Kopējās ārpolitikas un drošības politikas un kopējās drošības un aizsardzības politikas būtiskākie aspekti un pamatvirzienu izvēle (LES 36. pants) - Stāvoklis Sīrijā un Ašrafas nometnē un Ēģiptes koptu kristiešu kopienas stāvoklis - Padomes gada ziņojums Parlamentam par kopējās ārpolitikas un drošības politikas (KĀDP) galvenajiem aspektiem un pamatvirzienu izvēli 2009. gadā - Kopējās drošības un aizsardzības politikas attīstība pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā - ES kā globāla spēka nozīme daudzpusējās organizācijās (debates)
Priekšsēdētājs
Nākamais darba kārtības punkts ir kopīgās debates par:
Komisijas priekšsēdētāja vietnieces/Eiropas Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos paziņojumu par kopējās ārpolitikas un drošības politikas galvenajiem aspektiem (LES 36. pants),
Komisijas priekšsēdētāja vietnieces/Eiropas Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos paziņojumu par stāvokli Sīrijā un Ašrafas nometnē un Ēģiptes koptu kristiešu kopienas stāvokli,
ziņojumu par Padomes 2009. gada ziņojumu Eiropas Parlamentam par kopējās ārpolitikas un drošības politikas (KĀDP) galvenajiem aspektiem un prioritātēm, kuru Eiropas Parlamentam iesniedza, piemērojot 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīguma II daļas G sadaļas 43. punktu, un kuru Ārlietu komitejas vārdā sagatavojis G. Albertini,
ziņojumu par kopējās drošības un aizsardzības politikas attīstību pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā, kuru Ārlietu komitejas vārdā sagatavojis R. Gualtieri un
ziņojumu par ES kā globāla spēka nozīmi daudzpusējās organizācijās, kuru Ārlietu komitejas vārdā sagatavojusi M. Muñiz De Urquiza .
Pirms mēs sākam, vēlos pateikt dažus vārdus. Pirmdien mēs atzīmējām Eiropas dienu, Eiropas Savienības svinību dienu. Bez šaubām, šodien mums Eiropas Savienībā vairāk par visu vajadzīga kopēja ārlietu un drošības politika. Mums ir izvirzīti vēsturiski uzdevumi, no kuriem tikai viens ir vajadzība pārvarēt krīzi, kas ir "importēta” Eiropā. Mums jābūt gataviem šādām situācijām nākotnē un jārisina arī tās krīzes problēmas, kas pastāv ne tikai Eiropā, bet arī ārpus tās.
Nekārtības Sīrijā, Bahreinā un Jemenā pieņemas spēkā, un arī nemieri Tunisijā un Ēģiptē ir atjaunojušies. Mums nevajadzētu aizmirst savus austrumu kaimiņus - patiesi, pirms dažām dienām mēs nodibinājām EURONEST. Mums ir mūsu kopīgā Eiropas diplomātija, kam jābūt efektīvam instrumentam darbībai ārpus Eiropas Savienības, jo šodien nav iespējams atrisināt problēmas Eiropas Savienībā, ja mēs neizturamies nopietni pret problēmu risināšanu ārpus Eiropas Savienības. Eiropas Savienībai jābūt lielākam politiskam spēkam, nevis tikai ekonomiskam spēkam.
Catherine Ashton
Komisijas priekšsēdētāja vietniece/Eiropas Savienības Augstā pārstāve ārlietās un drošības politikas jautājumos. - Priekšsēdētāja kungs, šī būs pirmā no manām trim šā rīta uzrunām godājamajiem deputātiem, un sākumā es vēlos izklāstīt jums savu redzējumu par tām problēmām, ar kurām mēs saskaramies. Zinot to, cik jums šie jautājumi ir svarīgi, es mēģināšu arī sīkāk aplūkot tos jautājumus, kurus godājamie deputāti ir pievienojuši šīm debatēm. Sākšu.
Valstīs, kuras mēs saucam par saviem kaimiņiem, plosās vētras - "arābu pavasaris”, "pārmaiņu vēji”, nav svarīgi, kādus tēlainus apzīmējumus mēs izmantojam. Neviens no mums šajā Parlamentā nezina, kāds būs iznākums un ko tas nesīs. Ir cerības un arī gaidas, ka šīs revolūcijas būs izlieto asiņu, nestabilitātes un baiļu, ekonomiskā haosa pasaulē, kas jau cīnās ar smagākajām ekonomikas problēmām kopš vairākiem gadu desmitiem, - visa tā vērtas.
Sacelšanās Ziemeļāfrikā un arābu pasaulē Eiropai izvirza lielus uzdevumus, taču sniedz arī iespējas, kuras mēs nevaram atļauties palaist garām. Mūsu darbību pamatā jābūt diviem principiem. Pirmais ir tas, ka mēs Eiropā zinām, cik ilgs un sāpīgs var būt ceļš uz brīvību. Mūsu pašu ceļš uz 20. gadsimta liberālo demokrātiju bija ļoti lēns. Eiropas Savienība pati ir dzimusi no konfliktu pelniem, kas mums atgādina, cik briesmīga var būt dzīve, ja sabrūk demokrātija. Pat apgalvojot, ka demokrātija ir cilvēces progresa pamats, nevajadzētu aizmirst Eiropas impēriju raibo vēsturi un zināmu pazemību.
Otrs princips ir tas, ka demokrātija, protams, nozīmē balsošanu un vēlēšanas, - bet tā nozīmē arī daudz vairāk. Mēs Eiropā grūtību ceļā esam iemācījušies, ka mums vajadzīga dziļa demokrātija: tiesiskuma ievērošana, vārda brīvība, cilvēktiesību ievērošana, neatkarīgas tiesu iestādes un taisnīga pārvaldība. Tam ir vajadzīgas īstenojamas īpašumtiesības un brīvas arodbiedrības, un tas nozīmē ne tikai valdību maiņu, bet arī pareizu iestāžu un pareizās attieksmes izveidošanu. Ilgtermiņā "fasādes” demokrātija - virspusēja demokrātija, kad cilvēki vēlēšanu dienā brīvi nobalso un izvēlas savu valdību - neizdzīvos, ja demokrātija nebūs iesakņojusies.
Taču nav pārliecības - ne par iznākumu kādā valstī - un nav līdzekļa ātru panākumu gūšanai vai īstermiņa risinājuma, kas radīs tādu pasauli, kādu tik daudzi cilvēki grib redzēt. Tikmēr reliģiskās neiecietības rēgs met savu ēnu - to pierāda nesenie notikumi Ēģiptē -, par attaisnojumu izmantojot neskaidro situāciju, lai "spēlētu uz bailēm” un sētu iznīcību. Reliģijas vai ticības brīvība ir universālas cilvēktiesības, kas visur ir jāaizsargā. Mums ir jānosoda visi tie, kas vēlas izmantot reliģisko pārliecību kā apspiešanas līdzekli, un jāatbalsta tie, kas aizstāv iecietību, vienalga, Sīrijā, Pakistānā, Ēģiptē vai citviet.
Arī Eiropai jāizdara izvēle. Skatoties uz saviem kaimiņiem, mums jābūt gataviem risināt tos uzdevumus, kas mums tiek izvirzīti. Es varu sniegt simtiem paziņojumu - un es to daru. Es nožēloju, es nosodu, es mudinu, es pieprasu, taču mums ir arī jārīkojas, un šai rīcībai jābūt dažādai.
Minēšu sankcijas. Mēs piemērojam sankcijas pret režīmiem, kas pret savu iedzīvotāju dzīvību izturas kā pret bezvērtīgu, nogalinot cilvēkus ar policijas vai drošības dienestu, ko tie komandē, rokām. Vakar tika piemērotas sankcijas Sīrijai - ieroču embargo, līdzekļu iesaldēšana un ceļošanas aizliegums režīma 13 galvenajām personām, mūsu asociācijas nolīguma un mūsu sadarbības ar Sīriju iesaldēšana. Runāsim skarbi un skaidri, kā es to darīju vakar ar Sīrijas ārlietu ministru. Tas, kas notiek Sīrijā, ir tautas centieni panākt demokrātiju un tiesiskumu - tā nav kaut kāda ārvalstu sazvērestība. Nesaprotot to, kas tas ir, režīms zaudē savu leģitimitāti un atsvešina sevi no iedzīvotājiem un no starptautiskās sabiedrības. Vardarbīga apspiešana, kā arī iekšēji un ārēji draudi ir sen pagājušas ēras instrumenti. Mums gan šajā Parlamentā, gan Eiropas Savienībā rūp iedzīvotāji Darā, kurā ANO ir liegta piekļuve, Banijā, kurā turpinās sabrukums, Hamā, kurā ir ievesti tanki. Sīrijas iedzīvotāji nenolieksies tanku priekšā. Mēs režīmam prasām mainīt kursu, un mainīt kursu tūlīt.
(Aplausi)
Vakar es ministram Moallem, Sīrijas ārlietu ministram, teicu: "Jums jānodrošina tūlītēja un netraucēta piekļuve humānajai palīdzībai un plašsaziņas līdzekļiem. Tikai tad jūsu apgalvojumi, ka jūs atbalstāt miermīlīgus protestus, būs pamatoti.”
Mūsu austrumu kaimiņvalstī - Baltkrievijā - prezidents Lukashenko neizmantoja pagājušā decembra prezidenta vēlēšanas, lai parādītu savu gatavību pārmaiņām un atvērtākai un demokrātiskākai sabiedrībai, Eiropas sabiedrībai. Viņš ne tikai neizmantoja šo iespēju, bet, pielietojot vardarbību pret miermīlīgiem demonstrantiem un vairākkārt palielinot politiski ieslodzīto skaitu, viņš ir izrādījis nicinājumu pret demokrātiju un tiesiskumu. Es tikos ar ieslodzīto ģimenēm un zinu, ka viņš mums nav atstājis citu iespēju, kā vien atbildēt ar stingrām sankcijām, vēršoties pret tiem, kas ir atbildīgi par šo ierobežošanu, tostarp pret pašu prezidentu Lukashenko. Es arī zinu, ka mums būtu jāpastiprina atbalsts pilsoniskajai sabiedrībai un cilvēku savstarpējiem kontaktiem.
Nākamais aspekts ir mūsu tiešā iesaistīšanās notikumos Ašrafas nometnē. Tas, kas notika 8. aprīlī, ir nožēlojami, un es to stingri nosodīju un nosodu. Esmu cieši pārliecināta, ka vajadzīga spēcīga vienota ES atbilde. Es esmu rakstījusi Irākas ārlietu ministram, un vakar es ar viņu atkal runāju. Lai gan es neapšaubu Irākas suverenitāti visā tās teritorijā, tai ir pienākums aizsargāt Ašrafas iedzīvotāju cilvēktiesības.
Es esmu nosodījusi šo vardarbību un aicinājusi veikt izmeklēšanu - izmeklēšanu, kurai jābūt vienādi rūpīgai un neatkarīgai un kurai mums jāatklāj, kas tieši notika. Bet, kā godājamie deputāti zina no tām vēstulēm, ko es esmu saņēmusi personīgi un kolektīvi šeit Parlamentā un ārpus tā, šajā jautājumā nav vienkārša risinājuma. Apvienoto Nāciju vadībā tiek apsvērtas vairākas iespējas ilgtermiņa risinājumam, un visās no tām ir izaicinājumi. Es esmu ļoti pateicīga par šā Parlamenta darbu, par to cilvēku darbu, kuri ir braukuši uz Ašrafu, un par veikto ieguldījumu. Mums ar to jāiepazīstina arī Ārlietu padome, un mums tas jāapspriež ar ANO Augsto komisāru bēgļu jautājumos. Šodien ierodas mūsu vēstniece Irākā, un viņa zina, cik svarīgu nozīmi es piešķiru šim jautājumam. Mums jāturpina rīkoties un jānodrošina, lai mēs šajā jautājumā atrastu pareizo rīcības virzienu, bet izmeklēšana un nosodījums ir absolūta prasība.
Arī Jemenā Persijas līča Sadarbības padome ir izvirzījusi savus priekšlikumus, un prezidents Saleh atkal vilcinājās. Es nesen ar viņu tikos. Mēs runājām par viņa diskusijām ar opozīciju un par iesniegtajiem priekšlikumiem. Es teicu, ka viņš zina, kas viņam jādara - savas valsts interesēs - un ka viņam vajadzētu to darīt. Persijas līča vizītes laikā es tikos ar Bahreinas karali. Mēs apspriedām iniciatīvu dialogam bez tiem priekšnoteikumiem, ko izvirzījis kroņprincis, un es mudināju viņu turpināt šo dialogu. Pašreizējais rīcības virziens nav atbilde. Ja Bahreinā notiek tiesas procesi, šiem tiesas procesiem jābūt godīgiem un civilizētiem, un jebkuros apstākļos ir jāizvairās no nāvessoda.
Visos šajos gadījumos svarīga ir mūsu tiešā iejaukšanās, mūsu izdarītais spiediens un mūsu pieejas tiešums. Nelolojiet ilūzijas: mēs runājam ļoti skaidri, es runāju ļoti skaidri ar visiem vadītājiem, runāju par to, kam, manuprāt, jānotiek, un es to daru ar Parlamenta atbalstu un ar 27 dalībvalstu Ārlietu padomes atbalstu.
Protams, es gribu runāt par Lībiju. Parlamentā ir deputāti, kas vēlas, lai mums būtu spēcīgāka aizsardzības un drošības politika. Es viņiem saku šo: pēdējās nedēļās un mēnešos mēs esam redzējuši, cik tālu mēs dažos aspektos esam tikuši, bet esam redzējuši arī to, cik tālu mums joprojām vēl jāiet. Mums kopīgi iesaistījāmies, lai plānotu militāru atbalstu humānajām vajadzībām: pēc Apvienoto Nāciju Organizācijas lūguma mēs bijām gatavi atbalstīt cilvēkus ar visiem Eiropas līdzekļiem. Tāpat kā mēs to darījām tad, kad Haiti skāra briesmīgā zemestrīce - toreiz kopīgi strādāja militāro kara kuģu slimnīcas, pacēlājiekārtas, civiliedzīvotāji un militārais personāls. Nepārprotiet: es zinu, ka humānā palīdzība ir apolitiska un humānās palīdzības sniedzējus nedrīkst pakļaut riskam, bet, ja galvenais mērķis ir glābt dzīvības, tad dažkārt tikai karaspēka rīcībā ir aprīkojums vai cilvēki šā mērķa īstenošanai - ātras palīdzības sniegšanai, izmantojot infrastruktūru, - un tāpēc, saņemot ANO lūgumu, mēs būsim gatavi palīdzēt.
Mums jākļūst ātrākiem un gudrākiem attiecībā uz to, kā mēs to darām. Es esmu pirmā, kas saka un atzīst, ka mums jādara daudz vairāk, un nedaudz vēlāk es par to runāšu vairāk.
Mēs uzlabojam savu sadarbību ar NATO, pirmo reizi daloties detalizētā informācijā par mūsu operācijām, un šādi mēs turpinām attīstīt savas attiecības. Pagājušajā piektdienā es kopā ar ģenerālsekretāru Rasmussen vadīju PDK komitejas un Ziemeļatlantijas Padomes sanāksmi mūsu pirmajā diskusijā par Lībiju. ANO īpašā sūtņa Al-Khatib vadībā notiek arī mūsu sadarbība ar Āfrikas Savienību ar prezidentu Jean Ping, un Arābu līgu ar Amr Moussa un, protams, viņa pēcteci, un ar Islāma Konferences organizāciju un profesoru Insanoglu. Diskusijā ar Ban Ki-Moon mēs vienojāmies organizēt reģionālo organizāciju tikšanos Kairā un tās turpinājumu pēc kontaktgrupas sanāksmes Romā.
Mēs kopīgi apspriežam, kā piedalīties Lībijas nākotnē - atbalstīt nacionālo dialogu, palīdzēt konstitūcijas izstrādē un gatavoties vēlēšanām. Es esmu nosūtījusi divas misijas uz Lībiju tikties un strādāt ar jauniešiem un ar Lībijas sievietēm. Kā man teica manas komandas vadītājs, šī ir pirmā reize, kad viņi vispār ir apsprieduši konstitūciju - vārdus un argumentus, ko viņi iepriekš nebija zinājuši. Viņi runāja par to, kā viņi ilgojas pēc režīma beigām, tāpēc būsim atklāti: Gaddafi ir jāatkāpjas un jāizbeidz savs režīms.
(Aplausi)
Es plānoju atvērt biroju Bengāzī, lai mēs varētu virzīties uz priekšu ar to atbalstu, ko mēs ar cilvēkiem esam apsprieduši ...
(Aplausi)
... lai atbalstītu pilsonisko sabiedrību, lai atbalstītu Pagaidu pārejas nacionālo padomi un Jibril kungu (mums ar viņu ir bijušas daudzas tikšanās); lai atbalstītu drošības sektora reformu; lai veidotu to, ko cilvēki mums ir teikuši, ka viņi grib. Viņi grib palīdzību izglītībai, veselības aprūpei, drošībai uz robežām, saņemot tādu atbalstu, kādu mēs varam un gribam sniegt. Un it visā, ko mēs darām, mūsu darbu caurvij cilvēktiesību sudraba pavediens.
Ir arī jaunā kaimiņattiecību politika - atšķirīgs mērķu un redzējuma līmenis. Tās pamatā ir savstarpēja atbildība: ES un kaimiņvalstis cita citai ir atbildīgas par to saistību pildīšanu, ko mēs esam uzņēmušies pret mūsu kaimiņvalstu iedzīvotājiem un pret Eiropas iedzīvotājiem.
Pamatojoties uz to, par ko mēs jau runājām, vienkāršs veids, kā aprakstīt šīs saistības, ir mobilitāte, piekļuve tirgum un nauda. Lai atbalstītu šīs valstis nākotnē, ir ārkārtīgi svarīgi ievērot dažas lietas. Viens piemērs ir jauniešu mobilitāte. Sabiedrības, kur jaunieši ilgojas pēc lielākām iespējām, ir jaunas, un Eiropas Parlamentam ir liela nozīme, atbalstot šo jauniešu iespējas gūt labumu un zināšanas no Eiropas. Tas attiecas arī uz dalībvalstīm - iespējas ceļot, mācīties.
Attiecībā uz uzņēmējiem un sievietēm ir svarīgi, lai būtu iespēja izpētīt jaunus tirgus preču un pakalpojumu pārdošanai, un tie ir dāvana no mūsu dalībvalstīm, no kurām dažām jau sen pastāv attiecības ar attiecīgajām valstīm, bet tagad tām ir jāstiprina attiecības un jānodrošina šīs iespējas.
Attiecībā uz piekļuvi tirgum mēs zinām, ka mums jādod patiess ieguldījums, lai stimulētu ekonomikas izaugsmi un atveseļošanu. Jūs zināt, kāda ir krīzes ietekme uz to valstu ekonomiku, par kurām mēs runājam. Dažas no šīm valstīm var paļauties uz mums kā to lielāko eksporta tirgu un importa avotu. Situāciju varētu reāli mainīt, ja mēs ļautu šīm valstīm attīstīt savu tirgu, atbalstot ne tikai tirgu atvēršanu, bet arī tirgus piekļuves iespējas, nodrošinot, ka šīs valstis var sasniegt mūsu standartus, un nodrošinot, ka tām ir reālas izredzes. Visvairāk tas attiecas uz mazajiem uzņēmumiem, bet mums ir jābūt politiskai gribai to darīt. Mums jābūt politiskai gribai apņemties nodrošināt, ka mēs sniedzam piekļuvi saviem tirgiem. Tas ir izaicinājums. Tas ir izaicinājums jebkuros apstākļos; tas ir izaicinājums sarežģītos ekonomikas laikos, taču es teiktu, ka tas ir izaicinājums, kas mums ir jāaktualizē, jo, ja mēs to nedarīsim, tad mūsu kaimiņvalstu ekonomikas neveiksmei būs tieša ietekme uz mums.
Tad vēl ir nauda vai drīzāk - resursi. Nav runa tikai par to, ko mēs varam darīt, sniedzot tiešu atbalstu - lai gan tas ir svarīgi -, bet par to, ko mēs varam mobilizēt. Mēs jau esam organizējuši pasaules un lielo finanšu iestāžu augstāko amatpersonu tikšanos, lai apspriestu, ko mēs varētu dot, ja mums lūgtu, un ko mēs dosim, taču, apspriežoties ar saviem kaimiņiem, mums ir jādara vairāk, lai atbalstītu resursu efektīvāku apvienošanu.
Iespējams, nekur šai politikai nebūs lielāka nozīme kā Tunisijā. Palīdzēt varētu ministru prezidenta Essebsi runa televīzijā, jo valstī 24. jūlijā gaidāmas vēlēšanas, taču viņš atzina valsts problēmas, proti, ka ekonomikas izaugsmes rādītāji atrodas robežās starp 0 un 1 %. Mums jānodrošina atbalsts Tunisijai, tās ekonomikai un pilsoniskajai sabiedrībai, un tas nozīmē domāt ne tikai ilgtermiņā, ne tikai par jaunas stratēģijas svarīgo nozīmi, bet arī par to, ko mēs darām pašlaik un kā mēs pašlaik atbalstām valstis - Ēģipti, Tunisiju un citas - to pašreizējo budžeta problēmu risināšanā. Tāpēc mēs esam sākuši diskusijas ar finanšu iestādēm, ar mūsu dalībvalstīm, ar tiem, kas grib atbalstīt šīs valstis, jo palīdzība tikt tām galā ar deficītu, kad tūrisms ir apsīcis, kad ekonomika pienācīgi nedarbojas, ir vajadzīga tieši tagad. Godājamajiem deputātiem jāsaprot, ka pastāv neatliekamas vajadzības un pastāv ilgtermiņa stratēģija, un šobrīd mums jāstrādā abos virzienos.
Par Ēģipti: pēdējo nedēļu laikā esmu tur bijusi trīs reizes un esmu pavadījusi daudz laika ar jaunajiem līderiem no Tahriras laukuma, kā arī tiekoties ar dažām sievietēm. Īpaši sievietes vēlas panākt lielāku ietekmi, kāda, pēc viņu domām, viņām ir apsolīta Ēģiptes nākotnē. Es satiku kādu sievieti, kura kandidēs uz prezidenta amatu un kura ir apņēmusies parādīt, ka Ēģiptē sievietes var veikt šādu uzdevumu. Es esmu runājusi ar daudziem valdības ministriem un kā piemēru minēšu plānošanas ministri Fayza Aboulnaga. Viņa grib būvēt cilvēkiem mājas, viņai ir plašs redzējums, ko Ēģiptei nozīmētu miljons māju uzcelšana divdesmit gados.
Mums jāizmanto šis plašais redzējums valstīs, ar kurām mēs sadarbojamies, lai formulētu to, ko mēs varam nodrošināt un atbalstīt. Tā ir mācību un izglītības integrēšana, infrastruktūras izveide, īstenojot mājokļu programmas, izaugsmes iespējas mazajiem uzņēmumiem, sadarbība ar ANO sievietēm - kā es to īstenoju -, apsvēršana, kā mēs varam līdzās mājokļu projektiem izveidot drošāku sabiedrību, kā mēs varam sadarboties, lai radītu daudz lielāku, plašāku redzējumu, kura pamatā ir tas, ko grib Ēģiptes iedzīvotāji. Es runāju ar Ēģiptes ārlietu ministru Al-Araby, kurš ir apņēmies cieši sadarboties ar mums Tuvo Austrumu miera procesā, vēloties stiprināt mūsu pašreizējās attiecības un vēloties mūs redzēt kā sadarbības partneri šajā reģionā.
Tuvākajos mēnešos un gados Ēģiptei būs daudz uzdevumu. Mums jābūt gataviem viņus atbalstīt visos šajos uzdevumos, un mums jāizmanto savi resursi, savas zināšanas, sava kompetence un kontakti, lai nodrošinātu viņiem atbalstu.
Es vienmēr Parlamentā un ārpus tā esmu teikusi, ka Ārējās darbības dienests ir spēks konfliktu novēršanai un atrisināšanai, tāpēc tagad vēlos tikai pieminēt, ka šis ir iemesls, kāpēc mūsu loma Serbijā un Kosovā ir svarīga. Tas ir iemesls, kāpēc balsij, ko mēs ieguvām ANO, balsij, kura mums tagad ir, var būt svarīga nozīme. Tāpēc mums ir jāiesaista Bosnijas līderi, lai viņi paraudzītos plašāk, lai viņi pārstātu domāt tikai par savām kopienām un sāktu domāt par savas valsts vajadzībām, un lai viņi ieraudzītu savu nākotni un ieraudzītu Eiropas Savienību.
Arī tāpēc mēs piedalāmies Tuvo Austrumu miera procesā. Godājamie deputāti labi zina, ka Tuvo Austrumu reģiona stabilitātei vajadzīgs miers. Šajā reģionā desmitiem gadu ir dominējuši centieni panākt vienošanos sarunu ceļā. Pēdējos mēnešos mēs Kvartetam esam devuši jaunu sparu. Februārī es vadīju Kvarteta galveno personu tikšanos, un pirmo reizi kopš Kvarteta izveides Kvarteta sūtņu grupa ir strādājusi ar Izraēlas un palestīniešu sarunu vedējiem.
Es gribēju, lai aprīlī notiek vēl viena vadošo personu sanāksme, un, pamatojoties uz savu nostāju, mēs esam sagatavojuši būtisku paziņojumu. Es joprojām uzskatu, ka arī turpmāk jācenšas rast vienošanos sarunu ceļā, un mēs joprojām turpināsim līdzdarboties, un šomēnes notiks vēl viena sūtņu tikšanās.
Arī mēs esam stingri atbalstījuši Palestīnas valsts izveidi, tāpēc, kad mēs 13. aprīlī vadījām ad hoc sadarbības komitejas sanāksmi, es dzirdēju atzinīgus vārdus par Salam Fayyad darbu, par viņa ievērojamajiem sasniegumiem pārvaldībā, tiesiskuma un cilvēktiesību jomā, izglītībā, veselības un sociālajā aizsardzībā - saskaņā ar Pasaules Banku tas ir pietiekami funkcionējošai valdībai. Es prezidentam Abbas esmu atzinusi, ka palestīniešu izlīgums ir svarīgs kā iespēja un kā mērķis, ko Eiropas Savienība jau gadiem ir aicinājusi īstenot.
Tas, kas notiek pašlaik, ir līdz šim nopietnākie centieni panākt vienotību, kas pati par sevi ir galvenais priekšnoteikums divu valstu risinājuma panākšanai. Man ir bijuši cieši kontakti ar prezidentu Abbas un premjerministru Fayyad, kā arī ar Ēģipti, Arābu līgu, ASV un Izraēlu. Izšķiroša nozīme būs vardarbības neizmantošanai, valsts veidošanas turpināšanai un pašreizējo saistību pildīšanai, un mums šie centieni būs jāvērtē pēc to rezultātiem. Es uzskatu, ka Izraēlai ir jānodod palestīniešiem tā nodokļu ieņēmumu daļa, kas viņiem pienākas, taču vēlos skaidri pateikt, ka mūsu nostāja Hamas jautājumā nav mainījusies un Izraēlas drošība joprojām mums visiem rada nopietnas bažas.
Es arī gribu pateikt, ka es neuzskatu flotili par pareizo atbildi uz humanitāro situāciju Gazā. Esmu bijusi tur divas reizes. Es joprojām gribu uzsvērt šo cilvēku bēdīgo stāvokli, jo īpaši to, kuri lūdz lielāku piekļuvi, kas ļautu ekonomikai sākt attīstīties. Situācija Gazā, godīgi sakot, ir briesmīga, jo īpaši bērniem. Mēs esam Izraēlai iesnieguši priekšlikumus, lai atbalstītu šo lielāko piekļuvi. Es gribu, lai Gazas iedzīvotājiem būtu nākotne, bet es arī gribu, lai Gilad Shalit, kurš jau gadiem ir gūsteknis Gazā, būtu iespēja doties mājās pie mātes un tēva, ar kuriem es jau esmu tikusies.
Eiropas pieredze rāda, ka nepieciešamais iecietības, miera un labklājības pamats ir patiesa demokrātija. Ziemeļāfrikā un arābu pasaulē šis mērķis netiks sasniegts ātri vai bez šķēršļiem, bet dziļas demokrātijas izveide ir vienīgais veids, kā šo mērķi vispār var sasniegt. Mums ir pieredze, lai palīdzētu visām valstīm, kas tagad mums prasa palīdzēt šajā ceļā uz demokrātiju. Tāpēc es ierosinu atbalstīt ieguldījumus demokrātijas veidošanā, kas ļaus arī mums izmantot savus resursus, lai atbalstītu iespējas, īpaši jauniešiem, iesaistīties politiskajā dzīvē, lai atbalstītu politisko partiju attīstību, lai palīdzētu cilvēkiem darīt to, ko godājamie deputāti tik daudzās šeit pārstāvētajās valstīs paši dara - proti, attīstīt politisko procesu, veidojot šīs politiskās partijas, pilsonisko sabiedrību un dziļās saknes, kas nozīmē to, ka demokrātija zeļ un plaukst.
