
Puhemies.
   Julistan torstaina 2. helmikuuta 2006 keskeytetyn parlamentin istuntojakson uudelleen avatuksi. 
Puhemies.
   Puheenjohtajakokouksen 9. helmikuuta 2006 pitämässään kokouksessa työjärjestyksen 130 ja 131 artiklan nojalla laatima lopullinen esityslistaluonnos on jaettu parlamentin jäsenille. Siihen on ehdotettu seuraavia tarkistuksia:
Sihteeristö on juuri vastaanottanut Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmältä kolme esityslistaa koskevaa tarkistuspyyntöä. Tarkkaan ottaen tarkistuspyyntöjä ei työjärjestyksen nojalla ole esitetty ajoissa eikä niitä pitäisi siksi ottaa huomioon. Puhemies katsoo kuitenkin, että ne olisi otettava huomioon tarkistuksen jättämisen määräajan lyhyyden ja asian poliittisen merkityksen vuoksi. Haluan ehdottomasti, että näin tehdään siitä huolimatta, ettei tarkistuksia esitetty ajoissa, mutta sillä edellytyksellä, ettei yksikään poliittinen ryhmä vastusta sitä. Tästä asiasta on uskoakseni käyty neuvotteluja.
Kuuntelemme ensin lyhyesti jäsen Neyts-Uyttebroeckia, joka pyytää, että ilmaisunvapaudesta ja uskonnollisen vapauden kunnioittamisesta käytävässä keskustelussa sallittaisiin useampi kuin yksi puhuja poliittista ryhmää kohden toisin kuin puheenjohtajakokous on hyväksynyt ja että keskustelussa käytettäisiin tavanomaisen menettelyn mukaisesti puhujaluetteloa. 
Annemie Neyts-Uyttebroeck (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen kiitollinen siitä, että sain tilaisuuden sanoa muutaman sanan keskiviikkoaamun käsittelyjärjestyksestä käytävässä keskustelussa, ja esitänkin ryhmäni puolesta sitä koskevan ehdotuksen.
Ehdotan ensiksikin, että keskiviikkoaamun keskustelulle varattu aika jaetaan tasapuolisesti eri ryhmien ja puhujien kesken, millä varmistetaan, että esityslistan 1 kohdasta käytävään tärkeään keskusteluun voidaan käyttää enemmän aikaa.
Ehdotamme lisäksi, että mikäli osoittautuu välttämättömäksi siirtää jokin keskustelun aiheista myöhemmälle istuntokaudelle, kyseinen aihe olisi Bosnia ja Hertsegovina. Emme ehdota tätä siksi, että pitäisimme kyseistä aihetta muita vähäpätöisempänä, vaan siksi, että se ei ole yhtä kiireellinen kuin muut ja että siitä on aivan yhtä hyödyllistä keskustella myöhemmälläkin istuntokaudella.
Viimeiseksi haluaisimme päättää esityslistan ensimmäisestä kohdasta käytävän keskustelun päätöslauselman antamiseen. Haluan jälleen kiittää puhemiestä ymmärtämyksestä. Pyydän parlamentin jäseniä ja poliittisia ryhmiä kannattamaan tätä ehdotusta. 
Puhemies.
   Tarkastelemme ehdotuksia erikseen, koska niitä on yhden sijasta useampi. Ensimmäisen ehdotuksen mukaan puheenvuorot olisi sallittava puhemiehen ja poliittisten ryhmien puolesta puhuvien jäsenten lisäksi myös muille jäsenille, toisessa ehdotuksessa pyydetään jäsen Neyts-Uyttebroeckin selvityksen mukaan kohdan käsittelyn päättämistä päätöslauselman antamiseen ja kolmas ehdotus on tarkoituksenmukainen ainoastaan, jos kaksi ensimmäistä ehdotusta hyväksytään, sillä siinä pyydetään Bosniaa ja Hertsegovinaa koskevien julkilausumien käsittelyn siirtämistä myöhempään ajankohtaan.
Käsittelemme ehdotukset yksitellen: keskustelemme ja äänestämme ensiksi siitä, pitäisikö keskustelussa käyttää puhujaluetteloa. 
Daniel Marc Cohn-Bendit (Verts/ALE ). –
   Jotta voisimme olla johdonmukaisia, meidän on ilmaistava mielipiteemme samanaikaisesti kaikista kolmesta ehdotuksesta. Olisi järjetöntä hyväksyä yksi ehdotus mutta hylätä muut. Pyydän teitä tämän vuoksi avaamaan keskustelun, jossa kaikkia kolmea ehdotusta käsitellään samanaikaisesti, koska ne liittyvät toisiinsa. Itse ilmoitan vastustavani kaikkia kolmea ehdotusta, koska käsittelyjärjestyksessä on logiikka, jota on noudatettava. 
Puhemies.
   Jäsen Cohn-Bendit, suokaa anteeksi, mutta mielestäni tässä on kyse kahdesta täysin eri asiasta. Toinen niistä koskee sitä, laaditaanko päätöslauselma, ja toinen puhujien määrää, mikä on aivan eri asia. 
Martin Schulz (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, olemme puheenjohtajakokouksessa keskustelleet laajemmassa asiayhteydessä jäsen Neyts-Uyttebroeckin esittämästä huomiosta, ja sanon nyt myös täällä ryhmäni puolesta sen, mitä siellä totesin. Katsomme, ettei päätöslauselman antaminen ole tässä vaiheessa viisasta, mutta puheaikaa on sitä vastoin suositeltavaa rajoittaa tällaisessa hyvin tärkeässä keskustelussa yhteen puhujaan kutakin ryhmää kohden. Katsomme näin ollen, että se, mitä puheenjohtajakokouksessa päätettiin ja on merkitty esityslistalle, olisi pidettävä ennallaan. 
Hans-Gert Poettering (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kuuntelemme teitä aina paitsi kunnioitettavan virka-asemanne vuoksi myös henkilökohtaisten ominaisuuksienne vuoksi. Meidän on luonnollisesti äänestettävä näistä asioista yksitellen, mutta ne liittyvät toisiinsa, ja minun on selvennettävä, miten ja miksi niin on.
Haluan kuitenkin heti aluksi todeta, että tämä asia olisi voitu ratkaista jo torstaisessa puheenjohtajakokouksessa. Pyysin ainoana ryhmäni puolesta sekä päätöslauselmaa että keskustelua. Koska liberaalit vastustivat voimakkaasti tätä ajatusta, olen yllättynyt, että he ovat nyt ehdottaneet tätä, mutta heillä on toki oikeus siihen.
Meille ilmoitettiin juuri – ryhmämme kokouksessa – että liberaalit tekevät tällaisen ehdotuksen. Voimme hyväksyä sen osittain mutta emme kokonaan. Hylkäämme ehdotuksen nyt käytävästä yleisestä keskustelusta, koska meidän olisi sen vuoksi poistettava kohta esittelylistalta, emmekä halua niin tehdä. Suositamme näin ollen, että parlamentti käy maaliskuussa tai jonain muuna soveltuvana ajankohtana laajan keskustelun tästä kysymyksestä. Päätöslauselmasta ryhmämme on samaa mieltä kuin aikaisemminkin: me tarvitsemme sitä. Arvoisa puhemies, tämän perusteella on aivan oikein, että parlamentti äänestää yksittäisistä ehdotuksista erikseen. 
Daniel Marc Cohn-Bendit (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, nyt kun kaksi suurta ryhmää on ymmärtänyt, että nämä kaikki asiat liittyvät toisiinsa, myös me voimme esittää asiat oikeassa asiayhteydessä. Jäsen Poettering on ensinnäkin oikeassa todetessaan, että liberaalit ilmoittivat puheenjohtajakokouksessa vastustavansa laajempaa keskustelua ja päätöslauselman antamista. Meidän ryhmämme ilmaisi puheenjohtajakokouksessa toivomuksen päätöslauselmasta. Emme pidä puhujien lukumäärää merkityksellisenä, mutta olemme ehdottomasti sitä mieltä, että useammille puhujille olisi annettava mahdollisuus puheenvuoroon, jos ryhmät pitävät sitä tarpeellisena. Kannatamme lähtökohtaisesti aina päätöslauselmia, ja on mielestäni tärkeää, että parlamentti antaa tästä asiasta päätöslauselman.
Vastustamme kuitenkin ehdottomasti sitä, että Bosniasta ja Hertsegovinasta käytävä keskustelu otettaisiin pois esityslistalta, koska Bosniassa tarkastellaan parhaillaan perustuslakia, ja on erittäin tärkeää, että parlamentti esittää kantansa asiaan Yhdysvaltojen lukuisten aloitteiden jälkeen. Olisi näin ollen järjetöntä lykätä siitä käytävää keskustelua, minkä vuoksi vastustamme sitä. Jos emme pysty antamaan päätöslauselmaa nyt, voimme valita kolmannen vaihtoehdon eli keskustella asiasta nyt ja siirtää päätöslauselman käsittelyn seuraavalle istuntojaksolle. 
Puhemies.
   Äänestämme nyt Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän ehdotuksesta, jonka mukaan puhujia voisi olla enemmän kuin yksi ryhmää kohden.
Äänestämme nyt sen Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän tekemän ehdotuksen hyväksymisestä tai hylkäämisestä, joka koskee keskustelun päättämistä päätöslauselman antamiseen.
Hannes Swoboda (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, meidän on pantava tämä tulos merkille. Herää kysymys, voimmeko nyt palata jäsen Cohn-Benditin ehdotukseen, jonka mukaan me voisimme antaa päätöslauselman seuraavalla istuntojaksolla, kun otetaan huomioon nykytilanne ja korkean edustajan Solanan vierailut näihin maihin. Se olisi minusta kohtuullinen kompromissi, jonka voisimme hyväksyä. 
Puhemies.
   Jäsen Swoboda, keskustelulle varattu aika on päättynyt. Olemme äänestäneet. 
Monica Frassoni (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, suokaa anteeksi. On totta, että aika kompromissien tekemiselle on jo päättynyt, mutta Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän ehdotukset jätettiin määräajan päätyttyä. Keskustelemme asiasta näin ollen vasta nyt siksi, ettemme voineet tehdä sitä aikaisemmin. 
Puhemies.
   Jäsen Frassoni, kysyin aikaisemmin, vastustaako kukaan sitä, että ehdotukset käsitellään siitä huolimatta, että ne esitettiin myöhässä, eikä kukaan ilmaissut vastustavansa tätä. Äänestystä ei voida mitätöidä. 
Monica Frassoni (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, en pyytäisi koskaan äänestyksen mitätöimistä. Pyysin ainoastaan, että äänestäisimme jäsen Swobodan ehdotuksesta, joka koskee päätöslauselman antamisen lykkäämistä seuraavalle istuntojaksolle. 
Johannes Voggenhuber (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, liberaalien ryhmän jäsen on tehnyt useita tarkistuspyyntöjä parlamentille. Työjärjestyksen mukaan ne voidaan päättää joko hyväksyä tai hylätä. Sen sijaan että keskustelisimme tässä täysistunnossa siitä, äänestämmekö puheenjohtajakokouksen tekemän päätöksen tarkistamista koskevan pyynnön puolesta vai sitä vastaan, käymme puheenjohtajakokouksen tapahtumat uudelleen läpi. Tähän keskusteluun osallistuvat ainoastaan ryhmien puheenjohtajat, jotka puolustavat päätöstään, ja korkean edustajan Solanan maininnalla haluttiin selvästikin osoittaa, että parlamentti on valmis luopumaan vaikutusvaltansa käyttämisestä tässä asiassa. Tosiasia kuitenkin on, että jos odotamme hänen paluutaan, parlamentti tuskin voi vaikuttaa millään tavalla hänen toimiinsa.
Ehdotan, että noudatamme työjärjestystä ja pyydämme puhujia esittämään väitteensä puolesta ja vastaan sen sijaan, että parlamentissa toistetaan kaikki se, mitä on jo sanottu puheenjohtajakokouksessa. 
Puhemies.
   Jäsen Voggenhuber, äänestys on jo toimitettu. Meidän on nyt selvitettävä, onko esitetty vielä jokin ehdotus, josta voidaan äänestää. 
Hans-Gert Poettering (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, olen yhtä pahoillani siitä, että joudun sanomaan tämän, kuin siitä, että olemme tällaisessa tilanteessa, mutta olemme juuri äänestäneet päätöslauselman antamisesta. Äänestimme sen puolesta, ja jos sellainen laaditaan, siitä on äänestettävä tällä viikolla eikä maaliskuussa tai jonain vieläkin myöhäisempänä ajankohtana.
Daniel Marc Cohn-Bendit (Verts/ALE ). –
   Jäsen Poettering, voin kertoa vastustavani tätä, ja haluan myös selittää miksi. Koko parlamentilla on tällä viikolla kädet täynnä työtä palveludirektiivin parissa, enkä pidä mahdollisena asianmukaisen päätöslauselman antamista ja kompromissin saavuttamista näiden kolmen päivän aikana. Juuri tämän vuoksi me ehdotimme tätä asiaa jo viime viikolla! Tämän perusteella jäsen Swobodan ehdotusta voidaan myös pitää järkevänä. Parlamentin on todellakin annettava päätöslauselma asiasta, mutta parlamentille on myös annettava mahdollisuus asianmukaisen päätöslauselman laatimiseen, minkä vuoksi meidän olisi aloitettava keskustelu nyt ja järjestettävä sen jälkeen seuraavalla istuntojaksolla äänestys kyseisestä päätöslauselmasta. Näin olisi järkevää menetellä. Näiden kolmen päivän aikana pystytään hyväksymään ainoastaan tyhjänpäiväisyyksiä, ja mielestäni tämä asia ansaitsee parempaa.
Martin Schulz (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, olen täysin samaa mieltä siitä, mitä jäsen Cohn-Bendit totesi, mutta haluan myös kertoa olevani melko ärsyyntynyt paljosta siitä, mitä täällä on ollut tekeillä. Puhuin aivan asianmukaisesti esityslistan tarkistamispyynnöstä, joka voidaan hyväksyä tai hylätä. Kannatin sen hyväksymistä, mutta te moititte minua siitä ja sanoitte, että olimme pyytäneet keskustelua. En vieläkään ymmärrä, mitä tarkoitatte. Me emme keskustele siitä nyt, ja jäsen Voggenhuber valittaa, ettei tämäkään ole oikein, koska ainoastaan ryhmien puheenjohtajat puhuvat. Tavalla tai toisella meidän on kuitenkin saatava jokin järjestely aikaan sille, mitä teemme. Niinpä toteankin nyt, että jos kerran liberaalien ryhmän ehdotus otettiin keskusteltavaksi siitä huolimatta, että se oli jätetty määräajan päätyttyä, niin myös kollegani Swobodan ehdotus on yhtä lailla perusteltu. Nyt on siis päätetty, että päätöslauselma annetaan, ja me pyydämme, että sitä koskeva äänestys siirretään toimitettavaksi seuraavassa Brysselin mini-istunnossa, jossa se on ensimmäisen kerran mahdollista toimittaa. Pyydän, että äänestämme työjärjestyksen mukaisesti sen jälkeen, kun puheenvuoro on annettu yhdelle ehdotusta kannattavalle ja yhdelle ehdotusta vastustavalle puhujalle. 
Puhemies.
   Oikein hyvä, meillä on nyt Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän ehdotus siitä, että tästä päätöslauselmasta äänestetään Brysselin seuraavalla istuntojaksolla. Puheenjohtajisto hyväksyy tästä toimitettavan äänestyksen. 
Bernd Posselt (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan vielä huomauttaa, että tarkoituksena on – luojan kiitos – pitää mini-istunto Brysselissä täällä Strasbourgissa pidettävän tavanomaisen täysistunnon sijaan. 
Puhemies.
   Aivan, kiitos huomautuksestanne. 
Johannes Voggenhuber (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, tästä konfliktista keskustellaan kaikkialla Euroopassa, kaikissa sanomalehdissä, kaikki kadun miehet ja naiset keskustelevat siitä päivittäin. Tällä konfliktilla on vakavia vaikutuksia, ja siitä keskustellaan kaikkialla maailmassa. On kestämätöntä, että ainoastaan yksi toimielin ei keskustele eikä anna siitä päätöslauselmaa: Euroopan parlamentti, jonka kansalaiset valitsivat edustamaan heitä, päättää vaieta yhdestä Euroopan suurimmasta konfliktista. Tämä ei yksinkertaisesti voi olla totta!
Puhemies.
   Äänestämme seuraavaksi Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän ehdotuksesta, jonka mukaan päätöslauselmasta olisi äänestettävä seuraavalla istuntojaksolla.
Äänestämme vielä liberaalidemokraattien liiton ryhmän kolmannesta ehdotuksesta, jonka mukaan Bosnian ja Hertsegovinan tulevaisuudennäkymiä koskevan esityslistan kohdan käsittelyä olisi lykättävä. 
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ). –
   Mielestäni tässä keskustelussa ja äsken toimitetussa äänestyksessä on tapahtunut valtava sekaannus. Koska parlamentti on hyväksynyt sen, että ryhmää kohden on vain yksi puhuja, esityslistaa ei ole mitään syytä muuttaa, ja keskustelu käydään puheenjohtajakokouksen hyväksymän suunnitelman mukaisesti. Arvoisa puhemies, ainoa muutos on se, että asiasta annetaan päätöslauselma. Kaikki muu pysyy ennallaan. 
Puhemies.
   Kaikkien on noudatettava kurinalaisesti varattua puheaikaa, jotta kaikki esityslistan kohdat pystytään käsittelemään eikä mitään jätetä pois. Jos lupaatte tämän, esityslistaa ei tarvitse muuttaa. 

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana minuutin puheenvuorot poliittisesti tärkeistä asioista. 
Nirj Deva (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiinnittää huomionne Lontoossa äskettäin järjestettyyn konferenssiin, jossa käsiteltiin Afganistanin huumausainetilannetta. Afganistanilaisesta unikosta valmistetun heroiinin virta Euroopan unioniin on vakava uhka, joka tuhoaa eurooppalaisten, erityisesti nuorten, elämän.
Euroopan parlamentin afgaaniryhmän puheenjohtajana tunnen Afganistanin johtajien, joita olen tavannut useaan otteeseen, kohtaaman ongelman, joka johtuu siitä, että maan talous on yli 60-prosenttisesti riippuvainen unikosta. Alueen maat kokoontuivat ensi kertaa yhteen Lontoon konferenssiin tarjoamaan tukea Afganistanille. Alueellinen yhteistyö on oikea tapa edetä tässä asiassa.
Esimerkiksi arvostettu Afganistanin ulkoministeri Tokaev on todennut, että Kazakstan rahoittaa ohjelmaa, jossa afganistanilaisille viljelijöille tarjotaan muiden kasvien kuin unikon siemeniä viljeltäviksi sekä välineitä ja neuvoja vaihtoehtoisten viljelykasvien kasvattamiseen. Myös muut maat ovat tässä mukana, ja kuten tiedätte, Yhdistynyt kuningaskunta on keskeisessä asemassa huumausaineiden torjunnassa.
Parlamentin olisi keskusteltava huumausaineiden maailmanlaajuisesta uhasta. Keskustelemme terrorismista ja lintuinfluenssasta, mutta huumausaineet tuhoavat monen ihmisen elämän. 
Magda Kósáné Kovács (PSE ). –
   Pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemaa säätelevä direktiivi tuli voimaan 23. tammikuuta. Kolmansien maiden kansalaiset voivat nyt työskennellä, opiskella tai oleskella myös muissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa.
Me uusien jäsenvaltioiden sosialistit olemme aina tukeneet kolmansista maista tulevien kansalaisten integroimista. Emme kuitenkaan voi hyväksyä tilannetta, jossa heillä on suotuisampi asema työmarkkinoilla kuin uusien jäsenvaltioiden työvoimalla. Pelkoa sosiaalisesta polkumyynnistä ei voida perustella laajentumisen jälkeen työmarkkinoista laadituilla tilastoilla. Komission 8. helmikuuta antamassa kertomuksessa todetaan, että työvoiman liikkuvuuteen kohdistuva myönteinen vaikutus on ratkaiseva tekijä. Puheenjohtajavaltio Itävalta kuitenkin tuki yhä rajoitusten laajentamista. Euroopan parlamentin tehtävänä on edustaa kaikkia Euroopan unionin kansalaisia. Pyydän sen vuoksi kaikkia parlamentin kollegojani pohtimaan, miten voimme poistaa tämän ristiriidan mahdollisimman pian. 
Antolín Sánchez Presedo (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan unionin kansalaisilla ei ole yhteistä kieltä. Euroopan unionin toimielimillä on tämän vuoksi oltava yksiköt, jotka mahdollistavat viestinnän.
Kastilian kielen olemassaolo Espanjassa ja sen tunnustaminen maan viralliseksi kieleksi eivät sulje pois kansalaisten oikeutta käyttää muita Espanjan kieliä, joilla on virallinen asema: galegoa, katalaania ja baskia. Myös ne ovat eurooppalaisia kieliä, sillä niitä puhutaan Euroopan alueella – tai Euroopan suuralueella – ja niillä on eurooppalainen merkitys.
Espanjan hallitus on tehnyt ehdotuksen hallintosopimusmalliksi, jolla edistetään näiden kielten järkevää käyttöä myös Euroopan unionin tasolla ilman, että siitä aiheutuu kustannuksia yhteisön toimielimille tai muille jäsenvaltioille. Ehdotus on voimassa olevan kielilainsäädännön mukainen, ja sekä neuvosto että alueiden komitea ovat hyväksyneet sen.
Arvoisa puhemies, en tiedä, miksi tämän asian hyväksymisessä ei ole edistytty, vaikka pyydetyn yhteistyön edellytykset on täytetty ja vaikka tämän myötä parlamentin asema kansalaisten edustajana, hallintoelinten yhtenäisyys ja demokratia vahvistuvat. Parlamentti ei voi jäädä tässä asiassa jälkeen kaikista muista. 
Gisela Kallenbach (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen kotoisin Leipzigistä. Irakissa siepattiin kolme viikkoa sitten kaksi insinööriä, ja tähän mennessä ei ole kuulunut mitään siitä, ovatko he yhä hengissä, eivätkä sieppaajat ole toimittaneet videonauhaa, jossa he uhkaisivat tappaa molemmat vankinsa.
Tämä järkyttää paitsi uhrien sukulaisia ja perhettä myös hyvin monia leipzigläisiä, jotka ovat todella huolissaan ja ilmaisevat surunsa rukoillessaan rauhaa ja suojelusta. Tällainen sieppaus ei ole pelkästään kansallinen asia, koska molemmat miehet ovat sekä Saksan että Euroopan unionin kansalaisia. Kysyn neuvostolta ja komissiolta, mitä ne ovat tehneet näiden panttivankien hengen pelastamiseksi, ja pyydän niitä ilmaisemaan myötätuntonsa sekä tarjoamaan käytännön apua. Arvoisa puhemies, pyydän myös teitä ilmaisemaan myötätuntonne parlamentin puolesta. 
Jean-Claude Martinez (NI ). –
   Arvoisa puhemies, haluan ainoastaan kiinnittää kollegojeni huomion viininviljelijöiden erittäin surkeaan tilanteeseen Etelä-Euroopassa ja erityisesti Languedoc-Roussillon-alueella, jonka tuhannet – kymmenettuhannet – viininviljelijät osoittavat tänä keskiviikkona mieltään Etelä-Ranskan suurten kaupunkien kaduilla.
Viininviljelijän vuotuinen liikevaihto on 20 000 euroa. Kiinteät kustannukset ovat 15 000 euroa, ja viljelijälle jää näin ollen 5 000 euroa, jolla on elettävä koko vuosi. Tämän surkean tilanteen taustalla ovat kohtuuttomat vapaan kaupan sopimukset, kuten äskettäin marraskuussa 2005 Yhdysvaltojen kanssa tehty sopimus tai Etelä-Afrikan kanssa tehty sopimus. Näitä sopimuksia tehdään siis sellaisten maiden kanssa, joissa olot ovat erilaiset ilmaston, ympäristön sekä sosiaali- ja verojärjestelmän vuoksi. Kilpailu on tämän vuoksi epäreilua.
Arvoisa puhemies, kiitos, että panette merkille viininviljelijöiden hankalan tilanteen paitsi Ranskassa myös Espanjassa, Italiassa ja Kreikassa. 
Mojca Drčar Murko (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, Italian parlamentti antoi 9. helmikuuta lain, jolla puututaan räikeästi Slovenian ja Kroatian itsemääräämisoikeuteen. Lailla myönnetään yksipuolisesti Italian kansalaisuus Slovenian ja Kroatian kansalaisten jälkeläisille, jotka ovat asuneet alueella, jonka Italia luovutti entiselle Jugoslavialle vuoden 1947 rauhansopimuksen ja vuonna 1975 tehdyn Osimon sopimuksen nojalla. Tämä merkitsee näiden alueiden eräänlaista uudelleenmiehittämistä, vaikka Italia on Berliinin–Rooman akselin hävinneenä suurvaltana menettänyt lopullisesti määräysvaltansa näillä alueilla.
Kun otetaan huomioon toisen maailmansodan jälkeen tehty Euroopan rauhanjärjestely kokonaisuudessaan, tämä laki uhkaa rauhaa ja turvallisuutta Euroopassa. Pyydän tämän vuoksi Italian tasavallan presidenttiä Carlo Azeglio Ciampia käyttämään veto-oikeuttaan ja kieltäytymään lain allekirjoittamisesta. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ).
   – Haluan muistaa Länsi-Saharan demokraattisen arabitasavallan itsenäisyysjulistuksen 30-vuotispäivää, joka on 27. helmikuuta, ja osoittaa tällä tavoin kunnioitusta Länsi-Saharan kansalaisille, jotka taistelevat vapaudestaan, itsemääräämisoikeudestaan ja itsenäisyydestään.
Haluan huomauttaa, että parlamentti ilmaisi 27. lokakuuta 2005 antamassaan päätöslauselmassa tukensa Länsi-Saharan tilanteen oikeudenmukaiselle ja kestävälle ratkaisulle, joka perustuu oikeusvaltioon ja kansainväliseen oikeuteen ja joka on Yhdistyneiden Kansakuntien asiaa koskevien päätöslauselmien mukainen.
Merkittävistä pyrkimyksistä ja Länsi-Saharan kansan laillisen edustajan Polisarion yksipuolisista myönnytyksistä ja hyvän tahdon eleistä huolimatta prosessin vesittää Marokon hallituksen lievästi sanottuna jääräpäinen asenne, jolla se kieltäytyy tunnustamasta Länsi-Saharan kansalaisten perusoikeuksia. Tämän vuoksi on tärkeää toteuttaa kiireellisesti tehokkaita toimia, joiden avoimesti ilmaistuna tavoitteena on oltava siirtomaaperinnön purkaminen Länsi-Saharasta. 
Catherine Trautmann (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, on tehnyt vihamielisen ostotarjouksen , minkä vuoksi 50 000 työpaikkaa Euroopassa on uhattuna. perustettiin hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen nojalla, ja sen avulla rauta- ja terästeollisuus pystyttiin mukauttamaan uuteen maailmanjärjestykseen sellaisten ennenkuulumattomien taloudellisten panosten ja työpanosten avulla, jotka luultavasti leimataan häviöksi.
Vaikka olenkin huolissani tämän sosiaalisista seurauksista työsuojelun ja työpaikkojen säilymisen kannalta, minua askarruttaa myös se, selviääkö Euroopan unionin teollisuus globalisaation aiheuttamista yrityssulautumista ja muutoksista. Jos kansallisia näkökantoja ei oteta huomioon, teollisuuden työntekijät toivovat ennen kaikkea, että Euroopan unioni ryhtyisi toimiin. Näissä toimissa on keskityttävä Euroopan unionin kunnianhimoisen teollisuuspolitiikan täytäntöönpanoon, johon on varattava riittävästi määrärahoja ja jonka on perustuttava talousarvion painopisteeseen, jossa tutkimus, kehitys ja innovaatiotoiminta ovat selkeästi etusijalla.
Tämä tapaus osoittaa, että meidän on löydettävä pitkän aikavälin ratkaisuja EU:n talouden keskeisille aloille ja että EU:n on ennen kaikkea toimittava kansainvälisen lainsäädännön taustalla olevana liikkeelle panevana voimana. Euroopan yhdentyminen alkoi teräsyhteisöstä, mikä on hyvin symbolista: Euroopan yhdentymisen on voitava myös jatkua ilman, että ja sen työntekijät hylätään. 
Georgios Karatzaferis (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, äänestimme täällä parlamentissa kaksi kuukautta sitten puhelinkuuntelusta jäsen Alavanonsin esittämien ajatusten pohjalta. Minulla on ikävää kerrottavaa: Kreikan pääministeriä, Kreikan puolustusministeriä, Kreikan sisäministeriä, Kreikan poliisin pääjohtajaa, Kreikan salaisen palvelun johtajaa ja Kreikan terrorisminvastaisen työryhmän johtajaa on kuunneltu vuoden ajan salaa. Heitä on salakuunneltu vuoden ajan, eivätkä he ole vuoden aikana pystyneet selvittämään, kuka on salakuuntelun takana. Kukaan ei myöskään tiedä täsmälleen, kuinka monet suunnitelmat tai erittäin luottamukselliset neuvottelut Euroopan unionin edustajien kanssa ovat vuotaneet eteenpäin.
Toivon näin ollen saavani parlamentin kautta tietää, missä määrin Euroopan unionille on tiedotettu tästä salakuuntelusta, joka koski Vodafone-liittymällä varustettuja matkapuhelimia.
Lisäksi, koska on niin helppoa salakuunnella puheluja, kuten Kreikan pääministerin, Kreikan terveysministerin ja Kreikan ulkoministerin puhelujen kuuntelu osoittaa, kuinka varmoja voimme olla siitä, ettei puheluja salakuunnella myös täällä Euroopan parlamentissa? 
Józef Pinior (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiinnittää huomion Venäjän kansalaisen Anton Kuzniecovin kohtaloon. Hän tuli Puolaan yli 10 vuotta sitten ja anoi poliittista turvapaikkaa. Kuzniecov lähti Venäjältä, kun hän sai kutsun varusmiespalvelukseen. Hän teki niin jouduttuaan vainotuksi siksi, että hän oli homoseksuaali ja ihmisoikeusaktivisti. Puolan viranomaiset kieltäytyvät myöntämästä hänelle poliittista turvapaikkaa ja aikovat karkottaa hänet Venäjälle.
Ihmisoikeuksia puolustavien elinten, kuten Euroopan neuvoston, laatimat raportit vahvistavat, että homoseksuaaleja sorretaan Venäjällä. Jos Kuzniecov palaa Venäjälle, hänen on suoritettava asevelvollisuutensa rikollisten kanssa rangaistuspataljoonassa. Jos näin käy, mukaan Kuzniecovin henki saattaa olla uhattuna sen vuoksi, että hän on homoseksuaali. Tällä hetkellä Kuzniecovia nöyryytetään ja vainotaan Puolassa, ja virkamiehet kohtelevat häntä tunteettomasti. Vielä pahempaa on, että hänet saatetaan milloin tahansa määrätä välittömästi karkotettavaksi.
Kuzniecov haluaa aloittaa uuden elämän vapaudessa, jossa hänen oikeuksiaan kunnioitetaan. Hänen silmissään Euroopan unioni edustaa ihmisoikeuksia ja ihmisarvoista elämää. Euroopan parlamentti ei voi suhtautua välinpitämättömästi tähän tilanteeseen. 
Tunne Kelam (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, päätämme muutaman päivän kuluessa palveludirektiivin kohtalosta. Tämä on ratkaiseva testi, jossa nähdään, ottaako EU Lissabonin ohjelman perusarvokseen, sillä palvelualalla on suurimmat valmiudet vauhdittaa talouskasvua. Jättiläismäinen laajentunut EU on kuitenkin tänään kuin Gulliver Lilliputtien maassa: sen suunnaton potentiaali on kahlittu protektionistisin säännöksin.
Haasteenamme on purkaa kilpailun vastaisten käytäntöjen monitahoinen verkosto, joka horjuttaa luottamustamme Euroopan yhdentymisen aitouteen. Meidän on avattava palveluala vapaalle ja oikeudenmukaiselle kilpailulle tällä viikolla. Uudet jäsenvaltiot eivät uhkaa EU:n sisämarkkinoita vaan ovat voimavara. Palveludirektiivillä ei näin ollen pidä tukahduttaa tämän tärkeän muutoksen dynamiikkaa. 
Jan Tadeusz Masiel (NI ). –
   Arvoisa puhemies, tapa, jolla islaminuskoiset maat reagoivat Tanskan lehdistössä esitettyihin Muhammed-sarjakuviin, osoittaa, että islaminuskoisten maiden ja kristinuskon periaatteita noudattavien maiden välillä on ammottava kulttuurin ja sivilisaation kuilu.
Islaminuskoiset eivät ymmärrä leikinlaskun ja todellisuuden eroa. Meidän kulttuurimme sen sijaan perustuu metaforiin ja symboleihin. Esimerkiksi Descartes epäili pitkään, onko maailmaa edes olemassa. Aiemmin mainitsemani väärinkäsitys vahvistaa sitä näkemystä, jonka mukaan Turkin kaltaiset islaminuskoiset maat eivät kuulu Euroopan unioniin. Se osoittaa myös, että islaminuskoinen maailma tarvitsee apuamme. Olemme valmiita sitä tarjoamaan, mutta tietyltä etäisyydeltä. 
Stavros Lambrinidis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Kreikassa paljastui kaksi viikkoa sitten puhelinsalakuunteluun syyllistynyt laaja rikollisryhmä. Kreikan hallitukselle kerrottiin ongelmasta maaliskuussa 2005, mutta hallitus salasi sen yhdentoista kuukauden ajan. Asia on nostanut esiin laajan poliittisen kysymyksen, joka koskettaa myös Euroopan parlamenttia.
Ensinnäkin Kreikan hallitus ei ilmeisestikään ole ilmoittanut komissiolle tai neuvostolle Kreikan turvallisuusjärjestelmän aukoista, joita ilmeni juuri silloin, kun EU keskusteli kuuluisasta direktiivistä, joka koskee arkaluonteisten televiestintätietojen säilyttämistä palveluntarjoajien tietokannoissa, jotka ovat täynnä porsaanreikiä, kuten nyt on osoittautunut.
Toiseksi Kreikan hallitus ei ole ilmoittanut asiasta muille jäsenvaltioille, eivätkä nämä ole siten voineet toteuttaa välittömiä toimia Vodafonen liittymää ja Ericssonin puhelinta käyttävien kansalaistensa tietojen turvaamiseksi ja suojelemiseksi.
Kolmanneksi myös viestinnän luottamuksellisuudesta vastaava riippumaton kansallinen viranomainen havaitsi tämän tapauksen.
Neljänneksi Kreikan viranomaiset eivät ilmoittaneet uhreille salakuuntelusta kyseisten 11 kuukauden aikana, minkä vuoksi uhrien viestinnän luottamuksellisuus oli jatkuvasti uhattuna. 
Marie Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, Euroopan unionin kansalaisilla ja asukkailla on perustamissopimuksissa taattu vetoomusoikeus. Vetoomusvaliokunnan toimintaperiaatteet eivät kuitenkaan ole selvät, minkä vuoksi on syntynyt vaikutelma siitä, että valiokunnassa ajetaan usein itsekkäitä ja/tai poliittisia tavoitteita.
Euroopan unionin kansalaisia myös syrjitään, ja selitän teille miksi: heidän esittämistään tapauksista ei laadita raporttia sillä tekosyyllä, että vireillä on oikeudellisia menettelyjä. Huomenna esiteltävä jäsen Cashmanin mietintö koskee sen sijaan tapausta, joka on vireillä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa ja josta on vireillä menettelyjä myös kansallisissa tuomioistuimissa. Tässä tapauksessa ei kunnioiteta sitä seikkaa, että menettelyjä on vireillä muualla.
Arvoisa puhemies, pyydän teitä viime hetkellä estämään Cashmanin mietinnön hyväksymisen ei sen sisällön vuoksi vaan siksi, että voitaisiin luoda ennakkotapaus oikeuslaitoksen työhön puuttumisesta ja Euroopan unionin kansalaisten syrjivästä kohtelusta. 
Pasqualina Napoletano (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiinnittää jäsenten huomion siihen, että Burundissa ja Filippiineillä on surmattu viime päivinä useita lähetystyöntekijöitä. Eilen Angolassa murhattiin 80-vuotias lähetystyöntekijä. Kaikkein koskettavin tapaus oli luonnollisesti Trabzonissa Turkissa tapahtunut italialaisen Don Andrean murha. Haluan osoittaa kunnioitusta tätä miestä ja hänen uhraustaan kohtaan osittain myös siksi, että hän joutui mukaan islaminuskoisen maailman ja Euroopan välisiin jännitteisiin. Haluan vedota hänen puolestaan parlamentin jäseniin kaikkien niiden tukemiseksi, jotka pyrkivät murtamaan tämän vihan kehän. Esitän tämän vetoomuksen muun muassa siksi, että uskon suurimman osan ihmisistä olevan hyväntahtoisia, olivatpa he sitten muslimeja tai kristittyjä taikka ateisteja tai uskontoa tunnustamattomia. Haluan näin ollen muistuttaa myös Euroopan parlamenttia Don Andrean levittämästä sanomasta. 
Urszula Krupa (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, direktiiveissä ja asetuksissa on asetettu rajat Euroopan unionin ilmaisunvapaudelle banaanien muodon, maidontuotannon määrän ja pesuveden lämpötilan määräämisen perusteella. Tämä on johtanut vapaisiin markkinoihin, jotka ovat vapaat ainoastaan monopoleille, mediaterrorismille ja väkivallalle, jota olemme kaikki nähneet niiden Muhammedin seuraajien harjoittavan, jotka kokivat itsensä loukatuiksi tiettyjen sarjakuvien vuoksi.
Ihmisoikeusjulistukseen sisältyvää ajatuksen- ja sananvapautta ei voida tulkita eräänlaiseksi luvaksi loukata uskovien arkaluonteisia vakaumuksellisia asioita, ja tämän olisi pädettävä kaikkiin uskontoihin. Me puolalaiset olemme syvästi perehtyneitä evankeliumin totuuteen. Tiedämme, että "hyvä puu tekee hyviä hedelmiä" tai toisin sanoen "hedelmistä te heidät tunnette". Meidän olisi näin ollen tehtävä asianmukaiset päätelmät äskettäisistä tapahtumista ja pantava täytäntöön ihmisoikeuksien ja demokratian suojelemiseksi annetut säännökset siten, ettei ilmaisunvapaus merkitse kunnioituksen puuttumista ja vastuuttomuutta.
Jos eettisiä ja moraalisia periaatteita ei noudateta, vapaus synnyttää tuhoavan laittomuuden tilan tai jopa relativismin diktatuurin. 
Marc Tarabella (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, Euroopan unioni on todellakin käännekohdassa. Päätöksentekoprosessimme kehittyminen on pysähtynyt. Viimeisimmät EU:hun liittyneet maat havaitsevat, että Euroopan unioni ei ole niin yhtenäinen kuin se edellisten laajentumisten aikaan oli, minkä niukka talousarvioluonnos osoittaa. Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat – aivan perustellusti – huolissaan komission ja useimpien jäsenvaltioiden hallitusten itsepäisestä etenemistavasta, sillä nämä haluavat ottaa keskuudessaan käyttöön hillitsemätöntä kilpailua koskevat säännöt. Mielessäni on erityisesti verotusasia.
Hyvät kuulijat, jos arvostamme Euroopan unionia, joka perustuu yhteisvastuuseen, ja hylkäämme oman edun tavoitteluun keskittyneen Euroopan unionin, tarttukaamme siinä tapauksessa tilaisuuteen ja liittykäämme huomenna väkijoukkoon osoittamaan mieltä ETUC:n pyyntöä vastaan ja ottakaamme mahdollisuuksien mukaan huivit mukaan. Pyydän teitä tekemään tämän, jotta Euroopan unionin kaikki kansalaiset näkisivät, että monet heidän edustajistaan tukevat heitä ja ymmärtävät heidän vahvasti perustellut huolensa. 
