1. Sunniviisilised väljatõstmised Zimbabwes
Anneli Jäätteenmäki
ettepaneku esitaja. - Austatud juhataja! Taas kord räägime keerulisest olukorrast Zimbabwes.
Sealne inflatsioon ulatub sadadesse miljonitesse protsentidesse ja tööhõivemäär ei võimalda tööd 90 miljonile inimesele. Samuti rikutakse seal väga sageli inimõigusi.
Parlament tahab teada, mida ette võtta. Oleme korduvalt öelnud, et ei ole nõus inimõiguste rikkumisega. Oleme seda Aafrika riikidelt nõudnud, aga midagi pole ette võetud.
Arvan, et edaspidi peame Aafrika riikidele humanitaarabi andes tingimuseks seadma inimõigustest kinnipidamise. Me pole mõnel juhul olnud piisavalt karmid ja teistel juhtudel ainult dikteerinud, mida teha.
Võib-olla peaksime Aafrika riikide ja Aafrika Liiduga rohkem koostööd tegema ja püüdma neile olukorda selgitada, et Euroopa Liit ei annaks enam raha, kui inimõiguste rikkumine jätkub.
Judith Sargentini
esitaja. - Austatud juhataja! Resolutsiooni esimeses taandes on kõik ära öeldud: "võttes arvesse mitmeid oma varasemaid resolutsioone Zimbabwe kohta, eelkõige viimast ehk 8. juuli 2010. aasta reolutsiooni”. Seal oli juttu inimõiguste rikkumisest Zimbabwe teemandikaevandustes ja nüüd on jutt Harare ümbruses toimunud väljatõstmistest.
Välja tõsteti needsamad inimesed, kes tõsteti välja ka 2005. aasta operatsioonis Murambatsvina, mis tähendab muide "rämpsu väljarookimine”. Samad inimesed, kes eelmine kord rämpsu pähe välja visati, jäävad oma elamispinnast ilma ka nüüd. Eelmine kord oli tegu Robert Mugabe valitsusega, kes võitles demokraatlike muutuste liikumise (MDC) vastu. Seekord võitleb MDC vastu Zanu üksmeelevalitsus. Pean ütlema, et olen väga pettunud, et selline inimõiguste rikkumine jätkub ka üksmeelevalitsuses.
Vaevalt, et see on meie viimane resolutsioon Zimbabwe kohta. Olen siin ka järgmine kord ja räägin sama asja.
Véronique De Keyser
Austatud juhataja! Seda humanitaarvaldkonda käsitlevat kiireloomulist resolutsiooni tuleb vaadelda Robert Mugabe ja Morgan Tsvangirai poliitilise erimeelsuse taustal ja sellepärast palubki Euroopa Parlament mitte nõustuda ainult Robert Mugabe määratud uute saadikutega. See kiireloomuline resolutsioon on seostatav valimistega ja inimeste linnadest väljaajamisest saadava võimaliku poliitilise kasuga.
Läheme mõtetes tagasi 2005. aasta juunisse, kui toimus äsja mainitud operatsioon Murambatsvina. Robert Mugabe poliitilistel põhjustel korraldatud jõudemonstratsiooni käigus saadeti linnaossa buldooserid, kes tegid maatasa 700 000 inimese kodud. Praegu on juhtumas sama asi: Zimbabwe 20 000 vaeseimat elanikku, kes elavad Hararest mitte väga kaugel asuva Hatcliffe Extensioni linnaosades, ähvardab väljaviskamine, sest nad ei suuda maksta ülikõrget renti. Operatsioon on üsna laiahaardeline.
Samuti ei tohi unustada, et miljonite zimbabwelaste humanitaar- ja majanduslik olukord aina halveneb, sest aidsi esinemissageduselt on see riik maailmas neljandal kohal ja laste suremus on samuti suur.
Praegu on nii palju põhjusi, miks on vaja võtta vastu see kiireloomuline resolutsioon ja esitada kogu rahvusvahelisele üldsusele jõuline üleskutse mitte hävitada sellist leppimist agressiivselt valimisteks valmistumisega - ma ei taha sellega öelda, et Zimbabwe koalitsioonivalitsuses on pseudoleppimine.
Marie-Christine Vergiat
Austatud juhataja! Kaldun kahjuks arvama, et inimõiguste olukord Zimbabwes ei ole selline, mida me siin istungisaalis hädaolukorraks nimetaksime.