Apmeklējot šīs valstis, es bieži saku, ka demokrātija mazāk nozīmē valdības ievēlēšanu - vairāk tā nozīmē tiesības noraidīt valdību. Demokrātija nozīmē tiesības teikt gan "uz redzēšanos”, gan "labdien”, un tas ir svarīgi: kritiski svarīgi ir zināt, ka jums ir tiesības izmantot savu vēlēšanu urnu vienu, divas, trīs reizes, četras reizes, lai mainītu savu valdību, lai pieprasītu no savas valdības, un jūs to varat darīt tikai tad, ja demokrātija ir dziļa un plaukstoša. Tāpēc tik svarīgi ir tas, kas notika Kotdivuārā, kad amatā beidzot stājās prezidents Ouattara, un mūsu nozīme šā procesa atbalstīšanā ir bijusi ļoti liela. Tāpēc ir labi redzēt, ka vēlēšanas Nigērijā noris labi un ka Goodluck Jonathan tagad ir iecelts atbilstīgi. Ir labi, ka demokrātija nostiprinās, plaukst un padziļinās, un tas mums ir jāatbalsta.
Izmaiņas pašas par sevi ne vienmēr nodrošina progresu, bet progresam pilnīgi noteikti ir nepieciešamas izmaiņas. Tas nozīmē, ka mums jābūt daudz apņēmīgākiem rīkoties. Dažas no lietām, par kurām es runāju, prasa dalībvalstu rīcību, citas prasa Komisijas rīcību, daudzām ir vajadzīgs Parlamenta atbalsts, un mums ir jāpieņem lēmums, ka mēs visi izpildīsim savu uzdevumu. Ja mēs to darīsim tikai tad, kad mums vai šīm valstīm būs pievērsta plašsaziņas līdzekļu uzmanība, tad mēs cietīsim neveiksmi. Mums tas ir jādara ilgstoši, un mums jābūt apņēmībai saviem kaimiņiem pateikt, ka viņiem ne tikai jāsāk ceļš uz demokrātiju, bet viņiem tas arī jānoiet līdz galam.
Ir sagatavoti trīs lieliski ziņojumi, par kuriem es runāšu savā nākamajā uzstāšanās reizē, taču tagad es vēlos pateikties referentiem. Es vēlos noslēgt savu runu, citējot antropoloģi Margaret Mead - sievieti, kuru es ļoti apbrīnoju. Viņa teica: "Nekad nešaubieties, ka maza grupiņa domājošu, apņēmīgu cilvēku var mainīt pasauli. Patiesībā tas ir vienīgais, kas vispār notiek”.
Joseph Daul
Priekšsēdētāja kungs, baronese Ashton, dāmas un kungi! Ārpolitiku ir ietekmējuši apvērsumi - daži no tiem bija miermīlīgāki nekā citi -, kas notiek vairākās kaimiņu Vidusjūras reģiona valstīs, un arī nesenais simboliskais notikums cīņā pret starptautisko terorismu, proti, Bin Laden laikmeta beigas.
Kāda tajā visā ir Eiropas nozīme? Vai mēs esam labprātīgi un aktīvi iesaistīti šajā situācijā? Jā, mēs noteikti esam. Darbības, ko Apvienoto Nāciju Organizācijas aizbildnībā un pēc dažu Eiropas valstu vai valdību vadītāju iniciatīvas veic Lībija, ir parādījušas, ka tad, ja tā grib, Eiropa - vai daļa Eiropas - grūtos laikos var rīkoties izlēmīgi.
Vai tas mūs padara par svarīgu starptautisku dalībnieku ar tādu ietekmi, kas atbilst mūsu ekonomiskajam spēkam? Atbilde skan: "Nē”. Par spīti aizvien lielākajām Eiropas sabiedrības gaidām Eiropa politikā un ģeostratēģijā faktiski joprojām ir statiste, labākajā gadījumā - Tom Thumb. Eiropa atbalstīja stabilitāti un attīstības palīdzību Vidusjūras reģionā. Tomēr cilvēki - pilnīgi likumīgi - prasa politisko brīvību un bēg no savām valstīm, jo tajās viņiem un viņu bērniem nav izredžu un iespēju dzīvot cilvēka cienīgu dzīvi. Humānā palīdzība, ko mēs pēdējos mēnešos esam snieguši, noteikti ir bijusi lietderīga.
Baronese Ashton, mums jādara vairāk. Vai mēs esam sākuši mācīties no šiem notikumiem? Es gribētu tā domāt. Sliktāk ir tas, ka migrantu viļņus, kas plūst uz mūsu krastiem sagrabējušos kuģos, cilvēkus, kuri mirst jūrā, - un es vēlos norādīt, ka mums nav precīzas informācijas par bojā gājušo skaitu, - pārāk bieži sagaida šķelšanās, ķildas, slēgtas robežas, un dažas valstis pat apšauba Šengenas zonu, būtisku pārvietošanās brīvības instrumentu.
(Aplausi)
Vai tas viss ir Eiropas, Eiropas vērtību, principu un ideālu cienīgi? Es tā nedomāju, un tā nedomā nedz mana grupa, Eiropas Tautas partijas grupa (Kristīgie demokrāti), nedz arī, esmu pārliecināts, vairākums šā Parlamenta deputātu.
Dāmas un kungi! Iemesls, kāpēc mēs šorīt tiekamies ar Augsto pārstāvi ārlietās un drošības politikas jautājumos, ir tas, ka ar Lisabonas līgumu mēs centāmies radīt Eiropai veidolu un balsi. Tagad mums jāiet tālāk un jārīkojas. Tas nozīmē izdarīt izvēli un sekot tai. Kādas tad ir Eiropas prioritātes? Attiecības ar mūsu austrumu un dienvidu kaimiņiem? Cīņa pret terorismu? Risinājums konfliktam Tuvajos Austrumos? Tirdzniecības politika? Visu minēto jautājumu risināšana reizē nav viegls uzdevums.
Kuri ir mūsu privileģētie partneri? Amerikas Savienotās Valstis, jaunattīstības valstis vai citas valstis? Kā mēs varam sasniegt vislabākos rezultātus? Ļaujot katrai dalībvalstij brīvi noteikt pašai savu politiku, kā mēs to esam darījuši pēdējos 60 gadus, vai arī, paužot vienotu spēcīgu nostāju?
Dāmas un kungi! Starpvaldību risinājums vairs nav pareizā pieeja ārlietām, drošībai un aizsardzībai: tā vietā mums vajag vairāk Eiropas. Mums jāvirzās prom no valsts ego, lai panāktu lielāku efektivitāti Eiropas līmenī.
Baronese Ashton, mums būs spēcīga ārpolitika un drošības politika tikai tad, ja mēs tajā ielieksim visu savu spēku un veltīsim visu enerģiju dažiem skaidri noteiktiem mērķiem. Dāmas un kungi! 2011. gadam jābūt Vidusjūras gadam, cīņas pret terorismu gadam, pat izrāviena Tuvo Austrumu konfliktā panākšanas gadam. Ja Eiropa spēs kļūt par galveno dalībnieci šajā jomā, tad tai izdosies vairs neatkārtot savas jaunības kļūdas.
Savas runas noslēgumā es vēlos citēt kādu cilvēku, ko jūs ļoti labi pazīstat: Jāni Pāvilu II. "Nebaidieties”, baronese Ashton. Mēs esam ietaupījuši EUR 4 miljardus Eiropas budžetā. Lūdzu, ierosiniet priekšlikumus, kā izmantot šo naudu, nevis atdot to atpakaļ dalībvalstīm.
(Aplausi)
Martin Schulz
Priekšsēdētāja kungs, Eiropas Savienībā, kurā visās jomās vērojamas renacionalizācijas tendences, Lisabonas līgums būtu jāizmanto kā instruments, lai izveidotu jaunu Kopienas politiku: kopēju ārpolitiku, drošības un aizsardzības politiku.
Šīs ir pirmās svarīgās vispārējās debates, kas mums notiek kopīgi ar baronesi Ashton, un, atskatoties atpakaļ, toreiz jau bija skaidrs, ka dažas valdības negribēja pieļaut nosaukumu "Eiropas Savienības ārlietu ministrs”, un tas beigās noveda pie tā, ka tika izvēlēts nosaukums "Augstais pārstāvis”. Tas ir saprotams, jo līdzās nodokļu politikai un iekšpolitikai neatkarīga ārpolitika ir viena no galvenajām, varētu gandrīz teikt - noteicošā valsts suverenitātes iezīme. Jo īpaši ārpolitikas, drošības un aizsardzības politikas jomā šīs suverenitātes nodošana pārnacionālai iestādei ir drosmīga un arī sarežģīta darbība.
Taču mums Eiropas Parlamentā kopā ar Augsto pārstāvi ir jāuzdod pavisam cits jautājums. Šis jautājums ir šāds: kāda ir Eiropas Savienības kā neatkarīgas iestādes nozīme starptautiskajā politikā? Dažu pēdējo dienu laikā es lasīju rakstus par baronesi Ashton, kuri mani pārsteidza, jo tajos bija kritizēta viņas prombūtne un viņas politikas neesība. Šo kritiku izsaka cilvēki, kuri domā tikai par to, kā padarīt savas valsts ārpolitiku un savas nacionālās intereses par galveno prioritāti, un kuri, neapspriežoties ne ar vienu no saviem partneriem, pieņem vienpusējus lēmumus, kas galu galā drīzāk sašķeļ Eiropu, nevis vieno.
Pietiek paskatīties tikai uz misiju Lībijā. Reti kad ir bijusi vēl acīmredzamāka šķelšanās Eiropas Savienības starptautiskajā politikā un tās starptautiskajā iesaistē nekā jautājumā par to, kādai jābūt mūsu attieksmei pret Lībiju. Eiropas Savienības lielākajās galvaspilsētās ir tendence uzskatīt ES ārpolitiku, drošības un aizsardzības politiku par katras valsts nacionālās politikas turpinājumu, kas tiek finansēta ar Eiropas līdzekļiem. Jo lielāka Auswärtige Amt, Ārlietu ministrija vai Quai d'Orsay, jo šī tendence ir izteiktāka. Baronese Ashton, jūs neapšaubāmi gūsiet plašu Eiropas Parlamenta atbalstu, ja jūs šiem cilvēkiem teiksiet, ka, lai gan jūs respektējat viņu vienpusējās intereses, kopējā Eiropas ārpolitikā nav iespējams ieņemt tādu pašu virzienu. Šo politiku visās konsensa jomās noteiksiet jūs, Augstā pārstāve.
Es atbalstu tāda biroja atvēršanu Lībijā, kādu jūs esat aprakstījusi, jo gan jums kā Augstajai pārstāvei, gan Eiropas Savienībai, gan arī Parlamentam kā neatkarīgai iestādei humanitārā un politiskā ziņā piemīt uzticamība. Mēs esam vairāk uzticami nekā tās valstis, kuras nepieciešamības dēļ ir veikušas militāro darbību Lībijā, bet kuru ieroču eksportētājiem vienlaikus vēl tikai pagājušajā rudenī bija lielākais tirdzniecības noiets, pārdodot Lībijai svarīgākos ieročus. Vācija, Francija, Apvienotā Karaliste, Itālija un Beļģija ir galvenie ieroču piegādātāji pulkveža Gaddafi armijai, kas cīnās ar nemierniekiem Lībijā. Tā nav uzticamība, kāda ir vajadzīga Eiropai.
(Aplausi)
Uzticamība, kāda Eiropai ir vajadzīga, ir maigā vara, kas palīdz nodibināt demokrātiju, kas atver biroju, lai atbalstītu pilsoniskās sabiedrības attīstību, un kas starptautisko sadarbību ar Eiropas Savienību neuzlūko kā citu pakļaušanu Eiropas Savienības vienpusējām diplomātiskām un ekonomiskām interesēm, bet gan sekmē politiku, kuras pamatā ir vienlīdzīga sadarbība starp dažādiem pasaules reģioniem. Tāds ir mans redzējums attiecībā uz Eiropas Savienības ārpolitiku, drošības un aizsardzības politiku.
Jūs minējāt trīs lietas: naudu, mobilitāti un piekļuvi tirgum. Nākamajā posmā jums vajadzētu pievienot vēl trīs lietas: saskaņotību, konkrētību un Kopienas metodi. Manuprāt, ar šīm sešām lietām jūs atradīsiet partnerus Eiropas Parlamentā. Mēs, Eiropas Parlamenta sociālistu un demokrātu progresīvās alianses grupa, apzināmies, ka šis vēl joprojām ir sadarbības starp jums un Parlamentu sākuma posms un noteikti ir iespējami uzlabojumi. Tāpēc es atkārtoju savu ierosinājumu, kuru es izsaku, kā man šķiet, Parlamenta deputātu vairākuma vārdā. Jūs neapšaubāmi saņemsiet lielāku atbalstu savam kopējās ārpolitikas un drošības politikas redzējumam šeit nekā no 27 ārlietu ministriem, kurus visus es cienu, bet kuriem visiem ir viena problēma, proti, viņi ir atsevišķu valstu ārvalstu ministri.
(Priekšsēdētāja pārtrauca runātāju)
Jūs, no otras puses, esat vesela kontinenta diplomātiskā pārstāve.
(Aplausi)
Guy Verhofstadt
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, sestdien man Kairā bija ilga tikšanās ar jauno Ēģiptes premjerministru Sharaf kungu. Šīs tikšanās secinājums un arī mans secinājums pēc šīs tikšanās manā otrajā vizītē Kairā pēdējo divu mēnešu laikā, ir - kā jūs norādījāt - šāds: mums jāsniedz plašs atbalsts šiem apvērsumiem Ziemeļāfrikā un jo īpaši Ēģiptē. Mums jābeidz savi mazie aizbildnieciskie pielāgojumi, par kuriem mēs esam paziņojuši līdz šim.
Es sniegšu īsu salīdzinājumu. Vai jūs zināt, cik daudz naudas tika pārskaitīts saskaņā ar ASV Maršala plānu? Vairākus gadus pēc kārtas? 1 % no IKP katru gadu. Faktiskā summa ir USD 162 miljardi. Un ko mēs sakām un solām Ēģiptei? Vienu miljardu. Nevis 162 miljardus, bet vienu miljardu. Nevis 2011. gadā, nevis 2012. gadā, bet 2013. gadā, kad mums būs iespēja to izdarīt. Es domāju, ka tas vispār nav nekas. Es no jums un no Komisijas - jo tā, protams, ir Komisijas nauda, par ko mēs runājam, - negaidu lielus plānus attiecībā uz kaimiņattiecību politikas mainīšanu. Nākotnē mums tas būs jādara, taču es ceru, ka Ēģiptei pēc iespējas ātrāk tiks sniegts tiešs budžeta atbalsts, jo līdz gada beigām tās budžetā vairs nebūs naudas, un tas varētu izraisīt kontrrevolūciju Ēģiptē. Tiešs budžeta atbalsts vai valsts parādu dzēšana - tāds ir ceļš, kas jāiet nekavējoties. Šāds paziņojums šodien noteikti palīdzētu Ēģiptei un Ēģiptes iedzīvotājiem.
Otrs mans vēstījums attiecas uz Sīriju. Būsim godīgi, baronese Ashton. Sīrija ir milzīga katastrofa. Tas, kas tur notiek - un man nav citu vārdu, lai to raksturotu -, nav nekas cits kā arābu Tjanmeņa. Arābu Tjanmeņa. Katru dienu tanki un snaiperi slepkavo cilvēkus. Uz šo brīdi 800 cilvēku ir nogalināti. Pašlaik 8000 cilvēku ir arestēti. Cilvēkus visnežēlīgākajā veidā spīdzina, lai uzzinātu Facebook paroles un to cilvēku vārdus, kas strādā Facebook. Tos karavīrus, kuri negrib šaut uz savu tautu, pašus nošauj armijas un Bashar al-Assadas slepenie dienesti. Tas, kas šodien notiek Sīrijā, ļoti skaidri parāda, ka ir tikai viens veids, kā raksturot Bashar al-Assad, proti, šis ir pašreizējā laika brutālākais diktators pasaulē. Tā ir skaidra analīze, ko mēs šodien varam izdarīt.
(Aplausi)
Tātad - ko var darīt? Es redzu, ka pašlaik 800 cilvēku ir nogalināti, 8000 cilvēku ir apcietināti, daži no viņiem katru dienu tiek spīdzināti, un mēs iesaldējam 13 cilvēku, nevis Assad līdzekļus. Es saku, ka tā ir nelīdzsvarota pieeja. Patiesībā tas ir smieklīgi un tas nepalīdz piespiest Assad režīmu mainīt virzienu. Nepietiek pateikt, ka sarakstā ir 13 cilvēki un viens no Assad brāļiem, un vēl kāds viņa brāļadēls vai māsasmeita. Nē, lai izdarītu reālu spiedienu, sarakstā nekavējoties - cik drīz vien iespējams - ir jāiekļauj simtiem cilvēku.
Es mazliet varu saprast jūsu pieeju. Jūs sakāt - ja es atstāšu Assad ārpus saraksta, varbūt tas vēlāk palīdzēs viņam mainīt savu attieksmi. Labi, tad pasakiet to ļoti skaidri šeit šodienas debatēs. Es gribu, lai jūs paziņojat, ka dosiet Assad dažas dienas laika. Ja šajās dienās viņš neapturēs to, kas pašlaik notiek, tad iesaldējiet visus līdzekļus - ne tikai 13 cilvēku, bet visas Assad ģimenes līdzekļus.
(Aplausi)
Piemērojiet ceļošanas aizliegumu nevis 13 cilvēkiem, kad 800 cilvēku ir nogalināti, bet visai Assad ģimenei, un paziņojiet to, kas ir ļoti svarīgi. Viņi to gaida.
Vakar mēs tieši sazinājāmies ar cilvēkiem Sīrijā, kuri saka, ka jums ir jāpastiprina sankcijas, citādi viņš neapstāties. Paziņojiet, ka Eiropas Savienība nekad neatzīs Assad ģimeni par reāliem Sīrijas tautas pārstāvjiem un ka viņiem būs jāatbild par saviem noziegumiem. Izdariet to tagad. Tas ir tas, ko mēs šodien no jums gaidām. Jūs varat palīdzēt apturēt šo arābu Tjanmeņu. Tā nav taisnība, ka mums nav nozīmes: mums ir būtiska nozīme, un Sīrijas iedzīvotāji šodien gaida šo skaidro signālu. Nevis rītdien. Šodien.
(Aplausi)
Charles Tannock
ECR grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, lielākais panākums kopējās ārpolitikas un drošības politikas (KĀDP) jomā šogad neapšaubāmi ir bijis Eiropas Ārējās darbības dienesta (EĀDD) izveide. Baronese Ashton, būdama priekšsēdētāja vietniece/Augstā pārstāve, jūs nesen esat izjutusi spiedienu tā neievērojamās darbības dēļ. Tomēr jūs varat darboties tikai tik efektīvi, cik dalībvalstis to ļaus, un, protams, jūs nelabprāt izmantojat savas pilnvaras - es pilnīgi atbalstu šo pieeju. No vienas puses, ES grib panākt, lai tai globāli būtu diplomātiska smagsvara nozīme, bet, no otras puses, KĀDP prasa ievērot vienprātību, kas nozīmē kompromisu meklēšanu atsevišķu dalībvalstu, īpaši lielo, interesēs.
Šī hibrīda sui generis pieeja ES ārpolitikai attaisno tos mūsu vidū, kuri iebilda pret EĀDD izveidi galvenokārt tāpēc, ka, pēc viņu domām, šajā gadījumā ES globālie mērķi apdraudētu valstu suverenitāti. Paradoksāli, bet tagad šķiet, ka valstu suverenitāte apdraud ES globālos mērķus, kā mēs nesen to pieredzējām saistībā ar to, kas notika Lībijā. Tomēr ECR, mana grupa, joprojām konstruktīvi sadarbojas ar EĀDD. Mēs vēlam tam labu. Mēs ceram, ka tas darbosies. Tam jāsāk efektīvi darboties, un mēs gribam redzēt budžeta neitralitāti un lielāku politisko atbildību.
Lai gan priekšsēdētāja vietniece/Augstā pārstāve vadošajos amatos ir iecēlusi izcilus darbiniekus - ar dažiem no viņiem es tikos Ārlietu komitejā -, man jājautā, kāpēc viņu ir apmānījusi Komisija, kura, šķiet, ir paturējusi nesamērīgi daudz līdzekļu ES paplašināšanās mērķiem un Eiropas kaimiņattiecību politikai. Šis dalījums nenodrošina izmaksu lietderību ES nodokļu maksātājiem, nedz arī tas kalpo mūsu ārpolitikas interesēm.
Tagad es gribētu izteikt dažus konkrētus lūgumus, pirmkārt, attiecībā uz gaidāmo flotili Gazas sektorā Mark II. Vai jūs, priekšsēdētāja vietnieces/Augstās pārstāves kundze, varētu izdarīt spiedienu uz Turciju, lai apturētu šo bīstamo provokāciju laikā, kad Izraēla izjūt milzīgu spriedzi un spiedienu, ko rada raķešu uzbrukumi no Gazas sektora un atjaunotā Irānas karakuģu kustība caur Suecas kanālu? Un kādas būs ES attiecības ar jauno vienoto Palestīnas pašpārvaldi, kurā ietilpst arī Hamas - teroristu organizācija, ko ES ir aizliegusi?
Otrkārt, priekšsēdētāja vietnieces/Augstās pārstāves kundze, vai jūs darbosieties kā starpniece, lai rastu risinājumu Ašrafas nometnes Irākā slēgšanai?
Nākamais jautājums, vai jūs tieši un pilnīgi nosodīsiet Bahati likuma pieņemšanu Ugandā, kas ļauj par homoseksualitāti piespriest nāvessodu?
Visbeidzot, es pilnīgi piekrītu Verhofstadt kungam: es atzinīgi vērtēju visus jūsu centienus stabilizēt Tuvo Austrumu un Ziemeļāfrikas valstis un jo īpaši jūsu pausto nosodījumu attiecībā uz kristiešu nogalināšanu Ēģiptē, bet kāpēc, kā norādīja Verhofstadt kungs, Sīrijas prezidents Assad nav iekļauts ES sankciju sarakstā pēc tam, kad viņa spēki pēdējās dienās ir brutāli nogalinājuši nevainīgus civilos demonstrantus?
Daniel Cohn-Bendit
Priekšsēdētāja kungs, baronese Ashton, dāmas un kungi! Es šodien tikai gribētu uzdot dažus jautājumus jums, baronese Ashton.
Pirmkārt, attiecībā uz Sīriju es, tāpat kā Verhofstadt kungs, gribētu zināt, kas Eiropu attur no prezidenta Assad iekļaušanas ES sankciju sarakstā? Kura valsts vai valstis pašlaik Eiropas Savienībai neļauj pieņemt vienīgo iespējamo lēmumu? Lūdzu, pastāstiet mums. Ja Vestervelle kungs liek šķēršļus, tad pasakiet mums, ka tas ir Vestervelle kungs: tad vismaz mēs zināsim, kas nosaka atšķirīgu dalībvalstu politiku.
Atšķirībā no Vācijas Ārlietu ministrijas mēs negrasāmies ierosināt, ka prezidents Assad ir atbilde uz prezidenta Assad diktatūru. Ja mūs aicina domā šādi, tad tas ir patiešām neticami. Sīrijas gadījumā vienīgais risinājums ir prezidenta Assad atteikšanās no varas Sīrijā: tādai jābūt Eiropas nostājai. Tāpēc ir pilnīgi skaidrs, ka prezidents Assad un visa viņa ģimene ir jāiekļauj sarakstā - ne rīt, ne parīt, bet šodien. Ja tas nav iespējams tāpēc, ka vajadzīgs vienbalsīgs lēmums, tad jums jāpasaka, kas to kavē. Tas ir jāpaziņo publiski, lai Eiropā varētu notikt pienācīgas debates.
Otrkārt, kas Izraēlu kavē atmaksāt palestīniešiem nodokļus un kāpēc? Protams, mums ir jāuztur drošība Izraēlā, taču palestīniešiem nav jācieš, lai uzturētu drošību Izraēlā. Tas nevar būt risinājums.
(Aplausi)
Mans pēdējais jautājums: pirms dažām dienām Lībijas krastā bojā gāja 600 cilvēku. Šajā reģionā atradās kuģis. Mums ir teikts, ka tas nebija NATO kuģis, ka tas nebija Charles de Gaulle. Acīmredzot tas bija Maltas kuģis. Tāpēc es gribētu zināt: kurš kuģis tas bija un kāda informācija ir pieejama? Kurš neizglāba 600 Lībijas bēgļus? Protams, ka 21. gadsimtā neviens man neteiks, ka nav iespējams identificēt attiecīgo kuģi. Bezdarbība - palīdzības nesniegšana cilvēkiem, kuriem draud briesmas, - ir noziegums.
Lothar Bisky
Priekšsēdētāja kungs, baronese Ashton, šo debašu laikā jūs dzirdēsiet ne tikai uzslavas, bet arī kritiku. Būsim godīgi - ir skaidrs, ka ES ārpolitika dažās jomās ir cietusi neveiksmi, tostarp arābu pasaulē, Afganistānā, meklējot risinājumu palestīniešu jautājumam un konfliktos starp mūsu austrumu kaimiņiem. Jautājums, ko es vēlos uzdot, ir šāds: kāds tam ir iemesls? ja 27 dažādas valstis pieņem lēmumus, kā mēs varam panākt vienprātību Eiropas Savienībā un kopējā ārpolitikā un drošības politikā ?
Ir acīmredzams, ka ārpolitika ir atsevišķu interešu politika. Tomēr sen ir pagājis laiks, kad Rietumi varēja aizstāvēt savas intereses, neņemot vērā partnervalstu un to iedzīvotāju intereses. ES ir jāparāda, ka tā ir gatava pieņemt saskaņotu interešu politiku. Galvenie faktori, kas veicinājuši neveiksmi, ir dubultstandarti un tendence domāt militārā izteiksmē. Šā Parlamenta deputāti gandrīz uzgavilēja, kad ANO Drošības padome nolēma militāri iejaukties Lībijā. Es domāju, ka šodien mēs visi esam apmulsuši, runājot par notikumiem Lībijā. Ko mēs darām Gazas vai Dārfūras iedzīvotāju labā? Kā mēs varam dot tiesības uz cienīgu dzīvi šiem 1,4 miljardiem cilvēku, kas iztiek ar vienu dolāru dienā? Manu grupu īpaši nodarbina šis jautājums.
Revolūcijām arābu pasaulē ir viena kopīga prasība. Tās visas prasa taisnīgumu un godīgumu gan ienākumu sadalē sabiedrībā, gan demokrātiskā līdzdalībā politisko lēmumu pieņemšanā, tostarp starptautiskajās attiecībās. ES ir jāreaģē uz šo prasību. Lai sasniegtu šo mērķi, mums ir kopīgi jāstrādā, attīstot starptautiskos tiesību aktus, nevis vienkārši interpretējot un īstenojot tos vienpusēji.
Bastiaan Belder
Priekšsēdētāja kungs, baronese Ashton, man ir vairāki aktuāli jautājumi par notikumiem Izraēlas un palestīniešu konfliktā. Kādu nostāju ar savu dalībvalstu - Apvienotās Karalistes un Francijas - starpniecību Eiropas Savienība septembrī ieņems Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomē attiecībā uz Palestīnas pašpārvaldes vienpusējiem centieniem pasludināt Palestīnas valsti, jāatzīmē, atsevišķi no miera procesa ar Izraēlu?
Šis jautājums, Augstā pārstāve, ir kļuvis jo aktuālāks, kopš Fatah un Hamas pagājušajā nedēļā atkārtoti izveidoja palestīniešu vienotību, tajā pašā laikā ignorējot iesaistīto pušu, arī Eiropas Savienības, noteikumus attiecībā uz vienotu Palestīnas valdību, proti, Izraēlas Valsts atzīšanu, atteikšanos no vardarbības un terorisma, kā arī iepriekšējo saistību izpildīšanu. Vienlaikus Hamas skaidri parāda, ka tai ir vieta Eiropas Savienības teroristisko organizāciju sarakstā. Tāpēc mans uzstājīgais jautājums ir šāds: kā šajā jaunajā situācijā Eiropas Savienība piemēros pati savus Kvarteta principus? Komerciālo interešu īstenošana Ramallā, kā parasti, jebkurā gadījumā nozīmē šo miera pamatprincipu neievērošanu. Tas viss radīs nopietnu kaitējumu Eiropas un Izraēlas attiecībām un ļoti maz palīdzēs miera procesam, patiesībā gluži otrādi.
Gabriele Albertini
Priekšsēdētāja kungs, baronese Ashton, dāmas un kungi! Eiropas ārpolitikas un drošības politikas temats ir īpaši svarīgs tieši šajā vēsturiskajā situācijā, ko iezīmē ārkārtējs protestu vilnis, kas aizsācies Vidusjūras valstīs un izplatās Tuvajos Austrumos.
