Priprava Evropskega sveta (Bruselj, 13. in 14. marec 2008) (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka so izjave Sveta in Komisije o pripravi Evropskega sveta v Bruslju 13. in 14. marca 2008.
V imenu Sveta bo govoril Janez Lenarčič.
Janez Lenarčič
predsedujoči Svetu. - Zelo me veseli, da vam lahko danes predstavim glavne teme zasedanja Evropskega sveta, ki se začenja jutri. V skladu s tradicijo spomladanskih vrhov bo tudi to zasedanje posvečeno ekonomskim vprašanjem, zlasti lizbonski strategiji, pa tudi podnebnim spremembam in energiji ter finančni stabilnosti.
Predsedstvo se veseli te izmenjave mnenj z Evropskim parlamentom in lahko vam zagotovim, da bodo stališča Parlamenta do zadev, ki so na dnevnem redu jutrišnjega zasedanja, ustrezno upoštevana.
Vsi se zavedamo, da se Evropska unija danes sooča z novimi izzivi, globalizacija prinaša nove priložnosti, ne samo na gospodarskem, temveč tudi na socialnem in kulturnem področju. In te priložnosti so Uniji že prinesle koristi. Zavedamo pa se tudi, da globalizacija od Unije in držav članic terja tudi prilagoditve in iskanje pravih odgovorov. Prav temu se bo posvetil Evropski svet.
Svetovno gospodarsko okolje se nahaja v obdobju preizkušenj. Bili smo priča turbulentnemu dogajanju na finančnih trgih. Priča smo zmanjšanju gospodarske aktivnosti v zadnjem času zaradi recesije v Združenih državah ter zaradi višjih cen nafte in blaga. Kljub temu so temelji gospodarstva Evropske unije še trdni, vendar se v teh okoliščinah ne moremo ustaviti, ne moremo počivati, moramo nadaljevati z našimi reformami.
V tej zvezi bo Evropski svet ocenil stanja izvajanja lizbonske strategije za rast in delovna mesta. Pozdravil bo pozitivne rezultate in potrdil dobro delovanje te strategije. Poudaril bo, da se je treba sedaj osredotočiti na izvajanje, in v tem duhu bo začel novi cikel prenovljene lizbonske strategije.
Na področju znanja in inovacij bo Evropski svet dal nov zagon našim prizadevanjem z uvedbo tako imenovane pete svoboščine. Ta naj bi odpravila obstoječe prepreke za prost pretok znanja s krepitvijo čezmejne mobilnosti raziskovalcev, študentov, znanstvenikov in univerzitetnih predavateljev. Peta svoboščina bi po našem mnenju pospešila preobrazbo Evropske unije v inovativno, ustvarjalno in na znanju temelječe gospodarstvo.
Za krepitev konkurenčnosti podjetij, zlasti malih in srednjih, bo Evropski svet predvidel ukrepe, ki bodo omogočili njihovo boljše delovanje in razvoj. Dobila naj bi lažji dostop do virov financiranja, okrepile pa se bodo tudi spodbude za inovacije. Izrazito prednost bo imelo tudi uresničevanje načrta za boljšo zakonodajo. Velika pozornost bo posvečena tudi socialni razsežnosti lizbonske strategije, naporom pri reševanju demografskih izzivov, pomanjkanju kvalifikacij ter prihodnjih političnih ukrepih, namenjenih povečevanju socialne kohezije.
Spomladanski vrh bo državam članicam naložil postopno izvajanje skupnih načel o prožni varnosti, in sicer s takšnimi nacionalnimi ureditvami, ki bodo zagotavljale ravnovesje med prožnostjo in varnostjo na trgu dela.
Dovolite mi, da preidem na drugo pomembno zadevo, ki jo bo obravnaval Evropski svet. Gre za izzive, povezane s podnebnimi spremembami in energijo. V lanskem letu smo bili priča zgodovinskim zavezam v podnebno-energetski politiki. Letos se moramo posvetiti njihovemu izpolnjevanju. Ta cilj je tako gospodarski kot tudi ekološki izziv, ki ima izjemen dolgoročni pomen. Če se nanj odzovemo ambiciozno, bomo lahko ustvarili zgodbo ne le o gospodarskem uspehu, temveč tudi o okoljskem uspehu.
Zakonodajni sveženj, ki ga je predstavila Komisija, je trenutno v obravnavi v Svetu. In prve razprave so ponovno potrdile zavezanost vseh držav članic k ambicioznemu odzivu. Kljub temu bi bilo še prezgodaj pričakovati, da bi bili dogovori o vseh vidikih tega paketa doseženi že na tem vrhu. Vendar pričakujemo, da bo možno doseči dogovor o načelih in usmeritvah za nadaljnjo obravnavo svežnja. Pričakujemo, da bodo voditelji izrazili željo po ohranitvi splošnega ravnovesja, pri čemer bodo pozorni na zapletenost svežnja v smislu njegovega gospodarskega in finančnega učinka.
Cilj je, da bi sveženj sprejeli čimbolj zgodaj v letu 2009, vsekakor še pred iztekom mandata Evropskega parlamenta. Če se bodo vsi ključni partnerji spoprijeli z izzivi podnebnih sprememb, bodo naša prizadevanja uspešna. Ko se bo konec leta 2009 v Kopenhagnu sestala konferenca o podnebnih razmerah, bi Evropa morala biti vodilna sila v pogajanjih o ambicioznem in celostnem sporazumu za obdobje po Kjotu. To je še en razlog, da sprejmemo dogovor čim prej v letu 2009.
Dovolite mi, da se na kratko dotaknem tudi nekaterih drugih vprašanj, povezanih z energijo. Učinkovit, delujoč notranji trg z energijo je bistven pogoj za zanesljivo, trajnostno in konkurenčno oskrbo z energijo v Evropi. V tem smislu pričakujemo, da bo Evropski svet pozval k čimprejšnjemu sprejetju dogovora o tretjem svežnju za notranji trg s plinom in električno energijo. Posebno pozornost bo namenil tudi nadaljnjim ukrepom v zvezi z zanesljivostjo oskrbe in z zunanjo energetsko politiko.
Evropski svet bo prizadevanja v zvezi s podnebno energetsko politiko uvrstil v okvir razvoja novih tehnologij in povečevanja investicij vanje. To je bilo nedavno opredeljeno v strateškem energetskem tehnološkem načrtu. To bi nadalje prispevalo k povečanju konkurenčnosti naših podjetij.
Voditelji držav in vlad bodo prav tako obravnavali sklepe iz skupnega sporočila generalnega sekretarja, visokega predstavnika Solane in Komisije o vplivu podnebnih sprememb na mednarodno varnost. Kompleksnost podnebnih sprememb zahteva celostno usklajevanje politike in Evropski svet bo pozval k temeljitemu nadaljnjemu spremljanju poročila.
Spoštovani predsednik, cenjene poslanke in poslanci, dovolite mi, da se dotaknem še tretje glavne točke dnevnega reda Evropskega sveta. Gre za izmenjavo mnenj o nedavnih razmerah na mednarodnih finančnih trgih.
Razmere v mednarodnem finančnem sistemu so še naprej negotove. Če hočemo obvladovati tveganje njihovega vpliva na realno gospodarstvo, bi morali gospodarske in finančne politike Evropske unije usmeriti k zagotavljanju makroekonomske stabilnosti in uresničevanju načrta strukturnih reform. Odziv Unije so pripravili finančni ministri, nekatere prilagoditve finančnih trgov pa potekajo že od lanske jeseni. Evropska centralna banka, državni organi, institucije Evropske unije ter finančne institucije so sprejeli vrsto ukrepov za stabilizacijo razmer. Vendar pa so za obvladovanje tveganja še naprej primarno odgovorni posamezne finančne institucije in investitorji.
Sedanje razmere so izpostavile potrebo po nadaljnji krepitvi okvira finančne stabilnosti s pomočjo večjega bonitetnega nadzora in izboljšanih orodij za finančno krizno upravljanje.
Pričakujemo, da bo Evropski svet pozval k ukrepanju na štirih glavnih področjih: izboljšanje preglednosti za vlagatelje, trge in zakonodajalce, izboljšanje standardov vrednotenja, utrditev bonitetnega okvira in okrepitev obvladovanja tveganja v finančnem sektorju, in nazadnje izboljšanje delovanja trga, tudi vloge bonitetnih agencij.
Še nekaj besed o državnih premoženjskih skladih. Ti so s svojimi dolgoročnimi strategijami v koristni vlogi ponudnikov kapitala, ki zagotavljajo likvidnost. Vendar pa nastop novih akterjev, katerih naložbene strategije in cilji niso vselej povsem pregledni, poraja posamezne pomisleke o negospodarskih praksah. Pred nedavnim izdano sporočilo Komisije o državnih premoženjskih skladih je nadvse dragocen prispevek k tej razpravi. Evropski svet se bo predvidoma strinjal s potrebo po oblikovanju skupnega pristopa Evropske unije v skladu z načeli, predlaganimi v omenjenem sporočilu.
Naj še enkrat poudarim, da bo sodelovanje z Evropskim parlamentom pri vseh omenjenih vprašanjih bistvenega pomena.
Svoj uvod bi rad zaključil z mislijo, da bo spomladanski Evropski svet, ki se začenja jutri, posvečen predvsem uresničevanju sprejetih zavez. Predsedstvo si želi pospešiti delo pri spreminjanju Evrope v najbolj konkurenčno gospodarstvo. Prav tako smo pred pomembno nalogo zagotoviti še več trajnosti s pomočjo naše podnebne in energetske politike.
Glede na vse te prihodnje izzive, si želimo resnično tvornega sodelovanja z Evropskim parlamentom. Če nam skupaj uspe doseči napredek, bodo evropski državljani lahko uvideli, da je Evropska unija tukaj zato, da poskrbi za njihovo prihodnost.
Naša današnja izmenjava mnenj ter razprava s predsednikom Evropskega parlamenta na zasedanju Evropskega sveta, sta nedvomno pomembna dejavnika pri doseganju tega cilja. Hvala za vašo pozornost.
José Manuel Barroso
predsednik Komisije - Gospod predsednik, spomladansko zasedanje Evropskega sveta je čas, ko pregledamo lizbonsko strategijo za rast in delovna mesta, zato bo ta sestanek pomembnejši od večine. Najprej se zahvaljujem slovenskemu predsedstvu za zelo natančno pripravo tega spomladanskega vrha.
Ne glede na katere koli druge zadeve, ki jih Evropski svet ta teden sporoči, mora biti nekaj jasno: lizbonska strategija deluje. V zadnjih dveh letih je bilo v Evropski uniji ustvarjenih več kot 6,5 milijonov delovnih mest. Stopnja brezposelnosti je najnižja v zadnjih 25 letih. Stopnja brezposelnosti je 66 % in se približuje lizbonskemu cilju, ki je 70 %. Z ustvarjanjem delovnih mest se je povečala tudi produktivnost. Večanje produktivnosti je zdaj v Evropski uniji hitrejše kot v Združenih državah. To niso majhni dosežki.
Lizbonski proces nas seveda ne more zaščititi pred negativnim razvojem gospodarskih dogodkov, ki ne izvirajo iz Evrope. Pri današnjih medsebojno povezanih gospodarstvih je to nemogoče. Napovedi rasti za letošnje leto smo morali nekoliko znižati, še vedno pa napovedujemo 2-odstotno rast - zelo zavidljiv dosežek.
Zaradi že izpeljanih reform so naša gospodarstva postala odpornejša in prilagodljivejša. Zato lažje prenašamo zunanje pretrese.
Ob poslabšanju razmer je seveda še pomembneje, da opogumimo tiste, ki čutijo, da jih gospodarska recesija ogroža. Evropa mora ščititi - mora pa se izogniti skušnjavi postati protekcionistična.
Umik v protekcionizem bi bil norost. Evropa je imela od globalizacije velike koristi. Z le 7 % svetovnega prebivalstva Evropa proizvede 30 % svetovnega gospodarskega donosa. V Evropi je sedem od desetih najkonkurenčnejših držav na svetu in kljub napredku Kitajske in Indije Evropa ostaja največja svetovna trgovska sila.
Evropa ima torej vse razloge, da v prihodnost gleda samozavestno. Hkrati pa moramo ostati previdni in paziti na nadaljnji razvoj dogodkov. Vendar mora biti naša splošna miselnost samozavestna. Prihodnjih gospodarskih bitk ne bomo dobili s pesimizmom.
To je navdihnilo naš odziv na finančni pretres in naše dokumente politike o finančni situaciji in o državnih premoženjskih skladih, ki prav tako čakajo na obravnavo Evropskega sveta. Upamo, da bo Evropski svet podprl naše predloge za skupni evropski odgovor na te izzive.
Ko pravim, da lizbonska strategija deluje - kar je dejstvo - to ne pomeni, da je vse rožnato in da lahko počivamo na lovorikah. Kot Komisija sem tudi jaz večkrat dejal, da nimamo časa za samozadovoljstvo, zlasti ko se gospodarski položaj globalno slabša. Veliko je treba še narediti. V veliko evropskih regijah ostaja brezposelnost velik problem. Zlasti so prizadete posebne družbene kategorije. Višanje cen energije in hrane spodbuja inflacijo in niža kupno moč zlasti tistih, katerim prihodke predstavljajo le plače in pokojnine. Zato moramo nadaljevati z našimi prizadevanji.
Vendar lizbonska strategija ni statični proces. Daleč od tega. Strateško poročilo Komisije določa vrsto novih pobud politike, ki bodo Evropo naredile še odpornejšo na gospodarske pretrese in okrepile njena prizadevanja za oblikovanje in polno izkoriščanje globalizacije.
Najprej najpomembnejše področje. To so ljudje. Ključ do odprave revščine in neenakosti je dvig standardov za izobraževanje in usposabljanje v celotni Uniji ter zagotovitev, da sta dostopna vsem. Odločili smo se, da se bomo osredotočili na eno od najranljivejših skupin: na osebe, ki zgodaj prekinejo šolanje. Danes v Evropi eden od šestih mladih ljudi še vedno prekine šolanje, ne da bi bil kvalificiran za kak poklic. Vsak peti petnajstletnik nima ustreznih bralnih sposobnosti. Ne smemo dovoliti, da zapravijo svojo nadarjenost. Mladim moramo dati potrebna znanja, da bodo lahko uresničili svoj potencial.
Še eden od ključnih stebrov lizbonske strategije, h kateremu smo se vrnili, so razvoj in inovacije. Če želi ohraniti pritok naložb, mora Evropa povečati svojo sorazmerno privlačnost. Peta evropska svoboščina - prosti pretok znanja - mora dopolnjevati ostale štiri svoboščine, na katerih temelji enotni trg. Podpirati moramo odprto inovativnost, hkrati pa moramo zagotoviti, da znanje ustrezno ščitijo evropski patenti in avtorsko pravo.
Pozdravljam dejstvo, da je Parlament včeraj sprejel Evropski inštitut za inovacije in tehnologijo. To je ključni dogodek za Evropo. Evropskemu parlamentu čestitam za ta dosežek in se mu zahvaljujem za podporo mojega predloga, ki je pred tremi leti naletel na velik odpor. Zahvaljujoč dobremu sodelovanju Parlamenta in Komisije ter držav članic smo na koncu le dosegli ta sporazum.
Tretja prednostna naloga, ki smo jo izpostavili, je poslovno okolje. Evropa potrebuje delujoč enotni trg, zlasti za mala in srednje velika podjetja, ki so hrbtenica našega gospodarstva in kjer nastane največ novih delovnih mest. Zato prosim Evropski svet, da jutri podpre zakon o malih podjetjih, ki bo odpravil omejitve za nastanek in rast malih in srednje velikih podjetij. Ne smemo pozabiti, da je najpomembnejše, kar lahko ponudimo malim in srednje velikim podjetjem, pravi notranji trg. V zvezi z malimi in srednje velikimi podjetji je to glavna razlika med Evropo in Združenimi državami Amerike, in ne posamezna zakonodaja. Majhno podjetje v Združenih državah lahko začne delovati v eni zvezni državi, vendar lahko takoj dostopa do celotnega notranjega trga Združenih držav. V Evropi temu še vedno ni tako. V Evropi je v praksi veliko ovir pri prehodu iz ene države v drugo. Torej resnično moramo dokončno vzpostaviti notranji trg, če želimo razviti mala in srednje velika podjetja ter doseči večjo rast in zaposlenost v Evropi.
(Ploskanje.)
Zadnji lizbonski steber, ki smo ga ponovno obravnavali v našem strateškem poročilu, so energija in podnebne spremembe, bistveni izzivi naše generacije. Mogoče je za energetsko-podnebni paket prezgodaj. Vendar, kot se ta parlament zaveda, ne smemo izgubiti zagona. Čas sklenitve sporazuma je bistven za njegov uspeh. Prej kot bo sklenjen, nižji bodo stroški prilagajanja in večje koristi za tiste, ki bodo najprej ukrepali. Bistven pa je tudi za naš najpomembnejši cilj: da v Kopenhagnu naslednje leto sprejmemo obsežen mednarodni sporazum. Večje sodelovanje držav in usklajenost njihovih ciljev z našimi bosta prispevala k enakim konkurenčnim pogojem. K temu bo najbolj pripomoglo to, da Evropska unija s sprejemom sporazuma do konca letošnjega leta pokaže, da misli resno.
Zato sem resnično odločen - Komisija je resnično odločna - da bomo sodelovali z državami članicami in dosegli osnovni politični sporazum o notranjem energetskem trgu in o varstvu podnebja ter paketu o obnovljivih virih do konca tega leta. Seveda bi radi v začetku naslednjega leta zaključili tudi končni zakonodajni postopek z Evropskim parlamentom.
Seveda je pomembno povezati strategijo varstva podnebja z notranjim energetskim trgom. Vsi vemo, da je to bistveno za našo vizijo konkurenčne, varne in trajnostne energije za Evropo. Veseli me, da je ta dokumentacija v zadnjih tednih vedno hitreje napredovala in zavezani smo odkrivanju načinov za zagotovitev realizacije resničnega odprtja trga, ki je cilj naših prvotnih predlogov. Komisija ostaja popolnoma zavezana uresničitvi lastniškega ločevanja podjetij ali njeni funkcionalni ustreznici. Bistveno je, da si Parlament prizadeva za pripravo prve obravnave do junija.
Namen reforme ni odpraviti že sprejete pomembne družbene napredke ali naše socialno tržno gospodarstvo, ampak pripraviti ljudi, da bodo lahko uspeli tudi v času sprememb, in jim omogočiti nadzor nad lastnim življenjem.
Z reformo se modernizirajo naši socialni sistemi in zagotovi njihova trajnost. Dostop, priložnosti in solidarnost morajo biti ključne besede in bodo v središču prenovljenega socialnega programa, ki ga bo Komisija predstavila pred poletjem.
Reforme so tudi dinamično poslovno okolje, kjer podjetniki namenjajo svoj čas in sredstva za proizvajanje visokokakovostnega blaga in storitev, po katerih povprašujejo ljudje iz celega sveta, in ne nepotrebno izpolnjevanje obrazcev in vsakodnevni boj z birokracijo.
Namen reforme je tudi preoblikovanje Evrope v gospodarstvo z nizkimi emisijami ogljika, kar koristi okolju in poslovanju. Gospodarstvo, ki dviga življenjski standard, a ne obremenjuje zemlje.
Z zadovoljstvom opažam, da je trdo delo zadnjih nekaj let v zvezi s prenovljenim lizbonskim programom pripomoglo k širokemu soglasju o trenutnem položaju in o naših ciljih. Ta parlament je stalno zagotavljal kritično podporo, za kar se vam zahvaljujem.
Zadovoljen sem z veliko podporo lizbonske strategije, ki jo je Evropski parlament izrazil v resoluciji z dne 20. februarja o prispevku k spomladanskemu zasedanju Evropskega sveta 2008.
Prav tako sem videl spremembe, ki jih je ta parlament še isti dan izglasoval za široke smernice gospodarske politike. Strinjam se z vprašanji, ki jih poudarjate, pri čemer so ta na podlagi predlogov Evropske komisije že del politik Evropske unije: socialna vključenost, trajnost javnih financ, potreba po odpravljanju inflacije, raziskave in razvoj, večja usklajenost gospodarskih politik, spodbujanje podjetništva in inovativnosti, zunanja dimenzija notranjega trga ter spremembe podnebja in energija. Bodimo jasni: Komisija se s temi prednostnimi nalogami strinja.
Po posvetovanju z več zainteresiranimi stranmi, vključno z državami članicami, je Komisija decembra predlagala, da se smernice strategije ohranijo v svoji prvotni obliki, ob upoštevanju njihove notranje prožnosti, ki omogoča prilagajanje razvoju dogodkov in prilagajanje prednostnih nalog, ki sem jih pravkar naštel in ki jih Komisija podpira.
Ohranitev smernic zagotavlja potrebno sporočilo stabilnosti in predvidljivosti državam članicam in gospodarskim subjektom ter s tem veča verjetnost njihove uresničitve. Kot je pravkar povedalo predsedstvo Sveta, je zdaj prednostna naloga uresničitev dogovorjenega. Pokazati moramo konkretne rezultate in doslednost. Po razgovorih s parlamentarnim odborom za ekonomske in monetarne zadeve je Komisija poskušala s Svetom doseči sporazumni dogovor, pri čemer je predlagala spremembe predstavitvenega dokumenta, ki spremlja smernice, tako da bo vseboval vprašanja, ki jih je poudaril Parlament. Kljub prizadevanjem Komisije se je Svet odločil, da ne bo upošteval našega sporazumnega predloga o širokih smernicah gospodarske politike.