Sarah Ludford (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, tanskalaisten sarjakuvien synnyttämä raivo roihuaa Euroopan unionissa ja kaikkialla maailmassa. Olen pahoillani, että Euroopan parlamentin jäsenet käsittelevät tätä asiaa vain suppeasti, mutta olen kuitenkin luottavainen sen suhteen, että olipa parlamentti mitä mieltä tahansa sarjakuvien julkaisemisesta, se tuomitsee varauksetta väkivallan ja tuhon, joihin loukatuiksi kokeneet ovat syyllistyneet. Yrityksiä tilanteen rauhoittamiseksi ovat haitanneet muslimeihin kohdistuvat todelliset rikokset: laittomien sieppausten ja pidätysten – esimerkiksi Guantanamo Bayssa, josta keskustelemme myöhemmin tällä viikolla – ohella myös miehittäjäjoukkojen hyökkäykset.
Tuoreimpana tapauksena eilen esitettiin video, jossa esiintyi ilmeisesti Yhdistyneen kuningaskunnan sotilaita hakkaamassa irakilaisia nuoria. Kaikkien uskontokuntien edustajien tai uskonnottomien on yhtä lailla noudatettava ihmisoikeuksia ja oikeusvaltioperiaatetta. Olen eri mieltä oikealla istuvan kollegani kanssa. Mielestäni me emme elä kristillisessä valtiossa tai kristillisellä maaperällä, ja toivon todella, että Turkki voi liittyä Euroopan unioniin. 
Zita Pleštinská (PPE-DE ). –
   ( Uusien jäsenvaltioiden kansalaiset pitivät suuressa arvossa Yhdistyneen kuningaskunnan, Irlannin ja Ruotsin rohkeutta näiden avattua työmarkkinansa heti maaliskuussa 2004 tapahtuneen EU:n laajentumisen jälkeen. Komission jäsenen Špidlan esittelemässä kertomuksessa vahvistetaan, ettei näille maille ole koitunut harmia työmarkkinoiden avaamisesta vaan päinvastoin että uusista jäsenvaltioista tulleet kansalaiset ovat täyttäneet työpaikkoja, jotka ovat olleet epäsuosittuja paikallisten työntekijöiden keskuudessa. Tällä tavoin he ovat vauhdittaneet asianomaisten maiden talouskasvua.
Euroopan komission myönteisen kertomuksen perusteella luotan, että muut kaksitoista jäsenvaltiota noudattavat näiden kolmen maan asettamaa esimerkkiä ja poistavat työntekijöiden vapaan liikkuvuuden tilapäiset rajoitukset, joita sovelletaan uusiin jäsenvaltioihin.
Olen vakuuttunut siitä, että myös Itävalta ja Saksa ymmärtävät, että EU:n itäisistä valtioista peräisin olevan työvoiman vapaan liikkuvuuden nykyisten esteiden poistaminen on parempi asia kuin saksalaisten ja itävaltalaisten yritysten uudelleensijoittautuminen itään. Olen iloinen, että komissio on saanut merkittävää tukea Euroopan työmarkkinaosapuolilta. Molemmat työnantajien kattojärjestöt, UNICE ja, yllättävää kyllä, myös Euroopan ammatillinen yhteisjärjestö ovat kannattaneet siirtymäajan päättämistä. Ainoastaan Saksan ja Itävallan ammattiyhdistykset vastustavat sitä. 
Alexander Lambsdorff (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, ei ole mitään muuta tavoitetta, johon Euroopan unionin poliittiset voimat sitoutuisivat määrätietoisemmin, kuin maanosamme kilpailukyvyn lisääminen ja siten massatyöttömyyden vähentäminen. Tämän vuoksi työttömien hyväksi toimiminen on meidän kannaltamme uskottavaa ja arvokasta toimintaa.
Tällä viikolla äänestetään palveludirektiivistä, jonka ansiosta saattaa direktiivin täytäntöönpanon jälkeen syntyä 600 000 uutta työpaikkaa, joista 100 000 kotimaahani Saksaan, mikäli direktiivi hyväksytään sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan ehdottamassa muodossa. Tällä hetkellä on äärettömän pieni mahdollisuus, että näin käy, koska Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä on antanut periksi ja Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä on saanut tahtonsa läpi kautta linjan.
Tällä ei ole ollut mitään vaikutusta ammattijärjestöihin, jotka edelleen levittävät valheita ja lietsovat paniikkia. Odotamme, että tänne saapuu huomenna 30 000 hyvin järjestäytynyttä, hyvin ravittua ja hyvin puettua ihmistä osoittamaan mieltä 600 000 työpaikan luomista vastaan. Ne, joilla on työtä, taistelevat säilyttääkseen työpaikkansa itsellään. Se on moraalitonta ja tuomittavaa. Meidän tehtävämme on tehdä jotain niiden ihmisten hyväksi, joilla ei ole työtä, koska heillä ei ole johtajia, jotka toisivat heitä bussilasteittain Strasbourgiin. 
Marie-Noëlle Lienemann (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, monet Euroopan unionin työntekijät ja kansalaiset eivät ymmärrä Euroopan komission passiivista suhtautumista tehtyyn vihamieliseen ostotarjoukseen ja ovat syvästi järkyttyneitä komission jäsenen Neelie Kroesin toteamuksista, joiden mukaan tarvetta eurooppalaisten konsernien puolustamisstrategiaan ei ole. Hän on pelkästään tyytyväinen, että Euroopan unionissa toimii kansainvälisiä konserneja.
Tällainen asenne merkitsee menneisyytemme ja sen unohtamista, että Euroopan yhdentyminen perustui Euroopan hiili- ja teräsyhteisöön. Se merkitsee teollisuuspolitiikan vähättelemistä ja sitä, että uskotaan johtajan toteamuksia ja sitoumuksia, joille tämä varmasti kääntää myöhemmin selkänsä. Tästä on osoituksena se, että paikallisviranomaisille tehdyistä sitoumuksista huolimatta yksi konsernin tehtaista suljettiin Irlannissa.
Haluan lopuksi todeta, että on selvää, että pyrkii tässä teollisuuspolitiikan asiassa pohjimmiltaan saamaan käsiinsä omat varat, jotka ovat kiistatta syntyneet työntekijöiden työn tuloksena. Lisäksi se pyrkii tasoittamaan tietä pitkän aikavälin uudelleensijoittamisille ja uhkaa siten…
Nikolaos Sifunakis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan tuoda esiin myös muiden jäsenten mainitseman äskettäisen kriisin, joka syntyi profeetta Muhammedista julkaistuista sarjakuvista.
Tunnustelemme parhaillaan vapaan ja teokraattisen maailman sananvapauden rajoja ja yritämme määritellä niitä, usein kulttuurien romahduksen teorian perustalta. Katson, ettei kahta vastakkaista maailmaa ole – ja olen varma, että useimmat kollegani ovat samaa mieltä – vaan että on yksi avoin maailma, jossa meidän kaikkien on elettävä yhdessä.
Tämä kriisi puhkesi länsimaailman ja islaminuskoisen maailman välillä vallitsevan epäluottamuksen aikana – mikä johtuu pääasiassa Irakin sodasta – ja pelkään, että siitä syytetään länttä. Valitettavasti islaminusko liitetään länsimaissa terrorismiin. Islaminuskoisissa maissa sen sijaan katsotaan, että terrorismi on kaikkivaltiaan tapa puuttua maan päällä minkä tahansa maan sisäisiin asioihin.
Hyvät kuulijat, maailma, jossa elämme, ei kuulu meille. Se on meillä lainassa tulevilta sukupolvilta. Meidän velvollisuutemme on kunnioittaa sitä. 
Eugenijus Gentvilas (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, minulla on iloisia uutisia. Liettuan valtio juhlii kolmen päivän kuluttua itsenäisyyspäiväänsä. Se on 16. helmikuuta. Pelkään kuitenkin, että valtiomme kansallinen lomapäivä jää jälleen kerran huomaamatta, siitä on jo muodostunut perinne. Ehdotan tämän vuoksi, että ainakin täysistunnoissa mainitaan niiden maiden kansalliset juhlapäivät, jotka osuvat istuntojaksolle. Näin voitaisiin tehdä istunnon aikatauluun tehtävien merkintöjen avulla, ja aikataulumerkinnöillä voitaisiin ilmoittaa myös eri maiden kansallisista lomapäivistä. Tietenkin myös istunnon puhemies voisi tiedottaa jäsenille kansallisista lomapäivistä. Näin voisimme tutustua paremmin toisiimme ja lähentää Euroopan unionin kansalaisia Euroopan unionin toimielimiin. Kiitos. 
Gerard Batten (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus toteuttaa parhaillaan ohjelmaa, joka koskee Englannin ja Walesin poliisivoimien alueellista uudelleenjärjestäytymistä. Syyksi tähän on sanottu olevan se, ettei nykyisillä rakenteilla voida asianmukaisesti puuttua terrorismiin, ääri-ilmiöihin sekä vakavaan ja järjestäytyneeseen rikollisuuteen. Todellisena tarkoituksena ei kuitenkaan ole tehostaa poliisivoimia vaan edistää EU:n alueellistamispolitiikkaa jäsenvaltioissa.
Jos Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisille olisi annettu mahdollisuus valita, he olisivat hylänneet alueellistamisen selkeästi. Poliisivoimille ei anneta tällaista mahdollisuutta: sisäministeri Charles Clarke antoi 43 poliisipäällikölle uhkavaatimuksen laatia suurta sulautumaa koskevat suunnitelmat, pitivätpä he siitä tai eivät. Rooman sopimuksessa puhutaan alueista, ja niiden merkitys vahvistuu jatkuvasti. Vain harvat brittiläiset tajuavat, että heidän maataan ollaan perinpohjaisesti muuttamassa pelkästään yhdeksi Euroopan yhdysvaltojen alueeksi. 
Henri Weber (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Unescon yleiskokous hyväksyi 20. lokakuuta 2005 kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden suojelua ja edistämistä koskevan yleissopimuksen 148 äänellä puolesta, kahdella vastaan ja neljällä tyhjällä äänellä. Yleissopimuksessa tunnustetaan, että kulttuuritoimet, kulttuuriesineet ja kulttuuripalvelut ovat luonteeltaan erityisiä eikä niitä voida missään oloissa pitää pelkkinä hyödykkeinä.
Yleissopimuksen 20 artiklassa määrätään, että sopimusvaltioiden on otettava yleissopimus huomioon allekirjoittaessaan muita kansainvälisiä velvoitteita, kuten Maailman kauppajärjestössä tehtäviä sopimuksia.
Yleissopimuksen voimaantulo edellyttää 30 valtion ratifiointia. Tähän mennessä ainoastaan Kanada on ratifioinut sen. Euroopan unionia edustava komissio on edistänyt merkittävästi yleissopimuksen hyväksymistä. Eikö olisikin hyvä, jos puhemiehemme kirjoittaisi kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan puheenjohtajan kanssa neuvostolle ja kaikille hallitusten päämiehille kirjeen, jossa jäsenvaltioita kehotettaisiin ratifioimaan yleissopimus? 
Maria Badia I Cutchet (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiinnittää parlamentin jäsenten huomion niihin merkittäviin toimiin, joilla toimielimiä tuodaan lähemmäksi kansalaisia. Komissio on antanut juuri valkoisen kirjan, ja meillä on K-suunnitelma – k niin kuin keskustelu. Pyrkiessämme näin löytämään uusia ja parempia tapoja viestiä keskenämme, meidän ei pidä unohtaa luonnollisia keinoja, Euroopan unionin kansalaisten kieltä.
Espanjassa kansalaisilla on oikeus käyttää kastilian yleiskielen lisäksi myös muita virallisia kieliä, joita ovat katalaani, baski ja galego; nämä kaikki ovat eurooppalaisia kieliä.
Espanjan hallitus teki joulukuussa 2004 neuvostolle ehdotuksen, jonka mukaan näiden kielten käyttö sallittaisiin tietyin edellytyksin ilman, että siitä koituu kustannuksia EU:n toimielimille. Komissio, neuvosto ja alueiden komitea ovat jo toteuttaneet tämän ehdotuksen käytännössä. Parlamentissa me vielä odotamme. Kyse on siitä, että kielten käyttö mahdollistetaan kansalaisten ja parlamentin välisessä kirjeenvaihdossa, lainsäädäntöehdotusten julkaisuissa ja Euroopan parlamentin jäsenten puheenvuoroissa.
Arvoisa puhemies, tämä pyyntö ei aiheuta lisäkustannuksia toimielimelle. Päinvastoin se lisäisi parlamentin rikkautta.
Bruno Gollnisch (NI ). –
   Arvoisa puhemies, Elsassin alue oli viime vuonna ymmärrettävästi raivoissaan Herrlisheimin juutalaisalueen hautausmaan häpäisyn vuoksi. Ilman minkäänlaista todistusaineistoa häpäisystä syytettiin Front Nationalin aktivistia, nuorta ja rehellistä metsäkomitean työntekijää ja äitinsä ainutta elättäjää. Pelkän käsiala-analyysin perusteella kävi ilmi, että hänen silmukkansa olivat hieman pienempiä kuin kyseisissä numeroissa, ja hänet pidätettiin välittömästi. Näyttää siltä, ettei tähän rikokseen syyllistyneitä kahta pahantekijää ole pidätetty. Heillä ei ole mitään yhteyksiä viattomaan uhriin, Lezeau'hon, mutta häneltä tai Front Nationalilta ei ole pyydetty anteeksi. Front Nationalilla ei selvästikään ollut mitään tekemistä tämän teon kanssa, ja se pitää tekoa yhtä iljettävänä kuin muukin väestö. Colmarin suuri oikeudellinen skandaali on syyttäjä Schultzin syytä. 
Véronique De Keyser (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, palasin viime yönä Palestiinasta, missä tapasin presidentti Abbasin.
Haluan tässä yhteydessä välittää teille kaksi viestiä. Ensinnäkin hän aikoo puhua ensi viikon lopulla Palestiinan lakiasäätävässä neuvostossa ja esittää joitakin hyvin jyrkkiä näkemyksiä. Hän kieltäytyy määrätietoisesti hyväksymästä hallitusta, joka ei hyväksy rauhansopimuksia tai tunnusta Israelin valtiota. Palestiinan poliittiset kriisit näin ollen luultavasti jatkuvat, ja tämä saattaa jopa johtaa muutamien kuukausien kuluessa vaaleihin – ainakin presidentti Abbas on tätä mieltä.
Hän kertoi minulle myös toisen asian ja antoi tehtäväkseni välittää sen teille ja Euroopan parlamentille. Hän on valmis hyväksymään kutsunne ilomielin ja osallistumaan maaliskuun istuntojaksolle. Hän selvittää tuolloin yksityiskohtaisesti Palestiinan tilannetta ja toimintalinjaustaan. 
Puhemies.
   Jäsen De Keyser, kiitos teille näistä tiedoista ja tätä asiaa koskevasta puhelinsoitostanne viime viikonloppuna. Parlamentti ottaa palestiinalaishallinnon presidentin mielellään vastaan, jos hän voi tulla tänne. 
Evangelia Tzampazi (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, 7. helmikuuta tuli kuluneeksi seitsemän vuotta siitä päivästä, jona Libyan viranomaiset pidättivät bulgarialaiset sairaanhoitajat ja palestiinalaisen lääkärin syyttäen heitä AIDS-viruksen tartuttamisesta lapsiin lastensairaalassa Benghazissa.
Libyan tuomioistuimen heille tämän vuoksi määräämä kuolemanrangaistus herätti Bulgarian viranomaiset ja Euroopan unionin diplomaatit toimimaan. Vaikka Libyan korkein oikeus kumosi hiljattain kuolemantuomion uuden oikeudenkäynnin vuoksi, voimme lähettää asianosaisille tukemme ja vaatia samalla Libyan viranomaisia takaamaan, että uusi oikeudenkäynti on oikeudenmukainen ja puolueeton.
Meidän on myös pysyttävä niiden libyalaislasten rinnalla, jotka saivat virustartunnan, ja luotava samalla tarvittavat edellytykset sille, että tähän murheelliseen tarinaan saadaan hyväksyttävä ratkaisu. 
Marios Matsakis (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, noin kaksi viikkoa sitten 11-vuotias menetti tajuntansa luokkahuoneessa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Myöhemmin selvisi, että hän oli hengittänyt heroiinia. Kerrottiin, että hän oli käyttänyt huumausaineita useiden kuukausien ajan. Tämä tapaus ei ole ainutlaatuinen: tuhannet eurooppalaiset lapset jäävät kiinni huumausaineiden käytöstä, ja yhä enemmän tulee viitteitä siitä, että huumausaineiden väärinkäyttö lisääntyy nopeasti lasten keskuudessa. Lapset ovat hyvin haavoittuvia, ja huumausaineriippuvuus, jos sen annetaan levitä esteettömästi, saattaa paisua epideemisiin mittasuhteisiin. Monet meistä uskovat, että tilanteesta on jo nyt kehittymässä äärimmäisen huolestuttava.
Arvoisa puhemies, koska tiedän teidän – ja useimpien kollegojeni – herkän suhtautumisen tähän asiaan, kehotan teitä kunnioittavasti pyytämään komissiolta ja neuvostolta lausuntoa lasten huumausaineriippuvuuden nykytilanteesta ja mahdollisesta tarpeesta tarkistaa kiireellisesti strategiaa siltä osin, miten tätä hälyttävää ongelmaa voitaisiin käsitellä parhaiten. 
Eluned Morgan (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti on hyväksynyt nyt 84 Lissabonin ohjelmaa koskevaa direktiiviä, joista 63:n pitäisi olla saatettu täysin osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä, mutta ainoastaan 12 direktiiviä on saatettu osaksi kaikkien jäsenvaltioiden lainsäädäntöä.
Komission julkaisemien viimeisimpien tietojen mukaan maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä annettu direktiivi olisi pitänyt saattaa kokonaisuudessaan osaksi kansallista lainsäädäntöä 1. heinäkuuta 2004 mennessä. Seuraavat valtiot eivät ole vielä ilmoittaneet komissiolle direktiivin täytäntöönpanevasta lainsäädännöstä: Belgia, Saksa, Viro, Espanja, Irlanti, Latvia ja Luxemburg. Tällainen jäsenvaltioiden leväperäinen toiminta vaarantaa Lissabonin ohjelman.
Arvoisa puhemies, voisitteko te kirjoittaa komissiolle ja kysyä, mitä siellä tehdään erityisesti kaasudirektiiviä koskevan lainsäädännön antamisen nopeuttamiseksi? 
Georgios Toussas (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, -matkustaja-autolautan vanhentunut ja laiminlyöty murheellinen hylky vei mukanaan Punaisen meren vesihautaansa tuhansia matkustajia ja merenkulkijoita. Tässä on taas yksi tapaus voiton tavoittelemiseksi merillä tehtyjen rikosten pitkän joukon jatkeeksi.
Ilmaisemme syvän osanottomme turhaan henkensä menettäneiden matkustajien ja merimiesten perheille. Haluamme käyttää tämän tilaisuuden hyväksi ja huomauttaa, että Euroopan komissio lähetti Kreikan hallitukselle joulukuussa 2005 perustellun lausunnon (uhkavaatimuksen) asetuksen N:o 3577/92 soveltamisesta. Tällä asetuksella hyväksytään vaatimukset, jotka laivanomistajat esittävät epäreiluksi väittämänsä kilpailun perusteella, ja kumotaan matkustaja-autolauttojen merikelpoisuutta ja turvallisuutta koskevat perusedellytykset, kuten alusten hevosvoimaa ja rekisteröityä tonnipainoa koskevat edellytykset ja Kreikassa hyväksytty 30 vuoden ikäraja alusten vetämiselle pois liikenteestä.
Pyydämme Euroopan komissiota keskeyttämään tämän menettelyn. Kansainvälisen merenkulkujärjestön kautta on välittömästi...
James Hugh Allister (NI ). –
   Arvoisa puhemies, haluan tuoda esiin hyvin tärkeän asian, joka koskee valitsijapiirini maatalousyhteisöä. Pohjois-Irlannin maatalousalalla selkeä enemmistö on aktiivisia pienviljelijöitä, jotka vuokraavat maapalansa toimintaa harjoittamattomilta maanomistajilta kymmeneksi kuukaudeksi vuodessa (ns. conacre letting).
Asetuksen (EY) N:o 782/2003 nojalla – sellaisena kuin se on pantu täytäntöön – maanomistaja ja aktiivinen viljelijä eivät voi saada yhteistä viljelytukea saman maan osalta. Tämä on johtanut siihen, että samasta maasta on jätetty kaksi hakemusta, sekä vuokralaisen että omistajan hakemus. Nyt molempia rangaistaan keskeyttämällä tukien maksu kokonaan. Sen sijaan, että kyse olisi petoksesta, tämä tilanne johtuu ensisijaisesti sekaannuksesta ja virheestä.
Tukien epääminen koko maatilalta on täysin kohtuuton ja monille mahdollisesti tuhoisa seuraus. Pyydän sen vuoksi komissiota hyväksymään lähestymistavan, jonka avulla tähän asiaan voidaan löytää ratkaisu ja jonka avulla voidaan turvata yhdet maksut maatilaa kohti eli maanviljelijöiden kohtuullinen toimeentulo. 
Danutė Budreikaitė (ALDE ). –
   Hyvät kuulijat, Saksan ja Venäjän välinen sopimus kaasuputken rakentamisesta Itämeren pohjaan on herättänyt monia kysymyksiä. Sitä on moitittu muun muassa Saksan taloudellisen egoismin vuoksi, sillä näin toimiessaan Saksa vähät välittää EU:n solidaarisuusperiaatteesta ja lisää uhkaa siitä, että Venäjä käyttää taloudellista ja poliittista vaikutusvaltaansa EU:n jäsenvaltioihin. Merkittävän uhan muodostaa myös toisen maailmansodan perintö kemialliset aseet, jotka haudattiin Itämeren pohjaan 50 vuotta sitten. Meren ekosysteemiä uhkaavat 292 000 tonnia kemiallisia aseita. Itämeri ei ole järvi Saksan tai Venäjän sisällä. Itämeren rannikoilla asuu kuuden muun EU:n jäsenvaltion kansalaisia, joille meri merkitsee toimeentuloa ja virkistäytymistä. Koska Itämerellä harjoitetaan aktiivista kalastusta ja sitä hyödynnetään muihinkin taloudellisiin toimiin, kaasuputken rakentaminen ja edellä mainitut kemialliset aseet huolestuttavat kansainvälistä yhteisöä. Jotta Itämeren ympäristökatastrofi voidaan välttää, kehotan teitä kannustamaan komissiota tutkimaan perusteellisesti, mitä vaikutuksia kaasuputken rakentamisella, jota pidetään yksityisenä kaupallisena hankkeena, on Itämeren luontoon. 
Csaba Sándor Tabajdi (PSE ). –
   Kansainvälisellä yhteisöllä on tänä vuonna edessään suuri haaste Kosovon asemasta pian käytävien neuvottelujen vuoksi. Vaakalaudalla on paljon, ja alueen tulevaisuus määrittää koko Länsi-Balkanin alueen tilanteen ja eurooppalaisen ulottuvuuden.
On ilmeistä, ettei Kosovo kuulu Serbialle, koska albaanit, jotka muodostavat 90 prosentin enemmistön väestöstä, eivät halua asua Serbiassa, ja erityisesti koska monet suurvallat, kuten Yhdysvallat ja Yhdistynyt kuningaskunta, eivät tue sitä. Euroopan unioni ei ole vielä muodostanut omaa kantaansa, vaikka tämä asia on kiireellinen. Kysynkin, että jos kansainvälinen yhteisö myöntää Kosovolle oikeuden irtaantua ja itsenäistyä, miksi tätä oikeutta ei annettaisi koko alueelle, myös serbien asuttamille alueille? Miksi alueen jakamisen mahdollisuus on lähtökohtaisesti suljettu pois? Miksi albaaneja palkitaan ja serbejä rangaistaan? Jos Kosovon asema voidaan ratkaista onnistuneesti, se johtaa pitkäaikaiseen epävakauteen…
Dariusz Rosati (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan komissio on antanut kertomuksen niiden rajoitteiden toimivuudesta, joita on asetettu uusien jäsenvaltioiden kansalaisten pääsylle viidentoista EU:n jäsenvaltion työmarkkinoille. Kertomus osoittaa aukottomasti, että huolet työmarkkinoiden avaamisesta olivat perusteettomia. Työntekijöiden virta vanhoihin jäsenvaltioihin on melko pieni, ja työmarkkinansa avanneet maat ovat hyötyneet avaamisesta monin tavoin.
Näistä selkeistä päätelmistä huolimatta useimmat niistä jäsenvaltioista, jotka eivät ole vielä avanneet työmarkkinoitaan, haluavat valitettavasti edelleen säilyttää nykyiset rajoitukset useiden vuosien ajan. Miksi komissio ei omassa kertomuksessaan tekemiensä päätelmien ja perussopimusten vartijan tehtävänsä perusteella painosta voimakkaammin näitä jäsenvaltioita luopumaan työmarkkinoille pääsyä koskevista syrjivistä rajoituksista? Haluaisin myös tietää, miksi rajoitusten säilyttäminen sallitaan. Paitsi että ne ovat perussopimusten määräysten ja Euroopan yhdentymishengen vastaisia, ne myös hidastavat Euroopan unionin talouskasvua, heikentävät sen kilpailukykyä ja luovat pimeän työn ja näennäisen itsenäisen ammatinharjoittamisen kaltaisia vääristymiä.
Luotan, että komissio varmistaa määrätietoisten toimien avulla, että haitalliset rajoitukset poistetaan. 
Bogusław Rogalski (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, monet eurooppalaiset sanomalehdet julkaisivat äskettäin profeetta Muhammedia esittäviä sarjakuvia ja pilkkasivat näin islamia. Raivostuneet islaminuskoiset kostivat tämän polttamalla lippuja ja hyökkäämällä eurooppalaisten maiden suurlähetystöihin. Lisäksi Turkissa Trabzonissa murhattiin italialainen pappi.
Vihan ja väkivaltaisuuksien paisumista edisti ja vauhditti liberaali vasemmistomedia, joka on pitkään hyökännyt kaikenlaisia uskontoja vastaan. Näemme, että uskoa, Jumalaa ja miljoonien ihmisten pyhiä asioita häpäistään virheellisen vapauskäsityksen nimissä. Tiedotusvälineissä meille toitotetaan uskonnollista suvaitsemattomuutta, moraalista nihilismiä ja antikulttuuria. Yhden ihmisen vapaus päättyy siinä, missä toisen alkaa. Tiedotusvälineiden ilmaisunvapauden ei pidä merkitä joidenkin ihmisten oikeuksien ja vapauksien loukkaamista. Vapaus ei loukkaa, ei halveksi ketään, ei pilkkaa, ei pöyhkeile eikä pilkkaa pyhää. Vapaus merkitsee muiden ihmisten ihmisarvon, vakaumusten ja elämän kunnioittamista.
Meidän olisi pidettävä tämä mielessä, kun näemme eurooppalaisen kulttuurin rappioituvan entisestään. Haluan vedota länsimaisen sivistyksen ydinarvojen palauttamisen puolesta, sillä nämä arvot eivät anna sijaa uskonnolliselle vihamielisyydelle, joka rehottaa nyt vapaasti eurooppalaisissa tiedotusvälineissä. 
Jeffrey Titford (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, kiitän tästä mahdollisuudesta saada kirjatuksi ylös halveksuntani sitä päätöstä kohtaan, jonka korkean tason ryhmä – jonka oletan tarkoittavan komissiota – teki ja jonka nojalla talousarvion valvontavaliokunnan ehdotus hylätään ja OLAF:n pääjohtajaksi nimetään uudelleen Franz-Hermann Brüner. Brüner on hyvin kiistelty hahmo, ja hänen arvionsa on asetettu kyseenalaisiksi monta kertaa. Ensimmäisellä virkakaudellaan hän tuki noitavainoja, jotka kohdistuivat Hans-Martin Tillackin kaltaisiin, petoksia paljastaneisiin toimittajiin. Myös monet poliitikot ja OLAF:n valvontakomitea ovat arvostelleet häntä, enkä usko hänellä olevan parlamentin, lehdistön tai kansan luottamusta.
Tämä tapaus osoittaa myös parlamentin ja sen valiokuntajärjestelmän täydellisen merkityksettömyyden. Pääjohtajaehdokkaat esittäytyivät talousarvion valvontavaliokunnassa. Me esitimme heille kysymyksiä ja lopulta äänestimme Ruotsista kotoisin olevan parhaimman ehdokkaan puolesta. Nyt havaitsemme, että koko tämä aikaa vievä prosessi oli merkityksetön farssi. 
Puhemies.
   Minuutin puheenvuorot ovat päättyneet. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu Thijs Bermanin laatimasta maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietinnöstä (A6-0017/2006) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi lihantuotantoa varten pidettävien kanojen suojelua koskevista vähimmäisvaatimuksista (KOM(2005)0221 C6-0190/2005 2005/0099(CNS)). 
Markos Kyprianou,
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aivan ensimmäiseksi kiitän tätä asiaa käsitelleiden valiokuntien jäseniä. Tietenkin minusta on tärkeää kiittää myös esittelijä Bermania hänen tekemästään erittäin arvokkaasta työstä sekä kaikesta siitä vaivasta, jota hän näki saattaakseen tämän aloitteen onnistuneesti päätökseen. 
Tiedän, että päätöksentekovaiheessa ehdotukset eivät kenties täysin tyydytä kaikkia osapuolia. Jotkut haluaisivat meidän etenevän enemmän tiettyyn suuntaan, koska heistä saattaa tuntua, että emme ole menneet riittävän pitkälle, kun taas toisten mielestä meidän pitäisi olla varovaisempia ja olemme jo menneet liian pitkälle. Olen kuitenkin sitä mieltä, että nykymuotoinen ehdotus monine siihen tehtyine tarkistuksineen on tasapuolinen ja johdonmukainen: siinä on tasapainotettu tarve kohdella eläimiä paremmin ja edistää niiden hyvinvointia varsinkin kanankasvatusalalla, mutta samalla on otettu huomioon kustannukset ja rasitukset, joita tämä saattaa aiheuttaa alan teollisuudelle ja yrityksille.
Ei silti pidä aliarvioida etenkään sitä, että eläinten asianmukaisen kohtelun ja niiden terveyden välillä vallitsee tiivis yhteys. Tämä on erityisen tärkeää nyt, kun keskustelemme lintuinfluenssan torjuntatoimista; tauti on jo levinnyt Euroopan unioniin, vaikkakin vain luonnonvaraisiin lintuihin. Jos sitä vastoin noudatamme eläinten asianmukaisen kohtelun periaatetta, kaikki suojatoimenpiteet ja toteutetut varotoimet ovat paljon tehokkaampia, valvonta paranee ja ilmenevät terveysongelmat tunnistetaan paremmin. Käytännössä tämä vähentää eläintauteja, laskee kuolleisuutta ja vähentää hyödynnettäväksi kelpaamattomien kanojen määrää tällaisissa tapauksissa, mikä puolestaan pienentää menetyksiä ja alentaa kustannuksia. Pintapuolisesti tarkasteltuna saattaakin vaikuttaa siltä, että yrittäjien, tuottajien ja kasvattajien kustannukset lisääntyvät, mutta todellisuudessa toimet ovat heille eduksi, sillä niistä kertyy säästöä ja taloudellista hyötyä tuottajille.
Totean vielä lyhyesti, että Maailmanpankki julkaisi hiljattain selvityksen, jossa tuotiin esiin eläinten hyvinvointia koskevan toimintalinjan noudattamisesta saatava taloudellinen hyöty ja annettiin esimerkkejä siitä, että toimista todella on taloudellista hyötyä.
Toinen käsittelemäni seikka on tietenkin tuottajille myönnettävä tuki. On erityisen tärkeää, etteivät he joudu vastaamaan kaikista kustannuksista. Eurooppalaiset kuluttajat ovat kuitenkin valmiita maksamaan enemmän, jos he tietävät, että tietyt tuotteet on tuotettu eläinten hyvinvointia ja niiden asianmukaista kohtelua koskevan toimintalinjan mukaisesti. Aluksi vapaaehtoiset pakkausmerkinnät – esittelemme myöhemmin kertomuksen pakollisista pakkausmerkinnöistä – antavat tuottajille mahdollisuuden hyödyntää täysimääräisesti Euroopan kansalaisten myönteistä asennetta heidän toimintalinjaansa kohtaan, ja tutkimustemme perusteella tuottajat voivat korottaa hintaa jonkin verran, koska eurooppalaiset kuluttajat ovat valmiita maksamaan enemmän. Tietenkin on laadittu myös lukuisiin ehdotuksiin perustuva strategia, eläinten hyvinvointia koskeva strategiasuunnitelma, jonka komissio hyväksyi hiljattain ja jota parlamentti käsittelee myöhemmin. Tämä ehdotus saattoi edeltää toimintasuunnitelmaa koskevaa ehdotusta, mutta se on sopusoinnussa kyseisen toimintasuunnitelman periaatteiden ja ajattelutavan sekä ehdotusten kanssa.
Lopuksi mainitsen yleisesti tunnetun Maailman kauppajärjestöä koskevan kysymyksen. Tiedän, että eurooppalaiset tuottajat saattavat usein tuntea olevansa epäedullisemmassa asemassa kuin kolmannet maat. Eläinten hyvinvointia ja niiden asianmukaista kohtelua kansainvälisillä markkinoilla koskevien ehtojen ja vaatimusten käyttöön ottamiseksi toteutetaan jatkuvasti toimia. Se ei ole helppoa, mutta tuemme sitä. Maailman eläintautijärjestön hiljattain hyväksymät eläinten asianmukaisen kohtelun periaatteet ovat ensimmäinen askel tähän suuntaan, ja komissio tehostaa samansuuntaisia toimia.
Kun kuitenkin pidetään mielessä eurooppalaisten kuluttajien reaktioherkkyys, olemme vakaasti sitä mieltä, että pakkausmerkinnät voisivat hyödyttää eurooppalaisia tuottajia. Heille ei ole vahinkoa eläinten hyvinvointia koskevan toimintalinjan noudattamisesta. Päinvastoin, tämänkaltaiset toimet varmistavat heidän pääsynsä laajoille eurooppalaisille kuluttajamarkkinoille. 

Thijs Berman (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, toivottavasti Euroopan parlamentti ottaa tällä viikolla merkittävän askelen kohti kestävää eurooppalaista maataloutta. Euroopan unionin on kunnioitettava eläinten viittä vapautta ja säädettävä niistä lailla. Nämä vapaudet ovat vapaus nälästä, janosta ja väärästä ravitsemuksesta, vapaus epämukavuudesta, vapaus kivusta, vammoista ja sairauksista, vapaus normaaliin käyttäytymiseen sekä vapaus pelosta ja kärsimyksestä. Tässä direktiivissä säädetään näistä vapauksista, eikä hetkeäkään liian aikaisin.
Eläinten kunnioittamista vaativat ennen kaikkea eurooppalaiset kuluttajat ja kansalaiset, jotka ovat yhä useammissa maissa valmiita maksamaan siitä kohtuullisen hinnan. On hyvä, että komissio julkisti kolme viikkoa sitten eläinten hyvinvointia koskevan toimintasuunnitelman. Tämänkaltaisten sopimusten ja sääntöjen pitäisi olla EU:n laajuisia, sillä muuten jäsenvaltiot alkavat kilpailla keskenään eläinten hyvinvoinnin kustannuksella.
Eurooppalaisten kuluttajien suurin eläinten hyvinvointia koskeva huolenaihe on tällä hetkellä broilereiden hyvinvointi. Huolta lisäsivät raportit ylitäysistä kanaloista ja jalostusmenetelmistä, joiden tavoitteena oli entistä nopeampi kasvu vahvan luuston, sydämen ja keuhkojen sijasta. Liian monet eläimet kärsivät huonojen pehkujen aiheuttamista jalka- ja rintakehävammoista. Mietinnölläni ja siihen liittyvillä tarkistuksilla maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta on ilmaissut komissiolle ja neuvostolle selvästi tukevansa eläinten hyvinvointia ja laatuvaatimuksia, mutta myös jonkinasteista joustavuutta siipikarjankasvattajia kohtaan. Mietinnössäni olen myös yrittänyt vahvistaa kaksi periaatetta, jotka eivät vielä sisältyneet direktiiviin.
Ensinnäkään geneettinen valinta, eläinten jalostaminen tiettyjen ominaisuuksien saavuttamiseksi, ei saisi koskaan vähentää tai uhata tietyn eläinlajin hyvinvointimahdollisuuksia. Tämän periaatteen on oltava jokaisen eläinten hyvinvointia koskevan direktiivin kulmakivi.
Eläinten hyvinvointia ei myöskään saisi pitää toissijaisena sosioekonomisiin seikkoihin nähden. Tämän periaatteen mukaisesti on järkevää edellyttää kanaloiden täyttävän tietyt laatuvaatimukset. Hyvät kanankasvattajat ovat jo pitkään täyttäneet nämä vaatimukset, koska ne alentavat kuolleisuutta ja lisäävät siten tuottoa. Kuten komission jäsen Kyprianou jo korosti, eläinten hyvinvointi on siipikarjankasvattajien taloudellisen edun mukaista.
Direktiivissä säädetään myös ammattilaisten suorittamista päivittäisistä terveys- ja hyvinvointitarkastuksista, jotka varsinkin nykyään ovat tärkeitä torjuntatoimia eläintautien ennaltaehkäisemiseksi. Silti siipikarja tarvitsee enemmän tilaa kuin sille useinkaan annetaan. Jäsen Jegglen ja minun käsiteltäväksi jättämässä tarkistuksessa täsmennetään, että niinä muutamina päivinä, jotka edeltävät välittömästi siipikarjan kuljettamista teurastamolle, eläinten enimmäismäärää neliömetriä kohti on laskettava 38 kiloon neliömetrillä ja vuoteen 2013 mennessä 34 kiloon neliömetrillä.
Monissa EU:n jäsenvaltioissa tämä raja jo alitetaan tai sitä noudatetaan suunnilleen. En tue tarkistuksia, joissa kannatetaan vielä alhaisempia tiheyksiä. Vaikka asiantuntijat uskovatkin, että eläinten hyvinvointi vaarantuu enemmän tiheyden ylittäessä 30 kiloa neliömetrillä, tämä ei todellakaan ole mikään ehdoton raja, jonka ylittäminen laukaisee katastrofin. Tiheyden ylittäessä 30 kiloa neliömetrillä suurin merkitys on hyvällä hoidolla, ja juuri siihen Euroopan parlamentti voi luottaa. Siksi sääntöjä on sovellettava kasvattajiin joustavasti. Laatuvaatimukset ja seuraamukset kytkeytyvät toisiinsa, mutta niiden pitäisi olla kohtuullisia ja edistää parempaa hoitoa. Ei ole mitään mieltä koventaa rangaistuksia tai pidentää niiden kestoa enemmän kuin on täysin välttämätöntä.
Direktiivin vastustajat vakuuttavat, että maailmanlaajuinen kilpailu tekee tämänkaltaiset eläinten hyvinvointivaatimukset mahdottomiksi ja väittävät, että EU:ta koskevat tiukemmat vaatimukset kuin sen ulkopuolisia maita. Tämä ei itse asiassa pidä paikkaansa. Brasilia, joka on suurin kilpailijamme siipikarjateollisuudessa, täyttää jo kaikki tämän direktiivin vaatimukset. Vaikka EU pysäyttäisi eläinten pahoinvoinnin rajoilleen, brasilialainen liha pääsisi edelleen vaivatta maahan.
Näin ollen EU:n siipikarja-alan on harkittava kustannusten karsimista ja siten tuotannon lisäämistä tai sitten tuoreen ja korkealuokkaisen lihan tuottamista lähellä eurooppalaisia kuluttajia. On jo havaittavissa, että tämän direktiivin suositukset viitoittavat kehityssuunnan, mutta tämä ei vapauta komissiota velvoitteesta käsitellä eläinten hyvinvointia Maailman kauppajärjestön kanssa. Sen on myös tehtävä se nykyistä määrätietoisemmin. Olen kysynyt komissiolta tässä yhteydessä, mitä mahdollisuuksia GATT-sopimus tarjoaa eläinten hyvinvoinnille? Kyseisen sopimuksen 20 artiklan mukaan ihmisten, eläinten tai kasvien elämää tai terveyttä suojaavat tuontirajoitukset ovat moraalisesti perusteltuja. Meidän on jatkettava sinnikkäästi tähän suuntaan.
