Meetmed Kesk- ja Ida-Euroopas asuvate Euroopa Liidu liikmesriikide majanduse elavdamiseks
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on komisjoni avaldus Kesk- ja Ida-Euroopas asuvate Euroopa Liidu liikmesriikide majanduse elavdamise meetmete kohta.
Joaquín Almunia
komisjoni liige. - (ES) Austatud juhataja, lugupeetud parlamendiliikmed! Majanduskriis on mõjutanud kogu Euroopat. Võiks öelda, et see on mõjutanud kogu maailma, kuid siin, Euroopa Liidus, on see mitmel põhjusel üsna erilisel määral puudutanud Kesk- ja Ida-Euroopa riike, kes on uued liikmesriigid. Esmajoones on selle taga asjaolu, et nende majandus on ilmselgelt hapram võrreldes Lääne-Euroopa riikide küpsema, tööstuslikuma ja tugevama majandusega, samuti see, et nende riikide majanduses puudub finantssüsteem, milles kriis tekkis, ning seega on nad oma kasvu rahastamisel sõltunud suurel määral väljastpoolt tulevatest otseinvesteeringutest. Kriisi puhkemise ajal ja eriti siis, kui see 2008. aastal süvenes, peatati need investeeringud ning nende riikide majanduses jäi vajaka oma kasvu rahastamiseks vajalikest vahenditest, mida nad ei suutnud asendada ka säästude ega omavahenditega.
Kõige selle taustal on selge ka see, et kogu Kesk- ja Ida-Euroopa riikide majandusele ei ole kriis mõjunud ühtviisi. Mõne riigi majandus oli kriisi põhjustatud hoopidele vastu seismiseks paremini ette valmistatud. Mõnel riigil jagus enne kriisi tarkust liikuda edasi poliitiliste reformidega, mis on andnud nende kasvumudelile kindlama aluse.
Igal juhul reageeris Euroopa Liit ja Euroopa institutsioone kui tervikut esindav komisjon kriisile kõigepealt mitme meetmega, mille abil võideldi kindla probleemi vastu ja mis tõid Kesk- ja Ida-Euroopa riikidele suhteliselt suurt kasu.
2008. aasta lõpus vastu võetud Euroopa majanduse elavdamise kava põhineb fiskaalstiimulitel, mis on loogiliselt avaldanud Lääne-Euroopas, euroala suurtes majandusriikides jõulisemat mõju. Lääne-Euroopa riikide sisenõudlust edendades on need stiimulid samal ajal andnud siiski turule võimaluse jääda välisnõudluse kaudu endiselt Kesk- ja Ida-Euroopa riikide majanduskasvu allikaks.
Lisaks Euroopa majanduse elavdamise kavale on Euroopa institutsioonide vastu võetud otsused soodustanud Euroopa Investeerimispanga laenutegevust. 2009. aasta näitajad ei ole veel muidugi lõplikud, kuid ma võin ennustada, et Euroopa Investeerimispanga laenutegevus on käesoleva aasta lõpus arvatavasti enam kui poole võrra aktiivsem kui 2007. aastal ehk aasta enne kriisi.
Euroopa Investeerimispank on pidanud esmatähtsaks oma finantstehinguid mitmel tegevusalal Kesk- ja Ida-Euroopa riikides. Selleks on ta kasutusele võtnud vahendeid, mis loodi enne kriisi, näiteks Jeremie, Jessica, Jaspers ja muud meetmed. Ka Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupank, mis ei ole üksnes rangelt Euroopa Liidu institutsioon, on tugevdanud oma meetmeid panga aktsionärideks olevate Euroopa riikide ja Euroopa Komisjoni mõjul.
Struktuurifondidki on toonud suurt kasu. Nad on seda ühtekuuluvuspoliitika hüvesid vajavate riikide jaoks alati teinud, ent kui kriis algas, otsustati näiteks suurendada vahendeid, mida saab struktuurifondide kaudu eraldada abivajajatele, eriti Kesk- ja Ida-Euroopa riikidele.
Kahjuks ei toetanud nõukogu Euroopa Komisjoni algatust eraldada kriisi ajal (2009. ja 2010. aastal) kõik Euroopa Sotsiaalfondi rahalised vahendid paljude meetmete jaoks, millega toetada töötajaid ja tööturu aktiivset poliitikat.
Nagu juba teate, ei ole maksebilansi toetamise vahendit kasutatud alates 1993. aastast. See vahend on mõeldud nende riikide rahaliseks toetamiseks, kellel on oma maksebilansi tõttu raskusi välisrahastamise tagamisega või oma eelarvevajaduste rahastamisega. Selle ülemmäär on suurenenud 12 miljardilt eurolt 50 miljardi euroni. See oli komisjoni algatus, millega nõukogu nõustus. Nendest 50 miljardist eurost ligikaudu 15 miljardit eurot on kasutatud selleks, et toetada rahaliselt kolme Kesk- ja Ida-Euroopa riiki, kes on Euroopa Liidu liikmesriigid. Nendeks on Ungari, Läti ja Rumeenia.
Lõpetuseks tahan mainida niinimetatud Viini algatust, mida edendasid ja toetasid Euroopa institutsioonid koos rahvusvaheliste finantsasutustega. Selle abil on koordineeritud eraklientide finantssüsteemi tegevust. Süsteem tugineb paljudes eelnimetatud riikides põhimõtteliselt Lääne-Euroopa pankadele, kes on investeerinud Kesk- ja Ida-Euroopa riikidesse ning kellel on seal tütarettevõtjad ja esindused.
Tänu Viini algatusele on tegevust kooskõlastatud, sealhulgas on säilitatud erapankade positsioonid ja riskid nendes riikides. Finantssüsteemi on olnud võimalik toetada kõige rohkem, et kriisi tagajärgi rahaliselt leevendada ja toetada investeeringuid, mida on vaja kriisist väljumiseks. Seda on tehtud vaatamata teadetele ülemääraste riskide kohta, mis on seotud mõnede nendes riikides end sisse seadnud Lääne-Euroopa pankadega. On tõsi, et siiani ei ole me pidanud nende pankade hulgast ühtegi ohvrit taga nutma, vaid pigem on nad säilitanud mõistliku kapitalisatsiooni ning finantstegevuse taseme, arvestades raskeid olusid, milles see süsteem toimib.
Me näeme juba rõõmustavaid märke. Loomulikult näeme ka suuri katsumusi. See tähendab, et me ei ole veel lõpetanud. Peame endiselt pöörama erilist tähelepanu sellele, kuidas kasutada Euroopa institutsioonide kasutuses olevaid vahendeid kõige paremini, et aidata nendel riikidel leida taastumise tee ja väljuda kriisist.
Lubage mul tuua üks ilus näide. Ma räägin teile Poolast. See on Euroopa Liidus ainuke riik, kes jätkab positiivse majanduskasvu säilitamist ning kes ei ole kriisi jooksul kordagi kogenud negatiivset majanduskasvu. Ainuke selline riik kogu Euroopa Liidus on Kesk- ja Ida-Euroopa riik ning üks uutest liikmesriikidest.
Lõpetuseks tahan rõhutada, kui oluline on euro, mis on kriisi hoopide üleelamise ja kriisist väljumise strateegia alustala. Euro on lähtepunkt, mis näitab kätte õige kriisist väljumise strateegia suuna. Siin piirkonnas on üks riik - Slovakkia -, mis ühines euroalaga kriisi keskmes. Eile pidasid Slovakkia ametiasutused Bratislavas konverentsi, kus nad rõõmustasid selle üle, kuidas euro on kaitsnud neid kriisi halvimate tagajärgede eest ning aitab neil sellest üle saada palju paremates oludes kui siis, kui nad ei oleks kuulunud euroalasse.
Teine Euroopa Liidu riik Eesti soovib euroalaga ühineda ja võtta euro kasutusele 2011. aastal. Siiani on teatud näitajad ja Maastrichti lepingu - nüüdse Lissaboni lepingu - kriteeriumide täitmise määr näidanud, et see eesmärk on võimalik. Me ei suuda seda garanteerida enne kevadet, kui avaldatakse vastavasisuline lähenemisaruanne, kuid on võimalik, et 2011. aastal on Eesti euroala liige.
Piirkonda kuuluvate, kuid Euroopa Liidust väljaspool asuvate riikide, kandidaatriikide või võimalike kandidaatriikide jaoks on ühinemine Euroopa Liiduga samuti võimas alustala, mis veenab neid oma strateegia ja poliitika õigsuses.
Seepärast on tõsi, et raskusi on palju. On tõsi, et nende riikide majandus on hapram. On tõsi, et praegu läbi elatava kriisi tagajärjed on selliste riikide kodanike jaoks palju piinarikkamad kui riikides, kus on sotsiaalkaitsesüsteemid ning kindlaks kujunenud, jõulisemad ja tugevamad hoolekandesüsteemid.
Siiski tuleb öelda, et Euroopa institutsioonide kasutuses olevad vahendid ning asjaolu, et need riigid kuuluvad Euroopa Liitu ja neil on võimalus osaleda majandus- ja rahaliidus, on praeguse kriisi lahendamisel pigem soodustavad kui takistavad tegurid.
Arturs Krišjānis Kariņš
fraktsiooni PPE nimel. - (LV) Austatud juhataja, lugupeetud volinik Almunia! Kesk- ja Ida-Euroopa liikmesriikide majanduse taastumise toetamisel on kaks võimalikku viisi: kas anda kala või õng. Loomulikult on parim anda õng. Raskust tekitab aga teadmatus, milline õng see peaks olema. Taastumise nurgakivi ja mõõdupuu on töökohtade loomine. Selleks on vaja investeeringuid. Peamiselt takistab investeerimist selles piirkonnas tõik, et puudub selgus omavääringu vahetuskursi stabiilsuse ja euro kasutuselevõtu osas. Praegu on euro kasutuselevõtt uutes liikmesriikides nagu võiduajamine - iga riik püüab end teiste eest lahti rebida ja euroalale jõuda.