Ņemot vērā šo nopietno krīzi, kas ietekmē visus Vidusjūras reģiona dienvidus un tagad izplatās arī Arābijas pussalā, Eiropas Parlamentam jādarbojas kā visu šo vienkāršo cilvēku protestu atskaņotājam. Viņi riskē ar savu dzīvību, gāžot pašreizējos režīmus, skaļi pieprasīdami uzlabot apstākļus un sākt pāreju uz demokrātiju. Parlaments grib tieši risināt jautājumus ar priekšsēdētāja vietnieci/Augsto pārstāvi baronesi Ashton, īpaši tās lomas dēļ, kāda mums ir to civilo un militāro misiju budžetu kontrolēšanā, kuras tiek īstenotas saskaņā ar kopējo ārpolitiku un drošības politiku (KĀDP) un kopējo drošības un aizsardzības politiku (KDAP).
Ziņojuma pirmā daļa īpaši attiecas uz tām attiecībām starp Parlamentu un citām iestādēm, galvenokārt Padomi un Komisiju, ko nosaka pieeja Eiropas politikai pēc Lisabonas līguma parakstīšanas. Vēl viens ļoti svarīgs jautājums ir ES daudzpusība, ko sekmē galvenokārt nesenā Eiropas Ārējās darbības dienesta, kas beidzot ir sācis darboties, izveide. Šajā saistībā man ir jāizsaka atzinība par neseno ANO Ģenerālās asamblejas rezolūciju, kas Eiropas Savienībai Drošības Padomē piešķir novērotāja statusu, tādējādi atzīstot to, kas paredzēts Lisabonas līgumā.
Mēs esam centušies sagatavot tādu novērtējumu, kas pēc iespējas vairāk atbilst pašreizējai situācijai. Ziņojumā ir pamatoti uzsvērts lielais civilo protestu vilnis Tunisijā, Ēģiptē un Lībijā, un arī Sīrijā, Bahreinā un Jemenā, un norādīti notikumi, konteksti un gaidas attiecībā uz katru no šīm valstīm, kā arī aplūkoti citi īpašas nozīmes temati, piemēram, mūsu spēcīgā transatlantiskā alianse un mūsu ārkārtīgi svarīgās attiecības ar Krieviju.
Paplašināšanās, atbalsts pilsoniskajām tiesībām un tiesiskuma izveidošana, diplomātiskās attiecības ar BRIC valstīm (Brazīliju, Krieviju, Indiju un Ķīnu), arābu un palestīniešu konflikts un asiņaināko režīmu nosodījums ir daži no tematiem, kas aplūkoti ziņojumā, kuru es iesniedzu jums balsošanai.
Roberto Gualtieri
Priekšsēdētāja kungs, baronese Ashton, dāmas un kungi! Kopējā drošības un aizsardzības politika (KDAP) piedzīvo ļoti sarežģītu laiku.
Tieši tad, kad notikumu attīstība starptautiskajā sistēmā prasa, lai Eiropas Savienība kļūst par uzticamu partneri drošībā un aizsardzībā; tieši tad, kad Eiropas pieeja krīzes pārvaldībai, atbalstot drīzāk demokrātiju nekā tās eksportēšanu, šķiet piemērotāka mūsu laiku izaicinājumiem; tieši tad, kad Lisabonas līgums nodrošina jaunus instrumentus KDAP attīstībai integrētas pieejas sistēmā; īsi sakot, tieši tad, kad kvalitatīvs lēciens KDAP ir kļuvis nepieciešams un iespējams, Eiropas celtne, šķiet, bīstami plaisā, un pastāv reāls risks, ka KDAP mērķi un iespējas būs dramatiski jāsamazina.
Ziņojumā, ko es jums iesniedzu, ir mēģināts risināt šo pretrunu un ierosinātas iespējamās atbildes citām iestādēm. Attiecībā uz Lībijas krīzi mēs neaprobežosimies ar savas neapmierinātības izteikšanu gan par Eiropas Savienības nespēju formulēt savu nostāju un kopīgi rīkoties, gan par ierobežojumiem, kas noteikti attiecībā uz EUFOR Lībijas pilnvarām. Mēs uzskatām, ka ir pienācis laiks, lai Eiropa kopīgi ar citiem mūsu partneriem izrādītu politisku iniciatīvu panākt pamieru un sākt sarunas, kas izbeigtu Gaddafi režīmu un sāktu pāreju uz patiesu demokrātiju. NATO militārā iejaukšanās acīmredzami neko neatrisinās, un tā rīkosies pareizi, skrupulozi ievērojot ANO rezolūcijas mandātu, tā izvairoties no jebkādas neatbilstīgas spēka izmantošanas.
Vienlaikus mēs ceram, ka efektīvi tiks izmantoti KDAP līdzekļi, lai sniegtu humāno palīdzību civiliedzīvotājiem, kas piedzīvo uzbrukumus, un ka turpmākās operācijas tiks plānotas tā, lai atbalstītu demokrātijas attīstību Lībijā. Lībijas situācija prasa arī pārdomas plašākā mērogā, un es domāju, ka tās pastiprinās ziņojumā ietvertos ieteikumus. Atbildība par Eiropas nākotni un par drošību un aizsardzību, protams, galvenokārt gulstas uz Eiropadomi, tās locekļiem un arī tās priekšsēdētāju, kurš šajā līmenī pārstāv Eiropas Savienību ārpolitikas un drošības politikas jautājumos.
Mēs viņiem skaidri sakām, ka divpusēja sadarbība un to valstu koalīcijas, kas vēlas iesaistīties, nevar aizstāt KDAP kā Eiropas Savienības politiku. Mēs neuzskatām, ka doma par šīs politikas renacionalizēšanu būtu pārliecinoša - nevis tāpēc, ka mēs esam Līguma pūristi, bet tāpēc, ka tad, ja šī politika tiks renacionalizēta, tā vairs nebūs atbilstīga turpmāko uzdevumu veikšanai. Mēs ierosinām, ka Parlamentam būtu jāiesaistās stratēģiskā dialogā ar Eiropadomi, kuru mēs aicinām apspriest Parlamenta ieteikumus, izstrādāt pienācīgu ārpolitikas stratēģiju un organizēt ārkārtas sanāksmi par Eiropas drošību un aizsardzību.
Mēs aicinām jūs, baronese Ashton, pastiprināt centienus panākt vienprātību starp dalībvalstīm un izmantot jūsu daudzās pilnvaras, lai uzlabotu saskaņotību starp KDAP, kopējo ārpolitiku un drošības politiku un citiem Eiropas Savienības ārējās darbības aspektiem. Eiropas Ārējās darbības dienests ir instruments ar milzīgu potenciālu šā darba veikšanai. Ziņojumā izvirzīti vairāki priekšlikumi attiecībā uz nozīmi, kādai šim dienestam vajadzētu būt, sākot no darbošanās kā krīžu pārvarēšanas struktūrai, kas spēj nodrošināt patiesi integrētu reakciju uz krīzēm, un mēs priecājamies, ka tas sāk notikt. Arī Lībijas situācija apstiprina Eiropas militāro spēju neatbilstību, kas ir ievērojami mazāka par kopējo aizsardzības budžetu augsto līmeni.
Ir gluži acīmredzams, ka spēks rodams tikai vienotībā. Tas ietver apvienošanos, dalīšanos, Eiropas Aizsardzības aģentūras stiprināšanu, pastāvīgu strukturētu sadarbību, efektīva un konkurētspējīga Eiropas aizsardzības tirgus attīstību, rūpniecības un tehnoloģiju bāzes stiprināšanu, kopīgas vadības un kontroles spēju palielināšanu. Šo spēju neatbilstība bija apstāklis, kas kavēja Eiropu nekavējoties reaģēt uz Lībijas krīzi, sākumā izveidojot pastāvīgu darbības galveno mītni. Ziņojumā formulēti daudzi konkrēti priekšlikumi attiecībā uz šo un citiem jautājumiem, piemēram, par ārējās un iekšējās drošības politikas integrāciju, ievērojot Kopienas metodes pārākumu.
Jāatzīmē, ka šajā ziņā galvenās proeiropeiskās politiskās grupas ir vienotas, un es pateicos ēnu referentiem un koordinatoriem par šo auglīgo sadarbību. Parlaments ir gatavs atbalstīt tādu KDAP attīstību, kas ir pilnīgi integrēta Eiropas Savienības ārējā darbībā un ir pamatota uz Eiropas vērtībām un principiem. Baronese Ashton, mēs ceram, ka jūsu atbilde būs pārliecinoša gan vārdos, gan, pats galvenais, darbos.
María Muñiz De Urquiza
Priekšsēdētāja kungs, baronese Ashton, Henry Kissinger sava laika pasauli definēja kā militāri bipolāru, ekonomiski unipolāru un politiski apjukušu.
Šodien starptautiskā kārtība ir daudzpolāra visās jomās, un globalizācijas dēļ tā ir politiski sarežģīta. Globalizācija, cita starpā, nozīmē varas centru izkliedēšanos un kopīgu problēmu un interešu kolektīvu pārvaldību. Radušās jaunas starptautiskas organizācijas un forumi - piemēram, G20, G8, G7 u.c. augstākā līmeņa sanāksmju diplomātija -, un ir priekšlikumi pārveidot tradicionālās starptautiskās organizācijas.
Šo izmaiņu kontekstā un, ņemot vērā Eiropas Savienības starptautisko tiesību subjektu, mums ir būtiski steidzami pārskatīt Eiropas Savienības lomu starptautiskajā arēnā, lai tā ieņemtu tai pienākošos vietu daudzpusējā kārtībā un būtu globāla spēlētāja, kā to paredz Līgums un prasa šī institūcija kopā ar visu Eiropas sabiedrību.
Šo procesu jau ir sākusi Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas rezolūcijas apstiprināšana 3. maijā, kas Eiropas Savienībai ļauj piedalīties Ģenerālās asamblejas darbā. Šis ir vēsturisks notikums un diplomātisks triumfs, kas mums ir jāatzīst bez atrunām un par ko es jūs apsveicu, baronese Ashton. Tomēr, ņemot vērā sarežģītās sarunas par Rezolūcijas 1973 (2011) apstiprināšanu, mēs varam prognozēt smagu darbu, kas gaida, lai jūs atjauninātu un racionalizētu Eiropas Savienības pārstāvniecību, kas ir sadrumstalota un izkliedēta, un tai ir ad hoc statuss katrā no 249 daudzpusējiem nolīgumiem, kas ietver Eiropas Savienību.
Protams, tas nav atkarīgs tikai no jums. Tas ir atkarīgs arī no valstīm, kas nav ES dalībvalstis, bet ir dažādu daudzpusēju organizāciju dalībnieces. Tas ir atkarīgs arī no visefektīvākā pārstāvniecības veida organizēšanas Eiropas Savienībā, un ar šo organizēšanu es domāju jūsu vadītās iestādes - Eiropas Ārējās darbības dienesta -, Komisijas priekšsēdētāja, Eiropadomes priekšsēdētāja un Eiropas Savienības rotējošo prezidentūru līdzdalību. Tas ir atkarīgs arī no tā, vai dalībvalstis nodos pārstāvniecības augsto uzdevumu Eiropas Savienībai, īpaši gadījumā, ja starptautiskajām organizācijām būs saistības attiecībā uz politikām, kurās Eiropas Savienībai ir īpašas pilnvaras.
Baronese Ashton, mēs visi atceramies Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmi par klimata pārmaiņām kā bezjēdzīgas kakofonijas piemēru, ko izraisīja Eiropas Savienības un tās dalībvalstu pārmērīga pārstāvniecība. Mēs arī atceramies, cik labi Eiropas Savienības pārstāvniecība darbojās Pasaules Tirdzniecības organizācijā vai Pārtikas un lauksaimniecības organizācijā. Turklāt mēs atceramies, cik mulsinoša var būt dažādu Eiropas Savienības prezidentūru daudzkārtēja pārstāvniecība augstākā līmeņa sanāksmes diplomātijā, vai nepilnības, kas var rasties, ja Eiropas Savienības kopējās nostājas tiek izvirzītas, neīstenojot Lisabonas līguma 34. panta nosacījumus par Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes Eiropas dalībnieku koordināciju. Schulz kungs savā runā atsaucās uz šīm acīmredzamajām nepilnībām.
Es šajā ziņā vairāk runāju par dalībvalstīm, nevis par jums, un es aicinu veidot Eiropas Savienības lomu strukturētākā daudzpusējā pasaules kārtībā un izstrādāt īstu ES ārpolitiku, atmetot visas renacionalizācijas tendences un vilinājumus, kas parādās dažās mūsu dalībvalstīs.
Tomēr, lai gan mēs īpaši aicinām dalībvalstis veidot Eiropas Savienības lomu, mēs arī apelējam pie jūsu apņēmības izmantot savas spējas politiskas iniciatīvas īstenošanai un likt saviem dienestiem strādāt, lai palielinātu Eiropas Savienības ārējās pārstāvniecības līmeni un to racionalizētu.
Šis pasaulei ir vēsturisks brīdis, un jums ir iespēja izcelt ES starptautisko lomu ar, piemēram, tādām iniciatīvām kā jūsu paziņojums par Eiropas Savienības biroja atvēršanu Bengāzī. Jūs varat paļauties uz Parlamenta atbalstu un ne tikai atbalstu, bet patiesībā arī uz tā mandātu iespējami drīzāk izveidot racionālu, strukturētu un saskaņotu Eiropas Savienības pārstāvību starptautiskā mērogā.
Catherine Ashton
Komisijas priekšsēdētāja vietniece/Eiropas Savienības Augstā pārstāve ārlietās un drošības politikas jautājumos. - Priekšsēdētāja kungs, es gribētu pateikties deputātiem par viņu ieguldījumu.
Viens no tematiem, ko savās runās ļoti daudz pieminēja visu grupu vadītāji, - lai gan Tannock kungs norādīja, ka viņa grupa nekad nav atbalstījusi EĀDD, - bija vēlme redzēt vienoto pieeju, ja mums tāda būtu. Es piekrītu. Man netrūkst mērķu attiecībā uz to, kas Eiropa varētu būt. Taču man jārīkojas, ņemot vērā realitāti, kas mēs faktiski esam. Mēs pieņēmām līgumu, un kad tas bija izdarīts, es pajokoju, ka man ir iedots līgums un zīmulis; tie bija resursi, ar kuriem es sāku. Tā lielā mērā ir taisnība, taču mūsu ceļš vēl nav galā. Mūsu pašreizējais uzdevums ir nodrošināt, lai ne tikai Parlamenta un godājamo deputātu, kuru kaismi es šeit jūtu, bet arī Komisijas, Padomes, Ārlietu padomes, Attīstības padomes, aizsardzības ministru - visu struktūru, kuras es vadu un par kuru apvienošanu es esmu atbildīga - darbību virzītu viens un tas pats mērķis. Mani nebūt nepārsteidz - un es nedomāju arī, ka tas pārsteidz godājamos deputātus -, ka ceļā uz to, īpaši laikā, kad tik daudz kas notiek, atklājas, ka tas ne vienmēr darbojas tik efektīvi, kā jūs gribētu vai -reizēm - kā es gribētu.
Lai nokļūtu tur, kur mēs gribam nokļūt, mums jāturpina izvirzīt tikpat vērienīgi mērķi. Tas attiecas uz visu, ko mēs darām, neatkarīgi no tā, vai tās ir sankcijas, ko mēs piemērojam, kad mums vajadzīgas 27 balsis, jo mums vajadzīga vienprātība, vai arī tā ir pieeja, ko mēs ieņemam attiecībā uz atbalstu Ēģiptei un Tunisijai. Kā teica Verhofstadt kungs, mums vajadzīgs Komisijas atbalsts, lai reāli ietu uz priekšu un mainītos, un lai noteiktu jaunu stratēģiju un jaunus ilgtermiņa un īstermiņa mērķus.
Varu pateikt, ka mēs atbalstām cilvēkus šajā posmā. Visas minētās lietas prasa, lai mēs mainītos un veiktu izmaiņas. Mēs esam sākuši šo ceļu. Mani tas nebūt neapmierina, bet es reālistiski novērtēju to, kur tieši mēs atrodamies. Jūs varat mani izaicināt - un jums to vajadzētu darīt vienmēr, kad vēlaties, - censties paātrināt šo procesu, un es to darīšu. Taču nepārmetiet man iniciatīvas trūkumu, netiekšanos uz šo mērķi un tā skaļu un skaidru nenorādīšanu Ārlietu padomē, plašsaziņas līdzekļos un citviet, jo tā nav taisnība. Es patiešām vēlos sasniegt šo mērķi. Es patiešām esmu apņēmības pilna, ka Eiropa var būt kas vairāk, nekā tā ir, bet tas prasa, lai mēs dotos šajā ceļā un lai mēs to veiktu visi kopā. Atsevišķām dalībvalstīm ar atsevišķiem vēlētājiem ir grūti vienmēr spēt skatīties uz šo jautājumu caur prizmu - kas ir labākais Eiropai pasaulē, nevis, kas ir labākais situācijai valstī. Arī to es saprotu.
Es piekrītu tam, ko Daul kungs teica par terorismu kaimiņvalstīs un Tuvo Austrumu miera procesu kā vienu no galvenajiem mērķiem tā darba ziņā, kas mums šogad ir jāizdara. Tāpēc mēs esam tik aktīvi iesaistījušies, piemēram, Lībijā, attiecībā uz dažādu organizāciju - Āfrikas Savienības, Arābu līgas, ANO un Islāma konferences - savešanu kopā. Šis patiešām ir svarīgs darbs, domājot par to, kā mēs gatavojamies virzīties uz priekšu procesā, kas pašlaik ir ārkārtīgi sarežģīts. Kā mēs nonāksim līdz tam, ka Gaddafi būs jāatkāpjas? Mums ir dialogs, kurā cilvēki var saskatīt nākotni, un šis darbs notiek visu laiku. Tas ir kritiski svarīgi, un tas prasa, lai mēs darbojamies vienotā frontē.
Schulz kungs teica, ka vēl ir tāls ceļš ejams. Es piekrītu. Mums vēl ir daudz vairāk jāpaveic, un mums jānodrošina, lai demokrātijas izveide būtu liela daļa no šā ceļa, bet mēs esam uz tā - arī attiecībā uz to, ko mēs varam darīt. Runājot par šīm trim lietām, ko es pirmīt minēju. Es domāju, ka mēs varam kļūt daudz saskaņotāki. Es domāju, ka mēs varam sadarboties labāk un, protams, es zinu, ka Kopienas metode ir šā Parlamenta mērķis. Tādējādi, lūdzu, turpiniet izdarīt spiedienu uz mani, bet izdariet spiedienu arī uz dalībvalstīm.
Attiecībā uz Maršala plānu es domāju, ka tas, ko ģenerālis George Marshall paveica ar tiem sākotnējiem USD 13 miljardiem, ka viņš 1948. gadā saņēma no Kongresa, ir ārkārtīgi labs modelis. Tas ir labs modelis arī to dažādo lietu dēļ, kuras viņš paveica. Viņš dabūja aizdevumus, pakalpojumus, konsultantus un visu to lietu spektru, kas varēja kaut ko mainīt, tāpēc es domāju, ka tas ir labs modelis. Acīmredzamu iemeslu dēļ mēs nerunājam par plānu. Cilvēki grib kaut ko, kas ir jauns un domāts viņiem, bet tas ir būtiski. Es piekrītu jums par atbalstu un parāda problēmām. Tieši tāpēc mēs esam iesaistījušies diskusijā ar valstīm, ar kurām tām valstīm pastāv šīs attiecības, un tāpēc mēs esam iesaistījušies diskusijā ar Komisiju.
Es piekrītu jautājumā par drausmīgo vardarbību Sīrijā. Man nekādā ziņā netrūkst redzējuma attiecībā uz to, ko mums vajadzētu darīt ar Sīriju. Tas, kas mums jādara, atkal ir sankciju ceļš. Mēs sākām ar 13 cilvēkiem, kuri bija tieši iesaistīti režīma represijās. Bija daudz diskusiju, Cohn-Bendit kungs, par to, vai prezidents Assad būtu jāiekļauj sarakstā, un bija daudz dažādu viedokļu. Es nevaru jums vienkārši iedot to dalībvalstu sarakstu, kuras teica "jā” vai "nē”. Bija stingri viedokļi par to, kā mums jārīkojas, paturot prātā dažas situācijas. Tika pieņemts lēmums, ka pirmajā sarakstā prezidents nav jāiekļauj, bet šonedēļ mēs pie tā atgriezīsimies. Es jums apliecinu, ka mana apņemšanās ir izdarīt uz Sīriju maksimāli iespējamo politisko spiedienu un censties nodrošināt - ko es darīju, vakar runājot ar ārlietu ministru Moallem - ka viņi saprot, cik svarīgi ir tas, ko viņi dara, un ka viņi izmanto šo "loga aizvēršanu”, lai reāli mainītu kursu un pašreizējo situāciju.
Tannock kungs, jūs runājāt par daudzām lietām saistībā ar 27 dalībvalstu atbalstu, jūsu vēlmi redzēt, ka mēs saņemam pienācīgus līdzekļus, un to, ka mēs tiekam apkrāpti. Es nedomāju, ka mēs esam apkrāpti. Visas Eiropas iestādes ir koncentrējušās vienā virzienā. Mums jānodrošina, lai tos mērķus, kādi jums ir attiecībā uz to, ko mēs varam sasniegt, reāli varētu īstenot. Man ir jāatrod līdzekļi biroja atvēršanai Bengāzī. Labāka atbalsta sniegšanai mūsu delegācijai Irākā, ko daži godājamie deputāti šorīt ar mani apsprieda, ir vajadzīgi līdzekļi. Mums tie ir jāatrod, gan uzlabojot darbību, gan palielinot efektivitāti - es tam piekrītu -, taču vienlaikus arī apzinoties to, kas mums jādara.
Es jau runāja par flotili, dažām problēmām saistībā ar Palestīnas pašpārvaldi un diskusijām, kas notiek - Belder kungs, arī jūs par tām runājāt - starp Fatah un Hamas. Es skaidri pateicu, ka mūsu nostāja attiecībā uz Hamas nav mainījusies, bet es arī skaidri pateicu, ka mēs atbalstām veidus, kā prezidents Abbas var panākt vienotību ar palestīniešiem, izmantojot savu tehnokrātisko valdību un vēlēšanas, kuras būs tik svarīgas. Mēs neesam mainījuši savu nostāju, un mēs skaidri sakām, ka mēs esam piesardzīgi, raugoties uz šo situāciju.
Es gribu arī atsaukties uz to, ko teica Bisky kungs, runājot par nabadzīgākajiem pasaulē: "atbalsts cilvēka cienīgai dzīvei” - tāds bija viņa izteiciens. Es domāju, ka nākotnē šajā ziņā ļoti svarīgs būs tas, ko mēs darām Tūkstošgades attīstības mērķu īstenošanai un darbs, ko mēs darām sadarbībā ar citiem, lai kopīgi panāktu attīstību.
Pavisam īsi - jo es negribu aizņemt pārāk daudz laika - es vēlos runāt ar Albertini kungu par viņa ziņojumu un citēt to. Viņš runā par saskaņotību, sakot, ka "lai panāktu saskaņotību, pirmkārt un galvenokārt ir vajadzīga ES dalībvalstu politiskā griba atteikties no to atšķirīgajām pieejām”. Absolūta taisnība. Mēs zinām, ka, ja mēs gribam gūt panākumus, pilnībā īstenojot Lisabonas līgumu - un tas ziņojumā ir teikts -, mums vajadzīgs šis ilgtspējīgais finansējums arī nākamajā finanšu shēmā. Es piekrītu ziņojumam ļoti daudzos aspektos, bet īpaši attiecībā uz vajadzību aktīvi veicināt mūsu vērtības un visu mūsu politikas instrumentu izmantošanu. Es arī vēlos uzlabot mūsu dialogu.
Viens no mūsu lielākajiem sarežģījumiem ir laiks - cik daudz laika veltīt -, un es gribu nodrošināt, lai diskusijās ar jums mēs izmantotu labāko iespējamo laiku. Gualtieri kungs, mums abiem vakar bija laba diskusija. Es piekrītu tam, ka virzīšanās uz priekšu ir svarīga, īpaši attiecībā uz apvienošanos un dalīšanos, kas būs daļa no mūsu nākamās nedēļas diskusijas ar aizsardzības ministriem. Mums jānodrošina efektīvāka Eiropas resursu izmantošana. Ideja par apvienošanos un dalīšanos ir ļoti vienkārša, taču tā ir ļoti iedarbīga. Mums ir liels militārais potenciāls, lielā mērā neizmantots, tāpēc mums ir jāizvirza lēmumi izmantot militāros līdzekļus un atbalstīt citam citu apvienošanās un dalīšanās jomā. Mēs arī cenšamies uzlabot Eiropas Aizsardzības aģentūras darbu un uzņemties dažus uzdevumus, kas bija skaidri redzami atbildēs, ko mēs saņēmām pēdējās nedēļās, īpaši Lībijā.
Visbeidzot, es gribētu pateikties Muñiz De Urquiza kundzei par šo ziņojumu un par viņas atbalstu ANO. Es domāju, ka darbā, ko es pagājušajā nedēļā darīju ANO, es esmu parādījusi savu personīgo nostāju attiecībā uz daudzpusējās rīcības spēku. Mums ir jāskatās uz ES ANO sistēmā un visās pārējās starptautiskajās organizācijās. Mums skaidrāk jāpauž sava nostāja, un jābūt pamanāmākiem un radošākiem savos darbos.
Un tagad man atliek tikai pateikties deputātiem, kuri uzstājās pirmajā kārtā, un pateikt, ka es ceru noslēgumā dzirdēt kādas beigu piezīmes.
Jörg Leichtfried
Priekšsēdētāja kungs, baronese Ashton, diskusijās par Eiropas ārpolitiku un Eiropas stāvokli pasaulē mēs esam vienojušies, ka daudzu dažādu apstākļu dēļ ir vajadzīgi uzlabojumi. Taču mēs varētu ņemt vērā pieredzi līdzīgas politikas jomā, kura jau darbojas ārkārtīgi labi, citiem vārdiem sakot, ārējās tirdzniecības politikā. Eiropas Savienība ir pilnīgi atbildīga par ārējās tirdzniecības politiku. Tā ir vienīgā dalībniece un vienīgā dalībvalstu pārstāve. Nacionālās uzpūtības dēļ tas netiek pastāvīgi denonsēts. Citās jomās mums var būt dažādi uzskati, bet šajā mēs esam spēcīgi un vienoti.
Ir pienācis laiks mums izmantot savu spēku, lai nodrošinātu, ka mūsu partnervalstu iedzīvotāji var gūt labumu no tām vērtībām, kas ir palīdzējušas mums: cilvēktiesībām, sociālā nodrošinājuma, tiesiskuma un brīvības. Mums vajadzētu ievērot šo jauno Eiropas ārpolitikas dimensiju, un mums tā patiešām ir jāievēro, lai nākotnē pasauli padarītu brīvāku, taisnīgāku un sociālāku.
Krzysztof Lisek
(PL) Priekšsēdētāja kungs, Ashton kundze, vispirms es vēlos pateikties referentam Gualtieri kungam par smago darbu, un gribu arī pateikties pārējiem ēnu referentiem, ar kuriem man bija prieks sadarboties. Es gribētu pateikt, ka, būdams nepieredzējis šā uzdevuma veikšanā, es biju gaidījis asus strīdus, īpaši tāpēc, ka ziņojumam ir noteikts militārais aspekts, taču, kā izrādījās, darbs noritēja ļoti mierīgi.
Pirmajā Ashton kundzes runā, kad viņa runāja par konfliktiem, kas izcēlušies Ziemeļāfrikā, viņa teica, ka mēs nezinām, kāds būs to iznākums un ko šis iznākums nesīs. Protams, mēs nevaram teikt, ka kopējā drošības un aizsardzības politika būs brīnumzāles pret visu pasaules ļaunumu, taču KĀDP attīstībai noteikti vajadzētu nozīmēt to, ka mēs vairāk zināsim par šiem konfliktiem un ka mēs, iespējams, varēsim tos novērst vai atrisināt. Šajā gadījumā es domāju konfliktus, kas ir izcēlušies Ziemeļāfrikā un Tuvajos Austrumos, kā arī iesaldētos konfliktus, kas joprojām gruzd Kalnu Karabahā, Piedņestrā un okupētajās Gruzijas teritorijās.
Ir apsveicami, ka Gualtieri kunga ziņojumā ir ietverti daudzi jautājumi - tas ir diezgan garš ziņojums. Laika ierobežojuma dēļ daudzus no tiem es nepieminēšu, bet es vēlos pievērsties divām lietām. Pirmkārt, jautājums par Eiropas Savienības misiju darbību. Drošības un aizsardzības apakškomitejā mēs daudzas reizes runājām par to, ka mums būtu jāmācās no kļūdām vai no dažiem trūkumiem, lai turpmāk šīs misijas darbotos labāk. Jautājums par Eiropas Savienības operāciju plānošanu un vadību joprojām ir atklāts. Veimāras iniciatīvas ministri šo jautājumu ir izvirzījuši vēstulē jums, Ashton kundze. Mēs ceram uz konkrētu rīcību šajā jomā.