Eurooppa tarvitsee konkreettisia todisteita saadakseen palautettua kansalaistensa luottamuksen EU:hun. Yksi niistä aloista, joilla EU voi kohentaa mainettaan, on kestävä kehitys. Eläinten hyvinvointi kuuluu siihen, ja siksi tämä direktiivi on pantava pian täytäntöön.
Åsa Westlund (PSE ),
   – Arvoisa puhemies, ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunta on tietenkin tyytyväinen komission ehdotukseen lihantuotantoa varten pidettäviä kanoja koskevista yhteisistä säännöistä. Se on erityisen tyytyväinen siksi, että ehdotuksessa parannetaan selvästi eläinten suojelua, mutta myös siksi, että tavoitteemme on edistää tehokkaita sisämarkkinoita.
Komission ehdotuksen suurin ongelma on eläinsuojelutoimien riittämättömyys. Päätöksemme perustuu eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevän tiedekomitean päätelmiin, joiden mukaan eläintiheyden on esimerkiksi oltava alle 25 kiloa, jos halutaan välttää vakavat vammat ja tarpeeton kärsimys. Tällä perusteella monet parlamentin jäsenet ovat jättäneet käsiteltäväksi nimenomaan eläintiheyttä ja jalkapohjahaavaumien pisteytysjärjestelmää koskevia tarkistuksia. Nämä muutokset ovat välttämättömiä, jos aiomme taata eläinten suojelun.
Euroopan parlamentin on suhtauduttava asiantuntijoiden näkemyksiin vakavasti ja osoitettava neuvostolle, että haluamme tiukentaa komission ehdotuksen eläinsuojelunäkökohtia. Ehkä juuri tämä onkin tällä hetkellä kaikkein tärkeintä, eivät niinkään tarkistustemme yksityiskohdat. Toivon, että huomenna Euroopan parlamentin enemmistö puoltaa äänestyksessä näitä tarkistuksia, joita, kuten totesin, tuettiin laajasti ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa. Suuri osa sekä oikeistosta että vasemmistosta äänesti niiden puolesta. 
María Esther Herranz García,
   . – Arvoisa puhemies, annan jäsen Bermanille tunnustusta ja kiitosta hänen työstään, koska hänen poliittinen kantansa on ollut hyvin rakentava ja realistinen. Sen ansiosta olemme päässeet yhteisymmärrykseen parlamentin jäsenten eriävistä kannoista.
Mietintöluonnos, jonka maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta hyväksyi lihantuotantoa varten pidettävien kanojen suojelua koskevasta uudesta direktiivistä, on tasapuolinen, koska siinä otetaan huomioon useimpien jäsenvaltioiden tuotantomenetelmät.
Kuten tiedätte, tämän mietinnön keskeinen painopiste on eläintiheys. Keräämäni tiedon perusteella maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietinnössä edellytetyt tiheydet hyväksytään vaivatta useimmilla Euroopan alueilla, mutta ne voivat aiheuttaa tiettyjä ongelmia joillakin EU:n erityisalueilla.
Esittelijänä olen yrittänyt ottaa huomioon enemmistön kannan, ja ilmoitankin ohimennen, että en aio kannattaa valtaosaa tarkistuksista. Mielestäni tarkistuksessa 42 vastataan kuitenkin hyvin perusteltuun poliittiseen huolenaiheeseen ulottamalla Euroopan unionissa sovelletut vähimmäisvaatimukset koskemaan tuontia kolmansista maista.
Käsittelen seuraavaksi tarkistusta 44, jolla poistetaan uuden hyvinvointia koskevan asetuksen soveltamisalaan kuuluvien lihan pakkausmerkintöjen käyttöönotto. Todettakoon, että tämä on vastoin pyrkimystä antaa näille tuotteille lisäarvoa, joka tekisi eurooppalaisten tuottajien toimista näkyvämpiä.
Euroopan unioni on antanut viime vuosina runsaasti lainsäädäntöä parantaakseen eläinten hyvinvointia ja vastatakseen yhteen Euroopan kansalaisten ilmaisemista huolenaiheista. Tällä tavoin olemme onnistuneet parantamaan huomattavasti munivien kanojen, vasikoiden ja siitosemakoiden suojelua, mutta toisinaan hintana on ollut alan elinkelpoisuuden vaarantaminen.
Myönnettäköön, että näiden toimien pitäisi parantaa eurooppalaisille kuluttajille tarkoitettujen tuotteiden laatua, ja tätä laatua on täydennettävä tehokkailla pakkausmerkintöjä koskevilla toimilla.
Siitä huolimatta suurin osa esitetyistä tarkistuksista kiristää tarpeettomasti lainsäädäntöä, ja niiden tukeminen aiheuttaa sopeutumisongelmia tietyillä alueilla. 
Marc Tarabella,
   – Arvoisa puhemies, tässä asiassa on tärkeää noudattaa ajatusta, jonka mukaan Euroopan unionin pitäisi erottautua kilpailijoistaan eläinten hyvinvoinnin alalla. 
Annan aluksi tunnustusta esittelijä Bermanille, joka on yrittänyt löytää tasapainon kohtuuttomasti toisistaan eriävien kantojen välille. Korostettakoon, että yhtä perustetta, nimittäin eläintiheyttä, painotettiin enemmän kuin muita. Meidän pitäisi hylätä komission ehdotus, koska siinä suositellaan tiettyjen tietojen automaattista rekisteröintiä, jonka suunnittelu ja kuluista poistaminen vaikuttaa pienten tuottajien kannalta hankalalta. Palatkaamme kuitenkin vielä eläintiheyteen, joka on keskeisin ratkaistavista kriteereistä.
Valloniassa tehty alustava talouskatsaus osoittaa, että kun keskimääräinen tuotto on 72 senttiä kilolta, arvioitu vuositulojen menetys 1 000 neliömetrin kanalassa olisi 55 prosenttia eläintiheyden ollessa 30 kiloa neliömetrillä ja 24 prosenttia eläintiheyden ollessa 38 kiloa neliömetrillä. Ala ei pysty selviytymään tällaisesta arvioidusta tulonmenetyksestä. Suunnitelma lukuisten eurooppalaisten tuottajien karsimisesta ja paikallaan pysyvä tai kasvava kulutuskysyntä hyödyttävät väistämättä tuontia niistä maista, jotka eivät lähimainkaan noudata vaatimuksiamme tai edes harkitse sitä. Eläinten hyvinvointi jää joka suhteessa häviölle.
Koska suhtaudun myönteisesti esittelijän perusteisiin, joiden tavoitteena on muuttaa Euroopan maataloutta kestävämpään suuntaan, haluan lopuksi korostaa kahta keskeistä seikkaa. Ensinnäkin laadun parantaminen merkitsee eurooppalaisille tuottajille lisäkustannuksia. Tätä eroa on korostettava, ja siihen on kiinnitettävä huomiota pakkausmerkintöjen avulla, jotta voidaan toteuttaa ja perustella se hintaero, joka Eurobarometriin vastanneiden – kuluttajia hekin – on valmistauduttava maksamaan. Jakeluverkko on tässä suhteessa ratkaisevassa asemassa.
Totean lopuksi, että meidän on ratkaisevan tärkeää varmistaa kaikin keinoin, että Euroopan komissio onnistuu yhdessä Euroopan neuvoston tai Maailman eläintautijärjestön kaltaisten kansainvälisten järjestöjen kanssa muuttamaan WTO:n asennetta myönteisemmäksi eläinten hyvinvointia koskevia toimenpiteitä kohtaan. 
Jan Mulder,
   . – Arvoisa puhemies, kiitän aluksi jäsen Bermania. Olkoonkin että tämä on hänen ensimmäinen mietintönsä, hän teki mielestäni hyvin perusteellista työtä. Mietinnöstä puheen ollen on todettava, etten tunne Euroopan parlamentissa ketään, joka vastustaisi eläinten hyvinvointia – kaikki tietenkin kannattavat sitä. Suhtaudun siitä huolimatta varauksellisesti tähän ehdotukseen, koska siinä on mielestäni parantamisen varaa.
Ensinnäkin siinä asetetaan samat vaatimukset koko Euroopan unionin alueelle, ja voin kuvitella, että esimerkiksi Suomen kylmässä ilmastossa tai Italian täysin erilaisessa ilmastossa eläintiheyteen on sovellettava hyvin erilaisia vaatimuksia. Tilanne saattaa jo käytännössä olla erilainen. Komissio ei millään tavoin ota tätä huomioon, ja kuten edellinen puhuja totesi, emme vielä ole saaneet taloudellista analyysia. On helppo sanoa, ettei eläinten hyvinvointi saa jäädä sosioekonomisten painopisteiden varjoon, mutta joidenkin ihmisten on edelleen saatava tästä elantonsa. Onko komissiolla aavistustakaan, mitä tästä tarkalleen ottaen seuraa heille?
Kuten monet jo ennen minua mainitsivatkin, tärkeintä ovat käytännesäännöt. Tämän toi esiin myös komission jäsen, vaikkei onnistunutkaan täysin vakuuttamaan minua. Mikäli halutaan korostaa niin kutsuttuja ei-kaupallisia näkökohtia, ei kuitenkaan ole kovin järkevää esittää jälleen uutta ehdotusta kesken Maailman kauppajärjestön neuvottelujen olematta varma maahantuojien suostumuksesta. Miksei komissio ota esille käytännesääntöjä markettien ja muiden suurien maahantuojien kanssa niin pian kuin mahdollista?
Missä on johdonmukaisuus, jos eurooppalaisia tuottajia vaaditaan täyttämään tietyt normit, kun taas useat marketit saavat tuoda muista maanosista tuotteita rajoituksetta, eikä komissio vaadi niitä tekemään minkäänlaisia tarkastuksia? Tarkastuksemme koskevat vain salmonellaa tai muuta sellaista, mutta eivät ikinä eläinten hyvinvointia. Komission on huolehdittava näistä tarkastuksista, jotka puuttuvat tästä ehdotuksesta täysin. 
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf,
   . – Arvoisa puhemies, esittelijä kirjoitti perusteluissaan, että "jokainen kunnon maanviljelijä kunnioittaa eläimiään". On selvää, että jotkut eivät vielä tee niin, sillä muuten meidän ei tarvitsisi säätää siitä lailla. Mielestäni ongelma on myös siinä, että monet teuraskanojen tuottajat eivät enää ole kasvattajia vaan teollisuusmiehiä, joille elämän kunnioittaminen on toisarvoista pääoman tuottoon verrattuna. Voin kertoa jäsen Bermanille, että havaintomme suhtautumisesta eläinten jalostamiseen antavat aihetta vain yhteen johtopäätökseen: keskeisin huolenaihe ei ole eläinten hyvinvointi vaan pikemminkin se, miten niitä voidaan hyödyntää mahdollisimman suuren voiton saamiseksi.
Jo näiden kanaloiden näkeminen riittää osoittamaan, että niitä koskevaa lainsäädäntöä on annettava kiireesti. Siitä olemme yksimielisiä. Meidän on kuitenkin huolehdittava siitä, ettemme tämän direktiivin ja asetuksen kautta lopulta päädy osallisiksi tämänkaltaiseen teollisuustuotantoon. Yksi ongelma on se, että kanalat näyttävät ulkoisesti terveiltä, mikä johtuu vain siitä, että niitä suojataan ehkäisevillä rokotuksilla ja lääkityksellä. Se estää kyllä tautien puhkeamisen, mutta mahdollistaa samalla niiden virusmuunnosten itämisen, jotka nykyisin vaivaavat meitä tai tekevät lintuinfluenssasta erityisen uhkan. Tästä syystä vapaana kasvatettaviin eläimiin nykyisin sovellettavat ennaltaehkäisevät toimenpiteet ovat erityisen ongelmallisia, sillä juuri hyvien kasvatusolosuhteiden ansiosta kyseisille eläimille kehittyy paras taudinkestävyys.
Meidän on huolehdittava tarkoin siitä, etteivät toimemme lopulta vaikuta vääriin ihmisiin. On myös varmistettava, ettei niitä erikoismarkkinoita, joille näitä eläimiä toimitetaan ja jotka ihmiset hyväksyvät korkeampine hintoineen, ajeta maanrakoon niin, että kasvattajat jäävät tappiolle. 
Kartika Tamara Liotard,
   . – Arvoisa puhemies, jäsen Bermanin mietinnössä on kaiken kaikkiaan saavutettu hyvä tasapaino tärkeän eläinten hyvinvoinnin ja maataloussektorin etujen välillä. Väitän silti, että kanojen edut pitäisi ottaa paremmin huomioon kun on kyse eläintiheydestä.
Hyvät kollegat, pyydänkin, että mennessänne huomenna äänestämään täpötäydessä, epämukavassa hississä toisianne vasten sulloutuneina, kuvittelette minuutin ajan, että hissiin ahdetaan kymmenen ylimääräistä ihmistä. Pyydän teitä uhraamaan ajatuksen teollisesti kasvatetulle broilerille, jonka on kestettävä tätä koko kurjan elämänsä ajan. Kehotan teitä säilyttämään tämän tunteen vielä painaessanne huomenna äänestysnappia.
Huomenna meillä on tilaisuus ottaa tärkeä askel kohti eläinystävällisempää Eurooppaa. Tarttukaamme tähän tilaisuuteen, ei ainoastaan eläinten hyvinvoinnin vaan myös ihmiskunnan takia. 
Jeffrey Titford,
   – Arvoisa puhemies, tämä 48-sivuinen mietintö on säkenöivä. Se on byrokraattisen sanahelinän ja häikäisevien itsestäänselvyyksien voimannäyte. Mietinnön laatijoilta on lähtöisin esimerkiksi seuraava neronleimaus: "Eläinsuojelusta vastaavien toimivaltaisten valvontaviranomaisten suorittama tilojen säännöllinen tarkastus rasittaisi tiloja huomattavasti ja lisäsi viranomaisten määrää. Tämä lisäisi huomattavasti kustannuksia. Nämä ehkäistään epäsäännöllisillä ja sattumanvaraisilla tarkastuksilla." Parlamentin jäsenet pohtikoot tämän suoranaisen helmen viisautta omalla ajallaan.
Euroopan parlamentti suoltaa säännöllisesti tällaisia epäolennaisuuksia, eikä niiden laatijoilla luultavasti ole harmainta aavistusta todellisesta elämästä, missä oikeiden ihmisten on yritettävä noudattaa kaikkia uusia sääntöjä ja silti pystyttävä saamaan voittoa. Mietinnön laatijat eivät halua ainoastaan velvoittaa 25 jäsenvaltion kananlihantuottajia noudattamaan tätä uutta järjestelmää vaan tekevät myös selväksi, että odottavat EU:n ulkopuolistenkin valtioiden seuraavan esimerkkiä. Sopii yrittää minun puolestani!
Kotimaassani eläinten hyvinvointia ja hygieniaa koskevat vaatimukset ovat jo hyvin korkeat, ja niitä valvotaan tarmokkaasti. Emme tarvitse ylikansallista byrokraattista diktatuuria kertomaan meille, miten huolehtia kanoistamme. Tämän mietinnön laatijat ovat tehneet munauksen, ja kehotan heitä hautaamaan tekosensa.
Janusz Wojciechowski,
   . – Arvoisa puhemies, tänään käsittelemässämme asetuksessa säädetään korkeat vaatimukset broilereiden kasvatukselle ja niiden hyvinvoinnille. Näitä vaatimuksia tarvitaan. Euroopan unionissa on pyrittävä varmistamaan eläinten mahdollisimman inhimillinen kohtelu. Tämä koskee varsinkin lihantuotantoa varten kasvatettuja eläimiä, kuten broilereita.
Eläimet pitäisi säästää tarpeettomalta kärsimykseltä inhimillisen kohtelun varmistamiseksi ja kulttuurinormiemme nimissä. Näin pitäisi tehdä myös oman terveytemme vuoksi. Laaja tutkimusaineisto osoittaa, että huonoissa oloissa kasvatettujen ja jatkuvasta stressistä kärsivien eläinten liha on yksinkertaisesti epäterveellisempää. On kuitenkin ilmennyt aivan toisenlainen ongelma. Asetuksessa säädetään Euroopan unionin broilerintuottajille korkeat vaatimukset, mutta niitä ei sovelleta maahantuojiin. Korkean vaatimustason ylläpitäminen on kallista, eikä tuottajiemme liha pysty siksi kilpailemaan unionin ulkopuolella tuotetun lihan kanssa. Euroopan markkinoille tuotetaan siipikarjanlihaa sellaisista maista, joissa eläimiä ei kasvateta yhtä korkeiden vaatimusten mukaisesti. Monia eurooppalaisia broilerintuottajia uhkaa konkurssi niiden kilpailukyvyn heikennyttyä siksi, että niiden on täytettävä Euroopan unionin korkea vaatimustaso.
Tuontilihalle olisi asetettava samat vaatimukset kuin unionissa tuotetulle lihalle, ei ainoastaan broilereiden vaan myös tuottajien edun vuoksi ja etenkin kuluttajien parhaaksi. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta hyväksyi Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmän esittämän tarkistuksen, jossa kehotetaan Euroopan komissiota varmistamaan, että myös tuontiliha täyttää nämä korkeat vaatimukset.
Mielestäni tätä yleistä periaatetta pitäisi siipikarjanlihan lisäksi soveltaa kaikkiin maataloustuotteisiin. Unionin tuottajien ja maahantuojien pitäisi täyttää samat vaatimukset. 
Jean-Claude Martinez (NI ).
   – Arvoisa puhemies, haluamme tietenkin suojella lihantuotantoa varten pidettäviä kanoja keskitysleiriä muistuttavien tilojen julmuuksilta. Olen monesti täällä Euroopan parlamentissa tuominnut häpeälliset teolliset maatilat, joissa jopa 80 miljoonaa kukonpoikaa on poltettu elävältä tilojen lämmittämiseksi. Olen tuominnut kanojen teurastusmenetelmän, jossa käytetään sähkötainnutusta. Todellisuudessa kanoja ei tainnuteta täysin, vaan ne upotetaan kuumaan veteen vielä elävinä: ne kiehautetaan kynintää varten.
Olemmekin kaikki yhtä mieltä sääntöjen välttämättömyydestä. Mutta mitä eurooppalaiset kasvattajat näkevätkään lukiessaan direktiivin? Eläinlääkärin on tehtävä broilereille kahdesti päivässä terveystarkastus siten, että hän on vähintään kolmen metrin päässä kanoista. Tila, jossa kanoja pidetään, on valaistava vilkkumattomalla valolla, jonka teho on 50, 20 tai 100 luxia – kukaan ei tiedä varmasti – mitattuna linnun silmän tasolta. Tilan sisälämpötila ei saa ylittää varjossa mitattua ulkolämpötilaa yli kolmella celsiusasteella. Kanojen pehkujen on oltava paksuudeltaan viisi senttimetriä. Kanojen pitämistä ja alle kymmenen päivän ikäisten kukkojen kastrointia varten tarvitaan todistus. Kanojen jalkapohjat on tutkittava ja kanojen eläintiheys saa olla enintään 28, 30, 35 tai 42 kiloa neliömetrillä, vaikka ei täsmennetäkään, tarkoittaako tämä elopainoa vai metabolista elopainoa.
Samaan aikaan tuhansia kanoja teurastetaan Nigeriassa, ja lintuinfluenssa surmaa 1,1 miljardia afrikkalaista kanaa. Kaikki tämä vain siksi, että meiltä uupui 800 miljoonaa euroa, joilla olisi voitu antaa jokaiselle afrikkalaiselle kanalle kaksi välttämätöntä rokotetta, jotka maksavat 40 senttiä annos. Lisäisin tähän vielä hiukan mustaa huumoria. Samaan aikaan kun valkoisia kanoja suojellaan tällaisella varotoimenpidetulvalla, mustia lapsia kuolee spitaaliin, aidsiin ja tuberkuloosiin. Niinpä pienet afrikkalaislapset sanovat lopulta: "kun kasvan isoksi, minusta ei tule palomiestä vaan eurooppalainen broileri!"
Samanaikaisesti esimerkiksi bretagnelaiset tilat siirtävät toimintansa Brasiliaan, joka on johtava siipikarjankasvattajamaa ja jossa suojattomia ovat kanojen lisäksi myös lapset. Heitä kohdellaan kuin orjia, jotta brasilialaiset tilat voidaan pitää toiminnassa, puhumattakaan banaaniviljelmistä, joissa pienet kahdeksanvuotiaat nukahtavat uupuneina pahvilaatikoiden päälle ja joutuvat alttiiksi huimausta aiheuttaville kasvinsuojeluaineille vain kahden Yhdysvaltain dollarin päiväpalkan tähden. Jokaisellahan on oma käsityksensä siitä, mikä on kaikkein tärkeintä. Jotkut ihmiset valitsevat valkoiset kanat, minä puolestani valitsen afrikkalais- ja aasialaislapset. Tällaista järjettömyyttä hyveellisyys saa aikaan, ja tämä direktiivi saa meidät tekemään typeryyksiä. 
Elisabeth Jeggle (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minäkin kiitän aluksi erittäin lämpimästi esittelijä Bermania hänen tekemästään työstä. Euroopassa teurastetaan noin 5 miljardia broileria joka vuosi, ja tämän mietinnön suurimpia haasteita onkin löytää tasapaino välttämättömän eläinsuojelun ja kaupallisen broilerintuotannon työpaikkojen säilyttämisen välillä.
Kukaan ei epäile – eivät ainakaan ne, jotka jalostavat ja kasvattavat kanoja lihantuotantoon – oikeuttamme laatia yhteistä ehdotusta kanojen kasvatusolosuhteiden parantamiseksi ja yhdenmukaistamiseksi EU:ssa.
Tuen mietintöä itsekin, mutta tuottajat toimivat jo nykyisin erittäin tiukalla voittomarginaalilla. Jos yhteisön vaatimuksia kiristetään, tuottajien ongelmana on erityisesti tuonti kolmansista maista, joissa tuotantoa koskevat normit ovat paljon omiamme väljemmät. Siksi vaadin ottamaan käyttöön pakkausmerkintöjä koskevat sitovat säännöt, jotka perustuvat koko EU:n alueella voimassa olevien, sitovien ja yhdenmukaisten suojeluvaatimusten noudattamiseen.
Lisäksi vaadin, että tulevissa WTO:n neuvotteluissa edellytetään tiettyjä broilereiden kasvattamista ja tuotantoa sekä muita maataloustuotteita koskevien normien noudattamista. EU:n elintarviketuotannon korkeasta vaatimustasosta pitäisi olla etua EU:n tuottajille. Vaikka vaadimme eläintemme suojelua, emme voi samanaikaisesti sallia tuottajiemme joutumista epäedulliseen asemaan.
Nykyinen lintuinfluenssauhka on uusi muistutus siitä, miten tärkeää on, että broilereita tuotetaan turvallisesti, sopivassa määrin ja taloudellisesti järkevästi. 
María Isabel Salinas García (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, eläinten hyvinvointi maatiloilla on perinteisesti ollut eettinen kysymys. Lukuisten elintarvikekriisien myötä siitä on nyt tullut myös kansanterveyskysymys. Siksi on pikaisesti laadittava tämän alan erityislainsäädäntöä. Mielestäni olemme kaikki olleet tästä yksimielisiä tämän keskustelun aikana.
Tätä lainsäädäntöä laadittaessa on kuitenkin pidettävä jalat maassa. Ehdotuksemme on oltava toteuttamiskelpoinen ja uskottava, emmekä saa tyytyä turhiin eleisiin, jotka antavat vaikutelman epäjohdonmukaisuudesta neuvoston nykyisten suunnitelmien kanssa. 
Kiitän esittelijä Bermania hänen mietinnöstään, jossa mielestäni yhdistyvät vankasti tutkimustuloksiin perustuva aito huoli eläinten hyvinvoinnista sekä ehdotuksen soveltamisessa välttämätön joustavuus, jonka ansiosta tuottajat pystyvät hyväksymään ehdotetut toimenpiteet ja sopeutumaan niihin. Yhtäältä mietinnössä ehdotetaan toimenpiteitä, joilla estetään eläimille järjetöntä ja turhaa kärsimystä aiheuttavat käytännöt; toisaalta siinä esitetään kaikkein kiivaimmin keskusteltua ja kiistanalaisinta aihetta – eläintiheyttä – koskevia uskottavia ja käyttökelpoisia suunnitelmia, jotka ovat huomattava edistysaskel tällä alalla ja jotka neuvosto hyväksyy. Mielestäni meidän on osoitettava vastuuntuntoa, ja juuri niin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta on tehnyt.
Lisäksi ehdotuksessa säilytetään tuottajien kannalta välttämätön joustavuus, jonka vuoksi tätä vähimmäissäädöstä pystytään varmasti soveltamaan EU:n jäsenvaltioissa. Ehdotus ei myöskään johda tilojen tarpeettomaan lakkauttamiseen, kuten yleensä tapahtuu.
Mielestäni ehdotuksessa annetaan riittävän tiukat säännökset, joihin kuuluvat seuraamusten asteittainen soveltaminen ja arvio tuottajille koituvista kustannuksista sen varmistamiseksi, etteivät direktiivistä aiheutuvat rasitukset jää heidän harteilleen, kuten lähes aina käy.
Lopuksi pyydän teitä tukemaan Bermanin mietintöä esittelijän laatimassa sekä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan tukemassa muodossa. Mielestäni se on harkittu ja tasapainoinen ehdotus, jossa otetaan huomioon kaikkien osapuolten edut, mikä ei aina ole helppoa. Ei ole epäilystäkään siitä, että ehdotuksen hyväksyminen vaikuttaa myönteisesti lopputuotteen laatuun ja sen myötä eurooppalaisten kuluttajien hyvinvointiin. 
Carl Schlyter (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, mitkään muut eläimet eivät kärsi niin paljon kuin broilerit. Juuri niillä on nykyisin ehdottomasti huonoimmat oltavat. Ne jalostetaan erittäin suurikasvuisiksi, ja siksi jopa viidesosalla niistä on nivelvaurioita. Ne erotetaan emosta kuoriutumisen jälkeen, niitä pidetään ahtaissa oloissa ja ne altistuvat stressille ja kärsivät koko lyhyen elämänsä ajan.
Esittelijä Berman on yrittänyt löytää tasapuoliset toimenpiteet, mutta valitettavasti maatalousvaliokunta on mieltynyt lyhytnäköisiin intresseihin. Tilanne on korjattava ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan ehdotuksilla. Sekä kuluttajat että eläinten terveyteen liittyvät edut edellyttävät parempia olosuhteita. Kiitän jäsen Jørgenseniä ja muita jäseniä rakentavasta yhteistyöstä.
Eurobarometri-tutkimuksen mukaan eurooppalaiset haluavat yksittäisistä eläinsuojelukysymyksistä puuttua nimenomaan broilereiden olojen parantamiseen. Tänään parlamentin on kuunneltava heidän ääntään. Äänestäkää siksi Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän esittämien ehdotusten sekä jäsen Jørgensenin ja muiden ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan jäsenten ehdotusten puolesta. Ilman näitä parannuksia ala menettää kaiken uskottavuuden ja on vaarassa tuhoutua pikemminkin kuluttajien luottamuspulan kuin kilpailevan tuonnin takia. 
Albert Jan Maat (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, minäkin kiitän esittelijää hänen tekemästään perusteellisesta työstä.
Ei ole epäilystäkään siitä, että CDA kannattaa täysin eläinten hyvinvointia ja pitää sitä tärkeänä. Olemme tyytyväisiä myös komission jäsenen esittelemään uuteen toimintaohjelmaan. Tämä ei kuitenkaan muuta sitä, että vaikka eurooppalaiset eivät selvästikään arvosta EU:n eläinsuojelua kovin korkealle – luoja ties miksi, sillä EU:ssa sovelletaan maailman tiukimpia vaatimuksia – heidän kulutuskäyttäytymisensä on usein hyvin erilaista, ja siinä onkin ongelman ydin.
Tämä merkitsee sitä, että vaikka voimmekin ottaa EU:ssa käyttöön tiukempia normeja, voisimme samanaikaisesti sallia rajoittamattoman maahantuonnin. Voidaan sanoa, että emme tee tätä virhettä Maailman kauppajärjestössä ja että vaikka EU tekeekin kaikkensa, olisi tehtävä enemmän. Voimme päästä yhteisymmärrykseen tuonnista ja tuontikiintiöistä. Voimme tehdä pakkausmerkintöjä koskevan sopimuksen. Voimme myös sopia, että EU:ssa sitoudutaan joka tapauksessa tukemaan tahoja, jotka käynnistävät erityishankkeita, kuten maalaiskanahanke Alankomaissa ja "label rouge" -merkki Ranskassa. Niitä pitäisi voida tukea lisäkannustimilla, jotta kuluttajat ostaisivat niiden tuotteita. CDA:n mielestä tällaiset toimet ovat parempia, sillä muuten laadimme yhä lisää EU:n lainsäädäntöä, jonka kuluttajat hyväksyvät kansalaisina, mutta josta heidän ostokäyttäytymisensä poikkeaa heti, kun he astuvat markettiin. 
On oleellista, että kuluttajien vaatimukset saadaan näkymään kulutustottumuksissa. Juuri siksi suhtaudumme tähän mietintöön erittäin kriittisesti. Puollamme äänestyksessä tarkistusta 42, jonka avulla tuonnin suhteen tehdään edes jotakin, ja tuemme tässä mietinnössä kaikkea, mikä liittyy tunnistettavuuden parantamiseen lihan pakkausmerkintöjen avulla.
Meidän on kuitenkin äärimmäisen vaikea äänestää tämän mietinnön puolesta niin kauan kuin ei ole takeita siitä, että tuontitavaroille voidaan asettaa samat vaatimukset, niin kauan kuin asetamme eurooppalaiset kasvattajat taas huonompaan asemaan ja niin kauan kuin hankaloitamme eläinten hyvinvointia Euroopassa. 
Csaba Sándor Tabajdi (PSE ).
   – Siipikarjanjalostus ja -kasvatus on Euroopan karjankasvatuksen edistyksellinen ja tuottava sektori. Muutama kuukausi sitten kukaan ei olisi asettanut tätä väittämää kyseenalaiseksi. Tänään siipikarjankasvattajia uhkaa lintuinfluenssan jälkeen uusi vaara – nykyinen asetus.
Nykyinen asetusluonnos, jossa on kiinnitetty enemmän huomiota eläinten hyvinvointiin kuin teollisuudenalaan ja taloudellisiin näkökohtiin, uhkaa alan kilpailukykyä. Eläinten hyvinvointiin liittyvät näkökohdat on todellakin otettava huomioon. Emme kuitenkaan saa ohittaa tavoitetta antamalla epärealistisen tiukkoja säädöksiä, joiden takia kasvattajat joutuvat huomattavan epäedulliseen kilpailuasemaan, joka vaarantaa heidän toimeentulonsa. Nämä ihmiset eivät halua kohdella eläimiään julmasti. He haluavat vain saada elantonsa tekemällä sitä, missä ovat hyviä. Siksi liian tiukkoja säädöksiä ei voida hyväksyä. Lisäksi suunnitellut kohtuuttomat rajoitukset voivat johtaa vakaviin jännitteisiin sisämarkkinoilla, koska EU:n ulkopuoliset maat, kuten Brasilia, joiden ei tarvitse noudattaa näitä tiukkoja säädöksiä, voivat myydä siipikarjatuotteitaan Euroopan unionin markkinoilla huomattavasti halvemmalla. Valtaosa keskivertokuluttajista, ainakin uusissa jäsenvaltioissa, valitsee halvemman tuotteen, koska heillä ei ole varaa maksaa korkeampaa hintaa peruselintarvikkeista vain siksi, että he ovat ympäristötietoisia tai välittävät eläinten hyvinvoinnista. Ammatilliset, taloudelliset ja eläinten hyvinvointiin liittyvät näkökohdat huomioon ottaen hyväksyttävä eläintiheys olisi 34 elopainokiloa neliömetrillä ja enimmäisyläraja 42 elopainokiloa neliömetrillä. On kohtuutonta esittää mietinnössä tätä alhaisempia lukuja.
Luottakaamme siipikarjankasvattajien asiantuntemukseen, sillä yksikään heistä ei pystyisi saavuttamaan hyviä tuloksia sairailla eläimillä, minkä vuoksi heidän ensisijainen tavoitteensa on järkiperäinen liiketoiminta, jossa otetaan huomioon eläinten hyvinvointiin liittyvät näkökohdat. Älkäämme vaikeuttako heidän työtään niin paljon, että he saattavat joutua luopumaan siipikarjankasvatuksesta kokonaan! 

Mojca Drčar Murko (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, kannattaako antaa lainsäädäntöä, jonka tavoitteena on vain kuusi viikkoa elävien eläinparkojen tuskien lievittäminen? Vastaan että kannattaa, enkä ainoastaan hyvyydestä eläimiä kohtaan: tässä on kyse ihmisten terveyteen liittyvistä seikoista.
Broilereita tuottavien teollisuuskanaloiden taloudelliset näkökohdat on otettu oikeutetusti huomioon. Asia koskee kuitenkin myös eläinten geeniperimän selvittämisen ja manipuloinnin turvallisia rajoja.
Meidän olisi jo kauan aikaa sitten pitänyt ajatella broilereita tuottavien teollisuuskanaloiden mittasuhteita sekä eläinten hyvinvointiin liittyvistä syistä että elintarviketuotantoomme käytettyjen eläinten geeniperimään – esimerkiksi niiden vastustuskykyyn ja lisääntymiseen – kohdistuvien ennakoimattomien ja tahattomien vaikutusten vuoksi. Lisäksi on otettava huomioon näiden tekijöiden jälkivaikutukset ihmisiin.
Lintuinfluenssan puhkeamisen vaara liittyy torjuntatoimenpiteitä koskeviin ongelmiin, ja näihin toimenpiteisiin kuuluu muutakin kuin rokotuksia. Yksi taudinaiheuttajista on kanojen liiallinen tehokasvatus, mikä ei myöskään ole ihanteellista. Olen tyytyväinen ensimmäiseen tämänkaltaiseen EU:n säädökseen. 
James Nicholson (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, tätä varteenotettavaa mietintöä on valmisteltu kauan. Siinä on saavutettu niin hyvä tasapaino kuin oli odotettavissa, sillä myönnän, ettei tällä alalla ole helppoa löytää tasapainoa erilaisten intressien välille.
Kaksi viikkoa sitten pohjoisirlantilaisen siipikarjateurastamon lopettamisen vuoksi menetettiin 400 työpaikkaa, puhumattakaan muista työpaikoista tiloilla ja rehusekoittamoissa. Lopettamisen syyksi sanottiin, ettei teurastamo enää kyennyt kilpailemaan Aasiasta ja Etelä-Amerikasta tulevan halpatuonnin kanssa.
Sattumoisin olen sitä mieltä, ettei halpaa ruokaa ole olemassakaan. Jos ruoka on halpaa, se ei täytä vaatimuksia. Siksi ihmettelenkin, tuotetaanko kananliha nykyisten vaatimustemme mukaisesti, kun unohdetaan ehdotetut tiukemmat vaatimukset?
Kannatan mietinnön tarkistuksessa 17 olevaa kohtaa, jossa todetaan, että kolmansille maille on asetettava samat vaatimukset kuin Euroopan unionille. Nykyisin tämä jää vain tyhjien puheiden tasolle. Sidomme tuottajien ja kasvattajien kädet byrokratialla ja muodollisuuksilla samalla kun annamme muiden hukuttaa markkinamme elintarvikkeisiin, jotka eivät täytä vaatimuksiamme.
Tätä tapahtuu muuallakin kuin siipikarja-alalla: niin sianlihantuotannossa kuin punaisen lihankin tuotannossa. Niillä kaikilla on sama ongelma. Suhtaudun myönteisesti korkeampiin vaatimuksiin, mutta niiden on oltava kaikille samat. Kuluttajille on annettava valinnanvapaus. Elintarvikkeissa on oltava asianmukaiset merkinnät. Niiden on oltava selkeät, niin että kuluttajat voivat ostopaikasta riippumatta varmasti valita, mitä haluavat ostaa. Heidän on tiedettävä elintarvikkeiden alkuperä. Monissa tapauksissa Euroopan unionissa sijaitsevat marketit laskevat vaatimustasoa painamalla elintarvikkeiden hinnat alas. Kuten aiemmin totesin, halpaa ruokaa ei ole; halpa ruoka ei täytä vaatimuksia. 
David Martin (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, minäkin olen tyytyväinen tähän mietintöön ja kiitän komissiota ja esittelijää toimista, jotka osoittavat EU:n olevan edelleen valmis ottamaan ohjat käsiinsä parantaakseen ja edistääkseen aktiivisesti eläinten hyvinvointiin liittyviä näkökohtia.
Ehdotuksen lähtökohtana on se, että lihantuotantoa varten pidettäviä kanoja koskevat nykyiset vaatimukset ovat todellakin hyvin alhaiset osissa Euroopan unionia, mistä todistavat muun muassa tuskalliset jalkaviat, sydämen laajentumat, äkilliset kuolemat ja ammoniakin aiheuttamat palovammat jaloissa. Olen tyytyväinen maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan ehdotuksiin, mutta mielestäni parantamisen varaa on edelleen, ja siksi olen allekirjoittanut myös jäsen Jørgensenin käsiteltäväksi jättämät tarkistukset. Tarvitsemme varsinkin eläintiheyttä, keskeytymätöntä lepoa – vähintään kuusi tuntia pimeässä – ja epäinhimillistä nokan typistämiskäytäntöä koskevia lisätoimia.
Jo pelkästään toteuttamalla jäsen Bermanin esittämän ehdotuksen edistäisimme suuresti eläinten hyvinvointia, mutta se on suuri edistysaskel myös kuluttajille. Kuluttajat ovat huolissaan kananlihan tuotanto-olosuhteista ja ruoaksi käyttämiensä kanojen terveydestä. Asianmukaisesti kasvatetusta kanasta saadaan parempaa lihaa pöytään.
Lopuksi käsittelen kulukysymyksiä. Olen tutkinut lukuisat arviot siitä, mitä tämä tulisi maksamaan siipikarja-alalle. Jos kokonaisarviosta lasketaan kustannukset lintua kohti, niin korkeimmankin arvion mukaan summaksi saadaan noin yksi Englannin penny linnulta. Eläinten hyvinvointia edistävät toimet eivät heikennä alan kilpailuasemaa. Myönnän, että ala joutuu kohtaamaan todellisia haasteita esimerkiksi Thaimaasta tai Brasiliasta, mutta on muita tekijöitä – työvoimakustannuksia ja muita kustannuksia – joilla emme pysty kilpailemaan. Eläinten hyvinvointia koskevat vaatimukset eivät ratkaise alan elinkelpoisuutta, joten älkää käyttäkö kilpailua näiden eläinten hyvinvointia koskevien vaatimusten hylkäämisperusteena. 
Ioannis Gklavakis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, minäkin kiitän jäsen Bermania hänen mietinnöstään. Teen heti alusta alkaen selväksi, että kannatan eläinten asianmukaista kohtelua, sekä eläinten yleensä että varsinkin kanojen. Kaiken kaikkiaan tämä osoittaa mielestäni inhimillisyytemme muita tämän planeetan asukkaita kohtaan.
Kuten jo todettiin, joudumme kuitenkin myöntämään, että kaikki tämä lisää tuotantokustannuksia Euroopan unionissa. Toisaalta me tietenkin sallimme kanojen tuonnin kolmansista maista; sallimme kaiken tuonnin aseita lukuun ottamatta. Tämän takia EU:n kanankasvattajat joutuvat lopettamaan siipikarjatilansa. Tämä on valitettavaa kahdesta syystä: sekä kanankasvattajien kannalta, joille meidän pitäisi osoittaa solidaarisuutta, että kanojen kannalta. Muutaman vuoden kuluttua päädymme nimittäin siihen, että unioniin tuodaan kolmansista maista kanavalmisteita, jotka on tuotettu turvaamatta lainkaan eläinten asianmukaista kohtelua. Ellemme halua olla tekopyhiä, meidän on löydettävä keino valvoa kanojen elinoloja kolmansissa maissa. Muussa tapauksessa tuontia ei pidä sallia.