Võib juhtuda, et kriisiolukorras teevad mõned liikmesriigid endale liiga. Näiteks võivad nad eelarvekulude kiire vähendamisega suurendada töötuse määra ülemäära palju, nii et nende majandus ei pea sellele vastu. Samuti võib juhtuda, et üks liikmesriik võib euroalaga liitumisel kahjustada euroalavälise naaberriigi majandust, meelitades investeeringud enda juurde ja suurendades naaberriigi töötuse määra. Euroopa Liit on asutatud solidaarsuspõhimõtte alusel. Kui EL suurendas 2004. aastal oma liikmesriikide arvu, töötati välja ja võeti vastu ühtne strateegia nende riikide vastuvõtmiseks Euroopasse. Usun, et Euroopa Komisjon peaks euro kasutuselevõtu korra üle vaatama ning koostama selge strateegia, mis ei sunniks liikmesriike põhjustama kaudselt kahju endile või oma naabritele. Stabiilsuskriteeriume ei ole vaja muuta, kuid kogu piirkonna jaoks tuleks välja töötada ühine plaan ja ajakava, et me saaks võtta Euroopas kasutusele ühisraha, lähtudes kõigile arusaadavast kehtestatud korrast. See oleks õng, mis aitaks selle piirkonna majandusel taastuda, sest nii tekivad võimalused investeerida ja töökohti luua.
Sergio Gaetano Cofferati
Austatud juhataja, kallid kolleegid! Nagu te, volinik Almunia, õigustatult märkisite, on selle tõsise finants- ja majanduskriisi tagajärgi tundnud kogu maailma riigid ja loomulikult ka Euroopa riigid. ELis on tugevaima hoobi saanud nõrgimad - riigid, kelle oleme praegu arutuse alla võtnud.
Need on alles hiljuti Euroopa Liiduga ühinenud riigid, mis ei kuulu euroalasse. Seepärast on oluline neid meeles pidada ja selgitada välja kõige tõhusamad meetmed, et nad saaks olla osa Euroopast kui tervikust ning osaleda Euroopa elus teistega võrdsetel alustel. Samamoodi tuleb sekkuda rahanduspoliitikasse, alustades Euroopa Keskpangast, sest kui me aita kasvatada nende SKPd ega investeeri nende tootmissüsteemidesse, ei ole nad suutelised korvama neid praegu rõhuvat tasakaalutust, täitma Maastrichti kriteeriume ega ühinema euroalaga. Nagu mainisite, on tähtsad ka teised meetmed, näiteks lihtsam juurdepääs Euroopa fondidest eraldatavatele vahenditele ja Euroopa Investeerimispanga rahastamisviisidele.
Minu arvates ei tohi me siiski kunagi unustada, et nende meetmetega samal ajal tuleb midagi ette võtta ka teiste nõrkade riikidega Euroopas. Nagu me kõik kahjuks teame, ei ole küsimus ju vaid neis riikides, kelle küsimust me täna arutame. Seepärast peame viivitamata looma Euroopa rahastamissüsteemi, mille abil on võimalik toetada Euroopa tulevikku igakülgselt kujundavaid investeeringuid. Ma pean silmas eurovõlakirjadega rahastatava fondi rajamist, mis on minu arvates liikmesriikide ja Euroopa Liidu jaoks ainuke otstarbekas lahendus.
Käes on aeg näidata poliitilist julgust ja ettenägelikkust, mis kaasneb sooviga saada kriisist üle, ning luua tingimused Euroopa konkurentsivõimeliseks arenguks, mis tagaks kõikide eurooplaste heaolu.
Guy Verhofstadt
Austatud juhataja! Me taotlesime seda arutelu koos teiste kohalviibivate parlamendiliikmetega sellepärast, lugupeetud volinik, et majanduskriisi käigus on tekkinud uus raudne eesriie. See rahalises mõttes raudne eesriie eraldab euroalast väljapoole jäävaid riike euroala riikidest.
Paljud probleemid, mis mõjutavad praegu enamikku Balti riike - teie nimetasite näiteks Poolat, kuid mina võiks muidugi nimetada veel Bulgaariat, Rumeeniat ja Ungarit -, on tekkinud seetõttu, et need riigid ei kuulu euroalasse. Seega peavad nad omavääringu kasutamist jätkama ja see toob hetkel kaasa rohkeid kahjulikke ja laastavaid tagajärgi. Me võime küll rääkida majanduse elavdamisest, kuid neis riikides ei toimu momendil midagi sellist. Mõnes riigis on töötuse määr üle 20% ja avaliku sektori palku on kärbitud rohkem kui 20%. Nende riikide majanduskasvu näitajad on tõesti väga nigelad.
On tähtis, et me laseks nendel riikidel ühineda euroalaga võimalikult kiiresti. Praegu aga kannatavad nad selle olukorra kahjuliku mõju all. Kindlasti ei pea muutma stabiilsuse ja kasvu pakti tingimusi - seda ei ole keegi palunud. Neid ei tohigi muuta, sest nagu te õigustatult ütlesite, on euroala kujunenud majandus- ja finantskriisi vastaseks kaitsemeetmeks. Kuid me peame aitama neid riike muul viisil. Seda ei tohiks teha stabiilsuse ja kasvu pakti tingimusi muutes, vaid tasakaalustades negatiivset mõju, mida nad taluvad sellepärast, et nad ei kuulu süsteemi. Kui me seda ei tee, läheb neil euroalaga ühinemiseks veel palju aastaid.
Oleme esitanud palju soovitusi, koostanud kuue punkti kava ja palunud Euroopa Komisjonil seda arvesse võtta. Seega on meil vaja, et Euroopa Keskpank, Euroopa Komisjon ja Euroopa Investeerimispank teeksid koostööd. Milliseid meetmeid tuleb sellises olukorras võtta? Kõigepealt peab Euroopa Keskpank ka kohalikele pankadele likviidsust pakkuma. Ta on seda teinud Lääne-Euroopa pankade puhul, samuti on ta näiteks kaudselt andnud vahendeid Rootsi pankadele, kuid mõned kohalikud pangad ei ole Euroopa Keskpangalt midagi saanud.
Need kuus punkti sisaldavad ka muid ettepanekuid. Miks mitte näiteks suurendada sotsiaal-, regionaal- ja ühtekuuluvusfondide puhul ELi rahastamisvahendite osakaalu ja vähendada riigi oma vms? Liikmesriikidel ei ole praegu tõesti eelarvevahendeid teatud projektide rahastamiseks. Seepärast võiksime liikuda selles suunas, et Euroopa rahastamisvahendite osa on näiteks 75% ja liikmesriikide osa 25%, eelkõige Balti riikides.
Olen maininud vaid kahte kuuest väga asjalikust ideest, mille oleme esitanud ja mille kohta saab Euroopa Keskpank, komisjon või Euroopa Investeerimispank vastu võtta otsuse. Just seda on neil riikidel vaja. Minu isikliku arvamuse kohaselt ei ole see mingi edasiminek, kui Rahvusvaheline Valuutafond sekkub nende riikide tegevusse ja hakkab ette kirjutama, mida nad tegema peaksid. Mina leian, et Euroopa peab otsustama, mida ette võtta.
Selline on meie nõudmine. Ma olen nendes riikides käinud ja mind on vapustanud asjaolu, et seal elavate inimeste arvates on Euroopa Liit neid nende igapäevases võitluses üksi jätnud. Ma palun Euroopa Komisjoni järgmisel koosseisul tulla tagasi tõsiseltvõetava kavaga, milles käsitletakse Kesk- ja Ida-Euroopa riike ja eelkõige Balti riike.
Tatjana Ždanoka
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - Austatud juhataja! Mina olen pärit Lätist - riigist, mida finantskriis tabas väga valusalt. Parempoolsete valitsuste vastutustundetu poliitika tõttu on tekkinud Lätis oht ilma rahalise välisabita pankrotistuda. Nüüd räägime erinevatest finants- ja majanduslahendustest, mis võiks olukorda parandada. Loomulikult peame korralikult arutama kõiki lahendusi, sealhulgas euro kiiret kasutuselevõttu. Samas kardan, et finants-ja majandusvaldkond on vaid medali üks külg. Me peame vahetama mõtteid ka sotsiaalvaldkonna teemal.
Praegu peavad paljud Läti elanikud ELi institutsioone nurjatuteks tüüpideks, kes sunnivad meie vaest valitsust kärpima pensione ja toetusi ning keda tuleb süüdistada sotsiaalses tõrjutuses ja vaesuses. On palju poliitikuid, kes süvendavad seda seisukohta põhiliselt valitsuskoalitsioonis, sest kui inimesed usuks, et praegune sotsiaalkriis on meie valitsuse süü, ei jääks see valitsus eelseisvatel üldvalimistel püsima.
Kas ma usun, et Läti ja teised selle piirkonna riigid vajavad hädasti ELi abikätt? Jah, usun küll. Kuid usun kindlalt ka seda, et meil on tarvis tugevat kontrollimehhanismi ja me vajame sotsiaalpoliitikas väga rangeid tingimusi. ELi raha peaks minema kõigepealt lihtinimeste, mitte pankade ega riigi bürokraatia päästmisele. Seega kasutan ma võimalust ja palun kõigil parlamendiliikmetel allkirjastada kirjalik deklaratsioon 0056/2009, mille loomise taga on kolme fraktsiooni esindajad ja milles käsitletakse Euroopa Liidu abiga seotud sotsiaalseid tingimusi.
Roberts Zīle
Aitäh, juhataja ja austatud volinik! Tänan teid selle küsimuse tõstatamise eest, härra Verhofstadt. Selle ülesseadmine tänaõhtusel arutelul võib aga tekitada segadust Lääne-Euroopas elavates Euroopa Liidu kodanikes. "Kuulge, ka meie peame finantskriisi all kannatama, sest Ida- ja Kesk-Euroopa on oma äpardunud valitsemisviisiga tekitanud probleeme nii endale kui ka meile.” See seisukoht vähendab juba niigi palju kahjustada saanud Euroopa Liidu ühtekuuluvuspoliitika kindlust. Balti riikide näide tõestab aga, et me oleme ühes paadis. Skandinaavia pangandussektori eesmärk saavutada suur turuosa ja kasum tõrjus Balti riikide omavääringud laenuturgudelt, eriti eluaseme ostmisega seotud hüpoteeklaenude turult välja. Kuna omavääringu kurss on fikseeritud, oli laenuvõtjate tsiviilvastutus laenuandjate ees väga suur: kogu ülehinnatud pandi väärtusega seotud valuutarisk oli laenuvõtjate kanda.
