

Giles Chichester (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, eilen illalla ilmoititte parlamentille, ettei neuvosto olisi huomenna läsnä enää klo 19.00 jälkeen. Esityslistamme mukaan meidän on huomenna määrä keskustella klo 21.00 jälkeen siitä, annetaanko energiayhteisön perustamissopimukselle rahoitusta, ja esittää neuvostolle perustamissopimusta koskeva suullinen kysymys. Mikäli neuvosto ei voi tai ei halua olla läsnä vastatakseen suulliseen kysymykseen, on mielestäni melko turhaa käsitellä sen enempää perustamissopimusta kuin suullista kysymystäkään. Siksi kehotan teitä pyytämään neuvostolta takeet siitä, että se on läsnä. Muussa tapauksessa ehdotan, että siirrämme aiheen käsittelyn parlamentin seuraavalle istuntojaksolle. 
Puhemies.
   Pyrimme varmistamaan, että neuvosto on huomenna läsnä. Teemme tällä välin kaikkemme. Olette oikeassa, että aihetta on turha käsitellä esityslistan mukaisesti, ellei neuvosto ole paikalla. Yritämme vielä muuttaa asiaa, ja ellei se onnistu, keskustelemme siitä, miten jatkamme. Älkäämme kuitenkaan menettäkö toivoamme, sillä se on viimeinen asia, jonka saamme menettää. 
Puhemies.
   Esityslistalla on ensimmäisenä komission julkilausuma: Komission osallistuminen kesäkuun 2006 Eurooppa-neuvostoon – Hanke kansalaisten hyväksi; Euroopan saavutukset, Pohdintavaihe ja K-suunnitelma. 
Margot Wallström,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ensimmäinen viesti, jonka haluan teille tänään välittää, on, että komissio kuuntelee kansalaisia. Haluamme vastata toiminnallamme heidän odotuksiinsa ja huolenaiheisiinsa. Kuunteleminen on hyvin keskeinen osa K-suunnitelmaa. Komissio on toteuttanut monenlaisia toimenpiteitä edistääkseen keskustelua kaikissa jäsenvaltioissa ja antanut tukea sitä pyytäneille maille.
Voimme oppia tärkeitä asioita kansallisista keskusteluista, joita Eurobarometri-kyselyjen tulokset tukevat täysin. Ensinnäkin kansalaiset ovat huolissaan korkeasta työttömyydestä ja globalisaation kielteisistä vaikutuksista. Useimmille meistä tämä ei ole mikään yllätys. Sosiaalinen suojelu on hyvin keskeisellä sijalla keskusteluissa, ja vertailukelpoisia elinoloja vaaditaan hyvin voimakkaasti lähes kaikkialla.
Toinen merkittävä kysymys on laajentuminen. Yhä useammat kansalaiset kyseenalaistavat ainakin tulevien laajentumisten laajuuden ja tahdin, elleivät jopa koko laajentumisen periaatetta. Meidän on näytettävä, ettei laajentuminen tapahdu automaattisesti, ja kerrottava, miksi sitä tarvitaan.
Kolmantena läksynä voimme oppia, että eurooppalaiset haluavat enemmän, eivät vähemmän Eurooppaa. He haluavat kuitenkin myös nähdä tuloksia ja osallistua enemmän päätöksentekoon. He näkevät unionin organisaationa, joka voi suojella heitä. He pyytävät parempaa turvallisuutta sekä tehokkaampaa ympäristönsuojelua ja elintarvikkeiden turvallisuutta ja vakaampaa energiahuoltoa. Komissio pyrkii vastaamaan näihin huolenaiheisiin. Siksi olemme hyväksyneet Euroopan kansalaisten toimintasuunnitelman.
Emme ehdota mitään täysin uutta strategiaa. Työmme perustuu vaurauden, solidaarisuuden ja turvallisuuden kolmeen kulmakiveen, ja siinä korostetaan jatkuvasti työpaikkojen ja kasvun merkitystä Lissabonin strategian mukaisesti. Keskitymme kuitenkin vahvemmin kansalaisiin.
Mitä siis ehdotamme? Syvemmän taloudellisen yhdentymisen lisäksi on edistettävä myös solidaarisuutta. Euroopan unioni ei ole vain markkinapaikka, vaan sillä on myös sosiaalinen ulottuvuus. Tästä syystä käynnistämme ensi vuonna palvelujen saatavuutta ja solidaarisuutta koskevan toimintasuunnitelman. Olemme myös keskustelleet niin sanotusta oikeuskortista (entitlement card), jolla helpotettaisiin kansalaisten mahdollisuuksia toteuttaa täysipainoisesti oikeuksiaan ja näiden oikeuksien näkyvyyden lisäämistä. Jatkamme myös kestävää kehitystä koskevan toimintasuunnitelman toteuttamista.
Lisäksi käynnistämme yhtenäismarkkinoiden perusteellisen tarkastelun, joka on määrä saattaa loppuun ensi vuonna. Yhtenäismarkkinat ovat tuoneet kansalaisille valtavia etuja, mutta esimerkiksi energian, pankkimaksujen ja verkkovierailuhintojen alalla on vielä ratkaisemattomia kysymyksiä. Meidän on poistettava jäljellä olevat esteet.
Euroopan unionin kansalaiset odottavat oikeutetusti unionin olevan oikeudenmukainen ja turvallinen paikka elää. Euroopan unioni ei kuitenkaan aina kykene torjumaan terrorismia ja järjestäytynyttä rikollisuutta. Olemassa olevat päätöksentekomenetelmät aiheuttavat liiallisia viivästymisiä, ja mikä on vielä valitettavampaa, ne eivät takaa asianmukaista demokraattista valvontaa. Komissio ehdottaa, että näillä aloilla päätöksentekomenettelyä muutetaan. Voimme tehdä niin nykyisiin sopimuksiin sisältyvien määräysten nojalla.
Ennen kuin käsittelen toimielimiin liittyviä kysymyksiä, haluaisin mainita kaksi muuta alaa, joilla ehdotetaan lisätoimia. Vaikka noudatammekin laajentumiseen liittyviä sitoumuksiamme, emme saa menettää kansalaisten laajaa tukea tällä EU:ta koskevan hankkeen tärkeällä osa-alueella. Komissio jatkaa laajentumista ja sen tuomaa lisäarvoa koskevaa keskustelua, jonka tulokset liitetään osaksi elokuussa julkaistavaa komission laajentumisstrategiaa koskevaa kertomusta.
Viimeisenä mutta ei vähäisimpänä asiana komissio haluaa parantaa Euroopan unionin kansainvälisen toiminnan yhtenäisyyttä ja tehokkuutta. Esitämme konkreettisia ehdotuksia ensi viikolla.
Kaikissa toimissamme noudatamme tarkasti sitoutumistamme toissijaisuusperiaatteeseen ja avoimuuteen sekä pyrkimystämme kohti parempaa sääntelyä. Pyrimme saamaan kansalliset parlamentit tehokkaammin mukaan päätöksentekoprosessiin. Komission tärkein keskustelukumppani on kuitenkin edelleen Euroopan parlamentti.
Seuraavaksi käsittelen toimielimiin liittyviä kysymyksiä. Viisi sellaista maata, jotka eivät olleet ratifioineet perustuslakisopimusta ennen pohdinta-ajan alkamista, on nyt ratifioinut sen. Lisäksi Viron parlamentti äänesti perustuslakisopimuksen puolesta 9. toukokuuta, minkä tuloksena sopimuksen ratifioineita maita on nyt 15. Olemme tyytyväisiä siihen, että tuleva puheenjohtajavaltio Suomi aikoo myös ratifioida perustuslakisopimuksen. Suhtaudumme uusiin ratifiointeihin myönteisesti. Ne osoittavat, että jäsenvaltiot noudattavat perustuslakisopimuksen periaatteita ja arvoja. Meidän on kuunneltava niiden maiden näkemyksiä ja kantoja, jotka ovat sanoneet perustuslakisopimukselle "ei", mutta on yhtä tärkeää kuunnella myös niiden ääntä, jotka ovat sanoneet sille "kyllä".
Toivon, ettei keskuudessamme ole väärinkäsityksiä seuraavasta asiasta. Komissio jatkaa niiden periaatteiden ja parannusten tukemista, joita perustuslakisopimus toisi. Perustuslakisopimus todellakin tekisi unionista tehokkaamman, avoimemman ja demokraattisemman. Tämä on luonteenomaista perustuslaille silloin, kun parlamentin jäsenillä on enemmistön ääni. Haluamme tietenkin, että perustuslakisopimus ratifioidaan kaikissa 25 jäsenvaltiossa. Tässä olemme samoilla linjoilla parlamentin kanssa.
On tullut esiin useita vaihtoehtoja nykyisen lukkiutuneen tilanteen ratkaisemiseksi. Monenlaisista ajatuksista on keskusteltu. Vielä ei kuitenkaan ole päästy yhteisymmärrykseen siitä, miten tästä jatketaan. Onko aika kypsä ratkaisun esittämiselle? Käyttääkseni meille tuttua sanontaa, onko nyt aika käsitellä tekstiä vai onko vielä käsiteltävä sen kontekstia?
Meidän on luotava uudelleen luottamuksen ilmapiiri. Meidän on luotava uusi yhteys kansalaisiin ja todistettava vankoin tuloksin, että unioni voi vastata kansalaisten tarpeisiin ja toiveisiin. Sanon tämän selvästi: tulosten tuottaminen kansalaisille ei ole vaihtoehto toimielimiä koskevien kysymysten selvittelylle. Se on osa kaksitahoista lähestymistapaa, jossa eteneminen kohti toista tavoitetta helpottaa myös toisen tavoitteen saavuttamista.
Ehdotamme, että ensi vuonna toimielimet antavat yhteisen julkilausuman. Sen on tarkoitus olla perustana Eurooppa-neuvoston päätöksille, jotka koskevat kattavaan institutionaaliseen ratkaisuun johtavaa prosessia. Pidän julkilausumaa vahvana todisteena jäsenvaltioiden, parlamentin ja komission lujasta tahdosta ratkaista perustuslakisopimukseen liittyvä lukkiutunut tilanne. Odotan Euroopan parlamentilta tässä vahvaa panostusta. Teidän laillanne toivon, että voimme yhdessä löytää ratkaisun perustuslakisopimusta koskevaan kysymykseen vuoden 2009 Euroopan parlamentin vaaleihin mennessä.
Kansalaisten kuunteleminen onnistui, ja sitä olisi jatkettava. K-suunnitelma ei ollut yksittäinen tapahtuma. Olen luvannut komissiolle, että kesäkuun huippukokouksen jälkeen alan pohtia, mitä olisi tehtävä seuraavaksi – toisin sanoen mikä olisi K-suunnitelman seuraava vaihe.
Kansalaisten toimintasuunnitelma osoittaa unionin tuottaman lisäarvon ja auttaa sillä tavoin vahvistamaan kansalaisten luottamusta. Luomalla uuden yhteyden kansalaisiin voimme luoda edellytykset tulevalle kattavalle institutionaaliselle ratkaisulle.
Odotan kovasti tämänpäiväistä keskustelua kanssanne ja haluan kiittää poliittisten ryhmien puheenjohtajia heidän osallistumisestaan komission politiikan laatimisprosessiin.
Íñigo Méndez de Vigo,
   . Arvoisa puhemies, komission varapuheenjohtaja Wallström, ryhmäni kannatti komission K-suunnitelmaa, koska uskoimme ja uskomme edelleen, että se on hyvä tapa vastata Euroopan tällä hetkellä kohtaamiin haasteisiin. Tästä syystä kannustamme teitä jatkamaan.
Sanoitte, että siirrymme K-suunnitelman toiseen vaiheeseen. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä aikoo tehdä teille ehdotuksen: emme kutsu sitä enää keskusteluksi, koska liian kauan kestävästä keskustelusta voi saada sellaisen kuvan, että pidämme lepotaukoa emmekä tee juurikaan muuta. Kutsukaamme sitä siis analyysiksi, sillä mielestäni analyysia seuraa aina ehdotus, johon te viittaatte kolmen toimielimen yhteisellä julkilausumalla.
Varapuheenjohtaja Wallström, mielestäni kolmen toimielimen yhteinen julkilausuma on hyvä ajatus ensinnäkin sen takia, että se annetaan samana vuonna jolloin vietetään yhteisön lähtökohtana olleiden Rooman sopimusten symbolista juhlavuotta. Lisäksi se merkitsee, että neuvosto ja parlamentti haluavat esittää yhdessä ehdotuksia, joiden avulla voidaan päästä ulos perustuslakisopimusta koskevasta umpikujasta.
Tästä syystä voitte toimielinten julkilausuman osalta luottaa Euroopan parlamenttiin. Tämä kuitenkin tarkoittaa, että haluamme osallistua jo sen laatimiseen emmekä vain lopuksi allekirjoittaa sitä.
Mielestäni se, että Virossa perustuslakisopimuksen ratifioimisprosessia jatketaan ja että Suomen eduskunta päätti ratifioida sopimuksen, on hyvä uutinen, mikä todistaa, että kaikki ne, jotka väittävät perustuslain kuolleen, ovat väärässä. Kukaan ei ratifioi sellaista, mikä on kuollut.
Mielestäni meidän tehtävämme on nyt – ja kun sanon tehtävä, tiedän, etten pyydä mitään yksinkertaista asiaa –vakuuttaa Euroopan unionin kansalaiset siitä, mitä voisimme kutsua "toteutumattoman perustuslakisopimuksen hinnaksi".
Muistanette, että kun monta vuotta sitten keskusteltiin Euroopan yhtenäisasiakirjasta, laadittiin kertomus toteutumattoman Euroopan yhteisön kustannuksista ("The cost of non Europe"), toisin sanoen siitä, mitä kustannuksia aiheutuisi siitä, ettei yhtenäisasiakirja tulisi voimaan ja ettei yhteisiä sisämarkkinoita luotaisi.
Mielestäni meidän on perustuslakisopimusta koskevassa keskustelussa tehtävä jotain samansuuntaista: selitettävä ihmisille esimerkein, mitä heidän elämästään puuttuisi, ellei Euroopan perustuslakisopimusta olisi olemassa. Olen varma, että tämä on hyvä tehtävä analyysin toista vaihetta varten, sillä se voisi tuottaa ehdotuksia, jotka lopulta auttaisivat saavuttamaan sen, mitä me kaikki, komissio, neuvosto ja parlamentti haluamme: että Euroopan unioni tuottaa kansalaisille lisäarvoa, että Euroopan unioni puolustaa yhteisiä arvoja, ja lopuksi, että Euroopan unioni voi tehdä ihmisten elämästä tehokkaampaa, oikeudenmukaisempaa ja vapaampaa ja että se tukee heitä paremmin. 
Martin Schulz,
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, paljon kiitoksia, komission jäsen Wallström. Olette yksi niistä todella näkyvistä komission jäsenistä, jotka puhuvat sekä K-suunnitelman että koko Euroopan unionin demokratisoinnin ja komission toiminnan tehostamisen puolesta. Olette – sanon tämän ryhmäni puolesta – yksi niistä persoonista, joiden voidaan sanoa olevan eduksi Euroopan unionin edistymiselle. Puheessanne teitte jälleen kerran selväksi, että K-suunnitelmasta vastaavana komission varapuheenjohtajana voimme luottaa teihin.
Mitä selkeitä tuloksia on tähän mennessä saatu tästä pohdinta-ajasta, joka jäsen Méndez de Vigon mukaan on jatkuvasti vaarassa luisua siestan vietoksi?
Euroopan unionin kansalaiset haluavat enemmän avoimuutta. He haluavat ymmärtää paremmin, mitä toimielimissä tapahtuu. He haluavat selkeämpää toimivaltajakoa: kuka tekee mitä, missä, milloin ja millaisin oikeudellisin perustein? He haluavat tehostaa lainsäädäntöä ja hallintoa. He haluavat, että toissijaisuusperiaatetta vahvistetaan. Kaikkea ei tarvitse tehdä Brysselissä – jotain voidaan tehdä myös kotona. Kaikkea ei kuitenkaan voida ratkaista kotona, ja niitä asioita olisi säänneltävä Brysselistä käsin. Tämä on selkeä viesti. Tämän vuoksi ihmiset haluavat myös, että EU:lla on vahvempi asema kansainvälisessä politiikassa. He haluavat, että EU taistelee tehokkaasti rikollisuutta vastaan. Tiedämme tämän kaiken, ja riippuu meistä, neuvostosta ja komissiosta, voidaanko tämä saavuttaa. Kaikki kuitenkin sisältyy perustuslakisopimukseen. Me kaikki tiedämme, että tarvitsemme perustuslakia, mikäli haluamme vastata näihin kansalaisten vaatimuksiin. Nyt pohdinta-ajan päättyessä on selvempää kuin koskaan, ettei kansalaisten vaatimuksia voida täyttää Nizzan sopimuksen perusteella. Se ei ollut mahdollista 15 jäsenvaltion EU:ssa – sen takia Nizzan sopimusta oli muutettava ja korvattava se perustuslakisopimuksella. Pian unionissa on 27 jäsenvaltiota, eikä meillä vieläkään ole perustuslakia. Miten se voisi olla mahdollista nyt? Komissio on perustamissopimusten vartija. On täysin selvää, että juuri komission puheenjohtajan olisi taisteltava kovemmin kuin kenenkään muun perustuslain puolesta.
Tämän vuoksi haluan kiittää teitä, komission varapuheenjohtaja Wallström, mutta yhden asian sanoisin myös selvästi komission puheenjohtajalle. Kuinka voitte mennä viime viikolla järjestetyn kaltaiseen parlamenttien väliseen konferenssiin, jossa kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin edustajien ylivoimainen enemmistö puhui perustuslakisopimuksen puolesta ja jossa tuleva neuvoston puheenjohtaja Vanhanen totesi, että tämän puheenjohtajakautensa aikana Suomi aikoo symbolisesti ratifioida perustuslakisopimuksen, ja kuinka voitte tämän jälkeen komission puheenjohtajana herättää epäilyksiä – ja nämä epäilykset ovat todellisia – siitä, oletteko itse valmis sanomaan valtioiden päämiehille, että elleivät he aio panna kanssanne perustuslakisopimusta täytäntöön, laajentunut Euroopan unioni pysähtyy jarrut kirskuen? Annan teille esimerkin: 25 työllisyysministeriä sekä komission ja Euroopan parlamentin edustajia kokoontui edellisessä epävirallisessa neuvoston kokouksessa Luxemburgissa, jossa keskusteltiin palveludirektiivistä. Ensimmäisten kaksi ja puoli tuntia kestäneiden keskustelujen jälkeen jokainen ministeri sai puhua kolmen minuutin ajan. Se on pitkä aika verrattuna Euroopan parlamentin puheaikaan, mutta täysin suhteeton käsiteltävänä olevaan asiaan nähden. Euroopan unioni ei voi laatia minkäänlaista järkevää politiikkaa Ecofinin kaltaisessa mammuttimaisessa elimessä: se on hyvän hallinnoinnin, selkeän lainsäädännön ja tehokkuuden täydellinen vastakohta. Nykyisten rakenteiden rajat alkavat tulla vastaan. Mikäli haluamme tehdä Euroopan unionista demokraattisemman, avoimemman ja tehokkaamman – mikäli haluamme täyttää kansalaisten odotukset – meidän on toimittava eikä puhuttava. Tästä syystä tarvitsemme perustuslakisopimusta. Niin kauan kuin komission jäsenet ja erityisesti komission puheenjohtaja lähettävät viestejä, jotka herättävät epäilyksiä siitä, onko komissio todella päättänyt panna perustuslakisopimuksen täytäntöön, sopimuksen vastustajat saattavat hyvin uskoa, että olemme antaneet periksi. Ei, perustuslakisopimuksen kannattajat ovat tukenanne, komission jäsen Wallström, ja he kuuluvat enemmistöön. Parlamentissa on myös perustuslakisopimuksen vastustajia.
Nyt äänensä korottavat kuuluvat vähemmistöön. Parlamentin murskaava enemmistö kannattaa perustuslakisopimusta. Jäsenvaltioiden murskaava enemmistö kannattaa perustuslakisopimusta. Komission murskaava enemmistö kannattaa perustuslakisopimusta. Tästä syystä meillä kaikilla on mahdollisuuksia, joten taistelkaamme yhdessä, ja tämä koskee myös puheenjohtaja Barrosoa.
Marielle De Sarnez,
   . Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on vakavassa kriisissä, mahdollisesti historiansa vakavimmassa. Näemme sen päivittäin – Euroopan unioni ei liiku eteenpäin eikä pysy edes paikoillaan, vaan se kulkee taaksepäin, ja samalla kansalliset egot kasvavat ja tunne yhteisen kohtalon jakamisesta vetäytyy taka-alalle.
Ennen seuraavaa Eurooppa-neuvostoa olette tehneet useita ehdotuksia, joilla pyritään ratkaisemaan tätä kriisiä. Ryhmämme on pannut merkille, että näiden ehdotusten joukossa on myös jokunen varovainen edistysaskel.
Esimerkiksi aiotte lähettää kaikki lainsäädäntöehdotuksenne suoraan kansallisille parlamenteille samalla kun lähetätte ne Euroopan parlamentille. Se on hyvä asia mutta se ei muuta mitään.
Aiotte ehdottaa jäsenvaltioille oikeudellista yhteistyötä ja poliisiyhteistyötä koskevan päätöksentekomenettelyn muuttamista. Tämä on jo parempaan päin, mutta tarvittiinko tähän pääsemiseksi todellakin kokonainen vuosi? Oletteko todella sitä mieltä, että näillä ehdotuksilla luodaan luottamuksellinen ilmapiiri Euroopan unionin ja kansalaisten välille?
Sekä politiikkaan että toimielimiin liittyvä elvyttämissuunnitelmanne ei ole kohtaamiemme haasteiden tasolla. Teille näyttää riittävän hyvin pienet askeleet, mutta todellisuudessa meidän on otettava jättimäinen loikka eteenpäin.
Ensinnäkin teidän tuloksia tuottavalla Euroopan unionillanne on erityisen vähän poliittisia tavoitteita. Olisin mielelläni kuullut teidän puhuvan sellaisten uusien yhteisten menettelytapojen puolesta, jotka ovat elintärkeitä varautuaksemme paremmin tulevaisuuteen. Tämä pitää paikkansa erityisesti tutkimuksen alalla, jossa menetämme nyt koko ajan jalansijaamme Yhdysvalloille ja Japanille ja tulevaisuudessa myös Kiinalle ja Intialle. Tämä pitää paikkansa myös energia-alalla: on selvää, että energia ja energiahuolto ovat tämän vuosisadan suurimpia haasteita.
Myös maahanmuuttoa koskeva kysymys on tärkeä. Tarvitsemme tällä alalla yhteistä politiikkaa, sillä on selvää, että siirtolaisuuteen ja kehitysyhteistyöhön liittyviä kysymyksiä on käsiteltävä yhteisön tasolla.
Lisäksi olisimme halunneet kuulla joitakin talouspolitiikan ohjausjärjestelmää koskevia ehdotuksia. Mikäli haluamme luoda kasvua ja näin ollen myös työllisyyttä, meidän on selvästikin vahvistettava talouden, talousarvion ja teollisuuden koordinointia ainakin euroalueella. Tämä on todella kiireellinen asia.
Se, ettette ole tehneet toimielimiä koskevia ehdotuksia, on mielestäni vieläkin vakavampaa. Toimielintemme ja näin ollen myös demokratiamme tulevaisuutta koskevan peruskysymyksen osalta tyydyitte kommentoimaan, etteivät jäsenvaltiot ole tällä hetkellä asiasta yksimielisiä.
Komission jäsen Wallström, komission tehtävänä ei ole tehdä vain huomioita vaan myös ehdotuksia. Komission velvollisuutena oli määrittää suunta sekä puolustaa ja noudattaa näkemystä, ja siinä olette epäonnistuneet.
Meidän on lakattava valehtelemasta itsellemme. Vaikka ratifiointiprosessi symbolisesti jatkuukin, me kaikki tiedämme, ettei perustuslakisopimus koskaan näe päivänvaloa. Meidän on kirjoitettava sopimuksen teksti uudelleen, laadittava uusi teksti, joka on lyhyempi, yksinkertaisempi ja helpommin luettava ja jossa keskitytään tarkemmin niihin tärkeimpiin periaatteisiin, joille Euroopan unioni perustuu.
Tekstissä olisi sanottava, ketä me olemme, mitä me haluamme ja mitä arvoja kannatamme ja puolustamme. Mikäli haluamme voida ratifioida tällaisen poliittisen hankkeen vuonna 2009, kun Euroopan parlamentin vaalit pidetään kaikissa jäsenvaltioissa, meidän on ryhdyttävä valmistautumaan siihen jo nyt.
Arvoisa komission jäsen, näitä asioita Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä pitää valitettavina.
Viime viikolla puheenjohtaja Barroso vaati aivan oikein valtioiden tai hallitusten päämiehiä ottamaan kansalaistensa edessä vastuun Eurooppa-hankkeesta. Tänään kehotamme komissiota elvyttämään inspiraation, jota ilman emme voi koskaan saavuttaa kovin paljoa.
Johannes Voggenhuber,
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kun antiikin Roomassa korkea-arvoinen mies tuomittiin, hänellä oli oikeus määrätä joku toinen kärsimään rangaistus hänen puolestaan. Näyttää vähän siltä, kuin te olisitte nyt tässä asemassa, ettekä ansaitse sitä.
Komission puheenjohtajan olisi kuitenkin kuultava parlamentin tuomio hänen roolistaan perustuslakisopimusta koskevassa menettelyssä, ja toivon teidän varmistavan, että hän myös kuulee sen. Hänen toimintatapansa on ollut melko katastrofaalinen: pelokas, mielikuvitukseton, ristiriitainen ja erittäin kielteisesti vaikuttava. Ehkä hän hakikin Euroopan perustuslakisopimuksen haudankaivajan paikkaa, ainakin hänellä on kaikki mahdollisuudet saada se. Tiedän, että komission puheenjohtaja on väärinkäsitysten mestari: olemme todellakin aina käsittäneet hänet väärin. Hänen puheitaan on vaikea siteerata ilman, että hän väittää täysin päinvastaista samassa puheenvuorossa, ja aina kun häntä pyydetään selittämään tätä, hän väittääkin tarkoittaneensa jotain aivan muuta.
Mielenkiintoista kyllä, koko Euroopan unioni on ymmärtänyt tämän väärinkäsitysten mestarin viestin samalla tavalla: ei onnistu. Mitään ei tapahdu vuosiin. Nizzan sopimusko? No se ei ollut läheskään näin paha! Kuten hän totesi, maailma jatkaa radallaan myös ilman perustuslakisopimusta. Pahinta tässä on, että kansalaiset odottavat edelleen tuloksia eivätkä kauniita puheita. Tämä on tietenkin jälleen uusi väärinkäsitys, mutta kansalaiset ovat ymmärtäneet sen täydellisesti.
Virkakautensa alusta lähtien komission puheenjohtaja ei ole millään tavoin pyrkinyt löytämään ratkaisua perustuslakia koskevaan ongelmaan. Hän ei ole missään vaiheessa toiminut niin kuin Euroopan perustuslakisopimuksen puolestapuhujan pitäisi toimia. Hänelle tämä on poliittisen eliitin lasihelmipeliä, unionin toimielinten omaan napaan tuijottamista. Tämä on ministeri Blairin asialle antama nimitys, josta hän esittää jatkuvasti uusia variaatioita.
Arvoisa komission jäsen, tällä tavoin emme saa edistystä aikaan. Parlamentti on tehnyt päätöksen. Heti alusta alkaen komission antama tuki oli puutteellista, ja on myös syntynyt merkittäviä väärinkäsityksiä. Arvoisa komission jäsen, Nizzan sopimuksen avulla voidaan varmasti päästä hieman lähemmäs yhdentymistä: tiedämme, että "siltoja" on olemassa. Hiljainen, lähes hienovarainen yhdentyminen on mahdollista, mutta sitäkö te oikeasti haluatte? Ilman perusoikeuskirjaa? Ilman EU:n täydellistä demokratisoitumista? Ilman mahdollisuutta ryhtyä toimiin? Ilman nopeasti syntyvää yksimielisyyttä monilla aloilla? Haluatteko todella tätä ilman sosiaalisia oikeuksia? Haluatteko tätä ilman perustuslakisopimusta, jonka avulla voidaan luoda sellainen poliittinen ilmapiiri, jossa unionin kansalaisten edut voidaan ottaa paremmin huomioon? Vahvempaa legitiimiyttä, laajempia osallistumismahdollisuuksia päätöksenteossa, parempaa avoimuutta kansalaisille, parempaa vastuuvelvollisuutta kansalaisia kohtaan, tehokkaampia varotoimia, enemmän parlamentaarista ja oikeudellista valvontaa: näitä perustuslakisopimus sisältää! Se sisältää muutakin kuin sanamuotoja ja puhdasta retoriikkaa, vaikka tässä keskustelussa komission puheenjohtaja yrittääkin väittää muuta.
Sanotte, että komission puheenjohtaja kuuntelee kansalaisia. Olin varsin yllättynyt Ranskan ja Alankomaiden kansanäänestyksiä seuranneiden Eurobarometri-kyselyjen tuloksista, jotka osoittivat selvästi, että kaksi kolmasosaa perustuslakisopimusta vastaan äänestäneistä kannatti sopimuksen parantamista ja halusi, että parannuksilla pyritään luomaan sosiaalinen Euroopan unioni. Toisin sanoen ongelma liittyy Euroopan unionin demokratiaan ja sosiaaliseen ulottuvuuteen, jolla vastataan globalisaatioon. Ja mitä puheenjohtaja Barroso tekeekään? Hän kuuntelee kansalaisia ja kuulee jotain aivan muuta. Hän kannattaa yhä selkeämmin hallitusten muodostamaa Euroopan unionia.
Kriisin perimmäinen syy on hallitusten muodostama Euroopan unioni. Eikö hän ymmärtänyt, että kansalaiset vastustivat demokratiavajetta ja avoimuuden puutetta? Eikö hän kuunnellutkaan? He eivät maininneet terrorismia. Kyllä, puheenjohtajavaltio Itävalta puhuu toissijaisuusperiaatteesta, byrokratiasta ja tuomioistuimesta, mutta kansalaiset eivät puhu niistä. Samalla kun hallitukset takertuvat kynsin hampain kiinni valtaoikeuksiinsa, kansalaiset haluavat eurooppalaista demokratiaa, he haluavat sosiaalista ulottuvuutta, he haluavat perusoikeuksia ja paremman perustuslakisopimuksen.
Komission puheenjohtajalla on historiallinen vastuu panna alulle ja tukea tätä parannusprosessia, ja hänen olisi todella suositeltavaa ottaa tämä vastuu hoitaakseen. 
Gabriele Zimmer,
   Arvoisa puhemies, komission jäsen Wallström, hyvät kollegat, komissio ja huomattava osa parlamentin jäsenistä ovat todella etääntyneet Euroopan unionin kansalaisista. Ihmiset eivät halua vain ymmärtää paremmin, mitä toimielimissä tapahtuu – he haluavat osallistua enemmän. He haluavat, että heiltä kysytään, mitä he haluavat, he haluavat tehdä päätöksiä, he haluavat päästä mukaan Euroopan unionin tulevaisuutta koskeviin keskusteluihin ja he haluavat, että tämä otetaan huomioon.
Minun käsitykseni termistä "kuunnella" on siis varsin erilainen kuin se, johon puheenjohtaja Barroso on mieltynyt. Juuri tästä syystä meidän on tehtävä muutoksia, jotta voimme lopulta käydä todellista keskustelua Euroopan unionin tulevaisuudesta. Lukuisilla matkoillaan komission puheenjohtajan olisi saarnaamisen lisäksi pitänyt myös todella kuunnella. Kaikki mukana olleet olisivat voineet kuulla monen ihmisen kertovan hyvin tarkkoja näkemyksiä siitä, miltä Euroopan unionin olisi näytettävä tulevaisuudessa.
Muutama päivä Ateenassa pidetyn Euroopan sosiaalipoliittisen foorumin jälkeen Euroopan komissio järjesti lehdistötilaisuuden esitelläkseen Euroopan kansalaisten toimintasuunnitelmaa koskevaa aloitettaan. Jos olisitte odottanut komission viittaavan jollain tavoin Euroopan sosiaalipoliittisessa foorumissa käytyihin keskusteluihin, joihin osallistui 35 000 henkilöä, olisitte kuitenkin joutuneet pettymään. Ryhmäni jäsenet suhtautuvat foorumiin kuitenkin vakavasti, ja he osallistuivat sekä ennen foorumia että sen aikana eurooppalaista vetoomusta – unioni antaa kansalaisten sanoa sanottavansa – ja erilaisen Euroopan unionin periaatteita koskevaa peruskirjaa käsitteleviin keskusteluihin. Tämä osoittaa vääriksi kaikki ne vihjailut, joiden mukaan Euroopan unionin vasemmisto ei olisi valmis osallistumaan EU:n tulevaisuutta ja perustuslakisopimusta koskeviin keskusteluihin.
Kannatan kummankin asiakirjan lähtökohtina olleita ajatuksia. Meidän on käytävä todellista demokraattista keskustelua Euroopan unionin tulevaisuudesta ja siitä tiestä, jonka aiomme valita, ja tämän keskustelun on perustuttava olettamukselle, että jokaisen henkilön arvo on pyhä, ja sitä on kunnioitettava ja suojeltava. Tästä syystä on mielestäni varsin irvokasta, että Euroopan komission puheenjohtaja toteaa – niin kuin hän teki 10. toukokuuta 2006 – että kansalaisten toimintasuunnitelmalla on tuotettava tulosta Euroopan unionille.
Tänään hyväksyimme kansalaisten toimintasuunnitelmaa koskevan ehdotuksen; tiedonannossa ehdotetaan 11:tä aloitetta, jotka liittyvät pääasiassa sisämarkkinoihin. Puheenjohtaja Barroso on erittäin uskollinen tälle aiheelle. Hän pitäytyy perususkomuksessaan, jonka mukaan Euroopan unionin tavoitteena on oltava yhtenäisenä ja kilpailukykyisenä pysyminen. Tällä tavoin ei kuitenkaan koskaan saavuteta todella sosiaalista ja solidaarista Euroopan unionia, jonka tärkeimpänä tavoitteena on sosiaalinen yhteenkuuluvuus, ja tätä kansalaiset kritisoivat voimakkaasti. Tätä tietä pitkin he eivät halua itseään johdettavan. He haluavat, että asetetaan erilaisia ensisijaisia tavoitteita, ja mielestäni on aika ottaa tämä huomioon. Tästä meidän on keskusteltava Euroopan unionissa perustuslakisopimusta koskevan menettelyn ja K-suunnitelmaa koskevan keskustelun yhteydessä. 
Nigel Farage,
   . Arvoisa puhemies, voi voi sentään! Miten surullisesti, sisäänpäin kääntyneesti ja lähes strutsin lailla piilottelevasti jäsen Wallström puheenvuoronsa esittikään. Voin vain päätellä, että K-suunnitelma tarkoittaa "kuvitelmaa". Teidän pitäisi todella päästä vähän useammin ulos, sillä näyttää siltä, että täällä teitä ympäröivät komission jäsenet, virkamiehet, mielistelijät ja parlamentin jäsenet, jotka eivät todellakaan ole samaa mieltä kuin lähes puolet unionin kansalaisista. Puheenjohtaja Barroso ei ole teitä parempi, koska silloin kun hän ei työskentele komissiossa, hän lomailee ylellisillä jahdeilla ökyrikkaiden kanssa.
Minulla saattaa olla teille lääke. Komission jäsen Wallström, haluaisin kutsua teidät jonakin sunnuntaina lounasaikaan paikallispubiini tapaamaan oikeita ihmisiä. Tai vielä parempi: voisin kutsua teidät Oval-kentälle seuraamaan maaottelua. Tulkaa katsomaan vähän krikettiä ja tapamaan sielläkin oikeita ihmisiä! Ellei teillä ole tällaiseen aikaa, voisitte lukea oman Eurobarometri-kyselynne tuloksia, joiden mukaan alle puolet Euroopan unionin kansalaisista on sitä mieltä, ettei Euroopan unioni hoida työtään hyvin. Te jätätte kaiken tämän huomiotta. Itse asiassa luotte koko ajan suojausmentaliteettia, ja ehkä niin onkin hyvä, koska ainakin se osoittaa, että loppu lähenee!
Organisaatio, jolla on ylipäänsä minkäänlaista käsitystä kunniasta, olisi kunnioittanut Ranskan ja Alankomaiden kansanäänestysten tuloksia, ja yhdentyminen olisi voitu pysäyttää kokonaan. Sen sijaan te kaikki olette vehkeilleet Ranskan ja Alankomaiden kansalaisia vastaan; te olette vehkeilleet omia sääntöjänne vastaan todetessanne, että äänestystuloksen olisi oltava yksimielinen, ja silti te vain jatkatte sinnikkäästi tätä hullua hanketta. Poliittisen luokan ja oikeiden ihmisten välinen kuilu Euroopan unionissa syvenee päivä päivältä. Hävetkää! 
Ryszard Czarnecki (NI ). –
   Arvoisa puhemies, luulen komission jäsenen Wallströmin pitävän enemmän jääkiekosta kuin kriketistä, ja tältä osin minun on oltava hänen kanssaan samaa mieltä.
Rehellisesti sanoen K-suunnitelma näyttää liittyvän enemmän demokratiavajeeseen kuin demokratiaan ja enemmän vuoropuhelun puuttumiseen kuin vuoropuheluun. Todellisen keskustelun sijaan käydään pinnallista keskustelua. Euroopan komissio, joka korostaa, että K-suunnitelma ei ole perustuslakisopimuksen pelastusoperaatio, tuo mieleeni neuvostoliittolaisen Tass-uutistoimiston, joka aina väitti, ettei katastrofeja tapahdu Neuvostoliitossa tai ettei maassa ole köyhyyttä.
Itse asiassa te vertailette keskenään näennäisiä toimia, jotta voitte paeta hetkeksi myrskyä ja pysyä suojassa siksi kunnes perustuslakisopimus hyväksytään – lähes varmasti muuttamattomana – vain muutaman vuoden kuluessa. Mikäli komissio todella haluaisi ottaa käyttöön todellisen K-suunnitelman, sen olisi ensiksi päätettävä vaatia kansanäänestystä niissä maissa, joissa Euroopan perustuslakisopimus hyväksyttiin parlamentin asetuksella ja usein yksimielisesti. Toistaiseksi vain noin kolmasosassa maista on järjestetty kansanäänestys. Kaksi näistä maista on ratifioinut perustuslakiehdotuksen ja kaksi on hylännyt sen. Tämä osoittaa, että yhteiskunnassa käydään todellista keskustelua ja että Euroopan unionin toimielimissä keskustelua ei käydä riittävästi.
Euroopan komission ei enää pitäisi toimia kuin kiinalainen oopperakuoro, joka laulaa kolmen näytöksen ajan "paetkaamme, paetkaamme" mutta ei kuitenkaan hievahda mihinkään. Komission jäsenellä Wallströmillä on mahdollisuus tehdä paljon enemmänkin kuin vain näytellä tämän kuoron johtajaa. 
Timothy Kirkhope (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, asiakirjaan "Euroopan kansalaisten toimintasuunnitelma: EU:n tuloksenteko" on suhtauduttava myönteisesti, sillä siinä painotetaan politiikan toteuttamista eikä suurisuuntaisia institutionaalisia hankkeita. Vaikka en olekaan samaa mieltä kaikista ehdotetuista ratkaisuista, suhtaudun yhtenäismarkkinoiden perusteelliseen tarkasteluun sitoutumiseen erityisen myönteisesti. Toivottavasti tarkastelussa painotetaan selvästi markkinoiden avaamista, vapauttamista ja Euroopan unionissa vielä olemassa olevien talousesteiden purkamista. Tiedän, että komission puheenjohtaja on henkilökohtaisesti sitoutunut – kuten minäkin – talousuudistukseen ja markkinoiden vapauttamiseen, sillä ne ovat ainoita keinoja varmistaa kasvu ja vaurauden lisääntyminen.
Oikeus- ja sisäasioiden osalta en kuitenkaan pidä ehdotettua toimintasuunnitelmaa myönteisenä. On totta, että eurooppalaiset haluavat tiivistää jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä ja torjua ja kukistaa ne uhat – erityisesti terrorismin – joita me kaikki kohtaamme nykymaailmassa, mutta rikollisuuden ja terrorismin torjunnassa haluan enemmän hallitusten välistä koordinointia sen sijaan, että näistä asioista päätetään määräenemmistöllä. Nämä asiat kuuluvat aivan erityisesti kansallisvaltioiden päätösvaltaan ja niiden vastuuseen kansalaisiaan kohtaan kussakin tapauksessa. Näillä aloilla olisi säilytettävä jäsenvaltioiden veto-oikeus. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus leikkii tällä hetkellä tulella, koska se epäröi asiaa koskevassa kannassaan.
Sen sijaan kehotan komissiota keskittymään talousuudistusohjelman toteuttamiseen. Unionin kansalaiset haluavat toimintaa; he haluavat, että kasvun ja työpaikkojen lisäämiseksi ryhdytään toimiin. Kansalaiset eivät halua päättymättömiä keskusteluja perustuslakiin ja toimielimiin liittyvistä rakenteista. He eivät halua suurisuuntaisia hankkeita, jotka heikentävät kansojen itsemääräämisoikeutta tai vähentävät heidän mahdollisuuksiaan saada työtä. Viestini kesäkuun huippukokouksessa tapaaville johtajille on yksinkertainen: heidän olisi keskityttävä kansalaisten ensisijaisiin tavoitteisiin, erityisesti niiden 18 miljoonan unionin kansalaisen ahdinkoon, joilla ei ole työtä. Euroopan perustuslakisopimuksella ei ole heille mitään tarjottavaa. Unionin on osoitettava selvästi ja yksiselitteisesti, että se on ottanut opikseen perustuslakisopimusta koskevista kansanäänestyksistä. Sen on osoitettava, että se on valmis käynnistämään kunnianhimoisen uudistusohjelman, jossa käsitellään nimenomaan mainitsemiani heikon kasvun, korkean työllisyyden ja ympäristöuhkien ongelmia. Sosiaalista mallia on uudistettava radikaalisti. Kuinka voidaan puhua sosiaalisesta mallista, joka ajaa niin monet työttömyyden ahdinkoon?
En vastusta perustuslakisopimusta vain periaatteen vuoksi, mutta – ymmärtääkseni – tiedetään, ettei se olisi hyväksi Euroopan unionin kansalaisille. Mielestäni näin ovat sanoneet Euroopan unionin kansalaiset, erityisesti Ranskassa ja Alankomaissa. Euroopan hallitusten on nyt tullut aika herätä. Tarvitsemme uudistusta. Meidän on oltava vastuussa kansalaisille ja oltava avoimempia ja meidän on uudistettava ensisijaisia tavoitteita. Meidän on vastattava kansalaisten toiveisiin ja tarpeisiin, sillä se annettiin Laekenissa tehtäväksemme, mutta valitettavasti olemme tällä hetkellä epäonnistuneet siinä. Kun nyt kuljemme kohti 27 jäsenvaltion EU:ta, juhlikaamme uudenaikaisen Euroopan unionin monimuotoisuutta; valjastakaamme monimuotoisuus käyttöömme todellisen kansallisvaltioiden muodostaman Euroopan unionin rakentamiseksi. 
Hannes Swoboda (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kannatan täysin sitä, mitä olette tänään sanoneet, ja tiedän, miten omistautunut olette K-suunnitelman toteuttamiselle. Kuitenkin se, mitä tänään totesitte perustuslakisopimuksesta, ei sisälly asiakirjoihin. Tarkoitan erityisesti kansalaisten toimintasuunnitelmaa. Sen vuoksi yhdyn jäsen Schulzin ja monen muun esittämään kritiikkiin siitä, että näitä asiakirjoja lukiessaan voi saada vaikutelman, ettei komissio enää puolusta perustuslakisopimusta. Mielestäni tämä on todella häpeällistä, sillä olette aiheuttaneet vakavan pettymyksen muillekin kuin niille monille kansalaisille, jotka ovat puolustaneet perustuslakisopimusta – esimerkiksi kansanäänestyksissä. Tätä on todella syytä kritisoida. On kaksi suurta puutetta, joita tuskin mainitsette tässä asiakirjassa. Ensimmäinen niistä on toimielimiä koskeva puute: se voitaisiin korjata perustuslakisopimuksen avulla, ja olen samaa mieltä jäsen Méndez de Vigon kanssa siitä, että ne kustannukset, joita perustuslakisopimuksen toteutumattomuudesta aiheutuu, on jätetty mainitsematta. Toinen puute liittyy vähäisiin taloudellisiin resursseihin. Sitäkään tuskin mainitaan.
Seuraavaksi puhun suurimmasta ongelmasta. Komission jäsen Wallström, olen teidän laillanne sitä mieltä, että on ehdottoman tärkeää sekä odottaa ja puolustaa perustuslakisopimusta ja parempaa rahoitusta että ryhtyä heti toimiin. Tarkoitan erityisesti työttömyyden ongelmaa. Sanoitte hyvin kauniita asioita, joista olen samaa mieltä, mutta missä ovat konkreettiset ehdotukset niiden lisäksi, mistä olemme keskustelleet aiemmin muun muassa Lissabonin hankkeen yhteydessä? Missä ovat esimerkiksi konkreettiset ehdotukset talouspoliittista koordinointia varten? Se on kuitenkin ehdottoman tärkeää erityisesti euroalueella mutta myös sen ulkopuolella, jotta voidaan luoda paremmat talousolot.
Komission puheenjohtaja on suostunut ponnistelemaan varmistaakseen, että infrastruktuuriin tehtäviä julkisia investointeja koordinoidaan paremmin, sillä meillä ei ole tarpeeksi rahaa rahoittaaksemme kaiken Euroopan unionin varoista vaan paljon on rahoitettava kansallisista varoista. Mitään näistä ei kuitenkaan todeta asiakirjoissa. Palatakseni energiapolitiikkaan olemme keskustelleet siitä, että perustuslakisopimuksesta riippumatta – jossa myös annetaan Euroopan unionille enemmän toimivaltaa energiapolitiikassa – meidän on toteutettava erityisesti infrastruktuuriin liittyviä merkittäviä toimia. Mitään näistä asioista ei erityisesti mainita käsiteltävänä olevissa asiakirjoissa. Tilanne on sama ulko- ja turvallisuuspolitiikassa, jonka osalta voidaan toisaalta todeta, että meidän on mentävä mahdollisimman pitkälle ilman perustuslakisopimusta mutta on myös erittäin tärkeää saada perustuslakisopimus aikaan, jotta voimme mennä vielä sitäkin pidemmälle.
Vaaditte eurooppalaista vastausta globalisaatioon, mutta tässäkin tapauksessa asiakirjoissa on liian vähän vihjeitä siitä, millainen olisi tämä eurooppalainen vastaus, jonka avulla voitaisiin kehittää eurooppalaista sosiaalista mallia ja samalla ajaa läpi uudistusta ja pysyä mukana kilpailussa. Tämäkin sisältyy kansalaisten toimintasuunnitelmaan, ja on juuri se asia, mitä monet kansalaiset odottavat meiltä. Siksi pyytäisin teitä vielä kerran selventämään komission kantaa perustuslakisopimukseen. Emme saa vain pysyä paikoillamme; kannatan ehdottomasti sitä, että samanaikaisesti toteutetaan asianmukaisia toimia. Älkää kuitenkaan vähätelkö institutionaalisia edellytyksiä, sillä aiheutatte kansalaisille pettymyksen, ellette sano heille selvästi, että myös perustuslakisopimusta tarvitaan, jotta heidän etujaan voidaan toteuttaa täysipainoisesti. 
Cecilia Malmström, (ALDE ). –
   Pohdinta-aika on päättymässä, mutta tuntuu siltä, ettei Euroopan unionissa ole juurikaan harrastettu pohdiskelua. Se vilkas keskustelu, joka oli tarkoitus käynnistää kaikissa jäsenvaltioissa ja jonka kaikki pääministerit lupasivat toteuttaa kokoontuessaan 18. kesäkuuta viime vuonna, on ainoastaan loistanut poissaolollaan. Myöskään puheenjohtajavaltio ei selvästikään katso, että tähän keskusteluun kannattaisi osallistua.
Tämä ei johdu siitä, etteivät kansalaiset haluaisi puhua Euroopan unionista. Te tiedätte, aivan kuten me kaikki tiedämme, että ihmiset haluavat keskustella Euroopan unionista. Kouluissa, työpaikoilla ja väittelyissä ihmiset ovat sitoutuneet keskustelemaan aiheesta, ja heillä on näkemyksiä ja ajatuksia siitä, mitä eurooppalaisen yhteistyön pitäisi sisältää, miten sitä voidaan muuttaa ja parantaa ja mitä sen ei pidä sisältää. Meiltä puuttuu johtajuutta. Euroopan johtajat ovat liian uppoutuneita sisäisiin ongelmiinsa voidakseen kohottaa katseensa yhteisön tasolle. Nyt on kuitenkin aika ryhdistäytyä ja näyttää tietä. Elleivät pääministerit ja ulkoministerit halua sitä näyttää, meidän on tehtävä se itse.
Tietyt asiat on tietenkin hoidettava toimielimissä. Monet ehdotuksistanne ovat erittäin rakentavia. Mikäli neuvosto alkaisi toimia avoimemmin, mikäli harjoitettaisiin tarkempaa valvontaa ja mikäli toissijaisuusperiaatteen soveltamista aletaan valvoa – kaikki nämä asiat voidaan toteuttaa muuttamatta perustamissopimusta – se merkitsisi edistysaskelta. Odotamme paljon Suomen puheenjohtajakaudelta. Tältä osin aurinko näyttää nousevan idästä.
Tarvitsemme tietenkin sellaista perustuslakisopimusta, jonka määräyksillä lisätään legitiimiyttä. Olen itsekin sitä mieltä, että lopulta meillä on tarkistettu perustuslakisopimus, joka eroaa nykyisestä, mutta jonka perustana olisivat ihannetapauksessa samat periaatteet. Meidän on toimittava ennakoivasti ja sitouduttava ulkopolitiikkaan ja rikosten torjuntaan sekä puolustettava laajentumista. Toivon, että voimme tuottaa käytännön ehdotuksia aivan lähitulevaisuudessa. Me kaikki tiedämme, että pohdinta-aikaa jatketaan. Meidän on näytettävä, että EU:ta tarvitaan työpaikkojen ja talouselämän vuoksi sekä sisämarkkinoiden jatkuvan uudistamisen vuoksi. Meidän on osoitettava, että maailma tarvitsee EU:ta, ja meidän on tuotava esiin laajentumisen etuja.
Euroopan unionissa käydyissä keskusteluissa ja komission verkkosivustolla tärkeimpiä käsiteltyjä aiheita ovat toimielimiin liittyvät kysymykset ja parlamentin toimipaikka. Todella monet kaikkialla Euroopan unionissa pitävät erittäin omituisena sitä, että Euroopan parlamentti kokoontuu kahdessa paikassa. Se maksaa paljon ja saa parlamentin näyttämään naurettavalta. Toivon todella, että tähän liittyvä kansalaisaloite saapuu pian komission jäsen Wallströmin työpöydälle miljoonalla allekirjoituksella varustettuna. 
Bastiaan Belder (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun parlamentti keskustelee Euroopan unionin tulevaisuudesta. Komission osallistumisessa kesäkuun 2006 Eurooppa-neuvostoon, joka on tämänaamuisen keskustelun aiheena, ei valitettavasti ole paljonkaan analysoitavaa. Haluaisin esittää yhden huomautuksen ja kolme suositusta.
Kuten komissio tietää sisäisten kertomusten perusteella, yksi tärkeimmistä syistä Alankomaiden kansanäänestyksen kielteiseen tulokseen oli itsemääräämisoikeuden menettäminen. On siis hämmentävää, että komissio yrittää myöhemmin vaivihkaa laajentaa Euroopan unionin toimivaltaa vapauden, turvallisuuden ja oikeuden aloilla.
Kannatan täysin pohdinta-ajan jatkamista, edellyttäen että aika todellakin käytetään Euroopan unionin tulevaisuuden pohtimiseen. Meidän on otettava perustuslakisopimuksen tekstiin etäisyyttä, ja voimassa olevien sopimusten uudelleenjärjestelyllä on pystyttävä luomaan käyttäjäystävällinen toimielinkehys. Tässä kehyksessä – kutsutaan sitä vaikka perussopimukseksi – on esitettävä konkreettinen menettelytapa uusien instituutioiden, esimerkiksi EU:n ulkoministerin viran, perustamiseksi. Tällaisesta toimintatavasta olisi loppujen lopuksi kansalaisille enemmän hyötyä kuin merkityksettömästä pääministerin allekirjoituksesta uskollisuusvakuutuksessa, jollaista puheenjohtaja Barroso ehdotti. Tämä ei todellakaan auta meitä eteenpäin, eikä se vakuuta Alankomaiden äänestäjiä – tämän alankomaalaiset kollegani tietävät jo. 
Alexander Stubb (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, esitän kolme huomautusta. Ensinnäkin olen samaa mieltä jäsen Kirkhopen kanssa siitä, että perustuslakisopimus on täysissä voimissaan ja että meidän pitäisi iloita siitä.
Viime viikko oli upea: järjestettiin parlamenttien välinen keskustelufoorumi, komissio laati asiakirjan, Viro ratifioi perustuslakisopimuksen, Suomi antoi selkeän signaalin, että se ratifioisi sopimuksen, ja liittokansleri Merkel piti erinomaisen puheen. Jäsen Farage ei ole enää läsnä, mutta oli mielenkiintoista huomata, että hänen viestinsä "kriketinpelaajille" oli, että hän haluaa Ranskan ja Alankomaiden päättävän kaikkien puolesta, miten perustuslakisopimukseen pitäisi suhtautua. Se on mielenkiintoinen viesti Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisille.
Toinen huomautukseni myötäilee jäsen Méndez de Vigon toteamusta ja liittyy siihen, että tässä keskustelussa on viisi vaihetta. Ensimmäinen vaihe on pohdinta-aika, ei siesta, kuten joku haluaisi sanoa. Nyt siirrymme toiseen vaiheeseen eli analyysiin. Puheenjohtajavaltio Itävallan on siirryttävä pohdintavaiheesta analyysivaiheeseen ja tartuttava jäsen Méndez de Vigon erinomaiseen ajatukseen, että olisi tutkittava, mitkä ovat perustuslakisopimuksen toteutumattomuudesta aiheutuvat kustannukset. Kolmannessa vaiheessa laaditaan ehdotuksia, ja neljäntenä on neuvotteluvaihe. Lopuksi, kuten komission jäsen totesi, siirrymme toivottavasti ratifiointivaiheeseen vuonna 2009.
Viimeinen huomautukseni liittyy syyttelyyn. Kun seuraa parlamentin keskustelua ja julkista keskustelua, tuntuu, että vain syyttelemme toisiamme. Näyttää siltä, että jäsenvaltiot syyttävät Euroopan parlamenttia ja komissiota kaikesta, mikä menee pieleen. Komissiolla on taipumus syyttää jäsenvaltioita, ja Euroopan parlamentti syyttelee sekä komissiota että jäsenvaltioita. Meidän on päästävä eroon tästä syyttelystä ja alettava puhaltaa enemmän yhteen hiileen. Yhteinen julkilausuma, jonka laatimiseen myös Euroopan parlamentti osallistuu, on hyvä ajatus.
Haluan huomauttaa, että puhumme nyt Euroopan unionin tulevaisuudesta valmistautuessamme Eurooppa-neuvoston kokoukseen, ja vain yksi poliittisen ryhmän puheenjohtaja on paikalla: jäsen Poettering. Jäsen Schulz ei ole enää läsnä, mutta hän mainitsi ministerineuvoston kokoukset, joissa kullekin 25 jäsenvaltiolle annetaan puheaikaa kolme minuuttia. Se on yhteensä 75 minuuttia. Jos tätä esimerkkiä sovelletaan parlamenttiin, jossa jokaisella 732 parlamentin jäsenellä on kahden minuutin pituinen puheaika, se tekee yhteensä 1 464 minuuttia. Neuvostossa käytävät keskustelut eivät ole välttämättä kovin puoleensavetäviä, mutta tässäkin kohtaa asioita voitaisiin parantaa.
Viimeinen huomautukseni on osoitettu komission jäsenelle. Totesitte juuri, että on hienoa, että tietyt jäsenvaltiot ratifioivat perustuslakisopimuksen. Viisi maata on tehnyt sen kansanäänestysten kielteisten tulosten jälkeen, ja kuudes maa ratifioi sopimuksen piakkoin. Pyydän teitä kertomaan pääministerillenne Perssonille, että olisi hienoa, jos myös Ruotsi ratifioisi sopimuksen. Tämä toteamus ei liity jääkiekon MM-turnaukseen. Totean vain, että myös Ruotsin pitäisi ratifioida sopimus.
Jan Marinus Wiersma (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan unionin tulevaisuutta koskevaa keskustelua jatketaan vielä tovi. Itse asiassa EU:n suuntaa ja politiikkaa koskeva keskustelu on aina käynnissä. Komissio on oikeassa huomauttaessaan, ettei K-suunnitelma liity ainoastaan perustuslakisopimukseen, olipa se miten tärkeä tahansa. Se on ensimmäinen toimenpide avoimemman ja ennakoivamman yhteisön viestinnän edistämiseksi. Viestinnän lisääminen on tärkeä ennakkoedellytys menestyksekkäälle yhteistyölle Euroopan unionissa.
Viime viikolla komissio esitteli K-suunnitelman ensimmäiset tulokset, jotka otin avosylin vastaan. Komissio näytti selvästi, mihin konkreettisiin toimiin on ryhdytty, mikä jo sinänsä todistaa, että komissio pitää selkeän viestin lähettämistä erittäin tärkeänä. Samanaikaisesti meidän on varottava, ettemme sorru tiedottamaan vain tiedottamisen vuoksi. Tiedottamisessa yleensä vähemmän on enemmän. Lisäksi tiedottamistapa on vain toinen kahdesta onnistuneen tiedottamisen komponentista. Meidän on myös pohdittava, mitä me todellisuudessa haluamme sanoa Euroopan unionin tulevaisuudesta ja ennen kaikkea miten tämä viesti liittyy niihin toimiin, joita Euroopan unioni on toteuttanut.
Komission toiminnan tuloksena toistaiseksi saadut tiedot ovatkin tässä mielessä hyvin mielenkiintoisia. Julkiset mielipidekyselyt – tarkoitan erityisesti Eurobarometriä – ovat paljastaneet, että Euroopan unionin kansalaiset odottavat unionilta paljon monilla aloilla, ja tästä meidän on tehtävä väistämättä se päätelmä, että EU:n vastainen äänestystulos johtuu aina osittain siitä, ettei unioni toimi niin kuin sen pitäisi. Minulla ei ole sen sijaan mitään sitä vastaan, että komissio keskittyy konkreettiseen poliittiseen toimintasuunnitelmaan. Korostetaanko tässä kuitenkaan riittävästi sitä kontekstia, jossa meidän on toimittava? Esitän muutaman huomautuksen.
Ensinnäkin kansalaisten toimintasuunnitelman on oltava riittävän konkreettinen, jotta sillä voidaan täyttää kansalaisten odotukset edes jossakin määrin. Onko komissio tässä mielessä saanut tarpeeksi aikaan vai onko se vain pohtinut jo valmisteilla olevaa politiikkaa? Meidän on pohdittava kansalaisten odotusten lisäksi – tätä komissio on selvästi tehnyt – myös sitä, millainen käsitys heillä on ympäristöstään. Eikö meidän pitäisi tutkia siitä, miten kansalaiset kokevat Euroopan unionin, ja kysyä itseltämme, voidaanko kansalaisten toimintasuunnitelmalla parantaa heidän päivittäistä elämäänsä?
Toiseksi tällainen toimintasuunnitelma luo odotuksia, jotka meidän on täytettävä. Jos sanomme selvästi, mitä haluamme saavuttaa, ja sen jälkeen epäonnistumme siinä, se johtaa vain kielteisiin näkemyksiin Euroopan unionista. Tästä pääsenkin viimeiseen huomautukseeni.
Se liittyy Euroopan unionin tulevaisuutta koskevan keskustelun suuntaan jäsenvaltioissa. Vaikka komissio onnistuikin Eurobarometri-kyselyn perusteella selvittämään unionin kansalaisten huolenaiheita, miten se arvioi kaikkien niiden jäsenvaltioissa käytävien keskustelujen tilannetta, joissa käsitellään eurooppalaista yhteistyötä, sitä suuntaa, mihin olemme menossa, ja perustuslakisopimusta? Onko jonkinasteinen yhdentyminen toteutumassa vai olemmeko yhä siinä, mihin jäimme heinäkuussa 2005?
Kaikilla toimielimillä on oma tehtävänsä, mutta parlamentin jäsenenä haluan todellakin kiinnittää neuvoston huomiota siihen, että se on erityisesti vastuussa sellaisen konkreettisen poliittisen ohjelman toteutuksesta, jota ilman yleisöä ei saada kannattamaan Eurooppa-hanketta. 

Sarah Ludford (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, opimme Alankomaiden ja Ranskan kansanäänestyksistä sen, että valitettavasti monet näkevät EU:n ennemminkin osana globalisaation uhkaa kuin globalisaation kylmiltä tuulilta suojaavana satamana. Meidän on korostettava, miten EU tarjoaa sekä turvallisuutta sen perinteisessä merkityksessä että sisäistä vahvuutta ja dynamiikkaa, joiden ansioista voimme kilpailla maailmalla ja tuottaa vaurautta. Komission verkkovierailumaksuja koskeva toimenpide on muuten erinomainen.
Haluan keskittyä turvallisuuskysymykseen oikeusasioiden alalla. Yksi kaikkein näkyvimmistä osoituksista EU:n hyödyllisyydestä lontoolaisille valitsijoilleni tapahtui viime kesänä. Eurooppalaisen pidätysmääräyksen nojalla eräs murhasta epäilty palautettiin Latviasta kuuden viikon kuluessa ja eräs terrorismista epäilty palautettiin Italiasta kuuden viikon kuluessa. Tämä oli todellinen osoitus siitä, miten EU lisää kansalaistemme haluamaa turvallisuutta rikollisuutta ja terrorismia vastaan. Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivit muuten horjuttavat lakia ja järjestystä vastustamalla eurooppalaista pidätysmääräystä. Kannatan siis vahvasti puheenjohtaja Barroson pyrkimystä parantaa päätöksentekoprosessia oikeusasioissa niin, että poliisiyhteistyötä ja oikeudellista yhteistyötä sekä laillista maahanmuuttoa koskevaa lainsäädäntöä voidaan edistää tehokkaammin, demokraattisemmin ja avoimemmin menetelmin.
EU:n olisi kuitenkin oltava yhtenäinen, yksimielinen ja aktiivinen myös ihmisoikeusasioissa. EU:lla on vahva rooli maailmalla rauhan, demokratian ja oikeusvaltioperiaatteen edistämisessä, ja se saa tässä paljon kannatusta. Neuvosto ei kuitenkaan ole koskaan antanut yhteisen turvallisuus- ja ulkopolitiikan alalla yhteistä kantaa eikä päättänyt yhteisestä toiminnasta, jolla vaadittaisiin Guantánamo Bayn tukikohdan sulkemista tai edes kansalaistemme ja asukkaittamme palauttamista.
Epätavallisia luovutuksia käsittelevä tilapäinen komitea (Temporary Committee on Extraordinary Rendition) kuuli äskettäin Javier Solanan sanovan, ettei hänellä ole valtuuksia tarkistaa, noudattavatko jäsenvaltiot ihmisoikeuksia koskevia sitoumuksiaan. Totesin, että tämä antaa EU:sta säälittävän kuvan. Nyt Tony Blair ei todellakaan johda Euroopan unionin etuja käsittelevää kansallista keskustelua, vaan osallistuu häpeällisesti konservatiivien ja tiedotusvälineiden kanssa vaaralliseen ja populistiseen hyökkäykseen Euroopan ihmisoikeussopimusta vastaan.
Keskittykäämme siihen, että luomme todellista kansalaisten Euroopan unionia, annamme turvaa terrorismia ja järjestäytynyttä rikollisuutta sekä perusoikeuksien loukkaamista ja syrjintää vastaan sekä edistämme Euroopan unionin pehmeää valtaa maailmassa. 
Georgios Karatzaferis (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, puhumme Euroopan unionin tulevaisuudesta. Millainen tämä Euroopan unioni on? Sellainenko, jonka rajoja emme tunne? Kuka tässä salissa tuntee Euroopan unionin rajat? Ei kukaan. Onko tämä Euroopan unioni sellainen, jolla ei ole ulkopolitiikkaa, mutta jota yhdysvaltalaiset pompottavat mielin määrin? Onko tämä Euroopan unioni sellainen, jolla ei ole omaa armeijaa mutta jolla on eurooppalainen armeija, jota johtaa yhdysvaltalainen Nato? Onko tämä Euroopan unioni sellainen, jolla ei ole energiapolitiikkaa? Vehkeilemmekö meille kaasua antavaa Putinia vastaan ja ajaudummeko Persianlahdella niihin vaikeuksiin, joita yhdysvaltalaiset haluavat, niin että emme saa enää halpaa öljyä? Onko tämä Euroopan unioni sellainen, jossa ei ole riittävästi demokratiaa? Kertokaa minulle yhtenäisestä vaalijärjestelmästä! Teillä on yhdenlaiset vaalisäännöt, minulla on toiset ja jollakin muulla on vielä kolmannet erilaiset säännöt. Onko tämä Euroopan unionin sellainen, jossa ei voida järjestää vain yhtä kansanäänestystä, koska toisissa maissa asioista päättää parlamentti ja toisissa kansa?
Tästä syystä emme ole yhtenäinen Euroopan unioni, jolla on tulevaisuus. Jotta yhdellä maalla, yhdellä kansalla, yhdellä unionilla voisi olla tulevaisuus, sen on tiedettävä, mikä se on ja mihin se haluaa mennä. Onneksi opimme kuitenkin eilen yhden läksyn: opimme läksyn isänmaallisuudesta ja kulttuurista intialaiselta Moralesilta, joka tietenkin pakeni meidän eurooppalaisten hänen kotimaassaan toteuttamaa etnistä puhdistusta. Tämä päivä oli parlamentille todella tärkeä, sillä se sai kuulla tätä intohimoista isänmaanystävää. 
Elmar Brok (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, vastatakseni siihen, mitä edellinen puhuja ja monet muut puhujat ovat sanoneet, minun on todettava, että en nähnyt tätä visiota vain eilen. Päinvastoin meidän visiomme on Eurooppa-ihanne, sillä se on jo vuosikymmenten ajan tuonut meille sellaista rauhaa ja vaurautta, jollaista vain muutamissa maailmankolkissa on päästy kokemaan historian saatossa. Tämä meidän on syytä muistaa, ja se on tärkeä asia. Sitä pidetään nykyisin vain itsestäänselvyytenä eikä myönteisenä saavutuksena – jollainen se joskus oli. Myöskään iskulause "ei enää sotaa" ja se, ettei sotia ole ollut, ei enää riitä, vaikka se onkin edelleen ratkaisevan tärkeää. Vaikka tiedämmekin, miten heikko sivistyksen jää on, emme pysty viestittämään kansalaisille Euroopan yhdentymisen todellisia syitä, koska puhumme aina vain arkipäiväisistä asioista, ja "meillä" tarkoitan erityisesti hallituksia. Kun muistelen, miten jotkut puhuivat vain omasta asemastaan nettomaksajina, kun taas toiset valittivat viisi miljardia saatuaan sitä, etteivät olleet saaneet kymmentä miljardia lisää, niin että tästä kymmenestä miljardista tuli keskustelun ainoa aihe ja sitä pidettiin todisteena Euroopan unionin solidaarisuuden puutteesta, ei ole yllättävää, että ruohonjuuritason tilanne on tänä päivänä mikä se on.
Kehottaisin jäsenvaltioiden hallituksia nyt vihdoin kertomaan totuuden ja antamaan kansalaisille kattavaa tietoa. Kehotan myös komissiota olemaan vapauttamatta jäsenvaltioita tästä velvoitteesta ja välttämään tässä ylivarovaisuutta. Toivon, että tänään käsiteltäväksemme annettu asiakirja on ensimmäinen askel tähän suuntaan.
On kuitenkin todettava, että tässä on vältettävä väärinkäsityksiä. Vaikka onkin totta, että tärkeintä on nyt saada meidän Euroopan unionimme taas liikkeelle sellaisena kuin se on tällä hetkellä, niin että tärkeillä aloilla tapahtuu edistystä – mikä jo sinänsä on vakuuttavaa – ei pidä kuitenkaan antaa sellaista vaikutelmaa – kuten tiedotusvälineet jossakin määrin antavat – että tämä olisi vaihtoehtoinen ohjelma perustuslakisopimukselle. On tehtävä selväksi, että tekemällä näin haluamme perustella perustuslakisopimusta ja käyttää jäljellä olevan ajan hyödyksemme, ennen kuin sopimus tulee voimaan. Haluamme tehdä selväksi kuitenkin myös sen, että on välttämätöntä saavuttaa tiettyjä ratkaisevia tavoitteita, sekä toimielinten alalla – kuten äänestysoikeuksissa, edustuspaikkojen määrässä sekä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa – että ensisijaisesti myös yleisen edun vuoksi. On tehtävä selväksi, että vain perustuslakisopimuksessa kansalaiset asetetaan keskeiseen asemaan, että tämä ei ole vain valtioiden unioni vaan myös kansalaisten unioni ja että näillä kansalaisilla on oikeuksia. On tehtävä selväksi, että perusoikeuskirjalla on suuri merkitys Euroopan unionia koskevan uuden mielikuvan kannalta ja että Euroopan parlamentin vaalit liittyvät jollakin tavoin siihen, että komission puheenjohtajan valitsevat kansalaiset, ja näin ollen komissio valjastetaan toteuttamaan kansalaisten tahtoa. Nämä ovat ne ratkaisevat asiat, joissa meidän on saatava edistystä aikaan, ja tässä meiltä toisinaan puuttuu rohkeutta.
Tulin erittäin myönteiselle tuulelle, kun nuori jäsenvaltio kaksi vuotta Euroopan unioniin liittymisensä jälkeen Eurooppa-päivänä – Schumanin päivänä – ratifioi perustuslakisopimuksen äänin 73:1. Tämä maa on Viro. Yhtä ainutlaatuinen oli Suomen eduskunnan suunnaton saavutus viime viikolla. Toivon tämän kannustavan niitä maita, jotka ovat Suomen jälkeen neuvoston puheenjohtajavaltiona – esimerkiksi Portugalia. Sen lisäksi, mitä liittokansleri Merkel totesi Saksan liittopäivillä viime viikolla, pidän varmana, että Saksa vapautuu puheenjohtajakaudellaan hallitussopimuksessa sille annetusta velvoitteesta. Haluamme perustuslakisopimuksen ja haluamme tehdä kaikkemme, jotta se ratifioidaan. Arvoisa komission varapuheenjohtaja, toivon, että komissio yhtyy tähän hankkeeseen kaikella rohkeudella.
Richard Corbett (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti komission K-suunnitelmaan. Tarvitsemme keskustelua, ja tiedän kotimaassani saamani kokemuksen perusteella, että mitä enemmän ihmisille tiedotetaan Euroopan unionin asioista sitä myönteisemmin he näyttävät siihen suhtautuvan. Tästä syystä Nigel Faragen kaltaiset henkilöt ja Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuolue (UKIP) ovat jatkuvasti vastustaneet K-suunnitelmaa, sen rahoitusta ja Euroopan unionia koskevan keskustelun vauhdittamista sen puitteissa. He haluavat ihmisten luottavan heidän perusteettomiin ennakkoluuloihinsa Euroopan unionista. Meidän on vastustettava tätä. Meidän on kannustettava ihmisiä käymään mahdollisimman laajaa keskustelua.
Mielestäni on oikein, että Euroopan unionin tulevaisuutta koskevaa keskustelua jatketaan. Tarvitsemme ainakin yhden vuoden lisää. Asiaa on pohdittava laajemmin ja syvemmin. On oikein todeta, että toistaiseksi pohdinta on liittynyt enemmän kontekstiin kuin itse tekstiin. Tiedämme kuitenkin, että aikanaan meidän on myös pohdittava, mitä tälle tekstille teemme. Keskustelua on jäsenneltävä ja kohdennettava tarkemmin, mahdollisesti jäsen Méndez de Vigon ja jäsen Stubbin juuri esittämien ehdotusten mukaisesti. Meidän on puututtava tähän kysymykseen.
Olisi aivan liian yksinkertaista sanoa jäsen Faragen ja Kirkhopen tavoin, että ihmiset ovat puhuneet ja että he puhuivat perustuslakisopimusta vastaan. Se ei ole totta. Eri puolilla Eurooppaa on annettu erilaisia vastauksia. Enemmistö kannattaa perustuslakisopimusta, jopa niissä maissa, joissa järjestettiin kansanäänestys. Jos kaikkien kansanäänestysten tulokset yhdistetään, "kyllä"-äänen antaneita on enemmän kuin "ei"-äänen antaneita. Kuten komission jäsen Wallström totesi, pian perustuslakia kannattaa kaiken kaikkiaan 16 jäsenvaltiota. Itse asiassa, jos Romania ja Bulgaria lasketaan mukaan, ensi kuun loppuun mennessä on varmaa, että sopimuksen ratifioi 18 maata. Tästä on kysymys. Kysymys on siitä, että perustuslaista ollaan eri mieltä, ei siitä, että sitä vastustetaan. Kun meillä on unionissa erimielisyyksiä, niistä keskustellaan ja pyritään löytämään sellainen ratkaisu, jonka kaikki voivat hyväksyä, tunnistamalla enemmistön linja ja selvittämällä, mitä muutoksia ehkä tarvitaan, jotta myös vähemmistö pystyy ratkaisun hyväksymään. Velvollisuutemme on käsitellä kysymystä vähemmistön kanssa ja löytää kompromissi, mutta emme voi myöskään olla välittämättä enemmistön tahdosta. 
Alexander Lambsdorff (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, varapuheenjohtaja Wallström, hyvät kollegat, peruskysymys on tämä: mitä kansalaiset haluavat poliittisilta elimiltä? He haluavat ratkaisuja ongelmiin ja toisinaan myös näkemystä – kyllä, myös sitä – ja he haluavat, että heidän ongelmiinsa, pelkoihinsa ja huolenaiheisiinsa suhtaudutaan vakavasti.
Ranskan ja Alankomaiden tulokset osoittavat, että Euroopan unioni ei toistaiseksi ole onnistunut tässä riittävästi. Perustuslakisopimuksen hylkääminen ei kuitenkaan syössyt Euroopan unionia kriisiin; pikemminkin se teki harvinaisen selväksi sen, että EU oli jo kriisissä. Eurobarometrin mukaan jopa Saksassa vain 38 prosenttia kansalaisista uskoo, että heidän äänellään on merkitystä. Meidän on siis pyrittävä aktiivisesti siihen, että kansalaiset hyväksyvät EU:n, ja nyt meillä on siihen mahdollisuus, sillä ensimmäinen askel on hyvin yksinkertainen. Meidän on saatava kansalaiset uskomaan, että kahden maan antamat kielteiset äänestystulokset myös hyväksytään sellaisina.
Pahempaa kuin kielteinen äänestystulos on kielteinen äänestystulos, johon poliitikot eivät suhtaudu vakavasti. Tämä ei tarkoita, että perustuslakisopimus on kuollut, mutta tästä syystä emme voi äänestää uudelleen perustuslakisopimuksesta, jota ei ole muutettu. Perustuslakisopimusta on muutettava, ja sen erityispolitiikkoja käsittelevät osat on pidettävä erillään sopimuksen muista osista. On yksinkertaisesti tehtävä selväksi, että esimerkiksi EU:n tavoitteet ja arvot eivät ole sama asia kuin kalastuspolitiikka tai elektroniikkajätettä koskeva politiikka.
Tarvitsemme myös väittelyä – päivittäistä poliittista väittelyä. Enimmäkseen tämä liittyy alakohtaisiin politiikkoihin; palveludirektiiviä koskevasta keskustelusta voidaan epäilemättä päätellä, että yleisö todellakin on kiinnostunut siitä, mitä täällä tapahtuu. Väittelyt piristävät demokraattista keskustelua. Monet täällä parlamentissa tietänevät, etten ollut tyytyväinen siihen, mitä palveludirektiiville tapahtui. Olin kuitenkin tyytyväinen siihen, että 30 000 ihmistä osoitti täällä Strasbourgissa mieltään, sillä tämä on todellista vuoropuhelua kansalaisten kanssa, ja tähän verrattuna K-suunnitelma on jokseenkin keinotekoinen.
Myös sen on oltava selvää, että meidän on pidettävä tiukasti kiinni toimivaltajaosta, ja siksi haluan sanoa parlamentille selkeästi, että kaikki, jotka lupaavat tänään tässä salissa, että kansallisia hyvinvointivaltion malleja sovelletaan koko yhteisöön, yrittävät huijata kansalaisia. Meillä ei ole rahaa eikä oikeudellisia perusteita eikä myöskään valtuuksia tehdä niin. Mikäli haluatte toteuttaa sosiaalipolitiikkaa – mikä on täysin hyväksyttävää – olkaa hyvä ja tehkää sekä kansallisissa parlamenteissa. Jos annamme tyhjiä lupauksia, 20 miljoonalta viedään toivo, ja kaikki muut tekevät meille selväksi olevansa yhä enemmän – eivät siis vähemmän – pettyneitä Euroopan unioniin.
Tähdennän siis, että meidän pitäisi demokratisoida Euroopan unionin valtuuksia, hoitaa sen työt hyvin ja varmistaa, että seuraavissa Euroopan parlamentin vaaleissa voidaan järjestää Euroopan laajuinen kansanäänestys muutetusta perustuslakisopimuksesta ja valita komission puheenjohtaja joukostamme. 
Jens-Peter Bonde (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, pankaa perustuslakisopimus sivuun ja aloittakaa puhtaalta pöydältä. Valitkaamme suoralla vaalilla valmistelukunta, jolle annetaan tehtäväksi laatia demokraattinen perustuslaki ja demokratioiden välinen yhteistyösopimus. Annetaan sitten äänestäjien valita näistä toinen kaikissa maissa samana päivänä järjestettävässä kansanäänestyksessä. Tällä tavoin voimme saada aikaan kansalaisten haluamat perussäännöt. Sitä odotellessa meidän olisi esitettävä avoimia, demokraattisia ja ihmisiä lähellä olevia käytännön uudistuksia. Meidän olisi laadittava uusi työjärjestys neuvostolle ja komissiolle, jotta tästä lähtien kaikki kokoukset olisivat avoimia ja kaikki asiakirjat julkisia, ellei sitten ole hyviä perusteita asian käsittelylle suljettujen ovien takana tai muuten salassa.
Kansalliset parlamentit voisivat esittää joka perjantai kysymyksiä komission jäsenelleen, ja miksipä äänestäjät eivät voisi seuraavalla kerralla valita suoraan oman komission jäsenensä. Päättäkää, että emme koskaan äänestä sellaisen EU:n lainsäädännön puolesta, joka ei ole saanut enemmistön ääniä joko kansallisessa tai Euroopan parlamentissa. Viime vuonna EU:ssa hyväksyttiin 3 124 asetusta. Euroopan parlamentti osallistui niistä vain 57:n laatimiseen. Tehkää loppu tästä demokratiavajeesta nyt heti, ja kuunnelkaa myös niitä, jotka äänestivät perustuslakisopimusta vastaan. Puheenjohtaja Barroso ja varapuheenjohtaja Wallström vierailevat Kööpenhaminassa perjantaina. Viralliseen ohjelmaan ei kuulu yhtään puheenvuoroa Ranskan ja Alankomaiden "ei"-äänen puolesta. Kuuntelette hyvin pitkälti itseänne, kun komissio rahoittaa tapahtumia, aivoriihiä ja liikkeitä, joilla tuetaan epäonnistunutta perustuslakisopimusta. Lopettakaa propagandan rahoittaminen kokonaan tai antakaa rahoitusta vain moniarvoisille tapahtumille. 
Stavros Lambrinidis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, nyt kun on kulunut vuosi siitä, kun Ranska ja Alankomaat äänestivät "ei" mutta suurin osa jäsenvaltioista ja Euroopan unionin kansalaisista äänesti "kyllä", on viimein tullut aika aloittaa Euroopan perustuslakisopimuksen ”mustamaalaaminen" ja viedä Euroopan unionia eteenpäin.
Päätimme siis – ja aivan oikein – että "ei"-äänen jälkeen meidän olisi keskityttävä keskusteluissa enemmän Euroopan perustuslakisopimuksen ympärillä oleviin asioihin, toisin sanoen meidän olisi keskityttävä kontekstiin ja jätettävä itse teksti vähän sivummalle. Valitettavasti puhuimme vähän kontekstista ja sen sijaan annoimme päästä vallalle ajatuksen, että ongelma olikin itse asiassa tekstissä. Jos kuitenkin tarkastelemme esimerkiksi vapauden, oikeuden ja turvallisuuden aluetta, huomaamme, että viime vuoden aikana ongelma on nimenomaan ollut kontekstissa eikä itse tekstissä.
Näin ollen Euroopan perustuslakisopimuksella suojellaan demokratiaa Euroopan unionissa antamalla parlamentille mahdollisuus yhteispäätösmenettelyyn suurimmassa osassa vapauteen ja turvallisuuteen liittyvistä asioista. Perusoikeuskirjan sisällyttäminen sopimukseen on osoitus siitä, etteivät perusoikeudet ole meille vain välttämätön lisä kansalaisten turvallisuuden takaamiseksi vaan keskeinen osa politiikkamme.
Toisin kuin teksti, konteksti on kuluneen vuoden aikana muuttunut yhä ongelmallisemmaksi: meillä on useita lakeja, joilla lisätään terrorismin vastaista yhteistyötä. Samanaikaisesti neuvosto kuitenkin väittää, ettei kolmanteen pilariin kuuluvaa kovasti toivottua ja tarpeellista tietosuojaa koskevaa puitepäätöstä ehkä edes hyväksytä ennen vuoden 2006 loppua.
Emme saa tehdä kontekstista tekosyytä olla keskustelematta tekstistä. Euroopan unioni ei tarvitse nyt verukkeita vaan johtajia. 
Jo Leinen (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, Euroopan kansalaisten toimintasuunnitelma on hyvää tarkoittava aloite, mutta loppujen lopuksi se on menetetty mahdollisuus ja siksi myös pettymys. Toimintasuunnitelma on menetetty mahdollisuus siksi, että annatte sellaisen vaikutelman, että koko ohjelma voitaisiin toteuttaa voimassa olevan Nizzan sopimuksen avulla ja että perustuslakisopimus voidaan panna hyllylle. Tämän vaikutelman ainakin puheenjohtaja Barroso on antanut puheenvuoroissaan ja lausunnoissaan, ja tämän unionin kansalaiset ovat uskoneet.
Uuden K-suunnitelman avulla kummankin pitäisi olla mahdollista. Teidän pitäisi esittää suuria haasteita ja ehdottaa keinoja niihin vastaamiseksi ja kertoa samalla ihmisille, mitä voidaan tehdä nykyisen sopimuksen nojalla ja mikä onnistuu paremmin uuden sopimuksen nojalla. Tätä te ette onnistu viestittämään. Sen sijaan piilottelette hallitusten takana ja annatte meidän täällä parlamentissa tehdä suurimman työn, eikä se riitä.
Rehentelynne sisämarkkinoiden loppuun saattamisesta ei auta hälventämään uuteen sopimukseen kohdistuvia ennakkoluuloja. Sopimus saa ihmiset levittämään huhuja EU:n supervaltiosta, uusliberaalista käsitteestä, hillittömästä vallan keskittämisestä ja EU:n militarisoinnista, eikä K-suunnitelma auta millään tavoin hillitsemään näitä ennakkoluuloja. Kun totuuden hetki koittaa – niin kuin tulee käymään – jäljellä olevat jäsenvaltiot on saatava hyväksymään sopimus, ja voin sanoa vain, ettei suurta Eurooppa-hanketta eli perustuslakisopimusta voida korvata pienillä Euroopan unionia koskevilla hankkeilla. Toivottavasti onnistutte yhdistämään nämä kaksi tavoitetta; vasta sitten olette tehneet työnne. 
Carlos Carnero González (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, mielestäni pohdinnan ja keskustelun aika on nyt todella alkamassa, sillä tähän asti on ollut vain pohdinnan ja hiljaisuuden aika. Uusi aika alkaa viime viikolla Brysselissä järjestetyn parlamentaarisen foorumin ansiosta. Se oli todellinen menestys. Uuden ajan alkamista edistää myös Viron päätös, Suomen antama ilmoitus, Irlannin pääministerin lausunto, liittokansleri Merkelin puhe valtiopäivillä sekä presidentti Napolitanon sanat, kun hän eilen virkaan astuessaan totesi, ettei Euroopan perustuslakia koskevalla prosessilla ole vaihtoehtoja.