Rikutakse ju selles riigis inimõigusi pidevalt, nagu näitavad meie mitmed varasemad resolutsioonid. Neist kõige viimases, mida ka juba mainiti, mõistsime hukka teadus- ja arendustegevuse keskuse asutaja ja direktori Farai Muguwu arreteerimise 22. juulil. Teda süüdistati selles, et ta andis teada teemandikaevandustes aset leidnud metsikustest, mida teiste seas saatsid korda sõjaväelased.
Täna käsitleme sunniviisilise väljatõstmise teemat. Selles ei ole midagi uut. Nagu Véronique De Keyser juba ütles, korraldasid Zimbabwe võimud sellise operatsiooni ka 2005. aastal. Selle nimi oli operatsioon Murambatsvina, mis tähendab korra taastamist. Oli see vast operatsioon! Olete kindlasti minuga nõus. See näitab selgelt, mida Zimbabwe võimude jaoks sõna "kord” tähendab. See puudutas toona 700 000 inimest.
Rahvusvaheline üldsus mõistis kasutatud meetodid üksmeelselt hukka. Milline on olukord praegu? Enamik asjaomaseid inimesi elab ikka veel telgis. Veelgi enam: augustis panid relvastatud politseinikud - jah, politseinikud - umbes 250 Harare lähedusse ümberasunud inimese ulualused põlema. Täna ähvardab sama saatus 20 000 inimest (seda on ka juba mainitud), sest nad ei ole maksnud eluasememaksu, mis käib neile lihtsalt üle jõu.
Need mehed, naised ja lapsed on riigi vaeseimad inimesed. Kas oleme vait ja laseme sellel jätkuda? Või tuletame Zimbabwe võimudele taas kord meelde, millised lubadused nad rahvusvahelisele üldsusele on andnud, nagu seda tegi Catherine Ashton juulis ELi ja Zimbabwe tippkohtumisel?
Teame väga hästi, et president Mugabe ei saa pärast 15. septembril 2008 sõlmitud üldist poliitilist kokkulepet ja 13. veebruaril toimunud üksmeelevalitsuse ametissenimetamist peaministriga hästi läbi.
Hiljuti ähvardas president Mugabe valitsuse peaaegu kohe laiali saata, kui too oli talle meenutanud tema põhiseaduses sätestatud kohustusi.
Aeg on Zimbabwes ja paljudes teistes riikides midagi ette võtta ja lõpetada dialoog diktaatoritega, kes klammerduvad võimu külge jõu ja pettusega ning kelle ainus eesmärk on riigi ressursside rüüstamine isikliku kasu nimel.
Alain Cadec
Austatud juhataja! Püüan mulle antud minutist kinni pidada.
Austatud juhataja ja kallid kolleegid! Praegu on Zimbabwes sünged ajad. Taas kord peame vastu võtma kiireloomulise resolutsiooni selle Aafrika riigi kohta. Selles mõistetakse hukka inimõiguste rikkumine operatsiooni Murambatsvina käigus, millest me just rääkisime. Selle 2005. aastal toimunud operatsiooni käigus mitte ainult ei asustatud ümber 700 000 inimest, vaid hävitati ka nende kodud ja elatusallikad. 20 000 neist on sunnitud elama ajutistes eluasemetes äärmises vaesuses, turvatundeta ja kindluseta.
Oleme sellise lubamatu olukorra tõttu mures. Peame kutsuma Zimbabwe üksmeelevalitsust üles - nagu juba öeldi, ei ole see tegelikult riigi üksmeelevalitsus - andma neile ellujäämiseks vajaliku ja kaotama eluasememaksu, mida näiteks Harare lähistel asuvas Hatcliffe'i piirkonnas nõutakse ja mida võib isegi organiseeritud väljapressimiseks nimetada. Selline olukord tuleb hääletamisel hukka mõista.
Kutsun Lõuna-Aafrikat, kes omab Aafrika lõunaosas tähtsat osa, üles koos Euroopa Liiduga arendama Zimbabwe võimudega dialoogi riigi sotsiaal-majanduslike tingimuste üle. Meie järgmise nädala kohtumine Lõuna-Aafrika kolleegidega on loodetavasti samuti võimalus sellest probleemist rääkida.