Visbeidzot es gribētu pieminēt ES un NATO attiecības. Es atzinīgi vērtēju to, ka jūs uzturat pastāvīgus kontaktus ar NATO ģenerālsekretāru un ASV Valsts sekretāri. Mums ir jāturpina šie kontakti, lai nedublētos tas, ko mēs darām - vienkārši tāpēc, lai taupītu naudu. Mēs zinām, ka revolūcija nav iespējama, Ashton kundze, bet mēs gaidām, ka jūs veiksiet pasākumus, kas sekmēs attīstību.
Véronique De Keyser
(FR) Priekšsēdētājas kundze, baronese Ashton, jūs pēdējās dienās esat saņēmusi daudz kritisku piezīmju, baronese Ashton. Dažas no tām nav nekas vairāk kā lēti politiski gājieni, un mana grupa ir tās nosodījusi. Tomēr citas nevar atstāt bez ievērības, un es gribētu padalīties ar jums savās bažās.
Tā ir taisnība, ka mēs ne vienmēr skaidri izprotam ES ārpolitiku, jo īpaši attiecībā uz to, ko tā cenšas panākt, citiem vārdiem sakot, tās mērķi. Jūsu paziņojumi ir pieņemti, bet bieži tie ir ļoti ieturēti, no kā mēs varam secināt, ka Eiropas Savienībā, iespējams, pastāv viedokļu atšķirības, kas pats par sevi ir signāls, kaut arī negatīvs. Tātad - jūs ķeraties pie darba, jūs organizējat sanāksmes, jūs runājat pa tālruni, jūs neturat sveci zem pūra, par to nav šaubu, taču visu šo centienu rezultāti diemžēl tiek izšķīdināti plašsaziņas līdzekļu saceltajā tracī, un līdz ar to Eiropas Savienības ārpolitika šķiet ārkārtīgi vāja dažu Eiropas valstu vadītāju kaismīgo runu priekšā.
Tomēr tagad ar arābu revolūcijām jūsu priekšā ir pavērusies ārkārtēja politiskā telpa, un Eiropas diplomātijas nozīmei šajā telpā ir jābūt ļoti skaidrai, jo, neņemot vērā katras valsts specifiskās īpatnības, tā ir taisnība, ka viss ir savstarpēji saistīts. Piemēram, bez arābu revolūcijas Ēģiptē, kā arī bez nesenās asiņainās apspiešanas Sīrijā Fatah un Hamas samierināšanās būtu neiedomājama. Patiesi, tāpēc, ka Bashar al-Assad ir pārkāpis sarkano līniju, Hamas pēkšņi vairs nejūtas ērti Damaskā un apsver pārcelšanos uz Kataru un Kairu, kā arī tagad tā vēlas rīkot pēdējā brīža sarunas, lai gan šīs sarunas ir risinājušās jau veselu mūžību. Šīs iespējas ir jāizmanto!
Tātad - kāda ir mūsu pašreizējā politika attiecībā uz Sīriju un Tuvajiem Austrumiem? Kā jau teicu, tā ir neapmierinoša. Turklāt es piekrītu dažu kolēģu izteiktajām dusmām par Sīrijas izņēmumu un tagad arī par Bashar al-Assad, kurš ir izvairījies no sankcijām, izņēmumu. Tas jums ir jāizskaidro mums labāk, baronese Ashton.
Vēl viena lieta. Ja vien pēc ASV ierosinājuma pēdējā brīdī netiks izvirzīta kandidatūra no Kuveitas vai Nepālas, ir iespējams, ka ANO Cilvēktiesību padomi 20. maijā vadītu Sīrija. Vai jūs patiešām iztēlojaties, ka Sīrija vada ANO Cilvēktiesību padomi?
Baronese Ashton, ar sankcijām nepietiek. Vai jūs esat rīkojusi kampaņu pret to, ka Sīrija vada ANO Cilvēktiesību padomi? Vai jūs esat uzstājusi, lai tiktu veikta starptautiska izmeklēšana masu slepkavībās? Pat, ja jums nav izdevies pārliecināt valstu vadītājus - un es šajā jautājumā piekrītu Cohn-Bendit kungam - pasakiet to, nelieciet mums minēt! Tieši šī neskaidrība mūs nomāc.
Attiecībā uz Tuvajiem Austrumiem es ne gluži jums piekrītu. Jūs piesardzīgi esat atzinīgi vērtējusi Fatah un Hamas samierināšanos, bet vai jūs iesaistīsieties dialogā ar Hamas? Vai mēs atkārtosim 2007. gada kļūdas? Kā mēs zinām, šī situācija, bez šaubām, ir ļoti sarežģīta. Tomēr es domāju, ka mums ir jāizmanto šī iespēja. Hamas atbalstīja arābu miera iniciatīvu. Abas puses ir neticami piekāpušās, lai izveidotu šo valdību. Vienošanās, kas regulē šīs nākamās valdības izveidi, kas, iespējams, notiks pēc mēneša, ietvēra vēlēšanu koncepcijas pieņemšanu, palestīniešu pašpārvaldi, to, ka Mahmoud Abbas varētu piedalīties sarunās, un 1967. gada robežu koncepciju, un šīs abas ir būtiskas prasības un netieša Izraēlas atzīšana. Tāpēc nesakiet man, ka jūsu nostāja ir tāda pati kā pirms diviem gadiem. Tas būtu mums neiedomājami.
Baronese Ashton, šī lieta ir steidzama. Politikā piesardzība neaizstāj drosmi: tām jāiet roku rokā. Parlaments vienmēr jūs atbalstīs, ja jums būs drosme nākt klajā ar spēcīgu redzējumu.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Priekšsēdētājas kundze, baronese Ashton, mēs joprojām esam tālu no tādas kopējas ārpolitikas, kas patiešām būtu šī nosaukuma cienīga. Jums par to ir izteikta kritika, taču man reizēm šķiet, ka jūs esat padarīta par grēkāzi situācijā, kas ir ārpus jūsu kontroles un ko ir izraisījis tas, ka dalībvalstīm nav politiskas gribas vienoties par vienotu pieeju.
Ņemsim par piemēru Lībiju. Vispirms Itālija bloķēja sankciju piemērošanu, pēc tam Francija bez jebkādas apspriešanās atzina Pārejas padomi Bengāzī, un, visbeidzot, Vācija atturējās balsojumā par rezolūciju ANO Drošības padomē. Jūs neko nevarat darīt, lai to mainītu, bet tas rada negatīvu Eiropas tēlu. Sīrijā mums būtu vajadzējis piemērot stingrākas sankcijas, taču arī tam ir vajadzīga vienprātība. Dažas dalībvalstis - Grieķija, Itālija un Spānija ir minētas presē šajā saistībā, un arī Vācija, iespējams, ir viena no tām, kas ir pret šīm sankcijām. Šādā gadījumā jums ir jāiznāk priekšā šeit un jāpasaka: "Mēs sarakstā varējām iekļaut tikai 13 cilvēkus”.
Vajadzība pēc vienprātības mūs paralizē. Tā vairs nedarbojas 27 dalībvalstīs. Mums ir jāveic nākamais lielais izrāviens uz priekšu mūsu kopējā ārpolitikā un drošības politikā. Es gribētu to pilnīgi skaidri pateikt Tannock kungam un viņa toriju draugiem.
Kā jums rīkoties? Dariet atklāti zināmu faktu, ka Eiropas sadarbība ir cietusi neveiksmi, un norādiet, kurš ir atbildīgs. Izmantojiet Kopienas instrumentus, jo īpaši demokrātijas veicināšanai.
Es biju pārsteigts, dzirdot, ka jūs šeit tik atklāti runājat par Eiropas demokrātijas fondu. Pašlaik mēs esam procesā, sagatavojot ziņojumu par šo tematu, kura referente ir De Keyser kundze, un mēs izvērtējam, kādas ir prasības. Man ir diezgan skaidri jāpasaka, ka mēs negribam vēl vienu Eiropas iniciatīvu demokrātijai un cilvēktiesībām (EIDHR), kas ir birokrātiska, lēna, pārāk sarežģīta un apolitiska. Mums ir vajadzīgs risinājums, kas ir skaidri saprotams, ātrs, vienkāršs un politisks. Ja jūs varat panākt šādu risinājumu, tad jūs saņemsiet mūsu pilnīgu atbalstu.
Michał Tomasz Kamiński
(PL) Priekšsēdētājas kundze, Ashton kundze, viens no saviļņojošākajiem brīžiem manā dzīvē bija 2007. gada decembrī, kad es piedalījos simboliskajā robežas atvēršanā starp Poliju un Lietuvu. Šī ceremonija, ko vadīja prezidents Kaczyński un prezidents Adamkus, bija paredzēta, lai atzīmētu Polijas un Lietuvas pievienošanos Šengenas zonai. Es gribētu teikt, ka mums - cilvēkiem, kas uzauguši aiz dzelzs priekškara - ceļošanas brīvība un Eiropa bez robežām ir taustāms Eiropas integrācijas panākumu piemērs. Es vēlos izteikt lūgumu: nekādos apstākļos atgriešanās pie robežām Eiropā nedrīkstētu kļūt par politisku instrumentu vai mēģinājumu populistiski reaģēt uz to, kas, iespējams, ir reāla problēma. Šengenas zona ir liels sasniegums, un mums tā jāaizsargā.
Paldies jums, Ashton kundze, ka pateicāt, ka mūsu nostāja attiecībā uz Hamas nav mainījusies. Problēma diemžēl ir tā, ka palestīniešu un prezidenta Abbas nostāja Hamas jautājumā ir mainījusies. Es gribētu lūgt jūs, Ashton kundze, nodrošināt, lai milzīgā apjoma atbalstu, kas tiek sniegts Palestīniešu pašpārvaldei, neizmantotu Izraēlas ienaidnieki uzbrukumiem šai pašlaik vienīgajai demokrātijai šajā reģionā. Es gribētu atgādināt ikvienam, ka Izraēla ir vienīgā valsts Tuvajos Austrumos, kurā arābu iedzīvotāji var izmantot un izmanto tiesības ievēlēt savus pārstāvjus parlamentā.
Franziska Katharina Brantner
Priekšsēdētājas kundze, es vēlos pateikt Komisijas priekšsēdētāja vietniecei/Augstajai pārstāvei sekojošo: Eiropas ārpolitikai šobrīd trūkst vadības, drosmes un Kopienas metodes, un tas notiek laikā, kad Eiropas Savienības rīcībā ir vairāk ārpolitikas instrumentu nekā jebkad agrāk. Jūs, kā jūs pati bieži sakāt, darbojaties klausīšanās režīmā: klausoties valstu valdības un gaidot, kamēr tās būs izteikušas savu viedokli. Tad jūs nākat klajā ar mazāko kopsaucēju, un bieži vien tas notiek tad, kad situācijā jau ir jauna dinamika.
Piemēram, par ko jūs esat pārliecināta Sīrijas gadījumā? Vai Assad tiks iekļauts sarakstā vai nē? Kāds ir jūsu viedoklis? Mēs gribētu to dzirdēt. Vai jūs gribat, lai viņam draudētu sankcijas, vai negribat? Jūs savā atbildē lūdzāt, lai mēs izdarām spiedienu uz valdībām, tāpēc pasakiet mums - uz kurām valdībām. Sāciet debates!
Protams, dalībvalstīm bieži trūkst politiskās gribas rīkoties vienoti un apņēmīgi, un tās negrib, lai jūs būtu stipra, taču ticiet man, baronese Ashton, tās neatbalstīs jūs un neglābs jūsu kā Augstās pārstāves dzīvību. Tās nav garantija tam, lai jūs paliktu savā amatā, to es jums varu droši pateikt. Un arī tas, ka Lisabonas līgumā jums paredzēta liela nozīme, šo situāciju nemaina. Jūs esat rotējošā prezidentūra. Jūs esat Komisijas priekšsēdētāja vietniece. Varat uzņemties iniciatīvu. Jums būtu jānosaka darba kārtība. Jums būtu priekšplānā jāizvirza savs viedoklis, savi lēmumi, un tad jāļauj dalībvalstīm reaģēt.
Ja jūs neuzņematies iniciatīvu, tad vismaz nenogaliniet citu iniciatīvu. Piemēram, Gēteborgas programmas konfliktu novēršanai pārskatīšana: pirms desmit gadiem to sāka Anna Lindh. Ungārijas prezidentūra sāka pārskatīšanu un gribēja, lai jūs to pārņemat, bet jūs to apturējāt. Es nesaprotu, kāpēc. Es varu tikai ieteikt jums vairāk uzdrīkstēties un vairāk deleģēt. Sekojiet Margaret Mead, kuru jūs citējāt, piemēram. Sekmējiet pārmaiņas, kas mums vajadzīgas. Es jums apsolu: tikai tas glābs jūsu amatu, un nekas cits.
Takis Hadjigeorgiou
(EL) Priekšsēdētājas kundze, baronese Ashton, manuprāt, jums ir pamats uzskatīt, ka pret jums vērstā kritika ir nepatiesa. Kā jūs var vainot, ja jūsu darbību ierobežo tie lēmumi, ko pieņem Eiropas Savienības lielās dalībvalstis? Tomēr man ir vēl viens jautājums: vai tie, kas šeit kritizē savu valdību, rīkojas savādāk nekā tad, kad viņi pauž nosodījumu, būdami pie varas savā valstī? Es piekrītu arī tam, ko teica Schulz kungs: ka vēl nesen Eiropas valstis pārdeva ieročus tiem, kuri, kā mēs tagad esam atklājuši, ir diktatori. Tomēr politika nozīmē prognozēšanu, tā nozīmē problēmu tūlītēju diagnosticēšanu; citādi mēs vienkārši reaģējam uz faktu.
Eiropas valstis bombardē savus nesenos partnerus; tomēr vienlaikus tās bombardē un iznīcina ieročus, ko pašas pārdod. Protams, jūs nevarat pārdot jaunus ieročus, ja nav iznīcināti vecie. Mēs uzskatām - lai Eiropas Savienība gūtu panākumus, tai jāizstrādā politika, kuras pamatā ir miera principi, norobežojoties no militāriem līdzekļiem un iejaukšanās, kā arī jāveicina starptautisko attiecību demilitarizācija. Eiropas Savienībai ir jāatbrīvojas no kodolieročiem pašai un jāpalīdz atbrīvot planētu no kodolieročiem. Tas būs Eiropas Savienības slavas brīdis.
Daži vārdi par kaimiņvalsti Tuvajos Austrumos - Turciju. Desmitiem žurnālistu Turcijā ir ieslodzīti cietumā, un tās 40 000 kareivju joprojām ir okupējuši pusi no Kipras un pārkāpj turku un Kipras grieķu tiesības. Tāpēc es aicinu baronesi Ashton tūlīt saskatīt Kiprā to, ko mēs pārāk vēlu saskatījām Arābijas pussalā.
Fiorello Provera
(IT) Priekšsēdētājas kundze, baronese Ashton, dāmas un kungi! Uzbrukumi koptu baznīcām Ēģiptē un kristiešu nogalināšanu ir zīmes, ka reliģiskā neiecietība pastiprinās, nododot to vienotības garu, kāds tika demonstrēts Tahriras laukumā, kur kopti un musulmaņi kopā izgāja demonstrācijā pret režīmu.
Līdzāspastāvēšana un sociālā stabilitāte ir būtiska miermīlīgai pārejai uz demokrātiju, bet šā iecietības trūkuma dēļ tā ir kļuvusi neiespējama. Tāpēc iestādēm Kairā jāuzņemas lielākas saistības aizsargāt minoritātes un pretoties Salafi ekstrēmismam, kas noliedz tos modernās demokrātijas principus, uz kuriem tiecas Ēģiptes iedzīvotāji. Ekonomikas attīstība, ko iezīmē ārvalstu ieguldījumu un, galvenais, tūrisma atjaunošanās, nav iedomājama bez iecietības, kārtības un stabilitātes.
Tāpēc tas, lai Eiropa sniegtu dāsnu atbalstu, ir gan Ēģiptes, gan pasaules interesēs, bet šim atbalstam jābūt atkarīgam no efektīvas minoritāšu aizsardzības politikas un saskaņā ar principu "kas vairāk dara, tas vairāk saņem” (more for more), kuru jūs, baronese Ashton, ierosinājāt kopīgi ar komisāru Füle.
Andreas Mölzer
(DE) Priekšsēdētājas kundze, baronese Ashton, pašreizējie notikumi Sīrijā mums atkal liek apzināties dilemmu, kādā Eiropas Savienība atrodas attiecībā uz Tuvajiem Austrumiem un to, kas notiek Ziemeļāfrikā. Gadiem ilgi mēs esam atbalstījuši despotiskus režīmus un diktatūru arābu pasaulē. Tagad, kad prezidents Assad sāk īstenot brutālus pasākumus pret savu tautu, mēs, protams, apzinīgi nosodām viņa rīcību un piemērojam virspusējas sankcijas. Manuprāt, tas nav tas, kas tiek domāts ar uzticamību. Attiecībā uz arābu pasauli demokrātija un cilvēktiesības acīmredzami nekad nav bijušas nekas vairāk kā tukši vārdi. Ir skaidrs, ka notiek mēģinājumi noslēpt to, ka Brisele vai, citiem vārdiem sakot, Eiropas Savienība šajā reģionā darbojas galvenokārt Amerikas Savienoto Valstu ģeopolitiskajās interesēs.
Bažas jo īpaši rada Eiropas Savienības bezpalīdzība, saskaroties ar visu šo notikumu attīstību Vidusjūras dienvidu reģionā. Mēs atzinīgi uztvērām demokrātijas izpausmes, kad sākās protesti un sacelšanās. Kas tagad notiek Tunisijā? Labākajā gadījumā situāciju var raksturot kā haotisku, un iespējams, ka pagaidu valdība drīzumā tiks gāzta no jauna. Ēģiptē, šķiet, valda pastāvīga vai pagaidu militāra diktatūra, kas vajā koptu kristiešus. Lībijā ir pilsoņu karš, kurā nevienprātīgi noskaņotie eiropieši negribīgi iesaistās, veltot tam pusi no saviem līdzekļiem.
Tomēr ASV, iespējams, nāksies secināt, ka Sīrija ir ciets rieksts. Prezidentam Assad pat nav jāuztraucas, ka ārēja spiediena rezultātā armija varētu vērsties pret viņu. Nav arī tāda aizsardzības spēka, kas varētu viņu gāzt. Tomēr režīma maiņai Damaskā noteikti būtu tālejošas sekas uz visu reģionu. Pirmie Sīrijas bēgļi, kas ierodas Turcijā, iespējams, ir priekšvēstneši milzīgai to cilvēku plūsmai, kuri bēg no šā konflikta.
Ņemot vērā pašreizējo situāciju Sīrijā un Lībijā, mums Eiropā un Briselē steidzami jāizstrādā autonoma politika, kas nav atkarīga no Vašingtonas un ko neietekmē Vašingtona. Atšķirībā no ASV Eiropu tās ģeogrāfiskā stāvokļa dēļ tieši ietekmē notikumi šajā reģionā. Tomēr mēs nedrīkstam ļaut sevi ievilkt dziļāk Lībijas pilsoņu karā, pretējā gadījumā mums draud risks kļūt par terorisma un ekstrēmisma mērķi.
Eduard Kukan
Priekšsēdētājas kundze, kas attiecas uz ziņojumu par ES kā globālu spēku, tendences starptautiskajā arēnā liecina, ka pastāv steidzama vajadzība, lai ES rīkotos ātrāk. Tas nozīmē gatavību risināt globālus uzdevumus. Ar Lisabonas līgumu ir radīta sistēma un vajadzīgie instrumenti šādai darbībai.
Vispirms mums būtu jārisina globālās pārvaldības nepilnības. Tādi piemēri kā Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksme par klimata pārmaiņām, Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas rezolūcija par līdzdalības tiesību palielināšanu - apsveicu baronesi Ashton - vai ES dalība Starptautiskajā Valūtas fondā liecina par vajadzību ne tikai risināt šos jautājumus, bet arī rast kopīgu stratēģiju.
Ziņojumā parādīts, kuros virzienos centieni būtu jāpastiprina. Viena no svarīgākajām jomām ir mūsu lomas un koordinācijas stiprināšana Apvienoto Nāciju Organizācijas sistēmā. Tas pats attiecas uz starptautiskajām finanšu iestādēm un daudzpusējām drošības organizācijām. Tas viss nenotiks automātiski. Tas prasīs laiku, kā arī saskaņotas un koordinētas darbības no mūsu puses. Mums steidzami vajadzīga ilgtermiņa stratēģija, kurā skaidri noteikti tie pasākumi un darbības, kas mums jāveic, lai nostiprinātu savu vietu globālajā arēnā. Es ceru, ka baronese Ashton ierosinās šādu stratēģiju un ka mums būs iespēja apspriest to šeit, Parlamentā.
Man ir vēl viena piezīme, kas vairāk attiecas uz G. Albertini ziņojumu. Šo svētdien Albānijā notika pašvaldību vēlēšanas. Es vadīju Parlamenta ad hoc delegāciju, kas piedalījās vēlēšanu novērošanā, un man ir vēsts, kas jānodod jums. Albānijas iedzīvotāji - es nerunāju par politiķiem, bet par vienkāršajiem iedzīvotājiem - uz mums, Eiropas Savienību, raugās ar uzticību un cerību. Viņi cer, ka mēs viņiem palīdzēsim rast risinājumu ļoti sarežģītajai politiskajai situācijai, kādā politiķi ir noveduši savu valsti. Salīdzinājumā ar mūsu globālajiem mērķiem, šeit ir vajadzīgs tikai mazs solis. Cik labi mēs varam būt paši savā laukumā? Tomēr tā ir pārbaude, kas mums ir jānokārto veiksmīgi un ar cieņu.
Hannes Swoboda
(DE) Priekšsēdētājas kundze, baronese Ashton, dāmas un kungi! Kā ēnu referents es vispirms vēlos sirsnīgi pateikties referentam Albertini kungam par viņa ļoti pozitīvo sadarbību šā ziņojuma sagatavošanā.
Šajā ziņojumā, un, protams, arī šajās debatēs mēs esam pamatoti koncentrējušies galvenokārt uz dienvidu teritorijām un uz Tuvajiem Austrumiem. Es negribu atkārtot to, ko teica Schulz kungs, De Keyser kundze un citi. Es tikai gribētu īsi atsaukties uz situāciju Palestīnā un Izraēlā.
Es uzskatu, ka samierināšanās starp Hamas un Fatah un to gatavība dibināt valsti ir lieliska iespēja, jo valsts izveide ietver apņemšanos un atbildību. Mums noteikti tas ir skaidri jāpasaka. Mums vajadzīga Izraēlas atzīšana, mums vajadzīgs miers šajā reģionā un mums vajadzīga atteikšanās no vardarbības.
(Aplausi)
Tas ir ārkārtīgi svarīgi. Tomēr Izraēlai ir jāatzīst arī neatkarīga Palestīnas valsts tieši tāpat kā Hamas ir jāatzīst Izraēlas Valsts. Tikai tad, kad būs šis divu valstu risinājums, mēs varēsim arī panākt mieru Tuvajos Austrumos.
Es gribu palūkoties ne tikai dienvidu virzienā, bet arī austrumu virzienā, jo, no vienas puses, es vadīju parlamentāro delegāciju Turkmenistānā, un, no otras puses, vakar es tiku nozīmēts par Parlamenta referentu attiecībā uz Krieviju. Par spīti saprotamajai galvenās uzmanības koncentrēšanai uz problēmām dienvidos, mēs nedrīkstam aizmirst, cik svarīgi ir mūsu austrumu kaimiņi. Arī Turcijai šajā saistībā ir milzīga loma. Mums nevajadzētu uz Turciju vienkārši skatīties kā uz kandidātvalsti. Turcijai jābūt arī mūsu partnerei, jo īpaši saistībā ar situāciju Vidusjūras reģionā. Taču ir svarīgi arī, lai mēs stiprinātu savus kontaktus ar Turciju attiecībā uz Melnās jūras reģionu un iekļautu Turciju mūsu kopējā Eiropas ārpolitikā un drošības politikā. Tam nav noteikti jābūt saistītam ar pievienošanās jautājumu.
Otrkārt, ļoti svarīgs faktors ir partnerība ar Krieviju. Mēs gribam izveidot partnerību ar Krieviju, bet sarunās mums ir jāieņem spēka un pašpārliecības pozīcija. Reizēm mums tās pietrūkst. Krievijai tās ir pārāk daudz, savukārt mums tās ir par maz. Vienošanos mēs spēsim panākt tikai tad, kad mēs būsim līdzvērtīgi. Lai gan es ļoti atbalstu šo partnerību, kam jābūt stratēģiskai partnerībai, es jūtos ļoti pārsteigts par spiedienu, ko Krievija pašlaik īsteno, īpaši Ukrainā. Agrāk mēs būtu raksturojuši Krievijas un Ukrainas valdību locekļus kā draugus, taču tas, kā Krievija izturas pret Ukrainu, ne tuvu nav godīgi. Tas pats attiecas uz tās izturēšanos pret dažiem enerģijas piegādātājiem, un mēs to redzējām arī Turkmenistānā. Tāpēc mums ir Krievijai skaidri jāpasaka, ka mēs gribam partnerību, kas pamatota uz vienlīdzību un uz kopējām interesēm. Mūsu mērķim noteikti ir jābūt patiesas un aktīvas partnerības izveidei.
Attiecībā uz Vidusāzijas tematu, baronese Ashton, mēs gribam iesaistīties, bet mums tur nav pārstāvniecības. Es zinu, ka pastāv finansiālas problēmas, taču mums steidzami vajadzīga diplomātiskā pārstāvniecība šajā reģionā. Mēs gribam pirkt enerģiju no šīm valstīm. Mēs gribam, lai šīs valstis virzītos uz demokrātiju un cilvēktiesību ievērošanu. Tomēr mēs īsti nesākam pietiekami iesaistīties. Morel kungs ir lielisks cilvēks un viņš dara ļoti labu darbu, bet ar to nepietiek. Mums jāizveido vairāk pārstāvniecību šajās Centrālāzijas valstīs, kuras ir mūsu kaimiņi. Vai nu šīs valstis skatīsies tikai uz Ķīnu vai uz Krieviju, vai arī tām būs vismaz iespēja skatīties Eiropas virzienā. Uzskatu, ka tas ir svarīgi.
Visbeidzot, es vēlos vēlreiz skaidri pateikt, ka mēs gribam jums sniegt pilnīgu atbalstu. Tas, ko jūs šodien teicāt, ir pilnīgi pareizi. Mēs Parlamentā visdrīzāk gribētu, lai jūs to pateiktu mazliet skaļāk un tiešāk, pat ja tas ne vienmēr ir jūsu stils, jo tad mēs varētu jums sniegt pat vēl lielāku atbalstu.
Andrew Duff
Priekšsēdētājas kundze, es Cathy Ashton gribētu pateikt šo: jūs saprotami runājāt par problēmām panākt vienošanos starp 27 ārlietu ministriem. Taču Lisabonas līgums ļauj jums to nedarīt: jūs varat veidot koalīcijas no tiem, kas vēlas piedalīties, un izveidot sistemātisku pastiprinātu sadarbību.
Es uzskatu - ja vienprātība var panākt tikai to, ka iespējams vienoties par 13 sīriešu iekļaušanu sankciju sarakstā, tad šī ir tāda vienprātības prasība, kura būtu jāatmet kā nederīga. Mans ieteikums ir atrast avangardu, izveidot tādu valstu pamatgrupu, kas vēlas politiski darboties, un strādāt ar tām, lai apņēmīgi izstrādātu kopēju politiku.
Geoffrey Van Orden
Priekšsēdētājas kundze, domāju, ka baronesi Ashton nepārsteigs, ja es izteikšu vilšanos nevis par Eiropas kopējās drošības un aizsardzības politikas (KDAP) darbību, bet faktiski par to, ka viņa joprojām uzstāj uz ūdens liešanu šajā īpaši nevajadzīgajā un ļoti dārgajā sietā.
Iespējams, viņa apgalvos, ka saskaņā ar KĀDP Eiropas Savienība ir iesaistījusies apmēram 25 misijās. Jāsaka, runa ir par apzīmējumu: tikai dažas no šīm misijām iztur kritiku. Tās ir vai nu misijas, ko labāk īstenojusi NATO, tiešas civilās misijas vai arī tās ir pasīvas misijas, kurās iesaistītas militārpersonas. Parasti tās ir īstenotas, jo Eiropas Savienība kādam ir lūgusi to aicināt kaut ko darīt. Pašlaik NATO veic militāras operācijas Lībijā. Neieguvusi pilnvaras ieviest kuģošanas embargo, ES izmisīgi cenšas panākt, lai ANO to aicinātu īstenot humānās palīdzības programmu.
Fakts ir tas, ka ne NATO, ne ANO negrib, lai ES pretendētu uz militāru iesaistīšanos. Protams, humānā palīdzība ir ļoti vajadzīga un ES varētu būt noderīga, taču ne šādā veidā, cenšoties sekmēt tikai savus nepamatotos militāros mērķus. Problēma ir tas, ka jau pati KĀDP un visu tās dublējošo struktūru pastāvēšana izraisa šķelšanos un mudina sabiedrotos nopietni apsvērt, vai tie vēlas stingri atbalstīt NATO operācijas.