Arvoisa komission jäsen, uuden ajan alkamista edistävät kaikki nämä tekijät mutta eivät juurikaan puheenjohtaja Barroson sanat. Euroopan komission puheenjohtajana, joka auttoi perustuslakisopimuksen laatimisessa ja joka kannattaa sitä, Barroson olisi pystyttävä olemaan poliittinen tiennäyttäjä. On uskomatonta, ettei hän pysty siihen.
Luin eilen erittäin huolellisesti tiedonantonne neuvostolle. Rehellisesti sanoen kansalaisista olisi kiinnostavampaa lukea perustuslakisopimuksen kaksi ensimmäistä osaa, sillä ne ovat paljon ymmärrettävämpiä kuin tämä asiakirja. Kaikista hyvistä aikeistanne huolimatta kukaan ei ymmärrä sitä. Mikä on sen tavoite? Mikä on sen tarkoitus?
Ensi vuonna annetaan juhlallisia julistuksia, joissa todetaan, että tarvitsemme ennemminkin monien suunnitelmien Euroopan unionia kuin Euroopan unionia koskevaa suunnitelmaa. Ei ole olemassa monien suunnitelmien Euroopan unionia, vain Euroopan unionia koskeva suunnitelma, ja tämä suunnitelma on perustuslakisopimus. Tavoitteena ei voi olla mikään muu kuin saattaa se voimaan oikeaan aikaan, toisin sanoen tarvittavin muutoksin ja erilaiseen poliittiseen tilanteeseen sovitettuna, mutta kuitenkin niin, ettemme eksy tieltämme. 
Brian Crowley (UEN ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä. Ilmoittaisin samalla kollegalleni Stubbille, että keskustelun aikana istuntosalissa oli paikalla enemmän kuin yksi ryhmän puheenjohtaja.
Kun tarkastelemme, mitä Euroopan unionissa on tapahtunut, ja kun otamme huomioon kaikki ne sanat ja tunteet sekä ne painetut ja julkaistut sivut, jotka liittyvät tulevaan Euroopan unionia koskevaan suunnitelmaan, yksi keskeinen asia on jäänyt huomaamatta: se, mitä ihmiset kaikkialla Euroopan unionissa ovat sanoneet paitsi perustuslakisopimusta koskevissa kansanäänestyksissä myös edellisissä Euroopan parlamentin vaaleissa, oli hätähuuto. He halusivat ymmärtää ja tietää paremmin, mikä Euroopan unioni on. Päivittäin kaduilla tapaamamme ihmiset eivät pelkää Eurooppaa tai Euroopan unionia. He eivät pelkää edes tulevaa Euroopan unionin kehitystä tai laajentumista. Euroopan unioniin sitoutuminen on kuitenkin puutteellista, ja usein myös luottamus siihen, mihin Euroopan unioni on menossa, on puutteellista. Kun puhumme esimerkiksi kansanvaltaa koskevasta K-suunnitelmasta ja esitämme näitä suunnitelmia, niiden on perustuttava siihen, mitä kansalaiset tahtovat.
Monet kollegoistani ovat puhuneet syyttelystä ja siitä, kuka on eniten syypää, koska puheenjohtaja Barroso ei sanonut sitä tai koska hallitus ei sanonut tätä. Olkaamme realistisia. Jotkin jäsenvaltioista ovat sopineet Euroopan unionin tulevaisuutta koskevan perustuslakisopimuksen tekstistä, ja on viime kädessä niiden tehtävä täyttää sopimuksensa ja varmistaa, että ne saavat kansalaiset vakuuttuneiksi. Ei tulisi mieleenikään mennä Ranskaan, Alankomaihin tai Saksaan ja sanoa äänestäjille, mitä heidän pitäisi tehdä. Näiden maiden edustajien tehtävänä on esittää asiat realistisesti eikä tekopyhästi, olla pelaamatta puoluepoliittista peliä ja piiloutumatta tyhjien lupausten taakse.
Tämä on tullut harvoin niin korostetusti esille kuin palveludirektiivin yhteydessä. Hallitukset sopivat ensin vaivihkaa neuvostossa palveludirektiivistä. Se laadittiin, ja yhtäkkiä jäsenvaltioita painostettiin, ja ne kaikki perääntyivät ja totesivat, että direktiiviä on muutettava. Tämä koitui loppujen lopuksi parlamentin eduksi, sillä se sai meidät näyttämään vahvalta. Me pystyimme ottamaan kansalaisten huolenaiheet huomioon ja pakotimme muuttamaan tarkistuksia.
K-suunnitelman täytyy tarkoittaa kunnollista keskustelua ja yhteistyötä ihmisten kanssa; sen täytyy tarkoittaa Euroopan unionin monimuotoisuuden kunnioittamista, sen täytyy tarkoittaa määritelmän antamista Euroopan unionille. Ennen kaikkea sen täytyy kuitenkin tarkoittaa sekä tiedotusvälineiden että meidän itsemme hengissä pitämien myyttien paljastamista. 
Margot Wallström,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kiitos kaikkien puheenvuoroista sekä kritiikistä. Siitä on varmasti apua meneillään olevassa keskustelussa.
Kun ryhdyin politiikkaan monta vuotta sitten, opin, että jokaisella poliittisella puolueella tai organisaatiolla on kolme perustehtävää. Ensimmäinen tehtävä on pystyä kuvailemaan todellisuutta, jotta ihmiset tunnistavat todellisuuden sellaisena kuin se on ja ovat yhtä mieltä siitä, että tämä on oikea tapa kuvata sitä maailmaa, missä he elävät. Toiseksi on pystyttävä esittämään näkemys ja sanoa: "tähän suuntaan haluamme mennä, tämän haluamme jonain päivänä saavuttaa". Kolmanneksi on pystyttävä muuttaman todellisuutta, toteuttamaan tai toimeenpanemaan sellaisia muutoksia, joita haluamme saavuttaa.
Mielestäni tämä pitää yhä paikkansa. Juuri tätä linjaa komissio noudattaa. Meillä on suunnitelma. Haluamme näyttää tietä ensinnäkin pystymällä kuvailemaan sitä todellisuutta, jossa elämme. Olemme todellakin pyrkineet olemaan avuksi kuvailemalla sitä, mitä olemme kuulleet K-suunnitelmaan liittyvien toimiemme yhteydessä sekä jäsenvaltioilta ja kaikilta näihin toimiin osallistuneilta instituutioilta, myös pubeissa käydessämme. Viime perjantaina olin Lontoossa kuuntelemassa, mitä Euroopan unioniin liittyviä pelkoja Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisilla oli.
Toiseksi olemme toistaneet sitä, että haluamme solidaarisuutta, vaurautta ja turvallisuutta, niitä arvoja, jotka olemme itsellemme asettaneet sopimuksissa. Kolmanneksi olemme näyttäneet tietä muuttamalla todellisuutta siinä maailmassa, missä elämme. Tällä tavoin ihmiset saadaan sitoutumaan ja todistetaan Euroopan unionin tuottama lisäarvo: tekemällä yhdessä työtä ihmisten jokapäiväisen elämän muuttamiseksi. Tämän tiedämme Eurobarometri-kyselyjen perusteella ja kaikkien kontaktiemme perusteella. Tätä ihmiset meiltä odottavat. Näin voimme lähestyä jälleen perustuslakiin liittyviä kysymyksiä, sillä tällä tavoin voimme todistaa, että meidän on muutettava päätöksentekotapaamme. Meidän on todistettava, että meidän on muutettava Euroopan unionia avoimemmaksi ja demokraattisemmaksi. Emme voi lopettaa tätä työtä ja sanoa, että jäämme odottamaan perustuslakisopimusta. Meidän on tehtävä molemmat asiat. Meidän on edettävä samanaikaisesti kohti kumpaakin tavoitetta. Vain näin kansalaisten luottamus voidaan palauttaa.
Teidän laillanne olen erittäin turhautunut, että menetimme perustuslakisopimuksen kaltaisen hankkeen. Tilannetta ei kuitenkaan korjata henkilökohtaisilla hyökkäyksillä tai turvautumalla vain rohkeaan retoriikkaan. Meillä ei ole ollut konkreettisia ehdotuksia sen osalta, mitä Ranskan ja Alankomaiden kanssa pitäisi tehdä. Näissä maissa kansanäänestyksen tulos oli kielteinen, ja meidän on jälleen tehtävä yhteistyötä niiden kansalaisten kanssa palauttaaksemme heidän luottamuksena perustuslakia koskevaan hankkeeseen. Meidän pitäisi todella keskustella tästä. Millaisen ohjelman voimme luoda palauttaaksemme luottamuksen niissä maissa, joissa on paljon ongelmia?
Yksi mainittu idea saa minulta kannatusta. Jäsen Méndez de Vigo ehdotti, että tarkastellaan Euroopan unionin toteutumattomuudesta aiheutuvia kustannuksia. Mielestäni tämä on erinomainen idea, jota kannattaa tutkia. Katsotaan, voisimmeko tehdä sen yhdessä ja kuvailla sitten, mitä olemme saaneet selville. Meillä on useita esimerkkejä, joiden avulla voimme kuvailla ihmisille Euroopan unionin toteutumattomuudesta aiheutuvia kustannuksia: esimerkiksi energiapolitiikka ja se, ettei meillä ole ulkoministeriä.
Ellei Euroopan unioni toteudu, se tekee meistä tehottomampia, näkymättömämpiä, epädemokraattisempia ja vähemmän avoimia. Meidän on todellakin lopetettava toistemme syyttely, sillä emme ole tässä yksin: me tarvitsemme jäsenvaltioiden hallituksia. Miksi Ruotsin hallitus tai mikä tahansa muu hallitus, joka ei ole vielä ratifioinut, ryhtyä sellaiseen hankkeeseen tai ottaa päänsä pensaasta sellaisessa tilanteessa, johon he eivät näe olevan ratkaisua? Kukaan ei ole vielä esittänyt ratkaisua, mutta on esitetty ainakin seitsemän tai kahdeksan ajatusta siitä, miten tätä hanketta voidaan viedä eteenpäin. Komission ajatuksena on näin ollen ensin todistaa, että Eurooppa-hanke tuottaa lisäarvoa, muuttamalla todellisuutta ja pyrkimällä parhaansa mukaan vastaamaan kansalaisten huolenaiheisiin. Olipa kysymys sitten energiapolitiikasta, työttömyyden torjumisesta tai rikollisuuden ja terrorismin torjunnasta, meidän on ryhdyttävä toimiin. Samalla meidän olisi myös osoitettava, että perustuslakisopimus auttaisi meitä huomattavasti toimimaan entistäkin tehokkaammin. Meidän on myös ryhdyttävä yhteistyöhön hallitusten kanssa ja varmistettava, että sitoudumme niihin asioihin, joita haluamme tulevaisuudessa toteuttaa, ja että noudatamme samoja arvoja ja aatteita myös tulevaisuudessa. Tämä askel vie meidät lähemmäs perustuslakisopimuksen hyväksymistä.
Emme halua kahdella eri nopeudella kehittyvää Euroopan unionia emmekä ydinryhmiä. Mielestämme jäsenvaltioiden on toimittava yhteisymmärryksessä ja meidän on pidettävä Eurooppa-hanke koossa. Se tarkoittaa, että meidän on pyrittävä samanaikaisesti kohti kumpaakin tavoitetta.
Olemme osoittaneet kuunnelleemme, mitä ihmiset ovat meille sanoneet ensisijaisista tavoitteista, ja uskon teidän olevan kanssani samaa mieltä. Kun puhumme ihmisten kanssa pubeissa, yliopistoissa tai muualla, he ottavat ensimmäiseksi esiin konkreettiset kysymykset. He haluavat, että päätetään menettelytavoista, he haluavat, että ryhdymme toimiin heidän päivittäiseen elämäänsä vaikuttavissa asioissa. Sitä he meiltä odottavat. Tämä helpottaa myös perustuslakisopimusta koskevien kysymysten uudelleen esiin ottamista.
Voimme ehdottomasti tarttua ajatukseen, että kuvaillaan Euroopan unionin toteutumattomuudesta aiheutuvia kustannuksia. Meidän olisi myös laadittava aikataulu perustuslakisopimusta koskevan kysymyksen ratkaisemiselle. Siksi totesimme, että ensi vuonna, kun Rooman sopimuksesta tulee kuluneeksi 50 vuotta, on jäsenvaltioilla tilaisuus sopia siitä, miten tästä jatketaan. Näin vastaamme kansalaisten huolenaiheisiin. Se, että pystymme selittämään kansalaisten toimintasuunnitelmaa – kansalaisten ensisijaisia tavoitteita – on askel eteenpäin.
Jäsen Kirkhope ei ole enää paikalla, mutta toteaisin, että terrorismin torjunta on erittäin tärkeä peruste. Olemmeko todella vakuuttuneita siitä, että kansallinen veto-oikeus pitäisi säilyttää? Yksi esimerkki on Eurooppalainen todisteiden luovuttamismääräys, ja se on vielä neuvoston käsiteltävänä. Tämä on erittäin tärkeä ehdotus, joka auttaisi lainvalvontaviranomaisia tekemään työtään tehokkaammin. Me jatkamme näiden ehdotusten käsittelyä. Perustuslakisopimus ei ole kuollut. Virolaiset eivät sanoneet ratifioineensa sitä siksi, että he luulevat asiassa päästävän pikaiseen ratkaisuun, vaan se oli heiltä poliittinen kannanotto. Se oli heidän tarkoituksensa. He kuitenkin myös ymmärtävät, että meidän on etsittävä ratkaisuja, joihin niin Ranska kuin Alankomaatkin sekä muut jäsenvaltiot, myös ne, joissa äänestystulos oli myönteinen, voivat olla tyytyväisiä. Ei ole helppoa sanoa näille maille, että niiden on äänestettävä sopimuksesta uudelleen, koska olemme tehneet siihen niin paljon muutoksia. Tällä hetkellä välitöntä ratkaisua tähän ongelmaan ei ole nähtävissä, mutta olemme jatkossakin tiennäyttäjiä perustuslakiin liittyvissä kysymyksissä ja muutamme ihmisten todellisuutta ja laadimme poliittisen toimintasuunnitelman, kansalaisten toimintasuunnitelman.
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Reinhard Rackin laatima liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A6-0408/2005) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi toisesta Marco Polo -ohjelmasta yhteisön rahoitustuen myöntämiseksi tavarankuljetusjärjestelmän ympäristönsuojelun tason parantamista varten ("Marco Polo II") (KOM(2004)0478 - C6-0088/2004 - 2004/0157(COD)). 
Jacques Barrot,
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, esittelen teille tänään Marco Polo II -ohjelmaa koskevan asetusehdotuksen. Asetus on jatkoa Marco Polo I -ohjelmalle, joka hyväksyttiin vuonna 2003 ja jonka tavoitteet olivat samat kuin uuden asetuksen. Uuden ohjelman tavoitteena on edellisen tavoin vähentää maanteiden ruuhkautumista, lisätä kuljetusjärjestelmän ympäristöystävällisyyttä sekä vahvistaa intermodaaliliikennettä, jotta saadaan käyttöön tehokas ja kestävä kuljetusjärjestelmä.
Ohjelmaa toteutetaan 1. tammikuuta 2007 ja 31. joulukuuta 2013 välisenä aikana. Sen määrärahat ovat 400 miljoonaa euroa, siis enemmän kuin Marco Polo I -ohjelman määrärahat. Ohjelman rakenne perustuu siihen, että yrityksille myönnetään suoria tukia intermodaalisten palvelujen käyttöönottoa varten. Tämä on tehokkain tapa tarjota julkista rahoitusta. Ohjelma laadittiin siitä tehdyn vaikutustenarvioinnin mukaisesti niin, että yksi Marco Polo II -ohjelmaan myönnetty tukieuro tuottaa yli 6 euroa yhteiskunnalle koituvien sosiaalisten ja ympäristöllisten hyötyjen muodossa.
Asetus perustuu nykyisen ohjelman rakenteeseen, mutta siinä säädetään kahdesta uudentyyppisestä toimesta, joissa keskitytään merten moottoriteihin ja liikenteen välttämiseen. Näiden toimien avulla on tarkoitus vähentää kansainvälisten maanteiden tavarankuljetusten määrää, mitä kansalaiset pitävät erittäin tärkeänä.
Marco Polo II -ohjelma sisältää merten moottoriteiden käsitteen, joka on otettu käyttöön lisäksi Euroopan laajuisten verkkojen yhteydessä. Siinä ehdotetaan merten moottoriteihin liittyviin palveluihin mukautettuja tavoitteita. Ehdotuspyynnöt on esitetty Saksan ja Suomen sekä Ranskan ja Espanjan välillä. Merten moottoriteihin liittyvillä toimilla on tarkoitus rajoittaa maantiekuljetukset tietylle väylälle. Tästä selvästi havaittavasta yhteisön lisäarvosta on hyötyä EU:n kansalaisille, joten se ansaitsee yhteisön tuen, jota myönnetään rahtaajien, liikenteenharjoittajien ja infrastruktuurien ylläpitäjien muodostamien yhteenliittymien laatimille hankkeille.
Tuotantoala ja logistiikkajärjestelmien ala on aika ottaa aktiivisemmin mukaan kestävän kehityksen johdonmukaiseen strategiaan. Siksi komissio on esittänyt myös liikenteen välttämistoimia. Teollisuus on jo kiinnostunut asiasta järkeistääkseen toimitusketjunsa ja vähentääkseen jakelu- ja kuljetuskustannuksia. Voimmekin havaita, että teollisuuden tuottavuutta parantavat toimet ja poliittinen tahto vähentää liikenteen kielteisiä vaikutuksia liikennettä välttämällä tähtäävät samaan tavoitteeseen.
Marco Polo II -ohjelman soveltamisalaa laajennetaan edellisestä kaikkiin EU:n naapurivaltioihin. Nyt koko Eurooppa eikä ainoastaan 25 jäsenvaltion EU ovat yhdennettyjen kuljetusmarkkinoiden kärkeä. Itänaapurimme Venäjä, Valko-Venäjä, Ukraina ja Balkanin maat sekä Välimeren alueen maat ovat osa valtavia kuljetuspalvelujen yhdennettyjä markkinoita. Tuotanto ja toimitusketjun eivät rajoitu ainoastaan EU:n 25 jäsenvaltioon.
Neuvosto sopi 21. huhtikuuta 2005 osittain yleisestä lähestymistavasta. Olen tyytyväinen siihen, että esittelijä ja parlamentin liikenne- ja matkailuvaliokunta pyrkivät sopimukseen heti ensimmäisessä käsittelyssä. Kahden toimielimen noudattaman rakentavan lähestymistavan ansiosta voidaan antaa asetus pikaisesti ja käynnistää Marco Polo II -ohjelmaa koskeva alustava tarjouskilpailu. Hyvä jäsen Rack, kiitän teitä sekä liikenne- ja matkailuvaliokuntaa, jonka puheenjohtajana toimitte.
Saavutetusta kompromissista kannattaa korostaa neljää seikkaa, jotka ovat pk-yrityksille myönnettävä tuki, eri toimille annettavan tuen vähimmäismäärät, liikenteen välttämistoimien mahdolliset vaikutukset sekä herkkiin alueisiin ja kaupunkialueisiin kiinnitettävä erityishuomio. Parlamentti korosti viisaasti pk-yritysten vaikeuksia osallistua ohjelmaan, ja uudessa tekstissä pyritään nimenomaisesti helpottamaan niiden osallistumista. Kiitän jäsen Rackia tämän asian painottamisesta. Erityyppisille toimille annettavan tuen vähimmäismääriä on alennettu komission ehdottamista. Komissio aikoo pohtia tapaa, jolla selvitään tästä seuraavasta arviointi- ja seurantatyön lisääntymisestä. Mielestäni on onnistuneesti hälvennetty pelkoa siitä, että liikenteen välttämistoimet vaikuttaisivat kielteisesti työllisyyteen ja koheesioon tietyillä alueilla. Uudessa asetuksessa kiinnitetään lisäksi aiempaa enemmän huomiota herkkiin alueisiin ja kaupunkialueisiin.
Arvoisa puhemies, päätän tähän ja pyydän anteeksi, että selitin ehdotusta hieman pitkällisesti. Olen jälleen kerran tyytyväinen siihen, että parlamentti on omaksunut mietinnön käsittelyssä erittäin rakentavan lähestymistavan, josta tulokseksi on mielestäni saatu erittäin tyydyttävä teksti. Kiitän teitä kaikkia ja erityisesti esittelijää sekä liikenne- ja matkailuvaliokuntaa. 
Reinhard Rack (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, pyörää ei ole järkevää keksiä uudelleen myöskään liikenne- ja matkailuvaliokunnan mielestä, ja siksi suhtaudumme myönteisesti komission toimiin ja selkeään aikomukseen jatkaa Marco Polo I -ohjelman menestyksekkäällä tiellä. Komissio pyrkii tällä ehdotuksella jatkamaan saumattomasti sen lähestymistavan noudattamista, joka takasi Marco Polo I -ohjelman onnistumisen. Tämä tarkoittaa muun muassa ja etenkin sen varmistamista, että pystymme käynnistämään Marco Polo II -ohjelman ajallaan eli ensi vuoden tammikuun 1. päivänä.
Varapuheenjohtaja Barrot kuvaili jo yksityiskohtaisesti, mitä Marco Polo II -ohjelmalla on tarkoitus saavuttaa, joten voin aivan tarkoituksella puhua lyhyesti. Tavoitteena on pääasiassa jatkaa vanhaa ohjelmaa antamalla sille lisäarvoa kahdessa mielessä. Marco Polo II -ohjelmalle myönnetään huomattavasti enemmän määrärahoja kuin edelliselle ohjelmalle, joten meillä on mahdollisuus onnistua vielä entistä paremmin pyrkiessämme siirtämään liikennettä kohti ympäristöystävällisempiä kuljetusmuotoja.
Vaikkemme onnistuneet saamaan tavoitteenamme ollutta 47 miljoonaa euroa, mielestäni tämä kompromissi, joka oli saavutettava yleisen rahoituskehyksen puitteissa, osoittaa, että komissio pitää kahden muun toimielimen eli neuvoston ja parlamentin tavoin Marco Poloa erittäin tärkeänä ohjelmana.
Toinen hyvä puoli on se, että olemme ottaneet tarkoituksellisen hyvin huomioon Marco Polo I -ohjelman laajentamisen vastauksena uusiin ja muuttuviin olosuhteisiin. Oletuksena on, että kaikki EU:n itänaapurit sekä Välimeren alueen maat voivat hyötyä Marco Polo II -ohjelmasta, sillä liikennettä on järkevintä vähentää ja siirtää sitä kohti ympäristöystävällisempiä kuljetusmuotoja mahdollisimman lähellä liikenteen alkulähdettä.
Saanen vielä jatkaa pyörää koskevalla kielikuvalla: olemme polkaisseet toimemme vauhtiin lisäämällä niihin kaksi uutta. Ne ovat merten moottoritiet, joita komission jäsen jo käsitteli yksityiskohtaisesti, sekä liikenteen välttäminen, vaikka onkin todettava, että keskustelimme kiivaasti siitä, kuinka tämä olisi mahdollista toteuttaa parhaiten. Komission varapuheenjohtaja totesi jo, ettei tavoitteena voi olla EU:n varojen käyttö mahdollisesti hyvin useiden työpaikkojen siirtämiseen EU:n sisällä tai sen ulkopuolelle. Ehdottamillamme toimilla ei saa olla tällaista vaikutusta, eikä se ole tarkoituskaan.
Kaikki kolme toimielintä ovatkin jo etukäteen suhtautuneet Marco Polo II -ohjelmaan yleisesti ottaen myönteisesti, ja sen vuoksi pyrimmekin saattamaan lainsäädäntöhankkeen päätökseen jo ensimmäisessä käsittelyssä, jotta ohjelma olisi pian valmis käytettäväksi. Tässä onnistuminen on pääasiassa komission ja liikenneministerien neuvoston halukkuuden ansiota. Tavanomaisesti liikennevaliokunta ei pidä neuvostoa kumppanina, johon sillä olisi pitkäaikainen ja lämmin suhde, mutta tässä erityistapauksessa olemme onnistuneet tekemään erittäin rakentavaa yhteistyötä.
Parlamentti piti Marco Polo II -luonnosta jo valmiiksi tyydyttävänä, eikä siihen ollut sen mielestä tarpeen tehdä suuria muutoksia. Parlamentin jäsenet pitivät tärkeänä varmistaa myös pk-yrityksille aiempaa paremmat mahdollisuudet tai ainakin samanlaiset mahdollisuudet, joita aiemmat Marco Polo -hankkeet tarjosivat. Olemme tehneet joitakin ehdotuksia, joiden toivon olevan järkeviä ja jotka liittyvät etenkin niiden kynnysarvojen alentamiseen, joita sovellettiin alkuperäisiin Marco Polo I -ohjelman tavoitteisiin.
Nyt meidän kaikkien on annettava työllemme konkreettinen muoto, lisättävä tehokkuutta ja vähennettävä byrokratiaa. Lähetämme tällä hankkeella asianmukaisen ja olennaisen tärkeän viestin. Lopuksi haluan kiittää rakentavasta yhteistyöstä kaikkia hankkeeseen osallistuneita eli komissiota, neuvostoa ja parlamentin kollegojani.
Lopuksi on otettava huomioon eräitä teknisiä seikkoja. Koska halusimme saada lainsäädäntöprosessin päätökseen ensimmäisessä käsittelyssä, neuvoston ja parlamentin tekstien tekninen yhdenmukaisuus oli varmistettava. Kummankin toimielimen juristi-lingvisteillä on vielä tehtävää, joten pyydän parlamentilta kärsivällisyyttä. 
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Euroopan unionin liikennepolitiikan kehittämisen kannalta on suotuisaa, että keskustelemme tänään Marco Polo II -ohjelmasta, jolla edistetään vaihtoehtoisia ja ympäristöystävällisiä kuljetusmuotoja. Niillä on tarkoitus lisätä taloutemme kilpailukykyä ja parantaa samalla ympäristön laatua ja omaa elämänlaatuamme.
Uusi Marco Polo II -ohjelma tarjoaa useita tämänsuuntaisia mahdollisuuksia. Se kattaa koko naapurialueemme Venäjälle ja Välimeren kumppanimaihimme saakka. Se tarjoaa merikuljetukseen liittyviä mahdollisuuksia niin, että siinä otetaan käyttöön erillinen merten moottoriteitä koskeva toimiluokka, ja se edistää myös kansainvälisten kuljetusten järkeistämistä.
Arvoisa komission jäsen, kiitän teitä siitä päättäväisyydestä, jolla olette määritellyt ohjelman käsitteen ja rakenteen. Kiitän erityisesti esittelijä Rackia, sillä hänen ehdotuksensa lujittavat ohjelmasta saatavaa lisäarvoa EU:n ja sen naapurivaltioiden taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden muodossa. Ohjelmassa tarjotaan pk-yrityksille uusia tukimahdollisuuksia, mitä liikenne- ja matkailuvaliokunta on aina pitänyt tärkeänä. Jäsen Rack pyrkii lisäksi edistämään ja lujittamaan tasapainoa kuljetusten tehokkuuden, kustannusten vähentämisen, saasteiden ja tieliikenteen välillä. Tämä jouduttaa matkaa kohti onnettomuuksien selvää vähentämistä koskevaa tavoitetta, joka on yksi EU:n ensisijaisista tavoitteista.
Olen vakuuttunut siitä, että merten moottoriteiden kehittäminen muodostaa suunnittelumme liikkeellepanevan voiman ja edistää tavoitteidemme saavuttamista. Meri on vahvuus ja pääoma, jota politiikassamme ei vielä ole kehitetty, ja etenemme nyt juuri oikeaan suuntaan.
Lopuksi kiitän esittelijää, sillä hän toimi neuvoston kanssa käydyissä neuvotteluissa erinomaisesti ja teki näin mahdolliseksi sen, että saimme aikaan hyväksyttävän tekstin, joka pannaan varmasti pikaisesti täytäntöön. 
Jörg Leichtfried,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, haluan ensiksi kiittää maanmiestäni esittelijä Rackia hyvästä yhteistyöstä sekä oman poliittisen ryhmäni jäseniä heidän kärsivällisyydestään ja minulle osoittamastaan luottamuksesta tässä asiassa. Kuten jäsen Rack totesi puheenvuoronsa lopuksi, neuvoston kiertelevä ja kaarteleva suhtautuminen asiaan edellytti nimittäin useaan otteeseen tarkistuksia hyvin lyhyellä varoitusajalla. Olenkin erittäin kiitollinen luottamuksestanne.
Kuten kaikki tiedämme, EU:n kuljetusjärjestelmä joutuu vastaamaan merkittäviin haasteisiin muutaman seuraavan vuoden aikana, joten niitä on käsiteltävä nyt heti. Arvioiden mukaan liikenne lisääntyy jopa 60 prosenttia, ja seurauksena ovat arvatenkin liikenneruuhkat, ympäristön pilaantuminen, onnettomuudet ja EU:n toimialojen kilpailukyvyn mahdollinen heikkeneminen. Marco Polo II -ohjelmalla voidaan tässä mielessä vastata toisaalta liikemaailman ja teollisuuden ja toisaalta ympäristönsuojelijoiden vaatimuksiin, sillä siinä otetaan huomioon ympäristön tarpeet ja kaikki siihen liittyvä. Muun muassa tämän vuoksi olin erittäin tyytyväinen siihen, että laajennettu ja mukautettu Marco Polo -ohjelma saatiin luonnosteltua suhteellisen nopeasti.
Tähän liittyi luonnollisesti sekä myönteisiä että kielteisiä näkökohtia. Eräs kielteinen seikka olivat määrärahat, jotka olivat alun perin runsaat mutta joita myöhemmin supistettiin 400 miljoonaan euroon. Tämä on erityisen valitettavaa, kun otetaan huomioon supistukset, joita on tehtävä koko kuljetusalalla. Vaikuttaa siltä, että EU on asettanut itselleen vääränlaiset ensisijaiset tavoitteet määrärahojen osalta.
Pääasiassa Marco Polo II -ohjelmaa voidaan kuitenkin pitää myönteisenä. Juuri näin voidaan kuvata tuen vähimmäismäärien alentamista, sillä pk-yritykset eivät aiemmin pystyneet hyötymään ohjelmasta. On erittäin tärkeää, että ohjelmassa otetaan huomioon juuri kuljetusten siirtäminen kohti rautatiekuljetuksia ja vaunumateriaalien tekninen uudistaminen.
Pidän erityisenä läpimurtona myös sitä, että edeltävästä Marco Polo -ohjelmasta poiketen nykyisessä ei oteta huomioon ainoastaan kokonaispainoa vaan ensimmäistä kertaa myös kokonaistilavuus. Tämä on merkittävä edistysaskel.
Lopuksi totean, että mielestäni on erittäin tärkeää, että tekstissä käsitellään työpaikkoja ja että aloite on tehty myös tällä alalla. Odotan nyt erittäin kiinnostuneena, kuinka ohjelma toteutuu käytännössä, ja toivon, että siitä tulee hyvä. 
Josu Ortuondo Larrea,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tavarankuljetus Euroopan maanteillä lisääntyy vuoteen 2013 mennessä yli 60 prosenttia samalla, kun uusien jäsenvaltioiden kuljetusmäärät kaksinkertaistuvat vuoteen 2020 mennessä. Tästä syntyvien ruuhkien lisäksi liikenteen kasvulla on huomattava vaikutus ympäristöön, mistä käytämme nimitystä "ulkoiset kustannukset".
Komissio arvioi, että kustakin ohjelmaan sijoitetusta eurosta saadaan kuuden euron säästöt ulkoisissa kustannuksissa. Siksi olemme pettyneitä kauden 2007–2013 rahoituskehystä koskeviin päätöksiin, joilla supistettiin komission tämän ohjelman seuraavalle seitsenvuotiselle toteuttamiskaudelle pyytämiä 740 miljoonan euron määrärahoja.
Aiomme tukea ehdotusta ja jäsen Rackin suurella vaivalla aikaan saamia kompromissitarkistuksia. Olisimme kuitenkin halunneet tukea myönnettävän myös sellaisille hankkeille, joilla saadaan vähennettyä selvästi teiden ruuhkaantumista riippumatta siitä, saadaanko niillä siirrettyä tavaraliikennettä kohti muita kuljetusmuotoja.
Olisimme halunneet myös vielä alhaisemman ohjeelliseen euromääräiseen tukeen suhteutetun tuen vähimmäismäärän, jotta useammat pk-yritykset olisivat voineet saada tukea ohjelmasta.
Olemme kuitenkin tyytyväisiä siihen, että rahdin tilavuus on otettu perusteeksi arvioitaessa tuettavien toimenpiteiden tuloksia, sillä tavaroiden paino ei saastuta ja ruuhkauta liikennettä vaan tavaroiden viemä tila ja sitä kautta todellakin se, kuinka monta rekka-autoa tarvitaan tavaroiden kuljettamiseen.
Suhtaudumme myönteisesti myös siihen, että ainoastaan yhdessä jäsenvaltiossa toteutetut toimenpiteet ovat tukikelpoisia edellyttäen, että ne tehostavat muiden valtioiden kanssa tapahtuvaa rajat ylittävää liikennettä ainakin 50 prosentilla.
En halua jatkaa liian pitkään, joten käsittelen lopuksi erästä seikkaa, joka saattaa tosin liittyä johonkin aivan toiseen ehdotukseen. Mielestämme on keskusteltava myös nykyisestä tavaroiden tuotanto- ja jakelumallista. Mallia jouduttaneen muuttamaan, jos haluamme todellakin sisällyttää siihen kaikki kuljetusten ulkoiset kustannukset sekä mallin vaikutukset väestön maantieteelliseen keskittymiseen ja maankäytön suunnitteluun. 
Eva Lichtenberger,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, haluan aluksi todeta, että vihreät tukevat luonnollisesti tätä ohjelmaa, vaikkei sille olekaan myönnetty riittävästi määrärahoja, mikä on tehtävä selväksi. Emme suostuneet heti kaikkeen, koska toivoimme, että ohjelmaa saataisiin laajennettua neuvotteluissa. Toivoa oli, mutta niin ei valitettavasti käynyt.
Suoraan sanottuna alun perin ehdotettujen määrärahojen puolittaminen oli mielestäni takaisku, mutta itse ohjelma on osoittautunut arvioinneissa myönteiseksi. Tästä syystä tuemme sitä, kuten meidän onkin tehtävä. Marco Pololla oli ohjelmana mahdollisuus olla tärkeässä asemassa ratkaistaessa kuljetusten aiheuttamia ongelmia, ja näin tapahtuikin. Ohjelmalla ei ainoastaan tueta aktiivisesti liikennemuotosiirtymää vaan myös edistetään intermodaaliliikennettä, sillä tällä kertaa keskitytään sisävesiliikenteeseen ja lyhyen matkan merikuljetuksiin – joista en aio käyttää käsitettä "merten moottoritiet", sillä se kuulostaa mielestäni omituiselta. Olemme joutuneet hyväksymään sen, ettei tietystä kuljetusmuodosta toiseen siirtyminen ole aina mahdollista, sillä lähtö- ja tulopaikan välillä ei välttämättä ole tarvittavia yhteyksiä. Mielestäni toimet tällä alalla ovat olennaisen tärkeitä.
Ohjelmalla lähetettäisiin myös viesti kansalaisille, jotka kärsivät maanteiden tavarankuljetusten aiheuttamista kielteisistä vaikutuksista, kuten päästöistä, melusta ja muista terveys- ja ympäristöhaitoista, joista puhutaan paljon, joita pidetään erittäin ikävinä ja joita halutaan vähentää. Tästä syystä ohjelma on minulle nyt erittäin tärkeä. Joistakin komission edustajien puheenvuoroista on valitettavasti kuitenkin käynyt ilmi, että valkoisen kirjan väliarvioinnin yhteydessä olisi tarkoitus hylätä EU:n tavoite, joka koskee kuljetusten siirtämistä kohti ympäristöystävällisempiä kuljetusmuotoja. Tavoitteen hylkääminen olisi mielestäni täysin väärin.
Ohjelmalla on pyrittävä suojelemaan ympäristöä ja kansanterveyttä, minkä vuoksi emme niinkään tarvitse 400 miljoonan euron suuruista ohjelmaa kuin pikemminkin päättäväistä asennetta puuttua tilanteeseen ja todeta selvästi, ettei kuljetusten voida antaa jatkua samaan malliin vaan että niitä on ohjattava, kuten nyt tapahtuu – vaikkakin väärään suuntaan. Jos väliarviointi todellakin johtaa liikennemuotosiirtymän hylkäämiseen, menetämme uskottavuutemme yleisön silmissä. Politiikan tekemisestä ei voida enää puhua, jos taivutaan vahvimpien lobbareiden tahtoon ja unohdetaan teiden varsilla elävät ihmiset. Tällainen politiikka ei ole enää nimensä väärti, sillä se tarkoittaa ainoastaan pienen talouden alan taloudellisten intressien edistämistä muiden kustannuksella. 
Erik Meijer,
   Arvoisa puhemies, moottoritieverkoston valtavan nopea kehittyminen ja asiakashintojen aleneminen ovat johtaneet siihen, että kuorma-autoilla tapahtuva tavarankuljetus on lisääntynyt merkittävästi. Tästä kärsii ympäristö, ja se lisää yhteisiin alueisiin kohdistuvia paineita. Liikennettä koskevassa valkoisessa kirjassa mainitaan perustellusti ensisijaiseksi tavoitteeksi tavarankuljetusten siirtäminen maanteiltä rautateille ja sisävesille. Tämän olisi säilyttävä ensisijaisena tavoitteena vielä valkoisen kirjan tulevan tarkistamisenkin jälkeen, sillä ilman liikennemuotosiirtymää kuljetuksemme eivät täytä kestävyyden vaatimuksia.
Marco Polo II -ohjelman rahoitusta vuoteen 2013 on leikattu huomattavasti alentamalla sitä 740 miljoonasta eurosta 400 miljoonaan euroon, joten on todennäköistä, ettei tätä tavoitetta saavuteta riittävän tehokkaasti tai ajallaan. Tästä huolimatta ryhmäni on sitä mieltä, että nykyinen ohjelma on erittäin tärkeä ympäristön tilan parantamisen kannalta ja jotta tieliikenteen täysin kontrolloimaton kasvu saadaan pysäytettyä.
Ryhmäni kannattaa ohjelman laajentamista kattamaan myös EU:n naapurivaltiot. Kannatamme lisäksi sitä, että enemmän huomiota kiinnitetään siihen, että suurempi osa rannikkoteitä pitkin tapahtuvista tavarankuljetuksista pyritään siirtämään merten moottoriteille. Vähintään yhtä tärkeää on turhan liikenteen välttäminen parantamalla logistiikan koordinointia. Ajokilometrien määrää voidaan vähentää estämällä tyhjänä ajo, lyhentämällä eri käsittelyvaiheiden välisiä välimatkoja mahdollisimman paljon ja parantamalla kuormitusasteita. Olemme aina kannattaneet liikenteen välttämisen periaatetta, joka otettiin nyt käyttöön. Tuen vähimmäismäärien alentaminen aiheuttaa lisää byrokratiaa. Ehdotettu tilavuusperuste on myönteinen lisä säästettyjen tonnikilometrien laskentaan, mutta yksi–yhteen-kerroin tässä yhteydessä voi johtaa tilanteeseen, jossa tästä lähtien kaikki hakemukset ilmoitetaan tilavuusyksikköinä, koska se on yrityksille kannattavampaa. 
Johannes Blokland,
   Arvoisa puhemies, neuvoston kanssa aikaan saatu sopimus Marco Polo II -ohjelmasta tarkoittaa käytännössä sitä, että pienyritysten on nyt helpompi osallistua ohjelmaan. Merkittävä osa pienyrityksistä toimii kuljetusalalla, joten tämä on tuntuva parannus, joka perustuu pääasiassa siihen, että hankkeita on yhdistetty ja rahoituksellista ja hallinnollista taakkaa kevennetty.
Ainoa perustava huomautus, jonka haluan esittää ohjelmasta, on se, ettei Marco Polo I -ohjelmaa ole arvioitu lainkaan. Arvioinnin puuttuessa on mahdotonta sanoa, onko Marco Polo II -ohjelmalla haluttu vaikutus yksinkertaisesti siksi, ettei päämäärän ja käytettyjen resurssien välistä yhteyttä tunneta. Siksi olen tyytyväinen siihen, että tällainen arvio on tarkoitus toteuttaa ensi vuonna, ja sen tulokset toivottavasti tehostavat ohjelman suunnittelua ja täytäntöönpanoa. Haluan lopuksi kiittää esittelijää saavutetusta tuloksesta, joka todellakin saa tukeni. 
Fernand Le Rachinel (NI ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Barrot, hyvät kollegat, haluan kiittää esittelijää hänen mietinnössään tekemistään ehdotuksista ja esittämistään mielipiteistä.
Kun otetaan huomioon Ranskan maantieteellinen sijainti, joka tekee siitä Euroopan maanteiden todellisen risteyskohdan, tuen ranskalaisena Euroopan parlamentin jäsenenä täysin kaikkia aloitteita, joilla pyritään vähentämään teidemme ruuhkautumista, edistämään muita tavaroiden ja henkilöiden kuljetusmuotoja kuin maantiekuljetuksia sekä lisäämään yleensä kuljetusjärjestelmän ympäristöystävällisyyttä.
Suhtaudun myönteisesti myös erityishuomioon, joka mietinnössä on kohdistettu Marco Polo II -ohjelmassa tarkoitettuihin merten moottoriteihin. Näitä moottoriteitä kehittämällä vähennetään kansainvälisiä maantiekuljetuksia. Kuten esittelijä korosti, jollei maanteiden ruuhkien vähentämiseksi toteuteta mitään merkittäviä toimia, maanteiden tavarankuljetukset lisääntyvät yli 60 prosenttia vuoteen 2013 mennessä. Onnettomuudet lisääntyvät, ruuhkat pahenevat ja ympäristön tila heikkenee. Lopuksi myös koko EU:n teollisuus joutuu maksumieheksi, sillä sen kilpailukyky heikkenee siinä määrin kuin se on riippuvainen luotettavasta ja kannattavasta toimitusketjusta.
Siksi meidän on keskitettävä kaikki toimemme intermodaaliliikenteen kehittämiseen. Itälaajentumisen myötä EU:n merirajat ulottuvat yhä kauemmaksi, minkä ansiosta on tarjoutunut uusia merten moottoriteiden kehittämistä koskevia edellytyksiä ja mahdollisuuksia, joita on hyödynnettävä. 
Corien Wortmann-Kool (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää lämpimästi jäsen Rackia siitä, että hän on saanut aikaan sopimuksen ensimmäisessä käsittelyssä, ja samalla myös tavasta, jolla hän saavutti tämän hienon tuloksen. Menestyksestä voimme kiittää hänen periksiantamattomuuttaan, joten toivottavasti ymmärrämme olla hänelle kiitollisia siitä. Vaikka rahoituskehyksen määrärahoja muutellaan edestakaisin, uutta Marco Polo -ohjelmaa varten on nyt kuitenkin käytettävissä 400 miljoonaa euroa, mikä on kaksi kertaa aiempia vuosittaisia varoja enemmän.
Kaikki kunnia kuuluu komissiolle siitä, että se laajensi ehdotuksessaan Marco Polo II -ohjelman kattamaan merten moottoritiet ja liikenteen vähentämistä koskevat toimet. Komissiota on myös kiittäminen siitä, että sisävesikuljetusmahdollisuuksia on nyt enemmän, joten ohjelman avulla voidaan edistää liikennemuotosiirtymää useiden vaihtoehtoisten ja ympäristöystävällisten kuljetusmuotojen ansiosta.
Olen ilahtunut siitä, että parlamentti onnistui tekemään neuvoston kanssa käydyissä neuvotteluissa useita tärkeitä parannuksia ehdotettuun ohjelmaan. Niistä tärkein on tuen myöntämiskynnysten merkittävä alentaminen useissa tapauksissa jopa puoleen entisestä, sillä pienyritykset kohtaavat edelleen käytännön ongelmia ohjelmaan osallistumisessa. Olen tyytyväinen myös siihen, että sisävesiliikenteelle on annettu alkuperäistä ehdotusta tärkeämpi asema. Kolmas hyvä seikka on se, että myös julkishallinnon elimet, kuten alue- ja paikallishallinnot, voivat muodostaa yhteenliittymiä. Pienyrityksiä voidaan auttaa myös näin.
Komissio on luvannut tarkastella mahdollisuutta antaa tukea pieniin infrastruktuurihankkeisiin, joilla edistetään liikennemuotosiirtymää koskevia toimia. Pienet parannukset, kuten reunalaiturien rakentaminen, voivat olla ratkaisevia näiden toimien onnistumisen kannalta. Siksi pyydän teitä ilmoittamaan meille tutkimustuloksista ja siitä, sisällytetäänkö tämä pieniä infrastruktuurihankkeita koskeva mahdollisuus ohjelmaan.
Lopuksi haluan tehdä käytännön ehdotuksen. Komissio on asettanut työohjelmassaan ensisijaiseksi tavoitteeksi hallinnollisen taakan keventämisen sekä sääntöjen ja määräysten parantamisen. Käytännön kokemukset ovat kuitenkin osoittaneet, että hankkeiden esittäjiltä vaaditaan niin yksityiskohtaisia tietoja, etteivät he usein edes tiedä, mistä aloittaa. Toivon, että esittelijän avustuksella tehdyt parlamentin muutokset johtavat tässäkin asiassa parannuksiin, joilla yrityksiä voidaan rohkaista esittämään hankkeita. Pyydän teitä kuitenkin seuraamaan tilannetta tarkkaan, sillä yksikkönne on oltava helposti niiden tahojen käytettävissä, jotka haluavat esittää hankkeita. 
Ulrich Stockmann (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minäkin haluan kiittää esittelijää hänen huomattavasta asiantuntemuksestaan ja rakentavasta suhtautumisestaan työskentelyyn. Esittelijä on esitellyt mietinnössään yksityiskohtaisesti Marco Polo -ohjelman ja arvioinut sitä, joten minä keskityn vain muutamaan näkökohtaan.
Myönteistä on se, että ohjelmalle on annettu edeltäjiinsä, sekä Pact 1- että Marco Polo I -ohjelmaan, verrattuna huomattavasti enemmän rahoitusta ja välineitä. On kuitenkin todettava, ettei sille myönnetyllä rahoituksella ja välineillä pystytä vastaamaan liikennemuotosiirtymän asettamaan haasteeseen, ja siksi meidän on tarkkaan varmistettava, että hankkeet ovat ensinnäkin luonteeltaan aidosti rajat ylittäviä, jotta niistä saadaan lisäarvoa EU:lle, ja toiseksi, että tuen vähimmäismäärän alentaminen puoleen entisestä todella parantaa pk-yritysten asemaa ja kasvattaa niiden osuutta tuesta. Kolmanneksi on toteutettava aiempaa enemmän sisävesiliikenteeseen liittyviä hankkeita, ja neljänneksi jo olemassa olevia ja tulevia kansallisia ohjelmia on koordinoitava vihdoinkin. Viidenneksi huomiota on kiinnitettävä välineiden kestävyyden arviointiin, mikä tarkoittaa sitä, että komissio arvioi, mitkä hankkeet ovat vielä käynnissä kuuden tai kymmenen vuoden jälkeen. Kuudenneksi komission on selvitettävä, mitkä EU:n hylkäämät hankkeet on toteutettu ilman EU:n tukea, jotta tästä aiheutuvat vaikutukset tuleviin ohjelmiin saadaan minimoitua.
Jäsen Rackin mietintö on kaiken kaikkiaan pätevä, ja se olisi pantava täytäntöön mahdollisimman pian. Toimenpiteiden lisäarvo on kansalaisten nähtävissä välittömästi, ja juuri sitä tarvitsemme nyt. 
Jacky Henin (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, kun vaarassa ovat turvallisuus ja ympäristö, kun kyse on sellaisen alan käytännöistä, jonka työntekijät ovat usein kuin alistettuja nykyajan orjia ja kun liikenteen määrän ennustetaan kasvavan valtavasti, komissio näyttää vähitellen ymmärtävän ongelman vakavuuden sekä sen, että tilanteelle on tehtävä jotain. Vapaa ja oikeudenmukainen kilpailu johtaa katastrofiin. Meille ehdotetaan merten moottoriteiden, rautatiekuljetusten ja intermodaaliliikenteen kehittämistä sekä teollisuuden ja muiden alojen yritysten tukemista. Samalla komissio kuitenkin jatkaa ristiretkeään rautateiden yksityistämiseksi tekemättä minkäänlaisia päätelmiä kymmenestä katastrofaalisesta viime vuodesta. Suunta on oikea, mutta määrärahat eivät riitä uskottavuuden varmistamiseen.
Siksi ryhmäni ehdottaa erillistä äänestystä kollegamme Rackin mietinnöstä ja budjettivaliokunnan lausunnosta. Äänestämme lausuntoa vastaan, sillä sen sanoma on kaikessa lyhykäisyydessään seuraava: "Kerro minulle, mitä haluat, ja minä kerron, kuinka voit olla sitä ilman". 
Luca Romagnoli (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jäsen Rackin mietinnössä korostuvat selvästi eurooppalaisen yhteiskunnan odotukset ja sen kohtaamat haasteet nyt, kun tieliikenne lisääntyy väistämättä jatkuvasti, kuten voimme joka päivä todeta maanosamme useilla teillä ja useissa kaupungeissa. Siinä ennustetaan jopa tieliikenteen "totaalista ruuhkautumista" – mietinnössä käytettyä termiä lainatakseni.
Lainsäätäjän velvollisuutena on tästä syystä edistää vaihtoehtoisia ja ympäristöystävällisempiä kuljetusmuotoja ja ennen kaikkea ottaa tehokkaammin käyttöön intermodaaliliikenne, josta on tehtävä mahdollisimman toimivaa. Tätä edellyttää turvallisuuden ja elämänlaadun parantaminen, ja samalla on luonnollisesti hillittävä talouselämän vaatimuksia. Tässä mielessä jäsen Rackin erinomainen mietintö sisältää Marco Polo II -ohjelmaa koskevia ajankohtaisia ehdotuksia, joiden toteuttamiseen myönnetyt määrärahat toivottavasti riittävät.
Edustamani -puolue on aina tukenut niin sanottuja merten moottoriteitä, joita Italia perusti Välimeren alueella jo viime vuosisadan alkupuolella. Merten moottoriteitä tarkastellaan oikeutetusti jäsen Rackin mietinnössä, jossa ne otetaan uudelleen käyttöön Marco Polo II -ohjelman yhteydessä.
Annan kaiken tukeni jäsen Rackin tarkistuksille ja kehotan myös kollegojani tukemaan niitä. Niiden tarkoituksena on nimittäin muokata Marco Polo II -ohjelmaa niin, että sillä voidaan vähentää intermodaaliliikenteeseen liittyviä hallinnollisia muodollisuuksia. Mielestäni mietintö on erinomainen ja toivon, että se saa koko parlamentin kannatuksen. 
Luís Queiró (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi kiittää jäsen Rackia erinomaisesta mietinnöstä. Mielestäni hänen ja useimpien valiokunnassa keskusteluun osallistuneiden jäsenten tavoitteena oli ennen kaikkea tasapainottaa kuljetusmuotojen jakautumista kestävällä tavalla ja kehittää intermodaaliliikennettä, jotta ruuhkautumisongelma saadaan ratkaistua tehokkaasti.
Ennustettua maanteiden tavarankuljetusten kasvua ei pystytä torjumaan muulla tapaa, sillä kuljetusten arvioidaan lisääntyvän yli 60 prosenttia vuoteen 2013 mennessä pelkästään EU:n alueella. Tämän lisäksi tavaraliikenteen keskittyminen maanteille on tällä hetkellä näkyvin ongelma. Siihen liittyvät taloudelliset sekä turvallisuus- ja ympäristökustannukset ovat valtavat. Siksi on tärkeää toteuttaa johdonmukaisia toimia näiden kielteisten vaikutusten torjumiseksi. Maanteiden tavaraliikenteen vähentäminen ja intermodaaliliikenteen muuttaminen kilpailukykyiseksi ja kannattavaksi todellisuudeksi on oikea tapa edetä nykysuuntauksen kääntämiseksi.
Tässä mielessä Marco Polo II -ohjelmaa on hienosäädetty edellisestä, ja se sisältää laajemman ja täydellisemmän valikoiman välttämättömiä ja tarpeellisia kannustimia ja toimenpiteitä, joita voidaan soveltaa ja toteuttaa EU:n alueen lisäksi myös naapurialueillamme, mikä on myönteistä.
Ohjelman ansiosta on mahdollista lisätä investointeja rautatieliikenteeseen, sisävesiliikenteeseen ja merten moottoriteiden hyödyntämiseen sekä käyttää eurooppalaista saaristoa ja syrjäisimpiä alueita merten moottoriteiden ja sisävesiliikenteen pääväylinä. Lisäksi on tärkeää edistää sellaisten teknisten innovaatioiden kehittämistä, joista saadaan kilpailuetua vaihtoehtoisille kuljetusmuodoille, erityisesti vedettävälle kalustolle. Kansainvälisen maantieliikenteen, etenkin tavaraliikenteen, vähentämistä koskeva tavoite edellyttää sellaisten hankkeiden suosimista, joita toteutetaan herkillä alueilla, kuten kaupunkialueilla, joihin liikenne on pääasiassa keskittynyt.
Arvoisa puhemies, lopuksi käsittelen rahoitusta. Ohjelmaamme on käsitelty vaikeissa rahoituskehystä koskevissa neuvotteluissa, joista saatiin tulokseksi yhteensä 400 miljoonaa euroa, mikä on huomattavasti komission ehdottamaa vähemmän. Tämä on valitettavaa, sillä se on osoitus strategisen kunnianhimon puutteesta. Koska suurempia määrärahoja ei ole mahdollista saada, vaikka komissio niitä oikeutetusti vaatikin, ohjelman onnistuminen riippuu nyt siitä, kuinka saatu rahasumma käytetään ja jaetaan.
Tästä syystä haluan kiittää esittelijä Rackia ehdotuksesta, joka koskee tukikelpoisuusrajan alentamista joidenkin hankkeiden osalta. Tämän ansiosta pk-yritysten on helpompi osallistua ohjelmaan. Merkittävä osa liiketoiminnasta perustuu pk-yrityksiin, jotka työllistävät huomattavan suuren osan eurooppalaisesta työvoimasta.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, mietintöön sisältyvät tavoitteet ja siinä esitetyt ratkaisut vaikuttavat epäilemättä merkittävästi EU:n tavaraliikenteen sujuvuuteen ja kestävyyteen tulevaisuudessa. Siksi parlamentin on annettava tukensa mietinnölle. 
Ewa Hedkvist Petersen (PSE ). –
   Haluan kiittää erityisesti esittelijä Rackia valiokunnassa tehdystä työstä. Kuten useat parlamentin jäsenet ovat jo todenneet, EU:hun on saatava ympäristöystävällisempi kuljetusjärjestelmä. Ympäristömme on hyvin saastunutta. Liikenne on kuitenkin erittäin tärkeää alueiden ja niiden yritysten kannalta. Intermodaaliliikenteellä on tulevaisuudessa erittäin suuri merkitys, jotta kuljetusjärjestelmän toimivuus voidaan taata koko EU:n alueella.
Marco Polo -hanke tuo samalla esiin ne moninaiset olosuhteet, joiden ehdoilla EU:n eri alueilla eletään. Useilla alueilla välimatkat ovat pitkiä. Näiden alueiden yritykset toimivat usein tiheämmin asuttujen alueiden suuryritysten alihankkijoina. Ne ovat erittäin tärkeitä syrjäisten alueiden työllisyyden kannalta. Siksi Marco Polo -hanke ei saa johtaa työllisyyden siirtymiseen pois EU:n alueilta. Tämä on ollut lähtökohtana toiminnalleni valiokunnassa, ja voinkin hyväksyä kompromissin, joka saavutettiin asetuksen 1 artiklasta ja jonka mukaan Marco Polo -hankkeen on luotava lisäarvoa EU:lle niin, ettei se haittaa taloudellista, sosiaalista eikä alueellista koheesiota, sekä tulevasta 2 artiklasta, jonka mukaan hanke ei saa vaikuttaa kielteisesti tuotantoon eikä työllisyyteen. 
Bogusław Liberadzki (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, minulla on ilo esittää kiitokseni komissiolle komission varapuheenjohtaja Barrot'n kautta. Haluan kiittää häntä ehdotuksesta, aloitteesta ja puheenvuorosta, jossa hän vahvisti myönteistä kehitystä tapahtuvan. Arvostan jäsen Rackin työskentelytapaa, jonka ansiosta olemme saaneet asiakirjan, jolla voidaan merkittävästi edistää liikenneinfrastruktuurin käytön tehostamista tukemalla aktiivisesti intermodaaliratkaisuja.
Kuten kaikki hyvin tiedämme, Euroopan unionin talousarviossa on myös kaudella 2007–2013 käytettävissä huomattavasti vähemmän liikenteeseen tarkoitettuja varoja kuin olisimme toivoneet. Tämä tarkoittaa sitä, että olemassa olevaan infrastruktuuriin perustuvien ratkaisujen olisi kaiken kaikkiaan parasta olla mahdollisimman hyviä. Haluan lisäksi korostaa tämän olevan historiallinen hetki: Euroopan unioni on laajentunut ja saa ehkä vielä kaksi uutta jäsentä 1. tammikuuta 2007. Tästä syystä meillä on mahdollisuus ottaa uudet jäsenvaltiot mukaan uudenlaisen eurooppalaisen liikenne- ja logistiikkajärjestelmän muokkaamiseen. On tärkeää säilyttää rautateillä se asema, joka niillä on tähän mennessä ollut uusissa jäsenvaltioissa. Lopuksi totean suhtautuvani myönteisesti siihen, että pk-yrityksillemme on tarjottu uusia mahdollisuuksia ja uusi asema ja että tavoitteenamme on liikenne- ja logistiikkajärjestelmien vakauttaminen. 
Inés Ayala Sender (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää lämpimästi komissiota sen erinomaisesta ehdotuksesta sekä esittelijää ja muita kollegoja ehdotukseen tehdyistä esimerkillisistä ja rakentavista parannuksista. Kiitän myös siitä, että sopimus saatiin neuvoston kanssa aikaan varhaisessa vaiheessa.
Haluan kiittää myös EU:ta Marco Polo -ohjelmasta ja sen parantamisesta. Sen avulla on saatu aikaan konkreettisia tuloksia tehokkaalla vaikkakin ehkä liian hienovaraisella työllä.
Marco polo -ohjelman saavutukset ovat muita ohjelmia ja hankkeita arvokkaammat, mikä johtuu muun muassa ohjelman toimenpiteistä, jotka eivät ole kovin laajamittaisia mutta joista saadaan merkittävää lisäarvoa. Lisäksi pk-yritysten osallistumismahdollisuuksia on parannettu lyhyen ja keskipitkän aikavälin suunnitelmilla, jotka lisäävät välittömästi Euroopan unionin lisäarvon näkyvyyttä. Ohjelma perustuu kysyntään, joten siitä saadaan vaikuttavia ja yhdenmukaisia tuloksia. Haluan lopuksi korostaa ohjelman vahvuuksia siinä mielessä, että se tarjoaa keinon ehdottaa ja toteuttaa innovatiivisia toimia ja politiikkaa.
Merten moottoriteiden osalta haluan ottaa esimerkiksi Valencian ja Italian rannikkoalueiden välisen toimivan yhteyden sekä logistiikkajärjestelmien yhdistämiseen perustuvat liikenteen välttämistoimet. Muutama päivä sitten kuulimme, että Mercadonan kaltainen yritys, jonka myyntiluvut hipovat Espanjan Carrefourin lukuja, keskustelee parhaillaan Espanjan rautateiden Renfen kanssa siitä, että sen kuljetukset siirrettäisiin lopullisesti maanteiltä rautateille. Mielestämme tämä on yksi esimerkki tällaisen ohjelman aikaan saamasta kehityksestä.
Lopuksi haluan esittää kaksi toivetta. Marco Polo I -ohjelmasta saatujen kokemusten perusteella toivon, että parannetun Marco Polo II -ohjelman onnistumiset ja saavutukset mahdollistavat sitoutumisemme jatkossakin vahvasti liikennemuotosiirtymään maantieliikenteestä kestävämpiin kuljetusmuotoihin – ajattelen nyt myös liikennettä koskevan valkoisen kirjan tarkistusta. Logistiikka on luonnollisesti avainasemassa tässä yhteydessä.
Luotan tässä yhteydessä komissioon ja komission jäseneen, joilla on tarvittavat kyvyt ja intoa. Toivon, että Marco Polon malli ja onnistumiset otetaan huomioon keskusteltaessa Euroopan laajuisista verkoista. Niiden tavoitehan on loppujen lopuksi sama vaikkakin huomattavasti laaja-alaisempi, mikä joskus tekee toteutuksesta vaikeata. 
Robert Navarro (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, puhun lyhyesti. Totean ainoastaan, että komissio ehdotti Marco Polo II -ohjelman rahoitukseksi 740:ä miljoonaa euroa, mitä Euroopan parlamentin liikenne- ja matkailuvaliokunta puolsi äänestyksessään ja vahvisti näin halunsa taata ohjelmalle asianmukainen rahoitus.
Meille ehdotetaan nyt kuitenkin 400:aa miljoonaa euroa seitsemän vuoden ajalle, uusia ensisijaisia rahoitustavoitteita sekä puolta alhaisempia tukikelpoisuuskynnyksiä samalla, kun ohjelmaa laajennetaan maantieteellisesti kattamaan kaksi kertaa aiempaa suurempi alue. Hajotamme voimiamme liikaa, aivan kuten Euroopan laajuisten verkkojen tapauksessa.
Epäilen vahvasti, etteivät toivotut sysäys- ja vipuvaikutukset toteudu näissä olosuhteissa, mikä on hyvin valitettavaa etenkin siksi, että Marco Polo II -ohjelma on jo osoittautunut tehokkaaksi.
EU:n on nyt enemmän kuin koskaan pidettävä lupauksensa, jos se haluaa voittaa takaisin kansalaistensa luottamuksen. Siihen ei kuitenkaan pystytä tällaisilla määrärahoilla.
Pidän erinomaisina parlamentin liikennevaliokunnan jäsenten toimia määrärahojen vähentämisen estämiseksi mutten kuitenkaan pysty kannattamaan mietintöä vaan äänestän tyhjää lopullisessa äänestyksessä. 
Nikolaos Sifunakis (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan maanteiden tavaraliikenne on lisääntynyt valtavasti viime vuosikymmeninä ja lisääntyy vielä yli 60 prosenttia vuoteen 2013 mennessä. Luvut ovat hurjia.
Kasvusta on todellakin useita kielteisiä seurauksia, jotka ovat tuttuja meille kaikille: saasteet, teiden ruuhkautuminen, onnettomuudet ja erityisesti korkeat infrastruktuurin ylläpitokustannukset. Tieliikenteen kiihtyvän kasvun pysäyttämiseksi ja sen kielteisten vaikutusten rajoittamiseksi on kehitettävä vaihtoehtoisia kuljetusmuotoja ja erityisesti lujitettava lyhyen matkan meriliikennettä perustamalla merten moottoriteitä. Myös rautatie- ja sisävesiliikennettä on edistettävä. Samalla on kuitenkin yhdenmukaistettava Euroopan unionin naapurialueiden liikenneverkkoja, sillä merkittävä osa liikenteestä on peräisin naapurialueiltamme.
Marco Polo -ohjelma voi auttaa meitä oikeaan suuntaan, sillä siitä rahoitetaan asianmukaisia toimia, joilla estetään maantieliikennejärjestelmän romahtaminen. Muiden kaudella 2007–2013 toteutettavien ohjelmien tavoin myös tämän ohjelman määrärahoja on leikattu siitä, mitä alun perin ehdotimme.
Lopuksi haluan omalta osaltani kiittää esittelijä Rackia hänen mietinnöstään. 
Jacques Barrot,
   Arvoisa puhemies, puhun lyhyesti. Haluan aluksi kiittää jäsen Rackia sekä liikenne- ja matkailuvaliokuntaa ja koko parlamenttia työstä, jonka ansiosta ehdotus voidaan hyväksyä ensimmäisessä käsittelyssä.
Komissio kannattaa epävirallisissa kolmikantaneuvotteluissa neuvoston kanssa saavutettua kompromissia. Se hyväksyy liikenne- ja matkailuvaliokunnan hyväksymät tarkistukset, jotka noudattavat neuvoston kantaa, sekä esittelijä Rackin esittämät uudet kompromissitarkistukset, joita eri poliittiset ryhmät tukevat. Ne ovat neuvoston kanssa epävirallisissa kolmikantaneuvotteluissa saavutetun kompromissin mukaisia.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hämmästyin siitä, kuinka yhteneväisiä eri puhujien mielipiteet olivat. Olemme todellakin vakaasti päättäneet välttää vaarat ja riskit, joita liittyy Euroopan moottoriteiden ja maanteiden liikenteen jatkuvaan kasvuun. Tästä syystä Marco Polo II -ohjelmalla on aktiivisesti edistettävä kaikkia vaihtoehtoisia ratkaisuja, joita ovat merten moottoritiet, sisävesiliikenne ja aidosti eurooppalainen rautatieverkosto.
Hyvät parlamentin jäsenet, olen teidän tapaanne pettynyt, ettemme saaneet enemmän määrärahoja, mutta kuten eräs teistä totesi, mielestäni meidän on hyödynnettävä käytössämme olevat määrärahat parhaalla mahdollisella tavalla. Siksi uskallankin toivoa, että saamme myönteisiä tuloksia Marco Polo II -ohjelmaan sisältyvien kannustavien toimien ansiosta. Lisään, että teemme Euroopan laajuisiin verkkoihin liittyviä ohjelmia koskevat päätökset saman ajatusmallin mukaisesti. Hyvät parlamentin jäsenet, kiitän teitä vielä kerran hyvästä työstä. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 11.30. 

Puhemies. -
   Esityslistalla on seuraavana äänestykset.

Albert Jan Maat (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää komissiota myönteisestä vastauksesta kalatalousvaliokunnan valiokunta-aloitteiseen ehdotukseen. Komissio on reagoinut ehdotukseen niin myönteisesti, että EU:n kauppapolitiikkaa jopa muutetaan. Vihdoinkin voimme alkaa noudattaa kestävän kehityksen politiikkaamme myös kalastustuotteisiin liittyvässä vientipolitiikassamme.
Ehdotuksen ansiosta myös kaikki Euroopan alueet ja kansalaisjärjestöt saavat mahdollisuuden toteuttaa toimia, ja tämä varmistetaan komission ehdotuksessa ja todennäköisesti myös neuvoston ehdotuksessa. Olen kiitollinen komissiolle, että se on ottanut tämän linjan. 

Godfrey Bloom (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, haluan käyttää puheenvuoron työjärjestyksen 151 artiklan 3 kohdan nojalla. Voisittekohan te mahdollisesti auttaa minua? Pitäisikö jäsen Doomin mietintöä koskeva tarkistus 8 ja 16 jättää käsittelemättä, sillä Nizzan sopimus on ainoa voimassa oleva sopimus? Perustuslakisopimusta ei ole olemassa. Monet täällä haluaisivat kyllä unohtaa, että ranskalaiset ja alankomaalaiset äänestivät kansanäänestyksissään "ei". Nizzan sopimusta ei ole korvattu millään sopimuksella. Näin ollen näitä tarkistuksia ei pitäisi ottaa käsiteltäväksi.
Puhemies. -
   Olen pahoillani, jäsen Bloom. Käytin teistä väärää nimeä. Kutsuin teitä jäsen Berlatoksi. Kuinka saatoinkaan erehtyä teistä?
Esittämänne seikka on pohjimmiltaan poliittinen ja erittäin asianmukainen. Kiitämme ja otamme kaikki sen huomioon. 

Puhemies. -
   Arvoisa presidentti Abbas, Euroopan parlamentti on erittäin ylpeä, että olette täällä tänään, ja tämän istunnon valtava osallistujamäärä on myös osoitus tästä.
Haluan kiittää teitä siitä, että tulitte Strasbourgiin näin nopeasti maaliskuussa keskeytyneen vierailunne jälkeen, kun tapahtumat pakottivat teidät lähtemään Strasbourgista.
Olette ollut myrskyn silmässä siitä lähtien, sillä myrsky raivoaa edelleen Lähi-idässä. Nämä viikot ja kuukaudet ovat nyt ja jatkossakin ratkaisevia Palestiinan kansan tulevaisuuden ja Israelin kansan kannalta. Niiden vaikutus on hyvin suuri koko alueen ja näin ollen myös Euroopan unionin kannalta.
Arvoisa presidentti, me kaikki täällä haluamme tehdä kaikkemme toimivan rauhanprosessin käynnistämiseksi ja tiedämme varsin hyvin, että jos emme toimi asianmukaisesti, maailmaa uhkaa pyhien sotien, uskonnollisten sotien kausi, jos potentiaalisesti vihamieliset puolueet saavat kannatusta eri puolilla Lähi-itää.
Arvoisa presidentti Abbas, tämän vuoksi Euroopan parlamentti haluaakin kuunnella teitä. Teillä on paljon kokemusta asiasta ja olette pitkään ja taukoamatta käynyt vuoropuhelua vihollisen kanssa, jotta konflikti saataisiin päättymään.
Kukaan Euroopan unionissa ei ole unohtanut, että olette tasoittanut tietä rauhanneuvotteluille vuodesta 1970, jopa paljon aikaisemmin kuin enemmistö kansastanne oli valmis hyväksymään asian. Neuvottelitte rauhanprosessin käynnistämisestä Matiyahu Peledin kanssa vuonna 1977, ja niissä sopimuksissa ratkaisuksi esitettiin näiden kahden valtion rinnakkaiseloa.
Johditte neuvotteluryhmää Oslossa ja allekirjoititte sopimukset PLO:n puolesta. Kun teidät viime vuonna valittiin presidentiksi, halusitte käynnistää rauhanprosessin uudelleen, ja tämän ansiosta alueiden aseelliset ryhmät tekivät aselevon.
Kukaan ei siis voi millään tavoin epäillä sitoutuneisuuttanne rauhaan eikä haluanne neuvotella kansainvälistä oikeutta noudattaen ja jo tehtyjen sopimusten mukaisesti. Lisäksi olette saanut oikeutuksen toimillenne, kun Palestiinan äänestäjäkunta valitsi teidät 62 prosentin äänimäärällä tämän sitoutuneisuuden perusteella.
Sitten oli tammikuussa järjestettyjen parlamenttivaalien vuoro. Ne tarjosivat Palestiinan kansalle uuden mahdollisuuden osoittaa vahvaa sitoutuneisuutta demokratiaan, mutta vaalien tulokset, joita Euroopan unioni kunnioittaa ja jotka se tunnustaa täysin, aiheuttivat kuitenkin suurta huolta kansainvälisessä yhteisössä.
Kansainvälinen yhteisö alkaa kuitenkin ymmärtää, kuinka vaarallista olisi keskeyttää tuen maksaminen Palestiinan kansalle. Kvartetti antoi viime viikolla järjestetyssä tapaamisessa Euroopan unionin tehtäväksi laatia menettelyt tuen kanavoimiseksi palestiinalaisalueille ja näin ollen edes elintärkeiden julkisten palvelujen ylläpitämiseksi.
Minulla oli kunnia toimia puhemiehenä parlamentaarisen Euro–Välimeri-edustajakokouksen istunnossa, joka pidettiin jo kuukausi sitten ja jossa esitettiin vetoomus, jonka puhemiehistö toisti viime viikolla Tunisiassa. Vetoomus koskee sekasortoa, joka mahdollisesti saattaa syntyä kansainvälisen rahoitustuen puuttumisen ja Palestiinan kansalaisille kuuluvien tulliverojen laittoman pidättämisen seurauksena.
Arvoisa presidentti, teillä on mahdollisuus puhua kaikista näistä asioista Euroopan unionin kansalaisten edustajille. Tiedätte myös, kuten me kaikki, että olette ainoa henkilö, joka pystyy keskustelemaan kaikkien osapuolten kanssa. Olette napanuora, joka vie meidät konfliktista rauhaan, ja siksi odotammekin mielenkiinnolla ehdotuksianne ja sitä, että voimme auttaa teitä selviytymään näistä vaikeista ajoista.
Teillä on puheenvuoro.
Mahmoud Abbas,
   (1). Armollisen Jumalan, auttajan nimeen; arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi ilmaista kiitollisuuteni saamastani kutsusta. On kunnia saada puhua tälle parlamentille, jota voidaan pitää Euroopan kansojen ainutlaatuisena menestystarinana, tarinana, johon sisältyy erilaisia opetuksia, joista monet maat ja kansat ympäri maailman voivat ottaa opikseen.
Puhuessani teille tänään välitän viestin Palestiinan kansalta sen mantereen kansoille, johon meillä on aina ollut ystävällismielinen suhde ja johon meillä on historiamme ansiosta yhteistyö-, ystävyys- ja kumppanuussuhde sekä yhteyksiä lukuisilla aloilla. Haluamme käynnistää tämän yhteistyön Välimeren molempien rantojen sivilisaatioita ja kulttuureja rikastuttavalla antoisalla vuoropuhelulla sekä auttaa meitä kaikkia luopumaan äärikannoista, jotta varmistamme historiallisesti läheisten yhteyksiemme säilymisen ja jotta saamme aikaan rauhan Välimeren alueelle.
Puhuessani teille tänään ymmärrän, että kuulijoina on lainsäätäjiä, joille ongelmamme ovat hyvin tuttuja. Monet heistä ovat myös omin silmin nähneet Palestiinan kansan ongelmat ja kärsimyksen vieraillessaan maassamme. Vasta eilen Palestiinan kansa vietti vuoden 1948 Nakban 58. vuosipäivää. Se muistuttaa siitä historiallisesta vääryydestä, kun meidät, Palestiinan kansa, kiskottiin juuriltamme ja pakotettiin diasporaan. Monet meistä joutuivat siirtymään ja pakotettiin pakolaisiksi.
Koko tämän poliittisen toiminnan aikana ja Palestiinan kansan ponnistellessa Palestiinan vapautusjärjestön hallinnossa sekä sen jälkeen, kun palestiinalaishallinto perustettiin vuonna 1994 periaatejulistuksen allekirjoittamisen jälkimainingeissa, Euroopan merkittävä, tehokas ja aktiivinen rooli on aina ollut Palestiinan politiikan ja diplomatian peruspilari. Kansamme ei ole koskaan unohtanut, kuinka myönteisesti useat Euroopan maat ovat suhtautuneet kansaamme 1960-luvun alusta lähtien tukiessaan Palestiinan kansan oikeuksia ja sen kansallista vapautusliikettä, jota johtaa Palestiinan vapautusjärjestö. Kansamme ei ole myöskään unohtanut, miten anteliaasti Euroopan maat ovat tarjonneet poliittista, taloudellista ja teknistä tukea palestiinalaisten hallintoelinten ja kansallisen parlamentin perustamiseen sekä auttaneet meitä selviytymään miehitysten, saartojen ja tuhojen seurauksista. Tämä tuki on lisännyt kansalaistemme luottamusta asiamme oikeutukseen ja kansainväliseen oikeuteen. Nyt kun ajat ovat taas vaikeita, on ymmärrettävää, että käännymme Euroopan puoleen. Alueemme suhtautuu avoimesti kaikkiin vaihtoehtoihin, ja siksi tavoitteenamme ja toiveenamme on, että Eurooppa ottaisi johtavan aseman kyseisellä alueella.
Huolimatta kammottavasta vääryydestä, joka kansaamme on sen historian aikana kohdannut, olemme aina kyenneet laatimaan realistisen suunnitelman kansamme itsemääräämisoikeuksien palauttamiseksi. Alkuaikoina Euroopan pääkaupungit olivat paikkoja, joissa järjestettiin salaisia, puolijulkisia ja julkisia PLO:n viranomaisten sekä israelilaisten rauhanaktivistien tapaamisia. PLO:n ja Israelin hallituksen ensimmäiset viralliset tapaamiset järjestettiin myös eurooppalaisessa pääkaupungissa, Oslossa. Historian ensimmäinen molempien osapuolten sopimus allekirjoitettiin alustavasti vuonna 1993, ja myös tämä tapahtui Oslossa. Sopimus allekirjoitettiin virallisesti Washingtonissa saman vuoden aikana.
Palestiinan kansallisneuvosto hyväksyi vuonna 1998 Palestiinan rauhanaloitteen ja Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselman 242 ja 338. Tämä tarjosi historiallisen mahdollisuuden sovinnontekoon. Minun on rehellisesti sanoen todettava, ettei tämä ollut helppoa kansallemme. Haluan muistuttaa, kuinka tärkeä merkitys historiallisella johtajallamme, Jasser Arafatilla, oli tässä yhteydessä. Näiden päätösten tekeminen vaati rohkeutta. Vaati rohkeutta esitellä kansamme tuen saanut rauhansuunnitelma, jonka mukaan perustettaisiin Palestiinan valtio, joka kattaisi ainoastaan 22 prosenttia historiallisen Palestiinan alueesta, mikä vastaa Israelin vuonna 1967 valtaamaa aluetta. Olemme jatkaneet rauhan aktiivista tavoittelua palestiinalaishallinnon perustamisen jälkeen. Olemme toistuvasti korostaneet, että prosessin ytimenä on oltava kumppanuuden periaate. Kumppanuudessa on sitouduttava sopimaan ja ratkaisemaan ongelmat, joita pitkän, katkeran ja verisen konfliktin perinnöstä on aiheutunut. Kumppanuudessa olisi ymmärrettävä toisen osapuolen oikeutetut huolenaiheet, ja sen avulla voitaisiin luoda perusta sekä palestiinalaisten että israelilaisten uudenlaiselle ja erilaiselle tulevaisuudelle.
Vakavin isku rauhanprosessille, jonka viimeinen vaihe oli tarkoitus saavuttaa muutaman lähivuoden aikana, oli se, että Israel luopui kumppanuuden logiikasta ja toteutti itsepintaisesti tuhoisia toimia. Näihin toimiin kuuluivat erityisesti siirtokuntien rakentaminen, muurien pystyttäminen ja maa-alueiden takavarikointi. Näin alueelle pyrittiin luomaan sellaiset olosuhteet, jotka aiheuttaisivat neuvottelujen tulosta kohtaan ennakkoasenteita ja estäisivät tulokseen pääsyn. Israelin toimintaa on leimannut luopuminen sitoumuksista ja sopimuksista sekä kansainvälisen tuen hylkääminen. Tämä on hidastanut rahanprosessia ja horjuttanut kansalaisten uskoa prosessin hyödyllisyyteen. Tässä toiminnassa on menty viime vuosina niin pitkälle, että on pyritty täysin hajottamaan palestiinalaishallinto ja sen elimet sekä järjestelmällisesti tuhoamaan perusinfrastruktuurimme, joiden kehittämisessä maanne ovat auttaneet.
Huolimatta turhautuneisuuden ja kärsimyksen määrästä, jonka te – ja etenkin ne, jotka ovat nähneet sen läheltä –varmasti tiedätte ja ymmärrätte, voin omasta puolestamme todeta pitäneemme huolen siitä, ettei kansallista kamppailuamme sysätä raiteiltaan ja että toiminnassa on noudatettu kansainvälistä oikeutta. Olemme kieltäytyneet hyväksymästä ja tuominneet siviileihin kohdistuneet iskut. Olemme torjuneet terrorismin muodot. Olemme korostaneet, että on tärkeää rakentaa rauhan ilmapiiriä sodan sijaan, ja toteuttaneet kaikki mahdolliset rauhanomaiset toimet miehityksen vastustamiseksi.
Miehitetyillä palestiinalaisalueilla järjestettiin 16 kuukautta sitten presidentti Arafatin kuoleman jälkeen presidentinvaalit, joissa minulla oli selkeä vaaliohjelma: tavoitteena on julistaa aselepo ja korostaa, että konflikti saadaan ratkaistua ainoastaan neuvottelemalla. Lisäksi halusin aloittaa uudistustoimet monilla aloilla, vahvistaa demokratiaa, käynnistää rauhan ajanjakson, lisätä turvallisuutta sekä edistää oikeusvaltioperiaatteen noudattamista.
Olen ylpeä siitä, että Palestiinan kansa uskoi minulle tämän tehtävän. Aloitimme työmme välittömästi tekemällä sopimuksen kaikkien niiden ryhmien ja ryhmittymien kanssa, jotka lupautuivat noudattamaan aselepoa. Tämä oli ensimmäinen kerta vuosiin, kun palestiinalaisten aseelliset iskut loppuivat lähes kokonaan. Israelilainen vastapuoli kuitenkin vastasi tähän jatkamalla kansoja erottelevan muurin rakentamista Länsirannalle, mikä jakaa alueemme hajanaisiin osiin. Israelilaiset ovat edelleen tehneet murhaiskuja ja pidätyksiä sekä tunkeutuneet asevoimin kaupunkeihimme, kyliimme ja pakolaisleireihimme. Israel on jatkanut entistä tiukempia ja tukahduttavia piirityksiä, ja se kieltäytyy edelleen noudattamasta sopimuksia ja yhteisymmärryksiä, myöskään Palestiinan presidentinvaalien jälkeen Sharm al-Sheikhissä saavutettua yhteisymmärrystä. Tästä kaikesta huolimatta suostuimme Israelin suunnitelmaan vetäytyä Gazan alueelta. Varmistimme, että vetäytyminen tapahtui sujuvasti ja rauhallisesti, ja osoitimme näin pystyvämme kantamaan oman vastuumme turvallisuudesta. Tämä koskee erityisesti raja-alueita, joilla Euroopan unionin tarkkailijat ovat auttaneet meitä takaamaan, että historian ensimmäinen, täysin palestiinalaisten hallinnassa oleva rajanylityspaikka toimii asianmukaisesti.
Israel ei ole ottanut vastaan auttavaa kättämme eikä myöskään tarttunut mahdollisuuteen aloittaa neuvotteluja tai antanut rauhalle mahdollisuutta. Tämä on lisännyt kansamme turhautuneisuutta. Israelin politiikka on myös vaikeuttanut Palestiinan taloudellisia oloja, ja eri puolille Jerusalemia ja Länsirantaa sijoitetut tarkastuspisteet ovat tehneet kaupungista toiseen siirtymisestä pitkällistä ja vaarallista. Tarkastuspisteet ahdistavat ja nöyryyttävät ihmisiä, jotka vain haluavat elää normaalia elämäänsä, mennä työpaikoilleen ja pelloille, sairaaloihin ja yliopistoihin, viedä lapsensa kouluun tai käydä moskeijoissa ja kirkoissa.
Israelin miehitystoiminnan aiheuttama turhautuneisuus ja pettymys sekä rauhanprosessin kehnot tulevaisuudennäkymät muodostivat perustan viime tammikuussa järjestetylle parlamenttivaaleille. Koko maailma näki, kuinka sujuvasti ja demokraattisesti valta saatiin vaihdettua ja kuinka loimme demokraattisen prosessin perusteet ja perinteet, joita meidän on vain pidettävä yllä. Toistamme jälleen, ettei demokratialla ole sisältöä niin kauan kuin kansalaisilla ei ole vapautta ja miehitys jatkuu. Viimeisten neljän kuukauden aikana on vallinnut ennenkuulumaton tilanne. Vaalit voittaneen ja hallituksen muodostaneen puolueen ohjelma ei ole oman ohjelmani eikä myöskään palestiinalaishallinnon sitoumusten ja aikaisempien sopimusten mukainen.
Tilanteen ratkaisemistapaan vaikuttavat samat periaatteet, joita noudatimme saadaksemme järjestettyä vaalit ajallaan. Ongelmaa käsitellään hallintoelimissämme omien lakiemme ja säädöstemme mukaisesti. Palestiinan poliittinen toiminta on muutaman viimeisen kuukauden aikana vähitellen saanut kansalaiset kannattamaan palestiinalaishallinnon tekemien sopimusten ja sitoumusten noudattamista sekä kansainväliseen oikeuteen sitoutumista. Olen kehottanut uutta hallitusta muuttamaan ohjelmaansa näiden kansainvälisten sitoumusten mukaiseksi. Vuoropuhelu on taukoamatonta ja jatkuvaa, ja sen ansiosta saamme aivan muutaman päivän kuluttua aloitettua laajennetun kansallisen vuoropuhelun. Toivon, että vuoropuhelun avulla saamme toteutettua tarvittavat muutokset.
Tarvitsemme toimillemme kansainvälisen yhteisön tuen. Uudelle hallitukselle on annettava mahdollisuus mukautua kansainvälisen yhteisön perusvaatimuksiin. Jos palestiinalaishallinnolta evätään avustukset ja vähennetään sille myönnettävää tukea, maan heikko taloudellinen ja sosiaalinen tilanne vain pahenee. Tällöin myös heikennetään tehokkaiden ja toimivien ministeriöiden, hallintoviranomaisten ja laitosten verkostoa, jonka luomiseen ja kehittämiseen Euroopan unionin jäsenvaltiot osallistuivat alun perin huomattavalla tavalla. Tässä yhteydessä käytän tilaisuutta hyväkseni ja kiitän kvartettiryhmää viimeisimmästä päätöksestään jatkaa tuen antamista Palestiinan kansalle EU:n laatiman järjestelmän mukaisesti. Näin ollen pyydämme Israelia palauttamaan vero- ja tullitulomme välittömästi. Euroopan unioni voi vaikuttaa tähän merkittävästi, ja pyydämme teiltä apua, jotta saamme varmistettua, että Israel palauttaa kaikki meille kuuluvat verot ja tullit välittömästi.
