
Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session, der blev afbrudt den 12. maj 2005, for genoptaget. 
Formanden.
   - Kære kolleger, jeg vil allerførst informere Dem om, at en delegation fra det israelske parlament Knesset under ledelse af Naomi Blumenthal, der er formand for Knessets delegation for forbindelserne med Europa-Parlamentet, er på besøg i Europa-Parlamentet som et led i vores interparlamentariske forbindelser.
Jeg byder fru Blumenthal velkommen.
Fru Blumenthal, jeg håber, at Deres møder med medlemmerne af Europa-Parlamentet har været udbytterige, og at de i kraft af en bedre informationsudveksling kan bidrage til at skabe de nødvendige betingelser for en retfærdig og varig fred mellem alle de involverede parter i konflikten mellem den israelske og den palæstinensiske befolkning.
Formanden.
   - Jeg skal informere Dem om, at to medlemmer af Europa-Parlamentet var blandt en gruppe europæere, som blev tilbageholdt i lufthavnen i Havana og ikke fik lov til at rejse ind i landet, som de kom til med turistvisum i den hensigt at deltage i et møde, der havde til formål at fremme det civile samfund.
Det skal siges, at formandskabet ikke havde kendskab til denne rejse til Cuba, at den pågældende gruppe ikke var en officiel delegation fra Parlamentet, og at formandskabet heller ikke blev informeret efterfølgende af de pågældende medlemmer. Men det forhindrer ikke, at jeg er bekymret over og tager afstand fra disse hændelser i lighed med Kommissionen og Rådet.
Jeg har rejst spørgsmålet over for de cubanske myndigheder, men jeg må også sige til Dem, at modtageren af Europa-Parlamentets Sakharov-pris - hr. Payá - har udtalt sig meget kritisk om det pågældende møde, som han har betegnet som et stort bedrageri mod oppositionen.
Høflighed koster ingen penge, men jeg mener, at vi alle sammen bør indhente flest mulige oplysninger om de politiske begivenheder, som vi ønsker at deltage i. Jeg vil understrege, at dette på ingen måde betyder, at de cubanske myndigheders adfærd ikke skal fordømmes, men jeg mener også, at De skal gøres bekendt med dette forhold og med det, som en person, Parlamentet har hyldet, mener.
Jaime Mayor Oreja (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg mener, at Parlamentet har pligt til udtrykkeligt at fordømme det terrorattentat med en bilbombe, der fandt sted i morges i Madrid. Jeg vil ikke undlade at give udtryk for min og sikkert alle de tilstedeværendes totale og udtrykkelige fordømmelse.
Formanden.
   - Tak, hr. Mayor Oreja. Det bifald, som Deres indlæg foranledigede, viser, at Parlamentet naturligvis tilslutter sig fordømmelsen af det attentat, der fandt sted i morges, og som lykkeligvis ikke krævede dødsofre.
Formanden.
   - Der er en række ændringer til dagsordenen ud over dem, der blev meddelt den 12. maj. Disse ændringer, som fremgår af den rettelse, der er blevet omdelt, er følgende:
Eftermiddagens første forhandling vil dreje sig om mistillidsvotummet til Kommissionen. Som følge heraf bliver betænkningen af hr. Leinen fremskyndet, så vi behandler den før betænkningen af fru Malmström, og betænkningen af hr. Skinner bliver taget af dagsordenen.
Hannes Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil blot præcisere, at vi er indforstået med, at Skinner-betænkningen slettes af dagsordenen, men jeg beder Dem sørge for, at oversættelserne - især af lovforslag - får absolut topprioritet i fremtiden. Vi har store problemer ikke blot med oversættelserne, men også med tolkningerne. Vi kommer ofte i tidsmæssige vanskeligheder, når sådanne betænkninger ikke kan blive oversat og behandlet rettidigt. For det første beder jeg Dem om at tage dette til efterretning, og for det andet om så vidt muligt at give Skinner-betænkningen førsteprioritet i forbindelse med juniforhandlingerne, således at vi kan nå at behandle den inden forhandlingerne herom i Rådet.
Formanden.
   - De har ret, hr. Swoboda. Den vil blive opført på dagsordenen for næste mødeperiode. Årsagen til, at den blev taget af dagsordenen på ordførerens anmodning, er, at den, som De påpegede, ikke var tilgængelig på alle sprog.
Claude Moraes (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne uddybe hr. Swobodas synspunkt, da betænkningen om beskyttelse af mindretal i et udvidet Europa også er blevet fjernet fra dagsordenen, fordi oversættelsen ikke var færdig.
Jeg vil gerne bekræfte, at oversættelsen ikke var færdig, og understrege over for Parlamentet, at en række betænkninger nu tages af dagsordenen af denne grund. Hr. formand, vil De undersøge, hvorfor dette sker så ofte for medlemmer på tværs af Parlamentet? Jeg anmoder om, at forhandlingen og afstemningen om betænkningen om beskyttelse af mindretal i et udvidet Europa finder sted under juni I-mødeperioden i overværelse af Rådet. 
Formanden.
   - Mange tak, hr. Moraes. Årsagen er ganske enkelt, at det er ekstremt vanskeligt at arbejde med 20 sprog. Vi har af og til problemer med at få oversættelsen på alle sprog i behørig tid og på behørig vis. Jeg beklager, at vi også er nødt til at tage denne betænkning af dagsordenen. Vi vil behandle den under næste mødeperiode. Jeg beder Dem forstå, at årsagen udelukkende er, at Parlamentets arbejdsgang er så kompliceret.
Peter Skinner (PSE ).
   - Hr. formand, det er rart at få at vide, at ordføreren åbenbart har trukket sin betænkning tilbage. Det fandt han rent faktisk ud af i går aftes kl. 21.15! Det kan da ikke være almindeligt i Parlamentet, men på den anden side kan vi åbenbart vente os lidt af hvert. Eller det er måske rigtigere at sige, at vi har måttet give plads til mistillidsvotummet i dag, og derfor kommer de lovgivningsmæssige sager i anden række. Det er helt klart et problem for Parlamentet. Som vi ved, skal vi føre denne lovgivning over i en vigtig fase. Det næste møde i Økofin kan først finde sted den 7. juni, så det bliver bestemt meget tæt løb med afstemningen. Jeg håber, at Deres tjenestegrene vil tage hensyn til dette forhold, når De næste gang overvejer at tage lovgivningsmæssige spørgsmål af dagsordenen.
Pervenche Berès (PSE ),
   Hr. formand, jeg vil blot på vegne af Økonomi- og Valutaudvalget protestere mod ændringen af dagsordenen. De har givet ordet til ordføreren. Jeg vil understrege, at selv om vi godt kan forstå oversættelsesspørgsmålene, forstyrrer de alligevel vores arbejde både i parlamentsudvalgene og på plenarforsamlingerne. Der er virkelig et problem her, som De formodentlig har tænkt Dem at løse, således at vi igen kan finde en normal arbejdsrytme i parlamentsarbejdet.
Vedrørende lovgivningsaspektet i det forslag, som lige er blevet taget af dagsordenen, vil jeg tilføje et punkt. Rådet har ønsket, at vi sigter på at nå til enighed om dette instrument under førstebehandlingen. Økonomi- og Valutaudvalget har forsøgt at gøre dette, men siden teksten blev vedtaget i udvalget, har vi ventet på, at Parlamentet skal vedtage den. Jeg beklager det, ligesom mange af mine kolleger. 
Formanden.
   - Jeg tager Deres protest til efterretning, fru Berès. Vi vil gøre vores bedste for, at De ikke behøver at protestere igen. 
Sarah Ludford (ALDE ).
   - Hr. formand, mit indlæg drejer sig ikke specifikt om vores dagsorden for denne mødeperiode, men om en sag, som påvirker vores arbejde generelt og således også mødeperioden i juni. 
Mange af os var ude for, at vores fly fra Strasbourg var aflyst om torsdagen i mødeperioden i maj. Jeg vil gerne spørge, hvilke foranstaltninger De har truffet for at diskutere dette med den franske regering og myndighederne i Strasbourg lufthavn for at forsøge at sikre, at vi kan rejse til og fra Strasbourg uden at få vores rejse afbrudt.
Desuden rejser mange af os jo kun til Strasbourg under protest, og det forhold, at man ikke engang kan sørge for, at vi kan komme frem og tilbage på en ordentlig måde, er noget, vi bør se på med den største alvor. Så vil De være så venlig at fortælle, hvilke foranstaltninger De har truffet for at sikre, at vi kan rejse uden problemer næste gang?
Formanden.
   - Som De ved, skyldtes vanskelighederne en strejke blandt lufthavnens ansatte. Jeg går ud fra, at lufthavnen i Strasbourg ikke er den eneste, hvor der kan forekomme strejker. Jeg går derfor også ud fra, at De ikke har noget imod strejkeretten.
Til dagsordenen for i morgen, torsdag den 26. maj, er der følgende ændringer:
Den endelige afstemning om betænkningen af hr. Busk om undtagelsesforanstaltninger til støtte for markedet udsættes til en senere mødeperiode.
Betænkningen af hr. Costa om protokollen til aftalen om søtransport mellem Det Europæiske Fællesskab og Kina efter de nye landes tiltrædelse tages af dagsordenen, fordi Parlamentet endnu ikke er blevet hørt.
Betænkningen af hr. Leinen om revision af rammeaftalen mellem Europa-Parlamentet og Kommissionen vil blive sat under afstemning efter de betænkninger, som bliver sat under afstemning på grundlag af forretningsordenens artikel 131.
Formanden.
   - Vi fortsætter med forhandlingen om første punkt, nemlig det indgivne forslag til mistillidsvotum til Kommissionen. Jeg skal oplyse, at dette forslag til mistillidsvotum, som blev indgivet den 12. maj og meddelt på et plenarmøde, er ændret, hvad angår listen over medlemmer, der har stillet det, fordi nogle nye medlemmer har underskrevet det, og andre medlemmer har taget deres underskrift tilbage. Resultatet er imidlertid, at antallet af underskrifter fortsat overstiger det, der i henhold til Europa-Parlamentets forretningsorden kræves for at indgive et forslag til mistillidsvotum.
Nigel Farage (IND/DEM ),
   Hr. formand, jeg vil gerne sige til hr. Barroso, at det er dejligt at se, at alle er til stede i dag. Det har taget temmelig lang tid at få organiseret dette møde. Jeg er klar over, at mange af kommissærerne meget hellere ville være i Frankrig og deltage i kampagnen for jasiden. Men der er en helt enkel grund til, at de er her: Jeg skrev til dem alle den 3. februar og spurgte dem, hvilke gratis ferier og ophold de havde modtaget, siden de blev medlemmer af Kommissionen - men ingen af dem har svaret!
Heldigvis er avisen kommet med en række afsløringer. Vi har læst i denne avis, at hr. Barroso har været på ferie om bord på en luksusyacht ejet af Spiro Latsis, som har haft noget at gøre med EU-institutionerne i mange år, og hvis Lamda-skibsværft blot en måned efter denne ferie fik grønt lys fra Kommissionen til at modtage 10 millioner euro i støtte. Så sent som i sidste uge blev et Latsis-selskab, Aegean Motorways Group, opført over en liste med kandidater til det lukrative projekt om motorvejsstrækningen mellem Athen og Thessaloniki. Nu kan jeg så se, at selv inden for Kommissionens egne rækker taler lederen af Kontoret for Europapolitisk Rådgivning, hr. Sidjanski, også for Latsis-fonden. Gud ske tak og lov for !
Vi har også hørt, at hr. Mandelson har været på ferie med lobbyisten Peter Brown, og at også han var med på en luksusyacht ejet af Microsofts medstifter Paul Allen.
I november sidste år stillede jeg følgende spørgsmål i forbindelse med indsættelsen af kommissionsformanden, hr. Barroso. "Ville De købe en brugt bil af dem?" Jeg skulle da vist have sagt "en luksusyacht"! Hvilken hæderlig person kunne have forestillet sig, at Kommissionen skulle overvåge sig selv i den henseende? Jeg har ikke anklaget hr. Barroso eller nogen andre i Kommissionen for at have gjort noget forkert, men det er samme situation som med Cæsars hustru. Det er en situation, hvor man er nødt til at være hævet over enhver mistanke.
Hr. Barrosos reaktion var imidlertid at benægte alt. Han skrev i sit brev - da det endelig nåede frem - at "gæstfrihed er almindeligt i privatlivet". Han har helt klart en bedre vennekreds end mig, men lad det ligge. Var hans forhold til hr. Latsis rent venskabeligt? Var der virkelig ikke nogen interessekonflikt? Hvis det er tilfældet, kan hr. Barroso måske fortælle mig, hvorfor han trak sig tilbage fra den maritime portefølje kort tid efter? Jeg tror, at han måske har følt sig kompromitteret.
Jeg håber, at hr. Barroso vil komme med nogle indrømmelser i dag. Det håber vi alle. Men han bør huske på, at det, vi beder om, er en fuldstændig afdækning af sagen. Helt tilbage i 1961 indførte præsident Kennedy en kodeks af denne type i Det Hvide Hus. Det kan gøres, og det bør gøres! Ved at overhøre min enkle anmodning og fortsat påstå, at disse gratis ferier ikke udgør en interessekonflikt, har hr. Barroso sat sig i en lidet misundelsesværdig situation. Når man sidder i et hul, bør man holde op med at grave, og jeg beder ham derfor om fuld åbenhed.
Intet af alt dette ville være sket, hvis det ikke havde været for 77 meget modige medlemmer af Parlamentet. Disse uafhængigt indstillede personer har været udsat for meget ubehagelige trusler og afpresning. Hr. formand, med Deres tilladelse vil jeg i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 141, stk. 4, give plads til min kollega, hr. Helmer, som vil stille mig et spørgsmål.
Formanden.
   - Et øjeblik. For øjeblikket er det formandskabet, der bestemmer, hvem der skal have ordet.
Nigel Farage (IND/DEM ),
   Tak, hr. formand! Men der har nu været mange tilfælde af afpresning. Lederne af de fire store grupper er så forblændede af deres tiltro til europæisk integration, at de simpelthen ikke kan acceptere nogen som helst kritik, især når den kommer fra frygtede euroskeptikere som mig. Der er rent faktisk mange mennesker på denne liste, som vil stemme ja til forfatningen, og som tror på det europæiske projekt. Det er simpelthen et spørgsmål om, at Parlamentet skal gøre sit arbejde! Hvad skal Europa-Parlamentet bruges til? Det kan ikke lovgive, og det kan ikke trække lovgivning tilbage. Hvad det kan gøre, er at ansætte og fyre cheferne. Det kan holde Kommissionen ansvarlig: Det er jo Europas regering, hører jeg konstant. Jeg indrømmer, at Parlamentet har svigtet, og at det er lederne af de fire store grupper, som er de skyldige i denne sag.
Det sker igen og igen. I november, da jeg afslørede, at kommissær Barrot kort forinden havde fået en dom for sin rolle i en bedragerisag, hvad skete der da? Jeg blev angrebet. Jeg blev kaldt en hooligan, jeg fik at vide, at jeg havde opført mig som en fodboldtilhænger. Og det eneste, jeg havde gjort, var at sige sandheden!
I den sag og også i denne vil hr. Schulz sige, at "der skal gøres noget", og som den gode, gamle hertug af York beordrer han så 10.000 mand op ad en bakke, hvorefter han får et telefonopkald fra Gerhard Schröder og beordrer dem ned igen!
Jeg formoder, at det er yderst ironisk, at det er mig som overbevist euroskeptiker, der er blevet bedt om at lede dette angreb i dag. Men det er ikke et skænderi om, hvorvidt EU er godt eller dårligt. Det eneste, vi forslagsstillere ønsker, er gennemsigtighed og korrekte forvaltningsprocedurer. Vi ønsker også, at Europa-Parlamentet for en gangs skyld står fast og gør sit arbejde!
Formanden.
   - I henhold til forretningsordenens artikel 141, stk. 4, kan hr. Helmer stille hr. Farage et spørgsmål. 
Roger Helmer (PPE-DE ).
   - Hr. formand, med Deres tilladelse vil jeg tage ordet vedrørende artikel 141 og stille hr. Farage et spørgsmål. Jeg ved ikke, om han er enig med mig i, at det pres, som de store grupper har udøvet for at få underskrifter trukket tilbage fra mistillidsvotummet, er et angreb på demokrati og åbenhed og har bragt skam og skændsel over Parlamentet.
Er han enig med mig i, at det især var pinligt for hr. Poettering, at han lagde så kraftigt pres på de britiske Konservative, da vi jo blev valgt på vores store engagement i bekæmpelse af bedrageri og korruption?
Og er han endelig enig i, at det var forkert af lederen af de britiske Konservative at anmode de konservative om at trække deres underskrifter tilbage under truslen om "meget alvorlige konsekvenser"? 
Nigel Farage (IND/DEM ).
   - Hr. formand, jeg er enig i det, hr. Helmer lige har sagt, og jeg er sikker på, at det kommer som en stor overraskelse for alle.
Jeg vil gerne takke ham for den tydelige illustration af den form for afpresningstaktik, der er blevet anvendt. Helt ærligt burde lederne af de fire store grupper skamme sig over den måde, de har opført sig på.
José Manuel Barroso,
    Hr. formand, mine damer og herrer, det forslag til mistillidsvotum, der er stillet under denne forhandling, er helt klart uberettiget og fuldstændig grundløst. Jeg vil forklare hvorfor.
Forslaget er blevet stillet med den begrundelse, at det var den eneste måde at få mig til at komme og forklare mig på plenarforsamlingen om det pågældende punkt. De ved imidlertid udmærket, at jeg altid står til rådighed for Parlamentet. For mig er det et spørgsmål om respekt og interesse for Deres institution og et led i forpligtelsen til at opnå åbenhed og gennemsigtighed. I virkeligheden har det store flertal her i Parlamentet gennem Formandskonferencen vurderet, at det pågældende emne ikke berettigede en debat på plenarforsamlingen. Den mente, at eventuelle spørgsmål var blevet tilstrækkeligt besvaret skriftligt i mit brev af 22. april 2005 til formanden hr. Borrell. Jeg har således i tide givet de forklaringer, man har bedt mig om.
Vedrørende indholdet har jeg ikke noget at tilføje til dette brev. I august sidste år tilbragte jeg sammen med min familie en uge sammen en tidligere professor og ven efter invitation fra en fælles ven på sidstnævntes private båd i Grækenland. Mit venskab med dem går tilbage til dengang for over 20 år siden, da jeg gik på universitet i Genève. Med andre ord drejer det sig om en langvarig personlig og akademisk forbindelse, fra før jeg trådte ind i politik, og hvis art ikke har ændret sig siden. Forholdet har aldrig drejet sig om forretningsanliggender eller -interesser, og jeg har ikke kendskab til en forbindelse mellem dem og Kommissionen, der kunne tænkes at give mistanke om en interessekonflikt.
Stilleren af mistillidsvotummet påstår, at et par dages ferie med venner rejser spørgsmål i forhold til en beslutning fra Kommissionen om at tillade statsstøtte i Grækenland og mere generelt i forhold til Kommissionens etiske regler. Det er en ondsindet påstand. Der er ingen forbindelse mellem dette forhold i mit privatliv og Kommissionens aktiviteter.
Hvad angår Kommissionens beslutning om at tillade statsstøtte i Grækenland, gør jeg opmærksom på, at den blev truffet af min forgænger, hr. Prodi, på grundlag af et forslag fra hr. Monti, på et tidspunkt, hvor jeg ikke havde noget som helst ansvar i Kommissionen, hvilket virkelig viser, hvor uretfærdigt, uberettiget, ubegrundet og absurd dette mistillidsvotum mod den nuværende Kommission er.
Denne tidsforskydning, som forslagsstilleren har glemt at nævne i teksten til forslaget, hvilket forklarer, at nogle medlemmer har skrevet under på forslaget uden at vide, hvad det egentlig drejede sig om, viser tydeligt forslagsstillerens bevidste sofisteri. Endvidere gør jeg opmærksom på, at det nuværende kollegium på min foranledning og mit ansvar har anvendt de strengeste regler for interessekonflikter og gennemsigtighed, der nogensinde er fastsat for EU-institutionerne.
Mistillidsvotummet bygger således på en ubegrundet insinuation. Den omstændighed, at medlemmerne af Kommissionen kan have personlige venskaber, der endvidere er af nøjagtig samme art som før deres tiltrædelse og er uden forbindelse med denne, udgør ikke en interessekonflikt og kan ikke i sig selv betegnes som en sådan. Den omstændighed, at et kommissionsmedlems venner og bekendte kan være berørt af Kommissionens politik, er ikke og kan ikke i sig selv berettige en mistanke om en interessekonflikt. Det gælder både for Kommissionen, medlemmerne af Parlamentet og regeringsmedlemmer. Der findes ikke en eneste politisk ansvarlig, der ikke har venner eller bekendte. Hvis man drog den logiske konklusion af forslagsstillernes tankegang i mistillidsvotummet, ville eksistensen af sådanne forbindelser lamme enhver demokratisk politisk proces. Jeg har sagt det, og jeg siger det igen, det ville være absurd.
Hvis mistillidsvotummet imidlertid er absurd, hvorfor drøfter vi det så her i dag? Hvorfor er jeg kommet, når min forgænger f.eks. under forhandlingen om det sidste mistillidsvotum sendte en repræsentant i stedet for at komme selv? Jeg er kommet, fordi jeg mener, at det er vigtigt at vide nøjagtigt, hvad Parlamentet mener om denne type politisk handling.
Jeg er her, fordi jeg mener, at forslaget til mistillidsvotum ikke er et personligt angreb mod mig. Jeg har intet imod forslagsstilleren, og jeg tror heller ikke, at han har noget imod mig som person. Han synes blot, at det er mærkeligt at få en invitation til at tilbringe et par dage på en båd. Jeg må indrømme, at jeg ikke kender nogen, der er modig nok til at invitere ham om bord på en båd en enkelt dag. Jeg forstår udmærket problemet.
Det er således ikke et personligt problem, men et alvorligt institutionelt problem, fordi denne type angreb afspejler en populistisk tendens, hvor der anvendes manipulation ved at overforenkle vigtige og komplekse emner, en tendens, der går imod det Europa, vi er ved at opbygge.
I dette tilfælde påberåber man sig i forslaget væsentlige demokratiske værdier og begreber, f.eks. etisk adfærd og gennemsigtighed, men det sker med henblik på at mystificere på grundlag af ren formodning. Det er et forsøg på at skjule det egentlige mål med forslaget, som er at underminere EU-institutionernes troværdighed og hele integrationsarbejdet ved at erstatte den ideologiske debat med fremstilling af påståede skandaler. Her overskrider man den grænse, der adskiller demokrati fra demagogi, og vi kan ikke acceptere et sådant misbrug af demokratiet.
Hr. formand, mine damer og herrer, EU-borgerne ønsker ikke en skuepolitik. Europæerne afviser rendestenspolitik. Jeg er sikker på, at det store flertal her i Parlamentet mener det samme, og at det ønsker til overflod at gøre det klart.
De politiske udfordringer, vi står over for i øjeblikket, kræver, at vi både gør os store overvejelser og gør en stor indsats. Det er helt legitimt at være mere eller mindre begejstret for EU. Det er helt legitimt at være mere eller mindre kritisk over for Kommissionens og Parlamentets retning. Det er helt legitimt at have forskellige politiske visioner. Det er derimod ikke legitimt at spille EU-institutionerne ud mod hinanden. Det er ikke legitimt at fordreje Parlamentets procedurer på den måde, som det sker i dette mistillidsvotum. Det er at anvende sofisteri og insinuationer og bestride andres motiver uden beviser. Det er ikke et konstruktivt bidrag til debatten. Det berøver tværtimod EU-borgerne det, som de har ret til at forvente, nemlig at vi koncentrerer os om deres forventninger, bekymringer og problemer.
Formålet med den ekstremistiske strategi hos stilleren af mistillidsvotummet er at tilsløre problemerne i stedet for at tydeliggøre dem. Jeg gentager for Dem alle, hr. formand og medlemmerne af Parlamentet, at hele kollegiet og jeg selv er forpligtet til at opfylde de højeste krav til etisk adfærd og gennemsigtighed. Jeg gentager, at vi er åbne over for en dialog med Parlamentet. Jeg vil også give udtryk for vores taknemmelighed over den støtte og solidaritet, som de fleste medlemmer af Parlamentet har vist, og her tænker jeg især på dem, der ikke altid er enige med mig om ideologiske spørgsmål, men som alligevel har taget afstand fra denne form for politisk handling mod Kommissionen.
Det er i denne ånd - og jeg tror, at den bliver den eneste nytte af denne forhandling - at jeg opfordrer Dem til at fordømme mistillidsvotummet ved at forkaste det massivt. Det er et positivt signal, som vi kan sende herfra til hele Europa, nemlig at fordømme dette mistillidsvotum, for det er den bedste måde at tjene demokratiet, som er det centrale i EU.
Hans-Gert Poettering,
   Hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer, der er forhandlinger, som man deltager i af pligtfølelse og med ansvarsfølelse for den europæiske enhed og dens institutioner, og en sådan forhandling finder sted her i dag.
Ophavsmændene til forslaget om et mistillidsvotum henholder sig til artikel 201 i EF-traktaten og artikel 100 i vores forretningsorden. Vi respekterer denne rettighed, men siger samtidig, at forslagsstillerne ved at gøre dette forringer værdien heraf, fordi disse rettigheder helt åbenlyst bliver misbrugt af forslagsstillerne.
De kolleger fra de andre grupper, som jeg netop nævnte, og min kollega og ven, formanden for UEN-Gruppen, hr. Crowley, informerede mig om, at han tilslutter sig vores initiativ af 13. maj. Vi sagde, at vi anser initiativet fra disse forslagsstillere for at være fuldstændig uretfærdigt og ude af proportioner.
I dag vil jeg godt tilføje hertil, at forslaget efter min opfattelse er uanstændigt rent menneskeligt og politisk gennemskueligt, fordi det er rettet imod vores kontinents enhed.
Formanden for Kommission henviste til, at denne rejse - ifølge de oplysninger, som jeg er i besiddelse af - fandt sted i anden halvdel af august. Kommissionen godkendte forslagets indhold den 23. september, og tillidsvotummet til Barroso-Kommissionen blev givet her den 18. november, hvorefter embedsperioden startede den 22. november.
Det viser imidlertid, at ansvaret for godkendelsen den 23. september lå hos Prodi-Kommissionen, hvilket udstiller forslagets absurditet og utroværdighed. Dette mistillidsforslag vil bryde sammen som et korthus!
I virkeligheden handler det for forslagsstillerne ikke om personen hr. Barroso, men det er snarere et angreb på de europæiske institutioner og deres troværdighed, og det gælder især Kommissionens. Det er en personlig vendetta, som forfølges med det formål at bringe de europæiske institutioner i miskredit, og det få dage før afstemningen om forfatningstraktaten i Frankrig og Nederlandene.
Fem medlemmer af vores gruppe fra DE-fløjen af gruppen skrev under på dette forslag uden at informere formændene for deres nationale delegation og deres gruppeformænd herom, for slet ikke at tale om at konsultere dem. Lad mig sige det klart og tydeligt, at disse fem medlemmer hermed har placeret sig selv uden for solidariteten i PPE-DE-Gruppen.
Jeg kan sige Dem, hr. Helmer, at jeg ikke har haft så megen tålmodighed med nogen anden politisk kollega som med Dem. De opsagde netop Deres medlemskab af PPE-DE-Gruppen, og da jeg respekterer det enkelte menneskes værdighed, ønsker jeg Dem personligt alt det bedste fremover.
Mine damer og herrer, kære kolleger, vi har tillid til Kommissionen og dens formand. For 14 dage siden - hvilket var et af højdepunkterne i mit politiske arbejde her i Parlamentet - vedtog vi beslutningsforslaget om afslutningen på Anden Verdenskrig for 60 år siden med et overvældende flertal. Dermed vedkendte vi os Europas historiske virkelighed og tog skridtet ind i fremtiden. Vi er os vores ansvar bevidst, og vi vil ikke tillade nogen negativ påvirkning af vores beslutsomhed om at bygge videre på dette fredsprojekt, som Europas enhed er. Derfor, hr. kommissionsformand, fortsæt arbejdet i Kommissionen, De har vores fulde opbakning hertil!
Martin Schulz,
   Hr. formand, mine damer og herrer, jeg hørte fra kommissionsformanden, at hans relationer til rederen ligger langt tilbage i fortiden. I øvrigt må jeg altså spørge Dem, hr. kommissionsformand, om han var sammen med Dem i den maoistiske ungdomsbevægelse, for så ville han være den eneste maoistiske milliardær i Europa.
Efter min mening tog hr. Poettering et meget vigtigt skridt lige før. Den, som har gruppekolleger som den, De netop fortalte om, hr. Poettering, har ikke længere brug for nogen politiske modstandere! I den henseende kan jeg kun ønske Dem hjerteligt tillykke med det skridt, som De netop refererede til.
Det, som vi skal forhandle om her, er rent faktisk allerede blevet besvaret. Den beslutning, som tilsyneladende er værd at kritisere, blev ikke taget af Barroso-Kommissionen. Det var derimod en beslutning, som Prodi-Kommissionen tog, og den faldt ind under kommissær Montis ansvarsområde. Dvs. at Barroso-Kommissionen - hr. Poettering anskueliggjorde det netop med datoer - slet ikke skal stå til ansvar herfor.