Nirj Deva
ettepaneku esitaja. - Austatud juhataja! Ikka ja jälle on parlament võtnud vastu resolutsioone, millega mõistetakse hukka Zimbabwe õudused. Ikka ja jälle on Robert Mugabe meid eiranud ning tegutsenud edasi nii, nagu meid ei olekski ja meie arvamused ei tähendaks midagi.
On midagi, mida saame kohe teha, et anda Robert Mugabele mõista, et meie arvamus on tähtis. Selleks ei peaks me tunnistama ainult Robert Mugabe poolt ametisse nimetatud Margaret Muchada volitusi Zimbabwe saadikuna ELis, kuna president Mugabe määras ta ametisse Zimbabwe põhiseadust rikkudes.
Kolleeg Geoffrey Van Orden kirjutas sellest komisjoni presidendile Barrosole ja ülemkogu eesistujale Rompuyle. Kui meie hammas hakkab peale, siis peame meid eiranud Robert Mugabele näitama, et meiega tuleb arvestada, ja saatma tema saadiku tagasi.
Filip Kaczmarek
Zimbabwes toimuvad väljatõstmised on rahvusvaheliselt tunnustatud inimõiguste räige eiramine. Need sunniviisilised väljatõstmised, millega ei kaasne hüvitise maksmist või teise elamispinna vastuandmist, on täielikult vastuolus rahvusvahelise õigusega. Zimbabwe valitsus rikub rängalt kodaniku-, poliitilisi, majanduslikke ja sotsiaalseid õigusi, mis on sätestatud inimõiguste ja rahvaste õiguste Aafrika hartas. Selliste väljatõstmiste jätkumine seab üha rohkem inimesi ebainimlikku olukorda ja muudab nad kodutuks.
Kutsume Zimbabwe valitsust üles sellistest tavadest loobuma ja sunniviisilised väljatõstmised lõpetama. Juba väljatõstetud inimestele ja nende varale tuleb pakkuda seaduslikku kaitset, ohvrid peavad saama hüvitist, nende väljatõstmine tuleb heastada ning eelkõige tuleb kõikidele inimestele tagada eluase, toit ja vesi.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
Meil pruugib vaid loetleda üles viimase viie aasta jooksul avaldatud Zimbabwe-teemalised ajalehepealkirjad ja meil on ettekujutus, millised tingimused valitsevad selles riigis, mida viimased kolm kümnendit on valitsenud president Robert Mugabe. Pealkirjad nagu "Zimbabwe: politsei peksis opositsiooni läbi” või "Mugabe on Aafrika hävitanud” on ühed leebemad näited. See Aafrika režiim on pideva rahvusvahelise arvamuse surve all. Ülim vaesus, esmaste raviteenuste kättesaamatus, 90%ni küündiv üüratu tööpuudus ja vaid 44 aasta pikkune keskmine eluiga on Zimbabwe tõeline nägu.
Sellises olukorras on raske mõista, miks on valitsuse prioriteet 20 000 kodaniku väljatõstmine pealinna Harare eeslinnadest, nii et nad on sunnitud maha jätma oma armetu vara. Ühinen rahvusvaheliste organisatsioonide, näiteks Amnesty Internationali üleskutsega Zimbabwe valitsusele, et too lõpetaks oma kodanike represseerimise ning keskenduks nende reaalsele abistamisele koolides, haiglates ja tööjõuturul. Selline vaene riik nagu Zimbabwe ei saa endale lubada muude valdkondade peale aja ja raha kulutamist.
Marietje Schaake
fraktsiooni ALDE nimel. - Austatud juhataja! Järgmisel aastal Liibüas toimuval ELi ja Aafrika tippkohtumisel tuleb rääkida sellest, kuidas Mugabe ja tema lähemad toetajad takistavad endiselt Zimbabwe poliitilist ja majanduslikku ülesehitamist ning lepitusprotsessi. Nad rüüstavad riigi majanduslikke ressursse omakasu nimel ega anna kodanikele põhiõigusi.
Umbes 20 000 Harare ümbruses elavat inimest ähvardab väljatõstmine. Valitsus nõuab rendilepingu pikendamise eest kuni 140 USA dollarit, aga kui riigis on sissetulek inimese kohta alla 100 dollari, on sellise summa maksmine täiesti võimatu ja selline nõue on sisuliselt luba kuritarvitamiseks. 2005. aastal tõsteti välja 700 000 inimest, kes elavad endiselt kohutavas olukorras.