Kakor koli že, temu parlamentu zagotavljam, da Komisija velik pomen pripisuje določitvi ustreznega okvira za države članice, v katerem bodo lahko izpolnjevale naše skupne prednostne naloge, ki so rast in delovna mesta. Ko rečem rast, s tem mislim rast, ki je trajna s socialnega in okoljskega vidika. In delovna mesta, ki jih ni le zmeraj več, ampak so tudi bolj kakovostna. Ker smo prepričani, da je prenovljena lizbonska strategija s poudarkom na delovnih mestih in rasti ter s svojo zavezanostjo konkurenčnosti in vključenosti najboljši odgovor Evrope na izzive globalizacije.
(Ploskanje.)
Joseph Daul
v imenu skupine PPE-DE. - (FR) Gospod predsednik, gospod predsedujoči, gospod predsednik Komisije, gospe in gospodje, pomladna prednostna naloga Evropskega sveta bo spodbujanje evropske rasti in ponovni zagon lizbonske strategije za obdobje 2008-2010.
Naša skupina meni, da je zelo pomembno, da se Evropski uniji z vidika globalizacije zagotovijo vse možnosti in da se reformira, kot Evropska komisija pod vodstvom predsednika Barossa zelo zavzeto predlaga že od leta 2005. Ta strategija je najboljše orodje za soočanje z izzivi pred nami: globalizacijo, prebivalstvom in podnebnimi spremembami.
To ima dvojno sporočilo: izvajanje sprejetih reform, ampak tudi večanje učinka lizbonske strategije. Globalizacija je za Evropo priložnost, vendar ne bomo nikoli sprejeli nenadzorovane proste trgovine. To je prvi izziv. Zaščititi moramo interese najbolj ranljivih in spodbujati lastni socialni model. To ni čas za spreminjanje naše smeri, ampak za okrepitev prizadevanj na že izbrani poti. Lizbonska strategija predlaga prilagojen odgovor na vsak izziv.
Vpričo konkurence, ki jo predstavljajo hitro razvijajoče se države, leži naša prihodnost v raziskovanju in inovacijah, podpori podjetnikov, vseživljenjskemu učenju in reformiranju trga dela. Evropa je lahko konkurenčna le, če imajo njeni izdelki dodano vrednost v zvezi s kakovostjo in inovativnostjo. Zato države članice pozivam, da čim več vlagajo v raziskave in inovacije.
Rast in delovna mesta ne bodo sledili razvoju malih in srednje velikih podjetij. Pomagati jim moramo pri pridobivanju pogodb in ustvarjanju delovnih mest, tako da zmanjšamo upravno breme. Oblikovanje zakona o malih podjetjih na evropski ravni je korak v pravo smer. Izobraževanje in usposabljanje je treba prilagoditi potrebam gospodarstva. Konkurenčni lahko ostanemo le, če je naša delovna sila ustrezno usposobljena. Poučevanje na šolah in univerzah ter stalno usposabljanje je treba pregledati in gotovo izboljšati. V zvezi s tem pozdravljamo program vseživljenjskega učenja za obdobje 2007-2013. Obsežne reforme so potrebne tudi na trgu dela, ki mora postati mobilnejši, prilagodljivejši in varnejši. Podjetja se morajo biti sposobna prilagoditi zahtevam trga. Zaposleni morajo izkoristiti priložnosti za prekvalificiranje in prilagajanje.
Drug izziv za Evropo pa zadeva njeno prebivalstvo. Staranje prebivalstva bo privedlo do pomanjkanja delovne sile in pritiska na sisteme socialne varnosti. Zagotoviti je treba boljše spodbujanje notranje delovne sile ter večjo prilagodljivost vseh generacij, da se jim olajša usklajevanje poklicnega in zasebnega življenja. Prav tako moramo revidirati našo politiko priseljevanja, ki mora biti evropska ter pritegniti spretnosti in znanje. Razviti je treba predlog modre karte. Ustaviti moramo tudi beg možganov. Naše vlaganje v izobrazbo bo jalovo, če bodo raziskovalci zaradi boljših delovnih razmer in plač odšli v tujino.
Tretji in zadnji izziv so podnebne spremembe. Uvesti moramo politični sistem, ki bo usklajen s trdnim okolju prijaznim gospodarstvom, kar pomeni doseganje cilja 20-odstotnega zmanjšanja emisij toplogrednih plinov. Razen ekoloških prednosti nam bo to koristilo tudi na trgu s čisto tehnologijo. To ni nepomembno. Postaviti moramo zgled, naši partnerji pa nas morajo posnemati. Zeleno politiko mora spremljati zunanja trgovinska politika, ki ni protekcionistična, ampak trdna.
Gospe in gospodje, naše vrednote in model družbe bomo ohranili le, če bomo imeli pogum reformirati našo družbo in sodržavljanom povedati resnico. Napredek v družbi lahko dosežemo le ob istočasni rasti. Rast pa je mogoča le, če ji zagotovimo potrebna sredstva. Le tokrat se zahvaljujem predsedniku Komisije, podpredsedniku Verheugenu in vsem komisarjem za njihovo delo. Gospe in gospodje, mojo zahvalo lahko razumete v smislu konjušnice: Barrosove konjušnice. Porcija ovsa odtehta dobro opravljeno delo, ampak prav tako zagotovi energijo za vse delo, ki je še ostalo.
(Ploskanje.)
Martin Schulz
v imenu skupine PSE. - (DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, rad bi začel s pripombo predsedniku Sveta. Obveščeni smo bili, da se bo ob jutrišnji večerji razpravljalo o Sredozemski uniji. To je zamisel francoskega predsednika, med razpravo pri večerji pa, poleg tega, da upam, da bo vsem udeležencem obrok teknil, vas v imenu naše skupine prosim, da razjasnite naslednje. Če je namen Sredozemske unije graditi na barcelonskem procesu, ki mu namenjamo precej denarja iz proračuna Evropske unije, ali ta proces nadgraditi, zamisel popolnoma podpiramo. Moramo pa dobiti zagotovilo, da bodo prizadevanja za tako politiko potekala v okviru Evropske unije.
Če naj Sredozemska unija uspe, mora to biti politika Skupnosti v okviru obstoječih institucij in politik Evropske unije. Če pa bi v nasprotju s tem Sredozemska unija postala ločevalni dejavnik v Evropski uniji, bi to bil slab znak; poleg tega bi izolirala Francijo tik pred začetkom francoskega predsedovanja, česar si gotovo ne želimo.
(Ploskanje.)
Zato vas prosimo, da to sporočilo posredujete udeležencem vrha.
Eno je, da se smernice ne spremenijo. Tukajšnja odločitev, ki jo je 20. februarja sprejela večina s 515 glasovi, da se jih spremeni, je pa nekaj čisto drugega. Ne prepirajmo se o tem, ali naj se smernice spremenijo ali ne, raje se pogovorimo, ali so znatne spremembe v naši zahtevi za spremembo smernic izvedljive.
Gospod Barroso, prejšnji teden sem vas kritiziral zaradi pomanjkanja zavezanosti. Od takrat sem slišal, da je nekaj komisarjev, verjetno po posvetovanju z vami, podprlo in predložilo nekaj zamisli, ki smo jih predlagali tu. Moja kritika v zvezi s tem torej več ne drži. Vendar moram, gospod predsednik Komisije, po tem, ko sem slišal vaš današnji govor, ponoviti naslednje: v Evropi imate vodilno vlogo. Vaše jutrišnje besede vodjem držav in vlad jih morajo spodbuditi, da v državah članicah začnejo izvajati to, k čemur jih pozivate. Velik del vsega, kar pravite, seveda drži, vendar moramo obravnavati dejanske razmere v Evropi.
Zato mi dovolite, da naštejem pet točk, za katere verjamemo, da so bistvenega pomena, a se niso dovolj obravnavale ali izvajale. Da, napredek je seveda bil dosežen: stopnja brezposelnosti pada, produktivnost raste, vendar pa z njo raste tudi negotovost zaposlitve. To je dejstvo. Seveda se ustvarja vedno več delovnih mest, vendar pa ta delovna mesta niso zanesljiva; so celo precej nezanesljiva. Rast plač v Evropi ne sledi dobičkom podjetij: če govorimo v odstotkih, dobički podjetij presegajo rast plač delavcev.
(Ploskanje.)
To izraža družbeno neravnovesje. Želimo izboljšati družbeno povezanost; želimo večjo socialno varnost. Kakšen je smisel rastočega notranjega trga, kakšen je smisel globalno konkurenčne Unije, če je realnost takšna: ena od podružnic proizvodnega podjetja ima 4 % dobička in pravi "za delničarje to ni dovolj, ti hočejo 6-odsotni dobiček, zato bomo to podružnico zaprli". To ogroža osnovno zaupanje, ki ga Evropska unija potrebuje. Naši državljani morajo zaupati.
Razpravljamo o ločevanju v energetskem sektorju, ki je mogoče nujno ali ne. Izpostavimo tokrat ločevanje, ki poteka na področju evropske socialne politike. Obstaja resnična nevarnost, da se bo gospodarska rast ločila od socialne varnosti, zato je treba te smernice revidirati. Pojasniti je treba, da je vsak razvoj dogodkov na področju socialne politike v Evropski uniji povezan z gospodarskim napredkom.
Danes popoldne praznujemo 50. obletnico Evropskega parlamenta. Glede na razpoloženje, ki je prevladovalo tu, v Strasbourgu, pred 50 leti, je bila kombinacija gospodarskega razvoja in socialne varnosti temelj za uspeh in rast Evropske skupnosti. Zdaj pa to vedno pogosteje ogrožamo.
Pravite, da moramo zmanjšati birokracijo za mala in srednje velika podjetja. Res je. Vendar če se birokracija zmanjša in se taka podjetja gibajo po Evropi in nato privedejo do primera kot je bila zadeva Laval, je to udarec za zaupanje v Evropsko unijo. Če lahko celo mala in srednje velika podjetja izkoristijo svobodo gibanja za zaviranje socialnega napredka, bodo morda imela podjetja od tega koristi, njihovi delavci pa gotovo ne. Prav ti delavci pa predstavljajo veliko večino državljanov Evropske unije.
Seveda moramo vlagati v izobraževanje, usposabljanje, raziskave in tehnološke inovacije. Tega ni treba posebej izpostavljati. Vendar če je dostop do univerze ali šole za veliko večino ljudi odvisen od tega, ali imajo njihovi starši dovolj pod palcem, to ni socialna politika. Vsem državljanom Evropske unije moramo zagotoviti enake možnosti dostopa, ne glede na njihovo poreklo ali družinske razmere. Če želi Evropa preživeti, moramo okrepiti ta potencial in ne le poslovnega. Predvsem pa moramo okrepiti potencial mladih ljudi na tej celini, ki potrebujejo dostop do raziskovanja, pridobivanja spretnosti in znanja ter usposabljanja.
Če lahko katera koli bogata oseba v Evropski uniji neobdavčeno prenaša svoj denar iz ene države v drugo, je to nedvomno udarec za socialno zaupanje. To je še en udarec. Zato imate prav, ko pravite, da moramo urediti finančni trg Evropske unije.
Vse to, gospod predsednik, priča v korist revizije smernic. Nenazadnje pa ni pomembno, kako temu pravimo. Če to sporočilo jutri prenesete Svetu, bomo na vaši strani, vendar bomo na vaši strani le, če boste to naredili, gospod predsednik.
(Ploskanje.)
Graham Watson
v imenu skupine ALDE. - Gospod predsednik, ta teden se Svet sestaja nekje ob poti med obupom in upanjem. Čeprav kaže, da so največje težave za nami, lizbonska pogodba še ni ratificirana, prav tako pa ostajajo vprašanja o nekaterih od njenih določb. Negotovosti obdajajo politično usmerjenost Rusije, Turčije in nekaterih naših sosed na Srednjem in Bližnjem vzhodu. Gospodarska rast se upočasnjuje, kar je posledica vpliva preteklih kriz v bančnem sektorju na Švedskem ali Finskem, na Madžarskem ali v Španiji, da ne omenjamo Argentine ali Japonske, na BDP. Zato so usklajeni ukrepi naših centralnih bank danes zjutraj toliko bolj dobrodošli.
Poleg tega pa na naše oblikovalce politik pritiskajo tudi veliki globalni izzivi, kot so rast prebivalstva in preseljevanje, mednarodni kriminal in terorizem ter podnebne spremembe in varnost oskrbe z energijo. Nujno izvajanje predlogov Komisije za obravnavanje podnebnih sprememb je zavezujoče za države članice in ta parlament. To je izziv z velikim obsegom.
Poročilo visokega predstavnika o vplivu podnebnih sprememb na varnost in stabilnost kaže, da obstaja resnična in neposredna skrb, s tveganjem vojaških posledic, vključno z uporabo - o čemer se včasih razpravlja - Nata kot instrumenta za varnost oskrbe z energijo. Vendar nekatere države članice, ki jih slepi kratkoročno gospodarsko razmišljanje, že poskušajo omejiti svoje zaveze predlogom Komisije o podnebnih spremembah. Poglejte osnutek sklepov Sveta - odstavek 18 - in videli boste nekaj dvoumnih besed, ki so bile vstavljene.
Ta dvojna nevarnost s sabo prinaša nevarnost umika v "trdnjavo Evropa". Le s povečanjem notranje solidarnosti se lahko izognemo pasti, v katero padajo države članice, kot je izbira plinovoda Južni tok namesto Nabucca. Le z razširitvijo solidarnosti preko naših meja lahko uživamo mir ob Sredozemskem morju, tem našem morju, ali ob Kaspijskem morju. Einstein je imel prav, ko je rekel, da miru ni mogoče vzdrževati s silo, ampak se ga lahko doseže le z razumevanjem.
Prav tako moramo postaviti zgled. Upam, da bodo sklepi Sveta vključevali zavezanost nacionalnih vlad in Evropske unije zmanjšanju porabe energije v vladnih stavbah in stavbah naših institucij ter v voznih parkih, z zavezujočimi cilji za uresničitev tega.
Medvladni forum o podnebnih spremembah in drugi so nas strogo opozorili na ceno neukrepanja. Moramo ukrepati in tudi lahko, ker so gospodarski temelji evroobmočja kljub velikim oviram trdni, kot pravi predsednik Komisije, domače povpraševanje in izvoz pa se povečujeta - znak, da lizbonska strategija deluje in da se moramo zanjo še naprej zavzemati.
Slišimo, kaj govorijo ljudje v tem parlamentu. Wurtzeva skupina je vodila protest zaradi ogroženosti 12 000 delovnih mest pri Unileverju. Schulz je 27 vodjem držav in vlad napisal pismo, v katerem jih je pozival k spremembi gospodarske usmeritve, zavezujočim socialnim standardom in večji socialni zaščiti. Vendar pa ti ukrepi ne upoštevajo resničnih razmer v globalnem gospodarstvu, v katerem je zaradi vedno večjega števila držav, ki odpirajo svoja gospodarstva, globalno razmerje med trgovino in BDP raslo hitreje kot skupni donos. Polovica naših prihodkov zdaj izvira iz trgovine in celo trgovina držav v razvoju zdaj znaša že tretjino svetovne trgovine. Integracija svetovnega gospodarstva dokazuje, da to ni igra z ničelno vsoto. Medtem ko se evropski delež tega gospodarstva morda manjša, splošna rast pomeni, da še naprej ustvarjamo delovna mesta in bogastvo. Zato smo v zadnjih dveh letih ustvarili 6,5 milijona novih delovnih mest. Moja skupina to že dolgo trdi, in veseli nas, da sta Jacques Delors in Poul Nyrup Rasmussen v osnutku manifesta za skupino PSE, ki je bil sprejet v Oportu pred približno 15 meseci, to potrdila.
Gospod Schulz, če je tu kak noj, ta gotovo ne sedi na sedežu 21 [Barrosov sedež] ampak na sedežu 6 [Schulzov sedež]. Menim, da to pojasnjuje, zakaj je skupina PSE izgubila svojo nekdanjo vlogo gonila te institucije.
Evropski svet mora pokazati več nujnosti pri doseganju svojih raziskovalnih in razvojnih ciljev. Povečati mora trg za tvegani kapital in mobilnost raziskovalcev, da spodbudi inovativnost. Izboljšati mora preglednost in nadzor bančnega sektorja, da prepreči nevarnost. Gospod Lenarčič, pozorni morate biti na socialno kohezijo in okoljsko stabilnost, ob tem pa se morate zavedati, da so trgi najmogočnejše orodje, ki ga imamo, za izboljšanje življenjskega standarda.
(Ploskanje.)
Brian Crowley
v imenu skupine UEN. - Gospod predsednik, predsedujočega in predsednika Komisije vabim k razpravi o tem, kar bodo naše starešine, modri možje, in nekateri bi rekli, naši nadrejeni - čeprav se s tem nujno ne strinjam - obravnavali na vrhu v naslednjih dneh.
Namesto da ponovim vse, kar so povedali moji kolegi, ker se z večino pripomb strinjam, bom raje povedal, da ni pravi odgovor le ta ali oni ampak kombinacija vseh: poskušati potegniti najboljše zamisli iz vseh različnih predlogov, ki so bili predstavljeni, in jih uporabiti kot edinstven zgled, ki mu Evropa mora slediti. To pravim, ker nam izkušnje iz zadnjih 30 in zlasti 20 let kažejo, da odgovor ni le ta ali oni. Gospodarska rast brez ustrezne socialne kohezije in socialne zaščite ni mogoča. Varstvo okolja ni mogoče brez naložb v nove vire, informacijsko tehnologijo ter raziskave in razvoj, da se oblikujejo inovativni načini reševanja težav, s katerimi se zdaj soočamo.
Podobno ne moremo rešiti težave brezposelnosti preprosto tako, da rečemo, da hočemo več delovnih mest. Podjetja je treba spodbuditi, da ustvarijo delovna mesta, vlagajo denar in ustvarijo bogastvo. Javne službe lahko naredijo le toliko, pa naj so to javne naložbe v infrastrukturo ali kar koli drugega. Končno morajo podjetniki in podjetnice v malih in srednje velikih podjetjih - pri katerih dela 62 % vseh zaposlenih v Evropski uniji - vložiti več denarja v ustvarjanje vedno več delovnih mest.
To zahteva določeno mero prilagodljivosti. Vendar prilagodljivost ne sme biti izgovor za nižanje standardov ali zaščite pravic delavcev. Podobno ne smete na podlagi enega slabega primera, kot je zadeva Laval - ki je že tako dovolj slaba - zahtevati, da se tudi vsi ostali kar najstrožje nadzirajo. To je treba izkoristiti kot izhodišče in ne zaključek. Poglejte izzive, s katerimi se v Evropski uniji srečujemo danes: naše pomanjkanje naložb v ustrezne raziskave in razvoj. Najboljši in najpametnejši iz evropskih univerz in institucij zapuščajo Evropo in svoje raziskave in delo raje nadaljujejo v Ameriki, na Japonskem in zdaj celo na Kitajskem. In poglejte selitve evropske industrije in podjetij: te ne potekajo več v druge evropske države, kot pred 10 ali 12 leti, zdaj se selijo izven Evropske unije, v Indijo, Pakistan, Malezijo in druge države.
Naše pozornosti ne zahtevajo samo kratkoročne težave, ki jih danes povzročajo zapleti na hipotekarnem trgu. Če pogledamo zadnjih 25 let gospodarskega trga, vidimo, da potekajo v ciklih: pojavljajo se padci in vzponi. Zagotoviti moramo, da bodo temelji, ki jih položimo danes, čez 15 let še vedno tako močni, da bodo še naprej zagotavljali gospodarsko rast in varnost oskrbe z energijo. Estonski predsednik nam je včeraj tu povedal, da se Rusija zdaj obnaša kot velesila, da bi s svojim statusom velesile na področju nafte in zemeljskega plina vplivala na zunanjo politiko. V Evropski uniji moramo zagotoviti solidarnost, da se bomo lahko spopadli s tem izzivom.
Naše najboljše in najvrednejše sredstvo so mladi. Če ne bomo primerno vlagali v izobraževanje in usposabljanje ter jim zagotovili znanje in priložnosti v Evropski uniji, tvegamo, da jih bomo izgubili.
Končno naj predsedujočemu povem, da želim mladim v Sloveniji čestitati za njihovo delo med slovenskim predsedovanjem - predvsem tistim v oddelku za protokol - in za sprejem ter vtis, ki ga dajejo o Sloveniji kot državi.
Rebecca Harms
v imenu skupine Verts/ALE. - (DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, za začetek se bom sklicevala na Schulzove besede. Še enkrat poudarjam, da lizbonske strategije ne ocenjujemo pošteno, če ne upoštevamo dejstva, da so koristi globalizacije, čeprav so v Evropi velike, zelo neenakomerno razporejene. Poleg tega rast odstotka zaposlenih nikakor ni rešila problema zaposlenih revnih, ravno nasprotno, kljub večji zaposlenosti in rasti se veča tudi revščina zaradi negotovosti zaposlitve.
V Evropskem parlamentu smo v resoluciji neposredno pozvali Komisijo in Svet, da obravnavata vprašanje sektorskih minimalnih plač in da Komisija drugače oceni rezultate lizbonske strategije ob upoštevanju rastoče družbene marginalizacije. Ta pokazatelj revščine je sestavni del naše resolucije, zato obžalujem, da niti Svet niti Komisija nista do zdaj odgovorila na te odločitve Evropskega parlamenta.
(Ploskanje.)