Pakkausmerkinnät, joihin komission jäsen Kyprianou viittasi, ovat erittäin hyvä idea. Mielestämme idea on erinomainen, ja haluamme edistyä tällä sektorilla, mutta meidän on harkittava myös siipikarjankasvattajien tukemista jo pelkästään niiden kustannusten vuoksi, jotka liittyvät heille määräämiimme toimenpiteisiin. Muuten tuhoamme myös siipikarjankasvattajamme, ja EU:n ulkopuolelta tuotu siipikarja on kasvatettu paljon huonommissa olosuhteissa. Ei sitä paitsi ole rikos suojella siipikarjankasvattajia, jotka peräävät meiltä yhteisvastuuta. 
Karin Scheele (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, broilereiden kasvattaminen on yksi intensiivisimmistä kasvatusjärjestelmistä, joka aiheuttaa merkittäviä ongelmia eläinten hyvinvoinnille ja terveydelle. Tänään keskustelemme ensimmäistä kertaa broilereiden suojelua koskevista vähimmäisvaatimuksista; aiemmin käytössä olivat vain tuotantoeläinten suojelusta annetun direktiivin yleiset säännökset. Siksi tähän komission ratkaisuun on syytä olla tyytyväinen, kuten jäsen Bermanin mietintöönkin, ja ne, jotka ovat seuranneet keskustelua esittäen kritiikkiä ja käyttäen mitä erilaisimpia puheenvuoroja, ovat täydentäneet vaikeaa tehtävää.
Komission ehdotuksen 1 artiklaan voidaan suhtautua myönteisesti. Sen mukaan jäsenvaltioilla on vapaus antaa tiukempia säännöksiä, mutta direktiivissä ehdotetut säännökset ovat joissakin suhteissa riittämättömiä. Kaikkein eniten on tänään keskusteltu siitä, kuinka suuri eläintiheys voidaan sallia elopainokiloina neliömetriä kohti. Komissio vakuuttaa käyttävänsä lähtökohtana eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevän tiedekomitean vuonna 2000 julkaisemaa raporttia, mutta se ei itse asiassa pidä paikkaansa, sillä kyseisessä raportissa todetaan selvästi, että eläintiheys saa olla enintään 25 kiloa neliömetriä kohti, jotta voidaan välttää vakavammat eläinten hyvinvointiin liittyvät ongelmat. Komission ehdotuksen 3 artiklassa eläintiheydeksi säädetään 30 elopainokiloa neliömetriä kohti.
Tuen jäsen Jørgensenin, jäsen Bowisin ja jäsen Sacconin esittämää tarkistusta 53, jossa kanojen eläintiheydeksi säädetään 25 kiloa neliömetriä kohti ja jonka mukaan tiheyttä voidaan nostaa 30 kiloon neliömetriä kohti, mikäli omistaja noudattaa tiettyjä vaatimuksia. 
Neil Parish (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, minäkin olen erittäin tyytyväinen jäsen Bermanin mietintöön ja kiitän häntä työstä, jota hän on sen eteen tehnyt. Mielestäni eläinten hyvinvoinnin korkea taso ei hyödytä ainoastaan kanoja vaan myös kasvattajia ja kuluttajia. Meidän on löydettävä sopiva tasapaino, ja mielestäni esittelijä on edennyt oikeaan suuntaan. Kyse ei ole vain kanojen määrästä neliömetrillä vaan myös kanaloiden ilmanlaadusta ja siitä, onko niissä olkia tai muuta pehkua, jotta kanoilla on hieman paremmat oltavat hyvin lyhyen elämänsä aikana. 
Kun kuluttajat ostavat marketista kanaa, siinä on oltava selkeät pakkausmerkinnät. Yksi ongelmista on, että missä tahansa Euroopan unionin alueella voi nykyisin ostaa marketista kanaa tietämättä useinkaan varmasti sen alkuperää tai sen tuotantoa koskevia vaatimuksia.
Komission jäsen sanoi, että kuluttajat haluavat ostaa korkeiden hyvinvointivaatimusten mukaisesti kasvatettua kanaa. Niin haluavatkin, mutta siinä on oltava selkeät pakkausmerkinnät. Komission jäsen tietänee myös, että suuri osa kananlihasta tuodaan Eurooppaan esikypsennettynä. Näin se välttyy joiltakin EU:n tullimaksuilta. Sen jälkeen se päätyy suoraan jalosteisiin, joten moottoritienvarren huoltoasemalta ostamamme kanavoileipä on todennäköisesti tehty tuontikanasta, eikä meillä ole aavistustakaan sen täyttämistä vaatimuksista.
Direktiivin 5 artiklaan tehdyssä tarkistuksessa 17 kehotetaan komissiota perustamaan selkeä pakkausmerkintäjärjestelmä Euroopan unioniin tuodulle lihalle kuuden kuukauden kuluttua säädöksen antamisesta. Kehotan komissiota tekemään niin. Kun Eurooppa nostaa vaatimustasoa – kuten sen mielestäni pitääkin – meidän on oltava varmoja, että kaikki tuonti Eurooppaan täyttää samat korkeat vaatimukset. 
Ambroise Guellec (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, eläinten hyvinvointi on epäilemättä jalo aate. Kannatamme sitä ja annamme tunnustusta myös esittelijä Bermanin työlle. Lisään vain, että myös kasvattajan hyvinvointi on jalo aate, ja mielestämme ensiarvoisen tärkeää. Euroopan ulkopuolelta tuleva kilpailu on jo vakava uhka tälle alalle. Kuulin hetki sitten erään kollegani sanovan, ettei tiloja ole lopetettu, mutta tämä ei pidä paikkaansa, koska ilmiö on jo yleinen Euroopan alueella. Mainitsen vain oman alueeni Bretagnen, jossa tuotetaan 35 prosenttia Ranskan broilereista ja jossa on ennen kaikkea 18 000 työpaikkaa, 11 000 niistä maatalous- ja elintarviketuotannossa. Nykyään tämän alueen tiloja lopetetaan.
On selvää, että jos nykyiset – jo nyt erittäin vakavat – kilpailun vääristymät lisääntyvät, alkaa kolmansista maista valtava tuotetulva, jonka myötä vientimme laskee. Tietenkin on hyvä, että meitä kehotetaan "valmistamaan laatutuotteita", mutta tiedämme, että sopeuttamiseen ja rakennemuutoksiin sisältyy paljon riskejä, ja ne vievät joka tapauksessa paljon aikaa.
Tämän asian eteen on tehty paljon työtä, mutta siitä huolimatta ehdotuksen perusteluissa on muutamia todellisia heikkouksia. Mainitsen vähimmäisrajat, jotka näyttävät aiheuttavan moraalisen kilpailun, jolloin rajat asetetaan mahdollisimman alas. Toiseksi mainitsen "jalostuskilpailujen" arviointi-indikaattorit ja viimeiseksi ennen kaikkea vaikutustutkimuksen niistä seurauksista, joita tilojen ja työpaikkojen lopettamisella on alalle.
Lopuksi esitän kysymyksen komission jäsenelle Kyprianoulle. Arvoisa komission jäsen, lintuinfluenssa uhkaa Eurooppaa tai on kenties jo levinnytkin tänne. Miten tässä tilanteessa pitäisi ratkaista paradoksi, joka vallitsee toisaalta eläinten hyvinvointia koskevien EU:n korkeiden vaatimusten ja toisaalta kanojen sisätiloissa pitämistä koskevien välttämättömien kansallisten toimenpiteiden välillä? Olisimme kiitollisia vastauksestanne. 
Markos Kyprianou,
   Arvoisa puhemies, kiitän parlamentin jäseniä erittäin mielenkiintoisesta keskustelusta. Kenties minun olisi aiemmin pitänyt siteerata Mahatma Gandhia, joka totesi, että kansakunnan suuruutta ja sen moraalista kehitystä voidaan arvioida siitä, miten se kohtelee eläimiään. Onneksi Euroopan unionissa on erittäin korkea sivistystaso. Suurin osa Euroopan kansalaisilta saamistani kirjeistä ja valituksista koskee eläinten hyvinvointia ja varsinkin broilereita. Näin ollen tässä ehdotuksessa otetaan huomioon Euroopan kansalaisten näkemykset. Se perustuu paitsi tutkimuksiin myös kaikille sidosryhmille kolmen vuoden aikana järjestettyihin kuulemisiin, jotta heidän näkemyksensä ja huolenaiheensa tulevat huomioiduiksi. Se on kompromissi. Jotkut olisivat halunneet meidän menevän pidemmälle ja ovat sanoneet ehdotuksen vaatimustasoa matalaksi. Toisten mielestä olemme menneet liian pitkälle. Ehdotuksella edistetään eläinten hyvinvoinnin turvaamista, mutta siinä otetaan huomioon myös tuottajien edut. 
Kilpailukyvyllä on tietenkin merkitystä, mutta tiedämme, että eläinten hyvinvointivaatimuksista tuotantoon kohdistuvat kustannukset ovat hyvin pienet, noin 2,5–8 senttiä linnulta. Kilpailukykyyn vaikuttavat muut kustannukset. Mielestäni eurooppalaiset tuottajat eivät kuitenkaan voi kilpailla kustannuksilla, vaan laadulla. Minulla on joitakin valokuvia tehokasvatuksen aiheuttamasta ihotulehduksesta, enkä usko yhdenkään eurooppalaisen kuluttajan haluavan syödä näitä lintuja. He eivät vain tiedä asiasta. Tieto ja valistus ovat siis parhaita keinoja pakkausmerkintöjen ohella, jotka ovat erittäin tärkeitä. Meillä on kirjeitä ja Eurobarometri-tutkimukset. Euroopan kansalaiset ovat valmiita maksamaan enemmän sillä edellytyksellä, että he saavat tietoa, ja me työskentelemme parhaillaan sen puolesta.
Lintuinfluenssasta totean, että eläinten hyvinvointia koskevien parhaiden käytäntöjen ansiosta pystymme tehokkaammin ottamaan käyttöön ennaltaehkäiseviä toimia suojellaksemme alaa ja lintuja taudilta. Sairaat eläimet on helpompi löytää ja tilanne pysyy helpommin hallinnassa, ja siksi nämä eläinten hyvinvointia koskevat ehdotukset ja lintuinfluenssan torjuntatoimet ovat yhteensopivia.
Ajanpuutteen takia panemme kiertämään kattavan luettelon hyväksytyistä ja hylätyistä tarkistuksista. Pyydän sisällyttämään tämän luettelon tämän istunnon sanatarkkoihin istuntoselostuksiin(1). Monet tarkistuksista hyväksyttiin, koska ne sopivat yhteen ehdotuksen periaatteiden kanssa. Toisia ei hyväksytä enimmäkseen teknisistä syistä tai koska säännökset sisältyvät jo nykyiseen lainsäädäntöön. Kaikki sellaiset ehdotukset hyväksytään, joissa otetaan huomioon esimerkiksi ilmanlaatu, tuotantotyypit, henkilöstön koulutus ja tarkastusten toteuttamistapa.
Yksi arkaluonteisimmista kysymyksistä oli eläintiheys. Mielestämme ehdotus on järkevä kompromissi. Se täyttää vaatimukset ja parantaa tilannetta, ja siinä vahvistetaan olosuhteet ja tarkastukset. Siksi olisi mielestämme parempi, että parlamentti hyväksyisi tätä kohtaa koskevan komission ehdotuksen, emmekä hyväksy tätä tarkistusta.
Näkemyksemme pakollisista pakkausmerkinnöistä on – ja olen jäsen Parishin kanssa samaa mieltä tämän asian suuresta merkityksestä – että kuusi kuukautta on melko lyhyt aika. Olisi erittäin vaikeaa laatia kattavaa kertomusta erityisehdotuksineen, joten tarvitsemme siihen enemmän aikaa.
Totean lopuksi kustannuksista, ettei kaikkea voida mitata rahassa, mutta tiedän tämän olevan hyvin merkittävä näkökohta. Eläinten hyvinvointi on erittäin pieni osa tuotantokustannuksista. Mainitsin aiemmin, että yhdessä Maailmanpankin tutkimista tapauksista tila onnistui lintujen kohteluun tehtyjen vähäisten parannusten ansiosta säästämään 320 000 Yhdysvaltain dollaria vuodessa. Mielestäni tämä osoittaa, että eläinten hyvinvointia lisäävät toimet aiheuttavat oikeastaan vain lyhytaikaisia kustannuksia. Lopulta ne tuottavat voittoa, ja tuottajat hyötyvät taloudellisesti.
Kiitän parlamentin jäseniä uudelleen heidän tuestaan tälle ehdotukselle, joka on valtava parannus eläinten hyvinvointiin Euroopan unionissa. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tiistaina klo 12.00.
Richard Corbett (PSE ).
   – On anteeksiantamatonta, että kanat, joita käytämme ravinnoksemme, kärsivät käytännöllisesti katsoen kidutuksesta koko lyhyen elämänsä ajan. Kannatan ehdotusta broilereiden eläintiheyden alentamisesta ja äänestän allekirjoittamieni tarkistusten puolesta, joissa vaaditaan vielä alhaisempaa tiheyttä.
On myös oikein käsitellä tätä asiaa EU:n laajuisesti. Jäsenvaltiot tekevät tämänkaltaiset eläinten hyvinvointia koskevat säännökset liian usein tyhjäksi väittämällä, että jos ne yksin panevat nämä säännökset täytäntöön, niiden tuottajien kilpailuasema heikkenee, ja tuotanto ainoastaan siirtyy leväperäisempiin jäsenvaltioihin. Ottamalla saman säännön käyttöön koko EU:n yhtenäismarkkinoilla lievennämme ongelmaa kertaheitolla, varmistamme tuottajien tasapuoliset kilpailuedellytykset ja suojelemme kanoja 25 maan alueella. 

Komissio hyväksyy tarkistukset 1, 2, 7, 16, 20, 22, 24, 30, 32, 37, 39, 40, 41, 45, 55, 60 ja 67.
Tarkistukset 4, 11, 12, 13, 14, 18, 19, 25, 26, 27, 28, 34, 35, 38, 56 ja 57 hyväksytään osittain.
Komissio ei hyväksy tarkistuksia 3, 5, 6, 8, 9, 10, 15, 17, 21, 23, 29, 31, 33, 36, 42, 43, 44, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 58, 59, 61, 62, 63, 64, 65, 66 tai 68. 

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Gunnar Hökmarkin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö valtiontuen uudistamisesta vuosina 2005–2009 (2005/2165(INI)) (A6-0009/2006). 
Gunnar Hökmark (PPE-DE ),
   – Arvoisa puhemies, komission suunnitelma valtiontuen uudistamiseksi on hyvä ja tärkeä asiakirja. Toivon tämän mietinnön edesauttavan valtiontukipolitiikan parantamista. Sen vuoksi kiitän kollegoita ja varjoesittelijöitä, jotka ovat osallistuneet tähän parannustyöhön tarkistuksilla sekä talous- ja raha-asioiden valiokunnassa käymillämme keskusteluilla. Toivon, että tätä uutta politiikkaa tuetaan yleisesti, kuten valiokunnassakin, ja että tämä tuki vaikuttaa tuleviin valtiontukipolitiikan suuntaviivoihin, joiden laatiminen on komission tehtävä. 
 Arvoisa puhemies, Eurooppa tarvitsee kilpailukykyisen talouden. Kuten kerta toisensa jälkeen toteamme, tarvitaan uusia yrityksiä, uusia työpaikkoja, uusia tuotteita ja uusia markkinoita. Siksi on tärkeää myös tarttua näihin asioihin varmistamalla, että uusilla pienyrityksillä on toiminnalleen yhtä hyvät perusedellytykset kuin vanhoilla suuryrityksillä. Monenkaltaiset kokemukset ovat osoittaneet, että valtiontuella ollaan aina taipuvaisia turvaamaan vanhat, toiminnassa olevat yritykset uusien ja kasvavien yritysten kustannuksella.
Euroopan taloutta ja kansainvälistä taloutta tarkastelemalla voidaan hyvin selvästi havaita, etteivät uudet yritykset ja uudet tuotteet ole syntyneet valtiontuella vaan yrityksiä ja yksittäisiä yrittäjiä varten kehitetyillä järkevillä perusedellytyksillä. Kilpailua vääristävällä valtiontuella on aina taipumus vääristää sitä kaiken uuden ja kasvavan kustannuksella ja kaiken vanhan eduksi. Siksi tässä asiassa on mitä suurimmassa määrin kyse siitä, miten aiomme saada uusia työpaikkoja ja uusia yrityksiä. Sellainen valtiontukipolitiikka, jolla säilytetään kilpailukyvyltään huonompia yrityksiä, joiden tuotteet ovat vanhoja ja palkat matalia, taannuttaa Euroopan. Sen sijaan toisenlaiseen tulokseen päästään politiikalla, jonka tavoitteena on valtiontuen vähentäminen ja kilpailua vääristävän tuen poistaminen ja jolla lisäksi investoidaan innovaatioihin ja tutkimukseen.
Euroopan historiassa on koko joukko valtiontukea koskevia kokemuksia, joista meillä on paljon opittavaa. Mietinnössäni kirjoitan, että komission on valvottava ja analysoitava huolellisesti näitä kokemuksia, kuten myös saatuja hyviä kokemuksia, koska valtiontuen tavoite on usein suosittu ja yleisesti hyväksytty. Ongelmana on vain se, että sen tulokset vastaavat harvoin kuvitelmia. Sen vuoksi päädymme vanhoihin rakenteisiin ja tukiriippuvuuteen, emmekä tuota uusia työpaikkoja. Olemme nähneet tämän laivanrakennus- ja terästeollisuudessa ja hyvin monilla muillakin aloilla. Kun valtiontuki otetaan käyttöön, uudistukset ja muutokset lentävät romukoppaan. Meidän on varmistettava päinvastainen tulos.
Koko mietinnön kattavana tavoitteena on noudattaa yleistä päämäärää, joka on sekä valtiontuen vähentäminen että, kuten mietinnössä selkeästi – ja komission asiakirjassa vieläkin selkeämmin – todetaan, kilpailua vääristävän valtiontuen lakkauttaminen. Lisätavoitteena on varmistaa nykyisten sääntöjen selkeyttäminen, sillä valtiontuen vähentämistä koskevaa vaatimusta on pyrittävä noudattamaan. Edellytyksenä on valtiontuen ennustettavuus. Sitä ei pidä voida käyttää toiminnan siirtämiseen. Valtiontukisääntöjä on voitava soveltaa yleisesti. Tuella ei saa olla määrättyä kohdetta, vaan se on suunnattava laaja-alaisesti, eikä sillä saa suosia yhtä yritystä muiden kustannuksella. Tämä on äärimmäisen tärkeää kun puhumme innovaatioista, sillä innovaatiotoimet eivät saa olla tekosyy valtiontuen lisäämiseen, vaan ne on suunniteltava parantamaan innovoinnin perusedellytyksiä. Sama koskee yleishyödyllisiä yrityksiä. Valtiontuella ei saa rahoittaa kohtuuttomasti tämäntyyppistä toimintaa, vaan sillä on turvattava uusien yritysten kehitysmahdollisuudet.
Samaa voidaan sanoa alue- ja ympäristötuesta. Se on kohdistettava laaja-alaisesti ja asetettava siten avoimesti kaikkien saataville. Jos varmistamme tämän ja noudatamme vaatimuksia valvonnan ja avoimuuden lisäämisestä, tilinpäätösten parantamisesta ja tilintarkastusten tiukentamisesta, luomme perustan valtiontukipolitiikalle, jonka avulla vähennetään valtiontukea, eikä tämänkaltainen valtiontuki enää vääristä kilpailua. Sen sijaan innovaatioihin kohdistetaan enemmän voimavaroja, ympäristö puhdistuu ja alueet menestyvät. 
Neelie Kroes,
   Arvoisa puhemies, jäsen Hökmarkin huomautuksissa on järkeä, ja olen niistä täsmälleen samaa mieltä. On ilo osallistua keskusteluun, jota käydään valtiontukia koskevasta toimintasuunnitelmasta laaditusta talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnöstä. Vakuutan teille, että huomautustenne jälkeen ilo on vielä suurempi. Kuten jo todettiin, on olennaisen tärkeää käsitellä valtiontukea asianmukaisesti. Ellei tätä välinettä hoideta oikein, sillä saattaa ratkaisun tarjoamisen sijasta olla päinvastainen vaikutus. Kiitän esittelijää selkeästä ja tasapuolisesta mietinnöstä.
Arvostan suuresti Euroopan parlamentin kiinnostusta ja osallistumista valtiontukisääntöjen uudistamisprosessiin. Kuten jo aiemmin mainittiin, tämä on ratkaiseva hanke. Se on minulle ensiarvoisen tärkeä tällä toimikaudella. Muistanette, että valtiontuen uudistamista koskeva kuulemismenettely käynnistettiin täällä Strasbourgissa viime kesäkuussa. Tänään jatkamme jälleen keskustelua Strasbourgissa, ja teemme toivottavasti päätelmät siitä, mihin suuntaan uudistusta voidaan jatkaa. Voin ilokseni todeta, että mietintönne päättää valtiontuen uudistusta koskevan kuulemisen.
Komissio on saanut paljon palautetta valtiontukia koskevasta toimintasuunnitelmasta useilta eri sidosryhmiltä joka puolelta Eurooppaa. Minusta huomautuksenne täydentävät oleellisesti sitä, mitä olen kuullut muualta Euroopasta. Olen hyvin iloinen siitä, että sidosryhmien valtaenemmistön tavoin parlamentti kannattaa pääpiirteissään komission suunnitelmia.
En toista uudistusohjelman sisältöä, jota esittelijä käsitteli. Lissabonin strategian periaatteiden mukaisesti haluamme valtiontukiuudistuksella auttaa jäsenvaltioita saamaan rahoilleen parhaan vastineen siten, että valtionvaroja kohdennetaan sellaisiin toimenpiteisiin, jotka edistävät kestävää talouskasvua ja uusia ja parempia työpaikkoja tulevaisuudessa. Valtiontuki on veronmaksajien rahaa, joten meidän on otettava huomioon, että pystymme selittämään sen sekä niille, jotka haluavat tukea että niille, jotka saavat sitä. Haluamme myös parantaa valtiontukipolitiikan menettelytapoja ja hallintoa, kuten esittelijä aivan oikein totesi.
Yksi mietinnön tärkeistä sanomista on oikeusvarmuuden tarve. Minäkin olen erittäin huolissani siitä, että ellemme onnistu tuomaan oikeusvarmuutta selkeästi esiin, olemme epäonnistuneet. Komissio antaa lisäselvityksen siitä, miten se aikoo käyttää taloudellisia näkökohtia hyväksi valtiontukipolitiikassa. Markkinahäiriöt eivät ole taikasana vaan pikemminkin markkinaongelmien analysointimenetelmä. Olen samaa mieltä mietinnössä korostetusta tuen avoimuuden tarpeesta. Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista totean, ettei komissiolla ole toimivaltaa tulkita niihin liittyvää oikeuskäytäntöä. Arvoisa puhemies, ymmärsin siitä huolimatta, mitä tarkoititte! Komissio yrittää ohjeistaa tämän alan yksittäistapauksiin liittyviä päätöksiä.
Odotan kysymyksiänne ja huomautuksianne ja teen parhaani vastatakseni niihin. 
Miloš Koterec (PSE ),
   . – Koska olen aluekehitysvaliokunnan jäsen ja hiljattain hyväksytyn valtiontukea aluekehityksen välineenä koskevan mietinnön esittelijä, sallinette minun esittää muutaman huomautuksen valtiontukiuudistuksen mahdollisista vaikutuksista taloudelliseen, sosiaaliseen ja alueelliseen yhteenkuuluvuuteen.
Asiakirjassaan komissio toteaa aivan oikein, että valtiontuki on tärkeällä sijalla homogeenisen aluekehityksen varmistamisessa ja vahvistaa samalla yhtä Euroopan unionin talouden peruspilareista. Haluan tässä yhteydessä nostaa esiin kysymyksen alueellisista lisistä. Minusta vaikuttaa siltä, että pyrittäessä saavuttamaan Lissabonin toimintaohjelman parametreja olisi johdonmukaista investoida enemmän jälkeenjääneisiin alueisiin. Muutoin vaarana on, että muodostamme vain pitkälle kehittyneitä, kilpailukykyisiä erillisalueita, joiden kehitystä taantuvat alueet pakostakin viivästyttävät estäen siten Euroopan unionin kokonaiskasvun.
Lisäksi korostan, että menettelyjä on yksinkertaistettava ja koko valtiontuen myöntämisjärjestelmä tehtävä avoimeksi. Valtiontuen myöntämis- ja hyväksymisprosessissa on noudatettava mahdollisimman suurta avoimuutta. Kaikkien henkilöiden ja tahojen, jotka hakevat tukea toiminnalleen, on oltava varmoja siitä, että hakemuksen mahdollinen hylkääminen tapahtuu puolueettomin perustein. Samoin niille on ilmoitettava, kenelle tukea on myönnetty ja miksi. Tämä herättää luottamusta ja antaa kansalaisille mahdollisuuden uskoa siihen, että EU:n järjestelmä toimii yhdenmukaisesti.
Kansalliset hallitukset voivat merkittävällä tavalla joko tukea tai häiritä tätä järjestelmää. Jos niille annetaan enemmän vastuuta päättää valtiontuen myöntämisestä, niiden on päätöksissään ja toiminnassaan noudatettava koko järjestelmässä sovellettavaa avoimuutta. Arvoisa puhemies, toivon, että voimme valtiontuen myöntämiskäytäntöä uudistettuamme lopulta todeta, että järjestelmää on todella parannettu ja että se edistää selkeän puolueettomasti Euroopan unionin yhdenmukaista kehitystä. 
José Manuel García-Margallo y Marfil,
   – Arvoisa puhemies, koska olen täysin samaa mieltä ryhmääni kuuluvan kollegan Hökmarkin mietinnöstä, käsittelen hyvin täsmällisesti vain niitä kysymyksiä, joita haluan korostaa.
Käsittelen seuraavaksi yleisiä periaatteita. Olen samaa mieltä siitä, että valtiontuki on yksi kilpailupolitiikan muoto, jonka tavoitteena on luoda eri yrityksille tasapuoliset toimintaedellytykset. Näin ollen meidän on pidettävä kiinni sekä tuen muodossa annettavasta avusta, joka kuuluu julkisiin menoihin, että niistä verokannustimista, jotka eivät ole luonteeltaan veroja vaan joiden avulla halutaan edistää tiettyjä alueellisia toimia ja joiden tarkoitus toisin sanoen vastaa suoraa tukea.
Tutkimuksesta, kehityksestä ja innovaatioista puheen ollen haluan kiittää esittelijää varsinkin tuensaajien ryhmän laajentamisesta niin, että nimenomaan yliopistot voivat saada tämäntyyppistä tukea.
Kiitän myös – ja osoitan nyt sanani komission jäsenelle – riskipääomaa koskevista huomautuksista. Erot Yhdysvaltojen ja Euroopan kasvussa johtuvat nimenomaan dynamiikasta, Yhdysvaltojen voimakkaasta pk-yrityssektorista. En tarkoita niinkään uusien yritysten nettomäärää, joka on suurin piirtein sama, vaan Yhdysvaltojen pienyritysten suurempaa kasvukykyä kahden ensimmäisen vuoden aikana, mikä vaatii melkoisesti rahoitusta. Riskipääoman alalla olemmekin jääneet pahasti jälkeen. Mikäli lukuni ovat oikeat, riskipääoman osuus Yhdysvaltojen BKT:sta on 0,45 prosenttia, kun taas Euroopassa se on alle 0,14 prosenttia.
Viimeinen huomautukseni koskee aluetukea. Korostan sitä, mitä jäsen Koterec sanoi, mutta haluan tuoda esiin myös erään näkökohdan, jota ei mainittu: kuten esittelijä totesi, ei olisi järkevää poistaa valtiontukea alueilta, jotka lakkaavat saamasta rakennerahastovaroja luonnollisen kasvun takia eivätkä vain tilastollisista syistä. Arvoisa komission jäsen, jos sallitte, haluaisin sen vuoksi korjata tätä kysymystä käsittelevää 36 kohtaa ja sisällyttää siihen ne alueet, jotka menettävät varoja tilastollisista syistä sekä ne alueet, jotka menettävät niitä luonnollisen kasvun takia.
Kiitän esittelijää vielä kerran. 
Gilles Savary,
   . – Arvoisa puhemies, kiitän esittelijäämme Gunnar Hökmarkia ja kaikkia kollegoja. Käsittelemämme mietintö ei itse asiassa liity lainsäädäntöön, ja mielestäni talous- ja raha-asioiden valiokunta on tehnyt hyvää työtä tuodessaan julki Euroopan parlamentin vahvan kannan. Kaiken kaikkiaan olemme saaneet aikaan kohtuullisen selkeän katsauksen asioihin.
Olen Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän tavoin sitä mieltä, että valtiontukijärjestelmän tarkistaminen on todella tarpeen. Tämä järjestelmä on enemmän kuin koskaan keskeinen osa komission toimivaltaa, sillä EU perustuu edelleen pohjimmiltaan sisämarkkinoihin ja kilpailuun, kunnes toisin päätetään. En ole varma, tarjoaako Ranskan kansanäänestyksen kielteinen tulos muita pitkän aikavälin tulevaisuudennäkymiä. Näin ollen tämä kysymys kuuluu yhteisön toimivallan varsinaiseen ytimeen, ja on totta, että laajentumisen jälkeen Euroopan unionin ja komission toiminta on vaarassa tukahtua, mikäli valtiontukijärjestelmä ja -käytännöt jätetään ennalleen.
Parlamentti on ennen kaikkea korostanut, ettei sisämarkkinoiden ja kilpailun pitäisi katsoa edustavan eurooppalaisen yhteiskunnan kaikkia puolia. Emme ole vain markkinayhteisö, vaan meidän on voitava toteuttaa myös asiakirjoissa edellytettyjä julkisia toimia. Niitä ei tarvita pelkästään markkinahäiriöiden yhteydessä, vaan aina silloinkin, kun on vähennettävä sosiaalista tai alueellista eriarvoisuutta, hallittava ulkoisia vaikutuksia, edistettävä innovaatioita ja tarpeen vaatiessa tuettava teollisuutta. Pohtiessamme toisinaan asioita vapaan markkinatalouden näkökulmasta huomaamme ihmettelevämme, kykenisimmekö vallitsevan ideologian puitteissa rakentamaan Airbusin tai Ariane-raketin. Mielestäni meidän on säilytettävä mahdollisuus puuttua tehokkaasti teollisuuteen ja julkiseen tutkimukseen.
Totean komission jäsenelle, että parlamentin on panoksellaan tärkeintä varmistaa, että valtiontukea ei arvioida pelkkänä kustannuskysymyksenä. Pikemminkin tarvitaan tasapuolisuutta niin, ettei arvioida vain tuen kielteisiä puolia, kuten kilpailun vääristymistä, vaan myös sen myönteisiä vaikutuksia. Euroopan parlamentti halusi soveltaa selkeästi toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatetta, ja tarkemmin sanoen se halusi, että valtiontuki, jolla ei ole mitään selvää vaikutusta sisämarkkinoihin, katsottaisiin korvaukseksi. Lisäksi halusimme lisätä ymmärtämystä markkinahäiriöistä.
Lopuksi mainitsen kysymykset, joista on vielä keskusteltava ja joihin viitataan 21:ssä käsiteltäväksi jätetyssä tarkistuksessa. Meidän on saatava selvyys näkökohdista, jotka liittyvät julkisten palveluiden korvaamiseen, niiden lailliseen rahoitukseen ja lisärahoitukseen. Ennen kaikkea on selvitettävä asiassa Altmark annetun tuomion neljäs kriteeri, jonka komissio on myöntänyt olevan äärimmäisen epämääräinen ja hyvin vaikeasti käsiteltävä.
Jäsen in 't Veld esittelee meille pian innovaatioita käsittelevän mietintönsä. Mielestämme se on erinomainen asiakirja, ja haluamme parantaa sitä. On esitettävä mietinnön soveltamisalaan liittyvä kysymys: pitäisikö sen rajoittua tiukasti innovaatioihin vai laajentua hieman tutkimuksen ja kehityksen alalle? Joillakin erinomaisilla alueita koskevilla tarkistuksilla pyritään estämään toiminnan siirtämisen rahoittaminen valtiontuella. Ongelma on erittäin vakava, koska se antaa eurooppalaisille vaikutelman heidän vastakkainasettelustaan, ja vieläpä julkisena tukena saatujen rahamäärien perusteella.
Lopuksi totean, että kannatamme täysin varauksetta valtiontuen käsittelemistä Lissabonin ja Göteborgin prosessien mukaisesti, toisin sanoen paitsi tietoperustaisen talouden myös ympäristön parantamisen kannalta. 
Sophia in 't Veld,
   . – Arvoisa puhemies, aluksi ilmaisen kannatukseni jäsen Hökmarkin erinomaiselle mietinnölle, jota ryhmämme tukee. Tuemme myös komission ratkaisua valtiontuen vähentämisen ja tarkemman kohdentamisen puolesta, ja jottei asia unohtuisi, korostan tässä suhteessa jälleen kerran, että kyseessä olevat määrät ovat todellisuudessa pienempiä. Valtiontuen pitäisi olla viimeinen keino, eikä se ole ihmelääke, vaikka se saatetaankin toisinaan esittää sellaisena. Sillä on kuitenkin myös haitallisia sivuvaikutuksia.
Voimmekin myöntää valtiontukea avokätisesti vasta sitten, kun kaikki edellytykset ja toimintalinjamme muut kohdat on täytetty, sillä muuten päädymme keskinäiseen kilpajuoksuun. Meidän on esimerkiksi varmistettava sisämarkkinoiden toteuttaminen ja niiden kitkaton toiminta, ja tässä suhteessa toivon parlamentin tekevän torstaina järkevän päätöksen palveludirektiivistä.
Meidän on torjuttava protektionismia, edistettävä oikeudenmukaista kilpailua, karsittava byrokratiaa ja liiallista sääntelyä, taattava riskipääoman parempi saatavuus ja perustettava myös rahoituspalveluiden sisämarkkinat. Samalla meidän on toteutettava sellaiset asiat kuin kaikkien EU:n jäsenvaltioiden työntekijöiden todellinen vapaa liikkuvuus sekä maahanmuuttopolitiikka, jonka tavoitteena on pitää älykkäimmät ja parhaat huippuyksilömme Euroopassa sen sijaan että ajamme heidät Yhdysvaltoihin.
Vasta sitten, kun nämä asiat on toteutettu, voimme tutkia mahdollisuutta puuttua valtiontuella tehottomiin markkinoihin, sillä kyse ei ole niinkään markkinahäiriöistä kuin markkinoiden tehottomuudesta.
Toistan myös, että valtiontuki ei periaatteessa ole oikeutettua. Se häiritsee markkinoita ja vääristää kilpailua. Jäsen Savary totesi hetki sitten, että EU:lla on taipumusta liialliseen liberalismiin, mutta kiinnitän hänen huomionsa siihen, että käytämme joka vuosi miljardeja valtiontukeen. Varovaisimpienkin arvioiden mukaan tukiin käytetään noin puolet EU:n talousarviosta, mikä ei mielestäni ole kovinkaan liberaalia. Minun puolestani voitaisiin toimia hieman liberaalimminkin.
Olen samaa mieltä myös siitä, mitä jäsen Savary totesi hetki sitten: meidän on varattava valtiontukea 21. vuosisadan painopisteille, eli Lissabonin tavoitteille, innovaatioille, osaamiselle, kestävälle kehitykselle.
Mielestäni valtiontukea pitäisikin antaa paljon vähemmän vanhentuneille ja käytöstä poistuville teollisuudenaloille. Ympäristötavoitteisiin myönnettävästä valtiontuesta totean, että mielestäni ensin on alettava lakkauttaa niitä valtiontukimiljardeja, jotka myönnämme monille saastuttaville teollisuudenaloille ja sellaisille sektoreille, jotka hyödyntävät uusiutumattomia energialähteitä. Siksi kehotan ryhmääni tukemaan jäsen Lipietzin tätä varten esittämiä tarkistuksia.
On tärkeää keskustella myös globaalista ulottuvuudesta. Emme tietenkään voi kieltää, että muualla maailmassa myönnetään edelleenkin avokätisesti valtiontukea. Ainakin tämä meidän pitäisi myöntää, mutta tavoitteemme valtiontuen vähentämiseksi säilyy muuttumattomana.
Lopuksi käsittelen lyhyesti julkisia palveluja. Tässä suhteessa tunnen itseni entistä enemmän ääneksi erämaassa toistaessani, että fraaseja "yleishyödylliset palvelut" ja "yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvät palvelut" ei vielä ole määritelty, ja siksi on hyvin outoa antaa niistä lainsäädäntöä. Totean tämän vain ohimennen.
Kuten jäsen Savary mainitsi hetki sitten, oikeusvarmuus ja juridinen selkeys ovat täysin välttämättömiä näille julkisille palveluille.
Lopuksi pyydän komissiota arvioimaan heti tilaisuuden tullen, miten sen viime vuonna hyväksymät säännöt vaikuttavat julkisten palveluiden korvaamiseen myönnettävään valtiontukeen. Haluan tietää myönnetyn valtiontuen määrän, yritysten lukumäärän ja tämän tuen vaikutuksen markkinoihin. 
Elisabeth Schroedter,
   . – Arvoisa puhemies, jatkan suoraan siitä, mitä jäsen in 't Veld juuri äsken sanoi. On totta, että Eurooppa on kilpailukykyinen vain, jos se on innovatiivinen myös ympäristönsuojelutoimissaan. Mielestäni olisi hyvä, jos lisiä myönnettäisiin innovaatioiden lisäksi – ja etupäässä – myös ympäristötiedosta, ja onkin valitettavaa, että tämä puuttuu komission jäsenen ehdotuksesta.
Yksi mietinnön merkittävistä piirteistä on se, että vähämerkityksistä tukea koskevia sääntöjä on käytännössä sovellettava yrityksiin nostamalla tukiraja vähintään 200 000 euroon vuodessa. Arvoisa komission jäsen, todettakoon, että säännöt ovat hyvin yleisluonteiset, eikä se riitä. Tiedämme, että näitä yrityksiä tarvitaan maaseudulla, mikäli halutaan turvata edes sen talouden peruskehitys. Samoin tiedämme, että väestömuutoksista kärsivät alueet tarvitsevat niihin sijoittuvia yrityksiä, ja sijoittautuvat yritykset puolestaan tarvitsevat valtiontukea. Emme pysty millään muulla tavoin torjumaan tällaisia vaikutuksia, ja siksi on mielestäni tärkeää lisätä tukea merkittävästi tällä alalla.
Lopuksi käsittelen yleishyödyllisiä palveluyrityksiä koskevia sääntöjä. Ei ole hyväksyttävää, että tällaisilla säännöillä täsmennetään asiassa Altmark tehtyä päätöstä, sillä silloin on vaarana, että komissio käyttää kilpailusääntöjä määritelläkseen sanan "yleishyödyllinen" tarkan merkityksen. Yritätte päästä juuri samaan tavoitteeseen palveludirektiivillä, kiistanalaisella asiakirjalla, jossa yleinen etu uhrataan vapaan markkinatalouden alttarille.
Näin ollen tarvitsemmekin – ja vieläpä pikaisesti – puitedirektiivin, vaikkette katsokaan olevanne vastuussa siitä, ja tarvitsemme sellaisen tässä tapauksessa, koska haluamme sosiaaliselle Euroopalle vakaan perustan. Tähän perustaan kuuluvat olennaisena osana yleishyödylliset palvelut, ja kansalaiset kääntävät selkänsä EU:lle, jos nämä palvelut uhrataan kilpailusääntöjen takia. 
Diamanto Manolakou,
   . – Arvoisa puhemies, tulilinjalla on valtiontuki, toisin sanoen työntekijöiden rahat. Tavoitteena on vähentää tukea ja antaa sen hallinnointi Euroopan unionin valvontaan, jotta sillä voidaan palvella Lissabonin strategian tarpeita. Näin vähennetään ruohonjuuritason tarpeisiin tarkoitettua valtiontukea ja taataan EU:n pääoman kilpailukyky. Toisin sanoen ihmisten rahoja ei käytetä tavallisten kansalaisten hyvinvointiin vaan pääoman tuottavuuden lisäämiseen.
Viittaukset valtiontuen myöntämisestä yleishyödyllisiin tarkoituksiin ja yleisen edun hyväksi Euroopan unionin tasolla osoittavat piittaamattomuutta jäsenvaltioiden välisistä kehityseroista. Lisäksi ne ennakoivat, että tällainen menettely vahvistaa epätasaista kehitystä entisestään lisäämällä eriarvoisuutta ja epäoikeudenmukaisuutta.