(Runātājs piekrita atbildēt uz zilās kartītes jautājumu saskaņā ar Reglamenta 149. panta 8. punktu)
Nicole Sinclaire
Priekšsēdētājas kundze, vai attiecībā uz ANO kolēģis man piekrīt, ka, ja Eiropas Savienībai būtu pašai sava vieta ANO Drošības padomē - kas pašlaik tiek plaši apspriests - tas nozīmētu būtisku Apvienotās Karalistes un arī Francijas suverenitātes nodošanu Eiropas Savienībai? Vai pašreizējā Apvienotās Karalistes valdība, kuru viņš atbalsta, noteikti neatbalstīs šādu suverenitātes nodošanu?
Geoffrey Van Orden
Priekšsēdētājas kundze, es gribētu pateikties cienījamajai deputātei par šo jautājumu.
Protams, šīs ir vēl vienas no Lisabonas līguma postošajām sekām. Es uzskatu, ka ir pilnīgi nepieņemami, ka Apvienotajai Karalistei un Francijai patiešām būtu jāatsakās no savas vietas Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomē, lai dotu iespēju Eiropas Savienībai sēdēt pie Drošības padomes galda. Es nedomāju, ka kāda dalībvalsts vēlētos to darīt. Diemžēl to paredz Lisabonas līgums, un tas, kā es saku, ir viens no iemesliem, kāpēc mēs tik ļoti pret to iebilstam.
Ulrike Lunacek
Priekšsēdētājas kundze, es gribētu pateikt priekšsēdētāja vietniecei/Augstajai pārstāvei sekojošo: Es ļoti atzinīgi vērtēju to, ko jūs savā pirmajā runā teicāt par savu politiku, un to, ko jūs darāt saistībā ar Ziemeļāfriku - Ēģipti, Tunisiju, Lībiju - un sevišķi īpašo uzmanību, kādu jūs esat pievērsusi šo valstu jauniešiem un sievietēm, kā arī jūsu pieeju dziļai demokrātijai, kam ir jāiesakņojas. Es uzskatu, ka tas ir būtiski, un mēs visi Parlamentā jums piekrītam, tāpēc es ceru, ka tas izdosies.
No otras puses, es piekrītu daudziem kolēģiem, ka Assad vajadzēja būt iekļautam sankciju sarakstā. Kā mans kolēģis Danny Cohn-Bendit jums jautāja: kurš ir tas - vai kuri ir tie - kas to bloķēja Padomē? Vai tas ir Westerwelle kungs? Kurš? Pasakiet mums, un jūs saņemsiet mūsu atbalstu, ja runāsiet ar mums pārredzami un atklāti. Es domāju, tas jums palīdzēs. Izpētiet savas pilnvaras. Jūs Parlamentā gūsiet lielāku mūsu atbalstu, ja jūs mums vairāk stāstīsiet par to, kas notiek Padomē. Sāciet tagad un pastāstiet mums!
Es domāju, ka tas attiecas arī uz saskaņotību, kā jūs un daudzi citi šeit ir teikuši. G. Albertini ziņojumā, par kuru mēs šonedēļ balsosim, mēs aicinām arī, lai valstu politika atbalstītu ES un jūsu nostāju, un es aicinu savus kolēģus šeit, Eiropas Parlamentā, tos no jums, kuri pārstāv valdību partijas savās valstīs: pasakiet saviem ārlietu ministriem un saviem premjerministriem, lai viņi atbalsta kopējo Eiropas politiku un neskatās tikai uz savas valsts iekšējām interesēm, tostarp ārpolitikā, citādi mums nekad nebūs kopējas Eiropas ārpolitikas, kuras izveidei mums vajag, lai jūs, baronese Ashton, uzņematies vadību, darbojaties vērienīgi un esat drosmīga savā apņēmībā.
61 gadu pēc Šūmaņa (Schuman) deklarācijas, kuras gadadienu mēs atzīmējām pirms divām dienām, mums vajag vairāk Eiropas nekā jebkad agrāk. Tas, ko mēs gribam, ir ļoti konkrēts: konfliktu novēršana un civilās krīzes vadība, lēdija Ashton. Mēs pieprasām, lai Ārējās darbības dienestā ieviestu neatkarīgu ietekmes novērtējumu kā standarta procedūru, lai kvalitatīvi novērtētu katras KĀDP misijas sekas drošības, cilvēktiesību, dzimumu, sociālajā un ekonomikas jomā, un vajag, lai šajās misijās būtu arī vairāk civilā personāla.
(Runātājs piekrita atbildēt uz zilās kartītes jautājumu saskaņā ar Reglamenta 149. panta 8. punktu)
Nicole Sinclaire
Priekšsēdētājas kundze, sākumā es vēlos izteikt cieņu kolēģei, kas tikko runāja, par viņas nenogurstošo darbu cilvēktiesību jomā. Viņa runā par kopēju ES politiku attiecībā uz ārlietām utt. Bet vai viņa pievienojas manam satraukumam par Eiropas Savienības liekulību? Kā mēs abas zinām, ES iebilst pret nāvessodu, un tomēr priekšsēdētāja Barroso un priekšsēdētāja von Rompuy kopīgajā paziņojumā par Bin Laden ir teikts, ka "tas parāda, ka šādi noziegumi nepaliek nesodīti.” Vai tas netieši nozīmē piekrišanu, ka nāves sods ir sods?
Ulrike Lunacek
Priekšsēdētājas kundze, atbildot uz kolēģes piezīmi, vēlos pateikt, ka Osama Bin Laden nāve nebija nāves sods. Tā bija nogalināšana, un es personīgi būtu devusi priekšroku tam, ja Amerikas Savienotās Valstis viņu būtu aizturējušas un nodevušas tiesai.
Tomēr tas nav domāts kā kritika kolēģei.
Viņas minētais Barroso kunga izteikums nebija liekulība. Tas bija oficiāls paziņojums. Iespējams, es uz to raugos kritiski, un, kā jau teicu, es būtu vairāk atbalstījusi to, lai Osama Bin Laden tiesātu, piemēram, Starptautiskā krimināltiesa, bet tas nav noticis. Taču es tajā nesaskatu nekādu liekulību, jo mums vajadzīga kopēja Eiropas nostāja. Attiecībā uz nāvessodu es domāju, ka vismaz šajā kontinentā viss ir skaidrs - lai gan citās pasaules daļās tas tā diemžēl nav.
Patrick Le Hyaric
(FR) Priekšsēdētājas kundze, baronese Ashton, dāmas un kungi! Manuprāt, vārdi, kurus jūs lietojāt savas pirmās runas laikā par savu vēlmi, lai pēc palestīniešu iekšējās samierināšanās tiktu izveidota Palestīnas valsts, ir ļoti svarīgi.
Šī palestīniešu vienošanās ir būtisks politisks notikums, un pretēji tam, kas tikko šeit tika sacīts, Hamas pirmo reizi ir piekritusi PAO un Palestīniešu pašpārvaldei, kas darbojas kā tās sarunu partneri. Tā piekrīt 1967. gada robežām un Kvarteta nosacījumiem, arī vardarbības noraidīšanai. Ir paredzēts iecelt pārejas posma valdību, kas atbildēs par vēlēšanu sagatavošanu. Tāpēc ir nobriedusi situācija, lai ANO nākamā gada septembrī atzītu Palestīnas valsti ar 1967. gada robežām un Austrumjeruzalemi kā galvaspilsētu.
Atstājot malā to, ko jūs teicāt pirmīt, baronese Ashton, kādi būs nākamie Eiropas Savienības soļi, lai atzītu Palestīnas valsti un aizstāvētu šo ideju Apvienoto Nāciju Organizācijā?
Un vai jūs varat pateikt mums, kādas iniciatīvas jūs un Eiropas Savienība plānojat veikt, lai nodrošinātu, ka Izraēlas valdība nodod tos nodokļu ieņēmumus, kas pienākas Palestīniešu pašpārvaldei?
(Runātājs piekrita atbildēt uz zilās kartītes jautājumu saskaņā ar Reglamenta 149. panta 8. punktu)
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Priekšsēdētājas kundze, Le Hyaric kungs, es uz šo situāciju raugos tieši tāpat kā jūs. Vienotība starp Hamas un Fatah patiešām ir vēsturisks solis uz priekšu. Tagad varbūt būs iespējams panākt progresu samierināšanās procesā starp palestīniešiem un izraēliešiem. Baronese Ashton ļoti skaidri pateica, ka otrā flotile būs pilnīgi lieka provokācija, kas varētu kaitēt šim procesam. Vai jūs un jūsu grupa tagad pārtrauksiet atbalstīt šo flotili tāpat, kā tas notika vakar šeit, Parlamentā, ar ievērojamu Eiropas Apvienotās kreiso un Ziemeļvalstu Zaļo kreiso spēku konfederālās grupas līdzdalību?
Patrick Le Hyaric
(FR) Priekšsēdētājas kundze, nē, šī flotile ir Eiropas pilsoniskā sabiedrība, kas rīkojas, lai pārtrauktu pilnīgi bezjēdzīgu blokādi. Ja valsts iestādes, valstis un mēs paši būtu atbalstījuši starptautiskos tiesību aktus, tad mēs nebūtu šeit un palestīnieši nedzīvotu cietumā, par kādu jau pārāk ilgi ir pārvērtusies Gaza.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Priekšsēdētājas kundze, es izsaku atzinību Albertini kungam par viņa ziņojumu un par atsaukšanos uz KĀDP, aizsardzības un drošības politikas principiem un prioritātēm. Protams, pasaule mainās, Eiropas Savienībai ir jāstājas pretī milzīgiem izaicinājumiem un jāveic nopietnas darbības. Draudi, ko rada pašreizējā nabadzība, lielas daļas iedzīvotāju sociālā atstumtība, aizvien pieaugošais bezdarba līmenis, ģeopolitiskās izmaiņas arābu pasaulē, kas jo īpaši jāņem vērā, dabas katastrofas un imigrācija ir galvenās šī laika problēmas un zīmes, kas vēstī par spriedzi arī nākotnē.
Īpaši imigrācijas jautājums, kurš nesen kļuvis par sāpīgu tematu Itālijas un Francijas attiecībās, ir licis apšaubīt Šengenas līgumu. Manuprāt, mēs nevaram ignorēt imigrācijas problēmu, taču mums ar to ir jārīkojas piesardzīgi un izlēmīgi. Mums jāsaka "jā” solidaritātei, bet jāsaka "jā” arī sociālo struktūru uzturēšanai. Visas debates par Šengenas līgumu, manuprāt, ir jāpapildina ar grozījumiem Dublinas II procedūrā.
Nicole Sinclaire
Priekšsēdētājas kundze, es vēlos pateikt dažus līdzjūtības un atbalsta vārdus baronesei Ashton: nesen es skatījos BBC raidījumu, kurā jūs intervēja Jeremy Paxman, kurš jums uzdeva dažus ļoti piemērotus jautājumus, un jūs jutāties ļoti neērti. Viņš jautāja, kurš jums faktiski dod uzdevumus un par kurām no 27 dalībvalstīm jūs faktiski varat runāt - un, manuprāt, šie jautājumi šodien izskanēja arī šajā sēžu zālē.
Nav vienas kopējas politikas, vai ne? Mēs to pieredzējām saistībā ar ANO rezolūciju par lidojumu aizlieguma zonu Lībijā, kad Vācija balsoja pret to. Kā mums var būt kopēja politika, ja viena no lielākajām ES valstīm faktiski balsošanā nostājas opozīcijā pret divām citām lielākajām ES valstīm? Jums ir uzdots neiespējams uzdevums.
Mani atbalsta vārdi - un es jutos atvieglota, svētdienas laikrakstā izlasot, ka jūs esat noliegusi savu atkāpšanos no amata, - ir šādi: kā cilvēks, kurš ir ļoti kritiski noskaņots pret kopējo ES politiku un to, ka ES atņem suverenitāti manai valstij, es novēlu jums palikt šajā amatā tik ilgi, cik vien iespējams, jo, kamēr tajā atrodaties jūs, es nedomāju, ka mums varētu rasties daudz problēmu saistībā ar suverenitātes zaudēšanu. Galu galā, kad jūs bijāt Apvienotās Karalistes Augšnama vadītāja un jūs atbalstīja Lisabonas līgums, saskaņā ar kuru tika izveidots jūsu amats, nosakot atalgojumu GBP 313 000 gadā, jūs faktiski atkal un atkal atkārtojāt, ka šis ir tikai uzkopšanas uzdevums, nevis būtiska suverenitātes nodošana. Jūs to atkārtoti teicāt Augšnamam. Tātad nav jēgas uzdot jums jautājumus, jo - vai mēs varam saņemt godīgu atbildi?
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Priekšsēdētājas kundze, baronese Ashton, dāmas un kungi! Galvenajam jautājumam šajās pārāk plašajās debatēs vajadzētu būt situācijai Ziemeļāfrikā un Tuvajos Austrumos.
Mums šajās debatēs nav jācildina tikumi - baronese Ashton ir pamatoti norādījusi uz dažiem pozitīviem elementiem; es uzsvērtu labo vai drīzāk labāko informācijas apmaiņu starp Parlamentu un Eiropas Ārējās darbības dienestu -, taču nav arī jāslēpj trūkumi, un nesen mums to atgādināja tik saprātīgs cilvēks kā Giorgio Napolitano, mūsu bijušais kolēģis un Itālijas Republikas prezidents.
Starp negatīvajiem aspektiem - par spīti baroneses Ashton centieniem - ir atšķirīgie kritēriji, ko Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomē un arī Eiropas Savienības Ministru padomē piemēro Lībijas un Sīrijas gadījumā. Negatīvo aspektu vidū, baronese Ashton, ir arī situācija Ašrafas nometnē: jums ir zināma pozitīvā, konstruktīvā un starpnieciskā loma, kāda manai grupai ir ārpolitikas attīstībā, un varat man ticēt, Irānas jautājuma svarīgums un jutīgums nav paslīdējis man garām.
Tomēr par spīti brīdinājumiem attiecībā uz humāno aspektu, kas izteikti jūsu dienestiem, jūsu darbiniekiem, jūsu birojam un jūsu ģenerāldirektoram, un par spīti tam, ka es pats iesniedzu jums paziņojuma projektu, jūs klusējāt, līdz 32 cilvēki ir gājuši bojā un vairāk nekā 300 ievainoti. Varat izdarīt pati savus secinājumus.
Jūs pati šorīt teicāt, ka mums ir jārīkojas un mums jārīkojas saskaņoti, sevišķi attiecībā uz cilvēktiesību aizsardzību; jo īpaši, uzņemoties riskus, baronese Ashton, ja ir apdraudētas dzīvības.
Mans jautājums jums ir šāds: attiecībā uz Kubas disidentu Juan Wilfredo Soto García, kurš tika arestēts, piekauts un visbeidzot nogalināts, vai jūs gatavojaties aicināt veikt izmeklēšanu, lai atklātu patiesību par šiem traģiskajiem notikumiem? Ja šajā izmeklēšanā tiks atklāta cēloņu un seku sakarība starp piekaušanu un nāvi, vai jūs to nosodīsiet?
Kristian Vigenin
(BG) Priekšsēdētājas kundze, Ashton kundze, es klausījos jūsu runu ļoti uzmanīgi un ar lielu gandarījumu, un es nedzirdēju nevienu vārdu, kuram es nevarētu piekrist. Tomēr gan šajā sēžu zālē, gan starp Eiropas Savienības pilsoņiem jūs sastapsieties ar skarbu kritiku attiecībā uz mūsu spēju demonstrēt vienotu pieeju un kopīgu rīcību.
Lisabonas līgums radīja svarīgus nosacījumus, kas Eiropas Savienībai starptautiskajā arēnā ļauj paust vienotu nostāju. Šī nostāja ar jūsu starpniecību tiek pausta skaidri. Tomēr panākumus var gūt tikai tad, ja citas nostājas netiek paustas vai vismaz tiek paustas klusāk. Gluži pretēji - tas, ko mēs redzam, ir tracis. Uz šo brīdi mēs pasaulei varam piedāvāt kakofoniju, kurā bieži vien ir grūti sadzirdēt svarīgo vēstījumu, ko Eiropas Savienība grib nodot.
Es domāju, Ashton kundze, ka mūsu iestāde - Eiropas Parlaments - ir dabisks jūsu sabiedrotais cīņā par Lisabonas līguma īstenošanu. Izmantojiet mūsu palīdzību, cik vien jūs varat, jo šodien mēs rakstām nākamo ziņojumu par kopējo ārpolitiku un drošības politiku, un arī tāpēc, ka ārkārtīgi dinamiskā attīstība 2011. gadā rada mums izdevību ieviest kārtību savās mājās.
Es pilnīgi atbalstu viedokli, ka mūsu atbalsts Ziemeļāfrikas valstīs, īpaši Tunisijai un Ēģiptei, ir jāsniedz divos posmos. Viens ilgtermiņa posms jau lielā mērā ir iezīmēts. Tomēr Ēģiptei un Tunisijai atbalsts ir vajadzīgs tagad, jau šajā gadā, un daudz lielākā apmērā, nekā šobrīd tiek apspriests.
Arābu revolūcijām ir divi aspekti. Viens bija brīvības un demokrātijas neesība, savukārt otrs bija sociālo izredžu trūkums un bezcerības sajūta. Revolūcijas spēs gūt panākumus tikai tad, ja šīs abas problēmas tiks atrisinātas kopā.
Konferencē Tunisijā, kuru organizēja Eiropas Sociālistu partija un kuru apmeklēja partiju un kustību pārstāvji no visa reģiona, mēs lūdzām Eiropas Savienību īstenot neatliekamās palīdzības programmu, kas atbalstītu demokrātiskos procesus tagad, nekavējoties. Arī Eiropas Parlamenta sociālistu un demokrātu progresīvās alianses grupa ir ievērojami palielinājusi apņemšanos atbalstīt šo reģionu. Es to pieminu, lai uzsvērtu, cik svarīga mums ir apņemšanās visos līmeņos.
Visbeidzot es gribu pateikt, ka pagājušajā nedēļā tika izveidota EURONEST parlamentārā asambleja. Tas ir skaidrs signāls, ka mūsu austrumu partneri grib spēcīgāku politisko dialogu ar Eiropas Savienību. Neaizmirsīsim viņus!
Annemie Neyts-Uyttebroeck
Priekšsēdētājas kundze, vārdi ir līdzekļi, vārdi ir instrumenti, un vārdi var būt ieroči ārpolitikā. Tāpēc tie ir jālieto piesardzīgi un apdomīgi, tomēr ir gadījumi, kad tie ir jālieto apņēmīgi.
Es gribētu pateikt Augstajai pārstāvei, ka man ļoti trūka viņas balss pirmajās to šausmīgo nodarījumu dienās, ko paveica Sīrijas iestādes. Es uzskatu, ka drosmīgajiem iedzīvotājiem, kas piedalījās demonstrācijās Sīrijā - un joprojām piedalās, pakļaujot sevi lielam riskam, - jūsu balss pietrūka vēl vairāk. Ir atsevišķas reizes, kad jārunā nekavējoties. Šī bija viena no tām.
Tagad es vēlos pievērsties Tuvajiem Austrumiem. Es uzskatu, ka to nodokļu aizturēšana, ko Izraēlas valdība iekasējusi Palestīnā, ir ļaunprātīga rīcība un, vēl jo vairāk, tā neatbilst prasībai, ka Rietumkrasta un Gazas iestādēm ir jāpanāk vienošanās un pēc tam, kad vienošanās panākta, jāpieņem šis lēmums. Turklāt šis lēmums ir ārkārtīgi cinisks, jo pastāv ļoti liela iespēja, ka Eiropas Savienībai jebkurā gadījumā būs jāatlīdzina finanšu iztrūkums.
Tāpēc es atbalstu visus kolēģiem, kuri aicina - un arī es aicinu - dot jaunu stimulu Izraēlas un palestīniešu konflikta mierīgam risinājumam, kura pamatā, protams, jābūt divu valstu risinājumam.
Mirosław Piotrowski
(PL) Priekšsēdētājas kundze, par spīti tam, ka spēkā stājies Lisabonas līgums, kas regulē kopējo ārpolitiku un drošības politiku, maz kas ir mainījies. Pašreizējiem diplomātiskajiem birojiem ir piešķirti jauni nosaukumi, taču ES nav nostiprinājusi savu stāvokli kā dalībniece globālajā arēnā.
Varētu brīnīties, vai vispār ir iespējams vadīt kopēju politiku Eiropas Savienības 27 dalībvalstīm. Šādi secinājumi tieši izriet no G. Albertini ziņojuma, kurā norādīts, ka dalībvalstis nevēlas īstenot kopēju politiku, un no dažu to dalībvalstu pārstāvju paziņojumiem, kuras ir radījušas vienotības trūkuma iespaidu. Līdzīgi secinājumi ir atrodami R. Gualtieri ziņojumā, kurā uzmanība pievērsta plaši izplatītajam aizsardzības programmu pārklāšanās faktam un no tā izrietošajai ierobežoto finanšu līdzekļu izšķērdēšanai. Tāpēc NATO joprojām ir vienīgais efektīvais spēks, un kreisā spārna balsis Parlamentā, kas rakstveidā izpaužas mazākuma viedokļos un cita starpā prasa likvidēt NATO, ir bīstamas un atklāti anarhistiskas.
Reinhard Bütikofer
(DE) Priekšsēdētājas kundze, baronese Ashton, lieliskajā Gualtieri kunga ziņojumā par kopējo drošības un aizsardzības politiku ietverts svarīgs situācijas izvērtējums. Es gribu uzsvērt četras prioritātes drošības un aizsardzības politikas jomā, kuras mums nākamā gada gaitā būtu jāīsteno.
Pirmkārt, mums ir jāveic reāls kopīgo misiju novērtējums un jo īpaši ārējs novērtējums. Mums šie novērtējumi jāiekļauj arī savās reģionālās politikas koncepcijās. Tas jo īpaši attiecas uz Āfrikas ragu.
Otrkārt, mums ir jāpanāk progress attiecībā uz militāro spēju apvienošanu un dalīšanos šajās spējās. Mums jānodrošina, lai atsevišķais ceļš, ko iet Francija un Lielbritānija, tiktu iekļauts atpakaļ kopējā Eiropas risinājumā. Eiropas Aizsardzības aģentūrai ir idejas attiecībā uz šo tematu. Jums vajadzētu nākt klajā ar šīm idejām un ierosināt publiskas debates, lai mēs varam panākt progresu.
Treškārt, mums vajadzīga publiska diskusija par jaunu Eiropas drošības stratēģiju. Dokuments, ko 2003. gadā sagatavoja Solana kungs, savā laikā bija pozitīvs ieguldījums. Taču pasaule ir gājusi uz priekšu, un mums ir vajadzīgas publiskās debates.
Ceturtkārt, mums steidzami ir jāpanāk vienošanās ar dalībvalstu parlamentiem par apvienotu parlamentāru uzraudzību attiecībā uz kopējās drošības un aizsardzības politiku.
Ja mēs - ar to es domāju jūs, baronese Ashton, un šo Parlamentu - gada laikā panāksim progresu attiecībā uz kopējo drošības un aizsardzības politiku šajās četrās jomās, mēs būsim ļoti gandarīti par to, ko esam panākuši.
Sampo Terho
(FI) Priekšsēdētājas kundze, es arī vēlos apsveikt baronesi Ashton, Augsto pārstāvi ārlietās un drošības politikas jautājumos, kas šodien mūs ir pagodinājusi ar savu klātbūtni. Šī ir mana pirmā uzstāšanās, un tāpēc es gribu sveikt visus savus kolēģus Eiropas Parlamentā.
Es vēlos īsumā komentēt ES kopējās ārpolitikas izveidi. Kopēja, spēcīgāka nostāja mūsu ārpolitikā, protams, ir laba lieta, taču tā nedrīkst mazināt pašu dalībvalstu ārpolitikas nozīmi vai tās elastīgumu, vai neatkarību. Mums ir jāuzdod jautājums: ko Eiropas Savienība pārstāv, ja ne dalībvalstis? Mums jāuzdod vēl viens jautājums: ko pārstāv dalībvalstu pārstāvji, ja ES pārstāv dalībvalstis?
Pamatprincipam jābūt tādam, ka netiek izveidots divreiz vairāk struktūru un ka Eiropas Savienības struktūru skaits netiek nevajadzīgi palielināts. Iemesls jo īpaši ir tas, ka jautājums, vai arī ES iedzīvotāji kopumā vēlas integrāciju ārpolitikas jomā, ir ļoti diskutabls.
Béla Kovács
(HU) Priekšsēdētājas kundze, Lisabonas līgums ar tā pārmērīgi sarežģītajām izmaiņām apgrūtina iestāžu izveidi un pienākumu noteikšanu. Daudzo izmaiņu dēļ pat pašreizējās iestādes nespēj pienācīgi pildīt savas funkcijas. Tāpēc haoss valda visur, un visi ir apjukuši.
Rodas jautājums: kāda jēga ir izveidot Eiropas Ārējās darbības dienestu, kas vēl joprojām nav sācis darbību, un piešķirt tam pilnvaras? Aizsardzība un drošība visā pasaulē ir joma, kas prasa ātru reakciju un rīcību. Kamēr tiek apspriests sastāvs, atrašanās vietas un amati, Eiropas Savienība palaiž garām iespēju pilnvērtīgi darboties šajā jomā. Kad dienests ir izveidots, tam būtu jādarbojas un jābūt efektīvam. Tieši tāpēc mums jādara viss iespējamais, lai dienests iespējami drīzāk sāktu darboties.
Nožēlojami, ka ārējo attiecību jomā pašreizējā prezidentvalsts nevar izveidot programmu attiecībā uz ārlietām, kopējo aizsardzību vai drošību, un tā, kolēģi, jums nav citas izvēles kā atbalstīt Ashton kundzes darbu, kas ir sācies ar lielām grūtībām.
Elmar Brok
(DE) Priekšsēdētājas kundze, baronese Ashton, dāmas un kungi! Mēs atbalstām jūs pašreiz notiekošajā Eiropas Ārējās darbības dienesta (EĀDD) izveidē un tā efektīvas darbības nodrošināšanā, baronese Ashton. Tas jo īpaši attiecas uz pārstāvniecību izveides procesu, kurā laika un līdzekļu ierobežojumu dēļ ir vajadzīgi ievērojami uzlabojumi.
Turklāt nopietnu problēmu rada tas, ka visi Eiropas ārlietu ministri pašlaik uzskata par nepieciešamu ar savas valsts karogu rokās apskriet apkārt Tahriras laukumam Kairā. Tomēr par spīti šai uzvedībai mums jānodrošina, lai mūsu kopējā stratēģija kļūtu skaidra. To panākt ir gan mūsu, gan jūsu darbs. Mums ir jāizmanto tās nostājas, faktiski tādas ir trīs, kas ir ieviestas Lisabonas līgumā un ko jūs pārstāvat nevis tāpēc, lai meklētu un pēc tam īstenotu mazākā kopsaucēja starp dalībvalstīm risinājumu, bet gan lai uzņemtos politisko vadību, kas ļautu piešķirt lielāku nozīmi kopīgajai nostājai un kas būtu tik pārliecinoša, ka mēs varētu vest sev līdzi arī citas valstis. Tas ir ārkārtīgi svarīgi, ja mēs patiešām gribam panākt progresu šajā jomā.
Iepriekš jūs piekritāt Gualtieri kungam par apvienošanos un dalīšanos. Es vēlos pateikties viņam, Muñiz De Urquiza kundzei un Albertini kungam. Tomēr mums ir vajadzīga trīsdaļīga pieeja, kas ietver vadību, apvienošanos un dalīšanos. Mums vajadzētu būt šīm trim lietām. Ir daudz atsevišķu jautājumu, kurus mēs varētu šeit izvirzīt un attiecīgi sadalīt uzdevumus. Kāds progress ir panākts Ukrainā? Vai starp Azerbaidžānu un Armēniju vasaras beigās izcelsies karš? Ir pazīmes, ka tas tā notiks. Protams, ir arī svarīgi jautājumi attiecībā uz arābu pasauli, ko daudzi no kolēģiem jau minēja. Kā mums būtu jāreaģē uz tādiem notikumiem kā flotile, kas, manuprāt, ir provokatīvs akts? Kā mums būtu jārisina jautājums saistībā ar prezidentu Assad? Kā mēs varam nodrošināt, lai Irānas Tautas Mujahedin organizācija nesaņemtu atbalstu, jo es esmu pret tās atbalstīšanu, taču vienlaikus garantēt, ka atkal nenotiks uzbrukumi Ašrafas nometnei un tās iemītnieki netiks nogalināti? Mums ir vajadzīga saprātīga pieeja, lai noteiktu kopēju nostāju.
Mēs palīdzēsim jums izveidot Eiropas Ārējās darbības dienestu (EĀDD). Tomēr mēs arī sagaidām tādu vadību, kas nodrošinās politikas veidošanu augstākā līmenī un kas pārliecinās dalībvalstis par spīti sarežģītajai prasībai pēc vienprātības. Tas būs iespējams tikai tad, ja būs pārliecinoša vadība. Mēs turpināsim gaidīt rezultātus, ko dos EĀDD izveide.