V zvezi z vprašanjem podnebja in energije sem bila resnično šokirana, ko je nemški predstavnik vlade v Bruslju le nekaj dni pred tem spomladanskim vrhom izjavil, da se mora okoljska politika oddaljiti od industrijske in gospodarske politike. To je izjavil državni sekretar na nemškem ministrstvu za okolje, gospod Machnik, ki ga moji nemški kolegi gotovo poznajo. Nemško ministrstvo za okolje očitno sploh ne razume, kaj trajnost dejansko pomeni.
Tako ni presenetljivo, da nemška vlada še vedno nasprotuje omejitvam CO2 za vozila, da ne podpira predloga Komisije o enotnem energetskem trgu in da namerava organizirati zavezništvo proti "novim definicijam trgovanja z emisijami".
Na žalost ugotavljam, da je na teh pogajanjih Nemčija delno pozabila, kaj je bilo podpisano in zapečateno na lanskem spomladanskem vrhu. Nekatere od njenih sedanjih politik so popolnoma v nasprotju z rezultati lanskega vrha. Nisem prepričana, da na primer nova prednost, ki se pripisuje obnovljivi energiji in ki se zdi tako nekontroverzna, resnično zadostuje za zagotavljanje trajnosti na področju energetike in podnebja.
Sredozemska unija mi tudi vzbuja dvome. Včasih nastane vtis, da prav tako kot veliki plinski posli z Rusijo - govorim o severno- in južnoevropskem plinovodu - tudi Sredozemska unija dokazuje to, da enotna politika Evropske unije o energetiki in varnosti oskrbe z energijo enostavno ni mogoča. Če Svet tega problema ne bo rešil, mu bo spodletelo pri njegovih obveznostih.
(Ploskanje.)
Gabriele Zimmer
Gospod predsednik danes praznujemo 50. obletnico Evropskega parlamenta. To priložnost mora naslednji vrh izkoristiti za to, da temu parlamentu končno podeli pravico do pobude.
Poleg tega verjamem, da je 50. obletnica Evropskega parlamenta pravi dogodek, da z mojo skupino pojasnimo, da niti Svet niti Komisija ne smeta pričakovati, da bo ta parlament v prihodnosti ostal popustljiv, prizanesljiv ali poln občudovanja. Še vedno bo naša dolžnost, da se postavimo za tiste ljudi v Evropski uniji, ki so pogosto prezrti: 70 milijonov ali več ljudi v Evropski uniji, ki živijo v revščini ali na robu revščine, vključno z 19 milijoni otrok.
Če bo, kot razumemo, Evropski svet pozdravil strateško poročilo Komisije o revidirani lizbonski strategiji in si čestital za svoj uspeh, mora posvetiti več kot le nekaj vrstic tistim državljanom Evropske unije, tistim otrokom, ki od dosežkov lizbonske strategije nimajo prav nobene koristi.
Cilji in prednostne naloge strategije so napačne, prav tako kot iz njih izhajajoče politike. Gospod Watson, ne govorim le o našem protestu proti agresivnemu globalnemu ravnanju Unileverja, Thyssen-Kruppa, Nokie in veliko drugih, ki so nerealni, ampak o nepripravljenosti Komisije in Sveta, da bi se soočila z globalnimi korporacijami, ki delujejo tako agresivno, in pripisala ustrezen pomen zaščiti zadevnih delavcev in tistih, ki so socialno izključeni.
Lahko se le strinjam s pritožbami evropske mreže za boj proti revščini, da boj proti revščini, socialni izključenosti in vedno večjemu socialnemu ločevanju še vedno ni obravnavan in podprt z ustrezno jasnostjo in odločnostjo.
Mreža je na spomladanski vrh 10. marca naslovila 4 vprašanja, Evropski parlament pa jih mora še posebej podpreti. Kakšen je vaš natančen predlog za okrepitev socialne dimenzije lizbonske strategije? Kateri natančni ukrepi so predlagani za izpolnitev zaveze ukrepom, "ki odločilno vplivajo na izkoreninjenje revščine"? Kateri ukrepi so predlagani za obravnavanje revščine pri zaposlenih, ob upoštevanju, da je 18,9 milijona vseh, ki so uradno revni (78 milijonov), zaposlenih? Kateri ukrepi so predlagani za zagotovitev, da višanje cen energije ne ogrozi povezanosti družbe in vključenosti v družbo? Prepričana sem, da so ta štiri vprašanja temeljna, če je cilj res trajnostna gospodarska rast z družbenega in okoljskega vidika.
Jens-Peter Bonde
v imenu skupine IND/DEM. - Gospod predsednik, predsednik Sveta in predsednik Komisije, skupaj z irsko kolegico Kathy Sinnott sva predlagala, da se nov protokol spremeni v skladu z lizbonsko pogodbo, preden se ga dokončno sprejme. Odvzel bo pravnomočnost revolucionarni odločitvi Evropskega sodišča z dne 18. decembra 2007.
Latvijsko podjetje je nameravalo na Švedskem zgraditi šolo, pri čemer so latvijskim delavcem za podobno delo plačali veliko manj kot švedskim. Švedski sindikati so vzpostavil blokado. Evropsko sodišče je ta ukrep zdaj označilo za nezakonit. Nad načelom Pogodbe o prostem pretoku blaga in storitev lahko prevlada le drugo temeljno načelo pravice do stavke, če obstaja tveganje za javno varnost, red ali zdravje. Običajna plača ne šteje. Sklepanje kolektivnih pogodb ne šteje. Skandinavski model prožne varnosti in prostovoljno sodelovanje med sindikati in delodajalci se lahko zavržeta.
Tuji delavci v tujih podjetjih na Irskem lahko zdaj delajo za irsko minimalno plačo 9 EUR na uro. Irskim sindikatom je zakonsko prepovedano delovati v nasprotju s to sodbo Sodišča, razen v zvezi z minimalno plačo. Razmere so še slabše v moji državi, kjer nimamo minimalne plače.
Ta sodba je katastrofalna in jo je treba razveljaviti z uvedbo novega besedila v pogodbe ali s pravno zavezujočim protokolom. Naše predloge si lahko ogledate na moji spletni strani. Slovensko predsedstvo in predsednika Komisije pozivam, da obravnavata to vprašanje na vrhu.
Imam vprašanje za Komisijo in Svet. Kdaj bomo dobili konsolidirano Pogodbo, da bomo lahko razumeli vsebino?
Jana Bobošíková
(CS) Gospe in gospodje, menim, da se morajo vodje držav na jutrišnjem vrhu zbuditi in priznati, da je 20-odstotno znižanje evropske proizvodnje ogljikovega dioksida in 20-odstotno povečanje pridobljene energije iz obnovljivih virov v 12 letih utopija. Če za Evropsko industrijo uvedemo še več omejitev, bomo ogrozili tako konkurenčnost podjetij, kot tudi zaposlenost, na koncu pa se bodo naložbe preusmerile v države, ki nimajo ovir v zvezi s podnebjem.
Poleg tega, namesto da verjamemo nesmislom o množici afriških in azijskih beguncev, ki vdirajo v Evropo, ker jih podnebje sili, da zapustijo svoje domove, moramo raje premisliti o naši politiki, zaradi katere je Evropa postala cilj revnih, ki se selijo, namesto cilj izobražene delovne sile.
Prepričana sem, da se moramo osredotočiti na inovativne postopke, ki bodo zmanjšali energetsko intenzivno proizvodnjo. Prednost in sredstva moramo dati strokovnim možganom namesto zelenim možganom. Prav tako se moramo znebiti neutemeljenega strahu pred jedrskimi reaktorji. Če želi Svet delovati v interesu državljanov, morajo države vlagati v raziskave, razvoj in izobraževanje prav na področju jedrske energije.
Giles Chichester
Gospod predsednik, ta Evropski svet poteka v času velike gospodarske negotovosti. Vrh bo razpravljal o posodobitvi programa lizbonske strategije, ki bo veljala le 2 leti. Pomembno je, da vodje vlad ne začnejo s samohvalo.
Prosta trgovina in temeljna načela svobodne in odprte konkurence, ki morajo podpirati Evropsko unijo, so resnično ogroženi. V zvezi s tem sem z veseljem prebral zadnje izjave predsednika Komisije v časopisu Financial Times, v katerih je izpostavil nesprejemljiv razpon rastočega evropskega protekcionizma. Ko so ga vprašali, če se ta občutek veča, je odgovoril: "Da, bojim pa se, da ne le v Evropi, ampak vsepovsod". Tradicionalno tržno usmerjene evropske politične sile so danes - če se lepo izrazim - bolj premišljene.
Obstajajo torej naraščajoče protekcionistične grožnje, zlasti če prisluhnemo govorom vodilne dvojice v predsedniški tekmi onstran Atlantika. Naj pojasnimo: Evropa lahko z globalizacijo veliko več pridobi, kot izgubi. V zvezi s tem je časopis The Economist pred kratkim obžaloval protiglobalizacijske izjave nekaterih evropskih vodij. V resnici, tako pravi časopis, evropski državljani z globalizacijo le pridobijo, ker ta zagotavlja poceni uvoz, nizko inflacijo in nizke obrestne mere. In ne glede na okrepitev Indije in Kitajske je delež Evropske unije pri svetovnem izvozu med letoma 2000 in 2006, pa čeprav le malo, zrasel.
V Franciji, kjer je protekcionistično govorjenje morda najbolj izrazito, je pred kratkim poročilo pokazalo, da lahko le 3,4 % v letu 2005 izgubljenih delovnih mest pripišemo t.i. zunanjemu izvajanju del. Zato moramo vse to upoštevati in podpreti trdno stališče predsednika Komisije v zvezi s to zadevo. Evropa bo na mednarodnih trgih uspela le, če izboljša svojo konkurenčnost, radikalno reformira svoj trg dela in odpravi slabe ureditve poslovanja, tako na ravni Evropske unije, kot na nacionalni ravni.
Časopis The Economist je postavil vprašanje: Bodo današnji politiki kdaj dovolj odkriti, da bodo povedali ljudem, da je globalizacija dobra za Evropo in zanje? Predsednik Barroso je bil odkrit; čas je, da ga voditelji Evropske unije podprejo.
Robert Goebbels
(FR) Gospod predsednik, gospe in gospodje, resničnost je dohitela Evropsko unijo. Na spomladanskem vrhu leta 2007 je EU-27 še zmeraj lahko sanjala o idealnem svetu. Evropa je spet dosegala cilje v zvezi z rastjo; brezposelnost je padala, zaposlenost se je povečevala, javni primanjkljaj se je zmanjševal, Evropski svet je uvajal sklop vizionarskih ciljev v zvezi z bojem proti podnebnim spremembam; na konferenci na Baliju pa je Evropa bila določena kot vodja ostalega sveta.
Avgusta pa je izbruhnila kriza hipotekarnih posojil, ki razsaja še danes. Po bankah in zavarovalnicah je zdaj vrtinec zajel tudi investicijske sklade. S preziranjem moralno nepričakovanih izdatkov so centralne banke postale reševalke špekulantov. Vodilne centralne banke so spet bile prisiljene vložiti milijarde v finančne tokove, da so lahko "opravile s pritiskom na prosta finančna sredstva", kot se v visokem finančnem svetu diskretno izražajo.
Splošno gospodarstvo pa plača račun. Splošna zaostritev kreditnih pogojev je upočasnila gospodarsko rast. Grozi nam recesija. Evropska centralna banka poziva zaposlene, katerim kupno moč neprestano znižujejo višje cene hrane in energije, da se izogibajo prekomerni porabi. Po drugi strani pa se propadli finančni in industrijski geniji ne nagrajujejo tako skromno. Dolar je rekordno nizek, sodček surove nafte pa rekordno drag. Napovedi rasti se vedno bolj slabšajo.
Kljub temu spreminjajočemu se okviru pa se predsednik Barroso oklepa obstoječih integriranih smernic, kot da bi bile vklesane v portugalski marmor. Vrh na Baliju se ni skladal s plemenitimi cilji, ki so jih predlagali Evropejci. Američani, Japonci, Kanadčani in Avstralci, kljub svojemu novemu statusu podpisnikov kjotskega protokola, niso hoteli nobenih tveganih ciljev; enako velja za Kitajsko, Indijo, Brazilijo ali Rusijo. Načrt, ki bi moral voditi do kopenhagenske podnebne konference leta 2009 pa je od vseh dokumentov najmanj učinkovit. Komisija pa ne želi prilagoditi sklepov z vrha leta 2007 dejanskim težavam, ki se pojavljajo danes.
Kljub temu se iz Komisije slišijo številni razumni glasovi. Predsednik Barroso kritizira iluzijo Evrope brez industrije. Podpredsednik Verheugen vztraja, da je treba sprejeti jasne prilagodljive sklepe, ki ne bodo prispevali k deindustrializaciji Evrope. Industrialci v energetskem sektorju seveda ne bi nasprotovali prodaji certifikatov za emisije CO2 na javni dražbi. Ker imajo popolno oblast nad svojimi strankami, bodo dodatne stroške enostavno prenesli nanje. V sektorjih za jeklo in aluminij ter drugih energetsko intenzivnih industrijah, ki delujejo na globalnem trgu, dodatni stroški ne bodo razvidni iz cen, bodo pa gotovo vplivali na edino ostalo spremenljivko: zaposlenost. Ta možnost bi hitro povzročila selitev v države, kjer socialni predpisi in predpisi o podnebju niso tako strogi kot v Evropi. Koristi za svetovno podnebje očitno ne bi bilo, socialni stroški Evropejcev pa bi bili neznosni.
Na vrhu leta 2007 je bilo sprejetih nekaj pogumnih sklepov, ki pa se niso skladali z dejanskimi razmerami držav EU-27. Že sama uresničitev cilja v zvezi z biogorivi bi okolju bolj škodila kot koristila, potrošniki pa bi gotovo izgubili. Naslednji vrh mora prilagoditi te sklepe novim svetovnim gospodarskim dejanskim razmeram in opredeliti okoljevarstveno politiko, ki ne deluje v iluziji, da lahko Evropska unija sama nosi breme boja proti podnebnim spremembam.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Gospod predsednik, varnost oskrbe z energijo bi morala seveda biti ena od ključnih vsebin energetske politike Evropske unije. Varnost oskrbe z energijo lahko dosežemo le s skupnim ukrepanjem, v sodelovanju z drugimi in le, če bo Evropska unija enotna. V zvezi s plinovodom Nabucco, ki je projekt strateškega pomena za Evropo, pa razmere niso takšne.
Menim, da je treba to zadevo obravnavati na prihodnjem vrhu Sveta in da mora ta zagotoviti, da bo Unija v zvezi s tem plinovodom ukrepala enotno. Prav tako je treba upoštevati, da zaradi drugega plinovoda, katerega izgraditev podpira veliko evropskih držav, iz praktičnih razlogov morda ne bo mogoče izvesti projekta Nabucco. Enostavno ne bo na voljo dovolj plina.
Zato imam vprašanje za Evropsko unijo. Ali ne bi bilo mogoče podpreti tega plinovoda s sredstvi Evropske unije, da bi se izboljšala varnost oskrbe z energijo v Uniji? Podoben ukrep je bil sprejet za projekt Galileo, ki je bil obravnavan kot strateško pomemben.
Ryszard Czarnecki
(PL) Gospod predsednik, rad bi opozoril ta parlament, da bi morala lizbonska strategija, ki jo je predsednik Barroso tako hvalil, našemu gospodarstvu omogočiti, da dohiti gospodarstvo Združenih držav. Na žalost vse kar vidimo, slišimo in doživljamo kaže, da ne le, da nismo dohiteli Združenih držav, ampak da nas prehiteva tudi Azija. Zato moramo namesto napovedovanja uspeha jasno izjaviti, da je izvajanje lizbonske strategije tekma, ki je Unija nikakor ne namerava dobiti.
Če je želja res bila bolj dinamično in učinkovitejše evropsko gospodarstvo, Evropska komisija ne bi uvedla ovir za našo gospodarsko rast, kot je to storila v zadnjih letih. Govorim o omejitvah svobode zagotavljanja storitev na ozemlju Evropske unije in omejitvah svobodnega zaposlovanja. Ali torej vzamemo te izjave resno ali pa se enostavno le pretvarjamo, predstavljamo slogane in slepo prisegamo o resničnosti, medtem ko dejansko ukrepamo nasprotno in oviramo razvoj.
Komisija je odgovorna za pretirano reguliranje gospodarstva, za prevelike količine direktiv in koncesij ter za vse, zaradi česar je gospodarstvo po nepotrebnem odvisno od birokracije, vključno z evropsko birokracijo. V zvezi z bojem proti podnebnim spremembam, zlasti vprašanjem ogljikovega dioksida, ne želimo, da stroški teh prizadevanj neutemeljeno obremenijo gospodarstva novih držav članic. Če dovolimo, da se to zgodi, bomo skupaj z negativnimi vidiki odpravili tudi pozitivne vidike.
Claude Turmes
(DE) Gospod predsednik, skupina socialdemokratov utemeljeno pravi, da razporeditev bogastva v Evropi v zadnjih nekaj letih ni bila najboljša, Robert Goebbels pa ima seveda prav, da zahteva drugačen pristop k špekulacijam in zapravljanju milijard evrov.
Kljub temu opozarjam na postavljanje okoljskih zadev nasproti družbenim, kot to ponovno poskušajo socialdemokrati in drugi v tem parlamentu. Soočamo se z obstojem lobija, lobija baronov jekla, aluminija in kemične industrije.
Kaj ti možje hočejo? Praviloma so to možje. Ti možje hočejo ogroziti načelo "onesnaževalec plača". Seveda je nesprejemljivo, da bi se industrije, ki so zdaj največje onesnaževalke, izvzele iz davka na onesnaževanje, prodaja pravic do emisij CO2 na dražbi pa ni nič drugega kot to. In kaj sledi? Posledica bi bila ta, da ne bi prišlo do mednarodne posodobitve industrij jekla in aluminija ter kemične industrije.
Zato potrebujemo naslednji model. Prvič, potrebujemo 100-odstotno prodajo na dražbi. Drugič, ti skladi morajo biti hipotekarni, tako da se, kot se je to zgodilo na Danskem na začetku devetdesetih let 20. stoletja, dobički iz davka na CO2, ki ga plača industrija, ponovno vložijo v posodobitev industrije jekla in drugih energetsko intenzivnih podjetij v Evropi. Tretjič - mislim, da bomo morali pri tej točki sodelovati s francoskim predsedstvom - potrebujemo kazni za okoljski damping zunaj enotnega trga, na drugih celinah.
Vendar je prepričanje, da ima vsaka jeklarna zunaj Evrope nižje okoljske in energetske standarde, kot jeklarne v Evropi, zmotno. To ne drži, zato bodo vse takšne kazni delovale le, če bodo pregledne. Socialna in okoljska politika, ki sodelujeta: to je prihodnost.
Eva-Britt Svensson
(SV) Gospod predsednik, podoba, ki sta jo danes predstavila Komisija in Svet prikazuje popolnoma drugačno realnost od tiste, v kateri živi večina naših državljanov, realnost, v kateri so se revščina in vrzeli med različnimi skupinami še povečale. Govorijo nam, da je več ljudi našlo delo, ne povejo pa nam, število katerih delovnih mest je naraslo. To so ponavadi nizko plačana delovna mesta, ki ljudem ne omogočajo preživljanja sebe in svojih otrok. To je priložnostno delo z negotovimi pogoji zaposlitve. To ni model družbe, ki ga mi, levica, hočemo ali sprejemamo.
Vemo, da obstajajo tudi druge poti, ki vodijo k solidarnosti in pravici ter k družbi za vse naše državljane. Vse možnosti socialne Evrope pa sta uničili sodbi Evropskega sodišča v zadevah Vaxholm in Viking Line. Sodbi sta jasno pokazali, da so v Evropski uniji prosto gibanje ter zahteve in interesi notranjega trga pomembnejši od interesov zaposlenih. Rezultat sodb je socialni damping. Delavci iz ene države se ščuvajo proti delavcem iz druge države. Resni delodajalci, ki hočejo zagotoviti poštene plače in razumne delovne razmere so izrinjeni iz trga. Sodišče ne dopušča nobenega dvoma. Ampak zakaj Komisija in Svet v zvezi s tem ne ukrepata? Čemu odobritev pogodbe, ki še bolj okrepi interese trga v nasprotju z interesi delavcev?
Sodba Vaxholm je zagotovila tri nedvoumne odgovore: prvič, da države članice ne smejo odločati o zadevah v zvezi s trgom dela; drugič, da se delavci ne smejo zateči k sporom, ki motijo delovanje notranjega trga - s čimer je Sodišče delavcem odvzelo edino učinkovito sredstvo zagovarjanja načela enake plače za enako delo; tretjič, podjetja, ki svoj sedež ustanovijo v državah Evropske unije z nižjimi plačami, imajo pravico, da pošljejo delavce v druge države, kjer še naprej delajo za iste nizke plače.
Organizacije sindikata, politične organizacije, nevladne organizacije in milijoni navadnih ljudi so priznali možnost za ljudsko Evropo, kdaj pa jo bosta priznala tudi Komisija in Svet?
Johannes Blokland
(NL) Predsednik Barroso je govoril o inflaciji. Inflacija je fantom, ki ponovno vznemirja države članice. Pri 3,2 % sedaj znatno presega cilj 2 %, kar je zaskrbljujoče stanje, ki ga spodbuja povečanje plač, kar se na primer dogaja na Nizozemskem. Lanska razprava o pripravi na spomladanski vrh je bila predvsem v znamenju reform socialne države, kar je bilo povsem primerno. Socialnih držav ni več možno vzdrževati. Nekatere države članice so to vprašanje ustrezno obravnavale in so zdaj v boljšem položaju.