Forslagsstillerne, eller i det mindste ophavsmændene til forslaget, er fuldstændig klar over dette forhold. Man skal altså stille sig selv det spørgsmål, hvorfor man stillede forslaget i første instans. Det blev stillet for lige præcis at opnå det, som sker lige nu og her. Det var hverken mere eller mindre det, som var formålet hermed. Der ligger altså ikke nogen politiske motiver til grund for det. Målet var, at der skulle være kameraer deroppe, og en menneskemængde, som skubbede og masede foran indgangen til denne sal. Det var nøjagtig sådan, at det skulle være. Et spil for galleriet og ikke mere end det. Det er den politiske substans, som gemmer sig bag dette.
Hr. kommissionsformand, De har krav på, at Parlamentet siger til Dem, hvilke forventninger der stilles til Dem og Kommissionen. Det gjorde vi intensivt i forbindelse med indsættelsen af Kommissionen. Min gruppe havde kontroverser med Kommissionen, hvilket ikke altid var til dennes udelte fornøjelse. Hvis der er punkter, som er kritisable, eller som der kan rejses indvendinger imod, kan De være fuldstændig sikker på, at Den Socialdemokratiske Gruppe vil gøre det. Hvis der er hold i beskyldningerne, vil vi beskæftige os med dem.
Jeg er imidlertid ikke parat til - og her taler jeg på vegne af mine kolleger i gruppen - at tillade, at bagvaskelse og beskyldninger gøres til en del af den parlamentariske strategi. Det er vi ikke parate til at acceptere.
Derfor erklærer jeg på Den Socialdemokratiske Gruppes vegne, at vi stemmer imod dette forslag.
Graham Watson,
   . Hr. formand, på vegne af Den Liberale Gruppe her i Parlamentet vil jeg sige til underskriverne af mistillidsvotummet, at de er latterlige. De foregiver at sige "jeg anklager", men hverken hr. Farage eller hr. Villiers er en Émile Zola, langtfra. Mistillidsvotummet er blot et kneb for at bringe Kommissionen i miskredit.
Hvad er det egentlige formål for dem, der har stillet det? Det er ikke gennemsigtighed, for hvis det var tilfældet, ville underskrifterne fra mindst fire britiske separatister, der har nægtet at offentliggøre deres økonomiske interesser på internettet, ikke figurere på mistillidsvotummet.
Underskriverne af mistillidsvotummet har kun et formål, nemlig at bringe formanden for Kommissionen i miskredit og samtidig hele EU. Og hvorfor har de valgt at gøre det kun et par dage gør folkeafstemningen i Frankrig og Nederlandene? Det har ikke noget at gøre med de grunde, de anfører. Deres formål er at give EU så mange problemer som muligt før folkeafstemningerne.
 Hr. Barroso, De må være temmelig forvirret. Vi indledte en forhandling om gæstfrihed. Som eksempel gav De os oplysningen om Deres ferie med hr. Latsis. Det er et gammelt venskab, en ferie, De sagde ja tak til, før De blev formand for Kommissionen, før der var en forhandling om, hvorvidt De ville påtage Dem visse ansvarsområder, som De nu anklages for at misrøgte - helt bortset fra at der næppe findes en større industrisektor i Europa, der ikke modtager statsstøtte i en eller anden udstrækning. Og hvis De ikke havde kontakt med repræsentanter for erhvervslivet, ville De have lige så få venner som hr. Farage!
Liberale og Demokrater vil forsvare ansvarlighed og åbenhed i alle EU's anliggender. Det indgår som en integrerende del af en regerings kontakt med sine vælgere. Vi er stolte over at have været med blandt de forreste i kampen for dette. Vi ved alle, at åbenheden kan blive meget større. Under Pat Cox' formandskab, og under hr. Borrell, har vi med interinstitutionelle aftaler med Kommissionen gjort fremskridt og gør det stadig. Kommissionens adfærdskodeks blev revideret i forbindelse med indsættelsen af Deres Kommission. Den skal sandsynligvis gøres tydeligere, hvad angår begrebet gæstfrihed.
Vi forsvarer også medlemmernes ret til at stille et mistillidsvotum i henhold til vores forretningsorden, men sådanne værktøjer bør bruges med forsigtighed. Medlemmerne bør være klar over, at useriøs brug som i dette tilfælde medfører en risiko for at bringe både det værktøj, som artikel 100 giver os, og Parlamentet i miskredit. Denne forhandling er ikke seriøs. Vi skal alle være på vagt, når det drejer sig om ansvarlighed over for offentligheden, men vi skal også lade Kommissionen gøre sit arbejde, nemlig at bringe EU's medlemsstater tættere sammen.
Europa har brug for opbygning, ikke nedrivning, MEP'er, som kigger fremad, ikke tilbage, parlamentarikere, som ser muligheder, ikke dem, som udnytter problemer. Der er plads til forskellige holdninger til EU's fremtid på den betingelse, at disse holdninger præsenteres ærligt og åbent i en offentlig debat. Som det fremgår af et nyligt valg i det land, jeg kender bedst, så er der ikke megen støtte, når ophavsmændene til mistillidsvotummet fremlægger deres holdninger åbent.
Jeg er sikker på, at Parlamentet vil komme med et klart svar til underskriverne af dagens mistillidsvotum.
Monica Frassoni,
   Hr. formand, mine damer og herrer, et meget stort flertal i min gruppe finder dette forslag om et mistillidsvotum upassende, og de vil stemme imod det til juni. De finder det upassende, fordi de ikke finder kommissionsformand Barrosos personlige forhold til hr. Latzis relevant for Europas fremtid.
Jeg finder det meget beklageligt, at raseriet over Kommissionens påståede økonomiske uregelmæssigheder i stigende grad får os til at glemme, at dårlig forvaltning af fællesskabsfinanser i mere end 80 % af tilfældene involverer medlemsstaterne. Jeg så gerne, at medlemmerne også var mere aktive i behandlingen af dette spørgsmål.
Vi mener, at forslaget om et mistillidsvotum ikke er med til at fremme den legitime sag om større gennemsigtighed og ansvarlighed hos Kommissionen, og at det kun tjener til at styrke udtalelserne fra dem, der som hr. Farage mener, at EU ganske enkelt bør nedlægges.
Det betyder imidlertid ikke, at vores politiske vurdering af Kommissionens og kommissionsformandens arbejde er ændret. Jeg må sige, at min gruppe er en smule urolig over den måde, forhandlingen gennemføres på. Den følger ganske vist reglerne, men med sådanne restriktioner på taletid og -muligheder, at det nærmest er et show for dem, der er for og imod hr. Barroso, hvilket giver et alt for stort spillerum for hr. Farage og hans legekammerat hr. Helmer.
Hr. formand, vi benytter lejligheden til at gøre hr. Barroso opmærksom på det faktum, at dette kun er den første indlysende konsekvens af den fejlagtige beslutning om at bevare fru Cruz i hendes rolle. Situationen er helt klart en gylden mulighed for intriger og insinuationer, ud over at det åbenbart i høj grad forsinker og komplicerer legitimiteten af de igangværende foranstaltninger.
Det er også tydeligt, at kun fuldstændig gennemsigtighed og større vilje til øjeblikkelig enighed om en forhandling kan forhindre, at vi falder i disse fælder. I dag udsættes Kommissionen for spørgsmål vedrørende potentielle interessekonflikter, der ikke er løst fra starten.
Afslutningsvis, hr. formand, mener vi, at De for at vinde forhandlingen og sætte hr. Farage og hans venner i den politiske debat ud af spillet skal bekræfte Deres rolle. De skal fremhæve Deres rolle som vogter af Europas interesser. I øjeblikket kommer der ingen positive initiativer fra Kommissionen vedrørende miljø, samfund eller kultur. Gør noget, for at den europæiske befolkning kan anerkende Dem og legitimiteten af den europæiske plan.
Miguel Portas,
   Hr. formand, formanden for min gruppe kan ikke være til stede i dag, men har givet sin holdning til kende i et brev offentliggjort her til morgen.
Hvis forslagets formål er offentligt at få afklaret, om der foreligger en mulig interessekonflikt, så er det formål ved at blive nået lige nu. Flere medlemmer af min gruppe har tilsluttet sig dette initiativ i den overbevisning, at det ville være en måde til at få de nødvendige offentlige forklaringer om de påstande, der har cirkuleret, og de er derfor ikke blevet smidt ud af vores gruppe, hr. Poettering.
Hvis hensigten derimod var eller er at udtrykke en mistillid, der har kommissionsformandens ferier som genstand eller påskud, så tager vi afstand. Parlamentets venstrefløjsopposition er af politisk karakter. Vi afleder ikke opmærksomheden fra det, som vitterlig skiller os fra Kommissionen, nemlig den liberalistiske politik, den fører.
Vores holdning ville være en anden, hvis yachtens ejer, hr. Latsis, havde udestående finansielle spørgsmål til afgørelse i de europæiske institutioner. I det tilfælde ville den ukloge ferie være et signal til Kommissionens tjenester. Det forholder sig imidlertid sådan, at intet - absolut intet - hidtil er blevet bevist på dette punkt. Forslaget om mistillidsvotum savner derfor grundlag. Det er den holdning, som de fleste af min gruppes medlemmer hylder.
Hr. formand, jeg var selv blandt dem, der skrev under, og blandt dem, der trak deres underskrift tilbage, da jeg fik tilfredsstillende oplysninger. Hr. Durão Barrosos ferier beskæftiger mig ikke et sekund, men gennemsigtighed optager mig hele tiden. Det er et fælles anliggende af allerstørste betydning, når der er så stor en afgrund mellem borgerne og de nuværende europæiske ledere i al deres enøjethed. Gennemsigtighed skal bygge på fakta og ikke på beskyldninger eller løse påstande. I kampen for gennemsigtighed er det ikke ligegyldigt, hvilke midler der anvendes, og jeg vil bestemt tilråde, at man ikke kaster med sten, hvis man selv bor i glashuset.
Jeg tager derfor afstand til denne populistiske manøvre. Vores kritik er en kritik, der bygger på fakta, og som retter sig imod den politik, der er til skade for beskæftigelsen, for borgernes rettigheder og for ønsket om fred i denne verden. 
Jens-Peter Bonde,
   - Hr. formand. Ansvaret for debatten i dag er hos dem, som ikke tillod os at få debatten sidste gang. Da Nigel Farage rejste sagen, bad jeg om en liste på alle gaver over 100 euro. Den liste har jeg ikke fået endnu. I søndags spurgte jeg Eva Joly - undersøgelsesdommeren, som har fået forretningsfolk og politikere i fængsel for korruption - om, hvor grænsen er mellem gaver og korruption. "120 euro", sagde hun. Gaver til en større værdi hører ikke hjemme i det offentlige. Jeg vil vide, hvem der får hvad af hvem, og jeg vil have mulighed for at kontrollere, om der gives modydelse.
Det startede meget godt med Barroso. Han gav os en liste med 3000 arbejdsgrupper, som hidtil har været hemmeligholdt. Den liste er nu på Bonde.com. Men vi kender ikke deltagerne. Hvor mange venner er placeret i ekspertgrupperne? Hvor mange folk er ansat uden om de almindelige ansættelsesprocedurer? Hvor mange EU-ansatte og rådgivere får også løn andre steder fra?
Åbenhed er ærlige magthaveres bedste redskab til at værge sig mod egne venners pression. Den nye Kommission er ikke ansvarlig for fortidens synder og skandaler, men de kunne vise en ny linje. Giv os navnene på alle eksperter. Lad os se, hvem der får hvad fra budgettet. Lad os se alle Kommissionens bidrag til lovgivningsprocessen. Fyr den næste, der lyver, i stedet for at fyre whistleblowere. Giv Kommissionens fyrede regnskabschef Marta Andreasen et job igen. Start på en frisk med åbenhed, nærhed og demokrati. I vil miste nogle venner i de øvre lag, men I vil vinde i tillid hos borgerne og i tilslutning til det europæiske samarbejde. Tak hr. formand, selv om jeg endnu ikke har tilstrækkeligt at takke for. 
Brian Crowley,
    Hr. formand, jeg vil gerne takke kommissionsformanden for hans tilstedeværelse i Parlamentet, så han kan reagere på det mistillidsvotum, som nogle af mine kolleger har fremsat. Jeg var med på mødet i Formandskonferencen, hvor man besluttede, at der ikke var nogen substans i de fremsatte påstande, og at det var korrekt af kommissionsformanden at svare skriftligt. Formandskonferencen tog hans udtalelse til efterretning, som den kom til udtryk i dette brev, nemlig at der ikke var hold i påstandene.
Men under alle omstændigheder nægter jeg ikke medlemmer og kolleger retten til at fremsætte et mistillidsvotum. At det latterliggør dem, spilder vores tid og hindrer os i at tage os af de virkelig vigtige spørgsmål, som påvirker de europæiske borgeres dagligdag, er de åbenbart ligeglade med. Men det er jeg ikke.
Vi befinder os i en situation, hvor konspirationsteorier, insinuationer og generelle misforståelser, hvor der fortælles løgne og myter om, hvad der går i svang i Kommissionens "mørke korridorer" og "hemmelige gemmesteder". Vi hører, at vi skal være bange for den fare, der lurer på os, og at der sker ting, som vi ikke ved noget om, når sandheden er, at Kommissionen står til ansvar for alle de beslutninger, den træffer. De enkelte foranstaltninger iværksættes ikke af en enkelt person, men går gennem en lang række drøftelser og behandles af mange forskellige enkeltpersoner og organisationer, før den endelige beslutning træffes.
Det, vi er vidner til i dag, er opportunisme af absolut værste skuffe. Det er en opportunisme, som søger at skabe en myte om, at "der lurer farer bag hver en dør" ud fra en antagelse om, at vi er de hvide engle, som skinner i mørket og oplyser de mørke kroge. Det er, hvad forfatterne til dette mistillidsvotum vil have os til at tro. Men virkeligheden er, at de forsøger at hindre, at der træffes positive foranstaltninger, og at der opstår en reel debat om forhold af betydning for Europas befolkning. Men vigtigst af alt er det et forsøg på at undergrave et projekt, som er til fordel for alle borgere i Europa. Som vi har set med den seneste udvidelse, er det et projekt, som fortsat gør fremskridt.
Endelig, hr. formand, vil jeg takke hr. Barroso for at være til stede her i Parlamentet. Jeg underskylder, at jeg er medlem af en Formandskonference, som måske har sat Dem i den ubehagelige situation at tro, at De ikke behøvede møde op her i Parlamentet. Men jeg ved, at De fremover vil være klar over, at det i høj grad afhænger af, hvem der stiller spørgsmålet, og så kan De beslutte, om De bør eller ikke bør komme.
Hans-Peter Martin (NI ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne rose Kommissionen - eller i det mindste nogle af kommissærerne - for at den udarbejdede et dokument den 18. maj, hvorfra jeg nu vil citere: "Vi skal kaste mere lys over, hvordan vi arbejder, og vi skal finde nye veje for at komme i kontakt med den europæiske offentlighed igen". I dokumentet kræves det desuden, at al officiel korrespondance skal gøres tilgængelig i et offentligt register. En af initiativtagerne til dette dokument var hr. Kallas.
Det handler også om den magt, som lobbyisterne udøver. I Parlamentet er der nemlig i modsætning til i USA mangel på gennemsigtighed. Min bevæggrund for at skrive under på ændringsforslaget - og jeg tror, at mange andre kolleger havde det på samme måde - var, at jeg forventede præcis den forklaring fra Dem, og hvad var det så, De gav os, hr. kommisionsformand? Hvilke følelser skal man sidde tilbage med som redaktør på avisen , som bragte det hele til offentlighedens kendskab, for slet ikke at tale om journalisterne på eller på nyhederne på tv-stationen ARD i går aftes, når man hører Dem tale om demagogi og misbrug. Ikke mindst som en, der har været journalist i mange år, vil jeg godt protestere imod sådanne beskyldninger.
Med Deres udtalelser, hr. kommissionsformand, tager De det forkerte parti, og De udsender de forkerte signaler. Ved at sige det, De gjorde, forsvarer De en Union fuld af uigennemsigtighed og intolerance, og som er kendetegnet ved - rent ud sagt - handlingslammelse. Choktilstanden i forbindelse med EU-forfatningen kan netop tilskrives en sådan adfærd, som De beklageligvis demonstrerede her i dag endnu en gang. Denne holdning gør Dem til et symbol på et EU, der er karakteriseret ved en vennetjenesteøkonomi og - helt klart - lobbyisternes magt. De skader dermed de idealer, som mange af os tror på. Det er det, som er problemets kerne: Denne udmeldelsesattitude, denne ikke-længere-forståelse af, hvad det egentlig handler om her, nemlig om EU's idealer.
Jeg er for EU, som så mange andre, men ikke for denne misbrugspraksis. Der er intet demokrati uden gennemsigtighed. Hold Dem til det, som De sagde for to uger siden, således at vi ikke skal sige til Dem, . Så vågn dog op!
José Manuel Barroso,
   . Hr. formand, først vil jeg takke alle de politiske grupper. Faktisk har alle grupper, undtagen den gruppe, der har stillet mistillidsvotummet, forkastet indholdet af mistillidsvotummet, og jeg takker dem for det. Jeg tror faktisk, at de har hjulpet os alle i EU-institutionerne med at sende et klart signal om, at vi er fast besluttet på, at skelne mellem demokrati og demagogi.
Der er kun et væsentligt og alvorligt spørgsmål tilbage, som skal besvares, og for alle dem, der ligesom jeg og resten af Kommissionen går ind for princippet om gennemsigtighed, vil jeg sige præcis, hvad vores holdning er ved at gentage det, jeg har sagt i det brev, jeg sendte til formanden hr. Borrell. Brevet er skrevet på engelsk, så jeg vil læse det op på engelsk. 
 "Jeg skal tilføje, at de regler, der anvendes for medlemmer af Kommissionen, er strengere end de regler, der i øjeblikket anvendes i de fleste medlemsstater. Ikke desto mindre har man spurgt, hvorvidt det vil være hensigtsmæssigt med yderligere regler på dette område." Nogle af Dem, som hr. Watson, har talt om den mulighed.
Jeg sagde så til Parlamentets formand hr. Borrell, at det måske er nyttigt at erindre om, at Kommissionen foreslog en aftale om at nedsætte en rådgivende gruppe om standarder inden for offentlige hverv tilbage i november 2000, som ville have omfattet Europa-Parlamentet, Rådet, Domstolen, Revisionsretten, Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget samt Kommissionen. Det forslag ligger stadig på bordet, og Kommissionen er naturligvis parat til at drøfte det med de øvrige institutioner. 
 Mine damer og herrer, jeg vil gøre det klart, at Kommissionen er rede til at arbejde konstruktivt sammen med Dem for at opnå gennemsighed, god ledelse og klare ansvarsforhold i vores institutioner. Jeg kan imidlertid ikke som formand for Kommissionen acceptere denne mistænkeliggørelse af den institution, som jeg er leder for, denne form for fordømmelse af den. Det kan jeg bare ikke acceptere.
Vi skal samarbejde for at opnå større gennemsigtighed, men ikke give efter for demagogi. Jeg takker alle de politiske grupper for i dag at have været med til at trække grænsen mellem demagogi og demokrati og for således at have givet et bidrag til at gennemføre det europæiske ideal.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted på næste møde.
Jens-Peter Bonde (IND/DEM ).
   - Hr. formand. Vi har stillet et forslag om en almindelig debat, som er blevet afvist. Vi har stillet nogle spørgsmål til Kommissionen under høringerne, hvor vi har fået løfte om at få ekspertgrupperne belyst. ...og vi har stadigvæk ikke fået dem, og vi vil ikke få dem. Hvad er det, der skal beskyttes? 
Formanden.
   - Hr. Bonde, jeg beklager, at den kontakt, hvormed jeg forsøgte at fratage Dem ordet, ikke fungerede, så De kunne tale uden formandskabets tilladelse. Jeg beklager meget.
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ).
   - Vores holdning til Kommissionen og dens formand, José Durão Barroso, er fuldstændig klar. Vi har stemt imod, fordi vi er uenige i dens ekstremt neoliberale projekt, som vi så ofte har pointeret.
Begrundelsen for dette forslag om mistillidsvotum er ikke udtryk for nogen modstand mod den politik. Forslaget hænger sammen med personlige relationer og angår forhold før den nuværende Kommissions tiltrædelse, som vi stemte imod.
Vi ønsker større gennemsigtighed om Kommissionens virke. Vi ønsker en anden politik, der kan sætte ind over for de alvorlige problemer med arbejdsløshed og social udstødelse.
Vi fører derimod ikke politik med personlige angreb. Derfor har vi ikke tilsluttet os dette forslag om mistillidsvotum, men vi tilslutter os gerne forslag, der udtrykker mistillid til Kommissionens forkerte politik. 
Alyn Smith (Verts/ALE ).
   - Jeg har lyttet til forhandlingen om mistillidsvotummet med stigende vantro. Det relevante spørgsmål er ikke, hvem der er ophavsmænd til votummet eller Gruppen for Selvstændighed og Demokratis motiver, det drejer sig om, hvorvidt kommissionsformanden er forpligtet til at besvare de spørgsmål, som Parlamentets medlemmer stiller ham. Europas befolkning har en opfattelse af, at Parlamentets medlemmer og Kommissionens medlemmer ikke lever op til de høje standarder, og uanset om vi kan lide det eller ej, må vi erkende det og rette op på det, ikke bare slutte op og lade, som om problemet ikke eksisterer. Der er et tvingende behov for reformer af vores egne og Kommissionens procedurer. Jeg beklager Gruppen for Selvstændighed og Demokratis motiver, men deres handlinger kunne have givet os lejlighed til at stramme op på vores procedurer. Ved at angribe dem i stedet for selve problemet har gruppeformændene forspildt en chance i dag.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0147/2005) af Leinen for Udvalget om Konstitutionelle Anliggender om revision af rammeaftalen mellem Europa-Parlamentet og Kommissionen (2005/2076(ACI)). 
Jo Leinen (PSE ),
   Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer, efter det noget destruktive punkt, som vi lige forhandlede om, der vil genere relationerne mellem institutionerne, kommer vi nu gudskelov til et konstruktivt punkt, som vil styrke relationerne mellem institutionerne. Denne fjerde rammeaftale mellem Kommissionen og Parlamentet er et udtryk for en samarbejdskultur, hvor den pågældende institutions rolle respekteres, men hvor man samtidig tilstræber en uddybelse af den gensidige forståelse og det gensidige samarbejde, hvilket også er nedskrevet i artiklerne.
Det handler om den fjerde rammeaftale mellem Kommissionen og Parlamentet. Jeg kan sige, at fra aftale til aftale vil Parlamentets rolle som "borgernes kammer" og dermed rollen som kontrolorgan af EU's udøvende magt kunne styrkes skridt for skridt. Også i forbindelse med denne aftale er vi igen kommet nogle skridt videre. Jeg vil også gerne takke formandskonferencen og især fru Wallström og andre, som deltog i udarbejdelsen af rammeaftalen.
Jeg vil gerne nævne nogle af de væsentligste punkter. Netop det, som vi forhandlede om her, kom til udtryk i den fjerde rammeaftale. Der er klare bestemmelser om kommissionsformandens og kommissionsmedlemmernes politiske ansvar i forbindelse med interessekonflikter. På trods af Kommissionens kollegiale karakter har hvert medlem af Kommissionen et ansvar for sine handlinger inden for sit ansvarsområde. Det er et ekstremt vigtigt princip, at alle 25 medlemmer af Kommissionen er individuelt ansvarlige for det, de gennemfører inden for deres eget område.
Kommissionsformanden bærer ansvaret for det videre forløb ved interessekonflikter mellem kommissionsmedlemmer og også for den beslutning, der skal træffes. Vi har ligeledes klare procedurebestemmelser, når et medlem udtræder af Kommissionen og erstattes af et nyt. Det førte man lange forhandlinger om. Det er klart, at en ny kommissær først kan udøve sit hverv, når denne er blevet præsenteret for Parlamentet, har gennemført høringerne, og plenarforsamlingen har givet denne sit tillidsvotum.
Et andet punkt vedrører samarbejdet om lovgivningsproceduren og budgetbeslutningerne. Jeg kan fastslå, at vi formåede at sikre, at Kommissionen og Parlamentet på forhånd er blevet enige om den årlige lovgivningsprocedure og om flerårsplanerne, og at Kommissionen ikke vil offentliggøre nogen lovgivningsmæssige eller andre væsentlige initiativer, uden at man først vil underrette Parlamentet herom. Det er et væsentligt element i Parlamentets medbestemmelsesret i centrale EU-beslutninger.
I denne sammenhæng bliver Parlamentet også sidestillet med Rådet. Vi vil blive indgående informeret om ethvert skridt i lovgivningsprocessen og samtidig med Rådet. Det blev aftalt, at der skal finde en regelmæssig drøftelse sted på højeste niveau, og det vil i praksis sige hver tredje måned mellem formandskonferencen og kommissionsformanden eller den kompetente næstformand. Jeg er overbevist om, at dette vil føre til mere samarbejde. På opfordring fra det kompetente udvalg gav Kommissionen også tilsagn om at informere om sammensætningen af dens ekspertgrupper og arbejdet heri. Desuden indeholder aftalen adskillige bestemmelser om vores holdning ved internationale konferencer. Kommissionen vil bestræbe sig på at informere Parlamentets delegationer indgående om forløbet af disse internationale konferencer, og om muligt give dem mulighed for at deltage i forhandlingsdelegationerne. Kommissionen støtter også Parlamentet i forbindelse med valgobservatører, og den underretter Parlamentet systematisk om forløbet af tiltrædelsesforhandlingerne med kandidatlandene.
Vi kodificerede Lamfalussy-proceduren, men Parlamentet ville gerne have haft, at den gik længere end som så, for den omfatter udelukkende værdipapirer, banker og forsikringsselskaber. Vi kunne have ønsket os, at denne procedure også dækkede andre områder. Men det kommer vel først i den næste etape. Derudover udtrykte medlemmer et ønske om, at rammeaftaleproceduren skal være mere gennemsigtig i fremtiden, og at de kompetente parlamentsudvalg bliver involveret på et tidligere tidspunkt i processen. Men alt i alt anbefaler jeg plenarforsamlingen at vedtage denne aftale, fordi den udgør et reelt fremskridt, og som jeg sagde tidligere, symboliserer den en samarbejdskultur, der er baseret på gensidig respekt og på viljen til at arbejde konstruktivt hen imod EU's mål. Det er det, som befolkningen og borgerne ønsker af os. 
José Manuel Barroso,
   . Hr. formand, hr. ordfører, mine damer og herrer, det er en ære og en stor fornøjelse for mig at tale til Parlamentet på dette vigtige tidspunkt før afstemningen om revisionen af rammeaftalen mellem Europa-Parlamentet og Kommissionen. Siden jeg tiltrådte som formand, har jeg gjort opmærksom på, at jeg agter at etablere et positivt samarbejde og et strategisk bæredygtigt partnerskab med Parlamentet.
I begyndelsen var der tidspunkter med institutionel og politisk spænding. En ukritisk iagttager kunne tro, at den vilje til samarbejde, som jeg, Margot Wallström samt hele Kommissionen har bekendtgjort, udelukkende var et udtryk for, at vi ville undgå yderligere gnidninger. Denne fortolkning har vist sig at være forkert og kortsigtet. Den samarbejdsvilje, som driver os, er faktisk et resultat af EU's institutionelle virkelighed. I henhold til traktaterne forvalter Parlamentet de europæiske befolkningers vilje. Parlamentet er den eneste institution, der er direkte valgt, og som er EU-borgernes legitime repræsentant. Ingen anden supranational institution bygger på en så høj grad af demokrati som EU, ingen anden multistatslig organisation har tildelt repræsentanter, der er direkte valgt af borgerne, en så vigtig rolle, intet andet territorium omfatter en institution, der for tiden repræsenterer 450 millioner borgere på et kontinent, der endelig er forenet.
EU er ikke en abstrakt fjern enhed, der træffer beslutninger bag lukkede døre og ser bort fra tendenser i og holdninger hos befolkningerne. Det er tværtimod baseret på befolkningernes ønske og demokratiske institutioner. Det er det, der udgør EU's rigdom. Det er det, der gør det enestående blandt de eksisterende organer i en stadig mere globaliseret verden. Vi er stolte af denne gennemgribende demokratiske karakter, der afspejler medlemsstaternes historiske tradition. Vi skal og vil handle i overensstemmelse hermed.
Det er den dybere årsag til, at vi har fundet det hensigtsmæssigt og nødvendigt at revidere rammeaftalen, som er det vigtigste instrument til forvaltning af forbindelserne mellem institutionerne. Revisionen har fundet sted i en atmosfære af udmærket samarbejde under ledelse af de to institutioners politiske ledelser. Jeg vil benytte lejligheden til at takke formanden hr. Borrell, formændene for de politiske grupper, formanden for Udvalget om Konstitutionelle Anliggender, hr. Leinen, og alle dem, der har bidraget til denne øvelse, som er så vigtig en milepæl i vores bilaterale forbindelsers historie. 
 Forhandlingerne har givet mulighed for betydelige fremskridt. Vi er blevet enige om en afbalanceret tekst, der opfylder begge parters forventninger og indebærer en betydelig forbedring af samarbejdet mellem vores institutioner. Hr. Leinen har allerede påpeget mange aspekter, men jeg vil gerne skitsere resultaterne på fem områder, som efter vores mening er de vigtigste.