2008. aasta lõpus võeti Läti valitsuse, Rahvusvahelise Valuutafondi, Euroopa Komisjoni ja Rootsi valitsuse pingelistel läbirääkimistel vastu otsus osta suuruselt teine kommertspank, kasutades üksnes Läti maksumaksjate raha, ning hoida omavääringu vahetuskurss tugev. Seega päästsime meie, lätlased, kes me oleme mitme aasta jooksul kaotanud oma tulusid, konkurentsivõimet ja ilmselt ka ühiskonna kvaliteeti, skandinaavlaste ja teiste investorite pangandussektori vähemalt Balti riikides, sest pangakrahhi korral oleks doominoefekt levinud Läti piiridest palju kaugemale, võib-olla lausa Skandinaavia pensionifondideni ja pankade aktsionärideni. Jah, Euroopa Komisjon aitas meid ja Rahvusvaheline Valuutafond rahastas seda valikut, kuid lõviosa laenust kulub pangandussektori stabiliseerimiseks.
Makseviivituste vältimise ja tugeva vahetuskursi säilitamisega devalveerisime oma majandust 20% võrra SKPst, aidates tegelikult hoopis oma naabreid eestlasi, kelle eelis oli muidugi see, et neil on aastaid olnud kindel eelarvetasakaal, mis võimaldab neil võtta euro kasutusele juba 2011. aastal. Veelgi veidram on see, et Euroopa rahaliidu jaoks on Eesti-sugune näide ülimalt hädavajalik. See aga näitab, et Maastrichti kriteeriumid euro kasutuselevõtu kohta toimivad isegi kriisi tingimustes. Mitte et meil ei oleks eestlaste üle hea meel, kuid meie ohver oli panka ostes teatud solidaarsusmeede, et mitte tuua ebaõnne oma naabritele ega ka agressiivsetele investoritele. Tahtsime lihtsalt, et Euroopa rahanduspoliitika kujundajad oleks teatud määral solidaarsed, sealhulgas euroala uutele riikidele tõkete seadmise vallas.
Läti poliitikud on pidanud võtma vastu ülimalt karme otsuseid, millega enamik minu kolleegidest vanemates Euroopa riikides ei puutu kokku isegi kõige koledamates õudusunenägudes. Siiski ei ole meie võimuses kaotada oma eraisikute võlgade valuutariski. Me ei taha käituda huligaanidena, kes võtavad euro ühepoolselt kasutusele või lasevad selle ringlusse koos meie omavääringuga. Kuid meie demograafiliselt vananev ühiskond ei saa võtta endale eesmärgiks paljude aastate kulutamist selle nimel, et vahetada iga teine teenitud latt eurodeks ja maksta pankadele raha tagasi, palvetades õhtuti sellepärast, et lati kurss peaks euro suhtes vastu.
Alfreds Rubiks
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - (LV) Tänan, austatud juhataja! Minu arvates on sotsiaalpoliitika ajakohastamise ning Kesk- ja Ida-Euroopa riikide abistamise teemas palju retoorikat, kuid tegelikkuses ei toimu eriti midagi. Uut sotsiaalpoliitikat ei ole lõimitud Euroopa Liidu makromajandusse täies ulatuses. Eelarve on väike ja see ei suuda pidada sammu Euroopa Liidu laienemisega. Oma mõjuala suurendada püüdes aitab Euroopa Liit sageli väljaspool ELi asuvaid riike rohkem kui ELi uusi liikmesriike. Seepärast ei ole mingi juhus, et näiteks Lätis on enamik elanikke praegu halvemas olukorras kui enne Euroopa Liiduga ühinemist. Rohkem kui 90% pensionäridest elatuvad sissetulekust, mis jääb alla toimetulekupiiri.
Töötuse määr on Lätis jõudnud 20%ni, sisemajanduse koguprodukt on langenud 19% võrra, valitsussektori võlg ületab aastaeelarvet ja pensioneid on kärbitud 10%. Inimesed protestivad, nad lahkuvad Lätist, kuulutavad välja lõputuid näljastreike või pakuvad müüa oma siseorganeid, et saada raha oma perede ülalpidamiseks. Enesetappude arv kasvab. Euroopa Liidu neoliberaalset sotsiaalkindlustuspoliitikat tuleb muuta. Kriisi põhjustas kapitalism, kuid kriisist väljapääsu leidmise eest peavad maksma töötajad ja pensionärid. Suurte kapitalistlike rahvusvaheliste äriühingute ja pankade investeering kriisi põhjustatud probleemide lahendamisse on olnud minimaalne. Euroopa Liit laseb ladvikul ja pankadel pääseda riigi maksutulu, teisisõnu inimeste raha arvel.
Ida-Euroopa riigid tahavad põllumajandustoetuste võrdset jaotamist, sest praegu pööratakse rohkem tähelepanu vanematele liikmesriikidele, see aga moonutab vaba tööturgu. Lõppema peab ebavõrdsete meetodite kasutamine otsetoetuste arvutamisel ja maksmisel ning nende maksete eristamine teatud toodete valmistamisel. Euroopa Komisjon ja Euroopa Parlament peavad õigusakte vastu võtma demokraatlikult, et kaitsta peale suurtootjate ja pankurite ka abivajajate huve selles rikkas ja demokraatlikus Euroopa Liidus.
Jaroslav Paška
Majandus- ja finantskriis on Kesk- ja Ida-Euroopa ümberkujunevatele riikidele avaldanud palju tõsisemat mõju kui Lääne-Euroopa stabiilse demokraatiaga riikidele. Seepärast tuleb leida viisid, kuidas anda sellele ebasoodsale majandusarengule vastulöök. Me ei tohi unustada, et imesid juhtub vaid muinasjuttudes. Seepärast on igas kannatada saanud riigis olukorra parandamisel esmatähtsaks eeltingimuseks valitsuse vastutustundlik rahandus- ja majanduspoliitika ning ajakohastatud ja parempoolsed õigusaktid. Vaid siis on võimalik sihipäraste tööstusmeetmete kaudu järkjärgulist majandusarengut soodustada.
Et abist oleks kasu, ei tohi rahalisi vahendeid kulutada sotsiaaltoetustele ega tarbimisele ega ka kunstlikult loodud mõttetutele töökohtadele. Kui vana soojuselektrijaam tekitab rohkem heitkoguseid kui elektrienergia, siis ei tohiks näiteks valitsusel olla võimalik kasutada seda abi elektrijaama taaskäivitamiseks üksnes seepärast, et väidetavalt loob see mõned töökohad.
Kui me tahame kannatada saanud riike tõepoolest aidata, peame toetama vaid selliseid finantsprojekte, mis on väga uuenduslikud ja kaitsevad keskkonda. Hoolitsegem selle eest, et toetusprogrammidesse investeeritud vahendid soodustaksid äriühingute ümberkorraldamist ja avaldaksid kannatada saanud riikidele ning seeläbi kogu Euroopale pikaajalist mõju.
Zoltán Balczó
(HU) Kõigepealt peame leidma lahenduse, kuidas vältida samasugust kriisi tulevikus. Üleilmse finantssüsteemi põhjustatud segadus levib kulutulena kogu maailmas ja avaldab otsest mõju reaalmajandusele, sest äriühingutel puudub juurdepääs krediidile, mida võib nimetada majanduselu allikaks. Sellest õppetunnist õpitu on silmaga näha. On selge, et me peame loobuma usust turu isereguleerimisse ja ülemvõimu, nõustuma riigi reguleeriva rolliga ja asuma seda täitma.
Me räägime küll majanduse elavdamisest, kuid on ilmne, et lõppeesmärk, mida me tahame seeläbi saavutada, on töökohtade kaitsmine. See tähendab, et eelisjärjekorras tuleks toetada väikesi ja keskmise suurusega ettevõtteid ka Euroopas, sest tegelikult annavad nemad enamiku töökohtadest. Üks tähtis teema on krediidi saamise tingimused. Muidugi on pangad mõistlikult tegutsenud, nagu kuulsime härra Almunialt. Sama kehtib ka Ungari kohta, kus näiteks kõik kommertspangad on välispankade tütarettevõtjad. Seepärast on nad oma ettenägelikkuses hoidunud krediidi andmisest, mis on aga halvanud sisemajanduse.
Otsetoetused, mida EL samuti lubab, on ilmselgelt vajalikud, kuid neid ei tohiks anda sellistele valitsustele nagu praegune Ungari valitsus, kes ei toeta mitte väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete, vaid peamiselt rahvusvaheliste firmade asutamist. Kui rääkisime täna Euroopa Komisjoni 2009. aasta paranduseelarve projektist, arutasime Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi teemat. Projektis on komisjon võtnud tähelepanuväärse ja äärmusliku meetme, mille kohaselt hoidutakse nende vahendite kasutamisest, kuigi need on eraldatud just maapiirkondade elanike toetamiseks.
Miks me räägime sellest piirkonnast eraldi? Sellepärast, et see on muutunud palju haavatavamaks kui Euroopa lääneosa. Me peame meenutama 1990. aastaid, mil sai selgeks, et asjatu on meie lootus muuta Ungari majandus praegu kehtivas demokraatias samuti iseseisvaks. Piirkond kannatas pärandiks saadud võlgade katmiseks tehtavate tagasimaksete järjest suureneva koorma ning kasutas ära odavad loodus- ja inimressursid, kusjuures kõik see tootis lääneriikides samal ajal väga suurt finantstulu. Seepärast pean ma praegu õigusega ütlema, et see piirkond peaks saama rohkem toetust, sest tegemist on osalise hüvitisega.
Enikő Győri
(HU) Lugupeetud kolleegid! Kriis on näidanud, et väljaspool euroala asuvad Kesk- ja Ida-Euroopa riigid on palju haavatavamad kui maad, kus kasutatakse ühisraha. Kuna Kesk- ja Ida-Euroopa riigid sõltuvad suurest ekspordist ja väliskapitalist ning elanike suurest välisvõlast, on taastumise tempo neis samuti aeglasem kui riikides, kus valitseb euroalaga kaasnev kindlus. Kui liikmesriikide vaheline solidaarsus ei toimi tegelikkuses, vaid on üksnes loosung, siis nõrgeneb Euroopa Liidu sisemine ühtekuuluvus ning seetõttu on tulemuste saavutamine raske kogu ELis.