Israelin hallitus julistaa jälleen, ettei sillä ole palestiinalaista kumppania. Muistatte varmasti, että tämän iskulauseen turvin Israelin hallitus muinoin hylkäsi sopimukset ja kieltäytyi palaamasta neuvottelupöytään. Olemme vakavasti huolissamme alueemme rauhasta tulevaisuudessa, sillä olemme kuulleet Israelin suunnitelmista vetää Israelin lopulliset rajat miehitetyn Palestiinan alueelle. Tällaiset suunnitelmat sulkevat pois kaikki mahdollisuudet kahden valtion mallin toteuttamiseen, koska suunnitelmiin kuuluu laajojen palestiinalaisten miehitettyjen alueiden liittäminen Israeliin. Jäljelle jää hajanaisia erillisiä alueita, jotka eivät liity toisiinsa maantieteellisesti ja joilta puuttuvat elintärkeät vesivarat – nämä vesivarat israelilaiset haluavat vallata itselleen. Tällaiset toimet yksipuolisten suunnitelmien toteuttamiseksi tuhoavat kaikki jäljellä olevat toiveet rauhanprosessin elvyttämisestä. Lisäksi niillä käynnistetään taas uusi katkera jännitteiden ja konfliktien aikakausi, josta alueen kansat ovat jo – vuosikymmenien ajan – maksaneet kovan hinnan.
Väite, jonka mukaan palestiinalaista kumppania tai vastapuolta ei ole olemassa, on perusteeton. Peruslakimme valtuuttaa PLO:n toimeenpanevan komitean, sen presidentin ja neuvottelijat neuvottelemaan, ja toistankin peruslaissamme minulle myönnetyn perustuslain mukaisen vallan nojalla, että olemme edelleen täysin valmiita palaamaan välittömästi neuvottelupöytään, jotta pääsisimme sopimukseen tämän pitkään jatkuneen konfliktin päättämisestä. Korostin tätä seikkaa keskustellessani Ehud Olmertin kanssa, kun soitin hänelle muutama päivä sitten onnitellakseni häntä virkaanastumisesta. Tuossa keskustelussa korostin, että olemme aidosti halukkaita palaamaan neuvottelupöytään ja jatkamaan rauhanneuvotteluja. Koko maailma vaatii tätä meiltä, ja pyydämme kansainväliseltä yhteisöltä välitöntä tukea, jotta voimme estää aluetta luisumasta syvyyksiin ja uuteen konfliktien kierteeseen, jonka kielteinen vaikutus tuntuu paitsi Lähi-idässä myös koko maailmassa, sillä tilanne alueella on muutoinkin jännittynyt.
Haluamme toiminnan olevan kansainvälisen oikeuden ja etenemissuunnitelman mukaista. Haluamme kumppaneiden välisiä neuvotteluja Israelin yksipuolisten toimien, diktatoristen käskyjen ja toisen osapuolen hävittämisen sijaan. Kaikki tämä on äärimmäisen tärkeää meille, koska alueemme kansat voidaan tosiasiassa yhdistää ainoastaan neuvottelun keinoin. Vain näin voimme tarjota heille rauhan, kehityksen ja uudenaikaistamisen periaatteet, jotka jaamme Euroopan kansojen kanssa.
Kiitän teitä vielä kerran saamastani kutsusta ja vieraanvaraisuudestanne. Uskoisin puhuneeni juuri ystäville, jotka ovat yhtä sitoutuneita vapauden, demokratian, suvaitsevaisuuden ja vuoropuhelun arvojen edistämiseen kuin mekin. Luotan teidän jatkossakin tukevan Palestiinan kansan oikeutettua asiaa, kunnes saamme vapautemme ja rakennamme itsenäisen valtion Pyhään maahan Israelin valtion vuoden 1967 rajojen perusteella.
Kiitos tarkkaavaisuudestanne.
Puhemies. -
   Kiitos erittäin paljon, arvoisa presidentti. Näitte, kuinka keskittyneesti Euroopan parlamentti kuunteli teitä. Yhdymme viimeisiin sanoihinne, sillä olemme yhä sitoutuneita siihen, että ratkaisu perustuu kahden valtion olemassaoloon.
Olen myös varma, että sananne kannustivat monia Euroopan parlamentin jäseniä käyttämään enemmän aikaa ja miettimään Lähi-idän ongelmaa.
Epäonnistuneen vierailumme jälkeen emme ole antaneet aiheesta uutta julkilausumaa, mutta aiheesta on keskusteltu monesti. Puheenjohtajakokouksessa käytävän keskustelun ansiosta myös Euroopan parlamentti pystyy määrittelemään paremmin kantansa konfliktiin. 
Kiitos vielä kerran, arvoisa presidentti. Toivotamme kaikkea hyvää teille ja kansallenne.


Puhemies. -
   Jatkamme nyt äänestyksiä. 

Jacek Protasiewicz (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, tämä tieto on tarkoitettu ainoastaan PPE-DE-ryhmän kollegoilleni, sillä ensimmäiseen tarkistukseen liittyi pieniä ongelmia. Ensinnäkin emme ehtineet keskustella asiasta valiokunnassa. Toiseksi sekä puolankielisessä toisinnossa että muunkielisissä toisinnoissa jäsen Buzek on mainittu yhtenä tarkistuksen laatijana. Tässä on virhe. Vastoin äänestysluetteloamme pyytäisin kuitenkin kollegojani äänestämään tämän tarkistuksen puolesta sekä koko mietinnön puolesta toisessa äänestyksessä. 
Puhemies. -
   Äänestykset ovat päättyneet. 
Charlotte Cederschiöld, Christofer Fjellner, Gunnar Hökmark ja Anna Ibrisagic (PPE-DE ),
   Komissio ehdottaa tullimaksujen poistamista tietyiltä Intiasta ja Pakistanista peräisin olevilta hiomattoman riisin lajikkeilta. Pidämme tätä kehityssuuntaa erinomaisena. Me ruotsalaiset konservatiivijäsenet äänestämme näin ollen ehdotuksen puolesta.
Samaan aikaan ehdotetaan, että lukuisiin muihin Yhdysvalloista ja Thaimaasta peräisin oleviin lajikkeisiin sovellettavat kiintiöt pidetään ennallaan komission ja yksittäisten maiden tekemien sopimusten mukaisesti.
Katsomme, että riisiltä olisi poistettava kaikki tuontitullit, sillä niistä aiheutuu vahinkoa viejämaalle, EU:n kuluttajille ja yleiselle talouskehitykselle. 
Duarte Freitas (PPE-DE ),
   . Neuvoston asetusta (EY) N:o 1785 on muutettava, jotta siihen voidaan sisällyttää riisin tuontijärjestelmän muutokset, joita aiheuttavat komission tekemät sopimukset Intian (11. elokuuta 2004 tehty neuvoston päätös 2004/617/EY), Pakistanin (11. elokuuta 2004 tehty neuvoston päätös 2004/618/EY), Amerikan yhdysvaltojen (21. kesäkuuta 2005 tehty neuvoston päätös 2005/476/EY) ja Thaimaan (20. joulukuuta 2005 tehty neuvoston päätös 2005/953/EY) kanssa.
Näillä sopimuksilla vahvistetaan menettelyt tuonnista kannettaville tulleille tuotteen luonteen ja tuontimäärien perusteella, ja niillä valtuutetaan komissio poikkeamaan siirtymäkauden ajan asetuksesta (EY) N:o 1785/2003. Siirtymäkauden oli tarkoitus päättyä 30. kesäkuuta 2006, joten voimassa oleva asetus on saatava pian muutettua.
Näin ollen tuen komission ehdotusta ja kannatan Daulin mietintöä. 
Hélène Goudin ja Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Äänestimme mietintöä vastaan. Katsomme, että riisikaupan olisi oltava periaatteessa vapaata. Näin vähennettäisiin kotitalouksien kuluja. 
Duarte Freitas (PPE-DE ),
   . Yleisesti ottaen kannatan mietinnön hyväksymistä.
EU:n ja Angolan välisen kalastussopimuksen kariutuminen oli väistämätöntä, kun Angolassa tuli voimaan uusi lainsäädäntökehys, joka on ristiriidassa kolmansien maiden kanssa tehtyihin kalastussopimuksiin liittyvien EU:n periaatteiden kanssa.
Kannatan ehdotusta kalatalouden ohjaus- ja rahoitusvälineen tekemisestä entistä joustavammaksi sekä ehdotuksessa esitettyjä poikkeustoimenpiteitä. Lisäksi olen sitä mieltä, että EU:n olisi vastavuoroisuuden nimissä tiedostettava, millaisia toimia toimenpiteistä hyötyvät yhteisön alusten omistajat saattavat toteuttaa. 
Hélène Goudin ja Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Komission ehdotus poikkeaa useimmista kolmansien maiden kanssa tehtäviä kalastussopimuksia koskevista ehdotuksista, sillä EU ei jatka sopimusta eikä esitä uutta pöytäkirjaa vaan irtisanoo Angolan nykyisen kalastussopimuksen. Junilistan äänestää johdonmukaisesti kalastussopimusten laajentamisia vastaan ja on näin ollen tyytyväinen tämän sopimuksen irtisanomiseen. Täten äänestimme mietinnön puolesta.
Komissio irtisanoo sopimuksen, koska komissiolla on tietty näkemys vesistöjen biologisia luonnonvaroja koskevasta Angolan lainsäädännöstä. Esittelijä on pahoillaan siitä, ettei yhteisön ja Angolan viranomaisten välillä päästy sopimukseen. Me olemme pahoillamme pikemminkin siitä, että EU aikoo yhä tehdä uusia tuhoisia kalastussopimuksia ja laajentaa nykyisiä sopimuksia.
Komissio ja Euroopan parlamentti eivät ymmärrä, että kolmansien maiden kanssa tehtävillä kalastussopimuksilla on haitallisia seurauksia kyseisten maiden asukkaille. Olemme siis melko eri mieltä esittelijän kanssa siitä, kuinka kolmansien maiden kanssa tehtäviin EU:n kalastussopimuksiin olisi suhtauduttava. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   . Kalastusmahdollisuuksien, työpaikkojen ja kalastustoimintaan liittyvän lisäarvon menettämisen lisäksi sopimuksen irtisanominen merkitsee, että Angolan vesillä kalastuksesta riippuvaisten kalastusalusten toimintasuuntaa on muutettava.
Vaikka sopimuksen irtisanominen onkin harmillista, on löydettävä vaihtoehtoisia mahdollisuuksia aluksille, joihin irtisanominen vaikuttaa, jotta ne voivat toimia muilla alueilla tai toisten kalastussopimusten alaisuudessa. On neuvoteltava uusista kalastusmahdollisuuksista tai olemassa olevista mutta käyttämättömistä mahdollisuuksista. Vaihtoehtona on myös, että alukset jäävät Angolaan yhteisyritysten luomisen kautta. Näin säilytettäisiin työpaikkoja ja vältettäisiin alusten romuttaminen.
On siis toteutettava näiden alusten toimintasuunnan muuttamista helpottavia toimenpiteitä. Kyseisten alusten ei esimerkiksi tarvitsisi maksaa rakentamista tai uudenaikaistamista varten kymmenen edeltävän vuoden aikana saatua tukea eikä kalatalouden ohjaus- ja rahoitusvälinen mukaisesti myönnettyä, toiminnan tilapäiseen keskeyttämiseen saatua tukea.
Yhteisyritysten tai kolmannen maan kanssa toteutettavan muunlaisen yhteisen liiketoiminnan olisi perustuttava aitoihin, molempien osapuolten etujen mukaisiin yhteistyöhankkeisiin. Sellaista yhteisön maiden kalastusalusten ja -teollisuuden uudelleensijoittamista ei pidä edistää, johon liittyy työpaikkojen sekä tuotantoon ja jalostukseen liittyvän taloudellisen toiminnan menetystä. 
Othmar Karas (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, palvelujen suorituspaikkaa koskevassa mietinnössä käsitellään muille kuin taloudellisen toiminnan harjoittajille tarjottavien palvelujen verotusta. Mietintö perustuu komission kertomukseen – joka annettiin jo kolme vuotta sitten – veronmaksajille tarjottujen palvelujen verotukseen liittyvistä säännöistä, ja se koskee yritysten välistä kauppaa.
On monia syitä, miksi Euroopan parlamentti ei ole esittänyt tekstiin merkittäviä tarkistuksia. Ensimmäisenä mainittakoon se, että komission ehdotukseen sisältyvät johdonmukaisesti kuudetta arvonlisäverodirektiiviä koskevat tarkistukset, joita ehdotettiin kaikkiaan kolme vuotta sitten. Toiseksi ehdotuksessa on löydetty hyvä kompromissiratkaisu toisaalta palvelujen verottamiseen kulutuspaikassa ja toisaalta eurooppalaisten liikeyritysten kykyyn hallinnoida kyseistä veroa. Kolmanneksi ehdotus on tärkeä askel kohti Euroopan unionin arvonlisäverojärjestelmän uudistamista muuttuneessa toimintaympäristössä. Neljänneksi toivomme neuvoston hyväksyvän tämän säädöksen samalla, kun se hyväksyy yrityksiä varten luotavaa yhden luukun järjestelmää koskevan ehdotuksen, jonka ansiosta eurooppalaisten yritysten hallinnollinen taakka kevenee. 
Astrid Lulling (PPE-DE ),
   . Palveludirektiiviin liittyvien melko häpeällisten tapahtumien jälkeen olisi väärin, että alkuperämaaperiaatetta vastaan hyökätään tällä kertaa palveluista kannettavan arvonlisäveron yhteydessä. Mikäli jäsen Karasin mietinnön ehdotukset toteutetaan käytännössä, seuraukset ovat haitallisia ja vaarallisia, sillä komissio ja monet neuvoston jäsenmaista haluavat asettaa palvelujen tarjonnassa ratkaisevaksi tekijäksi kulutuspaikan nykyisen palvelujen alkuperämaan sijaan. Oli miten tahansa, jos alkuperämaaperiaatteesta luovutaan, järjestelmä muuttuu monimutkaiseksi, byrokraattiseksi, hallitsemattomaksi ja näin ollen toteuttamiskelvottomaksi.
Jos kulutusmaa otetaan huomioon, toimitaan niiden periaatteiden vastaisesti, joita vielä äskettäin noudatettiin yhteisön arvonlisäverojärjestelmässä. Jäsenvaltiot tarvitsevat vakautta ja ennustettavuutta pystyäkseen hallitsemaan julkista talouttaan. Yhteisölle laadittiin vasta hiljattain esimerkiksi sähköistä kauppaa koskeva lainsäädäntö, joten on täysin järjetöntä ehdottaa, että järjestelmä käännettäisiin ylösalaisin.
Äänestin näin ollen jäsen Karasin mietintöä vastaan. 
Esko Seppänen (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, poliisit Michaelis ja Proske väittävät kollegamme Tobias Pflügerin käyttäneen heistä nimitystä paskapää eli mielenosoituksen yhteydessä Münchenissä. Jäsen Pflüger kertoo, että tämä sana ei kuulu hänen sanavarastoonsa lainkaan. Tämän johdosta haluan todeta, että herrat Michaelis ja Proske ovat todellisia paskapäitä , kun he väittävät kollegamme sanoneen näin. Tämän takia äänestin tätä mietintöä vastaan. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   . Parlamentin enemmistön päätös poistaa koskemattomuus Euroopan parlamentin jäseneltä Pflügeriltä, joka on Saksan sosialidemokraattisen puolueen jäsen ja Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä/Pohjoismaiden vihreä vasemmisto -ryhmän jäsen, on erittäin merkityksellinen.
Kyseessä on ennenkuulumaton ja ilmiselvästi poliittinen päätös, joka on hälyttävä ennakkotapaus. Päätös tehtiin, koska jäsen Pflüger osallistui mielenosoitukseen, joka koski niin kutsuttua Münchenin turvallisuuskonferenssia, joka järjestetään joka vuosi kyseisessä Saksan kaupungissa.
Tämä on neljäs kerta, kun Tobias Pflügeriä vastaan nostetaan syytteitä, koska hän osallistuu kyseiseen mielenosoitukseen. Vuonna 1999 Münchenin tuomioistuin luopui syytteistään. Vuonna 2003 asian käsittely keskeytettiin. Vuonna 2004 poliisit jopa esittivät virallisen anteeksipyynnön. Nyt on kyseessä vuosi 2005, jolloin Tobias Pflüger osallistui mielenosoitukseen ensimmäistä kertaa Euroopan parlamentin jäsenenä.
Saksan liittotasavallan oikeusministeriö toimitti pyynnön parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämiseksi. Myöhemmin parlamentti hyväksyi pyynnön Italian Lega Nord -puolueen jäsenen Francesco Enrico Speronin esittämän ehdotuksen kautta. Lukemalla tämän oikeudellisten asioiden valiokunnan mietinnön saa käsityksen siitä, kuinka käsittämätön ja hälyttävä tämä päätös oli.
Äänestimme täten mietintöä vastaan. 
Richard Seeber (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, vaikka olenkin periaatteessa tyytyväinen kompromissipakettiin, josta tänään äänestimme, haluan muistuttaa, että ensisijainen vastuu liikalihavuuteen, erityisesti lasten liikalihavuuteen, liittyvien ongelmien käsittelystä on valtioilla. Kuluttajien on tietenkin oltava tiedostavia ja perillä asioista, jotta he voivat tehdä oikeat päätökset, mutta tilannetta ei kuitenkaan pidä yrittää ratkaista valtavalla määrällä yhteisön säädöksiä ja asettamalla yrityksille ja teollisuudelle vaatimuksia, joita niillä ei ole itse asiassa varaa noudattaa. Sanokaamme siis "kyllä" tiedottamiselle, mutta eivätkö valtiot voisi nyt itse toteuttaa joitakin toimia, jotta liikalihavuuden ongelma saataisiin ratkaistua järkevästi? 
Andreas Mölzer (NI ).
   – Arvoisa puhemies, Euroopan unionin on varmasti jossain muodossa toteutettava joitakin toimia vastatakseen sellaisten sairauksien leviämiseen, jotka liittyvät läheisesti ruokailutottumuksiimme. Eurooppalaiset suhtautuvat epäilevästi geenitekniikkaan, ja mielestäni Euroopan unionin olisi tämän ja WTO:n äskettäin tekemän päätöksen perusteella edistettävä tutkimuksia, jotka koskevat muuntogeenisten elintarvikkeiden aiheuttamia lyhyen ja pitkän aikavälin terveyshaittoja. Näin yleisö saisi viimeinkin hieman valaistusta tähän asiaan.
Kun nyt puhumme tästä aiheesta, emme voi mitenkään unohtaa, että joitakin elintarvikkeita pilataan radioaktiivisella säteilyllä vielä jopa 20 vuotta Tšernobylin onnettomuuden jälkeen tai että säteilyttämisen vaikutuksia ei ole vielä tutkittu riittävästi. 
Jan Andersson, Anna Hedh, Ewa Hedkvist Petersen, Inger Segelström ja Åsa Westlund (PSE ),
   Ruotsin sosialidemokraattijäsenten toiveena oli, että parlamentti olisi antanut tukensa komission alkuperäisen ehdotuksen ja neuvoston yhteisen kannan pontevammille ehdotuksille. Sellaisesta ratkaisusta, johon olisi sisällytetty nämä ehdotukset, ei kuitenkaan päästy sopimukseen.
Mielestäni saimme nyt aikaan parhaan mahdollisen kompromissin. Kompromissipaketilla vahvistetaan huomattavasti kuluttajansuojaa, ja sen ansiosta kuluttajien on helpompi tehdä halutessaan terveellisiä valintoja. Tuimme näin ollen kompromissipakettia ja äänestimme kaikkien sen näkökohtien puolesta. 
Gérard Deprez (ALDE ),
   Parlamentti ja neuvosto saivat tänään, todellisen taistelun jälkeen, sovittua elintarvikkeita koskevien väitteiden sääntelystä, ja tässä onnistuttiin vastoin odotuksia jo toisessa käsittelyssä.
Tähän olen tyytyväinen.
Sanamuodolla, jonka puolesta tänään äänestimme, on vähintäänkin kaksi tavoitetta: torjutaan tiettyjä vääriä väitteitä tai mainonnan keinoja sekä liikalihavuutta.
Tämän sanamuodon hyväksyminen on jotakin konkreettista. Tällä osoitamme eurooppalaisille, jotka näyttävät epäilevän entistä enemmän Euroopan unionin rakentamisen merkitystä, että Euroopan unioni kehittyy päivittäin ja että Euroopan unionissa laaditaan käytännön sääntöjä, jotka parantavat kansalaisten jokapäiväistä elämää. Näiden sääntöjen ansiosta he itse asiassa voivat tehdä ruokavaliotaan koskevia tietoisia valintoja. Lyhyesti voidaan todeta, että tämän ansiosta kansalaiset näkevät, että Euroopan unionista on oikeastaan jotakin hyötyä.
Tosiasiassa asianmukaiset pakkausmerkinnät ovat kuluttajille korvaamattomia, ja itse olen tyytyväinen siihen, että tästä lähtien tuotteen, joka on ehkä vähärasvainen mutta sisältää myös paljon sokeria, pakkausmerkinnöissä on ilmoitettava molemmat asiat samassa kohdassa yhtä näkyvästi. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Tänään hyväksytty mietintö on parannus ensimmäisessä käsittelyssä hyväksyttyyn tekstiin verrattuna, sillä siinä on tiukennettu ravitsemus- ja terveysväitteiden käytön edellytyksiä. Monipuolinen ja tasapainoinen ruokavalio on perusedellytys hyvälle terveydelle, eikä yksittäisten tuotteiden merkitys ole niin suuri kuin koko ruokavalion.
Ravitsemus- ja terveysväitteet on kuitenkin todistettava tieteellisesti kaikin saatavilla olevin tiedoin ja toteutetuin kokein. Nämä edellytykset mainittiin hyväksytyissä ehdotuksissa, ja ryhmämme antoi niille tukensa. Olemme kuitenkin harmissamme siitä, että tekstiin hyväksyttiin erikoinen ravintosisältöprofiileja koskeva tarkistus.
Vaikka hyväksytty kompromissiratkaisu ei vastaakaan kaikilta osin odotuksiamme, kuluttajat saavat sen ansiosta jonkinlaisen suojan ja tietoa, ja sillä pyritään suojaamaan pk-yritysten oikeudet. 
Christofer Fjellner, Gunnar Hökmark ja Anna Ibrisagic (PPE-DE ),
   Äänestysselitys jäsen Poli Bortonen mietinnöstä Euroopan parlamentin ja neuvoston luonnoksesta asetukseksi elintarvikkeita koskevista ravitsemus- ja terveysväitteistä.
Komission ehdotus elintarvikkeiden ravitsemus- ja terveysväittämiä koskevaksi asetukseksi perustuu useisiin olettamuksiin, joihin suhtaudumme epäilevästi. Emme tarkoita ainoastaan olettamuksia, että terveellisistä asioista on olemassa absoluuttinen totuus, mainospuheet ja mainokset ovat haitallisia ja että niitä pitäisi säännellä vaan myös olettamusta, että ihmisten ruokailutottumuksia voidaan hallita poliittisin päätöksin. Lisäksi ehdotuksessa oletetaan, että EU:lla on tällä alalla poliittinen tehtävä.
Yksikään näistä olettamuksista ei pidä paikkaansa. Siitä, mikä on haitallista tai terveellistä, ei ole olemassa absoluuttista totuutta. Uusia havaintoja tehdään ja vanhoja totuuksia tutkitaan uudelleen, ja tämän vuoksi on todella sopimatonta pakottaa kansalaiset poliittisin päätöksin toimimaan tietyllä tavalla. Poliittisilla päätöksillä ei myöskään taata, että kansalaiset noudattavat tasapainoista ruokavaliota, tai määritellä, kuinka terveellisiä yksittäiset tuotteet ovat sinällään. Jokaisen ihmisen on otettava vastuu omasta ruokavaliostaan omien olettamustensa mukaisesti. Uusiin keksintöihin perustuvien tuotteiden on voitava vakiinnuttaa asemansa markkinoilla, jotta ne voivat kilpailla menestyksellisesti jo olemassa olevien tuotteiden kanssa.
Nykyään ei ole mahdollista äänestää komission ehdotusta vastaan. Tämän vuoksi äänestämme Euroopan parlamentin ehdotuksen puolesta, sillä siihen sisältyy vähemmän sääntöjä kuin komission ehdotukseen tai neuvoston kantaan. 
Duarte Freitas (PPE-DE ),
   . Komission ehdotuksella on tarkoitus paikata aukkoja ja ehdottaa Euroopan unionille tulevia vuosia varten strategiaa, kuinka kuluttajille tarjotaan tietoa heidän kuluttamistaan elintarvikkeista.
Selkeämmät, tarkemmat ja ytimekkäämmät tiedot voisivat auttaa kuluttajia lievittämään esimerkiksi verenkiertoelimistön tilaan ja liikalihavuuteen liittyviä ongelmia.
Hyväksytyillä kompromissitarkistuksilla on parannettu merkittävästi alkuperäistä ehdotusta, joka oli mielestäni riittämätön ja heikko.
Säädöksestä saadaan tiukempi ja eheämpi, kun sen soveltamisalaan lisätään tuontituotteet ja kun siinä kiinnitetään erityistä huomiota lapsille tarkoitettuihin tuotteisiin, tuetaan pk-yrityksiä, jätetään soveltamisalan ulkopuolelle pakkaamattomina myytävät tuoreet elintarvikkeet ja kielletään terveysväitteiden liittäminen juomiin, jotka sisältävät yli 1,2 tilavuusprosenttia alkoholia.
Annan tukeni komission ehdotukselle ja jäsen Poli Bortonin laatimalle mietinnölle. 
Christa Klaß (PPE-DE ),
   Pitkään jatkuneista keskusteluista ja erittäin ponnekkaista suostutteluyrityksistä huolimatta emme ole onnistuneet saamaan takaisin todellisuudentajua. Ratkaisevaa ei ole tietyn elintarvikkeen koostumus vaan yleiskäsitys siitä, mikä merkitys on terveellisellä ja tasapainoisella ruokavaliolla, joka on mukautettu erityisesti henkilön toimintaan, ikään ja sukupuoleen.
Kaikki nämä asiat olisi otettava huomioon kaikissa profiileissa, mutta koska nämä ovat alati muuttuvia tekijöitä, on ymmärrettävä, ettei ravintosisältöprofiileja ole olemassakaan. On ymmärrettävä, että profiilien sijasta ainoana keinona on koulutus ja kasvatus, jota saksalaiset maalaisnaiset kutsuvat tavaksi oppia selviytymään jokapäiväisestä elämästä. Tämä tapa välittyy parhaiten perheiden ja koulun sekä yleissivistävän koulutuksen kautta. Lisäksi toivon, että edelleen harkinnassa oleva, liikennevaloja muistuttava pakkausmerkintäjärjestelmä jää vain hölmöksi vitsiksi.
Kukapa kuitenkaan tietää, mitä "näin viisaille ihmisille" juolahtaa mieleen. Yhtenä esimerkkinä siitä, kuinka irrallaan tämä lähestymistapa on todellisuudesta, voidaan mainita, ettei tällaisia tietoja saa merkitä juomiin, esimerkiksi viineihin, jotka sisältävät yli 1,2 tilavuusprosenttia alkoholia. Toisaalta siis edellytetään tieteellisiä profiileja mutta toisaalta taas kielletään tieteellisen tiedon jakaminen.
EU:lla on säädökset myös viinejä varten, ja tämä on myös otettava huomioon tässä tapauksessa. Vaikka olemmekin keskustelleet asiasta kauan, kompromissipaketista käy selväksi, ettei asiasta keskusteltu riittävästi. Kannatin tarkistuksia toivoen, että ne tekisivät tästä surkeasta kompromissista siedettävän. 
Marie-Noëlle Lienemann (PSE ),
   Vaikka hyväksyn ravitsemus- ja terveysväitteitä koskevasta direktiivistä ehdotetun kompromissitekstin, jossa on parannettu monia kohtia – erityisesti 4 artiklaa, jossa edellytetään, että ennen terveysväitteiden esittämistä on toteutettava tieteellinen tutkimus – olen kuitenkin kärkkäästi äänestänyt kaikkia niitä tarkistuksia vastaan (tarkistusta 90, 66, ja 17), jotka todella vaarantavat kansanterveyden. Olisi edelleen vaarallista liittää elintarviketuotteisiin väitteitä, jotka voisivat johtaa kuluttajia harhaan, koska heille ei tarjota kaikkia tietoja.
Ei siis voida hyväksyä, että tuotteessa korostetaan sanaa "sokeriton", jos tuotteen osoitetaankin sisältävän runsaasti rasvaa.
Euroopassa esiintyy entistä enemmän liikalihavuutta, ja yhä useammin sitä esiintyy lapsilla. On äärimmäisen tärkeää, että tätä vitsausta pyritään torjumaan kehottamalla ihmisiä syömään maltillisesti ja lopettamalla kuluttajien huijaaminen. Kuluttajia olisi päinvastoin kannustettava käyttämään tasapainoisia tuotteita. 
David Martin (PSE ),
   . Suhtaudun myönteisesti tähän mietintöön. Sen myötä elintarvikkeiden merkinnät saadaan entistä luotettavammiksi ja helppotajuisemmiksi. Näin ollen yritysten on myös vaikea käyttää tuotteissaan harhaanjohtavia merkintöjä. 
Jean-Claude Martinez (NI ),
   . On hyvä, että ravitsemusväitteitä halutaan valvoa, jotta kolesterolia ja diabetesta aiheuttavien tuotteiden valmistajia voitaisiin estää myymästä vahvasti makeutettuja juomiaan ja runsaasti rasvaa sisältäviä elintarvikkeitaan kohtuuttomilla väitteillä tuotteiden energiapitoisuuksista.
On kuitenkin väärin, että terveyden edistämisen sekä liikalihavuuden ja alkoholismin torjumisen nimissä otetaan maalitauluksi viini, kuten komission jäsen teki eilen. Viini ei missään nimessä ole teollisin menetelmin valmistettua alkoholia vaan tuoreiden rypäleiden luonnollisesta käymisestä syntyvää juomaa. Euroopassa viini ei ole yhtä kuin veden, kemikaalien ja aromien sekoitus, kuten Kalifornian ja Australian tekaistuilla viinitarhoilla, vaan viinirypäleiden käymisestä syntyvä elintarvike.
Täytyy siis olla mahdollista ilmoittaa tästä. Viinin ja sen antioksidanttien ravitsemus- ja terveysvaikutuksista on siis oltava mahdollista esittää väitteitä. Miten muutoin selitetään se tosiasia, että viiniviljelmien kattama maantieteellinen alue on myös alue, jossa sivilisaatio on saanut alkunsa, kun taas rotu- ja terveysintoisten pohjoisten maiden hallussa olevalla maantieteellisellä alueella esiintyy humalahakuisuutta, skinejä ja jaksottaista masennusta, eikä kyseisellä alueella ole saatu aikaan yhtäkään merkittävämpää sivistyksellistä ihmettä? 
Linda McAvan (PSE ),
   . Labour-puolueen edustajat Euroopan parlamentissa ovat tyytyväisiä siihen, mitä tänään on sovittu elintarvikkeiden ravitsemus- ja terveystietojen merkitsemisestä. Ymmärrämme, että kyseessä on kompromissipaketti ja että tekstiin ja erityisesti tarkistukseen 66 sisältyy joitakin osia, joihin suhtaudumme varauksellisesti. Olisimme mieluummin hyväksyneet yhteisen kannan tekstin, jossa ei hyväksytty minkäänlaisia poikkeuksia. Kuluttajien kannalta uusi laki on kuitenkin suuri askel elintarvikkeiden merkinnöissä, ja sillä parannetaan yleistä lainsäädäntökehystä. Tällä perusteella annoimme tukemme kompromissipaketille. 
Angelika Niebler (PPE-DE ),
   En hyväksy ravitsemus- ja terveysväitteitä koskevaa asetusta sellaisena kuin jäsenvaltiot ovat sen hyväksyneet.
Asetuksessa säädetään, että kaikille elintarvikkeille on tulevaisuudessa laadittava ravintosisältöprofiilit. Elintarvikkeita voidaan tämän jälkeen mainostaa terveydellisiin ja ravitsemuksellisiin vaikutuksiin liittyvillä väitteillä ainoastaan, jos nämä väitteet on aikaisemmin todennettu koko Euroopassa sovellettavan yhtenäisen menettelyn mukaisesti.
On kuitenkin todettava, että säännöt, joilla vääriä ruokailutottumuksia pyritään torjumaan, aiheuttavat suuren teknisen ja hallinnollisen taakan elintarvikkeiden valmistajille, eikä niillä ratkaista ongelman ydintä. Liikalihavuutta ei voida torjua tehokkaasti sääntelytoimilla vaan ainoastaan muuttamalla ruokailutottumuksia ja elintapoja. On vietettävä vähemmän aikaa television tai tietokoneen ääressä ja liikuttava enemmän.
Kaiken kaikkiaan asetuksessa suhtaudutaan kuluttajiin aivan kuin he olisivat avuttomia ja evätään heiltä mahdollisuus tehdä itse valintansa.
Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen standardimenettely terveyteen liittyvien väitteiden hyväksymiseksi on paheksuttava, sillä se on ylimääräinen hallinnollinen hirviö ja ennen kaikkea taakka pienille ja keskisuurille yrityksillemme. Suurten yritysten on huomattavasti helpompi selviytyä luvan hakemisesta koituvista ylimääräisistä kuluista, mutta pienille ja keskisuurille yrityksille nämä ylimääräiset kustannukset saattavat koitua kohtalokkaiksi.
Tällä säädöksellä tehdään tyhjäksi kaikki toimet byrokratian vähentämiseksi ja ehdotukset paremmasta säädöskäytännöstä. 
Frédérique Ries (ALDE ),
   Sain ilmaista kantani eilen illalla jäsen Poli Bortonen mietinnöstä käydyn keskustelun aikana. Haluan kuitenkin selittää, miksi äänestin niin kuin äänestin tarkistuksesta 66, tuosta kuuluisasta ilmoittamista koskevasta lausekkeesta.
Mielestäni 4 artiklaa ja ravintosisältöprofiilia ei pitäisi millään tavoin kyseenalaistaa. Näin ollen katson, että kompromissi edustaa pahinta mahdollista tekopyhyyttä. Sen avulla sallitaan ravitsemusväitteiden käyttäminen sellaisissa elintarvikkeissa, jotka sisältävät runsaasti sokeria, suolaa tai rasvaa, kunhan näiden aineiden korkeista pitoisuuksista ilmoitetaan pakkauksessa. Suoraan sanoen kompromissilla laillistetaan väärät kuvaukset.
Esimerkiksi "rasvattomat" tikkukaramellit voidaan ilomielin ilmoittaa rasvattomiksi, vaikka ne ovatkin "täyttä sokeria". Mitäpä sillä on väliä, jos ne mädättävät lasten hampaita?
Äänestin tästäkin huolimatta tyhjää, mutta tämä johtui mietinnön muusta sisällöstä. Ensinnäkin olemme edenneet todella paljon ensimmäisen käsittelyn äänestyksestä, jossa yksinkertaisesti teilattiin ravintosisältöprofiili. Lisäksi tekstistä on poistettu monia, etenkin pk-yrityksiä koskevia epävarmuustekijöitä. Alkoholituotteita koskevia terveysväitteitä ei myös edelleenkään sallita. Loppujen lopuksi olen vakuuttunut, että pitkän ja kalliin sovittelumenettelyn tuloksena ei voitaisi saada aikaan parempaa. Kompromissien hyväksyminen on osa politiikkaa. 
Karin Scheele (PSE ),
   Aihe on ollut hyvin kiistanalainen siitä lähtien, kun komissio antoi ehdotuksensa, ja parlamentin äänestyksissä saavutetut enemmistöt ovat olleet erittäin niukkoja ensimmäisestä käsittelystä lähtien. Kuulun vähemmistöön, joka pitää komission ehdotusta erittäin hyvänä ja joka on tukenut sitä jo keskustelujen alkuvaiheesta saakka. Myös yhteinen kanta on erittäin hyvä, ja nyt toisessa käsittelyssä saavutettu kompromissi ravintoarvoista on pienin yhteinen nimittäjä, jota voin vielä kannattaa. 
Kathy Sinnott (IND/DEM ),
   . Euroopan parlamentti vastusti äänestyksellään erityisesti lapsille suunnattuihin elintarvikkeisiin ja juomiin liittyviä perusteettomia väitteitä.
EU oli huolissaan siitä, että elintarvikkeita mainostettaisiin esimerkiksi "vähärasvaisina", vaikka ne sisältäisivät runsaasti sokeria tai suolaa, tai päinvastoin "vähäsuolaisina", vaikka ne sisältäisivät runsaasti jotakin muuta.
Tavoitteena on todenmukainen mainonta. Ihannemaailmassa tämä olisi mahdollista, mutta ongelmana on, että tuottajien on todistettava tuotteista esittämänsä terveysväitteet. Lainsäädännön mukaiset tieteelliset todisteet edellyttävät kalliita kokeita, joihin pientuottajilla ei ole varaa.
Toisena ongelmana on, että vaikka lain mukaan kaikista tuotteista on esitettävä ravintosisältöprofiilit, mikä on askel oikeaan suuntaan, profiileissa ei eritellä elintarvikkeeseen tai juomaan sisältyvän rasvan, sokerin tai suolan laatua.
Ravintosisältöprofiilissa ei eritellä huonoja rasvoja, joista on meille haittaa, ja hyviä rasvoja, jotka ovat välttämättömiä terveyden ja kasvun kannalta. Myöskään suoloja tai sokereita ei eritellä tällä tavoin.
Itse haluan tietää täydellisen valmistusaineluettelon ja kaikki mahdolliset ravintoaineita heikentävät prosessit, joille valmistusaineet on altistettu, kuten säteilytys, hionta, saturaatio jne. 
María Sornosa Martínez (PSE ),
   Sosialistiryhmän espanjalaisten jäsenten valtuuskunta on mielissään mietinnön hyväksymisestä. Mietinnön avulla saadaan sovitettua yhteen erilaiset terveyden suojelua ja kuluttajille tarjottavaa asianmukaista tietoa koskevat vaatimukset siten, ettei tuotannonalalle koidu liiallisia kustannuksia.
Haluamme kuitenkin ilmoittaa, että aikomuksemme oli äänestää lopulta kariutuneen tarkistuksen 49 puolesta. Sosialistiryhmän espanjalaisten jäsenten valtuuskunta pitää tätä tarkistusta näet ratkaisevan tärkeänä maataloudesta peräisin olevien, käytettyjen juomien (oluen ja viinin) kannalta ja elintarvikkeiden käytön kannalta Espanjan kaltaisessa maassa.
Marc Tarabella (PSE ),
   Mietintöä, josta äänestimme toisessa käsittelyssä, on parannettu terveysnäkökohtien osalta, mutta monet tarkistuksista merkitsevät todellista taantumusta.
Tämä on selvää tarkistusten 17, 66 ja 90 osalta, sillä niiden tarkoituksena on laillistaa tuotteet, jotka sisältävät runsaasti rasvaa, sokeria tai suolaa, sekä myöntää lupa sellaisille väitteille, jotka johtavat harhaan kuluttajia.
Olen todella pahoillani, että edellä mainitut, asiakirjaa merkittävästi heikentävät tarkistukset hyväksyttiin. Olen myös pahoillani, että niistä laadittiin kompromissi, jota voin epäröimättä sanoa pitäväni arveluttavana. 
Marianne Thyssen (PPE-DE ),
   . Aloittelevana Euroopan parlamentin jäsenenä ensimmäinen puhelinsoittoni komissioon koski valmisteilla ollutta ehdotusta terveyteen ja elintarvikkeisiin liittyviä väitteitä koskevasta yhteisön säädöksestä. Tästä on nyt kulunut 14 vuotta. Jopa tuolloin ymmärrettiin, että tarvitaan yhteisön lainsäädännöllisiä toimia. Näin monen vuoden jälkeen onkin aika päästä sopimukseen nimenomaisesta säädöstekstistä.
Tuloksesta voidaan olla ylpeitä, sillä sen ansiosta saadaan oikeaan tasapainoon toisaalta kuluttajien edut ja oikeus terveyden suojeluun ja tiedotukseen sekä toisaalta edellytys, ettei tuotannonalalle koidu liiallista taakkaa.
Sekä elintarvikkeiden sisältöä että ilmoitusmenettelyä koskevat ratkaisut osoittavat, että olemme toimineet tässä aikuismaisesti.
Näin ollen annan ehdottoman tukeni tälle tulokselle. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Äänestimme toisessa käsittelyssä kompromissiehdotusten puolesta, koska katsomme kuluttajien tarvitsevan korkeatasoista suojelua vitamiinien, kivennäisaineiden ja muiden aineiden lisäämiseltä elintarvikkeisiin. On nimittäin varmistettava, ettei tällä vaaranneta kansanterveyttä.
Neuvosto hyväksyi joulukuussa 2005 yhteisen kannan, mutta ei sisällyttänyt siihen eräitä merkittäviä tarkistuksia, jotka parlamentti hyväksyi viime vuoden toukokuussa. Näin ollen pidämme tärkeänä, että vitamiinien ja kivennäisaineiden biologinen hyödynnettävyys jälleen turvataan – eli kehon on voitava käyttää niitä hyväkseen. Muutoin kuluttajia johdetaan harhaan, ja heidän terveydelleen saattaa jopa koitua vahinkoa.
Lisäksi on vahvistettava vitamiinien ja kivennäisaineiden turvalliset enimmäismäärät sekä tehtävä kuluttajille tarjottavat tiedot helppotajuisiksi ja hyödyllisiksi.
Olemme pahoillamme, ettei muita hyödyllisiä tarkistuksia hyväksytty, mutta toivomme, että neuvosto edes ymmärtäisi niiden merkityksen. 
Jörg Leichtfried (PSE ),
   . Annan tukeni vitamiinien, kivennäisaineiden ja tiettyjen muiden aineiden lisäämisestä elintarvikkeisiin annettavalle direktiiville.
Mielestäni on ratkaisevan tärkeää, että vitamiinien, kivennäisaineiden ja eräiden muiden aineiden elintarvikkeisiin lisäämiseen sovellettavat erilaiset kansalliset säännökset yhdistetään. Näissä pitkällisissä keskusteluissa on käynyt selväksi, että jäsenvaltiot poikkeavat toisistaan suuresti sekä siltä osin, kuinka välttämättömänä ne pitävät näiden ravintoaineiden lisäämistä tasapainoiseen ruokavalioon, että erilaisten perinteidensä osalta.
Mietinnössä käsitellään ainoastaan vitamiinien ja ravintolisien vapaaehtoista lisäämistä, mutta on kuitenkin tärkeää muistaa, että valmistajien on lisättävä vitamiineja ja kivennäisaineita ainoastaan ravitsemuksellisin tai terveydellisin perustein.
"Muut aineet" on määriteltävä erikseen, ja kuluttajansuojan kannalta on syytä laatia luettelo kielletyistä aineista.
Ennen kaikkea on suojeltava kuluttajia ja tarjottava heille tietoa – myös jatkossakin – sillä epävarmoissa tilanteissa vahinko koituu heille ja valmistajat tekevät voittoa. 
Glyn Ford (PSE ),
   . Olen tyytyväinen tähän mietintöön, jossa käsitellään Euroopan lasiankeriaankalastukseen perustuvan elinkeinon turvaamiseksi tarvittavia toimenpiteitä. Muutokset mieltymyksissä ja kannan romahtaminen ovat tehneet paikallisesta ja edullisesta kausiluonteisesta herkusta ylellisyystuotteen, jota kalastetaan lähes yksinomaan vietäväksi Kaukoitään. Lasiankeriaiden elinkaarta ei edelleenkään tunneta riittävän hyvin, sillä ylitarjonnan ja niukkuuden vaihtelua ei pystytä täysin selittämään. Viime vuosikymmeninä tapahtunut ankeriaskannan lasku ei näytä kuitenkaan vastaavan normaalia vaihtelua. Jos toimiin ei ryhdytä, tämä pieni mutta paikallisesti merkittävä tuotannonala saattaa hiipua. Kannatan kalastuksen rajoittamista, mutta olen kuitenkin samaa mieltä komission kanssa siitä, että on tutkittava, milloin kielto asetetaan, sillä tuotto vaihtelee kuun vaiheiden eikä kuukaudenpäivien mukaan. Kannatan myös viennin rajoittamista kannan suojelemiseksi ja olen varma, että myös WTO antaa tälle tukensa. Lisäksi EU:n kannattaisi myöntää taloudellista tukea sen varmistamiseen, että lasiankeriaat pystyvät nousemaan jokiin. Aihetta on ehkä tarkasteltava uudelleen tulevaisuudessa, mutta ainakin olemme vihdoin toteuttamassa joitakin toimia. 
Duarte Freitas (PPE-DE ),
   . Olen tyytyväinen mietintöön, vaikka katsonkin, että siinä olisi voitu asettaa hieman kunnianhimoisempia tavoitteita.
Haluan ennen kaikkea korostaa, että eri jäsenvaltioissa, joissa tätä lajia esiintyy, on hyvin erilaiset vesistöalueet. Näin ollen tarvitaan erilaisia suunnitelmia ja toimenpiteitä, jotta taataan ankeriaskantojen tehokas elpyminen.
Siksi olen tyytyväinen, että jäsenvaltiot saavat itse laatia elvyttämissuunnitelmansa.
Katson myös, että EU:n on edistettävä toimenpiteitä, joita kukin jäsenvaltio pitää asianmukaisina kalakantojen levittämiseksi uudelleen eri vesistöalueille. Tällaisia toimenpiteitä ovat esimerkiksi esteiden ohitusmekanismien rakentaminen ja/tai mukauttaminen jokiin. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   . Komissio antoi ehdotuksen ankeriaskannan elvytystoimenpiteitä koskevaksi asetukseksi ensisijaisena tavoitteenaan saada jäsenvaltiot laatimaan ankeriaanhoitosuunnitelmat.
Ehdotuksella pyritään varmistamaan, että kunkin vesistöalueen aikuisista ankeriaista 40 prosenttia pääsee mereen. Tätä tavoitetta on vaikea saavuttaa. Ehdotuksessa myös kohdellaan kaikkia jäsenvaltioita samalla tavalla eikä oteta huomioon niiden erityispiirteitä.
Lisäksi ehdotetaan, että ankeriaan kalastus kielletään kunkin kuukauden 15 ensimmäisen päivän ajaksi. Tämä on liioittelua, ja sillä olisi huomattavia sosioekonomisia seurauksia. Nämä toimenpiteet olisi toteutettava vuoden 2007 heinäkuuhun mennessä, eli melko lyhyen ajan kuluessa.
Parlamentin ehdotukset ovat tältä osin tasapainoisempia, ja niillä korjataan joitakin komission ehdotuksen kehnoimpia kohtia ja näin ollen edistetään ankeriaskannan elvyttämistä.
Mietinnössä korvataan kunkin kuukauden ensimmäisen puolikkaan kestävä kalastuskielto kalastuskaudella, jonka ajaksi pyyntiponnistus vähennetään puoleen. Myös mereen pääsevien ankeriaiden osuutta, joka oli asetettu 40 prosenttiin, on korotettu mietinnössä. Mietinnön ansiosta jäsenvaltioilla on mahdollisuus toimia ainoastaan asianomaisilla vesistöalueilla. Toimenpiteiden toteuttamisen määräaikaa on myös jatkettu vuoteen 2008. Kaikilla näillä ehdotuksilla pyritään antamaan lisää toimivaltaa jäsenvaltioille. 
James Hugh Allister (NI ),
   . Äänestin tänään EY:n ja Marokon välistä kalastuskumppanuussopimusta vastaan, sillä en ole varma, että tämän sopimuksen yhteydessä otettiin huomioon kaikki mahdolliset ja tarpeelliset seikat Länsi-Saharan suvereeniuden ja oikeuksien turvaamiseksi. Sen sijaan sopimus on tarkoituksenmukaisesti moniselitteinen. Tämä auttaa Marokkoa käyttämään hyväksi Länsi-Saharan vesialueita ja antaa mahdollisuuden olla reagoimatta laittomiin vaatimuksiin, joita Marokko on esittänyt alueesta. 
Jan Andersson, Anna Hedh, Ewa Hedkvist Petersen, Inger Segelström ja Åsa Westlund (PSE ),
   Euroopan parlamentti äänesti tänään sen puolesta, että EU tekee kalastussopimuksen Marokon kanssa. Me sosialidemokraattisen ryhmän jäsenet äänestimme sopimusta vastaan. Katsomme, ettei kalastussopimusta pitäisi laajentaa koskemaan Länsi-Saharan aluetta, koska Länsi-Sahara on ollut Marokon miehittämä vuodesta 1975.
Ei ole minkäänlaisia takeita siitä, että Länsi-Saharan väestö hyötyy tästä sopimuksesta, joten katsomme sen olevan kansainvälisen lainsäädännön vastainen. Tämä ei ole edesauttanut sopimuksen laatimista. 
Luis Manuel Capoulas Santos, Fausto Correia, Edite Estrela, Emanuel Jardim Fernandes, Elisa Ferreira, Manuel António dos Santos ja Sérgio Sousa Pinto (PSE ),
   . Euroopan yhteisön ja Marokon välisellä kalastuskumppanuussopimuksella vahvistetaan ne periaatteet, säännöt ja menettelyt, jotka koskevat taloudellista, rahoituksellista, teknistä ja tieteellistä yhteistyötä "Marokon kalastusalueella" (1 artikla).
Sopimuksen 2 artiklan a kohdassa määritellään Marokon kalastusalueeksi Marokon kuningaskunnan suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvat alueet.
Jäsenet, jotka ovat aikaisemmin allekirjoittaneet mietinnön, äänestivät sopimuksen puolesta luonnollisesti 2 artiklassa annetun määritelmän perusteella. 
Duarte Freitas (PPE-DE ),
   . Yleisesti ottaen kannatan asiakirjan hyväksymistä.
Uudella sopimuksella vähennetään huomattavasti jäsenvaltioille myönnettävien kalastuslisenssien määrää. Eräiden merkittävien kalalajien, nimittäin äyriäisten ja pääjalkaisten, kalastus evätään, joten lisenssien määrä vähenee 500:sta noin 100:aan.
Olen joka tapauksessa yhä sitä mieltä, että yhteisön laivaston ja erityisesti Portugalin laivaston kannalta on tärkeää, että ne voivat kumppanuussopimuksen nojalla jatkaa kalastustoimintaa Marokossa.
Tältä osin on siis saatu turvattua yhteisessä kalastuspolitiikassa kansainväliseen kalastukseen liittyvät laajemmat edut ja tehtyä joitakin tärkeitä sitoumuksia kalavarojen hallinnan ja laittoman kalastuksen torjunnan alalla. 
Ana Maria Gomes (PSE ),
   . Haluaisin äänestää Euroopan yhteisön ja Marokon välisen kalastussopimuksen puolesta, mutta minun on äänestettävä sitä vastaan. Tämä johtuu siitä, ettei tekstiin hyväksytty tarkistuksia, joilla sopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle pyrittiin jättämään Länsi-Saharan vesialueet ja kalavarat. Yhdistyneiden Kansakuntien päätöslauselman 1514 ja 1541 perusteella alue ei ole itsenäinen, ja Marokko on miehittänyt sitä laittomasti vuodesta 1974. Näin ollen sopimus – ja komission vastaava säädösehdotus – on kansainvälisen lainsäädännön vastainen. 
Hélène Goudin ja Nils Lundgren (IND/DEM ),
   EU aikoo jälleen tehdä kalastussopimuksen Afrikan valtion kanssa. Olemme monta kertaa huomauttaneet, kuinka vahingollisia nämä sopimukset ovat. Maat, joiden kanssa EU tekee tällaisen sopimuksen, menettävät mahdollisuuden kehittää tehokkaan oman kalastusteollisuuden. EU:n kalastuslaivasto on osittain vastuussa myös kalavarojen tuhlauksesta. Tästä ovat huomauttaneet sekä Ruotsin viranomaiset että ympäristöjärjestöt. Lisäksi nämä sopimukset tulevat kalliiksi EU:n jäsenvaltioiden veronmaksajille. Ne vastaavat tosiasiallisesti kalastusteollisuudelle myönnettäviä suoria tukia.
Kyseinen sopimus on erityisen paheksuttava, sillä Länsi-Sahara on ollut useita vuosia laittomasti Marokon vallassa. Haagin kansainvälinen tuomioistuin on huomauttanut tästä. Tämä tarkoittaa, ettei Marokolla ole lopullista päätösvaltaa luonnonvaroistaan, kalavarat mukaan lukien.
Tekemällä kalastussopimuksen Marokon kanssa, EU tunnustaa epävirallisesti miehityksen ja ihmisoikeusrikkomukset, joihin Marokko säännöllisesti syyllistyy Länsi-Saharassa.
Äänestimme tänään mietintöä vastaan. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   . Olemme pahoillamme, ettei tekstiin hyväksytty kahta tarkistusta, joilla kansainvälisen oikeuden mukaisesti nimenomaan jätettiin tämän kalastussopimuksen ulkopuolelle Länsi-Saharan vesialueet ja rajoitettiin sopimus koskemaan vesialueita, jotka sijaitsevat pohjoisempana kuin 27 astetta 40 minuuttia pohjoista leveyttä.
Tarkistuksen hylkäämisestä tekee entistä huolestuttavamman se seikka, että asiaa käsitelleet komission jäsenet ja jotkut Euroopan parlamentin jäsenistä katsovat Marokon olevan Länsi-Saharan hallitsija "de facto". Tämä näkemys on kansainvälisen oikeuden vastainen. Edellisistä sopimuksista saamamme kokemukset ovat osoittaneet, että Länsi-Saharan satamat on vallattu ja että niitä on käytetty turvaamatta Länsi-Saharan kansalaisten oikeuksia ja etuja.
Polisario-rintaman tavoin haluan korostaa, että Yhdistyneet Kansakunnat on toistanut Länsi-Saharasta ja sen luonnonvaroista 29. tammikuuta 2002 antamassaan oikeudellisessa lausunnossa tuomitsevansa luonnonvarojen hyväksikäytön ja ryöstelyn sekä kaikenlaisen taloudellisen toiminnan, josta on haittaa vallattujen tai epäitsenäisten alueiden yhteisöille, joiden kansalaisilta on evätty heidän laillinen oikeutensa hyödyntää luonnonvarojaan. YK katsoo, että tällainen luonnonvarojen hyväksikäyttö ja ryöstely on laitonta ja että kyseisen toiminnan vuoksi alueen toimintamahdollisuudet ja vauraus ovat uhattuina.
Näin ollen äänestimme mietintöä vastaan. 
Mary Honeyball (PSE ),
   . Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä on huolissaan siitä, millainen vaikutus ehdotetulla kalastussopimuksella on Länsi-Saharan asemaan ja pitkäaikaisen konfliktin mahdolliseen ratkaisemiseen.
Tämän vuoksi Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä kannatti tarkistuksia, joilla Länsi-Sahara suljettaisiin sopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle, ja äänesti sopimusta vastaan, kun poissulkemista koskevia tarkistuksia ei hyväksytty. 
Jamila Madeira (PSE ),
   . EU:n ja Marokon kuningaskunnan välisestä kalavaroja koskevasta kumppanuussopimuksesta laaditun mietinnön perusteella haluaisin äänestää alueen ympäristöllistä kestävyyttä parhaiten tukevan asetuksen puolesta. Tässä suhteessa kumppanuussopimus on ratkaisevassa asemassa. Kuitenkin sekä EU:lle että itselleni ratkaisevassa asemassa ovat myös ihmisoikeuskysymykset. Näin ollen Yhdistyneiden Kansakuntien päätöslauselmilla on aina oltava suurin merkitys näissä asioissa. Mielestäni tähän sopimukseen on selvästi tarkoitus sisällyttää merialueet ja alueet, jotka eivät ole kiistanalaisia ja joiden suvereenisuudesta ei ole epäselvyyttä, eikä mitään muita alueita. Yhdellekään valtiolle ei saisi antaa mahdollisuutta hyödyntää sen suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuulumattomia luonnonvaroja ja näin heikentää muiden ryhmien itsemääräämisoikeutta. 
David Martin (PSE ),
   . Äänestin EY:n ja Marokon välistä kalastussopimusta vastaan, sillä Länsi-Saharan väestö on edelleen Marokon vallassa eikä ole kyennyt vaikuttamaan sopimukseen, jolla kalastus sallitaan heidän aluevesillään. Mielestäni Saharan väestöllä on oltava oikeus päättää aluevesistään. Tämän vuoksi EY:n ja Marokon väliseen kalastussopimukseen ei saisi liittää Länsi-Saharan vesialueita, sillä alueen väestöllä ei ole minkäänlaista mahdollisuutta päättää sopimuksen hyväksymisestä. En tue kauppasopimusta, jolla rikotaan muiden yhteisöjen oikeutta päättää omien luonnonvarojensa käytöstä. 
Claude Moraes (PSE ),
   . Tästä mietinnöstä äänestäessäni olen äärimmäisen huolestunut siitä, miten ehdotettu kalastussopimus vaikuttaa Länsi-Saharan asemaan ja tämän pitkäaikaisen konfliktin mahdolliseen ratkaisemiseen. Jotkut valitsijakuntani jäsenet Lontoossa ovat osallistuneet kanssani tämän asian käsittelyyn Yhdistyneessä kuningaskunnassa War on Want -liikkeen johdolla. Näin ollen kannatin tarkistuksia, joilla Länsi-Sahara suljettaisiin sopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle, ja äänestin sopimusta vastaan, kun poissulkemista koskevia tarkistuksia ei hyväksytty. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   . Haluan tehdä kaksi lyhyttä selvennystä tästä äänestyksestä.
Käsittelen ensin Länsi-Saharaa. Mielestäni olisi epäasianmukaista esittää tässä yhteydessä vastalauseita Länsi-Saharan tilanteesta, sillä sopimuksessa suhtaudutaan asiaan tavalliseen tapaan eli noudatetaan käytäntöä, jossa Euroopan unionin kantaa ei tarkisteta, ja koska komission oikeudelliset yksiköt katsovat sopimuksen olevan kansainvälisten sääntöjen mukainen.
Varsinaisen käsiteltävänä olevan aiheen osalta on myönteistä, että on vihdoin saatu aikaan sopimus. Haluan kuitenkin todeta olevani pettynyt siihen, ettei lopullinen teksti ole kovinkaan suosiollinen Portugalin kannalta. Loppujen lopuksi kaikki viittaa kuitenkin siihen, että tämä on paras ratkaisu, sillä se on mahdollinen toteuttaa. Näin ollen äänestin mietinnön puolesta. 
Karin Scheele (PSE ),
   . Jättäessään mainitsematta kalastussopimuksessa Marokon miehittämät Länsi-Saharan alueet Euroopan parlamentti antaa merkittävän poliittisen viestin. Jätin käsiteltäväksi asiaan liittyviä tarkistuksia, mutta koska niitä ei hyväksytty, äänestin mietintöä vastaan. 
Kathy Sinnott (IND/DEM ),
   . Koska tekstiin ei hyväksytty yhtäkään tarkistusta, jolla olisi estetty eurooppalaisten laiton kalastus Länsi-Saharan vesialueilla, äänestin päätöslauselmaa vastaan.
Olen huolissani siitä, että nykyisellä sopimuksella, sellaisena kuin se on tarkistamattomana, sallitaan Euroopan yhteisön alusten (myös irlantilaisten alusten) kalastustoiminta Marokon laittomasti miehittämillä Länsi-Saharan vesialueilla. Jos sopimus pannaan täytäntöön, EU rikkoo kansainvälistä oikeutta ja edistää jo 30 vuotta kestäneen konfliktin pitkittymistä.
Kansainvälisessä tuomioistuimessa ja YK:n perättäisissä päätöslauselmissa on todettu selvästi, että Länsi-Sahara on viimeinen Afrikan siirtomaa, jonka kansalaisilla on itsemääräämisoikeus. Marokkoa ei ole tunnustettu alueen hallintovallaksi. Selkeästi on ilmaistu, ettei yhdelläkään valtiolla ole oikeutta käyttää Länsi-Saharan voimavaroja ilman Länsi-Saharan kansalaisilta saatua lupaa. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   . Arvoisa puhemies, Länsi-Saharan kansalaisten ahdinkoa ei helpoteta, jos viemme omat katastrofaaliset kalastusmenettelymme heidän alueelleen, jonka Marokko on laittomasti miehittänyt. Heikkona esityksenä voidaan pitää sitä, että EU, joka yleensä toimii oikeusvaltioperiaatteen vartijana, vetoaa tässä asiassa teknisiin seikkoihin ja kiertoilmauksiin perustellakseen sen, että olemme oikeastaan itse osallisina tässä laittomassa miehityksessä. Äänestin tätä heikkoa mietintöä vastaan ja olen surullinen, että parlamentti hyväksyi sen. 
Jean-Pierre Audy (PPE-DE ),
   Äänestin kollegani, jäsen Frassonin laatiman, Euroopan komission äskettäisiä kertomuksia yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta koskevan mietinnön puolesta. Tätä mietintöä odotettiin innolla joulukuussa 2003 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen jälkeen. Sääntelyn parantamista koskevana sopimuksena yleisesti tunnetulla toimielinten välisellä sopimuksella pyrittiin sekä vähentämään EU:n lainsäädännön määrää että yksinkertaistamaan sitä. Sopimuksella oli tarkoitus varmistaa, että lainsäädäntö pannaan täytäntöön asianmukaisesti kaikkialla. Tämä on välttämätön edellytys, jos halutaan luoda oikeuteen perustuva alue. Jäsenvaltiot ovat kuitenkin valitettavasti huonoja saattamaan yhteisön säännöksiä osaksi kansallista lainsäädäntöään. Mikä pahempaa, ne soveltavat säännöksiä kehnosti, eikä niitä rangaista tästä. Tähän on syypää Euroopan komissio. Olisi muistettava, että jäsenvaltiot ovat vastuussa yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta. Kaikki tietävät, kuinka huonosti nykyinen järjestely toimii ja kuinka se syventää kuilua Euroopan yhdentymisen ja toisaalta Euroopan unionin kansalaisten välillä, jotka tiedostavat tilanteen epäoikeudenmukaisuuden päivittäin. Olisikohan nyt aika harkita, että Euroopan unionille perustettaisiin riippumattomista tarkastajista koostuva elin, jonka tehtävänä olisi valvoa yhteisön oikeuden soveltamista jäsenvaltioissa. 
Bruno Gollnisch (NI ),
   Tänään äänestettävinä olleista kertomuksista selviää, että yhteisön oikeuden soveltamiseen liittyvien ongelmien määrä kasvaa ja että Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi toimitetaan yhä enemmän asioita.
Komission 21. vuosikertomuksen mukaan 31. joulukuuta 2003 tutkittavana oli 3 927 rikkomusta, kun vuonna 1999 tapauksia oli 2 270 ja vuonna 1978 ainoastaan 124. Tämä johtuu osittain EU:n lainsäädännön suuresta määrästä mutta myös siitä, että komissiolla on valittavanaan paljon erilaisia seuraamuksia, joita se voi asettaa kaikille jäsenvaltioille, jotka eivät halua noudattaa yhteisön lainsäädäntöä.
Yhteisön oikeuden soveltaminen on aiheena ennen kaikkea poliittinen eikä oikeudellinen tai teknokraattinen, kuten monet ajattelevat ja sanovat. Tosiasiassa usein tehdään niin, että peitellään Euroopan unionin toimivaltaa ja jäsenvaltioiden suvereniteettia koskevia ristiriitoja. Tässä yhteydessä mainitsen, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin teki hiljattain – 13. syyskuuta 2005 - päätöksen, jossa tuomioistuin käsitteli ensimmäisen kerran ja ilman minkäänlaista oikeusperustaa rikosoikeudellista asiaa yhteisön toimivaltaan kuuluvana. Tämä antaa viitteitä siitä, millaiseksi toimielin on kehittynyt. On siis ymmärrettävää, etteivät jäsenvaltiot ole halukkaita soveltamaan yhteisön oikeutta, jota he eivät ole valinneet. 
Sérgio Marques (PPE-DE ),
   . Yhteisön oikeuden soveltamisen valvonta on komission tehtävä, koska se on "perussopimusten valvoja". Komissio saa tiedon kaikista yhteisön perussopimusten noudattamatta jättämiseen liittyvistä tapauksista, ja sen tehtävänä on antaa varoitus ja määrätä seuraamukset kyseisille jäsenvaltioille.
Komission vuosikertomuksissa yhteisön oikeuden soveltamisesta käsitellään sitä, kuinka jäsenvaltiot ovat edistyneet direktiivien saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöään, lainsäädännön soveltamisen tehokkaan seurannan varmistamiseksi. Valvonta ei ole ainoastaan sen arvioimista, kuinka suuri osuus lainsäädännöstä on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä, vaan myös tämän toiminnan laadun arvioimista.
Komission tavoitteena on parantaa yhteisön menettelyä tekemällä siitä entistä avoimemman. Tältä osin komissio onkin todennut, että se pyrkii vähentämään lainsäädännön määrää ja poistamaan tehottomat säädökset. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sääntelyn purkamista.
Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että komission yksiköt tarvitsevat lisää henkilöstöresursseja ja määrärahoja, jos halutaan parantaa niiden mahdollisuutta käsitellä rikkomuksia. Pidän myönteisenä myös sitä, että jokaiseen jäsenvaltioon perustetaan koordinointipisteet, joihin otetaan yhteyttä kysymyksissä, jotka koskevat lainsäädännön saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä ja yhteisön oikeuden soveltamista sekä koordinointia kansallisten ministeriöiden ja alueellisten tai paikallisten viranomaisten kanssa. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   . Vaikka yhteisön lainsäädäntöä onkin sekä voimassa että valmisteilla poikkeuksellisen paljon ja toisinaan perusteetta, on mahdollista seurata, miten uuden säädöksen saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä ja voimaansaattamisessa on edistytty.
Kuten mietinnössä todetaan, yhteisön toimielimiltä ja erityisesti komissiolta kuluu poikkeuksellisen paljon aikaa yhteisön oikeuden soveltamisen valvontaan. Tämä on erityisen valitettavaa, koska järjestelmän tehokkuus heikkenee ja se menettää hyvin tärkeän ominaisuuden, jonka ansiosta jäsenvaltiot pystyvät täyttämään velvoitteensa määräajassa.
Toinen prosessia koskeva tärkeä näkökohta on, että koska kansalliseen lainsäädäntöön saattamiseen tai oikeuden soveltamiseen liittyviä vaikeuksia valvotaan tiiviisti, yhteisön lainsäädännön laatua pitäisi olla mahdollista parantaa, etenkin koska tätä koskevat toimet on jo pantu alulle, kuten mietinnössä korostetaankin. 
José Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   . Kun otetaan huomioon niiden tapausten määrä, joissa yhteisön lainsäädännön saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on viivästynyt tai ei ole lainkaan toteutunut, lainsäätäjän on varmistettava, että lakien soveltamista valvotaan asianmukaisesti ja ennen kaikkea että lakeja yksinkertaistetaan ja toissijaisuusperiaatetta noudatetaan.
Yhteisön lainsäädäntöä sovelletaan puutteellisesti, kunnes siitä tehdään selkeää ja helppotajuista ja kunnes koko yhteisön säännöstöstä tehdään helposti ymmärrettävä. Jos yhteisön lainsäädäntö ei ole hyvää, sitä on erittäin vaikea soveltaa asianmukaisesti.
Olen erittäin tyytyväinen komission puheenjohtajan ehdotukseen edistää kampanjaa, jolla pyritään vähentämään lainsäädäntöä ja tehostamaan lainsäädännön antamista yhteisön toimielimissä. Toisinaan vähemmän on enemmän. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   . Arvoisa puhemies, kiitän ryhmääni kuuluvaa kollegaani, jäsen Frassonia, tästä erinomaisesta mietinnöstä, joka ei ehkä ole kaikkien huulilla mutta jossa kuitenkin käsitellään aihetta, joka on Euroopan unionin toimivallan kannalta ratkaiseva. Mietinnössä esitetään monia arkaluonteisia ehdotuksia lainsäädäntäprosessimme tehostamiseksi siltä osin, miten lainsäädäntö todellisuudessa vaikuttaa kansalaisiimme. Näinä päivinä skeptisyys EU:n toimintaa kohtaan on lisääntynyt, eikä tähän näkökohtaan kiinnitetä usein riittävästi huomiota. Annoin tänään mielelläni tukeni kollegalleni. 
Francesco Enrico Speroni (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, äänestin mietinnön puolesta, mutta haluan kuitenkin todeta suhtautuvani varauksella tarkistukseen, jossa mainitaan Euroopan perustuslakisopimus.
Perustuslakisopimusta ei itse asiassa hyväksytty vaan pikemminkin hylättiin. Perusteena olivat Ranskan ja Alankomaiden kansanäänestykset sekä äskettäin Italian tasavallan presidentiksi valitun, jäsen Napolitanon lähteminen. Virkaanastujaispuheessaan hän puolusti perustuslakisopimuksen tarkoitusperää unohtaen olevansa puolueiden yläpuolella. Italian parlamentti itse asiassa hyväksyikin sopimuksen, mutta ei yksimielisesti. Puolueiden yläpuolelle julistautuvan ei pitäisi kannattaa sellaista asiaa, josta Italian parlamentissa on eriäviä mielipiteitä. 
Jean-Pierre Audy (PPE-DE ),
   Äänestin kollegani, jäsen Doornin erinomaisen mietinnön puolesta, joka koskee Euroopan parlamentin päätöslauselmaesitystä toissijaisuusperiaatteen soveltamisesta. Yhteisön lainsäädäntöä sovelletaan jatkuvasti siten, että Euroopan yhdentymisen ja kansojen välinen kuilu syvenee. Siksi onkin erittäin tärkeää saada kipeästi tarvittavaa johdonmukaisuutta yhteisön lainsäädäntöön, sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä ja soveltamiseen käytännössä. Kaikki perusteettomat säädökset on kumottava, ja välttämättömiä säädöksiä sovellettava asianmukaisesti. Kannatan ajatusta, että Euroopan parlamentti osallistuu tiiviisti toimiin, joilla valvotaan yhteisön lainsäädännön soveltamista jäsenvaltioissa. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   . Mietinnön kaikista aiheista eniten huomiota ansaitsee yhteisön lainsäädännön vaikutusten arviointi.
Kuten olen aiemmin todennut, yhteisön toimielinten lainsäädäntätyötä ja ennen kaikkea sen vaikutuksia on mahdollista valvoa, vaikka lainsäädäntötyö on jatkuvaa ja määrältään ehkä liiallista. Lainsäädäntätyön valvonnan olisi aina oltava tärkeällä sijalla asialistalla.
Tässä yhteydessä toissijaisuusperiaate on hyvinkin merkittävä tekijä, sillä laajimmassa merkityksessään sen olisi oltava EU:n lainsäädäntätyön yhtenä kulmakivenä. Toissijaisuusperiaate sopii täydellisesti lainsäädäntätyöhön, sillä sen mukaan otetaan huomioon jokaisen maan tarpeet sekä ylläpidetään tiivistä yhteyttä viranomaisten ja kansalaisten välillä.
On kuitenkin myönnettävä, että on monia tilanteita, joissa tarvitaan yhteisön tason toimia, eikä toissijaisuus sovellu niihin. Tämä on kuitenkin yksi toissijaisuusperiaatteen tärkein piirre. Lopuksi haluan mainita, kuinka tärkeää on tunnustaa kansallisten parlamenttien asema, sillä niiden asema vaikuttaa merkittävästi siihen, että lainsäädäntötyöstä saadaan hyviä tuloksia. En halua heikentää mietinnön muiden näkökohtien merkitystä, mutta nämä ovat paremman säädöskäytännön avaintekijöitä. 
José Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   . Kuten olen aiemminkin todennut, toissijaisuusperiaate on jo kauan ollut tärkeä edellytys ja periaate, jolla pitäisi olla tärkeämpi asema. Tämän lisäksi se on kulmakivi, joka tuo esiin todelliset Euroopan kannattajat. He ovat sekä sanoissaan että teoissaan uskollisia perustuslakisopimusluonnoksen teemalle ja motolle "moninaisuudessaan yhtenäinen".
EU:n on korostettava ennen kaikkea kansalaisten lähellä tehtävää päätöksentekoa, arvioitava uusia hyväksymiään säädöksiä ja varmistettava, että nykyisiä säädöksiä yksinkertaistetaan noudattaen ymmärrettävyyden ja asianmukaisuuden periaatteita sekä suhteellisuusperiaatetta.
Mielestäni EU hyötyy siitä, että säädösten antamisen perusteena on laatu eikä niinkään määrä ja että kansalliset parlamentit ja muut osapuolet, joita asia suoraan koskee, saavat riittävästi osallistua prosessiin, jotta ne saavat kantansa kuuluviin riittävän aikaisin ja voivat esittää vaihtoehtoisia ehdotuksia. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   . Arvoisa puhemies, kiitän jäsen Doornia tästä mietinnöstä, sillä katson, että EU:n toiminnasta saataisiin huomattavasti avoimempaa kansalaisten näkökulmasta, jos toissijaisuusperiaatetta sovellettaisiin asianmukaisesti. Olen kotoisin Skotlannista, ja siksi minua harmittaakin, että Skotlannin parlamentilla on valtaa päättää niin monista elämänaloista, mutta tosiasiassa se suljetaan EU:ssa käytävien neuvottelujen ulkopuolelle, koska toissijaisuusperiaatteen katsotaan aivan liian usein koskevan vain jäsenvaltion pääkaupunkia. Mielestäni tätä mietintöä voidaan pitää edistysaskeleena, mutta meillä EU:ssa on vielä paljon työtä jäljellä. 
Jean-Pierre Audy (PPE-DE ),
   Äänestin voimassa olevan sisämarkkinalainsäädännön täytäntöönpanosta, seurauksista ja vaikutuksista annettavaa Euroopan parlamentin päätöslauselmaesitystä koskevan mietinnön puolesta. Yhteisön lainsäädäntöä sovelletaan jatkuvasti siten, että Euroopan yhdentymisen ja kansojen välinen kuilu syvenee. Siksi onkin erittäin tärkeää saada pian kipeästi tarvittavaa johdonmukaisuutta yhteisön lainsäädäntöön, sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä ja soveltamiseen käytännössä. Kaikki perusteettomat säädökset on kumottava, ja välttämättömiä säädöksiä sovellettava asianmukaisesti. Kannatan ajatusta, että Euroopan parlamentti osallistuu tiiviisti toimiin, joilla valvotaan yhteisön lainsäädännön soveltamista jäsenvaltioissa. Kun otetaan huomioon yhteisön lainsäädännön soveltamiseen liittyvät ongelmat, tulee mieleen, olisiko nyt aika harkita, että Euroopan unionille perustettaisiin riippumattomista tarkastajista koostuva elin. Se olisi suoraan Euroopan unionin alainen, ja sen tehtävänä olisi valvoa yhteisön oikeuden soveltamista jäsenvaltioissa. Tarkoituksena olisi varmistaa, että sisämarkkinat toimivat niin kuin niiden kuuluukin. 
Bruno Gollnisch (NI ),
   Yksi syy, miksi EU:n jäsenvaltiot eivät noudata yhteisön direktiivejä ja muita asiakirjoja – syy, jota ei kummallista kyllä ole mainittu yhdessäkään mietinnössä – liittyy erityisesti siihen, kuinka säädökset hyväksytään. Noudattamatta jättäminen on tosiaankin valitettava seuraus siitä, että määräenemmistöpäätöskäytäntö on laajennettu neuvostoon. Jäsenvaltioilla, jotka omine perusteineen jäävät äänestyksissä vähemmistöön, on luonnollisesti vaikeuksia soveltaa tällaisia päätöksiä omilla alueillaan.
Tästä kaikesta aiheutuu todellista oikeudellista epävarmuutta EU:n toimielimille, jäsenvaltioille ja kansalaisille. Ensisijaiseksi tavoitteeksi on siis asetettava yhteisön voimassa olevan lainsäädännön nopea kodifiointi sekä EU:n eri toimielinten, myös valtavan määrän lainsäädäntöä tuottaneen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen, toimivaltuuksien määrittely ja rajaaminen. Näin jäsenvaltioiden ei tarvitsisi enää kärsiä liiallisten ja tarpeettoman tiukkojen lainsäädännöllisten tai oikeudellisten normien seurauksista. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   . Parempaa säädöskäytäntöä koskeva komission aloite on elintärkeä pyrittäessä saavuttamaan EU:n kansalaisten, kuluttajien ja yrittäjien luottamus. Tämä luottamus perustuu heidän omiin kokemuksiinsa tai omiin käsityksiinsä yhteisön lainsäädännöstä ja sen vaikutuksista heidän jokapäiväiseen elämäänsä. Näin ollen tämä luottamus on otettava huomioon sisämarkkinoiden yhteydessä siten, että lainsäädäntätyö on tehokasta ja luotettavaa eikä sillä estetä innovaatiotoimintaa tai aiheuteta turhia vääristymiä ja kuluja etenkään pk-yrityksille, viranomaisille tai vapaaehtoisryhmille.
Lainsäädännöllä on tarjottava uusia kaupankäyntimahdollisuuksia elinkeinoelämälle, annettava kuluttajille ja kansalaisille lisää valinnanvaraa sekä suojeltava ympäristöä, sosiaalisia oikeuksia ja kuluttajan oikeuksia. Jos emme toimi näin, uimme vastavirtaan ja heikennämme Lissabonin strategiaa, kasvua ja työpaikkojen syntyä sekä sisämarkkinoiden toimintaa.
Näin ollen äänestin jäsen McCarthyn mietinnön puolesta. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Kannatamme yhteisön lainsäädäntöön sisältyvien merkityksettömien ja vanhentuneiden säädösten kumoamista. Tavoitteena on yksinkertaistaa sääntelykehystä siten, että tehdään asianmukaisia, selkeitä ja tehokkaita päätöksiä, joilla ei heikennetä toissijaisuusperiaatetta. Mielestäni toissijaisuusperiaatetta olisi korostettava tässä mietinnössä, jotta varmistettaisiin, että periaatetta noudatetaan koko lainsäädäntäprosessissa.
Tämän tavoitteen varjoon ei kuitenkaan pidä jättää tiettyjä periaatteita, jotka koskevat kansalaisten perusoikeuksien turvaamista, kuten sosiaalisia oikeuksia ja työntekijöiden oikeuksia.
Kannatamme myös toimia, joilla muutetaan EU:n lainsäädännön laatua sääteleviä nykyisiä toimielinten välisiä sopimuksia.
Näin ollen äänestimme mietinnön puolesta, vaikka suhtaudummekin varauksella joihinkin sen kohtiin ja itse asiassa vastustamme joitakin muita kohtia niiden epäselvien sanamuotojen vuoksi, mikä mainittiin jo aikaisemmin. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   . Yleisesti olen erittäin tyytyväinen keskustelun ja äänestyksen aiheena olevaan mietintöön sekä komission tiedonantoon, johon mietintö perustuu.
Yhteisön lainsäädännön jäsentelyn ja uudelleentarkastelun toteuttamista koskevaa ehdotusta olisi tuettava, jotta saataisiin yksinkertaistettua sääntely-ympäristöä. Yksinkertaistaminen on välttämätön edellytys, jos halutaan lisätä sekä kansalaisten että asianajajien oikeusvarmuutta. Ehdotus tarjoaa myös mahdollisuuden yksinkertaistaa sääntely-ympäristöä, mikä on ratkaisevaa liiketoiminnan kehittämisen kannalta.
Mietintöön ja komission tiedonantoon sisältyy yksi kohta, josta en ole aivan samaa mieltä. En voi hyväksyä molemmissa teksteissä esitettyä ajatusta, että asetusten muodossa annettava lainsäädäntö on huomattavasti tehokkaampaa kuin direktiivien muodossa annettava lainsäädäntö. Vaikka direktiivien saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä liittyykin vaikeuksia, olen päinvastoin sitä mieltä, että direktiiveillä saadaan aikaan lainsäädäntöä, joka tukee arvostamaani ajatusta yhteisöstä. Kantani ei tarkoita sitä, että kieltäydyn hyväksymästä asetuksia tai myöntämästä niiden itsestään selvää hyödyllisyyttä. 
Carl Schlyter (Verts/ALE ),
   Äänestän tyhjää. Mietintöön sisältyy toki myönteisiä kohtia, kuten kehotus, että neuvoston olisi muutettava toimintaansa avoimemmaksi, mutta muutoin siinä keskitytään liialti kasvuun ja kustannusten vähentämiseen. Päinvastoin siinä olisi korostettava kestävän kehityksen ja suuremman kustannustehokkuuden merkitystä. Varsinaisena tavoitteena ei ole vähentää kustannuksia, sillä sen vuoksi saatetaan jatkuvasti heikentää julkista taloutta. Kustannustehokkuus onkin parempi tavoite. 
Bruno Gollnisch (NI ),
   On erinomaista, että lainsäädännöstä saadaan poistettua hyödyttömät ja haitalliset lainsäädäntötekstit, jotka ovat ristiriidassa yhteisön muiden säännösten kanssa tai jotka ennen kaikkea ovat kovasti ylistettyjen toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden vastaisia. Mahdollinen tyytyväisyys hälvenee kuitenkin nopeasti, kun törmätään kuvaukseen komissiolla olevista kohtuuttomista lainsäädäntöoikeuksista. Käytän tilaisuutta hyväkseni ja huomautan, ettei kyseisellä toimielimellä ole minkäänlaista demokraattista tai vaaleilla saatua oikeutusta, mutta silti se voi halutessaan poistaa tai tarkistaa lainsäädäntöehdotuksen ja ilmoittaa tai olla ilmoittamatta parlamentille päätöksensä perusteluista sekä ottaa tai olla ottamatta huomioon parlamentin kannan asiaan. Lyhyesti sanoen, se voi tehdä mitä tahtoo.
Kamalinta tässä on se, että parlamentti on tyytyväinen tilanteeseen ja myöntää tämän. Parlamentti on antanut epämääräisen uhkauksen, että komissiota arvostellaan, mikäli se todella menisi liian pitkälle. Tiedämme kuitenkin, ettei komissiolla ole ollut edes Santerin johtaman komission kautta tahranneiden skandaalien huonoimpina hetkinä poliittista rohkeutta kieltäytyä tukemasta eurooppalaista supervaltiota kuvastavaa toimielintä. Vaikka teknokratiaa harjoitetaan parlamentin hiljaisella tuella, ei teknokratian luonne muutu miksikään. 
Hélène Goudin ja Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Päätimme äänestää tyhjää tästä mielipidepäätöslauselmasta.
Perusajatuksenamme on, että ministerineuvostolla olisi oltava EU:n muihin toimielimiin nähden eniten poliittista valtaa, sillä ministerineuvosto edustaa jäsenvaltioita EU:ssa, jonka toiminnan katsomme olevan hallitustenvälistä yhteistyötä. Näin ollen myös me katsomme, että ministerineuvostolla olisi oltava oikeus esittää lainsäädäntöehdotuksia aivan kuten komissiollakin on.
Emme ole myöskään samaa mieltä mietintöluonnoksen B kohdassa esitetystä kannasta, jonka mukaan komission olisi harkittava tarkkaan, ennen kuin se poistaa 68 lainsäädäntöehdotusta, joissa ei katsota noudatettavan parempaa lainsäädäntöä edistäviä periaatteita. Pidämme täysin periaatteellisena asiana sitä, että komission kannattaa pyrkiä vähentämään EU:ssa tehtävien lainsäädäntöehdotusten määrää. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   . Käsiteltävänämme olevan tiedonannon aihetta on syytä tarkastella laajemmasta näkökulmasta. Ei pidä käsitellä ainoastaan oikeusperustaa tai sitä, kuinka vähän komissio peruu lainsäädäntöehdotuksia.
Mielestäni tässä asiassa on oleellisinta se, että aikaisempien tapahtumien vuoksi lainsäädäntäprosessi ajautui monilta osin epävarmuuden tilaan, johon ei ollut syytä mutta jota ei ollut myöskään korjattu.
Eri toimielinten toimivaltuuksia koskevasta keskustelusta totean, että on tutkittava, millaista toimintaa yhteisön lainsäädäntämenettelyissä voidaan pitää tavanomaisena ja byrokraattisena. Lisäksi meidän on syytä kiinnittää huomiota ja miettiä sitä, että parlamentilla ja neuvostolla on yhteensä yli 500 asiakirjaa, joiden käsittelyä ei ole aloitettu. EU:n ei tarvitse säätää runsaasti lakeja lisätäkseen merkitystään. Ollakseen hyödyllinen EU:n on säädettävä hyviä lakeja. 


Puhemies
   . Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma kertomuksesta, joka koskee Bulgarian ja Romanian edistymistä liittymisvalmisteluissa.
José Manuel Barroso,
   . Arvoisa puhemies, olen iloinen voidessani esitellä teille tänään Bulgarian ja Romanian liittymisvalmisteluista tekemämme arvioinnin tulokset ja keskustelen niistä mielelläni teidän kanssanne.
