majanduspartnerluslepingutega. Arvan, et see oli proua Zimmer, kes ütles, et esineb eriline huvi kõige vastu, mida Euroopa suurinvestorid saaksid ära kasutada. Tulen selle juurde majanduspartnerluslepingute käsitlemise ajal tagasi, kuid ma ei nõustu selle argumendiga mingil juhul. Võite mind siin järgmised kaks nädalat, päeval ja ööl kinni pidada, kuid ma ei nõustu selle kriitikaga isegi siis. Ma ei aktsepteeri seda väga lihtsal põhjusel. Olen nendel läbirääkimistel osalenud nüüdseks juba mitmeid kuid - kuigi peaksin ütlema, et ma ise ei räägi läbi, kuid ma võtan osa. Mitte kordagi ei ole mulle ilmnenud, et lõppeesmärgiks oleks abistada kas Euroopa majandust või Euroopa ettevõtteid. Tunnen, et need, kes neid väiteid esitavad, kas eksivad, on valesti informeeritud või on pahausksed. Arvan, et nad on valesti informeeritud, kuna pahauskselt ei käituta kunagi. Siiski tunnen, et seoses selle küsimusega on märkused äärmiselt põhjendamatud.
Nüüd käsitlen ma majanduspartnerluslepinguid. Seoses vahepealsete kokkulepete teemaga soovin ma küsida: mis on nende eesmärgiks? Kas need on kavandatud Euroopa ettevõtete toetamiseks? Üldsegi mitte: tegelikkuses on eesmärgiks kaitsta keskmise sissetulekuga riike, mis vastasel juhul, nagu te hästi teate, langeksid üldiste tariifsete soodustuste kava alla. See on ilmselgelt ebasoodsam kui kava, mille raames nad praegu tegutsevad, mis on võrdväärne kavaga vähim arenenud riikidele ehk kavaga "Kõik peale relvade". Seega kui vaatamata kogu minu heasoovlikkusele ei ole selle aasta lõpus puudutatud riikidel mingit muud kokkulepet, mis asetaks nad kuni tänaseni kehtivaga samale alusele, kaotavad nad kindlasti turud ning siinkohal olen juba maininud Elevandiluuranniku näidet. See teine kokkulepe on vahekokkulepe. Kellega me oleme need vahekokkulepped sõlminud? Enamikul juhtudel oleme need sõlminud keskmise sissetulekuga riikidega, mis vastasel juhul leiaksid end võrreldes senisega tegutsemas märksa ebasoodsamate kavade raames. Kas seda on tehtud meie ettevõtete kaitsmiseks, et avada meie ettevõtetele kanalid Aafrikasse kolimiseks või Aafrikasse tungimiseks? Ei, see pole nii.
Mida me oleme siis välja pakkunud? Pöördun nüüd lepingute põhisisu juurde, kuna tõde on vaja välja öelda. Olen valmis kõiki kuulama, olen valmis kõigist aru saama ning olen isegi valmis nõustuma täiskogu teatud märkuste ja kriitikaga. Hea küll - mida me oleme välja pakkunud? Oleme pakkunud välja 15 kuni 25 aasta pikkused üleminekuperioodid. Härra Wade väidab, et tema turg ujutatakse subsideeritud Euroopa põllumajandustoodetega üle. See on täpselt minu seisukoht. Põllumajandustooted saavad teda kaitsta ülejäänud liberaliseerimata 20% eest. Ma ei saa täpselt aru, mida ta silmas peab. Veelgi enam, otseselt härra Wade'i ei mõjutata. On tõsi, et tal on õigus rääkida kogu Aafrika nimel, kuid ta ei saa mõju osaliseks, kuna ta on vähim arenenud riigist ning temale kohaldub "Kõik peale relvade” süsteem. Härra Mbeki, keda ma väga imetlen ning kellega ma tõesti väga hästi läbi saan, soovib majanduspartnerluslepingud tühistada, kuid temal on seda lihtne teha. Tal on meiega eriline assotsiatsioonileping. See tähendab, et me saame endilt küsida, millise määrani ei häiri teda piirkonnas kõigi teiste riikide viimine temaga konkureerivale tasemele. Ma ei räägi pahauskselt; kõik, mis ma ütlen, on see, et me võiksime seda temalt küsida. Ma ei usu, et see nii on, kuid me saaksime temalt küsida.
Mis puutub härra Konarésse, Aafrika Liidu Komisjoni esimehesse - ta on geniaalne jurist ning tema kutsumuseks on koguda mured, mida ta end ümbritsevatelt kuuleb. Siiski, härra Hutchinson, kui ütlete, et "kõik Aafrika liidrid ütlesid ...,” ei ole see tõsi. See ei kehti kõigi Aafrika liidrite kohta. On tõsi, et mitmed nendest esitasid meile mõningaid küsimusi. Näiteks: "mis juhtub, härra Michel, kui tariifsed tõkked eemaldatakse? Me kaotame ilmselgelt raha ning meie eelarve täitmise viisid ja vahendid. Kuidas me tasume õpetajatele, politseinikele, avalikele teenistujatele jne?”, ning me ütlesime: "võite asutada piirkondlikud fondid ning meie omalt poolt loome selle, mida me nimetame toetuslepinguteks, mis tähendab rahaliste vahendite andmist kadude kõrvaldamise määral - see tähendab vähemalt tariifsete tõkete eemaldamisest tuleneva rahalise mõju tasemel ning see annab teile vahendid avalike teenuste jne rahastamiseks.”