Gospod predsednik, kljub temu napoved ni ugodna. Inflacija je previsoka, cena surovin se povečuje in centralne banke so morale kreditno krizo na finančnih trgih preprečiti z velikimi posojili. Ponovno je treba pridobiti zaupanje potrošnikov.
Prejšnji teden je gospod Trichet izjavil, da si bo Evropska centralna banka v skladu z usmeritvijo monetarne politike še naprej prizadevala za ohranjanje stabilnosti, in to mora početi neodvisno, kar zagovarja tudi novi francoski vodja Mednarodnega denarnega sklada. Vendar je od držav članic odvisno, ali bodo to politiko podprle tako, da bodo zagotovile nadzor nad povečanjem plač.
Ali lahko predsedujoči Svetu pove, kakšne dodatne ukrepe bo Svet sprejel, da bi to gibanje spremenili? Ali lahko pričakujemo ukrepe za preverjanje že sedaj prehitrega povečevanja plač? Najlepša hvala.
Andreas Mölzer
(DE) Gospod predsednik, zdi se, da bo ena od tem, o katerih bo potekala razprava na spomladanskem vrhu, Sredozemska unija, katere struktura, okvir in financiranje še niso jasni. Zaradi te razprave bodo morda na stranski tir potisnjene druge gospodarske zadeve, kot je izvajanje lizbonske strategije ali vprašanje, kako pospešiti gospodarstvo glede na mednarodno finančno krizo.
Najprej smo imeli baltski svet, potem evro-mediteransko partnerstvo. To pomeni, da morske regije sodelujejo na različne načine. Vendar je po mojem mnenju trditev, da bo Sredozemska unija okrepila medvladno sodelovanje na področju boja proti nezakonitemu priseljevanju, varljiva.
Poleg tega bi bila dodatna finančna pomoč afriškim državam v okviru spodbujanja sosedskih odnosov, če ne bodo določeni pogoji, neprimerna. Afriške države, iz katerih prihaja in prek katerih prehaja ogromno gospodarskih beguncev, navsezadnje prejemajo ogromno razvojne pomoči, pri čemer pogosto ne pokažejo niti kančka pripravljenosti, da bi svoje državljane ponovno sprejele. Zato je treba finančno pomoč na splošno povezati s sklenitvijo sporazuma o ponovnem sprejemu nezakonitih beguncev ali paketi ukrepov za preprečevanje nezakonitega preseljevanja.
Marianne Thyssen
(NL) Gospod predsedujoči Svetu, gospod predsednik Komisije, gospod predsednik Parlamenta, gospe in gospodje, če pogledamo dnevni red spomladanskega vrha, so na njem skoraj vsi socialno-ekonomski in okoljski izzivi, s katerimi se sooča naša generacija: seveda če želimo v času globalizacije, podnebnih sprememb, tehnološkega napredka in staranja prebivalstva sprejeti odgovornost za naše potomce.
Nedvomno smo odgovorni za cilje in pristope, ki so potrebni, da to dosežemo, in seveda pričakujemo, da bo vsak naredil to, kar je obljubil, in da bo pritisk na vseh političnih ravneh dovolj velik, da dosežemo rezultate.
Kot koordinatorka skupine za lizbonsko strategijo moram reči, kako cenimo dejstvo, da je Komisija predložila lizbonski program Skupnosti. Vsako od 10 točk popolnoma podpiramo, prav tako kot razglasitev zakona o malih podjetjih. Seveda le, če je zakon o malih podjetjih več kot le navidezna podpora malim in srednje velikim podjetjem. Gospod predsednik, zato mora ta zakon preseči listino o malih podjetjih, ki je bila pred nekaj leti potrjena v Santi Marii da Feiri. Zakon o malih podjetjih bo izpolnil svoj namen le, če bo zagotavljal čim boljše delovno okolje za mala in srednje velika podjetja ter se bo uporabljal za vsa najmanjša, mala in srednje velika podjetja.
Zato mora biti nujno izpolnjen en pogoj, ki mora veljati na vseh stopnjah za vsebinske ukrepe ali le poenostavitvene ukrepe: najprej razmišljaj v malem. Vzemimo mala in srednje velika podjetja za izhodišče in ne le kot izjemo, to pa naj bo zavezujoče merilo, da postane več, kot le geslo. Le tako nam bo lahko zares uspelo približati se podjetjem, ki predstavljajo večino v našem poslovnem okolju in ki, kar je še pomembneje, zagotavljajo in ustvarjajo največ delovnih mest.
Člani Komisije in Sveta, zelo dobro bi bilo, če bi se jutri na spomladanskem zasedanju Sveta končno dogovorili o tem zavezujočem načelu. Hvala za vašo pozornost.
Harlem Désir
(FR) Gospod predsednik, gospod predsednik Komisije, gospe in gospodje, na večer pred spomladanskim vrhom vlada v gospodarstvu nemir, trgi so deregulirani, delniški trgi razpadajo, rast se zmanjšuje. To je za vas mednarodni kapitalizem, v katerem se ustvarja bogastvo ali uničuje vrednost v skladu z voljo trga, špekulativnimi mehurčki, izvedenimi finančnimi instrumenti in ponorelimi trgovci, ki pravzaprav delajo le to, kar se od njih zahteva, tj. ustvarjajo čim večji dobiček v čim krajšem času.
Čeprav so trgi takšni, človeška družba tako ne more živeti. Prav ta pojav lahko v tem globaliziranem trgu da Evropi poseben pomen: Evropa, ki se očitno ne more popolnoma izogniti temu nemiru in ki je pogosto v svojo korist ena od glavnih udeleženk v globalizaciji, vendar je hkrati Evropa, ki v globalizaciji vidi predvsem svoj pomen in sposobnost, da ponoreli kapitalizem uravnovesi z javno regulacijo, gospodarsko stabilizacijo, aktivnimi javnimi politikami za podporo rasti v realnem gospodarstvu, podporo javnim in zasebnim naložbam v raziskave, inovacije in evropsko infrastrukturo. Denarna politika mora na primer ščititi stabilnost, kar tudi drži, vendar mora tudi spodbujati rast in prilagajati pariteto na čim boljši način, da se zaščiti naš izvoz, čeprav glede na sedanje stanje to žal ne velja.
Naša skupina poudarja zlasti dejstvo, da mora EU to destabilizirano gospodarstvo, ki zahteva visoka finančna sredstva, uravnovesiti z učinkovitim socialnim varstvom, trdnimi javnimi storitvami in zajamčenimi socialnimi pravicami delavcev.
Gospod predsednik, Evropa mora zdaj bistveno bolj dejavno predvidevati in varovati: ne more delovati le kot notranji trg znotraj ogromnega splošnega trga. Bistveno bolj se mora zavedati socialnih vprašanj. Tako lahko tudi ponovno pridobi podporo in zaupanje svojih državljanov.
Podpiramo lizbonsko strategijo, ki temelji predvsem na treh stebrih, ki ste jih že omenili, vendar morate svoje besede uresničiti tudi z dejanskimi politikami EU, sicer bodo vaši socialni nameni le mrtva črka na papirju.
Zato smo pozivali k pregledu smernic, ker se lahko uporabljajo za začetek projekta. Vendar vas posebej pozivamo, da ponovno oživite evropski socialni program, saj gre za pomembno vsebino. Komisija se mora na primer odzvati na zadevo Laval. Na podlagi pristojnosti za dajanje pobude mora predlagati pregled direktive o napotitvi delavcev. Zelo temeljito je treba pregledati direktivo o evropskem svetu delavcev, da se omogoči učinkovit in pravočasen socialni dialog znotraj glavnih skupin, ki naj bi se prestrukturirale. Izvesti je treba pregled, dejansko prilagoditev direktive o delovnem času, da poskušamo odpraviti izključitve in zlorabo predolgega delovnega časa. V boju proti priložnostnemu zaposlovanju je treba sprejeti direktivo o začasnem delu. Uvesti morate ambiciozen program vseživljenjskega učenja, da peti steber ali peta temeljna svoboščina ne bo na voljo le eliti, ampak bo vsem ljudem omogočala, da učinkovito uresničijo svoj delovni potencial, da se lahko prilagodijo spremembam v gospodarstvu in na trgu dela.
Gospod predsednik Komisije, naše sporočilo je: izkoristite pristojnost za dajanje pobud in pomagajte, da bo Svet sprejel ambiciozen program za socialno Evropo.
Lena Ek
(SV) Gospod predsednik, prevzeti odgovornost za prihodnost Evrope je zahtevna naloga. Soočiti se moramo z globalizacijo in konkurenco, ki jo ustvarja. Soočiti se moramo z zahtevnimi demografskimi vprašanji, izjemnim povečanjem števila upokojencev in zmanjševanjem števila prebivalstva do leta 2020, ko moramo doseči okoljske in podnebne cilje, ki smo si jih zastavili, tj. cilje 20-20-20. V Evropi moramo zagotoviti gospodarsko trajnostni razvoj. Ob razpravi o zadevah, ki izhajajo iz lizbonske strategije, me veseli, da predstavlja celovit pristop k trajnostnemu gospodarskemu razvoju, gospodarski rasti, okoljski odgovornosti in socialno odgovorni politiki.
Opazimo lahko, da s skupnim prizadevanjem dosegamo rezultate. To je dobro. Poleg tega lahko opazimo, da je skupna strategija bistvena. Sodelovanje, ki poteka med Evropskim parlamentom in nacionalnimi parlamenti, je zelo pomembno.
Opozorila bi na novo področje, ki je vključeno v letošnjo resolucijo, in sicer na prometno politiko, od katere je odvisno veliko, če govorimo o podnebnih ciljih in rasti. Zaradi našega položaja lahko ustvarimo več delovnih mest v Evropi, k temu pa bo prispevala učinkovita, trajnostna in z okoljem združljiva prometna politika.
Dejstvo je, da so različna politična področja povezana. Nesmiselno je govoriti o ciljih 20-20-20 v okviru podnebne politike, če ti niso izraženi tudi v resoluciji Sveta o lizbonski strategiji. Zato upam, da bomo na podlagi rezultatov spomladanskega vrha ugotovili, da imamo pred sabo celovito politiko, ki daje odgovor na gospodarsko rast in podnebno politiko. To, dragi prijatelji, pa je izziv.
Mario Borghezio
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, prihodnji Evropski svet mora natančno obravnavati svetovno finančno turbulenco.
Euroobmočje se opoteka pod pritiskom denarnih tokov iz italijanskih, grških, španskih in francoskih obveznic v nemške. Razlika med italijanskimi in nemškimi obveznicami se je povečala na več kot 63 bazičnih točk, enako kot leta 1999, ko se je zdelo, da Italiji ne bo uspelo strogo izpolniti maastrichtskih meril.
Pri včerajšnji prodaji državnih obveznic v Italiji je bilo zelo malo ponudb. Časopis Telegraph je 6. marca poročal, da je bila pomembna investicijska banka, ki je z devizno arbitražo špekulirala med nakupnim in prodajnim tečajem za italijanske obveznice in kreditne izvedene finančne instrumente, prisiljena unovčiti vse svoje obveznice. Italijanska zakladnica je morala posredovati in podpreti vrednost obveznic.
Nekaj časa se v visokem finančnem svetu širijo govorice, da bo Italija opustila euro. Ali je v tem kaj resnice? Evropa je šibka in nacionalne vlade morajo namesto obrabljenih, nesmiselnih ukrepov, ki jih predlagajo tehnokrati v Bruslju, podvojiti svoje prizadevanje za reševanje takšnih hudih težav, poleg tega morajo po potrebi posredovati, ne pa uporabljati zastarelih rešitev, kot so znižanje davkov in likvidnostne injekcije.
Poslušati bi morali glas ljudstva in lokalnih skupnosti. Vrnimo se v realno gospodarstvo in dajmo delavcem delež v lastništvu njihovih podjetij.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Gospod predsednik, gospod predsedujoči Svetu, spomladanska zasedanja vedno pustijo slab priokus. Res je, da praznujemo 50. obletnico Evrope in da je dobro, da se tega spominjamo. Gospodje, vendar se spomnim tudi vrha v Göteborgu, ki je pomenil izjemno okoljsko zmago, saj so se vodje držav ali vlad dogovorili, da bodo na spomladanskem vrhu ocenili trajnostni razvoj politik EU na področju zdravstvene ekologije, zdravja in socialnega vključevanja.
V Evropi naj bi na primer edinstvena energetsko intenzivna organizacija Mittal-Arcelor zaprla 600 delovnih mest ob ogromnih dobičkih, EU pa ji je pripravljena dati brezplačne kvote emisij toplogrednih plinov. Naši državljani so zdaj obupani in naša mladina je prestrašena zaradi zapuščine, ki jim jo dajemo.
Gospodje, s predlogom o zmanjšanju emisij toplogrednih plinov za 20 % napovedujete revolucijo. Vemo, da je to bistveno premalo. Gospod Lester Brown, ki nas je obiskal prejšnji teden, je na primer z vznemirjenostjo povedal, da bi morali emisije od zdaj do leta 2020 zmanjšati za 80 %, da bi lahko obstajala možnost spremembe sedanjega gibanja. Gospodje, zato ne verjamem v vaš projekt: je bistveno premalo glede na to, kaj bi morali storiti, in popolnoma neustrezen glede na okoljsko krizo, ki ogroža cel planet.
Dimitrios Papadimoulis
- (EL) Gospod predsednik, ob praznovanju 50. obletnice v Evropskem parlamentu sem pričakoval, da bo prihod predstavnikov Komisije in Sveta bolj odkrit in skromen. Namesto medsebojnih čestitk, hvale in olepševanja resničnosti bi mi bilo ljubše, če bi govorili o svojih neuspehih in težavah evropskih državljanov.
V zadnjih letih so se povečale socialne neenakosti in revščina. Lizbonske cilje ste določili vi, gospod Barroso, čeprav me ne poslušate, ker se pogovarjate s kolegom, pri čemer ste, gospod Barroso, pozabili na cilje socialne kohezije in varstva okolja. Na Kosovu pozabljate na Združene narode in mednarodno pravo.
Za predstavnike Sveta pa velja, da poskušate Barrosov paket o podnebnih spremembah zapraviti, namesto da bi ga ambiciozno spodbujali. To so besede, ki sem jih namesto medsebojnih čestitk pričakoval od vas.
Philip Claeys
(NL) Zelo sem presenečen, da razmere v Turčiji niso ena od glavnih točk na dnevnem redu tega tedna. Do zdaj se je vedno govorilo, da bo proces pogajanj s Turčijo potekal vzporedno z napredkom turških reform.
Dejansko pa se je zgodilo prav nasprotno. Proces reforme se je skoraj popolnoma ustavil, pogajanja pa še vedno potekajo. Vse, kar lahko opazimo, je, da Turčija kopiči provokacije. Svoboda izražanja je formalno onemogočena v skladu s členom 301 turškega kazenskega zakonika. Turška vlada se je strinjala, da bo ta člen do konca leta odpravila ali vsaj spremenila, vendar ni naredila ničesar. Jasno je tudi pokazala, da ima pomembnejšo nalogo, in sicer odpravo prepovedi glede nošenja naglavnih rut na univerzah. Islamizacija in prikrito odpravljanje sedanjega stanja imata očitno prednost.
Potem je šel turški predsednik vlade gospod Erdogan v Nemčijo, da bi tamkajšnje Turke opomnil, naj se ne prilagodijo preveč, in zahteval ustanovitev turških univerz v Evropi. Gospod Erdogan se je vedel kot zmagoviti poveljnik, ki je prišel nadzorovat svojo vojsko na okupirano ozemlje.
Poleg tega turška vojska že več tednov bombardira severni Irak. V to državo je vdrlo približno 10 000 vojakov. To je skoraj tako, kot da bi Hrvaška, ki je tudi država kandidatka, hotela napasti Črno goro. Seveda bi bilo to nesmiselno in nihče v Evropski uniji tega ne bi mogel sprejeti, kot kaže, pa lahko Turčija stori, kar koli hoče.
Gospod predsednik, zato vas sprašujem, kako dolgo bo Evropska unija pri pogajanjih s Turčijo tako plašna?
João de Deus Pinheiro
(PT) Gospod predsedujoči Svetu, gospod predsednik Komisije, opozoriti je treba, da se je lizbonska strategija po letu 2005 po zaslugi sedanje komisije otresla nekdanje otopelosti. Gospod predsedujoči Svetu, zato vam moram reči, da je treba, podobno kot glede enotne valute in notranjega trga, nujno povečati odgovornost Komisije in ji omogočiti, da postane središče lizbonske strategije, namesto da se še naprej ukvarjamo z zamislijo medvladnega delovanja, s katerim nismo dosegli nikakršnega napredka.
V zvezi s trikotnikom izobraževanja, raziskav in inovacij je treba preprečiti poenostavljeno rešitev, da se denar vlaga v raziskave nekritično. Namesto znanstvenih člankov ali nenavadnih zamisli potrebujemo boljše inovacije, kar pa je nekaj popolnoma drugega. Za inovacije je potrebna kultura, ki ceni podjetništvo in posameznike, ki so pripravljeni tvegati in ki točno vedo, kako ustvariti denar iz znanja in ne obratno, torej ne z nekritičnim razsipavanjem denarja, da bi ugotovili, ali se bo znanje pojavilo.
Glede izobraževanja je bistveno, da ustvarimo tudi kulturo konkurenčnosti in usmerjene ustvarjalnosti. Odločno bi morali zavrniti preproste rešitve, ki ovirajo prihodnjo uspešnost posameznikov in podjetij.
Gospod predsednik, zato pozdravljam predloge Komisije o spodbujanju podjetništva, usmerjenih raziskavah, povezavah med šolami in podjetji, ustvarjalnosti v izobraževalnem sistemu, povpraševanju in konkurenčnosti. Predvsem pa menim, da lahko prizadevanje za inovacije in lizbonsko strategijo povzamemo z nekaj besedami: Evropa, podjetja in univerze morajo ustvariti vrednost.
Udo Bullmann
(DE) Gospod predsednik Komisije, v tem parlamentu ste izjavili, da ste se približali načinu razmišljanja Evropskega parlamenta. Moje vprašanje je: kako je to približevanje stališču Parlamenta prispevalo k kakršnemu koli novemu poudarku ali določitvi nove prednostne naloge v smernicah gospodarske in socialne politike, ki naj bi jih Svet sprejel v naslednjih dneh?
Moje mnenje je drugačno. Menim, da se izgovarjate na Svet, ki ni bil pripravljen sprejeti različnih zamisli. Menim, da se Svet izgovarja na sporočila, ki ste jih, gospod Barroso, dajali več mesecev, in sicer da spremembe niso potrebne. Zaradi takšnega skupinskega prizadevanja je po mojem mnenju nastal kartel, ki blokira politiko in ima skupno mantro: naprej brez sprememb. Vendar to ni v interesu Evropejcev, ni v interesu evropskih podjetij in ni v interesu Evropskega parlamenta, ki je sprejel veliko resolucij, v katerih je pozval, da je treba večjo pozornost nameniti gospodarskim, socialnim in okoljskim razmeram v Evropski uniji.
Kot so pokazale naše študije, zaostajamo pri raziskavah in razvoju. Smo na bistveno nižji stopnji kot Združene države. Na tej stopnji smo že od zgodnjih osemdesetih let prejšnjega stoletja, od takrat pa smo zaostali za Japonsko, prehiteva pa nas tudi Kitajska, katere odhodki za raziskave in razvoj v gospodarskem sektorju presegajo takšne odhodke podjetij v Evropski uniji. Kdaj se boste zavedli? Kdaj bo vaš odnos do kakovosti financ in naložb v Evropski uniji zaradi prebivalcev EU postal pozitiven? Zdaj je skrajni čas.
Fiona Hall
Gospod predsednik, na lanskem spomladanskem zasedanju Evropskega sveta so se voditelji EU zavezali cilju energetske učinkovitosti "20 % do leta 2020", vendar je njegovo izpolnjevanje počasno. V poročilu Parlamenta o akcijskem načrtu za energetsko učinkovitost so bili izpostavljeni glavni neuspehi pri izvajanju zakonodaje o energetski učinkovitosti. Januarja je prva ocena Komisije o nacionalnih akcijskih načrtih o energetski učinkovitosti obravnavala vrzel med politično zavezanostjo energetski učinkovitosti in dejanskim izpolnjevanjem. Na energetski učinkovitosti temeljijo vsi cilji EU o emisijah CO2, obnovljivih virih energije, varni oskrbi z energijo in programu lizbonske strategije, prav o vseh teh vprašanjih pa smo razpravljali danes zjutraj.
Gospod predsedujoči Svetu in gospod predsednik Komisije, zato vam bom hvaležen, če boste povedali, kaj namerava letošnji spomladanski Evropski svet narediti za boljše rezultate glede energetske učinkovitosti.
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Gospod predsednik, cilji lizbonske strategije so bili opredeljeni pred osmimi leti. Prednostna naloga lizbonske strategije je zagotoviti, da se Evropa razvija hitreje kot Združene države in da se hkrati povečuje trajnostno zaposlovanje. Neuspeh na obeh področjih je uradno ugotovljen. Očitno je, da sta na primer lizbonska strategija in dejansko izvajanje skupne kmetijske politike slabo povezana.
Takšen primer je reforma trga sladkorja. Evropska komisija je pogosto nadaljevala reforme, pri čemer ni upoštevala ustreznega socialnega ozadja. To se je zgodilo na primer pri tovarni sladkorja v Lublinu na Poljskem. Celo v nasprotju z določbami Unije se načrtuje odpuščanje vseh delavcev v tovarni, rušenje vseh poslopij ter prenehanje uporabe sodobne opreme in naprav. Načrtuje se tudi, da bodo vsi pridelovalci v celotni regiji izgubili vir preživetja. Enkratno plačilo nadomestila ne bo rešilo težave glede zaposlovanja. Takšni ukrepi so v nasprotju z navedenimi cilji lizbonske strategije. S takšnimi nesmiselnimi ukrepi se gotovo ne bomo približali ciljem te strategije.