Haluan kiittää parlamenttia ja erityisesti parlamentin ulkoasioiden valiokuntaa ja sen puheenjohtajaa Brokia ja esittelijöitä Van Ordenia ja Moscovicia heidän panoksestaan tämän tärkeän hankkeen hyväksi. Arvostan suuresti yhteishenkeä, joka on vallinnut tästä aiheesta useasti käymissämme keskusteluissa. Kuten tiedätte, päätös, jonka komissio on tänään tehnyt, on tulos laajasta arviointiprosessista ja kaikkien suurimpien sidosryhmien kanssa käydystä vuoropuhelusta. Lähestymistapamme perustuu siihen, että Euroopan unionin on täytettävä olemassa olevat sitoumukset. Samalla meidän on oltava ankaria suhtautumisessamme niihin kriteereihin, jotka liittyvien valtioiden on täytettävä.
Jos vain sallitte, haluan esittää muutamia lyhyitä huomioita, ennen kuin annan puheenvuoron Olli Rehnille, joka kommentoi yksityiskohtaisemmin seurantakertomukseen sisältyviä komission havaintoja.
Bulgarian ja Romanian hallitukset ovat lokakuusta lähtien ponnistelleet erittäin ankarasti jäljellä olevien sitoumustensa täyttämiseksi. Maat ovat jatkuvasti edenneet liittymisvalmisteluissaan. Antakaamme kiitosta silloin, kun siihen on aihetta. Tärkeitä kysymyksiä on kuitenkin yhä pöydällä. Korostan erityisesti sitä, että edistymisen on jatkuttava oikeus- ja sisäasioiden alalla. Komissio uskoo Romanian ja Bulgarian olevan valmiita jäsenyyteen 1. tammikuuta 2007 sillä edellytyksellä, että ne seuraavan kuukauden aikana paneutuvat jäljellä oleviin kysymyksiin.
Ensimmäiseksi haluaisin käsitellä oikeudellisten uudistusten ja korruption torjunnan tilannetta. Odotamme, että jokaisella EU:hun liittyvällä maalla on täysin toimiva oikeudellinen järjestelmä korruption ja järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi. Tämä on olennaisen tärkeää, koska tällä tuetaan koko yhteiskunnan ja talouden toimivuutta. Kumpikin maa on osoittanut pyrkivänsä määrätietoisesti toteuttamaan jäljellä olevat tarpeelliset uudistukset, ja kertomuksissamme näille maille annetaan täysi tunnustus jo saavutetuista tuloksista. Bulgarian on vielä annettava selkeää näyttöä saavuttamistaan tuloksista korruption ja erityisesti korkean tason korruption torjunnassa korruptiotutkimusten ja niiden perusteella vireille pantavien oikeudellisten menettelyjen alalla. Lisäksi Bulgarian on jatkettava oikeuslaitoksen uudistamista ja poistettava kaikki oikeuslaitoksen riippumattomuuteen kohdistuvat epäilyt. Lisäksi odotamme Bulgarian tehostavan ponnistelujaan niiden tutkimusten alalla, jotka koskevat järjestäytyneen rikollisuuden verkostoja.
Romanian on jatkettava ponnistelujaan ja esitettävä uusia tuloksia korruption torjunnassa erityisesti lisätutkimusten ja niiden perusteella vireille pantavien oikeudellisten menettelyjen alalla. Romanian on vahvistettava käynnissä olevien oikeudellisten uudistusten toteuttamista.
Sen osalta, missä määrin Bulgaria ja Romania ovat saattaneet lainsäädäntönsä yhteisön säännöstön mukaiseksi, olemme havainneet edistymisen jatkuvan. Varsin ongelmallisia ovat kuitenkin edelleen eräät alat: maatalous ja elintarviketurvallisuus, oikeus- ja sisäasiat sekä julkinen talous. Jokaisen unioniin liittyvän maan on pystyttävä toteuttamaan Euroopan unionin politiikkoja asianmukaisesti liittymisestään lähtien. Pelisääntöjä on noudatettava. Odotamme, että Bulgaria ja Romania ryhtyvät välittömästi korjaaviin toimiin näillä ongelma-aloilla.
Viimeistään lokakuun alussa arvioimme tilannetta näiden jäljellä olevien kysymysten osalta. Komissio harkitsee tällä perusteella, onko sen yhä mahdollista pitää voimassa liittymispäivä 1. tammikuuta 2007. Näille kahdelle maalle on mahdollista olla valmiita vuonna 2007, mutta niiden on ryhdyttävä päättäväisiin toimiin.
Samalla Euroopan unionin on annettava selkeä merkki siitä, että se on valmis täyttämään sitoumuksensa. Tämä on ratkaisevan tärkeää liikevoiman säilyttämiseksi. Käytännön liittymisvalmistelujen on jatkuttava. Luotan kaikilta niiltä hallituksilta ja parlamenteilta, joiden on vielä saatettava päätökseen menettelynsä liittymissopimuksen ratifioimiseksi, saatavaan tukeen.
Lähestymistapamme perustuu tiukkoihin ehtoihin ja sitoumusten täyttämiseen. Tämän lähestymistavan ansiosta olemme vahvistuneet ja saaneet lisää varmuutta jokaisen laajentumisen yhteydessä. Edellisten laajentumisten ja erityisesti vuoden 2004 laajentumisen tavoin tulevakin laajentuminen on menestys.
Laajentuminen on aina ollut Euroopan vastaus strategisiin haasteisiin, ja historia on osoittanut, että tämä vastaus on ollut oikea. Yhä uudelleen laajentuminen on synnyttänyt dynaamisuutta, joka on antanut laajentuneelle Euroopalle paremmat valmiudet vaikuttaa maailmantilanteeseen.
Nykyisessä tilanteessamme on entistäkin tärkeämpää säilyttää se avoimuus ja kunnianhimo, jotka ovat aina innoittaneet meitä jatkamaan Euroopan rakentamista. Juuri tämän vuoksi komission jäsen Rehn ja minä olemme päättäneet matkustaa tänään Bukarestiin ja huomenna Sofiaan näiden seikkojen kertomiseksi ja antaaksemme näille kummallekin maalle selkeän kannustavan viestin.
Olli Rehn,
   . Arvoisa puhemies, 1. toukokuuta vietimme edellisen laajentumisen kaksivuotisjuhlaa. Kun tarkastelemme kulunutta kahta vuotta, meillä on syytä suureen tyytyväisyyteen ja ylpeyteen, vaikka aikanaan kauhuskenaarioista ei ollut puutetta. Tuomiopäivän ennustajien on kuitenkin osoitettu olleen väärässä.
Voimme onnistua yhtä hyvin Bulgarian ja Romanian tapauksessa. Kumpikin maa ponnistelee ankarasti jäljellä olevien puutteiden korjaamiseksi täyttääkseen liittymiskriteerit kokonaisuudessaan.
Komission velvollisuutena on arvioida kummankin maan edistymistä sen toteamiseksi, ovatko ne aidosti valmiita liittymään. Tavoitteenamme on ottaa Bulgaria ja Romania jäseniksi vuonna 2007, ja velvollisuutenamme on perussopimusten vartijoina varmistaa, että liittymisensä jälkeen ne pystyvät todella täyttämään ehdot. Edellisen tapaamisemme yhteydessä huhtikuun loppupuolella nimittäin lupasin teille, että teemme huolellisesti harkitun päätöksen, jolla pidetään liittymiseen asti ja vielä sen jälkeenkin yllä jatkuvien uudistusten ja liittymisen jälkeisten uudistusten liikevoimaa. Tällainen päätös on nyt tehty. Bulgaria ja Romania voivat liittyä unioniin tammikuussa 2007 sillä edellytyksellä, että ne osoittavat tarpeellista määrätietoisuutta, asennetta ja tuloksia jäljellä olevien puutteiden korjaamiseksi. Lokakuun alussa aiomme raportoida maiden edistymisestä ja arvioida sitä, voidaanko mainittu päivämäärä pitää voimassa.
Bulgaria ja Romania ovat siis käyneet läpi seurantaprosessin, joka on ollut ennennäkemättömän laaja ja tiivis. Poliittisten kriteerien osalta on todettava, että vaikka paljon on saavutettu, edistymisen varaa on vielä. Oikeuslaitoksen uudistaminen on toteutettava tehokkaasti ja korruption, erityisesti korkean tason korruption torjuntaa on vahvistettava.
Bulgarian on toden teolla tehostettava ponnistelujaan järjestäytyneen rikollisuuden ja korruption kitkemiseksi. Lisäksi sen on osoitettava selkeää näyttöä tuloksista korruption torjunnassa tutkimusten ja oikeudellisten menettelyjen osalta.
Tähänastisen edistymisensä pohjalta Romanian on jatkettava ponnistelujaan ja esitettävä lisää tuloksia korruption torjunnassa.
Ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen oikeuksien alalla sekä Bulgarian että Romanian on lisättävä ponnistelujaan.
Taloudellisten kriteerien osalta kummankin maan muuttuminen on onnistunut erinomaisesti, mistä kaikki Euroopassa hyötyvät. Kummassakin maassa kasvu on ollut viime vuosina ripeää, minkä ansiosta kaakkoiskulmaamme on syntynyt tuiki tarpeellisen taloudellisen dynaamisuuden alue.
Yhteisön säännöstön eli oikeusjärjestyksen osalta edistyminen on ollut merkittävää, ja suurin osa aloista ei tuota ongelmia sillä edellytyksellä, että valmistelujen nykyinen tahti jatkuu. Eräillä aloilla valmisteluja on kuitenkin tehostettava, ja lisäksi meillä on eräitä vakavia huolenaiheita. Elleivät maat ryhdy ripeisiin ja päättäväisiin korjaaviin toimiin, ne eivät ole valmiita näillä vakavaa huolta aiheuttavilla aloilla suunniteltuun liittymispäivämäärään mennessä.
Viime vuoden lokakuun jälkeen vakavaa huolta aiheuttavat alat ovat vähentyneet Bulgarian osalta kuudestatoista kuuteen ja Romanian osalta neljästätoista neljään. Niihin kuuluu edelleen eräitä maataloutta, elintarviketurvallisuutta ja eläinlääkintää sekä EU:n varojen valvontaa ja hallinnointia koskevia kysymyksiä. Jos nämä vakavat huolenaiheet eivät väisty, emme epäröi käyttää kaikkia apuvälineitämme. Kertomuksessamme täsmennetään nykyisen lainsäädännön nojalla käytössämme olevat suojatoimenpiteet ja muut suojaavat toimet. Näihin suojatoimenpiteisiin voidaan turvautua, jos liittymisen yhteydessä ilmenee edelleen eräitä rajallisia ongelmia esimerkiksi sisämarkkinoiden sekä oikeus- ja sisäasioiden aloilla, joilla voimme lisäksi perustaa liittymissopimukseen perustuvan valvontamekanismin.
Mitä tulee EU:n varojen käyttöön, yhteisön säännöstön mukaan vakavien ongelmien ilmetessä maksuja voidaan lykätä. Maatalouden osalta ehdotamme jopa uusia, tiukempia liittymissopimukseen perustuvia toimia, millä lähetämme vahvan viestin siitä, että huolehdimme rahoistamme.
Luotan siihen, että tämänpäiväinen tarkasti harkittu ja tiukka päätös saa ne kansalliset parlamentit ratifioimaan liittymissopimuksen, jotka eivät vielä ole sitä tehneet. Itse sopimukseen sisältyy ehtoja, suojatoimenpiteitä ja valvontamekanismeja, joilla varmistetaan se, että maat voivat liittyä vasta, kun ne ovat valmiita, ja että liittymisen jälkeen niiden on noudatettava jäsenyysvelvoitteitaan.
Totean meidän pitävän suuressa arvossa sitä, että Euroopan parlamentti on tukenut Bulgarian ja Romanian liittymisprosessia. Kuten puheenjohtaja Barroso ja puhemies Borrell viime vuonna sopivat, olemme kuunnelleet tarkasti näkemyksiänne, ennen kuin olemme esittäneet oman kantamme siitä, lykkäämmekö liittymisiä vai emme. Olen varma siitä, että tällä rakentavalla, avoimella ja tiukalla lähestymistavalla saavutetaan Bulgarian ja Romanian sekä Euroopan unionin kannalta parhaimmat tulokset.
Hans-Gert Poettering,
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan aluksi vakuuttaa komissiolle, että arvostan suuresti komission puheenjohtajan ja tietenkin asiasta vastaavan komission jäsenen läsnäoloa, kun keskustelun aiheena on näinkin tärkeä asia. Ryhmien puheenjohtajat ovat paikalla, ja myös parlamentin jäseniä on paikalla, vaikka heitä voisi olla enemmänkin, mutta tämänpäiväinenkin määrä riittänee. En voi kuitenkaan olla huomauttamatta, että täällä ei ole ketään edustamassa ministerineuvostoa, kuten ei ollut myöskään palestiinalaishallinnon presidentin pitäessä puheensa. Mielestäni ei ole hyväksyttävää, että neuvosto ei ole näin tärkeässä keskustelussa edustettuna.
Arvoisa puhemies, haluan kannustaa teitä – tämä ei koske pelkästään neuvoston puheenjohtajavaltiota eikä tämä ole osoitettu ainoastaan sille, koska asia koskee myös neuvoston pääsihteeristöä – käyttämään vaikutusvaltaanne neuvostoon nähden, jotta se olisi tosiasiallisesti edustettuna näin tärkeissä keskusteluissa. Te, arvoisa puhemies, saatte tukemme, jos välitätte tämän viestin mahdollisimman selkeästi neuvostolle, neuvoston pääsihteeristölle ja myös puheenjohtajavaltiolle.
Seuraavaksi siirryn varsinaiseen asiaan. Bulgaria ja Romania valmistautuvat liittymään Euroopan unioniin. Iloitsemme ennakolta heidän tulostaan, ja haluaisin kiittää näitä maita siitä muutamalla sanalla. Monilla tahoilla on annettu ymmärtää, että näiden maiden olisi otettava oppia meistä, jotka muodostamme nykyisen 25 jäsenvaltion Euroopan unionin. Kuinka valtava ponnistus Romanialle ja Bulgarialle onkaan ollut korjata kommunistisen diktatuurin 45 vuotta kestäneestä huonosta hallinnosta aiheutunut vahinko ja muuttua demokratiaksi ja oikeusvaltioksi. Meidän on vielä kerran annettava tunnustusta näille maille siitä, kuinka pitkän taipaleen ne ovat taittaneet.
Usein – ja usein myös perustellusti – arvostelemme hallintoamme kaikilla sen tasoilla sekä Euroopan unionissa että jäsenvaltioissa. Haluan kuitenkin todeta, että on erittäin hyvä asia, että Euroopan unionissa ja jäsenvaltioissa vallitsevat hallintojärjestelmät perustuvat oikeuteen niin, että kaikki hallinnolliset toimet tai kaikki viranomaistoimet on mahdollista riitauttaa oikeusjärjestelmän puitteissa. Mitään vastaavaa ei ole entisissä kommunistimaissa, ja tällainen järjestelmä niiden on rakennettava. Tämän vuoksi on hyvin tärkeää, että rakennamme oikeusjärjestelmän, jonka luonteeseen kuuluu oikeusvaltioperiaate. Tämä on valtava ponnistus.
Haluan sanoa hallituksille, parlamenteille ja ihmisille – myös Bulgariassa ja Romaniassa – että keskusteluamme ja huolestumistamme edistymisen puuttumisesta ei pidä tulkita viestiksi siitä, että haluamme opettaa näitä maita. Haluamme päinvastoin tehdä yhteistyötä, jotta Romanian ja Bulgarian liittyminen on meidän kaikkien kannalta menestys – sekä näille kahdelle maalle itselleen että koko Euroopan unionille.
Emme kyseenalaista päivämääriä, ja olen sitä mieltä, että te, puheenjohtaja Barroso, ja te, komission jäsen Rehn, olette tehneet viisaasti todetessanne, että haluamme kannustaa kumpaakin maata korjaamaan jäljellä olevat puutteet lainsäädännöllisesti ja käytännön täytäntöönpanon avulla siten, että – vaikka nämä maat eivät pystykään saattamaan kaikkea kuntoon seuraavien kuukausien aikana – voimme toivoa voivamme kertoa niille syksyllä hyvällä omallatunnolla, että ne ovat tervetulleita unioniin 1. tammikuuta 2007. Tämän vuoksi olette tehneet viisaan päätöksen, jota tuemme, ja päätöksen, jolla näitä kahta maata kannustetaan jatkamaan tiellä, jolle ne ovat lähteneet.
Tänään kaikki sopii yhteen. Lisäksi on korostettava, että myös nykyisen Euroopan unionin kansalaiset ovat tästä huolestuneita. He eivät ole vielä tottuneet siihen, että yhteisöömme kuuluu nykyisellään 25 jäsenvaltiota. Kymmenen maata liittyi unioniimme 1. toukokuuta 2004. Meidän on välitettävä tästä kansalaisillemme myönteinen viesti ja sanottava, että Viron, Latvian, Liettuan, Puolan, Tšekin tasavallan, Slovakian, Unkarin, Slovenian ja tietenkin myös Maltan ja Kyproksen liittyminen unioniimme oli valtava menestys, koska oikeusvaltio, demokratia ja sosiaalinen markkinatalous ovat vakiintuneet näihin maihin, ja tämän ansiosta vakaus on helpompi säilyttää koko Euroopassa. Tämä meidän on kerrottava kansalaisillemme sen sijaan että jatkuvasti keskitymme pelkästään arvosteluun ja haasteiden esittämiseen. Tältä pohjalta meillä on vielä paljon työtä tehtävänä yksimielisyyden lisäämiseksi Euroopan unionissa.
Viime kuukausina Euroopan parlamentti on saavuttanut varsin paljon, ja mielestäni voimme olla tästä ylpeitä, vaikka meidän onkin aina pystyttävä harjoittamaan itsekritiikkiä. Palveludirektiivin osalta on saavutettu suuri kompromissi, ja sen jälkeen on hyväksytty rahoituskehys, johon onnistuimme tekemään merkittäviä parannuksia, mutta tekemistä riittää vielä, koska kemikaaleja koskevan REACH-lainsäädännön osalta meidän on onnistuttava saattamaan tasapainoon taloudelliset näkökohdat ja ympäristönäkökohdat.
Olemme tänään keskustelleet komission jäsenen Wallströmin kanssa – hän puhui koko komission puolesta ja myös komission puheenjohtajan puolesta – siitä, että tärkein asia Euroopan unionin poliittisen ja psykologisen ympäristön parantamisen jälkeen on se, ettemme saa jättää epäilyksen häivääkään siitä, että Euroopan parlamentin enemmistö haluaa perustuslakisopimuksen toteutuvan. Tämä on Euroopan parlamentin tahto, koska tarvitsemme perustuslakisopimusta, jos tarkoituksena on se, että Euroopan unioni saa pelisäännöt päätöksentekoa varten ja yhteiset arvot, jotka sitovat meidät yhteen.
Toivon, että komissio ottaa kaiken tämän huomioon. Arvoisa komission puheenjohtaja Barroso, on mielestäni hyvä asia, että olette tänään tehnyt päätöksenne ja sen jälkeen perustellut sen heti Euroopan parlamentille. Huomenna matkustatte Romaniaan ja Bulgariaan. Toivotan teille hyvää matkaa ja meille kaikille hyvää yhteistä eurooppalaista tulevaisuutta.
Martin Schulz,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin olen iloinen siitä, että komission puheenjohtaja on tänään seurassamme, koska hänen läsnäolonsa korostaa tämän keskustelun tärkeyttä. Se korostaa keskustelun tärkeyttä, koska keskustelemme tärkeästä asiasta. Emme saa aliarvioida sitä, että tämä päätös, joka meidän on tehtävä, joka neuvoston on tehtävä ja joka teidän on vielä tehtävä, on hyvin merkittävä sekä sisäisten vaikutustensa että niiden vaikutusten kannalta, joita sillä on keskustelumme aiheena olevalle kahdelle maalle.
Me Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattisen ryhmän jäsenet, parlamenttimme sosiaalidemokraatit, seisomme sen toiveen takana, jonka olemme esittäneet, eli jos suurempia esteitä ei ilmene, Bulgarian ja Romanian liittymispäivä on 1. tammikuuta 2007. Tämä on ollut ja on edelleen meidän kantamme, ja panen merkille, että puheenjohtaja ilmaisi tämän puheessaan hyvin täsmällisesti todetessaan, että komissio työskentelee siltä pohjalta, että nämä kaksi maata ovat valmiita liittymään EU:hun 1. tammikuuta 2007. Arvoisa komission jäsen Rehn ja arvoisa puheenjohtaja Barroso, olette käyttäneet sanamuotoja, jotka viittaavat siihen, että puutteita on olemassa – olette kuvailleet niitä pikemminkin pintapuolisesti kuin maininneet ne kohta kohdalta. Jos aiotte matkustaa Sofiaan ja Bukarestiin nyt, kun seitsemän vuotta on kulunut, annan teille hyvän neuvon: kun saavutte sinne, teidän on käytettävä täsmällisempää kieltä kertoessanne näille hallituksille siitä, mistä olette puhuneet parlamentille. Teidän on kerrottava tarkasti, missä puutteita on, ja sanottava tarkasti, millaisia parannuksia odotatte, koska ainoastaan tällä tavalla näillä hallituksilla on mahdollisuus tehdä se, mitä he ovat myös tähän asti tehneet, eli työskennellä ankarasti sen varmistamiseksi, että kaikki niiltä odotetut ja vaaditut kriteerit todella täytetään. Tämä on vain kohtuullista, koska, kuten te molemmat – sekä komission puheenjohtaja että komission jäsen – olette todenneet, nämä hallitukset tekevät paljon asioita. Se muutosprosessi, jonka nämä maat ovat läpikäyneet – ja tässä asiassa olen samaa mieltä puheenjohtaja Poetteringin kanssa – on jatkunut puolitoista vuosikymmentä ja vaatinut kansalaisilta paljon. Nyt kun meneillään on viimeinen vaihe, jossa meidän on otettava huomioon Bulgarian ja Romanian kansalaisten toiveet, heidän toiveensa siitä, että heidän maansa voivat liittyä Euroopan unioniin, on elintärkeää olla erittäin täsmällinen.
Voimme hyväksyä sen, mitä te, arvoisa puheenjohtaja Barroso ja arvoisa komission jäsen Rehn, olette todenneet, mutta näin todetessanne otatte kantaaksenne suuren vastuun, ja tämän vuoksi haluan tehdä täysin selväksi sen, mitä tämä vastuu tarkoittaa. Aiotte kertoa hallituksille Sofiassa ja Bukarestissa, mitkä ovat ne kriteerit, jotka niiden on vielä täytettävä. Aiotte kertoa niille, mitä niiltä vielä vaaditaan, ja olette puhuneet meille määräpäivästä, joka on lokakuussa. Tämä tarkoittaa sitä, että teidän on lokakuussa kerrottava neuvostolle ja Euroopan parlamentille hyvin täsmällisesti, ovatko asiat mielestänne niin kuin niiden pitääkin, ja jos asiat eivät ole niin, päätöksen olisi teidän omaa logiikkaanne käyttäen oltava muu kuin se, jonka tänään oletatte tuolloin tekevänne. Otatte tämän vuoksi itsellenne suuren vastuun, ja haluan tänään jälleen kerran tähdentää teille sitä, mitä tämä vastuu tarkoittaa. Tämän vuoksi tämänpäiväinen keskustelu on hyvin merkittävä ja vakavasti otettava.
Bulgariasta ja Romaniasta on siis määrä tulla Euroopan unionin jäsenvaltioita, ja me sosiaalidemokraatit haluaisimme niiden liittyvän 1. tammikuuta 2007. Olemme tietoisia siitä, että parannuksia on vielä tehtävä. Luotamme siihen, että maat tekevät nämä parannukset, jotta määräaikaa voidaan noudattaa. Pidämme selvänä, että seuraatte valppaasti tämän toteutumista.
On vielä yksi asia, jonka haluan mainita: olennaista ei ole pelkästään liittyminen tai vain ne sopimukset, joiden perusteella nämä maat liittyvät unioniin, vaan meidän on otettava huomioon myös se, miksi tämä liittyminen on niin tärkeää tässä historiallisessa tilanteessa. Näissä kahdessa maassa, jotka muodostavat Mustanmeren alueen, edistyminen on ollut valtavaa. Perustellusti kritisoimistanne seikoista huolimatta sekä Romania että Bulgaria ovat nyt huomattavasti vakaampia, ja tämä vakaus Euroopan unionin rajoilla on varsin merkittävä asia, koska kyseisen alueen ympärillä on muita alueita, jotka ovat myös naapurialueitamme mutta jotka eivät ole ollenkaan niin vakaita kuin toivoisimme niiden olevan. Tämän vuoksi on oman etumme mukaista, että nämä maat saavuttavat Euroopan unionin jäsenvaltioina taloudellisen, sosiaalisen, poliittisen ja kulttuurisen vakauden, ja näin ollen mitä nopeammin ne täyttävät nämä kriteerit, sitä nopeammin ne ovat valmiita liittymään unioniin ja sitä parempi se on kaikille asianosaisille, joilla en tarkoita pelkästään asianomaisia maita vaan myös Euroopan unionia.
Euroopan parlamentin sosiaalidemokraatit ovat panneet merkille komission ehdotuksen. Vaikka pidämme lähestymistapaa hyväksyttävänä, kehotamme teitä olemaan Bukarestissa ja Sofiassa täsmällisempiä kuin olette olleet tänään. Toivomme, että kumpikin maa täyttää kriteerit niin, että niistä voi tulla unionimme jäseniä 1. tammikuuta 2007.
Graham Watson,
   . – Arvoisa puhemies, haluan antaa tunnustusta komission jäsenelle Rehnille hänen tasapainoisesta ja perusteellisesta arvioinnistaan ja hänen asiantuntevuudestaan tämän asian käsittelyssä. Lisäksi kiitän yhdentymisestä EU:hun vastaavia ministereitä Anca Boagiuta ja Meglena Kunevaa ja heidän edeltäjiään heidän väsymättömästä ankarasta työstään.
Kirjailija Mark Twain totesi aikanaan, että voimme muuttaa maailmaa tai itseämme, mutta jälkimmäinen on vaikeampaa. Berliinin muurin murtaminen oli helppoa. Uuden demokraattisen kulttuurin rakentaminen kestää kauemmin, mutta puurtaminen ja sinnikkyys kannattavat. Päätös prosessin etenemisestä vuonna 2007 asianmukaisine suojalausekkeineen on oikea päätös. Ryhmäni on sitä mieltä, että komission on otettava päätöksensä syksyllä uudelleen harkittavaksi vain siinä tapauksessa, että tilanne on erittäin vakava.
Meille on tärkeää, että Romaniaa ja Bulgariaa arvioidaan yhtä lievästi tai yhtä ankarasti kuin edellisiä uusia jäsenvaltioita. Valvontamme on oltava nykyisten sopimusmääräysten ja voimassa olevan lainsäädännön mukaista. Suhtaudumme tämän vuoksi hyvin vakavasti siihen, että komissio on ilmaissut vakavan huolestumisensa korruption jatkumisesta ja oikeusvaltion puutteellisuuksista. Näillä aloillahan tarvitaan kiireellisiä lisätoimia. Myös romanien huono kohtelu huolestuttaa edelleen, minkä vuoksi on hyvin merkityksellistä, että kuusi valtionpäämiestä ja hallituksen päämiestä on julistanut Romanivuosikymmen alkaneeksi.
Monilla muillakin aloilla komissio on havainnut puutteita. Nämä on oikaistava viipymättä. Liittyminen ei voi kuitenkaan olla tutkinto, jossa ehdokkaat epäonnistuvat. Epäonnistuminenhan olisi ainakin yhtä paljon unionin kuin ehdokasvaltioiden vika. Yhteiskunnan hyvinvoinnin kannalta tärkeintä on se suunta, mihin yhteiskunnat katsovat. Bulgaria ja Romania katsovat ja kulkevat oikeaan suuntaan. Voidaanko näin sanoa kaikista nykyisistä jäsenvaltioista? Hyvät kollegat, kuvitelkaapa, että viime syksynä Romanian sisäministeri olisi ehdottanut epäiltyjen pidättämistä kolmeksi kuukaudeksi ilman syytteitä tai että Bulgarian pääministeri olisi käyttänyt salaista palvelua kollegojensa vakoilemiseen. Tämä olisi ollut järisyttävää.
Ryhmäni on aina katsonut karsaasti niitä, jotka turvautuvat muodikkaaseen laajentumispelkoon ja tekevät muukalaisia niistä ihmisistä, joista tulee kohta kaltaisiamme EU:n kansalaisia. Minua ilahdutti tämän vuoksi kuulla, että puheenjohtaja Poettering on haastanut joitakuita tällaisia henkilöitä omassa puolueessaan ja tukenut päättäväisesti koko arvovallallaan tulevaa laajentumista. Se, että hänen ryhmänsä päätti kokoontua viime viikolla kaupunkiin nimeltä Split (englanniksi "jako"), antaa asialle oman lisävärinsä.
Kehotan uskon puutteesta kärsivää oikeistoa katsomaan sitä, mikä on jo saavutettu. Eikö laajentuminen ole ollut Euroopan unionin suurin menestystarina ja sen kruununjalokivi? Komission jäsenen Spidlan siirtymäkauden järjestelyjä käsittelevästä kertomuksesta käy ilmi, että laajentuminen on luonut lisää työpaikkoja ja lisännyt taloudellista kasvua etenkin niissä maissa, jotka sallivat avoimen pääsyn työmarkkinoilleen. Uusien jäsenten hyväksyminen on taloudellisten näkökohtien ohella rikastuttanut unionimme kulttuuria. Bulgariasta ja Romaniasta tulee arvokasta pääomaa, jos vain annamme niille tähän mahdollisuuden.
Monet näiden maiden kansalaisista näyttävät uskovan, että rikollisuuden ja korruption torjunta kuuluu vain hallitukselle, mutta rikollisuuden ja korruption vastaisen taistelun voittaminen on päinvastoin jokaisen kansalaisen asia. Niinpä kehotankin kaikkia bulgarialaisia ja romanialaisia tekemään hallituksensa kanssa yhteistyötä parhaan mahdollisen tuloksen varmistamiseksi ja liittymisviivästysten välttämiseksi erityisesti sen vuoksi, että unioniin liittymisen edellyttämät uudistukset ovat keino nostaa elintasoa sekä parantaa elämänlaatua ja kotipiirin turvallisuutta. Kehotan kaikkia kollegoja tässä parlamentissa osoittamaan solidaarisuutta ja näyttämään bulgarialaisille ja romanialaisille, että he eivät ole yksin. 
Daniel Marc Cohn-Bendit,
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, en tiennytkään, että kollegani Watson ja Poettering ovat omaksuneet saman asenteen kuin poikani ikäiset nuoret. Kun ongelmia ilmenee, he sanovat aina: "Kyllä kaikki hoituu, ihan varmasti." Vuodesta toiseen saamme saman vastauksen laajentumisen kohdalla: "Kyllä kaikki hoituu, ihan varmasti."
Minäkin toivon samaa. Arvoisa puheenjohtaja Schulz, tosiasiassa komissio ei ole yksin ottanut vastuuta kantaakseen. Myös te otitte vastuun, kun vuosi sitten päätitte laajentumisen puolesta, kun me kaikki tuolloin tiesimme, että Romania ja Bulgaria eivät olleet kumpikaan valmiita tähän laajentumiseen. Tämän vuoksi myös te olette ottanut vastuun kannettavaksenne eikä yksin komissio.
Kantakaa siis vastuunne. 
– Saksaksi sanottuna täyttäkää lupauksenne! Myös te olette siitä vastuussa! 
 Koska se, mitä parhaillaan tehdään, on liian helppoa. Se on liian helppoa.
Olen lukenut, mitä komissio on todennut ja toistanut: edistystä on tapahduttava monella taholla. Arvoisa puheenjohtaja Watson, se, mitä sanoitte Saksasta, pitää paikkansa, mutta se, mikä on sanottava Puolasta, pitää yhtä lailla paikkansa: Jörg Haiderkin on demokraatti Andrzej Lepperin kaltaiseen henkilöön verrattuna. Lepperhän on tunnetusti rasistinen, juutalaisvastainen ja homoseksuaaleihin vihamielisesti suhtautuva henkilö. Tällä hetkellä juuri Euroopassa – nimenomaan Puolassa – on vallassa äärioikeistolainen hallitus. Mitä parlamentti, joka arvosteli aikanaan perustellusti Itävaltaa, on tehnyt Puolan ojentamiseksi? Ei mitään. Se ei enää uskalla sanoa mitään, kun kyse on uusista jäsenvaltioista.
Aion kertoa teille hyvin yksinkertaisen asian. Kannatan laajentumista. 
Kannatan Euroopan laajentumista! 
 Mutta en kuitenkaan miten tahansa, sillä muutoin jonakin päivänä Balkanin alue ja Turkki joutuvat maksamaan siitä, miten suhtaudutte Bulgariaan ja Romaniaan.
Miksi ne joutuisivat maksamaan? Kysymys ei ole Romanian torjumisesta. Kysymys ei ole Bulgarian torjumisesta. Kyse on yksinkertaisesti siitä, että tällä hetkellä Bulgariaa tai Romaniaa ei voida kumpaakaan ottaa unioniin näissä maissa vallitsevan tilanteen vuoksi. Sen sijaan että puhutte jatkuvasti seurannasta, teidän olisi todettava, että nämä maat liittyvät EU:hun vuonna 2008, ja teidän on otettava käyttöön ohjelmia, joilla voidaan aidosti mahdollistaa romaniväestön tai tsiganien integroiminen Romaniaan ja Bulgariaan.
Vierailin viime viikolla eräässä romanien asuttamassa kaupunginosassa. Se, mitä siellä näin, oli uskomatonta. Te aiotte ottaa unioniin nämä maat ja olette osoittaneet varoja näiden ohjelmien rahoittamiseen. Mihin rahat ovat joutuneet? Kysykääpä Bulgarian hallitukselta, mihin rahat ovat joutuneet. Tehkääpä näin. Kyseinen hallitus ei kykene antamaan teille vastausta. Se kertonee teille antaneensa uuden lain. Uusien lakien antaminenhan on hyvä asia.
Itse haluan kuitenkin, että tilanne kentällä muuttuu. Tämän vuoksi ei voida vain sanoa, että kannatamme laajentumista tai että olemme kunnon kristittyjä tai kunnon juutalaisia tai ihmisiä, jotka välittävät maailmasta. Ei, maailman on muututtava. Tosiasia on, että teidän asenteellanne ei voida muuttaa maailmaa. Tämän vuoksi tarvitaan lisää selkeyttä ja täsmällisyyttä: sanokaamme "kyllä" laajentumiselle mutta ei millä tahansa ehdoilla. Vaikka komissiolla on käytössään tarpeellisia välineitä, se ei auta meitä riittävästi.
Jaromír Kohlíček,
   – Kehotan kollegaani tutustumaan siihen, miten romanit on integroitu Italiassa ja kuinka vähemmistöt on integroitu muissa jäsenvaltioissa, vanhoissa jäsenvaltioissa, ja puhumaan vasta sen jälkeen – kenties – ilman keskeytyksiä.
Hyvät kollegat, kun Ranskan ja Saksan silloiset johtajat, presidentti Mitterrand ja liittokansleri Kohl päättivät vuonna 1990 kääntyä keskisen, eteläisen ja itäisen Euroopan maiden puoleen, he totesivat näille: "Tervetuloa rajattomaan Euroopan unioniin. Kutsumme teidät osallistumaan yhteiseen hankkeeseen, joka on avoin kaikille Euroopan maille. Haluamme auttaa teitä saavuttamaan nopeasti tekniset standardimme ja auttaa teitä saattamaan oikeudelliset sääntönne muiden valtioiden oikeudellisten sääntöjen mukaisiksi." Useita vuosia myöhemmin Kööpenhaminassa asetettiin kolme ehtoa, jotka EU:hun liittymisestä kiinnostuneiden valtioiden oli täytettävä. Kööpenhaminan kriteerien taloudellinen osa on epäselvä, ja yleensä katsotaan, että se kattaa hyväksymisen WTO:hon (Maailman kauppajärjestöön) ja assosiaatiosopimuksen EU:n kanssa.
Poliittisessa osassa puhutaan rauhanomaisten suhteiden solmimisesta naapurimaihin ja kansallisuuspolitiikasta. Tässä eivät vanhatkaan EU:n jäsenvaltiot ole vielä täysin onnistuneet. Vuonna 1993 ei ollut vielä puhetta kansallisen omaisuuden myymisestä ja maataloustuotteiden likvidaatio-osuuksista tai ydinvoimalaitosten käytöstä poistamisesta. Yksi perusvaatimus oli tuolloin se, ettei ehdokasvaltioiden ja EU:n välisen tavarakaupan edellytyksiä pidä heikentää. Komissio aloitti tuolloin neuvottelut 12 valtion kanssa. Neuvottelujen asialista jaettiin teknisesti 29 lukuun, eri aiheita käsittelevään jaksoon ja toimielimiä käsittelevään jaksoon. Neuvottelun päättyessä kaksi vuotta sitten EU:n jäseniksi hyväksyttiin kymmenen valtiota. Eräistä ehdoista, jotka koskevat esimerkiksi varojen myöntämistä näille maille, ei ole vieläkään lopullisesti sovittu. Näiden maiden liittymisehtoihin sisältyy useita syrjiviä toimia, ja tosiasia on, että niitä on arvioitu varsin huonosti erityisesti maatalouden ja elintarviketeollisuuden aloilla. Lisäksi vanhojen ja uusien jäsenvaltioiden asukkaiden välinen eriarvoisuus on liian ilmeistä.
Olemme tällä hetkellä erikoisessa tilanteessa. Bulgarian ja Romanian kanssa on käyty läpi koko agenda, kaikkien lukujen osalta on saavutettu yhteisymmärrys, ja nyt vireillä on uudenlaisia outoja ja syrjiviä toimia. Niistä mainittakoon palauttamista koskevat pyynnöt, Kozlodujin voimalaitoksen uudenaikaisten generaattorien käytöstä poistaminen sekä maataloudelle ja elintarviketeollisuudelle asetetut epätasapuoliset edellytykset. Paljon puhutaan korruptiosta, oikeuslaitoksen uudistamisesta, lasten tilanteesta, ihmiskaupasta ja niin edelleen. Kaikki mikä pätee vanhoihin jäsenvaltioihin, pätee myös uusiin jäsenvaltioihin. Ymmärrän ydinvoiman fanaattisia vastustajia. Pidän selvänä, että heidän näkemyksensä eivät muutu ja että he eivät voisi vähempää välittää Balkanin alueen energiatilanteesta. Italian ja Kreikan kanta on minulle yllätys. Ne hankkivat osan sähköstään Kozlodujista. Tämä tarkoittaa sitä, että sen jälkeen, kun laitos on lopettanut toimintansa, Italia on riippuvaisempi Ranskasta ja muista maista peräisin olevasta tuonnista. Kuinka Kreikka aikoo korvata tämän menetyksen? Luultavasti se aikoo polttaa lisää hiiltä Kioton pöytäkirjaan sisältyvistä sopimuksista huolimatta. Kreikkahan voi aina ostaa päästölupia. Sen sijaan Bulgarialaisten on ryhdyttävä polttamaan kynttilöitä, koska Belenen voimalaitoksen suunnittelu on vasta alkuvaiheessa, ellei Euroopan komissiolla sitten satu olemaan muuta ympäristöä säästävää ja toimivaa ratkaisua. Miettikääpä hetki ja yrittäkääpä selittää, kuinka EU tosiasiassa osallistuu näiden kahden maan kehitykseen. Ehkäpä kyseessä on vain sen varmistaminen, että näitä maita ei hyväksytä unioniin kohtuullisin ehdoin? Ryhmäni kannattaa täysin sitä, että nämä maat hyväksytään jäseniksi määräpäivään 1. heinäkuuta 2007 mennessä. 
Bastiaan Belder,
   . Arvoisa puhemies, ne kaksi alankomaista protestanttista puoluetta, joiden puolesta voin puhua Euroopan parlamentissa, ovat koko ajan kannattaneet Euroopan sodanjälkeisen jaon aiheuttamien haavojen tervehdyttämistä. Samalla olemme aina puhuneet Euroopan unionin vakaan laajentumisen ja siten tunnustettujen liittymiskriteerien eli tunnettujen Kööpenhaminan kriteerien korostetun soveltamisen puolesta. Mielestämme oli surullista, että Romania ja Bulgaria eivät voineet liittyä unioniin vuonna 2004 unionin historian suurimman laajentumiskierroksen aikana.
Loppujen lopuksi Euroopan ihmeellisen vuoden eli vuoden 1989 vallankumouksen jälkeen kirkolliset ja kansalaisyhteiskunnan yhteydet vahvistuivat ruohonjuuritason tukijoukkojemme ja kummankin ehdokasvaltion välillä. Tuolloin pystyimme ymmärtämään täysin lykkäämisen vuoteen 2004. Mitä mieltä olemme kahdesta nykyisestä liittymispäivämäärästä, joista ensimmäinen on 1. tammikuuta 2007 ja toinen 1. tammikuuta 2008? Kuten edellä totesin, puolueeni kannattaa Sofian ja Bukarestin "vakaata" liittämistä eli sitä, että Bulgariaa ja Romaniaa arvioidaan kumpaakin erikseen. Viittaan sanalla "vakaa" tosiseikkoihin ja todellisiin uudistustoimiin enkä aikomuksiin.
Lopuksi totean vielä, että neuvosto ja komissio eivät sisällyttäneet turhan takia kahta erityistä suojalauseketta Bulgarian ja Romanian kanssa tehtäviin liittymissopimuksiin niihin sisältyvän kolmen tavanomaisen suojalausekkeen lisäksi. Myös tämä on tunnusomaista viestille, jonka osoitamme komissiolle. Haluamme lokakuussa selkeän merkin siitä, että Bulgaria ja Romania ovat valmiita liittymään 1. tammikuuta 2007, koska tällainen selkeys hyödyttää kaikkia osapuolia Euroopassa. 
Brian Crowley,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä hänen puheenvuorostaan ja onnitella häntä siitä työstä, jota hän on tehnyt tässä hyvin vaikeassa asiassa, josta olen käynyt hänen kanssaan viime aikoina monia keskusteluja.
Ensimmäiseksi haluan esittää tärkeimmän näkökohtani, ja sen jälkeen voimme keskustella asiasta laajemmin. Romanian ja romanialaisissa lastenkodeissa, orpokodeissa ja kasvatuskodeissa olevien lasten tilanteen osalta totean, että lisää toimia tarvitaan, jotta näitä lapsia kohdeltaisiin yksilöinä, joilla on ihmisoikeudet. Jos tämä edellyttäisi mahdollisesti kansainvälisten adoptioiden sallimista, ne olisi sallittava. Tunnen Irlannissa monia vanhempia, jotka haluavat ja toivovat voivansa adoptoida lapsia Romaniasta, erityisesti lapsia, joilla on henkisiä ja fyysisiä vammoja. He haluavat tarjota näille lapsille rakastavan ja huolehtivan kodin Irlannissa, mutta adoptioon liittyvien vaikeuksien vuoksi he törmäävät suuriin ongelmiin. Niinpä kehotan Romanian viranomaisia pohtimaan asiaa uudelleen.
Olemme kuitenkin palanneet nykyiseen tilanteeseen komission tämänpäiväisen julkilausuman ja myös sen vuoksi, että eräissä Euroopan pääkaupungeissa pyritään vaivihkaa estämään Bulgarian ja Romanian liittyminen tai hidastamaan sitä. Älkäämme unohtako, että tässä kyse ei ole vain kahdesta maasta, jotka noudattavat sitoumuksia, jotka ne ovat meille antaneet Kööpenhaminan kriteerien ja kunkin liittymissopimuksen mukaisesti, vaan myös meidän on noudatettava omia sitoumuksiamme.
Toivoimme, tahdoimme ja halusimme, että näistä maista voisi tulla Euroopan unionin osa. Ensimmäisellä kerralla torjuimme ne: ei, te ette ole valmiita, te ette voi liittyä yhdessä kymmenen muun maan kanssa 1. toukokuuta 2004 vaan teidän on tehtävä enemmän työtä. Nämä maat ovat edistyneet suuresti viime vuosina lainsäädännön muuttamisessa ja vuosikymmeniä vanhojen järjestelmien tarkistamisessa ja pyrkiessään kehittämään realistisemman lähestymistavan. Nyt on meidän vuoromme olla suurpiirteisiä ja kiittää sekä kannustaa niitä aidosti eikä luennoida niille, miten niiden järjestelmien olisi toimittava. Meidän olisi kerrottava näille maille kokemuksemme avoimesta koordinointimenetelmästä, jonka avulla tarkastelemme muiden maiden käytäntöjä ja otamme opiksi niiden parhaista käytännöistä sekä yritämme saavuttaa parhaat mahdolliset tulokset.
Me kaikki tiedämme, mitä perusasiat ovat. Ne ovat oikeusvaltio, demokratia, vallanjako, yksilöiden oikeudet, ihmisoikeudet ja perusoikeudet. Kaikki muu voidaan hoitaa tavanomaisella lainsäädännöllä. Tietyssä vaiheessa alettiin väittää, että politiikka ei ole niin tärkeää, mutta se on tärkeää, koska se vaikuttaa ihmisten elämään. Meitä Euroopan parlamentin jäseniä arvostellaan usein siitä, ettei meillä ole riittävän radikaaleja mielipiteitä ja näkemyksiä.
Tällä hetkellä meidän on kerrottava Bulgarian ja Romanian hallituksille, että niiden on jatkettava parhaillaan tekemäänsä työtä ja saavutettava se tavoite, johon ne pyrkivät. Meidän on myös tähdennettävä omien maidemme hallituksille, että niiden on oltava selkeitä ja tasapuolisia ja annettava näille maille todellinen vastaus. Tämän lisäksi meidän on myös puhuttava suoraan kansalaisille ja Bulgarian ja Romanian kansoille ja sanottava niille, että ne kuuluvat Euroopan unioniin, että niillä on oikeus ja oikeutus ja että aiomme puolustaa niiden oikeuksia ja oikeutuksia.
Andreas Mölzer (NI ).
   – Arvoisa puhemies, on täysin selvää, että oli suuri historiallinen saavutus saattaa Euroopan jakautuminen päätökseen ottamalla Euroopan unioniin vuosikymmenten ajan kommunismin ikeen alla olleet maat. On kuitenkin sanottava, että aivan liian kauan Euroopan kansalaisten perusteltuihin huolenaiheisiin ja pelkoihin on oltu suhtautumatta riittävän vakavasti eli laajentumismekanismi on niin sanotusti otettu käyttöön heidän ohitseen. Nykyinen keskustelu, jota käydään eri mahdollisuuksista, joita on olemassa Bulgarian ja Romanian jäsenyyden lykkäämiseksi ja niihin sovellettaviksi painostuskeinoiksi, on seuraus tästä mielestäni onnettomien tähtien alla tapahtuneesta kehityksestä.
Rehellisyyden nimissä on myönnettävä, että nykyinen ongelmatilanne sai alkunsa siitä, että viime vuoden liittymissopimuksiin sisällytetty aikataulu oli liian tiukka; ainoastaan näköpiirissä oleva liittyminen innosti Bulgariaa ja Romaniaa uusiin ponnisteluihin, koska niiden toiveena oli tulla hyväksytyksi EU:hun. Olemme siis jälleen kerran vieneet itseltämme mahdollisuuden vaikuttaa tuleviin jäsenvaltioihin, niin että ne olisivat mahdollisimman hyvin valmistautuneita liittymiseen.
Vaikka on täysin selvää, että Romania ja Bulgaria kuuluvat eurooppalaiseen kansojen perheeseen, ei voida odottaa, että nämä maat voivat ratkaista monet – esimerkiksi korruptioon ja järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyvät – ongelmansa parin kuukauden kuluessa. On sekä Euroopan unionin että ehdokasvaltioiden kansojen edun mukaista, että maiden liittymisessä ei hätäillä. Kuten menneisyys on monesti osoittanut, hätäinen liittyminen ja olosuhteiden kaunistelu jää unioniin liittyvien maiden kansalaisten maksettavaksi.
Romanian ja Bulgarian liittymisellä pyritään epäilemättä saattamaan päätökseen Euroopan uudelleen yhdistyminen, mutta kummankin maan on oltava aidosti valmiita ja valmiita Euroopan unionin jäseniksi. 
Elmar Brok (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, unioni on onnistunut parhaiten laajentumispolitiikassaan, ja rauhamme, vakautemme, vapautemme ja hyvinvointimme on paljolti sen ansiota, mutta laajentuminen voi toimia ainoastaan, jos sitä toteutetaan asianmukaisten sääntöjen mukaisesti. Muussa tapauksessa sillä on sisältäpäin purkava vaikutus, ja koko toiminta on tuomittu epäonnistumaan.
Minun on sanottava puheenjohtaja Watsonille – vaikka hän ei enää olekaan täällä – että puolueeni on aina kannattanut laajentumista ja että oma maani ei ole koskaan vaatinut alennusta sen rahoittamiseksi toisin kuin Yhdistynyt kuningaskunta. Haluan kuitenkin todeta, että komission äsken esittämien kaltaiset toimet täyttävät sopimusvaatimukset. Ellei liittymissopimusten sitovia ehtoja täytetä, näiden sääntöjen soveltaminen ei tarkoita jonkin maan syrjimistä vaan pelkästään sopimuspuolten välisen sopimuksen toteuttamista.
Olen lukenut, että korruptio ja järjestäytynyt rikollisuus aiheuttavat suuria ongelmia ja että näiden kahden maan välillä on huomattavia eroja. Olen myös tutustunut huolellisesti siihen, mitä komissio on asiasta todennut – Romanian olisi jatkettava vakauttamistoimiaan, kun taas Bulgarian olisi vielä annettava näyttöä siitä, että se ylipäänsä tekee jotakin tällä alalla. Tämän perusteella pidän tiedonantoa tärkeänä, ja tässä asiassa meidän on käytettävä periaatetta, jonka mukaan jokaista arvioidaan kunkin omien ansioiden perusteella.
Toiseksi sanottakoon vielä, että eurooppalaista rahoitusta voidaan myöntää vain, jos näissä maissa on sellaiset rakenteet, että raha voidaan toimittaa niille saajille, joille se on tarkoitettu, tavalla, jonka tilintarkastustuomioistuin voi hyväksyä. Niin kauan kuin tätä vaatimusta ei täytetä, meillä on tässä asiassa ongelma. Muita vastaavia esimerkkejä on mainittu, mutta kummankin maan välillä on koko ajan nähtävissä huomattavia eroavaisuuksia.
Haluan kannustaa komissiota panemaan ehdotuksen täytäntöön erittäin tiukasti, arvioimaan tilannetta nykyhetken ja lokakuun välillä ja antamaan kyseessä oleville maille mahdollisuuden puuttua niihin erityisongelmiin, joita niillä on havaittu. Toivon, että maat suhtautuvat tähän rakentavasti, jolloin lokakuussa on mahdollista esittää parempi kertomus. Jos näin ei tapahdu, asiaa koskeva suojalauseke pannaan sopimuksessa määrätyllä tavalla täytäntöön. Haluan muistuttaa komissiota tästä ja kiittää sitä laatimastaan kertomuksesta.
Pierre Moscovici (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja Barroso, arvoisa komission jäsen Rehn, ensimmäiseksi haluan kiittää vilpittömästi laajentumisesta vastaavaa komission jäsentä Olli Rehniä, jonka työtä me kaikki arvostamme sen ankaruuden, järkevyyden ja perusteellisuuden vuoksi. On Olli Rehnin ja hänen tekemänsä työn ansiota, että yhteistyö Euroopan parlamentin, komission ja Euroopan toimielinten sekä Romanian ja Bulgarian viranomaisten välillä on ollut tehokasta ja hedelmällistä. Romanian ja Bulgarian liittymisprosessi siirtyy nyt ratkaisevaan vaiheeseen: toimielintemme on tehtävä päätös siitä, vahvistetaanko alkuperäinen päivämäärä 1. tammikuuta 2007 päivämääräksi, jona nämä kaksi ehdokasvaltiota liittyvät Euroopan unioniin, vai lykätäänkö sitä.
Kannatan Rehnin kertomuksen henkeä. Kuten ennenkin, liittymistä vuonna 2007 pyritään suosimaan, mutta liittymiselle asetetaan tarkat ehdot. Olen monien kuukausien ajan muistuttanut siitä, että ystävyytemme Romaniaa ja Bulgariaa kohtaan ja niiden liittymisprosessille antamamme tuki ovat aina sidoksissa täsmällisiin vaatimuksiin eli siihen, että kriteerit on täytettävä ja tarpeelliset uudistukset on tehtävä, jotta niiden liittymisessä voidaan edetä. Haluan kuitenkin mennä vielä pitemmälle kuin komission puheenjohtaja Barroso ja komission jäsen Rehn tänään tehtävässä arviossa siitä, mikä olisi oltava näiden kahden maan vaatimustemme täyttämiseksi tekemien ponnistelujen tulos. Olen vakaasti sitä mieltä, että koska oletettuun liittymispäivään 1. tammikuuta 2007 on enää seitsemän kuukautta, velvollisuutemme on vahvistaa lopullisesti ja selkeästi tämä päivämäärä tai sanoa, että se ei ole enää voimassa. Lisäksi olen tällä hetkellä, toisin kuin jäsen Cohn-Bendit, täysin vakuuttunut siitä, että tämä päivämäärä on vahvistettava.
Romanian osalta haluan vielä Euroopan parlamentin esittelijänä tarkentaa, että olen useissa yhteyksissä voinut todeta, että mielestäni lykkäämistä koskevaa lauseketta on pidettävä vasta viimeisenä suojakeinona ja hätätoimenpiteenä. Olen monta kertaa parlamentissamme tähdentänyt sitä, että on vaarallista kuluttaa tämä lauseke puhki ja kiinnittää sen avulla huomiota monenlaisiin eri huolenaiheisiin, todellisiin ja yksittäisiin tyytymättömyyden aiheisiin. Tällöin kokonaiskuva pikemminkin hämärtyy. Tästä ei kuitenkaan mielestäni tänään ole kyse.
Komission kertomuksessa korostetaan, että tällä hetkellä Romania täyttää sekä poliittiset että markkinatalouteen liittyvät kriteerit ja että yhteisön säännöstöä on jatkuvasti sovellettu huolellisesti, vaikka jäljellä on tietenkin seikkoja, joiden osalta maalla on vielä edistymisen varaa. Tältä osin komission suositukset ovat arvokkaita, ja niitä on sovellettava käytännössä. Tänään julkaistusta kertomuksesta olen saanut vahvistusta sille, että maan nykyisessä tilanteessa ei ole mitään merkittäviä puutteita, joiden vuoksi olisi asianmukaista ottaa käyttöön liittymispäivämäärän lykkäämisen kaltainen järeä toimi.
Vähemmän tärkeistä kysymyksistä otan esiin yhdessä Geoffrey van Ordenin ja Elmar Brokin kanssa esittämäni suullisen kysymyksen, jonka tarkoituksena oli edistää muita suojalausekkeita, jotka ovat luonteeltaan hyvin erilaisia eivätkä missään nimessä yhtä rajuja. Niillä mahdollistetaan seuranta, joka on jatkuvampaa, kestävämpää ja kuitenkin hyvin herkeämätöntä ja johon voidaan tarvittaessa liittää seuraamuksia Romanian Euroopan unioniin liittymisen kolmena ensimmäisenä vuotena. Näiden lausekkeiden avulla vastataan niihin eri huolenaiheisiin, joita saattaa vielä eräiden seikkojen osalta jäädä. Lisäksi tällä hetkellä on mielestäni tärkeää korostaa niitä kustannuksia, joita aiheutuisi siitä, että viivyttelisimme liian kauan selkeän vastauksen antamisessa Romanialle siitä, voiko se liittyä 1. tammikuuta 2007 vai ei.
Toukokuu asetettiin määräajaksi, johon mennessä Euroopan toimielinten oli tehtävä päätös Romanian ja Bulgarian liittymispäivämäärästä, ja tämä oli mielestäni viisasta. Olen edelleen tätä mieltä. Liittymisen lykkääminen toisi mukanaan käytännön ongelmia. Liittymissopimuksen ratifioinnille asetettu aikataulu kiristyisi, ja aikaa jäisi kenties liian niukasti. Jännittyneisyys lisääntyisi entisestään laajentumisesta käytävässä keskustelussa. Tämän vuoksi, vaikka arvostankin suuresti laajentumisesta vastaavan komission jäsenen huolellista työtä ja vaikka yhdynkin hänen analyyseihinsä ja vaatimuksiinsa, ehdotan, että etenemme tämän työn ja hänen esiin ottamiensa hyvin rohkaisevien tulosten pohjalta ja toteamme lopulta selkeästi kannattavamme ja tukevamme Romanian liittymistä 1. tammikuuta 2007 komission jäsenen täsmentämien ehtojen mukaisesti.
Nicholson of Winterbourne (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, minua ilahduttaa se, ettei minun tarvitse pelata korttia komission jäsentä Rehniä vastaan, koska hän pitää korttinsa tiukasti rintaansa vasten ja vetää esiin valttikorttinsa – viimeisen korttinsa – aivan viime hetkellä! Onneksi hän tässä tapauksessa pelaa korttia Romanian ja Bulgarian puolesta. Hän haluaa näiden maiden voittavan, ja on täysin selvää, että näin myös tapahtuu. Luotan siihen, että 1. tammikuuta 2007 on Romanialle ja Bulgarialle "D-Day" eli toteutumispäivä, jolloin niistä tulee Euroopan unionin täysivaltaisia jäseniä. Olen itse asiassa niin varma asiasta, että 31. joulukuuta 2006 aion mennä ostamaan matkalippuni Bukarestiin Romaniaan.
Haluan kiittää Fokion Fotiadisia ja häntä komission Bukarestin lähetystössä seurannutta Jonathan Scheeleä ja osoittaa heille tunnustusta. Lisäksi haluan kiittää Olli Rehniä ja hänen edeltäjäänsä Günter Verheugenia ja osoittaa myös heille tunnustusta. He ovat hoitaneet tehtävänsä, johon on kuulunut ankaraa työskentelyä kummankin maan johdattamiseksi unionin jäseneksi, korruption ja ihmiskaupan torjumista sekä vapaita markkinoita, oikeusvaltiota ja avoimuutta koskevien kaikenlaisten eri kysymysten käsittelyä, eli kaikkea sitä, mistä on varsin monta kertaa kuluneiden kuuden ja puolen vuoden aikana ollut puhetta ja josta nyt tulee totta. Tämä on valtavan jännittävä hetki.
Olen hyvin tyytyväinen siihen, että olen voinut tehdä yhteistyötä monien Romanian pääministerien, muun muassa nykyisen pääministerin Calin Tariceanun, monien presidenttien, muun muassa nykyisen valtionpäämiehen Traian Basescun, sekä lukuisten parlamentin jäsenten kanssa. Tänään arvoisille vierailijoillemme varatulla lehterillä istuvat Alin Teodorescu sekä adoptioista vastaava ministeri Theodora Bertzi, lasten suojelusta vastaava ministeri Gabriela Coman ja tietysti Eurooppa-ministeri Anca Boagiu. He kaikki ovat lämpimästi tervetulleita, ja kohta heistä tulee pysyvästi sisariamme ja veljiämme unionin sisällä.
Ongelmia ilmenee väistämättä. Kumpikin maa on maantieteellisen sijaintinsa vuoksi altis Itä-Euroopasta ja varsinkin Venäjältä peräisin olevalle laittomalle kaupalle. Romanian ja Bulgarian tilannetta korostettiin YK:n viimeviikkoisessa ihmiskauppaa koskeneessa raportissa.
On totta, että on tehtävä enemmän ja että myös jatkossa on aina tehtävä enemmän, mutta kohta nämä maat saapuvat tänne rinnallemme ja niistä tulee täysiä jäseniä. Kiitän komission jäsentä kaikesta hänen tekemästään työstä.
Joost Lagendijk (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, yhdyn komission jäsenen päätelmiin Romanian osalta. Koska Romania on viime vuoden aikana todellakin edistynyt huomattavasti, on perusteltua puoltaa maan liittymistä vuonna 2007. Tämän vuoksi olisi viisasta suorittaa eräänlainen lopputarkastus syksyllä, ja tämän vuoksi olisi hyvin viisasta seurata maata liittymisen jälkeen tarkasti sen varmistamiseksi, että tämä edistyminen, jota olemme nähneet tapahtuvan, myös jatkuu, vaikka onkin todettava, että noudattamatta jättämisen vuoksi määrättävät seuraamukset eivät ole kovinkaan tehokkaita.
Lisäksi yhdyn komission kertomukseen Bulgarian osalta, koska tässä maassa edistyminen ei ole ollut yhtä huomattavaa. Maalla on nimitäin suuria ongelmia varsinkin järjestäytyneen rikollisuuden ja korruption torjunnan aloilla. Tämän vuoksi en yhdy täysin komission Bulgariaa koskeviin päätelmiin. Mielestäni on epäreilua niputtaa Romania ja Bulgaria yhteen ja todeta, että myös Bulgarian on mahdollista liittyä vuonna 2007. Minun on sanottava komissiolle, että jos se suhtautuu omiin kertomuksiinsa vakavasti, en usko, että kertomuksissa julki tuodut vaikeat ongelmat voidaan ratkaista viiden kuukauden kuluessa. Kannatan sitä, että olemme tässä vaiheessa rehellisiä ja toteamme Bulgarialle, että valitettavasti maa ei voi liittyä ennen vuotta 2008.
Ymmärrän kyllä, mikä on komission poliittinen ongelma, koska tällä vaihtoehdolla ei ole enemmistön kannatusta neuvostossa eli siinä elimessä, jolle komissio esittää kantansa, mutta mielestäni ei ole reilua niputtaa Romaniaa ja Bulgariaa yhteen viime hetkeen saakka.
Miksi on viisasta ja miksi olisi hyvä tehdä ero maiden välille niiden omien saavutusten perusteella? Tässä kyse on viestin lähettämisestä omien kansalaistemme lisäksi myös uusille ehdokasvaltioille, kuten Kroatialle ja Turkille. Viestin olisi oltava se, että sillä, toteutetaanko uudistukset vai ei, on merkitystä. Uudistusten toteuttaminen siis kannattaa, ja niiden toteuttamatta jättäminen, kuten Bulgarian tapauksessa tapahtuu, johtaa seuraamuksiin. Tällä hetkellä näyttää vahvasti siltä, että sillä, mitä tehdään, ei ole merkitystä, ja että liittymispäätös riippuu EU:n sisäisestä kehityksestä, mielipidekyselyistä ja äänestyksistä eikä ehdokasvaltioiden saavutuksista.
Tästä menettelystä meidän olisi opittava se, että enempää päivämääriä ei koskaan enää esitetä, koska tällöin paine hellittää. Jos epäilyihin on syytä, olisi parempi olla mainitsematta lykkäämispäivämäärää, ja ehdokasvaltioille ei pidä antaa takeita siitä, että ne voivat liittyä, mikäli ne täyttävät ehdot. Jos ne eivät pysty mukautumaan tähän, niiden on kannettava seuraamukset.
Erik Meijer (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan unionin uranuurtajia olivat kuusi pääasiassa Brysselin ja Strasbourgin suorassa vaikutuspiirissä toimivaa valtiota. Kukaan ei olisi tuolloin vakavissaan ennustanut, että näistä Euroopan yhteisöistä kehittyisi 27:n tai vieläkin useamman Euroopan valtion kattava osuuskunta. Nämä uranuurtajat ovat kuitenkin 1970-luvun alkupuolesta lähtien onnistuneet pikkuhiljaa luomaan monopoliaseman suhteissaan eurooppalaisiin valtioihin. Ne valtiot, jotka kuuluivat ennen Euroopan vapaakauppaliittoon (EFTA) tai Keskinäisen taloudellisen avun neuvostoon (SEV), kuuluvat nyt Euroopan unioniin. Romanian ja Bulgarian liittyminen on ikään kuin viimeinen silaus tälle kehitykselle.
Näiden maiden jäsenyyttä edistäisi se, että tämän laajentumisen voitaisiin selittää olevan voitto vanhasta kylmän sodan vastustajasta. Tällä tavalla saavutettaisiin tuki, jota ilman muutoin jäätäisiin. Euroopan parlamentti päätti osittain tästä syystä viime vuonna, että ne kaksi valtiota, jotka eivät olleet saattaneet valmistelujaan päätökseen vuonna 2004, hyväksyttäisiin siitä huolimatta jäseniksi vuonna 2007 tai 2008. Minä olin yksi niistä, jotka äänestivät tämän ehdotuksen puolesta.
Tästä huolimatta näiden kahden uuden tulokasmaan sisäinen tilanne on herättänyt laajaa arvostelua. Yhä edelleen romaneja häädetään kodeistaan ja heidän talojaan hävitetään. Yhä edelleen luontoon ja ympäristöön kohdistuu vakavampia uhkia kuin muissa Euroopan osissa, koska moottoriteitä rakennetaan ja mineraaleja louhitaan halvimmalla mahdollisella tavalla. Vieläkään ei ole todellisia valmiuksia seurata sitä, kuinka hallitukset käyttävät rahansa, ja niitä yrityksiä, jotka tästä hyötyvät. Epäilyjä on herättänyt myös oikeuslaitoksen riippumattomuus ja objektiivisuus. Lisäksi on edelleen sellaisia etnisiä ryhmiä, jotka katsovat, että heitä kohdellaan toisen luokan kansalaisina, ja yhä edelleen paljon ihmisiä lähtee pois näistä maista.
On hyvin mahdollista, että jälkikäteen katsottuna näiden maiden liittyminen osoittautuu valtavaksi virheeksi ja epäonnistumiseksi. Vaikka nämä puutteet eivät ehkä vaikuta maiden jäsenyyteen, ne ovat jälleen yksi peruste olla jatkamatta laajentumista. Ensimmäinen maa, johon tämä kohdistuu, on Kroatia – maa, joka jo nyt täyttää nämä kriteerit paremmin kuin Romania ja Bulgaria ja jolla on paljon yhteistä nykyisen jäsenvaltion Slovenian kanssa mutta jonka on ehkä kuitenkin odotettava hyvin kauan. Tämä pätee jopa vieläkin paremmin muiden maiden, kuten Makedonian, muiden Balkanin maiden, Moldovan ja Ukrainan, ehdokkuuteen. Kuinka voimme torjua tällaisen kielteisen lopputuloksen? Kestävä solidaarisuus saavutetaan ehkä paremmin niin, että lisätään aktiivista tukea sen hyväksi, että nämä maat saadaan etenemään nopeammin, kuin että hyväksytään nopeasti lisää maita tai lisätään markkinataloutta.
Alankomaiden parlamentissa sekä oma puolueeni, sosiaalidemokraattinen puolue, että kristillisdemokraattinen puolue ovat katsoneet, että riskit ovat liian suuret laajentumiselle vuonna 2007. 

Nils Lundgren (IND/DEM ). –
   Kysymys Bulgarian ja Romanian EU-jäsenyydestä on tietenkin käytännössä ratkaistu. Ainoa mistä voimme täällä muodollisesti keskustella on se, hyväksytäänkö kumpikin maa EU:hun tammikuussa 2007 vai tammikuussa 2008.
Kesäkuun lista suhtautuu myönteisesti EU:n laajentumiseen kahdella uudella jäsenvaltiolla kahdestakin syystä. Ensinnäkin mitä enemmän meitä on, sitä vaikeampaa on kuvitella, että voisimme säännellä yksityiskohtaisesti Euroopan unionin kehitystä Brysselistä käsin. Tämä on suuri edistysaskel. Toiseksi se, että EU saa uusia jäseniä, tarkoittaa edistysaskelta demokratian ja oikeusvaltioperiaatteen sekä Euroopan rauhan kannalta. Tässä mielessä me kannatamme sitä, mitä on tapana kutsua pehmeää valtaa käyttäväksi EU:ksi.
Tosiasiassa EU edistää demokratiaa ja oikeusvaltioperiaatetta lähialueensa maissa siitä yksinkertaisesta syystä, että nämä maat toivovat pääsevänsä monenlaisista eri syistä mukaan unioniin. Ennen niiden liittymistä EU vaatii niitä täyttämään tärkeät ehdot, jotka tunnetaan Kööpenhaminan kriteereinä. Tästä seuraa kuitenkin, että meidän on suhtauduttava näihin seikkoihin vakavasti. On ilmeistä, että Bulgaria ja Romania eivät täytä niitä vaatimuksia, jotka päätimme niille alussa asettaa. Samasta syystä voimme nähdä, että oli virhe aloittaa jo nyt jäsenyysneuvottelut Turkin kanssa. Kurdien ja naisten kohtelu ja suhtautuminen esimerkiksi ilmaisunvapauteen osoittavat, että meidän ei olisi pitänyt aloittaa neuvotteluja. Oli sitä vastoin oikein kieltäytyä toistaiseksi neuvotteluista Serbian kanssa sen vuoksi, että kenraali Mladic on edelleen vapaalla jalalla.
Tänään esillä olevassa asiassa voimme nyt tehdä sen, että edes lykkäämme Bulgarian ja Romanian liittymistä tammikuuhun 2008 saakka. Tällä tavalla lähetämme oikean tulevaisuuden viestin Euroopalle, Kroatialle, Serbialle, Turkille, Ukrainalle ja Valko-Venäjälle. 
Konrad Szymański (UEN ). –
   Arvoisa puhemies, aina, kun keskustelemme laajentumisesta, käsittelemme työmme historiallista ulottuvuutta. Unionin kannalta jokainen laajentuminen ei ole pelkästään muodollinen juhlan aihe vaan välttämättömyys ja hyvä tilaisuus.
Laajentumiseen liittyvä merkittävä ongelma on se, kuinka ulkomaailma siihen suhtautuu, koska on helppoa laskeskella uusille ja tavallisesti köyhemmille maille myönnetyn tuen kustannuksia. Tämä kuva ei ole kuitenkaan täydellinen. Näkemättä jää se, missä määrin laajentumisella voidaan lisätä kauppaa ja investointeja ja luoda mahdollisuuksia uudenaikaistamiselle. Ilman laajentumista emme voisi tällä hetkellä ylpeillä sillä, että Euroopan parlamenttimme on 450 miljoonan kansalaisen kohtaamispaikka. Meitä olisi 75 miljoonaa vähemmän, ja Eurooppa olisi vastaavasti pienempi vaikuttaja kansainvälisellä areenalla, jolla niin mielellämme haluamme nykyään esiintyä.
Suurin poliittinen valhe, jota ovat tällä hetkellä levitelleet ympäri Eurooppaa ne eilispäivän poliitikot, jotka eivät ole menestyneet kotikentällään, on se, että laajentumisprosessia pidetään kaikkien nykyisten ongelmiemme aiheuttajana. Asia on juuri päinvastoin. Uudistusten laiminlyömisen seuraukset olisivat ilman laajentumista tätäkin vakavampia. Tämän vuoksi suhtaudun innostuneesti näköpiirissä olevaan kahden uuden jäsenvaltion, Bulgarian ja Romanian, liittymiseen Euroopan unioniin. Nämä maat ovat viime vuosina nähneet paljon vaivaa uudistaakseen kansallista poliittista kulttuuriaan.
Edustan jäsenenä Puolaa – maata, jolla on ollut viime vuosina syytä kiittää suuresti Euroopan unionin tukipolitiikkaa – ja suhtaudun innostuneesti näiden kahden uuden maan näköpiirissä olevaan jäsenyyteen, vaikka meidän onkin pian jaettava niiden kanssa unionin hupeneva budjetti. Puolalaisena jäsenenä kehotan teitä myös olemaan panematta painoa puheenjohtaja Cohn-Benditin esittämille varoituksille. On vaikeaa ottaa vastaan laajentumista koskevia neuvoja sellaiselta henkilöltä, jolla on vähäinen tietämys kahden vuoden ajan jäsenvaltiona olleen Puolan kaltaisista maista. Ehkäpä poliittiset intohimot haittaavat kykyä arvioida rationaalisesti Puolan uutta hallitusta. Puheenjohtaja Cohn-Bendit, meidän on kuitenkin oltava tarkkoja tunteidemme kanssa tai saatamme sanoa jotakin typerää.
Joskus voi saada sellaisen vaikutelman, että unionin ovet ovat sulkeutumassa hissin ovien tavoin ja että ylimääräisillä matkustajilla on vaikeuksia tunkeutua niiden välistä. Toivon, että tämä on joko harhaa tai tilapäinen toimintahäiriö tässä Euroopan unioniksi kutsutussa hississä, koska en haluaisi kenenkään matkustavan hississä, jonka ovet eivät avaudu. 
Ryszard Czarnecki (NI ). –
   Arvoisa puhemies, olin 18-vuotias, kun osallistuin yhteen Itä-Euroopan pisimpään jatkuneista opiskelijalakoista. Lakko järjestettiin Puolassa Solidaarisuus-liikkeen aikana. Muistan yliopistoni seinille ripustamamme julisteet. Niissä todettiin: "Kieltäminen on kielletty." Tänään Euroopan komission rakennuksen seinällä voisi hyvin riippua tällainen juliste, jossa lukisi: "Romanian ja Bulgarian mahdollisimman nopean Euroopan unioniin liittymisen kieltäminen on kielletty". Kyllä. Julisteella, jossa todettiin, että kieltäminen on kielletty, viitattiin opiskelijamellakoihin Pariisissa toukokuussa 1968.
Jo tuolloin olin tietoinen siitä roolista, joka näissä protesteissa oli kollegallani Cohn-Benditillä. Tuolloin Cohn-Bendit oli monille meistä eräänlainen senaikainen Robin Hood -hahmo. Robin Hoodia ei voitu tappaa. Tuolloin en tiennyt sitä, että neljännesvuosisata myöhemmin Robin Hood tekisi poliittisen itsemurhan puhumalla pötyä, kuten hän on tehnyt tänään parlamentissamme. Jäsen Cohn-Bendit ei maininnut niitä valtavia ponnisteluja, joita Romanian ja Bulgarian kansakunnat, jotka haluavat täyttää Euroopan unionin liittymiskriteerit, ovat tehneet. Cohn-Bendit ei uhrannut paljoakaan aikaa niille toimille, joihin näiden kummankin maan hallitukset ovat tällä alalla ryhtyneet. Hän käytti keskustelua tekosyynä, jonka varjolla hän saattoi puhua joutavia kotimaastani Puolasta.
Jos olisin Cohn-Bendit, keskittyisin mieluummin rasismiin ja juutalaisvastaisuuteen Saksassa ja Ranskassa, maissa, jotka hän tuntee hyvin, tai ehkäpä Ranskan sosiaalisiin ongelmiin. Ne ovat Euroopalle todellinen uhka toisin kuin se poliittinen fiktio, jota Cohn-Bendit meille tänään armollisesti esitti. On hyvä asia, että Romania ja Bulgaria liittyvät unioniin vuonna 2007, kuten toivon. Meidän ei pidä luoda näille maille uutta "rautaesirippua", uudenlaista versiota Berliinin muurista. Ne eivät ansaitse sitä. Kannustakaamme niitä täyttämään unioniin liittymisen kriteerit, mutta älkäämme luoko niille epäreiluja esteitä. Antakaamme tunnustusta kummankin maan yhteiskuntien ja hallitusten tällä alalla tekemille huomattaville ponnisteluille. Vetoan Euroopan komissioon, jotta näin tapahtuu. 
Geoffrey Van Orden (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä Rehniä siitä, kuinka vakavasti Bulgarian liittymisvalmisteluja on seurattu. Liittymissopimuksen mukaan Bulgaria liittyy unioniin 1. tammikuuta 2007, ellei neuvosto komission suosituksesta päätä yksimielisesti lykätä liittymistä vuodella. Komissio ei ole esittänyt tällaista suositusta. Tehkäämme tämä asia selväksi. Bulgaria täyttää jäsenyydelle asetetut poliittiset kriteerit, sillä on toimiva markkinatalous, talous kehittyy koko ajan, ja Bulgarian työttömyysaste, vaikka se onkin yhä korkea, on tällä hetkellä alempi kuin Saksassa. Muiden asioiden osalta huomautan siitä, että ne 16 alaa, joiden todettiin lokakuussa edellyttävän erityistä huomiota, ovat tällä hetkellä supistuneet kuuteen. Näitä aloja ei pidä tietenkään missään nimessä vähätellä.
Ensinnäkin järjestäytynyttä rikollisuutta, petoksia ja korruptiota vastaan tarvitaan tehokkaampia toimia. Tämä on suurin huolenaihe bulgarialaisille ja omille kansalaisillemme. Kehitystä on tapahtunut lokakuun jälkeen. Tästä puhuin viime kuussa parlamentissamme, mutta monet rikollisjohtajat ovat yhä vapaana, ja siitä, minne heidän verkostonsa ulottuvat, ollaan huolestuneita. Lähikuukausina meidän on nähtävä selviä tuloksia ja lisätoimia poliisilaitoksen sekä tutkimus- ja oikeusyksiköiden tehokkuuden ja voimavarojen parantamiseksi. Komission on täsmennettävä, millaisia tuloksia vaaditaan.
Toinen seikka on yhteydessä ensin mainittuun: rakennerahastojen varojen tulevan käytön valvontaa on lisättävä. Tämä on elintärkeää. Ei saa olla mahdollista, että tosiasiassa veronmaksajilta peräisin olevia rahoja joutuu vääriin käsiin tai ne haaskataan. Olemme saaneet huomata sitä kautta, että tilintarkastustuomioistuin on jatkuvasti kieltäytynyt hyväksymästä EU:n tilejä, että EU:n on pantava tällä alalla omat asiansa kuntoon. Komission on varmistettava, että on olemassa tehokkaat varainhoitorakenteet rahoitusjärjestelmän nuhteettomuuden takaamiseksi ja tarvittaessa rahoituksen pidättämiseksi, kunnes tämä on saavutettu.
Mielestäni kesäkuussa 2006 pidettävässä huippukokouksessa Eurooppa-neuvoston on asetuttava tukemaan päätöstä Bulgarian liittymisestä unioniin 1. tammikuuta 2007 ja samalla sen on vahvistettava ne korjaavat toimet, joihin Bulgarian on ryhdyttävä seuraavina kuukausina, ja mahdollisen liittymisen jälkeisen seurannan luonne.
Vastauksemme on siis varauksellinen "kyllä". Tietyssä mielessä uskon, että myös komissio yrittää näin sanoa. Bulgarian hallituksen on ryhdyttävä tahollaan kiireellisiin toimiin konkreettisten tulosten saavuttamiseksi etenkin järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan alalla. Kuluneen puolen vuoden aikana on saatu paljon aikaan. On erittäin tärkeää, että seuraavan puolen vuoden aikana saavutetaan vielä parempia tuloksia. 
Jan Marinus Wiersma (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, yritän pitäytyä kolmen minuutin puheajassani. Yhdyn täysin siihen analyysiin, jonka ryhmäni puheenjohtaja esitti hetki sitten reaktiona komission kertomuksiin. Oma ryhmäni, Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattinen ryhmä, on aina suhtautunut ja suhtautuu jatkossakin johdonmukaisesti Romanian ja Bulgarian jäsenyyden tukemiseen.
Voin kuvitella, että ihmiset Sofiassa ja Bukarestissa ovat pettyneitä siihen, että komissio ei edelleenkään halua sitoutua suuntaan eikä toiseen, mutta voi olla tärkeää kiinnittää huomiota myös komission kertomuksessa olevaan hyvään uutiseen eli siihen, että komission mukaan on varsin mahdollista pitää voimassa vuoteen 2007 asetettu tavoitepäivämäärä. Tämä on myös meidän ryhmämme päämäärä.
Toiseksi vastustamme näiden kahden maan erottamista siten kuin eräät puhujat äsken esittivät. Kun Romaniaa ja Bulgariaa kohdellaan tosiasiallisesti samalla tavalla, estämme sen, että maat alkaisivat kilpailla keskenään. Toinen mainitsemisen arvoinen tärkeä seikka on, että komission mukaan kumpikin maa on suurelta osin ottanut käyttöön yhteisön säännöstön. Punaisella merkittyjen kohtien määrä on kummankin maan osalta vähentynyt merkittävästi: Romanian tapauksessa neljästätoista neljään ja Bulgarian tapauksessa kuudestatoista kuuteen. On siis tehty kovasti työtä ja saavutettu paljon lyhyessä ajassa.
Lisäksi on tärkeää, ettei komissio käytä kertomuksissaan sellaista sanamuotoa, että toisella maista on selvästi huono valmius tietyllä alalla. Tällaisten sanamuotojen käyttäminen johtaa heti lykkäämiskeskustelun alkamiseen. Mielestäni kummassakin maassa tapahtunut edistyminen on osoitus hallitusten päättäväisyydestä ja merkki siitä, että voimme ajatella myönteisesti ja pitää vuotta 2007 hyvin mahdollisena.
Kuten puheenjohtaja Schulz on edellä todennut, tämä edellyttää ponnistelua myös komissiolta itseltään, jolla on siis harteillaan raskas vastuu, koska sen on täsmennettävä, mitä se tarkasti ottaen edellyttää kummankin maan hallitukselta. Erityisesti Bulgarian osalta olen huomannut, että komission ja maan hallituksen välillä on ilmennyt väärinkäsityksiä siitä, mitkä kriteerit tarkasti ottaen ovat. Olen sitä mieltä, että Sofian hallitus ja parlamentti haluavat varmasti tehdä meille selväksi, että ne haluavat tehdä mahdollisimman nopeasti ne asiat, jotka niiden on tehtävä.
Romanian ja Bulgarian väliset erot liittyvät pääasiassa täytäntöönpanoon. Korruption torjunnassa Romania ryhtyi toimiin aikaisemmin. Nyt kun myös Sofiassa on annettu asiaa koskeva lainsäädäntö, olen varma, että näemme hyvin pian sielläkin edistymistä vakavan rikollisuuden ja korruption torjunnan alalla.
Olemme huomanneet, että komissio on päättänyt suosia tiettyä aikataulua, ja mielestäni meidän on alistuttava siihen ja hyväksyttävä se. Toivottavasti tämä aikataulu sopii yhteen monissa jäsenvaltioissa parhaillaan käynnissä olevien tai vielä edessä olevien ratifiointiprosessien kanssa. Tärkeää on nyt ja jatkossa se, että sovittu liittymispäivämäärä pidetään voimassa. Luotamme siihen, että Romania ja Bulgaria onnistuvat tässä, ja mielestäni sekä Sofiassa että Bukarestissa on ymmärretty, että tämä luottamus on myös ansaittava. 
Alexander Lambsdorff (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Rehn, hyvät kollegat, Bulgaria ja Romania liittyvät Euroopan unioniin 1. tammikuuta 2007. Tästä ei ole epäilystäkään. Kumpikin maa on edistynyt uudistusponnisteluissaan, mutta tämä työ jatkuu vielä. Me kaikki tiedämme tämän. Jäsen Cohn-Bendit on tässä asiassa oikeassa. Hän heittää kuitenkin lapsen pesuveden mukana, mikä on vastuutonta. Komissio toimii tässä asiassa vastuullisesti. On oikein olla antamatta heti avointa sekkiä. On myös oikein kehittää sellainen näkökulma, jonka pohjalta voidaan tarvittaessa jatkaa uudistusprosessien seurantaa myös liittymisen jälkeisinä vuosina. Eräillä aloilla on edelleen puutteita, joista osa on vakavia. Ne on täällä mainittu. Meidän on varmistettava, että maat paitsi antavat lakeja myös soveltavat niitä. Tarkoitan tällä erityisesti maissa käytettäviä EU:n resursseja.
Komission harjoittama tasapuolinen seuranta voi olla tässä asiassa hyödyksi, ja kummankin maan olisi se hyväksyttävä. Pierre Moscovici totesi näin. Tällainen ei ole ollenkaan niin järeä toimi kuin lykkääminen tai vastaava.
EU:n kansalaiset ja tulevat ehdokasvaltiot ovat myös tulevaisuudessa erittäin kiinnostuneita laajentumispolitiikasta. Tämän vuoksi on entistäkin tärkeämpää, että EU soveltaa johdonmukaista ja uskottavaa laajentumispolitiikkaa. Tämä laajentuminen on osoittanut, että tulevaisuudessa meidän on Euroopan parlamentissa huolehdittava siitä, että äänestämme laajentumisista, kun liittymishetki on lähellä eikä 18 kuukautta aikaisemmin. Haluan jälleen kerran tehdä selväksi, että tämä ei ole liittyvien valtioiden vika vaan oma vikamme. Lisäksi ei ole järkevää sisällyttää sopimuksiin 39 artiklan kaltaisia tosiasiassa hampaattomia lykkäämislausekkeita. Komissio ei voi missään tapauksessa suositella liittymisen lykkäämistä. Mitä tapahtuisikaan, jos suositusta ei noudatettaisi, koska se saisi neuvostossa niukasti kannatusta? Komissio torjuttaisiin, ja kaksi maata istuisi pöydässä sellaisen neuvoston kanssa, jonka enemmistö oli äänestänyt aiemmin kummankin maan osallistumista vastaan. Tämä ei käy. Tämän vuoksi tarvitsemme tulevaisuudessa parempia välineitä.