For det første har vi forbedret den politiske dialog mellem vores institutioner. Sammen med næstformanden fru Wallström vil jeg regelmæssigt deltage i Formandskonferencens møder, og dette vil blive det vigtigste forum for drøftelse af udviklingen på det politiske område samt af Parlamentets og Kommissionens arbejde og aktiviteter. Tidsplanen for Kommissionens lovgivnings- og arbejdsprogram er blevet skåret til, og processen, der leder frem til Kommissionens lovgivnings- og arbejdsprogram er blevet mere politisk. I denne sammenhæng mødtes Margot Wallström med Udvalgsformandskonferencen i februar, og det vil ske igen i juli.
For det andet har vi styrket åbenheden og gennemsigtigheden. Kommissionen forpligter sig til at stille en fuldstændig liste over de ekspertgrupper, der bistår os ved udøvelsen af vores initiativret, til rådighed for Parlamentet. Derudover kan formændene for de relevante udvalg i Parlamentet bede Kommissionen om at fremlægge oplysninger om disse gruppers aktiviteter og sammensætning. Når den ses i sammenhæng med den nuværende regel om gennemsigtighed vedrørende "komitologigrupperne", er denne nye bestemmelse et meget nyttigt fremskridt. Den vil uden tvivl bidrage til at forbedre gennemsigtigheden i forbindelserne mellem institutionerne.
For det tredje har vi styrket bestemmelserne vedrørende det politiske ansvar. I rammeaftalen knæsættes nøgleprincipperne om åbenhed, retfærdighed og konsekvens i hele høringsprocessen. Den sikrer, at udnævnte kommissærer offentliggør alle relevante oplysninger i overensstemmelse med uafhængighedspligten, som er indskrevet i selve traktaten. Vi er desuden blevet enige om en procedure, der skal følges, hvis Parlamentet skulle udtrykke manglende tillid til et enkelt medlem af Kommissionen. I sådanne tilfælde vil kommissionsformanden vie Parlamentets forhandlinger al den politiske opmærksomhed, de fortjener. Derfor har vi aftalt, at jeg enten vil bede den pågældende kommissær om at trække sig tilbage eller være parat til at forklare Parlamentet de beslutninger, jeg har truffet. Denne procedure sikrer, at Kommissionen fungerer som et kollegium, og sikrer ligeledes kommissionsformandens beføjelser og prærogativer. Hvis der udpeges nye kommissærer i løbet af Kommissionens embedsperiode, vil jeg i samarbejde med Parlamentets formand sikre, at de med det samme kommer og præsenterer sig for Parlamentet.
Mit fjerde punkt vedrører forbedringen af vores samarbejde vedrørende forhandling af internationale aftaler og andre aspekter af vores daglige arbejde. Vi har truffet foranstaltninger, således at Kommissionen systematisk holder Parlamentets medlemmer underrettet om forløbet af forhandlinger om multilaterale aftaler. Vi er blevet enige om foranstaltninger vedrørende høring af budgetmyndigheden i forbindelse med meddelelser om nye finansielle forpligtelser, vi har indgået ved internationale donorkonferencer. Vi har uddybet vores samarbejde om Fællesskabets opgaver som valgobservatør.
Endelig vil vi handle inden for rammerne af de eksisterende traktater og garantere de øvrige institutioners beføjelser, navnlig Rådets. Selv om Kommissionen tillægger samarbejdet med Parlamentet stor betydning, må vi ikke glemme, at Fællesskabet er baseret på en trekant. Kommissionen er ansvarlig for at fremsætte forslag til lovgivning og budgetter, og de to grene af lovgivnings- og budgetmyndigheden har ansvaret for at træffe beslutning om disse. Som traktaternes vogter engagerer Kommissionen sig fuldt ud i at sikre denne metode og vier stor opmærksomhed til at sikre balancen mellem institutionerne.
Med Deres tilladelse, hr. formand, vil jeg gerne give ordet til næstformanden fru Wallström, som vil kommentere specifikke aspekter af Leinen-betænkningen. Jeg håber inderligt, at Parlamentet vil støtte den reviderede rammeaftale og dermed åbne en ny dimension af vores frugtbare samarbejde.
Margot Wallström,
    Hr. formand, i sin betænkning glæder hr. Leinen sig over den reviderede rammeaftale og tilslutter sig den. Det glæder mig meget, og jeg håber, at Parlamentet vil gøre det samme. I formiddags gav Kommissionen sin formand hr. Barroso og mig mandat til at godkende teksten på hele Kommissionens vegne efter det positive afstemningsresultat, jeg håber, vi får i morgen.
Efter hr. Barrosos tale vil jeg gerne reagere på et par bemærkninger i Leinen-betænkningen. Hvad angår gennemførelsesbeføjelserne har Kommissionen allerede benyttet sig af sin initiativret til at sætte Rådet og Parlamentet på lige fod i forbindelse med tilsynet med komitologibeslutninger og -procedurer vedrørende instrumenter, der vedtages med den fælles beslutningsprocedure. Kommissionen fremlagde et lovgivningsforslag om dette i 2002, som blev ændret i april sidste år under hensyntagen til et stort antal ændringsforslag fra Parlamentet. Det er den eneste juridiske mulighed for at ændre den nuværende situation. Jeg vil gerne understrege, at vores forslag er baseret på de nuværende traktater og kan vedtages uden at vente på, at forfatningstraktaten træder i kraft. Kommissionen tillægger fortsat dette forslag stor betydning. Vi er klar over, at Parlamentet støtter det, og vi håber, at Rådet vil vie det al den opmærksomhed, det fortjener.
For indeværende vil Kommissionen fortsætte med at anvende de gældende regler om komitologi i fuld respekt for Parlamentets rolle i overensstemmelse med den primære og sekundære lovgivning og vores bilaterale aftaler. Der foregår i øjeblikket en intern undersøgelse i Kommissionen for at sikre en effektiv og konsekvent anvendelse af disse regler.
Hvad angår oplysninger til Parlamentets medlemmer om forhandlinger af internationale aftaler, er løsningen i den reviderede rammeaftale den eneste mulige med det nuværende retsgrundlag.
Som de sikkert har bemærket, har Kommissionen forpligtet sig til systematisk at holde Parlamentets medlemmer underrettet. Medlemmerne vil blive behørigt informeret af Kommissionen i fuld respekt for deres rolle som observatører.
Endelig har vi noteret os anmodningerne vedrørende en korrekt høring af Parlamentet om de integrerede retningslinjer. De nyeste integrerede retningslinjer, som Det Europæiske Råd vil godkende i juni, dækker en periode på tre år. Som vi ser det, indebærer dette, at de kommende integrerede retningslinjer vil skulle ajourføres snarere end ændres drastisk i 2006 og 2007. I forbindelse med de næste retningslinjer vil Kommissionen skulle analysere ikke blot bidrag fra medlemsstaterne, men også data og statistik, der normalt først foreligger i december eller måske først i januar. Det er en kompliceret proces. Ikke desto mindre vil Kommissionen i den forbindelse tage hensyn til behovet for at give Parlamentet tilstrækkelig tid til at afgive udtalelse, og vi vil gøre vores yderste for at lette denne proces.
Sammenfattende tror jeg, at vores forhandling i dag baner vejen for en styrkelse af det konstruktive samarbejde mellem Parlamentet og Kommissionen. Som sagt er Kommissionen parat til at godkende og underskrive rammeaftalen. Det er ikke blot en liste med ønsker og formelle forpligtelser. Den er et konkret og detaljeret instrument til regulering af kontakterne mellem os. Vi får et fælles ansvar for at omsætte den i konkret handling. Jeg er sikker på, at vores to institutioner vil gennemføre den omhyggeligt og loyalt.
Jeg er fuldstændig overbevist om, at ikke kun vores to institutioner vil kunne drage fordel af den nye aftale: Unionen som sådan vil nyde godt af et intensiveret samarbejde mellem Parlamentet og Kommissionen. Europa har brug for et stærkt Europa-Parlament, der udøver sine beføjelser. Europa har ligeledes brug for en stærk, uafhængig og troværdig Kommission, og ved afstemningen i morgen vil De tage et vigtigt skridt i den retning.

Íñigo Méndez de Vigo,
   Hr. Barroso, tillykke med Deres indlæg og med, at De har sat tingene og visse personer på plads.
Jeg mener, at hr. Leinen og fru Wallström har redegjort klart for indholdet af denne fjerde rammeaftale, og derfor vil jeg ikke berøre konkrete emner, som de har forklaret meget fint. Men lad mig gøre rede for min gruppes politiske overvejelser. Parlamentets historie er historien om en forsamling, der ønsker mere magt, en rådgivende forsamling, et folkevalgt parlament, dernæst et parlament med visse beføjelser, hvad angår det indre marked, et medlovgivende parlament siden Maastricht-traktaten og siden da et parlament, der får mere og mere indflydelse på lovgivningen og den politiske kontrol, og det er overordentligt vigtigt. Jeg mener, at denne fjerde rammeaftale bringer os videre i samme retning med respekt for traktaterne.
Lad mig understrege, mens vi går i den retning, at Gruppen for Det Europæiske Folkeparti altid har ment, at Kommissionen er centrum i systemet, at den er det mest nyskabende element i den institutionelle arkitektur, og at den derfor også er det mest afgørende element i den arkitektur. I de debatter, der finder sted for øjeblikket, siger vi, når vi bliver spurgt, hvorfor Europa-Parlamentet ikke har lovgivningsinitiativet, at det er fordi, det er Kommissionen, der skal fastlægge Fællesskabets interesser, fordi det er Kommissionen, der skal overvåge, at traktaterne overholdes.
Derfor er jeg sikker på, at denne rammeaftale er i overensstemmelse med den nye europæiske forfatning, der vil skabe mere demokrati, mere effektivitet og mere gennemsigtighed, og at den vil nå de mål på samme måde. Når vi i morgen vedtager denne aftale - og vi vil vedtage den med Gruppen for Det Europæiske Folkepartis stemmer - vil jeg opfordre Kommissionen til at gøre sig klart, at det er nødvendigt at tage initiativer i Europa og forelægge dem. Hvis den gør det, når den udøver sine opgaver, kan den altid regne med opbakning fra den gruppe, som jeg har æren af at repræsentere i dag. Mange tak, tillykke med dette arbejde og lykke til fremover. Nu skal der tages fat på arbejdet.
Pervenche Berès,
   . Hr. formand, 10 måneder efter Kommissionen tiltrådte, kan man kun glæde sig over dette resultat, selv om jeg kan forestille mig, fru kommissær, at De set ud fra metoden, og da De selv så at sige er tilhænger af gennemsigtighed i Kommissionen, ikke kan være fuldstændig tilfreds med betingelserne for forhandling af denne aftale, og mener, at den næste gang kan forbedres.
Hvad angår Økonomi- og Valutaudvalget, vedrører aftalen os i tre henseender. Vedrørende interessekonflikterne forventer vi, at den gennemføres som helhed og forhåbentlig med fuld gennemsigtighed. Dernæst er der komitologien og i den forbindelse takker jeg Dem for Deres kommentarer. Set ud fra Økonomi- og Valutaudvalgets synspunkt er det kun acceptabelt at gennemføre Lamfalussy-proceduren, hvis det sker i overensstemmelse med den interinstitutionelle aftale, som vi udarbejdede under den foregående parlamentsperiode, hvilket gør det muligt at tage fuldt ud hensyn til Parlamentets holdning i samme grad som til Rådets afgørelser.
Endelig det sidste punkt, som vedrører gennemførelsen af den nye Lissabon-strategi og den måde, som Parlamentet er inddraget i vedtagelsen af retningslinjer for beskæftigelsen og overordnede retningslinjer for økonomiske og monetære politikker. Vi støtter tanken om, at de nationale parlamenter skal inddrages oppefra og skal tilegne sig denne proces, denne strategi, men det må ikke ske på bekostning af de betingelser, på hvilke Parlamentets holdning fastsættes. Som bekendt har vi imidlertid i denne forbindelse et planlægningsproblem, og jeg regner med Deres samarbejde og støtte, således at Parlamentet på gunstige betingelser kan vedtage sit bidrag til disse overordnede retningslinjer. 
Andrew Duff,
   Hr. formand, min gruppe støtter fuldt ud rammeaftalen og fru Berès' ændringsforslag. Rammeaftalen er en klar forbedring af den, vi underskrev med Prodi-Kommissionen i 2000. Den styrker Kommissionens politiske ansvarlighed over for Parlamentet, navnlig gennem hr. Barrosos forpligtelser, som vi finder i punkt 3, i en situation, hvor Parlamentet mister tilliden til en enkelt kommissær.
Med denne reviderede rammeaftale bliver Kommissionen selv mere parlamentarisk, end den har været tidligere. Parlamentet selv får langt flere muligheder og større ansvar for at undersøge og udøve kritik over for en stærk udøvende myndighed. Den omfattende aftale udgør grundreglerne for noget, der tegner til at blive et stærkt samarbejde mellem os. Rammeaftalen ændrer helt sikkert baggrunden for forholdet mellem Kommissionen og Parlamentet i forhold til den tidligere diskussion om det tåbelige mistillidsvotum. 
Johannes Voggenhuber,
   Hr. formand, jeg vil godt takke ordføreren. Min gruppe vil stemme for denne fjerde rammeaftale, som den anser for at være en styrkelse af dialogen og en legitimering af begge institutioner. Det gælder indholdsmæssigt, men ikke med hensyn til den metode, der ligger til grund herfor, og som jeg i øvrigt gerne vil knytte et par kritiske kommentarer til.
Interinstitutionelle aftaler mellem forfatningsorganer er noget ganske særligt, og i kraft af deres antal - der findes nu flere hundrede aftaler - har de fået en slags konstitutionel karakter. Der kan ikke indgås sådanne aftaler på generalsekretærniveau, uden om de kompetente udvalg, uden politisk mandat hertil og uden offentliggørelse heraf. Jeg mener, hr. formand, at ikke mindst gruppeformændene bør overveje at ændre denne metode, og i betragtning af at vi ønsker at styrke kravet om indbyrdes gennemsigtighed, bør vi også kræve den samme grad af gennemsigtighed i forbindelse med indgåelsen af disse interinstitutionelle aftaler.
Jeg har desuden et krav - eller måske snarere en anmodning - til Kommissionen. I øjeblikket har man ikke mulighed for at se de eksisterende interinstitutionelle aftaler, og det hverken på Deres eller på vores internetside, for de er ikke offentliggjort, og man har således ikke adgang til eller mulighed for at få et indblik heri. Det er en alvorlig mangel på gennemsigtighed, og jeg beder Dem udtrykkeligt om at offentliggøre alle eksisterende interinstitutionelle aftaler.
James Hugh Allister (NI ).
   - Hr. formand, i dag ser vi her i Parlamentet en illustration af manglerne ved de nuværende procedurer, hvor det er nødvendigt med et mistillidsvotum for at forsøge at uddrage tilstrækkeligt med oplysninger til at efterprøve mistanker om potentielle interessekonflikter. Det blev naturligvis mødt med et forudsigeligt krybende ærbødigt svar fra et flertal her i Parlamentet. Men i selve betænkningen accepterer man de samme fejlbehæftede procedurer. I betænkningen forsøger man at gøre et stort nummer ud af artikel 2 i rammeaftalen, men fejlen ved det er, at selv om kommissionsformanden her forpligtes til at identificere og gribe ind i tilfælde af interessekonflikter vedrørende kommissærerne, indføres der ingen bestemmelser til at identificere og gribe ind over for sådanne konflikter, der vedrører formanden selv. Dvs. at netop den situation, der gav anledning til dagens forhandling, ikke tages op i betænkningen. Det, der er behov for, er tydeligvis en fuldstændigt uafhængig kommissær for standarder i offentlige hverv.
Som mit andet punkt benytter jeg lejligheden til at tage afstand fra den rituelle ærbødighed over for forfatningen i betragtning A. Dette forblindede udvalg føler desværre ikke, at det kan sige noget uden at udvise næsegrus ærbødighed over for den ulyksalige forfatning, og fører til stadighed den løgn til torvs, at den vil uddybe demokratiet, mens den i virkeligheden berøver alle nationalstaterne stadig mere demokrati og stadig flere beføjelser. 
Genowefa Grabowska (PSE ).
    -  Hr. formand, mine damer og herrer, der kan ikke herske tvivl om, at både Parlamentet og Kommissionen har brug for en ny indbyrdes rammeaftale.
Jeg kan fuldt ud tilslutte mig den holdning, der gives udtryk for i den beslutning, der gennemfører aftalen, nemlig at uddybelsen af demokratiet i EU kræver tætte forhold mellem Parlamentet og Kommissionen og en mere effektiv parlamentarisk undersøgelse af den udøvende myndigheds arbejde, dvs. af Kommissionen. Jeg var glad for at se, at denne beslutning indeholder en reference til den europæiske forfatning i den anden præambel, selv om forfatningen endnu ikke er et bindende dokument. Hvad mere er, så indeholder aftalens afsluttende bestemmelser en revisionsklausul, så aftalen kan ændres efter forfatningens ikrafttræden.
Der er beviser på, at både Parlamentet og Kommissionen ikke blot er klar over vigtigheden og betydningen af den europæiske forfatning, men at de også erkender, at den skal føres ud i livet hurtigst muligt.
Det andet spørgsmål, jeg vil komme ind på, vedrører stillingen af Kommissionens eksperter og ekspertgrupper. Artikel 16 i aftalen fastsætter de grundlæggende principper vedrørende disse ekspertgrupper såsom behovet for gennemsigtighed med hensyn til deres medlemskab og aktiviteter samt behovet for at opdatere navnelister og offentliggøre dem. Det er et skridt i den rigtige retning. Jeg håber, at disse bestemmelser får betydning for gennemsigtigheden i EU, og at de vil gøre EU mere gennemsigtigt. Jeg håber også, at de vil forhindre interessekonflikter og forhastede beskyldninger om korruption. 
Margot Wallström,
    Hr. formand, jeg takker medlemmerne for deres indlæg, hvoraf flertallet var for denne rammeaftale. Jeg har kun to meget korte bemærkninger. Jeg vil sige til hr. Allister, at denne aftale er baseret på de eksisterende traktater. Vi foregriber ikke forfatningen.
For det andet vedrørende offentlighed offentliggøres alle resultaterne i EU-Tidende og lægges ud på internettet. Hvis der er nogen som helst tegn på det modsatte, vil vi følge sagen op. Men som hovedregel vil vi altid offentliggøre dem i EU-Tidende og på internettet. Vi vil naturligvis også offentliggøre dem på Kommissionens websted. Jeg håber på et positivt afstemningsresultat i morgen. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 11.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (Α6-0135/2005) af Malmström for Udenrigsudvalget om forbindelserne mellem EU og Rusland (2004/2170(INI)). 
Nicolas Schmit,
   . Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil først lykønske ordføreren, fru Malmström, med denne meget brede betænkning, der dækker alle aspekter af forbindelserne mellem EU og Rusland. Det siger sig selv, at disse forbindelser indtager en særlig vigtig plads i EU's eksterne forbindelser, en plads, som er blevet endnu vigtigere efter udvidelsen af EU. Det er også rigtigt, at en stor del af betænkningen blev udarbejdet før topmødet. Man skal således se på, hvordan analyserne og kendsgerningerne i betænkningen skal suppleres i lyset af konklusionerne og drøftelserne på det 15. topmøde mellem EU og Rusland i Moskva den 10. maj.
På dette topmøde blev EU og Rusland enige om betingelserne for et strategisk partnerskab til styrkelse af samarbejdet i de fire fælles rum, nemlig det fælles økonomiske rum, det fælles rum for frihed, sikkerhed og retfærdighed, rummet for samarbejde om ekstern sikkerhed og endelig forsknings-, kultur- og uddannelsesrummet. Forhandlingerne om de fire køreplaner, der konkret fastlægger samarbejdet i disse fire rum, løb selvfølgelig ind i vanskeligheder, da formålet med forhandlingerne var at omstrukturere forbindelserne som helhed ved at vedtage flere hundrede operationelle punkter, som nu skal gennemføres. Vi kan imidlertid glæde os over det opnåede resultat.
Ved i Moskva at blive enige om en samlet pakke, der omfatter køreplaner for de fire rum, er det lykkedes Rusland og EU at nå til et nyt stadium i deres forbindelser, nemlig at etablere et egentligt strategisk partnerskab som besluttet i maj i 2003 på topmødet i Skt. Petersborg. Det er et ubestrideligt godt resultat, som ikke skæmmes af, at russerne har gjort opmærksom på en række problemer i forbindelse med transit af varer til Kaliningrad. For præsident Putin er formålet med aftalen om de fire rum at blive i stand til at gøre store fremskridt i opbygningen af et Storeuropa. Det er efter min mening et mål, som vi kan dele, på betingelse af at dette Storeuropa bliver baseret på værdier, som vi selv går ind for.
Hvad angår det økonomiske rum, fornyede Rusland på topmødet aftalen fra 2004 om en gradvis ophævelse af betalingen for rettighederne til at overflyve Sibirien, hvilket ikke længere er berettiget. Forhandlingerne om de præcise betingelser for en sådan afvikling skal afsluttes snart, og de skal således hurtigst muligt træde i kraft.
Rusland gav udtryk for et ønske om et større samarbejde på energiområdet, hvilket går i retning af vores egne interesser. Rusland ønsker at være en pålidelig partner for EU på dette område og på andre områder, og det har forpligtet sig til at gennemføre Kyoto-protokollen, selv om det samtidig truer med at trække sig ud, hvis ordningen ikke revideres inden 2012. Disse drøftelser viser, at den globale opvarmning og Kyoto-aftalen, og særlig tiden efter Kyoto-aftalen, har stor betydning, og vi skal derfor følge op på dette aspekt af dialogen med russerne.
Ruslands optagelse i WTO er ligeledes et aspekt, vi skal udvikle hurtigt, da det endnu en gang drejer sig om at integrere Rusland i det multilaterale system ved på denne måde at underlægge det internationale regler, særlig handelsregler.
Et af de vigtigste punkter i det fælles rum for frihed, sikkerhed og retfærdighed er afgjort personers fri bevægelighed. Selv om der ikke blev opnået konkrete resultater på dette punkt på topmødet, tillægger EU det stadig stor betydning, at forhandlingerne med Rusland bliver afsluttet hurtigt med henblik på undertegnelse af en aftale om på grundlag af streng gensidighed at lempe visumreglerne for kortvarige ophold og også indgå en tilbagetagelsesaftale. Sidstnævnte punkt er væsentligt for EU, og der kan ikke ske lempelse af visumreglerne, uden at der samtidig indgås en tilbagetagelsesaftale. Vi ved, at russerne melder om problemer i denne forbindelse, men de afviser eller udelukker ikke længere at indgå en sådan aftale, som de nu forbinder med indgåelse af lignende aftaler med deres egne naboer. Det er således et område, der skal udvikles løbende, og hvor der skal følges aktivt op på dialogen med russerne.
Jeg glæder mig ligeledes over, at Rusland den 18. maj underskrev aftalen til fastsættelse af grænsen til Estland. Underskriften af en lignende aftale med Letland lader desværre stadig vente på sig, og russerne skal opfordres til at underskrive en sådan aftale.
Hvad angår rummet for samarbejde om ekstern sikkerhed, blev vi på topmødet enige med russerne om, at et tættere samarbejde burde gøre det muligt at samarbejde om en fredelig løsning på de såkaldte fastfrosne konflikter, der berører vores fælles nabolag, eller snarere som det hedder i de endelige konklusioner "de regioner, der støder op til Rusland og EU". I den forbindelse tænker jeg bl.a. på Transdnestrien-konflikten i Moldova. Med vedtagelsen af udtrykket "tilstødende regioner" har vi kunnet overvinde de indledende forbehold, som Rusland gav udtryk for i denne forbindelse, og jeg mener, at både EU og Rusland har meget at vinde ved vores samarbejde i dette område af verden, hvor enhver udvikling har direkte følger for Rusland og EU.
Det anføres også i den fælles køreplan, at alle samarbejdsprocesser skal være baseret på staters suveræne afgørelser, og det erkendes klart i teksten - og det er efter min mening et af de vigtigste punkter - at EU og Rusland har de samme fælles værdier. Det er derfor disse fælles værdier, herunder respekt for suveræne rettigheder, men også respekt for menneskerettigheder og for retsstatsprincippet, som skal danne grundlag for udviklingen af vores forbindelser med Rusland. Jeg vil benytte lejligheden til at sige et par ord om vores fælles interesser i forbindelse med bekæmpelsen af terrorisme, nemlig at den skal være baseret på disse værdier og respekt for retsstaten.
Forsknings-, kultur- og uddannelsesrummet er et vigtigt rum, hvor russere og europæere kan mødes og knytte tættere forbindelser, fordi vi har en fælles kulturarv og historisk arv. I dette vigtige rum skal vi udvikle en række initiativer. Der er allerede vedtaget ét initiativ, som er et europæisk institut i Moskva, der skal åbne i 2006.
Til sidst vil jeg understrege betydningen af alle vores forbindelser med Rusland. Vi skal over for dette storartede land, som også har nøglen til stabilitet på vores kontinent, opbygge et langsigtet tillidsforhold baseret på - det vil jeg understrege igen - demokratiske principper, på netop de værdier, som skal præge opbygningen af dette Storeuropa, som vi ønsker lige så meget, som de synes at ønske det. Når vi gør det, kan vi ikke se bort fra, at vi også skal indlede en hård, men konstruktiv dialog om menneskerettigheder, om spørgsmål i forbindelse med pressefrihed og andre humanitære spørgsmål, der særlig opstår i regioner som Tjetjenien. Vi har indledt denne dialog, særlig om menneskerettigheder. Der skal følges aktivt op på den som led i EU's forbindelser med Rusland, da det er i EU's interesse at have en pålidelig partner i Rusland, at have en partner, der bidrager til vores kontinents stabilitet, og som også deler de grundlæggende værdier, som vi ønsker at forsvare i Europa.
Cecilia Malmström (ALDE ),
   Hr. formand, fru kommissær, hr. formand for Rådet!
Siden EU's udvidelse for godt et år siden er vores mægtige nabo mod øst, Rusland, blevet stadig vigtigere for os. Landet har i lang tid været en strategisk partner, og vi har mange fælles udfordringer og opgaver, som kræver samarbejde og fælles løsninger: handel, miljø, energi, bekæmpelse af terrorisme og organiseret kriminalitet for bare at nævne nogle af dem. Vi har brug for gode forbindelser til hinanden for at opnå stabilitet, sikkerhed og velstand på hele det europæiske kontinent.
Vores partnerskab har dog ikke været uproblematisk, og det er glædeligt, at det på topmødet den 10. maj lykkedes at opnå enighed om et samarbejde inden for de fire områder, . Ca. 400 konkrete samarbejdspunkter - dvs. specielt konkrete er de ikke - indgår i denne sammenfatning, men de er langtfra løst endnu. Det er vigtigt og glædeligt, at man er kommet så langt, men vi skal også se på det, der ligger bag retorikken. Rådsformand Jean-Claude Juncker sagde, at EU og Rusland endnu ikke er på bryllupsrejse, men at der er tale om ægte kærlighed mellem de to. Nu må vi se, hvad dette kommer til at betyde for de kommende ægteskabsplaner.
Vi er afhængige af hinanden, men forbindelserne har været anstrengte, og samarbejdet vanskeliggøres af den interne udvikling i Rusland, hvor man under Putin har set en tilbagegang for menneskerettighederne og demokratiet. Der er blevet samlet stadig mere magt i Kreml og hos Putin personligt. Politiske partier er blevet marginaliseret, ytringsfriheden og de frie medier er blevet indskrænket. Korruptionen er stadig omfattende, og det er ikke til at se nogen ende på grusomhederne i den blodige konflikt i Tjetjenien. Mordet på Maskhadov, Tjetjeniens folkevalgte præsident, gør ikke en politisk løsning lettere. Putin og EU har også forskelligt syn på udviklingen i nabolandene. Situationen med hensyn til vores fælles naboskab har på mange måder været glædelig. I Ukraine og Georgien har befolkningen vendt sig væk fra autoritære regimer og i stedet valgt demokrati, åbenhed og fornyelse. Dér må vi sammen forstå, at vi har alt at vinde, når det handler om demokratiske nabolande, og Rusland og Putin må acceptere, at disse lande ikke tilhører den russiske interessesfære. Menneskene dér ønsker demokrati og ser EU, og ikke Rusland, som et forbillede for fremtiden.
Samarbejdsproblemerne skyldes dog ikke kun Rusland. Forbindelserne er blevet vanskeliggjort af, at EU og de enkelte medlemslande sender forskellige signaler. Den fælles politik understreger meget stærkt værdier som demokrati og menneskerettigheder, men når enkelte regeringschefer mødes med Putin har de fælles værdier tendens til at komme meget langt ned på dagsordenen. I stedet fokuseres der på f.eks. energi. Dette giver ikke noget godt billede af EU og skaber forvirring på russisk side. I den betænkning, vi drøfter, forholder Udenrigsudvalget sig kritisk til visse dele af udviklingen i Ruslands indenrigspolitik og mener, at EU skal være tydelig. Konflikten i Tjetjenien kan kun løses politisk. EU skal tilbyde at optræde som mægler og på et tidspunkt også deltage i opbygningsarbejdet. Der sker forfærdelige overgreb på civile i Tjetjenien. Det angår os alle, det er ingen intern konflikt. Ingen fornægter de frygtelige handlinger, der er blevet begået i Rusland - jeg tænker bl.a. på massakren i Beslan - men det legitimerer ikke overgrebene i Tjetjenien og den manglende vilje til at stille de ansvarlige soldater for retten.