Richard Howitt
Priekšsēdētājas kundze, vispirms es gribu apsveikt Komisijas priekšsēdētāja vietnieci/Augsto pārstāvi par viņas personīgajiem panākumiem sarunās, apspriežot kompromisu ANO par ES uzstāšanās tiesībām, kurās citi piedzīvoja neveiksmi. Neatkarīgi no tā, ko cilvēki šajā sēžu zālē vai kāds cits Eiropas Savienībā domā par mūsu kopējo ārpolitiku un drošības politiku, šis ir visizcilākais objektīvais atbalsts tam mērķim, kāds jums un mums ir attiecībā uz Lisabonas līgumu - ārpolitikai, kam reāli uzticas un ko ciena mūsu ārvalstu partneri.
Būdams Sociāldemokrātu koordinators par cilvēktiesību jautājumiem, es vēlos arī apsveikt Augsto pārstāvi par viņas stratēģisko pārskatu cilvēktiesību jomā un par viņas vēstulē ārlietu ministriem pausto apņemšanos integrēt cilvēktiesības ar tirdzniecības attīstību un citām ES politikām un sasniegt "konkrētus mērķus”. Mēs Parlamentā viņu aicinājām izveidot cilvēktiesību un demokrātijas direktorātu un visās viņas vizītēs konsekventi tikties ar cilvēktiesību aizstāvjiem, un mēs pateicamies, ka viņa to dara. Kad viņa saka, ka nāvessoda izbeigšana ir viņas personīgā prioritāte, arī Parlamentam ir jāsniedz viņai stingrs atbalsts.
Mūsu grupa atbalsta Muñiz De Urquiza kundzi, kas pieprasa lielāku ES redzamību Cilvēktiesību padomē. Mēs atbalstām Albertini kungu, kurš uzskata, ka ES ir jārīkojas un arī jārunā, saskaroties ar cilvēktiesību pārkāpumiem. Mēs uzsveram Gualtieri kunga secinājumu, ka attiecībā uz cilvēktiesību ievērošanu nedrīkst būt kompromisu. Manas grupas vārdā es gribu arī atzīmēt mūsu atbalstu jautājumā par nodokļu ieņēmumu atgriešanu palestīniešiem.
Šīs ir mūsu ikgadējās debates par ārpolitiku, un mēs ceram, ka nākamgad mēs redzēsim skaidrus rezultātus attiecībā uz cilvēktiesību pārskatu un ievērojamus pasākumus, lai attīstītu cilvēktiesību kultūru it visā, ko dara Eiropas Ārējās darbības dienests.
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Priekšsēdētājas kundze, notikumi Ziemeļāfrikā vēlreiz ir parādījuši, ka ES kopējā ārpolitika ir novecojusi un neefektīva. ES aicinājumi ievērot cilvēktiesības un demokrātiju salīdzinājumā ar ienesīgo ieroču tirdzniecību, kurā ir iesaistījušās ES dalībvalstis, izskatās galvenokārt pēc jukuša Dona Kihota, kurš sarūsējušās bruņās cīnās ar vējdzirnavām.
Septiņi no pasaules desmit lielākajām ieroču tirgotājiem ir ES valstis, ES dalībvalstis, un ieroči tiek pārdoti Lībijai, Ēģiptei, Tunisijai, Bahreinai un Jemenai. Baronese Ashton, vai nebūtu laiks ieroču eksporta aizliegumu padarīt par ES ārpolitikas prioritāti?
27 dažādu ārējo un drošības politiku koordinācija nav vieglākais no uzdevumiem, un kuģa bojāejā nevar vainot tikai kapteini. Dalībvalstīm ir tiesības uz savu ārpolitiku. Tomēr mēs varam sagaidīt vienu vai divas lietas no kapteiņa, proti, iniciatīvu un idejas, un mēs joprojām tās gaidām.
Struan Stevenson
Priekšsēdētājas kundze, pēc šausmīgā slaktiņa Ašrafas nometnē, kas notika 8. aprīlī, situācija tur joprojām ir kritiska. Jebkurā brīdī var notikt nākamais asiņainais uzbrukums. Es tikko esmu atgriezies no Bagdādes, kur vadīju nelielu EP deputātu delegāciju augsta līmeņa sarunās ar Irākas prezidentu un vadošajiem valdības ministriem.
Pašlaik es esmu starpnieks risinājumam attiecībā uz Ašrafas krīzi, kuru jūs redzējāt, baronese Ashton. Lai īstenotu 3400 bēgļu pārvietošanu no Ašrafas uz ASV, Kanādu, Austrāliju, Norvēģiju, Šveici un ES dalībvalstīm vai uz vietām, kur atrodas viņu ģimenes vai citi radinieki, ir vajadzīga ANO, ASV un ES iesaistīšanās un jūsu aktīvs atbalsts. Šī ir vienīgā iespēja, kā novērst vēl vienu humanitāru katastrofu, un Ašrafas iemītnieki paši tam ir piekrituši.
Eiropas Parlaments paļaujas, ka jūs izmantosiet šo iespēju, lai glābtu nevainīgas dzīvības un novērstu turpmāku vardarbību un asinsizliešanu.
David Campbell Bannerman
Priekšsēdētājas kundze, Eiropas diena šonedēļ bija paredzēta kā Eiropas nacionālās identitātes svinības. Tas tā nav. Tā iezīmē Eiropas nācijvalstu notiekošo aizstāšanu ar ES pārvalstisko valdību, kas nozīmē valdību pār nācijvalstīm. Šī valdība ir pretēja starpvaldību valdībai, kurā nācijvalstis brīvi sadarbojas, taču nenodod pilnvaras augstākai centrālajai iestādei.
Šo atšķirību ilustrē Lībijas lidojumu aizlieguma zona. ANO tika panākta starpvaldību vienošanās par lidojumu aizlieguma zonu, ko atbalstīja nācijvalstis, piemēram, Lielbritānija, Francija un Amerikas Savienotās Valstis, taču tādas nācijvalstis kā Vācija un Krievija pašas savu iemeslu dēļ atturējās. Starpvaldību NATO šobrīd īsteno šo operāciju brīvprātīgas dalības ceļā.
Savukārt pārvalstiskā ES enerģiski iebilda pret David Cameron priekšlikumu izveidot lidojumu aizlieguma zonu. Tas ir ironiski, ka pati sarkanā baronese, Cathy Ashton, bija pret šo lidojumu aizlieguma zonas priekšlikumu, viņas palīgs esot to nosaucis par "kāri pēc sensācijas”. Mācība ir tāda, ka galvenās valstis rīkojas starpvaldību līmenī, kamēr pārvalstiskās struktūras tikai niekojas laikā, kad Lībija deg.
Mario Mauro
(IT) Priekšsēdētājas kundze, Augstā pārstāve, dāmas un kungi! Jūsu darbs, baronese Ashton, ir ļoti sarežģīts, un jūs uz saviem pleciem nesat smagu slogu. Es ceru, ka jūs manu jautājumu uztversiet nevis kā provokāciju, bet gan kā ierosmi pārdomām. Baronese Ashton, mūsu kopīgo debašu beigās mēs balsosim par ziņojumu par Eiropas Savienības nozīmi daudzpusējās organizācijās.
Pirms diviem gadiem noklausīšanās laikā, kas notika pirms jūsu stāšanās amatā, es jautāju, kāda ir jūsu nostāja attiecībā uz to, ka Eiropas Savienībai būtu viena vieta Apvienoto Nāciju Organizācijā. Toreiz jūs atbildējāt, ka jums nav bijis laika par to domāt. Muñiz De Urquiza ziņojumā ir iekļauts Millán Mon grozījums, kurā izklāstīta Parlamenta nostāja šajā jautājumā. Kāda ir jūsu nostāja šodien? Vai jums pēdējos divos gados ir bijis laiks par to padomāt?
Baronese Ashton, 17. maijs Bagdādē ir Eiropas-Irākas diena. ES klātbūtni Irākā nodrošina divas amatpersonas un viens vēstnieks. Šie trīs cilvēki darbojas Apvienotās Karalistes ēkā. Jūs pamatoti varētu gribēt atrast resursus, lai atrisinātu šo situāciju. Lai Jums palīdzētu, es gribētu norādīt, ka Bahamās ir septiņas Eiropas Savienības amatpersonas. Kas Bahamās notiek tik izšķirīgi svarīgāks Eiropas Savienības liktenim salīdzinājumā ar Bagdādi? Vai nebūtu labāk, ja Bagdādē būtu 17 amatpersonas, ņemot vērā, ka mēs gatavojamies parakstīt pirmo ES panākto vienošanos ar Irāku kopš Saddam laikiem? Iespējams, viņi pat atrisinātu Ašrafas nometnes drāmu in situ, jo esmu pārliecināts, ka jūsu personiska iejaukšanās viegli varētu panākt tai pozitīvu risinājumu.
Baronese Ashton, jūs jau esat iesaistījusies jautājumā par Ēģiptes koptiem; tomēr vajāšana ne tikai turpinās, bet šodien tas ir satraucošs elements tā sauktajā "arābu pavasarī”. Eiropas Ārējās darbības dienesta vēstījumos par to joprojām tiek runāts kā par konfliktu starp ekstrēmistiem. Taču Ēģiptē mirst tikai kristieši un dedzinātas tiek tikai baznīcas. Kas mums liedz atzīt patiesību, nosaucot to īstajā vārdā, un atbrīvot koptus no to neērtā fundamentālistu politiskā projekta ķīlnieku stāvokļa?
Pier Antonio Panzeri
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Vētrainie, cerību un neskaidrību pilnie notikumi, kas maina Vidusjūras reģiona dienvidu krastu politisko ģeogrāfiju, aizvien vairāk rada izaicinājumu Eiropai un tās ārpolitikai. Ņemot vērā to, kas notiek, būtu aizvien svarīgāk, lai Eiropas Savienība varētu paļauties uz stabilu, saskaņotu ārpolitiku, kas spēj risināt pašreizējās problēmas un plānot problēmu risināšanu nākotnē, kurā starptautiskās attiecības kļūs savādākas un pasaule būs pamatīgi mainījusies.
Ņemot vērā tādu valstu kā ASV, Ķīna un Krievija stratēģisko nostājas maiņu un arvien lielāko izejvielu un energoresursu trūkumu, Eiropai būtu jāattīsta izšķirīga, apņēmīga loma, taču tā diezgan skaidri parāda, ka nav gatava šādiem izaicinājumiem.
Jau kādu laiku tā pārāk lēni virzās uz savu dalībvalstu ārējās un iekšējās politikas koordināciju. Nav gūti būtiski panākumi. Par to liecina, no vienas puses, neskaidrā rīcība, kas izriet no tās ārpolitikas, un, no otras puses, noteiktu valstu ietiepība, kurām ir nostaļģija pēc koloniālā perioda, kas vairs neatgriezīsies, un kuras uzstājīgi tic, ka tās spēj labāk aizsargāt savas intereses, darot lietas atsevišķi un neko nedeleģējot Eiropas iestādēm. Mums ir jāatver jauna lappuse. Baronese Ashton, jums ir svarīgs uzdevums; lūdzu, pildiet to iespējami labāk, apzinoties, ka mums atvēlētais laiks ātri iet uz priekšu.
Jelko Kacin
(SL) Priekšsēdētāja kungs, baronese Ashton, jūs ārvalstu un drošības politikā īstenojat Eiropas Savienības politiskās ambīcijas.
Es jūs lūdzu pēc iespējas ātrāk doties personīgā vizītē uz Irāku. Jūs ir jāredz Bagdādē un, protams, Kurdistānā.
Amerikāņi līdz gada beigām pametīs šo vietu, un pēc viņu aiziešanas tur paliks liels tukšums. Tomēr Eiropas Savienība nav pārstāvēta Irākā, vai, precīzāk sakot, mūsu diplomātu tur ir tik maz, ka viņus nevar redzēt vai viņi nav spējīgi padarīt sevi redzamus.
Irākā iedzīvotāji vēlas mūsu un jūsu personīgu klātbūtni, viņi vēlas politisku sadarbību, un viņi vēlas ekonomisku sadarbību.
Es atzinīgi vērtēju jūsu šīsdienas paziņojumu par Bosniju un Hercegovinu - tas bija labs paziņojums, taču jūs neiecēlāt delegācijas vadītāju Sarajevā.
Neieceļot delegācijas vadītāju Sarajevā, jūs esat uz vienu roku ar tiem, kuri gan iekšēji, gan ārēji destabilizē Bosniju un Hercegovinu. Vadītāja iecelšana to izbeigtu.
Paweł Robert Kowal
(PL) Priekšsēdētāja kungs, Eiropā pašlaik ir divas problēmas. Pirmā ir vajadzība pēc jauna skatījuma uz kaimiņattiecību politiku. Nesen es biju Tunisijā, un es redzēju, cik daudz tiek sagaidīts no Eiropas Savienības. Mēs pastāvīgi sazināmies ar Ukrainu, un es zinu, ka arī tur viņi cer uz mums - lielākām sadarbības iespējām sociālajā jomā un labākiem kontaktiem, un viņi cer, ka mēs nepaliksim pie mūsu eiropeiskā egoisma.
Ashton kundze, es zinu, ka jums ir grūti strādāt, jo jūs esat viena, un tā nebijāt jūs, kas pieņēma šādu lēmumu - tā tika izveidots Eiropas Ārējās darbības dienests -, taču ir radies iespaids, ka rudenī Baltkrievija bija mums svarīgs jautājums, taču šodien - tāpat kā bērnam - mums ir parādījušās citas intereses - mēs skatāmies Ziemeļāfrikas virzienā. Ir vajadzīgs jauns skatījums uz kaimiņattiecību politiku, un tas šodien ir jūsu rokās. Pēdējos mēnešos jūs esat apliecinājusi, ka esat stingrs cilvēks un ka jūs pildāt savu uzdevumu. Iespējams, Eiropai šodien nevajadzētu aizsargāties kā Senās Romas laikos pie Laima līnijas, pie Reinas vai kādas citas vietas, bet vajadzētu ierosināt skaidru politisko vīziju, nevis tikai saistībā ar migrācijas politiku, bet politisko vīziju. Var teikt, ka Eiropas vēsture šodien, šajā vēsturiskajā brīdī, ir jūsu rokās, Ashton kundze, un mēs uz to ļoti paļaujamies.
Jacek Saryusz-Wolski
Priekšsēdētāja kungs, Ašrafas nometnē notiek šausmas - šausmas, kuras mēs, protams, nosodām un par kurām mēs esam pamatīgi noraizējušies -, taču es vēlos pajautāt Ashton kundzei, kādus instrumentus papildus vārdiem mēs izmantojam? Vai mēs apsveram tirdzniecības pasākumus, atbalsta pasākumus un citus konkrētus un reālus pasākumus, nevis tikai pārliecināšanu, kas nav produktīva?
Par kaimiņattiecību politiku attiecībā uz valstīm Eiropas Savienības pievārtē es domāju, ka šī ir svarīgākā jūsu amata daļa, Ashton kundze. Tā ir ārpolitikas būtība, jo, ja mēs tur ciešam neveiksmi, tad mēs ciešam neveiksmi visā ārpolitikā.
Patiesība ir tāda, ka mēs esam atkāpšanās un aizsardzības režīmā attiecībās ar rietumu un austrumu kaimiņiem. Mēs esam pārsteigti nesagatavoti. Ashton kundze saka, ka kaimiņos notiek vētras. Tādu vārdu viņa izmantoja. Kur ir mūsu meteoroloģiskais ceļvedis? Šajā politikā laiks un nepietiekami resursi ir svarīgākie faktori. Mūsu kaimiņattiecību politikā mēs vienmēr atpaliekam no notikumiem. Pat Ashton kundzes un komisāra Füle Eiropas Kaimiņattiecību politikas pārskats kavējas jau trešo reizi - un tas kavējas viņas birojā.
Mūsu grēks ir bezdarbība. Ārpolitikas būtība ir rīcība, kas maina notikumu gaitu, nevis tikai vārdi, sanāksmes, neproduktīva pārliecināšana un paziņojumu plūsma. Mums ir jāizmanto reāli un spēcīgi instrumenti, lai mainītu lietas Lībijā, Sīrijā, Ašrafas nometnē un Baltkrievijā. Par Ashton kundzes doktrīnu ir kļuvusi sekošana dalībvalstīm un rīcības atļaujas gaidīšana no ārlietu ministriem, un viņa uzskata, ka tas ir pareizi. Tā ir nepareiza pieeja. Tā padara mūsu ārpolitiku pieticīgu un tādu, kas vienmēr kavējas. Mēs gribam, lai Augstā pārstāve vadītu, nevis sekotu.
Mūsu debatēs ir divas vājības. Pirmkārt, mēs ļoti bieži aprobežojamies ar nosodīšanu un neefektīvo vīzu aizliegumu ieviešanu, kas ir smieklīgi vāji instrumenti. Mēs arī pieprasām vairāk naudas, lai attīrītu mūsu sirdsapziņu, taču ļoti liela daļa arābu naudas netiek ieguldīta arābu demokrātijā un labklājībā.
Libor Rouček
(CS) Priekšsēdētāja kungs, baronese Ashton, dāmas un kungi! Notikumi Ziemeļāfrikā un Tuvajos Austrumos ir ļoti svarīgi Eiropas drošībai un stabilitātei. Arābu un musulmaņu tautas piedzīvo politikās demokrātijas emancipācijas procesu, ko varētu dēvēt par "arābu Prāgas pavasari”. Jaunieši no Tunisijas līdz Ēģiptei, Sīrijai un Bahreinai pieprasa lielāku brīvību, demokrātiju un cilvēktiesības.
Palīdzēt mūsu arābu draugiem cīņā par emancipāciju ir ne tikai Eiropas Savienības politiskajās un drošības interesēs, bet galvenokārt tas ir mūsu morāls pienākums, jo vērtības, par kurām viņi cīnās, ir arī mūsu vērtības, un veiksmīga šo vērtību sasniegšana un ieviešana ir arī svarīgs priekšnoteikums ilgstošam mieram, stabilitātei, attīstībai un labklājībai. Tomēr plaša palīdzība nenozīmē iejaukšanos, jo, manuprāt, pilsoniskās sabiedrības, demokrātijas un tiesiskuma attīstībai ir jāpaliek arābu un musulmaņu rokās. Tikai tādā veidā šīs tautas un sabiedrības var kļūt par pasaules daļām ilgtermiņā ...
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Ria Oomen-Ruijten
(NL) Priekšsēdētāja kungs, baronese Ashton, dāmas un kungi! Vispirms vēlos apsveikt Augsto pārstāvi ar panākumiem Ņujorkā. Eiropas nozīmes stiprināšana Apvienoto Nāciju Organizācijā ir laba lieta. Tomēr tas izraisījis manī vairākus jautājumus.
Kāds ir mūsu un jūsu vēstījums Ģenerālajai asamblejai? Kā jūs varat iegūt vienotu dalībvalstu nostāju, neatgriežoties pie zemākā kopsaucēja? Kādus konkrētus pasākumus - Daul kungs jautāja to pašu - mēs pēc tam veiksim, lai īstenotu mūsu vēstījumu?
Priekšsēdētāja kungs, mēs visi piedzīvojam milzīgus izaicinājumus, uz kuriem ir jārod atbildes. Šie izaicinājumi ir ne tikai Bahreinā, Jemenā, Irānā un Armēnijā. Tie ir sastopami arī mūsu tuvākajās kaimiņvalstīs: Baltkrievijā, Sīrijā, Ēģiptē un Lībijā. Šie izaicinājumi ir ļoti reāli. Tie ir apspiešana, karš un vardarbība pret reliģiskajām minoritātēm; pie mums plūst bēgļi, un tiesiskuma un demokrātijas dibināšanas sākums ir pārāk lēns.
Baronese Ashton, jūs esat mūsu nomināla vadītāja, Eiropas Savienības nomināla vadītāja. Mēs nevaram pieļaut, ka mēs, Eiropas Savienība, nonākam domstarpībās un kļūstam neizlēmīgi. Jums ir svarīga nozīme gan oficiāli, gan neoficiāli - ne tikai aizkulisēs, bet arī sēžu zālēs, un jo sevišķi - ārpus tām. Es zinu, es saprotu, ka jums ir jārīkojas ļoti uzmanīgi, taču jums ir jāzina, ka mēs, Eiropas Parlaments, atbalstām jūs, kad jūs cenšaties pārliecināt dalībvalstis, ka vienota Eiropas pieeja ir tā vērta, cenšaties panākt efektīvu, saskaņotu un kopēju ārpolitiku un būt par šīs politikas "seju”, cenšaties panākt, lai Ārējās darbības dienestā labākie cilvēki ieņemtu labākos amatus, un cenšaties stiprināt Eiropas un tās pilsoņu nostāju, kas ir svarīgi. Tāpēc dariet vairāk. Dariet vairāk Sīrijā un neatbalstiet negatavus risinājumus.
Maria Eleni Koppa
(EL) Priekšsēdētāja kungs, Ashton kundze, šodien mēs debatējam par svarīgākajiem jautājumiem Eiropas Savienības ārpolitikas jomā un par trīs svarīgiem Eiropas Parlamenta dokumentiem par Eiropas Savienības nozīmi pasaulē. Tomēr jautājums, kuru mēs visi šodien uzdodam šajās debatēs, ir par to, vai tiešām pastāv kopēja ārpolitika? Tā kā Eiropa nevar pierast pie jaunās situācijas un šķiet mazdūšīga, vāja, un ilgu laiku tai nav teikšanas vēsturiski svarīgākajos notikumos pēdējos desmit gados - es domāju sacelšanos arābu pasaulē -, dalībvalstis nevar panākt vienotu nostāju par ārkārtīgi svarīgo ANO Drošības padomes Rezolūciju 1973 (ANODPR 1973 (2011)) par Lībiju, un Eiropas Savienība vilcinās saistībā ar Sīriju, es domāju, vai jautājums praktiski jau nav atbildēts.
Mums bija lielas cerības pēc Lisabonas līguma. Tomēr, ja Padome nedara savu darbu, kad lēmumu pieņemšanā virsroku gūst valstu savtīgums un personīgās stratēģijas, tad Eiropa un Eiropas ideāli zaudē vēl vienu cīņu.
Michael Gahler
(DE) Priekšsēdētāja kungs, es atbalstu kolēģu viedokli par dažu valdību neveiksmīgu un nekonsekventu pieeju izaicinājumiem, kurus mēs pašlaik piedzīvojam. Es arī pievienojos baroneses Ashton aicinājumam paplašināt debates, iesaistot valstu valdības. Es vēlos konkrēti pajautāt, kādu labumu valdība A vai B cer sagaidīt no vienpusējas virzīšanās uz priekšu vai lēmumu apturēšanas? Kāds ir labums? Tam ir jābūt lielākam par Eiropas Savienības vienotas rīcības ietekmi. Es uzskatu, ka dažām valdībām būtu grūti izskaidrot savu rīcību.
Tomēr es esmu pārliecināts, ka mēs piedzīvojam sāpīgu procesu, mācoties no savām kļūdām. Finanšu krīzei un parādu krīzei ir bijusi zināmā mērā labvēlīga ietekme, jo tā ir radījusi lielāku sadarbības sajūtu, jo īpaši saistībā ar kopējo ārpolitiku un drošības politiku. Citi runātāji pieminēja apvienošanu un dalīšanu. Eiropas Savienības Militārais štābs 8. aprīlī iesniedza dalībvalstu 300 projektus šajā jomā. Es gribētu zināt, ko jūs tagad plānojat darīt ar šiem projektiem? Vai jūs plānojat izmantot šo iniciatīvu, lai uzsāktu pastāvīgu strukturētu sadarbību, kas līdz šim nav bijusi? Vai jūs nodrošināsiet, ka Eiropas Aizsardzības aģentūra un Eiropas Savienības Militārais štābs uzņemsies galveno atbildību par šīs iniciatīvas ieviešanu?
Bütikofer kungs nosauca četras prioritātes nākamajam gadam, kuras es lielā mērā atbalstu. Eiropas Parlaments vairākkārt ir rosinājis izstrādāt Balto grāmatu par drošības un aizsardzības politiku. Kāds ir jūsu viedoklis par to? Vai jūs esat gatava apvienot jūsu dienesta struktūrvienības, kas strādā ar šiem jautājumiem, lai izveidotu vienu departamentu, ko varētu dēvēt par funkcionālo galveno pārvaldi?
Luis Yáñez-Barnuevo García
(ES) Priekšsēdētāja kungs, vispirms es vēlos pateikties jums, baronese Ashton, par darbu. Ja neiebilstat, vēlos teikt, ka jūs esat kā smagi strādājoša skudra, kas sasniedz rezultātu pakāpeniski, soli pa solim, kamēr dalībvalstīs čīgā un slaistās sienāži.
Dāmas un kungi, piedodiet, bet es neiedziļināšos, jo kolēģi no manas grupas un deputāti jau ir izteikuši tos pašus viedokļus. Es tikai vēlos pieminēt četrus aspektus, kuri varētu tikt izmantoti kā sviras, kas palīdzētu jums rīkoties, elementi, kas palīdzētu jums padarīt kopējo ārpolitiku un drošības politiku šā vārda cienīgāku.
Pirmkārt, pretēji situācijai citos jautājumos, 65-70 % Eiropas sabiedrības atbalsta kopējo ārpolitiku un drošības politiku.
Otrkārt, šis Parlaments, izņemot nelielu eiroskeptiķu mazākumu, atbalsta federālu Eiropas rīcību galvenokārt ārpolitikā un drošības politikā.
Treškārt, vairums pastāvošo Eiropas, federālo dalībvalstu: veido apvienību ar tiem ...
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Francisco José Millán Mon
(ES) Priekšsēdētāja kungs, vēlos sākt ar diviem sākotnējiem novērojumiem. Es dotu priekšroku atsevišķām, nevis kopējām debatēm. Mēs risinām atsevišķus jautājumus, kas ir pelnījuši atsevišķas un padziļinātas diskusijas. Pagaidām es vēlos atkārtot Salafranca Sánchez-Neyra kunga vārdus par Kubas disidenta Soto kunga nāvi.
Vēlos izteikt trīs papildu komentārus.
Kad mēs visi cerējām, ka šajos gados varēsim pievērsties Eiropas Savienības ārējai nozīmei, diemžēl visus mūsu pūliņus vajadzēja pievērst nopietnajai ekonomikas un finanšu krīzei. Tomēr lielais skaits ārējo izaicinājumu, konkrēti mūsu Vidusjūras reģiona kaimiņvalstīs, nozīmē, ka mēs nevaram atļauties gaidīt. Eiropas Savienībai ir politiski un ekonomiski jāpiedalās arābu pasaulē notiekošajos procesos.
Baronese Ashton, arī es svinu to, ka beidzot pagājušajā nedēļā Ņujorkā balsojuma rezultātā ar plašu atbalstu tika nostiprināta Eiropas Savienības nozīme Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālajā asamblejā. Es jūs par to apsveicu, ņemot vērā, ka neveiksme pagājušajā gadā izraisīja satraucošus jautājumus par Eiropas Savienības turpmāko nozīmi pasaulē un starptautiskajās organizācijās.
Tomēr atšķirīgais eiropiešu balsojums par Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes rezolūciju 1973 (ANODPR 1973 (2011)) uzsver milzīgās grūtības - es uzsveru milzīgās grūtības - saistībā ar efektīvas kopējās ārpolitikas un drošības politikas sasniegšanu.
Kopumā, baronese Ashton, jums un Van Rompuy kungam, kurš arī ir lielā mērā atbildīgs par ārlietu jautājumiem, ir milzīgs uzdevums pārliecināt dalībvalstis par vienotas un saskaņotas ārējās rīcības nepieciešamību. Jums abiem būs smagi jāstrādā, lai stumtu, vilku un vadītu vēsturiskā brīdī, kurā mēs bijām cerējuši izmantot jaunos Lisabonas līguma instrumentus.
Marek Siwiec
(PL) Priekšsēdētāja kungs, pārstāsim vaimanāt par to, ka mums nav kopējas Eiropas politikas. Dažās jomā mums nav kopējas politikas, bet citās ir. Patiesībā, ciktāl tas attiecas uz kaimiņattiecību politiku, kopēja politika darbojas. Jaunās dalībvalstis var vienreizējā veidā atbalstīt Rietumus Ziemeļāfrikā, jo Rietumiem nav nepieciešamās uzticamības. Ticamību piešķir tie, kuri veica revolūciju Austrumeiropas valstīs. Austrumos mēs visi esam ieinteresēti šajos jautājumos - Austrumos, tāpat kā Rietumos. Tomēr vecajām dalībvalstīm ir nauda, tām ir līdzekļi. Mums ir vajadzīga šī nauda, lai īstenotu kopējo kaimiņattiecību politiku gan Austrumos, gan Dienvidos un lai stiprinātu mūsu uzticamību.