Siiski ei ole meil solidaarsuse saavutamiseks tarvis uusi ELi vahendeid ning kindlasti ei vaja me armuande. Olemasolevaid võimalusi ja vahendeid tuleb kasutada mõistlikult. Siin võib appi tulla Euroopa Keskpank, kes toetaks järjekindlalt selle piirkonna pankade likviidsust. Samuti saab aidata Euroopa Investeerimispank, pakkudes sihtkrediiti piirkonna väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele. Samal ajal võiksid ELi institutsioonid kohandada ühtekuuluvus- ja struktuurifondide vahendite kasutamise eeskirju, et viia need vastavusse selle äärmusliku olukorraga. Eriti soovin juhtida teie tähelepanu sellele, et paljudele meeldib käsitleda Kesk- ja Ida-Euroopa riike kui tervikut, kuigi nad on väga mitmekesised ja neil on ka erinevad kriisist väljumise strateegiad.
Näiteks on Ungari kasutanud ära kõik oma reservid, sest peaaegu kaheksa aastat juhtis riiki ebapädev sotsialistlik valitsus. Praegu on ta sunnitud kohaldama piiranguid, mis on teravas vastuolus majanduse elavdamist toetavate praktiliste meetmetega, mida on kriisiga toimetulemiseks võetud teistes Euroopa riikides. Kui Lääne-Euroopa riikide valitsused mõtlevad juba oma väljumisstrateegiate koostamisele, valitseb mõnes Kesk- ja Ida-Euroopa riigis, mida kriis on eriti valusalt tabanud, ka 2010. aastal veel tõsine majanduslangus. Nii et kui rääkida väljumisstrateegiate loomisest, siis on ülimalt tähtis riike kuidagi eristada.
ELi juhid ei tohiks koostada tüüpeeskirju, mis raskendaksid mõne riigi ja selle rahvastiku olukorda veelgi. Uue finantssüsteemi õigusaktide loomisel tuleb jälgida, et kapitalinõuete karmistamine ei tekitaks pankade vahel kõlvatut konkurentsi. Kesk- ja Ida-Euroopa pangad, mis on osutunud elujõuliseks, ei ole saanud mitte kelleltki ühtegi rahasüsti. See tähendab, et neil oleks võrreldes Lääne-Euroopa päästetud pankadega palju keerulisem rangemate kapitalinõuete eeskirjadega toime tulla. See aga põhjustaks languse krediidinõudluses, mis ei ole niikuinii eriti suur olnud, ning lõpuks langevad selle olukorra ohvriks hoopis väikesed ja keskmise suurusega ettevõtted. Sellist asjade käiku tuleb iga hinna eest vältida.
Ivari Padar
(ET) Härra president! Kõigepealt siiras tunnustus härra Almuniale senise väga tõhusa töö eest. Eks kõigil Euroopa Liidu riikidel on palju ühiseid probleeme ja samas on igal maal ka oma rahanduspoliitika ja oma spetsiifilised probleemid ja kindlasti tuleb siin kõigil olla ka enesekriitiline. Argument, et vaid uued Euroopa Liidu liikmesriigid on eriti raskelt kriisist mõjutatud, ei ole päris tõsi. Kui vaadata, mis riikides on pangad vajanud majanduslikku tuge, on need peamiselt vanad liikmesriigid, mitte uued. Fiskaalprobleemid on samuti suuremad euroalas kui väljaspool.
Samas on selge, et pankade piiriülesus ei ole loonud lisariske. Olukord on just vastupidine. Pangad, mis tegutsevad erinevates riikides, on olnud kindlamad ja nad on olnud võimelised stabiliseerima situatsiooni paljudes vastuvõtvates partnerriikides. Pangad, millel on probleeme, on pangad, mis on teinud lihtsalt halbu ärilisi otsuseid, olgu see näiteks kas või Royal Bank of Scotland.
Kristiina Ojuland
Lugupeetud juhataja! Soovin ühineda eelkõneleja tänuavaldusega volinik Almuniale. Tal on selge seisukoht Kesk- ja Ida-Euroopa riikide erinevuste ning nende praeguse majandus- ja finantsolukorra kohta.
Volinik nimetas Eestit. Mina olen pärit Eestist. Euroalaga liitumise püüdlusi ei ole olnud lihtne täita, kuid minu arvates on üks asi, mida me võiks koos teiste ümbritsevate riikidega teha - vastutada oma tegude eest. Ma ei ole sellel arutelul parlamendis siiani kuulnud väljendit "vastutus oma tegude eest”, kõlab vaid sõna "solidaarsus”. Kuidas me saame eeldada solidaarsust, kui maailma suured konkurendid Hiina ja India on meid edestamas? Minu arvates peaksime Euroopa Liidus olema palju pragmaatilisemad ja mõtlema sellele, mille eest meie valitsused vastutavad.
Sellisel ajal on raske kärpeid teha. Eestis on olnud väga keeruline valitsuse kulusid vähendada, kuid ikkagi oleme seda mitu aastat teinud. Headel buumiaastatel suutsime koguda reserve. Selle eest ei vastuta mitte keegi peale liikmesriikide valitsuste endi.
Ryszard Czarnecki
(PL) Austatud juhataja! Mina esindan Poolat. See on riik, mis ei pea küll kriisi pärast sellisel moel muretsema nagu Ungari või Läti, kuid minu riigis on vaatamata valitsuse propagandale töötuse määr samuti selgelt tõusmas ning tänasel meeleavaldusel Varssavis osalesid protestivad laevatehase töötajad, kes olid just kätte saanud viimase osa oma koondamisrahast.
Poola riigipanga koostatud analüüsi alusel oli üheksa Kesk- ja Ida-Euroopa riigi majanduslanguse kiirus selgelt suurem kui Lääne-Euroopa riikides. Veelgi halvem on see, et meie piirkonna üksikute riikide vahelised erinevused on suuremad kui niinimetatud vanas ELis. Lisaks vana EL 15 stabiilsemale majandusele on selle põhjuseks osaliselt ka - öelgem otse välja - selle parem oskus kasutada ja väänata teatud rahastamisvahendeid, mille Euroopa Liit on teoreetiliselt ära keelanud.
Euroopa Komisjon ja volinik Neelie Kroes pigistasid silma kinni abi suhtes, mida Berliin andis Saksamaa laevatehastele, kuid mõistsid Poola sama tegevuse eest hukka ja nõudsid Poola laevatehastele antud ELi abi tagastamist. Selgub, et tegelikkuses on mõni võrdsem kui teised ja kasutusel on topeltstandardid. Prantsusmaa autotööstusel on võimalik saada rohkem riigiabi kui uute ELi liikmesriikide autotööstusel. See vaid suurendab ebavõrdsust.
Volinik rääkis euro kasulikust mõjust, kuid loomulikult oli see ju nali. Poolal eurot ei ole, kuid kriis on mõjutanud meid vähem kui Slovakkiat, kus euro võeti kasutusele ja kus kriisi tagajärjed on tõsisemad kui Poolas. Ka mina soovin solidaarsust, millest rääkis Euroopa Rahvapartei (kristlike demokraatide) fraktsiooni esindaja, kuid mulle jäi mulje, et ta on selles küsimuses silmakirjalik. Praeguses olukorras ei ole aga silmakirjalikkus just kiitust vääriv omadus.
Joe Higgins
Austatud juhataja! Ma eeldasin, et volinik Almunia ja võib-olla ka härra Verhofstadt selgitavad ja analüüsivad enamiku Kesk- ja Ida-Euroopa riikide majandusele osaks saanud katastroofi taga olevaid põhjusi. Kakskümmend aastat tagasi oli nendes riikides kangelaslik töörahva liikumine, mis kukutas stalinistliku kivimüüri. Kahjuks jätkati seejärel kapitalismi taastamisega, mitte müüri väljavahetamisega, mis oleks lasknud minna üle tõeliselt demokraatlikule sotsialismile. Kuid seda kirjutas ette kogu Euroopa poliitiline kapitalistlik süsteem: EL ja kõik suurettevõtted lubasid, et kapitalism kuulutab uue ja helge ajajärgu saabumist Kesk- ja Ida-Euroopa riikide inimeste jaoks.
Turust pidi saama jumal ja konkurentsist kuningas. Niisiis on meil tegemist Euroopa Komisjoni voliniku palavalt armastatud neoliberaalse korra pealesurumisega. Riigivara erastati - või tegelikult rööviti - hulgi ning nende riikide majandus anti rahvusvahelistel finantsturgudel tegutsevate kelmide meelevalda. Me asutasime selle protsessi jälgimiseks isegi spetsiaalse panga. See on olnud täielik katastroof. Balti riigid on vabalanguses: Läti majandus langes kolmandas kvartalis 18% ja töötuse määr on 20%.
Mida pakuvad Euroopa Komisjon ja härra Verhofstadt? Kas nad kirjutavad välja Rahvusvahelise Valuutafondi ja Lääne-Euroopa pankade retsepti? Me kasutame töörahva elatustaseme ja avalike teenuste kallal alepõletamise võtet. Selle tõttu võidakse Lätis enne käesoleva aasta lõppu sulgeda pooled haiglad.
ELi süsteemi põhimõtted tähendavad nende riikide lihtinimeste jaoks õudusunenägu - neid ähvardab ebainimlike tingimuste tekkimise oht. Seepärast soovitan Kesk- ja Ida-Euroopa inimestel keelduda sellest Euroopa Liidu süsteemi surmavast retseptist, riigistada pangad, saavutada nende üle demokraatlik kontroll, et nad teeksid investeeringuid inimeste ja töökohtade heaks, riigistada ja taasriigistada suured majandussektorid, kuid teha seda seekord töörahva kontrolli all, et nad saaks teha majanduses rahva heaks plaane ega satuks kelmide, ühendatud Euroopa ja rahalisest kasust hooliva Euroopa meelevalda, mis on põhjustanud selle piirkonna inimeste jaoks kohutava katastroofi. Te võite naerda, härra volinik, kuid ma jään siiski teie vastust ootama.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Austatud juhataja! Tänan väga selle eest, et andsite mulle sõna. Samuti tänan volinik Almuniat väga põhjaliku raporti eest, mille ta Euroopa Parlamendile esitas. Eriti hea meel oli mul selle üle, et volinik nõustus leevendama stabiilsuspakti tingimusi, tunnistades samas, et rangeid Maastrichti kriteeriume, näiteks 3% taset, on väga raske praeguse tõsise majanduskriisi ajal täita.