Gisela Kallenbach
(DE) Gospod predsednik, omenila bi povsem novo temo, ki še ni bila obravnavana, in spomnila na razpravo v tem parlamentu, ki je potekala prejšnji mesec ter je bila povezana s prihodnostjo kohezijske politike in povezavo z dvema evropskima dokumentoma: leipziško listino in teritorialno agendo. Pri razpravi žal ni bil navzoč predstavnik Sveta. Na ministrskih konferencah pod nemškim in portugalskim predsedstvom, ki so potekale pred našo razpravo, je bilo izraženo pričakovanje, da bo teritorialna agenda ena od tem razprave na spomladanskem vrhu, da bi teritorialna razsežnost postala politično bolj pomembna.
Poseben razlog za to je dejstvo, da je teritorialna razsežnost vključena v lizbonsko pogodbo kot nov cilj Skupnosti. Vendar v dostopnih dokumentih to vprašanje ni omenjeno. Zakaj? Kohezijska politika je praktična uporaba načela solidarnosti, zato jo bomo nedvomno srečevali in obravnavali dlje kot lizbonsko strategijo, ki naj bi jo uspešno končali do leta 2010.
Kyriacos Triantaphyllides
- (EL) Gospod predsednik, država se umika z zadnjega področja urejanja, ki je pod njenim nadzorom. Socialna država razpada, zasebni sektor deluje brez ovir, socialni prejemki se zmanjšujejo in institucionalni okvir omogoča delojemalcem poljubno zaposlovanje in odpuščanje. Medtem se delovni pogoji slabšajo zaradi prožnega delovnega časa, zato se delavci žrtvujejo za konkurenčnost, da bi za kapital ustvarili ogromne dobičke.
Na še enem vrhu Evropskega sveta bo obravnavana lizbonska strategija, ki je bila neuspešna in jo je treba pregledati. Konvergence nismo nikoli dosegli, vsaj za delavce ne. Lizbonska pogodba in njeni sateliti vztrajajo na podpori poslovno usmerjene filozofije Unije, medtem ko so socialne politike še vedno na drugem mestu.
Potrebujemo temeljito reorganizacijo, ki bo državljane spet postavila v središče zanimanja EU, potrebujemo antropocentrično strategijo.
Roger Helmer
Gospod predsednik, ratifikacija preimenovane ustave EU ogroža demokratično legitimnost evropskega projekta. Francozi in Nizozemci so ustavo zavrnili, zdaj pa se je vrnila z novim imenom in "lepotnimi popravki", kot je rekla gospa Angela Merkel. Zdaj se institucije in države članice, vključno z laburistično vlado v Združenem kraljestvu, nepošteno pretvarjajo, da ti lepotni popravki opravičujejo dejstvo, da so prelomili obljubo o referendumu. Vendar ga ne, s tem, ko se pretvarjajo, da ga, pa so izdali zaupanje ljudi.
V Britaniji je skupina za kampanje začela glasovanje po pošti pod neodvisnim nadzorom v 10 volilnih enotah v Westminstru. Odgovorilo je več kot 150 000 volivcev: 88 % jih želi referendum, 89 % jih nasprotuje pogodbi. V šestih volilnih enotah je več ljudi glasovalo za referendum kot za svojega sedanjega poslanca.
Ljudje so povedali svoje. Pogodba ne more biti legitimna, če se volivci ne strinjajo z njo. Evropski svet mora prisluhniti. Referendum moramo imeti.
Werner Langen
(DE) Gospod predsednik, gospod predsedujoči Svetu, gospod predsednik Komisije, za razliko od govornikov iz skupine socialdemokratov čestitam Komisiji, ker v času svetovne negotovosti zaradi finančne krize ni prenagljeno spremenila smernic ekonomske politike. Ta proces je glavni del obdobja po lizbonski strategiji. Izrecno čestitam Komisiji, ker ima prav.
Pomanjkljivosti se dejansko pojavljajo pri izvajanju s strani držav članic in predsedujoči Svetu bi se moral posvetiti predvsem tem pomanjkljivostim v državah članicah in ne vprašanju, kaj lahko Komisija spremeni. Prav to je težava. Ko gospod Bullmann govori o "kartelu, ki blokira politiko", je njegova kritika popolnoma neutemeljena.
Drugič, priložnosti, ki jih ponuja globalizacija, je treba izkoristiti, tveganja pa čim bolj zmanjšati. Gospod Schulz je rekel, da se je revščina povečala. To je le iluzija. Evropa je model blaginje. Blaginja v Evropi se je povečala, spremenila se je le njena porazdelitev. Vendar smo se v preteklosti naučili, kaj se zgodi z družbo, v kateri ni razlik glede porazdelitve. Razlike glede porazdelitve so nujne, da spodbujajo modernizacijo in dinamičnost. Tega ni mogoče zanikati.
Tretjič, v zvezi z zmanjšanjem birokracije še vedno nismo naredili dovolj. Imamo skupino na visoki ravni, ki se sploh ne omenja več. Ali še deluje? Katere so njene začasne ugotovitve? Kdaj jih lahko pričakujemo? To bi radi izvedeli še pred evropskimi volitvami.
Moja zadnja točka je povezana s stabilnostjo finančnega trga. Dejansko je res, da je pohlep na finančnem trgu večji od strahu pred motnjami, in Komisija mora v zvezi s tem ukrepati. Nekatere načrte je že napovedala.
Tudi glede podnebnih sprememb je najpomembnejša naloga Komisije, da na vrhu države članice prepriča, da upoštevajo svoje stare cilje. Nekatere države članice so dejansko izpustile bistveno več CO2, kot je bilo kadar koli dovoljeno. Kako lahko učinkovito sprejmemo nove ukrepe, če današnji in pretekli grešniki niso kaznovani?
Jan Andersson
(SV) Gospod predsednik, tako kot Komisijo tudi mene veseli, da sta se povečala število delovnih mest in produktivnost. Vendar obstaja tudi druga plat medalje, na kar je opozorilo že veliko kolegov. Veliko novih delovnih mest ni varnih in ne omogočajo preživetja. Možnosti usposabljanja so zelo neenakomerno porazdeljene. Nekatere regije ne morejo slediti razvoju. Zato potrebujemo socialno Evropo, ki zagotavlja varna delovna mesta z dostojnimi plačami, ki vsem ponuja enake možnosti usposabljanja in zagotavlja tudi dober in enakomerno porazdeljen razvoj v vseh regijah.
Že dolgo razpravljamo o prožni varnosti. Model prožne varnosti je izpodbijalo Sodišče Evropskih skupnosti v zadevi Laval, ki meni, da sistem, ki se uporablja v Skandinaviji, ni dovolj dober. Izpodbijalo ga je na podlagi trditve, da ima prosti pretok prednost pred pravico do stavke. Izpodbijalo ga je tudi na podlagi trditve, da naj načelo enako plačilo za enako delo ne bi veljalo. Omogoča socialni damping in poleg tega pomeni, da bodo podjetja, ki imajo dostojne plače v skladu s pogodbami, težko konkurirala. To lahko povzroči protekcionizem. Strinjam se s Komisijo, da protekcionizma ne potrebujemo. Zato mora Komisija pojasniti, da mora načelo enakega plačila za enako delo veljati in da moramo imeti dobre socialne razmere v vsej Evropi, da preprečimo napredovanje protekcionizma v EU.
Margarita Starkevičiūt
- (LT) Obravnavala bom usklajevanje ekonomske politike. Evropska unija je predvsem gospodarska zveza, ki temelji na moralnih vrednotah. Glede na to, da so pred njo novi izzivi, mora najti način, kako jih hitro in prožno izpolniti, da ne bo izgubila dinamičnosti in konkurenčnosti.
Žal ima zadnji mehanizem za usklajevanje ekonomske politike (lizbonska pogodba, okvir ekonomske politike) veliko stopenj in nikakor ni učinkovit. Ovira razvoj notranjega trga, ki je glavni vir gospodarske rasti.
Zato menim, da bi moral Evropski parlament in morda tudi Komisija Evropskemu svetu predložiti predlog, naj preuči ta mehanizem, da se izboljša njegova prožnost in se bo lahko učinkovito odzival na izzive. Tako bi lahko najbolje zagotovili kontinuiteto ekonomske politike, utrdili reforme in omogočili, da se gospodarstvo EU prilagodi novim izzivom.
Nekateri novi programi ne delujejo pravilno, ker njihova ekonomska upravičenost v globaliziranem svetu ni bila preverjena vnaprej. Medtem pa razpravljamo o podnebnih spremembah, energetski strategiji in drugem, vendar je treba, kot je že bilo omenjeno, vsa ta sredstva uskladiti in oceniti njihove gospodarske posledice. Šele potem bodo sposobna preživeti.
Konrad Szymański
(PL) Gospod predsednik, načrti za notranji trg z energijo in plinom so na dnevnem redu prihodnjega vrha Sveta.
Ločitev lastništva energije in distribucijskih omrežij je bistveno vprašanje ne glede na to, kdo bo imel oblast v Kremlju. Pod vodstvom gospoda Medvedjeva se ruska politika energetskega izsiljevanja do držav članic Unije in sosednjih držav ne bo spremenila. Varčevanje z energijo in večji delež obnovljivih virov energije sta le del rešitve teh težav. Če želimo energetsko politiko Evrope v celoti izvesti, je treba upoštevati tudi politični vidik. Popolnoma jasno moramo pokazati, kaj na podlagi vzajemnosti pričakujemo od Rusije in Gazproma. Gazprom je ruski monopol, ki je v 16 državah članicah Unije navzoč kot dobavitelj energije ali lastnik distribucijskih omrežij. Če ne bomo določili omejitev za ta agresiven monopol, lahko določbe lizbonske pogodbe o energetski solidarnosti pospravimo k pravljicam.
Gunnar Hökmark
Gospod predsednik, ali ni čudno, da se razprava o tem, kako izboljšati konkurenčnost Evrope in ustvariti več delovnih mest, nagiba k prepričanju, da lahko nova delovna mesta ustvarimo z novimi predpisi? To ni res.
Našim prijateljem socialdemokratom bi rad izdal skrivnost: če želimo delojemalce, potrebujemo delodajalce, saj delojemalci brez delodajalcev ne morejo obstajati. Njihova glavna težava je, da zaradi tako gorečega prepričanja, da lahko delovna mesta ustvarimo s predpisi, pozabljajo, da je treba zagotoviti osnovne pogoje in možnosti za nova podjetja in nova delovna mesta, ker je brezposelnost največji socialni neuspeh in ker je vsako novo delovno mesto, ki ga lahko ustvarimo v Evropi in naših državah članicah, največji socialni uspeh.
Poudarjam, kar je predsednik izjavil o doseganju rezultatov na podlagi programa lizbonske strategije. Ne pozabimo, da se svet vrti hitreje in da moramo biti bolj konkurenčni, biti moramo bolj podjetni.
Za obravnavo na Evropskem svetu in po njem mu predlagam tri zadeve. Prvič, birokracija in boljše urejanje: predlagam, da vsako leto poroča o napredku glede zmanjšanja birokracije, da pokaže, da bo cilj 25-odstotnega zmanjšanja birokracije dosežen do leta 2012.
Veselilo bi me, da bi zagotovil čimprejšnje popolno izvajanje direktive o storitvah v vsaki državi članici. Veselilo bi me, da bi zagotovil spodbujanje novih podjetij z bolj ofenzivno in bolj aktivno širokopasovno politiko.
Menim, da bomo pri zagotavljanju konkurenčnejše Evrope uspešni, če bomo malim in srednje velikim podjetjem omogočili, da bodo poslovala po celotnem notranjem trgu. To nalogo moramo izpolniti in prve korake mora skupaj s slovenskim predsedstvom storiti konec tega tedna.
Katerina Batzeli
- (EL) Gospod predsednik, gospod komisar, kot veste, bo naslednje leto evropsko leto ustvarjalnosti in inovacij. To je še večji dokaz, da EU zares upa, da bo okrepila konkurenčnost in izpolnila izzive globalizacije. Pri tem uporablja "trikotnik znanja": inovacije, spodbujanje raziskav in izobraževanje.
Politike Skupnosti in nacionalne politike o zaposlovanju in podpori mladim zlasti na izobraževalnem področju bi morale izpolnjevati te ambiciozne cilje. Potrebno bi bilo sistematično in usklajeno prizadevanje na regionalni, nacionalni ravni in ravni Skupnosti, da se sprostijo znatne zaloge znanja in raziskovalnega potenciala v EU. Vendar v zvezi s tem poudarjam tudi dejstvo, da je bistveno priznati prosti pretok znanja, tj. peto svoboščino, ki jo je treba izpostaviti tudi na Evropskem svetu.
Priznati moramo tudi s tem povezano pomembno pobudo na ravni Skupnosti. Glavna dela teh pobud sta programa Erasmus in Comenius. Poudariti moramo, da je novi program, zlasti Erasmus Mundus, ki omogoča mobilnost zunaj meja EU in mobilnost študentov doktorskega študija, pobuda, ki jo bo Parlament popolnoma podprl. Od držav članic je odvisno, ali bodo okrepile usklajevanje na podlagi bolonjskega procesa in dejansko omogočile takšno mobilnost.
DanutBudreikait
- (LT) Razprava o skupni energetski politiki in varni oskrbi z energijo se je začela leta 2006 zaradi rusko ukrajinske krize v zvezi s plinom, katere posledice so negativno vplivale na Evropo. Žal še vedno nimamo jasno opredeljene skupne energetske politike ali zunanje energetske politike.
Upam, da bo Evropski svet temeljito razpravljal o vprašanjih varne oskrbe EU z energijo, vključno z Litvo, glede na načrte o zaprtju jedrske elektrarne Ignalina leta 2009.
Če bi jo zaprli, bi bila Litva popolnoma odvisna od enega vira, tj. uvoženega plina iz Rusije. Zaradi povečanja cen nafte in plina se bo v Litvi cena električne energije več kot podvojila. To pa bo imelo katastrofalne posledice za gospodinjstva in splošno gospodarstvo v državi.
Poleg tega Rusija pogosto poskuša uresničevati svoje politične cilje z manipulacijo glede oskrbe z energijo. To je Litva že občutila.
Na podlagi člena 37 in protokola št. 4 k pogodbi o pristopu pozivam Komisijo, naj pomaga najti rešitev, pri čemer je ena od možnosti odlog zaprtja varne jedrske elektrarne Ignalina.
Karl-Heinz Florenz
(DE) Gospod predsednik, gospod predsednik Komisije, vrnil bi se na lanski spomladanski vrh. Ta vrh pod vodstvom Angele Merkel je bil zelo uspešen, zdaj pa je treba sklepe, sprejete 7. marca lani, prenesti v zakonodajo.
Vendar zakonodaja ne sme biti kaznovalna, ampak mora naše prebivalce in podjetja spodbujati k inovacijam in na koncu k doseganju večje trajnosti. Na podlagi sedanje razprave se zdi, da je vprašanje CO2 najpomembnejše. Menim, da je dejansko vprašanje precej globlje in je povezano s trajnostjo. Kako moramo dolgoročno upravljati naše vire? Po mojem mnenju je bistveno, da naše gospodarstvo v prihodnosti upravljamo tako, da bo uporaba fosilnega goriva manjša.
Gospod komisar, tu se lahko začnemo prerekati, ker ne moremo sprejeti vseh vaših predlogov. Glede pravil za vozila mi na primer nikakor ni všeč, da vemo, kakšna bo kazen, ničesar pa še ne vemo o pravilih, ki jih je treba upoštevati. Starši so me naučili prav nasprotno: najprej moraš poznati pravila, potem se določi kazen. V prihodnosti je treba nujno upoštevati ta postopek.
Če obstajajo čezmejne težave, povezane s CO2 in sistemom trgovanja z emisijami, čemur nikakor ne oporekam, predlagam, da to breme razporedimo širše, na primer z uvedbo razumne politike o odpadkih po vsej Evropi. Gospod Barroso in gospod Verheugen, z vami bi rad delil svojo zelo veliko skrb: vi ste varuhi prava. Povsem nesmiselno je, da si tukaj sežemo v roke in se dogovorimo, kaj je treba storiti, na koncu pa se to ne izvede.
Namesto tega raje naredimo manj. Vendar moramo to narediti bolje. Gospod komisar in gospod predsednik Komisije, zato izvajajte svoja pooblastila tako, da ne kaznujete tistih, ki so vestni, ampak spodbujate tiste, ki so počasnejši, da bomo končno izpolnili kjotske cilje. Že po hitrem ogledu internetnih strani je povsem jasno, koga mislim. Srečno. Pri tem vas bomo spremljali.
Libor Rouček
(CS) Gospe in gospodje, Evropska unija je v zadnjih nekaj letih bistveno napredovala. Njeno gospodarstvo raste hitreje kot ameriško ali japonsko gospodarstvo. Unija je svetovno trgovinsko središče, največja donatorka razvojne pomoči ter tudi vzor in model za druge dele sveta glede upravljanja političnih, gospodarskih in socialnih odnosov.
Kot je bilo rečeno, je Evropski uniji uspelo postopoma izpolniti cilje lizbonske strategije na področju zaposlovanja ali glede drugih vidikov. Dobro je vedeti, da nove države članice, kot je Slovenija, ki sedaj predseduje Svetu, enakovredno prispevajo k temu uspehu.
Pred Evropsko unijo so nedvomno novi izzivi: prevelika odvisnost od uvoza energetskih virov ali podnebne spremembe.
Prepričan sem, da so varčevanje, nove energetsko varčne tehnologije in seveda diverzifikacija energetskih virov ključni elementi ali eni od ključnih elementov za rešitev te težave. Glede tega je Evropska unija na pravi poti.
Vendar bi Komisijo in Svet pozval, naj obravnavata vprašanja glede uporabe jedrske energije bolj natančno, kot sta jih do zdaj. Takšna energija je varna, okolju prijazna in zaradi nje se bo zmanjšala naša odvisnost od uvoza. Glede konkurenčnosti lahko ugotovimo, v kakšno smer gredo Združene države, Rusija, Kitajska ali Indija. Naše raziskave bi morale biti bistveno bolj usmerjene v jedrsko energijo, kot so bile do zdaj.
Alexander Lambsdorff
(DE) Gospod predsednik, vsak, ki si ogleda osnutek sklepov Sveta, lahko opazi, da je besedilo o notranjem energetskem trgu zelo šibko. Svet ni dosegel soglasja o ločevanju, paket Komisije pa je obravnavan kritično. Glede tega moram potrditi, da je po našem mnenju pravilno izvajati strategijo sistematičnega ločevanja, vendar mora biti pozitivna za porabnike. Prispevati mora k pravičnim cenam in varni oskrbi z energijo.
Komisija je bila s predlogom o popolni ločitvi lastništva dejansko prehitra. Zato menimo, da je treba najprej poskusiti doseči učinkovito ločitev, vendar mora ločevanje lastništva ostati na dnevnem redu za prihodnost.
Glede sklepov Sveta opozarjam načelno na še eno točko. Svet je izjavil, da z veseljem pričakuje socialni program, ki ga bo predložila Komisija. Program vključuje teme o mladinski politiki in izobraževalni politiki. Vedno sem mislil, da so za te zadeve pristojne države članice, v Nemčiji, tj. državi, iz katere prihajam, pa dežele. To bi rad izpostavil le, ker bomo lahko nedvomno slišali kritiko, da si Parlament, Komisija in Sodišče Evropskih skupnosti ponovno prisvajajo pooblastila. Svet z veseljem pričakuje predloge Komisije o mladinski politiki in izobraževalni politiki. Na to pomembno točko moramo opozoriti, kadar bomo o teh pomembnih vprašanjih razpravljali doma v nemških deželah.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Kot koordinatorja za regionalno politiko skupine PPE-DE me veseli, kakšen položaj bodo regije in mesta imela pri izvajanju lizbonske strategije. Nacionalni programi reform se nenazadnje izvajajo na regionalni ravni, na kateri se večinoma uporabljajo strukturni in kohezijski skladi ter sedmi okvirni program.
Za vso Evropo lahko opazimo, da se 60 % javnih sredstev porabi na regionalni ravni. Poleg tega je možno opaziti težnjo, o kateri bi se bilo dobro dogovoriti sedaj, in sicer da naložbe v beton in asfalt, če se lahko tako izrazim, nadomestimo z naložbami v znanje in infrastrukturo, pri čemer se bo v naslednjih letih največji del strukturnih skladov, tj. približno 70 %, uporabljal za lizbonsko strategijo.
Naj navedem še en primer. Prejšnji teden v Ljubljani sem videl podatke o tem, kako je bil ta denar porabljen: 20 milijard EUR iz strukturnih skladov je bilo namenjenih za raziskave in infrastrukturo. Gospod komisar Potočnik je govoril o tihi revoluciji pri porabi denarja. Preiti je treba od besed k dejanjem. Naredite, kar pravite, da boste: zagotovite spremembo porabe. To je tiha revolucija v polnem razmahu. Skrajni čas je, da oblikujemo boljši pravni okvir na evropski ravni za naložbe v raziskave in infrastrukturo. Enake obsežne, drage naložbe niso možne v vsaki državi.
Veseli me, da bo Evropska komisija letos predložila predlog glede tega in dodaten predlog za boljše usklajevanje nacionalnih odgovornosti.