Bulgarian ja Romanian liittymisestä ei ole epäilystäkään. Kumpikin maa on saavuttanut paljon, mutta meidänkin on vielä tehtävä jotakin parantaaksemme laajentumispolitiikkaamme. Lisäksi meidän olisi mielestäni käytävä tätä keskustelua Brysselissä eikä Strasbourgissa. 
Milan Horáček (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, tämä suositus on väärä. Päätöstä lykätään edelleen. Miksi emme totea rehellisesti, että kumpikaan maa ei täytä kriteerejä? Paljon on tehty vain paperilla, ja todellisuus on jotakin aivan muuta. Jos teemme väärän päätöksen ja annamme näiden kahden maan liittyä ennenaikaisesti, joudumme maksamaan siitä. Matkamme Romaniaan ja Bulgariaan, keskustelumme kansalaisjärjestöjen, kummankin maan parlamentin jäsenten ja hallitusten edustajien kanssa Sofiassa viime viikolla ovat vahvistaneet käsitystäni siitä, että kaikista ponnisteluistaan huolimatta kumpikaan maa ei ole valmis liittymään vielä – ei vuonna 2007 eikä edes vuonna 2008!
Mainitsen kolme esimerkkiä Sofian suunnalta: rikollisuus, korruptio ja Kozloduj! Vuoden 1990 jälkeen maassa on tehty 173 palkkamurhaa, eikä yhtäkään niistä ole selvitetty. Korruptio rehottaa kaikkialla. Kozlodujin ydinvoimalaitos on vaarallinen, eikä sitä ole vieläkään ajettu alas. Puheaikani ei riitä siihen, että käsittelisin vähemmistöjen – romanien – ongelmia ja olosuhteita vankiloissa, vanhainkodeissa ja vammaisten asuntoloissa ynnä muissa. Jos pidämme kiinni tästä väärästä päätöksestä, sillä on sekä sisäisiä että ulkoisia vaikutuksia. Menetämme unionin kansalaisten silmissä meillä vielä olevan uskottavuuden. Tie tukitaan Kroatian kaltaisilta mailta, jotka ponnistelevat suuresti ja jotka ovat mielestäni monessa mielessä päässeet pidemmälle. Tässä asiassa liberaalit tukevat Romanian liberaalia pääministeriä, sosiaalidemokraatit Bulgarian sosiaalidemokraattista pääministeriä. Meidän ei ole pakko pitää kiinni tästä väärästä päätöksestä. Korjausliike on mahdollinen. Tällainen itsensä pettäminen on raukkamaista ja vaarallista. 
Vladimír Remek (GUE/NGL ). –
   Arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Bulgarialle ja Romanialle on laadittu järkevät liittymissopimukset, ja unionin oli määrä laajentua näihin valtioihin ensi vuoden ensimmäisestä päivästä lähtien, mutta tämä määräpäivä on jälleen kyseenalaistettu. Haluan esittää muutamia omaan kokemukseeni perustuvia huomioita siltä pohjalta, että ennen liittymistämme unioniin meihin kohdistui samankaltainen painostus kuin Bulgariaan ja Romaniaan tällä hetkellä. Myös meille kerrottiin, että Tšekin tasavalta ei ollut täysin valmis ja että se ei ollut vielä riittävän hyvin täyttänyt yhtä jos toistakaan vaatimusta. Lopputulos on se, ettei meillä ole vieläkään samoja ehtoja kuin niin sanotuilla vanhoilla jäsenvaltioilla. Lisäksi rohkenen lisätä, että useammalla kuin yhdellä vanhan 15 jäsenvaltion unionin jäsenvaltiolla voisi olla vaikeuksia täyttää ne ehdot, jotka asetettiin esimerkiksi Tšekin tasavallalle.
Bulgarialle ja Romanialle asetetut vaatimukset ovat vielä tiukempia. Sillä, että kyseenalaistamme näiden maiden liittymispäivämäärän ja asetamme niille eri ehdot, luomme epävarmuutta ja annamme aseita niille voimille, jotka kummassakin maassa vastustavat EU:hun liittymistä. Lisäksi luomme tulevaan unioniin teräviä sisäisiä rajalinjoja, millä en tietenkään halua sanoa, että meidän olisi yhtään enempää kuin muidenkaan jäsenvaltioiden kohdalla katsottava läpi sormien Bulgarian ja Romanian laiminlyöntejä korruption torjunnassa tai järjestäytynyttä rikollisuutta. Ei ole kuitenkaan hyvä asia uusien valtioiden ja niiden kansalaisten kannalta, että ne liittyvät unioniin tuntien itsensä toisen luokan jäseniksi ja eriarvoisiksi jäseniksi. Tähän liittyen katson, että meidän ei pidä pyrkiä toistamaan samaa tilannetta kuin Tšekin tasavallassa, jossa mielipidetiedustelujen mukaan kansan enemmistö on tällä hetkellä sitä mieltä, että unionissa ei vallitse yhdenvertaisuus ja oikeudenmukaisuus ja että niin sanotuilla vanhoilla jäsenvaltioilla on edelleen etuja, jotka on evätty uusilta jäsenvaltioilta ja jotka koostuvat tuista, joita jälkimmäisille ei myönnetä. Bulgarian ja Romanian tapauksessa olemme vähintäänkin samalla tiellä. Annan teille yhden esimerkin. Kozlodujin ydinvoimalaitos – joka on jo monta kertaa mainittu – on kansainvälisten asiantuntijoiden mukaan aivan yhtä turvallinen kuin monet muut laitokset Euroopassa. Unioni on kuitenkin asettanut Bulgarialle yhdeksi liittymiskriteeriksi sen, että sen on luovuttava osasta ydinvoimalakapasiteettiaan, mikä muuttaa sen sähkön viejästä sähkön tuojaksi. Kysymys kuuluu: kuka tästä tosiasiassa hyötyy? Olemmehan loppujen lopuksi saaneet heräämään Bulgarian ja Romanian kansalaisten toiveet unionin jäsenyydestä, ja tämän vuoksi meidän ei pidä kohdella näitä maita panttivankien tavoin ja kinastella liittymispäivämäärästä. On mahdollista, että meillä nykyisillä jäsenvaltioilla, joilla on omat taloudelliset intressimme, on enemmän syytä pahoitteluun kuin Bulgarialla ja Romanialla, jos laajentuminen ei toteudu 1. tammikuuta. 
Nigel Farage (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, eikö olekin hienoa? Lähes kaikki – komissio ja parlamentin poliittisten ryhmien johtajat – ovat samaa mieltä siitä, että on upeaa, että kaksi uutta maata liittyy unioniin. Emmekö kuitenkin voisi lopettaa tämän teatterin, jossa väitämme, että liittyminen on yhteydessä oikeusjärjestelmää koskeviin kriteereihin tai siihen, että nämä maat täyttäisivät yhteisön säännöstön. Romania ja Bulgaria liittyvät 1. tammikuuta 2007 unioniin poliittisista syistä. Tämä on vääjäämätöntä, koska tohina on tärkeää. Euroopan kansat ovat menettäneet luottamuksensa teihin ja toimielimiin.
Kaikki tämänpäiväiset lausumat tarkoittavat voittoa poliittiselle luokalle eli niille Euroopan unionissa, jotka haluavat, että unioni on Amerikan yhdysvaltojen veroinen suurvalta maailmassa. Lisäksi tämä on tietysti riemuvoitto Romanian ja Bulgarian poliitikoille, jotka pääsevät toden teolla rikastumaan ja saavat ikuisen työpaikan. Tervetuloa Romania ja Bulgaria! Toivottakaamme näiden maiden poliitikot EU:n runsaiden antimien ääreen.
Mitkä ovatkaan seuraukset meille muille? Kannatan tietysti vapaakauppaa. Kannatan tietysti tavaroiden ja palvelujen vapaata liikkuvuutta. Kannatan tietysti sitä, että voimme työskennellä toistemme kotimaassa, mutta on sulaa hulluutta harjoittaa avoimien ovien maahanmuuttopolitiikkaa sellaisten maiden välillä, joiden BKT on eri tasolla. Britanniaan on saapunut jo yli kolmannesmiljoona ihmistä niistä kymmenestä maasta, jotka liittyivät unioniin vuonna 2004, ja Yhdistyneen kuningaskunnan maahanmuuton seurantakeskus Migration Watch on arvioinut äskettäin, että Bulgarian ja Romanian liittyessä unioniin maahamme saapuu kolmen seuraavan vuoden aikana jälleen kolmannesmiljoona ihmistä. Julkiset palvelumme eivät yksinkertaisesti kestä tämänlaajuista joukkomaahanmuuttoa, ja Romania ja Bulgaria menettävät tässä kaupassa paljon kaikkein lahjakkaimpia ja parhaimpia nuoriaan.
Arvoisa komission jäsen, teillä on ehkä ollut tänään kova tohina, mutta EU tekee virheen, kansalaisten luottamus heikkenee ja kaikki päättyy kyyneliin.
Hans-Peter Martin (NI ). –
   Arvoisa puhemies, kyllähän kaikki päättyy kyyneliin, mutta kysymys kuuluu millaisiin. En katso, että olette vienyt tänään julkistamallanne päätöksellä Euroopan unionia eteenpäin – ettekä ole varsinkaan vieneet sitä kohti supervalta-asemaa vaan olette saattanut sen askeleen verran lähemmäksi räjähdystä. Siitä, että toimitte jälleen kerran kutakuinkin vastoin sitä, mitkä ovat kriteerinne, seuraa turmiollinen avioliitto Brysselin ja Strasbourgin ja toisaalta Bukarestin ja Sofian korruptiokulttuurien välillä.
Niiden, jotka teitä tähän painostavat – Yhdistyneen kuningaskunnan ja Puolan hallitusten – on vastattava tästä omalle äänestäjäkunnalleen. Kenellehän komissio on sitten vastuussa? Toissapäivänä -lehdessä kirjoitettiin, että todellinen ongelma ei ole oletettu oikeuslaitoksen riippuvaisuus vaan päinvastoin se, että se on lähes kaikkien valvontakeinojen ulkopuolella. Tuomareiden ja yleisten syyttäjien ei tarvitse pelätä valvontaa, koska tähän mennessä mitään sellaista ei ole ollut. Oikeuslaitoksella on suuri vapaus, joka tarkoittaa usein jopa vapautta oikeudesta ja laista. Mahdollisuudet tuomioiden ostamiseen ovat suuret. Eilisessä -lehdessä kerrottiin Saksan rikostutkijoiden liiton johtajan todenneen kotiin palatessaan seuraavaa: "Hyödytöntä. Aina, kun yritin tiedustella yksityiskohtia, minulle sanottiin, että niiden paljastaminen on kansallisen edun vastaista."
Virhe oli liittymisen lupaaminen näille maille liian aikaisin. Miksi teette vielä lisää virheitä puhumalla jatkuvasti ikään kuin haluaisitte viedä unionia eteenpäin? 
Francisco José Millán Mon (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aion lukea hyvin huolellisesti kertomuksen, jota äsken esittelitte, mutta sitä ennen esitän alustavia kommentteja Romaniasta. 
Ensinnäkin te myönnätte, että merkittävää edistymistä on tapahtunut oikeuslaitoksen uudistamisessa ja korruption torjunnassa, vaikka sanottekin, että ponnisteluja on jatkettava. Mielestäni tämä on ala, johon on suhtauduttava vakavasti, kuten edellä on todettu. Kyseessä oli todella ensisijainen ala, jonka osalta me kaikki tunnustamme, että edistyminen Romaniassa on ollut hyvin huomattavaa ja meidän olisi annettava siitä tunnustusta. 
Arvoisa komission jäsen Rehn, te kerroitte meille, että yhteisön säännöstön alalla on edelleen neljä alaa, jotka aiheuttavat vakavaa huolta. Tämä koskee esimerkiksi maatalouden ja eläinlääkinnän aloja. Ne ovat joka tapauksessa aloja, joilla tiedän Romanian viranomaisten tekevän kovasti työtä, mikä minun oli mahdollista havaita kaksi viikkoa sitten vieraillessani ryhmäni valtuuskunnan kanssa Bukarestissa.
Arvoisa komission jäsen, kuten totesin täysistunnossa 26. huhtikuuta, kannatin itse sitä, että liittymisaikataulu tehtäisiin selväksi mahdollisimman pian, koska tällä tavalla asianomaiset hallitukset päästettäisiin mahdollisimman pian epävarmuudesta. Huomaan kuitenkin, että komissio – vaikka se myöntääkin, että Romania ponnistelee riittävän uutterasti kohti vuodeksi 2007 asetettua tavoitetta – odottaa ankaruuden ja varovaisuuden vuoksi mieluummin syksyyn asti varmistaakseen, voiko liittyminen toteutua tammikuussa 2007, mitä toivon.
Olen vakuuttunut siitä, että Romanian viranomaiset eivät tingi lujasta sitoutumisestaan yhteiseen tavoitteeseen, joka on vuosi 2007. Lokakuun 2005 kertomuksessa komissio mainitsi varsin monia aloja – niitä oli neljätoista, kuten meille kerroitte – jotka koskivat yhteisön säännöstön seitsemää lukua ja jotka aiheuttivat vakavaa huolta.
Ymmärsin äsken, että näitä aloja on enää neljä, kuten kerroitte meille, ja ne koskevat hyvin harvoja lukuja. Edistyminen on sen vuoksi ilmeistä. Tämän perusteella katson, kun otetaan huomioon Romanian viranomaisten suuri Eurooppa-mielisyys, että he kiinnittävät mitä suurinta huomiota suosituksiinne. Olen varma, että voitte syksyllä vahvistaa liittymispäivämääräksi 1. tammikuuta 2007 ilman muita ehtoja. Suhtaudun tähän toiveikkaasti.
Lopuksi haluan vielä kannustaa niitä parlamentteja, jotka eivät ole vauhdittaneet liittymissopimusten ratifiointiprosessia, tekemään niin mahdollisimman pian. 
Alexandra Dobolyi (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, minäkin kannatan komission Romanian ja Bulgarian liittymispäivämäärän osalta tekemää päätöstä. Haluan lisäksi kiittää komissiota ja erityisesti komission laajentumisesta vastaavaa pääosastoa niiden tekemästä työstä.
Eurooppa-neuvosto teki oikein päättäessään siitä, että se toivottaa Bulgarian ja Romanian kansat tervetulleiksi 1. tammikuuta 2007 alkaen suureen eurooppalaiseen perheeseemme, johon he ovat aina kuuluneet, koska heillä on sama historiallinen kulttuuri ja samat arvot kuin meillä. Olette lähettäneet Bulgarian ja Romanian kansalaisille oikean viestin.
Kumpikin maa on tehnyt kovasti työtä, ja ne ovat edistyneet tähän mennessä valtavasti. Kummankin maan kansat ovat tukeneet hallituksiaan vahvasti tässä työssä. Vastedes nämä kansat ovat entistä motivoituneempia tukemaan uudistuksia, jotka niiden on vielä tehtävä ja joita on kuvailtu komission kertomuksessa. Kuten komission jäsen on varsin asianmukaisesti tähdentänyt niissä monissa tilaisuuksissa, joissa olemme täysistunnossa ja ulkoasioiden valiokunnassa vaihtaneet näkemyksiämme, Bulgaria ja Romania ovat osoittaneet edistyvänsä koko ajan kaikilla merkityksellisillä aloilla. Kummassakin pääkaupungissa ollaan tietoisia siitä, että niiden on nopeutettava ja tehostettava ponnistelujaan tietyillä aloilla, ja uskon vahvasti siihen, että ne täyttävät menestyksekkäästi Euroopan unionin odotukset, sellaisena kuin parlamentti on ne asettanut, ja useimmat näiden maiden omien kansalaisten odotuksista.
Lisäksi haluaisin sanoa unkarilaisena pari sanaa Romanian unkarilaisvähemmistöstä. Ensinnäkin haluan kiittää komission jäsenten kollegiota siitä, että he ovat ottaneet esiin nykyisessä kertomuksessa unkarilaisvähemmistön tilanteen. Toiseksi, kuten olen varsin monta kertaa parlamentissamme tästä asiasta todennut, yksi Romanian nykyisen hallituksen koalitiosopimuksen peruspuutteista on ollut ja on edelleen vähemmistölain antaminen. Vaikka luulen, että Romanian liittyminen unioniin tarjoaa ratkaisun ulkounkarilaisten ongelmaan ja että 1. tammikuuta 2007 alkaen voimme elää yhteisessä rajattomassa Euroopassa, haluaisin myös korostaa Romanian hallitukselle, että se ei saa unohtaa lupaustaan vähemmistölain antamisesta. Sekä parlamentti että komissio seuraavat tätä tiiviisti. 
Cecilia Malmström (ALDE ).
   Tämänpäiväisessä keskustelussa painostusta on ilmennyt monelta taholta, ja paljon on spekuloitu täällä tehtävistä huomioista, ja tietenkin asianomaisissa maissa on oltu varsin hermostuneita. Olen tämän vuoksi iloinen komission tämänpäiväisestä viestistä, jonka mukaan toivomme, että voimme vuodenvaihteessa toivottaa romanialaiset ja bulgarialaiset ystävämme tervetulleiksi yhteisöön. Tähänastinen tie on ollut ja on edelleen pitkä ja kivinen. Kommunistidiktatuurien Romaniassa ja Bulgariassa aiheuttaman ankaran sorron ja kurjuuden seurauksia ei voida tietenkään oikaista kädenkäänteessä. Näiden maiden poliitikot ja kansalaiset ovat tehneet valtavia ponnisteluja ja uhrauksia ilmeisenä pyrkimyksenään maidensa uudistaminen ja demokratisoiminen ja niiden johdattaminen Euroopan yhteisöön.
Jäljellä on vielä paljon työtä. Olemme murheellisen tietoisia olemassa olevista ongelmista, joita ovat korruptio, järjestäytynyt rikollisuus, romaniväestön integrointivaikeudet ja orpolasten tilanne. Me kaikki olemme myös tietoisia kriteereistä, ne ovat kaikille samat, ja me luotamme siihen, että komissio tekee asiallisen ja asiantuntevan arvioinnin. Samoin luotamme siihen, että te tuette ja autatte kaikesta sydämestänne Bulgariaa ja Romaniaa voittamaan nämä vaikeudet, niin että voimme edetä vuodenvaihteessa jäsenyyteen. Me Euroopan parlamentissa aiomme auttaa tässä parhaamme mukaan ja olemme vakuuttuneita siitä, että asiat etenevät joutuisasti viimeisinä kuukausina.
Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä on jo kauan aikaa kannattanut suojalausekkeita meille kaikille, sekä uusille että vanhoille jäsenvaltioille. Tiedämme, että sopimusrikkomuksia ja ihmisoikeusloukkauksia tapahtuu myös nykyisessä EU:ssa, ja olisi hyvä löytää selkeämpiä mekanismeja tämän tiedostamiseksi ja tilanteen korjaamiseksi.
EU:n yhdentymistä voi verrata tangoon: tarvitaan kaksi ennen kuin se sujuu. Ehdokasvaltioiden on tehtävä omat kotitehtävänsä, mutta meidänkin on tehtävä omamme. Meillä on EU:ssa sisäisiä ongelmia, joihin meidän on puututtava. Tästä puhuimme tänä aamuna komission jäsenen Wallströmin kanssa. Meidän on myös uskallettava kertoa laajentumisen merkitys ja selvitettävä kansalaisillemme, miksi on niin tärkeää, että Romania ja Bulgaria liittyvät seuraavaksi joukkoomme ja että romanialaiset ja bulgarialaiset istuvat tässä parlamentissa ja voivat puhua näiltä penkeiltä eivätkä istu yleisölehterillä vain kuuntelemassa. 
Elly de Groen-Kouwenhoven (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, Bulgaria oli puolen vuosisadan ajan kommunistien hallinnassa. Berliinin muurin murruttua Bulgariassa vakiintui jälkikommunistinen hallinto. Valtio pysyi edelleen entisen salaisen palvelun eli Darzavna Sigurnostin agenttien hallinnassa. Heidän kanssaan länsimaat harjoittivat liiketoimintaa yksityistämisten aikana. Ne toteutettiin usein laittomasti. Länsimaiden taloudellinen tuki ei juurikaan päätynyt työttömille bulgarialaisille ja uhreiksi joutuneille romaneille. Ainoita menestyjiä olivat entisen salaisen palvelun agentit, jotka toimivat liikemiehinä, tuomareina, pankkiireina, poliitikkoina ja kansalaisjärjestöjen johtajina. Onko kansalla koskaan ollut kunnon mahdollisuuksia jälkikommunistisena aikana?
Edistymistä käsittelevässä mietinnössä vuodelta 2001 esittelijä Van Orden vaati Bulgarian viranomaisia toimittamaan lisätietoja toisinajattelija-kirjailijan Georgi Markovin murhasta Lontoossa vuonna 1978. Tämä oli yksi monista palkkamurhista, jotka jäivät selvittämättä kauan aikaa sitten ja jotka jäävät edelleenkin selvittämättä.
Mietinnössä korostetaan tehokkaampien toimien tarvetta romanien sosiaalisen osallisuuden tukemiseksi. Olen myös samaa mieltä komission kanssa siitä, että lisätoimia tarvitaan kaikenlaisen suvaitsemattomuuden, rasismin ja muukalaisvihan torjumiseksi. Tämän vuoksi vetoan kaikkiin kollegoihini Euroopan parlamentissa, jotta he allekirjoittaisivat kirjallisen julistuksen nro 19 – jonka ovat panneet alulle Euroopan parlamentin jäsenet viidestä eri poliittisesta ryhmästä – joka koskee kansan suojelemista uustotalitarismilta Bulgariassa. Lähellä entistä salaista palvelua toimivat bulgarialaiset holokaustin kieltäjät eivät kuulu EU:hun. Olen lisäksi kiitollinen siitä, että komissio on huolestunut romanien kestämättömistä elinoloista. Heistä on tehty syntipukkeja juutalaisten, turkkilaisten ja homoseksuaalien tavoin.
Lopuksi totean vielä olevani hyvin tyytyväinen siihen, että viime viikolla Bulgarian sisäministeri Roumen Petkov lupasi Verts/ALE-ryhmän valtuuskunnalle, että kaikki Darzavna Sigurnostin arkistot avataan ennen heinäkuun 20. päivää. Vasta tällöin saamme tietää, kuka murhasi Georgi Markovin, ketkä syyllistyivät muihin rikoksiin ja ketkä tosiasiassa tällä hetkellä Bulgariaa hallitsevat. Tukekaamme todellisia uudistajia ja vapauttakaamme Bulgaria sen menneisyydestä maan tulevaisuuden lykkäämisen sijasta. 
Jean-Claude Martinez (NI ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Istanbulin ja Sofian välisellä moottoritiellä on Kapitan Andreevo -niminen raja-asema tai tulliasema. Muistakaa tämä nimi, koska 1. tammikuuta näette sen kaikissa sanomalehdissä, jos Bulgaria liittyy Euroopan unioniin. Tähän paikkaan saapuu vuosittain 300 000 kuorma-autoa Turkista. Jono on viiden kilometrin mittainen, ja kuorma-autot odottavat kolme päivää. Näitä kuorma-autoja käytetään rikolliseen kaupankäyntiin sen kaikissa muodoissa: Afganistanista peräisin olevaan huumekauppaan, Pakistanista peräisin olevaan ihmiskauppaan sekä amfetamiinin ja väärän rahan kauppaan. Tätä kaikkea valvoo yksi tullivirkailija tuhatta kuorma-autoa kohden. Seuraus on, että kaikki menee läpi.
On ilmeistä, että tarvitaan vähintään yksi kuorman läpivalaisin. Komission jäsen Rehn kertoi meille parlamentissa 25. lokakuuta, että radiografisia laitteita tarvitaan, ja tähän tarkoitukseen on annettu 8 miljoonaa euroa. Läpivalaisinta ei kuitenkaan vielä ole. Tosiasia on, että jokainen joka pitää Sangattesta, Brindisistä, Almeriasta ja Kanariansaarista, pitää myös Kapitan Andreevosta, joka on portti Aasiasta Eurooppaan ja keskeinen levittäytymisväylä rikollisuudelle. 
Guido Podestà (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan onnitella komission jäsentä Rehniä niistä perusteellisista toimenpiteistä, joita hän on toteuttanut kahden kyseessä olevan maan osalta. Komission jäsenen puheista kävi ilmi, että Romania ja Bulgaria ovat selkeästi edistyneet. Se, että jäljellä olevat ratkaisemattomat kohdat ovat vähentyneet kuudestatoista kuuteen ja neljästätoista neljään parin viime kuukauden aikana, on mielestäni erinomainen tulos.
Luulenpa, että me kaikki täällä parlamentissa tiedämme, että kymmenen maan liittyessä Euroopan unioniin 1. toukokuuta 2004 nämä kymmenen maata eivät olleet täysin valmiita liittymään unioniin. Tiedämme myös, että näiden kansakuntien tekemät ponnistelut täydentävät toisiaan ajan myötä. Voitteko väittää minulle, että joissakin näistä maista ei ole vähemmistöihin liittyviä ongelmia ja että korruption torjunta ei koske jokaista unionin 25:tä jäsenvaltiota? Mikä on siis toisin kuin 1. toukokuuta 2004? Miksi tuolloin parrasvaloissa olivat liput ja valokuvat, kun taas tällä hetkellä asenne on paljon ankarampi ja myös muodollisempi?
Mielestäni meidän on myönnettävä, että vaikka olisikin totta, että näissä kahdessa maassa, joiden on määrä liittyä unioniin, on todellakin ongelmia, suurimmat ongelmat löytyvät todennäköisesti unionista itsestään. Lisäksi jos kysymme itseltämme, että mikä on toisin kuin viime kerralla, vastaus on, ettemme kyenneet laatimaan perustuslakisopimusta, joka oli yksi tämän laajentumisen perusasioista.
Meidän on kuitenkin varottava sitä, että maksatamme näillä mailla ja kansoilla niille kuulumattomia kustannuksia, sillä ne ovat uurastaneet ankarasti päästääkseen pois kommunismin historiallisesta aikakaudesta. Arvoisa komission jäsen, lopuksi totean, että menemme mielestäni oikeaan suuntaan, ja toivon, että syksyllä Romanian ja Bulgarian liittymispäivämääräksi vahvistetaan 1. tammikuuta 2007. 
Hannes Swoboda (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olkaamme rehellisiä ja realistisia. Meidän on lähdettävä siitä, että nämä kaksi maata, Bulgaria ja Romania, liittyvät unioniin 1. tammikuuta 2007 ensinnäkin siksi, että maat aikovat jatkaa uudistustyötään – olen vakuuttunut siitä – ja toiseksi siksi, että vaadittu enemmistö on neuvostossa niiden puolella.
Mielestäni olennainen kysymys on kuitenkin se, kuinka nämä maat liittyvät Euroopan unioniin vuonna 2007: aikovatko ne jollakin tapaa tarpoa sisään vai livahtaa sinne vai aikovatko ne astella sisään pää pystyssä meidän antaessamme niille hyväksyntämme hyvällä omallatunnolla. Olen samaa mieltä komission ja teidän, komission jäsen Rehn, kanssa siitä, että on asioita, jotka kummankin maan on vielä tehtävä. Haluaisinkin pyytää teitä kertomaan konkreettisesti, mitä ovat tarpeelliset muutokset, sillä tietyissä asioissa ette kertomuksessa ilmaise itseänne selkeästi. Puhutte esimerkiksi "oikeuslaitoksen riippumattomuuteen kohdistuvista epäilyksistä". Sille, miksi asia ei ole teistä selvä, on varmaan perusteet. Bulgarialle ja Romanialle on kummallekin kerrottava, mitä niiden on tehtävä.
Uskon, että kummankin maan hallitukset ovat valmiita tekemään muutoksia. Jos kuitenkin teemme tästä näin suuren asian, kenties suuremmankin kuin Kööpenhaminan kriteerit tai yhteisön säännöstö edellyttävät – mihin on hyvät perusteet – meidän on sanottava hyvin selkeästi, mitkä muutokset ovat tarpeellisia. Minun on pyydettävä teitä tekemään tämä tänään ja huomenna, kun vierailette näissä maissa. Muutokset on määriteltävä tarkasti ja realistisesti, ja niiden on oltava saavutettavissa, koska ei ole mielekästä vaatia asioita, joita ei näin lyhyessä ajassa voitaisi toteuttaa. Jos toimimme näin ja jos sovitaan erityisseurannasta toisin sanoen tietystä tarkkailukaudesta, olen varma, että kumpikin maa ryhtyy heti tarpeellisiin toimiin ja on todella valmis liittymään 1. tammikuuta 2007. Uskon, että kumpikin maa voi tällöin toimia merkittävässä roolissa. Eräät jäsenet ovat väittäneet, että kummassakin maassa rikollisuus ja korruptio rehottavat, mutta se ei ole totta. Kumpikin maa on tehnyt varsin paljon tilanteen kohentamiseksi ja tekee jatkossakin. Tämä on Euroopan unionin painostuksen ansiota. 
Bronisław Geremek (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan ensiksi todeta, että komission jäsenen Olli Rehnin kertomus ja hänen työnsä ansaitsevat suuren kiitoksen erityisesti tämän parlamentin keskustelun yhteydessä. En halua, että kertomuksessa tehdyt selkeät päätelmät muuttuvat parlamentaarisen keskustelun aikana.
Toistaiseksi Romania ja Bulgaria ovat tehneet kaiken voitavansa. Ne ovat saavuttaneet sen, minkä Euroopan unioni on niiltä vaatinut. Ne ovat panneet täytäntöön säännöksiä talouden, politiikan ja sosiaalipolitiikan aloilla ja ne ovat ottaneet käyttöön oikeusvaltio-periaatteen. Euroopan unioni ja näiden kummankin maan yhteiskunnat arvioivat seuraavaksi näitä saavutuksia. Mielestäni on erittäin tärkeää korostaa sitä, kuinka paljon kumpikin näistä maista on edistynyt, minkä ansiosta ne voivat sanoa liittyvänsä Euroopan unioniin varmoin askelin.
Oman kotimaani kaltaiset maat ovat 1. toukokuuta 2004 jälkeen osoittaneet, kuinka liittyminen Euroopan unioniin hoidetaan. Mielestäni se, miten onnistuneesti tämä siirtymäkausi on sujunut sekä vanhoilta että uusilta jäsenvaltioilta, saa asiaan yhä epäilevästi suhtautuvat vakuuttumaan tästä asiasta. Se, että Yhdistynyt kuningaskunta avasi heti suurpiirteisesti ja järkevästi työmarkkinansa Itä-Euroopasta saapuville ihmisille, on johtanut siihen, että tällä hetkellä Saksaa ja Itävaltaa lukuun ottamatta – minkä jäsen Brok näyttää unohtaneen – monet muutkin Euroopan maat ovat seuranneet Britannian jalanjäljissä.
On erittäin tärkeää voida luottaa siihen, että kun pelisäännöt on annettu, niitä myös sovelletaan, ja että tämän jälkeen arvioidaan tilannetta. Puolan esimerkki osoittaa, että Kööpenhaminan kriteereihin sisällytettyjen periaatteiden käyttöönotto voi olla hyvä enne, mutta näitä periaatteita on myös sovellettava kyseisten maiden liityttyä Euroopan unioniin. 
Hartmut Nassauer (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, pidämme yhä kiinni siitä, että tammikuu 2007 on liittymispäivämäärä, mutta asetamme tälle päivämäärälle tiettyjä ehtoja, joiden on täytyttävä lokakuuhun mennessä. Komissio kulkee tässä asiassa mutkaista tietä. On ilmeistä, että sitä painavat sen omat aiemmat virheet. Arvoisa komission jäsen, odotamme malttamattomina, kuinka aiotte selittää meille lokakuussa, että tänään täällä asettamanne esteet on ylitetty. Oli suuri virhe asettaa vuosi 2007 liittymisajankohdaksi, kun oli edelleen epäselvää, oliko se toteutettavissa. Tällä hetkellä komissio yrittää melko epätoivoisesti löytää tien ulos umpikujasta, johon se on itse itsensä ajanut. Ehdotus, jonka olette tänään tehnyt, on tietysti järkevä, kun otetaan tilanne huomioon. Tämän vuoksi tuen sitä kaikista sen heikkouksista huolimatta.
Esitän vain muutamia huomioita, jotka koskevat Romaniaa, koska olen ollut siellä CDU:n/CSU:n valtuuskunnan kanssa. Presidentti Basescun ja pääministeri Popescu-Tariceanun johdolla maassa on pantu alulle määrätietoinen ja vakava uudistusprosessi, joka koskee sisäasioita, oikeuslaitosta ja korruption torjuntaa. Prosessia ei ole vielä saatettu päätökseen. Ehtoja ei ole vielä täysin täytetty. Korruptio-oikeudenkäyntejä ei ole vielä saatettu päätökseen, mutta ne ovat vakavasti käynnissä, ja se vie oman aikansa. On mielestäni tärkeää. että lähetämme tälle hallitukselle viestin siitä, että sen pitää jatkaa määrätietoisesti tällä uudistusten tiellä. Tämä on tärkeää.
Romania on läpikotaisin Eurooppa-mielinen maa. Siitä tulee Euroopan unionillemme hyvä liittolainen. Maassa on saksalainen vähemmistö, jonka oikeudet on vahvistettu laissa tyydyttävällä tavalla. Vähemmistöjä koskevasta laista muut maat voivat ottaa mallia. Arvoisa komission jäsen, tämän vuoksi kehotan teitä kannustamaan hallitusta jatkamaan uudistusprosessiaan. 
Poul Nyrup Rasmussen (PSE ). –
   Arvoisa komission jäsen, haluan ilmaista kunnioittavani työtänne, mutta myös selkeys on tärkeää, kuten kaikessa työssä yleensäkin. Ainoa ongelmani tänään on selkeyden puute. Te toteatte, että tavoitteenamme on saada nämä kaksi maata unioniin 1. tammikuuta 2007. Tätä me kaikki tavoittelemme. En näe mitään olennaista syytä siihen, että näitä maita ei voitaisi ottaa unioniin 1. tammikuuta.
Olennainen puheenaihe on näin ollen se, kuinka näiden kahden maan edistymistä voidaan tukea mahdollisimman paljon. Vetoomuksen, jonka teille esitän, ovat jo esittäneet ryhmäni puheenjohtaja Martin Schulz ja Hannes Swoboda ja joukko muita kollegoja. Jos toden teolla oletamme edistyvämme seuraavan kolmen ja puolen kuukauden aikana ennen lokakuussa julkaistavaa seuraavaa kertomustanne, mitä tässä ajassa voidaan tehdä? Mitä odotamme? Uutta valtionsyyttäjää Bulgariaan? Ei. Missä määrin koskemattomuus on syytä poistaa? Kuinka monta tapausta on pantava vireille? Kuinka monta tuomioistuimen päätöstä tarvitaan? Arvoisa komission jäsen, ymmärrättekö sen, mihin pyrin?
Mikäli näiden maiden odotetaan tekevän kanssamme yhteistyötä, teidän on oltava hyvin täsmällinen. Minulla onkin teille ehdotus. Ehdotan, että laaditte tulostaulun, joka esitetään kahdelle uudelle hallitukselle Bulgariassa ja Romaniassa, täsmällisen tulostaulun, jossa kerrotaan, mitä odotamme näiltä mailta seuraavan kolmen ja puolen tai neljän kuukauden aikana tietyillä aloilla. Ei riitä, että sanomme odottavamme edistymistä. On hyvin tärkeää sanoa, mitä tarkasti ottaen oikeus- ja sisäasioissa odotamme, jotta nämä kaksi hallitusta tietävät tarkalleen, mitä tehdä.
Arvoisa komission jäsen, toiseksi haluan kaikella kunnioituksella pyytää teiltä, ettei maille myöhemmin aiheudu ylimääräistä työtä. Kuten eräät Bulgarian hallituksen jäsenet minulle äskettäin totesivat, he eivät voi muuttaa perustuslakiaan joka toinen viikko. Tällä hetkellä meidän on oltava vaatimuksissamme ennen kaikkea täsmällisiä. Toiveistani viimeinen on se, että kesäkuun neuvostossa tehdään selkeä päätös. Kuten Pierre Moscovici totesi, nyt on aika lähettää selkeä viesti, ja kesäkuun neuvostossa voidaan lähettää selkeä viesti siitä, että nämä maat ovat tervetulleita 1. tammikuuta 2007 ja että odotamme kovasti sitä, että pääsemme tekemään niiden kanssa yhteistyötä.
Sophia in 't Veld (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen komission ehdotukseen, koska siinä tehdään oikeutta Bulgarian ja Romanian ponnisteluille ja myös huolestumiselle jäljellä olevista ongelma-aloista, joiden olemassaoloa kukaan ei sitä paitsi kiellä.
Edellisille puhujille, muun muassa jäsen Cohn-Benditille, haluan sanoa, että minun mielestäni tämä ehdotus on kädenojennus uudistajille ja siten pettymys rikollisille sekä korruptoituneille ja muukalaisvihamielisille henkilöille. Ehkäpä jäsen Cohn-Benditin olisi pohdittava sitä, ketä hän tosiasiassa haluaa tukea. Ajatus siitä, että uudistukset loppuvat heti, kun nämä maat liittyvät unioniin, on pötyä. Tämä ajatus esitettiin jo edellisen laajentumisen yhteydessä, mutta se todettiin lopulta vääräksi. Toiseksi ihmiset toteuttavat uudistuksia ennen kaikkea kohottaakseen elämänlaatuaan eivätkä vain liittyäkseen Euroopan unioniin.
Tietenkin on myös totta, että meidän on kiireellisesti saatava väline, jonka avulla voimme ojentaa kaikkia EU:n jäseniä, myös nykyisiä EU:n jäsenvaltioita, jos ne eivät noudata sääntöjä, muun muassa perusoikeuksien osalta. Haluan puhua pitkän aikavälin näkemyksen puolesta, koska me kaikki tiedämme, että uudistusten osalta tämä ei ole suinkaan päätepiste. Korruptioon, rikollisuuteen, vähemmistöjen syrjintään ja sen sellaiseen on puututtava myös tulevaisuudessa. Eräänä päivänä Bulgaria ja Romania saattavat hyvinkin olla Euroopan unionin etujoukoissa, samoin kuin ne ovat osoittaneet myös talouden alalla suurempaa ja vahvempaa uudistustahtoa kuin me Länsi-Euroopassa. Kukapa tietää vaikka eräänä päivänä nämä maat ovat mestareita perusoikeuksien ja oikeusvaltion alalla ja ovat omaksuneet johtavan roolin Euroopan unionissa.
Lopuksi haluan kehottaa kaikkia jäseniä antamaan omissa kotimaissaan kattavia selvityksiä eikä esittämään muukalaisvihamielisyyteen perustuvia populistisia puheita. Toivotan Bulgarian ja Romania tervetulleiksi 1. tammikuuta 2007. 
Kinga Gál (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, vaikka arvostankin työtänne, haluaisin kuitenkin esittää teille kysymyksen. Mihin on tässä kertomuksessa kadonnut yksi Euroopan suurimmista vähemmistöistä eli puolentoista miljoonan hengen unkarilaisvähemmistö? Kaikissa edellisissä komission kertomuksissa, joita on sen jälkeen käsitelty parlamentin mietinnöissä, on kiinnitetty huomiota Romanian unkarilaisen yhteisön tarpeisiin. Tässä kertomuksessa asiaa tuskin mainitaan. Olemme tyytyväisiä siihen, että vastoin alustavia tietoja siihen sisältyy edes yleinen viittaus vähemmistölakiin.
Arvoisa komission jäsen, voin vakuuttaa teille, että Romanian unkarilaisväestö ei ole haihtunut ilmaan lokakuun 2005 jälkeen. Ne seikat, joiden parlamentti katsoi nimenomaisesti olevan ongelmallisia, eivät ole myöskään haihtuneet. Nämä ovat ratkaisemattomia kysymyksiä. On myös yhä ilmeisempää, ettei poliittista tahtoakaan niiden ratkaisemiseen ole: ei ole esimerkiksi tahtoa antaa kulttuuriseen autonomiaan perustuvaa vähemmistölakia tai taata korkeakoulutusta unkarin kielellä tai panna täytäntöön itsehallintoperiaatetta tai muuttaa syrjivää vaalilakia.
Arvoisa komission jäsen, eurooppalaisilla toimielimillä on huomattava vastuu Romanian kansalaisten, muun muassa vähemmistöjen, auttamisessa ja liittymisen tarjoamien mahdollisuuksien tunnustamisessa. Näin ollen myös Romanian unkarialaisen yhteisön on päästävä osalliseksi niistä menetelmistä ja tekniikoista, joita Euroopan unioni niille tarjoaa oman asian ajamista varten. Bukarestin ja Brysselin on kummankin tuettava tätä.
Brysselistä ei ole viime aikoina juurikaan annettu apua tälle yhteisölle. Se voi kuitenkin auttaa, se voi auttaa tätä yhteisöä huomaamaan mahdollisuutensa ja hankkimaan välineitä. Tämä on edellytyksenä Euroopan yhteisön kilpailukyvylle.
Arvoisa komission jäsen, näillä puheilla ojennan teille seuraavaksi Euroopan parlamentin jäsenten laatiman kirjeen sekä vertauskuvallisesti muutamia niistä tuhansista kirjeistä, joita ovat kirjoittaneet teille Transilvanian kansalaisjärjestöt ja kansa. Me odotamme ja minä odotan näihin kirjeisiin myös vastausta lokakuussa. 
Helmut Kuhne (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Rehn, teillä on miellyttävän suorasukainen tapa esitellä tuloksianne täysistunnossa. Olen tämän vuoksi yhtä suorasukainen kiittäessäni teitä. Kiitän teitä ilman korulauseita, joihin kätkeytyy laatuarvioita. Kaikessa koruttomuudessa: kiitos teille.
Olette tehnyt huolellista työtä, olette toiminut parhaimmalla mahdollisella tavalla epätyydyttävässä tilanteessa, josta te ette ole ensisijaisesti vastuussa. Olisi vaikeaa kyseenalaistaa tuloksenne ja siten tosiseikkoihin perustuvien johtopäätöstenne perusteet.
Tämän vuoksi kehotan niitä, joilla on mahdollisesti kiusaus tuntea itsensä nykyisessä tilanteessa loukatuiksi, torjumaan nämä tunteet ja ryhtymään sen sijaan työhön ja saattamaan päätökseen ne tehtävät, jotka ovat vielä jäljellä.
Jos kertomuksestanne ilmenee syksyllä, että puutteita on edelleen olemassa, komission olisi ehdotettava suojalausekkeita. Parlamentin olisi tällöin annettava tukensa komissiolle, vaikka kumpaakin maata olisi kohdeltava erikseen.
Minulle tämä keskustelu on kuitenkin myös tilaisuus tehdä lisää johtopäätöksiä, jotka koskevat muutakin kuin kahta asianomaista maata. Eräät muut jäsenet ovat jo käsitelleet tätä asiaa, ja totean näin ollen jälleen kerran hyvin selkeästi: koskaan enää ei pidä tehdä sellaisia liittymissopimuksia, joissa ei edellytetä liittymisehtojen täyttämistä kokonaisuudessaan.
Joka tapauksessa Bulgaria ja Romania niin sanoakseni täydentävät Nizzan luetteloon sisältyvän 27 maan listan. Laajentuminen voi jatkua vain siinä tapauksessa, että myös Euroopan unioni tekee kotitehtävänsä ja ryhtyy tarpeellisiin sisäisiin uudistuksiin sen varmistamiseksi, että se voi jatkaa elämäänsä yli 27 jäsenvaltion unionina. 

Viktória Mohácsi (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen siihen, että kumpikin maa on liittynyt vuosikymmenohjelmaan ja että ne tekevät kaikkensa varmistaakseen romanien mahdollisimman ripeän integroinnin. Seurantakertomuksessa kuvataan kuitenkin niitä väärinkäytöksiä, joihin poliisi- ja lainvalvontaelimet ovat kummassakin maassa syyllistyneet. Meidän on jatkossakin seurattava mainittuja ongelma-aloja.
Bulgariaa koskevassa kertomuksessa on jo mainittu koulutuksen alalla ilmenevä eriytyminen, mutta haluaisin kovasti nähdä, että tähän asiaan kiinnitettäisiin Romanian tapauksessa enemmän huomiota, koska Romaniassa eriytymisaste on yhtä korkea. Eräiden kansalaisjärjestöjen selvitysten mukaan 80 prosenttia niistä lapsista, joilla ilmoitetaan olevan oppimisongelmia, on romaneja.
Vasta viikko sitten eli 9. toukokuuta sain selvityksen poliisien väärinkäytöksistä. Vammat, jotka Romanian poliisiviranomaiset ovat aiheuttaneet romaniyhteisön jäsenille, voidaan todeta valokuvista. Tämä on kolmas tapaus, josta kuulen kuluneen puolen vuoden aikana.
Tästä huolimatta äänestin kummankin maan liittymisen puolesta. Näiden maiden välillä on kuitenkin se merkittävä ero, että Bulgaria myöntää, että romaniväestöä koskevat ongelmat ovat todellisia, mutta Romania haluaa salata ja kieltää ne. Kehotan romanialaisia kollegoja, komissiota ja komission jäsentä pyytämään toimivaltaisia viranomaisia muuttamaan tätä politiikkaa! 
Camiel Eurlings (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, laajentuminen on kiistattomasti yksi EU:n suurimmista menestystarinoista. Emme huomaa riittävän selvästi, mitä näille maille merkitsee kuulua arvoyhteisöön, usein vuosikymmenten hirmuvallan jälkeen, ja mitä tämä tarkoittaa vanhoille jäsenvaltioille. Meillä asiat olisivat olleet huonommin, jos laajentuminen ei olisi onnistunut niin hyvin, mutta jotta tälle laajentumiselle saataisiin pysyvä tuki, se on toteutettava uskottavasti ja kriteerejä ei saa peukaloida.
Bulgaria ja Romania kuuluvat EU:hun, mutta nämä kriteerit ovat tärkeitä, jos haluamme säilyttää kansalaisten tuen, jos haluamme, että laajentumisella pikemminkin vahvistetaan kuin heikennetään arvoyhteisöä. Tämän lisäksi kriteerit ovat tärkeitä Romanian ja Bulgarian kansoille, ja tämän vuoksi haluan sanoa jäsen Watsonille, joka puhui hetki sitten, ja lisäksi maannaiselleni Sophia in 't Veldille, että kriteerien noudattaminen toimii itse asiassa laajentumisen puolesta eikä sitä vastaan.
Seuraavaksi käsittelen komission nykyistä ehdotusta. Jos otetaan huomioon edistymisen määrä, olen sitä mieltä, että painostustaktiikka on toistaiseksi toiminut erityisesti Romanian osalta. Romaniassahan Monica Macovei on oikeusministerinä saavuttanut lyhyessä ajassa enemmän kuin Nastasen hallinto aiempina vuosina. Tästä on syytä antaa suuri kiitos. Samalla meidän on huomattava, että enemmän painostusta tarvitaan. Lisää muutoksia tarvitaan Romaniassa ja erityisesti Bulgariassa, jossa kehitys näyttää eräiltä osin olevan pikemminkin kielteistä kuin myönteistä.
Tarvittavan jatkuvan painostuksen kannalta komission lähestymistapa on paras. Jos toteamme, että liittymisvuosi on vuosi 2007, paine hellittää, mutta paine hellittää myös silloin, jos toteamme, että liittymisvuosi on vuosi 2008. Silloin nimittäin tiedetään, että tapahtuipa mitä tahansa maat voivat liittyä vuonna 2008 ja levätä sen jälkeen laakereillaan. Se, että heilutetaan porkkanana sitä, että liittyminen on yhä mahdollista vuonna 2007, on tärkeää sillä edellytyksellä, että kolme edellytystä täyttyy.
Ensinnäkin neuvosto ei saa todeta, että lokakuu on liian myöhäinen ajankohta tehdä päätöstä. Toiseksi jos nämä maat eivät ole tarvittavalla tasolla, meidän olisi todella voitava lokakuussa sanoa, että ne eivät voi liittyä tammikuussa 2007. Kolmanneksi jos me todella puhumme uskottavuudesta, meidän olisi uskallettava arvioida kutakin maata sen omien ansioiden mukaan eikä toinen maista saisi jäädä toisen uhriksi. Tämä tarkoittaisi sitä, että Bulgariaa ja Romaniaa arvioitaisiin lokakuussa erikseen.
Haluan kiittää teitä ja haluan jälleen kerran onnitella komissiota sen omaksumasta nykyisestä kannasta. 
Miguel Ángel Martínez Martínez (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, samoin kuin bulgarialaiset ja romanialaiset tänään, kaksikymmentä vuotta sitten me olimme niiden neuvottelujen loppusuoralla, jotka koskivat Espanjan liittymistä yhteisöön. Muistan, miten itse ponnistelimme mukautuaksemme perussopimuksiin ja johtajien nöyryytyksen, kun esteitä ilmaantui. Tuolloin he vaikuttivat olevan paljon meitä vähemmän sitoutuneita hankkeeseen. Muistan kuitenkin ennen kaikkea monien osoittaman solidaarisuuden, kunnioituksen ja ymmärtämyksen. 
Pari vuotta myöhemmin tätä kokemusta viisaampana ja Euroopan neuvoston parlamentaarisen yleiskokouksen puheenjohtajana annoin täyden tukeni Bulgarian ja Romanian jäsenyydelle tässä neuvostossa ensimmäisenä askeleena siinä prosessissa, joka huipentuu seuraavaksi maiden yhdentymiseen Euroopan unioniin.
Komissio on esitellyt kertomuksen, joka on yleisesti ottaen myönteinen mutta jossa myönnetään eräät puutteet. Tämä on komission tehtävä. Roolin, joka kuuluu parlamentille nimenomaisesti unionin poliittisena elimenä, on oltava erilainen. Oman kansamme edustajina meidän on ymmärrettävä ja tuettava Bulgarian ja Romanian kansoja, ymmärrettävä heidän hankaluuksiaan ja autettava heitä asteittain ratkaisemaan havaitut puutteet vahvistamalla liittymispäiväksi 1. tammikuuta 2007.
Meidän tehtävämme on ennen kaikkea ymmärtää, että sekä Bulgarian että Romanian kansat ovat näkemyksiltään syvästi Eurooppa-mielisiä, paljon enemmän kuin jäsenvaltioiden enemmistö, ja tämän vuoksi tarvitsemme niitä todella viedäksemme eteenpäin Euroopan unioni -hanketta, joka huipentuu perustuslakisopimukseen. 
Millään ei olisi niin kielteisiä vaikutuksia kuin toiveiden pettämisellä, epävarmuuden ja epäluottamuksen kylvämisellä ja sillä, että romanialaiset ja bulgarialaiset saataisiin tuntemaan, että heitä on kohdeltu huonosti ja syrjitty. Koska tarvitsemme heitä ja koska he tulevat olemaan parhaimmistoamme, parlamentin on annettava täysi tukensa maiden liittymiselle unioniin suunniteltuna määräpäivänä. Tämä on sosiaalidemokraattisen ryhmäni ja Espanjan sosiaalidemokraattien erinomaisen solidaarinen lähestymistapa, kun otetaan huomioon omat kokemuksemme, toiveemme ja sitoumuksemme, jotka yhdistävät meitä bulgarialaisiin ja romanialaisiin. 
Charles Tannock (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, laajentuminen on toden totta yksi merkittävimmistä luvuista EU:n historiassa. Viides laajentumiskierros, jossa unioni vuonna 2004 laajentui 25 jäsenvaltion unioniksi, on ollut suuri menestys, vaikka monia kitkeriä varoituksia esitettiinkin siitä, että unioni halvaantuisi ilman perustuslakisopimusta ja että oman maani kaltaisiin maihin suuntautuisi kestämätön maahanmuuttovirta, joka koostuisi muun muassa romaniväestöstä. Uudet jäsenvaltiot ovat yleisesti ottaen muuttuneet länsimaisemmiksi, niissä uskotaan vapaan markkinatalouden ja alhaisen verotuksen strategiaan, mihin olen tyytyväinen. Uskon, että myös Romanian ja Bulgarian liittyminen osoittautuu suureksi menestykseksi. Tosiasiassahan niiden liittyminen on laajentumisaalto "viisi ja puoli", koska alun perin niiden oli määrä liittyä yhtä aikaa kymmenen muun uuden jäsenvaltion kanssa.
Olen edelleen sitä mieltä, että EU-jäsenyyden porkkana on ollut suuri taloudellisten ja poliittisten uudistusten siivittäjä. En kuitenkaan aliarvioi niiden tehtävien laajuutta, jotka näillä kahdella maalla on edessään sen jälkeen, kun ne vuonna 2007 liittyvät unioniin. Niiden on edelleen herpaantumatta torjuttava korruptiota, ja eräillä korkealla tasolla annettavilla syytteillä ja tuomioilla on varmasti korruptiotapauksia merkittävästi ehkäisevä vaikutus.
Järjestäytyneen rikollisuuden ongelma on jo mainittu – ihmiskauppa ja huumekauppa ovat edelleen vakavia ongelmia. Bulgaria ei näytä edistyneen yhtä paljon, koska siellä on ilmennyt sarja hirvittäviä mafia-tyylisiä palkkamurhia, jotka ovat meille kaikille suuri huolenaihe. On kuitenkin oikein lisätä, että järjestäytynyt rikollisuus on edelleen ongelma myös joissakin nykyisissä jäsenmaissamme, esimerkiksi Etelä-Italiassa. Tämä ei itsessään voi olla syy viivästyttää yhtään enempää Romanian ja Bulgarian liittymistä, vaikka onkin pidetty aiheellisena yhden vuoden suojalausekkeen asettamista eräiden lukujen, kuten oikeus- ja sisäasioiden, osalta.
Haluaisin mainita erityisesti kaksi asiaa. Ensinnäkin kehotan Romaniaa sopimaan Käärmesaarta koskevan avoimen merirajakiistansa Ukrainan kanssa. Toivottavasti myös Ukrainasta tulee jonain päivänä Euroopan unionin jäsenvaltio. Toiseksi kehotan Romanian hallitusta harkitsemaan uudelleen maiden välisiä adoptioita koskevaa ehdotonta kieltoa. 
Catherine Guy-Quint (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan heti aluksi kiittää komission jäsentä tästä uudesta seurantakertomuksesta, jossa komissio on tehnyt hyvin tarkkaa hallintotyötä. Nimenomaan kertomuksen tarkkuuden vuoksi komissio on kuitenkin taas lykkäämässä päätöstä Bulgarian ja Romanian liittymisajankohdasta. Kertomuksessa ilmaistaan vahvoja epäilyksiä, vaikka nämä maat ovat osoittaneet dynaamisuutta ja vaikka kaikki merkit viittaavat yhä liittymiseen. Suosittelette jälleen kerran, että maat jatkavat pyrkimyksiään parannusten aikaansaamiseksi useilla aloilla: maataloushallinnossa, yhteisön menojen valvonnassa sekä rikollisuuden, korruption ja petosten torjunnassa. Lisäksi puheenvuoron käyttäneet parlamentin jäsenet ovat lisänneet luetteloon vähemmistöjen integroimisen, kansainvälisen adoption ja salakuljetuksen torjunnan. Mielestäni on tunnustettava, etteivät Bulgaria ja Romania ole ainoat maat, joilla on tällaisia ongelmia. Euroopan nykyiset tapahtumat osoittavat päivittäin, kuinka paljon puutteita Euroopassa on näillä aloilla.
Komission jäsen Rehn, miksi jäsenyysehtoja siis lisätään jatkuvasti? Miksi lykätään päätöstä, joka oli helpompi viimeksi, kun liittyviä valtioita oli kymmenen? Suuri varovaisuutenne tämän päätöksen teossa vaikuttaa bulgarialaisten ja romanialaisten toiveisiin heidän odottaessaan päätöstänne. Olemme jo vuoden ajan tienneet, miten kansojen pessimistinen suhtautuminen vaikuttaa EU:n tulevaisuuteen. Komissio moninkertaistaa jokaisessa kertomuksessaan jäsenyysehtoihin sisältyvät vaatimukset ja perääntyy, kun on aika tehdä päätös. Jokaisella kertomuksella nöyryytetään Bulgariaa ja Romaniaa, vaikka ne ovat edistyneet. Maiden kansalaiset epäilevät yhä vahvemmin, onko heillä oikeutta paikkaan eurooppalaisten demokratioiden joukossa. Jokaisen uuden kertomuksen myötä populismi valtaa sijaa. Siksi onkin aika tehdä selvä ja rohkea päätös Bulgarian ja Romanian liittymisajankohdasta. Meidän mielestämme sen pitäisi olla 1. tammikuuta 2007, sillä nämä kaksi valtiota ovat tärkeitä Euroopan unionin aidolle laajentumishankkeelle. 
David Casa (PPE-DE )
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Rehn, kun viimeksi puhuin Bulgarian Euroopan unioniin liittymisen valmisteluista, sanoin, että näiden valtioiden on tehtävä vielä paljon töitä ja toteutettava vielä monia uudistuksia. Mainitsin järjestäytyneen rikollisuuden ja vauvojen salakuljetuksen länsimaihin. Näyttää siltä, että Bulgarian viranomaiset ovat ryhtyneet toimiin näiden kahden ongelman ratkaisemiseksi, vaikkakin toimien on oltava paljon johdonmukaisempia, jotta voidaan saavuttaa todellisia tuloksia. Ilmeisesti syvään juurtuneen korruption lisäksi toinen ongelma on, ettei huumeiden salakuljetuksen torjunta ole vielä tarpeeksi tehokasta. Kuten eräät jäsenet ovat jo maininneet, erityisesti heroiinia salakuljetetaan Afganistanista Bulgarian kautta Pohjois-Euroopan maihin, joissa se myydään tähtitieteelliseen hintaan. Bulgarian parlamentin puhemies Georgi Pirinski sanoi aiemmin tällä viikolla, että Euroopan unionin olisi sovellettava nyt samoja arviointiperusteita kuin kymmenen edellisen valtion liittyessä. Voimme varmasti kaikki vakuuttaa puhemies Pirinskille ja Bulgarian kansalle, että Euroopan unioni soveltaa samoja arviointiperusteita sekä auttaa myös kaikin mahdollisin tavoin Bulgariaa välttämättömien ehtojen täyttämisessä. Meidän on kuitenkin myös todettava, että Euroopan unioni ei koskaan hyväksy jäsenekseen ehdokasvaltiota, joka ei täytä liittymisehtoja, oli se sitten Bulgaria, Romania, Kroatia tai Turkki. On ikävä todeta, että esimerkiksi oikeuslaitoksen uudistuksessa ei ole edistytty niin paljon kuin olisi ollut tarpeen ja että eräitä asioita, muun muassa oikeuslaitoksen riippumattomuutta, on yhä selkeytettävä. Päämääräämme on vielä pitkä matka. Arvoisa puhemies, lopuksi toteaisin, että mielestäni Bulgarian viranomaisten on tartuttava tähän tilaisuuteen ja jatkettava välttämättömien uudistusten toteuttamista mahdollisimman nopeasti. Siten voimme toivottaa Bulgarian tervetulleeksi joukkoomme vuonna 2007. Paljon kiitoksia. 
Józef Pinior (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Bulgarian ja Romanian liittymistä Euroopan unioniin valmistellaan aikana, jona EU on kriisissä. Lisääntyneet populistiset ja maahanmuuton vastaiset mielipiteet ovat vain eräitä kriisin taustatekijöistä. Tuoreiden Eurobarometri-mielipidemittausten mukaan noin 53 prosenttia eurooppalaisista seuraa laajentumisprosessia välinpitämättömänä, pelokkaana, ärtyneenä tai turhautuneena. Samalla meidän on kuitenkin muistettava, että näiden tutkimusten mukaan kansalaisten enemmistö, 55 prosenttia, suhtautuu laajentumiseen edelleen myönteisesti.
Bulgaria ja Romania eivät saa joutua EU:n kriisin uhreiksi. Emme voi lisätä jäsenyyden esteitä äänestäjien tunnetilojen vuoksi. Meidän ei pidä vaatia Bulgarialta ja Romanialta enempää eikä vähempää kuin viime vuosina unioniin liittyneiltä valtioita. Meidän on hyväksyttävä komission tasapainoinen seurantakertomus, jonka puheenjohtaja Barroso ja komission jäsen Rehn esittelivät tänään, ja kiitettävä komissiota siitä. Euroopan unioni haluaa kunnioittaa lupaustaan, jonka mukaan Bulgaria ja Romania liittyvät unioniin 1. tammikuuta 2007. Silti näiden valtioiden on täytettävä kaikki Euroopan unioniin liittymisen ehdot, jottei liittyminen viivästyisi.
Haluan myös todeta, että ihailen niitä parannuksia, joita Bulgarian ja Romanian yhteiskunnissa on saatu aikaan niiden tiellä kohti Euroopan unionin jäsenyyttä. Ihailen myös tuomareiden, syyttäjien, opettajien, poliitikkojen, toimittajien ja kansalaisaktivistien viime kuukausina tekemää työtä ja heidän sitoutumistaan. Haluan sanoa, että olen vakuuttunut siitä, että Bulgarian ja Romanian työ palkitaan ensi vuonna Euroopan unionin jäsenyydellä. 
Zbigniew Zaleski (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, näiden valtioiden liittymisehdoista on jo sanottu kaikki oleellinen. Haluan kiinnittää huomionne kolmeen muuhun seikkaan.
Ensinnäkin meidän on muistettava, että demokratiasta ja Yhdysvaltojen antamasta huomattavasta avusta huolimatta kesti kauan, ennen kuin Länsi-Eurooppaan saatiin palautettua normaalit olot. Toiseksi totean, että EU on tehnyt päätöksen näiden kahden valtion hyväksymisestä ja asettanut niiden liittymiselle ajankohdan. Mielestäni tämä velvoittaa Euroopan unionin kaltaista merkittävää poliittista instituutiota. Kolmanneksi kysyisin, onko Euroopan unioni auttanut näitä maita riittävästi ehtojen täyttämisessä.
Jos Bulgaria ja Romania sijaitsisivat Tyynellämerellä, voisimme odottaa ehtojen täyttymistä kauemmin, mutta koska ne ovat Euroopassa, emme voi enää suhtautua välinpitämättömästi asiaan. Komission on oltava aktiivinen samoin kuin myös neuvoston ja parlamentin. Muuta ratkaisua ei mielestäni ole. Haluan lisätä, että Bulgaria ja Romania ovat luonnollisesti osa Eurooppaa ja että ne ovat siten luonnollisesti oikeutettuja EU:n jäsenyyteen. Näiden kahden valtion tuominen mukaan yhteisöömme olisikin oltava yhteinen velvollisuutemme.
Koska puheeni on ollut melko lyhyt ja minulla on vielä hieman aikaa jäljellä, haluaisin lopuksi todeta kollegallemme Cohn-Benditille, joka niin kiivaasti kritisoi Puolan hallitusta, että hänellä oli tilaisuus arvostella myös EU:n jäsenvaltiota monta vuotta edustanutta maansa liittokansleria siitä, miten hän käyttäytyi juuri ennen virkakautensa loppua. 
Csaba Sándor Tabajdi (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Unkarin sosialistisen puolueen edustajat tukevat Bulgarian ja Romanian liittymistä Euroopan unioniin 1. tammikuuta 2007. Olemme koko ajan suositelleet tätä unohtamatta kuitenkaan lukuisia perusteltuja arvostelun aiheita ja suosituksia.
Tukemme ei tiekenkään tarkoita, ettei Romanian ja Bulgarian hallitusten mielestämme tarvitsisi tehdä kaikkea voitavaansa tässä sekä edellisissä Euroopan komission ja Euroopan parlamentin raporteissa mainittujen puutteiden korjaamiseksi. Unkari tekee parhaansa auttaakseen niitä siinä.
En kuitenkaan ymmärrä, miksi vähemmistökysymys on unohdettu lähes kokonaan komission jäsenen Rehnin laatimassa tuoreimmassa komission kertomuksessa. Onko aiemmin esille tuodut ongelmat voitu ratkaista puolessa vuodessa?
Euroopan komission olisi vaadittava selvitystä Romanialta, joka ei ole hallituksen aiemmista päätöksistä huolimatta hyväksynyt vähemmistöjä koskevaa lakia, palauttanut kirkon omaisuutta eikä perustanut valtion rahoittamaa unkarinkielistä yliopistoa.
Arvoisa komission jäsen Rehn, en pyydä muuta kuin mitä itse totesitte lokakuun 2005 kertomuksessa. Sanoitte äsken, ettemme voi vaatia Romanialta enempää kuin nykyisiltä jäsenvaltioilta, mutta aikaisemmissa lausunnoissa lähtökohtanne oli erilainen. Tilanne ei ole muuttunut. Onko kantanne siis muuttunut?
Tämän epäjohdonmukaisuuden voidaan katsoa johtuvan osittain siitä, ettei EU:ssa ole vähemmistöjen oikeuksia koskevia normeja. Tulevaisuudessa lähtökohtana olisi siksi aina oltava kyseisen maan tilanne. On väärin viitata vanhoihin jäsenvaltioihin, joista eräät – enkä haluaisi mainita pahimpana esimerkkinä Ranskaa – kiistävät jopa vähemmistöjen olemassaolon. Jos ne hakisivat nyt EU:n jäsenyyttä, niitä ei missään tapauksessa hyväksyttäisi. 
Fernand Le Rachinel (NI ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Bulgarian ja Romanian liittyminen EU:hun, minkä on tarkoitus tapahtua tammikuussa 2007, voi lykkääntyä näissä maissa komission mukaan rehottavan korruption vuoksi. On hienoa, että tästä asiasta ollaan huolissaan, mutta eikö eräiden hallitusten, esimerkiksi Ranskan hallituksen, olisi paras selvittää omat sotkunsa, ennen kuin ne alkavat saarnata muille?
Romania ja Bulgaria ovat aitoja eurooppalaisia valtioita ja erityisen ansioituneita, kun otetaan huomioon, että ne ovat joutuneet kärsimään Turkin miehityksen 1500–1800-luvuilla ja kommunismin vuosina 1945–1990. Siksi varoitamme niitä toisesta sorron muodosta, joka on vähemmän julma, mutta aivan yhtä vaarallinen: Brysselin Eurooppa, jossa ei ole rajoja, tuhoaa kansalliset vapautemme ja identiteettimme sekä avaa ovensa islamilaiselle Turkille kiistämällä sivistyksemme kristilliset juuret. Ranskan ja Alankomaiden vuoden 2005 kansanäänestyksistä lähtien tuolla EU:n versiolla ei ole enää minkäänlaista demokraattista oikeutusta. Kaikkien Euroopan valtioiden on aika rakentaa yhdessä uusi Eurooppa, kansakuntien Eurooppa. 
Anna Ibrisagic (PPE-DE ). –
   Romanialle ja Bulgarialle on luvattu EU:n jäsenyys 1. tammikuuta 2007 alkaen. Ne ovat allekirjoittaneet liittymissopimuksen, ja olemme antaneet niiden ymmärtää, että ne ovat edistyneet hyvin ja että jos ne tekevät jatkossakin lujasti töitä, ne myös pääsevät EU:n jäseniksi aikataulun mukaisesti.
Samaan aikaan Euroopassa on tapahtunut monia asioita, jotka eivät liity mitenkään Romaniaan ja Bulgariaan mutta ovat silti vaikuttaneet merkittävästi yleiseen mielipiteeseen, myös näiden maiden jäsenyyttä koskevassa kysymyksessä. Romanialle ja Bulgarialle luvattiin jäsenyys, ennen kuin epäluulo laajentumisen jatkamista kohtaan alkoi yleistyä, ennen kuin eräät EU:n jäsenvaltiot äänestivät EU:n perustuslakiluonnosta vastaan ja ennen kuin sosiaalisen turismin pelko alkoi levitä vanhoissa jäsenvaltioissa. Nämä pelot ovat perusteettomia, mutta nykyiset poliittiset johtajat eivät kyenneet selittämään tätä eivätkä saaneet kansalaisia optimistisiksi, mikä on selvä merkki vakavasta johtamiskyvyn puutteesta nyky-EU:ssa. Bulgarian ja Romanian ei kuitenkaan pitäisi joutua kärsimään tämän vuoksi.
Olen sekä yllättynyt että huolissani siitä, ettei kukaan ole huomauttanut tässä keskustelussa, että laajentumisessa on itse asiassa kyse turvallisuudesta. Suurimmassa osassa Balkanin maita ollaan muodostamassa kansallisvaltiota. Se on vaikea ja herkkä prosessi, joka voi kariutua koska tahansa. Tilanteen käsittely vaatiikin ymmärrystä ja taitoa. Näissä oloissa ei olisi järkevää viivyttää Romanian ja Bulgarian liittymistä EU:hun etenkään siksi, että se aivan varmasti veisi sekä huomiota että energiaa alueella esillä olevilta paljon monimutkaisemmilta kysymyksiltä, joita ovat Kosovon asema, Montenegron kansanäänestys ja Montenegron asema sekä Bosniassa parhaillaan toteutettavat perustuslakiuudistukset. Romania ja Bulgaria ovat edistyneet hyvin. On tehtävä edelleen kovasti töitä, ja molemmat maat työskentelevät varmasti tarmokkaasti myös tulevaisuudessa, kuten muutkin maat ovat tehneet EU-jäsenyytensä alkuaikoina. Euroopan turvallisuuden vuoksi olisi kuitenkin parasta, että EU kunnioittaa sitoumuksiaan Romaniaa ja Bulgariaa kohtaan sekä keskittää sitten huomionsa muihin paljon herkempiin kysymyksiin, jotka on ratkaistava Balkanin alueella vuoden aikana. 
Arlene McCarthy (PSE ). –
   Arvoisa komission jäsen, minulla on henkilökohtainen ongelma: edustan valtiota, joka kannattaa laajentumista, mutta aluetta, jossa minua kehotetaan äänestämään Bulgarian jäsenyyttä vastaan. Tämä johtuu siitä, että maanmieheni Michael Shields kärsii kymmenen vuoden vankeusrangaistusta pahoinpitelystä, johon hän väittää edelleen olevansa syytön.
Bulgarian oikeusjärjestelmä ei taannut Michael Shieldsille puolueetonta oikeudenkäyntiä. Hänen ainoa mahdollisuutensa on saattaa asia Strasbourgissa sijaitsevan Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen käsiteltäväksi. Kun löytyi hänen puolustustaan tukevaa uutta näyttöä, Bulgarian viranomaiset eivät ottaneet sitä huomioon, ja kun toinen liverpoolilainen mies tunnusti syyllisyytensä rikokseen, bulgarialaiset sivuuttivat senkin. Kehotan Bulgarian viranomaisia palauttamaan uskomme maan oikeuslaitokseen.
Pyydän, että komission jäsen kehottaa maan viranomaisia hyväksymään Yhdistyneen kuningaskunnan tarjouksen auttaa todistajien kuulemisessa ja tutkia ennen oikeudenkäyntiä ollutta ja sen jälkeen saatua todistusaineistoa, jota ei hyväksytty Shieldsin valitusta käsiteltäessä. Kaikki EU:n jäsenvaltiot, myös kotimaani, voivat tehdä virheitä. Demokratian tunnistaa parhaiten halukkuudesta korjata mahdolliset vääryydet ja varmistaa todellisen oikeuden toteutuminen.
Arvoisa komission jäsen, lähetän teille kopion tästä riippumattomasti kootusta aineistosta, joka osoittaa, ettei maanmieheni saanut osakseen puolueetonta oikeudenkäyntiä ja että poliisin tutkimuksessa oli vakavia puutteita. 
Olli Rehn,
   . Arvoisa puhemies, kyse ei ole minun aikataulustani vaan Bulgarian ja Romanian tiedotusvälineiden määräajoista. Toivottavasti suhtaudutte ymmärtäväisesti tähän syyhyn, koska meidän on välitettävä tänään oikea viesti Bulgarialle ja Romanialle, jonne olemme lähdössä puheenjohtaja Barroson kanssa heti tämän istunnon jälkeen levittämään kannustavaa sanomaa. Ryhdymme töihin, jotta loput puutteet saataisiin korjattua.
Haluan kiittää teitä hyvin rakentavasta ja vastuuntuntoisesta keskustelusta, joka heijastaa myös Euroopan kansalaisyhteiskunnan moninaisia mielipiteitä. Se on tietenkin parlamentin tehtävä.
Nähdäkseni tässä keskustelussa on pääosin tuettu komission peruslähtökohtaa eli sitä, että tavoitteena olevan liittymisajankohdan, tammikuun 2007, pitäisi voida toteutua sillä ehdolla, että maat pystyvät korjaamaan loput puutteet. Toiset suhtautuvat tietenkin myönteisemmin kuin toiset, ja ehdoista on erilaisia mielipiteitä, mutta keskustelun yleissävy on ollut hyvin selvä. Voin sanoa, että komissio tukee tätä tavoitetta ja sitä, että ehdoista pidetään tiukasti kiinni.
Jotta vuoropuhelumme olisi aitoa, haluan kommentoida näkökohtia, joita eri puheissa on tuotu esiin. Ensinnäkin sanottiin, että jäljellä olevien vaatimusten on oltava saavutettavissa. Olen täysin samaa mieltä. Emme ehdottaisi, että lopullinen arvio ehtojen toteutumisesta laaditaan lokakuussa, ellemme uskoisi, että maiden on mahdollista täyttää loput ehdot.
Samalla on selvää, että perustamissopimusten valvojana komissio ei voi suositella sellaista, mitä ei ole. Meidän on varmistettava, että ehdot on todella täytetty erityisesti terrorismin, korruption ja järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa. Muuten emme olisi tehtävämme tasalla.
Toiseksi on vaadittu konkreettista tehtäväluetteloa tai "tulostaulua", jotta valtiot tietävät, mitä niiltä vaaditaan. Olen samaa mieltä. Tämä sisältyy komission kertomukseen, ja molemmat maat ovat täysin tietoisia vaatimuksista sekä täyttämättömistä jäsenyysehdoista. Juuri siksi puheenjohtaja Barroso ja minä olemme menossa Bukarestiin ja Sofiaan tänään ja huomenna. Siellä keskustelemme siitä, mitä Bulgarialta ja Romanialta vaaditaan.
Lisäksi meidän on luotettava maiden hallitusten, parlamenttien ja hallinnon poliittiseen kypsyyteen eli siihen, että ne ymmärtävät, mitä Kööpenhaminan poliittiset ja taloudelliset arviointiperusteet sekä yhteisön säännöstöä koskevat arviointiperusteet merkitsevät, ja laativat uudistussuunnitelmansa näiden vakiintuneiden arviointiperusteiden pohjalta, joihin erittäin selkeä seurantakertomuksemmekin perustuu.
Voin antaa hyvin selvän esimerkin alasta, jolla on sekä meidän että Bulgarian ja Romanian edun mukaista, että maat täyttävät ehdot liittymisajankohtaan mennessä: Yhteisön varat pitää käyttää ja niistä on tehtävä tili asianmukaisesti. Uskon, että tämä on parlamentille tärkeää – se oli tärkeää ainakin silloin, kun itse olin talousarvion valvontavaliokunnan jäsen. Bulgarian on perustettava maatalousalan yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä, jotta se pystyy panemaan täytäntöön yhteisen maatalouspolitiikan vaatimukset ja rahoituksen. Tämä merkitsee, että sen on otettava ilmakuvia kaikista viljelylohkoista, digitoitava ne ja luotava niistä järjestelmä, jonka avulla aineisto saadaan maanomistajien käyttöön. Jos näin ei tehdä, meidän on valitettavasti pidätettävä yhteiseen maatalouspolitiikkaan liittyvät suorat maksut. Tämä seikka on varmasti hyvin tehokas kannustin kyseisen puutteen korjaamiseen. Toivottavasti tämä esimerkki oli riittävän konkreettinen. Voisin tosin antaa kymmeniä muitakin yksityiskohtaisia esimerkkejä siitä, mitä on vielä tehtävä monilla EU:n politiikan ja yhteisön säännöstön aloilla.
Kommentoisin vielä jäsen Van Ordenin huomautusta, jonka mukaan komission kertomuksessa ei viitattu millään lailla mahdollista jäsenyyden lykkäämistä koskevaan suositukseen, joka kuuluu liittymissopimuksen ehtoihin. Sekaannuksen tai väärinymmärryksen välttämiseksi minun on sanottava, että itse asiassa komission kertomuksen päätelmissä, jotka hyväksyttiin vasta kolme tuntia sitten, toteamme raportoivamme viimeistään lokakuun alussa, ovatko maat onnistuneet ratkaisemaan vielä avoimet kysymykset, ja harkitsevamme sen perusteella, voivatko maat liittyä unioniin suunniteltuna päivänä. Tämä tarkoittaa selkokielellä, että komissio varaa oikeuden harkita jäsenyyden lykkäämistä koskevan suojalausekkeen käyttöä, ellei vielä avoimia kysymyksiä ratkaista viiden kuukauden kuluessa. Kuten totesin aikaisemmin, niiden ratkaiseminen on kuitenkin täysin mahdollista molemmille maille, jos ne tekevät lujasti töitä.
Tavoitteemme on Bulgarian ja Romanian jäsenyys vuonna 2007, ja velvollisuutemme on varmistaa, että maat liittyvät silloin, kun ne täyttävät jäsenyysehdot ja ovat täysin valmiita Euroopan unionin jäsenyyteen. Tähän liittyy myös paljon puhuttu Euroopan unionin vastaanottokyky. Tämä on paras tapa varmistaa, että laajentumisesta tulee menestys Bulgarialle, Romanialle ja EU:lle. Luotan siihen, että tuette komissiota tämän päämäärän saavuttamisessa. 
Árpád Duka-Zólyomi (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, 1. tammikuuta 2007 lähestyy nopeasti, mutta epävarmuudelle ei näy loppua. Romanian on nykyisen hallituksen kiitettävästä toiminnasta huolimatta ratkaistava vielä monia vakavia ongelmia. Kööpenhaminan arviointiperusteet koskevat, kuten ennenkin, yhtäläisesti kaikkia ehdokasvaltioita.
Oikeuslaitosta on tarpeen uudistaa, ja korruptio sekä järjestäytynyt rikollisuus on saatava kuriin. Lisäksi ihmisoikeuksien kunnioittaminen ja vähemmistöjen oikeusturva herättävät epäilyjä. Viimeksi mainituissa on tapahtunut monia myönteisiä muutoksia, sillä niitä on edistänyt merkittävästi Romanian unkarilaisen yhteisön poliittisen edustajan, Romanian unkarilaisten demokraattisen liiton RMDSZ:n mukanaolo lainsäätämisessä ja hallituksessa.
On kuitenkin väärin ajatella, kuten komission jäsen Rehn on sanonut, että pelkästään RMDSZ:n olo hallituksessa on riittävä tae vähemmistöjen oikeusturvasta. Unkarilaista yhteisöä edustava puolue ei koskaan voi olla enemmistössä, ja siksi tuloksia saadaan aikaan ainoastaan Romanian enemmistöpuolueiden kompromissihalukkuuden ansiosta.
Järkevän poliittisen tahdon puute on johtanut siihen, että joitakin perusongelmia on vielä ratkaisematta. Miksi vähemmistölain hyväksyminen on viivästynyt? Vielä ei ole myöskään ratkaistu kysymystä korkeakoulutuksen tarjoamisesta syntyperäisille Romanian unkarilaisille heidän äidinkielellään perustamalla riippumaton unkarinkielinen korkeakoulu. Toinen ratkaisematon kysymys on kirkon omaisuuden palauttaminen. Kansallisia ja etnisiä vähemmistöjä syrjivä nykyinen vaalilaki pitäisi myös muuttaa EU:n normien mukaiseksi.
Hyvät parlamentin jäsenet, on ehdottoman välttämätöntä, että komission kertomuksessa annetaan vähemmistökysymykselle sille kuuluva painoarvo. Mikä olisi oikea päätös tässä tilanteessa, kun komissio on jo luvannut Romanialle, että se voi liittyä Euroopan unioniin 1. tammikuuta? Kolmivuotisen tarkan seurantajärjestelmän käyttöönotto olisi järkevä siirtymäajan ratkaisu. Tämä edellyttäisi tietenkin välttämättömien pakotteiden ja suojalausekkeen käyttöönottoa koskevien ehtojen tarkkaa suunnittelua. 
Mia De Vits (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, kenellekään ei pitäisi olla yllätys, etteivät Bulgaria ja Romania ole saaneet tehtyä kaikkia kotitehtäviään, sillä kyseessä on valtava urakka. Näiden kahden maan ei kuitenkaan pitäisi joutua EU:n sisäisten ongelmien tai solidaarisuuden puutteen uhreiksi. Kuulin komission jäsenen mainitsevan myös "vastaanottokyvyn". En todellakaan tiedä, mitkä ovat sen arviointiperusteet. Olen myös sitä miltä, että tehdyt sopimukset on todella pantava täytäntöön. Kun valiokuntamme vieraili Sofiassa, näimme itse, kuinka paljon ihmiset tekevät töitä tavoitteen saavuttamiseksi, ja mielestäni meidän on tuettava uudistusten tekijöitä.
Komission jäsen sanoi komission antavan konkreettisia esimerkkejä siitä, mitä näiltä mailta tarkkaan ottaen odotetaan. Toivomme todella, että näin tehdään, että arviointiperusteet ovat yksityiskohtaiset ja ennen kaikkea että maiden poliittisia vastuunkantajia tuetaan kaikin mahdollisin tavoin, jotta maat voivat liittyä EU:hun suunnitellusti 1. tammikuuta 2007. Komission ei pidä enää sysätä vastuuta neuvostolle, vaan sen on kerrottava meille mielipiteensä selvästi. 
Georgios Papastamkos (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää Euroopan komissiota sen meille tänään esittelemästä erinomaisesta työstä.
Hyvät parlamentin jäsenet, Bulgarian ja Romanian liittyminen ei aiheuta Euroopan unionille poliittista, taloudellista eikä kulttuurista maantiedettä koskevia ongelmia. Instituutioiden ja hallinnon mukauttamisessa on toki puutteita, erityisesti aloilla, jotka liittyvät eurooppalaiseen vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueeseen. Meidän ei kuitenkaan pidä unohtaa, että mukauttamisvelvoite on jatkuva. Se kuuluu luonnostaan Euroopan unionin ja jäsenvaltion suhteisiin ja ohjaa niitä. Mielestäni on oleellista arvioida, mitä haittaa ja mitä hyötyä liittymisen lykkääntymisestä on Euroopan unionille. Uskon, että haittana on isku Euroopan unionin uskottavuudelle. Se osoittaisi, että EU:n mukauttamiskyky on puutteellinen. Euroopan unionin ei pitäisi antaa Bulgarian ja Romanian kansalaisille kielteistä, lykkäämiseen viittaavaa viestiä vain muutama kuukausi ennen liittymistä.
Näiden kahden maan liittyminen tukee Kaakkois-Euroopan taloudellisen alueen yhtenäistymistä ja samalla vahvistaa Länsi-Balkanin poliittista ja taloudellista lähentymisprosessia sen tiellä kohti EU:n jäsenyyttä. Toisin sanoen Bulgarian ja Romanian jäsenyydellä on myönteinen heijastusvaikutus myös Länsi-Balkaniin.
Meidän on viestitettävä Bulgarialle ja Romanialle, että niiden täytyy tehostaa lainsäädäntötyötä jäljellä olevana aikana. Koska eurooppalainen hallintotapa – eurooppalainen monitasoinen hallintotapa – vaikuttaa kansalliseen yhtenäisyyteen tai epäyhtenäisyyteen, meillä onkin vain yksi vaihtoehto: luova mielipiteiden lähentyminen, joka mahdollistaa siirtymisen 25 jäsenvaltion Euroopan unionista 27 jäsenvaltion Euroopan unioniin. Suuntamme on poliittisesti ennalta määrätty. Varmistakaamme, että se on myös hallinnollisesti valmisteltu 1. tammikuuta 2007 mennessä. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, komission tänään esittelemä Bulgariaa ja Romaniaa koskeva seurantakertomus on mielestäni hyödyllinen, ja siinä esitetään erittäin objektiivisesti ja oikeudenmukaisesti sekä Romanian että Bulgarian merkittävä kehitys viimeisenä yhteisön säännöstöön mukautumisen kautena.
Mielestäni komissio ei tässä kertomuksessa aliarvioi kehitystä eikä myöskään yliarvioi maiden puutteita. Kyseessä on mielestäni tasapainoinen arvio näiden maiden nykytilanteesta, mikä lisää Euroopan komission uskottavuutta laajentumisstrategian puolustamisessa – meidän kaikkien on puolustettava sitä – ja kannustaa rakentavasti näitä kahta maata saattamaan uudistukset loppuun.
EU:n tämänpäiväinen viesti on mielestäni erittäin selvä. Siinä sekä kannustetaan että varoitetaan: kannustin on liittyminen aikataulun mukaisesti 1. tammikuuta 2007, ja varoitus on se, että tämä tavoite saavutetaan vain, jos molemmat maat tehostavat valmistelujaan komission pian esittelemän lopullisen kertomuksen mukaisesti.
Arvoisa puhemies, vastuu lopputuloksesta on nyt näiden maiden hallituksilla ja poliittisilla tahoilla. 
Ari Vatanen (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, on sääli, että komission jäsenen piti lähteä, koska nyt kuolemattomat puheemme eivät vaikuta EU:n tulevaisuuteen, mutta ei se mitään. Meidän on kiitettävä häntä hyvästä työstä hyvin vaikeissa oloissa.