Rusland er en ualmindelig vigtig partner på grund af sin størrelse og sin geografiske placering og som vores nabo. Det findes ikke noget alternativ til aktivt samarbejde, men det er nødvendigt at fokusere på en række konkrete samarbejdsområder, hvor både EU og Rusland har gavn af resultaterne. Kvalitet og ikke kvantitet bør være det styrende element i dette arbejde, og demokratispørgsmålene skal hele tiden integreres. EU skal overbevise Rusland om, at økonomisk udvikling og handel går hånd i hånd med modernisering, et fungerende retssystem og demokratiske reformer. Vi støtter Ruslands ambitioner om at tilslutte sig WTO og de reformer, det vil medføre. Vi ser frem til et forstærket samarbejde på miljøområdet, f.eks. med hensyn til maritim sikkerhed og kernekraftsikkerhed og en fortsættelse af foranstaltningerne som led i Kyoto-protokollen. Vi håber, at det vil lykkes os at finde en løsning i fællesskab på konflikten i Transdnestrien, at de russiske tropper bliver trukket tilbage fra Moldova og Georgien.
Vi skal naturligvis først og fremmest se fremad, men vi har en fælles historie, der til tider har været dramatisk og blodig. For at komme fremad må man være i stand til at lægge fortiden bag sig, men det kræver en forsoningsproces. Arkiverne i Europa og Rusland fra Anden Verdenskrig skal åbnes, og Rusland skal anerkende besættelsen af de baltiske lande og de overgreb, som blev begået af Sovjetunionen. Det er udmærket, at der er blevet underskrevet en grænseaftale med Estland, men nu er turen også kommet til Letland.
Vores muligheder for at påvirke udviklingen er begrænsede. Derfor er det ualmindelig vigtigt, at vi aldrig svigter de værdier, som EU-samarbejdet er baseret på, og gør dette klart for vores store nabo. EU og Rusland kan aldrig opnå et ægte partnerskab, hvis det ikke er baseret på et forsvar af demokratiet. Det russiske folk bliver ikke hjulpet af, at vi tier i vigtige principielle anliggender. En sammenhængende strategi med et fælles budskab og ikke et onemanshow fra enkelte lederes side er den eneste måde at føre en troværdig politik på over for Rusland.
Benita Ferrero-Waldner,
    Hr. formand, først vil jeg gerne takke fru Malmström for en meget nyttig betænkning. Den kommer på det helt rigtige tidspunkt lige efter det vellykkede topmøde mellem EU og Rusland, som kommissionsformanden hr. Barroso, kommissær Mandelson og jeg selv overværede i Moskva sammen med rådsformandskabet. Når vi nu begynder at gennemføre de ting, der er blevet aftalt, er det meget vigtigt at understrege, at Rusland er en strategisk parter, men samtidig må vi også tale med én stemme, og vi er nødt til at tage alle spørgsmål op - både de mere vanskelige og de mindre vanskelige - hvilket jeg kan forsikre Dem for, at vi gjorde.
Mange af spørgsmålene i Deres betænkning er yderst relevante for de diskussioner, vi havde i Moskva. Lad mig give Dem en meget kort oversigt. Jeg kan naturligvis kun supplere det, som formandskabet har sagt på så glimrende vis.
Det vigtigste resultat var vedtagelsen af de fire køreplaner for de fire fælles rum, som vi har forhandlet om i mange måneder. Det seneste topmøde i november var vanskeligere, og vi var langt fra at nå en aftale, mens de mange enkeltstående forhandlinger endelig førte til resultater på de fire områder: økonomi; frihed, sikkerhed og retfærdighed, ydre sikkerhed, forskning og kultur. De vil nu udgøre et godt grundlag for en betydelig forbedring og styrkelse af vores relationer med Rusland i de kommende år, hvilket er nødvendigt. Vi har partnerskabs- og samarbejdsaftalen, men den alene udgør ikke længere et tilstrækkeligt grundlag. Vi var nødt til at forstærke den med de fire fælles rum.
Nok så vigtigt bekræftede vi, at forholdet mellem EU og Rusland er baseret på fælles værdier - og jeg er glad for, at præsident Putin selv nævnede dette - herunder respekten for menneskerettigheder og demokrati, retsstatsprincippet og en fri markedsøkonomi. Disse værdier skal nu også fungere som ledetråde for os, når vi skal i gang med gennemførelsen. I en tale i dumaen nævnede præsident Putin dette meget udtrykkeligt, og det er opmuntrende for os ligesom den menneskerettighedsdialog, vi førte med Rusland, som var en meget åben og ærlig dialog, hvor alle disse spørgsmål blev taget op og drøftet.
På det økonomiske område glæder jeg mig i høj grad over Deres fokus på vores fælles interesse i, at Rusland bliver en reel partner med en åben, dynamisk og intensiveret økonomi og ligeledes - dette er lige så vigtigt - et gennemsigtigt retsvæsen. Dette vil være vigtigst, når Rusland nærmer sig et WTO-medlemskab, og som De sagde, støtter vi alle dette, fordi vi mener, at det er den rigtige retning at gå i, og det vil være begyndelsen på et virkeligt fælles økonomiske område.
På topmødet gjorde vi det også klart, at en udfasning af ikke-kommercielle betalinger for overflyvning af Sibirien er væsentlig for vores økonomiske samarbejde. Vi forsikrede ligeledes, at energisamarbejdet og Kyoto-protokollen står meget højt på prioriteringslisten i vores køreplan. Jeg kan bekræfte, at Kommissionen som krævet i Deres beslutning fortsat vil yde økonomisk støtte til Ruslands gennemførelse af Kyoto og til nuklear sikkerhed.
På området frihed, sikkerhed og retfærdighed var vi enige om, at vi hurtigt må afslutte forhandlingerne om begge punkter, på den ene side om tilbagetagelsesaftaler og på den anden side lettere visumadgang. Jeg tror, at en aftale om begge spørgsmål er inden for rækkevidde, og vi bør sigte mod at afslutte den hurtigst muligt. Vi stiler efter det næste topmøde i oktober. Jeg ved, at det er et meget ambitiøst mål, men jeg siger hurtigst muligt. Kommissionen og medlemsstaterne er fortsat overbevist om - det gav vi klart udtryk for, og det var en del af vores vanskelige forhandlinger til det allersidste - at det er vigtigt med en samtidig gennemførelse af de to aftaler.
Både vi og kommissionsformanden hr. Barroso tog spørgsmålet om menneskerettigheder og dialogen med Rusland om det nordlige Kaukasus op. Efter GD RELEX' undersøgelsesmission i april undersøger vi nu, hvordan vi kan yde finansiel støtte, navnlig til socioøkonomisk genopretning ud over vores betydelige humanitære bistand. Vi er nødt til at skabe et nyt klima der, og vi vil også gøre meget i spørgsmålet om teknisk bistand. Vi ønsker at hente folk ud af det nordlige Kaukasus, ud af Tjetjenien, så de også kan opleve nogle anderledes omgivelser. Det er også meget vigtigt for den fremtidige proces, der skal føre til forsoning og bedre sociale og økonomiske betingelser.
Alt dette skal naturligvis føre frem til frie og retfærdige valg. Det skal være målet. Vi vil også gerne forbedre de administrative og institutionelle strukturer. Vi må fortsætte vores dialog med de russiske myndigheder om dette. Vi enedes også om, at menneskerettigheder og internationale forpligtelser skal overholdes som et led i bekæmpelsen af terrorisme på en effektiv og meget resolut måde.
Med hensyn til ydre sikkerhed var vi enige med de russiske myndigheder om, at vi begge ønsker et integreret Europa uden nye skillelinjer. Selv om de fire fælles rum omfatter begrebet tilstødende regioner, erkendte præsident Putin selv, at det er et fælles nabolag, og at vi skal arbejde inden for det fælles nabolag for at gøre det til et bedre og mere stabilt nabolag for begge parter. Det betyder, at vi vil samarbejde i spørgsmålet om stabilitet og fremgang i nabolande som Ukraine, Moldova og Georgien uden at tvinge dem til at vælge side. De bør arbejde videre med deres interne reformer og finde løsninger på deres meget vanskelige problemer.
Endelig vil jeg gerne understrege betydningen af vores aftale om forskning, uddannelse og kultur. Selv om disse områder tilsyneladende ikke er fremhævet, udgør de specifikke områder for kontakter mellem folkene. Vi ønsker at fremme et øget samkvem med hensyn til universitetsstudier, og vi ønsker ligeledes at samarbejde med Rusland om forskellige kulturprojekter.
I Deres beslutning henleder De med rette opmærksomheden på, som jeg sagde indledningsvis, at Rusland er en vigtig strategisk parter for os, og det gælder i endnu højere grad efter udvidelsen. Det har sat fokus på behovet for at videreudvikle samarbejdet med Rusland i de nordvestlige regioner, navnlig i den "nordlige dimension". Jeg må tilslutte mig Deres påstand om, at Unionens politik over for Rusland for ofte har lidt under manglende konsekvens. Jeg sagde, at medlemsstaterne skal holde sig den fælles linje, og vi appellerede ofte til dem om at gøre dette under vores forhandlinger. Da alle i sidste ende holdt sig til denne linje, lykkedes det at nå frem til en aftale.
Jeg håber, at succesen på topmødet vil give os mulighed for at forstærke vores forbindelser på et grundlag, som der nu hersker bred enighed om, og at det sker på en konsekvent måde. Vi vil kunne udbygge samarbejdet betydeligt inden for en lang række sektorer, og vi må bruge alle de muligheder, der ligger i den nuværende partnerskabs- og samarbejdsaftale.
Jeg kan forsikre Parlamentet om, at Kommissionen vil tage hensyn til alle punkter i beslutningen, og som altid står jeg til Deres rådighed for yderligere drøftelser.
Armin Laschet,
   Hr. formand, hr. formand for Rådet, mine damer og herrer, jeg mener, at det i denne betænkning, som fru Malmström arbejdede hårdt på og fik et rigtig godt resultat ud af, bliver tydeliggjort, hvor meget relationerne til Rusland betyder. Samtidig præciseres det heri, at Rusland ikke blot er en partner i Europa og et anker for stabilitet, men også at landet som følge af udvidelsen mod øst er blevet vores nabo. Derfor skal vi - både i dag og fremover - være særligt opmærksomme på dette naboskab.
Rusland er imidlertid ikke noget kandidatland, og dette er ikke nogen fremskridtsrapport, hvor vi sidder til doms over nogen og siger: "Det og det er forkert, og dér skal I gøre noget". Vi anvender derimod en helt anden fremgangsmåde. Vi henleder opmærksomheden på krænkelser af menneskerettighederne eller udviklinger i demokratiet, som efter vores mening er uønskede, men vi skal passe på, at vi ikke som en anden overlærer vurderer punkt for punkt, hvad der sker i Rusland. Det er essentielt, at dette topmøde bragte konkrete resultater, og at man skabte et fundament med henblik på at opbygge en indre og ydre sikkerhed, garantere økonomisk samarbejde og muliggøre fælles projekter inden for forskning, uddannelse og kultur.
Det væsentligste under dagens forhandlinger er efter min opfattelse det, som fru Ferrero-Waldner sagde. Hvis det hele skal fungere, skal Europa tale med én stemme. Så det går ikke, at enkelte medlemsstater - Tyskland, Frankrig og Spanien - afholder særtopmøde med Rusland og forfølger modstridende politikker. Og ikke nok med det, men det sker, uden at informere vores baltiske venner og de europæiske institutioner. Man kan næsten sige, at i Tyskland slutter det i september, men i Frankrig og Spanien vil vi utvivlsomt være nødsaget til at leve med det i et stykke tid fremover.
Afslutningsvis vil jeg godt sige, at det forekommer mig at være utrolig vigtigt, at der eksisterer et samarbejde i forbindelse med regionale konflikter. Transdnestrien, Abkhasien, Sydossetien og Nagorno-Karabakh blev nævnt, og EU tilbød også at hjælpe i Tjetjenien. Hjælpen må dog ikke udelukkende være af humanitær karakter, men den skal også være politisk, og Rusland ville være rådgivet godt, hvis det ville respondere på dette signal fra Europa.
Csaba Sándor Tabajdi,
   Hr. formand, jeg vil gerne takke fru Malmström for hendes åbenhed og samarbejdsvilje under udarbejdelsen af en afbalanceret og produktiv holdning fra Parlamentets side.
For nylig har der været positive tendenser i forholdet mellem EU og Rusland. Vi glæder os meget over vedtagelsen af en enkelt pakke med køreplaner for oprettelsen af de fire fælles rum ved det seneste topmøde mellem EU og Rusland i Moskva. Vi betragter dette som et gennembrud i det strategiske partnerskab mellem EU og Rusland.
Vi lægger begge vægt på multilateralisme, som er den eneste løsning på globale problemer. Derfor bør vi arbejde sammen om at reformere De Forenede Nationer. I De Europæiske Socialdemokraters Gruppe anser vi Ruslands ratificering af Kyoto-protokollen for et yderst positivt skridt. Vi anerkender Ruslands konstruktive rolle i kampen mod terrorisme og nuklear nedrustning. Vi ser frem til et energisamarbejde, der er gavnligt for begge parter, uden tilsætning af politiske tilskyndelser.
Vi bør støtte Ruslands medlemskab af WTO. Men vi må heller ikke glemme meningsforskelle og tvister. Vi er dybt bekymrede over svækkelsen af demokratiet i Rusland. Vi opfordrer også Rusland til at sikre en bedre beskyttelse af nationale mindretal. Uden vilje til at nå frem til et kompromis og indlede en forsoningsproces er der ingen mulighed for at bringe lidelserne til ophør og sikre en varig fred inden for rammerne af et vidtstrakt selvstyre i Republikken Tjetjenien. EU og Rusland kan kun udvikle et reelt strategisk partnerskab, hvis Rusland fuldt ud bakker op om grundlæggende europæiske værdier og demokratiske principper, retsstaten og fuldstændig beskyttelse af menneskerettigheder og mindretalsrettigheder. Det er en fælles og vital interesse for os at fastholde Ruslands demokratisering, modernisering og orientering mod Europa. Der findes ikke noget alternativ til et strategisk partnerskab mellem EU og Den Russiske Føderation, der er troværdigt, vedvarende og fordelagtigt for begge parter.
Janusz Onyszkiewicz,
    Det siger sig selv, at et samarbejde med Rusland er af afgørende betydning for EU. Det samme gælder for problemet med sikre energiforsyninger, hvor Rusland kan sørge for en del af løsningen. Samtidig kan der imidlertid ikke være nogen, der ikke er bekymret over den måde, hvorpå de største energiselskaber fungerer i Rusland. Jeg behøver blot minde Parlamentet om, at chefen for Gazprom er Putins kabinetschef, at hans vicestabschef hr. Sechin er chef for Rosneft, og at hr. Ivanov, hr. Surkov og hr. Prikhodko er chefer for Transneft, Aeroflot og så videre. Det fører alt sammen til spørgsmålet om, hvorvidt disse virksomheder i virkeligheden opererer på markedsvilkår, eller om de i stedet er instrumenter for den russiske udenrigspolitik. Ganske mange nylige udviklinger - f.eks. problemerne med leveringen af råolie til Ukraine - peger i retning af det sidste.
Et andet spørgsmål, der skal behandles, vedrører den fremtidige udformning af den russiske politik. Ingen kan undgå at blive urolig over det lovforslag, som hr. Dmitri Rogozin har fremlagt for dumaen. Hvis dette forslag vedtages, vil det gøre det muligt for Rusland at indlemme helt nye regioner i Den Russiske Føderation uden nogens tilladelse. Fortalerne for et sådant tiltag har gjort det helt klart, hvilke regioner det drejer sig om, og det er bl.a. Abkhasien, Sydossetien og Transdnestrien.
Det lader os tilbage med problemet om, hvorvidt vi ikke lejlighedsvis bør informere Rusland om vores velbegrundede bekymringer. Det er selvfølgelig Rusland, der afgør den fremtidige form af vores forbindelser til Rusland og landets fremtidige topografi, men jeg synes ikke, at vi bør tøve med at give udtryk for visse forbehold. 
Milan Horáček,
   Hr. formand, fru kommissær, fru Wallström, mine damer og herrer, Rusland er særdeles vigtig ikke blot med hensyn til vores sikkerhed og stabilitet, men også i forbindelse med vores økonomiske og økologiske udvikling. Vi ønsker et tæt samarbejde inden for et bredt spektrum af områder. Ikke desto mindre skal dette partnerskab - til trods for alle strategiske grunde hertil - respektere den europæiske værdiforståelse. Det kan meget vel være, at dele af EU er afhængige af russisk energi og råstofleverancer, men vi må ikke forråde vores demokratiske og menneskeretlige principper.
Vi skal være et forbillede og inddrage Rusland i sager, som har relation til minoritetsrettigheder, især med henblik på beskyttelsen af de russiske minoriteter i Baltikum. I Tjetjenien skal der sættes en omfattende fredsproces i gang med alle demokratiske kræfter i samfundet. Militæroperationer er ikke alene en blindgyde, men en katastrofe, ja, det er rent faktisk en forbrydelse. Stalin- og Bresjnev-æraerne er ganske vist forbi, men denne postkommunistiske Kreml-zarisme med begrænsninger i presse- og informationsfriheden gør det umuligt at iværksætte en fredsproces i Tjetjenien.
Vores eneste håb er udviklingen af civilsamfundet. Vi ønsker at finde en politisk løsning, og det skal EU hjælpe til med. Jeg var til stede under domsafsigelsen over Khodorkovskij og Lebedev i Moskava, og den er et chokerende bevis på, hvordan EU's grundlæggende værdier - retsstatsprincip, demokrati og menneskerettigheder - bliver trådt under fode. Hvordan er det ellers muligt, at to mennesker ankommer til det første retsmøde i et jernbur under skarp bevogtning, som var de farlige rovdyr?
I domspræmisserne overtog man for en stor dels vedkommende anklageskrifternes ordlyd, og det gjaldt også fejlene. Opløsningen af olieselskabet Jukos er en økonomisk dødsdom. Denne politiske skueproces giver ikke Khodorkovskij nogen fair chance. Er dette Rusland en værdig strategisk partner for EU? Retssager, som gennemføres i overensstemmelse med retsstatsprincippet, er uadskillelige fra menneskeretigheder under ethvert regime, og det gælder også for riger!
Jaromír Kohlíček,
    Fru kommissær, på vegne af medlemmerne af Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre bifalder jeg resultatet af topmødet mellem EU og Rusland. Rusland har været en kilde til fascination for hele Europa gennem hele den moderne historie, eller med andre ord siden middelalderen. På den ene side så vi landet som efterfølgeren til Byzantium og som Europas bolværk mod angribere fra østen. På den anden side betragtede vi det som et asiatisk land og tænkte primært på det som et barbarisk land. På den ene side så vi landets imponerende traditioner, kirkernes gyldne kupler og arkitekturen, mens vi på den anden side så herskernes kolossale rigdomme og millioner af borgeres armod.
Sådanne kontraster findes fortsat i dagens beslutningsforslag. På den ene side beskrives Rusland som en vigtig leverandør af råmaterialer, der er uundværlige for EU, samt som et enormt marked og en potentiel forbundsfælle med hensyn til europæisk kultur og traditioner. På den anden side udtrykkes der bekymring over Østeuropas store udstrækning og Ruslands stærke væbnede styrker, der er udstyret med moderne våben, og som allerede har været involveret i en række fredsbevarende missioner sammen med EU-tropper i f.eks. Balkanlandene. Forfatterne til beslutningsforslaget skulle have gemt sådanne angreb til det afsnit af beslutningen, hvor der forlanges fælles adfærdsnormer for de væbnede styrker fra en anden af vores partnere, hvis vi skal tro på rapporterne fra Irak. Jeg antager naturligvis, at de nødvendige skridt endnu ikke er truffet i den henseende.
De tidligere nævnte kontraster fremgår også klart af en række af ændringsforslagene. Jeg vil opfordre medlemmerne af Europa-Parlamentet til at huske på, hvem det var, der beskyttede Europa imod nazisternes terror for 60 år siden, og til at undgå russerfobier, når de kritiserer diktaturer. Når vi stemmer om denne beslutning, skal vi sørge for, at en ånd af konstruktivt samarbejde sejrer over mistillid og nedladende råd. Vi kan trods alt ikke se bort fra det faktum, at millioner af russere døde for at befri Europa. Vi skal altid foretage en klar sondring mellem den loyale allierede, der spillede en vigtig rolle for at befri størstedelen af Europa, og som opfyldte sine forpligtelser over for sine øvrige allierede i Asien for 60 år siden, og det land, der angreb os. Denne sondring bør også afspejles i de relevante dele af vores beslutninger og forhandlinger.
Når lidenskabelige fortalere for demokrati taler her i mødesalen om de nationale mindretals problemer i Rusland, selv om de selv kommer fra lande, hvor hundredtusindvis af borgere ikke har fået et statsborgerskab, så har jeg svært ved at finde ud af, om de gør grin med os alle, eller om de blot demonstrerer utilsløret frækhed og en usikkerhed på, hvad demokrati betyder.
Vi har brug for Rusland som EU's nærmeste allierede og som en ven for at løse de stadigt voksende problemer, som verden af i dag giver os. Venner skal anmodes om og ikke beordres til at gøre ting, og det skal medlemmerne af Europa-Parlamentet huske på, når de stemmer om beslutningen i morgen, samtidig med at de skal lade deres egne personlige synspunkter komme i anden række. 

Mirosław Mariusz Piotrowski,
    Hr. formand, mine damer og herrer, det moderne Rusland har sin historiske arv fra Sovjetunionen og betragter sig selv som dennes retmæssige arving. Det nægter hårdnakket så meget som at forsøge at stå til regnskab for dets kriminelle fortid i forholdet til nabolandene inklusive Polen. Denne fortid omfatter ikke-angrebspagten mellem Molotov og Ribbentrop fra 23. august 1939, folkedrab som f.eks. drabene på polske officerer i Katyn, Kharkov og Mednoe i 1940 samt adskillige drab i NKVD-fangehuller i de efterfølgende år.
En anden byrde, der tynger de aktuelle forhold mellem EU-medlemsstaterne og Rusland, er det faktum, at sidstnævnte aldrig har undskyldt det kommunistiske diktatur, der blev pålagt de central- og østeuropæiske lande efter afslutningen på Anden Verdenskrig. Når vi stemmer om dagens betænkning, skal vi ikke glemme, at de russiske myndigheders arrogance og hykleri i forhold til de nævnte emner samt Ruslands aktuelle politik over for f.eks. Tjetjenien, Georgien, Moldova og de baltiske lande groft krænker demokratiet, retsstatsprincippet og respekten for menneskerettighederne og dermed de værdier, som EU beredvilligt hylder.
Inese Vaidere,
   Mine damer og herrer, EU er interesseret i at udvikle gode forbindelser til Rusland, og det skal være en bilateral proces. Der har været områder med succes, men på andre områder er tingene faktisk blevet værre.
De europæiske lande har haft forskellige historiske erfaringer med Rusland. For Letland og de andre baltiske lande var erfaringen særligt tragisk. Sovjetunionen besatte de baltiske lande to gange. Over 60.000 uskyldige mennesker blev sendt fra Letland til Sibirien i kreaturvogne uden rettergang, og kun nogle få vendte tilbage. Deportationerne foregik i vid udstrækning for, at de fordrevnes ejendele og hjem kunne overgives rub og stub til de nye bosættere.
Rusland må indrømme besættelsen af de baltiske lande. Det vil også gøre det muligt på legal vis at skelne nationale minoriteter fra immigranter, hvis rettigheder i Europa reguleres af helt forskellige love eller normer, som mine kolleger har sagt. På dette område må Letland lægge øre til ubegrundede beskyldninger fra Rusland. 
Det er vores pligt med Europa-Parlamentets beslutning at sende et klart signal til Rusland om, at den seneste tids tilbagetog fra demokratiet er uacceptabelt. Hvis vi skal have held hermed, skal EU-landene tale med én stemme over for Rusland, og vi skal ikke lægge fingrene imellem, men kalde tingene ved deres rette navn.
Elmar Brok (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, Malmström-betænkningen er en balanceakt. For det første er det klart, at EU altid prioriterer de lande højest, som er medlemmer af EU, og at disse lande af historiske, politiske og økonomiske årsager får særlig beskyttelse og støtte. I det konkrete tilfælde gælder det først og fremmest Polen og de baltiske stater.
For det andet må vi konstatere, at Rusland gennemgår en forandringsproces af uhyre dimensioner, især efter at man kastede sovjetsystemets åg af sig, og at man har haft betydelig succes med det på mange områder, således at tilhængerne af det gamle sovjetsystem reelt ikke synes at have nogen muligheder for at blive valgt i Rusland.
For det tredje skal vi være bevidste om, at det kun vil kunne fungere på sigt, hvis det sker på basis af demokrati, retsstatsprincip og menneskerettigheder, og vi må erkende, at der vil være kritikpunkter her. Dette bringer mig videre til det fjerde punkt, som tilsiger, at vi skal holde samtalekanaler åbne i forholdet til Rusland. Derfor opbygger vi et strategisk partnerskab, som f.eks. legemliggøres med de "fire fælles rum", med den fælles energipolitik, som vil blive formuleret således, at der ikke opstår et ensidigt afhængighedsforhold i vores disfavør. De begivenheder, der løber af stablen i 2007 og vores fælles forberedelser hertil, vil også være i fokus for dette strategiske partnerskab, da partnerskabs- og samarbejdsaftalerne udløber i 2007. Samtidig vil der blive afholdt valg i Rusland, og desuden er det planen, at Rusland skal indtræde i WTO i 2007. Udvidelsen mod øst vil måske være tilendebragt på dette tidspunkt, og måske har vi endda en forfatning. Heraf følger, at vi skal forberede os fornuftigt på 2007, hvor alt dette kan tænkes at ville finde sted.
Efter min opfattelse vil det være nyttigt, selv om vi skal vedblive med at øve den nødvendige kritik, også at understrege vigtigheden af, at vi bevarer en åben dialog, så vi sikrer os, at udviklingen i Rusland bevæger sig i en fornuftig retning, hvilket både er i vores og i nabolandenes interesse. Det skal ske for at undgå, at der opstår nye spændinger, og fordi vi har brug for Ruslands hjælp i forbindelse med Mellemøsten, FN og Sikkerhedsrådet osv. Selv om kritik er nødvendig, skal vi bevare en ånd af venskabeligt samarbejde, og vi bør også bestræbe os på at nå dette mål fremover.
Jan Marinus Wiersma (PSE ).
   - Hr. formand, efter en lang forberedelsesperiode nåede Rusland og EU for to uger siden til enighed om udformningen af deres strategiske partnerskab. Dette viser, at EU og Rusland sammen kan gøre fremskridt efter det tidligere dødvande i deres indbyrdes forbindelser. Er alle spørgsmål om forbindelsen mellem Rusland og EU besvaret med denne aftale? Indtil videre er svaret nej.
De køreplaner, der er vedtaget, viser de to partnere, hvor de kan begynde med at forbedre deres samarbejde på en række områder. Andre problemer er dog stadig ikke løst, og jeg vil især fremhæve tre af disse.
Rusland og EU har en lang række fælles interesser på områderne økonomi, energi, sikkerhed og bekæmpelse af kriminalitet. Samtidig kan udviklingerne i Rusland, hvad angår de værdier, som Unionen går ind for - demokrati, retsstat og gennemsigtighed - betegnes som foruroligende. Det lægger fru Wallströms betænkning med rette stor vægt på. EU skal i dets strategi over for Rusland forsøge at finde en balance mellem disse værdier og interesser, som samtidig sætter os i stand til at få en positiv indflydelse på de interne udviklinger i Rusland. Indførelsen af et gennemsigtigt demokrati og en gennemsigtig økonomi i Rusland er på længere sigt ikke kun et teoretisk spørgsmål, men også i den europæiske og den russiske befolknings fælles interesse. For at være effektiv på dette punkt skal medlemsstaterne stå sammen over for Moskva.
For det andet er der løsningen af de fastkørte konflikter i Moldova og Georgien. EU skal gøre alt, hvad der er muligt, for at få Rusland til at indtage en mere samarbejdsvillig holdning, og spillerummet inden for de for nyligt indgåede aftaler skal benyttes optimalt.
Endelig er Rusland en afgørende faktor for, at naboskabspolitikken i de nye nabolande bliver en succes. Udformningen og gennemførelsen af politikken er imidlertid stadig for mangelfuld. Den europæiske ruslandspolitik skal i højere grad tage hensyn til naboskabspolitikkens målsætninger, som ikke må underordnes forbindelsen mellem de europæiske hovedstæder og Moskva. 
Bart Staes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, den måde, hvorpå EU i de seneste år har behandlet Rusland, er efter min mening ikke særlig tillidsvækkende. I hvert fald ikke når man tager den frygtelige krig i Tjetjenien i betragtning. De fleste regeringschefer undgår faktisk i deres samtaler med Putin følsomme emner såsom krigen i Tjetjenien og overholdelsen af menneskerettighederne. Når de endelig siger noget, har de sommetider modstridende holdninger.
I EU-journalist Ben van der Veldens bog (den europæiske magtesløshed) har jeg læst transskriptionen af en samtale mellem forfatteren og kommissær Patten. Den 27. oktober 2003 siger kommissær Patten om sine kontakter med de russiske myndigheder, citat: "Jeg har den usædvanlige mening, at man intet opnår med venlige møder. Man er nødt til at se på, hvad man får af den anden part. På topmøder skal man også være rede til at være besværlig, når det gælder et spørgsmål som Tjetjenien."