Sanotaan, että on ratkaisevan tärkeää vähentää valtiontukea, jotta sillä olisi myönteinen vaikutus. Kotimaassanikin on syrjäisiä maaseutu- ja saaristoalueita, joihin ei investoida pääomia, koska voitot ovat pieniä tai olemattomia. Onko nämä alueet todellakin jätettävä kokonaan heitteille – jopa vaille valtiontukea – ja autioitettava? Ne on jo nyt suurelta osin hylätty, ja jatkossa suuntaus näyttää vain vahvistuvan.
Julkisia palveluita yksityistetään, ruohonjuuritason perustarpeet kaupallistetaan. Valtiontuen vähentäminen ja sen kohdentaminen ruohonjuuritason vastaisen Lissabonin strategian tukemiseen pahentaa entisestään tavallisten kansalaisten tilannetta. Vaikka mietinnössä mainitaankin pienten ja keskisuurten yritysten investointien rahoittaminen, voidaan valitettavasti osoittaa, että toistaiseksi pienyritysten taloudellinen tuki on ollut olematonta, tai sitä on jaettu tipoittain. Sitä vastoin suuryrityksiin on suhtauduttu avokätisesti, ja nimenomaan ne hyötyvät. Tämänpäiväisillä ehdotuksilla niiden asemaa vahvistetaan entisestään. 
Graham Booth,
   – Arvoisa puhemies, olisi hyvin hauskaa, jos pystyisimme syytämään loputtomia rahamääriä suhteellisen köyhille itäeurooppalaisille naapurimaillemme. Historia on kuitenkin osoittanut, että tällä tavoin ei tehdä köyhistä rikkaita vaan ainoastaan rikkaista köyhiä. Puheenjohtajavaltio Alankomaiden Brysselissä järjestämässä näyttelyssä ennustettiin, että EU:hun liittyy vuoteen 2022 mennessä vielä kymmenen köyhää Euroopan maata: Albania, Armenia, Valko-Venäjä, Bosnia ja Hertsegovina, Georgia, Makedonia, Moldova, Montenegro, Serbia ja Ukraina. Länsi-Saksan kokemus lähes tuhannen miljardin euron syytämisestä Itä-Saksaan osoittaa, kuinka kallista on yrittää luoda yhdenvertaisia mahdollisuuksia köyhälle naapurimaalle. Kaikille näille uusille jäsenvaltioille myönnettävän valtiontuen kustannukset ovat tähtitieteelliset.
EU käyttää nykyisin yli puolet talousarviostaan valtiontukeen. Yhdistynyt kuningaskunta ei ole läheskään niin rikas kuin EU. Sanotaan, ettei hallituksellamme ole varaa maksaa meille kunnollista eläkettä ellemme työskentele 70-vuotiaiksi. Terveydenhuoltomme kärsii vakavasta rahoitusvajeesta ja laivastomme, joka on vain murto-osa entisestään, pystyy tuskin kustantamaan polttoaineen, jota se tarvitsee päästäkseen merelle.
Meidän on lopetettava tämä hullutus ennen kuin niin kutsutuista rikkaista jäsenvaltioista tulee rutiköyhiä. Miksi emme sen sijaan auttaisi parantamaan eurooppalaisten naapurimaidemme ja kehitysmaiden taloutta avaamalla niille uusia mahdollisuuksia vapaakauppaan? Jos tämä rikastuttaa meitä kaikkia, kuten luulen sen tekevän, yksittäiset jäsenvaltiot saattaisivat sen jälkeen pystyä auttamaan naapurimaitaan taloudellisesti. Hyväntekeväisyyden on kuitenkin alettava kotoa. 
James Hugh Allister (NI ).
   – Arvoisa puhemies, minusta vaikuttaa siltä, että toisinaan komission valtiontukipolitiikka on osoittautunut tehottomaksi, joustamattomaksi ja väärin kohdennetuksi välineeksi, joka on usein pikemminkin estänyt kuin edistänyt talouden kehitystä. Siksi kysynkin, onko perusteltua käydä jälleen valtiontuen kimppuun yritettäessä toteuttaa epäonnista Lissabonin toimintaohjelmaa.
Aluetuki on kuitenkin erityiskysymys, johon haluan kiinnittää huomiota. Olen tyytyväinen siihen, että aluetuen nykyiset suuntaviivat, jotka koskevat vaalipiiriäni Pohjois-Irlannissa, ovat ilmeinen parannus aiempiin ehdotuksiin verrattuna ja että komissio on kuunnellut minun ja muiden esityksiä. Luonnoksella uusiksi suuntaviivoiksi taataan, että Pohjois-Irlanti nauttii edelleen talouskehitysalueen asemaan perustuvaa erityiskohtelua, ja näin ollen maahan suuntautuvien ulkomaisten investointien houkuttelemiseksi myönnettävää, asteittain pienenevää tukea voidaan jatkaa vuoteen 2011 saakka.
Koska Pohjois-Irlanti joutuu kilpailemaan eteläisen rajanaapurinsa Irlannin 12,5 prosentin yhtiöverotuksen kanssa, on aivan välttämätöntä, että Pohjois-Irlanti pystyy myöntämään ulkomaisten investointien houkuttelemiseen tarkoitettua tukea. Juuri tällaiset alueelliset olosuhteet komission on yhä suuremmassa määrin otettava huomioon pannessaan täytäntöön sitä tiukkaa opinkappaletta, jota aivan liian usein sovelletaan valtiontukeen ja muihin Euroopan unioniin vaikuttaviin toimiin. 
Karsten Friedrich Hoppenstedt (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, jäsen Hökmarkin mietintö ja valiokunnassa käyty keskustelu osuivat asian ytimeen. Varsinkin mietintö on erinomainen. Myös komission jäsenen puheenvuoro antoi paljon aihetta toivoon.
Valtiontukipolitiikan uudistaminen merkitsee ihmisille suunnattoman paljon paikallistasolla, jossa julkisia investointeja tekevät pääasiassa kaupungit, kauppalat ja alueet. Kuten jo todettiin, niiden kunnalliset yritykset ovat merkittäviä yleishyödyllisten palvelujen tuottajia, ja niinpä komission on tärkeää ilmoittaa, miten se aikoo panna täytäntöön Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Altmark antaman tuomion kriteerit. Tämän se on jo luvannutkin tehdä. Jos halutaan välttää oikeudellisia kiistoja, on näitä kriteerejä soveltamaan joutuvilla tahoilla oltava selkeä käsitys komission toimintalinjasta. Mitä konkreettisemmat Altmark-tuomion kriteerit ovat, sitä vaikeampaa niitä on panna täytäntöön, eikä yksittäisten julkisten laitosten voida edellyttää pystyvän hyödyntämään tuomion perusperiaatetta ja määrittelemään itse, onko tukea myönnetty liikakorvauksen välttämisen perusteella käyttämällä markkinaehtoisia korvauksia. Tällainen menettely lisäisi kohtuuttomasti niiden byrokratiaa. Paikalliset laitokset voitaisiin kuitenkin valtuuttaa tähän, jos – kuten jo ilmoitettiin – niillä olisi käytössään käyttökelpoinen ohjeistus, jonka avulla ne pystyisivät esimerkiksi määrittelemään asiaankuuluvat markkinat. Olen iloinen siitä, että valiokunta kiinnitti jäsen Hökmarkin johdolla huomiota siihen, ettei julkisia pk-yrityksiä sisällytetty pk-yritysten määritelmään, ja olen myös tyytyväinen sen tästä asiasta tekemiin päätelmiin.
Julkiset yritykset vastaavat kansalaisten tarpeisiin siellä, missä he ovat, ja kansalaiset pitävät niitä omaisuutenaan. Tukemalla julkisten kunnallisten yritysten toimintaa sen sijaan että hankaloittaisi sitä, EU vain lisää arvostustaan kansalaisten keskuudessa, ja kehotankin Euroopan parlamenttia jatkamaan painostusta julkisten kunnallisten yritysten lisäämiseksi pk-yritysten määritelmään. 
Ieke van den Burg (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, minäkin yhdyn niihin kiitoksiin, joita esittelijälle, kuten myös varjoesittelijöille, annettiin heidän saavutuksistaan. Mielestäni on jälleen kerran talous- ja raha-asioiden valiokunnan ansiota, että olemme lopulta päässeet hyvään tulokseen erittäin liberaalin ruotsalaisen tarkastelutavan ja samalla kertaa ranskalaisen sosialistisen tarkastelutavan avulla.
Päinvastoin kuin alankomaalainen kollegani in 't Veld, en vetoa valtiontuen vähentämisen puolesta. Nähdäkseni tämä "vähemmän on enemmän" -ajattelutapa ei ole kaikkein tärkein ulottuvuus. Tärkeää on se, mihin tarkoitukseen ja miten tätä valtiontukea käytetään. Valtiontukea ei pitäisi nähdä vain poikkeamana tai harhautumisena täydellisistä markkinavoimista, vaan välineenä sosioekonomisten tavoitteiden saavuttamiseksi.
On myönteistä, että nykyisen kilpailuasioista vastaavan komission jäsenen mielestä hänen tehtäväänsä sisältyy tällaisessa laajemmassa taloudellisessa yhteydessä myös Lissabonin strategia, jossa ei ole kyse vain taloudesta vaan myös laajemmista sosioekonomisista vaikutuksista. Sosioekonominen tausta sekä työllisyyden ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tuoma lisäperspektiivi ovat myös juuri niitä näkökohtia, joita haluan ryhmäni puolesta korostaa.
Mainitsen tässä yhteydessä kaksi kohtaa, joihin pyydän teitä suhtautumaan joustavammin.
Ensinnäkin markkinahäiriöiden yhteydessä on tärkeää tarkastella myös kyseisen alan kokonaiskuvaa ja ottaa täysimääräisesti huomioon työllisyys ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus. Toinen seikka on valtiontuen väliaikaisuus. Tässäkin pyydän teiltä jonkinasteista joustavuutta, koska jotkut alat saattavat hyvinkin tarvita pidempiaikaista valtiontukea ja julkisia välineitä – mieleen tulevat kansallinen radio- ja televisiotoiminta. Lehdistön moniarvoisuuden merkitys ja tasapuolinen tiedonvälitys saattavat edellyttää pidempiaikaista julkisten varojen investointia tämänkaltaisille aloille.
Toinen esimerkki on sosiaalinen asuntotuotanto. Kun otetaan huomioon yhdyskuntasuunnitteluun, vähemmistöjen sopeuttamiseen ja sosiaaliseen integraatioon kaupungeissa liittyvät intressit, tietyille markkinatoimijoille saatetaan hyvinkin myöntää valtiontukea näiden yleistavoitteiden saavuttamiseksi.
Käsittelen lopuksi eurooppalaista ja kansallista ulottuvuutta. Kuten myös jäsen Hökmark mietinnössään huomautti, valtiontukea voidaan toisinaan käyttää jäsenvaltioiden välisen poliittisen kilpailun lietsomiseen. Kehotankin komissiota valvomaan ja seuraamaan tilannetta tarkemmin ja tarkistamaan, onko seuraamuksia määrättävä nimenomaan jäsenvaltioille, eikä vain valtiontukea saaville yrityksille. 
Helmuth Markov (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, yksi jäsen Hökmarkin keskeisistä väitteistä on, että markkinatalous on aina tehokkain keino voimavarojen jakamiseksi. Jos suhtaudumme vakavasti Göteborgin strategiaan, on liiketaloudellisesti järkevää luottaa taloudellisen, sosiaalisen ja ekologisen kehityksen tasasivuiseen kolmioon. Väite on kuitenkin taloudelliselta kannalta väärä.
Jos jäsen Hökmark – kuten hän oikeutetusti toteaa – haluaa tehostaa pienten ja keskisuurten yritysten toimintaa ja edistää innovaatioita pääasiassa tuen avulla, niin sen lisäksi tarvitaan asianmukaista ammatillista ja yleissivistävää koulutusta sekä oikeanlainen infrastruktuuri, ei vain suurissa taajamissa vaan tietenkin myös maaseudulla. Siksi hänen on väistämättä kiinnitettävä huomiota alueellisen, sosiaalisen ja ympäristöllisen yhteenkuuluvuuden tarpeeseen. 
Ellei näin tehdä, näitä suotuisia ja luontaisia edellytyksiä vailla olevilla alueilla elävät ihmiset yksinkertaisesti joutuvat epäedulliseen asemaan. Kehotan siis todella harkitsemaan erittäin huolellisesti tuen käyttökohteita ja kiinnittämään huomiota siihen, edistetäänkö tuella yleishyödyllisiä palveluita, sillä muuten siinä ei ole mitään järkeä.
Totean jäsen Hökmarkin olevan yhdessä suhteessa täysin oikeassa. Hänen mukaansa ei ole mitään mieltä tukea ennestään kannattavia yrityksiä, ja siitä olen hänen kanssaan samaa mieltä.
Kun sanon, että on väärin myöntää tämänkaltaista tukea, tarkoitan Saksan liittotasavaltaa ja sen erittäin kannattavaa ajoneuvoteollisuutta, johon syydetään rahaa vain, jotta yritykset sitten voidaan lakkauttaa ja tuotanto siirtää muualle lisätuen avulla. Tämä ei voi olla tuen tarkoitus. Hyvä jäsen Hökmark, tässä suhteessa olette aivan oikeassa. 
Meidän on muutettava lukuisia käytänteitä. Vähämerkityksisen tuen alaraja on juuri oikea. Tilanne on todellakin se, että aluetukea tarvitsevat erityisesti jälkeenjääneet alueet, ja on myönnettävä, että 87 artiklan mukaista tukea tarvitaan edelleen niillä alueilla, jotka nykyisin kärsivät tilastovaikutuksesta. 
Zsolt László Becsey (PPE-DE ).
   – Kiitän kollegaani Hökmarkia hyödyllisestä mietinnöstä, sillä viime vuosina emme valitettavasti ole onnistuneet vähentämään korkeita tukimääriä. Olen samaa mieltä siitä, että myös menettelyn hallinnollisia näkökohtia on selkeytettävä. Kannatan voimakkaasti tukien avoimuuden lisäämistä. Olen samaa mieltä myös selkeämmän sääntelyn kehittämisestä varsinkin julkisten palvelujen alalla. On tehtävä avoimesti selväksi, kenelle valtiontukea voidaan myöntää. Siksi tuen myöntämisen yhteydessä on julkaistava tuensaajista yksityiskohtainen luettelo, jossa eritellään kunkin saamat määrät varsinkin maatalousmäärärahojen osalta.
Korostan, että vaikka olenkin samaa mieltä siitä, ettei mitään aluetta tai maata saisi syrjiä tukia jaettaessa, meidän on toisaalta myönnettävä, että sisämarkkinoilla on huomattava määrä heikosti kehittyneitä maita ja alueita. Nämä maat tarvitsevat pidemmän sopeuttamisjakson juuri sisämarkkinoiden syventämisen vuoksi. Olisi valitettavaa, jos valtiontuesta käytävä keskustelu antaisi mahdollisuuden hyökätä poliittisesti uusia jäsenvaltioita vastaan. Nämä valtiot ovat jo vähentäneet tukeaan huomattavasti. Tukimäärät eivät ole merkittäviä edes niiden BKT:een verrattuna, ja ne ovat pienempiä kuin kehittyneempien jäsenvaltioiden tuet verrattaessa asiaan liittyviä asukaskohtaisia euromääriä. Tämä on myös otettava huomioon, kun uusia jäsenvaltioita syytetään muilla aloilla esimerkiksi verokilpailusta. Olisi myös valitettavaa, jos joku kytkisi yhteen valtiontuet ja Euroopan unionin tuet sekä yritysten uudelleen sijoittautumisen, varsinkin kun uusissa jäsenvaltioissa on vielä meneillään epäedullinen siirtymäkausi rakennetukien ja suorien tukien osalta.
Rajattua aluetukea lukuun ottamatta tavoitteena on tosiaankin tukea työllisyyttä lisääviä investointeja heikosti kehittyneillä, epäedullisessa kilpailuasemassa olevilla alueilla. Tavoitteenamme ei ole ottaa käyttöön toimintamallia, joka karkottaa sijoittajat Euroopan unionista. Siksi tarkasti kohdennetun mutta kohtuullisen tuen säilyttäminen voisi olla sekä perusteltua että hyödyllistä, kunhan se ei vääristä kilpailua. Tätä on jo ennakoitu aluetukea koskevissa direktiiveissä. 
Katerina Batzeli (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, minäkin kiitän esittelijä Hökmarkia hänen valtiontukea koskevasta tasapainoisesta mietinnöstään, joka on samansisältöinen komission valtiontuesta laatiman tasapuolisen kertomuksen ja katsauksen kanssa. 
Tässä yhteydessä korostan tiettyjä tärkeitä seikkoja, jotka on asetettava etusijalle: ensinnäkin valtiontuen tavoitteet ja tukimuodot sekä valtiontukea koskeva valvonta- ja ilmoitusjärjestelmä on määriteltävä uudelleen. Toiseksi on saatava juridinen selkeys siitä, mikä katsotaan valtiontueksi yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvissä palveluissa, jolloin liiallinen tasapainottaminen pitäisi katsoa oleellisimmaksi kriteeriksi. Muita seikkoja ovat pienten ja suurten julkisyhteisöjen valtiontuen eriyttäminen ja voimakkaisiin verokannustimiin yhdistettyjen yritystukien edistäminen. Lopuksi totean, että tutkimukseen, kehitykseen ja innovaatioihin liittyviä innovatiivisia toimia on tuettava pääasiassa syrjäisissä maissa ja syrjäisillä alueilla varsinkin silloin, kun ne ovat jääneet huomattavasti jälkeen teknisessä kehityksessä. 

David Casa (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, yhdyn kollegojeni jäsen Hökmarkille esittämiin kiitoksiin hänen erinomaisesta työstään, jonka ansiosta tämä mietintö saatiin tänään valmiiksi. Valtiontuki on aihe, josta varmasti riittää keskusteltavaa, sillä se koskee suoranaisesti kaikkia 25:ttä jäsenvaltiota. On järkevää kysyä, mihin uudistuksella pyrimme ja pohtia, mikä on aiheuttanut tällaisen uudistustarpeen. Tarkasteltaessa perusteellisesti komission helmikuun 2004 ja tämän päivän välisenä aikana tekemiä alustavia päätöksiä ja verrattaessa niitä Lissabonin strategiaan ja vuoden 2002 Barcelonan Eurooppa-neuvoston kokouksen päätelmiin on ilmeistä, että tulokset olisivat paljon paremmat, jos valtiontuki olisi suorempaa ja se olisi suunniteltu täyttämään nämä samat tavoitteet. Näin ollen meidän olisi mielestäni pyrittävä mahdollisimman yksinkertaiseen ja siten tehokkaampaan ja avoimempaan järjestelmään. Tästä tulee välttämätön väline, koska sen avulla karsitaan tarpeetonta byrokratiaa, joka on tähän saakka aiheuttanut sekä ylimääräistä rahanhukkaa että estänyt valtiontuella aikaansaatavaa edistystä ja vähentänyt tuen tarkoituksenmukaisuutta. Valtiontuen järkevämpi käyttö on turvattava, jotta varoja suunnataan niitä tarvitseviin kohteisiin eikä tuhlata turhuuksiin, kuten aiemmin yleensä kävi. On saatava aikaan tilanne, jossa valtiolla on selkeät tavoitteet ja se päättää tuen käytöstä suhteellisuusperiaatteen mukaisesti. Emme saa unohtaa, että nämä varat tulevat kaikilta veronmaksajilta, joten niitä on käytettävä järkevästi ja vastuullisesti niin, että niillä saadaan aikaan enemmän tuloksia ja niiden vaikutukset ovat tuntuvampia. Emme saa unohtaa heikommassa asemassa oleville alueille sijoittautuneita yrityksiä, joilla on logistiikkaongelmia, esimerkiksi Gozon kaltaisilla saarilla sijaitsevia yrityksiä. Kiitän vielä kerran esittelijää hänen työstään. 
Antolín Sánchez Presedo (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, valtiontuki on laillinen julkisen toiminnan väline. Koska sen avulla saadaan erityisetuja ja erilliskohtelua, sen vahvistaminen edellytti muita vaihtoehtoja tiukempia perusteita ja se oli suunniteltava huolellisesti, jotta taattaisiin sen tehokkuus ja johdonmukaisuus unionin toimien ja tavoitteiden sekä sen kansainvälisten sitoumusten kanssa.
Vuosien 2005–2009 valtiontukiuudistuksessa on otettava huomioon, että vaikka aluetuki edistää todellista lähentymistä, Euroopan alueiden tuloissa ja mahdollisuuksissa on suuria sisäisiä eroja.
Hökmarkin mietinnön tulos on tasapainoinen. Olen tyytyväinen, että siinä otetaan huomioon tarve yhdistää alueellisen rakennetuen uudistaminen rakennerahastoasetusten uudistamiseen vuoteen 2013 saakka ja korostetaan tuen täydentävyyttä. Lisäksi siinä puolletaan tilastovaikutuksesta kärsivien alueiden riittävien ja syrjimättömien tukitoimien säilyttämistä. Suhtaudun myönteisesti ehdotukseen vähämerkityksisen tuen alarajan nostamisesta, mikä karsii byrokratiaa ja hyödyttää ennen kaikkea pk-yrityksiä. 
Ján Hudacký (PPE-DE ).
   – ( Kiitän aluksi esittelijä Hökmarkia hänen erinomaisesta ja tasapainoisesta mietinnöstään, jossa esitettiin monia ajatuksia valtiontukipolitiikan johdonmukaisesta arvioinnista ja täytäntöönpanosta. Toisaalta on tietenkin etujemme mukaista varmistaa, ettei yksittäisissä jäsenvaltioissa myönnetty valtiontuki heikennä luonnollisia kilpailuolosuhteita. Toisaalta olen hyvin iloinen siitä, että komissio on valtiontuen uudistamista koskevassa toimintasuunnitelmassaan ottanut huomioon sen, että Euroopan unionia on välttämätöntä vahvistaa edistämällä tietoperustaista taloutta. Tätä olemme jo pitkään vaatineet.
Puheenvuorossani korostan erityisesti innovaatioita, tutkimusta ja kehitystä, eli aloja, jotka liittyvät tiiviisti riskipääoman saatavuuteen. Näillä aloilla julkisia varoja voidaan käyttää hyödyksi, ja ne tuottavat suuria voittoja etupäässä pienille ja keskisuurille yrityksille kestävän kehityksen ja Euroopan talouden paremman kilpailukyvyn muodossa.
Julkisten varojen avoimempaa käyttöä voidaan edistää huomattavasti mallilla, jossa julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuudet perustavat tutkimus- ja kehittämiskeskuksia, teknologiahautomoita ja osaamiskeskuksia, joissa yliopistoilla, paikallis- ja aluetason viranomaisilla sekä osuus- ja yhteisötalouden organisaatioilla on tärkeä rooli. Samalla kyseinen malli auttaa hyödyntämään paremmin yksittäisten jäsenvaltioiden tutkimus-, teknologia- ja innovaatiopotentiaalia. Sama pätee riskipääomarahastoihin. Ilman julkisia varoja on lähes mahdotonta muodostaa uusien innovatiivisten yritysten kipeästi tarvitsemia alkupääomarahastoja. Valtiontukipolitiikalla ei pidä millään tavoin rajoittaa niiden kehittämistä. Sillä pitäisi päinvastoin edistää ja houkutella riittävästi yksityistä pääomarahoitusta. Luotan siihen, että valtiontukiuudistus täyttää tällaiset vaatimukset. 
Giovanni Pittella (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minäkin olen esittelijän, komission jäsenen ja monien kollegojen kanssa samaa mieltä siitä, että valtiontukea on uudistettava mukauttamalla sitä nykyisiin haasteisiin.
Ongelmana on löytää oikeat menettelyt tähän tarkoitukseen. Mielestäni strategialla on olennaista vähentää valtiontuen määrää, palkita joitakin täällä mainittuja aloja, kuten innovointia, tutkimusta, ympäristöalaa ja yrityksiä sekä taata suurempi avoimuus.
Kuten kollegani Sánchez Presedo juuri mainitsi, on myös suositeltavaa yhdistää valtiontuki koheesiopolitiikkaan. Talous- ja raha-asioiden valiokunta on oikeutetusti lisännyt mietintöön tähän alaan liittyvän kohdan edullisesta verotuksesta. Tässä on kyse välineestä, joka voidaan yhdistää koheesiotoimenpiteisiin ja jolla voidaan lisätä yrittäjyyspotentiaalia joillakin erityisen epäedullisessa asemassa olevilla alueilla.
Toivon, että komissio ja komission jäsen Kroes aikovat ottaa huomioon parlamentin merkittävän kannanoton. 
Corien Wortmann-Kool (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, koska olen varsin tyytyväinen jäsen Hökmarkin valtiontukiuudistusta koskevaan mietintöön, kiitän häntä lämpimästi ja yhdyn Euroopan parlamentin hänelle antamaan laajaan tukeen. Tuen varauksetta komission ydinsanomaa valtiontuen vähentämisestä ja tarkemmasta kohdentamisesta sekä uuden toimintalinjan kantavia voimia, innovaatioita ja tutkimusta.
Odotan komissiolta konkreettisia ehdotuksia tämä asian suhteen. Talous- ja raha-asioiden valiokunta seuraa komissiota tiiviisti lähikuukausina, ja käynnistämme mielihyvin vuoropuhelun sen kanssa, sillä toivon komission antavan yksityiskohtaisemmat suuntaviivat valtiontuen määrittelemisestä, jotta voidaan taata suurempi oikeusvarmuus ja samalla estää väärinkäytökset. Valtiontuella pitäisi saada aikaan innovaatioita eikä suinkaan antaa tietyille jäsenvaltioille lupaa jatkaa entiseen malliin.
Olen iloinen myös siitä, että parlamentin enemmistö haluaa toimia komission jäsentä rohkeammin kaksinkertaistamalla alarajan, josta alkaen valtiontuesta on ilmoitettava Brysseliin. Näin karsitaan paljon turhaa byrokratiaa ja hallinnollisia velvoitteita, mikä hyödyttää etupäässä pk-yrityksiä. Kysynkin komission jäseneltä, onko hän valmis hyväksymään parlamentin ehdotuksen.
Arvoisa komission jäsen, alankomaalaiset ovat tunteneet päättäväisyytenne jo paljon kauemmin, ja kiitän teitä määrätietoisesta tavastanne uudistaa valtiontukea. Kehotan teitä jatkamaan hyvää työtä, sillä tehtävää on vielä paljon. 
Riitta Myller (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, valtiontukipolitiikan on oltava yhdenmukaista EU:n julkilausuttujen poliittisten tavoitteiden kanssa. Tukien on vauhditettava kestävää kasvua ja kestävää kilpailukykyä sekä vähennettävä alueellisia eroja. Tukea ei pidä antaa silloin kun toimitaan vastoin näitä periaatteita.
Oikein suunnatuilla valtiontuilla rohkaistaan yritystoimintaa ja luodaan työpaikkoja myös sellaisille alueille, jotka kärsivät erilaisista pysyvistä luonnonhaitoista tai jotka ovat kaukana suurista markkina-alueista. Näiden muun muassa pohjoisilla alueilla pysyvistä luonnonhaitoista kärsivien alueiden tulee olla samalla viivalla tavoitteen 1 alueiden kanssa.
Tukia on suunnattava entistä tarkemmin ja niitä on kohdennettava erityisesti yritystoiminnan pullonkauloihin, kuten riskirahoitukseen uuden teknologian synnyttämiseksi ja käyttöönottamiseksi. Erityistä huomiota on kiinnitettävä ympäristöteknologioihin ja niiden potentiaaliin työpaikkojen luomisessa. 
Rolf Berend (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aluksi esitän lämpimät kiitokset esittelijä Hökmarkille hänen erinomaisesta mietinnöstään. Kuten kuulimme, Euroopan parlamentti puolsi avoimesti muutama viikko sitten antamassaan valiokunta-aloitteisessa mietinnössä epäedullisessa asemassa olevien alueiden valtiontuen jatkamista vuoteen 2013. Koska yritysten saama valtiontuki kuuluu niihin tekijöihin, jotka vaikuttavat yritysten päätökseen investoida tietylle alueelle, sillä on olennainen merkitys kyseisen alueen talouskasvulle ja työllisyydelle. EY:n perustamissopimuksessa kielletään periaatteessa valtiontuki silloin, kun se vaikuttaa haitallisesti sisämarkkinoihin uhkaamalla vääristää kilpailua. Poikkeus koskee tietyntyyppistä valtiontukea, kuten tukea, jolla edistetään EU:n epäedullisessa asemassa olevien alueiden taloudellista kehitystä. Aluekehitysvaliokunnan jäsenenä olen vakaasti sitä mieltä, että suoralla valtiontuella on keskeinen merkitys aluekehitykselle ja että se vaikuttaa merkittävästi tärkeimpien koheesiotavoitteidemme saavuttamiseen.
EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdassa esitetyn tuen määritelmän ja aluetukea koskevien suuntaviivojen turvin kyseiset alueet ovat kyenneet houkuttelemaan yrityksiä ja siten aktiivisesti edistämään omaa elpymistään. Jos tällainen tuki loppuu, näiden alueiden lähentymisprosessi vaarantuu niiden menettäessä kilpailuetunsa sekä esteettömästi kehittyviin alueisiin että uusien jäsenvaltioiden enimmäismääräistä tukea saaviin alueisiin nähden. Tämä koskee erityisesti uusiin jäsenvaltioihin rajoittuvia alueita.
Byrokratian karsiminen on merkittävä osa tukilainsäädäntöä, ja vähämerkityksisen tuen lisäämisen tavoin se edistää huomattavasti yritysten kannalta suotuisan oikeudellisen ympäristön aikaansaamista. 
Paolo Cirino Pomicino (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aivan kuten esittelijämme on järkevä mies, tämä päätöslauselmaesitys on järkevä kompromissi lukuisten näkemysten välillä ja täyttää aivan liian pitkäksi aikaa hitaaseen ja kilpailukyvyttömään kasvu-uraan jumiutuneen Euroopan unionin keskeisen vaatimuksen.
Prodin komissio suhtautui aina valtiontukeen kilpailun ja yhtenäismarkkinoiden vihollisena. Valitettavasti tämä oli yksipuolinen ja vääristynyt näkemys, joka usein vähensi keskeisille talouden aloille, kuten tutkimukselle ja innovaatioille tai elintärkeälle koheesiopolitiikalle oikeutetusti myönnettyä tukea. Barroson komissio sitä vastoin vaikuttaa asettuvan toiselle kannalle, ja talous- ja raha-asioiden valiokunnan hyväksymässä mietinnössä annetaan joitakin suuntaviivoja, joista komission ei pitäisi poiketa.
Kukaan meistä ei vastusta kilpailua. Siitä huolimatta tämä markkinatalouden perusarvo on usein joutunut alttiiksi poliittisesti täysin vastuuttomien virkamiesten ja taloustieteilijöiden ideologioille jopa siinä määrin, että he ovat viivästyttäneet reaalitalouden kilpailukyvyn elpymistä kokonaisilla Euroopan unionin alueilla.
Kuten jäsen Pittella jo totesi, meidän on tänään käännettävä uusi lehti sovittamalla yhteen kilpailukyky ja koheesiotoimet. Tämän tavoitteen saavuttamisessa voidaan hyödyntää esimerkiksi edullista verotusta, jolla pystytään vaikuttamaan myönteisesti koheesiotoimiin. Jäsenvaltioiden epäyhtenäisen verotuksen vuoksi se on myös kansallisten hallitusten keskeinen väline heikosti kehittyneiden alueiden tukemisessa.
Kehotan komission jäsentä Kroesia tekemään vain yhden asian: laatimaan uuden ehdotuksen direktiiviksi mahdollisimman pian. Tässä ehdotuksessa pitäisi – jollei yksinomaan niin ainakin pääasiallisesti – ottaa huomioon parlamentin suuntaviivat, sillä kriisin, jonka kanssa komissio painiskelee, voidaan kokonaan katsoa johtuvan neuvoston kriisistä ja esimerkiksi sen kyvyttömyydestä puuttua jäsenvaltioiden markkinasääntelyn epäoikeudenmukaiseen purkamiseen, joka vahingoittaa kilpailua paljon enemmän kuin mikään harkitsematon valtiontuki. 
Neelie Kroes,
   Arvoisa puhemies, tänä iltana luen rukoukseni. Tulin siihen tulokseen, etteivät poliittiset näkemykset tästä asiasta eroa toisistaan kovin paljon. Kiitän esittelijää. Mietinnön sisältö ja komission uudistus ovat sopusoinnussa niiden asioiden kanssa, joita käsittelimme tässä keskustelussa.
Korostan, ettei meillä ole mitään tiukkaa oppisuuntaa. Se tehtiin selväksi parlamentin puolella. Pikemminkin yritämme tarjota kannustimia jäsenvaltioiden yrityksille, koska jäsenvaltiot itsessään eivät saa tukea. Valtiontuen kautta jäsenvaltiot kannustavat hieman apua tarvitsevia tahoja toimimaan itse sen sijaan, että tekisivät asioita niiden puolesta. Avuntarvitsijat haluavat toimia itse, mutta tarvitsevat hiukan tukea.
Jäsen in 't Veld ja muut jäsenet puhuivat vähemmästä mutta tarkemmin kohdennetusta tuesta. Jäsen in 't Veld totesi komission julkilausuman olevan sopiva neuvo sekä hänen poliittisen ryhmänsä että hänen itsensä mielestä. Olisin ollut iloinen voidessani sanoa, että sanamuoto oli minun, mutta saimme sen neuvostolta. Tarvitsemme vähemmän tarkemmin kohdennettua tukea. Tämän yritimme tuoda esiin ja tämä oli myös esittelijän mietinnön aihe. Valtiontukiuudistus on suunniteltava niin, että se tuottaa paitsi kasvua, innovaatioita ja työpaikkoja myös lukuisia, etupäässä muita kuin taloudellisia asioita. Olemme kaikki yhtä mieltä siitä, että ne ovat olennaisen tärkeitä eurooppalaiselle sosiaalimallille. Niihin kuuluvat sosiaalinen ja alueellinen koheesio, inhimillinen pääoma ja kulttuurin monimuotoisuus, jonka jäsen van den Burg perustellusti mainitsi. Valtiontukea on kuitenkin käytettävä viisaasti, koska se on veronmaksajien rahaa. Jäsenvaltiot eivät saisi kilpailla valtiontuella, koska se on väärä keino, jolla olisi suuria haittavaikutuksia. Emme saa sallia jäsenvaltioiden välistä tukikilpailua, joten tukea on kiistatta vähennettävä ja kohdennettava tarkemmin.
Tänään esiin tuoduista huolenaiheista totean, että komissio tekee parhaansa parantaakseen sääntöjen toimivuutta käytännössä. Se lisää myös avoimuutta, jota muutamat parlamentin jäsenet oikeutetusti vaativat. Tukea on valvottava, mutta loppujen lopuksi vain myönteisen kumppanuuden avulla pystymme uudistamaan valtiontukea onnistuneesti.
Muutamat jäsenet sivusivat aluetuen suuntaviivojen roolia ja tuen kohdentamista sitä eniten tarvitseville alueille. Keskustelimme asiasta aiemmin, ja hyväksyimme sen viime vuonna. Tässäkään ei noudateta opinkappaleita, vaan otetaan huomioon, että jotkut tarvitsevat enemmän tukea tietyn ajan. Haluamme saada aikaan oikeudenmukaisen ja tasapuolisen paketin, ja keskustelimme siitä täällä joulukuussa.
Harkitsemme edelleen, miten valtiontukisäännöt voidaan mukauttaa uusiin rahoitusmekanismeihin, kuten julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksiin. Sama pätee tukeen, jota myönnetään yhteistä etua koskeville hankkeille kilpailukyvyn ja teknisten innovaatioiden edistämiseksi. Kysymys innovaatioista tuotiin esiin. Luin juuri professori Getzin artikkelin, jonka mukaan innovaatioita ei pitäisi suunnitella ainoastaan yrityksen tutkimus- ja kehitysosastolla, vaan kaikilla tasoilla alhaalta ylös asti. Tämä kiinnostava ajatusmalli voitaisiin ottaa huomioon keskusteltaessa innovaatioiden edistämisestä.
Pk-yrityksistä puheen ollen 92 prosenttia 25-jäsenisen Euroopan unionin yrityksistä on pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Keskustellessamme työpaikkojen ja talouskasvun lisäämisestä meidän on siis pidettävä mielessä, että suurin osa yrityksistä on pieniä ja keskisuuria. Tämän yritämme ottaa huomioon, kun toteamme korostavamme niiden merkitystä tähänastista enemmän ja kannustavamme investointeja ja yhteistyötä erilaisten tutkimuslaitosten sekä pienempien ja suurempien yritysten välillä. On haastavaa varmistaa, että kaikki pk-yritykset voivat hyödyntää näitä mahdollisuuksia.
Täällä todettiin aivan oikein, että riskipääoman hyödyntäminen ei ole vielä kovin yleistä Euroopassa. Yhdysvaltoihin verrattuna pienet ja toimintaansa aloittelevat yritykset eivät useinkaan tartu innovatiivisiin ideoihin, koska eivät saa tukea pankeilta. Noille yrityksille toiminnan alkuvaiheessa myönnettävä valtiontuki voisi olla suureksi avuksi.
Jäsen Wortmann-Kool kysyi, voiko komissio nostaa vähämerkityksisen tuen alarajaa. En sano, ettemme olisi valmiita nostamaan sitä. On kuitenkin pidettävä mielessä, että puhumme pk-yrityksistä emmekä suuryrityksistä, ja meidän on yritettävä karsia byrokratiaa ja muodollisuuksia. Ne euromäärät, joista puhumme, todellakin kattavat kyseisen yritysryhmän. Näin ollen jätämme ehdotuksen käsiteltäväksi melko pian, mutta älkää olko liian toiveikkaita, sillä olen kuullut epävirallisista lähteistä, että ihmiset kuvittelevat valtavia rahasummia, mutta silloin ei oteta huomioon yritysryhmiä.
Ympäristöstä puheen ollen komissio ei voi kieltäytyä hyväksymästä tukea vain siksi, ettei tavoite liity ympäristöön. Olen varma, ettei esitetty kysymys ole tämä. Meidän on otettava huomioon unionin kaikki politiikan alat. Silti komissionkin tavoitteena on ympäristölle haitallisen valtiontuen vähentäminen, ja meidän kaikkien pitäisi rohkaista jäsenvaltioita ottamaan tämä näkökohta huomioon tukipäätösten yhteydessä.
Julkisista palveluista ja yleistä taloudellista etua koskevista palveluista totean, että komission päätöksestä ja kehyksestä käy selvästi ilmi, miten valtiontukisääntöjä sovelletaan julkisen palvelun velvoitteesta maksettaviin korvauksiin. Komissio on sitoutunut laatimaan kertomuksen noiden sääntöjen vaikutuksista kyseisissä välineissä asetettujen määräaikojen mukaisesti. Kuten tiedätte, komissio ei pidä puitedirektiiviä tarpeellisena. Puhun byrokratian karsimisesta. Olen johdonmukainen, enkä sano, että meidän pitäisi laatia direktiivi siitä huolimatta, ettei se ole tarpeen.
Lopuksi totean, että esittelijä ja varjoesittelijät ovat tehneet paljon työtä tämän mietinnön eteen. Olen kiitollinen siitä, että voimme keskustella yhteisestä päämäärästä, toisin sanoen Euroopan työllisyyden lisäämisestä sellaisissa sosiaalisissa olosuhteissa, joissa voimme elää ylpeinä. 
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00. 
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana Edit Herczogin laatima sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A6-0021/2006) globalisaation vaikutuksista sisämarkkinoihin (2004/2225(INI)). 
Edit Herczog (PSE ),
   (Globalisaatio on aina ollut osa Euroopan historiaa. Ajatelkaamme vaikka kristinuskon leviämistä, löytöretkiä ja tieteellistä ja teollista vallankumousta. Eurooppa on aina löytänyt edistyksellisen ratkaisun kaikkiin globalisaation tuomiin haasteisiin.