Kõigepealt tahan ma rõhutada, et viimastel päevadel ja nädalatel on Kreeka - riik, kust ma pärinen - seoses oma krediidivõimelisusega olnud teatud reitinguagentuuri ja nõustamisfirma rünnaku all. See tõstatab küsimuse, kas me ei peaks sellise töö tegemiseks kaaluma tõsiselt ELi ameti asutamist, sest siis ei saaks igaüks seda tööd teha ja see ei oleks kuidagi seotud varjatud äriliste ega muude konkurentsialaste eesmärkidega.
Ma tahan kaevata selle pärast, et Euroopa Liit aitab paljusid kolmandaid riike rohkem kui oma liikmeid. Samuti palun üles näidata solidaarsust, mida minu koduriik Kreeka vajab oma probleemidega toimetulemiseks.
Iliana Ivanova
(BG) Tänan, austatud juhataja! Kallid kolleegid, usun, et mõistlik kriisi vastu võitlemise poliitika peab Kesk- ja Ida-Euroopa riikides erinevalt eelkõneleja esitatud soovitustest rajanema sotsiaalse turumajanduse põhimõttele. Vaid tugev majandus, milles austatakse eraomandi vabadust, õigusriiki ja isiklikku vastutust, saab tagada kulud, mida tuleb maksta jätkusuutliku sotsiaalpoliitika eest, mille meie ühiskond on ära teeninud.
Olen täiesti kindel, et meie jõupingutused ja vastutus tuleb koondada mitme alustala ümber. Esimene neist on riigi stabiilne rahandus. Väga suure valitsemissektori võlaga liikmesriikide arv tekitab ärevust. Me peame olema hästi valvsad ja hoolsad. Peame võtma eesmärgiks eelarvepuudujäägi, mis ei jää lihtsalt 3% piiridesse SKPst, vaid andma endast parima, et saavutada tasakaalus eelarve.
Stabiilsuse ja kasvu pakti osana peavad Euroopa Komisjon ja nõukogu jälgima hoolikalt liikmesriikide makromajanduslikke erinevusi.
Teiseks peame toetama väikesi ja keskmise suurusega ettevõtteid. Selle põhjuseks pole mitte see, et nad tagavad Euroopas enam kui 65% töökohtadest, on vaid ka asjaolu, et nad pakuvad kõige paindlikumat ja dünaamilisemat kasvupotentsiaali, eriti kriisi tingimustes.
Kolmandaks on meie jaoks tähtis toetada töötuid ja kõige haavatavamaid ühiskonnarühmi ning teha piisavalt investeeringuid haridusse, kutseoskuse omandamisse ja teadustöösse. Viimasena tahan nimetada euroala laienemist, mis on ELiga hiljuti liitunud liikmesriikide jaoks esmatähtis.
Ma palun teie toetust, tänan parlamendiliikmeid ja kutsun Euroopa Komisjoni ja liikmesriike üles vaatama läbi oma seisukoha selle ala laienemise suhtes. Me vajame teie mõistmist ja solidaarsust, eriti sellistes riikides nagu Bulgaaria, kust ma olen pärit. Bulgaaria on teinud Maastrichti kriteeriumide täitmiseks suuri jõupingutusi ning tema eelarvepuudujääk on Euroopa Liidus üks väiksemaid. Samuti on riigil väga korralik fiskaalpoliitika.
Lugupeetud parlamendiliikmed! Minu arvates peame jätkama ühiste kooskõlastatud jõupingutustega, et aidata majandusel taastuda ja väljuda kriisist tugevamana kui kunagi varem.
Edit Herczog
(HU) Austatud juhataja, head kolleegid! Lubage mul alustada oma üheminutilist sõnavõttu tänuavaldusega parlamendiliikmetele, kes on pärit euroalasse kuuluvatest riikidest. Mul on hea meel, et nad on pidanud sellel mõttevahetusel osalemist tähtsaks. Nende kohalviibimine arutelul on just see, millest saab alguse solidaarsus.
Unustamata liikmesriikide vastutust oma tegude eest, nagu ütles minu kolleeg, on uued liikmesriigid silmitsi üldiste probleemidega, mis tunduvad meie jaoks kindlasti objektiivsed. Üks selline probleem on kakskümmend aastat kestnud liitumisprotsess, mis on põhjustanud nendes riikides tõsiseid majandusraskusi ning mille käigus eeldati elanikelt tõelist ühiskondlikku solidaarsust. Teine probleem seisneb selles, et neil riikidel ei ole euroala pakutavat kaitsemehhanismi, mis tähendab, et kui kriis neid tabas, olid nad palju kaitsetumas olukorras. Lõpuks tuleb arvestada veel väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete ja nende palgatud töötajate osakaalu nendes riikides, võrrelduna Euroopa Liidu arvudega.
Kokkuvõtteks usun kindlalt, et me peame Euroopa Liidu ning Kesk- ja Ida-Euroopa riikide majanduse elavdamiseks ühendama jõud ning lahendama kolmetahulise probleemi, mis hõlmab tööhõivet, finantstasakaalu ja majanduskasvu. Minu arvates sisaldab väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete pakett mõningaid neid punkte. Igal juhul peame väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete sektori rahalised raskused kuidagi ületama. Kindlasti vajame selle saavutamiseks Euroopa Keskpanga abimehhanisme. Mida väiksem on ettevõte, seda kaugemale jääb ta EList.
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Vilja Savisaar
(ET) Härra president! Mina juhin tähelepanu ennekõike kolmele Balti riigile, mille olukord on vahest kõige raskem selles regioonis. Mõned näited: Eesti majanduslangus on üle 15%, samas kui Euroopa Liidu keskmine on -4,1%. Mitte ühelgi teisel Euroopa riigil peale kolme Balti riigi ei ületa majanduslangus 10%. Kõigis kolmes Balti riigis on töötus tänaseks tõusnud juba üle 15%.
Ma loodan väga, et ALDE ettepanekud Baltikumi majanduse taastamiseks ja finantsseisu parandamiseks leiavad komisjoni väga konkreetset tähelepanu ja reageerimist. Eesti on pidanud viimase aasta eelarvet kolmel korral kärpima ja avaliku sektori kulusid kokku tõmbama ja edasised kärped halvendavad oluliselt niigi rasket sotsiaalset olukorda. Ma loodan väga, et Eesti liitub 1. jaanuaril 2011 eurotsooniga, et luua alus ka majanduslikule tõusule ja finantsraskustest ülesaamisele.
Paul Rübig
(DE) Austatud juhataja, lugupeetud volinik, kallid kolleegid! Praegu oleme finants- ja majanduskriisi keskmes ning ma usun, et likviidsus on kriisis kõige olulisem tegur - mitte ainuüksi pankade ja äriühingute, vaid eelkõige just töötajate jaoks. Loomulikult on likviidsuse eeltingimus alati krediidivõimelisus ja seepärast on eriti tähtis pidada arutelusid äriühingute, pankade ja töötajate krediidivõimelisuse üle.
Ükskõik kas te olete töötaja, äriühing või pank - krediidivõimelisus põhineb alati tulul. Kui te midagi ei teeni, ei ole te krediidivõimeline ja teil puudub likviidsus. Siit saabki alguse allakäiguspiraal.
Seega on ülimalt oluline tagada, et kauplemisele ei kehtestataks tulevikus enam lisamakse. Selle asemel peaksime kaaluma, kuidas saame kehtestada finantstehingute maksu puhtalt finantsilistele tehingutele, mis ei põhine teenusel ega kauplemisel. Seda maksu tuleks kasutada pankade ja riigieelarve refinantseerimiseks ning sellest tulenevalt ka töökohtade loomiseks.
Tegelikkuses on töötus täiesti lubamatu. See ongi finants- ja majanduskriisi tekkimise põhitegur.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Lissaboni lepingu alusel valitseb Euroopa Liidus sotsiaalne turumajandus. Meie põhimure peab olema töökohtade loomine, töötuse määra vähendamine ja majanduskriisist väljumine. Kagu-Euroopas asuvad liikmesriigid on silmitsi suurte puudujääkidega. Nad peavad kiirendama töökohtade loomist ning säilitama samal ajal pikaajalise ja jätkusuutliku fiskaalpoliitika. Nende liikmesriikide eelisvaldkondadeks jäävad haridus, tervishoid, põllumajandus ning transpordi- ja energiainfrastruktuuri areng. On oluline, et nimetatud liikmesriikides oleks põllumajandustoetuste osakaal sama suur kui vanades liikmesriikides. Toetust, mida EL on viie aasta jooksul maksebilansi jaoks pakkunud, on võimalik anda siis, kui abi saavad liikmesriigid kohustuvad reformima oma maksu- ja lõivusüsteemi või rakendavad meetmeid oma haldussuutlikkuse parandamiseks, et nad oleksid suutelised võtma Euroopa rahalisi vahendeid vastu paremini ja võimalikult suures ulatuses. Neid liikmesriike tuleb toetada ka keskkonda rängalt saastavate tööstusharude moderniseerimisel, et vähendada heitkoguseid, kuid säilitada töökohad ja tagada majandusareng. Lõpetuseks tahaksin lisada, et minu arvates on nende liikmesriikide toetamiseks vaja luua ühtekuuluvuspoliitika aastateks 2014-2020. Nii saaksime jätkata majanduslikult vähem arenenud Euroopa piirkondade abistamist.
Diogo Feio
(PT) Austatud juhataja! Tahan kõigepealt kiita selle arutelu algatajaid, sest majanduslikult nõrgemate ja euroalaväliste riikide olukorra arutamine on väga oluline. Eriti tähtis on see ajal, mil me räägime kriisist väljumise strateegiatest, kus tuleb arvesse võtta eri riikides valitsevat olukorda. Paljude Ida- ja Kesk-Euroopa riikide majanduses on raske olukord, kuid asjad hakkavad nüüd minema keeruliseks ka mitme euroalas asuva Lääne-Euroopa riigi majanduses. Üks näide on minu koduriik Portugal. Strateegias tuleb arvesse võtta mitmesuguseid olusid, mis on riigiti erinevad.