Üldine humanitaarne, poliitiline ja majanduslik olukord Zimbabwes üha halveneb ja miljonid inimesed elavad nälja piiril. See riik on maailmas HIV levikult neljandal kohal ja sealne laste suremus on suur. Inimestel on vähe võimalusi kasvada üles rikkuses ja tervena ning kui see neil õnnestub, siis puuduvad neil põhivabadused, näiteks sõnavabadus.
Zimbabwe on pressivabaduse seisukohalt maailmas 123. kohal. Sõltumatute päevalehtede taasteke on avalikkusele teabe andmise seisukohalt samm edasi, aga olukord on ikkagi väga habras. Tahan juhtida erilist tähelepanu homo-, bi-, trans- ja interseksuaalsete inimeste olukorrale Zimbabwes. Igasugune riigile antav abi peab piiranguteta jõudma inimesteni, nii et Zimbabwe saaks hakata liikuma aastatuhande arengueesmärkide saavutamise poole. See on väga vajalik.
Timo Soini
fraktsiooni EFD nimel. - (FI) Austatud juhataja! Kurb olukord Zimbabwes, seal üle 30 aasta valitsenud diktatuur on häbi nii rahvusvahelisele üldsusele kui ka Zimbabwele endale.
Oma rahvast represseeriv diktatuur on täiesti vastuvõetamatu. Robert Mugabe kaaskond õgib end täis, elab luksuses ja püherdab rahas, samal ajal kui teised elavad tänaval või hurtsikus, kust nad nüüd ka välja visatakse.
Ei saa ütlemata jätta, et kusagil on piir, mille ületamist rahvusvaheline üldsus ja Euroopa Liit ei talu. Olukord on äärmiselt häbiväärne ja rahvusvaheline üldsus peaks seda riiki täielikult boikoteerima. Sellele ei tohi anda mingit raha. Aeg on see oma rahvast rõhuv diktaator lõplikult välja visata. Seda sellepärast, et iga päev, mil see jõuk on võimul, on meeldetuletus meie jõuetusest ja sellest, et rahvusvaheline üldsus ei suuda seda rõhujat ohjes hoida.
Lisaks kõigele muule rõhub ta pidevalt ka igasuguseid vähemusi: rassivähemusi, seksuaalvähemusi ja kõiki teisi vähemusi ja seda nende omal maal. See on lihtsalt lubamatu ja ma toetan täielikult arvamust, et see diktaator tuleb minema ajada. Sellepärast peame ELis asuma väga karmile seisukohale ja praegu on meil see õigustatult ka kavas.
Cristian Dan Preda
(RO) Korrates eelkõnelenud kolleegide sõnu, ütlen, et olukord on väga keeruline, sest 20 000 Hatcliffe Extensioni elanikku ähvardab väljatõstmine. Nagu te teate, on nad kurvale majandusolukorrale lisaks ka suurtes poliitilistes probleemides vaevleva Zimbabwe kõige haavatavamad elanikud.
Zimbabwe üksmeelevalitsus on pärast selle moodustamist 2009. aasta veebruaris teinud väga vähe rahva, eelkõige 2005. aastal välja tõstetute olukorra parandamiseks. Arvan, et meie vastus ehk reaktsioon sellele olukorrale on väga selge.
Zimbabwe valitsus peab rakendama abinõusid, mis on kooskõlas rahvusvaheliste kohustustega.
See tähendab väljatõstmiste peatamist ja/või takistamist. Teisalt tahame kõik, et Zimbabwes taastataks demokraatia. Praegune olukord seal on demokraatiast väga kaugel.
Corina Creţu
(RO) Zimbabwe on Rahvusvahelise Toidupoliitikauuringute Instituudi eelmisel nädalal avaldatud aruande kohaselt üks riike, kus on katastroofiliselt palju nälgivaid inimesi, nagu siin juba öeldi. Elanikkonna alatoitumus, alakaaluliste laste osakaal ja väikelaste suremus on kolm näitajat, mis näitab selgelt, kui suur on sealne toidupuudus, mille all kannatavad miljonid inimesed.