Yksittäiset ihmiset ovat silti aina suhtautuneet pelokkaasti ja varautuneesti yhä uusiin muutoksiin. Näin on ollut kaikissa tapauksissa, silloinkin, kun muutoksesta on koitunut hyötyä Euroopalle ja eurooppalaisille. Sama pätee edelleen. Monien maantieteellisten alueiden äkillinen demokratisoituminen 2000-luvun alkupuolella sekä tiedollinen ja teknologinen vallankumous ovat saaneet meidät ymmärtämään, että maailma on muuttunut pysyvästi. Maailmanlaajuinen kilpailu on tullut jäädäkseen.
Nyt meidän on mietittävä, miten Euroopan pitäisi toimia tässä tilanteessa varmistaakseen, että sen kansalaiset selviytyvät 2000-luvusta voittajina. Olen erityisen iloinen siitä, että kansainvälisen kaupan valiokunnan jäsenet ajattelevat samalla tavalla. Keskustelu oli rakentava ja ajatuksia herättävä ja siinä kävi selväksi, ettemme voi eristäytyä. Olisi tietysti fyysisesti mahdotonta yrittääkään sitä nykymaailmassa, johon kuuluu Internet ja jossa olosuhteet muuttuvat minuutissa. Eristäytyminen tarkoittaisi kuitenkin myös kilpailusta luopumista ja aiheuttaisi sen, että jäisimme auttamattomasti jälkeen. Nyt käsiteltävästä päätöslauselmaesityksestä totean, että koska mietintö laadittiin minun aloitteestani, on todella tärkeää hyödyntää niitä keinoja, joita meillä on käytettävissämme. Meidän on kuitenkin pitäydyttävä otsikon mukaisessa globalisaation ja sisämarkkinoiden kysymyksessä. Euroopan poliittisten, taloudellisten ja yhteiskunnallisten toimijoiden on ymmärrettävä, että voimme ylläpitää maanosamme erinomaisia sosiaalipalveluita vain talouskasvun ja työllisyyden lisäämisen keinoin. Siksi meidän on varmistettava, että Eurooppa on paras mahdollinen vaihtoehto monikansallisille suuryrityksille maailmanlaajuisessa kilpailussa. Meidän on varmistettava, että Eurooppa tarjoaa varman lähtökohdan ja vakaan taustan Euroopan suuryrityksille sekä antaa pienille ja keskisuurille yrityksille mahdollisuuden kasvaa ja menestyä. Tällä pyrkimyksellä asetetaan epäilemättä suuri vastuu Euroopan lainsäädännölle, myös siis meille täällä Euroopan parlamentissa. On selvää, että joillain liiallisesti säännellyillä aloilla säännöksien määrää on vähennettävä ja säännöksiä on parannettava sekä tehostettava. Joillain aloilla taas on päinvastoin, ja tällöin meidän on pystyttävä korjaamaan pahimmat puutteet ja laadittava varma oikeudellinen kehys. Tarkoitan erityisesti tiedon luomista ja säilyttämistä sekä sen muuttamista taloudelliseksi eduksi.
Tehtävä on monikerroksinen ja monia aloja koskeva. Siihen kuuluu myös tutkimuksen ja innovoinnin tukeminen ja edistäminen, koulutuksen ajanmukaistaminen sekä teollis- ja tekijänoikeuksien suojelu. Jos näin ei tehdä, Lissabonin strategiassa, Wim Kokin johtaman työryhmän selvityksessä tai missään Euroopan parlamentin päätöksessä ei kannata puhua tietoon perustuvasta yhteiskunnasta ja taloudesta. Lopuksi muistutan siitä tärkeästä seikasta, että Eurooppa voi olla vahva ja kilpailukykyinen maailmanlaajuisten haasteiden edessä vain, jollemme itse sisältä käsin heikennä yhtenäisyyttämme. Tarvitsemme dynaamiset sisämarkkinat ja yhtenäisen eurooppalaisen alueen, jossa kansalaiset voivat matkustaa mutta myös työskennellä vapaasti ja käyttää tietämystään Euroopan joka kolkassa Euroopan hyväksi.
Tämän halusin mietinnölläni tuoda esiin. Kiitän kaikkia minua auttaneita vaivannäöstä ja komissiota sen antamasta avusta. Korostan vielä kerran, miten arvostan kaikkia niitä, jotka ovat tukeneet työtäni tekemällä tarkistuksia ja ehdotuksia. 
Charlie McCreevy,
   . Arvoisa puhemies, Euroopan komissio on tyytyväinen Euroopan parlamentin valiokunta-aloitteiseen mietintöön globalisaation vaikutuksista sisämarkkinoihin. Kiitämme kaikkia siihen osallistuneita, etenkin esittelijöitä Herczogia ja Markovia sekä kaikkia sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan ja kansainvälisen kaupan valiokunnan jäseniä, heidän tekemästään erinomaisesta työstä tämän mietinnön hyväksi. Tiedän, ettei tehtävä ollut helppo, sillä globalisaatio on erittäin monitahoinen aihe.
Oli myös todella hyödyllistä järjestää asiaa koskeva kuulemistilaisuus. Olen iloinen, että sain tilaisuuden puhua siitä, miten koen haasteet, ja kuulla suoraan, mitä mieltä Euroopan parlamentin jäsenet ja sidosryhmät ovat. Tuloksena on hyvin tasapainoinen ja kattava mietintö, jossa keskeisiä haasteita tarkastellaan ytimekkäällä tavalla. Mietintö on oikein ajoitettu panos tärkeään keskusteluun. Euroopan on löydettävä sopivat ratkaisut nykypäivän tärkeimpiin haasteisiin: maailmanlaajuisen kilpailun jatkuvasti kasvavaan mahtiin, uuden teknologian vaikutuksiin ja väestön ikääntymiseen.
Kansainvälisen yhdentymisen kiihtyessä avointen markkinoiden ja globalisoituvan talouden käsitteitä on arvosteltu. Globalisaatioon liittyy tietenkin aiheellisiakin huolia. Tarvitaan kunnollisia rakenteita, joilla voidaan auttaa etenkin kehitysmaita ja nousevan talouden maita. Asianmukaiset hallinnon muodot ovat myös selvästi tarpeen. Jotkut kuitenkin käyttävät näitä perusteluja väärin ja yrittävät vesittää koko vapaan talouden käsitteen. Tiedän, että monet teollisuuden alat joutuvat käymään läpi vaikeita ja joskus tuskallisiakin siirtymäkausia. Painopisteen siirtäminen muualle ei kuitenkaan hyödytä – ulkomaisomistukseen siirtymiseen, halpatuontiin ja siirtotyöläisiin.
Protektionismi ei ole ratkaisu. Se ei koskaan menneisyydessä ole sitä ollut – se on johtanut vain voimakkaisiin jännitteisiin kansojen välillä – eikä ole sitä nytkään. Jos verrataan talousjärjestelmien avoimuutta talouskasvuun ja kehitykseen, nähdään, että avoimuus kannattaa. Näin on aina ollut ja näin on vastaisuudessakin. Ensinnäkin ihmisten kannalta, työpaikkojen kannalta, menestyvän liiketoiminnan kannalta, kun ihmisten voimavarat vapautetaan eikä niitä tukahduteta tai rajoiteta.
Olen todella iloinen, että mietinnön laatinut sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunta ja lausunnon antanut kansainvälisen kaupan valiokunta suhtautuvat globalisaatioon rakentavalla ja tasapainoisella tavalla. Kuten mietinnössä todetaan, voimme hyötyä globalisaatiosta, jos luomme sopivat olosuhteet ja keskitymme vahvuuksiimme. Meidän ei tarvitse olla vaatimattomia. Unionilla on paljon annettavaa.
Meidän on varmistettava, että unioni ja yhtenäismarkkinat houkuttelevat jatkossakin kuluttajia, yrityksiä ja sijoittajia, etenkin korkean lisäarvon tuotteisiin ja palveluihin liittyvässä tutkimuksessa ja innovoinnissa, joissa yrityksemme ovat huippuluokkaa. Tarvitsemme vahvoja, tietoon perustuvia ja oikealla tavalla säänneltyjä sisämarkkinoita, ja tähän meidän on käytettävä hankkimaamme kokemusta ja saamiamme opetuksia. Tämä on unionin paras ratkaisu sisäisiin, hitaan talouskasvun ja korkean työttömyyden ongelmiin, mutta myös globalisaation tuomaan haasteeseen.
Alan tärkeimpiin tavoitteisiin kuuluu Lissabonin uuden kasvu- ja työllisyysstrategian tehokas täytäntöönpano, sisämarkkinoiden loppuunsaattaminen, mukaan lukien palvelut, televiestintä, energia ja rahoituspalvelut, sellaisen yksinkertaisen ja tehokkaan sääntelyn varmistaminen, jolla poistetaan yrityksille ja kansalaisille aiheutuvat turhat kulut ja byrokratia, sekä nykyisten sisämarkkinoiden parempi hyödyntäminen. Tähän kuuluu myös rajat ylittävän hallinnollisen yhteistyön parantaminen. Suurin osa tähän liittyvästä työstä on jo käynnissä. Onkin tärkeää, että kaikki toimijat niin EU:ssa kuin jäsenvaltioissakin tekevät kaikkensa sen onnistumiseksi.
Kuten mietinnössä aivan oikein korostetaan, globalisaatiolla on vahva ulkoinen ulottuvuus sisämarkkinapolitiikan suunnittelussa. Meidän on oltava huomattavasti aiempaa ulospäinsuuntautuneempia ja tiedostettava sisäisen talouspolitiikkamme, kuten sisämarkkinasääntöjemme, ulkoiset näkökohdat. Mitkään kysymykset eivät enää ole vain sisäisiä. Kansainvälistä sääntelyä on lähennettävä ja sääntöjä yhdenmukaistettava. Tämä on erityisen tärkeää rahoitusmarkkinoilla, jotka kulkevat globalisaation kärjessä. Euroopan on lisäksi käytettävä vaikutusvaltaansa, jotta markkinoille pääsyyn ja sääntelyyn liittyviin ongelmiin löydettäisiin kunnianhimoisia ja tasapainoisia ratkaisuja. Tämän kannalta on todella tärkeää, että Dohan kierros saadaan onnistuneesti päätökseen, myös palveluiden osalta. Siitä hyötyvät kaikki!
Lopuksi totean sen tärkeän seikan, että EU:n ja sen jäsenvaltioiden välille tarvitaan uusi kumppanuus. Kumpikaan ei pysty omillaan varmistamaan, että Eurooppa on jatkossakin houkutteleva kohde, niin kuin se vielä on. Olen varma siitä, että Euroopan parlamentin mietinnöllä vaikutetaan merkitsevästi tähän tärkeään, laajempaan keskusteluun Euroopasta globaalistuvassa maailmassa. 
Helmuth Markov (GUE/NGL ),
   . Arvoisa puhemies, hyvä esittelijä Herczog, arvoisa komission jäsen, kansainvälisen kaupan valiokunnan antamassa lausunnossa keskitytään ymmärrettävistä syistä lähinnä kauppaan liittyviin kysymyksiin. Kiitämme esittelijää valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä, vaikkei hänen valiokuntansa olekaan ottanut kaikkia ehdotuksiamme mukaan – sellaista politiikka on. Mitkä sitten olivat mielestämme tärkeimmät kysymykset? Komissio ehdotti erityisrahaston perustamista globalisaatiosta Euroopan unionille mahdollisesti koituvien haittavaikutusten korvaamiseksi. Olimme samaa mieltä siitä, että tämä on oikea tapa toimia, ja ehdotimme lisäksi, että rahastolle pitäisi myöntää tarpeeksi määrärahoja.
Huomautimme myös, että heikosta maailmanlaajuisesta tilanteesta huolimatta Euroopan unioni on yksi maailman suurimmista tuottajista ja sijoittajista. Sillä on tietysti jatkossakin mahdollisuudet harjoittaa merkittävää taloudellista vaikutusvaltaa globaalistuneilla markkinoilla. Huomautimme kuitenkin myös, että etenkin käydessämme kauppaa kolmansien maiden kanssa meidän on otettava huomioon, noudattavatko kyseiset maat työoikeutta, sosiaaliturvaa ja ympäristöä koskevaa kansainvälistä lainsäädäntöä. Ehdotimme, että kaupan etuuskohtelua olisi laajennettava tai muokattava siten, että tietty etuuskohtelu myönnettäisiin sellaisille kolmansille maille, jotka ovat ratifioineet ja panneet asianmukaisesti täytäntöön keskeiset työtä ja ympäristöä koskevat kansainväliset sopimukset.
Komission jäsen mainitsi äsken aivan perustellusti Dohan kierroksen, vaikka siitä esitetyt arviot vaihtelevatkin paljon. Laatimassaan lausunnossa valiokuntamme pyytää komissiota tekemään arvioinnin monenvälisen kaupan uusien sopimusten vaikutuksista Euroopan unionin maatalouteen ja palveluihin ennen neuvottelujen jatkamista. Asia on vastavuoroinen: Euroopan unionilla on tiettyjä ongelmia, jotka voisin luetella, jos minulla olisi tarpeeksi aikaa. Kolmansilla mailla on samoin omat ongelmansa. Olenkin sitä mieltä, että kaikki osapuolet voivat edistyä vain, jos ne hyväksyvät toistensa ongelmat. 
Zuzana Roithová,
   . – Tämä alullepanemani mietintö on vastaus niihin kasvaviin maailmantaloudellisiin ongelmiin, jotka koettelevat EU:n sisämarkkinoita. Koska muun maailman säännöt poikkeavat todellisuudessa jonkin verran EU:n sisäisistä säännöistä, olemme tulleet tärkeään tienhaaraan. Euroopan hyvinvoinnin kohtalo riippuu siitä, miten ja milloin tarkistamme sosiaalista markkinataloutta koskevia asetuksiamme ja lisäämme aitoa joustavuutta, sekä siitä, pystyykö Eurooppa lisäämään vaikutusvaltaansa meidän arvojamme paremmin kuvastavien, taloutta koskevien maailmanlaajuisten sääntöjen laatimisessa ja niiden valvonnassa. Sosiaalinormien ja ympäristönsuojelun korkea taso ovat hieno saavutus eurooppalaiselta kulttuurilta, joka on julistanut olevan vastuussa planeettamme pitkän aikavälin kestävästä kehityksestä. Kolikon kääntöpuolena ovat kuitenkin suuremmat tuotantokustannukset ja heikompi kilpailukyky monilla aloilla, joita maailmanlaajuiset paineet alkavat koetella. Tarkoitan erityisesti Aasian talouksia, jotka eivät näitä normeja tunne. Kolmansissa maissa luonnonvaroja riistetään ja kaupalle ominaista ovat laittomuudet. Työ- ja elinolosuhteet ovat perusihmisoikeuksien vastaisia. Eurooppa ei saa sulkea tältä silmiään.
Tämä mietintö on vuoropuhelu siitä, miten Euroopan säännöksiä voitaisiin tarkistaa siten, ettei kilpailukyvylle ja työllisyydelle aiheutuisi haittaa, vaan että päinvastoin tuettaisiin kehitystä Euroopan markkinoiden houkuttelevuuden lisäämiseksi ja elintason parantamiseksi. Siinä pyydetään myös vahvistamaan huomattavasti Euroopan ulkopolitiikkaa ja puolustamaan arvoihimme perustuvaa kaupallista strategiaa. Luonnollinen liittolaisemme tässä asiassa ja Maailman kauppajärjestössä on Yhdysvallat, jonka kanssa käytävää keskustelua olisi mielestäni lisättävä. Heikko kohta asiassa on EU:n sisäisten toimielinten kankea päätöksenteko, jota olisi ehkä voitu parantaa uudella perustuslailla. Onnittelen lopuksi esittelijää, joka on ottanut huomioon julkiset kuulemistilaisuudet ja molemmissa valiokunnissa käydyt keskustelut kokonaisuudessaan. Hänen mietintönsä on tasapainoinen ja perusteellinen ja ansaitseekin parlamentin täyden tuen. 
Danutė Budreikaitė,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, maailman laajuiset markkinat, joilla tietotekniikka mahdollistaa tavaroiden, palveluiden, työvoiman ja pääoman liikkumisen, on ilmiö, jota ei käy kieltäminen. Meidän on pyrittävä hyödyntämään sen tarjoamat myönteiset mahdollisuudet. Vain kilpailukykyinen talous voi selvitä maailmanmarkkinoilla.
Maailmanmarkkinoiden vahvimpiin tekijöihin kuuluneiden EU:n sisämarkkinoiden kasvu on alkanut hidastua ja ne ovat alkaneet polkea paikallaan. Aasian maat, kuten Kiina, valloittavat menestyksekkäästi EU:n tekstiili-, jalkine- ja elektroniikkamarkkinoita, sillä ne käyttävät hyväkseen puutteita Maailman kauppajärjestön säännöissä eivätkä noudata työturvallisuus- ja ympäristölainsäädäntöä.
EU:n jäsenvaltioiden epäröinti päätöksenteossa vaikuttaa EU:n talouskehityksen pitkän aikavälin tulevaisuudennäkymiin ja uhkaa lisäksi kilpailukykyä muillakin aloilla. Tarkoitan tällä yhteisen energia- ja teollisuuspolitiikan puuttumista sekä EU:n työmarkkinoihin ja palveluiden vapaaseen liikkuvuuteen kohdistuvan uhkan kasvamista.
Soveltamalla siirtymäkautta uusien jäsenvaltioiden työvoiman liikkumiseen ja hyväksymällä palveludirektiivi, johon ei oteta mukaan alkuperämaaperiaatetta, heikennetään EU:n kilpailukykyä.
Siksi kehotankin EU:n vanhoja jäsenvaltioita hylkäämään työvoiman liikkumiseen sovellettavan siirtymäkauden ja Euroopan parlamenttia äänestämään sellaisen palveludirektiivin puolesta, jossa on mukana alkuperämaaperiaate. 
Kyriacos Triantaphyllides,
   . Arvoisa puhemies, mietintö globalisaation vaikutuksista sisämarkkinoihin perustuu virheelliseen käsitykseen, jota Euroopan komissio on jo jonkin aikaa yleisesti levittänyt ja joka on johtamassa perustuslakisopimuksen hylkäämiseen. Toisin sanoen sosiaalisten epäkohtien yksilöimisen ja niiden kitkemispyrkimysten sijaan siinä turvaudutaan markkinoiden vapauttamisen nimissä vahvistamaan epäkohtia lisääviä toimijoita.
Sen vuoksi mietinnössä on mielestäni kolme perustavaa laatua olevaa epäkohtaa. Pyydämme ensinnäkin Euroopan unionia määrittelemään strategian, jonka avulla nämä haasteet kohdataan tekemällä sisämarkkinoista nykyistä joustavammat. Kehotamme myös komissiota seuraamaan merkkejä protektionismista jäsenvaltioissa ja raportoimaan näistä merkeistä parlamentille säännöllisesti. Lisäksi pyydämme, että suurille eurooppalaisten markkinoiden toimijoille taataan riittävästi tukea ja mahdollisuuksia sisämarkkinoilla, jotta ne voivat kehittyä maailmanlaajuisten markkinoiden toimijoiksi.
Kuka tahansa pystyy siis päättelemään, että mietinnöllä pyritään työsuhteiden joustavoittamiseen, valtion harjoittaman sosiaaliseen tuen lopettamiseen ja suurten yritysten tukemiseen, vaikka monet tutkimukset ovat osoittaneet, että globalisaatiolla on todella kielteisiä yhteiskunnallisia seurauksia. Toisin sanoen 50 miljoonan rikkaimman eurooppalaisen ja amerikkalaisen tulot ovat yhteensä yhtä suuret kuin 2,7 miljardin ihmisen muualla maailmassa. Maailmassa on yli miljardi luku- ja kirjoitustaidotonta. Rikkaissa maissa rikkaimmat 20 prosenttia hallitsee 82 prosenttia viennistä ja 70 prosenttia suorista investoinneista. Maailmassa on kolme miljardia ihmistä, joiden tulot ovat alle kaksi dollaria päivässä. Yhdysvalloissa köyhyysrajana pidetään yhtätoista dollaria päivässä. Edes viralliset tilastot eivät siis anna oikeaa kuvaa taloudellisesta epätasa-arvosta ja köyhyydestä.
Lopuksi totean, että jos vuosia 1960–1980 verrataan vuosiin 1980–2000, jolloin markkinat kansainvälistyivät entisestään eli globalisoituivat, voidaan huomata, että kehitys hidastui aivan selvästi jälkimmäisen 20 vuoden jakson aikana markkinoiden avautuessa ja yritysten käydessä kauppaa täydellisen kilpailun olosuhteissa. Pienet ja keskisuuret yritykset väistyivät ylikansallisten yritysten tieltä. Mietinnössä näitä vaikutuksia ei yksilöidä, niihin puuttumisesta puhumattakaan. 
Godfrey Bloom,
   . Arvoisa puhemies, olen toiminut muutamia vuosia ammattiekonomistina – ja minulla on jonkin verran mainettakin Lontoon Cityssä – joten taidan tietää jotakin maailmanlaajuisen talouden toiminnasta. Ajatus siitä, että huonosti menestyville kansallisille talouksille pitäisi antaa rahaa niiden suojelemiseksi maailman todellisuudelta on sama kuin antaisi viskipullon alkoholistille. Yhden valtionapu on toisen vero. Poliitikkojen käyttämät rahat menevät melkein aina hukkaan.
Tämä paikka on ongelma, ei ratkaisu. Ehkäpä meidän pitäisi käyttää aikamme tuulilasin pyyhkimien tai viinapullojen standardisointiin, maailman vanhimman ammatin poistamiseen tai johonkin muuhun roskaan. Todellinen ajattelu pitäisi kuitenkin jättää niille, joilla on kokemusta oikeasta maailmasta. Heitä on täällä parlamentissa valitettavan vähän. 
Konrad Szymański,
   . Arvoisa puhemies, esittelijä Herczogin mietinnössä on monia todella järkeviä huomioita. Eurooppa tarvitsee perusteellista muutosta, ja ennen kaikkea sen on rakennettava työvoiman ja palveluiden todelliset yhtenäismarkkinat. Tällä hetkellä ne ovat monilta eurooppalaisilta suljetut. Jos Eurooppa ei pysty korjaamaan tilannetta, sen kansainvälinen kilpailukyky kärsii. Jos olemme täysin rehellisiä itsellemme, suurin osa meistä ei varmaan enää edes muista, kuinka monta kertaa olemme kuulleet vastaavanlaisia väitteitä.
Euroopan unionin uusien jäsenvaltioiden kansalaiset saavat tehdä töitä vain kolmessa viidestätoista vanhasta jäsenvaltiosta. Valtaosa EU:n jäsenvaltioista ei vieläkään usko, että halvempi työvoima ja halvemmat, kilpailukykyisemmät palvelut ovat taloudelle hyväksi tai että niillä voisi elvyttää taloutta ja siten lisätä niin työllisyyttä kuin tulojakin. Mitä enemmän työvoiman ja palveluiden kansallisia markkinoita suojellaan kansallisesti, sitä useammat työpaikat ja palvelut siirtyvät unionin rajojen ulkopuolelle. Ne siirtyvät Delhiin ja Beijingiin, eivät Varsovaan tai Budapestiin. Meidän on toimittava enemmän ja puhuttava vähemmän.
Todelliset aikeemme joutuvat ensimmäistä kertaa koetukselle torstaina, kun äänestämme palveludirektiivistä. Se on tilaisuutemme näyttää, haluammeko aidosti vapaita yhtenäismarkkinoita, vai tyydymmekö halpaan huijaukseen ja tyhjiin sanoihin syyttäen pahaa ja julmaa ulkomaailmaa, joka jättää meidät kauas taakseen. 
Andreas Mölzer (NI ). –
   Arvoisa puhemies, tiedämme, ettemme voi pysäyttää globalisaatiota. On kuitenkin selvää, että meidän on luotava asianmukaiset edellytykset, jotta globalisaation uhrien lukumäärä EU:n jäsenvaltioissa jäisi mahdollisimman pieneksi. On valitettavaa, ettei komissio ole vielä keksinyt parempaa ratkaisua kuin globalisaatiorahaston perustamisen. Näin siirretään lisää rahaa vanhoilta jäsenvaltioilta uusille, joiden oli tarkoitus käyttää avustuksena saamansa miljardit liittymisvalmisteluihin. Niillä on etunaan matalat työvoimakustannukset, mutta lisäksi niillä on nyt varaa kiinteään verokantaan, kun taas EU:n vanhojen jäsenvaltioiden työntekijöistä tuntuu siltä, että Bryssel nimikkeistöineen on jättänyt heidät pulaan. Asia on niin, että itälaajentuminen ja hätiköity globalisaatio ovat aiheuttaneet niin suuria kilpailupaineita, etteivät kaikki työntekijät ja teollisuudenalat enää pärjää. Ei siis ole mikään ihme, että niin monet pelkäävät alhaisista hinnoista johtuvaa kilpailua. Meidän onkin kaikin keinoin pitäydyttävä työmarkkinoiden siirtymäkausissa voidaksemme – vaikka vain vähän – lieventää näitä haittoja. Vienti voi olla ylijäämäistä ja suuret monialayritykset voivat ehkä hyvin. Työpaikkoja, joilla sosiaaliturvamaksuja maksetaan, ei silti tule lisää. Sosiaaliturvajärjestelmämme on siis uhattuna. Komissio on jo vuosia korostanut pienten ja keskisuurten yritysten merkitystä työpaikkojen luomisessa. Silti säädetään yhä uusia lakeja, joilla niiden toimintaa hankaloitetaan. Niin tukimäärärahat kuin julkiset hankinnatkin on suunnattu suuryrityksille, jotka siirtyvätkin muutaman vuoden välein sinne, missä parhaat tuet sillä hetkellä maksetaan. Asiassa on tapahduttava muutos mitä pikimmiten, sillä muuten – tai siltä minusta vaikuttaa – Euroopan pienet ja keskisuuret yritykset jäävät oman onnensa nojaan. 
Othmar Karas (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan esitellä kuusi aihetta koskevaa ajatusta.
Tiedämme kaikki, että globalisaatio on tosiasia, mutta toisin kuin juuri äsken puhunut jäsen Mölzer olen sitä mieltä, että meidän on nähtävä se mahdollisuutena, jos haluamme toimia oikein. Meidän on myös seurattava, mitä Maailman kauppajärjestö tekee asialle, ja vahvistettava YK:ta maailman eettisenä järjestönä sen rinnalla. Globaalia kehitysyhteistyön "Marshall-apua" koskevat ajatukset ovat tässä mielessä todella olennaisia.
Lisäksi olen sitä mieltä, että euro oli suurin panoksemme tähän suuntaan. Talous- ja rahaliitto on vastaus globalisaatioon, ja siksi vakaus- ja kasvusopimusta on noudatettava, jos haluamme raivata alaa muille vastaaville.
Meillä on myös väestönmuutos huolenamme. Meidän on saatava sosiaaliturva- ja eläkejärjestelmämme kuntoon, ja jollemme kykene tekemään sitä tarpeeksi pysyvin tuloksin, häviämme varmasti globalisaatiolle. Muutama päivä sitten Jean-Claude Juncker kertoi Euroopan kansanpuolueen kokouksessa, että "globalisaation nuoret ovat Aasiassa, ja väestömuutosten takia globalisaation ikäihmiset ovat lännessä". Tämä kuulostaa tarvitsemamme ratkaisun kiusalliselta analyysiltä.
Muutamme lisäksi sisämarkkinat kotimarkkinoiksi ja teemme neljästä vapaudesta työnantajien ja työntekijöiden kannalta totta. Palveludirektiivi on osa tätä.
Lopuksi huomautan, että koulutukselle ja tutkimukselle sekä pienille ja keskisuurille yrityksille on annettava oikeanlaista taloudellista tukea, jos haluamme hyödyntää lähiympäristömme mahdollisuudet emmekä peräytyä riskien pelossa. 
Zita Pleštinská (PPE-DE ). –
   ( Aluksi haluan kiittää esittelijää Edit Herczogia siitä, että hän on analysoinut yksityiskohtaisesti globalisaation vaikutuksia sisämarkkinoihin ja että hän on ottanut tekemäni tarkistukset ja lisäykset mukaan tähän johdonmukaiseen mietintöön. Olen samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että jos globalisaatiota halutaan markkinoida myönteisenä asiana, sen on hyödytettävä mahdollisimman monia sidosryhmiä, myös pieniä ja keskisuuria yrityksiä.
Mitä Euroopan unionin sitten pitäisi tehdä pärjätäkseen kilpailussa Yhdysvaltojen ja valtavien, nopeasti kasvavien Aasian talouksien kanssa?
Koulutukseen, tutkimukseen ja kehittämiseen on ehdottomasti investoitava, sillä Euroopan unioni voi kilpailla ainoastaan tavaroidensa ja palveluidensa korkealla lisäarvolla. Tietoon perustuvan talouden täytäntöönpano ei onnistu ilman asianmukaista strategiaa ja riittävää rahoitusta. Ennen kuin vuosia 2007–2013 koskevat rahoitusnäkymät hyväksytään, käsittämätöntä koulutus- ja tutkimusmäärärahojen vähentämistä on siis harkittava uudelleen. Sen takia niinkin tärkeät toimet kuin seitsemäs puiteohjelma joutuvat vaakalaudalle. Euroopan yliopistojen järjestö EUA on sekin varoittanut asiasta. Kyseessä on merkittävä eurooppalainen akateeminen järjestö, johon kuuluu yliopistoja ja yliopistojen rehtoreiden kansallisia järjestöjä.
Meidän on lisäksi keskitettävä tukemme pienille ja keskisuurille uusille yrityksille ja parannettava niiden pääsyä riskipääomaan niiden kehityksen alkuvaiheessa, sillä ne ovat koko talousjärjestelmän selkäranka.
Euroopan unionin jäsenvaltioista kahdentoista on lisäksi otettava vastaan Euroopan komission viesti siitä, ettei työmarkkinoiden sulkeminen kannata.
Meidän on myös poistettava sisämarkkinoiden esteet hyväksymällä palveludirektiiviin sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan ehdottama tarkistus. Hyvät parlamentin jäsenet, globalisaatio on suuri haaste, mutta myös suuri mahdollisuus Euroopalle. Jollemme käytä sitä hyväksemme, häviämme kilpailijoillemme. 
Charlie McCreevy,
   . Arvoisa puhemies, saamme kiittää esittelijä Herczogia erityisesti siitä, että hän on saanut aikaan näin ajatuksia herättävän keskustelun globalisaatiosta. Illan keskustelu osoittaa kuitenkin, että globalisaatio on melkoisen arvoväritteinen termi, joka huolestuttaa ja pelottaa. Ymmärrän huolen, mutten ole asiasta samaa mieltä. Meidän eurooppalaisten pitäisi luottaa enemmän omiin kykyihimme. Globalisaatio voi olla haaste, mutta se on samalla mahdollisuus ja siten meidän olisi asia nähtävä.
Syy on yksinkertainen. Meillä ei ole muuta vaihtoehtoa. Globalisaation näkeminen uhkana ruokkii protektionismihaluja. Olen todennut moneen otteeseen, etten usko ratkaisun löytyvän rajojen sulkemisesta ja markkinoiden eriyttämisestä. Talous ei muutu kilpailukykyiseksi, jos sitä suojataan kilpailulta. Markkinat voivat olla kilpailukykyiset vain, jos yritykset pakotetaan kilpailemaan.
Jos totuus kielletään ja uskotellaan, ettei ulkomaailmaa ole olemassa, taloudellinen suorituskyky kärsii. Heikolla taloudellisella suorituskyvyllä emme yksinkertaisesti voi pitää yllä yhteiskuntamalliamme. Globalisaatio ei tapahdu yhtenäismarkkinoiden ulkopuolella, vaan se on osa yhtenäismarkkinoita, jotka puolestaan ovat osa globaalistuneita markkinoita. 
Puhemies. –
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tiistaina klo 12. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana Arlene McCarthyn laatima sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan suullinen kysymys komissiolle SOLVIT-järjestelmästä (0-0087/2005/rev – B6-0001/2006). 
Arlene McCarthy (PSE ),
   . Edeltäjäni Philip Whitehead esitti tämän kysymyksen sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan puolesta, ja tiedän, että hän olisi halunnut varmistaa, että kannatamme SOLVIT-järjestelmää ja autamme komissiota luomaan ongelmanratkaisuun erikoistuneen verkoston EU:n kansalaisille ja kuluttajille sekä kehittämään sitä. Tukeaksemme SOLVIT-verkoston kehittämistä edelleen olemme näin ollen esittäneet komission jäsenelle useita kysymyksiä.
Kerron teille erään SOLVIT-järjestelmää käyttäneen, Alankomaissa asuvan Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisen mielipiteen. Hänen mielestään SOLVIT on loistava palvelu ja sen saavutuksia olisi todella ylistettävä. Kansalaistemme asenne Euroopan unionia kohtaan muuttuu myönteiseksi heidän myönteisten saavutustensa ja kokemustensa myötä. Näin ollen meidän on lainsäätäjinä varmistettava, että hyväksymiemme lakien ansiosta kansalaiset ja kuluttajat hyötyvät työnteosta, elämisestä tai kaupankäynnistä sisämarkkinoilla.
Kun EU:n lakien täytäntöönpanossa on ongelmia, kansalaisten oikeudet heikkenevät ja tämän myötä EU menettää uskottavuuttaan lakia säätävänä toimielimenä. SOLVIT-verkoston avulla pystytään korjaamaan näitä vääryyksiä ja auttamaan kansallisia hallintoviranomaisia, jotta Euroopan unionin yhteisesti hyväksytyt lait saadaan asianmukaisesti pantua täytäntöön ja saatettua osaksi kansallista lainsäädäntöä. Verkoston on myös mahdollista toimia EU:n lainsäädäntäprosessiin liittyvän asiakaspalvelun palvelupisteenä tai vastaanottotiskinä. Verkostolla voidaan vaikuttaa siihen, millaisen kuvan ihmiset saavat EU:sta.
Olen lähettänyt SOLVIT-verkoston käsiteltäväksi vaalipiirissäni käsiteltyjä asioita ja vaikuttunut siitä, miten aiheita on käsitelty ja kuinka nopeasti saimme vastauksia kysymyksiimme. Eräällä äänestäjälläni oli vaikeuksia Saksassa myönnetyn vammaisille tarkoitetun sinisen pysäköintikortin kanssa: rouva Nuttallille ilmoitettiin, että sitä varten on asuttava Saksassa. SOLVIT-verkosto puuttui asiaan ja otti yhteyttä Saksan viranomaisiin, jotka tämän jälkeen myönsivät hänelle väliaikaisen vammaisille tarkoitetun sinisen pysäköintikortin. Näin EU jälleen kerran avusti kansalaisiaan.
Kuten kysymyksessämme mainitsimme, valiokunta on ehdottomasti sitä mieltä, että ongelmanratkaisuun erikoistuneen verkkosivuston avulla voidaan löytää käytännönläheisiä ja nopeita ratkaisuja tapauksiin, joita ei siten tarvitse käsitellä tuomioistuimissa ja joista ei tarvitse käynnistää rikkomisesta johtuvia menettelyitä. SOLVIT-järjestelmä kuitenkin tarvitsee selkeästi lisää voimavaroja ja tukea, ja sen olemassaolosta ja käyttömahdollisuuksista on tiedotettava entistä tehokkaammin kansalaisille. Järjestelmän palveluista on tiedotettava paremmin kirjastoihin, kuluttajien edunvalvojille ja tietenkin kollegoilleni Euroopan parlamentissa sekä paikallisviranomaisille, jotka usein rikkovat EU:n lainsäädäntöä.
Olen edellä mainitsemani äänestäjäni tavoin sitä mieltä, että verkkosivustoa on paranneltava ja sinne on mahdollisuuksien mukaan liitettävä kuvauksia tosielämän tapauksista, joita SOLVIT-verkosto on ratkaissut. Jäsen Meehan on kertonut minulle, että SOLVIT-järjestelmälle olisi hyötyä yhteistyöstä Europe Direct -verkoston kanssa. Hän on useasti lähettänyt kysymyksiä Europe Directiin ja saanut vastaukseksi, että SOLVIT-järjestelmän asiantuntijoilla on tarvittava tekninen ja lainopillinen asiantuntemus vastatakseen yleisön ja kansalaisten esittämiin kysymyksiin.
SOLVIT-verkostosta voisi olla suurta hyötyä palveludirektiivin täytäntöönpanossa. Verkosto voisi auttaa yrityksiä pääsemään markkinoille tukemalla niin kutsuttua "yhden luukun palvelua", eli yhtä yhteyspistettä, josta yrityksillä olisi pääsy palveluiden yhtenäismarkkinoille.
Valiokunta todellakin haluaa, että SOLVIT-järjestelmän asemaa vahvistetaan. Haluamme, että sille osoitetaan entistä enemmän voimavaroja sekä komissiossa että jäsenvaltioissa ja että SOLVIT-järjestelmästä tehdään EU:n kaikkien kansalaisten ja kuluttajien ongelmien selvittäjä.
Arvoisa komission jäsen, toivon teidän käsittelevän valiokunnan kysymyksessä esitettyjä asioita. 

Charlie McCreevy,
   . Arvoisa puhemies, komissio arvostaa erittäin paljon Euroopan parlamentin osoittamaa kiinnostusta ongelmanratkaisuun erikoistuneeseen EU:n SOLVIT-verkkosivustoon.
SOLVIT ei ole vain järjestelmä. Sitä voidaan monin tavoin pitää lähtökohtana hallintokulttuurin muuttamiselle. Muutosta on ensiksikin se, että SOLVIT-verkostolle asetetun kymmenen viikon määräajan ja sen käytännönläheisyyden ansiosta toiminnan byrokraattisuus vähenee ja etusijalle asetetaan kansalaiset ja yritykset. Toiseksi jäsenvaltiot saavat itse ratkaista keskinäiset sisämarkkinoita koskevat ongelmansa ja kolmanneksi SOLVIT-verkoston täysin avoimesta toiminnasta saadaan tuloksia, jotka ovat todella tärkeitä kansalaisille ja yrityksille. Kolmen vuoden kokemuksen perusteella komissio voi varauksetta todeta, että SOLVIT-järjestelmä on vaihtoehtoinen, nopea ja tehokas tapa käsitellä valituksia. Tämän vuoksi komissiossa onkin annettu lisää voimavaroja SOLVIT-verkoston tukiryhmälle, jossa on ollut syyskuusta lähtien viisi päätoimista ja neljä sivutoimista työntekijää.
Yksi tärkeimmistä SOLVIT-verkostoa koskevista poliittisista tavoitteista on tehdä verkostosta vakituinen työväline kaikille niille, jotka käsittelevät kansalaisten ja yritysten valituksia komissiossa. SOLVIT-verkoston olemassaolosta ja sen tarjoamista mahdollisuuksista on tarkoitus tiedottaa myös entistä enemmän EU:n muille toimielimille, esimerkiksi Euroopan parlamentille, ja kansallisille hallintoviranomaisille sekä kansalaisten ja yritysten etujärjestöille.
Tällä hetkellä on kaksi asiaa, jotka on ratkaistava, jotta SOLVIT-järjestelmä voisi toimia parhaalla mahdollisella tavalla. Ensinnäkin jäsenvaltioiden viranomaisten on muutettava hallintokäytäntöjään ja tapojaan. Toiseksi on varmistettava, että jäsenvaltioilla on riittävät voimavarat, jotta ne voivat käsitellä SOLVIT-verkostolle toimitettuja valituksia ja parantaa tietoisuutta verkostosta.
SOLVIT on ongelmanratkaisuun suunniteltu väline. Komissio uskoo, että SOLVIT-verkoston toiminta voidaan kehittää monien alojen yhteistyötä tukevaksi. SOLVIT-verkostosta saatujen hyvien kokemusten perustella olemme parhaillaan laatimassa sisämarkkinoita koskevaa tietojärjestelmää, joka on tarkoitettu hieman yleisemmäksi työvälineeksi jäsenvaltioiden hallinnolliseen yhteistyöhön sisämarkkinoilla.
SOLVIT-verkoston poliittista profiilia olisi kohennettava. Hallintoviranomaisten on oltava poliittisesti riittävän sitoutuneita käyttääkseen entistä nopeampia ja epävirallisempia menetelmiä ongelmanratkaisussa aina, kun se on mahdollista. Tarvitaan selkeää poliittista tahtoa, jotta kansallisiin hallintoelimiin saadaan riittävästi työntekijöitä ratkomaan ongelmat määräajoissa ja jakamaan tietoa yrityksille ja kansalaisille.