Valida võib paljude teede vahel. Sobiv rahandus- ja eelarvepoliitika on ülimalt oluline. Selle võiks võimaluse korral üha selgemalt paika panna poliitiliste kriteeriumidega, milles arvestatakse äriühingute ning väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete likviidsusvajadust, millega ei looda ega muudeta jäävaks takistusi, mida on euroalavälistel riikidel väga raske ületada, ning millega avaldatakse riikide valitsustele survet korraldada vajalikke keskmise pikkusega ja pikaajalisi reforme. Kokkuvõttes peame sõnadelt tegudele üle minema. Ühtekuuluvus peab tooma kasu.
Elena Băsescu
(RO) Tänu Euroopa majanduse elavdamise kava edukale elluviimisele toimub Euroopa Liidu liikmesriikides järgmisel, 2010. aastal mõningane taastumine.
Kesk- ja Ida-Euroopa riike on majanduskriis erinevalt mõjutanud. Ühest küljest on Poolas majanduskasv veidi kiirenenud ja seeläbi on ta suutnud kriisi vältida. Rumeeniat ja Ungarit on aga majanduskriis väga tõsiselt mõjutanud.
Rumeeniat on tabanud sel aastal ennenägematud majandusraskused, mida on veelgi süvendanud suur poliitiline ebastabiilsus. Selle vallandasid sotsiaaldemokraadid, kes soovisid valimistega seotud põhjusel valitsusest lahkuda - nimelt olid lähenemas presidendivalimised. Need pidid toimuma vaid kahe kuu pärast. Sotsiaaldemokraatide lahkumine valitsusest ja umbusalduse avaldamise ettepaneku esitamine parlamendis päädis Rumeenia jaoks kahekuulise ajutise valitsusega, mille volitused olid piiratud ning mis ei suutnud parlamendis eelarveprojekti lõpetada ega vastu võtta.
Selle tagajärjel lükkas Rahvusvaheline Valuutafond edasi 1,5 miljardi euro suuruse laenu kolmanda osa väljamaksmise. Siiski otsustas Šveitsi valitsus anda meile tagastamatut laenu kokku ligikaudu 120 miljoni euro väärtuses. Minu koduriigis on 8% negatiivne majanduskasv ning töötuse määr on Euroopa Liidu keskmisest kahe numbri võrra madalam. Tulevikus on ELis vaja strateegiat, mille keskmes on valitsuste taandumine oma riikide majanduse toetamisest. See ei ole aga Rumeenia puhul 2010. aastani võimalik, sest meil ei ole seda Rahvusvahelise Valuutafondiga sõlmitud lepingu alusel lubatud teha.
Petru Constantin Luhan
(RO) Pooldan kõnekäändu, et kui te tulete kalapüügiretkelt ja kohtate kedagi, siis ei tohiks talle anda kala, vaid teda tuleks õpetada kala püüdma. Kuid meil on vaja enne teada, et me peame talle kalapüüdmist õpetama. Siinkohal pean silmas riike, kes on ELiga hiljuti liitunud ja kellel on vaja veel õppida. Täiesti iseseisvalt ei oska nad seda aga teha. Samuti peame andma neile selleks vajalikud rahalised vahendid. Mina isiklikult usun, et elujõuline majandus koosneb põhiliselt keskmise suurusega ettevõtetest. Seepärast peab majandusliku, sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse poliitika eesmärk olema Euroopa ühtekuuluvusfondidest raha eraldamine just sellist liiki majandusele. Tahan lisada, et ELi majandusliku, sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse poliitika on viimasel ajal Euroopa Liidu eelisvaldkondade määratlemisel tahaplaanile jäetud.
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Victor Boştinaru
(RO) Pärast proua Băsescu kuulamist ei saa ma jätta ütlemata: "Oh teid vaesekesi! Milline püha lihtsameelsus siin Euroopa Parlamendis!”
Kui pöörduda tõsisemate teemade juurde, siis majanduse aeglustumine Kesk-Euroopa riikides on saavutanud äärmuslikud mõõtmed. Erinevused nende ja rikaste Lääne-Euroopa riikide vahel suurenevad. Peale selle on Kesk-Euroopa riikide võime luua majanduslikke ja finantsstiimuleid nii väike, et see ei vääri peaaegu mainimistki. Tahan juhtida Euroopa Komisjoni tähelepanu asjaolule, et sotsiaalkulude, töötuse määra märkimisväärse tõusu ja tohutute eelarvekärbete tagajärjel on kahanenud ka nende riikide suutlikkus kaasrahastada Euroopa vahenditest toetatavaid projekte. Kõikide nende tegurite tõttu võib Kesk-Euroopa riike hukka mõista ...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Lajos Bokros
(ES) Mina soovin esitada härra Almuniale mõned väga lihtsad küsimused, millega ei kaasne tõlkeprobleeme. Mida te arvate Maastrichti lepingu järgsete kriteeriumide muutmisest nii, et need sisaldaksid uut kriteeriumi maksebilansi ning jooksevkonto puudujäägi ja välisvõla piirmäära kohta?
Mida arvate vahetuskursipoliitikast? Milline vahetuskurss on majanduslanguse ajal parem - fikseeritud või paindlik?
Samuti on mul küsimus riikide kohta, kes on võtnud kasutusele euro, ilma et nad oleks Euroopa Liidu liikmesriigid. Kas see seab neid soodsamasse või ebasoodsamasse olukorda läbirääkimistel, mida peetakse tulevikus euroala eest vastutuse võtmise üle?
Csaba Sógor
(HU) Austatud juhataja! Gripp murrab maha need, kellel on vilets tervis. Seega ei vaja Kesk- ja Ida-Euroopa riigid ainult vaktsiini, vaid midagi ka oma tervise tugevdamiseks. Te teate, mida ma mõtlen. Toetada tuleb korra muutmist, mitte ainult majandust, kuigi ka viimane vajab tuge. Selle põhjuseks on asjaolu, et paljudes Kesk- ja Ida-Euroopa riikides on majandus, meedia ja poliitika ikka veel nende kätes, kes seda piirkonda viimase 40 aasta jooksul kavakindlalt hävitasid.
Seepärast peame toetama seda, mida nimetame Euroopa väärtusteks. Sel juhul ei pea üks riik mitmekeelses Euroopas arutelu keeleseaduse vajaduse üle ja teine ei püüa lisada salaja lepingusse väikse allmärkusena kollektiivset süüd. Selle asemel tegeletakse Euroopa väärtustega. Seega vajavad Kesk- ja Ida-Euroopa riigid ...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Zigmantas Balčytis
(LT) Tänan, lugupeetud juhataja, austatud volinik! 2006. aastal püüdsime ka meie, leedukad, tegelikult eurot kasutusele võtta, kuid kahjuks jäid meil kriteeriumid ühe sajandiku ulatuses täitmata. Sellegipoolest tahan ma teid, härra volinik, eelmisel perioodil tehtud töö ja väga tulemusliku koostöö eest tänada.
Praeguse probleemi kohta arvan, et olud on muutunud. Siin tehti mitu head ettepanekut, kuidas mõned asjad üle vaadata. Mingil juhul ei räägi ma Maastrichti kriteeriumidest, vaid väga elementaarsetest asjadest, mis annavad igale riigile teatava võimaluse hindu reguleerida. Pean silmas erinevaid vahetuskursimehhanisme ja mitut muud vahendit.
Soovin, et Euroopa Komisjon arvestaks selle ettepanekuga. Tänan ka härra Verhofstadti, kes pakkus välja, et tulevikus suudame ehk kokku tulla ja arutada rahulikult seda, kuidas saaksime aidata Ida-Euroopa ja Balti riike, sest töötus on tõesti ...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Joaquín Almunia
komisjoni liige. - (ES) Austatud juhataja! Tänan väga härra Verhofstadti, kes algatas selle arutelu, ja kõiki sõnavõtjaid. Olen teie arvamuste ja mõtete eest ülimalt tänulik.
Lubage mul alustada väljendiga, mida kasutas härra Verhofstadt. Tema sõnul tähendab see, et mõned Kesk- ja Ida-Euroopa riigid ei kuulu euroalasse, raudse eesriide olemasolu. Ma ei ole sellega nõus, sest mõnes euroalasse veel mitte kuuluvas Kesk- ja Ida-Euroopa riigis valitseb erakordselt raske majandusolukord, kuid on riike, kelle majandusolukord ei ole küpsemate ja arenenumate riikide omast halvem. Viimased on Euroopa Liitu kuulunud palju kauem, neid on Euroopa Investeerimispank ja struktuurifondid rahastanud hoopis pikema aja vältel ja nad kuuluvad euroalasse, kuid neil on sama tõsised või isegi tõsisemad majandusprobleemid kui paljudes Kesk- ja Ida-Euroopa riikides.
Seega ei ole probleem raudses eesriides, mida ei ole enam kakskümmend aastat. Samuti ei ole asi selles, et Euroopa Liidu kättesaadavaid vahendeid selles piirkonnas ei kasutata, sest seda tehakse, nagu ma oma esialgses kõnes ütlesin. Mõned teist on sellele vihjanud, teised aga ei paista teadvat, et vahendeid kasutatakse palju suuremas ulatuses, kui me oleks osanud ette kujutada 2007. aastal, mil kriis hakkas.
Kogu lugupidamise juures ei ole probleem selles, kuidas euro kasutuselevõtu kriteeriume tõlgendatakse. Me oleme seda Euroopa Parlamendis palju kordi arutanud. Probleem ei ole selles. Parlament on kritiseeritud neid, kes otsustasid tollal lubada mõnel praegusel euroala liikmel sellega liituda, kuigi ei olnud veel päris selge, kas tingimused on täidetud. Praegu näeme, et riigid, kes ei ole sellise kriisiga toimetulemiseks majanduslikult hästi ette valmistunud, kannatavad nii euroalas kui ka sellest väljaspool kõige enam. Hoopis see probleem peaks meile muret tekitama.