Kmalu bo pred nami tudi bela knjiga o teritorialni koheziji, ki ne bo združevala le razvoja velikih osrednjih regij, ampak tudi teritorialno kohezijo bolj oddaljenih območij v Evropi, kar prav tako pozdravljam.
Gary Titley
Gospod predsednik, pozdravljam nedavno priznanje Sveta in Komisije, da pri podnebnih spremembah ne gre le za okoljsko politiko, ampak tudi za varnostno in humanitarno politiko. Pri tem seveda ni ničesar novega. V Sternovem poročilu je navedeno, da bi lahko podnebne spremembe povzročile razseljevanje približno 200 milijonov ljudi, zaradi česar bi nastal ogromen migracijski pritisk. Zato moramo vedno upoštevati, da gre pri globalnem segrevanju pravzaprav za to, da revni trpijo zaradi posledic ravnanj bogatih.
Upam, da bomo pri razpravi o podnebnih spremembah uspeli povezati cilje glede podnebnih sprememb s cilji razvojne politike. Na tem področju ne moremo ukrepati sami. Nedvomno so prizadeti tudi revni prebivalci Evropske unije. Zato mora kakršna koli energetska politika zagotavljati, da imajo države članice politiko glede pomanjkanja energije, ker je preveč ljudi prizadetih zaradi višjih cen energije. To moramo obravnavati.
Najpomembneje pa je, da na tem vrhu zagotovimo ukrepanje in ne le besed. Komisija je leta 2007 določila program. Dve tretjini programa sta uresničeni. Kje je tretja tretjina? Države članice se zavežejo ciljem, ki jih ne izpolnijo. Pozornost moramo nameniti predvsem ukrepanju.
Pozdravljam tudi delo glede boljšega urejanja in pomoči malim podjetjem. Vendar se moramo bistveno bolj posvetiti nadzoru nad prenosom in ocenjevanju, kako se zakonodaja izvaja in ali smo z njo dosegli, kar smo načrtovali. Če ne izpolnjuje potrebnih ciljev, je takšna zakonodaja nesmiselna.
Daniel Dăianu
Gospod predsednik, naslednji evropski vrh se bo odvijal v pomembnem trenutku. Zaradi globlje finančne krize, ki izhaja iz cikličnih in strukturiranih pogojev, so potrebni odločni odzivi. Rast Azije pomeni poleg kapitalizma novo vrsto konkurence, ki jo spremljajo manjša dejavnost državnih premoženjskih skladov in višje cene osnovnih proizvodov. K temu je treba dodati tudi zaskrbljujoč vpliv podnebnih sprememb, potrebo po varni oskrbi z energijo in povečanje splošne negotovosti.
Vsi ti dejavniki znatno vplivajo na izvajanje programa lizbonske strategije z zapletenimi in neizogibnimi kompromisnimi rešitvami. Naj poudarim nekaj političnih vprašanj.
Prvič, kakovostno oblikovanje nacionalne politike je bistveno za boljši industrijski in ekonomski učinek.
Drugič, oblikovanje politike mora biti pragmatično, odprto ter mora preprečevati nejasnosti v zvezi s prostimi trgi in popolnoma dereguliranimi trgi.
Tretjič, industrijska politika, zlasti raziskave in razvoj, mora skupaj z izobraževanjem imeti glavno vlogo. V državah članicah se mora nujno povečati število diplomantov iz znanosti in matematike, za to pa si morajo skupaj prizadevati vse države članice.
Četrtič, energetsko politiko je treba bolj ciljno usmeriti, pri čemer je projekt Nabucco korak v pravo smer.
Petič, kakovostne površine je treba pri reformi skupne kmetijske politike obravnavati kot strateško prednost.
Nenazadnje moramo ponovno potrditi moralne vrednote in ravnanje. Če izgubimo pravo moralno smer, je govorjenje o konkurenčnosti v socialnem ...
(Predsednik je prekinil govornika.)
Klaus-Heiner Lehne
(DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, menim, da je na novo pregledana lizbonska strategija od leta 2005 načeloma uspešna. To jasno kaže naslednje dejstvo: kadar se je leta 2005 javno govorilo o Lizboni, so vsi vedeli, da gre za portugalski kapital, vendar je takrat nihče ni štel za proces. Kjoto je bil takrat že proces, povezan z varstvom podnebja.
Zdaj je leto 2008 in svet se je k sreči spremenil. Ko se zdaj Lizbona omenja v javnih govorih, se še vedno šteje za portugalski kapital, vendar se vedno pogosteje obravnava kot politični proces, kar po mojem mnenju kaže na njeno zmerno uspešnost.
Poleg tega menim, da je bila določitev novih prednostnih nalog za povečanje rasti in zaposlovanja pravilna, ker je to eden od osnovnih pogojev za razumno nadaljnje izvajanje preudarne okoljske in socialne politike kot drugega in tretjega stebra lizbonske strategije. Po mojem mnenju je bila pravilna tudi odločitev, da se smernice ne spremenijo, ker so bile na splošno uspešne.
Kljub temu bi omenil nekaj pomanjkljivosti. Še vedno je na primer precej pomanjkljiv stalen razvoj notranjega trga, ki naj bi bil vzpostavljen od začetka devetdesetih let prejšnjega stoletja, vendar na veliko področjih preprosto ne obstaja. Ne obstaja na primer notranji trg zavarovalništva in prava družb, zato podjetja ne morejo popolnoma izkoristiti pravice ustanavljanja v Evropski uniji. Pravice intelektualne lastnine so še vedno pomanjkljive in Evropa nima predpisov o patentih. Skupna pravila o alternativnih finančnih instrumentih ne obstajajo in še vedno čakamo na notranji trg zdravstva.
Po drugi strani pa je bilo predloženih veliko zakonodajnih predlogov na drugih področjih, katerih namen je zlasti napredek na področju socialnih zadev, okolja in pravic potrošnikov. To je dobro, vendar je treba vzpostaviti ravnovesje. Zato pozivam Komisijo in Svet, naj posebno pozornost namenita odpravi vrzeli v zakonodaji o notranjem trgu.
Riitta Myller
(FI) Gospod predsednik, gospod predsedujoči Svetu je pravilno izjavil, da so po njegovem mnenju podnebne spremembe in gospodarstvo tesno povezani. Ni jih mogoče ločiti. Rečeno je bilo, da so podnebne spremembe povezane z vsemi politikami. To mora biti jasno izraženo tudi na prihodnjem vrhu.
Obvladovanje podnebnih sprememb in prilagajanje tem spremembam morata biti glavna elementa lizbonske strategije EU. Na prihodnjem vrhu moramo določiti verodostojno politično usmeritev, ki bo podprla sprejete odločitve.
Evropska unija se žal ni odločila, da bosta energetska učinkovitost in varčevanje z energijo zavezujoča elementa za izboljšanje stanja. Kljub temu ne smemo pozabiti, da je najčistejša, najcenejša in najučinkovitejša oblika energije prihranjena energija. Če bi izvajali vso zakonodajo EU, bi lahko prihranili 20 % energije. To pomeni, da še vedno potrebujemo bolj ambiciozne in bolj jasne cilje glede energetske učinkovitosti. Upam, da bo ta zadeva na prihodnjem vrhu obravnavana.
Kathy Sinnott
Gospod predsednik, jutri se bodo vodje držav članic srečali na vrhu. Čeprav se zavedam, da je na dnevnem redu veliko zadev, upam, da boste razpravljali tudi o vplivu odločitve Laval-Vaxholm, ki jo je sprejelo Sodišče Evropskih skupnosti le nekaj dni po prejšnjem vrhu. Ta odločitev omogoča podjetjem, da napotijo delavce v katero koli državo članico in jim namesto standardne plače za delovno mesto v zadevni državi dajo minimalno plačo, ki velja v tej državi. Poleg tega so zaradi sodbe sindikati postali nemočni in ne morejo več zaščititi plač svojih delavcev. Tako bodo delavci v državi članici gostiteljici prisiljeni k zmanjšanju plač ali izgubi dela. To je po mojem mnenju tempirana bomba, ki bo vsak čas eksplodirala. Odločitev Laval-Vaxholm lahko prispeva k razpadu socialnega partnerstva, odnosov med delodajalci in delojemalci, gospodarske in socialne stabilnosti celotnih držav, skupnosti, odgovornih podjetij in družin ter k zmanjšanju podpore najstarejših držav članic evropskemu projektu.
Zaradi zmanjšanja plač bo EU seveda konkurenčnejša na svetovnem trgu, na katerem konkurira narodom z nizkimi stroški, kot so Kitajska, Indija in Brazilija, vendar kakšno ceno bo morala plačati družina na Irskem s hipoteko in kakšno trpljenje ji bo to povzročilo?
Z gospodom Bondejem sva slovenskemu predsedstvu in svojima predsednikoma vlade poslala protokol za zaščito gospodarstev držav članic pred zadevo Laval, ki naj bi ga vključili na dnevni red jutrišnjega evropskega vrha. Obravnavajte odločitev Laval-Vaxholm resno in vključite ta protokol v razpravo ter tako preprečite obsežen socialni damping.
Malcolm Harbour
Gospod predsednik, ta razprava o vrhu je priložnost za pogovor s Svetom o njegovi dejavnosti glede izvajanja celotnega programa lizbonske strategije, zato bom najprej nekaj besed namenil Svetu. Veseli me, da lahko ponovno pozdravim slovenskega ministra, ki sem ga imel priložnost spoznati pred kratkim v Sloveniji, in da se zahvalim slovenskemu predsedstvu za zavzetost glede tega procesa.
Zares me veseli, da je mogoče na podlagi že objavljenega osnutka sklepov opaziti, da Svet še naprej obravnava zlasti štiri ključna področja lizbonske strategije. Vendar moram gospodu predsedniku Komisije, čeprav vem, da govori z gospodom Špidlom, reči, da je ena od težav ta, da Komisija ponovno odkriva zadeve in jih zapleta. Imamo 10 ciljev Komisije, ki so tukaj bežno omenjeni, čeprav se moramo dejansko posvetiti vprašanju, katere so prednostne naloge.
Naj izpostavim, kar je po mojem mnenju ključno vprašanje pri tej temi: sprostitev poslovnega potenciala. Pravilno je, da ste to vprašanje vključili, vendar kaj glede tega počnejo države članice? Kolega gospod Hökmark je govoril o prenosu direktive o storitvah. Svetu moram reči naslednje: vzemite direktivo o storitvah, njeno izvajanje in vse, kar načrtujete, da boste naredili, ter to razširite na vsa področja, povezana s sprostitvijo poslovnega potenciala. Na podlagi direktive o storitvah morate pregledati vse vidike domače zakonodaje, ki povzročajo diskriminacijo podjetij, katerih namen je ponuditi storitve na enotnem trgu. To ne sme biti le vprašanje storitvenih podjetij: vključena morajo biti vsa podjetja vseh velikosti. Pozivam vas, da to zavezo podprete in to storite.
Druga bistvena zadeva glede direktive o storitvah je nova obveznost posameznih držav članic, da zagotovijo informacije podjetjem, ki želijo vstopiti na enotni trg, in jih spodbujajo, da izkoristijo to pomembno priložnost. Vzpostavitev enotnega trga je skupna odgovornost. Tu si zelo prizadevamo, da bi pripravili okvir, vendar kako močno si pravzaprav prizadevate v državah članicah, da bi zagotovili, da podjetja to priložnost izkoristijo? Tako bomo zagotovili delovna mesta in rast, ki jih to gospodarstvo nujno potrebuje.
Proinsias De Rossa
Gospod predsednik, menim, da mora spomladanski Svet ponovno poudariti prvotno lizbonsko strategijo, da se celovito obravnavajo medsebojno odvisne politike o gospodarskem, socialnem in trajnostnem razvoju ter razvoju zaposlovanja. Drugačen način delovanja bi povzročil tveganje za propadanje celovitosti Evrope in umik v protekcionizem.
Visokokakovostna delovna mesta so za to strategijo ključna: Evropa odličnosti ne more temeljiti na nizkih plačah, negotovosti zaposlitve in neenakosti na delovnem mestu.
Sodba v zadevi Laval je napačna razlaga zakonodajnih namer tega parlamenta in njegovega sozakonodajalca, Sveta. Zato se morata oba odzvati kot zakonodajalca in ponovno potrditi naše namene, tako da se z zakonodajo zapolnijo vrzeli, ki jih je ugotovilo Sodišče Evropskih skupnosti. Ena od neposrednih zakonodajnih možnosti je, da se v direktivo o napotitvi delavcev vključi socialna klavzula po Montijevem zgledu, ki smo jo že vključili v direktivo o storitvah.
Medtem mora Komisija vztrajati, da vse države članice direktivo o napotitvi delavcev ustrezno in v celoti prenesejo v nacionalno zakonodajo. Dejansko morajo države članice takoj pregledati svojo domačo delovno zakonodajo za zagotovitev, da napačna sodba v zadevi Laval ne bo škodila njihovemu sistemu delovnih razmerij in kolektivnih pogajanj.
Na koncu naj še dodam, da je razlaga gospe Sinnott kot ponavadi napačna. Moti se, ko pravi, da sodba v zadevi Laval pomeni, da za Irsko velja le minimalna plača. Sodba pomeni, da je treba na Irskem izvajati vse pravno zavezujoče sporazume, kar je veliko več kot minimalna plača. Kakor koli že, na Irskem so tudi sporazumi, ki niso pravno zavezujoči, kar je treba obravnavati.
Georg Jarzembowski
(DE) Gospod predsednik, predsednik Komisije, komisarji, predsednik Sveta, v imenu svoje skupine Evropski svet pozivam, da evropsko prometno politiko ustrezno vključi v integrirane smernice. Razlog za to je, da se podjetja in zaposlovanje v EU ne morejo uspešno razvijati brez trajnostne evropske prometne politike in za to potrebnih vseevropskih omrežij. Brez učinkovitih prometnih koridorjev, brez sodelovanja med ponudniki prevoznih storitev in brez inteligentnih prometnih sistemov se znotraj Evropske unije ali z zunanjimi državami ne more razširiti niti trgovina niti turizem. Prav to pa potrebujemo za spodbujanje zaposlovanja.
Gospod predsednik Sveta, ko boste govorili s svojimi kolegi v Svetu, prosim upoštevajte, da je za države članice bistveno, da v svoje nacionalne načrte za rast in delovna mesta vključijo prometno politiko. Žal države članice vzdrževanju in širjenju nacionalne infrastrukture, na primer železniških ali cestnih omrežij, namenjajo vedno manj finančnih sredstev.
Enako velja za spodbujanje in uporabo prometnih sistemov. Dandanes lahko vse naročimo prek interneta, vendar se lahko dostavi le s tovornjakom ali vlakom. Rezerviramo lahko kakršne koli počitnice, vendar pa za pot do cilja potrebujemo ustrezno letališče in prometne povezave. Če hočemo rast in več delovnih mest, torej potrebujemo zahtevano infrastrukturo in ustrezne prometne sisteme. Seveda morajo biti ti okolju prijazni. Zato v smislu trajnosti menimo, da je treba logistiko podpreti na vse mogoče načine. To je pomembno tudi za nacionalno načrtovanje.
Čeprav je logistika predvsem naloga podjetij, jim lahko mi, države članice in Evropska unija kljub temu pomagamo z zmanjševanjem birokracije, na primer pri carinskih postopkih v pristaniščih.
Potrebujemo okolju prijazno politiko. Zato vas pozivam, da zaradi rasti in delovnih mest prometno politiko določite kot prednostno nalogo v vaši strategiji.
Dariusz Rosati
(PL) Gospod predsednik, spomladansko zasedanje Sveta bo potekalo v kritičnih okoliščinah. Gospodarska rast v Uniji se upočasnjuje, srečujemo se z negotovostjo na finančnih trgih, povišujejo se cene nafte in inflacija. Vse to ustvarja ozračje negotovosti in povečuje zaskrbljenost glede prihodnosti.
Glede na te okoliščine menim, da je ocena razmer, ki jo je podal gospod Barroso, neupravičeno optimistična. Težko se veselimo 6 milijonov novih delovnih mest, ker so nastala v obdobju povečanja ciklične rasti v zadnjih dveh letih. Prav tako je na podlagi enega ali dveh let povečane učinkovitosti težko predvideti, ali se bo na delovnem mestu dosegla trajna visoka učinkovitost. Potencialna hitrost rasti v Evropi je še vedno zelo nizka.
Zato menim, da bi na bližajočem se zasedanju Sveta Evropska unija morala poslati evropskim državljanom jasno sporočilo, da bo lahko obvladala navedene grožnje. Strah in negotovost, ki ju povzroča sedanje gospodarsko stanje, je treba obvladati z odločitvami in ne le besedami. Do zdaj so se vrhovna zasedanja prepogosto končala z izjavami, ki se niso uresničile. V sedanjih razmerah pričakujemo, da bodo države članice in Svet sprejeli konkretne odločitve. Predstavnika sveta, ki je danes prisoten v tem parlamentu, pozivam, da to upošteva.
Končno, vse to je še zlasti pomembno, ker se bo v prihodnjih nekaj mesecih ratificirala lizbonska pogodba. Ta pogodba mora evropske državljane navdihniti in jim dati upanje. Zato mora prihajajoče vrhovno zasedanje državljanom Evrope jasno sporočiti, da se bodo razmere izboljšale.
Othmar Karas
(DE) Gospod predsednik, predsednik Sveta, predsednik Komisije, gospe in gospodje, stopnja brezposelnosti se znižuje, Evropska unija je z globalizacijo pridobila, gre nam boljše kot Združenim državam, kar pomeni, da je Evropska unija na pravi poti. Nadaljujmo na tej poti z odločnostjo, zavezanostjo in samozavestjo. Države članice pozivajmo, da bodo svoje odgovornosti bolj resno upoštevale. Javnost obveščajmo o naših uspehih in ciljih.
Drugič, zaščita podnebja in zmanjšanje energetske odvisnosti morajo zagotoviti nov zagon za raziskave, inovacije, rast in zaposlovanje.
Tretjič, bodimo odkriti glede dejstva, da menjalno razmerje med evrom in dolarjem zmanjšuje dvig cen energije: dvignile so se za 160 % v evrih in za 340 % v dolarjih.
Četrtič, evro, širitev, notranji trg, lizbonska strategija in lizbonska pogodba, ki krepi socialno tržno gospodarstvo in vključuje temeljne socialne pravice, sestavljajo skupni paket, ki bi moral Evropski uniji pomagati na poti do uspeha.
Petič, izobraževanje, usposabljanje, raziskave, inovacije in reforme naših socialnih, zdravstvenih in pokojninskih sistemov so največji izzivi, ki nas še čakajo.
Šestič, gospod predsednik Komisije, Evropski tehnološki inštitut, za katerega je predlog pripravil Barroso, je treba vključiti v zaključke spomladanskega vrhovnega zasedanja ter določiti datum, ko se bo odločalo o njegovem sedežu. Parlament je s finančnega vidika to že odobril.
Sedmič, zakon o malih podjetjih bo nedvomno spodbudil nadaljnje pobude v tem parlamentu. Skupina malih in srednje velikih podjetij Intergroup bo do konca tega meseca predložila načela, ki jih imamo v mislih.
Nazadnje poudarjam naslednje: gospod Schultz, predsednik Komisije in Komisija niso naši nasprotniki. Naši nasprotniki so pomanjkanje moči, politične zmogljivosti in voditeljskih sposobnosti nekaterih vlad in parlamentov v državah članicah. Naši nasprotniki so egoizem, nacionalizem in protekcionizem, ne pa več Evrope in močna Komisija.
Pervenche Berès
(FR) Gospod predsednik, predsednik Komisije, prosim vas le, da v Evropskem svetu: branite to institucijo, ko vam bodo povedali, da socialni in gospodarski položaj Evropske unije zahteva, da se več pozornosti nameni socialnim vprašanjem, da moramo naše gospodarske politike uskladiti z našimi cilji in da mora naša strategija zakonito obravnavati podnebne razmere in energetsko neodvisnost, ko vam bodo povedali, da za uspeh lizbonske strategije potrebujemo več gospodarske usklajenosti, ter ko vam bodo povedali, da za uspešno obvladovanje ameriške hipotekarne krize potrebujemo bolje regulirane finančne trge. Ne dopustite, da države članice izjavijo, da nas te zadeve ne zadevajo; to v sodobni demokraciji ni sprejemljivo.
Gospod predsedujoči, na zahtevo nekaterih voditeljev držav ali vlad, ki so upravičeno zaskrbljeni zaradi položaja na finančnih trgih, boste raziskali posledice tega položaja za realno gospodarstvo Evropske unije. Zato vas prosim, da temeljito preučite to vprašanje in se ne zadovoljite le z nekaj predlogi, ki se lahko zdijo privlačni ali dosegljivi, ne zadevajo pa bistva te zadeve. Dejstvo je, da imamo integriran finančni trg in centralno banko, ki izvaja monetarno politiko v interesu celotnega evropskega gospodarstva, nimamo pa nadzornika evropskega finančnega trga, ki bi obvladoval izzive in težave, ki nastajajo na tem področju.
Monica Maria Iacob-Ridzi
(RO) Tradicionalno je prvi evropski vrh v posameznem letu posvečen gospodarskim zadevam. Zato je slovensko predsedstvo Sveta ministrov na dnevni red zasedanja voditeljev držav in vlad uvrstila pomembno razpravo o drugem krogu lizbonske strategije, ki je bila revidirana za obdobje 2008-2010.
Po mojem mnenju nekateri vidiki, ki so povezani zlasti z drugim ciljem lizbonske strategije, stopnjo zaposlitve, ne smejo biti izključeni iz vprašanj, ki jih boste obravnavali v naslednjih dneh. Čeprav se evropsko mobilnost delovne sile v resolucijah Evropskega parlamenta odločno spodbuja kot načelo, je v praksi zelo pomanjkljiva.