Ja mēs runājam par politiku aizsardzības jomā - kas tā par aizsardzības politiku, ja Eiropai nav armijas? Virs Lībijas darbojas sešdesmit Eiropas lidmašīnas - 60 kurlas un aklas lidmašīnas. Nav izlūkošanas dienesta, un šīs lidmašīnas nespēj veikt savu misiju efektīvi. Ja no sākuma misijai nebūtu pievienojušies amerikāņi, tā neko nebūtu panākusi. Nebūtu vispār nekādas ietekmes. Tāpēc beigsim vaimanāt par to, ka mums nav kopējas politikas. Kamēr mums nav kopējas armijas, mums nebūs kopējas drošības un aizsardzības politikas.
Arnaud Danjean
(FR) Priekšsēdētāja kungs, baronese Ashton, krīze Lībijā diemžēl ir kārtējo reizi apliecinājusi Eiropas Savienības diplomātiskās un militārās problēmas. Tomēr būtu ļoti negodīgi vainot tikai jūs par Eiropas Savienības politiskās gribas trūkumu, lai arī daudzi no mums uzskata, ka bija un ir jārīkojas apņēmīgāk.
Taisnība ir arī tas, ka dalībvalstis ir lielā mērā atbildīgas par šo nespēju panākt saskaņotu, efektīvu un redzamu politiku šajā jomā, kad mūsu ASV draugi ļoti paļāvās uz Eiropas rīcību. Tomēr, atliekot malā krīzi Lībijā, mums ir jābūt piesardzīgiem pret svarīgajiem stratēģiskajiem notikumiem, kas nozīmē, ka mēs nedrīkstam atmest kopējas drošības un aizsardzības mērķi, kā noteikts Lisabonas līgumā, un to jums, baronese Ashton, ir jāturpina iedvesmot, atbalstīt, un par to ir jāturpina runāt.
Kopumā ņemot, nedzirdēti aizsardzības budžeta fiskālie ierobežojumi, daudzās starptautiskās krīzes un Amerikas Savienoto Valstu stratēģiskā pārdislocēšanās ir būtiski faktori, kuri nedod mums citu iespēju, kā vien pašiem noteikt savu likteni. Piedzīvojot šīs daudzās krīzes un draudus, mēs nevaram atstāt visu mūsu ASV draugu un sabiedroto vai NATO ziņā. Ne ASV, ne NATO, piemēram, nebija spējīga izbeigt konfliktu starp Gruziju un Krieviju 2008. gadā, un ne Amerikas Savienotās Valstis, ne NATO nevar arī uzraudzīt pašreizējo pamieru tur. Tieši Eiropas misijai ir visas tiesības.
Mēs skaidri redzam Lībijā, ka Amerikas Savienotās Valstis negribēja būt priekšgalā un ka NATO minimālie pasākumi ir nepietiekami.
Baronese Ashton, kopējā drošības un aizsardzības politika nav tikai 10 gadu sasniegums vai līgumos noteikts mērķis. Tā ir arī stratēģiska prasība, un tāpēc jums ir jābūt priekšplānā un jāuzņemas vajadzīgās iniciatīvas.
(Aplausi)
Andrey Kovatchev
(BG)... (slikts ieraksts)
Ir kļuvis skaidrs, ka administrācijas dažās Eiropas Savienības galvaspilsētās tagad saprot, par ko ir Lisabonas stratēģija, un tām ir grūti pieņemt citu ārpolitikas iniciatīvu. Tieši tāpēc mums ir vajadzīga spēcīga Eiropas līderpozīcija, lai tai būtu drosme palikt pie sava un pieprasīt dalībvalstīm pieņemt kopēju nostāju. Es, protams, arī aicinu dalībvalstis nemēģināt pārnacionalizēt mūsu ārpolitiku un palīdzēt jums, Ashton kundze.
Mums vajag ne tikai spēcīgu Eiropas diplomātiju, bet arī efektīvas civilās un militārās potenciālās iespējas, lai mēs būtu ne tikai "bezzobaini” pasaules attīstības un humānās palīdzības donori, kā tas ir tagad, bet arī nopietni dalībnieki pasaules politikā. Es uzskatu, ka Eiropas Savienības militārais potenciāls sniegs palīdzību ASV un NATO sabiedrotajiem gan politiskā, gan militārā ziņā, jo īpaši attiecībā uz mūsu tuvākajiem kaimiņiem. Ikviens konflikts to apstiprina.
Es atbalstu mūsu aizsardzības resursu apvienošanu un līdzdalīšanu un mūsu drošības un aizsardzības politikas integrāciju. Mums ir nepieciešama kopēja drošības un aizsardzības stratēģija. Taču efektīva Eiropas ārpolitika un mūsu aizsardzības potenciāls bez mūsu pašu izlūkdienesta un informācijas apkopošanas iespējām ir kā māja bez jumta. Šīs lietas atkal ir jāiekļauj darba kārtībā. Vai nu dalībvalstīm ir efektīvāk jāapmainās ar informāciju ar ārējo dienestu un Eiropas Savienību, vai Eiropas Savienībai ir nepieciešami pašai savi informācijas un analīzes kanāli.
Visbeidzot, es vēlos, lai jūs, Ashton kundze, arī ierosinātu jautājumu par nopietnāku atpakaļuzņemšanas saistību izpildi attiecībā uz "drošajām” valstīm, ar kurām mēs, Eiropas Savienība, esam noslēguši šādas vienošanās.
Alojz Peterle
(SL) Priekšsēdētāja kungs, turpmāk mēs varam sagaidīt tikai vēl vairāk izaicinājumu ārpolitikas un drošības jomā, kas padara uzticamības nozīmi vēl svarīgāku.
Uzticamība, pirmkārt, nozīmē mūsu vērtību un principu ievērošanu. Ashton kundze, es jums piekrītu, ka mēs nedrīkstam aizmirst par to, no kurienes cēlās Eiropas Savienība.
Pirms daudziem gadiem cilvēks bija centrā. Godāsim cilvēka cieņu un visas kultūras identitātes un palielināsim ieguldījumu starpkultūru dialogā.
Pasaule sagaida, ka Eiropas Savienībai būs spēcīgāka kopējā nostāja, nevis 27 atsevišķas ārpolitikas. Lielāka vienotība nenozīmē, ka mums ir jāzaudē dažādība.
Nobeigumā es vēlos uzsvērt trīs jautājumus.
Pirmais: mums steidzami ir jānovērš strupceļš Bosnijā un Hercegovinā, jo ir iespējams jauns vardarbības uzliesmojums.
Otrais: mums steidzami ir jāatrod ceļš uz vienotām un stratēģiskām attiecībām ar Turciju, par ko šodien gandrīz nekas nav minēts.
Trešais: man ir prieks redzēt jūsu apņēmību saistībā ar Ašrafas nometni; tur un citur pasaulē ir jābūt skaidrai mūsu nostājai pret vardarbību pret civiliedzīvotājiem.
Alejo Vidal-Quadras
(ES) Priekšsēdētāja kungs, 2009. gada 29. jūlijā Irākas karaspēks vardarbīgi uzbruka Irānas bēgļu nometnei Ašrafā un nošāva vai līdz nāvei piekāva 11 tur dzīvojošus cilvēkus. Uzbrukums atkārtojās šā gada 8. aprīlī, kad no šautām brūcēm vai pakļūstot zem bruņumašīnām nomira 35 cilvēki.
Baronese Ashton, pirms vairākiem mēnešiem Eiropas Parlaments jūs brīdināja, ka šis pēdējais masveida slaktiņš notiks, un mēs jūs vairākkārt lūdzām rīkoties.
Jūs mēnešiem ilgi ignorējāt mūsu brīdinājumus un reaģējāt tikai pēc katastrofas. Lai arī labāk vēlāk nekā nekad, tomēr nākamais uzbrukums var būt šausminošu apmēru asinspirts, ja jūs tagad nenoteiksiet šo humāno krīzi par vienu no savas darba kārtības prioritātēm.
Ir risinājums, kā jums paskaidroja Stevenson kungs. Mēs ceram, ka jūs rīkosieties nekavējoties un nelokāmi, lai padarītu to iespējamu, un mēs atzinīgi vērtējam jūsu šā rīta apņemšanos.
Trīs tūkstoši četri simti neaizsargātu vīriešu un sieviešu tanku ielenkumā gaisa mūs, ticot, ka mūsu rīcība atbildīs mūsu vērtībām. Parlaments ir darījis, dara un darīs visu, kas ir tā spēkos. Mēs lūdzam, lai jūs būtu vienlīdz ieinteresēta šo dzīvību aizsargāšanā.
Ja jūs rīkosieties tā, kā mēs ceram, mēs būsim jums blakus. Ja ne, jūs būsiet atbildīga savas sirdsapziņas un šā Parlamenta priekšā.
Dominique Baudis
(FR) Priekšsēdētāja kungs, Eiropas Savienība beidzot ir piemērojusi sankcijas Sīrijai. Tomēr diemžēl šķiet, ka tas ir izdarīts ar zināmām trīsām, izvairoties apšaubīt Sīrijas režīma vadītāju.
Acīmredzot demonstranti ir interpretējuši šo nepietiekamo apņēmību un skaidrību kā atsacīšanos, bet iestādes kā - izdabāšanu, kas ļauj tām pastiprināt apspiešanu, tik nežēlīgu apspiešanu, ka ir neiedomājami, ka Sīrija varētu tikt ievēlēta ANO Cilvēktiesību padomē, kamēr valsts iestādes neļauj ANO novērotājiem piekļūt Darā (Deraa) pilsētai, vietai, kur notiek ārprātīga vardarbība pret neapbruņotiem civiliedzīvotājiem.
Sīrijas klātbūtne ANO Cilvēktiesību padomē būtu apvainojums upuriem un viņu ģimenēm un iedrošinātu šo režīmu izmantot brutālu spēku pret pašu cilvēkiem, pilnīgi neievērojot vērtības, kuras vajadzētu ievērot Cilvēktiesību padomei.
Tāpēc, baronese Ashton, kādas diplomātiskas iespējas jums ir padomā, lai izvairītos no šādas katastrofas?
Anna Ibrisagic
(SV) Priekšsēdētāja kungs, tā kā man ir tikai viena minūte, es runāšu ļoti īsi. Divi mani kolēģi deputāti jau pieminēja Kalnu Karabahas konfliktu, un situācija tur kļūst arvien sarežģītāka. Visi ziņojumi arī liecina, kas pēdējās nedēļās situācija ir būtiski mainījusies. Ņemot vērā to, ka Armēnijas okupētajās Gruzijas teritorijās, citiem vārdiem sakot, Kalnu Karabahā, ir vērojamas noteiktas militārās kustības, mans jautājums ir, vai jūs, baronese Ashton, zināt par situācijas attīstību un vai jūs darāt kaut ko, lai novērstu iespējamo saasināšanos ne tikai šajā konfliktā, bet arī okupētajās Gruzijas teritorijās? Sākumā es vēlos tikai apspriest šo jautājumu ar jums, un vēlāk es arī nosūtīšu rakstisku jautājumu. Paldies!
Ana Gomes
Priekšsēdētāja kungs, kā Eiropas Savienība var būt likuma un cilvēku drošības spēks, neidentificējot un netiesājot noziedzniekus, kuri Vidusjūras reģionā ļauj bēgļiem mirt? Baronese Ashton, Bashar al-Assad būtu ne tikai jāatrodas to subjektu sarakstā, kuriem tiek piemērotas Eiropas Savienības sankcijas, bet viņš arī būtu jāiekļauj to noziedznieku sarakstā, kurus tiesā Starptautiskajā Krimināltiesā vai Eiropas tiesās par brutālām represijām pret Sīrijas iedzīvotājiem.
Lībijā Eiropas Savienībai papildus birojam Bengāzī jau bija jānodarbina EUFOR, lai ne tikai sniegtu humāno palīdzību uzbrukumiem pakļautajiem cilvēkiem, kā tas ir Misratā, bet arī lai ieviestu ieroču embargo uz jūras vai sauszemes robežām, kā to ieteica šis Parlaments. Tam mums nav vajadzīga papildu ANO rezolūcija vai pieprasījums; mums ir nepieciešama tikai dalībvalstu politiskā griba. Ashton kundze, ja jūs uzņemtos iniciatīvu un norādītu Eiropas Savienības dalībvalstīm uz to atbildību, šis Parlaments jūs noteikti atbalstītu. Visbeidzot, palestīniešu izlīgums ir liels solis ...
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Antonyia Parvanova
Priekšsēdētāja kungs, kamēr nemieri Tuvajos Austrumos un Ziemeļāfrikā liek palielināt Eiropas Savienības nozīmi Vidusjūras reģionā, es vēlos rosināt jautājumu par otru flotili uz Gazu.
Mēs visi atceramies pirmās flotiles rezultātu un sekas sarunās un mēģinājumos atjaunot miera procesus Tuvajos Austrumos. Priekšsēdētāja vietnieces kundze/Augstā pārstāve, kā jūs minējāt, jūs šaubāties, vai jauna šāda veida iniciatīva varētu beigties pozitīvāk. Vēlos jautāt, vai jūs varētu mūs informēt par jaunākajām humānajām vajadzībām Gazā, kā arī par precēm un atbalstu, kas pašlaik tiek nogādāts caur robežpunktiem no Izraēlas un Ēģiptes. Vai jūs plānojāt vai plānojat apspriest ar dalībvalstīm un Izraēlas iestādēm šo iniciatīvu un, iespējams, ierosināt pozitīvu Eiropas Savienības ieguldījumu, kas varētu dot atbildīgāku rezultātu?
Heidi Hautala
Priekšsēdētāja kungs, savus komentārus es veltu baronesei Ashton.
Priekšsēdētāja vietnieces kundze/Augstā pārstāve Ashton kundze, šorīt jūs skaidri dzirdējāt, ka Parlaments pilnībā atbalsta jūsu vadību un pieprasa, lai jūs ieviestu iniciatīvu mūsu kopējā ārpolitikā un drošības politikā. Jūs arī dzirdējāt daudzos kolēģu jautājumus par to, kurš un kuras dalībvalstis kavē mūsu kopējos pūliņus. Mans ieteikums jums būtu, lūdzu, tagad, kad Eiropas Ārējās darbības dienests ievieš noteikumus par piekļuvi informācijai un dokumentiem, padariet to par mūsdienīgu organizāciju, kas ir pieejama iedzīvotājiem un kas neattiecas pret ārpolitiku, it kā tā būtu tikai kādu slepenu diplomātu darbības sfēra. Es esmu pārliecināta, ka tas būtu labākais veids, kā pastiprināt mūsu kopējos pūliņus patiesi kopējas ārpolitikas un drošības politikas labā.
Peter van Dalen
(NL) Priekšsēdētāja kungs, baronese Ashton, Tuvajos Austrumos pastāv liels apdraudējums. Vairākās islāma valstīs notiek kristiešu diskriminācija, tostarp strukturāla diskriminācija. Kristiešu kopiena Irākā ir samazinājusies jau vairāk nekā uz pusi. Tagad mēs redzam, ka tas pats notiek Ēģiptē. Notiek uzbrukumi koptu kopienai, ir neskaitāmi nomocīšanas gadījumi katru dienu, piespiedu laulības, un ir diezgan neiespējami uzcelt kādu baznīcu. Pagājušajā februārī es šeit uzņēmu 60 koptus, kas lūdza palīdzību.
Tāpēc man jums, baronese Ashton, ir divi lūgumi. Nosakiet koptus par savas politikas svarīgu prioritāti. Ir jāizbeidz pret viņiem vērstā sistemātiskā diskriminācija. Otrkārt, 20. janvārī mēs šajā Parlamentā lūdzām izstrādāt Eiropas Savienības reliģijas brīvības stratēģiju un pastāvīgi uzraudzīt šo politiku. Vai jūs to, lūdzu, neīstenotu? Es būtu pateicīgs par jūsu atbildi. Paldies par jūsu pacietību!
Ilda Figueiredo
(PT) Priekšsēdētāja kungs, Eiropas Savienības ārpolitika, drošības un aizsardzības politika ir principiāla politika Eiropas valstu ekonomisko un ģeostratēģisko interešu aizsardzībai. Arvien vairāk tā tiek saskaņota ar Amerikas Savienotajām Valstīm un Ziemeļatlantijas Līguma Organizāciju (NATO) un novirza sadarbības un attīstības palīdzību otrajā vietā.
No gadījumiem Afganistānā, Palestīnā, Irākā, Lībijā un citās valstīs ir skaidrs, ka rezultāti ir diezgan katastrofāli. Kopumā tā ir dubultu standartu politika, kas aizsargā Eiropas ieroču ražotāju intereses, kuri ir nopelnījuši miljonus, pārdodot ieročus diktatoriem, kas tos izmantojuši savu un kaimiņvalstu iedzīvotāju masveida slepkavošanai.
Tāpēc daži svarīgākie šo debašu rezultātā radušies jautājumi ir, vai beidzot tiks mainīta ieroču tirdzniecības politika un kas tieši tiks darīts, lai izbeigtu ekspansionisma un kara aizstāvības politiku Izraēlā ...
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Jaroslav Paška
(SK) Priekšsēdētāja kungs, baronese Ashton, mums visiem ir skaidrs, ka mēs nevaram cerēt, ka jūs veiksiet plašas drošības operācijas krīzes teritorijās visā pasaulē īsajā laikā kopš jūsu biroja izveides.
No otras puses, jūsu birojs jau jums sniedz plašas sarunu iespējas ikvienā vietā, kur Eiropas Savienības viedoklis un politiskā ietekme ir lietderīga. Viena no problēmām, kas tieši ietekmē Eiropas Savienību un kas ir jāatrisina jutīgās "apaļā galda” sarunās, ir Turcijas armijas okupētā Kipras daļa Eiropas Savienības teritorijā.
Turcija ir priviliģēta Eiropas Savienības partnere, un no paša sākuma tā ir skaidri definējusi interesi kļūt par pilntiesīgu Eiropas grupas dalībnieci. Tāpēc es esmu stingri pārliecināts, ka jums ir pilnībā jāizmanto jums jau pieejamais amata potenciāls, lai atrisinātu šo sarežģīto jautājumu, kurā Eiropas Savienība ir tieši iesaistīta.
Andrew Henry William Brons
Priekšsēdētāja kungs, ir pats par sevi saprotams, ka ārpolitika un drošības politika ir suverēnas valsts noteicošā loma. Padarot to par pārvalstiskas iestādes noteicošo lomu, tiek ignorēta vai samazināta dalībvalstu savstarpējo attiecību nozīme, vai patiesībā tiek atzīts, ka tās vairs nav suverēnas valstis.
Nav nekā slikta Eiropas Savienības politikā, kas paredz izvairīšanos no visiem Eiropas kariem, taču es atteiktos no pieņēmuma, ka, lai to panāktu, ir jāatsakās no suverenitātes. Katras Eiropas valsts funkcijai ir jābūt aizsargāt Eiropas lielos sasniegumus no izkliedēšanas vai izšķīdināšanas. Ir visos iespējamos veidos jāizvairās no agresīviem kariem, kuros Eiropas tautām nav nekādas pamatotas intereses. Mēs arī nedrīkstam iesaistīties aizkulišu aģitācijā par liekulīgu mēģinājumu dēstīt tā dēvētās "Eiropas vērtības” skarbā augsnē.
Mēs nedrīkstam pieļaut, ka Eiropa ir trešās pasaules valstu imigrantu krātuve. To kultūra ir īpatnēju cilvēku produkts. Trešās pasaules valstu iedzīvotāju nokļūšana Eiropā ...
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Marco Scurria
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Es pateicos baronesei Ashton par šodien iesniegto ziņojumu. Tomēr es vēlos uzsvērt, ka diemžēl sabiedriskā doma Eiropā nezina par Eiropas Savienības klātbūtni. Kā jau pieminēja daudzi mani kolēģi deputāti, mūsu ārpolitika vēl aizvien atrodas neattīstītā stadijā, par ko liecina daži pēdējo dienu notikumi.
Eiropa nevar nebūt klāt Ašrafas nometnē: tā ir nometne, kur tiek mērīta ne tikai starptautiskā politika, bet arī cilvēktiesību aizsardzība. Mūsu pienākums ir iejaukties šajā pasaules daļā tieši tāpat kā tas notiek Sīrijā. Šī valsts atrodas patiešām nopietnā situācijā, kad Eiropas Savienībai būtu jāieinteresējas par cilvēktiesībām un iespējām iebilst diktatora valdībai ...
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Boris Zala
Priekšsēdētāja kungs, tikai viena piezīme: es domāju, ka arvien aktīvāka Ankaras ārpolitika rada jaunus izaicinājumus un iespējas Eiropas ārpolitikai. Augstās pārstāves kundze, es domāju, ka ir jāizveido iestāžu dialogs par svarīgiem stratēģiskiem jautājumiem, piemēram, enerģētikas politiku, stabilitāti Rietumbalkānu un Kaukāza reģionā, Irānas atomenerģijas dokumentāciju vai Tuvajos Austrumos notiekošo demokrātijas atdzimšanu.
Konkrēti runājot, Turcija var konstruktīvā veidā palīdzēt Eiropas Savienībai nostiprināt nesenās demokrātijas atdzimšanas Tuvajos Austrumos sasniegumus. Tomēr šim dialogam ir nevis jāaizstāj, bet jāpapildina un jāpastiprina Turcijas iestāšanās kurss.
Priekšsēdētājs
Tagad tiek dots vārds Albertini kungam, lai runātu divas minūtes, kuras viņam atlika kā referentam.
Gabriele Albertini
Priekšsēdētāja kungs, man bija četras minūtes pirmajai runai, un es izmantoju tikai divas. Tagad, kad man ir divas minūtes, es gribu lūgt izmantot četras minūtes manai noslēguma runai.
Priekšsēdētājs
Jums ir taisnība, jums ir četras minūtes. Jūs sakāt, ka izmantojāt divas, tāpēc jums ir atlikušas divas.
Jums ir četras minūtes runai.
Gabriele Albertini
(IT) Priekšsēdētāja kungs, nē, pirmajā runā es izmantoju divas minūtes, bet man bija pieejamas četras ...
Priekšsēdētājs
Albertini kungs, jums ir četras minūtes divām runām. Jūs esat izmantojis divas. Lūdzu, uzstājieties, un mēs būsim elastīgi, taču, es, protams, negribu nonākt situācijā, kad jūs neviens neklausīsies. Es gribu, lai jūs sadzird, un, ja mēs izniekosim vēl piecas minūtes, neviens neklausīsies jūsu teiktajā.
Gabriele Albertini
(IT) Priekšsēdētāja kungs, tā kā es divās minūtēs nepagūšu pateikt to, kas man bija sakāms, es atteikšos no runas.
Priekšsēdētājs
Liels paldies, Albertini kungs! Mēs visi esam jums pateicīgi, un žēl, ka mēs jūs nedzirdēsim.
Roberto Gualtieri
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Es uzskatu, ka Albertini kungam bija taisnība, jo viņam bija četras minūtes runai kā referentam un divas minūtes atbildei. Tāpēc es izmantošu iespēju norādīt, ka viņam ir jādod četras minūtes.
Attiecībā uz mani - es domāju, ka šīs bija lietderīgas un svarīgas debates, kuras apliecināja, cik vienots ir Parlaments un cik gatavs tas ir piedāvāt atbalstu konsekventai un efektīvai Eiropas ārējai rīcībai. Mēs esam dzirdējuši ne tikai savstarpējus apvainojumus par Eiropas acīmredzami ierobežoto rīcību nesenajos notikumos, bet arī priekšlikumus izveidot stratēģisku partnerību starp Parlamentu un citām iestādēm, lai padarītu Eiropu par uzticamu dalībnieci drošības un aizsardzības jautājumos. Es uzskatu, ka šī partnerība būtu ne tikai iespēja, bet arī nepieciešamība, jo, ja mūsu teiktais, ka Eiropas integrētā pieeja ir tās galvenais potenciāls, ir tiesa, tad šīs integrētās pieejas sasniegšanai būs vajadzīgs iestādes, kurai ir piešķirtas skaidras juridiskas un budžeta pilnvaras, atbalsts. Tāpēc es arī domāju, ka mums ir jārod proporcionāls starpparlamentu sadarbības jautājuma risinājums.
No diskusijām ir kļuvis skaidrs, kā mums ir jārīkojas. Vispirms mums ir jāizvērtē Līguma sniegtās iespējas: pastāvīga strukturēta sadarbība un 144. pants, kas ļauj saskaņā ar Eiropas Savienības kārtības noteikumiem deleģēt konkrētai dalībvalstij uzdevumu veikt misiju, kas nav tas pats, kas renacionalizācija. Mums ir jāizmanto pašreizējās struktūras - sākot ar Eiropas Ārējās darbības dienestu - un jānosaka sev vērienīgi uzdevumi potenciālo iespēju jomā. Protams, mums ir jāzina, kā piedāvāt vadītāja spējas.
Mēs vēlamies pateikties baronesei Ashton par paveikto darbu un svarīgajiem paziņojumiem. Kā viņa sacīja, tā ir vilinoša doma, ka maza grupa var izdarīt lielas lietas, taču Eiropa ir liels civilizēts spēks, kas nevar izvairīties no atbildības.
Priekšsēdētājs
Albertini kungs, lūdzu, piedodiet! Es noskaidroju, kāda tieši bija situācija. Jums bija četras plus divas minūtes. Jūs runājāt trīs minūtes pirmajā reizē. Tāpēc jums ir vēl trīs minūtes, un mēs būsim tik elastīgi, cik nepieciešams.
Gabriele Albertini
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Ārlietu komitejas sēdē deputāts uzdeva Augstajai pārstāvei/priekšsēdētāja vietniecei provokatīvu jautājumu. Viņš sacīja: "Kad Henry Kissinger kritizēja par Amerikas Savienoto Valstu izolacionistu nostāju, jo īpaši attiecībā uz Eiropas Savienību, viņš atbildēja: "Nav neviena kolēģa ārlietu ministra vai tālruņa numura, uz kuru es varētu piezvanīt, lai runātu ar Eiropu.”
Pēc tam deputāts pajautāja baronesei Ashton: "Vai ir ārlietu ministrs vai tālruņa numurs, uz kuru viņš tagad var piezvanīt?” Viņas ļoti angliskā atbilde bija: "Jā, es to daru, lai arī esmu Augstā pārstāve/priekšsēdētāja vietniece, nevis ārlietu ministre. Ir arī tālruņa numurs, taču uz to atbild ierīce, kas piedāvā piespiest pogu "1” - britu nostāja, "2” - francūžu nostāja, "3” - vāciešu nostāja un tā tālāk.”
Baronese Ashton, jūs esat dzirdējusi daudzu manu kolēģu deputātu runas, un šī ziņa ir arī manā ziņojumā. Jūs dzirdat daudzus viedokļus visā pasaulē, taču klausāt mūs - Parlamentu, nevis dalībvalstis, kurām jūs atbildat Padomē, vai Komisiju, kurai jūs atbildat attiecīgajās vietās, - galvenokārt tāpēc, ka mēs vienmēr atbalstām Eiropas politiku.
Es vēlētos, lai būtu trešā vieta, kur jūs varētu paust trešo lojalitāti. Šī vieta ir šīs sēžu zāles vidū, blakus podijam, jo jūs esat Padome, Komisija un Parlaments. Es uzskatu, ka šis dialogs ir jāattīsta un jāstiprina, lai panāktu Eiropas pilsoņu virzītu un kontrolētu mūsu ārpolitikas demokrātisko likumību. Mēs palīdzēsim jums veikt šo uzdevumu.
María Muñiz De Urquiza
Priekšsēdētāja kungs, saistībā ar Ašrafas nometni mēs varam tikai pievienoties tur notiekošo cilvēktiesību pārkāpumu nosodīšanai. Tomēr šo cilvēktiesību pārkāpumu nosodīšanu nedrīkst jaukt ar politisko atbalstu Ašrafas nometnes kustībai.
Irānā ir demokrātiska opozīcija, ko pārstāv Zaļā kustība, dažādas Zaļās kustības politiskās partijas, un cilvēktiesību pārkāpumu nosodīšanu nekādā ziņā nedrīkst jaukt ar politisko atbalstu šai grupai.
Turklāt es lūdzu Komisijas priekšsēdētāja vietnieci un Augsto pārstāvi, kad viņa uzsāks vai atklās situācijas Ašrafas nometnē izmeklēšanu, izmeklēt arī Mujahedin veiktos cilvēktiesību pārkāpumus pret iedzīvotājiem, ko ir piedzīvojušas un dokumentējušas tādas organizācijas kā Human Rights Watch.
Baronese Ashton, saistībā ar manu ziņojumu es gribētu, lai jūs īpaši ņemtu vērā 6. punktu, kurā ir izteikts aicinājums sagatavot balto grāmatu, stratēģiski pievēršoties Eiropas Savienības nozīmei starptautiskās organizācijās līdz 2020. gadam.
Es vēlos pateikties ēnu referentiem par palīdzību šā ziņojuma sagatavošanā un izstrādē, un es arī vēlos nosodīt to, ka daži sīkumaini politiskie spēki Parlamentā neļāva manā ziņojumā pieminēt akadēmisko organizāciju, kuras pētījums bija šā ziņojuma pamatā. Tā bija Fundación Alternativas, kas deva labu pamatu arī man, kā arī ēnu referentiem un sekretariātam mūsu darbā, gatavojot šo ziņojumu. Es ceru, ka ziņojums būs lietderīgs, politiski nosakot un veicinot Eiropas Savienības nozīmes starptautiskās organizācijās pārdefinēšanu.