Meidän on nyt oltava tiukkoja mutta oikeudenmukaisia, ja korostan sanaa "oikeudenmukaisia", koska tässä ei ole kyse kolmesta seuraavasta kuukaudesta vaan kolmesta sukupolvesta. Siihen meidän on keskityttävä. En halua vähätellä Bulgarian ja Romanian kohtaamia vaikeuksia, koskivat ne sitten rikollisuutta, korruptiota, oikeuslaitosta tai vähemmistöjä, romaneja tai unkarilaisia. Meidän on kuitenkin muistettava, mikä oli maiden lähtötilanne. Ne ovat päässeet pitkälle.
Suomi on tehnyt saman viidessäkymmenessä vuodessa. Portugali on edistynyt valtavasti kahdenkymmenen vuoden aikana. Meidän on nyt sanottava "ei" populismille ja "kyllä" visiolle. Meidän on sanottava "kyllä" johtajuudelle, koska näiden maiden sopeutuminen suureen eurooppalaiseen perheeseen riippuu poliittisesta tahdosta. Se riippuu tahdostamme rakentaa vakaampi maailma. Haluan muistuttaa, että Balkanin tragediaa ei olisi tapahtunut, jos kyseisillä valtioilla olisi ollut toivoa EU:hun liittymisestä kaksikymmentä vuotta sitten. Sellainen on laajentumisen voima. Meidän on nähtävä suurempi asiayhteys, emmekä saa sortua populismiin.
Meillä on monia keinoja tarkkailla kehitystä, suojalausekkeita, jopa sanktioita, mutta on oleellista, että tuemme näiden maiden demokraattisia voimia. Meidän on tuettava niitä, jotka haluavat huolehtia oikeusvaltioperiaatteen toteutumisesta. Tämä on tärkeää, ja meidän täytyy uskoa, että demokraattiset voimat voittavat. Moraalinen velvollisuutemme on nyt luoda ihmisille tulevaisuudennäkymiä, ei rajoja. 
Pia Elda Locatelli (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tässä keskustelussa ei ole sanottu mitään sukupuolten välistä tasa-arvoa koskevasta yhteisön säännöstöstä. Tämä syyllisyydentunnosta kertova hiljaisuus kuvastaa valitettavasti sitä, kuinka vähän huomiota tähän asiaan on kiinnitetty. Romanian naiset ovat kuitenkin edistyneet merkittävästi koulutuksen alalla. Nuorten naisten koulutustaso on korkeampi kuin nuorten miesten: vuonna 2005 lähes 55 prosenttia akateemisen loppututkinnon suorittaneista oli naisia, ja yliopiston opettajista naisia on 40 prosenttia.
Nämä tiedot kertovat romanialaisten naisten voimavaroista, joita ei kuitenkaan hyödynnetä politiikassa, sillä miehet ovat valtaenemmistönä kaikilla päätöksenteon tasoilla. Toinen myönteinen havainto on, että Romaniassa on sitouduttu osoittamaan lisävaroja maan tasa-arvovirastolle ja takaamaan sille hallinnollinen riippumattomuus.
Bulgariassa on ryhdytty muihin toimiin. Valtioneuvoston kanslian alaisuuteen on perustettu kansallinen tasa-arvoneuvosto, hallitus on allekirjoittanut naisten oikeuksien yleissopimuksen (CEDAW) valinnaisen lisäpöytäkirjan ja vähän aikaa sitten järjestettyjen vaalien jälkeen naisten määrä Bulgarian parlamentissa ja hallituksessa on paljon lähempänä eurooppalaista keskiarvoa.
On tietenkin tehtävä vielä paljon työtä, ennen kuin naisten ja miesten tosiasiallinen tasa-arvo toteutuu Romaniassa ja Bulgariassa, mutta mitä nopeammin niistä tulee EU:n jäseniä, sitä vauhdikkaammin tasa-arvo toteutuu. Siksi kannatan niiden liittymistä 1. tammikuuta 2007.
Jacek Protasiewicz (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, edustan vasta vähän aikaa Euroopan unionin jäsenenä ollutta Puolaa. Muistamme yhä elävästi sen työmäärän, joka maassamme tehtiin, kansalaisten sekä poliitikkojen ja virkamiesten työn, jolla pyrittiin mukautumaan Euroopan unionin tiukkoihin normeihin. Siksi osaan arvostaa sitä valtavaa työmäärää, jonka Bulgaria ja Romania tekevät toteuttaessaan uudistuksia jäsenyyteen valmistautumiseksi.
Olenkin sitä mieltä, ettei Euroopan komission pitäisi viivyttää päätöstä näiden maiden liittymispäivästä. Suunnitellun päivämäärän, 1. tammikuuta 2007, pitäminen ennallaan olisi merkki solidaarisuudesta ja tunnustus näiden maiden tekemälle kovalle työlle. Päivämäärän pitäminen ennallaan on erityisen tärkeää, koska muutos voidaan tulkita yritykseksi haitata näiden maiden liittymistä tai jopa estää se, varsinkin kun viime aikoina Euroopan unionissa on ollut havaittavissa protektionistisia pyrkimyksiä – toisin sanoen pyrkimyksiä estää muiden hyötyminen yhteismarkkinoista sekä aidosti vapaasta henkilöiden ja palvelujen liikkuvuudesta.
Tiedän, että on tiettyjä puutteita, jotka Euroopan komissio on aiheellisesti tuonut esiin kertomuksessaan. Mielestäni paras tapa korjata nämä puutteet on kuitenkin se, että Euroopan unioni ja Euroopan komissio painostavat Bulgarian ja Romanian hallituksia hälventämään kaikki epäilykset ja ratkaisemaan kaikki ongelmat seuraavan puolen vuoden aikana. Olen todella täysin vakuuttunut siitä, että selvä ja vakaa tieto EU:hun liittymisestä on Bulgarialle ja Romanialle paras motivaatio loppukiriin ja kaikkien liittymisehtojen täyttämiseen. Olen vakuuttunut myös siitä, että Bulgarian ja Romanian liittyminen 1. tammikuuta 2007 osoittautuu yhtä suureksi poliittiseksi ja taloudelliseksi menestykseksi kuin kymmenen valtion liittyminen kaksi vuotta sitten. 
Mairead McGuinness (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, tänä iltapäivänä Constanţassa, Romaniassa, tapahtui jotain hyvin tärkeää: siellä avattiin virallisesti palvelukodit sadalle nykyisin epätyydyttävissä oloissa asuvalle ihmiselle. Tämä toteutettiin paikallisen kunnanvaltuuston, Romanian hallituksen sekä irlantilaistenja -kansalaisjärjestöjen yhteistyöllä.
Euroopan parlamentissa on keskusteltu – itse asiassa riidelty – paljon siitä, kuinka Romania huolehtii vammaisista lapsistaan ja nuorista aikuisistaan, jotka ovat kaikkein haavoittuvaisimpia. Jos asiaan kiinnitetty huomio on auttanut vähentämään näiden ihmisten ahdinkoa – ja uskon, että on – se on kannattanut, vaikka se onkin suututtanut maan viranomaisia.
 -järjestön viime viikolla julkaisema raportti, joka paljasti vakavia ihmisoikeusloukkauksia romanialaisissa hoitolaitoksissa, aiheutti valtavaa huolta ja tyrmistystä. Tänään eräät ovat kiistäneet raportin tiedot, ehkä liian yleistävästi.
Komissio on havainnut ihmiskauppaongelman, ja kaikkien jäsenvaltioiden, myös kotimaani Irlannin, on tehtävä osansa lopettaakseen tämän julman ja kauhistuttavan kaupanteon haavoittuvaisilla ihmisillä.
Ehkä nämä ongelmat pystytään ratkaisemaan lokakuuhun 2006 mennessä, kuten komission jäsen Rehn kaavaili, mutta näiden kahden maan on joka tapauksessa liityttävä EU:hun. 
Panayiotis Demetriou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, kaikki ovat tunnustaneet, että sekä Bulgaria että Romania ovat edenneet huomattavasti liittymisvalmisteluissaan, ja olen tyytyväinen, että Euroopan unioni pysyy vakaasti näille maille antamansa myönteisen vastauksen takana.
Näissä maissa on tietenkin puutteita. Kaikissa maissa on puutteita, ennen kuin ne liittyvät Euroopan unioniin, mutta ne korjaavat ne. Olen varma siitä, että Bulgaria ja Romania työskentelevät jäljellä olevan ajan yötä päivää osoittaakseen olevansa valmiita liittymään ja yhdentymään eurooppalaiseen perheeseen tammikuussa, kuten olemme luvanneet niille. Tämä on historiallinen haaste, ja olen varma, että meidän, komission ja kaikkien muiden avulla nämä ihmiset osoittavat olevansa valmiita liittymään Euroopan unionin suureen perheeseen 1. tammikuuta 2007. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Christine De Veyrac (PPE-DE ). –
   Haluan tuoda esille ongelman, joka on inhimillisesti hyvin murheellinen: romanialaisten lasten adoptoinnin muualle Eurooppaan.
Romanian viranomaiset keskeyttivät kesäkuussa 2001 kaiken kansainvälisen adoptiotoiminnan lukuun ottamatta erikoistapauksia, joita ovat sisarusten, yli kuusivuotiaiden ja vammaisten lasten adoptointi.
Useita kymmeniä adoptiohakemuksia on jätetty ratkaisematta sen jälkeen, kun niitä käsiteltiin vuonna 2001, vaikka ne kuuluivat sallittuihin poikkeustapauksiin.
Näin ollen 800 eurooppalaista perhettä on odottanut yli viisi vuotta voidakseen adoptoida lapsensa, vaikka Romanian adoptiokomitea oli vahvistanut heidän hakemuksensa ennen kesäkuuta 2001.
Nämä lapset tuntevat adoptiovanhempansa ja ovat kiintyneitä heihin. He kärsivät nyt hylkäämisestä jo toisen kerran. Mitä on tapahtunut lapsen edun huomioimiselle?
Euroopan parlamentti vaati joulukuussa 2005 Romaniaa ratkaisemaan nämä adoptiotapaukset mahdollisimman nopeasti, mutta tähän mennessä ei ole tapahtunut merkittävää edistystä.
Kaikki kansainväliset adoptiohakemukset hylätään järjestelmällisesti. Ennen kesäkuun 2001 päätöstä jätetyt hakemukset hylättiin jälleen maaliskuussa.
Aikooko Euroopan komissio painostaa Romanian hallitusta, jotta oikeudenmukainen, inhimillinen sekä lasten ja adoptiovanhempien edun mukainen ratkaisu löydettäisiin nopeasti? 
Dominique Vlasto (PPE-DE ).
   – Komissio korosti 25. lokakuuta 2006 antamassaan julkilausumassa jäsenyysvalmisteluja koskevia puutteita, jotka ovat "vakavia huolenaiheita".
Mainitsen kaksi tärkeintä esimerkkiä: korruptio on edelleen vakava ongelma, joka voi olla uhka sisämarkkinoille, ja rakennerahastojen varojen maksamisen mahdollistavien tehokkaiden hallinto- ja valvontajärjestelmien luomisessa on huomattavia ongelmia.
Ei voida kiistää, että on tapahtunut edistystä ja että Bulgaria ja Romania todella haluavat liittyä EU:hun. En kuitenkaan usko, että Euroopan komission esiin tuomat vakavat puutteet voidaan korjata näiden maiden suunniteltuun liittymisajankohtaan, 1. tammikuuta 2007 mennessä.
Kymmenen uuden jäsenvaltion liityttyä EU:hun sen sosioekonomiset erot ovat kaksinkertaistuneet, eivätkä 15 vanhaa jäsenvaltiota kiihdytä kasvua, kun niiden talouden tila on vain keskitasoa. Eikö meidän tämän vuoksi pitäisi harkita 25 jäsenvaltion unionin vakauttamista ennen kuin suunnittelemme uusien jäsenten ottamista?
En siis usko, että Euroopan unioni, Bulgaria ja Romania ovat valmiita vuonna 2007. Siksi varoitan neuvostoa sekoittamasta ripeyttä ja kiirehtimistä, kun on kyse näiden maiden liittymisestä unioniin. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana kyselytunti (B6-0207/2006).
Käsittelemme komissiolle osoitettuja kysymyksiä. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Saksan liittotasavallan korkein oikeus antoi 6. huhtikuuta 2006 päätöksen (6. huhtikuuta 2006 annettu tuomio – asia I ZR 125/03), jonka mukaan matkapuhelinten soittoäänten mainonta pääasiassa lasten ja nuorten seuraamissa tiedotusvälineissä on osittain kilpailusääntöjen vastaista. Tuomioistuin perusteli päätöstään muun muassa sillä, että kohderyhmä, jolle aggressiivinen mainonta on suunnattu, tarvitsee erityistä suojelua ja on kokematon kaupankäynnissä.
Matkapuhelinten soittoäänten, pelien ja vastaavien mainokset eivät kuitenkaan rajoitu Saksan rajojen sisälle, vaan ulottuvat myös muihin jäsenvaltioihin.
Aikooko komissio ryhtyä tässä yhteydessä toimiin lasten ja nuorten suojelemiseksi? Miten komissio aikoo puuttua asiaan? Minkä ajan kuluessa komissio mahdollisesti aikoo ryhtyä toimiin? 
Mariann Fischer Boel,
   Arvoisa jäsen Ebner viittaa tarpeeseen suojella lapsia ja nuoria muun muassa soittoäänten, matkapuhelinten ja pelien aggressiiviselta mainonnalta ja tiedustelee, aikooko komissio toteuttaa toimia tällä alalla.
Vastikään annetussa sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevassa direktiivissä kielletään aggressiiviset kaupalliset menettelyt ja tarjotaan erityissuoja lapsille ja nuorille. Jos kaupallinen menettely on kohdistettu johonkin kuluttajaryhmään, kuten lapsiin, sen vaikutusta arvioidaan kyseisen ryhmän keskivertokuluttajan näkökulmasta. Direktiivissä kielletään myös lapsiin kohdistuva suora painostus ostaa tuote.
Etämarkkinointidirektiivissä suojellaan myös niitä kuluttajia, jotka ostavat tavaroita tai palveluja etäasioinnin yhteydessä, siis ilman henkilökohtaista kontaktia. Direktiivi sisältää säännöksiä ennalta tapahtuvasta tiedottamisesta. Tavarantoimittajan tai palveluntarjoajan on tiedottamisen yhteydessä otettava asianmukaisesti huomioon alaikäisten suojelu.
Komissio on jo ryhtynyt tarkistamaan kahdeksaa kuluttajansuojaan liittyvää direktiiviä, myös etämarkkinointidirektiiviä. Tarkistamisen yhteydessä käsitellään jäsen Ebnerin esille ottaman kaltaisia asioita, ja siitä on tarkoitus julkaista tiedonanto kuluvan vuoden syksyllä. 
Michl Ebner (PPE-DE ). –
   Arvoisa komission jäsen, aivan aluksi suurkiitokset yksityiskohtaisista ja erittäin vakuuttavista toteamuksistanne. Teidän mukaanne ensimmäiset tiedot ovat saatavilla syksyllä. Onko aikataulu vahvistettu myös sille, milloin nämä tiukemmat säännöt tulevat tosiasiallisesti voimaan? Sanomanne perusteella nämä säännöt ovat todellakin tarpeen tällä alalla. Voitteko kertoa lisää tästä aikataulusta, joka vahvistetaan syksyn jälkeen? 
Mariann Fischer Boel,
   Sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä 12. kesäkuuta 2007 mennessä, ja uutta lainsäädäntöä on sovellettava jäsenvaltioissa 12. joulukuuta 2007 alkaen.
Parempaa sääntelyä koskevien periaatteiden mukaisesti komissio tekee tiivistä yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa sillä aikaa, kun direktiiviä saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä. Tarkoituksena on varmistaa ajantasaisten ja asianmukaisten säännösten laadinta ja niiden yhdenmukainen soveltaminen.
Toivon vastanneeni arvoisan parlamentin jäsenen kysymykseen. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
YK:n lapsen oikeuksien yleissopimuksen 20 artiklan 1 kohdan mukaan "lapsella, joka on tilapäisesti tai pysyvästi vailla perheen turvaa tai jonka edun mukaista ei ole antaa hänen pysyä perhepiirissä, on oikeus valtion antamaan erityiseen suojeluun ja tukeen." On kuitenkin selvää, että lapsille annettavan "erityisen suojelun ja tuen" taso vaihtelee huomattavasti eri jäsenvaltiossa. Joissakin (myös taloudellisesti kehittyneemmissä) maissa sovelletaan edelleen vanhentuneita ja huonoja lastenhoitomenetelmiä, jotka voivat monissa tapauksissa aiheuttaa lapsille psyykkisiä ja neurologisia vaurioita. Yksi erityisen huolestuttava esimerkki on lasten sulkeminen edelleen yleisesti niin kutsuttuihin "häkkisänkyihin" valtioiden hoitolaitoksissa.
Millaisiin toimiin komissio aikoo ryhtyä liittyen tarpeeseen saada aikaan koko Euroopan kattavat lasten hoitamista koskevat yhteiset vähimmäisnormit? 
Vladimír Špidla,
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, YK:n lapsen oikeuksien yleissopimuksessa julistetaan, että valtion on annettava erityistä suojelua ja tukea lapselle, joka on tilapäisesti tai pysyvästi vailla perheen turvaa tai jonka edun mukaista ei ole antaa hänen pysyä perhepiirissä. Siinä tuetaan myös muita vaihtoehtoja kuin lapsen sijoitusta laitoshoitoon, jos tällaisia vaihtoehtoja on tarjolla.
On useita syitä, joiden vuoksi lapsi voidaan sijoittaa laitokseen pois perhepiiristä. Syynä voi olla se, etteivät lapsen vanhemmat pysty pitämään hänestä huolta sairauden, kuolemantapauksen tai vankilaan joutumisen vuoksi, että lapsi tarvitsee suojelua hyväksikäytöltä tai heitteillejätöltä tai että laitos on paras paikka vammaisen tai sairaan lapsen asianmukaiseen hoitoon. Lapsi voidaan sijoittaa laitokseen myös rikkomusten tai epäsosiaalisen käytöksen vuoksi tai siksi, että lapsi on syyllistynyt rikokseen. Tällaisille lapsille on yhteistä se, että heillä on erittäin suuri riski syrjäytyä, ja lasten pysyvän syrjäytymisen ja köyhtymisen estäminen edellyttää suurta vaivannäköä. Lisäksi on välttämätöntä tarjota tukea lasten asianmukaiseen kehitykseen ja integroitumiseen yhteiskuntaan.
Tällä hetkellä on vaikeuksia saada täsmällistä käsitystä laitoshoidosta EU:ssa, sillä tarjolla ei ole vertailukelpoisia tietoja. Komissio on kuitenkin havainnut, että useita perinteisiä suuria laitoksia on vähitellen ryhdytty korvaamaan lyhytaikaisemmalla hoidolla ja että yleisesti pyritään perheiden yhdistämiseen tai sijaishoidon järjestämiseen uudessa perheessä.
Lasten ja nuorten elinoloihin kiinnitetään EU:ssa yhä enemmän huomiota. Eurooppa-neuvosto haastoi maaliskuun 2006 kokouksessaan jäsenvaltiot toteuttamaan toimia, joilla vähennetään nopeasti ja merkittävästi lasten köyhyyttä, ja tarjoamaan kaikille lapsille yhtäläiset kehittymismahdollisuudet yhteiskunnallisesta taustasta riippumatta. Jäsenvaltioiden komissiolle toimittamissa sosiaalista osallisuutta edistävissä toimintasuunnitelmissa ensisijaiseksi kohderyhmäksi määriteltiin köyhyys- ja syrjäytymisvaarassa olevat lapset. Jotkin jäsenvaltiot ovat asettaneet itselleen käytännön tavoitteet lasten köyhyyden vähentämiseksi. Komissio on tietoinen siitä, että joidenkin EU:n jäsenvaltioiden laitoksissa, joissa hoidetaan henkisesti tai fyysisesti vammaisia lapsia ja aikuisia, käytetään liiallisia lääkinnällisiä tai fyysisiä pakkokeinoja. Komissio katsoo, ettei tällaista voida hyväksyä.
Komission vastikään antamassa tiedonannossa, joka käsittelee liikuntaesteisten henkilöiden tilannetta laajentuneessa EU:ssa, korostetaan erityisesti liikuntaesteisten hoidon siirtämistä pois laitoksista. Yhteisön toimivaltuudet ovat luonnollisesti rajalliset tällä alalla, ja komissio tukeekin useiden erilaisten välineiden käyttöä, kuten syrjinnänvastaisia ohjelmia, sosiaalista osallisuutta edistäviä kansallisia toimintasuunnitelmia ja Euroopan sosiaalirahastoa. Komissio haluaa lisäksi todeta, että se julkaisee piakkoin tiedonannon EU:n toimista lasten oikeuksien puolustamiseksi ja edistämiseksi. 
Nicholson of Winterbourne (ALDE ). –
   Arvoisa komission jäsen, kiitos tästä kattavasta ja täydellisestä selittävästä lausunnosta. Pidän sitä myönteisenä ja kiitän teitä siitä, että olette kiinnittänyt erityistä huomiota yhteiskunnasta syrjäytyneiden, etenkin alaikäisten, asemaan. Ihailen päättäväistä tapaanne toteuttaa osallistamispolitiikkaa kaikkialla EU:ssa.
Haluan kuitenkin kiinnittää huomionne Daphne-ohjelmasta vastikään rahoitettuihin tutkimuksiin, joissa keskityttiin erityisesti alle 3-vuotiaiden lasten pitkäaikaiseen, keskimäärin 13 kuukauden pituiseen, laitoshoitoon. Neurologiset vauriot syntyvät todennäköisimmin juuri alle kolmen vuoden iässä. Arvoisa komission jäsen, voisinkin lähettää teille nämä tutkimusraportit. Käsittääkseni uutta tutkimusta ollaan parhaillaan aloittamassa.
Lopuksi totean, että häkkisänkyjen käyttö joissakin nykyisissä jäsenvaltioissa on epäinhimillistä, ja toivon, että voin keskustella tästäkin asiasta kanssanne. Suurkiitokset, arvoisa komission jäsen. 
Vladimír Špidla,
   Arvoisa puhemies, hyvä jäsen Nicholson of Winterbourne, minusta on luonnollisesti ilo kuulla Daphne-tutkimuksesta samoin kuin kaikista tutkimuksista ja puolueettomista tiedoista, joiden ansiosta saamme edistystä aikaan tällä alalla. Jo se, että tutkimus on rahoitettu Daphne-ohjelmasta, osoittaa, että EU edistyy hienosti alalla ja pyrkii saavuttamaan tavoitteensa. Laitoshoidosta pois siirtäminen on erittäin tärkeää, ja mielestäni kaikki toteuttamamme lisätoimet ovat aina järkeviä ja tarpeellisia.
Olette oikeassa siinä, että verkollisia häkkisänkyjä käytetään joissakin maissa ja että kiistaa on usein siitä, käytetäänkö niitä liikaa tai jopa ainoastaan henkilökunnan työn helpottamiseksi. Ongelma ei mielestäni ole niinkään täysin tekninen, vaan se liittyy pikemminkin yleensä pakkokulttuuriin, joka on pysynyt vallalla joissakin laitoksissa ja joissakin maissa siinä määrin, ettei se enää ole niiden tiukkojen humanitaaristen normien mukainen, joita EU pyrkii edistämään. Myös lääkeaineilla voidaan vaikuttaa yhtä epäinhimillisellä tavalla ihmismieleen, jos niitä käytetään tarpeettomasti ja tällaisessa pakkokulttuurissa. Mielestäni on todellakin välttämätöntä hylätä ja syrjäyttää pakkokulttuuri kaikkialla EU:ssa, mutta loppujen lopuksi tekniikat, jotka ilmentävät pakkokulttuuria, eivät kuitenkaan ole kovin tärkeitä. Olette oikeassa siinä, että häkkisängyt voivat aiheuttaa ongelmia useissa maissa, mutta olen ilokseni huomannut, ettei tätä ongelmaa ole useassakaan maassa, vaikka ainoastaan muutamassa maassa on havaittavissa selvä suuntaus menetelmän lakkauttamiseksi. 
Richard Seeber (PPE-DE ). –
   Arvoisa komission jäsen, tiedämme, että lastenhoidon tila Romaniassa on valitettavan huono, kuten komissiokin on todennut määräaikaiskertomuksissaan. Muut ongelmat näyttävät nyt valtaavan alaa. Onko tämä ongelma ratkaistu vai onko komissio ainoastaan siirtänyt huomionsa muualle? Mikä on lastenhoidon tilanne kyseisessä unioniin liittyvässä maassa? 
Vladimír Špidla,
   Komissio ei tietenkään ole siirtänyt huomiotaan pois tästä vakavasta ongelmasta. Olemme havainneet valtavaa edistystä kaikissa tapauksissa, vaikka kiivaat keskustelut jatkuvat joillakin aloilla, kuten kansainvälisten adoptioiden alalla. Komissio ei millään tavalla ole lakannut kiinnittämästä erityishuomiota lasten oikeuksiin, sillä mielestäni EU:lla on velvollisuus toimia yhteiskunnallisesti vastuullisella tavalla, ja tätä velvollisuutta on noudatettava myös liittymisneuvottelujen yhteydessä. Siksi ei tule kysymykseenkään, että aliarvioisimme asian tärkeyttä. 
Andreas Mölzer (NI ). –
   Arvoisa komission jäsen, joudumme kerta toisensa jälkeen kuulemaan kauhistuttavista lasten hyväksikäyttötapauksista. Valitettavasti viranomaiset eivät useinkaan toimi ajoissa, vaan yhteistyön puutteellisuuden vuoksi voi mennä kuukausia ennen kuin tuomioistuimet sallivat lapsen siirtämisen pois ympäristöstä, jossa hyväksikäyttöä tapahtuu. Mitä toimia komissio aikoo toteuttaa, jotta lasten hyväksikäyttötapaukset havaittaisiin nopeammin tulevaisuudessa ja jotta toimia voitaisiin toteuttaa aiempaa pikaisemmin? 
Vladimír Špidla,
   On luonnollisesti todettava, että lasten hyväksikäytön torjunta kuuluu kansalliseen toimivaltaan. Asioiden käsittelyn pitkittyminen, pitkät odotusajat, alhainen havaitsemisaste ja muut ongelmat on ratkaistava kansallisissa hallintoelimissä. EU:n on vaikea puuttua asiaan suoraan, vaikka se onkin mahdollista Euroopan sosiaalirahaston hankkeiden tai erityishankkeiden kautta tai keskustelujen ja tiedonvaihdon yhteydessä. Pyrimme vaikuttamaan tähän kaikin keinoin. Mielestäni on lisäksi erittäin tärkeää edelleen kehittää aloitteita, joiden käsittelystä vastaa pääasiassa kollegani Frattini ja jotka liittyvät muun muassa ihmiskaupan ja kotiväkivallan torjumiseen. Euroopan komissio pyrkii tälläkin alalla ensisijaisesti määrittelemään ainakin alaa koskevien tietojen vaihdon, jotta eri jäsenvaltioiden tilanteita voitaisiin vertailla keskenään ja jotta sen perusteella saataisiin määriteltyä erityisiä toimintamalleja. Perusperiaatteena on kuitenkin edelleen, että sosiaaliasiat, jotka liittyvät usein traagisiin ja arkaluonteisiin asioihin, kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan. Tämä tarkoittaa sitä, että jos asian käsittely venyy, siitä ovat vastuussa jäsenvaltioiden viranomaiset eikä EU, vaikka EU:n onkin hyödynnettävä kaikki toimivaltuutensa alalla. 
Elizabeth Lynne (ALDE ). –
   Olen Mental Disability Advocacy Centren neuvoa-antavan toimikunnan jäsen. Olemme kiinnittäneet huomiota häkkisänkyihin jo vuosien ajan. Olette kuitenkin oikeassa: kyse ei ole ainoastaan häkkisängyistä vaan myös sänkyihin sitomisesta, lääkkeiden käytöstä ja ennen kaikkea yhteisöllisten hoitopaikkojen puutteesta.
Voisitteko tehdä kaiken voitavanne puuttuaksenne yhteisöllistä lastenhoitoa koskevaan asiaan ja saadaksenne lapset sekä mielenterveysongelmaiset pois laitoshoidosta? Asia on ajankohtainen, sillä mielenterveyttä käsittelevää vihreää kirjaa koskeva kuuleminen päättyy 31. toukokuuta. 
Vladimír Špidla,
   Hyvä jäsen Lynne, mielipiteenne on selvästikin täysin yhdenmukainen asiasta annettuihin tiedonantoihin sisältyvän komission kannan kanssa. Meidän molempien mielestä ainoa tie eteenpäin on vähentää laitoshoitoa, toisin sanoen siirtää hoitovastuuta mahdollisimman paljon paikallisviranomaisille, yhteisölle ja tietenkin perheille. Mielestäni tässä tilanteessa on myös erittäin tarkkaan harkittava, millaista tukea annetaan perheenjäsenille tai niille ihmisille, jotka eivät ole perheenjäseniä mutta jotka ovat kuitenkin ottaneet vastuulleen toisen ihmisen hoitamisen. Kun näitä asioita tarkastellaan, ajatellaan yleensä taloudellista tukea, mutta mielestäni on tärkeää tarjota myös jonkinlaista koulutusta, sillä näin suuren vastuun kantavien perheiden on hyvin tärkeää hallita hoitamista koskevat perustiedot ja noudatettavat perusperiaatteet sekä hoidosta johtuvat mahdolliset rajoitukset. On eettisesti hyvin piinallista tuntea, että voisi tehdä vielä jotain enemmän, vaikkei se todellisuudessa enää olisikaan mahdollista. Tässä suhteessa voimme keventää hoitajien taakkaa. Tämä on komission ydinstrategia: siirrytään pois laitoshoidosta, joka on usein epäinhimillistä, ja laitoksista, joissa noudatetaan pakkokulttuuria ja jotka eivät rakenteensa vuoksi useinkaan voi tukea laitoshoitoon joutuvien ihmisten yksilöllisyyttä ja elämänlaatua, ja siirrytään kohti paikallisviranomaisia, luonnollisia yhteisöjä ja perheitä sanan laajemmassa merkityksessä. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Olen saanut vaalipiirini jäseniltä useita kirjallisia yhteydenottoja, jotka koskevat komission ehdotusta, että luomutuotteiksi merkityt tuotteet saisivat sisältää 0,9 prosenttia muuntogeenisiä organismeja. Äskettäin tehdyn Eurobarometri-tutkimuksen mukaan muuntogeeniset organismit ovat yksi niistä viidestä elintarvikkeisiin yhdistetystä ongelmasta tai vaarasta, joista Euroopan kansalaiset ovat eniten huolissaan.
Äänestäjäni ovat huolissaan kahdesta syystä: Jo tehdystä päätöksestä, että luomutuotteiksi merkityt tuotteet saavat sisältää 0,1 prosenttia muuntogeenisiä organismeja, ei tiedotettu kuluttajille. Nyt lukua on korotettu 0,9 prosenttiin. Voiko komissio vakuuttaa minulle, että muuntogeenisten organismien pitkäaikaisista vaikutuksista on tehty asianmukaiset tutkimukset? Mitä sellaisia tietoja komissiolla on antaa, joilla voin vakuuttaa äänestäjilleni, että tehdyllä korotuksella ei ole terveysvaikutuksia? 
Mariann Fischer Boel,
   Arvoisan parlamentin jäsenen kysymyksestä saa sen vaikutelman, että komissio olisi ehdottanut luonnonmukaisten tuotteiden satunnaisesta saastumisesta johtuvan sallitun GMO-pitoisuuden tasoa nostettavaksi 0,1 prosentista 0,9 prosenttiin. Olen erittäin tyytyväinen, että minulla on nyt tilaisuus selventää tätä seikkaa, sillä minä ja yksikköni virkamiehet olemme ottaneet asian esille useaan otteeseen eri yhteyksissä. Mielestäni esitetty huolenaihe perustuu ehdotuksemme ja luonnonmukaisia tuotteita ja muuntogeenisiä organismeja koskevan voimassa olevan lainsäädännön virheelliseen tulkintaan. On täysin väärin tulkita, että ehdotuksessamme sallitaan, että "luomutuotteiksi merkityt tuotteet saavat sisältää 0,9 prosenttia muuntogeenisiä organismeja". Selitän, miksi.
Kaikki kuluttajat eivät tiedä, ettei tällä hetkellä ole voimassa lainsäädäntöä luonnonmukaisten tuotteiden sallituista GMO-pitoisuuksista, eli muuntogeeniset organismit eivät ole sallittuja luonnonmukaisissa tuotteissa. Voimassa olevissa luonnonmukaista tuotantoa koskevissa säännöissä kielletään muuntogeenisten organismien tai muuntogeenisistä organismeista valmistettujen tuotteiden tarkoituksellinen käyttö, eikä niissä aseteta raja-arvoja tahattomien GMO-jäämien pitoisuuksille. Siksi näissä säännöissä ei todellakaan sallita, että "luomutuotteiksi merkityt tuotteet saavat sisältää 0,1 prosenttia muuntogeenisiä organismeja", kuten arvoisa parlamentin jäsen kysymyksessään väittää.
Säännöt ovat peräisin ajalta, jolloin muuntogeenisiä organismeja ei vielä viljelty tai tuotu maahan yleisesti. Tilanne on nyt tietenkin muuttunut. Komission ehdotuksessa säilytetään muuntogeenisten organismien tai muuntogeenisistä organismeista valmistettujen tuotteiden tarkoituksellista käyttöä koskeva kielto. Ehdotamme kuitenkin, että viljelijä voi luottaa muuntogeenisiä organismeja koskeviin merkintöihin varmistaessaan, ettei hänen tuotantonsa sisällä muuntogeenisiä organismeja.
Nämä merkinnät tarjoavat tosiasiallisen näytön, sillä tällä hetkellä muuntogeenisten organismien tai muuntogeenisistä organismeista valmistettujen tuotteiden merkinnöistä on yhteisön lainsäädännön nojalla yleisesti käytävä ilmi, että ne ovat sellaisia. Tämä tarkoittaa tosiasiallisesti sitä, että luonnonmukaisten tuotteiden tahattomien GMO-jäämien pitoisuuteen sovelletaan samaa 0,9 prosentin raja-arvoa kuin muihinkin tuotteisiin.
Komissio katsoo, että jos se asettaisi luonnonmukaisille tuotteille tiukemmat GMO-pitoisuuden raja-arvon merkintävaatimukset, se ainoastaan vaikeuttaisi huomattavasti luonnonmukaisten tuotteiden viljelijöiden toimintaa, sillä komissio ymmärtää, etteivät tuotteet voi käytännössä olla täysin puhtaita. Haluan korostaa, ettei tämä silti tarkoita, että ehdotuksella nostetaan sallittua GMO-pitoisuuden tasoa 0,9 prosenttiin, kuten arvoisa parlamentin jäsen väittää. Toimijoiden on edelleen toteutettava asianmukaisia toimia välttääkseen muuntogeenisten organismien esiintymisen tuotteissaan.
Sen sijaan ehdotuksellamme pyritään muuttamaan se, ettei muuntogeeniseksi tuotteeksi merkittyä tuotetta enää voida samanaikaisesti merkitä luonnonmukaisesti tuotetuksi, jos tuotteen GMO-pitoisuus on yli 0,9 prosenttia, mikä on itse asiassa mahdollista voimassa olevan lainsäädännön nojalla.
Terveysnäkökohdista on huomattava, että muuntogeenisiä organismeja voidaan saattaa markkinoille vasta sen jälkeen, kun ne ovat läpikäyneet tapauskohtaisen lupamenettelyn. Euroopan unionilla on ilmeisesti maailman tiukimmat ja täsmällisimmät muuntogeenisiä organismeja koskevat riskinarvioinnit ja lupamenettelyt, jotka kattavat sekä ympäristö- että terveysnäkökohdat. Tästä syystä tahattomia GMO-pitoisuuksia koskeva keskustelu ei liity turvallisuusnäkökohtiin.
Haluan lopuksi korostaa jälleen kerran, että nyt käsiteltävässä ehdotuksessa tiukennetaan merkittävästi sääntöjä, jotka koskevat luonnonmukaisten tuotteiden satunnaista saastumista muuntogeenisillä organismeilla, eikä sääntöjä todellakaan heikennetä, kuten usein on väitetty. Tämä on erittäin tärkeää huomata. Sääntöjä itse asiassa tiukennetaan. 
Neena Gill (PSE ). –
   Arvoisa komission jäsen, kiitos tämän monimutkaisen asian erittäin kattavasta selvennyksestä. Kuten tiedätte, muuntogeeniset organismit ovat yksi EU:n kansalaisten viidestä todellisesta huolenaiheesta, ja julkinen mielipide EU:ssa suhtautuu erittäin epäilevästi muuntogeenisiin tuotteisiin ja on erittäin huolissaan frankensteinmaisesta elintarviketeollisuudesta.
Meidän on ensinnäkin annettava kansalaisille oikeata tietoa ja toiseksi varmistettava, että tieto saavuttaa koko laajan yleisön esittelemienne komission ehdotusten avulla. Kuinka tämä tapahtuu? Olen saanut useita sähköposteja henkilöiltä, jotka ovat erittäin huolissaan asiasta. WTO vahvisti vastikään EU:n vastaisen tuomion muuntogeenisiä organismeja koskevassa asiassa. Mitä seuraamuksia juuri mainitsemallanne toimintamallilla on tässä yhteydessä? 
Mariann Fischer Boel,
   Olen melko varma, että samat sähköpostit ovat tulleet myös minulle. Minulla onkin tänään erinomainen tilaisuus oikaista joitakin väärinkäsityksiä.
Mielestäni on tärkeintä, että pääsimme marraskuussa 2002 pidetyssä neuvoston kokouksessa yksimielisyyteen muuntogeenisten organismien jäljitettävyydestä ja merkitsemisestä. Tämä oli olennaisen tärkeää. Lopputulos ei ehkä tyydyttänyt kaikkia, mutta oli tärkeätä sopia, että suoraan muuntogeenisestä tuotteesta valmistetut tuotteet, esimerkiksi suoraan muuntogeenisistä tomaateista valmistettu ketsuppi, on merkittävä. Kuluttajat voivat siis tosiasiallisesti valita, haluavatko he ostaa näitä tuotteita. Viljelijät voivat nyt välttää esimerkiksi soijapapuja, jotka on valmistettu geenejä muuntamalla ja ostaa eläimilleen perinteistä rehua. Tämä oli merkittävä saavutus.
Yhdysvaltojen ja EU:n välinen riita-asia WTO:ssa ei muuta tilannetta millään lailla. 
John Purvis (PPE-DE ). –
   Olisikohan komission jäsenen tiedotuskampanjalle eduksi, jos hän kertoisi meille, kuinka kalliiksi luonnonmukaisten elintarvikkeiden tuottajille tulisi alentaa GMO-pitoisuuden raja-arvo 0,9 prosentista 0,1 prosenttiin? Mitä tämä maksaisi luonnonmukaisten tuotteiden viljelijöille? Mitä se maksaisi heidän asiakkailleen ja kuinka se vaikuttaisi luonnonmukaisten tuotteiden saatavuuteen kuluttajien näkökulmasta? Voiko komission jäsen kertoa minulle nämä luvut? 
Mariann Fischer Boel,
   En voi kertoa lukuja, mutta voin antaa teille käsityksen vaikutuksista: jos GMO-pitoisuuden raja-arvo laskettaisiin 0,1 prosenttiin, siitä olisi erittäin vakavia seurauksia luonnonmukaisten tuotteiden tuottajille. Se tulisi niin kalliiksi, että luonnonmukaisten tuotteiden saatavuus kuluttajien näkökulmasta heikkenisi mielestäni merkittävästi, sillä niistä tulisi suhteettoman kalliita verrattuna siihen, mitä kuluttaja on valmis maksamaan. Täsmällisten lukujen antaminen on mahdotonta, mutta olemme laskeneet ja tehneet selväksi sen, että jos raja-arvo laskettaisiin 0,1 prosenttiin, se vaarantaisi luonnonmukaisen tuotannon jatkumisen. 
Andreas Mölzer (NI ). –
   Arvoisa komission jäsen, meillä ei vieläkään ole käytettävissämme pitkän aikavälin tutkimuksia muuntogeenisten organismien vaikutuksista. Kun otetaan huomioon, että eurooppalaiset suhtautuvat erittäin epäillen geenimuunteluun ja WTO:n äskettäiseen päätökseen, aikooko EU toteuttaa tutkimuksia geenimuunneltujen elintarvikkeiden aiheuttamista keskipitkän ja pitkän aikavälin terveyshaitoista? 
Mariann Fischer Boel,
   Ennen kuin minkään muuntogeenisen tuotteen maahantuonti tai viljely sallitaan, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen on voitava tutkia asia yksityiskohtaisesti niin kansanterveyden kuin ympäristönkin kannalta arvioidakseen kansanterveyteen ja ympäristöön kohdistuvat riskit tai vaikutukset. Käsittääkseni elintarviketurvallisuusviranomainen pyrkii kaikin keinoin varmistamaan nämä asiat ennen kuin maahantuonti tai viljely voidaan sallia. 

Puhemies.
   Koska kysymykset 51, 52 ja 53 koskevat samaa aihetta, ne käsitellään yhdessä.
Ensiksi haluan onnitella komissiota sen aloitteesta laatia yhteisön asetus matkapuhelimien kansainvälisten verkkovierailua koskevien maksujen alentamiseksi, mitä pidän merkittävänä edistysaskeleena kohti sitä, että luodaan hallinto, joka ei keskity pelkästään politiikkaan vaan joka johtaa myös Euroopan unionin taloutta.
On todellakin tarpeen poistaa liialliset verkkovierailumaksut. Vuosi 2006 on työntekijöiden liikkuvuuden eurooppalainen teemavuosi, ja pyrkiessään edistämään liikkuvuutta Euroopassa – eikä pelkästään ammatillista vaan liikkuvuutta yleisellä tasolla – Euroopan unionin on estettävä se, että matkapuhelinten käyttäjien on maksettava matkapuhelinten käytöstä enemmän ulkomailla ollessaan.
Kuten tiedetään, tällä hetkellä eurooppalaiset kärsivät markkinahintojen suhteen haittaa siitä, että he ovat oman maansa ulkopuolella, ja verkkovierailupuheluiden hinnat myös vaihtelevat käyttäjäkohtaisesti Euroopan eri maissa.
On varmistettava, että uusi asetus täyttää kilpailua ja sisämarkkinoita koskevat kriteerit ja periaatteet, mutta sen on oltava myös Euroopan unionin perusoikeuskirjan mukainen. Voisiko komissio ilmoittaa, millä perustein kyseisen sääntely aiotaan toteuttaa?
Miten nopeasti komissio uskoo verkkovierailujen kuluttajahintojen laskevan Euroopassa, ja miten paljon komissio arvioi näiden hintojen laskevan?
Aikooko komissio antaa yhteenvedon erityismenettelyistä, joita sovelletaan meneillään olevassa kansainvälisten verkkovierailumaksujen alentamista koskevasta asetuksesta käytävässä toisessa ja viimeisessä neuvotteluvaiheessa? 
Viviane Reding,
   Tiedämme kaikki, että kansainväliset verkkovierailuhinnat ovat hyvin korkeat. Parlamentti ja kansalliset sääntelyviranomaiset ovat kiinnittäneet huomiomme asiaan useaan otteeseen. Ne ovat aivan perustellusti vaatineet EU:n toimia ongelman ratkaisemiseksi, sillä korkeiden verkkovierailukustannusten vuoksi kansalaiset ja rajatylittävää toimintaa harjoittavat yritykset eivät saa täyttä hyötyä sisämarkkinoista.
Ensimmäinen toimenpiteeni oli avata lokakuussa 2005 Internet-sivusto, jolla kuluttajille annetaan hintatietoja. Samalla sitouduin julkisesti selvittämään kuuden kuukauden kuluttua, kuinka asiassa on edetty. Jos merkittäviä hinnanalennuksia ei olisi tapahtunut, turvautuisimme sääntelyyn. Maaliskuussa 2006 vertasimme verkkovierailuhintoja suhteessa syksyn 2005 hintatasoon ja havaitsimme, että 19 jäsenvaltiossa hinnat olivat pysyneet pääasiassa ennallaan, kun taas neljässä jäsenvaltiossa hinnat olivat nousseet. Tämän perusteella ilmoitin uudesta asetuksesta, ja komissio aloitti julkiset kuulemiset. Kuulemiset päättyivät 12. toukokuuta, johon mennessä olimme saaneet 150 kannanottoa. Tutkimme nyt yksikössäni näitä kannanottoja ja teemme päätelmämme, jotka esitämme vaikutustenarvion ohella ennen kesää 2006. Komissio esittää asetusluonnoksensa tämän jälkeen heinäkuussa.
Olen huomannut, että jotkin markkinatoimijat ovat tällä välin alentaneet hintojaan, sillä ne tietävät komission ryhtyvän toimiin. Tämä on erittäin mielenkiintoinen kehityssuunta, josta kuluttajat hyötyvät. 
Maria Badia i Cutchet (PSE ). –
   Arvoisa komission jäsen, haluan kiittää teitä aloitteesta, kuten tein jo kysymystä laatiessani, ja meille antamastanne selvityksestä, joka osoittaa, kuinka paljon kiinnostusta ja huolta tämä aihe herättää.
Mielestäni tämä asetus on annettava mahdollisimman pian. Selititte asian jo, mutta mielestäni kyse on olennaisen tärkeästä asiasta etenkin EU:n sisäisen liikkuvuuden, niin työntekijöiden kuin muunkin liikkuvuuden, edistämisen kannalta. Toivon, että asetus tulee voimaan mahdollisimman pian. 
Seán Ó Neachtain (UEN ). –
   Minäkin haluan kiittää komission jäsentä hänen tähän mennessä tekemistään aloitteista ja toiminnasta tällä alalla. Kysyn kuitenkin häneltä, onko komission tarkoituksena poistaa kaikki verkkovierailumaksut? Miksi hinnoissa pitäisi olla eroja sisämarkkinoilla? Hintojen olisi oltava samat kaikkialla EU:ssa. Tämä kuuluu käsittääkseni komission tehtäviin, ja mielestäni tarkoituksen pitäisi olla tämä. 
Gay Mitchell (PPE-DE ). –
   Haluan esittää kiitokseni komission jäsenelle. Verkkovierailuhinnat neljän minuutin puhelusta vaihtelevat edelleen ainoastaan 20 sentistä, kun suomalainen kuluttaja soittaa kotimaahansa Ruotsista, jopa 13,05 euroon, kun maltalainen kuluttaja soittaa kotimaahansa Latviasta. Kansainvälisistä verkkovierailumaksuista saatavat tulot ovat yhteensä noin 10 miljardia euroa, ja tilanteen sääntelystä kuluttajalle koituvien säästöjen pitäisi olla 40–60 prosentin luokkaa. Voiko komission jäsen vahvistaa pyrkivänsä siihen, että tarvittava sääntely tulee lainvoimaiseksi ensi vuoden kesään mennessä? 
Viviane Reding,
   Kiitän arvoisia parlamentin jäseniä avusta tässä asiassa. Se on todellakin tärkeä asia niin EU:n kansalaisten, jotka haluavat hyötyä liikkuvuudesta, kuin työntekijöidenkin kannalta. Tarkoitan nyt erityisesti pk-yrityksiä, jotka lähettävät työntekijöitään kansainvälisiin tehtäviin. Verkkovierailumaksut rasittavat erityisesti näitä yrityksiä, joten pyrimme alentamaan maksut todellisia kuluja vastaaviksi. Siksi meidän on nyt tutkittava palaute, jota olemme saaneet näiden 150 kannanoton muodossa.
Ilmoitin maaliskuussa aikomuksestani alentaa hintoja kotimaan puheluhintojen tasolle. Tutkin parhaillani kuulemisen yhteydessä saadun palautteen perusteella, millä edellytyksillä tämä voidaan saada aikaan. Voin vakuuttaa parlamentille, että tarkoituksena on esittää komissiolle asetus heinäkuussa, minkä jälkeen parlamentin ja neuvoston on päätettävä, voidaanko asetus käsitellä kiireellisenä, jotta se saadaan hyväksyttyä nopeasti. Kun asetus on annettu, sitä ryhdytään panemaan täytäntöön välittömästi, mikä tarkoittaa käsittääkseni sitä, että kuluttajat ja työntekijät voivat hyötyä huomattavasti alhaisemmista verkkovierailuhinnoista jo ennen kesää 2007 tai sen aikana. 
Piia-Noora Kauppi (PPE-DE ). –
   Kuten huomaatte, verkkovierailuhintojen poistaminen on yksi komission suosituimmista aloitteista. Palaan ensimmäiseen, jäsen Badia I Cutchetin esittämään kysymykseen, joka koski asetuksen oikeusperustaa. Mikä on sen oikeusperusta ja millaista yhteistyötä teette kilpailun pääosaston kanssa tämän aloitteen yhteydessä? 
Viviane Reding,
   Kilpailun pääosasto ehdottaa asetuksia saamiensa kantelujen perusteella jälkikäteen, kun taas sisämarkkinoiden ja palvelujen pääosasto voi säännellä markkinoita edeltäkäsin. Puhun nyt perustamissopimuksen 95 artiklasta. Olen keskustellut oikeudellisen yksikön kanssa siitä, onko 95 artikla oikea oikeusperusta. Jatkan näitä keskusteluja läpi koko prosessin. Olen vakuuttunut oikeudellisen yksikön vastauksista, joiden mukaan 95 artikla tarjoaa asianmukaisen oikeusperustan ehdotuksellemme. 
Sajjad Karim (ALDE ). –
   Arvoisa komission jäsen, luin eilen brittiläistä sanomalehteä matkatessani Strasbourgiin. Matka on melko pitkä, joten minulla oli paljon aikaa. Luin artikkelin, jossa lueteltiin kaikki puhelinoperaattorien väitteet siitä, miksi ette ymmärrä niiden vastustusta.
Onhan kuitenkin niin, että nämä samaiset yritykset hyötyvät EU:sta ja pääsystä yhtenäismarkkinoille samalla, kun ne veloittavat maksuja EU:n kansalaisilta. Eikö tämä ole jälleen yksi esimerkki siitä, kuinka EU puolustaa eurooppalaisten kuluttajien etua monopoliasemassa olevien yritysten yksinvallalta? 
Viviane Reding,
   Sisämarkkinat toimivat isojen ja pienten yritysten sekä kuluttajien etua suojellen. Tosiasiassa sisämarkkinat ovat edistäneet GSM-järjestelmän kehittämistä niin, että siitä on tullut maailmanlaajuinen normi. Olemme erittäin ylpeitä tästä. Ristiriitaista on kuitenkin se, että vaikka EU:n kansalaisilla on käytössään eräs parhaista, ellei jopa paras, matkapuhelinjärjestelmä ja kiinteä puhelinjärjestelmä, heitä rangaistaan puhelimen käytöstä ulkomailla eivätkä he hyödy yhtenäismarkkinoista. Juuri tämän vuoksi komission on mielestäni puututtava asiaan.
En ole liiallista sääntelyä suosiva komission jäsen. Minusta on aina parempi, että markkinat ratkaisevat ongelman itsestään. Siksi markkinoita varoitettiin hyvissä ajoin. Niitä olivat varoittaneet parlamentti, kansalliset sääntelyviranomaiset sekä useaan otteeseen myös komissio, mutta ne pysyivät kannassaan. Komission oli päätettävä asetuksen esittämisestä ennen kuin ensimmäinenkään markkinatoimija ryhtyi oikeansuuntaisiin toimiin. Mielestäni komission on aika palauttaa sisämarkkinoista johtuvat edut takaisin pk-yrityksille ja kuluttajille. 
Malcolm Harbour (PPE-DE ). –
   Minäkin haluan kiittää komission jäsentä hänen järkkymättömästä kannastaan, mutta haluan vahvistaa hänen toteamuksiaan liiallisen sääntelyn välttämisestä. Voiko komission jäsen vahvistaa, että hän on ottanut asianmukaisesti huomioon EU:n sääntelyviranomaiset, jotka ovat käsittääkseni suhtautuneet melko kriittisesti komission jäsenen alkuperäiseen lähestymistapaan ja jotka varoittelevat hänen ehdotustensa vaaroista? Voisiko komission jäsen ystävällisesti vakuuttaa minulle, ettei hän aio ottaa markkinoilla käyttöön sääntelyä, jonka vuoksi puhelinoperaattorit joutuisivat tarjoamaan alihintaisia palveluja, sillä tämä tarkoittaisi sitä, että matkapuhelinten pienituloiset käyttäjät tukevat parlamentin jäsenten kaltaisten asiakkaiden erityismaksullisia puhelinpalveluja? 
Viviane Reding,
   Käsitykseni mukaan pienituloiset kuluttajat tukevat tällä hetkellä suurten toimialojen kuluttajia, jotka pystyvät neuvottelemaan erityishinnoista puhelinoperaattoreiden kanssa. Haluaisimme kääntää tilanteen toisin päin ja saada aikaan nykyisten epäreilujen hintojen sijasta oikeudenmukaiset hinnat, jotka perustuvat markkinoihin ja kuluttajille aiheutuviin kustannuksiin. Haluaisimme ennen kaikkea antaa kuluttajille takaisin yhtenäismarkkinoiden edut ja edistää liikkuvuutta sen estämisen sijaan.
Luin eurooppalaisen sääntelyviranomaisten ryhmän suosituksen erityisen kiinnostuneena ja teen tiivistä yhteistyötä ryhmän kanssa. Meillä on yhteinen tavoite, eli haluamme saada aikaan huomattavia alennuksia kansainvälisiin verkkovierailumaksuihin. Yksikköni virkamiehet tapaavat tänään ryhmän jäseniä keskustellakseen heidän kanssaan tarkemmin siitä, kuinka tämä voisi tapahtua. Siksi en vielä tällä hetkellä pysty kertomaan yksityiskohtaisia tietoja asetuksestamme, sillä haluan ensiksi lukea kaikki saamamme 150 kannanottoa ja kuulla jäsenvaltioiden sääntelyviranomaisia. Laadin sen jälkeen luonnoksen komission asetukseksi, josta parlamentti varmastikin keskustelee myöhemmin tänä kesänä. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Mihin toimenpiteisiin Euroopan komissio aikoo ryhtyä edistääkseen Internetin mahdollisimman turvallista käyttöä? 
Viviane Reding,
   Komissio toteuttaa useita aloitteita, joilla edistetään Internetin mahdollisimman turvallista käyttöä EU:ssa. Se on vuodesta 1996 lähtien torjunut aktiivisesti laitonta sisältöä, kuten lapsipornoa ja rasistista aineistoa, ja suojellut lapsia lailliselta mutta vahingolliselta sisällöltä, kuten aikuispornolta, väkivaltaiselta sisällöltä ja uhkapeleiltä.
Parlamentti tutkii parhaillaan komission ehdotusta Televisio ilman rajoja -direktiivin päivittämiseksi niin, että se kattaisi kaikki audiovisuaaliset mediapalvelut. Perussääntöjä voitaisiin tämän jälkeen soveltaa kaikkeen audiovisuaaliseen sisältöön sen levittämistavasta riippumatta, myös televisiossa ja Internetissä. Säännöt liittyvät turvallisuuteen, alaikäisten suojeluun ja vihanlietsonnan kieltämiseen, ja ne sisältävät joitakin alaikäisille kohdennettua mainontaa koskevia laadullisia rajoituksia.
Komissio on myös antanut alaikäisten ja ihmisarvon suojelua audiovisuaalisissa ja tietopalveluissa koskevan suosituksen, joka sisältää suuntaviivat sähköisestä mediasta annettavalle kansalliselle lainsäädännölle. Komissio käynnisti suosituksen perusteella vuonna 2005 Safer Internet plus -ohjelman. Sen yhteydessä on perustettu 21 vihjelinjan Euroopan laajuinen verkko, jonka avulla kansalaiset voivat ilmoittaa Internetistä löytyneestä laittomasta sisällöstä. Vihjelinjat tutkivat ilmoitukset ja välittävät ne asiaankuuluvalle taholle, kuten poliisille, Internet-palvelujen tarjoajille tai muiden maiden vihjelinjoille.
Komissio toteuttaa myös 23:a tietämyksen lisäämiseen pyrkivää hanketta, joilla kerrotaan lapsille, teini-ikäisille, vanhemmille ja opettajille Internetin vaaroista ja niiden torjumisesta. Tämä tapahtuu joko suoraan esitteiden, Internet-sivustojen ja televisiossa esitettävien mainospätkien muodossa tai laajapohjaisten järjestöjen, kuten koulujen, välityksellä. On suodattavia ja valvovia ohjelmistoja, jotka tarjoavat erinomaisen keinon suojella lapsia haitalliselta sisällöltä. Komissio antaa vanhemmille neuvoja suodatinohjelmien ja -palvelujen tehokkuudesta. Meneillään on tutkimus, joka on tarkoitus saada päätökseen kuluvan vuoden joulukuuhun mennessä.
Komissio osallistuu myös aktiivisesti Internet- ja matkapuhelinteollisuuden toimintaan ja pyrkii edistämään itsesääntelyä keinona rajoittaa haitallisen ja laittoman sisällön tulvaa. Se on toteuttanut lainsäädäntötoimia roskapostin, vakoiluohjelmien ja haittaohjelmien torjumiseksi, sillä nekin ovat viruksia. Tyhjentävä luettelo näistä toimitetaan arvoisille parlamentin jäsenille.
Haluan lisäksi todeta, että tietoyhteiskuntahuippukokouksen kansainvälisessä seurantakokouksessa käsitellään kaikkia näitä uuden tekniikan kielteisiä näkökohtia. Olen varma siitä, että parlamentin avulla keväänä 2007 vietettävästä Safer Internet -päivästä tulee todella tärkeä tietämyksen lisäämispäivä kaikissa jäsenvaltioissamme. 
Agnes Schierhuber (PPE-DE ). –
   Arvoisa komission jäsen, suurkiitokset vastauksestanne. Myös minun mielestäni on erittäin hyvä asia, että tietoyhteiskuntahuippukokous järjestetään uudelleen. Oletteko kuitenkin sitä mieltä, että toteuttamanne toimenpiteet ovat riittäviä? Mitä toimia aiotte toteuttaa, jos Internetistä löytyy kaikesta huolimatta jatkossakin haitallista sisältöä? Antaako muun muassa komissio vanhemmille ja muille huoltajille koulutusta ja tietoja näistä asioista? 
Viviane Reding,
   Arvoisa puhemies, valitettavasti jäsen Schierhuber on oikeassa. Tätä haitallista sisältöä löytyy Internetistä jatkossakin. Teemme kaikkemme sen poistamiseksi Internetistä, mutta kyse on maailmanlaajuisesta tietoverkosta, eikä meillä ole pääsyä sisältöihin kaikkialla maailmassa. Siksi on tärkeintä tarjota vanhemmille ja kouluille riittävästi tietoa, jotta nämä voivat valmistaa lapsia sen varalle, mitä he löytävät Internetistä.
Pitämällä tämä mielessä kaikki tiedotuskampanjamme ja tietämyksen lisäämiskampanjamme toivottavasti huipentuvat erittäin onnistuneeseen Safer Internet -päivään vuoden 2007 alussa. Toivon Euroopan parlamentin tukevan meitä tässä niin, että parlamentin jäsenet käynnistäisivät asiaan liittyviä aloitteita vaalipiireissään. Koordinoitu kampanja olisi varmasti lasten edun mukaista kaikkialla EU:ssa.
Seán Ó Neachtain (UEN ). –
   Haluan kiittää komission jäsentä. Kun kuitenkin otetaan huomioon, ettei häiritsevien sivustojen kieltämisessä ei ole vielä tähän mennessä juurikaan onnistuttu, luotatteko siihen, että ne saadaan poistettua Internetistä teidän aloitteellanne? 
Viviane Reding,
   Kuten jo totesin, kyse on maailmanlaajuisesta verkosta, johon kuka tahansa voi luoda sisältöä. Siksi on lisättävä opettajien ja vanhempien tietämystä, minkä lisäksi on painostettava – kuten teen säännöllisesti – Internet-palvelujen tarjoajia toimimaan vastuullisesti ja toteuttamaan itsesääntelyä.
Uskon todellakin itsesääntelyn voimaan tällä alalla. Tuloksia saadaan aikaan, jos useat sidosryhmät toteuttavat itsesääntelyä. Muutetussa Televisio ilman rajoja -direktiivissä yhteiskuntamme perusarvoja sovelletaan myös Internetiin. Tämä on erittäin tärkeää, ja vastuu on sähköisten palvelujen työntekijöillä. 
Gay Mitchell (PPE-DE ). –
   Arvoisa komission jäsen, ette voi valvoa Internetin sisältöä, mutta voitte säännellä Internetiin pääsyä seuraavilla tavoilla.
Laajakaistan myötä Internet-yhteys on avoinna jatkuvasti. Useissa uusissa tietokoneissa on ainoastaan yksi salasana tietokoneen käynnistämistä varten, eikä niissä ole erillistä salasanaa Internetiin pääsyn rajoittamiseksi. Siksi lapset saattavat istahtaa tietokoneen ääreen, laajakaista on päällä ja he pääsevät Internetiin välittömästi. Jos tietokoneissa olisi yksinkertainen Internetiin pääsyä koskeva estojärjestelmä ja enemmän salasanoja, vanhemmat, koulut ja muut tahot pystyisivät valvomaan Internetin käyttöä paremmin. Pyydän teitä pohtimaan tätä asiaa etenkin siksi, että laajakaistan johdosta Internet-yhteys on avoinna kaiken aikaa. 
Viviane Reding,
   Uusi tekniikka aiheuttaa meille todellisia ongelmia, sillä ensimmäistä kertaa ihmiskunnan historiassa lapset saattavat tietää enemmän kuin heidän vanhempansa ja opettajansa. Siksi vanhemmille on tarjottava erittäin yksinkertaisia ohjelmistoja, suodattimia ja valvontavälineitä, jotta he voivat kantaa vastuunsa. Komissio onkin käynnistänyt tutkimuksen määritelläkseen, millaisia suodattimia ja muita valvontapalveluja vanhemmille on tarjolla. Kun esittelemme tutkimuksen vuoden lopulla, silloin on parasta järjestää tietämyksen lisäämiskampanja kyseisistä suodattimista, jotta vanhemmat saavat tietoa siitä, kuinka he voivat auttaa lapsiaan. Vanhemmat ovat hyvin usein täysin hukassa tällaisissa tilanteissa, sillä he eivät tunne uutta tekniikkaa ainakaan yhtä hyvin kuin heidän lapsensa. 
Puhemies.
   Kysymyksiin nro 55–58 vastataan kirjallisesti.
Kysymys nro 59 jätetään käsittelemättä, koska sen laatija ei ole läsnä. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Euroopan unionissa on poliittisella taholla kiinnitetty WTO-neuvotteluissa huomiota lähinnä maatalouteen ja tekstiilituotantoon ja huomattavasti tärkeämpi kaupallisten palvelujen, rahoituspalvelut mukaan lukien, taloudellinen potentiaali on jätetty lähestulkoon huomiotta.
Rahoituksen, monet innovatiiviset rahoitustuotteet mukaan lukien, heikko saanti vaikeuttaa taloudellista kehitystä kehitysmaissa, erityisesti pk-yrityksissä, kun taas EU:n jäsenvaltiot eivät voi hyödyntää valtavaa potentiaaliaan rahoituspalvelujen alalla. 
Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä sisällyttääkseen uudet, parannetut rahoituspalvelualan GATS-sitoumukset WTO-kauppakumppaneilleen esittämiin monenvälisiin ja kahdenvälisiin vaatimuksiin? 
Andris Piebalgs,
   Voin vakuuttaa teille, että komissio on täysin tietoinen kaupallisten palvelujen ja rahoituspalvelujen merkittävästä taloudellisesta potentiaalista. Ne ovat tärkeä osa WTO:n neuvotteluja, eikä niitä ole jätetty huomiotta, vaikka ne ovatkin saaneet vähemmän julkisuutta kuin muut neuvoteltavat alat.
Komissio on korostanut useaan otteeseen rahoituksen saatavuuden merkitystä kehitysmaissa muun muassa tiedonannossa, jonka laatimiseen se osallistui viime vuonna WTO:ssa.
Rahoituspalvelut ovat selvästi yksi Euroopan komission painopisteistä palveluja koskevissa neuvotteluissa, ja ne ovatkin keskeisessä asemassa palveluja koskevassa Euroopan komission kahdenvälisessä pyynnössä. Euroopan yhteisö osallistui lisäksi vastikään rahoituspalveluja koskevan monenvälisen pyynnön laatimiseen, ja se on osallistunut erittäin aktiivisesti kauppakumppaniemme kanssa käytäviin monen- ja kahdenvälisiin neuvotteluihin Genevessä.
Valitettavasti tähän mennessä esitetyt rahoituspalveluja koskevat tarjoukset ovat pääasiassa tuottaneet pettymyksen. Näin on erityisesti useiden Aasian maiden kohdalla. Tietyt ASEANin jäsenet, joiden tämänhetkiset sitoumukset ovat erittäin vähäisiä, eivät ole esittäneet mitään rahoituspalveluja koskevia tarjouksia, ja myös Kiinan ja erityisesti Intian kaltaisilla talousmahdeilla on varaa parantaa tarjouksiaan.
Lyhyesti sanottuna kauppakumppanimme eivät ole vastanneet rahoituspalvelujen alalla esittämiimme tärkeimpiin pyyntöihin. Siksi komissio jatkaa vahvaa painostusta kaikilla tasoilla saadakseen EU:n kauppakumppanit vakuuttuneiksi siitä, että niiden on korjattava tilanne esittämällä kuluvan vuoden heinäkuussa täysin muutetut tarjoukset. 
Margarita Starkevičiūtė (ALDE ). –
   Olen erittäin pahoillani siitä, ettei komission jäsen Mandelson päässyt paikalle. En haluaisi esittää kysymyksiä, joihin teidän asiantuntemuksenne ei kenties ulotu.
Käsittääkseni pystytte työnne perusteella sanomaan, pohtiiko komissio mahdollisuuksia laajentaa rahoituspalveluja koskevaa vuoropuhelua. Nyt minulla on nimittäin se käsitys, että kaikessa keskitytään maataloustuotteisiin ja tekstiileihin, vaikka rahoituspalvelualalla olisi kaupan rakenteiden muututtua parhaat mahdollisuudet tukea kaupan rakenteiden muutosta.
Aikooko komissio keskittyä neuvotteluissa erityisesti rahoituspalvelujen laajentamiseen ja kehittämiseen? 
Andris Piebalgs,
   Teemme näin ja saamme kauppakumppanimme vakuuttuneiksi tarpeesta korjata tilanne. Mielestämme ne pystyvät esittämään rahoituspalvelujen alalla täysin muutetut tarjoukset kuluvan vuoden heinäkuuhun mennessä. Jatkamme painostusta, mutta kuten tiedätte, kauppaneuvotteluja käydään kahden- ja monenvälisesti: näiltä mailta on saatava tarjous, ja pyrimme kaikin tavoin painostamaan niitä, jotta ne esittäisivät haluamamme tarjoukset. 
David Martin (PSE ). –
   Olen tietoinen siitä, että komission jäsen Mandelson on kaikin tavoin pyrkinyt saavuttamaan tuloksia rahoituspalvelujen alalla, ja on hyvä kuulla komission jäseneltä, että hän aikoo jatkaa samaan malliin. Onko komission jäsen kanssani samaa mieltä siitä, että on suhteellisen ironista, että Intian kaltainen maa, jossa sijaitsee vakuutus-, hypoteekki-, laina- ja muita rahoituspalveluja tarjoavien eurooppalaisten yritysten yhteyskeskuksia, ei tarjoa näitä palveluja omille kansalaisilleen? Voiko hän painostaa erityisesti Intiaa uudistamaan rahoituspalvelualan protektionistista järjestelmäänsä? 
Andris Piebalgs,
   Kehotamme Intian viranomaisia parantamaan näiden palvelujen saatavuutta ja toivomme, että ne noudattavat kehotustamme. 
Georgios Papastamkos (PPE-DE ). –
   Aikooko Euroopan komissio lisätä nousevien talouksien ja entisten kehitysmaiden painostamista, jotta ne avaisivat palvelumarkkinansa? Tämä on keskeisin kysymys, ja mielestäni EU:n edun vuoksi olisi vahvistettava symmetriaa toisaalta EU:n maatalousmarkkinoiden jo toteutuneen avaamisen ja toisaalta vastaavasti muiden maiden palvelumarkkinoiden avaamisen välillä. Tämän pitäisi koskea myös muiden kuin maataloustuotteiden markkinoille pääsyä.
Ilman näitä edellytyksiä Dohan neuvottelukierros ei tuota symmetrisiä tuloksia. Sen tulokset eivät silloin olisi tasapainoiset. 
Andris Piebalgs,
   Voin ainoastaan vahvistaa äskeiset toteamukseni. Teemme jatkuvasti työtä näiden maiden kanssa, jotta ne parantaisivat tai lisäisivät palvelujen, myös rahoituspalvelujen, tarjontaa. Tämä on osa neuvottelustrategiaamme. Ei ole kyse siitä, että olisimme puolustuskannalla maataloutta koskevissa asioissa: päinvastoin toimimme aktiivisesti kaikilla kauppaneuvottelujen aloilla. Olemme vakaasti sitä mieltä, että kauppamyönnytysten on oltava vastavuoroisia. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Komissio esitti 8. maaliskuuta 2006 strategiansa biopolttoaineiden edistämiseksi (KOM(2006)0034 lopull.). Kysymys ei ole sosiaalisesti ja ekologisesti itsestään selvästä asiasta. On tarpeen, että biopolttoaineet sertifioidaan velvoittavasti. Näin varmistetaan, että kaikki markkinoilla esiintyvät biopolttoaineet ovat sosiaalisten ja ekologisten vaatimusten mukaisia ja että verohelpotuksia sovelletaan kriteerien täyttämisen perusteella. Kielteistä on myös komission ehdotus, että ajoneuvojen valmistajien ei tarvitse kehittää ja markkinoida taloudellisempia ajoneuvoja, jos ne ryhtyvät toimiin biopolttoaineiden käytön puolesta.
Kun edellä mainitut seikat otetaan huomioon, miten komissio varmistaa, että biopolttoaineita käytetään ekologisesti asianmukaisella tavalla?
Andris Piebalgs,
   Biopolttoaineita tarvitaan kahdesta syystä. Ensinnäkin energian toimitusvarmuutemme riippuu vaihtoehtojen kehittämisestä öljylle. Tällä hetkellä toteuttamiskelpoisista ratkaisuista biopolttoaineet ovat lupaavin. Toiseksi kuljetusala ei ole riittävästi osallistunut kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen. Biopolttoaineilla voidaan merkittävästi edistää tämän tavoitteen saavuttamista.
EU on päättänyt kehittyä nopeasti biopolttoaineiden käytössä. Vuonna 2003 annetulla biopolttoainedirektiivillä biopolttoaineiden markkinaosuutta koskevaksi viitearvoksi asetettiin 2 prosenttia vuodeksi 2005 ja 5,57 prosenttia vuodeksi 2010, kun niiden markkinaosuus vuonna 2000 oli 0,2 prosenttia. Jäsenvaltiot ovat asettaneet direktiivin nojalla hieman vaatimattomammat kansalliset ohjeelliset tavoitteet, mutta kaiken kaikkiaan tavoitteena on noin 1,4 prosentin markkinaosuus vuonna 2005.
Tämän perusteella biopolttoainedirektiivin toimivuuden arviointi on erityisen tärkeää, ja komission onkin tarkoitus arvioida sitä kuluvan vuoden aikana. Olemme juuri käynnistäneet julkisen kuulemisen tästä arvioinnista. Kuuleminen herättää useita kysymyksiä. Ensinnäkin, saavutetaanko vuoden 2010 tavoite eli 5,57 prosenttia nykyisellä politiikalla ja toimenpiteillä? Jos ei, kuinka tavoitteen saavuttaminen voitaisiin varmistaa? Olisiko yhteisön asetettava biopolttoaineiden markkinaosuutta koskevat tavoitteet vuosiksi 2015 ja 2020? Komissio ei ole vielä tähän mennessä vahvistanut kantaansa näihin kysymyksiin.
Ympäristövaikutusten osalta on tärkeää ottaa lähtökohdaksi se, että biopolttoaineista saadaan useita ympäristöllisiä etuja. On kuitenkin myös totta, että niiden tuotannolla voi olla joitakin kielteisiä vaikutuksia ympäristöön. Mielestäni toisen sukupolven biopolttoaineilla voi olla vielä merkittävämpiä ympäristöetuja, joten niiden käyttöönottoa olisi edistettävä kaikin tavoin.
Komissio varmistaakin, että biopolttoaineiden edistämisestä saadaan edelleen ympäristöllistä etua sen lisäksi, että niillä voidaan parantaa toimitusvarmuutta. Tämän vuoksi komissio pyytää direktiivin tarkistamisen yhteydessä kannanottoja sertifiointijärjestelmän käyttöönotosta. Sen avulla voitaisiin varmistaa, että direktiivin tavoitteiden saavuttamisessa otetaan huomioon ainoastaan sellaiset biopolttoaineet, joiden viljelyssä on noudatettu vaadittuja ympäristönormeja. Ympäristöalan kansalaisjärjestöjen, polttoainetoimittajien ja muiden sidosryhmien alustava suhtautuminen on ollut rohkaisevan myönteistä.
Autonvalmistajat ovat suostuneet vapaaehtoisesti velvoitteisiinsa eli rajoittamaan uusien autojen hiilidioksidipäästöjä keskimäärin 140 grammaan kilometriltä markkinointivuoteen 2008/2009 mennessä. Komissio katsoo, ettei biopolttoaineiden käytön pidä vaikuttaa millään tavoin kielteisesti autoteollisuuden kanssa sovittuihin tavoitteisiin. 
Bart Staes (Verts/ALE ). –
   Arvoisa komission jäsen, kiitos vastauksestanne. Olen ilahtunut siitä, että komissio haluaa edelleen pitää liikkuvuutta etusijalla. Se on keskeisen tärkeää. Panin merkille tekemänne sitoumukset, mutta haluan kysyä teiltä erästä asiaa. Kyse ei ole ainoastaan biopolttoaineiden tuotannosta EU:ssa vaan sen ulkopuolella ja biopolttoaineiden mahdollisesta hankinnasta EU:n ulkopuolelta. Joidenkin selvitysten mukaan polttoaineiden tuotantotapa kolmansissa maissa ei ole paras mahdollinen, vaan siihen liittyy muun muassa Amazonin sademetsien hakkuuta, sosiaalista hyväksikäyttöä ja torjunta-aineiden liiallista käyttöä. Mitä komissio aikoo tehdä tälle asialle?
Vastasitte myös autoteollisuutta koskevaan kysymykseeni muttette siihen, pitäisikö autoteollisuuden sitoutua rakentamaan autoja, jotka käyttävät polttoainetta taloudellisemmin. Tästähän keskustelussa kuitenkin on kysymys. Polttoaineiden vähentäminen…
Andris Piebalgs,
   Samoja ympäristön kannalta kestävää tuotantoa koskevia normeja olisi noudatettava myös EU:n ulkopuolella. Kuten totesin ensimmäiseen kysymykseen antamassani vastauksessa, näitä asioita on käsiteltävä kauppaneuvotteluissa.
Biopolttoaineiden kehittämisen ei pidä tapahtua sademetsien kustannuksella, vaan sekin on toteutettava kestävällä tavalla. Mielestäni me pystymme tähän.
Aiomme lisäksi varmistaa, että autoteollisuus noudattaa velvoitettaan kehittää hyötysuhteeltaan yhä parempia moottoreita ja autoja. Nämä kaksi toimintamallia eivät ole vaihtoehtoisia: ne ovat kaksi eri tapaa edetä samaan suuntaan eli varmistaa toimitusvarmuus, kilpailukyky ja kestävyys. Autoja koskevien parempien normien kannalta vastauksen tarjoaa biopolttoaineiden käyttö. Tavoiteltu tulos saavutetaan ainoastaan yhdistämällä nämä kaksi asiaa. 
David Martin (PSE ). –
   Arvoisa komission jäsen, totean ensiksi, että suhtaudun myönteisesti vastaukseenne. Kehotan teitä valitsemaan sertifioinnin. Olette oikeassa siinä, että olisi väärin, jos esimerkiksi palmuöljyn käyttö johtaisi Indonesian metsien tuhoutumiseen. Siksi kehotan teitä etenemään tähän suuntaan.
Toinen biopolttoaineisiin liittyvä ongelma on se, että samalla kun rakennetaan biopolttoaineella käyviä autoja ja saadaan kuluttajat ajamaan näitä autoja, useissa EU:n osissa on edelleen erittäin vaikeaa löytää huoltoasemia, jotka myisivät biopolttoainetta ja antaisivat kuluttajille näin mahdollisuuden hyötyä tästä ympäristöystävällisestä järjestelmästä. Voiko komission jäsen tehdä kaikkensa saadakseen yhä useammat öljy-yhtiöt ottamaan biopolttoainepumput käyttöön huoltoasemillaan? 
Andris Piebalgs,
   Komissio hyväksyi vastikään biomassatoimintasuunnitelman ja biopolttoaineita koskevan tiedonannon. Neuvostossa on keskusteltu molemmista asiakirjoista, ja jäsenvaltioiden on todellakin harjoitettava ennakoivampaa politiikkaa tuodakseen biopolttoaineet markkinoille. Komissio kannustaa tähän kaikin tavoin, mutta jäsenvaltiot voisivat itse toteuttaa useita toimenpiteitä. Komission tehtävänä ei ole varmistaa, että jäsenvaltioissa on riittävän useita biopolttoaineita myyviä huoltoasemia. Minä toivon esimerkiksi, että Brysselissä olisi enemmän niitä. 
Agnes Schierhuber (PPE-DE ). –
   Arvoisa komission jäsen, olen erittäin tyytyväinen, että kaikkialla Euroopassa ja muualla maailmassa on vihdoin havaittu, että on saavutettava riippumattomuus niistä poliittisesti epävakaista alueista, joilta Euroopan unioni tuo suurimman osan energiastaan. Kysyn komission jäseneltä seuraavaa: aikooko komissio painostaa myös moottori-, auto- ja moottoriajoneuvoteollisuutta? Tiedämme, että biopolttoaineita voidaan nykyisin tuottaa ilman esteröintiä, mutta moottorit on suunniteltava sellaisiksi, että niissä voidaan käyttää molempia polttoaineita. Onko tätä huomioitu lainkaan? 
Andris Piebalgs,
   Mielestäni komission ei tarvitse tällä hetkellä tehdä mitään saavuttaakseen tavoitteensa moottoriteollisuudessa, sillä polttoaineiden sekoitus on sallittua ja pienten määrien sekoittaminen on myös teknisesti mahdollista. Autoteollisuus seuraa poliittista suuntaamme.
Tällä hetkellä on tärkeintä osoittaa, että Euroopan unioni on todellakin valmis tähän. Todellisuudessa biopolttoaineiden käytön lisääminen edellyttää ainoastaan hyvin pieniä teknisiä muutoksia. Tärkeimpänä tavoitteena olisi oltava, että biopolttoaineet saatetaan markkinoille mahdollisimman useassa jäsenvaltiossa, sillä niitä ei ole vielä saatavilla kaikkialla. Joissakin jäsenvaltioissa niitä on jo saatavilla. Komissio pyrkiikin päättäväisesti suostuttelemaan ne jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole tehneet riittävästi, saavuttamaan omat tavoitteensa. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Mihin toimiin komissio aikoo seuraavaksi ryhtyä vähentääkseen Euroopan unionin riippuvuutta Venäjältä tuodusta kaasusta ja öljystä?
Andris Piebalgs,
   Vastauksestani tulee melko pitkä, sillä kysymykseen ei voi vastata vain muutamalla lauseella.
Haluan aluksi todeta, että Venäjällä on nykyisin erittäin tärkeä tehtävä EU:n energiatoimitusten varmistamisessa. Tällä hetkellä EU:hun toimitetusta öljystä lähes 30 prosenttia ja kaasusta lähes 45 prosenttia tuodaan Venäjältä. Tarkemmin sanottuna Venäjältä tuodaan 25 prosenttia EU:ssa kulutetusta kaasusta. Näin ollen Venäjä on suurin EU:n ulkopuolinen yksittäinen energiantoimittaja.
Venäjä toimittaa myös merkittävän osan Iranista tulevasta öljy- ja kaasutuonnista, joten EU:n ja Venäjän raakaöljyn ja öljytuotteiden sekä maakaasun markkinat ovat tiiviisti yhteydessä toisiinsa useiden putkien, meri- ja rautatieyhteyksien sekä useiden sellaisten sopimusten muodossa, joita yrityksemme ovat tehneet venäläisten toimittajien kanssa.
Venäjän ja komission välille luotiin vuonna 2000 kattavat energiasuhteet ja ryhdyttiin käymään energiavuoropuhelua. EU:n ja Venäjän huippukokouksessa toukokuussa 2005 sovittiin lisäksi yhteisestä talousalueesta, joka käsittää yhteistyön useissa energiaan liittyvissä toimissa. Energiavuoropuhelun tavoitteena on keskustella energiapolitiikkaan ja energiamarkkinoiden tilanteeseen, infrastruktuurin kehittämiseen sekä EU:n ja Venäjän yhteistyöhön liittyvistä asioista monenvälisillä energiafoorumeilla. Venäjä on varmasti jatkossakin yksi EU:n tärkeimmistä energiantoimittajista.
Kun otetaan huomioon EU:n energiakulutuksen ennakoitu kasvu, oletan, että Venäjä toimittaa edelleen noin 25 prosenttia EU:ssa kulutetusta kaasusta, mikä tarkoittaa absoluuttisesti ilmaistuna toimitusten kasvamista. EU ja useat muut maailman maat tulevat yhä riippuvaisemmiksi tuoduista hiilivedyistä. Haluan toistaa, että pitkällä aikavälillä suuria maakaasuvarantoja on ainoastaan kolmella valtiolla: Venäjällä, Iranilla ja Qatarilla. Samanaikaisesti EU tuo vuonna 2030 yhteensä 70 prosenttia energiastaan, kun luku on tällä hetkellä 50 prosenttia.
Ajan kuluessa jäljellä olevat fossiiliset polttoainevarannot keskittyvät yhä enemmän vain muutamaan maahan, kuten totesin. Tämän seurauksena energiariippuvuudesta tulee globaali kysymys, johon liittyy merkittäviä yhteisiä huolenaiheita, joita ovat maailman rajallisten energiavarojen kasvava kysyntä, uudenlaiseen tuotantoon tehtävien investointien vähyys ja ilmastonmuutokseen liittyvät asiat.
Näihin haasteisiin vastaaminen edellyttää tästä syystä laajamittaisia toimia EU:n tasolla ja jäsenvaltioissa, kuten vihreässä kirjassa korostettiin. Otin esille ainoastaan yhden näistä toimista vastatessani arvoisan parlamentin jäsenen kysymykseen biopolttoaineista. Tämä on yksi komission tarkoittamista toimista.
Vihreässä kirjassa korostettiin mahdollisuuksia, kuten toimintamalleja, joilla lisätään ennen kaikkea energiatehokkuutta ja energiansäästöjä, sekä uusiutuvien energianlähteiden markkinaosuuden kasvattamista. Siinä painotettiin myös vaihtoehtoisia ulkoisia toimintamalleja, kuten EU:n ja Venäjän energiasuhteiden lujittamista molemminpuolisen luottamuksen vahvistamiseksi, sekä toimenpiteitä, joilla monipuolistetaan EU:n ulkoisten energiantoimitusten maantieteellisiä lähteitä ja kuljetusteitä.
Tässä yhteydessä on tärkeää korostaa, että EU pyrkii jatkuvasti parantamaan energiasuhteitaan muihin energiantuottajaorganisaatioihin, kuten OPECiin, Persianlahden yhteistyöneuvostoon sekä Kaspianmeren alueen ja Pohjois-Afrikan maihin, ja energian kuluttaja-alueisiin. Tämä tapahtuu kansainvälisen energiafoorumin, kansainvälisen energiajärjestön ja G8-maiden kokousten välityksellä sekä kahdenvälisten sopimusten ja vuoropuhelun kautta.
Monipuolistamispolitiikkaa ei ole suunnattu nykyisiä energiantoimittajiamme vastaan, vaan se on energian toimitusvarmuuteen sekä ilmaston lämpenemiseen ja muihin ympäristökysymyksiin liittyvien maailmanlaajuisten haasteiden sanelema välttämättömyys.
Lähetin EU:n puheenjohtajavaltion Itävallan edustajan kanssa vastikään Venäjän energiaministerille Hristenkolle kirjeen, jossa käsiteltiin energiayhteistyötä ja etenkin kaasuriippuvuutta. Totesimme kirjeessä jälleen kerran, että EU:lle on erittäin tärkeää syventää energiasuhteitaan Venäjään, joka on EU:n tärkein energiantoimittaja. Korostimme lisäksi, ettei EU:n tärkeänä pitämää energiantoimituslähteiden monipuolistamista pidä tulkita niin, että EU pyrkisi rajoittamaan Venäjän kaasutuontia EU:n markkinoille etenkään, kun kaasun kysynnän ennakoidaan kasvavan EU:ssa.