Samal ajal on sajad tuhanded Zimbabwe vaeseimad elanikud rämpsu väljarookimisena tõlgitava barbaarse väljatõstmisoperatsiooni käigus oma kodudest välja aetud. Need inimesed ei ole mitte ainult oma kodudest ilma jäänud, vaid kaotanud ka töö, mistõttu on juba 90% riigi elanikkonnast töötud. See toimub ajal, mil diktaator Mugabe kuulutab, et inimesed on üliõnnelikud. Sellist küünilist arvamust avaldas mees, kes jääb ajalukku maailma julmima pikaajalise diktatuuri loojana.
Arvan, et peame kindlasti nõudma Zimbabwe režiimilt väljatõstmiste võimalikult kiiret peatamist, inimõiguste raske rikkumise ja kodanikuühiskonna aktivistide tagakiusamise lõpetamist ning hoidumist igasugustest vägivallategudest, mille arv praegu ärevust tekitavalt suureneb.
Jaroslav Paška
(SK) Zimbabwe on riik, mille jõulised juhid on oma maa rahvast kaua põlanud. Nende käitumisest on see selgelt näha.
Muidugi võime me protestida ja väita, et abituid inimesi ei tohi kohelda kariloomadena, et neid ei tohi põhjuseta kodust välja ajada ja jätta igasuguse abita. Harare vaeste väljatõstmine on ainult leebe näide režiimist, mida juhivad Robert Mugabe ja tema kaasosalised, kes istuvad riigi maavarade kukil nagu konnad tiigis, rüüstavad neid ja rikastuvad, samal ajal kui ülejäänud rahvas sureb nälga. Arvan, et ehk on naiivne loota, et veenmise ja kritiseerimisega mingit muutust esile kutsuda saab. Peame kasutama karmimaid võtteid - Mugabe sugustele inimestele mõjuvad vaid rahalised tagajärjed või toores jõud. Arvan, et saame kasutada teatavaid finantsmeetmeid. Peame uuesti kaaluma, kas Mugabe režiimi sarnastele režiimidele tasub anda rahalist ja materiaalset abi või leiduks teisi võimalusi, mis hõlmavad ka sanktsioone, mis võiks sundida neid diktaatoreid austama elementaarseid - kordan: elementaarseid - inimõigusi.
Eija-Riitta Korhola
(FI) Austatud juhataja! Pole ime, et Mugabe me kolleegid nii vihale ajab. Ta on teinud oma riigist - Aafrika rikkast viljaaidast - halbade uudiste konveieri.
Valitsuse pakutud asenduselamispind on osutunud täiesti ebasobivaks ja muutnud niigi halvad elutingimused veelgi hullemaks. Selle operatsiooni üks ametlikke põhjendusi oli haiguste leviku peatamine, aga ravi kättesaamatus ka pärast väljatõstmisi tekitab valitsuse motiivides kahtlust.
Kõik teavad, milline on olukord Zimbabwes. Valitsuse korrumpeeritus ning üldine segadus majanduses ja ühiskonnas on viinud olukorrani, kus puuduvad elementaarsed elamistingimused. Seetõttu peame ootama Zimbabwelt selget märki, et ta suudab ja tahab hoolitseda oma kodanike elatustaseme eest.
Isegi kui on mõjuvaid põhjusi, miks paljud inimesed peavad astuma suure projekti teelt eest, tuleb sellega seoses alati arvestada ümberasustatud inimeste heaoluga. See on Zimbabwes kahtlemata unarusse jäänud, sõltumata sellest, kas nende esitatud põhjendused on vastuvõetavad või mitte.
Monica Luisa Macovei
Austatud juhataja! Praegune olukord Zimbabwes on kohutav ja vastuvõetamatu. 2005. aasta väljatõstmisoperatsiooni Murambatsvina ohvreid oli peaaegu 700 000. Nüüd ähvardab väljatõstmine 20 000 Harare lähistel asuva Hatcliffe Extensioni elanikku.
Valitsus on välja tõstetud inimestele kehtestanud üle jõu käivad rendilepingu pikendamise tasud ning ei ole kodanikele tulevastest õigusnormidest teada andnud ega neid nendega arutanud. Operatsioon Garikai, mis pidi abistama 2005. aastal välja tõstetuid, on vaid jätk samale inimõiguste rikkumisele.