Kas me peame tegema rohkem koostööd? Loomulikult peame. Kas peame tugevdama Euroopa vahendeid? Muidugi peame. Komisjon palub seda teha nõukogul ja Euroopa Parlamendil. Parlament palub seda teha komisjonil ja mina palun, et Euroopa Parlament paluks seda teha nõukogul, sest nõukogu ei ole kiitnud heaks komisjoni ettepanekut Euroopa Sotsiaalfondi 2009. ja 2010. aasta meetmete kohta, mida rahastataks täies ulatuses Euroopa vahenditest nendes riikides, kes saavad rahalist abi Euroopa Sotsiaalfondist. Mul oleks väga hea meel, kui te seda nõukogule edasi ütleksite.
komisjoni liige. - (FR) Olen täna siin majandus- ja rahaküsimuste volinikuna viimast korda ning tahan anda teie seisukoha ECOFINile edasi, sest nõustun sellega ka ise. Ma tõesti usun, et praegusel ajal on oluline kasutada struktuurifonde ja Ühtekuuluvusfondi teistmoodi, kui me seda tavaoludes teeksime. Ma jätkan oma emakeeles.
komisjoni liige. (ES) Olen nõus. Olen nõus mitme ideega nendest kuuest punktist, mida nimetas härra Verhofstadt ja mida ta kajastas kirjas Euroopa Komisjoni presidendile ja Euroopa Investeerimispanga presidendile. Me oleme paljudes asjades ühel meelel. Tegutseme juba mitmes valdkonnas kooskõlas tema esitatud mõtetega. Viitasin neile oma esimeses sõnavõtus.
Kuid kui arvatakse, et Euroopa vahendeid kasutades on võimalik hoiduda keerulistest kohandustest, et tulla toime praeguse majanduslanguse tagajärgedega, näitab see puudulikku arusaama nii euroalal kui ka väljaspool seda ning nii Kesk- ja Ida-Euroopas kui ka Lääne-Euroopas toimuva majanduslanguse tõsidusest. See on olnud nii tõsine, et võime vaid ette kujutada, kuidas näiteks Iirimaa on teinud ülimalt raskeid kohandusi - mitte sellepärast, et Rahvusvaheline Valuutafond ütles nii või et selle on peale surunud keegi Brüsselist, vaid seepärast, et Iiri ametiasutuste arvates on see parim viis muuta oma majandust võimalikult kiiresti ja liikuda seejärel edasi sama hooga nagu enne kriisi.
Nende kohanduste sotsiaalsed tagajärjed puudutavad meid ja mind isiklikult sama palju või veelgi enam kui Euroopa Parlamenti. Kuna see on avalik teave, võin teile öelda, et maksebilansi toetamise vahendit kasutades on komisjon vähendanud selliste kohanduste ulatust, mida nendest vahenditest rahalist abi saavate riikide valitsused on välja pakkunud. Me jätkame samas vaimus. Oleme ka püüdnud säilitada võimalikult palju riigieelarve summasid, et olla suuteline Euroopa fonde ühiselt rahastama, sest muidu oleks Euroopa fondide ühiseks rahastamiseks mõeldud investeerimiskulude vähendamine põhjustanud nendele riikidele väga tõsiseid tagajärgi.
Siiski näeme rõõmustavaid märke, millest tuleb samuti praegusel arutelul rääkida. Me ei saanud seda öelda samalaadsel arutelul 2008. aasta oktoobris. 2009. aasta detsembris peab rääkima headest märkidest selle kohta, et tunneli lõpust hakkab paistma valgust ja seda on näha ka riikides, mis on kriisi tagajärjel enim kannatanud. Pean silmas Lätit, Leedut, Eestit ja Iirimaad.
Me oleme ikka veel silmitsi tohutu ebakindlusega. Ees on suured takistused, mida peame ületama, kuid tunneli lõpus paistab valgus.
Kui majanduslangusest on kord üle saadud, kas me naaseme siis samasuguse elu juurde nagu varem? Ma loodan väga, et mitte! Kuna see on mul majandus- ja rahaküsimuste volinikuna Euroopa Parlamendis majanduse teemal viimane sõnavõtt, siis lubage mul esitada viis punkti, mis ei kuulu härra Verhofstadti kuue punkti hulka, kuid mille üle me kõik peaks arutlema.
Võttes arvesse kriisist õpitud kogemusi, vajavad Kesk- ja Ida-Euroopa riigid kindlasti palju tasakaalukamat kasvumudelit. Nad ei saa sõltuda ainuüksi välisinvesteeringute kaudu saadavatest vahenditest. Paljud teist on kõnelenud väikestest ja keskmise suurusega ettevõtetest ning ma nõustun teiega. Ka nemad ei saa sõltuda ainult või peaaegu ainult välispankadest, sest kui finantssüsteemi toimimise üle hakatakse järelevalvet pidama, on väga raske leida järelevalveasutusi ja luua rahanduspoliitikat, mis teenib iga riigi huve, kuna järelevalvet pidavas riigis ei ole peaaegu ühtegi panka. Samuti on siis raske võtta vastu strateegilisi otsuseid, mis põhinevad pankade päritoluriigi huvidel. Kõige selle taustal tuleb öelda, et nendes riikides asuvad välispangad peavad end erakordselt hästi ülal, nagu ma juba mainisin.
Meil tuleb suurendada struktuurifondide kasutusmäärasid. Praeguse finantsperspektiivi raames oleme teile vastuvõtmiseks välja pakkunud väga suure hulga vahendeid, mida saab sel finantsperspektiivi perioodil anda struktuurifondide kaudu. Paljudel juhtudel aga ei suuda riigid neid vahendeid kasutusele võtta. Samal ajal ulatub meetmete määr mõnes riigis lausa 4%ni aasta SKPst. 4% aasta SKPst ja seda raha ei suudeta piisavalt ära kasutada.
Infrastruktuuride lõimimiseks peame eraldama palju rohkem toetust. Tuleb jätkata arutelu selle üle, kuidas seda teha. Mõnes piirkonnas on veel lahendamata kitsaskohti infrastruktuuri vallas, et nende majanduspiirkond ja tootmisvõrk saaks piisavalt suures ulatuses Lääne-Euroopaga lõimuda.
Lõpetuseks on kriisi tagajärgi tajutud sotsiaalses mõttes rohkem riikides, kus ei ole korralikku sotsiaalkaitse või heaolusüsteemi. Osaliselt on selle põhjus nende riikide ebapiisav kasv, sissetulek või heaolu, kuid tuleb öelda, et kriisieelsetel aastatel valitses mõnes nendest riikidest maksupoliitika, mida iseloomustab väljend "vähem on rohkem”, ja kui avaliku tegevuse jaoks oli raha vaja, siis seda ei olnud, sest sissetulek puudus. Ka sellele võiks tulevikus rohkem mõelda.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 149)
Elena Oana Antonescu
kirjalikult. - (RO) Ajal, mil Euroopa on jätkuvalt üleilmse majanduskriisi meelevallas, tunnevad Kesk- ja Ida-Euroopa riigid selle mõju veelgi tugevamalt, sest vanade liikmesriikide ja viimase laienemisega liitunud riikide vahel on majandusarengu poolest suured erinevused. Majanduskriis võimendab neid erinevusi ja avaldab lisasurvet nende riikide valitsustele, kes peavad toime tulema karmide makromajanduslike oludega ja kriisi sotsiaalsete tagajärgedega ning lahendama samal ajal finantssüsteemi haavatavuse ning riiklike tervishoiu- ja sotsiaalkindlustussüsteemide jätkusuutlikkusega seotud probleeme. Neid majandus- ja sotsiaalpoliitika piiranguid silmas pidades võtab komisjon loodetavasti vastu ühtse kava, milles keskendutakse seda piirkonda iseloomustavatele probleemidele. Selles kavas tuleb toetada jõupingutusi, mida nimetatud riigid majandusliku ja sotsiaalse tasakaalu säilitamise nimel teevad. Kesk- ja Ida-Euroopa riigid on võtnud laene, mida on andnud Rahvusvaheline Valuutafond, Maailmapank ja Euroopa Liit ning mille eesmärk on lahendada oma siseprobleemid. Siiski ei eraldata rahalisi vahendeid tempoga, mida on vaja valitsuste võetud meetmete toetamiseks. Seepärast palun, et neid vahendeid eraldataks kiiremini ja et võetaks vastu kava, mille alusel toetatakse selle piirkonna majandust.
Sebastian Valentin Bodu  
Rumeenia ja Bulgaaria tunnetavad üleilmse majanduslanguse mõju täies ulatuses, sest see on tabanud Euroopa Liiduga kõige viimasena ühinenud kahte riiki olukorras, kus valitsevad suured erinevused võrreldes teiste liikmesriikide arenenud majandusega. Eurobaromeetri viimases uuringus on rõhutatud, et mõlema riigi elanike sõnul tunnevad nad suurt muret oma riikide majanduse arengu pärast ning selle pärast, kuidas kriis iga kodanikku isiklikult mõjutab. Lisaks Eurobaromeetri uuringu järeldustele muutub kriisi mõju kesktalvel veelgi rängemaks. Riikide valitsustel on kohustus võtta parimaid meetmeid, et nad oleksid suutelised talve ilma äärmuslike sotsiaalsete tagajärgedeta üle elama. Rahvusvaheline Valuutafond ja Euroopa Komisjon on sekkunud Rumeenia ja Bulgaaria aitamisse nii rahalise abi kui ka oskusteabe pakkumise teel, kehtestades teatud makromajanduslikud näitajad. Euroopa Komisjoni jõulisem sekkumine Rumeenia ja Bulgaaria majanduse stabiliseerimisse avaldab soodsat mõju kogu Euroopa Liidule, kes ei saa endale praegusel hetkel suuri erinevusi lubada. Kriisi erinevad aspektid puudutavad kõiki Euroopa Liidu liikmesriike. Siiski on ilmne, et uued liikmesriigid elavad praegu üle raskemaid aegu kui vanade liikmesriikide hästi arenenud majandus. Solidaarsus on üks Euroopa Liidu põhiväärtusi ja majanduslangus on hea aeg selle tõestamiseks.