Europa-Parlamentet har hele tiden støttet en omfattende fredsproces. Det betyder en proces med alle dele af det tjetjenske samfund, internt i Tjetjenien, men også med oprørere, som afstår fra at anvende terrorisme. Ved topmøder skal man faktisk tale om den manglende overholdelse af menneskerettighederne og om bekæmpelsen af den internationale terrorisme, men man skal også tale om en politisk løsning og forsøge at gennemtvinge denne.
Med al respekt, fru kommissær, er det uheldigt at tale om støtte til socioøkonomisk genopretning nu, foruden den tvingende nødvendige humanitære bistand, uden at der findes en seriøs løsning på konflikten. Jeg har været i Grozny i Tjetjenien, og jeg har set, hvad der sker med pengene der. Enten bruges de til opførelse af offentlige bygninger, eller også kommer de snart i hænderne, eller i lommerne, på en forbryder som Ramzan Kadurov.
Det er realiteten, og måske må vi erkende, at en blød strategi ikke virker i Rusland. Måske må vi erkende og gøre, hvad Khrusjtjov engang gjorde på et FN-møde. Han tog sin sko af, slog den i bordet og sagde: "Dette er min vilje." Hvorfor gør Europa ikke det, hvad angår krigen i Tjetjenien? 
Georgios Karatzaferis (IND/DEM ).
   - Hr. formand, vi er nødt til at undersøge, hvordan vi ser på Rusland, ud fra hvilken synsvinkel vi ser på landet. Hvis vi anvender amerikanernes synsvinkel, ser vi det som en fjende, hvis vi anvender de tidligere Warszawapagtlandes synsvinkel, ser vi på det med frygt. Spørgsmålet er, om vi ser på Rusland som et land, vi kan samarbejde med.
Her opstiller vi betingelser, og lad mig læse betingelse nr. 24, hvor vi "anmoder Rusland om at bekræfte landets forpligtelser i forbindelse med Georgiens og Moldovas territoriale integritet og vilje til at trække de russiske styrker ud af Georgien og Moldova i overensstemmelse med disse suveræne staters anmodning". Det er helt korrekt.
Hvorfor har De ikke stillet den samme betingelse til Tyrkiet om at trække sine styrker ud af et besat land, der er medlem af EU? Hvorfor gælder der ikke de samme betingelser? Hvorfor beder vi Rusland om at trække sine styrker ud af Georgien og Moldova, hvilket vi gør ret i, men uden at kræve det samme af Tyrkiet?
De anmoder Rusland om at ratificere Kyoto-protokollen om miljøet. Det er helt korrekt, men hvorfor anmoder vi ikke amerikanerne om det samme, når de ifølge officielle målinger belaster miljøet 16 gange så meget som Rusland?
Hr. Barroso talte tidligere om forskellen på demagogi og demokrati. Jeg er alvorligt bange for, at Kommissionen og Europarådet er demagogiske i denne sag. 
Wojciech Roszkowski (UEN ).
    -  Når vi diskuterer vores forbindelser til Rusland, tænker vi ofte på det russiske folk, russisk kultur og vores handel med de russiske virksomheder. Det kommer ikke som nogen overraskelse, at vi har en positiv tilgang. Samtidig har vi imidlertid et problem med præsident Putins politikker. Han er en mand, der krænker menneskerettighederne, der indfører restriktioner med hensyn til økonomiske og politiske frihedsrettigheder, der er vendt tilbage til en stalinistisk fortolkning af historien, og som har tildelt general Jaruzelski en medalje. Sidstnævnte deltog som ledende skikkelse i invasionen af Tjekkoslovakiet i 1968 og sørgede for nedkæmpelsen af Solidaritet.
"Del og hersk" har været et af de ledende principper for Kremls politikker i snart nogen tid. Rusland bevarer tætte og tilmed venskabelige bånd med visse EU-lande, mens det irettesætter andre. Man kunne sige, at det er en politisk strategi, der har været anvendt i umindelige tider, men jeg kunne godt tænke mig at vide, hvorfor den anden part blot skal læne sig tilbage og lade det ske. Samtidig skal vi selvfølgelig spørge os selv, hvem denne anden part faktisk er. Er det blot nogle få vestlige lande, hvis regeringer mener, at et venskab med Rusland er nogle ekstra omkostninger værd, uanset de historiske kendsgerninger, taler vi om landene i Østeuropa, der er under stigende pres fra Rusland, eller mener vi faktisk EU under ét?
Der er sagt meget om EU's fælles udenrigspolitik på det seneste, specielt i forbindelse med forfatningstraktaten. Det emne, vi forhandler om i øjeblikket, vil udsætte denne politik for en prøve. Nu skal EU udsende et klart signal om solidaritet til Rusland og et signal om, at vi vil måle dets gode vilje over for EU som helhed på basis af dets tilgang til de nye østeuropæiske medlemsstater.
Bogdan Klich (PPE-DE ).
    -  Hr. formand, det er helt klart, at et samarbejde med Rusland er umådeligt vigtigt. Samtidig er det lige så vigtigt, hvilket Rusland vi samarbejder med. Som ordføreren bemærker, skal vores samarbejde baseres på fælles værdier, men det er et faktum, at Rusland bevæger sig endnu længere væk fra værdier som demokrati og borgernes friheder. Fælles værdier er derfor et mål snarere end en realitet, og både Rådet og Kommissionen skal gøre alt, hvad de kan, for at sikre opfyldelsen af dette mål.
Mit næste punkt drejer sig om, at den aftale, der blev underskrevet i Moskva, er et vigtigt skridt i den rigtige retning med hensyn til dialogen mellem EU og Rusland. Den vil bl.a. gøre det muligt for os at løse lokale konflikter som dem, der foregår i Transdnestrien, Nagorno-Karabakh, Abkhasien og Sydossetien. Samtidig nævnes der imidlertid intet i aftalen om det tjetjenske spørgsmål. Det er absurd, for hvordan kan være tale om at skabe en fælles politik med Rusland eller at oprette et fælles område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, hvis ikke man nævner begivenhederne i Tjetjenien? Det samme gælder for energipolitikken, hvor hr. Schmit sagde, at der var udsigt til at fjerne hindringer for et energisamarbejde. Jeg vil gerne spørge Rådet og Kommissionen, om det betyder, at de støtter en baltisk rørledning? En sådan vil løbe langs bunden af Østersøen og kunne lette en omorganisering af energikilder til forskellige EU-medlemsstater.
For det tredje vil en fælles succes for os alle først og fremmest afhænge af en sammenhængende fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik samt af det omfang, i hvilket der tages højde for alle 25 EU-medlemsstaters interesser. Jeg vil understrege ordet "alle", da vi ikke har råd til at lade Rusland spille visse EU-medlemsstater ud mod andre. Hvilket EU og hvilket fællesskab ville vi så have?
Mit land Polen er i alt væsentligt interesseret i et tæt samarbejde med Rusland. Men Rusland har i årevis forsøgt at bevise over for verden og nu over for EU, at Polen holder en dialog mellem Rusland og Vesten tilbage. 
Det skal derfor gøres helt klart, at vi afgjort går ind for en pragmatisk og sammenhængende tilgang, hvor der samarbejdes som partnere, og hvor der tages hensyn til alle EU-medlemsstaternes interesser.
Hannes Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, hr. formand for Rådet, fru kommissær, mine damer og herrer, indledningsvis vil jeg gerne takke fru Malmström hjerteligt for det fremragende samarbejde. Vi var ikke indforstået med det første udkast i alle dets aspekter, men fru Malmström forstod at inkorporere mange af vores idéer og formulere kompromisændringsforslag, og det resulterede i bred enighed. Det vil jeg godt takke hende for. Jeg mener, at der i den betænkning, som vi har foran os, er fundet en god balance mellem dem, som siger, at vi først og fremmest skal betragte Rusland som en strategisk partner, og dem, der mener, at vi primært skal lægge vægt på demokrati og menneskerettigheder i vores forhold til Rusland. Jeg oplever ikke, at der er noget modsætningsforhold imellem disse to måder at gribe tingene an på. Hvordan kan vi lægge vægt på den ene og ignorere den anden? Jeg mener også, at det er det budskab, som fremgår af betænkningen.
Der kan ikke herske nogen tvivl om, at Rusland er en strategisk partner. Men vi kunne også godt have tænkt os at se Rusland agere som strategisk partner under begivenhederne i Ukraine, og Ukraine ville have sat pris på det, men desværre var dette ikke muligt. Det vil glæde os at se Rusland som strategisk partner med hensyn til politikken i forhold til Belarus. Hvis vi havde Rusland som strategisk partner, hvor stor succes ville vi så kunne opnå i forbindelse med videreudviklingen af demokratiet i Belarus? Det samme gælder for Sydkaukasus, og det ville også glæde os at se Rusland optræde som strategisk partner i relation til Georgien. Det skulle imidlertid hverken foregå på Ruslands eller EU's betingelser, men derimod på det georgiske, det ukrainske og det belarussiske folks betingelser. Derfor mener jeg, at det er præcis den vej, som vi skal følge. Vi skal til stadighed minde Rusland om, at vi ønsker et partnerskab, men vi må ikke ændre de grundlæggende forudsætninger herfor.
Fru kommissær, De sagde, at vi skal tale med én stemme. Jeg mener, at Parlamentet er parat til det. Skulle De løbe ind i problemer i Rådet, vil jeg opfordre Dem til at bede Parlamentet om hjælp. Her vil vi give Dem vores fulde opbakning.
Guntars Krasts,
   Tak, hr. formand, vi erkender alle, at forbindelserne mellem EU og Rusland har stor betydning for sikkerheden og stabiliteten på det europæiske kontinent. De europæiske folk har imidlertid forskellige opfattelser af mulighederne og betingelserne for at indgå forbindelser med Rusland i henhold til deres historiske erfaringer.
De historiske forbindelser mellem Letland og Rusland gør mig i praksis varsom i vurderingen af den aktuelle udvikling i Rusland. Det faktum, at Ruslands økonomiske vækst er tæt forbundet med prisstigningen på energiressourcer på verdensmarkedet, og at den ikke er ledsaget af sociale og økonomiske reformer, gør intet for at skabe tillid til en langsigtet og stabil vækst i landet. Menneskerettighedernes farlige tilstand i Tjetjenien, den stadigt tydeligere udfoldelse af autoritære tendenser, den stadigt voksende fokus på en glorificering af sovjetisk diktatur, den tilbagevendende sovjetiske symbolik, Ruslands manglende indrømmelse af Sovjetunionens brutale besættelse af de baltiske lande og meget mere. I Tjetjenien ignorerer Rusland fuldstændigt de grundlæggende menneskerettigheder, som slægtningene til ofrene for det sovjetiske diktatur har til at få oplysninger om Sovjetunionens bødler. Rusland har også i næsten 10 år udskudt underskrivelsen af en grænseaftale med Letland. Det er fakta i dagens Rusland, og det bekymrer mig. 
Charles Tannock (PPE-DE ).
   - Hr. formand, relationerne mellem EU og Rusland er ikke de mest hjertelige i øjeblikket, efter at Rusland virkelig tabte ansigt efter den orange revolution i Ukraine for seks måneder siden. Præsident Putin foretog en alvorlig overvurdering af sin evne til at pådutte den ukrainske befolkning sin kandidat, også selv om det skulle være nødvendigt med valgsvindel. Han forventede med urette den samme reaktion, som EU udviste efter det mangelfulde valg i Aserbajdsjan året før. Ukraine har nu modigt skilt sig ud og begivet sig ud på uafhængighedens vej - det samme gælder Georgien - og Rusland er ikke overraskende ikke særligt glad for det.
Rusland er heller ikke særligt glad for den rolle, som de uafhængige baltiske republikker spiller med deres styrkede status i udenrigsanliggender som fuldgyldige EU-medlemmer. Præsident Putins erklæring om, at de frivilligt indvilligede i at blive annekteret af Sovjetunionen, er latterlig.
EU er fortsat yderst kritisk over for de udbredte grusomheder i Tjetjenien, herunder henrettelsen uden retssag af Aslan Maskhadov. Heldigvis begynder Rusland nu at tage skridt i retning af at straffe de ansvarlige for nogle af grusomhederne. Vi sætter stor pris på Ruslands interne kamp mod fundamentalisme og støtte til den globale krig mod international terrorisme.
Jeg støtter et stærkt Rusland med dets anerkendte internationale grænser, men siger "fingrene væk fra Ukraine, Georgien og Moldova", og jeg opfordrer Rusland til at bidrage til en løsning på Transdnestrien-problemet. Jeg er også dybt bekymret over den voksende antisemitisme i Rusland.
Rusland er fortsat EU's strategiske energileverandør og gigantiske nabo, så vi må tilskynde til dialog og fælles værdier og udvikle de fire fælles rum. Rusland må ikke få lov til at stille tiden tilbage til totalitarisme og afskaffe respekten for demokrati og menneskerettigheder. 
Józef Pinior (PSE ).
    -  Mine damer og herrer, en af EU's største udfordringer er opbygningen af forbindelser til Rusland, hvor begge parter optræder som partnere. Forbindelserne til Rusland og det russiske folk skal styrkes, hvis vi skal indlede et økonomisk samarbejde og i fællesskab indføre internationale normer i Eurasien. EU skal forsøge at bringe Rusland tættere på EU og dets standarder og institutioner. Hvis det skal lykkes, er det afgørende, at EU koordinerer sine eksterne politikker vedrørende Rusland både på institutionelt niveau i EU og på medlemsstatsniveau. Forbindelserne til Rusland skal ikke komme i anden række i forhold til hverken kortsigtede økonomiske interesser eller negative historiske erfaringer.
Det civile russiske samfund skal være en central partner for EU i dets forbindelser til landet, og vi skal støtte dets bestræbelser på at fremme demokrati, mediefrihed og respekten for menneskerettighederne. Det moderne Rusland er et heterogent land. På den ene side udkæmper det en post-kolonial krig i Tjetjenien og krænker menneskerettighederne for beboerne i denne region. På den anden side er landet imidlertid mål for hensynsløse terrorangreb, og et land, der i de seneste 15 år har gennemgået imponerende demokratiske forandringer. Ikke desto mindre trues landet af det aktuelle karakteristiske og autoritære præsidentsystem samt af statskontrol med medier og brud på retsstatsprincipperne.
Når vi retter kritik mod det system, som præsident Putin har indført, må vi imidlertid aldrig glemme, at der også findes et andet Rusland. Det andet Rusland kom rigtigt til udtryk gennem Andrej Sakharovs tanker og aktiviteter. Han var både en stor europæer og en stor russer. Det rigtige Rusland i dag eller med andre ord mindesamfundets og PEN-klubbens Rusland forsvarer det russiske demokrati, og det forventer, at EU støtter og hjælper det i bestræbelserne på at opbygge et russisk demokrati og bringe Rusland og EU tættere sammen.
Ģirts Valdis Kristovskis,
   Mine damer og herrer, målet med Malmström-betænkningen er Europa-Parlamentets ønske om i Rusland at finde en partner til et praktisk, klogt og meningsfuldt samarbejde.
Ruslands indstilling til at løse grænsespørgsmålet med Letland bekræfter behovet for denne betænkning. Letland mistede en del af sit område efter Sovjetunionens besættelse. Præsident Putin kalder det hårdnakket for demagogi. I lyset af denne holdning hos de russiske magthavere til den historiske sandhed og i lyset af det faktum, at diskussionerne om grænseordningen mellem Rusland og Letland efter 10 år er endt i en hårknude, er det meget værdifuldt, at Europa-Parlamentet i denne betænkning opfordrer Rusland til at løse grænsestriden med Letland på en rimelig og retfærdig måde. Desværre er Rusland endnu ikke i stand til at udvise viljen hertil.
Jeg opfordrer EU til ikke at vige tilbage fra at handle som mægler i den rimelige og retfærdige fastsættelse af en grænseaftale mellem Letland og Rusland, til at nægte at give efter for Ruslands styrke og afpresning, til at betragte Ruslands holdning over for de lande, der engang var i dens interessesfære, ud fra en venskabelig holdning som vidnesbyrd om en ansvarlig forståelse for behovet for forsoning mellem Rusland og EU-landene og som vidnesbyrd om Ruslands forståelse for demokratiske værdier. 
Helmut Kuhne (PSE ).
   - Hr. formand, der har været utallige historiske referencer under disse forhandlinger. Også for tyskerne har relationerne til Rusland en specifik historisk karakter. Jeg tror, at alle partier kan være enige om, at tyske politikere glæder sig over, at man har fået genskabt de gode relationer til Rusland efter mange årtier. Hvis man skal foretage en kold kalkule, der er baseret på vores egne interesser og på de nye medlemsstaters sikkerhedsinteresser, mener jeg, at deres sikkerhedsinteresser profiterer mere af disse gode relationer, end hvis situationen var omvendt. Derfor er det skødesløst - eller sågar værre - hvis EU bruges som en slags trampolin, hvorfra man hopper op i luften for at stikke den russike bjørn en på trynen.
Jeg støtter helt og holdent det, som hr. Laschet kritiserede med hensyn til overlæreragtige tendenser, og det, som hr. Brok sagde med hensyn til sikring af en åben dialog. Men, hr. Laschet, der er to ting, som De ikke bør gøre: De bør ikke sælge skindet nationalt, før bjørnen er skudt. For det andet bør De ikke afgive nogen løfter, som De ikke kan holde, for jeg er fuldkommen sikker på, at der også under en CDU-ledet regering - måske om 20 år - vil finde et topmøde sted mellem Tyskland og Rusland. De bør således ikke give indtryk af, at sådanne topmøder ikke længere vil kunne finde sted.
Justas Vincas Paleckis (PSE ).
   - Lande, der tidligere befandt sig i Sovjetunionens interessesfære, eller som var en del af denne union, har fortsat ganske særlige forbindelser til Rusland.
For første gang siden den nylige udvidelse af EU er der udarbejdet en beslutning om dette emne, hvor vi deltager i Europa-Parlamentets arbejde i et mægtigt EU. Det handler imidlertid ikke om at gøre et regnskab op med Rusland. Det handler om en anerkendelse af Ruslands betydning og om et ønske om at se landet følge de vigtigste vejtavler hen imod overgangen til demokrati, samtidig med at landet finder sin egen vej. Kan et land bevæge sig hen imod demokrati, hvis landets opposition er svag og i tilbagegang, hvis pressefriheden begrænses, og hvis domstolene indretter sig efter myndighedernes ønsker?
Svaret er vigtigt for hele EU og i særdeleshed for Ruslands naboer. Den enorme asiatiske del af Rusland har søgt efter en særlig vej i århundreder, hvor den enten har nærmet sig eller fjernet sig fra Europa. Nu har Rusland en glimrende lejlighed til at træffe et valg. Det er meget vigtigt at sætte navn på de ting, der adskiller os og at kæmpe for at mindske disse forskelle og angive de ting, der forener os. Vi vil gerne samarbejde med naboen Rusland - ikke blot som en strategisk partner, men som en pålidelig samarbejdspartner, der har fælles værdier med os, og som er fokuseret i sin søgning efter en vej fremad. Jeg mener også, at det er i Ruslands interesse. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   - Hr. formand, Rusland bør blive en privilegeret strategisk samarbejdspartner, og udviklingen og uddybningen af partnerskabsforholdet på alle områder bør være EU's grundlæggende, faste strategiske prioritering de kommende år.
Ingen kan betvivle, at Rusland besidder vigtige muligheder for at spille en afgørende rolle, når der gælder styrkelse af den internationale sikkerhed, stabilitet, fred og et afbalanceret internationalt system.
Jeg tror, at samarbejde er nødvendigt for at løse internationale og regionale kriser i FN-regi og undgå ensidige løsninger, der tvinges igennem. Erfaringerne med den fælles deltagelse i kvartetten om løsningen af det palæstinensiske problem, der førte til udformningen af køreplanen, bør udnyttes i forbindelse med andre regionale problemer, f.eks. i Kosovo, krisen i Kaukasus og krisen i Centralasien. Der er imidlertid en alvorlig mangel på tillid mellem de to parter, som EU's udvidelse har forstærket i stedet for at afhjælpe. Udvidelsen bør være en bro til et samarbejde i stedet for at bygge nye skillevægge. Ud fra denne synsvinkel har både EU og de nye medlemsstater et stort ansvar. Vi kan ikke bidrage til opbygningen af et strategisk forhold til Rusland med frygtsyndromer og erfaringerne fra en traumatisk fortid. Den afgørende faktor for de fremtidige forbindelser mellem EU og Rusland er udformningen af en fælles europæisk strategi, hvor alle medlemsstaterne taler det samme sprog og ikke baserer sig på nationale prioriteringer og enkeltinteresser. I EU har vi behov for en sammenhængende og integreret strategi med vision og inspiration i vores forbindelser med Rusland. 
Benita Ferrero-Waldner,
   Hr. formand, jeg er enig i, at vi må sikre den rette balance, og vi må også kigge meget åbent og ærligt på alle spørgsmål. Det vigtige er at få en ærlig dialog om alle spørgsmål. Det betyder også en dialog om menneskerettigheder og f.eks. forskellige spørgsmål såsom Tjetjenien. Jeg må sige, at vi har fået denne meget åbne og ærlige dialog. Præsident Putin selv har været meget åben. Så jeg kan konstatere, at tingene bevæger sig, selv om det endnu ikke er tilstrækkeligt eller præcis det, vi ønsker. Vi må fortsætte i denne retning.
Den gensidige afhængighed betyder, at vi er nødt til at gå videre. Vedrørende Tjetjenien har vi f.eks. åbent drøftet den nødvendige politiske løsning. Der skal være territorial integritet, men samtidig skal befolkningen dér have en form for selvstyre, og der skal være frie og retfærdige valg.
Inden for Kommissionen føler vi, at vi må gøre noget for befolkningen, ikke bare yde humanitær bistand, men også medvirke ved genopbygningen. Vi tænker som sagt på teknisk bistand: uddannelse af læger og lærere i EU's medlemsstater, stipendier til studerende, levering af medicinsk udstyr og undervisningsmateriale. Der skal skabes arbejdspladser og nye aktiviteter for den kommende generation. Det er konkrete foranstaltninger.
Med hensyn til spørgsmålet om historien ved vi, at der fortsat resterer nogle meget vanskelige og følsomme spørgsmål mellem de baltiske stater og Rusland. Det er faktisk op til historikerne at kaste lys over fortiden, så befolkningerne kan overveje de mørke sider af Europas historie. Men vores prioritering må være at kigge fremad, og i den henseende vil jeg gentage nøjagtig, hvad jeg sagde: Vi skal tage alle spørgsmål op på en åben måde, uanset hvad det drejer sig om.
Med hensyn til Baku-Tbilisi-Ceyhan-rørledningen kan jeg kun sige, at den blev indviet i dag med omfattende støtte fra EU.
Endelig vil vi fortsætte gennemførelsesforanstaltningerne, og vi vil tage højde for Deres bemærkninger, herunder bemærkninger om behovet for at sikre menneskerettigheder, demokrati og stabilitet. Men samtidig må vi også inddrage Rusland, vores strategiske partner, når vi skal finde løsninger på problemer i dets nærområde samt løsninger på problemer i forhold til os. 
Bogdan Klich (PPE-DE ).
    -  Jeg vil gerne takke kommissæren for hendes svar eller rettere for hendes forsøg på at besvare mit spørgsmål, da jeg ikke spurgte til Kaukasus-rørledningen. Jeg spurgte til den baltiske rørledning, der skal løbe langs bunden af Østersøen. 
Benita Ferrero-Waldner,
    Hr. formand, jeg vil gerne sige til det ærede medlem, at der tilsyneladende er sket en fejl. Jeg opfattede det anderledes. Jeg kan kun sige, at dette er et kommercielt projekt, og har derudover ikke noget at tilføje i øjeblikket. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 11.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0144/2005) af Gál for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om fremme og beskyttelse af grundlæggende rettigheder: de nationale og europæiske institutioners rolle, herunder agenturet for grundlæggende rettigheder (2005/2007(INI)).
Kinga Gál (PPE-DE ),
   Hr. formand, under den aktuelle periode med forhandlinger, folkeafstemninger og parlamentsbeslutninger vedrørende EU-forfatningen har vi alle hørt argumenterne om grundene til det demokratiske underskud i EU, og vi er alle opmærksomme på behovet for at gøre fællesskabsinstitutionernes arbejde gennemsigtigt og bringe det tættere på befolkningen.
I øjeblikket er arbejdet i EU's lovgivende forsamlinger ofte hyllet i skepsis og manglende engagement. Det er vores særlige pligt at ændre dette. Dette mål kunne føres ud i livet ved hjælp af en omhyggelig definition på agenturet for grundlæggende rettigheders mandat og funktion og ved hjælp af en garanti for dets effektive funktion og for en optimal udbredelse af oplysninger om dets rolle. EU's meddelelse om, at udviklingen har bevæget sig fra et økonomisk samfund til et politisk samfund med fælles interesser er betimelig, og hvis EU skal have en forfatning, der omfatter chartret om grundlæggende rettigheder, skal menneskerettighedsdimensionen også styrkes. Da det er et af EU's principper, at grundlæggende rettigheder skal prioriteres i dets politik, skal der oprettes et agentur, der kan overvåge, om disse højtklingende grundlæggende principper overholdes, og som kan sørge for, at overholdelsen af grundlæggende menneskerettigheder bliver en folkeorienteret hverdagspraksis i stedet for bare lovgivning.
Og nu, hr. formand, vil jeg gerne fortsætte på engelsk. 
 Hr. formand, denne initiativbetænkning har til formål at følge op på Det Europæiske Råds afgørelse fra december 2003 ved at beskrive, hvordan vi kan nå målet om at udvide mandatet for det eksisterende Europæiske Overvågningscenter for Racisme og Fremmedhad og omdanne det til et agentur for grundlæggende rettigheder. Udvalget og grupperne tilsluttede sig min tilgang, og selv om der blev stillet 120 ændringsforslag til betænkningen, lykkedes det os at nå frem til 25 kompromisændringsforslag, hvorved alle udvalgets medlemmer har bidraget til udviklingen af de grundlæggende rettigheder inden for Unionen. Dette betød, at betænkningen blev vedtaget med absolut flertal, idet kun tre stemte imod.
Drøftelserne i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender var især centreret om nogle bestemte spørgsmål. Et af disse spørgsmål var, hvorvidt der overhovedet skulle oprettes et nyt agentur. Hovedargumentet i denne forbindelse, som især blev fremført at PPE-DE-Gruppen, var, at der allerede findes for mange agenturer, der ikke er tilstrækkeligt omkostningseffektive, og at mange af de opgaver, der påhviler de europæiske institutioner såsom Parlamentet og Kommissionen, ville blive overdraget til agenturer. Jeg forsøgte at tage klart stilling til dette argument i betænkningen. Agenturets troværdighed og vores troværdighed vil være sikret gennem et veldefineret mandat og en klar opbygning.
Udvalget mente desuden, at Parlamentet burde spille en vigtigere rolle i dette organs opbygning, mandat og arbejde. Eftersom der skulle findes et generelt retsgrundlag, henviste vi til artikel 13, men jeg skal understrege, at agenturet bør gives et bredere mandat, der dækker hele chartret for grundlæggende rettigheder. Jeg anmoder derfor Kommissionen om ikke at fortolke denne artikel restriktivt.
Vi bør gøre den næsten uforståelige juridiske sprogbrug og opbygning klar, effektiv og anvendelig, og vi har brug for et endnu mere aktivt samarbejde mellem Rådet, Kommissionen og Parlamentet. Jeg kan forestille mig, at agenturet skal samarbejde med og modtage informationer fra et net af netværk og skabe klarhed over den jungle af europæiske, nationale og regionale institutioner og centre, der beskæftiger sig med menneskerettigheder i hele Europa. Samarbejde må være nøgleordet på dette område i forhold til Europarådet.
Det er vigtigt, at vi bruger og bygger videre på de resultater, der hidtil er opnået i Europarådet, ikke kun symbolsk, men også i det daglige arbejde. Det er vigtigt, at der som anført på Warszawa-topmødet udvikles en funktionel samarbejdsmodel. Jeg mener, at agenturet vil kunne varetage denne opgave.
 Beskyttelsen af nationale mindretal er blevet et meget vigtigt emne efter EU's udvidelse, og det er også blevet tydeligt, at bekæmpelse af fremmedhad og diskrimination ikke alene er nok til at sikre minoritetsrettigheder.
Det er helt sikkert et afgørende skridt at skabe ligeret samt ikke at tolerere forskelsbehandling. Det er imidlertid kun en overfladebehandling af emnet. Hvis man vil løse problemet, er det ikke nok at behandle symptomerne. Så må man grave ned til rødderne og behandle ondet for at kunne skabe lige muligheder. Dette komplicerede emne skal undersøges ud fra forskellige perspektiver. Derfor skal en særlig afdeling af agenturet håndtere sager vedrørende traditionelle nationale minoriteter.
Det er en meget følsom opgave og en stor udfordring at overvåge gennemførelsen af rettigheder og finde en balance mellem at uddele individuelle frihedsrettigheder og skabe kollektiv sikkerhed. Derfor skal agenturet stå i centrum for en europæisk bevægelse, der kæmper for bedre overholdelsen af grundlæggende rettigheder, og det skal anvende al tilgængelig viden og alle tidligere erfaringer i processen.
Målet er at blive i stand til at sætte grundlæggende rettigheder i centrum af alle mulige politikker og bestemmelser, så vi virkelig kan tænke på Europa som et symbol på disse grundlæggende frihedsrettigheder. 
Franco Frattini,
    Hr. formand, mine damer og herrer, først vil jeg gerne rette en oprigtig tak til ordføreren fru Gál.