Tähänastisen menestyksen ansiosta komissio pitää mahdollisena, että tietoisuuden lisääminen ei edellytä sitovan oikeusperustan säätämistä SOLVIT-verkostolle. Tähän mennessä sitovaa oikeusperustaa ei ole ollut, ja tämän ansiosta toiminta onkin ollut erittäin joustavaa. Muutaman kuluneen vuoden aikana on tapahtunut kiinnostavaa oma-aloitteista kehitystä. Monet SOLVIT-keskukset ovat esimerkiksi ratkaisseet ongelmia entistä järjestelmällisemmin, vaikka tämä ei komission suosituksen mukaan kuulu SOLVITin toimenkuvaan.
Komissio osallistuu jatkossakin tiiviisti SOLVIT-verkoston kehittämiseen. Toinen SOLVIT-verkoston toimintaa ja kehittämistä koskeva vuosikertomus julkaistaan huhtikuussa 2006, ja sen avulla Euroopan parlamentti voi tarkastella tilannetta lisää. 
Malcolm Harbour,
   . Arvoisa puhemies, olen erittäin tyytyväinen tähän kysymykseen. Toivotan myös tervetulleeksi ystäväni ja kollegani Arlene McCarthyn, joka on täällä ensimmäistä kertaa sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan puheenjohtajana. Tämä on ensimmäinen niistä monista tilaisuuksista, joissa selvittelemme näitä asioita.
Ilmoitan olevani erityisen kiinnostunut SOLVIT-verkostosta. Yksikköni oli etuoikeutetusti yksi järjestelmän koekäyttäjistä, ja henkilökuntamme on koulutettu käyttämään sitä. Olemme jättäneet verkoston käsiteltäväksi paljon valituksia. Tuloksiin olemme olleet erittäin tyytyväisiä, ja myös auttamamme kansalaiset ovat olleet mielissään. Yhdyn todellakin täysin kysymyksen sävyyn, mutta mielestäni siitä herää useita kysymyksiä, sillä, kuten te arvoisa komission jäsen huomautitte, verkostolle tarvitaan voimavaroja muuallekin kuin komissioon. Myös jäsenvaltiot on saatava panostamaan verkostoon ja valmistelemaan toimiaan.
Tässä yhteydessä haluan julkisesti kiittää Yhdistyneen kuningaskunnan kauppa- ja teollisuusministeriössä SOLVIT-verkostoon keskittyneitä työntekijöitä, joista on ollut todella paljon hyötyä henkilökunnalleni, joka on tutkinut hyvin moninaisia valituksia. Olen varma, että muutkin maat yhtyvät tähän. Arvoisa komission jäsen, teidän on nyt painostettava myös jäsenvaltioita. Kuten totesitte, tärkeintä tässä on hallintokulttuurin muuttaminen.
Olen vahvasti samaa mieltä kanssanne teknologian ja menettelyn yhdistämisestä eli teknologian hyödyntämisestä byrokratian vähentämisessä, sillä toivomme ja olemme oikeastaan varmoja, että se on välttämätöntä, kun palveluiden sisämarkkinat kehittyvät. Olen entistä varmempi siitä, että yhdistämisessä edistytään tällä viikolla suuren enemmistön tuella, mutta haluamme ryhtyä toimiin. Yhteistyöstä on uusia säännöksiä ja yhtenäismarkkinoille tulee mukaan uusia pieniä yrityksiä. Ne kaikki tarvitsevat pääsyn SOLVIT-verkostoon, jos todella haluamme saada yhtenäismarkkinoista luvatun taloudellisen höydyn. 
Edit Herczog,
   . Puhuessamme kuluttajansuojasta, yrityksille myönnetystä tuesta tai muista Euroopan unionin lainsäädännön laajentamiseen ja täytäntöönpanoon liittyvistä näkökohdista pidämme aina tärkeinä tavoitteina tehokkuutta ja käytännöllisyyttä.
SOLVIT-järjestelmää voisi pitää kouluesimerkkinä näiden tavoitteiden saavuttamisesta. SOLVIT toimii Euroopan unionin kasvoina Euroopan kansalaisille. Kuten olemme kuulleet, järjestelmällä ratkaistiin 300 tapausta vuonna 2004. Määrä on selvästikin suuri, jos otamme huomioon, että SOLVIT-järjestelmän parissa työskentelee viisi ylempää toimihenkilöä, ja he ratkaisivat viikoittain kuusi ongelmaa. Jos kuitenkin pidetään mielessä, että Euroopan unionissa on 450 miljoonaa asukasta, 300 valitusta ei tunnukaan loppujen lopuksi kovin suurelta määrältä. Siitäkin koituisi jo ylitsepääsemätön ongelma, jos kaikki Euroopan parlamentin 732 jäsenen toimistoissa vierailevat kansalaiset toimittaisivat kukin edes yhden valituksen. Syynä valitusten melko vähäiseen määrään voi olla se, ettei valituksen aiheita ole paljon, mutta luultavammin syynä on, että harvat tietävät järjestelmän olemassaolosta. Tulevina vuosina on odotettavissa, että tieto järjestelmän hyvästä maineesta leviää ja yhä useammat kansalaiset harkitsevat kuluttajansuojaoikeuksiensa tarkistamista SOLVIT-järjestelmän avulla. Tämä tarkoittaa, että kun järjestelmän suosio kasvaa entisestään, SOLVIT-verkoston työmäärä lisääntyy, tapaukset vaikeutuvat yhtenäismarkkinoiden nopeutuvan yhdentymisen vuoksi ja työt lisääntyvät, kun kuluttajakulttuuri syvenee.
Tämän vuoksi kannattaakin jo miettiä, miten järjestelmä voitaisiin 5–10 vuoden sisällä valmistella sellaiseksi, että se kykenisi käsittelemään 500, 1000 tai jopa useampiakin tapauksia tehokkaasti, nopeasti ja tarkoituksenmukaisesti. Menettelyä varten tarvitaan riittävästi henkilökuntaa ja asianmukaiset taloudelliset voimavarat. Hallinnolliselle yhteistyölle tarvitaan puitteet ja varat, jotta se olisi mahdollisimman tehokasta. Lisäksi meidän on mietittävä, kuinka tämä äärimmäisen tehokas, käyttäjäystävällinen Euroopan unionin palvelu voitaisiin muuttaa yhtälailla tehokkaaksi palveluksi, jonka käyttämisestä tulisi vakiintunut tapa Euroopan unionille, kuluttajille, yrittäjille ja kansalaisille. Meidän on otettava huomioon, että äänestämmepä torstaina miten tahansa palveludirektiivistä, palveluala tarvitsee ehdottomasti SOLVIT-järjestelmän.
Arvoisa komission jäsen, kehotammekin teitä tukemaan SOLVIT-järjestelmän vahvistamista ja tekemään kaikkenne järjestelmän toimimisen varmistamiseksi. 
Diana Wallis,
   . Arvoisa puhemies, kysymys on tosiaankin tärkeä, ja se on hyvä osoitus toiminnan jatkuvuudesta entisen puheenjohtajamme Phillip Whiteheadin ja Arlene McCarthyn välillä.
Kun SOLVIT-järjestelmä toimii, myös sisämarkkinat toimivat. Järjestelmä on ollut menestys: siitä on myönteisiä kokemuksia ja sekä pk-yritykset että muut tahot, jotka pyrkivät edistämään sisämarkkinoiden toimintaa, ovat hyötyneet siitä käytännön toimissaan. Verkostossa käsitellään pääasiassa hallinnollisia ongelmia. Minulla on muiden tavoin useita myönteisiä kokemuksia myös siitä, että olen neuvonut kannattajiani kääntymään SOLVIT-verkoston puoleen ja nähnyt heidät tyytyväisinä asiakkaina.
Kysymyksessä kuitenkin tuodaan todella esiin voimavarojen ja julkisuuden ongelmallisuus. Jos on olemassa hyvä palvelu, siitä on toki kerrottava laajemmin ihmisille. Mikäli palvelua varten tarvitaan resursseja ja jäsenvaltioilla on niiden kanssa ongelmia, asiat on pyrittävä ratkaisemaan.
Haluan kuitenkin kiinnittää huomion erääseen toiseen asiaan. Puhuin viime viikolla Euroopan unionin eri kuluttajavirastojen edustajista koostuvan komitean järjestämässä tilaisuudessa. On täysin selvää, että kuluttajien vaikeudet rajatylittävissä asioissa ovat meille vielä todella ongelmallisia. Mielestäni myös tällaisten ongelmien ratkaisemisessa voitaisiin käyttää SOLVIT-verkoston kaltaista järjestelmää. Onhan SOLVIT-järjestelmä kaiken kaikkiaan yksinkertainen, käytännöllinen ja toimiva eikä suinkaan liian säännelty. Järjestelmä on varmasti yksi parhaiten onnistuneista toimistamme. Sen avulla on osoitettu, että EU voi tuoda käytännön lisäarvoa kansalaisten elämään, ja näin sisämarkkinat saadaan toimimaan parhaalla mahdollisella tavalla. Kehittäkäämme järjestelmää vielä pitemmälle, jos voimme. Ryhtykäämme käyttämään sitä puhtaasti hallinnollisten ongelmien lisäksi entistä enemmän myös kuluttajia koskevissa asioissa. 
Godfrey Bloom,
   . Arvoisa puhemies, eikö tässä ole jälleen kyse siitä, että halutaan lisää rahaa? Ehdottaisin, että ihmiset, jotka todella pitävät verkostoa hyvänä ajatuksena, maksavat sen itse eivätkä enää riistäisi lisää rahaa taloudellisessa ahdingossa olevilta brittiläisiltä veronmaksajilta, joilta ahnaat ja typerät poliitikot, jotka näyttävät pitävän meitä otteessaan kaikilla tasoilla, ovat jo vieneet kaiken. 
Adam Jerzy Bielan,
   . – Arvoisa puhemies, sisämarkkinat tarjoavat loistavia mahdollisuuksia kansalaisille. Usein markkinat eivät kuitenkaan toimi niin kuin niiden pitäisi. Lainsäädäntö on monesti epäselvää ja epäjohdonmukaista, ja sen tulkinnasta syntyy jatkuvasti ongelmia. Tämän vuoksi ihmiset ja taloudelliset toimijat kohtaavat monia esteitä. SOLVIT-järjestelmästä voi olla paljon hyötyä tällaisissa tapauksissa.
Verkoston kiistaton etu on se, että siellä käsitellään sekä kansalaisten että yrittäjien toimittamia valituksia ja että verkostolta edellytetään minkä tahansa ongelman ratkaisemista lyhyessä määräajassa. Toinen tärkeä piirre on SOLVIT-järjestelmän ilmaisuus. Virallisten tilastotietojen mukaan sinne toimitetuista tapauksista myös ratkaistaan 75 prosenttia. SOLVIT-järjestelmän avulla Euroopan unioni voi varmistaa, että jäsenvaltiot soveltavat lainsäädäntöä asianmukaisesti. Neuvottelumahdollisuuksien ansiosta verkoston lisäansiona on pidettävä sitä, että mitä monimutkaisimmat ongelmat saadaan SOLVIT-järjestelmän avulla ratkaistua nopeammin ja huomattavasti alhaisemmin kustannuksin kuin tuomioistuinten avulla.
Jotta toimintastandardit pysyvät korkeina, SOLVIT-järjestelmään on tehty hiljattain erilaisia parannuksia, joilla edistetään verkostojen ja ongelmanratkaisua tarvitsevien ihmisten tai yritysten välistä viestintää. Näin ollen myös vaalipiirini toimisto on liitetty SOLVIT-verkostoon. Tämän ansiosta alueeni kansalaiset voivat esittää ongelmansa avustajilleni ja saada apua meidän kautta.
Mielestäni SOLVIT-verkoston tähänastinen menestys antaa aihetta kehittää palvelua edelleen. Siksi annankin täyden tukeni ehdotukselle, että henkilöresursseja lisätään merkittävästi nykyisestä neljästä työntekijästä.
Ei ole epäilystäkään, etteikö Euroopan unionin ajatus SOLVIT-järjestelmästä, joka toimii sisämarkkinoilla ilmenneiden ongelmien ratkaisuvälineenä, ansaitsisi kehuja ja vahvaa tukea. Meillä on kuitenkin lainsäädännöstä vastaavina poliitikkoina velvollisuus tehdä kaikkemme laatiaksemme selkeitä, avoimia ja järkeviä lakeja. Niiden olisi tarkoitus vastata kansalaisten ja yrittäjien odotuksia. Lisäksi niillä on tarkoitus edistää talouskehitystä ja aitojen yhtenäismarkkinoiden luomista. Järjestelmän kehittäminen on innokas seikkailu ja sivuaa Euroopan unionin perustajaisien ajatusta. Valitettavasti sitä ei ole vielä kehitetty täyteen mittaansa.
Tässä istunnossa meillä on hyvä tilaisuus korvata palveluiden sisämarkkinoiden luomiselta menetetty aika. Emme saa taipua julkisen painostuksen alla vaan meidän on lähetettävä selkeä viesti siitä, että parlamentti on päättäväisesti luomassa aitoja yhtenäismarkkinoita, joilla ei enää synny ongelmia SOLVIT-ohjelman ratkaistavaksi. Euroopan komission ehdotus palveludirektiiviksi ansaitsee tukemme. 
Danutė Budreikaitė (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan komissio esitteli kolme vuotta sitten SOLVIT-verkoston, jonka tehtävänä on ratkaista sisämarkkinoihin liittyviä rikkomuksia turvautumatta oikeusmenettelyihin. EU:ssa toimivat yritykset ja EU:n kansalaiset voivat käyttää SOLVIT-verkostoa selvittääkseen ongelmia, jotka liittyvät tavaroiden liikkumiseen, sosiaaliturvaan, maahanmuuttoon, tutkintojen tunnustamiseen ja niin edelleen. Valituksen tekijä voi SOLVIT-verkoston ansiosta säästää aikaa ja välttyä kalliilta oikeusmenettelyiltä. Tämä on erityisen tärkeää kansalaisille sekä pienille ja keskisuurille yrityksille. Yhtenä SOLVIT-verkoston etuna on, että tuomioistuinten määräämät vanhentumiset lakkautetaan.
EU:n SOLVIT-verkostoon on rekisteröity noin 800 tapausta ja näistä 80 prosenttia on ratkaistu. SOLVIT-verkoston ensimmäisenä toimintavuonna Liettuassa käsiteltiin 10 valitusta. Niistä seitsemän oli osoitettu Liettuaa kohtaan ja kolme oli Liettuan muita valtioita kohtaan tekemiä valituksia. Valituksista 90 prosenttia oli kansalaisten tekemiä ja suurin osa niistä koski henkilöiden vapaata liikkumista. Liettua on yksi niistä maista, joissa kaikki valitukset ratkaistaan ajallaan, eli keskimäärin 43 päivän kuluessa. Tässä onnistutaan siitä huolimatta, että Liettuan SOLVIT-verkostolla on vain yksi työntekijä. SOLVIT-verkoston joillakin toiminta-aloilla on kuitenkin vielä parantamisen varaa niin Liettuassa kuin muissakin maissa.
SOLVIT-verkostossa käsiteltyjen tapausten vähäisyys osoittaa että kansalaisten lisäksi jopa jotkut valtioiden elimet tuntevat järjestelmän huonosti. Tämä onkin suurin este sille, että sisämarkkinoita koskevia ongelmia voitaisiin ratkaista SOLVIT-verkoston avulla. Yleisölle on tiedotettava SOLVIT-verkoston tarjoamista mahdollisuuksista ja on järjestettävä kansalaisille ja yrityksille suunnattuja mainoskampanjoita.
Kehotan Euroopan komissiota kannustamaan kansallisia hallituksia vahvistamaan SOLVIT-verkoston asemaa lisäämällä henkilöresursseja ja komissiota itseään tukemaan SOLVIT-verkoston toimintaa taloudellisesti. 
Charlie McCreevy,
   . Arvoisa puhemies, kiitän arvoisia jäseniä asian käsittelemisestä. Keskustelun aikana esitettiin joitakin järkeviä ehdotuksia ja ajatuksia. Etenkin Arlene McCarthyn ajatukset olivat tällaisia, ja olen ottanut ne yksikköni käsiteltäväksi.
SOLVIT-järjestelmän tarkoituksena on tehdä yhtenäismarkkinoista toimivat. Saamme usein kuulla, että sisämarkkinoita ja yhdenmukaistamista halutaan lisätä. Tämä vaikuttaa olevan monille vastaus kaikkiin ongelmiin. Mielestäni ainoina ratkaisuina ei voida pitää direktiivien lisäämistä ja yhdenmukaistamisen lisäämistä. Tosiasiassa tällaiset ratkaisut voivat jopa olla osa ongelmaa. Jos rajatylittävässä kaupankäynnissä on käytännöllinen ongelma, siihen on saatava myös käytännöllinen ratkaisu. Oikeusmenettelyitä tai sääntelyä voidaan harvoin pitää käytännöllisenä ratkaisuna, mutta SOLVIT-verkostoa voidaan. Sen avulla ongelman osapuolet ja kansalliset hallintoviranomaiset voivat käydä tehokasta vuoropuhelua ja ratkaista asian muutamassa viikossa. Yrityksemme ja kuluttajamme tarvitsevat vastauksen ja ratkaisun. SOLVIT-verkoston kaltaiset järjestelmät auttavat tässä.
SOLVIT-verkosto on ollut menestyksekäs. Sen välityksellä on ratkaistu satoja ongelmia. Jotkut eivät ehkä pidä näitä lukuja vaikuttavina, mutta suuret luvut viestivät siitä, että ongelmia on ja että sisämarkkinat eivät joiltain osin toimi. Näin ei todellakaan ole. Sisämarkkinat toimivat, mutta tarvitsevat paikka paikoin tukea joustavin menetelmin. SOLVIT on tällainen menetelmä. Se ei saa joutua menestyksensä uhriksi, mikä tapahtuu, jos sen toiminta muodollistetaan tai menettelystä tehdään raskas. Meidän on tosiaankin levitettävä tietoa siitä, että SOLVIT-verkosto tarjoaa keinon ratkaista ongelmia. Jäsenvaltioiden ja komission on todellakin varmistettava sille asianmukaiset voimavarat, mutta emme saa muuttaa sitä joksikin, mitä se ei ole.
Suosittelen SOLVIT-verkoston yhteydessä samaa kuin monien muidenkin asioiden yhteydessä, eli sitä, että pidetään se yksinkertaisena. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Michael Cashmanin laatima vetoomusvaliokunnan mietintö (A6-0394/2005) Kreikan viranomaisten suorittamasta autojen takavarikoinnista (2005/2005(INI)). 
Michael Cashman (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, on todella harmillista, että joudumme käsittelemään tätä aihetta, joka liittyy tiiviisti yhteisön säännöstön noudattamiseen. Voitaisiin melkein sanoa, että kyseessä on kreikkalainen tragedia, mutta sellainen, joka koskettaa muita EU:n kansalaisia. Jotta voimme kertoa meitä lähestyville kansalaisille oikeuden periaatteista, meidän on, etenkin vetoomusvaliokunnassa, unohdettava kansalliset ja puolueisiin liittyvät poliittiset velvoitteet ja uskollisuudet.
Kansalaiset eri puolilta EU:ta ovat lähettäneet meille lukuisia vetoomuksia Kreikan viranomaisten suorittamista ajoneuvojen takavarikoinneista. Vetoomusten esittäjät ovat todenneet, että Kreikka ei ole soveltanut asianmukaisesti direktiiviä 83/182/ETY, jossa säädetään edellytyksistä, joiden täyttyessä EU:n kansalaiselle, jonka pysyvä asuinpaikka – ja tämä on avainasia – sijaitsee muussa jäsenvaltiossa, voidaan myöntää tiettyjä vapautuksia joistakin veroista ja valmisteveroista. Kreikan viranomaiset ovat myös määränneet suhteettoman korkeita hallinnollisia seuraamusmaksuja ja takavarikoineet vetoomusten esittäjien omaisuutta väittäen heidän yrittäneen veronkiertoa. Joissakin tapauksissa vetoomusten esittäjiä on pyydetty maksamaan jopa kymmenkertaista korotettua tullia ottamatta huomioon moottoriajoneuvon todellista arvoa. 
Tästä mietinnöstä on keskusteltu valiokunnassa useita kertoja, ja suuri enemmistö hyväksyi sen marraskuun lopulla. Vetoomusten esittäjät kertoivat jättämissään vetoomuksissa, että he olivat joutuneet joissakin tapauksissa maksamaan jopa 45 000 euroa saadakseen omaisuutensa takaisin Kreikan viranomaisilta, jotka olivat ottaneet haltuunsa ja takavarikoineet heidän ajoneuvonsa. Sekä minä mietinnön esittelijänä että vetoomusvaliokunnan puheenjohtaja olemme molemmat olleet säännöllisesti yhteydessä Kreikan viranomaisiin ratkaistaksemme näitä kysymyksiä ja tapauksia, joita ollaan parhaillaan käsittelemässä.
Kreikan parlamentti on hyväksynyt muutoksen Kreikan tullilainsäädäntöön. Minulle on kuitenkin kerrottu, että uuden lain mukaan Kreikan hallituksen on edelleen mahdollista takavarikoida ajoneuvoja tässä tilanteessa. On syytä muistaa, että vetoomusten esittäjät täyttivät direktiivissä 83/182/ETY säädetyt edellytykset saada erityisesti liikevaihtoveron, valmisteveron ja muiden kulutusverojen vapautus toisesta jäsenvaltiosta väliaikaisesti maahantuoduille moottoriajoneuvoille. Kaikkien vetoomusten esittäjien pysyvä asuinpaikka – eli paikka, jossa he asuvat pysyvästi vähintään 185 päivää kalenterivuodesta – on muussa jäsenvaltiossa kuin Kreikassa. Näin ollen he siis täyttävät direktiivissä säädetyt edellytykset.
Vetoomusten esittäjät pystyivät myös todistamaan pysyvän asuinpaikkansa asianmukaisella tavalla esimerkiksi henkilötodistuksellaan tai muulla voimassa olevalla asiakirjalla. Itseni lisäksi komissio yhtyy näkemykseen, että erityiset hallinnolliset seuraamusmaksut ja etenkin sakot, jotka määrättiin ainoastaan ajoneuvon sylinteritilavuuden perusteella – huomioimatta lainkaan ajoneuvon ikää – sekä korotetut tullimaksut, jotka voivat olla kymmenen kertaa kyseisten verojen suuruisia, ovat yhteisön oikeuden suhteellisuusperiaatteen vastaisia.
Toivon, että hyväksymällä tämän mietinnön lähetämme Kreikan viranomaiselle erittäin vahvan viestin, että heidän on muutettava lakinsa mainitsemieni EU:n direktiivien mukaiseksi. EU:ssa ajatellaan usein, että yhteisön säännöstö on kuin -ravintolan ruokalista, jolta voi valita itselleen mieleiset vaihtoehdot. Yhteisön säännöstö ja EU:n jäsenyys tarkoittavat päinvastoin sitä, että säännöstö hyväksytään kokonaisuudessaan ja että se saatetaan asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä.
Pyydän komissiota kertomaan, millaisia toimia se aikoo toteuttaa, jos Kreikan viranomaiset eivät pane yhteisön direktiiviä asianmukaisesti täytäntöön. 
László Kovács,
   . Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen, että saan osallistua Kreikassa takavarikoituja autoja koskevaan keskusteluun. Luin jäsen Cashmanin mietinnön ja kuuntelin häntä hyvin kiinnostuneena, ja yhdyn hänen esittämiinsä huolenaiheisiin. Mietinnössä esille tulleet asiat ovat todella merkittäviä sekä tämän asian kannalta että sen kannalta, millaisia aloitteita komissio tekee autoverotuksen ja kansalaisten perusoikeuksien alalla.
Esitän muutaman kommentin kyseisestä asiasta. Parlamentille lähetettyjen lukuisten vetoomusten lisäksi komissiokin on vastaanottanut viime vuosina todella paljon valituksia hallintokäytännöistä, jotka ovat johtaneet autojen takavarikoimiseen. En aio puuttua sen tarkemmin teknisiin yksityiskohtiin, mutta kuten tiedätte, yhteisön lainsäädännön mukaan kansalaisella, jolla on asuinpaikka yhdessä jäsenvaltiossa – korostan, että asuinpaikka eikä kansalaisuus – on tiettyjen edellytysten täyttyessä oikeus käyttää autoaan henkilökohtaisista syistä toisessa jäsenvaltiossa, eikä hänen tarvitse rekisteröidä autoaan tässä toisessa jäsenvaltiossa. Yhtenä edellytyksenä on, että ajoneuvoa käytetään toisessa jäsenvaltiossa enintään kuuden kuukauden ajan vuoden aikana.
Kyseisen direktiivin soveltamisessa on ollut paljon ongelmia Kreikassa. Tämän vuoksi on vallalla hallintokäytäntö, jossa ei valitettavasti oteta huomioon, että Kreikan kansalaisilla on monissa tapauksissa pysyvä asuinpaikka muussa valtiossa kuin Kreikassa. Tällä tavalla rangaistaan ensisijaisesti sellaisia Kreikan kansalaisia, joiden pysyvä asuinpaikka ja työpaikka eivät sijaitse Kreikassa. Kuten mietinnössäkin todetaan, käytäntö johtaa lopulta siihen, että määrätään erittäin korkeita sakkoja, joiden seurauksena kyseiset ajoneuvot takavarikoidaan ja myydään huutokaupalla jopa ennen kuin kansallinen tuomioistuin on ehtinyt tehdä asiassa päätöstä. Komissiolle on myös aiemmin kerrottu, että henkilöt ovat joissakin tapauksissa saaneet vankilatuomion. Näistä syistä komissio on käynnistänyt rikkomisesta johtuvan menettelyn ja saattanut asian Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi.
Haluan korostaa ettei komission tarkoituksena eikä sen etujen mukaista ole valita yhtä jäsenvaltiota muiden joukosta, sillä jokaisella jäsenvaltiolla on kullakin omat ongelmansa, kun pyritään toteuttamaan todellisia sisämarkkinoita, joilla perusvapauksien ja yhteisön lainsäädännön kunnioittamisen pitäisi olla taattua.
Ajoneuvojen verotuksen yhdenmukaisuus on vielä suurelta osin puutteellisesta. Tästä huolimatta jäsenvaltioiden on noudatettava vapauksia soveltaessaan asianmukaisia direktiiviä ja yhteisön lainsäädännön yleisiä periaatteita, sillä ne ovat Euroopan unionin rakentamisen peruste.
Jos luonnolliselle henkilölle aiheutuu merkittäviä kielteisiä taloudellisia vaikutuksia siitä, että hän haluaa käyttää ajoneuvoaan tietyn määräajan toisessa jäsenvaltiossa, tämä vaarantaa kansalaisten vapaan liikkuvuuden Euroopan unionissa.
On myös totta, että jos maan lakeja todella rikotaan, jäsenvaltiot saavat vapaasti päättää, mikä on siitä määrättävän sakon asianmukainen määrä. Sakon on kuitenkin oltava suhteellisuusperiaatteen mukainen. Myös sellaista käytäntöä on muutettava, että jätetään huomiotta todisteet asuinpaikan sijaitsemisesta tietyssä jäsenvaltiossa tai rikkomukseen syyllistyneen vilpitön mieli.
Komissio on tässä vaiheessa toteuttanut kaikki sellaiset tarvittavat toimet tilanteen ratkaisemiseksi, jotka ovat perustamissopimuksen mukaan sallittuja. Komissio on kuitenkin tyytyväinen tämänkaltaisiin aloitteisiin, joiden ansiosta voimme tarkemmin miettiä, miten ajoneuvojen verotus vaikuttaa EU:n kansalaisten elämään.
Lopuksi haluan vielä todeta, että kun asiaa tarkastellaan laajemmin, komissio ei ole vain käynnistänyt rikkomismenettelyä vaan toiminut aktiivisesti esittääkseen lainsäädäntöehdotuksia. Vuoden 2005 heinäkuussa komissio hyväksyi ehdotukseni henkilöautojen verotusta koskevaksi direktiiviksi, jonka tarkoituksena on poistaa nykyiset henkilöautojen siirrosta jäsenvaltiosta toiseen aiheutuvat verohaitat ja näin ollen parantaa sisämarkkinoiden toimivuutta. Ehdotuksen yhtenä tavoitteena on poistaa rekisteröintivero 5–10 vuotta kestävän siirtymäkauden aikana ja sisällyttää se käyttöveroon. Ehdotuksesta keskustellaan parhaillaan parlamentin eri valiokunnissa ja neuvostossa, ja pyydän teiltä kannatusta asialle.
Kiitän saamastani huomiosta ja odotan innolla keskustelua. 
Marie Panayotopoulos-Cassiotou,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Cashmanin mietintöä ei laadittu yhteisön säännöstön puolustamista varten. Sen perimmäisenä aiheena ovat ne ennen vuotta 2004 esitetyt alle kymmenen vetoomusta, joiden esittäjät ovat joko päässeet kompromissiratkaisuun Kreikan viranomaisten kanssa tai joutuneet tuomioistuimen eteen ja tarvitsevat tukea.
Mainitsen kolme asiaa. Haluan huomauttaa, että mietinnön tarkastelun ja vetoomusvaliokunnan toiminnan kannalta on mielestäni pöyristyttävää, että Euroopan parlamentin oikeudellisten asioiden valiokunnalta ei saatu virallisesta pyynnöstä huolimatta koskaan kirjallista lausuntoa siitä, miten on mahdollista, että mietintö laaditaan ja toimitetaan Euroopan parlamentille äänestystä varten, vaikka asia on vireillä sekä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa että kansallisissa tuomioistuimissa. Eikö tällöin syrjitä kansalaisia, joiden esittämistä vetoomuksista ei laadittu mietintöä juuri siksi, että asiat olivat vireillä tuomioistuimissa?
Mietinnön sisällön osalta huomautan, että huomioon oli otettu ainoastaan yhtä jäsenvaltiota, eli Kreikkaa koskevat vetoomukset, vaikka ulkomaisin rekisterikilvin varustetut henkilöautot aiheuttavat sekaannusta 24 muussakin jäsenvaltiossa. Juuri tämän vuoksi komissio antoi uuden direktiiviehdotuksen, kuten totesittekin, ja käynnisti Kreikkaa vastaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa rikkomismenettelyn vuonna 1983 annetun direktiivin soveltamisesta. Tämän jälkeen Kreikan lainsäädäntöä muutettiinkin. Näin teki sekä Kreikan sosialistihallitus vuonna 2001 että äskettäin uusi demokratia-puolueen muodostama hallitus vuonna 2005. Muutoksista ei mainita mietinnössä. Miksi mietintö siis laadittiin? Mietinnön laadintaan johtaneet muutamat nimenomaiset vetoomukset eivät ole edustavia, mutta niiden esittäjät antavat vaikutelman, että heillä on henkilökohtaisia suosiollisia suhteita parlamenttiin. Vetoomusvaliokunnalla ei ole oikeutta toimia tuomarina ja tulkita todeksi ilman todisteita esimerkiksi pysyvää asuinpaikkaa koskevia tietoja, joista tuomioistuimia on pyydetty antamaan tuomionsa.
Aluksi mietinnössä oletettiin, että vetoomuksia on 40, ja sitten kävi ilmi, että vetoomuksia oli muutama, joista joidenkin käsittelyssä oli päädytty kompromissiratkaisuun ja osasta oli asia vireillä tuomioistuimissa. Pyydän teitä arvoisat ystäväni kaikissa ryhmissä äänestämään mietintöä vastaan ja myöntämään vetoomusvaliokunnalle sen ansaitsemat valtuudet oikeusvaltion periaatteiden mukaisesti ja häiritsemättä oikeusjärjestelmän toimintaa.
Arvoisa komission jäsen, toivon, että vuonna 2005 ehdotetusta uudesta direktiivistä saadaan nopeasti myönteisiä tuloksia. 
Maria Matsouka,
   – Arvoisa puhemies, koska keskustelemme hyvän ystäväni jäsen Cashmanin laatimasta mietinnöstä Kreikan viranomaisten suorittamasta autojen takavarikoinnista, haluan Euroopan parlamentin vetoomusvaliokunnan varapuheenjohtajana huomauttaa ensiksikin siitä, että kaikista oikeusviranomaisten käsiteltävänä olevista asioista ei ole annettu lopullista tuomiota. Näin ollen asioita on vireillä, ja jos oletamme, että tällainen tuomiovalta on olemassa, miksei sitä ole sovellettu muissa samankaltaisissa asioissa? Mainitsen esimerkkinä vetoomuksen, joka koskee irtisanomisia SY.EL.AE-lannoitetehtaasta ja josta pyydettiin laatimaan mietintö, jota ei koskaan kuitenkaan laadittu, koska asia oli vireillä tuomioistuimessa.
Toiseksi huomautan, että mietinnössä käsitellään ainoastaan Kreikkaa, vaikka samankaltaisia vetoomuksia on esitetty muistakin Euroopan unionin jäsenvaltioista. Tämän perusteella on selvää, että Euroopan parlamentti itse syrjii Euroopan unionin kansalaisia.
Tarkastellaanpa sitten mietintöä, vetoomuksia ja aineistoa. Verovapautuksia koskevassa yhteisön direktiivissä 83/182 säädetään edellytyksistä yksityiskäytössä olevien henkilöautojen väliaikaista maahantuontia ja kuljetusta koskevan järjestelmän soveltamiselle. Direktiivissä ei säädetä määrättävistä sakoista, sillä jäsenvaltioilla on valta päättää niistä. Kreikassa laaditulla sakkoja koskevalla lainsäädännöllä pyrittiin rajoittamaan ajoneuvoalan petoksia, jotka olivat tuolloin yleisiä. On myös huomattava, että sakot eivät koske ainoastaan luonnollisia henkilöitä vaan myös jälleenmyyjiä ja järjestäytyneitä ryhmiä, jotka todistettavasti pyrkivät kiertämään veroja.
Mietinnössä mainitaan, että suhteellisuusperiaatetta ei noudateta, jos sakot määrätään ainoastaan ajoneuvon sylinteritilavuuden perusteella, mutta tältä osin tuomioistuin toteaa, että tällaisia toimenpiteitä tarvitaan rikkomusten vähentämiseksi ja ehkäisemiseksi. Kreikan lainsäädäntöä on jo parannettu lailla 2960/2001, jolla poistettiin takavarikointi ajoneuvojen salakuljetuksesta annettavana rangaistuksena ja jossa säädetään ainoastaan väliaikaisesta haltuunotosta, kunnes sakko on maksettu. Näin pyritään turvaamaan Kreikan valtion asema. Tämän seurauksena tuomioistuimet ovat antaneet rikoksesta mutta eivät sakoista vapauttavia tuomioita.
Sakoista voidaan todeta, että Kreikan parlamentille esiteltiin 22. joulukuuta 2005 lakiehdotus, jossa säädetään, että vähennyksiä ja väliaikaista haltuunottoa sovelletaan ainoastaan poikkeustapauksissa. Mielestäni on selvää, että tuemme kaikki yhteisön säännöstön soveltamista mutta myönnämme samalla, että jäsenvaltioiden välillä on ratkaisevia eroja. 
David Hammerstein Mintz,
   . Arvoisa puhemies, aivan ensimmäiseksi haluan kiittää jäsen Cashmania erittäin selkeästä, ytimekkäästä ja tarkasta mietinnöstä.
Keskustelun sävystä voi päätellä, että kaikki eivät aivan ymmärrä vetoomusvaliokunnan tarkoitusta. Vastaamme valituksiin ja huolenaiheisiin, joita kansalaiset esittävät mistä tahansa maasta. Valiokunta ei käsittele maan sisäisiä asioita vaan päinvastoin asioita, joissa Euroopan unionin kansalaisen oikeuksia on loukattu.
Tämä on vetoomusvaliokunnan tehtävä. Emme myöskään toimi tuomarina tai asian toisena osapuolena. Vetoomusvaliokunta ei tee minkäänlaisia päätöksiä. Olemme sovittelijoita ja vastaamme Euroopan unionin kansalaisille.
Käsittääkseni enemmistö vetoomusvaliokunnan jäsenistä on tässä asiassa sitä mieltä, että oikeuksia ja direktiivejä on rikottu ja että Kreikan viranomaisten käytäntöä takavarikoida autoja ja määrätä tähtitieteellisiä sakkoja ei voida missään tapauksessa hyväksyä.
Direktiiviä 83/182 on selvästikin rikottu, ja tällöin asia koskettaa koko Euroopan unionia. Hallinto ei saa rahoittaa itse itseään eikä toimia näin epäselvästi ja epäoikeudenmukaisesti kansalaisiaan ja lopulta kaikkia niitä eurooppalaisia kohtaan, jotka haluavat vierailla kauniissa, hienossa ja historiallisessa Kreikassa. Haluaisimme vierailla Kreikassa pelkäämättä, että automme otetaan meiltä pois tai että siellä tapahtuu jotakin muuta.
Lopuksi haluan kiittää komission teknistä ryhmää erinomaisesta ja esimerkillisestä toiminnasta sovittelijana ja tiedon välittäjänä. Toiminta on ollut ammattimaista ja mielestäni todella tehokasta. Toivon, että Kreikan viranomaiset toteuttavat toimia muuttaakseen käytäntöä, josta me tänään keskustelemme. 
Alessandro Battilocchio (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen vetoomusvaliokunnan jäsenenä seurannut tiiviisti asian käsittelyä ja tavannut joitakin vetoomusten esittäjistä, kuten Paraskevas Louloudakisin, jonka toimesta Helleenien tasavaltaa vastaan nostettiin kanne yhteisöjen tuomioistuimessa. Olen aidosti järkyttynyt asian vakavuudesta.
Kiitän jäsen Cashmania erinomaisesta ja tasapuolisesta työstä ja hänen tavoin pidän oikeastaan mahdottomana hyväksyä, että tällaista on tapahtunut Euroopan unionissa, joka pyrkii muutamien seuraavien päivien ja kuukausien aikana saamaan yhtenäismarkkinat toimiviksi juuri tavaroiden, henkilöiden ja taloudellisten palvelujen vapaan liikkuvuuden avulla.
On paheksuttavaa, että väliaikaisesti toisessa jäsenvaltiossa lomailevia tai työskenteleviä Euroopan unionin kansalaisia, joilla on asianmukaiset asiakirjat, kohdellaan rikollisina ja syytetään rikoksista, joista ei ole edes minkäänlaisia todisteita.
Vetoomusten esittäjiltä on viety heille kuuluvaa omaisuutta ja heille on määrätty useiden satojen tuhansien eurojen sakkoja. Joissakin tapauksissa sakkoja saaneiden perheiden taloudellinen, fyysinen ja psyykkinen tasapaino on järkkynyt todella pahasti.
Euroopan parlamentin välityksellä pyydän, että yhteisön lainsäädännön sekä vapauksia ja suhteellisuutta koskevien yleisten periaatteiden noudattamista pyritään lisäämään valvomalla tarkasti tullimenettelyjä. Pyydän myös, että asianomaisille henkilöille korvataan asianmukaisesti kaikki aineelliset ja henkiset vahingot, joita he ovat tähän mennessä perusteettomasti kärsineet. Lopuksi pyydän valppautta, jotta jokaisessa maassa laillista valvontavaltaa ei käytetä enemmän tai vähemmän tieten tahtoen hyväksi. 
László Kovács,
   . Arvoisa puhemies, kuuntelin keskustelua tarkasti ja haluan kommentoida muutamaa näkökohtaa.
On totta, että tilanne on parantunut kyseisessä jäsenvaltiossa sen jälkeen, kun rikkomisesta johtuva menettely käynnistettiin. Muistuttaisin, että vielä muutama vuosi sitten annetut sakot koskivat tullilainsäädännön rikkomista ja että salakuljetus oli yksi kansallisessa lainsäädännössä mainittu rikos. Näin ei onneksi enää ole, ja komissio haluaa ilmaista olevansa tyytyväinen tapahtuneeseen edistykseen. Lisätoimia vielä kuitenkin tarvitaan, jotta kansalliset käytännöt saadaan yhteisön lainsäädännön mukaisiksi.