Samovoljne omejitve dostopa za delavce iz novih držav članic prispevajo k zmanjšani mobilnosti. V tem smislu bo na koncu leta 2008 Evropska komisija morala oceniti ukrepe o omejitvi mobilnosti delovne sile, ki so jih nekatere države članice sprejele za državljane Romunije in Bolgarije.
Zadnje statistike kažejo, da ne prihaja do znatnega izseljevanja iz teh dveh držav ni dejstvo ter da nobena od držav, ki so romunskim in bolgarskim delavcem dovolile dostop, ni zabeležila neravnovesij na trgu dela. Vendar lahko v skladu s sedanjo zakonodajo države članice te omejitve še naprej uveljavljajo, kar se dejansko dogaja v odnosu do držav, ki so se EU pridružile leta 2004. Ker se ovire na trgu delovne sile pogosto uvedejo kot odziv na takratne politične zahteve, menim, da bi lahko bil eden od ukrepov, o katerih bi lahko razpravljali, revizija sistema prehodnega obdobja in zlasti formule 2 + 3 + 2.
Dobrodošel ukrep bi bila pridobitev zavezujočega mnenja Evropskega parlamenta o izvajanju ali odpravi omejitev po prvih dveh letih po pridružitvi nove države članice. Takšno sodelovanje evropskih institucij bi zmanjšalo samovoljno izvajanje omejitev načela prostega pretoka v Evropi.
Mairead McGuinness
Gospod predsednik, jutri se bo začel spomladanski vrh, voditelji Evropske unije pa morajo obravnavati veliko vprašanj, od pretresov na finančnih trgih in globalizacije do demografskih sprememb. Od Sveta moramo izvedeti, kam nas v zvezi z globalizacijo vodi sedanji krog pogajanj o svetovni trgovini.
O nedavnih dokumentih v zvezi s kmetijstvom se je veliko razmišljalo in analiziralo, vendar sta Komisija in Svet o tej bistveni zadevi uradno povedala le malo. Komisar Mandelson je bil včeraj zvečer prisoten v tej sejni dvorani, vendar obžalujem, da nismo uspeli obravnavati vprašanj v zvezi s STO in da ta parlament nima neposrednih informacij.
Zato pozivam spomladanski vrh in irskega predsednika vlade Taoiseacha Bertija O'Hearna, da se to vprašanje obravnava na tem pomembnem zasedanju. Pred mesecem dni je komisar Mandelson pokazal, da so v nekmetijskem sektorju pogajanja nazadovala in ne napredovala. V zvezi s kmetijstvom meni, da se lahko Evropska unija zadovolji s predlogi, ki se obravnavajo. Bojim se, da je to napačno stališče. Nekatere analize, ki sem jih videl, trdijo, da bi predlog, ki se zdaj obravnava, lahko oslabil sedanjo kmetijsko politiko, kar bi bil pretiran ukrep.
Z irskega vidika bi rada omenila, da bomo 12. junija glasovali o lizbonski pogodbi, zato pravim temu parlamentu, da se že veliko razpravlja, se bo pa še več. Menim, da je sodelovanje ljudi v tej kampanji zelo dobro in bo okrepilo povezavo Irske z Evropsko unijo, kar je dobrodošlo. Ker pa posamezniki vlagajo protokole, ki še niso objavljeni na njihovih spletnih straneh - pogledal sem stran gospoda Bonda in tega nisem zasledil - menim, da bi bilo mogoče ustrezno, če bi Svet izrazil mnenje glede sodbe v zadevi Laval. Veliko ljudi se o tem prepira in si to napačno tolmači, vendar menim, da bi za vse nas bilo dobro, če bi poznali stališče Sveta v zvezi s tem vprašanjem. Lizbonska pogodba, kot jo razumem jaz, ima dejansko zelo močno socialno razsežnost in njen cilj ni slabo ravnanje z delavci v Evropski uniji ali drugje. Zato bi ljudje na Irskem morali glasovati za to pomembno pogodbo.
Carlos Coelho
(PT) Na začetku slovenskemu predsedstvu želim veliko uspeha in povedati, da sem odločno prepričan, da bi se moral naslednji Evropski svet osredotočiti na gospodarske in razvojne zadeve. Predsedniku Barrosu moramo čestitati, saj je ta vprašanja obravnaval prednostno že od začetka svojega mandata. S pregledom lizbonske strategije smo sprejeli ustrezen ukrep, zmanjšali birokracijo in zagotovili nov zagon.
Kljub nemirom, ki so jih povzročile mednarodna finančna kriza in rastoče cene energije, zlasti na področju fosilnih goriv, so bili razvoj na področju javnega dolga in deficita, gospodarska rast in ustvarjanje novih delovnih mest nedvomno pozitivni dejavniki. V tej smeri moramo nadaljevati in obvladovati težave. Potrebujemo izboljšano lizbonsko strategijo, ki bo temeljila na paktu za rast in delovna mesta, ki vlaga v znanje in inovacije, kar podpira trajnostni razvoj, vključuje okoljski program in izkorišča potencial malih in srednje velikih podjetij. Gospodarska rast ni bistvena le za zagotovitev dobrega življenjskega standarda evropskih državljanov, ampak tudi za ohranjanje politike gospodarske in socialne kohezije, saj skupna zavezanost k evropskemu projektu temelji na logiki solidarnosti.
Zato moram tudi sam pozvati predsedstvo Sveta, da države članice opomni, da je solidarnost nujni pogoj za uspeh naše Unije in da je razkazovanje nacionalne moči lahko le negativno. Poleg gospodarskih vprašanj je treba obravnavati tudi zadeve v zvezi z mobilnostjo in varnostjo. Zato smo pred dvema mesecema z veseljem pozdravili dolgo pričakovano širitev schengenskega območja in odpravo notranjih meja. To je zdaj skupno področje. Vizumska politika, mejna kontrola, izmenjava podatkov in informacij ter policijsko in pravosodno sodelovanje so orodja za zagotovitev naše varnosti in svobode. Sodelovati moramo in našim partnerjem po svetu predstavljati enotno stališče.
Upam, da se bo na Evropskem svetu ta solidarnost okrepila in bo Češki republiki, Estoniji, Latviji in vsem drugim jasno, da so pogajanja o vizumski politiki z našimi partnerji v Združenih državah evropska zadeva. Tudi pri tem je enotnost Evrope nujni pogoj za njen uspeh in verodostojnost.
Christopher Beazley
Gospod predsednik, navezujem se na sklicevanje gospe McGuinness na ratifikacijo lizbonske pogodbe na Irskem in dodajam, da je bil v moji državi, Združenem kraljestvu, dosežen velik napredek v obeh domovih parlamenta ter da pričakujemo, da bo Združeno kraljestvo pogodbo pravilno in v kratkem ratificiralo. Ne želim nabirati točk proti političnim nasprotnikom, vendar je bilo za britanske konservativce, ki so pogodbi naklonjeni, žalostno, da britanska liberalna stranka ni glasovala. Prepričan pa sem, da lahko Watson razloži razloge za to.
Na tem spomladanskem vrhu se bo predvidoma obravnavala tudi nedavni menjavi vlade v Rusiji. Zelo je pomembno, v tem parlamentu pa vse bolj, da ima Evropska unija v zvezi z Rusko federacijo in nekaterimi predlogi, na primer o severnoevropskem plinovodu, skupno zunanjo politiko. Ponavljam, da ne želim prehitevati, saj bo ta parlament o ruskih volitvah razpravljal v četrtek. Vendar pa predlog resolucije, ki ga bomo očitno lahko sprejeli, povzroča dvome o odnosu do opazovalcev volitev in o vprašanju, kaj se je zgodilo z opozicijskimi kandidati, ki jim je bilo sodelovanje na volitvah preprečeno, in poziva Rusijo, da takoj izpusti približno 50 udeležencev demonstracij, ki so jih nasilno aretirali uslužbenci ruskega ministrstva za notranje zadeve.
Upam, da bo Svet to zadevo zelo resno obravnaval. Seveda pa čestitamo predsedniku Medvedjevu in predsedniku vlade Putinu. Prizadevamo si za dobre in usklajene odnose, ki pa jih ne moremo vzpostaviti, če se Parlament in Evropska unija ne strinjata. Nemci, Nizozemci, Britanci, Poljaki in mi vsi moramo doseči skupno stališče o naših odnosih z Rusko federacijo in načinu zagotovitve oskrbe z energijo. Ni nam treba sprejeti severnoevropskega plinovoda, sprejmemo lahko plinovod Amber. Z velikim zanimanjem pričakujem zaključke Sveta v zvezi s skupno zunanjo politiko Evropske unije in skupno zunanjo energetsko politiko ter zlasti dobrih odnosov z Rusko federacijo.
Tunne Kelam
Gospod predsednik, izpostavil bom tri točke. Prvič, bistveno je, da svoboda zagotavljanja storitev velja v vseh državah članicah. Navezujem se na sporočili kolegov gospoda Hökmarka in gospoda Harbourja. Drugič, podpora za mala podjetja, da se jim omogoči izmenjava in uporaba rezultatov inovacij; zakon o malih podjetjih je definitivno nujen. Tretjič, v zvezi z lizbonsko strategijo vas pozivam, predsednik Barroso, da Evropski svet opomnite, da lahko izvajanje strategije za regijo baltskega morja, ki ste jo prijazno podprli, praktično prispeva k lizbonski strategiji in dejansko morda postane celo ena od njenih zgodb o uspehu.
Jean-Pierre Audy
- (FR) Gospod predsednik, predsedujoči Svetu, predsednik Komisije, zanima me vaše mnenje o monetarni politiki Evropske unije. Predsedujoči, izjavili ste, da si želite izmenjave mnenj o delovanju finančnih trgov. Mogoče bi bila dobra zamisel, da bi voditelji držav ali vlad organizirali izmenjavo mnenj o monetarni politiki Evropske unije. Gospod predsednik Evropske komisije, zanima me, kaj menite o uporabi člena 105 Pogodbe, ki vključuje določbe za stabilnost cen in določa, da je treba ob predpostavki o stabilnosti cen pozornost nameniti gospodarski rasti. Se vam zdi, da evropski sistem centralnih bank zdaj deluje pravilno?
Zita Pleštinská
(SK) Gospod predsednik, ob 50. obletnici Evropskega parlamenta želim, da bi ta parlament tudi v prihodnje v imenu evropskih državljanov sprejel veliko razumnih odločitev.
Kot smo slišali med razpravo in v kar verjamem tudi sama, bomo z izboljšanjem poslovnega okolja povečali konkurenčnost evropskega gospodarstva in ustvarili nova delovna mesta. Ko bomo sprejemali učinkovito zakonodajo na tem področju, moramo upoštevati tudi predloge predstavnikov malih in srednje velikih podjetij ter uporabiti njihovo praktično znanje.
Zato pozdravljam sprejetje paketa, ki obravnava dajanje proizvodov na trg. Sprejela sta ga Evropski parlament in slovensko predsedstvo ob učinkoviti pomoči Komisije, zlasti komisarja Verheugna, ki je bil osebno vključen.
Gospod predsednik, Slovaška se pripravlja na prevzem evra; to bo povečalo konkurenčnost slovaškega gospodarstva in pomenilo zadnji ukrep na slovaški poti k pridružitvi uveljavljenim državam. Verjamem, da bosta Komisija in slovensko predsedstvo odločila v korist Slovaške na podlagi ocene rezultatov slovaškega gospodarstva, ki je v odličnem stanju, tako da bomo lahko evro v skladu z načrti prevzeli s 1. januarjem 2009.
Georgs Andrejevs
(LV) Gospod predsednik, zahvaljujem se vam za besedo. Upam, da ob 50. obletnici Evropskega sveta ne bomo pozabili na eno od glavnih načel Evropske unije, tj. "Zdravje v vseh politikah Evropske unije". Ni dovolj, da to omenjamo le v posameznih forumih, dajemo izjave, ampak naredimo zelo malo. Kot kaže statistika, se zdravstveno stanje v Evropi slabša. Vse večje število strokovnjakov zapušča Evropsko unijo, razširjenost različnih bolezni se povečuje, zdravstveno prednostno nalogo, h kateri se je zavezalo slovensko predsedstvo, tj. boj proti raku, pa bi morali podpreti tudi v Svetu. Hvala.
Erna Hennicot-Schoepges
(FR) Gospod predsednik, predsedujoči je v zvezi s finančno politiko omenil nepremičninske investicijske sklade. Predsednik Komisije v zvezi s stanovanji te posebne težave ni omenil. Glede na to, da je Komisija leto 2010 določila za evropsko leto boja proti revščini in socialni izključenosti, me zanima, ali namerava težavo stanovanj obravnavati iz vidika naložbenega paketa in finančne politike, zlasti nepremičninskih investicijskih skladov na evropskih trgih.
Paul Rübig
(DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, oddelek Evropskega parlamenta za politike je naročil študijo o težavah, ki jih bodo za nas povzročile podnebne spremembe. Škoda v Evropi je ocenjena na 24 do 194 milijard evrov. Predlagam, da v skladu z barcelonskimi cilji 3 % tega zneska ali 1-6 milijard EUR uporabimo, da Evropskemu inštitutu za inovacije in tehnologijo zagotovimo začetno prednost na področju podnebnih sprememb. Osredotočiti se mora na energetsko učinkovitost, zlasti na področjih proizvodnje in porabe.
Nina Škottová
(CS) Gospod predsednik, gospe in gospodje, lizbonska strategija jasno določa, da je kakovost izobraževanja, raziskav in inovacij predpogoj za gospodarski uspeh ter da je treba spodbujati izboljšanje te kakovosti.
Sedmi okvirni program in Evropski inštitut za inovacije in tehnologijo sta bistvena za razvoj in izboljšanje kakovosti ter osredotočena predvsem na obstoječa t.i. središča odličnosti in upoštevata njihov potencial. Vendar pa je večina središč odličnosti v starih državah članicah Unije. Poudariti želim, da imajo tudi nove države kakovostne izobraževalne in raziskovalne institucije, vključno z univerzami, ki jih je treba sistematično spodbujati, da bi si prizadevale za oceno odličnosti. To bi povzročilo povečanje visokokakovostne izobrazbene in raziskovalne baze Evropske unije.
Predsednik
Žal mi je, da ne morem predati besede drugim poslancem, poleg tega pa na levi strani sejne dvorane nisem videl nikogar, ki bi prosil za besedo. Zato me ne morete obtožiti, da koga nisem poklical. Za besedo je treba vsaj prositi.
(Medklic Martina Schulza.)
Želel sem poudariti le to, gospod Schulz, in dodati, da skupina PPE-DE ni bila preveč navdušena nad uvedbo sistema prijave k razpravi, vendar so za besedo prosili predvsem člani skupine PPE-DE. Dovolite predsedniku, da konča z govorom; tudi to zagotavlja boljše ravnotežje.
Janez Lenarčič
predsedujoči Svetu. - Rad bi se zahvalil vsem poslankam in poslancem, ki so sodelovali s svojimi prispevki v tej zelo zanimivi, zelo dinamični, vsebinsko bogati diskusiji, ki nam bo, predsedstvu, zelo koristila pri zadnjih pripravah na zasedanje Evropskega sveta jutri in pojutrišnjem.
Skušali bomo upoštevati čim več mnenj, stališč, sugestij, ki so bila izražena v tej razpravi, v okviru možnosti seveda. Rad pa bi poskušal tudi odgovoriti na nekaj vprašanj, na vsa seveda ne bo možno, ampak vsaj na nekaj bom poskusil.
Najprej naj ponovim, da je Evropski svet ta teden namenjen trem glavnim temam: zagon novega cikla lizbonske strategije, energetsko-podnebna politika oziroma energetsko-podnebni sveženj in vprašanje finančne stabilnosti. To so tri poglavitne teme.
Med poglavitnimi temami ni sredozemske unije. Zahvaljujem se gospodu Schulzu za to vprašanje in naj pojasnim, da se o sredozemski uniji ne predvideva kakšna poglobljena razprava na tem zasedanju Evropskega sveta. Bo pa predsedstvo na željo ene države članice omogočilo predstavitev predloga o uniji za Sredozemlje, predvidoma ob večerji šefov držav in vlad v četrtek zvečer. Ne predvidevamo pa kakšne posebne razprave na to temo.
Zdaj pa h glavnim temam. No, še mogoče o stališču predsedstva glede sredozemske unije. Naj spomnim, kaj je rekel predsednik vlade, predsednik Evropskega sveta, Janez Janša, 16. januarja v tem zboru. Dejal je naslednje: "Želimo si okrepitev ustanov in procesov, kot sta barcelonski proces in Euromed, ne potrebujemo pa podvajanja ali institucijam EU konkurenčnih institucij, ki bi hkrati pokrivale samo del Evropske unije in del soseščine. EU je celota in samo kot celota bo lahko dovolj učinkovita pri vzpostavljanju miru, stabilnosti in napredka v soseščini in širše." To je stališče predsedstva in mislim, da bo to stališče tudi upoštevano v nadaljevanju.
Zdaj pa nekaj kratkega o glavnih temah. Lizbonska strategija: več je bilo mnenj v smeri potrebe po spreminjanju, bodisi strukture, bodisi mehanizmov, bodisi integriranih smernic lizbonske strategije. No, naj tukaj poudarim, da se Svet in Komisija strinjata, da lizbonska strategija deluje. Svet in Komisija se strinjata, da lizbonska strategija daje rezultate. Strinjata se, da je realna ekonomija v Evropski uniji v relativno dobrem položaju, če jo primerjamo z nekaterimi drugimi akterji na globalni ravni.
Zato je naše mnenje, da je treba ohraniti mehanizme, obstoječe strukture in smernice lizbonske strategije, ter se posvetiti bolj implementaciji. Dejstvo je, da se okoliščine spreminjajo. Dejstvo je, da je treba temu prilagoditi naše ukrepanje, vendar se te prilagoditve lahko dosežejo s spremembo v spremljajočem besedilu k smernicam in to je tudi bilo storjeno.
Še nekaj besed o socialni dimenziji, še posebej. Socialna dimenzija je ena od ključnih dimenzij lizbonske strategije in tega se zaveda tudi Svet in to bo tudi odraženo, po mojem prepričanju in pričakovanju, v sklepih Evropskega sveta. O tem ne more biti nobenega dvoma.
Rečeno je bilo, da naj bi bodoča lizbonska pogodba, če in ko bo ratificirana, spremenila ravnovesje med socialno in drugimi dimenzijami. Prepričan sem, da to ne drži. Prepričan sem, da evropski socialni model ne bo v ničemer okrnjen z uveljavitvijo nove lizbonske pogodbe, v ničemer, prej nasprotno.
Zahvaljujem se gospe McGuinness za informacijo o dnevu glasovanja na Irskem. Želim vso srečo. Upam, da bodo irski volivci izbrali evropsko odločitev, odločitev v prid Evropski uniji.
Glede drugega pomembnega sklopa tem, to je podnebno-energetski sveženj, naj povem naslednje. Ja, gospod Watson, zavedamo se, da bi bilo koristno, če bi vlade, pa ne samo vlade, morda tudi Evropske institucije in drugi pomembni akterji dali zgled pri doseganju večje energetske učinkovitosti, zmanjševanju porabe energije in podobno. Morda se bomo uspeli dogovoriti za kaj takega, morda ne. Dejstvo pa je, da bi bilo to koristno, vendar energetska učinkovitost gotovo je in bo pomemben element podnebno-energetskega svežnja tudi v obravnavi na Evropskem svetu.
Naj ponovim, imamo izhodiščne zaveze iz marca lani, v času nemškega predsedstva. Zdaj jih je treba uresničiti. Imamo kvantificirane cilje, ki jih moramo s skupnimi napori doseči. Dogovoriti se bomo morali o delitvi teh naporov. Povedal sem že, da ta dogovor še ne bo mogoč jutri oziroma pojutrišnjem.
Lahko pa se bomo dogovorili o nekaterih temeljnih načelih za razdelitev tega napora med države članice in o nekaterih mejnikih glede časovnega okvira. Naša želja je, kot sem dejal, da bi se dogovor med državami članicami dosegel pred koncem leta in skupna odločitev z Evropskim parlamentom čim prej v letu 2009.
Še nekaj besed o finančni stabilnosti, ki bo tretja pomembna tema na Evropskem svetu. ECONFIN je za to zasedanje Evropskega sveta pripravil vmesni pregled stanja na finančnih trgih in oprostite mi, da o tem malo bolj podrobno govorim. Namreč ustvarja se vtis, kot da Evropa, evropske strukture, evropske institucije sedijo križem rok, medtem ko je tam zunaj kriza na finančnih trgih.
Naj poudarim, da evropske strukture ne sedijo križem rok. Naj poudarim, da evropske strukture ukrepajo in kot je včeraj na razpravi, ko smo se pogovarjali o tej zadevi na pobudo spoštovane poslanke Berès, kot je dejal gospod komisar Almunia, preden ukrepamo, moramo dobro ugotoviti, kakšni ukrepi so resnično potrebni, da ne bomo povzročili še večje škode.
Torej ECOFIN se bo s tem problemom ukvarjal še naprej. Po zasedanju Evropskega sveta, že v aprilu, je predvideno neformalno zasedanje Sveta ECOFIN v Sloveniji in vprašanje finančne stabilnosti bo osrednja tema tega zasedanja. Pričakujemo pa tudi konkretne usmeritve s strani Evropskega sveta v tej zadevi.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci, naj končam s ponovitvijo svojega prepričanja, da sta najbolj pri vseh teh zadevah pomembna sodelovanje in sinergija, predvsem med tremi ključnimi inštitucijami Evropske unije, Evropskega parlamenta, Komisije in Sveta, in slovensko predsedstvo bo storilo vse, kar je v naši moči, da bo ta sinergija čim močnejša.