Både jeg selv og Kommissionen er enige i visionen, ånden og målsætningen i betænkningen.
Inden for området frihed, sikkerhed og retfærdighed har Kommissionen koncentreret sin indsats om at fremme og beskytte befolkningens grundlæggende rettigheder.
Efter kommissionsformand Barrosos beslutning her i Parlamentet dannede vi en gruppe af kommissærer, der er ansvarlige for at koordinere Kommissionens politikker til fremme og beskyttelse af menneskerettigheder.
Mit forslag til Kommissionen om at foretage en konsekvensanalyse af de enkelte forslag til beskyttelse og fremme af grundlæggende rettigheder er allerede blevet vedtaget. Det er en forsigtighedskonsekvensanalyse, der giver Kommissionen lov til kun at vedtage foranstaltninger, der giver os mulighed for at gøre fremskridt i vores forsøg på bedre at beskytte grundlæggende rettigheder. Anmodningen kom fra Parlamentet, og jeg var helt enig.
Blandt de 10 prioriterede foranstaltninger i handlingsplanen for gennemførelse af det såkaldte Haag-program for et europæisk område for frihed, sikkerhed og retfærdighed, som Kommissionen godkendte den 6. maj, har jeg placeret princippet om Europas fremme og beskyttelse af grundlæggende rettigheder allerøverst. Denne emfase viser tydeligt, hvordan beskyttelsen af grundlæggende rettigheder efter min mening er en prioritering, der går på tværs af alle EU's politikker - i særdeleshed når der er tale om at afstemme borgernes stærke ønske om sikkerhed med respekten for menneskerettighederne, hvilket har været fremhævet ved flere lejligheder og bl.a. foran Europa-Parlamentet.
Jeg er helt enig i ordførerens ønske om et europæisk agentur, der er forsynet med et bredt mandat, og som kan stå i spidsen for at fremme og beskytte alle grundlæggende rettigheder. Et bredt mandat, der vil retfærdiggøre oprettelsen af et nyt agentur.
Jeg er også overbevist om, at der er behov for en meget tydelig tilkendegivelse af, at kun et stærkt og effektivt agentur kan retfærdiggøre en konvertering af Wien-observatoriet til et ægte europæisk agentur, hvilket blev besluttet af Det Europæiske Råd og godkendt af Europa-Parlamentet. Jeg vil tilføje, at det imidlertid er under forudsætning af, at agenturets mål er beskyttelse og fremme af grundlæggende rettigheder.
På vegne af Kommissionen kan jeg sige, at vi fuldt ud støtter den betænkning, der er forelagt os i dag.
Det er klart, at Parlamentet skal spille en vigtig rolle. Jeg er faktisk enig i, at det skal deltage i agenturets styrelsesråd. Det er et symbolsk aspekt men også et vigtig aspekt. Jeg er også enig i, at Parlamentet skal have noget at skulle have sagt i forbindelse med udnævnelsen af agenturets direktør, men vi skal selvfølgelig løse de rent retlige problemer, der findes, og som vi skal tage hensyn til. Det er spørgsmål vedrørende det ene eller det andet retsgrundlag afhængig af, hvilke beføjelser vi ønsker at give det.
Ud over valget af retsgrundlag, hvilket vil svare til det mandat, vi giver agenturet, kan jeg atter bekræfte Kommissionens politiske engagement og intention om fuldt ud at tage hensyn til Parlamentets forslag, ændringsforslag og retningslinjer, uanset det valgte retsgrundlag.
Der er helt klart mange muligheder: Muligheden for en formel medbestemmelsesproces, der imidlertid vil være begrænset - hvilket mange af Dem allerede ved fra en retlig vurdering - til visse grundlæggende rettigheder eller også en anden procedure.
Selv hvis denne anden procedure endelig blev vedtaget, ville den efter min mening ikke ændre ved den politiske løsning. Dvs. at det fortsat skulle være Kommissionens pligt at forsvare Europa-Parlamentets forslag og præsentere dem for Rådet. Den ville så skulle forsvare indholdet af forslagene, selv om retsgrundlaget var anderledes. Jeg bekræfter derfor denne forpligtelse ved atter at takke ordføreren for hendes betænkning.
Manolis Mavrommattis (PPE-DE ),
    Hr. formand, hr. kommissær, jeg vil starte med at komplimentere ordføreren, fru Gál, for hendes fremragende arbejde.
Jeg synes, det er en fyldig betænkning, hvis indhold skaber forudsætningerne for beskyttelse af borgernes persondata og i det hele taget deres grundlæggende rettigheder.
Indarbejdelsen af chartret om grundlæggende rettigheder i forfatningstraktaten og EU's fremtidige tiltrædelse af den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder vil ganske givet skabe en retlig forpligtelse for EU til at fremme beskyttelsen af menneskerettighederne på tværs af alle politikområder.
EU's internationale samarbejde på dette følsomme område bør styrkes, hr. kommissær. Her vil jeg gerne sige et par ord om betænkningens punkt 24 og 25 og punkt 3 i Kulturudvalgets udtalelse, hvor det anføres, at samarbejdet mellem agenturet og Europarådet bør have en institutionel form.
For at det pågældende samarbejde kan blive effektivt, bør landene derfor gennemføre de harmoniseringer, der er fastsat i Europarådets beslutninger. Skabelsen af bevidsthed om og respekt for menneskerettighederne bør være agenturets højeste prioritet, hvilket bl.a. skal opnås gennem udvikling af en kommunikationsstrategi. I agenturets struktur bør der efter min opfattelse indgå særlige afdelinger, der beskæftiger sig med massekommunikationsspørgsmål som f.eks. mediekoncentration og pressens gennemsigtighed og frihed samt udtryksfrihed.
Jeg tror, at et ja til denne betænkning vil være et vigtigt skridt og redskab, når vi taler om friheds- og menneskerettigheder.
Endelig har agenturet til formål at udvikle en kommunikationsstrategi, som skal bidrage til at skabe øget bevidsthed om respekt for de grundlæggende rettigheder, og på trods af de synspunkter, der er fremført til støtte for det modsatte, mener jeg, at dette er et meget vigtigt spørgsmål, og det samme gælder den struktur, der er foreslået for agenturet. Derfor mener jeg, det vil være konstruktivt at læse det konkrete punkt om agenturets oprettelse mere grundigt, som ordføreren også insisterer på og gør rede for i sin betænkning. 
Timothy Kirkhope,
   Hr. formand, det gamle Wien-agenturs arbejde var meget omstridt. Jeg var selv involveret i et eksempel herpå, hvor en meget vigtig rapport om antisemitisme øjensynlig enten var blevet tilbageholdt eller behandlet forkert af agenturet, og man havde efter min opfattelse dengang tilladt alt for megen politisk indflydelse i forbindelse med agenturets aktiviteter på dette område.
Jeg ønsker derfor først og fremmest et klart tilsagn i forhold til de nye aftaler om, at det nye agentur med disse bredere og forskellige opgaver vil blive objektivt, vil indtage en forsvarlig holdning og ikke vil tillade nogen form for politisk indflydelse i sit arbejde. Derudover ønsker jeg sikkerhed for, at det vil blive holdt passende ansvarligt gennem parlamentarisk kontrol. Jeg finder det skuffende, at vi ret ofte siger, at det er hensigten, men at det ikke gennemføres i praksis. Derfor bør vi denne gang kræve disse bestemmelser indført og kræve sikkerhed for, at de overholdes.
Det eneste andet spørgsmål, jeg ønsker at tage op, er spørgsmålet om, hvorvidt der er behov for et separat institut for kønsforskning. Jeg finder det fuldstændig unødvendigt, idet vi altid bør være forsigtige med bureaukratiet. Jeg er fuldstændig overbevist om, at agenturet vil udføre sit arbejde på en så objektiv måde, at det vil være i stand til at løfte den ekstra byrde, det vil få pålagt, i form af opgaver, der ellers ville blive behandlet af et særskilt institut.
Jeg lykønsker fru Gál med betænkningen, og jeg er overbevist om, at agenturet med de tilsagn, jeg anmoder om, vil komme godt fra start og blive yderst velfungerende. 
Martine Roure,
   . Hr. formand, med Gál-betænkningen kan vi fastsætte Parlamentets prioriterede områder vedrørende udvidelse af ansvarsområdet for Det Europæiske Observationscenter for Racisme og Fremmedhad og omdanne det til et agentur for grundlæggende rettigheder. Vi håber, at oprettelsen af et sådant agentur vil gøre det muligt at indføre en egentlig politik for grundlæggende rettigheder. Det er værd at gentage, at i forbindelse med oprettelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed skal aktiv fremme af grundlæggende rettigheder have førsteprioritet.
Jeg vil minde Dem om, at indførelsen af menneskelig værdighed i artikel 1 i chartret om grundlæggende rettigheder var en ægte retningsændring. Vi og regeringerne skal indtage en holdning, der tager hensyn til den enkeltes ære, som er grundlaget for den enkelte borgers værdighed. Mennesker vil være frie, hvis de har en plads og rettigheder i vores samfund, som vi har indrettet til dette formål. Og vi ved alle, at retten til at ytre sig og skrive frit, til at vælge sine egne repræsentanter og leve, som man ønsker, ikke giver mening for mennesker, som i deres dagligdag ikke har de nødvendige materielle goder til at sikre deres værdighed. Vi ved alle, at uden den nødvendige værdighed er der en risiko for, at universelle rettigheder kun kommer nogle til gode.
Kommissær Frattini har forpligtet sig til at fremlægge betænkningen om oprettelse af et agentur for grundlæggende rettigheder under den fælles beslutningsprocedure. Vi har lyttet til det, De lige har sagt, hr. kommissær, men vi gentager, at vi insisterer på denne procedure. Medlemmerne af Parlamentet er folkevalgte repræsentanter for EU-borgerne. Da oprettelsen af et agentur for grundlæggende rettigheder får direkte indvirkning på borgernes dagligliv, skal Parlamentets holdning høres klart og tydeligt. 
Maria Carlshamre,
   Hr. formand, jeg vil gerne takke fru Gál for den udmærkede betænkning og for et udmærket samarbejde om alle ændringsforslagene. Det glæder mig, at vi skal stemme herom i morgen.
Unionen er på vej ind i en ny fase. Vi er i færd med at skabe en juridisk forpligtelse for Unionen til at sikre, at de grundlæggende rettigheder fremmes aktivt inden for alle politikker. Det foreslåede agentur for grundlæggende rettigheder kan blive et praktisk redskab i dette arbejde.
Agenturets mandat dækker forhold inden for Unionens grænser. Samtidig ved vi, at der lige uden for disse grænser bogstaveligt talt findes slavemarkeder, hvor unge kvinder og piger sælges til indsmugling på sexmarkedet i forskellige dele af Unionen. Det skønnes f.eks., at der hver dag sælges omkring 40 piger på sådanne slavemarkeder i Moldova. Det er den værste menneskerettighedskrænkelse i vores del af verden, og agenturet for grundlæggende rettigheder bør være i stand til at sætte ind over for dette.
Jeg håber derfor, at Europa-Parlamentet vil bekræfte resultatet af afstemningen i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, således at agenturet også vil kunne dække tredjelande, når de er involveret i menneskerettighedsspørgsmål af betydning for Unionen.
Jeg håber også, at Parlamentet klart vil tilkendegive, at det fremtidige institut for kønsforskning i det mindste bør arbejde nært sammen med og have til huse samme sted som agenturet for grundlæggende rettigheder. Det er rationelt og omkostningseffektivt, men vil i særdeleshed forekomme indlysende for alle, der mener, at kvinders rettigheder er menneskerettigheder. 
Johannes Voggenhuber,
   Hr. formand, EU lover sine borgere et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed. De mange farer, som vi udsættes for til daglig, lærer os, at det er nødvendigt at føre en aktiv og offensiv politik, hvis vi vil have garanti for sikkerhed, men også for at sikre frihed, da sidstnævnte ikke udelukkende er et spørgsmål om retfærdighed.
Ordføreren baserede sin betænkning på denne erkendelse. Jeg vil gerne takke hende for det og lykønske hende, for det er virkelig et fremragende grundlag for at træffe en så vigtig beslutning. Jeg er helt klar over, hvor svær den beslutning var, fordi jeg som ordfører for artikel 7-proceduren nåede at få en lille smagsprøve på konflikterne imellem grupperne, som hr. Kirkhope også var inde på. Jeg mener, at der i langt højere grad er tale om den evige angst for, at EU vil kunne genvinde autoritet på visse områder, end der er tale om angst for noget andet. Min gruppe er usædvanligt glad for, at man nåede til enighed om en lang række principper i forbindelse med disse stridigheder.
Formålet med dette agentur er, at det skal fungere som en støtte for medlemsstaterne og ikke indtage en formynderrolle. Det handler ikke om permanente overvågningssystemer, men om at yde institutionel støtte, et tidligt varslingssystem og et instrument til at øge opmærksomheden og føre en dialog.
Agenturet er et net af informationer og aktiviteter og ikke en bureaukratisering heraf. Jeg tror, at enhver, der arbejder inden for dette område, er klar over, hvor bydende nødvendigt dette net af net er i Europa, som ordføreren ligeledes kom ind på. Det handler ikke om en konkurrence mellem domstolene for at undgå retlige stridigheder om krænkelser af menneskerettighederne i Europa. Ingen ønsker at se Europa i rollen som for hele verden, som alt for gerne ser splinterne i de andres øjne, men om at gennemføre en kritisk selvvurdering med henblik på at opnå en kontinuerlig og kritisk gøren status over menneskerettighederne i Parlamentet.
Jeg vil godt takke ordføreren og forsikre hende om, at vi støtter hende. Jeg håber, at Kommissionen tager Parlamentets særlige rolle som advokat for grund-, menneske- og borgerrettigheder seriøst og tilkender denne betænkning et passende retsgrundlag, som Parlamentet ønsker. 
Giusto Catania,
   Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil også lykønske fru Gál med det vigtige arbejde, hun har udført, fordi oprettelsen af dette agentur til beskyttelse og fremme af grundlæggende rettigheder er et vigtigt organ for både Europa-Parlamentet og for EU. Der er behov for et uafhængigt organ, der også har stærke forbindelser til Europa-Parlamentet. Det er også vigtigt, at man i dette spørgsmål kan nå frem til medbestemmelsesprocesser mellem Rådet og Parlamentet.
Et andet vigtigt aspekt er overvågningen af situationen vedrørende krænkelser af grundlæggende rettigheder i tredjelande. Alt for ofte er vi hjælpeløse tilskuere, og alt for ofte baner vores samarbejdsforbindelser vejen for krænkelser af grundlæggende rettigheder i tredjelande. 
Jeg synes, at man skal fremhæve forskellen på dette agentur og Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol. Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol intervenerer i enkeltsager, hvorimod agenturet vil have som sit ansvarsområde at overvåge et politisk system i sin helhed samt at forsøge at overvåge de retlige instrumenter, der måske ikke lever op til alment anerkendte standarder på menneskerettighedsområdet.
Jeg synes, at det er et meget vigtigt emne, fordi vi som medlemmer af Europa-Parlamentet alt for ofte rapporterer om menneskerettighedskrænkelser uden at have midlerne til at forhindre en gentagelse. I dag sank der f.eks. et fartøj ud for Lampedusas kyst. Hvis det havde været første gang, kunne man betragte det som en isoleret hændelse. Desværre forekommer sådanne hændelser alt for ofte, og det er derfor nødvendigt nøje at vurdere den gældende lovgivning. 
Bogdan Pęk,
    Hr. formand, mine damer og herrer, der er intet skønnere end menneskerettigheder eller med andre ord retten til frihed og retten til sandhed. Generelt set er ægte frihed den vigtigste af alle menneskerettigheder.
Europa-Parlamentet forhandler imidlertid om endnu et nyt agentur, der skal have institutionel form, og som er klædt i fin retorik. Dette agentur skal selvfølgelig finansieres af de europæiske skatteydere. Der indføres en ny lov, der bliver fremherskende i EU, og denne fremragende lov, kære venner, er Parkinsons lov. Den står for endnu et skrivebord, endnu en snes sekretariater og endnu en snes beslutningstagere, der sandsynligvis vil få som opgave at dække over sandheden.
Det er en misforstået måde at føre politik på, og den fører os ingen vegne. Der er brug for lighed for loven samt redelige oplysninger. Det vil sikre eksistensen af et ægte demokrati, hvor folk kan vælge, hvad de har brug for, og vende ryggen til dem, der krænker de virkelige menneskerettigheder.
Jeg protesterer imod en sådan fortolkning af menneskerettighederne og imod oprettelsen af endnu et agentur. 
Reinhard Rack (PPE-DE ).
   - Hr. formand, grundlæggende rettigheder er et vigtigt beskyttelsesgode for EU og samtidig et varemærke indadtil og udadtil. Heraf følger, at alle foranstaltninger, som kan medføre forbedringer på dette centrale område, skal opprioriteres, og derfor skal vi også støtte et bredt anlagt menneskerettighedsagentur. Samtidig vil jeg dog også fremsætte en vigtig advarsel.
Hovedansvaret for beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder ligger hos de centrale EU-institutioner, da Kommissionen er traktaternes vogter, Parlamentet repræsenterer borgernes interesser, Rådet repræsenterer medlemsstaternes interesser, og frem for alt er EF-Domstolen den højeste retsinstans. Dette hovedansvar må der ikke sættes spørgsmålstegn ved eller på anden måde blive bragt i fare. Derfor skal der herske klare retningslinjer for agenturet, som skal indtage en underordnet rolle.
Gennem en større udveksling af knowhow og erfaring ville det være muligt at opnå en generel forbedring af EU's standarder, og der vil kunne gennemføres nyttige forbedringer på det område, hvis de eksisterende institutioner, instrumenter og procedurer blev forbundet med hinanden. Der må imidlertid ikke ske nogen fordobling af allerede eksisterende institutioner, instrumenter og procedurer, og vi ønsker for alt i verden ikke at skabe nyt bureaukrati.
Men det handler i særdeleshed også om, at dette agentur ikke bliver et bureaukratisk forum for smålig kritik. Derfor og ikke på grund af det, som blev sagt tidligere, skal punkt 47 i den ellers fremragende betænkning af fru Gál forkastes.
Hvis agenturet holder sig til disse retningslinjer, vil det kunne yde et værdifuldt bidrag til beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder i EU, som vi alle er forpligtet til at bidrage til.
Stavros Lambrinidis (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, Gál-betænkningen fortjener at få vores støtte.
Siden Amsterdam-traktaten har EU lovgivet på områder, som berører de grundlæggende rettigheder mere direkte og indirekte. Beskyttelse af persondata, retten til asyl, lige og gennemsigtig adgang til domstolene, kampen mod enhver form for forskelsbehandling og beskyttelse af minoriteterne er centrale elementer i arbejdet for at fremme den menneskelige værdighed i borgernes Europa, som ikke kun drejer sig om økonomisk samhandel eller ensidig betoning af sikkerhed for enhver pris.
Når EU går ind med lovgivning på disse områder - og alle andre områder - bør der foretages en vurdering af, hvilken indflydelse EU's fremtidige beslutninger har på borgernes grundlæggende rettigheder, så lovgiverne kan gøre deres arbejde korrekt. Imidlertid forholder det sig så paradoksalt, at der endnu ikke er fastlagt hensigtsmæssige mekanismer og procedurer for EU's institutioner, så der i tilstrækkelig grad kan foretages en sådan vurdering.
Hvis vi vil gøre vores arbejde grundigt, er vi nødt til at have et agentur, ekstern bistand, om De vil, som kan støtte os i vores arbejde, som f.eks. det kommende agentur for grundlæggende rettigheder. Denne organisation må ikke blive et forskningscenter, men en uafhængig, meget fintfølende antenne, der insamler information, foretager en vurdering og med autoritet og uafhængighed bistår i udviklingen og beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder, hovedsagelig i medlemsstaterne.
Endelig giver det sig selv, at agenturets beføjelser og organisering bør fastlægges af lovgiverne, og således også af Europa-Parlamentet som medlovgiver. Af denne årsag bør Kommissionens kommende forslag også følge proceduren med fælles beslutningstagning. 
Kyriacos Triantaphyllides (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, jeg vil gerne takke fru Gál for hendes betænkning og sige, at det er meget positivt at konstatere, at spørgsmålet om fremme og beskyttelse af menneskerettighederne er noget, som i stadig højere grad indgår i samrådet mellem EU-institutionerne.
Oprettelsen af agenturet for grundlæggende rettigheder kunne sikkert håndteres positivt uden for mange problemer, hvis vi mente, det virkelig kan bidrage til at tjene formålet med dets oprettelse.
Vi tror dog altid, der er en risiko for, at agenturets mange opgaver vil gøre det ineffektivt og få det til at fungere dårligt. Forslaget om at omdanne agenturet for bekæmpelse af racisme og fremmedhad til dette agentur, vil sandsynligvis svække dets nuværende arbejde. Det er ikke nemt at opnå uafhængighed for agenturet, når det hele tiden skal kunne sikre ligevægt mellem sikkerhed og menneskerettigheder.
Beskyttelse af menneskerettigheder kan imidlertid ikke kun opnås ved at skabe kompetente organer, men først og fremmest ved en politikændring i praksis, således at racisme rettet mod fremmede ikke får næring, så man ikke hele tiden styrker et politisamfund, og så man i det hele taget ikke undergraver borgernes og alle menneskers rettigheder i sikkerhedens navn. I håb om, at disse forhold sikres, vil vi stemme for forslaget. 
Ashley Mote (NI ).
   - Hr. formand, forslaget om et EU-agentur for grundlæggende rettigheder er topmålet af tåbelighed selv efter Parlamentets standard. Det foregriber desuden forfatningens vedtagelse, hvilket er ulovligt. Ud over et monumentalt spild af offentlige midler vil det sikre, at menneskerettighederne bliver en permanent kilde til konflikter overalt i medlemsstaterne, idet bureaukraterne vil søge at holde sig selv beskæftigede.
Chartret om grundlæggende rettigheder blev optaget i den nye forfatning som et af de mest misforståede dokumenter i nyere tid. En flygtig samling politiske ubetydeligheder har givet sig selv beføjelse til at opstille friheder og rettigheder for andre mennesker. Endnu værre er det, at de har givet sig selv magt til at fjerne disse rettigheder og friheder, hvornår det end måtte passe dem eller deres efterfølgere. Det er ikke demokraters værk.
Mine rettigheder og friheder, hr. formand, er ikke en gave fra Dem, og De kan ikke råde over dem, de er min fødselsret. Chartret og dette forslag er udtryk for en dyb misforståelse af menneskerettighedernes natur og afspejler Parlamentets besættelse af tanken om social styring. 
Michael Cashman (PSE ).
   - Hr. formand, jeg er glad for at følge efter det ærede medlem, hr. Mote. Han har med sit indlæg bevist over for os, at han er ekspert i politisk tåbelighed. Dette bekræftes i øvrigt af hans medlemskab af UKIP.
Jeg vil, hr. formand, påpege, at diskrimination nedgør os alle, og hvis vi ser til og ikke skrider ind, støtter vi den. Det er grunden til, at jeg hilser fru Gáls betænkning og oprettelsen af agenturet for grundlæggende rettigheder velkommen. Dog bør vi ikke stille så mange krav til agenturet, at det forfejler sin start. Det bør nødvendigvis arbejde sammen med de tre institutioner og sikre, at de forslag, der kommer fra disse institutioner, er forenelige og ikke i modstrid med chartret om grundlæggende rettigheder og vores internationale forpligtelser. Agenturets fokus bør være i EU, men det bør samtidig spille en rolle i formuleringen af vores associeringspolitik.
Jeg hilser denne høring velkommen, men vil lægge mere vægt på de kommende forslag.
Jeg har to bemærkninger. Hr. Kirkhope, der ikke længere er til stede, sagde, at agenturets arbejde ikke burde være underlagt politisk indflydelse. Det virker, som om han ønsker at uskadeliggøre organisationen, allerede inden den begynder sit arbejde. Afgørelser om at standse krænkelser af grundlæggende rettigheder må nødvendigvis træffes i en politisk sammenhæng og kan ikke træffes uafhængigt af konsekvenserne.
Der er faktisk politiske delegationer her i Parlamentet, der aldrig har stemt for ikke-diskriminerende foranstaltninger. Det gør i sig selv ikke-diskriminerende foranstaltninger og grundlæggende rettigheder til et partipolitisk spørgsmål. Hr. Pek var voldsomt imod dette. De europæiske skatteydere vil komme til at betale. Hvis de europæiske skatteydere ikke havde betalt, ville vi stadig være fanget i den dæmonisering, der fulgte efter Anden Verdenskrig og den sovjetiske dominans. Vi bør være villige til at betale for vores friheder og forsvare dem. Hvis hr. Pek og hr. Mote er imod, må fru Gál have valgt den rigtige vej, og jeg opfordrer Europa-Parlamentet til at stemme for betænkningen.
María Elena Valenciano Martínez-Orozco (PSE ).
   - Hr. formand, indførelsen af chartret om grundlæggende rettigheder i den europæiske forfatning er et fremskridt i Unionens politiske dimension hen imod et mere demokratisk og socialt Europa. Dette engagement i menneskerettighederne skal udmøntes i praksis fra nu af og fremefter, og nye forslag til lovgivning skal altid omfatte de grundlæggende rettigheder. Som Socialdemokraternes koordinator i Parlamentets Underudvalg om Menneskerettigheder går jeg ind for oprettelsen af agenturet for grundlæggende rettigheder. Jeg forstår den bekymring, som nogle kolleger har givet udtryk for, men jeg deler absolut ikke deres synspunkter, for dette er et af de vigtigste agenturer. Agenturet sikrer i kraft af de beføjelser, der foreslås i betænkningen, at vi handler sammenhængende, så menneskerettighederne fremmes og beskyttes. Derfor støtter vi beslutningen om, at denne initiativbetænkning betragtes som et lovgivningsinitiativ fra Europa-Parlamentets side.
Jeg mener, at det er meget vigtigt, at Parlamentet viser sin støtte, og at der lyttes til det, hvad angår initiativet om grundlæggende rettigheder. Denne demokratiske platform, som vi vil skabe, vil være til gavn for alle: for medlemsstaterne, internationale organer, det civile samfund og tredjelande. Anmodningen om, at de grundlæggende rettigheder og menneskerettighederne altid skal tages i betragtning, skal også og især gælde Unionens udenrigspolitik. Denne beslutning vil til syvende og sidst blot give sig udslag i, at menneskerettighederne fremmes og beskyttes mere og bedre i og uden for EU.
Katalin Lévai (PSE ).
   - Hr. formand, jeg er enig med mange af de foregående talere i, at vi er vidne til en proces af historisk betydning, her hvor EU har overvundet de tidligere forhindringer og har sat sig som mål at repræsentere og beskytte menneskerettighederne. EU's institutionelle struktur bør ikke forskrække os, i stedet burde vi byde dette initiativ velkommen.
Jeg er bestemt enig med dem, der mener, at beskyttelsen af menneskerettighederne skal ses i en politisk sammenhæng, det kan ikke være anderledes. Jeg vil dog gerne fremhæve samarbejdet mellem institutionerne. Jeg mener, at de forskellige institutioner, som EU for nylig har oprettet eller vil oprette i fremtiden, skal bevise, at de er i stand til at samarbejde perfekt, styrke hinanden og virkelig arbejde effektivt med hjælp fra civile organisationer og initiativer.
Selv er jeg medlem af en arbejdsgruppe om lige rettigheder og mener, at instituttet for lige muligheder, som snart skal oprettes, skal deltage i dette arbejde. Det arbejde, som udføres af det europæiske roma-forum, der er "eksperter" i overvågning af diskrimination, kan også bidrage til at gøre dette fremtidige institut til en succes. Jeg vil gerne lykønske ordføreren. 
Franco Frattini,
    Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne takke alle dem, der har bidraget til ordførerens fortræffelige arbejde.
Jeg mener, at EU's foranstaltninger vedrørende grundlæggende rettigheder og friheder forudsætter positive handlinger og ikke blot beskyttelse.
På Kommissionens vegne vil jeg illustrere, hvad agenturet ikke må repræsentere. Det må og kan ikke være en superdomstol eller en ny lovgiver, for den lovgivningsmæssige funktion er betroet Parlamentet, Kommissionen og Rådet og bestemt ikke et agentur.
Agenturet må og kan ikke være en bureaukratisk struktur, som anklager medlemsstaterne, men skal snarere være en organisation, som betjener alle EU-institutioner, en effektiv organisation, som bistår medlemsstaterne og støtter deres politikker. Det må ikke være en organisation, som løser enkeltstående problemer eller skaber kontroverser, som det er blevet sagt. Alle disse ting kan og må agenturet ikke være.
Jeg er helt enig med dem, der har sagt, at Europas bevidsthed skal være rettet mod respekten for de grundlæggende rettigheder og friheder. Dobbeltarbejde i forhold til andre organisationer og bureaukratisk ineffektivitet skal derfor undgås. Her mener jeg, at Europarådets arbejde skal tages i betragtning i lyset af dets vidtrækkende betydning. Vi ønsker at lægge os på linje med Europarådet for at undgå overlapninger og udnytte dets store erfaring.
Spørgsmålet om geografisk kompetence er blevet nævnt igen: Skal dets mandat kun gælde inden for en medlemsstats grænser eller også uden for dem? Vi vil lytte opmærksomt til forhandlingen og gennemgå Parlamentets beslutning nøje, men jeg mener, at agenturet til en begyndelse bestemt kan og skal have geografisk kompetence inden for medlemsstaternes grænser. Det udelukker imidlertid ikke - f.eks. med henvisning til ansøgerlandene eller de lande, der er knyttet til Europa med såkaldte nabopolitikker - muligheden for at handle, hvilket ikke er det samme som at gribe ind, men betyder en seriøs overvågningsindsats og formidling af information til Parlamentet.