EU edistää Venäjän-suhteissaan periaatteita, joita ovat markkinoiden vastavuoroisuus, oikeudenmukaiset kauttakulkuehdot Venäjän kautta ja kolmansien oikeus hyödyntää Venäjän infrastruktuuria. Näin ollen lyhyt vastaus esitettyihin kysymyksiin olisi ollut se, että pyrimme monipuolistamaan energiantoimituslähteitä, mutta kysyntäpuolella on erittäin tärkeää toteuttaa toimia, sillä EU:n energiariippumattomuutta saadaan lujitettua ainoastaan kysyntäpuolen toimilla, energiatehokkuudella ja energiansäästöillä. Samalla on mahdollista edetä kohti kestävyyteen ja kilpailukykyyn liittyviä tavoitteita. 
Bernd Posselt (PPE-DE ). –
   Arvoisa komission jäsen, mielestäni presidentti Putinin toteuttama Gazpromin politisointi on aivan yhtä vaarallista kuin OPECin politisointi muutaman Persianlahden valtion toimesta noin 30 vuotta sitten. Tästä syystä energiariippumattomuus onkin erittäin tärkeää. Emmekö siksi voisi edistää aktiivisemmin uusiutuvista raaka-aineista, kuten biomassasta, elefanttiheinästä ja jopa viljasta, saatavia lämmitysaineita? EU olisi omavarainen näiden raaka-aineiden suhteen. 
Andris Piebalgs,
   Luonnollisesti. Tämä on yksi asioista, joihin komissio keskittyy. En tainnut käsitellä asiaa riittävästi vastauksessani. Meidän on saatava paras mahdollinen hyöty omista raaka-ainevaroistamme. Saatavilla olevat biomassa sekä tuuli- ja vesivoima eivät tietenkään riitä yksinään, vaan meidän on edelleen ostettava energiaa Venäjältä ja OPEC-maista. Vastaan kuitenkin tänään, että meidän on tutkittava tarkkaan omat raaka-ainevaramme, sillä ainoastaan näin voimme saavuttaa tavoitteemme. 
Justas Vincas Paleckis (PSE ). –
   Kiitän komission jäsentä täsmällisestä vastauksesta. Olen samaa mieltä siitä, että Venäjä on tärkeä energiantoimittaja, ja sen kanssa on olennaisen tärkeää jatkaa energia-alaa koskevaa vuoropuhelua.
Venäjällä on kuitenkin erinomainen sanonta, jonka mukaan Jumala pelastaa ne, jotka pelastavat itsensä. Euroopan unionin olisi hyvä pitää mielessä tietyt Venäjän antamat viralliset lausunnot.
Haluaisin pyytää komission jäseneltä kommenttia viranomaislausunnosta, jonka mukaan Venäjä aikoo nähtävästi suunnata energiatarjontansa Aasiaan, jos Euroopan unionin jäsenvaltiot eivät täytä tiettyjä edellytyksiä. 
Andris Piebalgs,
   Seurasin presidentti Putinin uusinta puhetta kansakunnalle. Hän korosti kahta energiaan liittyvää asiaa. Presidentti Putin totesi ensinnäkin, että Gazpromissa oli tapahtunut merkittävää edistystä sen jälkeen, kun hän oli puuttunut energiatehokkuuteen. On erittäin tärkeää, että Venäjä tunnusti tämän. Hän totesi lisäksi, että Venäjä voi olla merkittävässä asemassa luotaessa yhteistä eurooppalaista energiapolitiikkaa. Gazpromin tiedonannosta olen sitä mieltä, että yritys on yksi monopoliasemassa olevista yrityksistä, joista yksikään ei ole valmis luopumaan asemastaan. Monipuolistamisen osalta meidän olisi hyväksyttävä se, että Venäjä haluaa löytää kaikkein tuottoisimmat markkinat. Jos Kiinasta saadaan parempi hinta, Venäjä pyrkii varmasti myymään kaasunsa Kiinaan. Yhdysvallat maksaa korkeampaa hintaa, ja nesteytetyn maakaasun kehittämisen myötä suurkuluttajien välinen kilpailu kasvaa. Samalla olen kuitenkin sitä mieltä, että EU:n markkinoiden kiinnostavuutta Gazpromin ja yleensä Venäjän kannalta lisäävät olemassa oleva infrastruktuuri, jolla Venäjän kaasua tuodaan EU:hun, ja kaasun erittäin monipuolinen käyttö EU:ssa. Odotamme, että Venäjä saadaan vuoropuhelun avulla toimimaan kaasualalla samalla tavoin kuin se toimii öljyalalla. Tästä on etua Venäjälle, ja samalla markkinoiden toimitusvarmuus kasvaa. Toivon, että vuoropuhelussamme päästään tähän tulokseen. Tiedän, ettei se ole helppoa, mutta se on tavoitteemme. Maantieteellisesti EU on paras markkina-alue ja yrityksillämme on ollut aina erittäin hyvät suhteet. Suhtaudun samalla kuitenkin erittäin vakavasti Gazpromin tiedonantoon, jonka mukaan se haluaisi rakentaa kaasuputken Kiinaan. Tämä ei ole kovinkaan yllättävää. 
Laima Liucija Andrikienė (PPE-DE ). –
   Arvoisa komission jäsen, pyydän teitä kertomaan meille enemmän kahdesta asiasta, jotka liittyvät EU:n riippuvuuden vähentämiseen Venäjältä tuotavasta kaasusta ja öljystä. Ensinnäkin, pystyykö EU vastustamaan Venäjän öljy- ja kaasuputkimonopolia kuljetettaessa öljyä ja kaasua Keski-Aasiasta Eurooppaan? Toiseksi, pystyykö EU takaamaan vastavuoroisuuden ja suuremman avoimuuden Venäjän energia-alalla? 
Andris Piebalgs,
   Ensimmäinen kysymys koski kaasukuljetuksia Keski-Aasiasta Eurooppaan. Noudatamme kahta toimintamallia. Ensimmäinen niistä liittyy selvästi energiaperuskirjaan ja kauttakulkupöytäkirjoihin, joihin nämä oikeudet perustuvat. Toisesta totean, että vierailin äskettäin Kazakstanissa tutustumassa Kaspianmeren ylittävään putkihankkeeseen. Putken avulla kaasua voidaan tuoda suoraan EU:hun ohi Venäjän kaasukauttakulkujärjestelmän.
Suhteiden avoimuudesta voin todeta, että tällä hetkellä vallitsee jonkinasteinen vastavuoroisuus. EU:ssa Gazpromia kohdellaan yrityksenä, jolla on täysi monopoliasema kaasun ja öljyn tuotannossa ja kuljetuksessa. On siis selvää, että sisämarkkinoiden tilannetta tarkastellaan aina kaikista näkökulmista.
Pyrimme lisäämään avoimuutta ja keskinäistä ymmärrystä. Kuluvan vuoden lokakuussa järjestetään energiapoliittinen kokous. Venäjän kannalta on oikeutettua tiedustella EU:n näkemyksiä ja sitä, kuinka pitkälle EU:ssa aiotaan mennä yhteisen energiapolitiikan luomisessa. On myös selvää, etteivät venäläiset aina ole täysin tietoisia tavoitteistamme tai ymmärrä niitä täysin. Tavoitteemme on öljyn ja kaasun oikeudenmukainen kauppa ja oikeudenmukaiset markkinat. Mielestäni tämä ei ole pelkästään EU:n vaan myös Venäjän edun mukaista.
Parhaat tulokset voidaan mielestäni saavuttaa tällä tavoin. 
Puhemies.
   Kysymyksiin, joihin ei ajanpuutteen vuoksi voitu vastata, vastataan kirjallisesti (ks. liite).
Kyselytunti on päättynyt.

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Roth-Behrendtin laatima ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan mietintö (A6-0161/2006) tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä, valvontaa ja hävittämistä koskevista säännöistä (KOM(2004)0775 – C6-0223/2004 – 2004/0270B(COD)). 
Günter Verheugen,
   . Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, haluan aloittaa esittämällä komission kiitokset Euroopan parlamentille, maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnalle, ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnalle sekä erityisesti esittelijä Roth-Behrendtille ja toisena esittelijänä toimineelle jäsen Schnellhardtille tämän asiakirjan parissa tehdystä kovasta työstä.
Haluan muistuttaa teitä siitä, että komissio hyväksyi viime vuonna TSE-suunnitelman. Se toimi lähinnä keskusteluasiakirjana, jossa tarkasteltiin tulevia lyhyen, keskipitkän ja pitkän aikavälin mukautuksia, ja muodosti myös perustan yksittäisistä kysymyksistä jäsenvaltioiden kanssa käytäville yksityiskohtaisille keskusteluille.
Haluan tässä yhteydessä toistaa vielä kerran erään keskeisen seikan: kuluttajien suojeluun ja BSE:n hävittämiseen tähtäävä kokonaispolitiikkamme ei muutu mitenkään. Tämä seikka huomioon ottaen komissio on erittäin tyytyväinen tähänastiseen työhön ja kompromissiehdotukseen, josta nyt keskustellaan ja äänestetään. Ehdotuksella luodaan luotettava oikeudellinen kehys, joka antaa komissiolle mahdollisuuden ryhtyä jatkossakin toimiin uuden tieteellisen tiedon perusteella ja samanaikaisesti säilyttää ihmisten ja eläinten terveyden suojelun taso Euroopan unionissa tai nostaa sitä, mikäli se on tieteellisesti perusteltua. Komissio voi näin ollen hyväksyä kompromissiehdotuksen.
Ehdotuksella myös mukautetaan eurooppalaista lainsäädäntöä kansainvälisiin sääntöihin, joiden perusteella maat luokitellaan niiden BSE-riskin mukaan. 
Karl-Heinz Florenz (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, esittelijä Roth-Behrendt on pyytänyt minua esittelemään mietintönsä tänään täällä parlamentissa, koska on itse sairaana. Toivomme hänelle pikaista paranemista.
TSE-direktiivi koostuu kahdesta osasta: siirtymäkausista ja operationaalisesta tai sisällöllisestä osasta. Jotta voisimme keskustella direktiivin sisällöllisestä osasta pitempään ja laajemmin, ehdotettiin, että jakaisimme mietinnön kahteen osaan, kuten sitten teimmekin komission suostumuksella. Päätimme vuoden 2005 puolivälissä ensimmäisessä käsittelyssä siirtymäsäännösten pidentämisestä, minkä ansiosta meillä oli riittävästi aikaa käsitellä toista osaa, josta tänään keskustelemme ja josta olemme myös keskustelleet useissa työryhmissä ja pyöreän pöydän tapaamisissa muun muassa Euroopan eläinlääkäriliiton ja muiden parlamentin jäsenten kanssa.
Kuten komission jäsen Verheugen jo totesi, tarkoituksenamme ei ole heikentää direktiiviä vaan painottaa terveyspolitiikkaa. Tässä olemme onnistuneet erinomaisesti jäsen Roth-Behrendtin johdolla. Hän on kehottanut komissiota laatimaan eräänlaisen suunnitelman, jota ei tosin ole käsitelty virallisesti täällä parlamentissa mutta joka toimii ohjenuoranamme BSE:n ja TSE:n vaikean aiheen käsittelylle tulevaisuudessa. Kyseessä on erittäin myönteinen aloite.
Saanen seuraavaksi sanoa muutaman sanan ehdotuksen sisällöstä. Tähän asti ollut olemassa viisi riskiluokkaa. Se oli hyvä asia ja oikein, ja siitä oli myös hyötyä. Olemme kuitenkin todenneet ja vakuuttuneet siitä, että jotta sääntelymme olisi yhteensopiva muualla maailmassa toteutettavien ja esimerkiksi Pariisissa sijaitsevan Kansainvälisen eläintautijärjestön (OIE) toimien kanssa, riskiluokkien määrää oli parempi vähentää kolmeen, mikä kävi pitkien keskustelujen jälkeen helpommin. Jouduimme toteamaan, että monilla kolmansilla mailla on verrattain vähän tietoa tästä eläintaudista ja että Euroopan unioni ja Pariisissa sijaitseva OIE voivat saada tämän uuden luokittelun avulla paljon parempaa tietoa, jonka vertaileminen on helppoa. Tämä oli se kompromissi, jonka aikaansaamisen jälkeen esittelijä – jolle annan vankan tukeni – hyväksyi komission ehdotuksen. Kyse on viime kädessä myös kuluttajansuojasta ja maataloustuottajille tärkeästä asiasta, sillä nyt näitä kysymyksiä voidaan koordinoida paremmin ja valvoa maailmanlaajuisesti kolmannessa maailmassa.
Mietinnössä todetaan jälleen kerran selvästi, että BSE-tarkastukset ovat tärkeä osa ehdotusta. BSE-testauksen piiriin kuuluvat jatkossakin terveet eläimet sekä eläimet, joissa havaitaan merkkejä sairaudesta tai muita muutoksia. Jos valvonnassa kuitenkin osoittautuu, että tietyillä aloilla on havaittavissa kestävää myönteistä kehitystä, valvontaa voidaan hieman vähentää tieteellisten todisteiden mukaisesti.
Kalajauho on kiistakysymys, jota tarkastelen mielelläni lähemmin. Maanviljelijänä olen vakuuttunut siitä, ettei kalajauhoa pitäisi syöttää märehtijöille. Jotkin EU:n jäsenvaltiot kuitenkin näkevät asian selvästikin toisin. Minun on kunnioitettava sitä. Parlamentti torjui selvästi kalajauhon käytön märehtijöiden rehuna jo vuonna 2004. Esittelijä on monien asiantuntijoiden tuella tarttunut jälleen tähän aiheeseen ja tehnyt selväksi, että tämä tosiasia – nimittäin se, ettei kalajauhoa pitäisi syöttää kasvinsyöjille – sisällytetään hänen mietintöönsä. Osana kompromissia on kuitenkin tehty poikkeus, jonka nojalla kalajauhoa on sallittua lisätä tietynikäisten eläinten rehuun. Tähän kompromissiin voimme uskokseni suostua.
Yksi hankala ja erittäin arkaluonteinen ala on mekaanisesti erotettu liha. Lihan erottaminen luusta on hyvin monimutkainen kysymys. Jokainen, joka on nähnyt sen kerran, ei syö tällaista lihaa enää koskaan. Komissio on todennut tarkastelevansa kysymystä uudelleen ja tekevänsä meille asianmukaisen ehdotuksen kyseisen ongelman käsittelemiseksi. Erikseen määritellyn riskiaineksen vähimmäisluettelo on erityinen huolenaihe esittelijä Roth-Behrendtille. Esimerkiksi aivot ja selkäydin mainitaan nyt varsinaisessa luettelossa eikä liitteissä, kuten aiemmin. Tämä on perusteltu ja hyvä muutos.
Yhtä hyvä asia on, että mietinnössä käsitellään sitä, miten kohorttieläimiä tällä hetkellä kohdellaan. Kohortilla tarkoitetaan sairastuneiden eläinten sisaruksia. Aiemmin kaikki nämä eläimet teurastettiin erittäin julmasti. Nyt tähän on löydetty hyvä ratkaisu, eikä eläimiä tarvitse teurastaa. Kohorttieläimiä ei tietenkään voida käyttää ihmisravinnoksi.
Kaiken kaikkiaan haluan kiittää esittelijää ja kaikkia mietinnön laadintaan osallistuneita. He ovat tehneet erittäin tärkeää työtä. Olen hyvin iloinen, että jäsen Roth-Behrendt pystyi ohjaamaan meidät tämän vaikean maaston läpi, ja toivotan hänelle pikaista paranemista. 
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan parlamentti ja erityisesti esittelijä Roth-Behrendt ovat osoittaneet syvää omistautuneisuutta BSE-kriisin hoidossa. Euroopan parlamentin jäsenillä ja erityisesti esittelijällä on ollut merkittävä asema tässä työssä, ja he ovat myös kyenneet ohjaamaan komission oikeille raiteille käyttämällä eri välineitä, kuten tutkintavaliokuntaa ja ehdollista epäluottamuslausetta.
Olemme iloisia, ettei meidän tarvitse nyt käsitellä enää kriisin alkua tai sen vaikeimpia vaiheita, sillä pahin on jo takana. Kyseessä oli ihmisen aikaansaama kriisi, joten löydämme ulospääsytien tästä kriisistä poistamalla sen syyt. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta itse asiassa katsoo, että meidän olisi uskallettava ottaa ensimmäinen askel tähän suuntaan. Tämä kehitys johtaa näin ollen jälleen siihen, että eläimiä, jotka eivät ole kasvinsyöjiä, voidaan ruokkia rehulla, jonka eläinproteiinipitoisuus on suuri, jos eläinproteiini on peräisin eläimistä, joita voidaan käyttää ihmisravinnoksi.
Tässä yhteydessä meitä huolestuttaa se, että komissio on nyt ottamassa hyvin voimakkaasti ohjat käsiinsä komiteamenettelyssä ja tekee päätökset. Meidän mielestämme Euroopan parlamentin pitäisi osallistua niihin. Olemme kaikki hieman huolissamme siitä, että ottaessaan ohjat käsiinsä hallinto- ja sääntelyprosessissa komissio jättää Euroopan parlamentin sen ulkopuolelle. Olemme tästä syystä tiukentaneet periaatepäätöksiä varmistaaksemme, että kuluttajansuojaa ja ympäristönsuojelua koskevien kysymysten on oltava keskeisessä asemassa. Olemme yleensä ottaen sitä mieltä, että Euroopan parlamentilla on oltava neuvoston tavoin veto-oikeus yhteispäätösmenettelyllä hyväksyttyjä säädöksiä koskeviin komiteapäätöksiin, jos liitteissä päätetään asioista, joita pitäisi oikeastaan käsitellä Euroopan parlamentin yhteispäätösmenettelyssä. 
Horst Schnellhardt,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minun on käytettävä osa puheajastani siihen, että lähetän parhaat terveiseni jäsen Roth-Behrendtille ja toivotan hänelle pikaista paranemista.
Mietintö tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisystä annetun asetuksen muuttamisesta on ryhmäni mielestä monilta osin poikkeuksellisen onnistunut. BSE-kriisin ollessa pahimmillaan jouduimme tekemään kiireessä monia hyvin nopeita ja erittäin kovia päätöksiä. Tieteen alalla on sen jälkeen saavutettu edistystä, minkä vuoksi voimme nyt puhua hyvästä ehdotuksesta.
Mitkä ovat mielestäni ehdotuksen edut? Ensinnäkin komiteamenettelyä sovelletaan vain tarvittaessa. Hyvä jäsen Graefe zu Baringdorf, alkuperäisessä ehdotuksessa komiteamenettelyn soveltamisala oli paljon laajempi! Ehdotus parantaa täytäntöönpanon selkeyttä ja luotettavuutta. Toiseksi kolmen riskiluokan käyttöönotto yksinkertaistaa riskinarviointia vaarantamatta turvallisuutta. Sen myötä koko EU:ssa tulee voimaan kansainvälisesti sovittu BSE:n ja TSE:n torjuntatoimia koskeva ohjelma, joka perustuu Kansainvälisen eläintautijärjestön ehdotuksiin. Riskinarvioinnin tuloksia kaikissa maissa voidaan nyt vertailla. Tämä muun muassa helpottaa vientiä ja tuontia.
Kolmanneksi ikä, josta alkaen eläimille on tehtävä BSE-testejä, on nyt sama koko EU:ssa, koska kyseinen sääntö vahvistettiin asetuksen artiklaosassa. Ihmisravinnoksi käytettävillä eläimillä tämä ikä on nyt yhdenmukaisesti 30 kuukautta. Tiedämme, että monet jäsenvaltiot ovat hyväksyneet aivan toisenlaisia sääntöjä. Uuden säännön ansiosta jäsenvaltioiden tilastot ovat vertailukelpoisia. Meidän on mahdollista saada tilanteesta paljon parempi yleiskuva.
Neljänneksi pidän myönteisenä myös sitä, että koko lauman teurastamisesta BSE-tartuntatapauksen yhteydessä luovutaan. Tämä on tieteellisesti perusteltua, ja näin pitäisi myös toimia.
Viidenneksi ottamalla käyttöön toleranssitaso kasviperäisen rehun – korostan – satunnaisesti ja väistämättä sisältämälle eläinvalkuaiselle mukaudutaan todellisuuteen ja poistetaan asianomaisten alojen ongelmat turvallisuutta vaarantamatta. Odotan komission ja neuvoston hyväksyvän sovitun 0,5 prosentin raja-arvon. Tämä arvo on mielestäni jokseenkin hyväksyttävissä, vaikka toleranssirajojen voidaankin odottaa vaihtelevan suuresti tällä mittausalueella ja toleranssien voidaan odottaa olevan hyvin suuria.
Kuudenneksi tieteellisiin todisteisiin perustuva kielto käyttää eläinvalkuaista nautaeläinten rehussa jää voimaan. Minusta on erittäin myönteistä, että olemme sopineet säännöstä, jonka nojalla nuorten nautaeläinten rehu saa sisältää jonkin verran kalajauhoa. Kysehän on kompromissista. Minusta olisi ollut parempi tehdä tältä osin selvä ero. Siinä tapauksessa myös rehuteollisuudessa olisi tehty selvä ero, ja turvallisuutemme olisi lisääntynyt huomattavasti. Kyseistä sääntöä on kaikesta huolimatta pidettävä myönteisenä.
Minun on myös ehdottomasti mainittava ja muistutettava komissiota siitä, että se lupasi tarkastella ruokajätteen käyttöä eläinten ruokinnassa asetusta 1774/2002 tarkistaessaan. Asia on minusta hyvin tärkeä, ja haluan vielä kerran korostaa tätä näkökohtaa. Tässä yhteydessä katson, että voimme pitemmittä puheitta hyväksyä ehdotuksen suurella enemmistöllä. 
Karin Scheele,
   . Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella esittelijää hyvästä mietinnöstä ja hyvästä työstä, jota hän on tehnyt tällä alalla monien vuosien ajan, ja toivotan hänelle pikaista paranemista. Haluan myös käsitellä aihetta, joka on ollut jo vuosia lähellä jäsen Roth-Behrendtin sydäntä. Viittaan 7 artiklaan tehtyyn selvennykseen, jonka useat puhujat jo mainitsivat ja jonka mukaan eläinvalkuaista ei pitäisi syöttää täysikasvuisille märehtijöille. Nautaeläimet ovat kasvinsyöjiä ja saavat eläinvalkuaista äidinmaidon muodossa vain ollessaan nuoria.
Tämä on oikeastaan itsestäänselvyys. BSE-kriisi kuitenkin osoitti, että tämä periaate oli ollut hyvin pitkään kaikkea muuta kuin itsestään selvä. Näin ollen on sitäkin tärkeämpää, että tarkistaessamme nyt BSE/TSE-perusasetusta korostamme eläinten ruokintaa koskevia eettisiä periaatteita ja tähdennämme, että tämä on tärkeää ihmisten ja eläinten terveyden suojelun kannalta ja ennalta varautumisen periaatetta silmällä pitäen. Vuoden 2004 lopussa Euroopan parlamentti esti esittelijän aloitteesta komiteapäätöksen, joka olisi sallinut kalajauhon käytön märehtijöiden ruokinnassa. Siitä lähtien tästä kysymyksestä on jälleen käyty erittäin kiivasta keskustelua parlamentissa. Tässä yhteydessä huomautetaan toistuvasti, ettei kalajauhoon liity TSE-riskiä. Tehtäväni ei ole vastata tähän tieteelliseen kysymykseen, enkä myöskään halua tehdä niin.
Me Euroopan parlamentissa emme yksinkertaisesti halua nautaeläinten rehun sisältävän kalajauhoa tai muita eläinperäisiä tuotteita. Voin hyväksyä kompromissin siltä osin kuin siihen sisältyy mahdollisuus syöttää kalajauhoa tulevaisuudessa maidon korvikkeena nuorille nautaeläimille, kun ne on erotettu emolehmästä. Tiukkoja ehtoja ja tarkastuksia on pidettävä myönteisinä. Tästä huolimatta katson, että meidän olisi pitänyt ottaa oppia BSE-kriisistä saamistamme kokemuksista ja että meidän pitäisi lähettää selkeä signaali vahvemman eläinetiikan ja paremman terveyden- ja eläintensuojelun puolesta. 
Mojca Drčar Murko,
   . Uusi TSE-tapaus, joka vahvistettiin eilen Itävallassa, on kuvastanut tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyyn, valvontaan ja hävittämiseen tähtäävän Euroopan unionin pitkän aikavälin ennaltaehkäisyä koskevan politiikan järkevyyttä. Jäsen Roth-Behrendt oli selvästikin pannut jäsenvaltioiden näkemykset tarkoin merkille viitatessaan ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa käydyn näkemystenvaihdon aikana ehdotukseen vuonna 2001 annetun asetuksen muuttamiseksi, ja hänen huomautuksensa antoivat myös sysäyksen puheenjohtajavaltioiden Ison-Britannian ja Itävallan aktiiviselle osallistumiselle.
Tämän kiitettävän työn tulosta on teksti, josta Euroopan parlamentin jäsenet ovat periaatteessa samaa mieltä. Olemme yksimielisiä sekä siitä, että siirtymäkautta pitäisi mielestämme jatkaa kohtuullisen ajan, että sen periaatteen noudattamisesta, jonka mukaan eläinvalkuaisen syöttäminen märehtijöille on johdonmukaisesti kiellettyä. Tuemme komissiota nykyisen lainsäädännön mukauttamisessa uusiin kansainvälisiin vaatimuksiin. Useiden poliittisten ryhmien yhdessä esittämissä tarkistusehdotuksissa on tuotu esiin epäjohdonmukaisuuksia, ja tietyissä ehdotuksen kohdissa tarkistusehdotukset muodostavat kompromissin, joka ei ole ihanteellinen mutta tässä vaiheessa käytännöllinen.
Esimerkkinä tästä on kysymys kalajauhon syöttämisestä nautaeläimille. Kalat eivät itse asiassa ole riskitekijä, koska TSE ei tartu kalajauhon välityksellä. Kalajauhoon liittyvät ongelmat johtuvat muista seikoista. Kalajauho ei ole tarpeellinen märehtijöiden fysiologisen kehityksen kannalta, oli kyse sitten täysikasvuisista tai nuorista eläimistä, ja koska ne ovat ainoita eläimiä, jotka pystyvät tuottamaan valkuaista syömästään ruohosta, ne tyydyttävät valkuaistarpeensa muilla tavoin. Eettisistä varauksista huolimatta tämä kysymys liittyy myös yhteisen maatalouspolitiikan keskipitkän aikavälin suuntaviivoihin ja muun muassa siihen, että on suositeltavaa ehkäistä proteiinien aggregaatiota maidossa.
Olemme valinneet kompromissiratkaisun, jonka mukaan kalajauhoa syötetään nuorille nautaeläimille komission valvonnassa, mikä on perusteltua käytännön syistä. Kompromissiratkaisun tavoitteena on varmistaa, ettei edes teoriassa ole mahdollista, että tiloilla ilmenee tapauksia, joissa kalajauhoa saatetaan sekoittaa luujauhoon. Tästä syystä tuemme kompromissiratkaisua, vaikka yksimielinen näkemys, jota asiantuntijalausunnot tukevat, onkin se, ettei kalanvalkuaisen syöttäminen nuorille nautaeläimille ole millään tavalla perusteltua. 
Bart Staes,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Euroopan parlamentilla on viime vuosikymmenen aikana ollut ratkaiseva asema BSE:hen liittyvässä poliittisessa reagoinnissa. Vaikka BSE-tautia todettiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa jo 1980-luvulla, se sai uuden ulottuvuuden, kun Ison-Britannian terveysministeri totesi maan parlamentissa Westminsterissä, että BSE:n ja Creutzfeldt-Jakobin taudin uuden muunnoksen välillä on todennäköisesti yhteys.
Euroopan parlamentti reagoi asiaan nopeasti poliittisella tasolla perustamalla jäsen Roth-Behrendtin johtaman tutkintavaliokunnan, joka teki erinomaista työtä tutkiessaan tilannetta sekä komission ja jäsenvaltioiden toiminnan puutteita. Tätä seurasi ehdollinen epäluottamuslause, jonka yksi keskeinen tulos oli se, että elintarvikkeiden turvallisuus siirrettiin pois maatalouden pääosaston alaisuudesta ja se muodosti politiikan alan, joka kuuluu yhteispäätösmenettelyn piiriin.
Vuosina 2001 ja 2002 annettujen BSE-lainsäädännön ja eläimistä saatavia sivutuotteita koskevien yksityiskohtaisten asetusten jälkeen on myös hyväksytty useita kiistanalaisia toimenpiteitä komiteamenettelyssä. Kesäkuun 2001 jälkeen BSE-lainsäädäntöä on muutettu peräti 19 kertaa komiteapäätöksillä, joten valppauden on oltava päivän sana Euroopan parlamentissa.
Mainitsen tästä vain kaksi esimerkkiä. Komission ehdotus sallia jälleen kalajauhon käyttö märehtijöiden rehuna peruttiin vasta Euroopan parlamentin voimakkaan vastustuksen jälkeen. Toinen esimerkki ovat eläinten ruokintaa koskevat säännökset, jotka sisältyvät asetuksen liitteeseen IV ja joita muutettiin komiteapäätöksillä ja ilman Euroopan parlamentin myötävaikutusta siten, että puoli sivua yksityiskohtaisia kuvauksia on nyt muuttunut peräti yhdeksäksi sivuksi yksityiskohtaisia säännöksiä ja poikkeuksia.
Komiteamenettely on näin ollen edelleen erittäin suuri ongelma, jota emme onnistuneet ratkaisemaan tällä neuvottelukierroksella neuvoston kanssa. Olemme kuitenkin tyytyväisiä siihen, että tästä lähtien on kiinnitettävä huomiota tieteelliseen riskianalyysiin ihmisiin ja eläimiin kohdistuvien vaikutusten osalta, mikä on varmasti hyvä asia. Neuvoston kanssa ensimmäisessä käsittelyssä aikaansaatu sopimus, jota tarkistukset 41–56 kuvastavat, saa ryhmämme varauksettoman tuen. Keskeisiä seikkoja tässä suhteessa ovat edelleen kielto, joka koskee eläinvalkuaisen syöttämistä märehtijöille, ehto, jonka mukaan kalajauhoa voidaan syöttää ainoastaan nuorille märehtijöille tieteellisen arvioinnin ja riittävän tiukkojen valvontatoimien jälkeen, sekä mekaanisesti erotettua lihaa koskevat säännökset, jotka olisi viimeinkin saatettava voimaan.
On erityisen valitettavaa, ettei esittelijä Roth-Behrendt voi osallistua tähän keskusteluun. Toivotan hänelle voimia ja pikaista paranemista ja odotan hänen ottavan jälleen paikkansa täällä parlamentissa hyvin pian. 
Dimitrios Papadimoulis,
   Arvoisa puhemies, haluan aloittaa onnittelemalla arvoisaa ystävääni, jäsen Roth-Behrendtiä, erinomaisesta työstä. Haluan myös käyttää tätä tilaisuutta esittääkseni toiveen, että hän paranee ja palaa pian keskuuteemme, jotta voimme jatkaa erittäin hyvää yhteistyötämme.
Kannatan poliittisen ryhmäni nimissä kaikkia kompromissitarkistuksia, jotka laadimme keskustelun jälkeen, kahta lukuun ottamatta, nimittäin tarkistuksia 41 ja 48. Poliittinen ryhmäni ei voi tukea näitä kahta tarkistusta, koska katsomme, että eläinvalkuaisen käyttökiellon pitäisi jäädä voimaan myös nuorten märehtijöiden kohdalla kahdesta syystä. Ensimmäinen syy on se, että meidän on vastustettava kannibalistisia ilmiöitä. Tässä on kyse eläinvalkuaisen syöttämisestä kasvinsyöjille. Toinen syy on se, ettemme ole täysin vakuuttuneita siitä, että riskit tämän nimenomaisen ruokavalion yhteyksistä spongiformisten enkefalopatioiden aiheuttamiin riskeihin on suljettu pois.
Muistutan teitä siitä, ettei spongiformisten enkefalopatioiden ilmiön sekä lampaiden ja vuohien välillä todettu jo vuosia sitten olevan yhteyttä, ja kuitenkin äskettäin on ilmennyt tällaisia tapauksia, joita toimivaltainen laboratorio Yhdistyneessä kuningaskunnassa parhaillaan huolellisesti tutkii. Erikoistutkijat eivät tällä hetkellä pysty vakuuttamaan meille, ettei tällaista vaaraa ole.
Päätän puheenvuoroni onnittelemalla vielä kerran esittelijää ja lähettämällä hänelle omasta puolestani lämpimät terveiset. Sanomme mietinnölle kyllä, lukuun ottamatta tarkistuksia 41 ja 48. 
Urszula Krupa,
   . Arvoisa puhemies, kotieläintuotannon voitontavoitteluun perustuvat ja luonnottomat menetelmät yhdistettyinä luujauhon syöttämiseen karjalle ja lihan mekaaniseen erottamiseen ovat viime aikoina lisänneet BSE:n leviämisuhkaa. Liha, jossa on edelleen luukalvon, selkäydinkudoksen ja muun hermokudoksen osia, sisältää todennäköisemmin ihmisille ja eläimille vaarallisia prioneja.
Nykyisten ratkaisujen myönteisiin näkökohtiin kuuluvat ennaltaehkäisy, moninaisten valvontatestien käyttöönotto sekä perinteisen rehun käytön aloittaminen uudelleen. Karjalle syötettävä kalajauho muodostaa kuitenkin edelleen uhan. Jos edellä mainitut käytännöt eivät olisi levinneet myös Puolaan, kaikki kotieläimet söisivät luonnollista rehua, ja liha jalostettaisiin perinteisiä menetelmiä käyttäen. Onneksi viljelymme on edelleen biodynaamista, eikä innovaatioiden käyttöönottoa vaadita taloudellisista syistä.
Suhtaudumme kriittisesti kasvinsuojelua koskevien säännösten liialliseen lisäämiseen, tarpeettoman monien ohjelmien toteuttamiseen ja luonnottomiin kompromisseihin, joita ajavat talouselämän lobbausryhmät ja jotka kaikki kasvattavat kustannuksia ja lisäävät myös muiden tautien kuin spongiformisten enkefalopatioiden uhkaa. 
James Hugh Allister (NI ). –
   Arvoisa puhemies, koettuamme paitsi BSE-trauman myös erittäin pitkällisen ja kivuliaan toipumisvaiheen, jonka jälkeen onnistuimme äskettäin turvaamaan brittiläisen naudanlihan viennin jatkumisen, kukaan meistä ei halua saman toistuvan. Tuen näin ollen mietinnössä hyväksyttyjä keskeisiä TSE-rakenteita.
Haluan kuitenkin tuoda esiin huolenaiheen, joka koskee naudanlihan tuontia EU:hun. Yhdessä tarkistuksista ehdotetaan aivan oikein lainsäädännön antamista hyväksyttävistä ruokintakäytännöistä niiden nautaeläimien osalta, joiden lihaa tuodaan EU:hun. Kysymykseni kuitenkin kuuluu seuraavasti: miten valvomme näitä käytäntöjä niin, että kuluttaja voi olla todella varma, että halvemmat tuontituotteet kuuluvat saman tiukan valvonnan piiriin kuin kotimaiset tuotteet?
Meidän on paitsi asetettava samat vaatimukset niin tuontituotteille kuin kotimaisillekin tuotteille myös oltava varmoja siitä, että nämä vaatimukset todistettavasti täyttyvät. Tätä kysymystä kehotan komission jäsentä käsittelemään, kun hän antaa vastauksensa meneillään olevassa keskustelussa. 
Avril Doyle (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kun BSE-tauti ja Creutzfeldt-Jakobin tauti (CJD) puhkesivat ja aiheuttivat hysteriaa vuonna 2001, komissio kielsi tilapäisesti eläin- ja kalaperäisen rehun syöttämisen märehtijöille odottaessaan asetuksessa säädetyn perinpohjaisen tieteellisen riskinarvioinnin tuloksia. Ennalta varautumisen periaatteen mukaisesti ja kuluttajien luottamuksen vahvistamiseksi otettiin käyttöön nollatoleranssipolitiikka, joka koski jalostetun eläinvalkuaisen, lihan ja eläinperäisen luujauhon käyttöä eläinrehussa. Vaikka TSE:tä ei ollut koskaan todettu kaloissa, myös kalajauhon syöttäminen märehtijöille kiellettiin tilapäisesti. Tätä alun perin kuuden kuukauden kieltoa on siitä lähtien jatkettu toistuvasti huolimatta komission vuonna 2004 antamasta ehdottoman varmasta ilmoituksesta, ettei märehtijöille syötettyyn kalajauhoon liity TSE-riskiä, taudin leviämisestä puhumattakaan, ja että eläinrehun sisältämiä lihan ja luun osia koskevasta nollatoleranssipolitiikasta olisi luovuttava.
Komissio väitti, ettei tätä nollatoleranssipolitiikkaa voitaisi toteuttaa, koska tekniset menetelmät jalostetun eläinvalkuaisen havaitsemiseksi eivät olleet aiemmin olleet riittävän tarkkoja, jotta niissä olisi otettu huomioon sadonkorjuun yhteydessä vahingossa kuolleista pienistä linnuista, nisäkkäistä ja jyrsijöistä peräisin olevien pienten valkuaismäärien niin sanottu satunnainen esiintyminen.
Näitä valkuaisia ja luun osia, joihin ei liity TSE-riskiä toisin kuin märehtijöistä peräisin olevaan valkuaiseen, joka saattaa sisältää BSE-taudin kantajina toimivia prioneja, oli näin ollen mahdotonta erottaa toisistaan. Tämä johti useisiin korkean profiilin, äärimmäisen kalliisiin, epätaloudellisiin ja tarpeettomiin lähetysten peruutuksiin ja, mikä vieläkin kiistanalaisempaa, juurikaspohjaisen eläinrehun vetämiseen markkinoilta, mikä johtui tästä muista eläimistä kuin märehtijöistä peräisin olevan valkuaisen satunnaisesta, harmittomasta ja väistämättömästä esiintymisestä.
Käsiteltävänämme olevan ehdotuksen tarkoituksena on muuttaa asetusta ja saattaa se ajan tasalle. Tavoitteena on erityisesti maiden luokittelu olemassa olevan BSE-riskin mukaan, valvonta ja seuranta, erikseen määritelty riskiaines, pysyvän oikeusperustan luominen jalostusohjelmille TSE-resistenssin aikaansaamiseksi, mahdollisuuden antaminen jäsenvaltioille niin kutsuttujen kohorttieläinten pitämiseksi laumassaan ja tietysti palautteen tarkastaminen.
Ottaen huomioon pitkään jatkuneen epävarmuuden, jota ruokintakiellon poistamista koskevan päätöksen viivästyminen on aiheuttanut tuottajille ja teollisuudelle, toivon vilpittömästi, että tämä asiakirja hyväksytään ensimmäisessä käsittelyssä. Pidän myönteisenä saavutettua kompromissia ja tuen säännöksiä, jotka liittyvät ruokintakiellon mahdolliseen poistamiseen, koska kyseinen säännös perustuu vankasti tieteeseen. Katson, että kaikkien etujen suojelemiseksi on olemassa riittävästi takeita. Lisäksi mielestäni on tärkeää korostaa, että valkuainen on välttämätön osa eläinten ruokavaliota ja että nykyinen ruokintakielto asettaa meidät arveluttavaan asemaan eläinten ruokinnassa käytettävän valkuaisen saannin osalta. Rehuvalkuaisen omavaraisuus on EU:ssa vain 23 prosenttia. Suurin osa parempilaatuisesta valkuaisestamme, esimerkiksi brasilialainen soija, kuljetetaan laivoilla pitkien matkojen takaa maista, joissa keskustelu kestävästä kehityksestä käy parhaillaan kiivaana.
Samalla kun keskustellaan eläinten ruokintaa koskevasta etiikasta, on pidettävä mielessä, että vaihtoehdot nostavat toisinaan esiin jopa suurempia eettisiä kysymyksiä. Tosiasia on edelleen se, että EU:n rehuteollisuus kärsii valkuaisen vähyydestä. Olen tyytyväinen, että on päästy sopimukseen kalajauhon syöttämisestä nuorille nautaeläimille, joiden valkuaistarve on suuri. Emme voi antaa tunteiden ohjata toimiamme, muutoin uskottavuutemme lainsäätäjinä kärsii huomattavasti. Tieteen kurinalaisuus muodostaa tämän asetuksen ytimen. Meidän pitäisi kunnioittaa kiistatonta tieteellistä yksimielisyyttä, jonka mukaan kalajauhoon ei liity TSE-riskiä.
Lopuksi totean toleranssitason asettamisesta luun osien satunnaiselle esiintymiselle ja teknisesti väistämättömistä syistä johtuvalle epäpuhtaudelle, että meidän on välttämätöntä noudattaa tieteellistä kurinalaisuutta pysyvien komiteoiden kautta komiteamenettelyssä. Kyseinen menettely ei ole täydellinen, mutta sen avulla voidaan reagoida nopeammin kuin yhteispäätösmenettelyllä ja varmistaa tietoon perustuva tieteellinen analysointi ja riskinarviointi. Näin emme ota sitä riskiä, että tunteisiin perustuvat huolenaiheet ohjaavat EU:n päätöksiä teknisillä aloilla.
Tästä syystä en voi tukea tarkistusta 57, joka nähdäkseni vaarantaisi mahdollisuudet saavuttaa kovan työn takana oleva sopimus ensimmäisessä käsittelyssä, mikä on kaikkien asianomaisten etujen mukaista. Meidän pitäisi parlamentin jäseninä kuitenkin käyttää täysimääräisesti ja valppaasti oikeuttamme käydä yksityiskohtaisesti läpi komiteamenettelyyn kuuluvien kokousten tulokset ja vaatia komissiota tilille, kun pysyvien komiteoiden asiantuntijoiden tekemät päätökset ylittävät niille TSE-asetuksella annetut toimivaltuudet.
Arvoisa puhemies, toivotan jäsen Roth-Behrendtille pikaista paranemista ja kiitän häntä pitkäaikaisesta mielenkiinnosta tähän tärkeään kysymykseen. Kiitos kärsivällisyydestänne. 
Linda McAvan (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan onnitella kollegaani, jäsen Roth-Behrendtiä. Hän on laatinut tasapainoisen mietinnön, joka perustuu terveeseen järkeen.
Suhtaudun kalajauhokysymykseen ehkä hieman tunteellisesti, mutta olen taipuvainen olemaan samaa mieltä niiden kanssa, joiden mukaan meidän ei pitäisi sallia uudelleen eläinvalkuaisen käyttöä märehtijöiden ruokinnassa. Luovuimme tästä käytännöstä muutamia vuosia sitten. Ruokimme ja käytämme märehtijöitä ravinnoksi kotimaissamme jatkossakin. Näin ollen eläinvalkuaisen käytön salliminen uudelleen olisi askel taaksepäin. Mitähän kansalaiset sanoisivat, jos kysyisimme heidän mielipidettään asiasta? Haluaisivatko he, että aloitamme uudelleen poisheitettyjen kalojen käytön märehtijöiden ruokinnassa? Sitäkö kansalaiset haluavat?
Voin hyväksyä jäsen Roth-Behrendtin ehdottaman kompromissin, koska se on järkevä ja auttaisi meitä hyväksymään ehdotuksen ensimmäisessä käsittelyssä.
Toinen kysymys on politiikan muutos pieniä eläinvalkuaismääriä koskevan toleranssitason osalta. Tämä tarkoittaa käytännössä, että esimerkiksi omassa vaalipiirissäni toimiva rehutehdas, joka tuottaa tällä hetkellä rehua märehtijöille, pystyy samanaikaisesti valmistamaan rehua myös sioille ja siipikarjalle. Tällä hetkellä rehua joudutaan kuljettamaan vaalipiiriini muualta Isosta-Britanniasta, mikä lisää kustannuksia ja ympäristövaikutuksia kuljettamisen takia. On järkevä ajatus ottaa käyttöön toleranssitaso sen varmistamiseksi, että erilaisten rehunvalmistusprosessien välillä tuotantolaitteet puhdistetaan kunnolla.
Lähetän parhaat terveiseni jäsen Roth-Behrendtille ja toivotan hänelle pikaista paranemista. Jäsen Roth-Behrendt on laatinut erittäin hyvän mietinnön, ja tiedän, että hän on tehnyt Euroopan parlamentin puolesta monien vuosien ajan erittäin lujasti töitä TSE:n ja BSE:n parissa. 
Marios Matsakis (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, toivotan jäsen Roth-Behrendtille pikaista paranemista. Hän on laatinut erinomaisen mietinnön, jonka aiheesta keskustellaan parhaillaan erittäin vilkkaasti. Tuen näin ollen esittelijän kantaa lähes kaikkien hänen mietintöönsä sisältyvien näkökohtien osalta lukuun ottamatta yhtä, nimittäin kalajauhoa.
Kalajauho on erittäin hyvä valkuaislähde ja hyvin ravitsevaa eläimille, märehtijät mukaan lukien. Märehtijät pystyvät hajottamaan kalajauhon sisältämän valkuaisen aineenvaihdunnassaan ja hyödyntämään sitä rakenteellisiin tarpeisiinsa ja energian tuottamiseen. Näin ollen kalajauhon käyttö eläinten ruokinnassa tarjoaa maataloudelle tehokkaan ja edullisen ravintolisän.
Kalajauhon syöttämiseen märehtijöille liittyy kaksi keskeistä kysymystä. Ensimmäinen on se, miten eettisesti oikein on syöttää eläinvalkuaista eläimille, joiden luonnolliseen ravintoon tällainen valkuainen ei kuulu. Tästä todellakin kiistellään. Kyseessä on kuitenkin pelkästään eettinen kysymys, joka ei liity tänään käsiteltävänä olevan asetuksen tavoitteeseen ehkäistä, valvoa ja hävittää tiettyjä tarttuvia spongiformisia enkefalopatioita.
Toinen ja kaikkein olennaisin kysymys kuuluu seuraavasti: voivatko tietyt TSE:t tarttua kalajauhon välityksellä märehtijöihin? Tällä hetkellä käytettävissä olevien tieteellisten todisteiden perusteella vastaus on "ei". TSE:n ei ole tietääkseni koskaan todistettu tarttuneen kalajauhon välityksellä märehtijöihin, vaikka tuottajat ovat aiemmin käyttäneet kalajauhoa ruokinnassa laajasti, ja tämä käytäntö jatkuu nykyäänkin monilla EU:n ulkopuolisilla tiloilla.
Meidän on tietysti otettava huomioon ennalta varautumisen periaate. Miten pitkälle voimme kuitenkaan noudattaa tätä periaatetta ilman vankkoja todisteita siitä, että TSE voi tarttua kaloista märehtijöihin? Tiedämme, että mikäli tällaisia todisteita löydettäisiin, mikä on erittäin epätodennäköistä, voisimme keskeyttää ruokintakäytännön välittömästi. Ennalta varautumisen periaate toimii hyvin vain, jos sitä käytetään varoen. Muutoin se voi olla vakava haitta olemassaolollemme. Miksi emme esimerkiksi kiellä matkustamista estääksemme liikenteen aiheuttamat kuolemat ja vammautumiset? Me ihmisethän syömme kalaa emmekä ole huolissamme kaloissa esiintyvän spongiformisen enkefalopatian tarttumisesta, mikä on paljon todennäköisempää kuin se, että nautaeläin saa saman taudin kalajauhosta.
Jos jäsen Roth-Behrendt olisi ollut paikalla, tiedän, etten olisi onnistunut saamaan häntä vakuuttuneeksi siitä, että kalajauho on hyvää ravintoa märehtijöille, mutta toivon antaneeni muille kollegoilleni ajattelemisen aihetta. 
Thomas Ulmer (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, lämpimät onnittelut jäsen Roth-Behrendtille, pikaista paranemista ja suuret kiitokset hänen erinomaisesta mietinnöstään sekä neuvoston ja komission kanssa käydyistä hyvistä neuvotteluista. Suhtaudun hyvin luottavaisesti siihen, että pääsemme asiasta sopimukseen jo ensimmäisessä käsittelyssä.
Kuluttajansuoja on turvattu ehdotuksessa erinomaisesti. Annamme täyden tukemme esittelijän vaatimille tiukemmille toimille. Pidämme riittävinä ja oikeina parlamentin laatimia sääntöjä, joiden mukaan TSE-valvonnan piiriin kuuluvat yli 30 kuukauden ikäiset nautaeläimet, jotka teurastetaan ihmisravinnoksi, ja kaikki yli 24 kuukauden ikäiset nautaeläimet, jotka ovat kuolleet tilalla tai jotka on lähetetty hätäteurastukseen. Tämän toimen ansiosta pelkästään pieni Schleswig-Holsteinin osavaltio säästää vuosittain 4–5 miljoonaa euroa heikentämättä kuluttajien turvallisuutta.
Mukautuminen Kansainvälisen eläintautijärjestön kolmeen riskiluokkaan on myös loogista ja välttämätöntä. Aktiivisen ja passiivisen valvonnan määritteleminen turvaa epidemiologisen valvonnan ja ylläpitää sen laatua. Rajattu kielto, joka koskee eläinvalkuaisen syöttämistä märehtijöille, on nähdäkseni oikea, joskaan ei täysin riittävä. Eläinvalkuainen ei kuulu märehtijöiden luonnolliseen ravintoon, paitsi nuorilla nautaeläimillä äidinmaidon muodossa. Väite, jonka mukaan kalajauhon sisältämä puhdistettu proteiini ei poikkea tästä mitenkään, voi hyvinkin olla tieteellisesti perusteltu, mutta mielestäni tämä väite on virheellinen. Pidän kalajauhon syöttämistä eettisestä näkökulmasta ongelmallisena ja ei-toivottavana.
Kolmansista maista peräisin olevien eläinten myyntikiellolle ehdotuksessa on asetettu riittävät määräajat, jotka voivat olla epävarmoissa tapauksissa jopa kahdeksan vuotta. Hyvin ratkaiseva ja johdonmukainen edistysaskel on nollatoleranssista luopuminen rehun sisältämien satunnaisten eläinvalkuaispitoisuuksien osalta. Nollatoleranssi johti kotimaassani siihen, että kymmeniätuhansia tonneja sokerijuurikasta jouduttiin tuhoamaan, koska siitä löydettiin toimituksen yhteydessä eläinvalkuaista. Eläinvalkuaisen aiheuttamat epäpuhtaudet, joiden osuus saa nyt olla enintään 0,5 prosenttia, ovat pääosin peräisin pieneläimistä, jotka ovat kuolleet sadonkorjuun yhteydessä tai olivat kuolleet pelloilla kauan ennen sadonkorjuuta ja jotka eivät varmasti kanna TSE:tä. Uusi epäpuhtauksia koskeva raja on todellinen edistysaskel kohti järkevää lainsäädäntöä.
Kannatan ehdotusta, mutten voi olla lopuksi huomauttamatta lyhyesti, että komiteamenettelystä luopuminen tai sen supistaminen tekisi parlamentin toiminnasta varmasti vieläkin parempaa ja demokraattisempaa. 
Elisabeth Jeggle (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, vaikka BSE:n puhkeamisesta on kulunut jo kymmenen vuotta, tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisy, valvonta ja hävittäminen on edelleen välttämätöntä ja asia, josta yhä keskustellaan.
Asianomaisen asetuksen, josta myös tänään keskustelemme, on tarkoitus saattaa EU:n lainsäädäntö yhdenmukaiseksi kansainvälisten sääntöjen ja Kansainvälisen eläintautijärjestön vaatimusten kanssa. Erityisen tärkeitä tässä yhteydessä ovat kaikki varotoimenpiteet. Elintarvikkeiden turvallisuus ja kuluttajansuoja ovat molemmat etusijalla, mutta yhtä tärkeää on omaksua harkittu lähestymistapa. Toiminnan pitäisi perustua yksinomaan tieteellisiin todisteisiin aina, kun se on mahdollista.
Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän varjoesittelijänä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa kannatan tähänastisia tuloksia ja kompromisseja. Haluan kiittää erityisesti kaikkia ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan jäseniä, jotka ovat käsitelleet asianomaista kysymystä, rakentavasta yhteistyöstä ja tämän tärkeän kysymyksen käytännönläheisestä tarkastelusta. On saatu hyväksytettyä pragmaattisia yksinkertaistuksia, joilla vähennetään byrokratiaa. Tähän liittyy kolme tärkeää näkökohtaa. Ensinnäkin haluamme todellakin viiden sijasta kolme riskiluokkaa. Tämä mahdollistaa kansallisesti yhteensovitetut BSE:n vastaiset toimet ja lisää kokonaisvaltaisesti turvallisuutta. Erikseen määritellyn riskiaineksen vähimmäisluettelo on myös osa tätä.
Toiseksi märehtijöille ei pitäisi syöttää eläinvalkuaista nyt eikä tulevaisuudessa, mistä olemme epäilemättä yksimielisiä. On kuitenkin oikein sallia kalajauhon syöttäminen nuorille nautaeläimille – ja tarkoitan tällä hyvin nuoria nautaeläimiä – joissakin tapauksissa ja asianmukaisessa valvonnassa. Nuorilla nautaeläimillä ei ole vielä täysin kehittynyttä märehtijöiden ruoansulatusjärjestelmää, ja ne tarvitsevat eläinvalkuaista.
Kolmanneksi eläinvalkuaisen satunnaiset pitoisuudet rehussa pitäisi todellakin sallia 0,5 prosentin toleranssitasoon asti, oli valkuainen sitten peräisin pellolla olevasta hiirestä, linnusta, pieneläimestä tai luusta. Nollatoleranssia on harvoin mahdollista saavuttaa tässä maailmassa.
Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan kannalta tärkeimpiä asioita on se, että EY-asetuksessa rajoitetaan huomattavasti komiteavaltuuksia. Yhdessä spongiformisia enkefalopatioita käsittelevän neuvoa-antavan komitean (SEAC) kanssa parlamentti on vaikuttanut ratkaisevasti riskinhallinnan sisällyttämiseen lainsäädäntöön asetuksen ensimmäisessä versiossa. Sen jälkeen asetusta on muutettu parlamentti ohittaen useita kertoja komiteamenettelyssä. Tämä ei vaikuta kovinkaan demokraattiselta ja vaikeuttaa usein yhteistyötä ja hyväksyntää. Omaksukaamme aivan uudenlainen lähestymistapa, jolle on tunnusomaista maltillisuus ja vastuuntuntoisuus.
Kiitän erityisesti jäsen Roth-Behrendtiä hyvästä työstä. Lähetän hänelle parhaat terveiseni ja toivon, niin hänen vuokseen kuin meidänkin vuoksemme, että hän on taas pian keskuudessamme. 
Christa Klaß (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Verheugen, hyvät kollegat, "better regulation" -ilmaisusta on tullut jo iskulause, jota ei tarvitse enää kääntää. On tärkeää tarkistaa lakeja, asetuksia ja direktiivejä jatkuvasti, ja on oikein tehdä lainsäädäntötekstiin myöhemmin muutoksia, jotka ovat uusien havaintojen valossa tarpeellisia ja mahdollisia. Niinpä minäkin pidän myönteisenä komission ehdotusta tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä, valvontaa ja hävittämistä koskevista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 999/2001 muuttamisesta.
Olen kiitollinen esittelijä Roth-Behrendtille hänen mietinnöstään. Siinä tehdyt parannukset ilmentävät erittäin suurta tietämystä käytännön tarpeista ja mahdollisuuksista, ja toivomme neuvoston ja komission noudattavan suosituksiamme. Asetuksen hyväksyminen vuonna 2001 silloisten tapahtumien johdosta ja huolimatta siitä, että olimme epävarmoja eikä riittäviä tieteellisiä todisteita ollut, oli hyvä toimi, joka viitoitti tietä eteenpäin. Nykyään huomaamme, että suhtautumisemme eläimiin, kotieläintuotantoon ja eläinten ruokintaan on ainakin muuttunut ja myös parantunut.
Tuemme kansainvälisesti hyväksyttyä järjestelmää, jossa tarttuvia spongiformisia enkefalopatioita ja naudan spongiformista enkefalopatiaa torjutaan toteuttamalla toimia Kansainvälisen eläintautijärjestön (OIE) tasolla. Tämän ansiosta on myös mahdollista kerätä enemmän tietoa maista, joilla ei valitettavasti ole vielä tietoja saatavilla. Kuten Konrad Adenauer kerran totesi, mikään laki ei kiellä viisastumista. Tietämyksemme on nyt paljon suurempi, mikä on seurausta myös lisääntyneestä tutkimustoiminnasta. Myös vanha tietämyksemme luonnosta on kuitenkin vahvistunut. Mittausmenetelmistämme on tullut niin tarkkoja, että niillä on mahdollista havaita jopa sokeripala Bodenjärvessä. Nollatoleransseja voidaan mitata, mutta ne tuovat tietysti mukanaan ongelmia – joita eräät jäsenet ovat juuri kuvailleet – koska nollatoleranssia ei esiinny luonnossa. Tämän vuoksi tarvitsemme toleranssitason rehun luontaisesti sisältämälle eläinvalkuaiselle, käytännöllisen rajan, jonka haluaisimme nyt määrittää 0,5 prosentiksi. Tämä on mielestäni kompromissi, jota kaikki osapuolet voivat tukea, ja tästä syystä pyydän myös neuvostoa ja komissiota tukemaan tarkistusta 57.
Lopuksi haluan muistuttaa komissiota siitä, että on syntynyt ruokajätteen kierrättämiseen liittyvä porsaanreikä. Määräajat ovat umpeutumassa. Odotamme malttamattomina komission tätä koskevaa ehdotusta, jonka tavoitteena on näiden materiaalien optimaalinen ja turvallinen käyttö ja kierrättäminen. Kyse ei ole jätteestä vaan hyödynnettävissä olevista materiaaleista, joita voidaan oikein jalostettuina myös hyödyntää oikein. 
Richard Seeber (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, haluan myös omasta puolestani toivottaa jäsen Roth-Behrendtille kaikkea hyvää ja pikaista paranemista sekä kiittää häntä erinomaisesta mietinnöstä. Meidän ei pitäisi unohtaa, ettei tarttuviin spongiformisiin enkefalopatioihin, esiintyivätpä ne sitten ihmisillä tai eläimillä, eikä naudan spongiformiseen enkefalopatiaan ole olemassa ennaltaehkäisyä tai hoitoa, että nämä taudit johtavat aina kuolemaan ja etteivät tutkijat ole vielä tutkineet täysin näiden tappavien prionien muodostumiseen liittyvää vaikutusketjua.
Haluan myös muistuttaa parlamenttia siitä, että Ylä-Itävallan vuoristoalueella sijaitsevalla luomutilalla on viime päivinä todettu BSE-tapaus ja että koko 40 eläimen lauma on jouduttu teurastamaan, mikä on tietysti merkinnyt toimeentulon menetystä kyseiselle tuottajalle.
On kuitenkin mukautettava tapaa, jolla käytämme näitä oikeutettuja varotoimenpiteitä. Voimme myös panna merkille, että sairastapauksien kokonaismäärä on laskenut ja että toimenpiteet ovat siis olleet selvästikin tehokkaita. Toisaalta tarkastukset tai toteutetut toimenpiteet ovat hyvin kalliita ja muodostavat todellisen uhan monien tuottajien toimeentulolle. Toimenpideketjua ei kuitenkaan pitäisi periaatteessa katkaista. Erityisesti eläinvalkuaisen syöttämiskielto on pidettävä voimassa. Syntynyt kompromissi, jossa kalajauhoa voidaan syöttää märehtijöille yhteen ikävuoteen saakka, on mielestäni ehdoton maksimi ja todellakin erittäin myönteinen kalastusteollisuuden kannalta.
Ehdotukseen sisältyvät mukautukset ovat mielestäni ehdottoman välttämättömiä, erityisesti jos ajattelemme sitä, että toimia on nyt laajennettu koskemaan kaikkia eläinlajeja, eivätkä ne koske enää periaatteessa vain lampaita ja nautoja.
On myös tärkeää laajentaa näitä toimia koskemaan valvontaa ja vientikieltoja. Mukautuminen Kansainvälisen eläintautijärjestön vaatimuksiin, nimittäin riskiluokkien vähentäminen viidestä kolmeen, on perusteltua, edellyttäen tietysti, ettei tämä johda koko toimien vesittymiseen.
Toinen piikki lihassani on se, että komiteamenettelyä suositaan jossakin määrin ehdotuksessa. Parlamentin toimielimenä pitäisi ehdottomasti pyrkiä pitämään komiteamenettely minimissään, jotta nämä toimet, jotka ovat loppujen lopuksi hyvin teknisiä, kuuluvat jatkossakin demokraattisen valvonnan piiriin. 
Mairead McGuinness (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, toimin BSE-kriisin ollessa pahimmillaan toimittajana, joten minulla on erittäin eläviä muistoja tämän tarinan kehittymisestä ja vaikutuksesta paitsi poliitikkoihin myös kuluttajien luottamukseen. Kyseessä oli vuosisadan tarina eli BSE-kriisin vaikutus maatalouteen ja rehuteollisuuteen sekä siihen, miten käymme kauppaa. Muistan haastatelleeni tuolloin rehuseosten valmistajaa, jolla ei ollut mitään käsitystä siitä, mistä suurin osa hänen rehussa käyttämistään ainesosista on peräisin, koska sanaa jäljitettävyys ei ollut vielä keksitty. Unohdamme ehkä, miten vakava tilanne oli.
Irlannissa odotetaan nyt innolla, ettei kohorttieläimiä tarvitse teurastaa, kun laumassa todetaan BSE-tapaus, mutta monet tilat ovat kärsineet tiukemmasta politiikastamme tässä suhteessa.
Kalajauho on tärkeä valkuaislähde, eikä sitä pitäisi mielestäni jättää ravintoketjun ulkopuolelle pelkästään pelon takia. Kuten on jo todettu, Euroopan unionissa tuotetaan vain noin viidennes tarvittavasta valkuaisesta, joten tuomme soijaa täyttääksemme tämän vajeen. Suuri osa soijasta on geneettisesti muunneltua, ja onkin ironista, että vaikka eurooppalaiset kuluttajat ovat huolissaan geneettisestä muuntelusta, olemme eläinrehun osalta paljolti riippuvaisia geneettisesti muunnellusta valkuaisesta.
Nollatoleranssi on suuri kysymys rehuteollisuudelle ja maataloustuottajille. Se on aiheuttanut suunnattomia ongelmia ja sitä on mahdoton toteuttaa. Tarkistus 50 on mielestäni parempi kuin tarkistus 57, kun on kyse satunnaisesta tai teknisesti väistämättömistä syistä johtuvasta rehun epäpuhtaudesta. Tarvitsemme tiedettä laatiaksemme tätä koskevia sääntöjä ja tarvitsemme tieteellisiä riskinarviointeja rehun satunnaisesta valkuaispitoisuudesta. Uskon rehuteollisuuden pitävän asian selventämistä myönteisenä, koska nollatoleranssi on liian usein aiheuttanut suunnattomia kustannuksia sekä huolta ja hämmennystä kyseisellä teollisuudenalalla.
BSE-kriisin puhkeamisesta on kulunut nyt kymmenen vuotta. Mielestäni on hyvä, että keskustelemme asiasta tänään vähemmän tunnepitoisesti kuin olisimme tehneet kymmenen vuotta sitten, mutta kehotan parlamentin jäseniä miettimään tässä keskustelussa käsiteltyjä tieteellisiä näkökohtia eikä BSE-kriisin aikanaan herättämiä tunteita, kun he äänestävät tästä erittäin tärkeästä mietinnöstä. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 11.30. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Pleštinskán laatima sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A6-0107/2006) Eurooppalaisen standardoinnin rahoituksesta (KOM(2005)0377 – C6-0252/2005 –2005/0157(COD)). 
Günter Verheugen,
   – Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, haluan aloittaa kiittämällä Euroopan parlamenttia ja erityisesti esittelijä Pleštinskáa, sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan jäseniä ja jäsen Herczogia heidän pikaisista neuvoistaan ja tästä järkevästä mietinnöstä.
Hyväksymällä ehdotuksen eurooppalainen lainsäätäjä luo uuden, lujan oikeusperustan eurooppalaisen standardoinnin rahoitukselle. Eurooppalaisella standardoinnilla on ollut merkittävä asema eurooppalaisen politiikan tukemisessa yli 20 vuoden ajan. Se on esimerkiksi vaikuttanut erittäin myönteisesti sisämarkkinoiden toteuttamiseen. Osana uutta lähestymistapaa standardointi täydentää eurooppalaista lainsäädäntöä ja edistää teknistä yhdenmukaistamista mahdollistaen siten esteettömän tavarakaupan EU:n sisällä. EU:ssa on hyväksytty yli 20 uuden lähestymistavan mukaista direktiiviä, joista konkreettinen esimerkki on konedirektiivi.
Standardointi on myös tärkeä väline Lissabonin strategian tavoitteiden toteuttamiseksi. Ottaen huomioon myönteiset kokemukset, joita standardeista on saatu sisämarkkinalainsäädännön yhteydessä, vapaaehtoisiin standardeihin viittaamiseen perustuvaa lähestymistapaa suunnitellaan käytettäväksi myös muilla lainsäädännön aloilla niin sanotun sääntelyn parantamisen yhteydessä. Esimerkkejä tästä ovat ympäristönsuojelua, elintarvikevalvontaa sekä energia- ja liikennealaa koskeva lainsäädäntö.
Standardointi voi lisäksi olla tärkeässä asemassa eurooppalaisen teollisuuden kilpailukyvyn vahvistamisessa, koska se helpottaa eri tekniikkojen yhteentoimivuutta, tasoittaa tietä uusien tekniikkojen käyttöönotolle ja edistää innovaatiotoimintaa.
Eurooppalainen standardointi saa tällä hetkellä taloudellista tukea komissiolta 1980-luvulla annettujen säädösten perusteella. Budjettisääntöjen kehittyminen huomioon ottaen on ehdottoman välttämätöntä saattaa standardoinnin rahoituksen oikeusperusta ajan tasalle. Eurooppalaisen standardoinnin rahoitusta koskevat budjettiresurssit on hyväksyttävä vuosittain talousarviomenettelyn yhteydessä. Kyseiset resurssit ovat tällä hetkellä 19 miljoonaa euroa.
Yhteisön rahoituksen edunsaajia ovat Euroopan standardointielimet CEN, CENELEC ja ETSI, jotka on lueteltu teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/34/EY liitteessä I. Erityistapauksissa tukea voidaan myös antaa muille viranomaisille eurooppalaisen standardoinnin tukemisen kannalta tarpeellisiin toimiin.
Keskustelujen kuluessa monet osapuolet ovat vaatineet, että eurooppalaisessa standardoinnissa on otettava riittävästi huomioon kaikki asian kannalta merkitykselliset edut, kuten kuluttajien, ympäristönsuojelun sekä pienten ja keskisuurten yritysten edut. Komissio yhtyy tähän näkemykseen ja pyrkii parantamaan nykytilannetta.
Päätöksen tarkoituksena ei kuitenkaan ole taata asianomaisten yksittäisten etujen rahoittaminen. Haluan tässä yhteydessä huomauttaa, että esimerkiksi pk-yrityksiä edustavien asiantuntijoiden osallistumista tuetaan pk-yrityksiä koskevassa ohjelmassamme. Sama pätee kuluttajansuojaa, ympäristönsuojelua sekä työsuojelua ja -turvallisuutta edustavien sidosryhmien osallistumiseen. Myös jäsenvaltiot ovat vastuussa asianomaisten sidosryhmien riittävän osallistumisen takaamisesta.
Komissio pitää parlamentin ja neuvoston yhteistyössä laatimia tarkistuksia erittäin myönteisinä. Voimme tukea kaikkia parlamentin tarkistuksia. Haluan esittää erityiskiitokset vielä kerran parlamentin jäsenille ja esittelijälle heidän pyrkimyksistään mahdollistaa ehdotuksen hyväksyminen ensimmäisessä käsittelyssä. 
Zita Pleštinská (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Verheugen, hyvät kollegat, miksi A4-kokoinen paperi mahtuu kirjekuoreen? Miksi SIM-kortit toimivat kaikissa matkapuhelimissa? Miksi olisi hyödyllistä, että kaikkialla Euroopan unionissa olisi käytössä samanlaiset pistorasiat? Kun tällaiset asiat toimivat kitkattomasti, ne ovat niin itsestään selviä, että tuskin huomaamme niitä.
Tällaisten näennäisesti yksinkertaisten asioiden toimiminen edellyttää kuitenkin, että joku pohtii näitä asioita perusteellisesti, ja tämä "joku" on eurooppalainen standardointijärjestelmä, joka koostuu kolmesta eurooppalaisesta ja 29 kansallisesta standardointijärjestöstä sekä yli 60 000 asiantuntijasta. Ne laativat eurooppalaisia standardeja, joista sovitaan yksimielisesti ja jotka perustuvat vapaaehtoiseen sopimiseen.
Yhteisten eurooppalaisten standardien tärkeimpänä tehtävänä on kaupan teknisten esteiden poistaminen ja sisämarkkinoiden toiminnan edistäminen, joten standardointipolitiikkaan pitäisi suhtautua uudistetun Lissabonin strategian tavoitteiden saavuttamiseen tähtäävän EU:n politiikan yhtenä kulmakivenä. Eurooppalainen standardointi on nyt 20 vuoden ajan tehostanut merkittävästi eurooppalaista lainsäädäntöä, mikä on etupäässä niin sanottujen uuden lähestymistavan mukaisten direktiivien ansiota. Uuden lähestymistavan yhteydessä laaditut direktiivit koskevat ainoastaan perusturvallisuusvaatimuksia, kuluttajansuojaa ja ympäristönsuojelua. Tekniset vaatimukset on määritetty yksityiskohtaisissa teknisissä standardeissa. Arvoisa komission jäsen Verheugen, tämä on oikea tapa saavuttaa hyvä eurooppalainen lainsäädäntö.
Työskennellessäni arkkitehtina standardit olivat väline, jota käytin työssäni. Ne toimivat vertailukohtana rakennusten suunnittelulle, arvioinnille ja hyväksymiselle. Tämä oli yksi syy siihen, miksi otin vastaan tehtävän laatia Euroopan parlamentille mietintö eurooppalaisen standardoinnin rahoitusta koskevasta Euroopan komission ehdotuksesta. Päätöksen tavoitteena on luoda yhtenäinen oikeudellinen kehys kyseisen rahoituksen myöntämiselle.
Vaikka eurooppalainen standardointi on välttämätöntä sisämarkkinoiden toiminnan kannalta, nimenomaisesti standardoinnin rahoittamiseen keskittyvää oikeusperustaa ei tähän saakka ole ollut olemassa. EU:n osuus eurooppalaisten standardien rahoituksesta on tällä hetkellä 2 prosenttia, kansallisten standardointijärjestöjen noin 5 prosenttia ja yritysten 93 prosenttia, mikä koostuu ensisijaisesti asiantuntemuksen tarjoamisesta. Jäsenvaltioilla on oma tehtävänsä teknisessä standardoinnissa siinä mielessä, että niiden on turvattava eurooppalaisten standardien hyväksyminen kansallisissa järjestelmissä. Olen tyytyväinen, että kotimaani Slovakia on ollut johtavia jäsenvaltioita eurooppalaisten standardien saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä Slovakiassa annetun teknisiä standardeja koskevan lain ansiosta.
Olen vakuuttunut siitä, että eurooppalainen standardointi on järjestelmä, joka auttaa suotuisan liiketoimintaympäristön luomisessa. Liike-elämän edustajat ja muut asianomaiset tahot tiedostavat yhä voimakkaammin teknisen standardoinnin aseman liikemaailmassa. Parlamentin on ensisijaisesti varmistettava, että pienet ja keskisuuret yritykset, erityisesti mikroyritykset ja kaupankäyntiä harjoittavat yritykset, pystyvät hyödyntämään eurooppalaisia standardeja tehokkaasti. On Euroopan unionin etujen mukaista tukea taloudellisesti näiden standardien kääntämistä kaikille virallisille kielille sekä antaa tasavertaiset ja avoimet mahdollisuudet tutustua standardeihin erityisesti uusien jäsenvaltioiden pienille yrityksille, joilla ei ole taloudellisia resursseja eikä henkilöstöresursseja asiantuntemusta vaativien standardien kääntämiseen. Olisi hyödyllistä, jos pk-yrityksillä olisi käytettävissään käsikirjoja, joissa standardit selitetään.
Euroopan parlamentin, Euroopan komission, neuvoston ja muiden asianomaisten järjestöjen seitsemän kuukauden ajan käymät keskustelut ovat saaneet minut vakuuttuneeksi siitä, että tämä ongelma on ottanut sille kuuluvan paikan EU:n politiikassa. Tuin hyväksymisprosessissa kaikkia ehdotettuja tarkistuksia, jotka auttoivat parantamaan komission ehdotusta. Olen tyytyväinen kaikilta esittelijöiltä, erityisesti varjoesittelijä Edit Herczogilta ja teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan lausunnon valmistelijalta Paul Rübigiltä, saamaani suunnattomaan apuun. Sallikaa minun myös kiittää neuvoston ja komission edustajia heidän esimerkillisestä avustaan ja halustaan saavuttaa yksimielisyys aivan alusta lähtien, mikä on mahdollistanut eurooppalaista standardointia koskevan rahoituskehyksen perustan luomisen ensimmäisessä käsittelyssä. Lopuksi haluan todeta olevani vakuuttunut siitä, että mietintöni ja parlamentin sille osoittama tuki johtavat riittävän rahoituksen myöntämiseen eurooppalaiselle standardoinnille, joka osaltaan yksinkertaistaa kaikkien EU:n kansalaisten elämää ja tekee siitä turvallisemman. 
Yannick Vaugrenard (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, vaikka tuenkin budjettivaliokunnan lausunnon valmistelijan ominaisuudessa yleisesti ottaen komission omaksumaa lähestymistapaa, haluan korostaa tämän asian poliittista ulottuvuutta ja, jos saan, osoittaa kaksi puutetta.
Euroopan komissio on kahden vuoden ajan pyrkinyt kehittämään standardointia terveys-, sosiaali-, yhteiskunta- ja ympäristöpalvelujen yhteydessä. Se aikoo hyödyntää standardointityötä laajemmin palvelualalla säilyttäen samanaikaisesti mietinnössä mainittujen elinten monopoliluonteen – mikä on mielestäni valitettavaa – vaikka standardoinnissa on tähän saakka keskitytty etupäässä pelkästään teollisuustuotteisiin.
Kun standardeja tarkastellaan nimenomaisesti palvelualan yhteydessä, havaitaan, että ne korvaavat usein eurooppalaisen lainsäädännön yhdenmukaistamisen, mikä on huolestuttavaa. Miten tarpeellista, ja myös olennaista, standardointi onkin, sitä ei voida asettaa etusijalle lainsäädäntöön nähden. Näitä standardeja edellytetään kaikissa eurooppalaisissa tarjouskilpailuissa, mutta tähän asti yksinomaan valmistajat ovat laatineet niitä vailla minkäänlaista demokraattista valvontaa. Standardit voivat näin ollen estää markkinoille pääsyn, mitä emme voi hyväksyä.
Tämän vuoksi on tärkeää varmistaa erityisesti, että kaikki osapuolet voivat todella osallistua kyseisten elinten työhön. Näihin kuuluvat tietysti valmistajat, mutta myös kuluttajayhdistykset, asiakkaat, paikallisviranomaisten edustajat tai jopa ympäristönsuojelujärjestöt. Tätä huolenaihetta käsitellään kylläkin kompromissitarkistuksissa, mutta vain hyvin suppeasti.
Toisaalta olin sitä mieltä, että julkisen rahoituksen osalta Euroopan parlamentille olisi tiedotettava vuosittain tosiasiallisesti toteutetusta standardointiprosessista. Eurooppalaiset standardointijärjestöt ovat itse asiassa yleishyödyllisiä järjestöjä, jotka saavat julkista tukea yhteisöltä. Tässä ominaisuudessa niiden on tietysti täytettävä avoimuutta koskevat velvoitteet. Tätä kysymystä koskevassa kompromissitarkistuksessa todetaan, että komission on arvioitava standardointitoimia ainakin kerran viidessä vuodessa, mikä ei ole selvästikään riittävän usein.
Arvoisa puhemies, tässä olivat havaintoni muutamaan sanaan tiivistettyinä. Haluan onnitella vilpittömästi esittelijää ja koordinaattoreita laadukkaasta työstä, mutta pahoittelen sitä, ettei monimuotoisuutta ole kannustettu riittävästi ja että standardointitoimia on määrä arvioida näin harvoin. 
Paul Rübig (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, aloitan kiittämällä esittelijä Pleštinskáa erinomaisesta ja moitteettomasta yhteistyöstä teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan kanssa ja vaikuttavasta lopputuloksesta. Haluan kuitenkin myös kiittää komission jäsentä Verheugenia, koska hän onnistui paremman sääntelyn avulla luomaan uuden välineen, nimittäin eurooppalaisen standardoinnin, jonka avulla tavoite voidaan saavuttaa nopeammin ja tehokkaammin.
Käsittelemme esimerkiksi parhaillaan mobiili-tv:tä, jossa ongelmana on Nokian standardointi vastaan LG:n standardointi. Mobiili-tv:tä varten olisi luotava mahdollisimman pian eurooppalaiset standardit, joiden avulla voimme nousta johtoasemaan globaaleilla markkinoilla. Toinen esimerkki on taajuuksien myöntäminen digitaalisten lineaaristen järjestelmien alalla. Nopeasti, tehokkaasti ja hyvin toteutettuna standardointi tarjoaa mahdollisuuksia hankkia markkinaosuuksia tällä alalla. Kolmas esimerkki on matkapuhelinten laturit, joita ei ole standardoitu myöskään riittävästi. Toimintatarve tältä osin on suunnaton, ja dramaattista edistystä voitaisiin saavuttaa mittakaavaetujen avulla.
Tästä syystä olen myös tyytyväinen, että pieniin ja keskisuuriin yrityksiin kiinnitetään erityistä huomiota, ja katson, että seuraavaksi tarvitsemme standardointia käsittelevän vihreän kirjan. Tämä antaisi taloudellemme mahdollisuudet täyttää Lissabonin kriteerit huomattavasti nopeammin ja tehokkaammin maailmanlaajuisesti hyväksytyn standardoinnin avulla – yksi parhaista esimerkeistä tästä on GSM-järjestelmä. Asianomaista alaa käsittelevä vihreä kirja voisi antaa meille tilaisuuden osoittaa, missä tulevaisuuden mahdollisuutemme ovat. Tämä on haaste. Parlamentti panee jo tyytyväisenä merkille, että yhteistyömme komission kanssa tässä asiassa on yhtä rakentavaa kuin ennenkin. 
Malcolm Harbour,
   . Arvoisa puhemies, minulla on suuri ilo onnitella ryhmäni puolesta ja valiokunnan koordinaattorin ominaisuudessa jäsen Pleštinskáa hänen ensimmäisestä mietinnöstään parlamentissa. Olen varma, että se on ensimmäinen monista. Olen todella iloinen, että hän on ottanut tämän tehtävän hoitaakseen. On erittäin sopivaa, että esittelijä, joka on kotoisin yhdestä sisämarkkinoiden alalla kaikkein aktiivisimmin toimineista uusista jäsenvaltioista, on paitsi viitoittanut tietä slovakialaisille parlamentin jäsenille myös omaa moraalista arvovaltaa, jota tarvitaan tämän asian viemiseksi eteenpäin.
Tarkasteltaessa sisämarkkinoiden tulostaulua huomataan, että uudet jäsenvaltiot ovat vallanneet kärkisijat niiden jäsenvaltioiden joukossa, jotka ovat saattaneet sisämarkkinalainsäädännön osaksi kansallista lainsäädäntöään ja hyväksyneet eurooppalaiset standardit. Ne saattavat kaikki vanhat jäsenvaltiot häpeään tässä suhteessa. Katsonkin, että esittelijä on tehnyt erinomaista työtä tältä osin. Olen myös iloinen, että olemme päässeet neuvoston ja komission kanssa sovittelua edeltävässä prosessissa yhteisymmärrykseen tämän tärkeän paketin hyväksymisestä ensimmäisessä käsittelyssä.
Tarkastelen seuraavaksi muutamia tähän liittyviä kysymyksiä. Olen eri mieltä kuin budjettivaliokunnan lausunnon valmistelija, joka on ymmärtänyt täysin väärin, mistä tässä kaikessa on kyse. Arvoisa komission jäsen, kuten totesitte, kyse on pitkälti tehokkaiden teknisten standardien kehittämisestä tuotteille. Tämä on yksi ratkaisevista velvoitteistanne komission salkkujen uudelleenjaon yhteydessä. Emme saa kuitenkaan unohtaa, että tämä kaikki on osa sisämarkkinoiden kokonaiskehitystä. Olemme nyt aloittamassa sisämarkkinoiden tulevaisuutta koskevaa erittäin tärkeää uudelleentarkastelua. Yhdyn kollegani Rübigin näkemykseen siitä, että standardointielimillä on ratkaiseva asema sisämarkkinoiden toiminnan tehostamisessa. Ongelmia on yhä olemassa aloilla, joilla jäsenvaltiot eivät tunnusta näitä standardeja. Valmistajien on edelleenkin liian vaikeaa hyötyä yhtenäismarkkinoista.
Minun on kysyttävä läsnä olevien parlamentin jäsenten harvalukuiselta joukolta, miten aiomme luoda työpaikkoja ja kasvua eurooppalaisessa taloudessa, jos emme saa sisämarkkinoita toimimaan kunnolla ja jos emme voi käyttää kaikkia käytettävissämme olevia välineitä ja aseita? Olin hyvin tyytyväinen, että komission puheenjohtaja asetti sisämarkkinoiden toteuttamisen tällä viikolla kansalaistemme palvelemisesta antamassaan lausunnossa ehdottomalle etusijalle. Siellä sen pitäisikin olla. Jos emme saa sisämarkkinoita toimimaan, mitä muuta meidän on tehtävä menestyäksemme globaalissa taloudessa? Standardit ovat osa sitä paitsi Euroopan unionissa myös koko maailmassa.
Kuten esittelijät toteavat yhdessä tarkistuksistaan – ja haluan myös kiittää varjoesittelijä Herczogia hänen työstään – haluamme varmistaa eurooppalaisten standardien oikeudenmukaisen ja avoimen käytettävyyden Euroopan unionin kaikille markkinatoimijoille. 
Edit Herczog,
   . – Arvoisa puhemies, voimme ehkä piakkoin muodostaa oman klubin niistä parlamentin jäsenistä, jotka viettävät iltansa täällä parlamentissa. On mielenkiintoista, että täällä esille nostetut kysymykset ovat aina niitä, joita samat parlamentin jäsenet ovat seuranneet ilta toisensa jälkeen.
Minäkin haluan aloittaa onnittelemalla jäsen Pleštinskáa hänen ensimmäisestä mietinnöstään. Toivon jäsen Harbourin tavoin, että jäsen Pleštinská laatii monia muitakin mietintöjä seuraavina kolmena vuotena, joiden aikana toimimme yhdessä Euroopan parlamentin jäseninä. Haluan kiittää häntä erittäin ystävällisestä ilmapiiristä, jonka hän loi sekä sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnassa että neuvoston kanssa käytyjen keskustelujen ja neuvottelujen kuluessa ja jonka ansiosta meidän oli mahdollista päästä asiasta yhteisymmärrykseen. Tämän ilmapiirin ansiosta meidän on mahdollista päästä yhteisymmärrykseen kaikista kysymyksistä ensimmäisen käsittelyn jälkeen, ja toivottavasti kaikki voivat antaa tukensa tarkistusehdotuksille.
Minun on esitettävä vielä toinen lyhyt huomautus. Jäsen Harbour totesi, että uudet jäsenvaltiot ovat kärkisijoilla sisämarkkinoita koskevien asetusten saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä. Tässä yhteydessä meidän on muistettava komission jäsenen Verheugenin työ kyseisellä alalla, koska ilman häntä emme olisi koskaan pystyneet tekemään tätä näin tehokkaasti. Hän oli tuolloin vastuussa sisämarkkinoiden laajentamisesta.
Mietintöön palatakseni tärkein saavuttamamme tulos on mielestäni se, että käynnistämällä tämän eurooppalaisen rahoituksen pystymme paremmin varmistamaan sisämarkkinoiden tehokkaamman toiminnan ja oikeudenmukaisen kilpailun kaikkien markkinatoimijoiden ja osapuolien kannalta. Olemme myös onnistuneet tässä luomatta liikaa byrokratiaa tai, Luoja varjelkoon, perustamatta uutta toimielintä, kuten niin mielellämme teemme. Pidän henkilökohtaisesti lähestymistavasta, jossa pyritään lisäämään olemassa olevien ja jo tehokkaasti toimivien toimielinten työn tehokkuutta ja saattamaan tämän työn tulokset kaikkien käyttöön verrattain vähin resurssein.
Hyväksyttävänä olevalla säädöksellä turvataan yhtäläiset mahdollisuudet yrityksille yhteisön avun myöntämisen ja julkisten varojen hallinnoinnin osalta sekä avoin ja läpinäkyvä menettely. Samanaikaisesti sillä ehkäistään tarpeetonta byrokratiaa, mikä on, kuten haluan jälleen korostaa, meille äärimmäisen tärkeää sääntelyn parantamista koskevaa ohjelmaa silmällä pitäen. Olen henkilökohtaisesti sitä mieltä, että juuri tämä on merkittävin nyt käsiteltävänä olevalla päätösehdotuksella saavutettu tulos.