Ühinen nõudega, et Zimbabwe peab Harare piirkonna elanike väljatõstmise peatama. Nõuan tungivalt, et Zimbabwe valitsus teeks kohe operatsioonis Garikai muudatusi, et täita oma rahvusvahelisest humanitaarõigusest tulenevaid kohustusi.
Palun komisjonil sellest Zimbabwe valitsusega kiiremas korras juttu teha.
Charles Tannock
Austatud juhataja! Ma ei kavatsenud sõna võtta, aga kahjuks ei saa kolleeg Geoffrey Van Orden sel nädalal meiega olla. Ta on president Robert Mugabe jälestusväärset ja brutaalset režiimi kaua kritiseerinud. Arvan, et kahjuks ei lõpe Zanu-PFi ja Mugabe diktatuur enne, kui Mugabe kirstu lüüakse.
Lootsin mõned aastad tagasi, kui üksmeelevalitsuse peaministriks sai Morgan Tsvangirai, et on mingi võimalus jõuda lepituseni, rahuni ja tõelisele demokraatiale üleminekuni, aga näib, et Mugabe on suutnud võimu taas täielikult enda kätesse haarata ja jätkata taas talle omast käitumisviisi, st vägivalda, väljatõstmist ja represseerimist. Lõpptulemusena kannatavad selles nüüdseks peaaegu laastatud riigis vaesed zimbabwelased. Kui sellised riigid nagu Hiina Rahvavabariik ei annaks Zimbabwele abi ning Liibüa ja teised raha, ei jääks ta ellu.
Pean ütlema, et president Zuma külaskäik siia parlamenti valmistas mulle pettumuse. Ta tuli Lõuna-Aafrikasse suunduva põgenikevoo pärast paluma, et Euroopa Liit kaotaks Zimbabwele kehtestatud sanktsioonid. Kahjuks peame talle ütlema, et see ei ole lihtsalt võimalik. Peame andma selgelt märku, et me ei kiida heaks seda, kuidas Robert Mugabe oma rahvast kohtleb. Tahaksin kiita heaks selle, mida ütles kolleeg Nirj Deva enne mind: et üks võimalus oleks keelduda Zimbabwe uue saadiku akrediteerimisest Euroopa Liidus.
Máire Geoghegan-Quinn
komisjoni liige. - (GA) Lugupeetud juhataja ja asutatud parlamendiliikmed! Olen arutelus osalenud parlamendiliikmetele väga tänulik.
komisjoni liige. - Euroopa Liit hoiab olukorral hoolega silma peal, eelkõige võttes arvesse 2005. aasta puhastusoperatsiooni, mis mõjus katastroofiliselt 700 000 zimbabwelase elamistingimustele.
2005. aastal andis Euroopa Humanitaarabi Amet 3,25 miljonit eurot abi toiduga kindlustatuse ja põllumajanduse jaoks ning jagas haavatavatele isikutele toiduportsjoneid.
Praegune olukord Zimbabwes ei ole 2005. aasta sündmuste kordus. Komisjon võtab parlamendi resolutsiooni ja soovitused teadmiseks. Praeguseks ei ole me veel saanud partneritelt kinnitust selle kohta, et 2005. aasta sündmused korduvad.
Hoiame ELi delegatsiooni ning humanitaarabi ja kodanikukaitse peadirektoraadi sealse büroo kaudu olukorral hoolega silma peal. Hoiame pidevalt ühendust Rahvusvahelise Migratsiooniameti ja kohalike inimõigusorganisatsioonidega, kes selle küsimusega tegelevad.
Seekord saadeti elanikele teatis nende rendilepingu pikendamisest viieks aastaks. Rentnikel, kes ei suutnud vajalikku raha kokku saada, paluti sellest kohaliku omavalitsuse ministeeriumile teada anda ja nad said ühelt kodututega tegelevalt vabaühenduselt toetust.
Sealse inimõigustega tegeleva vabaühenduse - Zimbabwe Inimõiguste Kaitsjad - abi tõttu toimub sel nädalal nende juhtumite kohtumenetlus.
EL juba toetab selle vabaühenduse tegevust, sest see esindab nende kõige vaesemate huve, kes ei suuda nõutud makse maksta ja võivad seetõttu oma maast ilma jääda.
Võin teile siiski kinnitada, et EL jälgib olukorda endiselt teraselt ja annab abi, kui seda vaja peaks minema.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub arutelu lõpus.