Jeg vil slutte mit indlæg med at understrege Kommissionens helhjertede ønske om at bevare en løbende dialog med Parlamentet, for det ville være utænkeligt, at aktiviteter på et så vigtigt område som de grundlæggende rettigheder ikke besluttes i en direkte, løbende kontakt med Parlamentet og i respekt for Parlamentets holdninger. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 11.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er indlæg af et minuts varighed om politisk vigtige sager. 
Stanisław Jałowiecki (PPE-DE ).
    -  Hr. formand, der har ved mange forskellige lejligheder lydt kraftige protester mod udflytning, både her i Parlamentet og andetsteds. De høres oftest, når virksomheder baseret i det gamle EU beslutter at flytte dele af deres produktion til de nye medlemsstater. Men samtidig begynder de nye medlemsstater nu også at mærke dette problem. Det franske selskab Thomson flytter fra Polen til Kina, og Vistula, en polsk producent af mærkevarehabitter, flytter til Ukraine. Det er kun en flig af problemet, da antallet af sager af denne art fortsat vil vokse. Men det er imidlertid meget sigende, at ingen i Polen kræver, at der indføres stringente juridiske hindringer for at standse denne proces, selv om arbejdsløsheden for tiden er meget høj, og dette fænomen bruges heller ikke som en forhandlingsparameter i politiske diskussioner. Det er faktisk det modsatte, der gør sig gældende, da alle er enige om, at der bør træffes helt andre foranstaltninger for at undgå udflytning. For det første skal disse foranstaltninger omfatte lavere arbejdslønninger og forbedret konkurrenceevne for de fremstillede varer. Jeg mener, at den polske strategi fortjener at blive undersøgt nærmere, og jeg vil anbefale den for alle lande, der påtænker at indføre dramatiske foranstaltninger til skade for iværksættere, der har taget det retningsvisende princip om det fælles indre marked alvorligt. Det gælder især Frankrig og Tyskland.
Justas Vincas Paleckis (PSE ).
   - Hr. formand, de fleste nye medlemsstater har i modsætning til de gamle medlemsstater ikke en ordning med USA om indrejse uden visum. Den amerikanske regering har opstillet en køreplan for de nye medlemsstater for at lette deres opfyldelse af kravene til en ordning uden visum. EU kunne yde et mere mærkbart bidrag til løsningen af dette problem.
Det er også et spørgsmål om Washingtons politiske vilje, og den formes i vid udstrækning af den amerikanske kongres. Jeg vil foreslå, at Europa-Parlamentet eller Udenrigsudvalget retter henvendelse til den amerikanske kongres og redegør for flere parlamentsmedlemmers ønske om, at kongresmedlemmerne behandler dette problem konstruktivt og velvilligt. En ordning uden visum for de nye medlemsstater ville bidrage til at styrke forbindelserne på tværs af Atlanten og fremme ændringer på det politiske, økonomiske og menneskelige plan. Det ville endnu en gang bevise, at alle medlemsstater er lige.
Sarah Ludford (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg vil blot henvise til behovet for retfærdig behandling af en person, der er blevet arresteret i Spanien efter en udvisningsanmodning fra Marokko. Jeg vil ikke beskrive sagen i detaljer, men jeg selv, de mennesker, der støtter ham, og organisationen Fair Tials Abroad, er fuldstændig overbevist om, at han ikke er skyldig i nogen af de forhold, han anklages for.
Kort fortalt hjalp han med at levere en båd til Marokko. Flere måneder senere blev nogle personer, der brugte båden, arresteret for narkotikasmugling. Det havde han absolut ikke noget med at gøre. Ikke desto mindre er han tilbageholdt i henhold til en udvisningsaftale mellem Spanien og Marokko om ikke at udvise deres egne statsborgere.
Hvordan kan Spanien så forsvare at udvise en anden EU-statsborger? Det er en klar tilsidesættelse af EU-retten, der forbyder forskelsbehandling på grund af nationalitet.
Jeg vil derfor forfølge dette spørgsmål med hr. Borrell og bede ham tage det op med den spanske regering. 
Urszula Krupa (IND/DEM ).
    -  På vegne af polske sygeplejersker og jordemødre vil jeg gerne indgive en protest mod Kommissionens planer om at indføre en lovgivning, som vil diskriminere polske sygeplejersker til fordel for sygeplejersker fra andre medlemsstater.
De polske myndigheder, der er kompetente på dette område, har ret og pligt til at fastlægge længden af uddannelsen i overensstemmelse med kravene i dette direktiv og anerkende kvalifikationer på grundlag af standardiserede, erhvervede rettigheder. Polske sygeplejersker kræver, at artikel 4, litra b), i direktiv 77/452/EF ophæves, og at artikel 31, stk. 2, i det nye forslag, som skal træde i stedet for førnævnte, også ophæves, da de begge strider mod grundprincipperne i EU-lovgivningen. De foreslår, at uddannelsesbeviser og bacheloreksamener føjes til listen over kvalifikationer i direktivets bilag.
Polske sygeplejersker skal naturligvis arbejde i deres hjemland, hvor de er uddannet. Men landet befinder sig i en katastrofal situation, for det første på grund af kommunisternes totalitære regime, for det andet på grund af den nuværende liberale regering, og polakkerne har været tvunget til at emigrere på grund af arbejdsløshed eller endog, fordi de, det er lykkedes at finde arbejde, får en sulteløn på 200 euro, samtidig med at priserne i Polen kan sammenlignes med priserne andre steder i EU. 
Cristiana Muscardini (UEN ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, der er nu gået flere dage, siden en ung italiensk kvinde, som deltog i støttearbejde for børn, blev kidnappet i Afghanistan.
Jeg opfordrer derfor mine kolleger til at underskrive en appel om at få hende frigivet.
Flere medlemmer, bl.a. hr. Brok, der er næstformand i Udvalget om Udenrigsanliggender, har allerede underskrevet en appel til det afghanske folk om at isolere kidnapperne og bidrage til at få den unge Clementina løsladt.
Jeg opfordrer medlemmerne til at hjælpe os ved at underskrive appellen, eller, hvis de foretrækker det, selv at sende en e-mail til den afghanske ambassade i Bruxelles og til de største nyhedsbureauer i Kabul.
Jeg mener, at Europa-Parlamentet, som modtog præsident Karzai i den forgangne mødeperiode i Strasbourg og hjælper det afghanske folk med at vende tilbage til normale forhold, har pligt til i denne tragiske sag at give udtryk for sin mening og sin solidaritet med denne unge kvinde. 

Bogusław Sonik (PPE-DE ).
    -  Hr. formand, den 18. maj tog jeg til Cuba med hr. Protasiewicz. EU ophævede de diplomatiske sanktioner over for regimet i Havanna for et par måneder siden, og det blev derved muligt at overveje, hvordan det fremtidige forhold mellem Havanna og Bruxelles skal se ud. For adskillige uger siden aflagde mine kolleger fra De Europæiske Socialdemokraters Gruppe i Europa-Parlamentet et besøg i landet.
Hr. Protasiewicz og jeg besluttede at besøge Cuba sammen, så vi kunne deltage i et møde, som den cubanske opposition afholdt den 20. maj. Desværre lykkedes det ikke for os. Vi blev deporteret, før vi forlod lufthavnen, fordi vores navne var opført på Castro-regimets sorte liste. Vi fik ikke lov til at komme over grænsen og blev i stedet fløjet til Mexico og derfra til Europa.
Jeg vil bede Europa-Parlamentets formand protestere over for de cubanske myndigheder og kræve en forklaring. Jeg vil også bede ham om at sætte en forhandling om situationen i Cuba og forbindelserne til Castro-regimet på dagsordenen for den kommende mødeperiode i Strasbourg. Vores forbindelser til dette regime skal være baseret på respekt for menneskerettigheder og krav om frigivelse af politiske fanger i Cuba. 
Proinsias De Rossa (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil benytte denne anledning til at give udtryk for min dybeste medfølelse med familierne til fem unge teenagepiger, der på tragisk vis mistede livet i Irland for to dage siden i en ulykke, der involverede den skolebus, de kørte med. Jeg ønsker de sårede, der stadig befinder sig på hospitalet, hurtig bedring.
Dette spørgsmål er af relevans for os, fordi denne forfærdelige tragedie involverer tab af disse unge liv, men også fordi vi har beskæftiget os med brugen af sikkerhedsseler i offentlige transportmidler mange gange her i Parlamentet med, må jeg indrømme, begrænset succes.
Dødsfaldene i forbindelse med sådanne ulykker kunne ofte være forhindret, men vi må overbevise vores medlemsstater om, at når det drejer sig om sikkerhedsseler, står vores børns liv ikke til forhandling. Irland har intet påbud om brug af sikkerhedsseler i skolebusser. Tværtimod har man for at spare penge forpligtet de selskaber, der har indgået kontrakter med de offentlige myndigheder om skoletransport, til at lade tre børn bruge et topersoners sæde.
Jeg beder Dem, hr. formand, give udtryk for vores medfølelse over for de dødes og såredes familier. Over for den irske regering bedes De give udtryk for vores bekymring over den manglende sikkerhed i forbindelse med skolebustransport i Irland. 
Bogdan Pęk (IND/DEM ).
    -  Hr. formand, det er heldigt, at vi har et polsk medlem som formand, da jeg gerne vil meddele Parlamentet, at EU accepterer visse former for praksis i Republikken Polen, som står i skærende kontrast til EU's økonomiske politik.
Jeg henviser til, at Polen pålægger en afgift på 3,1 % på alle biler med en motor på op til 2 l, som er købt i en EU-medlemsstat, og på 13,6 % på alle biler med en motor på over 2 l.
For ganske kort tid siden mislykkedes det for det polske parlament at få vedtaget et lovforslag, som skulle ændre denne lov til en lov om miljøbeskyttelse, og det betyder, at denne tvivlsomme praksis vil fortsætte. Ofrene er potentielle polske bilkøbere, og denne praksis er en eklatant hån mod alle de regler, der gælder i EU, bl.a. om lighed - eller det har vi da i hvert tilfælde hørt.
Jeg vil derfor bede om at få lagt pres på Polen, så det kan sikres, at landet går bort fra denne tvivlsomme praksis, da den er til skade for både polske skatteydere og EU. 
Adam Jerzy Bielan (UEN ).
    -  Hr. formand, mine damer og herrer, EU drøfter for tiden en kompromispakke for de finansielle overslag for 2007-2013. Det luxembourgske formandskab sendte for nylig et forslag om nedskæringer til alle medlemsstaternes regeringer. Hvis forslaget vedtages, falder EU's samlede udgifter med mellem 4 og 7 % sammenholdt med Kommissionens oprindelige forslag.
Det er indlysende for alle, at formålet med dette forslag er at svække samhørighedspolitikken. Et mindre budget vil nødvendigvis betyde, at man skal lede efter områder, hvor der kan spares penge, og struktur- og samhørighedsfondene eller med andre ord de fonde, der er rettet mod de fattigste EU-medlemsstater, vil blive hårdest ramt af sådanne besparelsesforanstaltninger. Den regionale bistand, som navnlig kommer de nye medlemsstater til gode, vil derfor blive reduceret som følge af pres fra de største bidragydere til EU-budgettet.
Det må ikke glemmes, at støtten til social, økonomisk og geografisk samhørighed og solidaritet mellem medlemsstaterne er målsætninger, som er knæsat i traktaterne for Den Europæiske Union. Vi skal være klar over, at det bliver umuligt at mindske kløften mellem levestandarden i de 15 gamle og i de nye medlemsstater, som skyldes opdelingen af Europa efter krigen, medmindre vi efterlever princippet om solidaritet i EU. Det er også helt klart, at de nedskæringer, som de rigeste lande har foreslået, er uforenelige med EU's ambitiøse mål for tiden efter udvidelsen. 
Paul Rübig (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i denne weekend skal vi stemme om den europæiske forfatningstraktat, og det er i både vores og i Parlamentets interesse, at der stilles yderligere information herom til rådighed. Når alt kommer til alt, vil vi alle på mandag eller sent søndag aften blive konfronteret med krav om at fremkomme med vores vurdering af forfatningstraktaten. Med dette in mente ville det måske være muligt at få Parlamentets Pressetjeneste til at udarbejde erklæringer om emnet for vores formand og andre heraf berørte.
Forfatningen har særlig interesse for offentligheden, og det ligger os meget på sinde, at afstemningen om forfatningen falder positivt ud, og at der i den afsluttende debat frem for alt gives et positivt billede af den. 
Bogusław Rogalski (IND/DEM ).
    -  Hr. formand, som så mange andre af Parlamentets medlemmer tilbragte jeg mandagen i Belarus. Vores besøg skal ses i lyset af dette lands overtrædelse af de nationale mindretals rettigheder til selvbestemmelse og polakkernes ret til at lade deres forening repræsentere sig i Belarus.
Hr. formand, jeg vil gerne erindre Parlamentet om, at der skal være præsidentvalg i Belarus om mindre end et år. I totalitære lande som Belarus, der styres af diktatorer, er det et gammelt, afprøvet trick at finde en syndebuk og give nationale mindretal skylden for nederlag. Det er, hvad der er sket i Belarus. Polakkernes forening er gjort til syndebuk, og Polen og polske diplomater er blevet landets officielle hovedfjende. Et program, der vises flere gange om dagen på to statslige tv-kanaler, bruger bagtalelse og løgne til at antyde, at Polen ønsker et sammenbrud i Belarus og at blande sig i landets interne anliggender. Regeringen i Belarus anerkender ikke de demokratiske valg, som polakkernes forening afholdt.
Hr. formand, den eneste effektive måde, hvorpå EU kan få indflydelse på, hvad der sker i Belarus, er, hvis EU og Parlamentets medlemmer griber ind og yder støtte. Det ville tvinge myndighederne til at anerkende de valg, som polakkernes forening i Belarus har afholdt. Jeg anmoder om en forhandling om dette i Parlamentet. Det er et kontroversielt emne, som ...
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0137/2005) af Nassauer for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge, herunder finansiering af terrorisme (KOM(2004)0448 - C6-0143/2004 - 2004/0137(COD)). 
Charlie McCreevy,
    Hr. formand, bekæmpelsen af hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme prioriteres politisk meget højt i EU. Kommissionen vedtog forslaget om et tredje direktiv om bekæmpelse af hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme for mindre end et år siden! Og i dag er det til behandling her i Parlamentet. Det vidner om tekstens betydning.
Arbejdet er skredet hurtigt frem, fordi alle EU's institutioner har været opsatte på at sikre, at EU udstyres med det bedst mulige forsvar på dette område. Direktivet bygger videre på de eksisterende fællesskabstekster og tilføjer fællesskabsretten de 40 ændrede henstillinger fra Den Finansielle Aktionsgruppe vedrørende Hvidvaskning af Penge og Finansiering af Terrorisme.
Direktivet indebærer en skærpelse af kontrolforanstaltningerne inden for den finansielle sektor i forhold til hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme og styrker samarbejdet mellem de enkelte lande. Det vil ikke kun gavne bekæmpelsen af hvidvaskning af penge og finansieringen af terrorisme, men vil også forbedre den finansielle sektors integritet og stabilitet. EU vil desuden fremstå som et eksempel til efterfølgelse for andre lande i verden.
I det tredje antihvidvaskningsdirektiv opstilles der forbud mod både hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme. Det finder anvendelse på den finansielle sektor såvel som advokater, notarer, revisorer, ejendomsforhandlere og kasinoer, udbydere af tjenester til trusts og selskaber såvel som alle leverandører af varer, når betalingen sker kontant og overstiger 15.000 euro. De pågældende skal for det første identificere og kontrollere kundens og den endelige ejers identitet og overvåge transaktioner med kunden ud fra en risikobaseret strategi. For det andet skal de indberette mistanke om hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme til de nationale finansielle efterretningsenheder, og for det tredje skal de træffe støtteforanstaltninger såsom registrering, uddannelse af personale og indførelse af interne politikker og procedurer. Direktivet har fået tilføjet et afsnit om overvågning og giver mulighed for, at der kan træffes gennemførelsesforanstaltninger.
Dette opdaterede system har betydet, at vi har gjort kolossale fremskridt. Jeg vil især understrege følgende elementer:
Samarbejdet mellem Europa-Parlamentet, formandskabet og Kommissionen om dette direktiv har været yderst konstruktivt. Det afspejler ikke blot viljen til at få en hurtig vedtagelse ved førstebehandlingen, men også hvor højt vi alle prioriterer bekæmpelsen af hvidvaskning af penge og bekæmpelsen af terrorisme.
Desuden værdsatte jeg i særdeleshed det faktum, at alle har udvist et oprigtigt ønske om at nå frem til et kompromis om hovedpunkterne, dvs. definitionen af den endelige ejer, definitionen og gennemførelsen af skærpede kundeidentifikationskrav i forhold til politisk udsatte personer, dækning af trusts og advokater og sidst men ikke mindst komitologi.
Jeg skal i forhold til kommitologispørgsmålet understrege, at Kommissionen i den nuværende situation maksimalt er villig til at acceptere en ophørsklausul. Ifølge denne klausul ophæves kommitologiproceduren fire år efter direktivets ikrafttrædelse. Ifølge traktatens artikel 251 kan foranstaltningerne forlænges af Parlamentet og Rådet efter forslag fra Kommissionen.
Jeg takker på forhånd Parlamentet for at have gjort det muligt at nå til enighed ved førstebehandlingen, og jeg vil især rette en varm tak til hr. Nassauer, hr. Muscat og skyggeordførerne for deres udmærkede arbejde og den yderst konstruktive holdning, de har udvist under udarbejdelsen af deres betænkning. 
Hartmut Nassauer (PPE-DE ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, man har haft bestemmelser om bekæmpelse af hvidvaskning af penge i EU siden 1991. Dengang forbød man hvidvaskning af penge fra narkotikahandel, og det var primært bankerne, som var forpligtet heraf. I 2001 blev direktivet om hvidvask af penge udvidet til at omfatte en væsentlig større kreds af lovovertrædelser. Det var først og fremmest kredsen af forpligtede, der blev udvidet, især til advokater og notarer, hvilket med rette udløste en del kontroverser, for der opstod f.eks. spørgsmål om, hvorvidt advokater skulle pålægges at udlevere fortrolige oplysninger, som de havde fået af deres klienter. Man fandt et kompromis på daværende tidspunkt, som stadig gælder.
EU's regler er baseret på anbefalinger fra den ominøse aktionsgruppe til bekæmpelse af hvidvaskning af penge (FATF), hvilket er et organ under G7. I disse anbefalinger blev der fastsat harmoniserede regler om bekæmpelse af hvidvaskning af penge, som i praksis også finder anvendelse i lande uden for EU, hvorfor det også synes at være hensigtsmæssigt at inkorporere disse regler i vores lovgivningsprocedure.
Vi står nu over for at skulle ændre reglerne om hvidvaskning af penge for tredje gang, og det er der tre årsager til. For det første ændrede FATF sine anbefalinger i sommeren 2003, og disse anbefalinger skal nu omsættes til lovgivning. For det andet var Kommissionen alligevel blevet bedt om at fremkomme med en definition på begrebet "alvorlig lovovertrædelse", hvilket den ikke gjorde dengang. Det tredje og måske vigtigske punkt er, at direktivet nu også indeholder et forbud mod finansiering af terrorisme. Det er noget, som vi utvivlsomt har brug for i forbindelse med bekæmpelsen af international terrorisme.
Vi blev enige om at vedtage dette direktiv ved førstebehandling. Det indebar naturligvis, at det var påkrævet med intense og komplekse forhandlinger, for vi skulle have både Parlamentets og Kommissionens samt Rådets interesser til at gå op i en højere enhed inden dagens forhandlinger. Det lykkedes gudskelov, men vi måtte indgå kompromiser for at nå så langt. Det, som jeg fremlægger for Parlamentet, er derfor ikke nødvendigvis et udtryk for mine personlige holdninger. Sådan er det desværre med kompromiser. Parlamentet var imidlertid parat til at yde et bidrag med henblik på at få direktivet vedtaget hurtigst muligt, således at der kunne stilles instrumenter til bekæmpelse af hvidvaskning af penge og terrorisme til rådighed uden ugrundet ophold.
Hvad angår en konsekvensvurdering, kan der selvfølgelig ikke herske nogen tvivl om, at vi skal gøre noget ved hvidvaskningen af penge og finansieringen af international terrorisme. Men jeg vil dog godt understrege, at vi blev præsenteret for dette direktiv, uden at vi havde haft lejlighed til at vurdere effekten af det andet direktiv ordentligt. Det siger sig selv, at det nye direktiv vil betyde mere bureaukrati og ekstra omkostninger for finansielle tjenesteydere, advokater og for revisorer. I vore dage skal vi være helt sikre på, at det, som vi forlanger af de berørte parter, står i et rimeligt forhold til det udbytte, som vi kan forvente heraf. Det har endnu ikke været muligt at få verificeret, om det er tilfældet. Heraf konkluderer jeg, at der ikke skal stilles yderligere ændringsforslag her i Parlamentet inden for en overskuelig fremtid, eller indtil det er godtgjort, om vores bestræbelser på dette område er formålstjenlige. 
Direktivet rummer en række forbedringer, bl.a. i form af en risikobaseret fremgangsmåde, som vil gøre det muligt at afstå fra at gennemføre videregående foranstaltninger, hvis det ikke er påbudt på forhånd. Dette er nu forankret i direktivet.
Jeg vil kort komme ind på tre stridsspørgsmål. Som hovedregel kræves det i direktivet, at kunder, f.eks. bankkunder, skal identificeres, og at den pågældende bank ved mistanke om hvidvaskning af penge skal informere myndighederne herom. Heraf følger, at de egentlige ejere af juridiske enheder også skal kunne identificeres. I forbindelse med aktieselskaber opstår der f.eks. det spørgsmål, hvor mange aktier man skal eje for at blive betragtet som egentlig ejer. Vi enedes om et kompromis på 25 %. Som forventet forårsagede problematikken om de såkaldte politisk udsatte personer en del polemik i Parlamentet. Jeg vil godt betone, at direktivet egentlig ikke var rettet imod Parlamentets medlemmer, men derimod mod personer, som gør sig skyldige i hvidvaskning af penge eller lignende forbrydelser, og vi var tvunget til at udforme det således, at det ville kunne fungere i praksis. Derfor nåede vi frem til et kompromis, hvor en medlemsstats indbyggere undtages fra disse specielle overvågningsforanstaltninger, men at de imidlertid gælder for personer fra andre medlemsstater. Det kan man så være enig eller uenig i, men det var det kompromis, som vi indgik.
Afslutningsvis vil jeg sige, at jeg naturligvis godt forstår, at advokaterne forsøgte at blive fritaget for direktivet, især set i lyset af, at de først blev omfattet heraf, da det blev ændret for anden gang. Personligt ville jeg have været parat til at lave de relevante ændringer, men jeg må indrømme, at jeg talte for døve øren hos både Kommissionen og Rådet i den henseende. Derfor forblev de pågældende bestemmelser stort set uændrede. Men det blev dog tydeliggjort, at advokater ikke skal fremlægge oplysninger, som de får kendskab til under fortrolige juridiske konsultationer med klienter eller i forbindelse med retssager.
Jeg vil gerne takke hr. Peillon og hr. Muscat, men også fru Ludford for samarbejdet, som gjorde det muligt at nå frem til et resultat allerede ved førstebehandling, og jeg beder Dem om at stemme for forslaget i morgen. 
Joseph Muscat (PSE ),
   Dette er en betænkning om direktivet, som for første gang er en direkte stillingtagen til finansiering af terrorisme som noget, der er adskilt fra hvidvaskning af penge. Vi taler faktisk om to helt forskellige processer. Hvidvaskning af penge ...
 Der er ingen tolkning! Det er, hvad vi får ud af det, selv om vi får at vide, at maltesisk er et officielt EU-sprog! Der er altså ingen tolke her, der er ingen tolke i udvalgene, vi får ikke dokumenterne oversat, og nu kan vi end ikke tale vores eget sprog på plenarmødet. Jeg har ikke til hensigt at fortsætte min tale, hr. formand. Absolut ikke. De bør træffe de nødvendige forholdsregler. Hvad nytter det, at det officielt hedder sig, at maltesisk er et officielt sprog?
Jeg takker Kommissionen og Rådet. Jeg takker hr. Nassauer for den glimrende betænkning, han har udarbejdet, men enten giver De os vores sprog, eller også må vi sige farvel og tak. 
Formanden.
   - Jeg beklager meget, men der er tekniske spørgsmål involveret. Jeg vil gøre mit bedste for, at det ikke gentager sig. 
Phillip Whitehead (PSE ),
   Hr. formand, jeg er tilfældigvis formand for det udvalg, som ordføreren og hr. Muscat er medlemmer af. Jeg vil indledningsvis tilslutte mig det, hr. Muscat netop sagde. Vi har i udvalget altid store vanskeligheder med at få tolkning til modersmålet også for store lande som Polen, Ungarn og Den Tjekkiske Republik, som nu ligger i EU's midte. Men hvis vi ikke kan tale vores modersmål her i Parlamentet, hvor vi som bekendt har interesse i, at der finder en debat sted, hvad er det så for en Union, vi har? Jeg vil blot på det stærkeste støtte hr. Muscats udtalelse her i dag.
Jeg håber, jeg får forlænget taletid for dette indlæg til fordel for hr. Muscat, for jeg vil nu rette en varm tak til ordføreren, hr. Nassauer, for det arbejde, han har udført i en periode, hvor han var ekstremt optaget af Reach-forslagene, som nu er til behandling i Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse. Han har beskæftiget sig med et emne af virkelig betydning for offentligheden, nemlig borgernes sikkerhed og vores muligheder for at garantere den bedst muligt. Han har fundet et virkeligt kompromis, og jeg håber, at ændringsforslagene fra IMCO-Udvalget, som han også er medlem af, vil bidrage hertil. Han har fulgt en vanskeligt farbar vej uden at lade sig lokke på afveje af ulykkesprofetier på den ene side eller eftergivenhed på den anden.
Det væsentligste formål med de ændringsforslag, vi stillede, var at sikre, at almindelige forbrugere ikke ville blive generet uforholdsmæssigt, når de foretog finansielle transaktioner, selv om vi erkender behovet for at bekæmpe hvidvaskning af penge. Der er selvsagt ikke tale om den første definition af hvidvaskning af penge.
Jeg ved ikke om Thomas Jefferson ville have givet mig ret, men jeg mener, at vi i den tid, vi lever i, har behov for at sikre en passende balance mellem frihed og sikkerhed. Vi ønsker ikke at skifte én form for sårbarhed ud med en anden. Sårbare borgere kan rammes gennem overdrevne sikkerhedsforanstaltninger såvel som gennem selve terrorhandlingerne.
Netop på det tidspunkt, hvor udvalget var i færd med at beskrive disse forhold, røvede terrorister en bank i Nordirland i det største bankrøveri nogensinde i denne provins. Det viser, hvor vigtigt det er, at vi i dag griber ind på de områder, hvor terroristerne driver deres aktiviteter og sikrer sig finansiering.
De forskellige rådgivende ordførere fra de forskellige udvalg har alle på hver deres felt sluttet op om hr. Nassaurs arbejde. Det er et kompromis, som bankerne, advokaterne, revisorerne, notarerne og de almindelige borgere kan sætte deres lid til. Jeg håber derfor, forslaget vil blive vedtaget under førstebehandlingen. Terroristerne kan ikke gennemføre deres aktiviteter, hvis de ikke råder over de nødvendige finansielle midler. Vi bør dog afveje vores reaktion på denne hidtil usete udbredelse af terror mod behovet for at forsvare de borgerlige friheder. 
Diana Wallis (ALDE ),
   Hr. formand, jeg vil begynde med at lykønske hr. Nassauer og alle andre, der har bidraget til det, vi håber vil blive en vedtagelse ved førstebehandlingen.
Jeg var ansvarlig for at udarbejde Retsudvalgets udtalelse, som var centreret om to aspekter, nemlig advokaternes stilling og processen vedrørende især revisionen under det andet direktiv. Når jeg siger advokaternes stilling, mener jeg ikke blot advokater, men også deres kunder og deres kunders adgang til retssystemet. Vi er alle bekendt med, at Parlamentet har modtaget flere andragender fra sagførerorganisationer forskellige steder i Europa. Der har været juridiske problemer i flere medlemsstater, og en tilsvarende lovgivning måtte endda tilbagekaldes i Canada på grund af problemer i forhold til forfatningen. Man er derfor bekymret over advokaternes stilling. Desværre blev ikke alle Retsudvalgets ændringsforslag herom vedtaget. Når det er sagt, accepterer vi absolut kompromiset.
Hvad angår revisionen, spurgte jeg i en skriftlig forespørgsel kommissæren, om revisionen stadig kunne videreføres. Han forsikrede mig om, at den ville blive tilendebragt i 2006. Jeg vil venligt bede ham gentage denne forsikring i aften og om muligt i morgen formiddag inden afstemningen, således at advokaterne i det mindste kan få sikkerhed for, at deres stilling vil blive taget op til fornyet behandling. 
Carlos Coelho,
   Jeg vil gerne først takke hr. Nassauer for den fremragende betænkning, som han har udarbejdet, og som Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater støtter. Unionen, dens medlemsstater og dens borgere skal beskyttes gennem en øget indsats imod hvidvaskning af penge. De personer, der er involveret i denne kriminalitet, må ikke kunne udnytte liberaliseringen af kapitalbevægelserne og den frie udveksling af finansielle tjenesteydelser.