Dovolite mi še, da najavim, da bo predsednik Evropskega sveta pred tem visokim zborom osebno poročal o poteku Evropskega sveta ta teden.
José Manuel Barroso
Gospod predsednik, gospe in gospodje, ob koncu te razprave menim, da lahko rečemo, da se ta parlament načeloma strinja, da je treba nadaljevati z izvajanjem lizbonske strategije, da je uspešna in da si moramo še bolj prizadevati v zvezi z njo, zlasti v zvezi z izvajanjem, tj. praktičnim izvajanjem prvotno zastavljenih prednostnih nalog v državah članicah. Seveda obstaja nekaj razlik v zvezi s poudarkom; na kaj naj se osredotočimo? Kljub temu moram poudariti splošno podporo za lizbonsko strategijo in jasne zaključke Evropskega parlamenta, ki kažejo, da strategija deluje in je naš odziv na globalizacijo.
Poudariti moram bistvo zadeve in zlasti odnos Evrope do globalizacije. Dejstvo je, da celo v težjih gospodarskih okoliščinah, ki jih povzroča finančna nestabilnost, evropski izvoz raste, Evropa pa je še vedno daleč glavni prejemnik neposrednih tujih naložb. Evropa ima na voljo sredstva, s katerimi lahko obvlada globalizacijo. Zato moramo ohraniti našo smer in zahvaljujem se vsem, ki so tako odločno podpirali to stališče, zlasti gospodu Daulu, gospodu Watsonu in veliko drugim.
Zdaj je treba zaščititi tudi zaščitnico Evropo, kot vas je to nekaj poudarilo, vključno z gospodom Désirjem. O tem se strinjamo; vprašanje pa je, kako naj jo zaščitimo. Verjamemo, da Evrope ne moremo zaščititi tako, da se zapremo, ampak da omogočimo drugim, da se odprejo, kot se odpiramo tudi mi. To je glavna zadeva.
Evropa, največja svetovna trgovska sila z vedno več izvoza, se zdaj ne more zateči k protekcionizmu. To bi bilo v nasprotju z našimi interesi. Najboljša rešitev je, da zagotovimo, da se drugi odprejo, ne le v zvezi s trgovino in dostopom do njihovih trgov, ampak tudi v bolj ambicioznem okoljskem smislu in smislu socialnih pravic.
Interno seveda lahko naredimo več na socialnem področju, pri čemer želim povedati, da je sporočilo, ki ga bo Komisija prenesla Evropskemu svetu, sporočilo socialne zavezanosti. Podpiramo zlasti socialno agendo, ki temelji na dostopu, solidarnosti in priložnostih.
Nekateri ste omenili zadevo Laval. Še enkrat vam moram povedati, kar sem že velikokrat in kar sem povedal tudi v švedskem parlamentu: razlaga zadeve Laval, kot jo razume Komisija, ne pomeni, kot je domnevalo veliko ljudi, nasprotje med načeli notranjega trga in načelom zaščite pravic delavcev.
Nasprotno, menimo, da je model prožne varnosti in na splošno tako imenovani skandinavski model delovnih razmerij napredni model, ki je Evropi ustvaril nekaj odličnih rezultatov. To je naš načrt, ki ga želimo izpostaviti, za boj proti vsem oblikam socialnega dampinga. O stališču Komisije o tej zadevi ne sme biti nobenega dvoma.
Zato želim ta vidik poudariti, saj menim, da se moramo za vsako ceno izogniti nevarnosti, da bi socialne vidike obravnavali kot nasprotne konkurenčnosti v Evropi. Kot vas je že veliko navedlo, vključno z gospodom Crowleyem in drugimi, potrebujemo odprto Evropo z odprtim gospodarstvom in družbo, potrebujemo pa tudi Evropo, ki pozdravlja socialno vključevanje. Zato se uprimo tem težnjam.
Uprimo se tudi težnjam, da se socialne vidike postavlja nasproti okoljskim. Tu želim poudariti odločnost Komisije. Popolnoma smo odločeni, da bomo izpolnili obveze, ki jih je Evropski svet soglasno sprejel marca lani. Med nemškim predsedovanjem gospe Merkel so številni cilji imeli soglasno podporo. Kar vam lahko povem, je to, da bo na naslednji stopnji Komisija še bolj odločna, da pripravi resnično evropsko energetsko politiko in se bojuje proti podnebnim spremembam.
Če je prišlo do veliko sprememb v zvezi z zadnjimi dogodki, to potrjuje tako nujno naravo položaja kot tudi posledično odločnost. Tu želim ponoviti besede gospoda Turmesa in gospe Harms ter nekaterih drugih poslancev, da socialne zadeve ne smejo biti postavljene nasproti okoljskim. Zagotoviti je treba posebno rešitev težave energije ali energetsko-intenzivnih industrij.
Hočemo konkurenčno evropsko industrijo. Naš cilj ni, da Evropa postane industrijsko odlagališče, ampak prav nasprotno. Naš cilj je okolju prijaznejša industrija, ki lahko svoje cilje preusmeri k doseganju nove usklajenosti z našimi cilji v zvezi z bojem proti podnebnim spremembam. Če bi konkurenčnost evropske industrije obravnavali kot nekaj nasprotnega boju proti podnebnim spremembam, bi bila to velika napaka. Zato v naših predlogih, kot je to jasno izjavila Komisija, podpiramo posebna jamstva za energetsko intenzivno industrijo. Ne želimo, da se naša industrija seli v druge dele sveta.
Zdaj moramo vedeti, kaj je na tej točki naš glavni cilj. Naš cilj je globalni sporazum o podnebnih spremembah in sodelovanje na kopenhagenski konferenci o podnebnih spremembah s predlogi, ki bodo tudi druge spodbudili k ukrepanju. Če pa ne bo globalnega sporazuma, smo pripravljeni sprejeti varnostne ukrepe - in ni me strah uporabiti te besede - v korist evropski energetsko intenzivni industriji.
Končno, gospe in gospodje, ostati moramo na svoji poti. Zahvaljujem se vsem, ki so poudarili, kako je pomembno, da ostanemo na svoji poti, zlasti gospodu Ferberju, gospodu Karasu in mnogim drugim. Lizbonska strategija je strategija za vse okoliščine. Zdaj, ko smo soočeni z novim globalnim gospodarskim položajem, bi bilo najbolj nevarno stopiti korak nazaj.
V nasprotju s tem moramo ostati na svoji poti za evropske gospodarske reforme, ki pa morajo biti gospodarske reforme za odprto Evropo, socialno bolj vključujočo Evropo, Evropo, ki je v zvezi z okoljem bolj odločna. Med temi cilji ne vidimo nobenih nasprotij, ampak ravno obratno. Menimo, da se moramo zdaj osredotočiti na izvajanje strategije. To je ustrezna strategija ter bo v zvezi s socialnim, gospodarskim in okoljskim razvojem v Evropi dobra tudi v prihodnosti.
Predsednik
Naj pojasnim, kar je povedal predsednik Komisije: govoril je gospod Langen in ne gospod Ferber.
Martin Schulz
(DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, rad bi uporabil enega od členov iz našega poslovnika in podal osebno izjavo v zvezi z več pripombami kolegov iz drugih skupin o mojem govoru, naslovljenem na predsednika Komisije. Ne želim se vrniti nazaj na začetek razprave; mislim, da je jasno, da imamo tako soglasja kot razhajanja.
Niti zaključne besede predsednika Komisije ne morejo zakriti dejstva, da je z njegovim vztrajanjem pri lizbonski strategiji in nespremenjenimi smernicami lizbonske strategije povezano posebno politično sporočilo. Njegovo sporočilo je, da teh smernic ni treba na noben način spremeniti. Naše sporočilo je, da jih je treba spremeniti, da se izboljša socialno vključevanje v Evropi. To je razlika.
(Ploskanje.)
Vendar pa sta, gospod predsednik, dve zadevi nesprejemljivi in to želim popolnoma jasno opredeliti. Če gospod Watson in zlasti gospod Karas poskušata v tem parlamentu ustvariti vtis, da je vsaka najmanjša kritika, namenjena Komisiji, svetoskrunstvo, ker povzroča razhajanja med evropskimi institucijami, se s tem ne moremo strinjati. Dolžnost Evropskega parlamenta je, da Komisiji pove, v kateri smeri mora delovati.
(Ploskanje.)
Poleg tega pa je moja dolžnost, da kot predsednik te skupine izpostavim, da v Evropi ugotavljamo družbeno neravnotežje. Če mislite drugače, je to vaša stvar. Ampak če Komisijo pozovemo, naj spremeni svoje smernice, to ni kritika. Spreminjanje te kritike v nestrinjanje med institucijami služi le enemu namenu, ki je političen in ideološki.
Opozarjam vas: če želite prisiliti Komisijo v kot liberalcev in skupine PPE-DE, če boste ustvarili vtis, da je to Komisija liberalcev in skupine PPE-DE, delate napako, saj jo prikazujete v ideološkem smislu. Tega nočemo in vztrajamo pri naši politiki sodelovanja s Komisijo. Vi, in ne mi, potiskate Barrosa v desni kot!
(Vzkliki in ploskanje.)
Vendar hočemo politiko socialne pravičnosti. To tukaj zagovarjamo in v okviru politične razprave nas ne boste nas vključili v institucionalno razpravo.
(Ploskanje.)
Joseph Daul
(FR) Gospod predsednik, moj govor bo zelo kratek. Če želimo odgovoriti na to, o čemer naši kolegi razpravljajo že vse jutro, kot predsednik skupine menim, da je to treba vključiti v poslovnik. Lahko se vrtimo okoli zadeve ali se preusmerimo na postranske zadeve. Če bomo želeli ponovno razpravo, jo bomo ponovili. Gospod Schulz, enostavno bom rekel, da mojo skupino in mene socialne zadeve skrbijo prav toliko kot vas, in mi vsi bomo ...
(Ploskanje.)
Povedati želim, gospe in gospodje, da se je mogoče osredotočiti na socialni vidik, ko bo dejansko zasluženega nekaj denarja, ne moremo pa posnemati socialdemokratov in porabljati denarja, ki ga nismo nikoli zaslužili.
(Ploskanje poslancev z desne strani dvorane.)
Graham Watson
Gospod predsednik, zelo bom kratek, ker pa je gospod Schulz omenil moje ime, želim povedati naslednje: Gospod Schulz, nikakor vas nisem želel z mojim govorom osebno napasti, vendar menim, da je to resna razprava o načinih za doseganje konkurenčnih gospodarstev ter spodbujanje tistih, ki so skladna s socialno kohezijo in okoljsko stabilnostjo. Ne verjamem, da je način, da ustvarimo ta gospodarstva, da se pritožujemo, da trg ne deluje, ker ne proizvaja dobrin, ki jih hočemo. Sam verjamem, kot je povedal predsednik Komisije danes zjutraj, da zadnji dokazi globalnega gospodarstva kažejo, da trg lahko proizvaja te dobrine, pri čemer menim, da je to nekaj, okoli česa se lahko združimo in dejansko uspemo.
Predsednik
Gospe in gospodje, poslovnik dovoljuje nadaljnje replike le poslancem, ki so bili osebno omenjeni. Ostali poslanci, ki so zaprosili za besedo, niso bili osebno omenjeni.
Ta razprava je končana.
Pisne izjave (člen 142)
Roberta Alma Anastase  
Odločitev, da prihajajoči Evropski svet posvetimo lizbonski strategiji, je dobrodošla in potrebna. Prepričana sem, da je treba razpravo v marcu osredotočiti na oceno konkretnih rezultatov, ki bodo do takrat doseženi, in izvesti spremembe, ki bodo zagotovile dejanski uspeh strategije.
Prizadevati si je treba za dva ključna elementa za zagotovitev trajnostnega gospodarskega razvoja, ki je povezan z doseganjem blaginje v Evropski uniji. Po eni strani mora Evropska unija še naprej izvajati politiko za utrditev sistema izobraževanja, usposabljanja in inovativnosti ter je treba v tem smislu v celoti izkoristiti leto 2009, ki je bilo razglašeno za leto inovativnosti. Po drugi strani pa je nujno, da razvijemo evropsko politiko o migraciji in vključevanju migrantov kot dejavnik evropske rasti.
Hkrati pa Evropska unija ne bo resnično stabilna in uspešna, če ne bo teh ciljev učinkovito in odločno spodbujala tudi zunaj Unije, na območjih blizu Evrope, zlasti v črnomorski regiji. Zato sem prepričana, da mora Evropski svet obravnavati vprašanje energetske varnosti in uspešnega izvajanja projekta Nabucco, hkrati pa upoštevati zaskrbljujoč položaj v nekaterih sosednjih državah po zadnjih volitvah na tem območju.
Alexandra Dobolyi  
Prihajajoči spomladanski Evropski svet bo začel naslednji triletni cikel lizbonske strategije. Poudarek bo na podnebnih spremembah, novih izzivih v zvezi z energijo in stabilnosti finančnega trga.
V globaliziranem svetu neprekinjen uspeh Evrope zahteva, da učinkovito obravnavamo vsa tri vprašanja. Bistveno je, da v najkrajšem možnem času oblikujemo skupno stališče Evropske unije.
Priznali smo tudi napredek v zvezi z izvajanjem lizbonske strategije od pomladi 2006 in podpiramo neprekinjena prizadevanja za sprejetje direktiv v zvezi s celotnim gospodarstvom, vendar je še pomembneje, da zagotovimo, da te dosežejo vse države članice.
Vse bolj nujno postaja, da dosežemo sporazum o zadevah v zvezi s podnebjem in energijo. Učinkovito moramo rešiti vprašanje evropske energetske odvisnosti, hkrati pa zagotoviti, da evropski proizvodi ohranijo svojo gospodarsko konkurenčnost.
Videli smo rast suverenih premoženjskih skladov, zato moramo zagotoviti, da bodo svoje aktivnosti opravljali na pregleden in zaupanja vreden način. Sprejeti je treba učinkovito zakonodajo v zvezi z delovanjem teh skladov.
Ustrezno je, da Svet obravnava to vprašanje, čim prej pa moramo razviti tudi skupno evropsko stališče, da bomo odpravili sedanje negotovosti v zvezi s to zadevo.
Prav tako mora spomladanski Svet vzpostaviti vse mogoče in nepogrešljive ukrepe za okrepitev razumnega ureditvenega okvira za zagotavljanje stabilnosti finančnega trga.
Kriza, ki lahko prizadene evropske državljane, še ni mimo, najhujše morda šele prihaja. Če bi to zasedanje Sveta imelo načelo, bi moralo biti "ne smemo zapravljati časa".
Ilda Figueiredo  
v pisni obliki. - (PT) V izjavah, ki so bile podane danes v tem parlamentu v okviru priprave na spomladanski Evropski svet, smo spet slišali iste govore glavnih ljudi, ki so odgovorni za Evropsko unijo.
Spet so vztrajali pri vse bolj neoliberalni poti lizbonske strategije, ki vključuje prilagodljivost pri delovnih razmerjih ali, z drugimi besedami, več napadov na pravice delavcev ter težje in slabše plačano delo, medtem ko se dobički ekonomskih skupin in finančnega sektorja še naprej povečujejo. Vztrajajo pri liberalizaciji in privatizaciji strukturnih sektorjev in javnih storitev, pri čemer se zdi, da jim je vseeno za posledice te politike za več milijonov ljudi z nizkimi prihodki.
Še zmeraj nočejo spremeniti položaja revščine, ki vpliva na skoraj 78 milijonov ljudi, med katerimi je 25 milijonov delavcev z nizkimi plačami. Še zmeraj dovoljujejo brezposelnost mladih, ki dosega stopnje, dvakrat višje od stopenj skupne brezposelnosti, in ki prizadene veliko mladih z višjo izobrazbo, ki ne morejo najti zaposlitve, zlasti ne zaposlitve, kakor koli povezane z njihovo izobrazbo.
Ne želijo spremeniti svojih politik, da bi preprečili njihove posledice za Evropsko unijo, zlasti za šibkejša gospodarstva, ter bi preprečili poslabšanje socialnih razmer; zato je pomembno, da vztrajamo pri zamenjavi "lizbonske strategije" z evropsko strategijo za solidarnost in trajnostni razvoj.
Ian Hudghton  
v pisni obliki. - Bistveno je, da Svet izpolni sprejete obveznosti v zvezi s podnebjem in energetsko politiko. Jasno je, da bo izziv besede preoblikovati v dejansko izpolnjevanje ciljev. Škotska lahko v zvezi z obnovljivimi viri energije, vključno z energijo valovanja, plimovanja, vetra z naprav na morju in celo sončno energijo veliko prispeva. Nova škotska vlada uporablja vse svoje prenesene pristojnosti in poskuša čim bolj povečati potencial za Škotsko ter spodbujati povezljivost naših presežkov električne energije v evropska omrežja. Škotska bi veliko lažje prispevala k evropskim ciljem o podnebnih spremembah, če bi bila polnopravna udeleženka v Evropski uniji kot neodvisna država članica. Neodvisna škotska vlada bi bila konstruktivni udeleženec v Evropski uniji, ki bi seveda hotel delovati v interesu Škotske, ampak bi bil tudi pripravljen sodelovati z evropskimi partnerji v obojestransko korist.
Magda Kósáné Kovács  
Pred današnjo razpravo je bilo v zadnjih nekaj dneh veliko vnetih pogovorov. Zdi se, da je star, izrabljen liberalni slogan, ki pravi "pustite trgu, da deluje, in odpravil bo vse težave", spet oživljen. V nasprotju s tem sem vesela, da pripadam politični družini, ki je odločno zagovarjala socialne vrednote Evrope in nas opomnila na dejstvo, da je zaščita človeškega dostojanstva dolžnost, ki povezuje 27 članic Evropske unije.
Komisija in Svet sta dolžna zagotoviti, da bodo novi izzivi in vedno večja tveganja, ki grozijo Evropi, okrepili solidarnost. Nosilci odločanja v Evropi in njen parlament izvoljenih predstavnikov pa morajo sodelovati za preprečitev pojava tekmovalnosti zaradi revščine, da gospodarska in tržna konkurenca ne bi povozila šibkih oseb - otrok, priseljencev, starejših in družin. Skupaj morajo priznati, da niso odgovorni le za tiste, ki se preživljajo z delom, ampak tudi za tiste, ki so bili potisnjeni na rob družbe.
Nov socialni obraz Evrope, ki se je pojavil v lizbonskem procesu, ne izbira med gospodarskimi ali tržnimi vrednotami in človeškimi usodami. V tej Evropi cilj ni le povečati število in izboljšati kakovost delovnih mest na splošno; dejavnosti, ki ohranjajo človeška življenja in so dolgoročno trajnostna, so prav tako nujna in bi jih bilo treba obravnavati kot skupno vrednoto. V skladu s tem socialno varstvo zagotavlja pomoč v prehodnih obdobjih. Če te vrednote resnično spodbujajo željo po začetku delovanja, bodo volitve leta 2009 mogoče ustvarile evropske institucije, ki bodo še bolj povezane in človeške kot prej.
Esko Seppänen  
v pisni obliki. - (FI) V Evropski uniji se le veliko govori. Danes zjutraj so spet razpravljali o lizbonski strategiji. Dejstvo je, da je bil na tem področju napredek počasen in da zastavljeni cilj ni bil dosežen. Želja, ki jo je izrazilo predsedstvo, da se strategija razširi in vključi socialni vidik, je verjetno le propaganda za evropske volitve: nihče ne omenja načina, kako bi bilo to mogoče doseči, zato ni dokazov, da je to karkoli drugega. Predsedstvo bi se moralo osredotočiti na majhne naloge. Ena od njih bi lahko bila, da bi državam članicam zagotovili konsolidirano različico lizbonske pogodbe. Dejstvo, da je slovenski parlament ratificiral Pogodbo brez tega, ni dober zgled za demokratične države.
Bernard Wojciechowski  
v pisni obliki. - Zdi se, da dnevni red vrha Evropske unije onemogoča konkretne ukrepe. Globalno segrevanje bo povzročilo nevarno tekmovanje za vire energije. Poročilo gospoda Solane in gospe Ferrero-Waldner dokazuje težnje Kremlja po Arktiki. Led se topi, zato se bo "prizadevanje za vire okrepilo". Geostrateško gledano bo topljenje ledu na Arktiki odprlo nove trgovske poti za vse, tudi za Rusijo.
Medtem pa je Evropska unija prebila led na Kosovu. Lokalno segrevanje je doseglo vrelišče. Srbija je izgubila del svojega ozemlja. Islam je naredil še en korak naprej. Neverjetno je, da je Evropska unija poslala svoje vojake v boj proti radikalnemu islamu v Iraku in Afganistanu, hkrati pa podpira sovražno civilizacijo v Evropi. Črnogorski nadškof obžaluje, da so se Združene države obnašale kot Ahab iz stare zaveze, da je Velika Britanija pozabila na svoj boj za Falklandske otoke in si zdaj upa ogroziti usodo krščanske države, medtem ko se Nemčija očitno ne spomni več leta 1914, leta 1941 in Kragujevca. Očitno nadškof pozablja, da nemška duša bolje sprejema Hegla, Feuerbacha in Nietzscheja kot pa Goetheja in Schillerja. Vendar pa se nadškof spomni, da je Italijan Mussolini Kosovo priključil fašistični Albaniji.