Priekšsēdētājs
Es vēlos pateikt Stevenson kungam, ka, pirms es ieņēmu šo vietu, tika nolemts neizmantot zilās kartītes kārtību šajās debatēs tieši tāpēc, lai dotu vārdu visiem deputātiem, kuri to lūdza.
Catherine Ashton
Komisijas priekšsēdētāja vietniece/Eiropas Savienības Augstā pārstāve ārlietās un drošības politikas jautājumos. - Priekšsēdētāja kungs, vēlos pateikties godātajiem deputātiem par vispusīgajām debatēm. Albertini kungs, es ar prieku stāvu jebkur, ja vien tas ir šai telpā - man ir aizdomas, ka daži cilvēki dotu priekšroku tam, lai es šeit nebūtu -, un man ir liels prieks runāt, stāvot uz podija; tā acīmredzot ir vieta starp abiem. Albertini kungs, es ļoti novērtēju jūsu un citu referentu darbu, kas tika paveikts, lai sagatavotu, manuprāt, patiešām lietderīgus un noderīgus ziņojumus par Eiropas rīcības plašumu.
Taču es arī vēlos teikt, ka saskaņotība ir lielāka nekā, iespējams, kādam, kurš klausās šajās diskusijās, varētu šķist. Mums nav stingras vienotas ārpolitikas nostājas visos jautājumos - no mūsu bažām par cilvēktiesībām līdz konkrētam mūsu veiktajam darbam Tuvajos Austrumos, mūsu kaimiņvalstīs - par Serbiju/Kosovu, par Bosniju, par mūsu pieeju situācijai Āfrikā, kur mēs ceram, ka situācija Kotdivuārā sāk risināties, bet pašlaik tā ir satraucoša Ugandā.
Visas šīs nostājas ir sagatavotas kopā ar 27 Ārlietu padomes ministriem, un man ir jāparāda viņiem cieņa. Es domāju, ka mēs nepielūdzami virzāmies uz lielāku saskaņotību. Vēl ir daudz darāmā - es to neapstrīdu -, un jūs gribētu, lai mēs vēl daudz ko izdarām; taču nenovērtēsim par zemu to, ko mēs jau esam sasnieguši, un ceļu, kuru mēs ejam, lai to izdarītu. Tāpēc es vēlos izrādīt cieņu viņiem un tam, ka viņi bieži runā arī mūsu visu vārdā; mēs nevaram būt visur pasaulē vienlaikus. Pašlaik ārlietu ministri dažādās pasaules malās ziņo manā vārdā, Eiropas Savienības vārdā. Arī tas ir svarīgs mūsu darba aspekts.
Es arī vēlos teikt, ka mēs gandrīz vienmēr pirmie sagatavojam paziņojumus, pirmie uzstājamies un sakām, kam, mūsuprāt, būtu jānotiek. Mans birojs sagatavoja neoficiālu dokumentu par Sīrijai piemērojamām sankcijām; mēs ieņemam vadošo pozīciju. Jāsaka, ka par to ne vienmēr tiek ziņots, ne vienmēr par to raksta prese Eiropas Savienībā, taču patiesībā mēs pirmie publiskojam paziņojumus, un mēs tos gatavojam simtiem, lai neatlaidīgi apliecinātu mūsu darba nozīmi; un neatlaidība ir būtisks faktors tajā, par ko šodien tiek spriests.
Debatēs mēs pievērsāmies konkrētām pasaules daļām, taču savās runās godātie deputāti ierosināja dažādus jautājumus, kurus mēs turpinām risināt.
Salafranca kungs runāja par to, kas nedēļas nogalē Kubā notika ar Soto kungu, un mēs rūpīgi to uzraugām. Mēs esam pieprasījuši papildu informāciju par šo lietu, jo ir skaidrs, ka šī tēma ir ārkārtīgi svarīga.
Daži godātie deputāti jautāja par Gazu, par to, ka jāpārliecinās, vai palīdzība tiek nogādāta, par to, ka mēs turpinām atbalstīt cilvēkus Gazā - ko mēs darām -, taču mēs esam iesaistīti dialogā par to, lai atbalstu pastiprinātu un uzlabotu.
Nākamais ir notikumi Kalnu Karabahā starp azerbaidžāņiem un armēņiem, kur mēs diskutējam ar abām pusēm un kur mēs vēlamies atbalstīt to, ko dara Francija, cenšoties virzīt tur notiekošo procesu.
Albānijā mēs diskutējam ar premjerministru un opozīciju, lai virzītu dialogu.
Un, protams, Āfrika; es pieminēju divas valstis, taču mēs varētu runāt par daudzām citām, kā arī par to, kas pašlaik notiek Sudānā, un to, cik svarīgi ir nodrošināt, lai Rietumsudāna tiktu izveidota pēc iespējas veiksmīgāk.
Un ir Ukraina, svarīga kaimiņvalsts, ko, manuprāt, pieminēja Saryusz-Wolski kungs un arī citi.
Mums ir daudz darāmā, un mums ir jāturpina darīt to visu. Tāpēc, godātie deputāti, es tikai vēlos pateikt, ka ir svarīgi to atzīt.
Pēdējās man pieejamās minūtēs es tikai vēlos izkliedēt dažus izveidojušos mītus. Es netiecos pēc vietas Drošības padomē. Es tiecos pēc atbilstoša Eiropas Savienības statusa ANO Ģenerālajā asamblejā, un mēs to panācām bez iebildumiem, un godātie deputāti zinās, ka tas prasīja daudz darba, un es parādu cieņu visiem, kuri bija iesaistīti, bet tagad mums ir lielāka teikšana.
Es domāju, ka ir svarīgi arī paskatīties, ko mēs patiesībā darām Eiropas kopējā drošības un aizsardzības politikā; nemētāsimies ar nepatiesiem izklāstiem. Lībijā vien mēs esam palīdzējuši 55 000 cilvēku nokļūt mājās. Es Eiropadomē neiebildu pret lidojumu aizlieguma zonu, un premjerministrs Cameron to apstiprinās; es nepavisam tā neteicu. Es teicu, ka, lai tas būtu efektīvi un tiktu izdarīts ātri, bija svarīgi, lai tie, kuri var rīkoties ātri, tā darītu.
Par mūsu delegācijām: es atbalstu centienus pastiprināt mūsu delegācijas Bengāzī un mūsu rīcību Irākā. Taču mēs nedrīkstam to pretstatīt citās valstīs, piemēram, Bahamu salās, notiekošajam. Bahamu salās ir attīstības jomas darbinieki no Komisijas, kuri strādā ar lauksaimniecības programmām, strādā vienu no nabadzīgākajiem cilvēkiem labā, un, manuprāt, mēs nedrīkstam to uztvert kā "vai nu/vai nu” situāciju.
Godātie deputāti, mums ir jādara viss iespējamais, lai atbalstītu valstis visā pasaulē. Tāpēc es pabeigšu ar to, ar ko es sāku, sakot, ka mums netrūkst ambīciju, mums ir nepieciešami resursi, lai pienācīgi veiktu darbu, mums ir jābūt konsekventiem, mums ir jāattīstās un jāstiprina tas, ko mēs darām, un to mēs darīsim, taču kopā ar 27 Eiropas Savienības dalībvalstīm, dažkārt vadot, dažkārt stumjot, dažkārt strādājot cieši līdzās, un jūsu atbalsts tam būs nenovērtējams.
(Aplausi)
Priekšsēdētājs
Debates tiek slēgtas.
Balsošana par trijiem ziņojumiem notiks šodien plkst. 12.30.
(Sēdi pārtrauca uz brīdi)
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Elena Băsescu
Es vēlos apsveikt savu kolēģi Albertini kungu ar šā vispusīgā ziņojuma sagatavošanu. Tas atkal ir par tematiem, kuros ir nepieciešama lielāka Eiropas Savienības iesaistīšanās. Es varu pieminēt Austrumu partnerību un Melnās jūras sinerģiju. Šīm divām iniciatīvām ir ļoti svarīga nozīme gan attiecību stiprināšanā ar tuvākajām valstīm, gan energoapgādes ziņā.
Austrumu partnerības augstākā līmeņa sanāksmes organizēšana šajā rudenī un EURONEST parlamentārās asamblejas sasaukšana ir daudzsološas pazīmes, kas liecina, ka šīs pamatnostādnes tiek ieviestas.
Attiecību stiprināšana ar Moldovas Republiku arī ir viena no kopējās ārpolitikas prioritātēm, ņemot vērā asociācijas nolīguma parakstīšanu ar Eiropas Savienību. Šā punkta pieminēšana nodrošinās pozitīvu progresu abu pušu sarunās.
Šajā Parlamentā es vēlos uzsvērt to, cik svarīga ir neatrisinātu konfliktu, konkrēti, Piedņestras konflikta, risināšana. Es atzinīgi vērtēju šo pasākumu, jo īpaši, ņemot vērā pagājušajā mēnesī notikušo neveiksmīgo dialogu Vīnē. Es atbalstu sarunu turpināšanu par "5+2” formātu.
Proinsias De Rossa
rakstiski. - Eiropa nedrīkst atkal pamest palestīniešus. Tagad, kad ir panākts neparedzēts izlīgums starp Fatah un Hamas, kas paredz izveidot tehnisku, bezpartejisku pagaidu valdību un organizēt ārkārtas vēlēšanas, Eiropai ir jāizmanto šī iespēja, lai pozitīvi ietekmētu šo reģionu. To iespējams izdarīt, sadarbojoties ar pagaidu valdību, kas tiks izveidota dažās nākamajās dienās; atbalstot ārkārtas vēlēšanas un, vissvarīgākais, apņemoties pilnībā cienīt vēlēšanu iznākumu un sadarboties ar jauno administrāciju, kas izveidosies šo vēlēšanu rezultātā. Eiropa nevar sadarboties ar demokrātiskām kustībām Lībijā, Sīrijā, Tunisijā un Ēģiptē un vienlaikus atteikties sadarboties ar palestīniešu demokrātiski ievēlētu valdību. Izraēlas sākotnējā reakcija uz izlīgumu, Palestīniešu pašpārvaldes nodokļu ieturēšana, ir nelikumīga un potenciāli katastrofiska mieram, apdraudot premjerministra Salem Fayyad pūliņus izveidot valsti. Eiropas Savienībai ir jāiejaucas, lai pilnībā segtu šos zaudētos ienākumus, skaidri pasakot, ka mēs atgūsim šo naudu no Izraēlas, iesaldējot visu Izraēlai paredzēto naudu no Eiropas Savienības tādā pašā apmērā, līdz tā pārtrauks pārkāpt starptautiskos likumus.
Ágnes Hankiss
, rakstiski. - 2010. gadā es iesniedzu rakstisku jautājumu komisārei Malmström, lai noskaidrotu, kādus pasākumus Komisija ir veikusi, lai atklātu nevalstisko organizāciju nozīmi terorisma finansēšanā. Tas, ka pagājušā gada flotiles organizatori plāno atkārtot savas darbības šā notikuma gadadienā un GUE un Greens/EFA politisko grupu deputāti 10. maijā organizēja sēdi Eiropas Parlamentā, atkal padara šo jautājumu aktuālu. Ja mēs, eiropieši, uzskatām mieru, demokratizāciju Tuvajos Austrumos, ārkārtējās nabadzības izskaušanu un dzīves līmeņa uzlabošanu Gazā par mūsu svarīgāko uzdevumu, piemērotākais līdzeklis tā veikšanai nav flotile, kā iepriekš uzsvēra priekšsēdētāja vietniece/Augstā pārstāve. Mēs nevaram saukt par humānu rīcību to, kas nemaz nav tāda, kā šķiet. Tiesnesis Bruguière, cienīts un atzīts pretterorisma eksperts, pierādīja, ka flotiles organizators IHH sazinājās ar al-Qaeda. IHH jumta organizācija Union of Good atbalsta ekstrēmo radikāļu darbību, pārdodot tiem ieročus. Es aicinu godātos Eiropas Parlamenta deputātus atturēties no Tuvo Austrumu krīzes izmantošanas saviem politiskajiem mērķiem, kam nav nekāda sakara ar miera procesiem, un no tendenciozas attieksmes, kas ļoti izklausās pēc komunistu izteikšanās veida un mehānisma un padomju attieksmes pret Izraēlu.
Jiří Havel
Rezolūcijas priekšlikums skaidri apliecina, ka vēl aizvien ir nopietni trūkumi Lisabonas līguma nosacījumu ieviešanā. Dalībvalstīs neizskatās labi, kad Eiropas Parlaments (EP) "steidzami pieprasa” Eiropadomei izstrādāt "Eiropas ārpolitikas stratēģiju” vai kad tas aicina Eiropadomi "veikt šo uzdevumu, pamatojoties uz politisko dialogu ar EP”. Ja jau tagad būtu Eiropas ārpolitikas stratēģija, Eiropas Savienības līdzsvars šajā jautājumā būtu daudz labāks, piemēram, attiecībā uz kustībām arābu pasaulē un dubultajiem vai pat trīskāršajiem standartiem, kuri tiek piemēroti šā reģiona valstīm.
Eiropas Savienības nostāja saistībā ar vētrainajiem notikumiem Balkānos ir vēl viena problēma. Eiropas Savienība vēl nav atradusi šā reģiona "atslēgu”, un tai nav sistemātiskas pieejas. Tā rezultātā arī Eiropas Savienības prestižs un Eiropas Savienības piederības valdzinājums Rietumbalkānu valstīs strauji samazinās. Valentin Inzko, starptautiskās kopienas Augstā pārstāvja un Eiropas Savienības īpašā pārstāvja Bosnijā un Hercegovinā, idejas par pieeju Serbijai neatrisinās situāciju, bet drīzāk panāks pretējo.
Danuta Jazłowiecka
Pagājušajā nedēļā notika kas īpaši svarīgs. Pēc ilgām sarunām mums beidzot izdevās pārliecināt partnerus Apvienoto Nāciju Organizācijā piešķirt Eiropas Savienībai jaunu statusu šajā organizācijā. Tas noteikti ir panākums, jo īpaši, ņemot vērā Ģenerālās asamblejas sākotnējo pretestību. Tomēr mēs nedrīkstam iekrist triumfa slazdā un domāt, ka no šā brīža Eiropas Savienības nostāja Apvienoto Nāciju Organizācijas forumā būs vienota. Tas, ka mūs tagad pārstāvēs Eiropadomes priekšsēdētājs vai Augstā pārstāve, nenozīmē, ka dalībvalstu nostāja īpaši pretrunīgos jautājumos būs vienota. Lībijas piemērs liecina, ka mūsu viedokļi atšķiras pat jautājumos, kuri varētu šķist acīmredzami, piemēram, civiliedzīvotāju aizsardzība. Tāpēc mums ir skaidri jāpasaka, ka bez dalībvalstu politiskās gribas šis lēmums būs bezjēdzīgs. Tāpēc es nevaru piekrist Ashton kundzei, ka pasaule dzirdēs vienu, skaidru Eiropas Savienības balsi. Baidos, ka tā vietā ilgu laiku mums būs jātiek galā ar daudzām balsīm, jo Eiropas Savienības kopējo nostāju vājinās ne tikai Drošības padomes pastāvīgie locekļi, bet arī prezidentūra, kas pēc Lisabonas līguma meklē savu vietu. Kā Ashton kundze plāno panākt vienotu Eiropas Savienības nostāju Apvienoto Nāciju Organizācijā, un kā viņa plāno veidot labu Eiropas Savienības tēlu šajā organizācijā?
Tunne Kelam
, rakstiski. - Mani iedrošina Komisijas priekšsēdētāja vietnieces/ Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos pieeja: saprast, ka papildus paziņojumiem ir jāņem vērā arī rīcība. Baronese Ashton, vēlos jums atgādināt Joseph Daul padomu: nebaidieties, un jūs saņemsiet Parlamenta atbalstu.
Mūsu kopējā atbildība ir panākt, lai autoritārie vadītāji uzskatītu, ka mēs uztveram nopietni mūsu pamatvērtības. Tas, pirmkārt, nozīmē nosacītību: gatavību ne tikai ieteikt un lūgt, bet arī nodarīt sāpes, t. i., piemērot reālas sankcijas režīmiem, kuri neciena pat savu cilvēku dzīvības. Es piekrītu, ka Sīrijā sankcijas ir jāpiemēro simtiem, nevis tikai desmitam cilvēku.
Es pateicos jums par masveida slepkavošanas Ašrafas nometnē 2011. gada 8. aprīlī nosodīšanu. Es stingri iesaku jums šajā gadījumā ņemt vērā Eiropas Parlamenta 2009. gada aprīļa skaidro paziņojumu: mums ir nepieciešams skaidrs un pārliecinošs paziņojums, ka Eiropas Savienībai patiešām rūp 34 neapbruņotu Irānas opozīcijas biedru dzīvības un tā vairs ilgāk necietīs brutālo viņu brīvības ierobežošanu un cieņas graušanu. Es lūdzu Komisiju uzņemties vadību ierosinātajā pārvietošanas jautājumā.
Jaromír Kohlíček
Kopējā ārpolitika un drošības politika vienmēr ir liela problēma Eiropas Savienībā. No vienas puses, lielās valstis parasti ir pieradušas paļauties uz saviem spēkiem, jo īpaši Francija un Lielbritānija vēl aizvien jūtas kā lielvaras. To var redzēt viņu pieejā ārpolitikas problēmu risināšanai. Pēdējā laikā tā ir lielā mērā vērsta uz jebkādu nesaskaņu militāru risināšanu, jo priekšroka tiek dota intervencei, nevis miermīlīgiem risinājumiem. Es domāju, ka ir iemesls uzskatīt, ka mūsdienu pasaule virzās uz daudzpolaritāti un miermīlīga ārpolitika ir saskaņā ar starptautiskiem likumiem un ANO Statūtiem. Militāru pasākumu, no kuriem viens mums paveras Lībijā, vietā mūsdienu pasaulei ir jāpieliek visi pūliņi nabadzības un analfabētisma apkarošanai, kā arī citu nopietnu problēmu risināšanai. Lai to izdarītu, ir ļoti svarīga ieroču kontrole un atbruņošanās, tostarp vispārīgas vienošanās par kodolieroču demontāžu. Svarīgam Eiropas Savienības ārpolitikas elementam ir jābūt palīdzībai katastrofu seku likvidācijā. Šīs operācijas nedrīkst būt saistītas ar militāru izvēršanos. Policijas izvietošana ir iespējama tikai ārkārtas gadījumos, pamatojoties uz ANO rezolūciju, un lai aizsargātu sociālās, veselības un sabiedrisko pakalpojumu nozares darbiniekus un apmācītu policistus. Kopējā ārpolitika un drošības politika ir stingri jānodala no NATO. Šo iemeslu dēļ Eiropas Apvienotā kreiso un Ziemeļvalstu Zaļo kreiso spēku konfederālā grupa atsakās atbalstīt šo ziņojumu.
Mariya Nedelcheva
Pirms nedēļas ANO Ģenerālā asambleja pilnvaroja Eiropas Savienību sanāksmēs runāt vienā balsī. No šā brīža augstākā līmeņa pārstāvjiem būs iespēja nodot Eiropas Savienības paziņojumus augstākajā starptautiskajā organizācijā. Šis nosacījums ir svarīgs solis Lisabonas līguma ieviešanā, taču ar to nepietiek. Eiropas Savienībai ir nepieciešama reāla stratēģija, lai tā varētu faktiski izmantot Lisabonas līgumā paredzētās pilnvaras. Drošības padomē, Cilvēktiesību padomē, NATO, PTO vai G20 Eiropas Savienībai vairs nav jāslēpjas ēnā. Turklāt mums ir jāuzņemas vadība pasaules parlamentārās sistēmas izveidē. Acīmredzami ir nepieciešama augsta līmeņa diplomātija, taču tā ir jāīsteno, konsultējoties ar cilvēkiem. Un kā gan vēl labāk to panākt, ja ne ļaujot pārstāvēt ANO cilvēkus no visas pasaules? Ir Eiropas Parlaments, taču ir arī reģionālie parlamenti, piemēram, ĀKK un ES Apvienotā parlamentārā asambleja. Pašlaik mums ir nepieciešams pasaules parlaments. Baronese Ashton, Eiropas Savienībai ir jābūt mērķtiecīgai. Es ceru, ka šis priekšlikums parādīsies jūsu Baltajā grāmatā.
Kristiina Ojuland
, rakstiski. - Pirmkārt, es vēlos sirsnīgi pateikties baronesei Ashton par Eiropas Savienības pilnīgu atbalstu Igaunijas mēģinājumam atrisināt ķīlnieku krīzi Libānā. Tomēr nolaupītie igauņi vēl aizvien ir atkarīgi no nolaupītāju žēlastības. Tāpēc mēs būtu pateicīgi par jūsu turpmāku iesaistīšanos un palīdzību šīs situācijas risināšanā.
Saistībā ar kopējo ārpolitiku un drošības politiku es aicinu būt saskaņotākiem un konsekventākiem attiecībās ar nedemokrātiskiem režīmiem. Mēs esam piemērojuši sankcijas Baltkrievijai, taču mēs to neesam izdarījuši saistībā ar Magnitski lietu Krievijā, lai arī tā tika uzsvērta Eiropas Parlamenta 2009. gada ziņojumā par cilvēktiesībām pasaulē un Eiropas Savienības cilvēktiesību politikā.
Mēs vēl aizvien esam nodevušies vienotas Ķīnas politikai, lai arī Pekina nesen kļuva vēl apspiedošāka un vardarbīgāka Tibetā un Uiguru reģionā. Tā vietā, lai flirtētu ar Pekinu, arī mums būtu jānoslēdz brīvās tirdzniecības nolīgums ar Taivānu, kas ir plaukstoša demokrātija. Vienotas Ķīnas politika ir novecojusi un morāli grauj Eiropas Savienības tēlu. Saskaņosim mūsu politiku un vērtības.
Ioan Mircea Paşcu
, rakstiski. - Lisabonas līgums deva ievērojamu iespēju virzīties uz priekšu aizsardzības un drošības jomā. Taču, kā liecina pierādījumi, ar to nepietiek. Par spīti salīdzinoši daudzajām operācijām vēl aizvien ir liela atšķirība starp instrumentiem, kuri ir mūsu rīcībā, - paskatieties, piemēram, uz kaujas vienībām - un ātri savāktajiem valstu līdzekļiem, kurus mēs patiesībā izmantojam, kad Eiropas Savienībai ir jāiejaucas. Piemēram, Lībija: nepietiekamas politiskās vienprātības un piemērotu militāro līdzekļu dēļ bija jāizveido "gribas koalīcija” - jēdziens, pret kuru mēs tik nelokāmi iebildām, kad to lietoja citi, - un bija jāaicina NATO uzņemties vadība. Praktiski Lībija novirzīja malā mūsu KDAP tieši tad, kad tā bija vajadzīga un varēja pierādīt sevi praksē. Tāpēc mans viedoklis ir tāds, ka mums vēlreiz ir jāpārskata mūsu KDAP, lai noskaidrotu, kas patiešām ir vajadzīgs, lai tā kļūtu par funkcionālu jēdzienu gan politiski, gan militāri, lai nākamreiz, kad mums būs uz to jāatsaucas, tā mūs nepieviltu kā šoreiz.
Sirpa Pietikäinen
Mūsu kopējā ārpolitika un drošības politika atrodas krustcelēs. Lisabonas līgums deva Eiropas Savienības ārējo attiecību attīstībai tādas iespējas, kādu tai nebija iepriekš. Tomēr līdz šim progress ir bijis diezgan lēns, lai arī mūsu kopējās Eiropas vērtības ļauj mums veidot Eiropas ārpolitiku, pamatojoties uz ilgtspējīgu attīstību un cilvēktiesībām.
Mums ir vajadzīga skaidra Eiropas ārējā darba kārtība, lai Eiropas Savienība varētu mērķtiecīgi veicināt politiku pasaulē, pamatojoties uz daudzpusējām attiecībām. Ļoti svarīgs šīs politikas elements būtu atbalsts ANO darbam un Eiropas politikas precizēšana attiecībā uz ANO.
Cristian Dan Preda
Situācija Sīrijā ir ļoti satraucoša. Mums nav pilnīgas, uzticamas informācijas, jo ārvalstu presei ir liegta pieeja. Taču Assad režīma veiktie represīvie pasākumi pastiprinās, un to rezultātā saskaņā ar NVO aplēsēm ir nogalināti 600-700 civiliedzīvotāju, bet arestēti vai pazuduši vēl 8000 cilvēku. Sīrijas pilsoņi piedalās demonstrācijās jau aptuveni divus mēnešus, un viņus nedrīkst atstāt vienus cīņā par demokrātiju. Brutāla apspiešana ir nepieņemama un ir jāizbeidz. Eiropas Savienībai ir jāuzņemas vadība ātra risinājuma meklējumos. Tāpēc es atzinīgi vērtēju nedēļas sākumā Padomes pieņemtos ierobežojošos pasākumus attiecībā pret Sīrijas režīmu. Tomēr mums ir jādara vairāk sadarbībā ar Eiropas Savienības partneriem, lai pieprasītu Sīrijas iestādes izbeigt apspiešanu. Assad ir izolēts. Tagad tikai Gaddafi režīms nosoda "starptautisko sazvērestību pret Sīrijas valsts drošību” - tas ir apgalvojums, kas pasaka daudz par situāciju Sīrijā. Visbeidzot, es gribu uzsvērt, ka pašreizējos apstākļos Sīrijas pieteikums uz vietu ANO Cilvēktiesību padomē ir nepieņemams.
Traian Ungureanu
, rakstiski. - Eiropas Savienībai ir nekavējoties jāreaģē uz ieilgušo vardarbību pret koptiem Ēģiptē un lielā mērā pret kristiešiem Tuvajos Austrumos. Būtiska daļa Eiropas kristiešu mantojuma ir apdraudēta. Simtiem tūkstoši cilvēku tiek vajāti reliģiskās pārliecības dēļ. Jaunajām varas iestādēm Ēģiptē plaši tika izteikta līdzjūtība, un tās saņēma Eiropas Savienības finansiālu un politisku atbalstu. Taču tagad, kad jaunā uzbrukuma vilnī tika dedzinātas baznīcas un nogalināti kristieši, Eiropas Savienībai ir pienācis laiks nepārprotami paskaidrot Ēģiptes varas iestādēm, ka tās ir atbildīgas par iekšējo drošību valstī un par visu Ēģiptes pilsoņu tiesību un dzīvību aizsardzību. Aizdomas par to, ka Ēģiptes varas iestādes piever acis vai pat veicina reliģisko vardarbību, ir jākliedē, stingri apņemoties nodrošināt kristiešu kopienas drošību Ēģiptē. Eiropas Savienībai ir jāpieprasa Ēģiptes varas iestāžu paskaidrojumi un skaidri jāpasaka, ka turpmākas vardarbības gadījumā tiks pārtraukta Eiropas finansiālā un humānā palīdzība. Šis nepārprotamais brīdinājums ir jāiekļauj visos pašreizējos un nākamajos nolīgumos ar Tuvo Austrumu valdībām.
Zbigniew Ziobro
Janvāra debatēs par situāciju Tunisijā un Ēģiptē un tiesībām brīvi paust reliģiskos uzskatus es pieminēju traģisko situāciju, kādā ir kristieši, jo īpaši koptu kristieši Ēģiptē, arābu valstīs, kur viņi tiek vajāti. Es uzsvēru, ka islāms kļūst arvien radikālāks un agresīvi vēršas pret Kristus sekotājiem. Šodien var redzēt, ka mana ļaunā nojauta bija pamatota. Sadursmes Svētās Menas baznīcas tuvumā ir tikai aisberga virsotne, ņemot vērā Ēģiptes kristiešu traģēdiju un starptautisko organizāciju klusēšanu. Saistībā ar šo būtu vērts atsaukt atmiņā Parlamenta un Ashton kundzes ignorētos uzbrukumus Svētā Bišoja klosterim šā gada martā, kad Ēģiptes armija apšaudīja klosteri, kas bija pilns ar bēgļiem no Kairas, kā arī ekstrēmi noskaņotās Salafi islāma kopienas darbības. Aprīlī viņi uzbruka kristiešu ēkām Beni Ahmadā, Baštilā un Kamadirā. Kā mēs varam redzēt, Eiropas Savienība vēl aizvien nevar izstrādāt saskaņotu reaģēšanas stratēģiju cilvēktiesību pārkāpumu gadījumos Āzijā un Ziemeļāfrikā un to novēršanai nākotnē. Mums ir jāizdara lielāks spiediens uz Ēģiptes varas iestādēm, lai aizsargātu koptu kristiešus. Ir svarīgi stiprināt reliģiskās neiecietības novēršanas sadaļu Eiropas Ārējās darbības dienesta Politisko lietu apakškomitejā, īpaši pievēršoties vajātajiem kristiešiem.