See on ebasümmeetriline süsteem, üleminekuperiood. Mida me veel tegime? Koostasime koos nende riikidega üldised matriitsid - nende palvel, kuivõrd nemad andsid lepingutele sisu. Mida see bürokraatlik termin tähendab? Üldised matriitsid kujutavad teatud liiki plaane, mis sisaldavad kõiki projekte, kõiki sektoreid - tõesti kõike seda, mida nad kaasnevate meetmetena näha soovivad, mis oleksid nende soovi korral turgude järk-järgulise avamisega seotud: tehnoloogia ülekandeid, suurenenud võimekkust, suurenenud asjatundlikkust, sidusust või parandatud juurdepääsu, kõiki neid aspekte.
Samuti koostasin memorandumi, mis käsitleb piirkondliku majanduskogukonna poolset rahastamist. See kujutab endast paberil esitatud ja arvudega kirjeldatud ettevõtmist, mille raames tehakse neile kättesaadavaks ELi ressursid. On vaid üks asi, mida ma ei saa teha ning selleks on lubada neile raha, mida liikmesriigid Gleneaglesis lubasid. Lubati miljardit eurot ning vähemalt pool sellest oli mõeldud Aafrikale. Loodan, et see läheb läbi. Raha antakse alates aastast 2010 ning see on mõeldud kaubanduse abiks. Seega on see lisaraha. Oleme kahekordistanud piirkondlikke fonde, mida ma varem mainisin. See kõik on vaatluse all.
Pean tunnistama, et minu suur mure on "majanduslik integratsioon”, sest tunnen, et seoses "arengu” aspektiga, on just "majanduslik integratsioon” see, mis võimaldab neil rikkust luua - rikkust, mida nad saavad muidugi kasutada sotsiaalteenusteks ning jõukuse ümber jagamiseks oma inimeste vahel. On tõsi, et põhjustel, mida ma ennist mainisin, oleme saavutanud selles osas väga vähese edasimineku.
Majandusliku integratsiooni dimensiooni loomiseks, säilitamiseks ja konsolideerimiseks arutame tõenäoliselt seda piirkondlike majanduspartnerluslepingute küsimust kogu järgmise aasta vältel. Seega ma tunnistan seda, kuid see saab toimuda üksnes endast kõige andmise tingimusel ... Kõige osas, mida nad meilt küsisid, oli positiivne vastus oodatav. See on tõsi finantsvaldkonnas - seda kindlasti eelarve piiride raames - ning samuti seoses tehnilis-õiguslike, institutsionaalsete ning isegi poliitiliste küsimustega. Mis on tõsi, on see, et kui me peame 2008. aastal rääkima läbi piirkondliku integratsiooni kindlustamise saavutamiseks, peame olema äärmiselt veenvad ning muidugi peame omama argumente. Ärge muretsege, nad võtavad neid kuulda ning meie kuulame neid ... Annan endast kindlasti parima, et nende muredele, ebakindlusele ning küsimustele vastata, nii et me tõesti saaksime pakkuda neile konkreetset kindlust. Siiski peaksin teile ütlema, et väljapool seda ühe miljardi euro suurust lisanduvat summat, millest tuleb pool eraldada Aafrikale, mul enam palju argumente pole. Näis, kuidas see areneb.
Sellegipoolest on mul veidi valus kuulda, nagu me oleksime allutanud oma partnerid väljapressimisele. Meie partneritelt pole mitte kunagi mitte midagi välja pressitud väga lihtsal põhjusel, et meil pole väljapressimiseks võimu. Eeskätt aga poleks ma seda teinud. Me lihtsalt ei saa sundida oma partnereid lepingutele alla kirjutama. Vabandage mind väga, kuid see muudaks asjad liiga kergeks. Ma näen tulemust. Ma soovin teid teavitada riikidest, kes on praeguseks liitunud, et näidata teile, et erinevalt teie arvamusest on palju enam riike, kes on alla kirjutanud ja mehhanismist aru saanud.
Lõpetuseks puudutab viimane punkt vähim arenenud riike, keda abistatakse praegu "Kõik peale relvade" kava raames ning kellel on seega meie turgudele täielik ja piiramatu juurdepääs. Seonduvalt küsiti minult, mille võrra vähim arenenud riigid kaotama pidid. Tegelikkuses ei kaotanud nad milleski vaid omandasid võimaluse saada nendest suuremeelsetest päritolureeglitest kasu. Mis on need eriliselt suuremeelsed päritolureeglid? Praegusel hetkel peab kaubandusartikkel selleks, et seda loetaks pärinevaks partnerriigist, läbima vähemalt kaks transformatsiooni. Nüüdsest saab olema vaid üks transformatsioon. Näiteks siia veetava nende vetest püütava kala puhul on see piisav. Seda arvestatakse ühe transformatsioonina ning seega võivad nad siseneda meie turgudele kvoodivabalt ning tollivabalt. See on niisiis suureks erinevuseks. Esineb arvestatav võimaluste potentsiaal, millest nad on praegu ilma jäetud.