András Gyürk
kirjalikult. - (HU) Aasta alguses oli meil hea meel selle üle, et osana tol hetkel kehtestatud majanduse elavdamise paketist eraldati energiavarustuse parandamiseks üle 3 miljardi euro. Euroopa Komisjon tunnistas õigesti, et toetust on vaja nii alternatiivsete tarneteede loomiseks kui ka energiavõrkude ühendamiseks. Kuid meie rõõmu on rikkunud mõningane pettumus. Kui me vaatame konkreetseid toetussummasid, siis näeme, et toetuspakett eirab Kesk- ja Ida-Euroopa riike, mis on energiavarustuse poolest just kõige haavatavam piirkond. Prantsusmaa ja Belgia gaasivõrgu ühendamiseks on eraldatud rohkem toetust kui Kesk- ja Ida-Euroopa ühenduste jaoks. Kui Prantsusmaa ja Belgia ühendus on seitsmes selline projekt, mis lisandub olemasolevale kuuele, siis uutes liikmesriikides sellist infrastruktuuri sageli ei ole. Lisaks oleme õnnetud ka seepärast, et energiatõhususe suurendamine jäeti toetuspaketist täielikult välja. Ometi oli see valdkond, kus oleks olnud kõige lihtsam saavutada paketi põhieesmärki, nimelt töökohtade loomist. Nimetatud vajakajäämiste tõttu usume, et ülimalt oluline on teha kahte asja. Esiteks tuleb tulevastes toetuskavades pöörata põhitähelepanu nendele piirkondadele, kus investeeringud energiasse on kõige suurema lisandväärtusega. Teiseks, kui tulevikus tehakse eelarvet käsitlevaid otsuseid, ei saa unustada energiatõhusust, millest räägitakse ELi ringkondades väga sageli, sest me teame, et energia tõhusam kasutamine võib juba lühikese ajaga anda väga häid tulemusi.
Tunne Kelam  
kirjalikult. - Avaldan komisjonile tunnustust jõupingutuste eest, mida ta on Euroopa riikide majanduse abistamiseks teinud. Teadmine, et EL annab vahendeid neile, kes neid kõige rohkem vajavad, taaskinnitab ja tagab meile, et me kõik tuleme sellest majanduskriisist välja tugevamana kui kunagi varem. Soovin rõhutada, kui oluline on kõikide praegu valitsevate majanduslike ja kaubandustõkete kaotamine ning vaba liikumine tööturul. Lühiajalises plaanis peab põhieesmärk olema Euroopa ühtse turu lõimimise lõpuleviimine. Vaid see aitab meil tulevikus tulemuslikult kriiside vastu võidelda. Üks mõjukamaid ELi stiimuleid on euroalasse kuulumine. Euro on tähtis stiimul nii investeeringute kui ka majanduskasvu seisukohalt, sest see vähendab haavatavust. Ma loodan väga, et minu koduriik Eesti suudab täita kriteeriumid, mis on vajalikud euroalaga liitumiseks. Eestil on väiksemaid välisvõlgu Euroopas ja ta on suutnud majanduskasvu ajal koguda piisavalt reserve, et nüüd kriisile oma vahenditega vastu astuda. Lisaks olen veendunud, et praegused Euroopa rahalised vahendid ning väljavaade, et me ühineme euroalaga üsna pea, annavad meile võimaluse vähendada järgmisel aastal tõhusalt töötuse määra.
Wojciech Michał Olejniczak  
Kallid kolleegid! Nüüd, kui möödunud on rohkem kui aasta Lehman Brothersi panga pankroti väljakuulutamisest, mis oli Ameerika ühiskonnas suurim vapustus pärast 11. septembri terrorirünnakuid, oleme uute kogemuste võrra rikkamad. Viimase 12 kuu jooksul toimunu on selge tõestus, et neoliberaalse poliitika eeldused on väärad, ning nagu 11. septembrigi puhul, on see pannud meid vaatama maailma teistsuguse pilguga. Majanduskriis on mõjutanud peaaegu iga osa maailmast, kuid minu jaoks on kõige olulisem, et see on mõjutanud mitut miljonit eurooplast. Mõni päev tagasi avaldatud Maailmapanga raport ei jäta kahtlust, et ELi liikmesriigid Ida-Euroopas ei vaja abi mitte üksnes oma siseküsimustes. Kui kriis toob vaesuse 11 miljonile Ida-Euroopa ja Kesk-Aasia elanikule ja neile lisandub 2010. aasta lõpuks veel 23 miljonit inimest, ei saa me mingil juhul enesega rahul olla. Rahaline toetus on oluline, kuid sama oluline on vaimne toetus, et luua sobivad sotsiaalprogrammid riikide jaoks, kes tunnetavad kriisi mõju kõige enam. Eelmiste kriiside ajal suutsid perekonnad ennast päästa, sest nad emigreerusid või töötasid mitmel töökohal. Praegune kriis on üleilmsete mõõtmetega, mis muudab sedalaadi lahenduse võimatuks. Kui me ei taha aastataguste sündmuste mõju enam näha, peaksime koguma palju rohkem Euroopa vahendeid, seadma oma eesmärgiks tööhõive edendamise ja tugevdama rahvusvahelist koostööd. Kõikide nende meetmete raames tuleb keskenduda ühele valdkonnale - sotsiaalpoliitikale.
Czesław Adam Siekierski  
Kesk- ja Ida-Euroopa riike on majanduskriisi mõju tabanud erakordselt valusalt. Viimasel aastal ei ole langevatest majandusnäitajatest saanud tegelikkus mitte ainult meie piirkonnas, vaid paljudes riikides. Siiski tuleb rõhutada, et eri riigid on kriisiga toime tulnud erinevalt. Kõnealuse piirkonna riikide selge liider on heade tulemuste poolest Poola. Nagu volinik Almunia arutelu ajal tunnistas, on Poola ainuke riik, kes on suutnud vältida majanduslangust ja säilitanud kriisi ajal positiivse kasvujoone. Ehkki piirkonna majandusolukord on tasapisi stabiliseerumas, tasub mõelda sellele, milliseid meetmeid tuleks võtta, et taastada majanduskasv ja hoiduda sarnasest tormilistest sündmustest tulevikus. Lühiajalises plaanis peaks asjaomaste riikide valitsused rakendama kriisi vältimiseks kindlameelsemaid strateegiaid. Nad peavad tasakaalustama eelarvekulud, võitlema aktiivselt töötuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu ning looma tingimused nii äriühingute arendamiseks kui ka nõudluse suurendamiseks. Riigi tasandil võetud meetmete kõrval on sama oluline ka välisabi. Euroopa ja rahvusvahelised finantsasutused peaksid väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete jaoks ning infrastruktuuriprojektide toetamiseks kehtestama spetsiaalse krediidilimiidi. Need meetmed suurendaks kindlasti tööhõivet ja parandaks sotsiaalset olukorda. Pikaajalises plaanis on parim lahendus tõenäoliselt euroalaga ühinemine ning tasakaalustatud ja stabiilseks kasvuks vajalike tingimuste loomine.
Csaba Sándor Tabajdi  
Viimase aasta jooksul on kriisivastast võitlust pidanud põhiliselt liikmesriigid ise, kasutades selleks oma vahendeid. Kui asuti majandust elavdama, kaalusid ELi liikmesriigid meetmete võtmist enamjaolt riigi, mitte ELi tasandil, pakkudes äriühingutele abi ja säilitades töökohti. Mõnel juhul puudus isegi vähimgi eeldatav kooskõlastamine, nõupidamine ja koostöö. Vanad liikmesriigid, kellel on tugevam majandus ja eelarve seisukohalt suurem manööverdamisruum, panid kokku pakette, mis olid peamiselt mõeldud nende siseturgude jaoks ning paljudel juhtudel kasutati protektsionistlikke vahendeid, mis moonutavad konkurentsi. Üks sellekohane ere näide on toetus, mida Prantsusmaa president Nicolas Sarkozy pakkus Peugeot'le ja mille eeltingimus oli töökohtade säilitamine Prantsusmaal. Samal ajal koondati äriühingu tulemuslikumas tehases Sloveenias inimesi.
Samalaadset diskrimineerimist võib kohata Kesk-Euroopa ja Balti riikide finantssektoris, sest läänes asuvad emaühingud paigutavad siiamaani selles piirkonnas tegutsevate tütarettevõtjate teenitud kasumit ümber. Laenuraha vähenemine avaldab eriti sügavat mõju väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete sektorile, mis tagab enamuse töökohtadest ja kus lastakse lahti ääretult palju töölisi, sest eksporditurud tõmbuvad kokku ja arenguvõimalusi jääb vähemaks. See tähendab, et majanduskriis on paratamatult muutumas tööhõive- ja sotsiaalkriisiks. Seepärast palun EL 15 valitsustel anda veel üks kord endast parim, et tõkestada protektsionistlikke meetmeid ja võtta seisukoht kodumaiste pankade käitumisviiside suhtes, millega rikutakse siseturu põhimõtteid.
Iuliu Winkler  
Üleilmne majanduskriis on avaldanud Euroopa Liidu erinevatele liikmesriikidele erisugust mõju. Uued liikmesriigid Kesk- ja Ida-Euroopas on osutunud kõige haavatavamaks. Tegelikkus on näidanud, et liikmesriikide juurdepääs Euroopa majanduse elavdamise kavas sisalduvatele vahenditele on ebavõrdne. Samuti oleme märganud, et euroalal asuvad liikmesriigid on saanud kasutada parimaid kriisivastaseid kaitsemeetmeid. Ei ole juhus, et kriisi tagajärgi tunti kõige rängemalt just neis riikides, millel puudusid majanduse elavdamise vahendid ja mis ei kuulu euroalasse. Lissaboni lepingu jõustumine tähistab Euroopa Liidu institutsioonilise reformi ajajärgu lõppu.
Nüüd on vaja ühiseid jõupingutusi, et tugevdada Euroopa Liidu ühtekuuluvust. ELi jaoks on ülimalt oluline väljuda kriisist uue elujõuga ja maailmatasandi tähtsa otsustajana. Sotsiaal- ja majanduskriisi mõju tuntakse kõige tugevamini 2010. aastal. Uued liikmesriigid on kindlasti põhilised ohvrid. Me vajame majanduse elavdamise kava, mis oleks tegelikkuses kõikidele liikmesriikidele võrdselt juurdepääsetav. Lisaks tuleb euroalaga ühinemise tingimused muuta paindlikumaks. Need ilmselged meetmed aitavad luua tugeva Euroopa, muutes selle poole miljardi kodanikuga kogukonnaks, kes tunnistab ühesuguseid väärtusi ja juhindub ühesugustest ideedest.