On hyvin tärkeää mainita, ettei asianmukainen ja riittävä standardoinnille myönnettävä yhteisön rahoitus ole menoerä vaan puhdas investointi. Se on investointi sisämarkkinoiden toiminnan tehostamiseen, eurooppalaisen kilpailukyvyn lisäämiseen, standardoituja tuotteita ja palveluja käyttävien kuluttajien tiedonsaantiin, suojeluun ja turvallisuuden lisäämiseen sekä pk-yritysten markkinatilanteen ja mahdollisuuksien parantamiseen, vaikkei tällä säädöksellä olekaan tarkoitus tukea yksittäisiä pienyrittäjiä, mistä olen täysin samaa mieltä komission jäsenen kanssa.
Haluan vielä kerran ilmaista kiitollisuuteni kaikkien niiden henkilöiden yhteistyöstä, joiden kanssa minulla on ollut tilaisuus työskennellä tämän säädöksen parissa. Toivon, että saamme tulevaisuudessa monia muita tämänkaltaisia säädöksiä ja että erityisesti REACH-asetus muotoutuu jatkossa tämänsuuntaisesti. 
Alexander Lambsdorff,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, 1980-luvun puolivälistä lähtien eurooppalainen standardointi on mahdollistanut sekä teollisuustuotteiden vapaan liikkuvuuden Euroopan yhteisössä että kuluttajien ja työntekijöiden suojelun korkean tason.
Eurooppalainen standardointi täydentää EU:n politiikan keskeisiä tavoitteita luomalla yksimielisyyttä taloudellisten toimijoiden välille ja se on nyt onnistunut vakiinnuttamaan asemansa noin 20 teollisuudenalalla. Tämä on huomattavasti yksinkertaistanut prosessia, jossa sisämarkkinoilla tarjottavista tavaroista ja palveluista tehdään sekä vertailukelpoisia että yhteensopivia, ja täten komission taloudellinen tuki eurooppalaiselle standardoinnille ja sen jatkuva kehittäminen ansaitsevat tukemme.
Kolmen eurooppalaisen standardointielimen eli CEN:n, CENELECin ja ETSIn luettelo käsittää nykyään yli 15 000 standardia ja muita eurooppalaisia eritelmiä. Tämä standardointityö on usein tehnyt kyseisiä aloja koskevan yksityiskohtaisen yhteisön lainsäädännön tarpeettomaksi, eikä lainsäädäntöä toisinaan tarvitse antaa lainkaan.
Standardointi pitäisi tästä syystä ymmärtää olennaisena osana jatkuvia pyrkimyksiä parantaa lainsäädäntöä ja siten osana kasvuun ja työllisyyteen tähtäävää politiikkaa. Sisämarkkinanäkökulman lisäksi eurooppalaisella standardoinnilla voidaan tukea monia eri yhteisön politiikkaan kuuluvia toimia, joilla on mahdollista lisätä eurooppalaisten yritysten kilpailukykyä.
Tämä pätee erityisesti kauppapolitiikkaan, liikenteeseen, ympäristöön ja matkustusasiakirjojen turvallisuuteen. Tutkimuksen ja teknologisen kehityksen alalla selkeitä yhteisiä standardeja tarvitaan teknisen asiantuntemuksen lähteenä ja markkinavälineenä. Näin on mahdollista luoda yhteinen kauppakieli, kuten muutamien kollegojen jo mainitsemien GSM:n ja Galileon kohdalla on tapahtunut.
Tästä myönteisestä arviosta huolimatta eurooppalaista standardointia ja sen institutionaalista kehystä on parannettava ja vahvistettava. Uuden varainhoitoasetuksen säännöksissä edellytetään selkeän, aukottoman ja yksityiskohtaisen oikeusperustan luomista eurooppalaiselle standardoinnille. Uskon kompromissiehdotuksen pystyvän täyttämään nämä vaatimukset. Kaikki asian käsittelyyn osallistuneet toimijat ja erityisesti esittelijä Pleštinská ansaitsevat kiitokset rakentavasta yhteistyöstään.
Suositan ryhmälleni aikaansaadun kompromissin tukemista ja olen varma, että ehdotus hyväksytään jo ensimmäisessä käsittelyssä. Olen muuten sitä mieltä, että meidän pitäisi käydä tätäkin keskustelua Strasbourgin sijasta Brysselissä. 
Zuzana Roithová (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, teknisessä yhdenmukaistamisessa ei ole kyse vain kaupan ja arkielämän teknisten esteiden poistamisesta vaan myös kuluttajansuojan korkean tason turvaamisesta kaikissa jäsenvaltioissa. Esimerkiksi sen jälkeen, kun eurooppalainen leikkikenttiä koskeva standardi otettiin käyttöön vuonna 1997, lasten vammat vähenivät yli 25 prosenttia Itävallassa. Tämän direktiivin tavoitteena ei ole perustaa uutta virastoa vaan ottaa käyttöön oikeudellinen kehys standardointielinten järjestelmälliselle rahoittamiselle. On monia syitä, miksi näille elimille on myönnettävä riittävä rahoitus, mutta mainitsen niistä vain yhden. Standardointielimillä on hyvin rajalliset kansalliset budjetit uusissa jäsenvaltioissa Saksaan, Ranskaan tai Yhdistyneeseen kuningaskuntaan verrattuna, ja ne joutuvat myös kantamaan käännöskustannuksista aiheutuvan taakan. Tämä johtuu siitä, että standardit sisällytetään kaikkien jäsenvaltioiden kansalliseen lainsäädäntöön, mutta uusille jäsenvaltioille ne ovat saatavilla vain englanniksi, saksaksi tai ranskaksi. Pienillä yrityksillä ei tietenkään ole resursseja aikaa vieviin käännöksiin. Jos haluamme siis varmistaa, että kaikki yritykset hyödyntävät näitä arvokkaita standardeja, niiden on oltava saatavilla kaikilla virallisilla kielillä. Olette varmastikin samaa mieltä siitä, että on Euroopan yhteisön etujen mukaista osallistua kyseisistä käännöksistä aiheutuvien kustannusten rahoittamiseen.
Pidän komission ehdotusta suuressa arvossa. Esittelijä on lisäksi tehnyt siihen arvokkaita lisäyksiä, joilla esimerkiksi autetaan pk-yrityksiä. Hän myös ehdottaa toimia, joilla lisätään valvontaa ja avoimuutta uuteen rahoitukseen liittyen. Haluan näin ollen kiittää jäsen Pleštinskáa. Arvostan erityisesti mietinnön valmistelussa osoitettua huolellisuutta ja harkintaa ja huomautan, että esittelijällä on ollut tärkeä asema laadittaessa tarkkaan harkittua ehdotusta, joka on kiistaton ja palvelee EU:n kansalaisia hyvin. 
Andreas Schwab (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, on jo melko myöhä, ja kollegani ovat esittäneet monia hyviä huomioita. Haluan näin ollen ensinnäkin kiittää myös omasta puolestani esittelijää ja onnitella häntä vilpittömästi vaikeasta työstä, jota hän on tehnyt. Koordinaattorin sijaisen ominaisuudessa katson, että tämä on tärkeä askel.
Huominen äänestys on tulosta epävirallisesta kolmikantamenettelystä, jonka tavoitteena on saattaa eurooppalaisen standardoinnin rahoitusta koskeva kysymys onnistuneesti päätökseen ensimmäisessä käsittelyssä. Esittelijän aikaansaama kompromissi on mielestäni kunnioitettava. Huolimatta kaikista myönteisistä näkökohdista, joita useat parlamentin jäsenet ovat tuoneet esiin, rohkenen kuitenkin esittää yhden kriittisen huomautuksen.
Kokemus on toistuvasti osoittanut, että talous, joka etupäässä hyötyy EU:n sisämarkkinoiden yhdenmukaistamisesta, osallistuu näihin sääntöihin ja kiistatta tarvitsee niitä pikaisesti, minkä vuoksi meidän Euroopan parlamentin jäsenten on tuettava tätä prosessia. Kokemus on kuitenkin samoin osoittanut, etteivät monet kansalaiset, kuten eivät myöskään monet kunnan- tai kaupunginjohtajat tai muut taloudelliset toimijat, ymmärrä näitä sääntöjä siten kuin ne on tarkoitettu. On joitakin sääntöjä, kuten standardiehdotus rikollisuuden ehkäisemisestä kaupunki- ja rakennussuunnittelun avulla, joita kunnan- tai kaupunginjohtajat vastustavat, eivätkä mielestäni täysin perusteettomasti.
Tämän vuoksi pidin myönteisenä esittelijän alkuperäistä ehdotusta, jonka mukaan standardoinnin kustannukset kohdistuisivat huomattavasti enemmän tosiasiallisesti aiheutuneisiin kustannuksiin. Aiempien kokemusten vuoksi tätä ehdotusta ei kuitenkaan onnistuttu saamaan läpi neuvoston ja komission kanssa tehdyssä sopimuksessa. Katson kuitenkin, että meidän Euroopan parlamentin jäseninä on täysin soveliasta varmistaa, että standardoinnilla todellakin on parlamentaarinen legitimiteetti silloin, kun se vaikuttaa kansalaisiin, ja että standardointia voidaan myös toteuttaa itsehallinnoinnin keinoin, kun kyseessä ovat vain taloudelliset toimijat. Tässä suhteessa toivon, että voimme edistyä myös näissä kysymyksissä sisämarkkinastrategian yhteydessä – jota paitsi komissio myös epäilemättä parlamentti käsittelee tulevina kuukausina. 
Milan Gaľa (PPE-DE ).
   – Haluan aloittaa kiittämällä kollegaani, slovakialaista parlamentin jäsentä Pleštinskáa, tämän perusteellisen mietinnön valmistelemisesta. Eurooppalaisella standardoinnilla on tärkeä asema kaupan teknisten esteiden poistamisessa ja siten eurooppalaisten yhtenäismarkkinoiden kehityksen edistämisessä. Tekniset standardit korvaavat yksityiskohtaiset säännökset ja yksinkertaistavat sääntöjä, mikä tekee viime kädessä koko EU:n taloudesta kilpailukykyisemmän. Pakollisten perusvaatimusten määrittelemisellä varmistetaan myös kuluttajien, terveyden ja ympäristön suojelun korkea taso.
Standardointi on ehdottoman välttämätöntä sellaisilla aloilla kuin terveydenhuolto, liikenne, televiestintä tai sähkötekniikka. Esimerkiksi terveydenhuollossa on käytössä noin 10 000 erilaista lääkinnällistä laitetta, ja tällä alalla eurooppalaisilla standardeilla on tärkeä sääntelytehtävä. Standardeissa esitetään yksityiskohtaiset määritelmät vaatimuksista, joilla turvataan potilasturvallisuuden korkea taso, ja niillä myös kannustetaan innovaatiotoimintaa. Yli 80 prosenttia kyseisellä alalla toimivista yrityksistä on pk-yrityksiä, minkä vuoksi arvostamme esittelijän pyrkimyksiä varmistaa eurooppalaisten standardien tasavertainen käytettävyys tälle toimijoiden ryhmälle.
Vuodesta 1985 lähtien, jolloin "uusi lähestymistapa" eurooppalaisiin standardeihin hyväksyttiin, on annettu yli 15 000 standardia. Euroopan unioni osallistuu kuitenkin vain vähäisessä määrin eurooppalaisen standardoinnin kokonaisrahoitukseen, vaikka tutkimukset ovat osoittaneet, että talouden standardoinnista saamat hyödyt ovat paljon kustannuksia suuremmat. Tästä syystä EU:n on tärkeää tarjota huomattava osa rahoituksesta koko järjestelmälle paitsi Euroopan unionissa myös kansainvälisellä tasolla. 
Árpád Duka-Zólyomi (PPE-DE ).
   – Kuten uudistetussa Lissabonin strategiassa selvästi todetaan, yhteisönlaajuiset säännöt, joilla vahvistetaan teknisen standardoinnin yhdenmukaista tulkintaa ja toteuttamista, ovat hyvin tärkeitä välineitä edellytysten luomisessa ja säilyttämisessä politiikan toteuttamiselle ja siten yhteisön kilpailukyvyn ja jatkuvan kestävän kehityksen turvaamiselle.
Voimme pitää teknistä standardointia kehityksen sitovana osatekijänä monilla aloilla, kuten tutkimuksessa, teollisuudessa, taloudessa ja terveydenhuollossa, ja ennen kaikkea yhteisen edun mukaisena, koska standardointi palvelee kaikkia, vaikkei se olisikaan heti ilmeistä. Ymmärrämme standardien tärkeyden vasta, kun jokin asia ei toimi kunnolla. Muistan, miten uudet jäsenvaltiot joutuivat äskettäin rakentamaan tekniset järjestelmänsä uudelleen. Slovakiassa tämä tarkoitti yli 25 000 teknisen standardin tarkistamista, minkä yhteydessä lähes puolet niistä heitettiin romukoppaan ja 15 000 kansallista standardia sisällytettiin jäljelle jääneisiin, mikä vaati suuria investointeja. Meidän on korostettava kansainvälisesti tunnustetun ja jo pitkään toimineen Slovakian standardointi-instituutin suurta panosta tässä työssä.
Edessämme on nyt merkittävä tehtävä parantaa eurooppalaisen standardoinnin rahoitusta. Standardoinnilla tuetaan erityisesti eurooppalaisen teollisuuden kilpailukykyä ja maailmanlaajuista kilpailua koskevaa EU:n politiikkaa. Tästä syystä nyt käsiteltävänä oleva päätös on äärimmäisen tärkeä. Teknisten standardien monimutkaisen, laajan ja dynaamisesti toimivan mekanismin rakentaminen, yhteensovittaminen ja parantaminen edellyttää selkeää, rationaalista ja riittävää taloudellista tukea.
Lopuksi haluan kiinnittää huomiota jäsen Pleštinskán ansiokkaisiin ja rakentaviin pyrkimyksiin. Hän on onnistunut luomaan yksimielisyyttä tässä tärkeässä kysymyksessä. 
Günter Verheugen,
   – Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, haluan esittää erityiskiitokset erittäin rakentavasta hengestä, joka on ollut tunnusomaista tälle keskustelulle, ja sen seurauksena syntyneestä yksimielisyydestä.
Tämä on hyvin tärkeää, koska tekninen standardointi on asia, jonka EU:n kansalaiset, hämmästyttävää kyllä, tuomitsevat usein täysin väärin. Me kaikki olemme nähneet, miten tietyt standardit on leimattu julkisessa poliittisessa keskustelussa eriskummallisiksi esimerkeiksi "liiallisesta eurooppalaisesta sääntelystä". Tänä iltana on aivan oikein huomautettu, että EU:n kansalaiset kokisivat suuren yllätyksen, jos tätä välinettä ei olisi olemassa, koska päivittäinen elämämme ei enää sujuisi eivätkä useimmat taloudenalat toimisi ilman sitä. Kyseessä on hyvin nykyaikainen väline ja oikeudellisesta näkökulmasta katsottuna hyvin joustava väline, jonka käyttäminen on vapaaehtoista. Meidän pitäisikin kysyä – ja viittaan tässä yhteydessä budjettivaliokunnan lausunnon valmistelijan, jonka kanssa olen eri mieltä, esittämään huomautukseen – onko aina tarpeen turvautua heti koviin lainsäädännöllisiin panoksiin, toisin sanoen säädöksiin, kun haluamme säännellä jotakin asiaa, vai otettaisiinko oman yhteiskuntamme oikeus vapauteen paljon paremmin huomioon antamalla vastuu teknisistä standardeista niiden käsiin, jotka tarvitsevat standardeja, ja vain laatimalla poliittiset suuntaviivat, joissa todetaan säännön tarpeellisuus.
Haluan ilmoittaa teille vielä kerran tänä iltana poliittisen aikomukseni hyödyntää kokemusta, jota olemme saaneet uudesta lähestymistavasta viimeisten 20 vuoden aikana, tämän eurooppalaisen lainsäädännön nykyaikaisen välineen ulottamisessa koskemaan muita sisämarkkina-aloja sekä muita politiikan aloja.
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 11.30. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Berèsin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A6-0136/2006) Euroopan keskuspankin johtokunnan jäsenen nimittämisestä (C6-0071/2006 – 2006/0801(CNS)). 
Pervenche Berès (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Euroopan parlamentti pitää Euroopan keskuspankin demokraattista valvontaa erittäin tärkeänä. Uskoakseni kaikkien talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsenten mutta myös komission jäsenen puolesta haluaisin, jos sallitte, yksinkertaisesti pahoitella sitä, että tätä keskustelua käydään näin myöhäisenä ajankohtana. Jos haluamme, että rahapoliittinen vuoropuhelu otetaan vakavasti, niinkin tärkeää päätöstä kuin johtokunnan jäsenen korvaamista ei mielestämme pitäisi tehdä näin myöhäisenä ajankohtana. Sitäkin suuremmalla syyllä, koska meidän on määritettävä tänään kantamme kysymykseen, josta neuvosto on esittänyt meille suosituksensa ja joka koskee sellaisen johtokunnan jäsenen korvaamista, joka on kuulunut EKP:n johtokuntaan koko sen toiminnan ajan. Kyseessä on lisäksi viimeinen ennen vuotta 2010 tehtävä nimitys. Kyseinen nimitys on näin ollen tärkeä rahapolitiikan sisällön kannalta.
Talous- ja raha-asioiden valiokunnan esittelijänä minun on huomautettava parlamentissa, että Ecofin-neuvostossa toimitetun äänestyksen jälkeen kyseisen elimen esittämän ehdokkaan, jonka nimitys Eurooppa-neuvoston on vahvistettava, oli saatava äänestyksessä enemmistön tuki tullakseen esitellyksi Euroopan parlamentin tukemana ehdokkaana. Tässä kuulemismenettelyssä ehdokkaalta edellytetään tarvittavaa arvovaltaa sekä ammattikokemusta rahatalouden tai pankkitoiminnan alalla. Nämä ovat perustamissopimuksen ehdot. Meille esitetty ehdokas täyttää selvästi nämä kriteerit.
Talous- ja raha-asioiden valiokunnan työn liikkeelle panevana voimana oli itse asiassa suuressa määrin tietynlainen levottomuus; se liittyi olosuhteisiin, joissa keskustelua käytiin neuvostossa. Aikana, jolloin kaikki tunnustavat rahapolitiikan itsenäiseksi politiikaksi, poliittisella vallalla ei ole paljonkaan sananvaltaa ja käytännössä kaikki euroryhmän ja Ecofin-neuvoston jäsenet ovat arvostelleet rahapolitiikkaa korkojen nostamisesta, tästä nimityksestä ei ole käyty minkäänlaista keskustelua. Tämän vuoksi samaan aikaan kun arvioimme ehdokkuutta, lähetimme Ecofin-neuvoston puheenjohtajalle Karl-Heinz Grasserille kirjeen, jonka pääkohdat haluaisin käydä läpi täällä parlamentissa.
Tutkimme johtokunnan jäsenten valintamenettelyä ja esitämme näin ollen neuvostolle kysymyksen kahdesta kyseistä menettelyä koskevasta näkökohdasta. Ensimmäinen koskee järjestelmää, jossa johtokunnan jäsenyys kiertää kansallisuuden perusteella. Ymmärrän, että euroalueen tärkeimpien talouksien on oltava edustettuina johtokunnassa, mutta kaikki talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsenet eivät ole tätä mieltä. Talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsenet nostivat joka tapauksessa esiin kysymyksen, miten euroalueen jäsenvaltiot ovat edustettuina johtokunnassa, kun taas kysymystä johtokunnan koosta ei mainittu.
Toiseksi valiokuntamme jäsenet olivat huolestuneita myös johtokunnassa edustettuina olevien henkilöiden taustojen moninaisuudesta, mikä perustuu ajatukseen siitä, että EKP:n johtokunnassa saatetaan tarvita taustoiltaan erilaisia ihmisiä, jotta kun koko euroalueen rahapolitiikka on vaakalaudalla, kaikki erilaiset näkemykset voidaan tuoda esille.
Valiokuntamme mielestä neuvoston pitäisi pitkällä aikavälillä pystyä käymään todellista ja avointa keskustelua kulloisenkin jäsenvaltion esittämän ehdokkaan profiilista ja laatimaan sitä koskevia suuntaviivoja. Jäsenvaltiolla olisi näin mahdollisuus nimittää jäsen kunnioittamalla euroalueen jäsenvaltioiden moninaisuutta. Katsomme, että Euroopan parlamentilla pitäisi olla oikeus äänestää nimityksen hyväksymisestä, kuten komission jäsenillä.
Tässä hengessä laadimme kirjeen Ecofin-neuvoston puheenjohtajalle. Uskon, että kaikki talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsenet, koko parlamentti takanaan, suhtautuvat avoimesti neuvoston kanssa käytävään vuoropuheluun, jonka ansiosta voisimme hyödyntää parempaa ja täysin tyydyttävää nimittämismenettelyä vuonna 2010. 
Alexander Radwan,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Saksan keskuspankin varapääjohtaja Stark on vakuuttava ehdokas Euroopan keskuspankin johtokuntaan. Hän oli Saksan valtiovarainministeriön valtiosihteerinä mukana luomassa edellytyksiä euron käyttöönotolle ja on, niin sanoakseni, yksi euron perustajista. Kuulemistilaisuudessa kävi lisäksi ilmi erittäin myönteinen seikka, nimittäin se, että hän on vannoutunut eurooppalainen. Tämä seikka pitäisi myös mainita tässä yhteydessä.
Hän kannattaa jatkuvuutta Euroopan keskuspankissa ja riippumattomuuden tavoitetta, joka on erityisen tärkeä aikana, jolloin EKP:hen yritetään yhä voimakkaammin kohdistaa ulkoisia vaatimuksia. Hän kannattaa alhaista inflaatioastetta, vakaata valuuttaa sekä vakaus- ja kasvusopimusta, joka on hyvin tärkeä juuri nyt, kun jäsenvaltioiden on vaikea saada aikaan säästöjä.
Euroalueen laajentumisen ollessa aivan kulman takana jatkuvuus on ensisijainen näkökohta. Euroalueen laajentumisesta puheen ollen haluan todeta, että Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä pitää tässä yhteydessä erittäin myönteisenä komission jäsenen Almunian tämänpäiväistä päätöstä.
Parlamentin roolista on myös keskusteltu. Minäkin haluaisin nähdä parlamentin roolia vahvistettavan ja haluan korostaa, että varapääjohtaja Stark totesi nimenomaisesti, että parlamentin rooli on hyvin tärkeä hänelle. Toivon hänen toimivan tulevaisuudessa vastaavasti EKP:n johtokunnassa, kun Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitean (CESR) selvitystoimintaa käsittelevälle ulkoiselle asiantuntijaryhmälle annetaan jälleen toimeksianto, kuten aivan äskettäin tapahtui. Seuraamme, antaako hän todellakin parlamentille ehdottoman etusijan. Tämä vain sivuhuomautuksena.
Asia, johon parlamentin ei kuitenkaan pitäisi tulevaisuudessa paneutua, on ehdokkaan perusasenteiden selvittäminen, ja tämän vuoksi meidän pitäisi harkita huolellisesti, miten asiat hoidetaan tulevaisuudessa. Tarvitsemme ehdokkaita, joilla on hyvä imago ja asianmukainen kokemus, kuten varapääjohtaja Starkilla. Kyse ei saa olla siitä, kuka jakaa henkilökohtaiset poliittiset näkemyksemme ja kuka ei. Tämä ei ole parlamentin tehtävä, enkä lähtisi tälle tielle. Annan tukeni tavoitteelle, jonka mukaan pyritään varmistamaan, ettei Euroopan keskuspankissa ole kansallisia läänityksiä. Meidän on kuitenkin myös varmistettava, että sekä suuret että pienet taloudet ovat tasavertaisesti edustettuina EKP:n johtokunnassa.
Lopuksi toivotan varapääjohtaja Starkille kaikkea menestystä uudessa työssä, jonka toivomme hänen ottavan vastaan – euron ja Euroopan unionin tähden. Toivomme hänen hoitavan merkittävää salkkuaan EKP:n neuvostossa asianmukaisen tehokkaasti. 
Ieke van den Burg,
   . Arvoisa puhemies, liike-elämän johtavissa piireissä myönnetään yhä laajemmin, että on välttämätöntä huolehtia moninaisuudesta yritysten johtokunnissa ja hallintoneuvostoissa. Koulutustaustan, työkokemuksen, iän, sukupuolen ja kansallisuuden muodossa ilmenevä moninaisuus takaa vastaanottavaisemman, valppaamman ja luovemman yhteistyön kuin uusien samantyyppisten henkilöiden palkkaaminen.
Saksan keskuspankin johtajana toimineen johtokunnan jäsenen korvaaminen toisella samaisen pankin johtajalla ei lupaa paljonkaan moninaisuutta eikä luovuutta. Jos kyse olisi ollut nopeasti muuttuvassa toimintaympäristössä toimivasta yrityksestä, olisin neuvonut EKP:tä tarkastelemaan tätä moninaisuuden näkökohtaa, kun se laati profiilia uutta johtokunnan jäsentä varten. EKP ei kuitenkaan ole yritys, ja sen politiikkaa jatketaan muuttumattomana. Ilmeisesti ajatellaan, että EKP:n pitäisi säilyä ikuisesti sellaisena kuin se oli perustamisensa aikoihin.
Kritisoin avoimesti tätä dynaamisuuden puutetta rahapolitiikan kehittämisessä, vaikka olenkin samaa mieltä siitä, ettei kyseistä kritiikkiä pitäisi kohdistaa vain EKP:hen vaan myös poliittisiin päätöksentekijöihin, Ecofin-neuvostoon ja jäsenvaltioiden hallituksiin, jotka eivät nykyään vaikuta kovinkaan innostuneilta Euroopan tasolla tapahtuvasta makrotaloudellisesta koordinoinnista, joka täydentää niiden yhteistä rahapolitiikkaa.
Tämäniltaisessa keskustelussa ei kuitenkaan ole kyse EKP:n politiikasta ja euroalueesta sinänsä vaan uuden Saksan keskuspankin jäsenen nimittämisestä EKP:n johtokuntaan. Talous- ja raha-asioiden valiokuntamme tehtävänä on ainoastaan arvioida ehdolle asetettujen ehdokkaiden ominaisuuksia ja pätevyyttä, eikä meillä ole paljon sanottavaa tässä keskustelussa, koska ehdokas täyttää kriteerit ja suoriutui hyvin kuulemistilaisuudesta.
Poliittisessa ryhmässäni, PSE-ryhmässä, olemme kiinnostuneempia keskustelemaan tähän nimitykseen johtavasta menettelystä. Aikomuksenamme oli alun perin tehdä näin nyt käsiteltävänä olevassa mietinnössä, ja olimme pettyneitä, ettei valiokunnan enemmistö tukenut aikomustamme. Tästä syystä äänestimme valiokunnassa tyhjää. Kyseisen valiokunnan kokouksen jälkeen pidetyssä koordinaattorien kokouksessa sovimme yhdessä kirjoittavamme kirjeen puheenjohtaja Grasserille sekä käynnistävämme perinpohjaisemman keskustelun nimitysmenettelystä, erityisesti Euroopan parlamentin roolin kehittämisestä ja vahvistamisesta tällaisissa nimitysmenettelyissä.
Euroopan parlamentin on hyvin tärkeää toimia vastapainona mielestäni voimakkaalle uudelleenkansallistamiseen tähtäävälle ja yhdentymisen vastaiselle suuntaukselle, joka on havaittavissa tavassa, jolla jäsenvaltiot käsittelevät näitä kysymyksiä. On selvää, mihin arvostelumme etupäässä kohdistuu: on selviä todisteita siitä, että suurilla jäsenvaltioilla on EKP:n johtokunnassa "varatut paikat". Keskustelua ei käydä ehdokkaiden profiileista ja salkuista eikä tästä taustojen moninaisuudesta, eikä valinnanvapautta ole. Nimityskysymystä käsitellään A-kohtana neuvoston keskustelussa, ja Euroopan parlamentilla on hyvin rajallinen rooli.
Toivomme, että jos saamme tilaisuuden esitellä enemmän ehdotuksia, komissio, neuvosto ja EKP ovat valmiita keskustelemaan kanssamme tämän nimitysmenettelyn muuttamisesta. Toivomme kuitenkin erittäin hyvää yhteistyötä kenen tahansa jäsen Radwanin esittämän ehdokkaan kanssa. 
Wolf Klinz,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä suhtautuu myönteisesti ehdotukseen nimittää professori Jürgen Stark Euroopan keskuspankin johtokunnan jäseneksi. Jäsen Berèsin esittelemässä mietinnössä esitetään selkeästi tämä myönteinen arvio, ja ryhmämme antaa näin ollen mietinnölle tukensa. Varapääjohtaja Stark antoi vakuuttavat kirjalliset vastaukset talous- ja raha-asioiden valiokunnan esittämään kyselylomakkeeseen. Valiokunnassa 18. huhtikuuta järjestetyssä kuulemistilaisuudessaan Stark osoitti jälleen kerran olevansa erinomainen ehdokas EKP:n johtokunnan jäseneksi.
Hän on vakuuttava paitsi henkilökohtaisen koskemattomuutensa myös laaja-alaisen kokemuksensa ja erityisesti rahapolitiikkaa koskevan pätevyytensä vuoksi. Varapääjohtaja Starkilla oli merkittävä asema valuuttaunioniprosessin muotoilemisessa vuodesta 1988 vuoteen 2002, jolloin eurosetelit ja -kolikot otettiin käyttöön. Hän on siten yksi vakaus- ja kasvusopimuksen arkkitehdeistä ja torjunut johdonmukaisesti ja selvästi sopimuksen vesittämisen.
Me Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmässä olemme tyytyväisiä siihen, että varapääjohtaja Stark on tunnettu Euroopan keskuspankin riippumattomuuden puolustaja ja pitää hintojen vakautta ehdottoman ensisijaisena. Hän on ilmoittanut suhtautuvansa yksiselitteisen vakaumuksellisesti valuuttaunionin kulmakiviin, minkä vuoksi voimme olla varmoja siitä, että hän pyrkii eurooppalaisena toimimaan kaikkien hyödyksi. Lisäksi varapääjohtaja Stark on vakuuttanut olevansa valmis käymään avointa vuoropuhelua Euroopan parlamentin kanssa. Me talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsenet luotamme hänen sanaansa.
Haluan esittää puheenvuoroni päätteeksi muutamia kriittisiä huomautuksia, jotka koskevat yksinomaan nimitysmenettelyä ja joilla ei ole mitään tekemistä professori Starkin ehdokkuuden laadun tai hänen henkilönsä kanssa. Vaikka kaikki edelliset puhujat ovat jo huomauttaneet tästä asiasta, pidän sitä niin tärkeänä, että haluan korostaa sitä vielä kerran: tätä nimitystä ei ole edeltänyt kilpailuprosessi, jossa useat hakijat esittelevät ehdokkuutensa, vaan se on neuvoston poliittisen harkinnan tulos. Lisäksi suuret euroalueen jäsenvaltiot näyttävät pitävän Euroopan keskuspankin johtokuntaa eräänlaisena läänityksenä ja sulkevat muiden jäsenvaltioiden edustajat pois jo aivan menettelyn alussa. Talous- ja raha-asioiden valiokunnan puheenjohtaja Berès on kirjoittanut puheenjohtajavaltio Itävallalle kirjeen, jossa ehdotetaan menettelyyn liittyviä parannuksia, kuten hän juuri totesi. ALDE-ryhmä antaa nimenomaisen tukensa tälle ehdotukselle. 
Othmar Karas (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, olen hyvin kiitollinen jäsen Klinzille siitä, että hän erotti niin selvästi toisistaan ehdokkaan arvioinnin ja nimitysmenettelyn, koska emme saa antaa sellaista vaikutelmaa, että menettelyä koskevat vaatimuksemme ja toiveemme vaikuttavat ehdokkaan arviointiin. Arvioimme tänään ehdokasta itseään, ja neuvoston ehdottama varapääjohtaja Stark on vahva ehdokas Otmar Issingin seuraajaksi. Haluan käyttää tätä tilaisuutta kiittääkseni eroavaa johtokunnan jäsentä Issingiä vielä kerran hänen työstään ja rakentavasta yhteistyöstä.
Varapääjohtaja Starkin valinta on voimakas signaali vakaus- ja kasvusopimuksen, Maastrichtin kriteerien, EKP:n riippumattomuuden, vahvan euron sekä jatkuvuuden ja arvioitavuuden puolesta. Jatkuvuus ja arvioitavuushan ovat luottamuksen edellytyksiä. Tarvitsemme paitsi suurempaa luottamusta EU:hun myös vankkaa luottamusta EKP:n riippumattomuuteen ja euroon vahvana valuuttana. Tästä syystä pyydän kaikkia kollegoitani osoittamaan huomenna vankan luottamuksemme varapääjohtaja Starkiin.
Pyydän myös, ettemme uhraisi näitä myös mietinnössä mainittuja tosiasioita – sydämeltään eurooppalainen, pätevä asiantuntija, riippumattomuuden arvon esitaistelija, hintavakauden ensisijaisuuden puolestapuhuja, rahapolitiikkaa koskeva vahva vakaumus, avoimuus Euroopan parlamentin oikeuksia kohtaan ja sitoutuminen toimielinten välisen vuoropuhelun tiivistämiseen – puoluepoliittiselle ahdasmielisyydelle, koska tällaiselle asenteelle ei ole sijaa sen enempää EU:ssa kuin Euroopan keskuspankissakaan. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 11.30. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Rosatin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A6-0162/2006) julkisesta taloudesta talous- ja rahaliitossa (EMU) (2005/2166(INI)). 
Dariusz Rosati (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, julkisen talouden tila vaikuttaa merkittävästi talouskasvuun, työllisyyteen ja makrotaloudelliseen vakauteen. Se on myös tärkeä mittaperuste arvioitaessa yhtenäisvaluutan terveyttä. Tämän vuoksi Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa selkeästi todetaan, että Euroopan unioni, myös Euroopan parlamentti, seuraa jäsenvaltioiden julkisen talouden kehitystä. Parlamentti on jälleen kerran arvioinut perustamissopimuksen mukaisten valtuuksiensa perusteella Euroopan unionin julkisen talouden tilaa ja antaa asiasta mietinnön.
Tämänvuotisen mietinnön keskeinen päätelmä on, ettei julkinen talous ole edelleenkään suurimmassa osassa jäsenvaltioita tasapainoinen eikä tilanne ole parantunut merkittävästi viime vuodesta. Tämä edellyttää jatkuvia toimia finanssipolitiikan parantamiseksi. Vuonna 2005 25 jäsenvaltion Euroopan unionin kokonaisalijäämä kasvoi 2,7 prosenttiin BKT:sta. Euroalueella se nousi 2,9 prosenttiin. Julkinen velka suhteessa BKT:hen on itse asiassa lisääntynyt viime vuosina järjestelmällisesti, ja vuoden 2005 loppuun mennessä se nousi euroalueella yli 70 prosenttiin. Vuodesta 2003 lähtien yhdentoista EU:n jäsenvaltion alijäämä on ylittänyt 3 prosenttia BKT:sta, ja kymmenen jäsenvaltiota on ollut liiallista alijäämää koskevan menettelyn kohteena. Erityisen huolestuttavaa on, että talousarvion kurinalaisuutta koskevia sääntöjä ovat rikkoneet myös neljä Euroopan unionin suurinta taloutta: Saksa, Ranska, Yhdistynyt kuningaskunta ja Italia.
Tämä tilanne osoittaa selvästi, että jäsenvaltioilla on huomattavia vaikeuksia tasapainottaa julkista talouttaan. Tarvittavien muutosten toteuttamiseen ei löydy riittävästi poliittista tahtoa eikä määrätietoisuutta. Tilanne osoittaa myös sen, että vakaus- ja kasvusopimuksen ehkäisevät ja korjaavat toimet eivät toistaiseksi ole olleet kovin tehokkaita. Yksi keskeinen syy tähän valitettavaan julkisen talouden tilanteeseen on ollut Euroopan unionin jatkuva hidas talouskasvu. Kyvyttömyys toteuttaa välttämättömiä rakennemuutoksia, kansainvälisen kilpailun lisääntyminen, epävarmat työllisyysnäkymät ja epävarmuus tulevasta kysynnästä ovat syinä siihen, että Eurooppa on useiden vuosien ajan kehittynyt muita maanosia hitaammin.
Tähänastisella politiikalla ei ole onnistuttu muuttamaan tilannetta. Kalliin finanssipolitiikan ja tiukan rahapolitiikan tuloksena syntynyt politiikkojen yhdistelmä on ollut kaukana ihanteellisesta ja hidastanut talouskasvua. Tilannetta pahentaa euroalueen finanssipolitiikan riittämätön koordinointi. Koordinointi on erittäin tärkeää, jotta talouspolitiikkaa voidaan tehostaa ja jotta luottamus yhteisvaluuttaan voidaan säilyttää, mikä edellyttää verouudistusten samanaikaisuutta ja toimia, joilla voidaan säilyttää julkisen talouden tasapaino. Yksi syy Euroopan unionin talouskasvun pysähtymiseen johtavaan suuntaukseen on monien jäsenvaltioiden vähäinen edistyminen rakennemuutoksissa ja erityisesti sellaisten toimien puute, joilla lisätään työmarkkinoiden joustavuutta, edistetään ammatinharjoittamista, poistetaan palvelumarkkinoiden esteet, edistetään innovointia ja tuetaan yrittäjyyttä. Tässä yhteydessä erityistä huolta aiheuttaa Lissabonin strategian täytäntöönpanon hitaus.
Arvoisa puhemies, ehdotamme mietinnössä useita toimia, joilla on tarkoitus parantaa julkisen talouden tilaa. Aivan ensiksi on noudatettava tiukasti ja täsmällisesti muutetun vakaus- ja kasvusopimuksen määräyksiä. Tämä auttaa palauttamaan vakaus- ja kasvusopimuksen uskottavuuden ja vahvistaa sopimuksen kurinpidollista roolia. Vaadimme rakennemuutosten nopeuttamista ja etenkin Lissabonin strategian määrätietoista toteuttamista. Ehdotamme myös toimia, joilla on tarkoitus tehostaa julkisen talouden menettelyjä, lisätä koordinointia ja tehostaa finanssipolitiikkaa. Pyydämme Euroopan komissiota arvioimaan finanssipolitiikan koordinoinnin lisäämisen todennäköistä vaikutusta Euroopan unionin talouskasvuun.
Suositamme toimia, joilla parannetaan julkista taloutta koskevien tilastojen laatua, otetaan käyttöön julkisten varojen ja vastuusitoumusten kirjanpitoa koskevat avoimet säännöt, otetaan suhdannevaihtelut huomioon talousarvioalijäämiä arvioitaessa ja laajennetaan talousarvioennusteet kaksivuotisiksi. Ehdotamme, että jäsenvaltioiden talousarvioiden laadinnassa käytettäisiin yhdenmukaisia makrotaloudellisia olettamuksia, jotka voisivat olla Euroopan komission tekemiä. Lopuksi suositamme toimia, joilla jäsenvaltioita kannustetaan toteuttamaan talousarviouudistuksia, ja sellaisten raporttien julkaisemista, joissa kerrotaan julkisen talouden epätasapainoon liittyvistä vaaroista.
Edellä mainitut toimenpiteet ovat välttämättömiä, jotta finanssi- ja rahapolitiikan avulla voidaan vauhdittaa talouskasvua ja lisätä työllisyyttä Euroopan unionissa. Euroopan parlamentin olisi ilmaista poliittinen kantansa tähän asiaan selvästi ja yksiselitteisesti. Hyvät kollegat, käännyn siksi teidän puoleenne ja pyydän teitä kannattamaan tätä mietintöä. 
Joaquín Almunia,
   Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää esittelijä Rosatia erinomaisesta mietinnöstä ja talous- ja raha-asioiden valiokuntaa siitä, että se ryhtyi pohtimaan julkisen talouden tilaa talous- ja rahaliitossa. Valiokunta on rikastuttanut tätä keskustelua, jossa pohditaan, miten talouspolitiikkaa – ja erityisesti talousarviota koskevaa politiikkaa – olisi harjoitettava, jotta talouskasvua ja työpaikkoja voitaisiin lisätä ja edistää näin yhteisten tavoitteidemme saavuttamista.
Aloitan lyhyen puheenvuoroni kahdella huomautuksella, joista ilmenevä kanta eroaa esittelijä Rosatin mietintöön sisältyvistä toteamuksista, luultavasti siksi, että aikaa on kulunut jonkin verran ja asiassa on kyetty saavuttamaan joitakin myönteisiä tuloksia. Sen jälkeen kun komissio antoi julkista taloutta koskevan tiedonannon ja esitti Rosatin mietinnön perustana olevat luvut, olemme saaneet uutta tietoa sekä talouskasvusta että Euroopan unionin jäsenvaltioiden menojen tasapainosta ja julkisen alijäämän tilanteesta, mikä muuttaa kokonaiskuvaa myönteisemmäksi. Kerron lyhyesti tästä lisää.
Sain 8. toukokuuta tilaisuuden esitellä kevättä koskevat komission taloudelliset ennusteet ja saatoin samalla julkisesti todeta, että meidän mielestämme ja komission arvion mukaan vuoden 2006 talouskasvu euroalueella ja koko Euroopan unionissa lähestyy kasvupotentiaaliamme: euroalueella kasvu ylittää 2 prosenttia ja on tarkemmin ottaen 2,1 prosenttia, kun se vuonna 2005 oli 1,3 prosenttia, ja koko Euroopan unionissa kasvu on 2,3 prosenttia eli selkeästi enemmän kuin vuonna 2005.
Olemme näin ollen siirtymässä vaiheeseen, jossa talouden elpyminen on huomattavasti selvempää kuin saatoimme arvioida silloin, kun komissio antoi julkista taloutta vuonna 2005 koskevan tiedonannon, ja tämä on jo sinänsä myönteinen merkki. Kiirehdin kuitenkin toteamaan, ettei tämä vielä riitä, koska nykyisen kasvupotentiaalimme mukainen kasvuvauhti ei riitä vastaamaan kansalaistemme tarpeisiin eikä ennen kaikkea luomaan niin paljon työpaikkoja, että edelleen 8 prosenttia ylittävä työttömyysaste laskisi selvästi ja pysyvästi.
Meidän on lisättävä kasvupotentiaaliamme, ja tämän osalta yhdynkin Rosatin mietinnössä esitettyihin ajatuksiin: meidän on pysyteltävä tiiviisti tarkistetun Lissabonin strategian viitoittamalla tiellä, meidän on jatkettava kansallisten rakennemuutosohjelmien käytännön toteutusta Lissabonin strategian mukaisesti, meidän on jatkettava tavara-, palvelu- ja työmarkkinoiden uudistamista, meidän on korjattava julkisen talouden epätasapaino siellä, missä sitä edelleen esiintyy, sekä meidän on parannettava julkisen talouden kestävyyttä ja tietenkin julkisten menojen laatua. Aivan erityisesti meidän on panostettava enemmän kaikkiin toimiin, joilla yleisesti lisätään ammattitaitoa, tutkimusta ja kehitystä sekä innovointia ja koulutusta.
Toinen huomautukseni koskee erityisesti julkisia alijäämiä. Mietinnössä todetaan tilanteen pahentuneen vuonna 2005 ja katsotaan sen johtuvan vakaus- ja kasvusopimuksen virheellisestä soveltamisesta. Vuotta 2005 koskevat lopulliset luvut osoittavat tämän väitteen vääräksi: julkisen talouden alijäämä jäi sekä euroalueella että koko Euroopan unionissa vuonna 2005 huomattavasti alle sen, mitä muutama kuukausi sitten arvioimme. Alijäämä oli koko EU:ssa 2,3 prosenttia ja euroalueella 2,4 prosenttia eli useita prosenttiyksikköjä alhaisempi kuin ennustettiin silloin, kun komissio julkaisi julkista taloutta vuonna 2005 koskevan tiedonannon. Vuosia 2006 ja 2007 koskevien ennusteidemme mukaisesti tilanne jatkuu tällaisena, ja jos jäsenvaltiot ottavat käyttöön lisää toimia, tilanne paranee selkeästi.
Mielestäni on väärin sanoa, että uutta vakaus- ja kasvusopimusta on sovellettu virheellisesti, sillä pikemminkin olisi todettava, että uutta vakaus- ja kasvusopimusta on sovellettu onnistuneesti liiallisten alijäämien korjaamiseen: vuoden 2005 lopulla seitsemän jäsenvaltion alijäämä ylitti 3 prosenttia. Nyt sen sijaan liiallista alijäämää koskevan menettelyn kohteena on 12 jäsenvaltiota, jotka voidaan todennäköisesti jättää menettelyn ulkopuolelle, kunhan julkista taloutta koskevien parannusten tekeminen taataan. Vakaus- ja lähentymisohjelmat, joita on hyväksytty ensimmäisen kerran uuden sopimuksen suuntaviivojen ja parametrien perusteella, osoittavat, että jäsenvaltioiden keskipitkän aikavälin talousarviostrategioiden laatu on parantunut selkeästi ja että niissä kiinnitetään aiempaa enemmän huomiota kestävyyteen sekä panostetaan julkisen talouden laadun parantamiseen ja raha- ja finanssipolitiikan liittämiseen Lissabonin ohjelmaan sisältyviin kasvustrategioihin ja talouskasvua koskeviin kansallisiin suunnitelmiin.
Näitä kahta huomautustani lukuun ottamatta Rosatin mietinnössä esitetyt ehdotukset ja toteamukset sekä komission näkemykset ja arviointiperusteet ovat huomattavan yhteneviä. Olemme samaa mieltä tarpeesta välttää suhdanteita tukevaa politiikkaa, tarpeesta suunnata julkisia menoja uudelleen aineellisen, inhimillisen ja teknisen pääoman kasvattamiseen ja tarpeesta yhtenäistää jäsenvaltioiden talousarviomenettelyjä erityisesti euroalueella. Olemme ehdottomasti samaa mieltä siitä, että meidän on keskityttävä siihen, miten ikääntyvän yhteiskunnan haasteeseen vastataan.
Nyt kun talous alkaa elpyä, kun olemme määritelleet Lissabonin strategian ja kun 25 jäsenvaltiota ovat määritelleet talouskasvun ja työllisyyden lisäämiseen tähtäävien rakennemuutosten ensisijaiset tavoitteet, uskon – ja olen tältä osin samaa mieltä esittelijän kanssa – että meillä on ainutlaatuinen tilaisuus jättää taaksemme hitaan talouskasvun, taloudellisen pessimismin ja taloudellisten toimijoiden heikon luottamuksen kausi. Meillä on ainutlaatuinen tilaisuus hyödyntää Euroopan unionin toimielimiä ja eurooppalaista ulottuvuutta vastataksemme kansalaisten vaatimuksiin ja toiveisiin.
Karsten Friedrich Hoppenstedt,
   . – Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää vilpittömästi esittelijä Rosatia, joka on yhdessä varjoesittelijöiden ja muiden kanssa nähnyt vaivaa laatiakseen mietinnön, josta on mahdollista päästä yksimielisyyteen. Talous- ja raha-asioiden valiokunnan suuri enemmistö tuki tätä luonnosta – lähes yksimielisesti. Luonnollisesti myös Euroopan kansanpuoleen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä tuki sitä.
Arvioimme tietenkin tarkistuksia kriittisesti, minkä vuoksi olen hyvin kiitollinen, että myös komission jäsen on kritisoinut paria kolmea näkökohtaa näissä tarkistuksissa.
Vakaa julkinen talous on koko Euroopan talous- ja rahaliiton ja Euroopan unionin tärkein asia. Vain sen avulla Euroopan unionin talous voidaan saada pysyvään nousuun. Valitettavasti kaikkien jäsenvaltioiden hallitukset eivät kannata tätä ajatusta, eikä niillä ole riittävästi poliittista tahtoa talousarviouudistusten tekemiseen. Niiden olisi selkeästi noudatettava vakaus- ja kasvusopimuksen kriteerejä sen sijaan, että ne yrittävät toistuvasti kiertää niitä.
Vuonna 1997 – monien meistä läsnä ollessa – kriteerejä kutsuttiin vakauskriteereiksi, koska niiden avulla luotiin vakautta Euroopan unionin rahoitus- ja talousalueelle. Jäsenvaltioiden hallitusten ei olisi pidettävä näitä kriteerejä rangaistuksena tai esteenä kehitykselleen vaan kestävänä keinona saavuttaa terve talous.
Suuret talousarvioalijäämät vaikuttavat haitallisesti talouskehitykseen. Kuten olemme juuri kuulleet, tässä asiassa on tapahtunut joitakin muutoksia. Alijäämien kasvaminen ainoastaan jatkaa tätä noidankehää, josta olisi ehdottomasti päästävä pois. Meidän on tietenkin lisättävä menoja oikeilla aloilla, kuten innovoinnissa ja aloilla, joiden tulevaisuudennäkymät ovat valoisat, mutta tämä ei muuta sitä tosiseikkaa, että on menoja, jotka on otettava huomioon makrotaloudellisissa laskelmissa.
Olen tämän osalta tyytyväinen, että Euroopan keskuspankin korkopolitiikka on riippumatonta – minkä muut puhujat ovat tänään jo tehneet selväksi – ja sen ensisijaisena tavoitteena on edelleen oltava hintavakaus.
Innovoinnin erityismenoja koskevat vähennykset, joita jotkut kollegat ovat vaatineet, esimerkiksi yrityskirjanpidossa lisäisivät velan määrää ja heikentäisivät vaarallisella tavalla Euroopan unionin taloutta pitkällä aikavälillä.
Nykyisissä euroalueen maissa tarvitaan tasapainoista julkista taloutta koskevaa pitkän aikavälin politiikkaa, jota on myös ehdottomasti edellytettävä kaikilta niiltä mailta, jotka tulevaisuudessa liittyvät euroalueeseen. Sitä varten ei kuitenkaan tarvitse perustaa uusia kansallisia elimiä, jotka valvovat julkista taloutta ja joita tarkistuksissa peräänkuulutettiin, sillä niiden perustaminen lisäisi ainoastaan byrokratiaa ja yhtenäisvaluutta-alueen järjestelmien epäyhtenäisyyttä.
Vakaus- ja kasvusopimus sekä Euroopan keskuspankin rahapolitiikka tarjoavat uskottavan ja tyydyttävän toimintakehyksen, eikä meidän tarvitse muuta kuin toimia sen puitteissa. 
Ieke van den Burg,
   . – Arvoisa puhemies, haluan aluksi vastata jäsen Almunian huomautukseen, joka koski mietinnön 8 kohtaa ja vakaus- ja kasvusopimuksen virheellistä soveltamista. Olen samaa mieltä hänen kanssaan siitä, ettemme väittäneet, että kyse olisi virheellisestä soveltamisesta. Olemme sen vuoksi jättäneet tarkistuksen sanamuodon muuttamiseksi. Pyydän myös muita ryhmiä tutustumaan tähän asiaan. Tarkistuksellamme 7 pyritään itse asiassa poistamaan tämä sanamuoto kokonaan tekstistä.
Huomautitte tilastojen ja ennusteiden osalta, ettei vuoden 2005 tiedonannon sisältö nähtävästi pidä enää paikkansa, mikä korostaa jälleen kerran sitä, kuinka suhteellisia tällaiset ennusteet ja tilastot ovat. Haluan myös korostaa tätä sen osalta, mitä tänään totesitte Liettuasta, jäsenvaltiosta, joka haluaa liittyä euroalueeseen ja josta todellakin voidaan esittää huomioita, jos lukuihin on katsominen. Tosiasiassa vain yhdellä luvulla on merkitystä, ja se on inflaatio. Monet jäsenvaltiot voisivat kuitenkin olla kateellisia Liettualle tämän saavutuksista muilla julkisen talouden aloilla. Sanon tämän ainoastaan havainnollistaakseni lukujen suhteellisuutta.
Mietinnön toisena tärkeänä tekijänä pidämme suosituksia, joita euroalueen maille annetaan menettelyjen parantamiseksi. Olemme mielestäni oikealla tiellä tässä asiassa, kun Lissabonin strategian yhteydessä yhdistämme voimamme kansallisten parlamenttien kanssa, kun katsomme, miten jäsenvaltioiden julkisen talouden menettelyjä voidaan tehostaa ajoituksen osalta, ja kun tarkastelemme olettamuksia, joita öljyn hinnankehityksestä ja muista tämän politiikan suunnittelun kannalta merkityksellisistä asioista tehdään. Katson, että tässä suhteessa on paljon parantamisen varaa, jotta tästä alasta voidaan tehdä aiempaa ennustettavampi ja Euroopan laajuisesti vertailukelpoisempi.
Samalla kun kiinnitän komission huomion jälleen kerran näihin suosituksiin, katson tarpeelliseksi kiinnittää myös euroryhmän puheenjohtajan Junckerin huomion niihin varmistaakseni, että myös tällä alalla todella edistytään. On mielestäni erittäin tärkeää korostaa tätä asiaa mietinnössä.
Sama pätee myös tilastojen laatuun. Tämä on toinen tärkeä asia, jota olemme käsitelleet useaan otteeseen, ja haluamme tukea komission jäsentä toimissa, joiden avulla tehdään parannuksia myös tällä alalla.
Lopuksi haluan kiinnittää huomionne mietinnön viimeisiin kohtiin ja korostaa niitä. 
Margarita Starkevičiūtė,
   . – Kiitän komission jäsentä Euroopan unionin taloudellista tilannetta koskevista hyvistä uutisista – se on yksi harvoista Liettuan kannalta hyvistä uutisista tänään.
Haluaisin kuitenkin keskustella vielä julkista taloutta koskevasta politiikasta. Perustamissopimusten nojalla julkista taloutta koskeva politiikka olisi muotoiltava kansallisesti, mutta yhteisvaluutan euron vakaus ja koko Euroopan unionin kilpailukyvyn lisääntyminen riippuvat tämän politiikan onnistuneesta toteuttamisesta. Meidän on siksi määriteltävä julkista taloutta koskevan politiikan kiintopisteet, joiden avulla voitaisiin helpottaa jäsenvaltioiden etujen ja yhteisön tavoitteiden yhteensovittamista. On syytä korostaa, että Rosatin esittelemästä mietinnöstä käy jossain määrin ilmi pyrkimys löytää tasapaino näiden kahden näkökannan välille, ja kiitän esittelijää tästä. ALDE-ryhmän näkemyksen mukaan seuraavilla toimilla voitaisiin varmistaa Euroopan unionin julkista taloutta koskevan politiikan aiempaa tehokkaampi koordinointi.
Mainittakoon ensiksi järjestelyluonteiset toimet eli yhteisön tasolla talouden perusindikaattoreista tehdyt ennusteet, joiden avulla voitaisiin lisätä jäsenvaltioiden rahoitusennusteiden luotettavuutta. Toiseksi mainittakoon EU:n jäsenvaltioiden talousarviomenettelyjen yhteensovitetun aikataulun valmistelu, mieluiten vähintään kahdeksi vuodeksi. Kolmanneksi voisimme kannustaa jäsenvaltioiden hallituksia antamaan julkisia lausuntoja ja tekemään avoimia sitoumuksia, jotka osoittavat, että ne pyrkivät rahoitustasapainoon. Tällä tavoin voitaisiin varmistaa julkinen valvonta.
Kannatamme taloudellisia toimia, joilla on ensinnäkin tarpeen määritellä Euroopan unionille makrotaloudellinen politiikka, joka on ulospäin suuntautunut ja kilpailukykyinen. Ecofin-neuvoston kokouksissa tässä asiassa tehtävää koordinointia voitaisiin lisätä. Toisena painopisteenä tulisi olla sellaisten asianmukaisten veroaloitteiden tekeminen, joilla edistetään talousrakenteiden uudistamista ja kansalaisaktiivisuutta. Kolmantena painopisteenä tulisi olla rahoituskurin edistäminen jäsenvaltioiden parhaiden käytäntöjen pohjalta. 
Käytämme tätä menetelmää harvoin, mutta jotkin jäsenvaltiot ovat todellakin saavuttaneet hyviä tuloksia ratkaisemalla verohallinnon ongelmia, ja komissio voisi laatia kertomuksen tai muun asiakirjan, jossa esitetään yhteenveto parhaista esimerkeistä, sen sijaan että joitakin jäsenvaltioita moititaan jatkuvasti.
Neljäs toimi on äärimmäisen tärkeä – mielestämme huomio pitäisi kiinnittää yksityisten sijoitusten edistämisestä säästämistä koskeviin kannustimiin, koska säästäminen on yksi makrotalouden perustekijöistä. 
Ilda Figueiredo,
   . – Kuten mietinnössä todetaan, äskettäiset kevään talousennusteet osoittavat, että koko EU:n talouskasvu on edelleen vähäistä ja työttömyysaste korkea. Lisäksi yli 70 miljoonaa ihmistä elää köyhyydessä, minkä komissio tapaa unohtaa. On aika arvioida uudelleen sitä etusijaa, jolle Lissabonin strategian monetaristinen ja uusliberaali politiikka sekä Euroopan keskuspankin suuntaviivat jatkuvasti asetetaan.
Vaikka totuutta kuinka pyrittäisiin peittelemään, on mahdoton kiistää sitä, että vakaus- ja kasvusopimukseen perustuva raha- ja finanssipolitiikka sekä hintavakauden ensisijaisuus vaikuttavat kielteisesti talouskasvuun ja työllisyyden lisääntymineen. Tämä ilmiö on näkynyt selvästi Portugalissa. Tämän vuoksi tarvitaan raha- ja finanssipolitiikkaa, jolla edistetään talouden elpymistä ja vähennetään työttömyyttä. Myös vakaus- ja kasvusopimus olisi kumottava ja korvattava asianmukaisella sosiaalista kehitystä ja edistystä koskevalla sopimuksella.
Korostamme tarvetta laatia EU:n ja sen jäsenvaltioiden yhdessä johtamaa laajentumispolitiikkaa, jolla pyritään lisäämään sisäistä kysyntää, julkisia investointeja, tutkimusta ja koulutusta sekä korkealaatuisia julkisia palveluja koulutuksen ja asumisen aloilla, mukaan lukien perusrakenteet ja varusteet, joilla parannetaan työllisyyttä ja työntekijöiden oikeuksia ja joilla varmistetaan taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus sekä tasapainoinen ympäristön kehitys.
Katsomme, että näiden elintärkeiden ehdotusten avulla voidaan myös palauttaa EU:n kansalaisten luottamus. Ilman heidän luottamustaan elämme aivan varmasti jatkossakin pessimistisessä ilmapiirissä, joka juontaa juurensa politiikasta, jossa ei pyritä ratkaisemaan EU:n kansalaisten tämänhetkisiä ongelmia. 
Marek Aleksander Czarnecki (NI ). –
   Arvoisa puhemies, julkisella taloudella on huomattava vaikutus talouskasvuun, uusien työpaikkojen syntyyn ja makrotaloudelliseen vakauteen. Maastrichtin sopimuksessa todettiin selkeästi, että Euroopan unionin jäsenvaltioiden julkisen talouden kehitystä olisi seurattava tarkoin EU:n tasolla.
Tämänvuotisen mietinnön tärkein ja olennaisin seikka on useimpien jäsenvaltioiden julkisen talouden epätasapaino. Liiallista alijäämää koskeva menettely on aloitettu EU:n neljää suurinta taloutta, Ranskaa, Saksaa, Italiaa ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa, kohtaan. Ongelmien perussyy on edelleen Euroopan unionin talouskasvun äärimmäinen hitaus sekä niiden rakennemuutosten puute, joita on tehtävä julkisen talouden vahvistamiseksi pitkällä aikavälillä. Euroopan unionin talouskasvu on huomattavasti talouskasvupotentiaalia hitaampaa ja huomattavasti hitaampaa kuin muissa talousmahdeissa, kuten Yhdysvalloissa, Japanissa, Kiinassa tai Intiassa. Tämän tilanteen taustalla on myös alhainen kansainvälinen kysyntä sekä työpaikkoja, sosiaaliturvaa, palkkoja ja eläkkeitä koskeva epävarmuus.
Korkeat energiahinnat, epävakaat polttoainemarkkinat ja useimpien Aasian maiden jatkuvat ylijäämät ovat koetelleet monien eurooppalaisten yritysten luottamusta. Löysä verotuspolitiikka on osoittautunut tehottomaksi, eikä sen avulla ole kyetty lisäämään talouskasvua. Indikaattorit osoittavat velkatason nousevan, mikä muodostaa todellisen ongelman koko Euroopan unionissa erityisesti talouden pitkän aikavälin tasapainon kannalta. Lissabonin strategian toteuttamiseksi vuonna 2000 aloitettujen toimien tarkoituksena oli varmistaa kattava uudistusohjelma.
Kaikkien näiden ongelmien vuoksi katson, että meidän olisi määrätietoisesti tehostettava ehkäiseviä toimia ja toteutettava korjaavia toimia, joilla vahvistetaan ja vakautetaan julkista taloutta. 
Othmar Karas (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mietinnön 11 kohdassa todetaan seuraavaa: "toteaa, että kuluttajien ja investoijien heikon luottamuksen ilmapiirin sävyttämässä Euroopan unionissa julkisten alijäämien korjaaminen on tärkeää". Korostan tätä toteamusta erityisesti siksi, että Lissabonin strategiaan vaaditaan lisää varoja ja suurempaa panosta myös julkisista varoista. Tässä yhteydessä lienee tarpeen mainita ainoastaan koulutus ja tutkimus. Olemme vihdoin viimein sitoutuneet lisäämään virallista kehitysapuamme vähintään 0,7 prosenttiin, kohtaamme globalisaation haasteet ja olemme tilanteessa, jossa väestönkehitys on yksi Euroopan mantereen arkkuun isketyistä nauloista. Jollemme saa sosiaaliturva- ja eläkejärjestelmiämme kuntoon, olemme joka tapauksessa globalisaation häviäjiä.
Olen tyytyväinen siihen, että yleisessä tietoisuudessa on tapahtunut julkisen talouden alijäämien osalta viime vuosina muutos. Ennen euron käyttöönottoa julkiset talousarviot tapasivat olla asiantuntijoiden yksinoikeus. Euron, Maastrichtin kriteerien ja vakaus- ja kasvusopimuksen käyttöönoton jälkeen ollaan yleisesti kiinnostuneita julkisen talouden rakenteesta, vuotuisten alijäämien syistä ja julkisen velan vaikutuksista käytävästä keskustelusta.
Olemme onnistuneet vähentämään julkisen talouden alijäämää ja meidän on jatkettava samaan tapaan, koska toimialaa on tulevaisuudessa laajennettava. Haluan tästä syystä kiittää komissiota sen tänä päivänä tekemästä päätöksestä, josta käy selvästi ilmi, että suhtaudumme sääntöihin vakavasti. Päätöstä ei ole suunnattu erityisesti kenellekään, vaan sillä on pikemminkin tarkoitus taata vakava suhtautuminen Maastrichtin kriteereihin sekä vakaus- ja kasvusopimukseen. Olen sen vuoksi tyytyväinen siihen, että julkinen keskustelu on lisääntynyt ja että olemme tällä tavoin voineet tehdä talousarvioistamme entistä enemmän tulevaisuuteen suuntautuneita. 
Pervenche Berès (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitän aluksi esittelijää tämän panoksesta keskusteluun.
Haluan tuoda esiin kolme tosiseikkaa. Ensimmäinen koskee suhdannevaihteluja, jotka rasittavat Euroopan unionin julkista taloutta. Kun otetaan huomioon öljyn hinnan nousu, tämä on ulkoinen tekijä, johon on kiinnitettävä huomiota julkista taloutta koskevissa strategioissamme.
Toinen tosiseikka on käytännössä täysin ulkopuolinen julkisen taloutemme kannalta. Se koskee keskuspankin politiikkaa ja erityisesti sen harjoittamaa nousevan korkotason politiikkaa.
Kolmas tosiseikka on epäilemättä muita poliittisempi, ja poliittinen ryhmäni pitää myös sitä tärkeänä. Vetoomus, jonka jotkut tekevät rakennemuutoksen puolesta ilman, että muutoksen tueksi esitetään talouskasvua edistävää strategiaa, on todennäköisesti tuhoon tuomittu, koska rakennemuutos ei voi toteutua ilman talouskasvun aitoa tukemista. Tämän vuoksi haluan esitellä kaksi toimintalinjaa, joita pidän ehdottoman välittöminä.
Ensimmäinen toimintalinja koskee investointistrategiaa, jolla edistetään aidosti Lissabonin strategian täytäntöönpanoa. Tämän osalta olen yllättynyt siitä, että kollegani Karas voi puhua Lissabonin määrärahojen lisäämisen puolesta samalla, kun valmistaudumme äänestämään huomenna toimielintemme välisenä kompromissina muodostetun rahoituskehyksen puolesta. Mielestäni tämä on epäjohdonmukaista, ja toivon, etteivät kansalaisemme joudu maksamaan siitä huomenna kalliisti.
Toinen toimintalinja koskee Rosatin mietinnön loppuosassa käsiteltyä kysymystä talouskasvun edellytyksistä ja euroalueen talouspolitiikan koordinoinnista. Euroryhmän puheenjohtaja on juuri tehnyt useita sitoumuksia komission suostumuksella. Olemme uskoakseni oikealla tiellä erityisesti yhdenmukaistaessamme aikataulua ja makrotaloudellista tietoa, jonka perusteella jäsenvaltiot arvioivat ja laativat talousarvioitaan.
Tästä huolimatta meillä on vielä paljon tehtävää, ja sen vuoksi komission, neuvoston ja parlamentin toimilla olisi mielestäni mahdollistettava se, että seuraavien viikkojen tai kuukausien aikana voidaan tehdä käytännön ehdotuksia. Niiden avulla Euroopan unionin on mahdollista muodostaa euroalue, joka voi vastata nykyistä paremmin yhtenäisvaluuttaamme perustuviin talouskasvuodotuksiin. 
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk (UEN ). –
   Arvoisa puhemies, kiinnitän puheenvuorossani, jonka käytän julkista taloutta koskevasta Rosatin mietinnöstä käytävässä keskustelusta, huomionne seuraaviin seikkoihin.
Ensinnäkin julkisen talouden tervehdyttämisen ei pidä olla päämäärä sinänsä vaan keino lisätä talouskasvua ja luoda uusia työpaikkoja.
Toiseksi Euroopan unionin jäsenvaltioiden paikallistasolla toteuttamilla toimilla ei valitettavasti ole saavutettu tyydyttäviä tuloksia, minkä BKT:n kasvun hidastuminen 2,4 prosentista vuonna 2004 1,5 prosenttiin vuonna 2005 osoittaa. Kasvun hidastuminen on ollut vieläkin suurempaa euroalueella: se on laskenut 2,1 prosentista 1,3 prosenttiin. Työttömyysaste on pysynyt korkeana, noin 9 prosentissa. Nämä luvut osoittavat, ettei Euroopan unioni kykene kuromaan kiinni Yhdysvaltoja ja muita kehittyneitä maita vaan päinvastoin jää niistä jälkeen. On syytä huomauttaa, että vuonna 2005 Yhdysvaltojen BKT kasvoi 3,5 prosenttia eli kaksi kertaa enemmän kuin Euroopan unionissa.
Kolmanneksi julkisen talouden alijäämää ja velkaa on vaikea supistaa talouskasvun hitauden ja jatkuvasti korkean työttömyysasteen vuoksi. Talousarvion alijäämä on supistunut 25 jäsenvaltion Euroopan unionissa 3 prosentista BKT:sta vuonna 2003 2,6 prosenttiin vuonna 2004 ja euroalueella 3 prosentista 2,7 prosenttiin. Julkinen velka sen sijaan lisääntyi 61,4 prosentista 64,1 prosenttiin vuosina 2002–2005. Euroalueella julkinen velka lisääntyi 69,2 prosentista 71,7 prosenttiin.
Neljänneksi edellä mainitut luvut osoittavat, että talousarvion alijäämät ja erityisesti julkinen velka ovat huomattavasti suurempia vanhoissa jäsenvaltioissa kuin uusissa, mutta siitä huolimatta Euroopan komission antamat varoitukset ja suositukset kohdistetaan valitettavasti jälkimmäisiin.
Lisäksi uudet jäsenvaltiot ovat tekemässä hyvin vaikeita uudistuksia, jotka perustuvat eläkejärjestelmien perinpohjaiseen muuttamiseen. Siitä huolimatta, että esimerkiksi Puolassa siirryttiin suunnitelmataloudesta kapitalistiseen järjestelmään, Euroopan komissio (Eurostat) haluaa käsitellä tähän järjestelmään tehtyjä maksuja talousarviomenoina, jotka lisäävät talousarvioalijäämää. Se haluaa tällä tavoin rangaista näitä valtioita julkisen talouden järjestelmiä koskevien kauaskantoisten uudistusten tekemisestä.
Haluan ilmaista vastustavani jyrkästi tällaista suhtautumistapaa vaikeisiin uudistuksiin, joita toteutetaan uusissa jäsenvaltioissa ja erityisesti Puolassa. 
Cristóbal Montoro Romero (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan aivan ensiksi kiittää esittelijä Rosatia, koska hänen mietintönsä on mielestäni erinomainen, sillä siinä on otettu huomioon muiden poliittisten ryhmien huomautukset.
Haluan keskittyä tämäniltaisessa puheenvuorossani julkisen alijäämän ja talouskasvun väliseen suhteeseen. Komission jäsen on antanut meille ajantasaista tietoa. Siitä huolimatta pidän Euroopan unionin julkisen talouden alijäämää edelleen huolestuttavan suurena: keskimäärin 2,4 prosenttia on parempi kuin 2,9 prosenttia, mutta luku on silti huolestuttavan suuri.
Tosiasia on, että Euroopan unioni – Eurooppa – on kaikista maailman alueista, vähiten kehittyneet alueet mukaan lukien, se, jossa talouskasvu on heikointa kansainvälisen talouden jatkuvasti laajentuessa. Eurooppa ei näin ollen pysty pitämään talouttaan järjestyksessä, eikä se tee sitä, mitä sen kansainvälisen talouden tasapainon perusteella pitäisi tehdä.
Tämä liittyy vahvasti julkisen alijäämän tilanteeseen, kuten muut tämäniltaiset puhujat, esimerkiksi Karas ja Hoppenstedt, ovat huomauttaneet. He totesivat, että Euroopan unionin taloudessa, jota kiusaa alhainen sisäinen kysyntä, julkiset alijäämät ovat syy eivätkä seuraus. Joudun tämän vuoksi jälleen toteamaan, että meidän on parannettava Euroopan unionin menettelyjä, jotta luottamusta voidaan lisätä ja jotta Euroopan unionin tulotaso voi viime kädessä nousta. Siihen on mahdollisuus, mutta ongelmana on kasvupotentiaali, joka on todella pieni, pienempi kuin missään muualla.
Euroopan unionin alueen kasvupotentiaali on pienin koko maailmassa, ja tämä on ongelma. Se voidaan ratkaista rakennemuutosten ja luonnollisesti myös sellaisen julkisen talouden avulla, jota on kohennettu poliittiseen tahtoon perustuvilla toimilla, joiden ansiosta julkiset menot saadaan kestävälle tasolle ja Euroopan unionin kansalaiset voivat maksaa kohtuullisia ja nykypäivän mukaisia veroja. 
Elisa Ferreira (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi onnitella esittelijää erinomaisesta mietinnöstä. Mietinnön alussa korostetaan, että EU:n suurimpana ongelmana on hidas talouskasvu, jatkuva korkea työttömyys ja nykyisten tuotantovalmiuksien riittämätön hyödyntäminen. Tämä on mielestäni hyvin tärkeä asia.
Arvoisa komission jäsen Almunia, mainitsemanne taloudellisen elpymisen ensimmäiset merkit eivät riitä varmistamaan EU:n kansainvälistä kilpailukykyä tai kompensoimaan viime vuosien pysähtyneisyyden tilaa, joka on edelleen nähtävissä. Julkisen talouden tasapainon ei itse asiassa pidäkään olla päämäärä sinänsä. 
On myös totta, että vakaus- ja kasvusopimuksen tulkinnan ja liiallista alijäämää koskevien menettelyjen aloittamisen avulla ei ole onnistuttu ehkäisemään julkisen talouden jatkuvaa alijäämää Euroopan unionin suurimmissa jäsenvaltioissa.
Mietinnössä on kaksi selkeästi erottuvaa suositusta. Ensimmäinen liittyy tarpeeseen varmistaa, että julkisen talouden tasapainottaminen on täysin sopusoinnussa Euroopan unionin kilpailukyvyn lisäämisen kanssa ja että tätä prosessia pidetään ensisijaisena Euroopan unionin poliittisella asialistalla.
Ensimmäiset talouskasvun merkit ovat nähtävissä vakaus- ja kasvusopimuksesta huolimatta tai pikemminkin sen ansiosta. Julkisia ja yksityisiä investointeja on lisättävä Lissabonin strategian mukaisesti innovoinnin, koulutuksen sekä uusien taitojen ja tekniikoiden kehittämisen alalla. Hallitusten välinen yhteistyö ja talouspolitiikan koordinointi EU:n tasolla ovat keskeisiä tekijöitä, joita ei tällä hetkellä hyödynnetä riittävästi. On myös valitettavaa, ettei sopimuksessa mainittua talouskasvua koskevaa ensisijaista tavoitetta ole otettu tulkinnassa riittävästi huomioon tai varsinkaan rahoituskehyksessä, joka meidän on tarkoitus hyväksyä huomenna.
Toinen suositus koskee tarvetta selkeyttää jäsenvaltioiden tilastolaitosten kirjanpitokäsitteitä ja kirjanpitomenettelyjä eli levittää hyviä käytäntöjä sekä yhdenmukaistaa käsitteitä, aikatauluja ja menetelmiä. Terveen julkisen talouden ylläpitäminen on järkevää ainoastaan, jos se onnistuu kestävästi pitkällä aikavälillä, mikä edellyttää usein rakenteellisia toimia. On aika päästä eroon taloudellisista toimista, jotka perustuvat poikkeuksiin tai luovaan kirjanpitoon, koska niillä heikennetään luottamusta ja horjutetaan sijoittajien ja kuluttajien uskoa.
Yhteenvetona todettakoon, että julkinen talous on vakautettava, mutta siitä on hyötyä ainoastaan, jos se tehdään kestävästi ja jos samanaikaisesti vahvistetaan Euroopan unionin taloutta ja lisätään kansalaisten ammattitaitoa. Nämä ovat mielestäni tänään käsiteltävänämme olevan mietinnön kaksi tärkeintä sanomaa. 
Andreas Schwab (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, olen hyvin kiitollinen siitä, että sain vielä uuden puheenvuoron tänä iltana, vähän ennen kuin keskustelumme päättyy. Julkista taloutta Euroopan talous- ja rahaliitossa koskeva Rosatin mietintö on mielestäni erittäin tärkeä, sillä siinä kiinnitetään perustellusti julkinen huomio siihen seikkaan, että nykytilanteessa jäsenvaltiot vastaavat EU:n rahoituksesta ja tuleville sukupolville jäävästä velkataakasta.
Esittelijä tekee oikein vedotessaan jäsenvaltioihin. Hän menee kuitenkin mielestäni toisinaan liian pitkälle – haluan tässä yhteydessä mainita nimenomaisesti kannattavani Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän esittelijän Hoppenstedtin tästä asiasta esittämiä toteamuksia. Otan vapauden viitata vielä yhteen asiaan. Vuonna 2007 Saksan talousarvion alijäämä lienee alle 3 prosenttia, minkä perusteella täytämme vakaus- ja kasvusopimuksen kriteerit. Komission jäsen Almuniakin totesi tämän asianmukaisin sanakääntein. Saksan talouskehitys antaa näin ollen aivan uutta vauhtia EU:lle – sitä ainakin toivon.
Suurimmat huolenaiheet ovat kaikkien tiedossa. Meidän on siksi lisättävä erityisesti jäsenvaltioiden toteuttamaa talouspolitiikan koordinointia, jotteivät yksittäiset jäsenvaltiot voi nostaa koko talousalueen kustannuksia. Haluan jälleen kerran viitata García-Margallo y Marfilin viime istuntojaksolla esittelemään mietintöön, jossa tarkasteltiin Euroopan unionin talouden tilaa ja jonka yhteydessä ilmaistiin parlamentin olevan huolissaan Euroopan unionin järkevän talouskasvustrategian kehittämisestä. Emme ole mielestäni vielä edenneet riittävästi tällä tiellä, ja tässä asiassa riittää vielä tehtävää.
Öljyn hinnan noususta huolimatta inflaatio on pysytellyt vakaana, ja jopa kulutus on pysynyt EU:ssa tasolla, jota voidaan ilman muuta pitää hyvänä. Tämän vuoksi ei ole tarvetta pessimismiin vaan toimiin, joilla parannetaan erityisesti taloudellista ilmapiiriä ja jatketaan sisämarkkinoiden yhdentämistä. Toivon, että Rosatin mietintö saa myös komission toimimaan oikeansuuntaisesti tässä asiassa. 
Antolín Sánchez Presedo (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, jäsenvaltioiden talouspolitiikka on yhteisen edun mukainen asia. Jäsenvaltioiden julkisen talouden valvonta on olennaisen tärkeää, jotta voidaan varmistaa, että jäsenvaltiot noudattavat sitoumuksiaan – jotka ovat euroalueen mailla muita suuremmat – ja että yhteiset tavoitteemme saavutetaan.
Kiitän esittelijä Rosatia siitä, että mietinnössä yksilöidään julkisen talouden keskeiset ongelmat ja esitetään hyödylliset ohjeet niiden ratkaisemiseksi ja tulevan kehityksen parantamiseksi.
Tilanne on huolestuttava, mutta, kuten komission jäsen on todennut, vuosi 2005 saattoi olla käännekohta. Siihen saakka julkisen velan aste oli jatkuvasti noussut euron käyttöönoton jälkeen. Liiallista alijäämää koskevan menettelyn kohteena on edelleen viisi euroalueen jäsenvaltiota, ja Euroopan unionin talouskasvu on hitaampaa kuin useimmissa edistyneissä maissa.
Osan onnistumisesta saattaa selittää vakaus- ja kasvusopimuksen uudistus, koska sillä toimintaa hieman järkeistettiin. Keskipitkän aikavälin talousarviotavoitteiden määritteleminen, jonka yhteydessä otetaan huomioon kunkin maan tilanne, suhdannevaihtelutilanne ja kestävyys, luo aiempaa johdonmukaisemman rahoitusympäristön ja kannustaa aiempaa tehokkaammin talouskasvupotentiaalia lisäävien rakennemuutosten tekemiseen.
On tärkeää, että talousarviomenettelyt tehdään yhtenäisen aikataulun mukaisesti, että niissä noudatetaan yhteisiä taloudellisia parametrejä ja että ne perustuvat yhdenmukaisiin olettamuksiin, joilla parannetaan tilastojen hallinnointia. Kuten esittelijä ehdottaa, lisäksi on tarpeen soveltaa suhdannetasoitettua talousarviokäsitettä.
Näyttää siltä, ettei julkisiin investointeihin tarvitse soveltaa tiukempia sääntöjä kuin yksityisiin investointeihin, minkä vuoksi on kohtuullista, että neuvosto harkitsisi sellaisten Lissabonin strategiassa määriteltyihin tarkoituksiin tehtävien investointien sallimista, jotka voidaan vähentää vastaavana aikana yrityskirjanpidossa. Lisäksi kestävyyden alalla on tärkeää edistyä.
Tämän perusteella katson, että julkisen talouden kestävyydestä on tärkeää laatia kansallisia raportteja, jotka perustuvat yhteisiin tekijöihin. 
Joaquín Almunia,
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää kaikkia jäseniä, jotka ovat osallistuneet keskusteluun, jossa on käsitelty komission aloitteita tai kantoja.
Melko suuri yhteisymmärrys vallitsee uskoakseni päätoimintalinjoista ja siitä, mikä Euroopan unionin toimielinten vastineen olisi oltava, jotta julkisen talouden sekä hyvän finanssi- ja rahapolitiikan avulla voidaan lisätä kasvua ja työpaikkoja sekä vastata aiempaa tehokkaammin Euroopan unionin kansalaisten tarpeisiin.
Viime kuukausina taloudellisten toimijoiden ja Euroopan unionin kuluttajien luottamus ja optimismi ovat itse asiassa lisääntyneet merkittävästi. Kaikki indikaattorit viittaavat tähän.
Pyrimme nyt muuntamaan tämän luottamuksen ja optimismin todelliseksi osoitukseksi taloustilanteen kohentumisesta siten, että kulutus, työpaikat ja talouskasvu lisääntyvät. Uskon meidän onnistuvan tässä osittain, vaikkei tehtävä olekaan helppo. Euroopan unionin hidas talouskasvu on eittämättä ongelma, olen siitä samaa mieltä niiden kanssa, jotka ottivat asian esiin.
Euroopan unionin talous ei kykene sellaisenaan ilman lisäuudistuksia kasvamaan enempää kuin vuotta 2006 koskevat ennusteemme ovat eli hieman yli 2:ta prosenttia. Niin teollistuneissa maissa kuin nousevan talouden maissakin on nähtävissä poikkeuksellisen dynaamisia kilpailijoita, ja joidenkin teistä mainitsema energiahintojen heittelyn aiheuttama riski on todellinen. Maailmantalouden muilla merkittävillä alueilla esiintyy maailmanlaajuista epätasapainoa, joka saattaa vaikuttaa talouskehityksemme nykyvaiheeseen. Joutuessamme vastaamaan siihen, miten tällaisessa tilanteessa toimimme, voimme olla hyvin yksimielisiä siitä, että tarvitsemme hyvää finanssi- ja rahapolitiikkaa, joka ei ole suhdanteita tukevaa vaan päinvastoin ja jolla parannetaan tulojen ja menojen laatua ja jolla edistetään aiempaa paremmin kasvua ja ammattitaidon vahvistamista, tarvitsemme paremmin toimivia sisämarkkinoita, 450 miljoonan kuluttajan markkinoiden tarjoamien suunnattoman suurten mahdollisuuksien hyödyntämistä ja parempaa koordinointia, minkä kaikki ovat jo maininneet.
Seurattuani euroryhmän ja Ecofin-neuvoston kuukausittaisia toimia voin yhtyä teihin kaikkiin, jotka vaaditte neuvostoa ja erityisesti euroryhmää lisäämään koordinointia. Voin kuitenkin jo todeta teille, että neuvosto ja euroalue ovat valmiita parantamaan koordinointiaan ja lisäämään kaikkien sektorien ja toimielinten – tietenkin myös parlamentin – osallistumista vuoropuheluun, jonka avulla koordinoinnille voidaan asettaa oikeat tavoitteet ja painopisteet ja jonka avulla sitä voidaan tehostaa.
Jäsen Sánchez Presedon muutama minuutti sitten mainitsema käännekohta tarjoaa mielestäni meille erinomaisen mahdollisuuden. Meidän ei pidä jättää tätä mahdollisuutta käyttämättä ja meidän on opittava virheistä, joita Euroopan unionin taloudet ja euroalue tekivät edellisen taloudellisen elpymisen aikana, kun ne eivät pystyneet hyödyntämään talouskasvun hyviä aikoja julkisen talouden vakauttamiseksi ja siten kestävyyden parantamiseksi eivätkä talouksiensa dynaamisuutta uusien ja parempien työpaikkojen luomiseksi, mitä kansalaiset meiltä vaativat. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 11.30.
Lars Wohlin (IND/DEM ). –
   Yksi EMU:n ongelmista on, ettei rahoitusmarkkinoilla valvota jäsenvaltioiden tapaa harjoittaa talouspolitiikkaansa. Olivatpa jäsenvaltioiden kokonaisvelkaan sisältyvät alijäämät kuinka suuria tahansa, se ei ole vaikuttanut tuntuvasti niiden arvostukseen. Euroalueen maiden talouksille on myönnetty epäsuora takaus, vaikka tapana onkin sanoa, etteivät muut euroalueen maat takaa toisten valtioiden lainoja. Voin tiivistää näkemykseni kolmeen kohtaan.
Euroalueeseen liittymistä suunnittelevien uusien maiden on pidettävä kansanäänestys ennen euron käyttöönottoa. On tärkeää, että ihmiset ovat täysin tietoisia valuutan vaihdoksen todellisista vaikutuksista. Heidän on ymmärrettävä, mitä seurauksia on kiinteällä vaihtokurssilla ja sillä, etteivät he voi harjoittaa omaa valuuttapolitiikkaansa. Ruotsin esimerkki osoittaa kansanäänestyksen tärkeyden.
Toiseksi euroalueeseen ei pidä ottaa uusia maita, joiden julkinen velka on yli 60 prosenttia BKT:sta. Tätä sääntöä ei ole tähän mennessä sovellettu riittävän tiukasti.
Kolmanneksi osan uusien valtioiden lainanotosta pitäisi ehdottomasti perustua pitkän aikavälin dollarimarkkinoihin ja esimerkiksi kymmenvuotisiin velkakirjoihin. Tämän tulisi osoittaa luottokelpoisuus ilman, että EU:lta tarvitaan vastaavaa epäsuoraa takausta. Uskon, että dollariin perustuvat velkakirjat antaisivat täsmällisemmän kuvan maiden taloudesta. 