Soovisin teile sellest rääkida ning loomulikult olen ma valmis, millal iganes te soovite, seda kordama. Esitage mulle küsimusi või saatke need mulle kirjalikult. Luban, et püüan vastata teile siiralt ja täielikult. Võite olla kindlad, et kui ilmneb, et mu vastus ühele teie küsimustest ei ole piisavalt hea või on vale, tunnistan ma seda heal meelel ning parandan selle. Kuni tänaseni olen ma kuulanud ära kõik küsimused, olen kontrollinud kõiki küsimusi ning olen nendega märkimisväärselt tegelenud. Ma ei ole veel kuulnud küsimust, mis ei oleks saanud täpset, spetsiifilist ja ausat vastust.
Juhataja -
Arutelu on lõppenud.
Kirjalikud deklaratsioonid (kodukorra artikkel 142)
John Attard-Montalto  
kirjalikult. - Euroopa ja Aafrika riikide tippkohtumine toimus 8. ja 9. detsembril Lissabonis, Portugalis. Osalesid üle 70 riigi- ja valitsusjuhi.
Malta ettekanne keskendus ebaseadusliku sisserände küsimusele.
Malta huvides on käsitleda Aafrikat Euroopa vastutusena. Aafrikale antav abi ja seal tehtavad investeeringud tähendavad, et vähem inimesi selleslt kontinendilt on sunnitud oma maalt paremat elu otsides lahkuma. Enamik Maltasse jõudvatest ebaseaduslikest sisserändajates tuleb Sahara-tagusest Aafrikast ja on majanduspõgenikud. Olukord võib halveneda, kui 31. detsembril 2007 lõpevad üldised sooduskaubanduslepingud.
Enamik Aafrika riike lükkas eripartnerluslepingute ettepaneku tagasi. Ainult üks viiest on vahekokkuleppele alla kirjutanud. Isegi kui lõpptähtaega pikendatakse, on vahekokkulepete allakirjutamine iga riigi huvides, et leevendada sooduslepingute lõppemisele järgnevat negatiivset majandusmõju.
Teised Maltale saabuvad ebaseaduslikud sisserändajad on poliitilised pagulased. Asjaolu, et Darfuri ja Zimbabwe inimõiguste küsimused jäeti esialgsest päevakorrast välja, ei kuuluta midagi head hääletute jaoks, kes jätkavad vaikuses kannatamist.
Richard Corbett  
kirjalikult. - Euroopa Ülemkogu peab pöörama tähelepanu Birmale, kus põhiolukord on jätkuvalt kohutav.
15. oktoobril vastuvõetud ELi sanktsioonid on suunatud režiimi juhtidele, nende toetajatele ja nende poliitikast kasusaajatele, hõlmates kaubandussanktsioone puidu, mineraalide, metallide, vääriskivide sektoris, millest režiim ammutab enamiku sissetulekutest.
Aga kas sellest piisab? Euroopa Ülemkogu peab olukorda hindama ja otsustama, milliseid edasisi meetmeid on ELil võimalik võtta olukorra tegelikuks muutmiseks Birmas. On aeg rakendada täiendavaid piiravaid meetmeid, sealhulgas investeeringute keeldu.
Pedro Guerreiro  
kirjalikult - (PT). Kuigi ELi-Aafrika tippkohtumise otsuste tegeliku mõju määratlemiseks on veel liialt vara ning hoolimata teatud vastuoludest, tuleks tervitada seda, et Aafrika riigid ELi vabakaubanduslepingutest (mida tuntakse "majanduspartnerluslepingutena”) keeldusid.
Teatud määral irooniliselt kujutab see Aafrika riikide poolne "majanduspartnerluslepingutest” keeldumine - vaatamata ELi vastuvõetamatule survele ja väljapressimisele - tõelist näidet sellest, mida tuntakse lõppeks ELi poolt niivõrd ülistatava kurikuulsa "hea valitsemistavana”. Teiste sõnadega kujutab see riigi poolt oma majanduse üle kontrolli võtmist ning selle kaitsmist.
Meie arvates nõuab arengualane tõhus koostöö riikliku suveräänsuse, poliitilise ja majandusliku iseseisvuse austamist ning rahvaste õiguse austamist ise otsustada oma oleviku ja tuleviku üle ning määratleda ja ehitada oma riike ja arenguprojekte. Selline koostöö ei sobi kokku rohkem või vähem varjatud sekkumise, ära kasutamise, ressursside rüüstamise ning poliitilise ja majandusliku kontrolli eesmärkidega ja ideedega.
On öeldud, et ELi-Aafrika tippkohtumisega pöörati "uus lehekülg”. Meie omalt poolt jätkame sõna võtmist selle nimel, et ELi ja selle peamiste rahvusvaheliste ettevõtete neo-kolonialistlikke ambitsioone sellele lehele (uuesti) ei kirjutataks.