Haluan selventää yhden tärkeän asian. Jäsen Cashmanin mietinnössä ei todellakaan ole kyse joissakin jäsenvaltioissa asuinpaikan pysyvän siirtymisen yhteydessä sovellettavista korkeista rekisteröintiveroista.
Toisaalta on huomioitava, että rekisteröintiveron määrä riippuu sen jäsenvaltion veropolitiikasta, jossa henkilö rekisteröi autonsa. Yhteisön lainsäädännöllä – etenkin kiellolla, jonka mukaan maahantuotuja tavaroita ei saa syrjiä kotimaisten tavaroiden hyväksi – saattaa olla erityisesti käytettyjen autojen arvoa määritettäessä vaikutusta siihen, kuinka vero lasketaan. Yhteisön lainsäädäntö ei kuitenkaan estä jäsenvaltioita soveltamasta ajoneuvoihin korkeaa rekisteröintiveroa.
Toisaalta jäsen Cashmanin mietinnössä käsitellään sitä, kuinka sovelletaan voimassa olevaa direktiiviä, jonka mukaan ajoneuvoa voi käyttää väliaikaisesti toisessa jäsenvaltiossa ilman, että ajoneuvoa tarvitsee rekisteröidä. Lisäisin vielä, että kyse on siitä, kuinka kansalliset viranomaiset soveltavat yhteisön lainsäädäntöä käytännössä. Mietinnössä käsitellään muun muassa sitä, että kansalliset viranomaiset tulkitsevat niin sanotun "pysyvän asuinpaikan" käsitettä kyseisen direktiivin periaatteiden vastaisesti.
Itse asiassa direktiiviä voidaan soveltaa asianmukaisesti ainoastaan silloin, jos henkilö, jonka asuinpaikka on yhdessä jäsenvaltiossa, saa käyttää ajoneuvoaan sellaisen muun jäsenvaltion alueella, jossa hänellä ei ole pysyvää asuinpaikkaa. Jos aikaisemmin mainitussa jäsenvaltiossa sijaitsevaa asuinpaikkaa koskevaa todistusaineistoa ei hyväksytä tai jos toinen valtio kiistää aineiston, direktiiviä on mahdotonta soveltaa oikein. Lisäksi haluan muistuttaa, että tässä on kyse myös vapaudesta tarjota ja saada palveluja toisessa jäsenvaltiossa. Tämä on keskustelun ydin.
Ennen kuin lopetan puheenvuoroni käsittelen vielä muutamia keskusteluun osallistuneiden esittämiä aiheita ja kysymyksiä. On totta, että muutkin jäsenvaltiot rikkovat yhteisön lainsäädäntöä, mutta niissä tapauksissa rikkominen koskee ajoneuvojen verotuksen muita näkökohtia, kuten rekisteröintiveron kannossa tapahtuvaa syrjintää. Autoja ei myöskään ole näissä tapauksissa takavarikoitu, mikä myöskin antaa viitteitä suhteellisuusperiaatteen puutteellisesta noudattamisesta.
Toinen keskustelussa esille tullut aihe oli asian tarkastelun laillisuus tai legitiimiys, kun asia on vielä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltävänä. Komissio pyysi asiasta lausunnon parlamentin oikeudelliselta yksiköltä. Yksikkö ei vastustanut tarkastelua, eikä komissiolla todellakaan ole oikeutta arvostella parlamentin oikeudellisen yksikön kantaa.
Lopuksi totean vielä tämän asian osalta, että komissio on toteuttanut kaikki mahdolliset toimet. On kuitenkin muistettava, että komissio on yhä vastaanottanut aiheeseen liittyviä valituksia. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa on vireillä riita-asia. Vireillä oleva asia ei tietenkään millään tavoin ole esteenä lainsäädäntömuutokselle, jos jokin jäsenvaltio haluaa toimia yhteisön lainsäädännön mukaisesti ennen kuin asiassa annetaan päätös. Olemme tosiaankin saaneet tietää, että Kreikka on laatinut tai on laatimassa lakia, mutta emme ole saaneet asiasta minkäänlaista virallista viestiä Kreikan viranomaisilta, joten emme voi antaa siitä lausuntoamme.
Komissio on erittäin tyytyväinen parlamentin keskustelussa Kreikan viranomaisilta saatuihin rohkaiseviin viesteihin ja olisi myös tyytyväinen, jos nämä viestit vahvistettaisiin uudella lailla.
Kiitos paljon tarkkaavaisuudestanne. 
Michael Cashman (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, oli kiinnostavaa kuulla, että tältä puolelta parlamenttia ehdotettiin, että Kreikan ottaminen mietinnön kohteeksi oli epäreilua. Totean vain, että vetoomusvaliokunnan on vastaanotettava vetoomukset ennen kuin se voi reagoida niihin ja käsitellä niitä, eikä valiokunnalle ole esitetty ajoneuvojen takavarikointia koskevia vetoomuksia yhdestäkään toisesta jäsenvaltiosta. Komission jäsen Kovács oli aivan oikeassa todetessaan, että jos ongelmia onkin ollut, ajoneuvoja ei ole takavarikoitu. Pyydänkin parlamentin jäseniä katsomaan mietinnön otsikkoa. On täysin selvää, ettei Kreikka noudata kyseistä direktiiviä. Rikkomukset ovat räikeitä, sillä muutoin ei olisi käynnistetty rikkomisesta johtuvaa menettelyä.
Jos hyväksymme lait, meidän on myös pantava ne täytäntöön asianmukaisesti. Olipa asia yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltävänä tai ei, olisi hämmästyttävää, jos Euroopan parlamentilla, joka osallistuu lainsäädäntöön, ei olisi mielipidettä siitä, noudattaako jäsenvaltio säädöksiä.
Lopuksi on todettava, että ongelman ratkaiseminen riippuu selvästi Kreikan viranomaisista. He voivat ratkaista ongelman nopeasti tai jättää sen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ratkaistavaksi. 
Marie Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, tiedustelen, saammeko toisenkin mahdollisuuden puhua, sillä annoitte puheenvuoron jäsen Cashmanille. Jos saamme, meilläkin on asiaa. Kysyisimme komission jäseneltä, miksi hän suhtautuu asiaan niin kielteisesti. 
László Kovács,
   . Arvoisa puhemies, en mielestäni suhtautunut asiaan kielteisesti vaan objektiivisesti. Kantani perustui komissiolle toimitettuihin tosiasioihin ja valituksiin, joita olemme saaneet Kreikan kansalaisilta, joiden asuinpaikka on muussa maassa kuin Kreikassa. Kyse oli autojen takavarikoinnista ja erittäin suurista sakoista, mikä oli osoitus suhteellisuusperiaatteen puutteellisesta noudattamisesta. Nämä olivat keskeisimmät kohdat rikkomisesta johtuvissa menettelyissä, jotka komission oli käynnistettävä, koska yhteisön lainsäädäntöä oli rikottu ja koska komissio on virkansa puolesta perussopimusten vartija. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tiistaina klo 12.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu Csaba Öryn laatimasta Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietinnöstä sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi terveyttä ja turvallisuutta koskevista vähimmäisvaatimuksista työntekijöiden suojelemiseksi altistumiselta fysikaalisista tekijöistä (keinotekoinen optinen säteily) aiheutuville riskeille (yhdeksästoista direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) (PE-CONS 3668/2005 C6-0001/2006 1992/0449B(COD))(A6-0026/2006). 
Csaba Őry (PPE-DE ),
   . – Saanen tehdä lyhyen yhteenvedon tämän monimutkaisen lainsäädäntöprosessin tärkeimmistä vaiheista, joiden ansiosta keskustelumme aiheena on nyt optista säteilyä koskevan direktiivin kolmas käsittely.
Prosessi käynnistyi puitedirektiivillä 89/391/ETY, jossa säänneltiin kattavasti ja kokonaisuudessaan työturvallisuus ja –terveys. Puitedirektiivillä luotiin näin yksi oikeuskehys kaikille mahdollisille riskeille, joita työpaikoilla saattaa syntyä. Puitedirektiivin 16 jaksossa säädetään, että erilaisia riskejä varten on laadittava erityisdirektiivejä. Niitä tarvitaan, koska erityissäädösten avulla puitedirektiivin yleisluonteisia säännöksiä voidaan soveltaa tarkemmin erityistilanteissa. Se että yleisiä velvoitteita mukautetaan yksittäisiin riskityyppeihin, on suuressa määrin työntekijöiden ja työnantajien edun mukaista, koska mukautuksen ansiosta Euroopan unionin lakia voidaan soveltaa käytännössä, ja lisäksi tämä saattaa tasoittaa kilpailua ja parantaa turvallisuutta. Mikäli velvoitteet eivät ole yksiselitteisiä, työnantajien on vaikea osoittaa noudattaneensa säännöksiä, ja tästä saattaa syntyä oikeudellisia kiistoja, joilla on arvaamattomia seurauksia. On myös työntekijän edun mukaista, että Euroopan kansalaisen luovuttamattomaksi oikeudeksi Rooman sopimuksen 137 jaksossa määrätty työturvallisuuden ja –terveyden suojelu, toteutetaan tehokkain artikloin, joita on helppo soveltaa käytännössä.
Yksittäisten direktiivien laatiminen on kestänyt 15 vuotta. Optista säteilyä koskeva direktiivi kattaa neljännen äärimmäisen tärkeän alan, kun muita aloja olivat melu, mekaaninen tärinä ja sähkömagneettinen säteily. Euroopan komission ja neuvoston alkuperäisen suunnitelman mukaan tässä neljännessä direktiivissä olisi käsitelty sekä luonnollisista lähteistä aiheutuvaa optista säteilyä että keinotekoisista lähteistä aiheutuvaa optista säteilyä. Nämä alat ovat kuitenkin hyvin erilaisia, kun ajatellaan, kuinka niihin puututaan ja miten niihin liittyviä riskejä vähennetään. Näin ollen Euroopan parlamentti antoi direktiivin toisessa käsittelyssä jäsenvaltioille täyden lainsäädäntövallan auringosta aiheutuvan säteilyn riskeistä. Myöhemmin kuitenkin selvisi, että parlamentin päätös oli Euroopan unionin tiettyjen toimivaltojen vastainen, koska tällöin olisi ollut mahdotonta noudattaa Rooman sopimuksen 137 jakson määräystä, jonka mukaan työturvallisuuteen ja –terveyteen sovellettavista vähimmäisvaatimuksista on säädettävä EU:ssa ja erikseen kunkin riskin osalta. Tämän vuoksi neuvosto ja komissio eivät voineet hyväksyä parlamentin toisessa käsittelyssä tekemää päätöstä ja siksi käynnistettiin sovittelumenettely. Sovittelumenettelyssä neuvosto hyväksyi suurimman osan parlamentin tarkistuksista ja teki vain kaksi sisältöön kohdistunutta muutosta ja kaksi muodollista muutosta. Tärkein sisältöä koskeva tarkistus koski luonnollisen optisen säteilyn jättämistä direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, koska tälle alalle ei ollut vielä asetettuna EU:n laajuisia yhteisiä vähimmäisvaatimuksia.
Lainsäätäjät eivät kuitenkaan ole erimielisiä mistään keinotekoiseen säteilyyn liittyvistä asioista, ja olisikin tarkoituksenmukaista, että tätä alaa koskeva, täsmälliset säännökset sisältävä yksittäinen direktiivi annettaisiin nyt, tänä vuonna. Euroopan parlamentin valtuuskunta hyväksyi nämä perustelut, mutta kaikissa muissa asioissa neuvosto hyväksyi Euroopan parlamentin kannan. Näin ollen terveydentilan seurantaa koskevaan 8 jaksoon ja johdanto-osan asianmukaiseen kappaleeseen sisällytettiin parlamentin valtuuskunnan ehdottama sanamuoto. Voidaan sanoa, että sovittelumenettely oli nopea ja onnistui yli odotusten. Lopulliseen sopimukseen päästiin jo joulukuussa 2005.
Näin ollen pyydän, että kollegani ja parlamentti antavat tukensa tälle tekstille. 
Vladimír Špidla,
   . –Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aluksi haluan komission puolesta kiittää neuvostoa ja parlamenttia asian hyväksi tehdystä työstä. Lisäksi haluan todeta arvostavani sitä, kuinka nopeasti neuvosto ja parlamentti pääsivät sopimukseen niinkin vaikeasta asiasta kuin optinen säteily on. Kyseessä on neljäs ja viimeinen osa direktiiviehdotusta, joka koski työntekijöiden altistumista fysikaalisista tekijöistä aiheutuville riskeille. Tämän uuden direktiivin ansiosta, jonka säännökset perustuvat uusimpiin tieteellisiin raportteihin, kaikkien työpaikallaan keinotekoiselle optiselle säteilylle altistuvien työntekijöiden turvallisuus ja terveys voidaan taata entistä paremmin. Komissio on tyytyväinen siihen, että direktiivi on työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelun osalta täysin yhteisön säännöstön mukainen ja että se on yritysten kilpailukyvyn säilymisen kannalta riittävän joustava ja suhteellinen. Direktiivi, josta olemme päässeet sopimukseen, liittyy toimiin, joilla pyritään parantamaan lainsäädäntöä. Tällä lainsäädännöllä pyritään toisaalta varmistamaan, etteivät yritykset kuormitu suhteettomasti tai tarpeettomasti ja että toiminta on työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelua koskevan perustamissopimuksen 137 artiklan mukaista. Hyvät parlamentin jäsenet, tapahtuipa mitä hyvänsä, olen sitä mieltä, että teksti on hyvin tasapainoinen, vastaa työturvallisuuden ja –terveyden vaatimuksia ja säilyttää yritysten kilpailukyvyn tarvitseman tasapainon. 
Thomas Mann,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kukapa ei kannattaisi ihmisten suojelemista heidän työpaikoillaan vaarallisilta keinotekoisilta optisilta säteiltä, kuten lasersäteiltä? Kristillisdemokraatit vastustavat kuitenkin säännöksiä, jotka koskevat auringonvalon kaltaisia luonnollisia optisia säteitä. Saisivatko rakennustyöntekijät tehdä työtä ulkoilmassa ainoastaan silloin, jos he käyttävät suojaavia päähineitä ja pitkähihaisia paitoja? Täytyisikö uima-altaiden uimavalvojien verhoutua kokonaan? Olisiko tarjoilijoiden peitettävä olutpuistoissa kaula-aukkonsa? Oliko tämä kaikki todella tarkoitus toteuttaa kauttaaltaan koko Euroopassa? Annoimme tukemme saksalaisille rakennustyöntekijöille, kun he osoittivat mieltään täällä Strasbourgissa parlamenttirakennuksen edessä. Tapahtumaa tukivat erittäin vahvasti Euroopan kansanpuolueen pk-yritysryhmä – oman ryhmäni kauppiaat – Euroopan demokraattien ryhmän brittijäsenet, mukanaan tarmokas jäsen Bushill-Matthews. Tarkistusten avulla saimme enemmistön kannatuksen ensin asian käsittelystä päävastuussa olleessa työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnassa sekä myöhemmin täysistunnossa sille, että tekstistä poistetaan pakolliset terveystarkastukset ja kalliit toimintaohjelmat, jotka koskivat ihon suojaamista palamiselta auringossa. Nämä olisivat lisänneet entisestään pk-yritysten hallinnollisia tehtäviä. Äänestimme sellaisten ratkaisujen puolesta, joiden perustana on solidaarisuusperiaate ja joiden mukaan jäsenvaltiot voivat itse päättävät, millaiset toimenpiteet ovat järkeviä, soveltuvat mitä erilaisimpiin sääolosuhteisiin ja tietenkin erilaisille ihotyypeille. Näissä kaikissa on eroja eri maiden välillä.
Lisäisin vielä, että sovittelukomitea, jonka jäsen olin, sai nopeasti aikaan toimivan kompromissin komission ja neuvoston kanssa. Vedimme pois vaatimuksemme toissijaisuusperiaatteen soveltamisesta ja sitä vastaan tekstistä poistettiin viittaukset luonnolliseen optiseen säteilyyn eikä niiden tilalle laitettu mitään. Nyt direktiiviluonnoksen otsikossa mainitaan keinotekoinen optinen säteily.
Kiitän jälleen kerran esittelijäämme jäsen Örya työstä, jonka hän on tehnyt. Olemme yhdessä korostaneet, että Euroopan unionissa tehtävien päätösten on oltava toimivia jokapäiväisessä elämässä. Euroopan unionissa olisi käytettävä vähemmän aikaa toisarvoisten asioiden käsittelemiseen ja paljon enemmän aikaa ongelmiin, jotka todella ovat tärkeitä, kuten työttömyyden torjunta, kestävä ympäristönsuojelu sekä yhteisön sisäistä ja ulkoista turvallisuutta koskeva tehokas yhteistyö. Toivon todellakin, että sovittelukomitean hyvälle ratkaisulle saadaan selvä enemmistön kannatus huomisessa äänestyksessä. 
Stephen Hughes,
   . Arvoisa puhemies, yhdyn niihin, jotka ovat jo kiittäneet esittelijää. Mielestäni hän on tehnyt erinomaisen työn. Direktiivistä on hyötyä erilaisissa tehtävissä oleville työntekijöille, jotka altistuvat keinotekoisista lähteistä peräisin olevasta optisesta säteilystä aiheutuville riskeille – aina valokaaren hitsaajista uudenaikaisia teollisuuslasereita käyttäviin työntekijöihin. 
Kun runsaat kymmenen vuotta sitten olin esittelijänä tämän ehdotuksen ensimmäisessä käsittelyssä, teollisuuslasereiden käyttö oli vielä enimmäkseen lapsen kengissä, mutta nyt laserit ovat laajalti käytössä ja altistavat työntekijät eriasteisille riskeille. Kyseessä on hyödyllinen lainsäädäntö, ja haluan vielä kerran kiittää esittelijää.
Minun on kuitenkin todettava, että hän teki hyvää työtä pikemminkin oman ryhmänsä avusta huolimatta kuin sen ansiosta. Aikanaan täällä suhtauduttiin terveyttä ja turvallisuutta koskeviin toimiin vakavasti, mutta lähiaikoina annettujen direktiivien yhteydessä toiminta on ollut melko huolestuttavaa. Kun esimerkiksi käsittelimme tärinästä annettua direktiiviä, meille sanottiin, että soveltamisalan ulkopuolelle on jätettävä kokokehotärinä, koska – ja tästä kerrottiin sensaatiolehdissä – me kuulemma yritimme kieltää maanviljelijöiltä yli kolme tai neljä tuntia kestävän traktoriajon ja vielä parhaimpaan sadonkorjuuaikaan. Tämä oli silkkaa hölynpölyä. Kun käsittelimme meludirektiiviä, meille sanottiin, että soveltamisalan ulkopuolelle on jätettävä musiikki ja viihde, koska yritimme kuulemma pakottaa orkestereiden jäsenet käyttämään kuulokkeita ja että olimme aikeissa kieltää säkkipillien käytön Skotlannissa. Tämäkin oli silkkaa hölynpölyä, mutta aihe pääsi sensaatiolehtien otsikoihin.
Tämän ehdotuksen yhteydessä useat esittelijän ryhmän jäsenet ja muutkin tahot ovat päättäväisesti patistaneet meitä jättämään erään ilmiön direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. He ajoivat asiaansa ymmärtämättä, että ilmiöstä aiheutuvat riskit otetaan selkeästi huomioon, kun kahteen aiemmin annettuun direktiiviin, eli puitedirektiiviin ja tilapäisiä tai liikkuvia rakennustyömaita koskevaan direktiivissä säädetään selkeästi työnantajia koskevista velvoitteista. Tarkoittamani ilmiö on tietenkin luonnonsäteily.
Esittelijä teki urhean työn, ja yritimme auttaa häntä tarjoamaan työnantajille oikeusvarmuuden auringon säteilyyn liittyvissä asioissa. Nyt heillä ei ole tuota oikeusvarmuutta ja silti heidän on selvittävä kaikista puitedirektiivin ja tilapäisiä tai liikkuvia rakennustyömaita koskevan direktiivin seuraamuksista. Toivottavasti jäsenvaltioissa noudatetaan tervettä järkeä niin kuin on tehty tähänkin asti. Tämä tarkoittaisi esimerkiksi sitä, että alueellani toimivassa matkatoimistossa voitaisiin nopeasti alentaa Pohjois-Englannissa sijaitsevien liikkeiden sisällä työskenteleville henkilöille aiheutuvaa vaaraa, mutta toimiston olisi parasta suhtautua erittäin vakavasti riskeihin, joille sen työntekijät altistuvat edustaessaan yritystä Välimeren lomakohteissa kesäkuukausien aikana.
Tämä ongelma työnantajilla on nyt. Emme ole antaneet heille oikeusvarmuutta. Meidän on ratkaistava vielä monia vaikeita tapauksia esimerkkinä mainitsemilleni kahta ääripäätä edustaville työnantajille. Toivottavasti voimme tulevaisuudessa keskittyä tuottamaan etusivun otsikoiden sijasta hyvää ja vakavasti otettavaa lainsäädäntöä terveyden ja turvallisuuden alalla. 
Elizabeth Lynne,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää yhteistyöstä. Nyt meillä on järkevä direktiivi, jolla hitsaajien kaltaisia työntekijöitä voidaan suojata keinotekoiselta säteilyltä.
Olen iloinen, että kaikki ovat vihdoinkin tulleet järkiinsä, ja luonnollinen säteily on poistettu direktiivin soveltamisalasta. Asiasta kiisteltiin pitkään ja kovasti. Onnittelen jäsen Weisgerberia. Hän ja minä teimme todella paljon työtä sen jälkeen, kun komissio teki auringonvalon sisällyttämistä vastustavan ehdotuksensa toisessa käsittelyssä.
EU olisi saanut jälleen huonon maineen, ja lisäksi ehdotus olisi ollut painajaismainen niin työnantajille kuin työntekijöillekin. Olisi ollut todella vaikeaa todistaa laillisesti, oliko työntekijä saanut ihosyövän työpaikalla, takapihalla vai rannalla.
Tietenkin on selvää, että kaikkia pitäisi varoittaa auringon aiheuttamista vaaroista, ja siksi kannatankin suuresti kansallisia kampanjoita. Kun ihmiset ovat saaneet tiedon, on katsottava, että he ovat aikuisia ja heidän on kyettävä tekemään omat päätöksensä. Vastuuta päätöksenteosta ei pidä jättää työnantajalle. Tällöin holhousyhteiskunta on mennyt liian pitkälle. Miettikääpä mitä esimerkiksi jotkut rakennusmiehet saattaisivat sanoa, jos heitä käskettäisiin peittämään itsensä, kun he yrittävät saada rusketusta lomaansa varten. EU:n tehtävänä ei ole sanella työntekijöille, etteivät he voi kulkea ilman paitaa tai käyttää shortseja.
Tämänpäiväisiä menettelyjä ja toivoakseni huomista äänestystäkin voidaan pitää terveen järjen voittona. Nämä ovat myös osoitus Euroopan parlamentin vallasta. Jos olisimme äänestäneet toisessa käsittelyssä toisin, komissio ei olisi muuttanut mieltään, ja mikä tärkeintä, ei todennäköisesti olisi neuvostokaan. Tämä on hyvä päivä järkevän lainsäädännön kannalta. Koska olen Euroopan unionin kannattaja, mielestäni on todella harmillista, että olemme joutuneet käyttämään aikaa tällaisten naurettavien ehdotusten torjumiseen. Auringonvaloa ei olisi koskaan pitänyt sisällyttää direktiiviin. Direktiivi on todella hyvä, ja toivon kaikkien äänestävän sen puolesta huomenna, mutta vain keinotekoisen säteilyn eikä luonnollisen säteilyn sisällyttämisen puolesta. 
Sepp Kusstatscher,
   . Arvoisa puhemies, kaiken tämän, direktiivin teknisiä yksityiskohtia koskeneen keskustelun jälkeen haluan esittää yleisen kommentin. Periaatteessahan on niin, että kaikki sellaiset aloitteet ovat kannatettavia, joiden tarkoituksena on vähentää terveysriskejä ja jotka näin ollen parantaisivat ihmisten suojelua. Ihmiset viettävät merkittävän osan elämästään työpaikalla, joten onkin järkevää, että erilaiset työpaikkaan liittyvät vaarat tutkitaan tarkasti ja että kaikki nämä vaarat sekä työterveyteen kohdistuvat riskit saadaan mahdollisimman vähäisiksi. Mielestäni olisi erittäin hyvä laatia koko EU:n kattavat yhteiset vähimmäisnormit terveyden ja turvallisuuden suojelulle.
Oli todella pöyristyttävää, että direktiivistä käydyssä keskustelussa pyrittiin välttämään kaikkea sellaista, johon saattaisi kulua rahaa. Yhdessä kompromissitekstin johdanto-osan kappaleessa on myös yksi hieman arveluttava kohta, jonka mukaan direktiivin yhteydessä on vältettävä asettamasta sellaisia hallinnollisia, taloudellisia ja oikeudellisia rasitteita, jotka vaikeuttaisivat pienten ja keskisuurten yritysten perustamista taikka haittaisivat niiden kehitystä.
En ymmärrä, miksi terveyden suojelu ei saisi maksaa mitään, jos kerran samat säännöt koskevat kaikkia. Tällöinhän ei synny epäreilua kilpailua. Palvelut ja tuotteet, joihin liittyy suurempi riski, saavat kaikin mokomin maksaa hieman enemmän. Miksi eivät? Miksi ihmiset yleensäkään pulittaisivat kustannuksia, joita liiketalous sälyttää julkisiin terveyspalveluihin vain, koska tiettyihin riskeihin suhtaudutaan välinpitämättömästi? Todellista kilpailua syntyy vain silloin, jos sääntöjä sovelletaan tasapuolisesti ja jos todellisia kustannuksia pidetään perusperiaatteena. Kaikki muu on suuren yleisön kustannuksella yksittäisille yrityksille tai aloille annettavaa lyhyen aikavälin tukea, ja tästä aiheutuu vahinkoa myös vaarallisen työn tekijöille. Haluaisin, että toiminta olisi taloudellisesti nuhteettomampaa. 
Jiří Maštálka,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, direktiivi koskee auringonsäteitä, mutta minusta vaikuttaa siltä, että meidän kannattaisi ennemmin kuunnella Beethovenin kuutamosonaattia. Aluksi haluan todeta, että kannatan tietenkin ehdotettua säädöstä. Olen kuitenkin pettynyt sovittelumenettelyn tulokseen ja etenkin parlamentin toimintaan menettelyssä. Neuvottelut, joissa tätä toisinaan aurinkodirektiiviksi kutsuttua direktiiviä on käsitelty, ovat pikemminkin muistuttaneet toisen luokan saippuaoopperaa. Alun perin asiantuntijat, yhteisön toimielimet ja jäsenvaltiot olivat samaa mieltä siitä, että työturvallisuutta ja –terveyttä koskevan yleisen säädöksen lisäksi tarvitaan lisäsäädöksiä, joilla selvennettäisiin optiselta säteilyltä suojelemista koskevaa lainsäädäntöä ja tehtäisiin siitä toimivaa. Tällaisia säädöksiä annettiin edellisellä toimikaudella melusta, tärinästä ja sähkömagneettisesta säteilystä. Lisäksi huomautan, että kukaan ei ole maininnut sitä, kuinka vaatimattomiksi direktiivin liitteessä asetetut optiselle säteilylle altistumista koskevat raja-arvot asetettiin.
Esittelijä Őry on toiminut todella päättäväisesti, ja haluan kiittää häntä kompromissin tavoittelemisesta. Hänen poliittinen ryhmänsä kuitenkin vastusti kaikenlaisen luonnollisen optisen säteilyn sisällyttämistä direktiiviin. Mielestäni on melko naurettavaa, että selkeästi määriteltyjen sääntöjen ja normien laatimista työntekijöille tiedottamisesta ja työntekijöiden suojelemisesta auringon säteilyltä ovat vastustaneet pääasiassa sellaiset jäsenvaltiot, joissa suojelun taso on jo melko kohtuullinen, kun taas Italian kaltaiset maat, joissa toimia vielä tarvitaan, eivät oleellisesti vastustaneet asiaa. Ehkäpä italialaiset yksinkertaisesti tietävät, että on halvempaa tiedottaa työhön liittyvistä sairauksista ja torjua niitä kuin olla tekemättä mitään.
Optista säteilyä koskevalla direktiivillä voitaisiin paitsi parantaa työntekijöiden suojelua käytännössä myös yksinkertaistaa yhteisön lainsäädäntöä. Nyt tällä alalla on mielestäni sellainen tilanne, että tarpeetonta byrokratiaa ei todellakaan vähennetä. Pelkäänpä, että oikeuskiistoilta ei voida välttyä tulevaisuudessa. 
Anja Weisgerber (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, komission ehdotus direktiiviksi työntekijöiden suojelemiseksi altistumiselta optiselle säteilylle sisälsi sellaista auringonvalolta suojelemista koskevaa tekstiä, että ehdotusta voidaan pitää mestarinäytteenä yhteisön harjoittamasta liiallisesta sääntelystä.
Parlamentin toisessa käsittelyssä jäsenten ehdoton enemmistö ilmaisi selkeän kantansa ja äänesti luonnolliselta säteilyltä suojelemista koskevien säännösten poistamisen puolesta.
Sovittelumenettelyssäkin osoitimme, että Euroopan parlamentin jäsenet pystyvät pitämään puolensa eivätkä ole voimattomia ja komission armoilla, kun komissio toteuttaa lainsäädäntöön liittyviä intohimojaan. Meidät on valtuutettu laatimaan direktiivejä, joista on hyötyä ihmisille.
Günter Verheugen ja muut puhuvat aina, että lainsäädäntöä parantamalla lisätään kasvua ja työpaikkoja EU:ssa, mutta ensin on tehtävä paremmiksi tämänkaltaiset säädökset. Oli suuri yllätys, että nyt saimme komission ja neuvoston tästä vakuuttuneiksi sovittelumenettelyssä.
Direktiiviin sisältyviä järkeviä osioita ei muutettu. Niissä käsitellään työntekijöiden suojelemista altistumiselta keinotekoiselta optiselta säteilyltä, kuten lasereilta, infrapunavalolta ja muilta vastaavilta lähteiltä. Luonnollista säteilyä koskevista säännöistä on todettava, että komissio ylitti kohtuuden rajat reippaasti, sillä alkuperäisessä direktiiviehdotuksessa työnantajilta edellytettiin, että he teettävät täydelliset tutkimukset auringonvaloon liittyvien riskien arvioimiseksi ja laativat byrokraattiset toimintasuunnitelmat riskien poistamiseksi. Tällöin työnantajat olisivat joutuneet hankkimaan ulkona työskenteleville T-paidat ja aurinkovoiteet. Työnantajille olisi myös koitunut vastuita, joista he eivät olisi tienneet. Joka tapauksessahan kukin järkevä ihminen osaa itse parhaiten arvioida, milloin ja miten auringolta on syytä suojautua. Kysehän on henkilökohtaisesta vastuusta, ja tämä on ehkä vihoviimeisin asia, josta Euroopan unionin pitäisi säätää laki.
Euroopan unionilla on täysin toisenlaisia ongelmia ratkaistavanaan. Näitä ovat työttömyys, vanhentuneet sosiaaliturvajärjestelmät ja ikääntyneiden osuuden nopea lisääntyminen väestössä. Näistä asioista meidän olisi huolehdittava, ei auringonvalolta suojautumisesta. Sovittelumenettelyn aikana jopa komissio ja neuvosto ovat tulleet järkiinsä ja myöntäneet tämän. Olenkin siitä todella iloinen. Tämän ansiosta direktiivistä saatiin huomattavasti parempi ja vältyttiin liialliselta sääntelyltä, mikä olisi aiheuttanut tarpeettomia lisäkuluja etenkin pk-yrityksille.
Kehotan teitä äänestämään huomenna sovittelukomitean ehdotuksen puolesta, ja tuolloin osoitamme toivovamme byrokratian ja paperinpyörityksen vähentämistä kaikkialla Euroopan unionissa. 
Karin Jöns (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tänään keskustelemme todellakin viimeistä kertaa tästä direktiivistä, joka on herättänyt paljon julkista keskustelua kotimaassani.
Harvoin olen törmännyt näin vääriin käsityksiin direktiivin todellisesta sisällöstä ja siksi haluaisinkin vielä kerrata, miksi sosialidemokraattinen ryhmä lopulta päätyi sovittelumenettelyssä sille kannalle, että luonnollinen säteily olisi parempi jättää pois direktiivistä kokonaisuudessaan.
Päädyimme tähän ratkaisuun yksinkertaisesti ja ainoastaan siksi, koska haluamme, että vähimmäisnormeja, jotka asetetaan työterveyden suojelulle, sovelletaan yhtäläisesti ja yleisesti kaikissa jäsenvaltioissa. Mitä tulee sosiaalipolitiikkaan, emme halua Euroopan unionille –ratkaisua, jollaiseen toisen käsittelyn tulos olisi johtanut. Tällöin jokainen jäsenvaltio voisi itse päättää velvoitetaanko työnantajat tiedottamaan työtekijöilleen luonnollisen säteilyn mahdollisista vaaroista.
Viittaukset luonnolliseen säteilyyn on poistettu tästä direktiivistä, mutta puitedirektiivi on vielä voimassa ja velvoittaa työnantajat edelleen suojelemaan työntekijänsä auringonvalon vaaroilta. Tämän ovat vahvistaneet meille sekä parlamentin oma oikeudellinen yksikkö että komission ja neuvoston oikeudelliset yksiköt.
Halusimme ainoastaan, että velvoitteelle annetaan konkreettisempi muoto, ja vaikka se onkin piinallista, parlamentin konservatiivi- ja liberaalijäsenten on nyt myönnettävä se tosiasia, että heidän vuoksi se ei ole mahdollista. Tästä seuraa, että työnantajat ovat edelleen epävarmoja oikeudellisesta asemastaan, eli siitä, täytyykö heidän suojella työntekijöitä luonnollisen säteilyn aiheuttamilta vaaroilta ja jos täytyy, millaisia toimia heidän on toteutettava. Tosiasiassa Euroopan parlamentin jäsenten enemmistö on luovuttanut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle oikeuden muovata politiikkaa, ja tämä on todella valitettavaa. 
Marian Harkin (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää esittelijää erinomaisesta työstä. Mielestäni olemme nyt saaneet sovittelumenettelyssä aikaan järkevän päätöksen. Se on järkevä ja käytännöllinen, ja sillä rajoitetaan kyseisen direktiivin soveltamisalaa. Varmistamme kuitenkin vielä, että optiselle säteilylle altistuvia työntekijöitä suojellaan perinpohjaisesti ja että heidän terveydestään ja turvallisuudestaan huolehditaan.
Luonnollisesta säteilystä aiheutuvat riskit on tuotava esille ja toteutettava kohtuulliset varotoimet, mutta jäsenvaltioiden olisi saatava itse laatia toimintasuunnitelma. Näin eri maiden työntekijät ja työnantajat saisivat oikeudellista varmuutta. Pidimmepä Euroopan parlamenttia kuinka vaikutusvaltaisena tahansa, emme voi antaa auringonvaloa tai sadetta koskevia säädöksiä, jotka koskisivat kaikkia 25:tä jäsenvaltiota. Irlannissa on tällä hetkellä sademäärään, säätilaan ja ilmastoon perustuva nitraattidirektiivi, joka on täysin käyttökelvoton, ja tähän olemme osittain itse syypäitä oman toimettomuutemme vuoksi, mutta se onkin jo aivan toinen asia.
Tässä tilanteessa ja tämän direktiivin avulla on saatu aikaan tasapaino. Olemme välttyneet liialliselta sääntelyltä ja saaneet aikaan säädöksen, joka on järkevä ja suojaa työntekijöitä. 
Harald Ettl (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, kysymys asian järkevyydestä on usein retorinen. Vaikka on toki hyvä, että asiaan on saatu kompromissiratkaisu, kyseisellä kompromissilla ratkaistaan valitettavasti vain osa ongelmasta.
On tietenkin oltava mielissään siitä, että keinotekoisesta optisesta säteilystä on edes säädös olemassa, mutta luonnollisen säteilyn poistamista direktiivistä ei voida todellakaan pitää parlamentin parhaimpana ideana. Keinotekoinen optinen säteily aiheuttaa aivan yhtä paljon ongelmia silmien ja ihon suojelulle kuin luonnollisen säteilyn vaihtelu, sillä molemmista aiheutuu seurauksia.
Näin ollen oikeusvarmuutta tarvitaan sekä keinotekoista optista säteilyä että luonnollisista lähteistä aiheutuvaa säteilyä varten. Huomaamme, että ympäristöpolitiikan kehittyessä tuomioistuimet ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuin kiinnittävät ongelmaan entistä enemmän huomiota, ja tällöin meidän on jälleen ryhdyttävä toimiin.
Työntekijöiden suojelun perustana on jo melko kauan ollut tiedotus ja ennaltaehkäisy. Tämä on ihmisystävällisempää ja halvempaa. Ajattelutavan muutokseen johtanut prosessi on ollut pitkä ja työläs. Se sai alkunsa myötätunnosta työntekijöitä kohtaan, ja tätä seurasi oivallus, että työnantajilla on huolenpitovelvollisuus ja että kärsimysten ja sairauksien lievittämiseen on olemassa hoitokeinot. Vasta tuolloin ihmiset ymmärsivät sairauksia ja työssä tapahtuvia onnettomuuksia koskevan tiedotuksen ja näiden ennaltaehkäisyn merkityksen.
Tästä tulee jälleen mieleeni kysymys, mikä on järkevää, ja tähän pyydän vastausta ystävältäni, jäsen Thomas Mannilta. Mitä olet mieltä Thomas? 
Marios Matsakis (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, kun huomenna äänestämme työntekijöiden suojelemiseksi altistumiselta optiselle säteilylle annettavasta direktiivistä, saamme valmiiksi kauan odotetun ja todella tarpeellisen EU:n lainsäädännön, jossa säädetään fysikaalisille tekijöille altistuvien työntekijöiden terveyttä ja turvallisuutta koskevista vähimmäisvaatimuksista.
Tästä nimenomaisesta ehdotuksesta oli todellakin melko vaikea saada aikaan lopullista sopimusta, mutta jokainen este voitettiin, sillä kaikki sovittelumenettelyyn osallistuneet toimivat pitkäjänteisesti ja tervejärkisesti. Sovittelumenettelyn onnistuneesta tuloksesta on siis kiitettävä suurelta osin Euroopan parlamentin valtuuskuntaa sekä esittelijää, Csaba Őrya.
Keinotekoisista lähteistä aiheutuva optinen säteily saattaa tietyissä olosuhteissa aiheuttaa sille altistuneille työntekijöille vakavia silmävaurioita – myös sokeutumisen – tai vakavia ihovaurioita, kuten syövän alkuja. Mikäli kyseinen säädös pannaan asianmukaisesti täytäntöön, sen avulla saadaan varmasti vähennettyä tällaisten vaurioiden ilmenemistä ja suojeltua monia työntekijöitä muiltakin työperäisiltä riskeiltä.
On kuitenkin muistettava, että suurin määrä optista säteilyä tulee keinotekoisten lähteiden sijasta auringosta, ja useimpien työntekijöiden ihosyövän taustalla on altistuminen auringonvalolle. Näin ollen joudumme kohtaamaan tämän ongelman jossakin vaiheessa tulevaisuudessa ja etsimään siihen ratkaisun. 
Vladimír Špidla,
   . Hyvät parlamentin jäsenet, olen kuunnellut keskusteluanne kiinnostuneena, ja olen tyytyväisenä pannut merkille, miten laajan kannatuksen ehdotus sai sovittelumenettelyssä. Kiitän kaikkia menettelyyn osallistuneita, sillä työ ei ollut vaivatonta ja monessa tapauksessa oli todella vaikea löytää sopivaa kompromissia. Tekstissä on joka tapauksessa otettu huomioon monia perusteita, ja direktiivi on merkki edistymisestä. Mielestäni yhtäkään keskustelun aikana esitettyä ajatusta ei voida torjua helposti yksinkertaisin perustein. Olen myös sitä mieltä, että työterveyden ja -turvallisuuden suojelun kehittämistä voidaan harkita vielä tarkemmin. Yhteenvetona totean, että menettely oli askel oikeaan suuntaan, ja tämän keskustelun perusteella oletan, että direktiivi saa todella suuren kannatuksen. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tiistaina klo 12.00. 