Vi er nødt til også at inddrage finansiering af terrorisme, fordi der er tale om to typer kriminalitet af forskellig natur. Ved hvidvaskning af penge er der tale om at tilsløre ulovligt erhvervet kapital, hvilket er kernen i den organiserede kriminalitet. En effektiv indsats herimod vil drastisk svække den grænseoverskridende organiserede kriminalitet. Finansiering af terrorisme kan også omfatte anvendelse af en lovligt erhvervet formue til finansiel støtte til terrorisme. Der er altså ikke gået nogen lovovertrædelse forud, men finansieringen er en selvstændig lovovertrædelse.
Det er ligeledes hensigten at lade direktivets anvendelsesområde omfatte andre aktører på området, idet der altid bør være proportionalitet i de foranstaltninger, der sættes i værk. Jeg glæder mig over, at det kompromis, der blev opnået i det andet direktiv, er fastholdt, så tillidsforholdet især mellem advokat og klient beskyttes. Der findes kun en effektiv beskyttelse, når fortrolighedsprincippet sikres.
Til slut vil jeg gerne fremhæve tre meget væsentlige punkter. Det første er samordningen og samarbejdet mellem finansielle efterretningsenheder, hvor det er vigtigt, at der bevilges de nødvendige midler, så de kan løse disse opgaver. For det andet er det afgørende, at de medlemsstater, der endnu ikke har gennemført det andet direktiv om hvidvaskning af penge, gør det hurtigst muligt. Det tredje og sidste punkt er, at det er særdeles vigtigt at få evalueret den eksisterende lovgivning om hvidvaskning af penge, hvad angår dens relevans og virkning i praksis. 
Martine Roure,
   . Hr. formand, med Nassauer-betænkningen kan vi udvide bekæmpelsen af hvidvaskning af penge til finansiering af terrorisme ved at overholde de nye internationale krav. Samarbejdet med ordføreren var meget konstruktivt, og det vil jeg særlig takke ham for. Rådet har hørt Parlamentets holdninger, hvilket har gjort det muligt at indgå et kompromis, særlig på tre væsentlige punkter, som vi støtter.
Vedrørende de juridiske erhverv ønskede vi ikke at vende tilbage til erfaringen fra det tidligere direktiv. Det gør det muligt at bevare ligevægt mellem forpligtelserne med hensyn til kravene om kontrol og identifikation og bibeholdelse af retten til at blive hørt og individuel frihed. Vi beklager alligevel meget, at tærsklen for kontante betalinger ikke blev sat ned til 10.000 euro, og at grænsen for procentvise aktiebeholdninger bibeholdes på 10 %. Ligeledes mener vi, at det ville have været hensigtsmæssigt for kasinokunder at blive identificeret og få deres identitet bekræftet for 1.000 euro.
Der er stadig et problem, nemlig skatte- og bankly, hvoraf nogle stadig er aktive i Europa. I den forbindelse beklager vi, at det ændringsforslag, som hr. Costa og hr. Peillon stillede i udvalget, ikke blev opretholdt. Jeg vil tilføje, at spørgsmålet om retsligt og politimæssigt samarbejde stadig er centralt og afgørende i bekæmpelsen af hvidvaskning af penge, selv om det ikke er omfattet af dette direktiv. For tiden skaber medlemsstaterne stadig for mange hindringer for dette samarbejde til, at det kan fungere tilfredsstillende og være effektivt. Det er efter vores mening beklageligt. 
Sarah Ludford,
   Hr. formand, den hurtige behandling af forslaget viser, hvor højt bekæmpelsen af hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme prioriteres politisk i EU. Kommissionen vedtog forslaget om det tredje direktiv for kun knapt et år siden, og i dag skal vi tage stilling til det. Vi har arbejdet nært sammen med de øvrige institutioner for at kunne færdiggøre det hele under førstebehandlingen. Jeg må af et ærligt hjerte udtrykke beundring for de evner og den samarbejdsvilje, hr. Nassauer har udvist som ordfører. Han har gjort et rigtig godt stykke arbejde.
Det tredje direktiv indebærer begrænsede men nyttige ændringer i forhold til det andet direktiv. Den store forbedring - direktivets tema - er den klare vægt, der lægges på en risikoorienteret tilgang, således at der er en forpligtelse til at kende kunden, herunder fastlægge, hvem virksomhedens virkelige eller egentlige ejer er, som er mere omfattende, hvis der er en øget risiko for beskidte penge. Det er logisk nok nødvendigt at skærpe kontrollen med hvidvaskning af penge i situationer med højere risiko, men jeg håber, at det også vil betyde, at man udviser samme omhu for at få den slækket tilsvarende, så snart det er muligt. Der er hvert år flere tusinde - måske endda hundredtusinde - indberetninger af mistænkelige transaktioner i EU. Dog frygter jeg, at vagthundene ikke kan se skoven for bare træer, og mener, at vi i højere grad bør koncentrere os om de virkeligt alvorlige og mistænkelige transaktioner og om at optrævle de netværk, der finansierer kriminelle og terrorister.
Jeg håber, at direktivets gennemførelse vil gøre det muligt for bankerne at sikre større proportionalitet og målrettethed i deres kontrolforanstaltninger, således at ærlige privatpersoner, der ønsker at åbne en bankkonto, ikke drukner i papirnusseri, mens våbensmuglere, kriminelle bander og grådige diktatorer slipper gennem nettet.
En meget nyttig nyskabelse er, at det nye direktiv forhåbentlig vil forenkle processen for europæiske borgere, der ønsker at åbne en bankkonto i et andet EU-land, idet den pågældende bank ikke vil skulle foretage yderligere identitetskontrol. Det vil mindske de bureaukratiske krav til EU-borgerne og betyde en konkret forbedring af mulighederne for at leve i Europa og krydse grænserne.
Endelig er vi nået frem til en tilfredsstillende løsning angående trusts, idet det udtrykkeligt fremgår, at den udbredte og værdifulde anvendelse af dette angelsaksiske instrument på de kommercielle og finansielle markeder ikke vil blive skadet, og City of London kan sove roligt om natten, vel vidende at markeder som det internationale obligationsmarked fortsat vil vokse og forny sig til gavn for EU som helhed. 
Giusto Catania,
   Hr. formand, mine damer og herrer, hr. Nassauer har uden tvivl udarbejdet en god betænkning, da der jo allerede blev truffet en beslutning sammen med Rådet under førstebehandlingen.
Jeg vil dog gerne belyse visse aspekter, som giver anledning til yderligere overvejelser. Vi drøfter det tredje direktiv uden at have et klart overblik over følgerne af det andet direktiv. Dette overdrevne, fejlplacerede hastværk, som burde have fået os til at evaluere hvidvaskning af penge som et led i kampen mod terrorisme, har efter min mening fået os til at styrte gennem processen, selv om der var brug for yderligere overvejelser.
Jeg mener især, at der har været overdreven opmærksomhed om spørgsmålet om mistanke, selv om vi måske skulle have koncentreret os mere om visheder ved at sikre enkeltstående garantier.
Det andet aspekt, som jeg mener stadig er uløst, vedrører det ømtålelige spørgsmål om advokater. I denne sag mener jeg, at udtalelsen fra Udvalget om Retlige Anliggender indeholder nogle punkter, som Parlamentet helt klart bør overveje nærmere. 
John Whittaker,
   Hr. formand, det er ret utroligt, at ingen sætter spørgsmålstegn ved denne lovgivnings berettigelse. Vi har som hr. Nassauer siger det, reelt ingen beviser for, at den eksisterende lovgivning fungerer, så der er næppe nogen begrundelse for at skærpe den på nuværende tidspunkt. EU har som sædvanlig overskredet sine beføjelser og gjort tilværelsen mere besværlig for almindelige virksomheder og borgere og opstillet hindringer for erhvervslivet.
Endnu værre er det efter min opfattelse, at man forpligter professionelle rådgivere til ikke at informere deres kunder, når de indberetter mistænkelige transaktioner til myndighederne. At gøre professionelle rådgivere til hemmelige informatorer underminerer tilliden i samfundet og markerer begyndelsen til en politistat. En bedre måde at behandle terroren på er at vide, hvem der rejser ind og ud af vores lande. Desværre har de vedvarende uoverensstemmelser om, hvordan vi skal kontrollere vores grænser, og den endeløse higen mod yderligere udvidelser betydet, at en mere pålidelig grænsekontrol har stadig længere udsigter. 
Marek Aleksander Czarnecki (NI ).
    -  Mine damer og herrer, med det direktivforslag, vi drøfter, pålægges selvstændige inden for de liberale juridiske erhverv en lovfæstet forpligtelse til at dokumentere, registrere og indberette fortrolige oplysninger, de har fået fra kunder, som de yder juridisk rådgivning, til medlemsstaternes finansielle myndigheder.
Som praktiserende advokat kan jeg uden tøven slå fast, at dette vil få meget stor indvirkning på de juridiske erhvervs uafhængighed, og at det ville være et brud på fortrolighedskodeksen, der er et grundlæggende princip for disse professioner. En advokat, der skal arbejde for tredjemand fra det øjeblik, han kommer i kontakt med en klient, vil blive et hovedvidne eller med andre ord sin klients værste fjende.
Kort sagt er dette direktivforslags dækningsområde et uacceptabelt indgreb i de liberale juridiske erhvervs aktiviteter. Der skal indføres undtagelser fra foranstaltningerne til bekæmpelse af hvidvaskning af penge for aktiviteter, der er omfattet af tavshedspligt, for at sikre en korrekt retspleje og eksistensen af et fornuftigt forsvar i stedet for et rent proformaforsvar. 
Wolfgang Kreissl-Dörfler (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil også gerne benytte mig af lejligheden til at takke hr. Nassauer udtrykkeligt for denne betænkning og ønske ham tillykke hermed. Det var et kæmpearbejde at koordinere alle disse ændringsforslag og lede forhandlingerne. Betænkningen er vigtig, fordi hvidvaskning af penge - og det er noget, som jeg godt vil understrege over for en række af de forrige talere - ikke er nogen gentlemanforseelse. Det er en kriminel handling. Det er i virkeligheden en meget alvorlig kriminel handling, da den både skader samfundsøkonomien og er forbundet med pengeafpresning, narkotikahandel osv. Det er alt sammen realiteter, som vi skal holde os for øje.
Det er klart, at der er visse ting, som man kunne have tilføjet eller udeladt, og at folk altid vil kunne finde et eller andet at hænge sig i. Jeg håber imidlertid, at vores beslutninger omsider vil blive ført ud i livet, og at vi vil kunne vurdere effekten heraf om to eller tre år. Derfor er det vigtigt, at vi efter to år får en betænkning, hvori den faktiske virkning af disse foranstaltninger bliver forklaret.
Mellem os sagt ville det glæde mig, hvis medlemsstaterne blot ville gennemføre halvdelen af det, der står i denne betænkning, da det ville mindske behovet for at forhandle om mange emner. Mange tak, hr. Nassauer!
Inger Segelström (PSE ).
   - Hr. formand, kære parlamentsmedlemmer og kommissær McCreevy, jeg vil gerne takke ordføreren for, at vi nu får en betænkning, og at også Europa-Parlamentet tager generelt fat i bekæmpelsen af hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme. I Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, som jeg er medlem af, er vi blevet enige om, at det ikke er tilstrækkeligt, at vi arbejder mod terrorisme som kriminalitet, men at vi også skal se på, hvordan terrorismen får sin globale spredning, og hvor pengene kommer fra. For mig som tidligere medlem af den svenske rigsdag har det længe været tydeligt, at alt fra indtægter fra handel med sexslaver til prostitution, narkotikahandel, lovligt spil og hasardspil til overførsel af penge mellem banker og lande ikke alene finansierer terrorismen, men også meget af den kriminelle virksomhed i vores lande.
Selvfølgelig skal vi parlamentsmedlemmer kontrolleres som alle andre borgere. Jeg håber, at direktivet giver anledning til en mere indgående diskussion om såkaldt sorte penge i vores hjemlande. Hvidvaskning af penge indebærer jo ikke bare finansiering af terrorisme, men korrumperer også vores samfund og udgør dermed en trussel mod demokratiet. Derfor er dagens forhandling og direktivet så vigtige for fremtiden og for Europa-Parlamentet og EU.
Charlie McCreevy,
    Hr. formand, jeg vil gerne takke medlemmerne for deres bidrag. Vedtagelsen af Parlamentets udtalelse, der ligger på linje med det forslag, vi er nået til enighed med Rådet om, vil bane vejen for en hurtig vedtagelse af direktivet. Det ville ikke have været muligt uden den samarbejdsvilje og kompromissøgende holdning, alle parter har udvist, og den politiske vilje til at nå et resultat. Jeg er Dem meget taknemmelig herfor.
EU er banebrydende i kampen mod hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme, hvilket øger EU's troværdighed og vægt i de bilaterale forbindelser med vores vigtigste diplomatiske partnere såvel som i de forskellige internationale fora, der beskæftiger sig med disse forhold.
Fru Wallis omtalte behandlingen af advokater. Kommissionen stiller sig positivt over for en ændring af artikel 39, ifølge hvilken Kommissionen inden to år efter udløbet af fristen for direktivets gennemførelse skal udarbejde en rapport om gennemførelsen heraf, hvilket vil omfatte en specifik undersøgelse af behandlingen af advokater og andre erhvervsgrupper. Under alle omstændigheder gentager jeg, at jeg, som jeg har anført det i mine besvarelser af parlamentariske spørgsmål, er fast besluttet på medio 2006 at foretage en undersøgelse af behandlingen af bl.a. advokater og andre juridiske erhverv som angivet i det andet direktiv, der stadig finder anvendelse.
Jeg vil endnu en gang takke hr. Nassauer og alle andre, der har bidraget til dette positive resultat. Kommissionen tilslutter sig aftalen fuldt ud og accepterer alle de ændringsforslag, der indgår i den kompromispakke, man er nået til enighed med Rådet om. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag kl. 11.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0132/2005) af Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling for Kratsa-Tsagaropoulou om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets beslutning om ændring af Rådets beslutning 2001/51/EF om et EF-handlingsprogram vedrørende fællesskabsstrategien for ligestilling mellem mænd og kvinder og af Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 848/2004/EF om fastlæggelse af et EF-handlingsprogram med henblik på at fremme organisationer, der er aktive på europæisk plan, hvad angår ligestilling mellem mænd og kvinder (KOM(2004)0551 - C6-0107/2004 - 2004/0194(COD)). 
Vladimír Špidla,
    Hr. formand, mine damer og herrer, Kommissionen er meget glad for, at Parlamentet uden ændringsforslag har kunnet vedtage forslaget om at udvide Fællesskabets to handlingsprogrammer om lige muligheder for mænd og kvinder indtil udgangen af 2006. Det er et stort bidrag til EU's indsats for at fremme lige muligheder for mænd og kvinder, og jeg vil gerne takke Parlamentet for dets støtte.
Eftersom Rådet vedtog de almindelige retningslinjer i december 2004, også uden ændringer, vil Parlamentets opbakning gøre det muligt at træffe beslutninger i en meget nær fremtid og sandsynligvis før det luxembourgske formandskabs udløb. Disse beslutninger vil i høj grad lette planlægningen og en vellykket programgennemførelse i de kommende år.
Mine damer og herrer, selv om dette her bare ser ud til at være en enkel, teknisk løsning, vil den få stor betydning. Det glæder mig derfor meget, at Parlamentet efter at have behandlet Kommissionens forslag har vedtaget det uden yderligere bemærkninger. 
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE ),
    Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, med den betænkning, vi har til behandling, foreslås en årlig forlængelse af finansieringen af de to EF-handlingsprogrammer om gennemførelse af ligestilling mellem mænd og kvinder i EU, som udløber samtidig den 31. december 2005.
De to programmer udgør grundstammen i vores indsats i forbindelse med den europæiske strategi for ligestilling mellem mænd og kvinder og for støtte til de organisationer i civilsamfundet, der arbejder for ligestilling mellem kønnene.
Det første program er EF-handlingsprogrammet vedrørende fællesskabsstrategien for ligestilling mellem mænd og kvinder, der blev vedtaget i 2000, og som medvirker til at indarbejde kønsdimensionen i alle fællesskabspolitikker for at fremme ligestilling mellem mænd og kvinder og samtidig sikre et samarbejde og partnerskab mellem nationale myndigheder, organisationer, der arbejder for ligestilling, arbejdsmarkedets parter og ngo'er. Kommissionen har foreslået et budget på i alt 61,5 millioner euro, hvor det forrige budget var på 50 millioner euro.
Det andet EF-handlingsprogram vedrører fremme af organisationer, der arbejder på europæisk plan inden for ligestilling. Det blev vedtaget i 2004 og støtter kvindeorganisationernes drift og aktiviteter med et budget på 3,3 millioner, hvor det forrige budget var på 2,2 millioner euro.
Disse programmer har været - og bliver fortsat - gennemført med succes og har givet positive resultater på forskellige områder, hvor der er blevet sat ind med forskellige aktiviteter, såsom ligeløn, kombination af arbejdsliv og familieliv, kvinders deltagelse i beslutningsprocesserne og bevidstgørelse af samfundet om ændring af stereotyp adfærd, som har med kønsroller at gøre.
Vi har også taget et meget vigtigt skridt hen imod pluralisme og civilsamfundets mere demokratiske deltagelse ved at åbne for EF-støtte til alle kvindeorganisationer og ikke kun bestemte privilegerede samarbejdspartnere, som det var tilfældet de tidligere år. Imidlertid tvinger ligestillingssituationen i EU med bl.a. udvidelsen og de særlige problemer, der er i de nye medlemsstater, kvinders manglende deltagelse i produktionsprocessen og den økonomiske, politiske og sociale proces og den forskelsbehandling, kvinder udsættes for i dag, os til at være mere modige i de kommende tiltag.
Med vedtagelsen af denne betænkning opnår vi at sikre, at den økonomiske hjælp til aktiviteter, der bidrager til at fremme ligestilling og inddrage ligestillingsaspektet i alle EU's politikker, fortsætter i overgangsperioden næste år, i 2006, indtil de nye finansielle overslag er vedtaget. Med vedtagelsen af denne betænkning forebygger vi hullet i EF's finansielle overslag og fremskynder lovgivningsprocessen blandt institutionerne - Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet - i forbindelse med vedtagelsen af en endelig beslutning, som den ansvarlige kommissær, hr. Figeľ også nævnte.
På denne måde undgår vi de dårlige erfaringer, vi har haft tidligere med den tid, det tager at vedtage programmer, som betyder, at Kommissionen ikke har tid nok til at forberede opfordringer til indsendelse af bud, og at civilsamfundet ikke har tid nok til at deltage og reagere på Kommissionens opfordringer. Dette er særlig vigtigt i denne tid, hvor vi alle arbejder for at styrke Lissabon-strategien og den økonomiske og sociale samhørighed.
I beslutningsforslaget fremhæves det ligeledes, at vi som led i de nye finansielle overslag for programmeringsperioden 2007-2013 er nødt til at sikre en tilfredsstillende og særskilt finansiering af disse programmer, så det er muligt effektivt at fremme ligestillingspolitikken og sørge for, at der udvikles en grundlæggende rolle til de organisationer i civilsamfundet, som arbejder for ligestilling i vores demokratiske liv, så de kan bidrage hertil.
Jeg vil gerne takke de politiske grupper, der har arbejdet sammen med mig om at nå frem til dette vedtagne beslutningsforslag og fremskynde de procedurer, som kan forlænge disse EF-programmers varighed og gennemførelse. 
Anna Záborská,
   . Hr. formand, jeg vil henvende mig mere direkte til kommissær Špidla. Med de to handlingsprogrammer kan der ydes effektiv støtte til de ngo'er, der arbejder med ligestilling mellem mænd og kvinder. Jeg lykønsker Kommissionen med dens arbejde på dette område.
Men først og fremmest skal vi takke de velvillige ngo'er, fordi de har brugt deres nyttige ekspertise til at oplyse EU-institutionerne, som for ofte er afskåret fra borgernes dagligliv. Jeg vil imidlertid understrege, at de fleste af dem mangler et vigtigt element, nemlig de økonomiske midler til at gennemføre deres aktiviteter. Ngo'ernes ekspertise er nødvendig, for at vi kan blive i stand til at udarbejde afbalanceret, konkret lovgivning. Hvis EU-institutionerne vil tages alvorligt, skal det politiske ønske om et EU, der er tættere på borgerne, omsættes til handling. Der er meget at gøre på ligestillingsområdet. Vi kan ikke tillade os at udelukke nogle ngo'er fra finansieringen.
Hr. kommissær, det er mit ønske, at denne så højt ønskede ligestilling mellem mænd og kvinder i sidste ende skal gælde for alle de ngo'er, der er aktive på dette område. Alle ngo'er skal være berettiget til finansiering uanset størrelse og erfaring, og hvor i medlemsstaterne de er etableret. Jeg kunne ønske mig, at Kommissionens tjenestegrene forenklede procedurerne for at gøre dem lettere tilgængelige og mere gennemsigtige samt for at give flere ngo'er mulighed for at få økonomisk støtte. Vi opnår ikke ligestilling mellem kønnene ved hjælp af store centraliserede organisationer, men ved hjælp af ngo'ernes aktioner på stedet, tæt på borgerne. 
Lissy Gröner,
   Hr. formand, Den Socialdemokratiske Gruppe går varmt ind for det nye forslag om at forlænge rammeprogrammet om ligestilling mellem kønnene med et år og at sikre midler til kvindeorganisationer, der er aktive på EU-plan. Desuden støtter vi den moderate stigning i midlerne med 1,5 millioner euro.
Med de nye finansielle overslag for 2007-2013 fremlægger Kommissionen imidlertid et nyt program - Progress - for området beskæftigelse og socialpolitik, og det er her, at vi har divergerende synspunkter.
Progress fastsætter væsentlige besparelser i budgettet for lige muligheder, hvilket er den femte søjle i programmet. Samtidig indtager ligestilling mellem kønnene en fremtrædende plads som en af EU's værdier og mål i artikel 1-3 i forfatningstraktaten, som i øjeblikket er til folkeafstemning rundt om i EU. Forfatningen indeholder også de foranstaltninger, som vi bør gennemføre, og det vil dermed være en alvorlig fejl at flytte kvinderelaterede temaer over til socialpolitikken. 
52 % af borgerne i EU er kvinder, hvilket betyder, at det altså ikke er et spørgsmål om minoritetsrettigheder, eller om et socialt eller beskæftigelsesmæssigt problem. Mens der skal herske ligestilling mellem kønnene på alle disse områder, f.eks. antidiskriminiering og beskæftigelse, skal lige muligheder fortsat være et separat tema, som er synligt for kvinderne.
Vores hovedprioritering er, at vi skal arbejde sammen hen imod dette mål og udnytte den resterende tid indtil 2007 til at fremlægge et separat program, for én ting må stå klart for enhver, hr. kommissær Špidla og kære kolleger, og det er, at kvinderne iagttager os. Vi sagde altid, at vi havde en dobbelt strategi, nemlig ligestilling mellem kønnene inden for alle politikområder og separate EU-sponsorerede programmer med henblik på at fremme kvinders interesser, indtil lige muligheder bliver en realitet.
Jeg beder Dem indtrængende om at tage hensyn til dette aspekt og medvirke til, at der bliver udarbejdet et separat program.
Eva-Britt Svensson,
   Hr. formand, jeg vil gerne lykønske ordføreren og også takke for betænkningen. Det er betænkningens fortjeneste, at det var et enigt udvalg, som stemte for den.
Den primære årsag er, at forslaget betyder, at vi får den nødvendige kontinuitet til at fremme ligestilling. Og det er nødvendigt med kontinuitet, hvis foranstaltningerne skal have den påtænkte og langsigtede effekt. Det er naturligvis særligt vigtigt, da der stadig er så meget at gøre på ligestillingsområdet. Det påstås nogle gange, at der vil gå hundreder af år, før vi kommer til at opleve at leve i et ligestillingssamfund, med den hastighed ligestillingsarbejdet foregår med. Foruden den kontinuitet, som betænkningen også omtaler, er integrationen af ligestillingsaspektet på alle politikområder en nødvendighed.
Jeg vil også gerne benytte lejligheden til at opfordre kraftigt til, at de organisationer og projekter, som modtager støtte, evalueres og undersøges nøje, så effekten bliver så stor som muligt.
Urszula Krupa,
    Da jeg kun har et minuts taletid, vil jeg gøre det klart, at vi er imod gennemførelsen af et program, der sigter mod at fremme lige muligheder ved at skabe fjendtlighed mellem kønnene eller med andre ord ved at opfordre kvinder til at betragte mænd som fjenden i deres kamp for en bedre behandling. Det eneste, vi opnår på den måde, er at skabe konkurrence mellem kønnene, og det er faktisk noget, vi har set for nylig her i EU.
Forsøg på at underspille forskellene mellem kønnene er en anden farlig tendens, som har følger for forskellige aspekter af livet, undertiden med katastrofale følger. Det vil derfor være tilrådeligt at tage hensyn til disse forskelle, så mænd og kvinder kan samarbejde effektivt på grundlag af en forståelse af forskellene. Alle mennesker er lige, men kønnet betyder, at mænd og kvinder er forskellige, ikke kun fysisk, men også mentalt og åndeligt. Kvinder spiller en uerstattelig rolle i alle aspekter af familielivet og det sociale liv. Pave Johannes Paul II kom med en meget nøjagtig og korrekt beskrivelse af denne enestående form for pleje og selvopofrelse, da han kaldte det kvinders genialitet. Det er uheldigt, at somme ønsker at forklejne denne genialitet. 
Lydia Schenardi (NI ).
   - Hr. formand, denne betænkning, der opfordrer til at forlænge to EF-handlingsprogrammer vedrørende ligestilling mellem mænd og kvinder, hvilket jeg fuldt ud støtter, giver mig lejlighed til at gøre opmærksom på hullerne og manglerne på dette område.
Hvorfor er der huller med hensyn til respekten for kvinders rettigheder, og hvad skyldes de? Vi kunne nævne bl.a. uvidenhed, forældede og nogle gange barbariske opfattelser vedrørende kvinders plads i samfundet, mandschauvinisme på arbejdspladsen og kvinders skyldfølelse i denne forbindelse. Når kvinder forsvarer ligestilling mellem kønnene, beskyldes de for feminisme eller for at hade mænd. Denne kamp for ligestilling er hård, og de ca. 50 millioner euro, der er bevilget for 2001-2005, forekommer latterlige i forhold til den stivnede mentalitet og nuværende inerti. For hvad kan vi konstatere? Lønforskellen mellem mænd og kvinder med de samme kvalifikationer er stadig enorm, volden eskalerer løbende, der er stadig forskelsbehandling mellem kønnene med hensyn til uddannelse og beskæftigelse, og det er stadig svært for en kvinde at forene arbejde og familieliv.
Et sidste ord om forfatningstraktaten, som vi i Frankrig bliver anmodet om at godkende eller forkaste. Den indeholder ikke noget, som vil være et reelt bidrag til kvinders rettigheder, men kun almene principper om ikke-forskelsbehandling og ligestilling mellem kønnene. Selv om det så kun angår kvinders rettigheder, så lad os begynde med at tage kampen op ved at stemme nej til forfatningstraktaten.
Godfrey Bloom (IND/DEM ).
   - Hr. formand, jeg har en enkelt bemærkning om utilsigtede følger. En stor del af den lovgivning, vi vedtager her i Parlamentet, fungerer reelt ikke efter hensigten.
Der har for nylig været et eksempel herpå i Det Forenede Kongerige, der involverede en kvindelig pilot, fru Starmer, som havde et barn og, mener jeg, et andet på vej. Hun indstævnede British Airways for arbejdsretten, fordi de ikke lod hende have deltids flyveansvar. British Airways gjorde gældende, at hun ikke havde tilstrækkeligt mange timer eller erfaring til at påtage sig den opgave.
Jeg mener - og har aldrig hørt andet - at britiske piloter er de bedste i verden, hvilket selv amerikanerne indrømmer. British Airways er - og det tror jeg, alle er enige om - normgivende verden over, hvad angår piloternes høje standard. Fru Starmer vandt sagen på grundlag af lovgivningen, så ingen, der går om bord på et fly, nu kan vide, om piloten reelt er kompetent, eller om piloten er en ung mor, der bare er ude og more sig. Jeg finder det meget beklageligt. 
Vladimír Špidla,
    Mine damer og herrer, jeg vil gerne takke Parlamentet for denne forhandling. Trods dens korte varighed mener jeg, at vi har hørt en lang række forskellige tilgange til emnet. Der kan ikke herske nogen tvivl om, at det er en langsigtet opgave at opnå lige muligheder, og at vi ofte glemmer, hvor store fremskridt der allerede er gjort. Selv om det kun er lidt over 100 år siden, at kvinder for første gang fik adgang til de tjekkiske sekundære skoler i 1871, er over halvdelen af alle universitetskandidater i dag kvinder.
Jeg mener, at vi skal se på sagen i et langsigtet perspektiv, da det er indlysende, at vi stadig har et stort arbejde foran os. Jeg betvivler ikke, at britiske piloter er blandt de bedste i verden, og det samme gælder for British Airways, og derfor er jeg aldrig bange for at flyve med det flyselskab. Selv om det er et ekstremt kompliceret område, er jeg helt overbevist om, at det vil være muligt at finde en god løsning, som tager hensyn til kvinders legitime krav.
 Som jeg sagde ved forhandlingens indledning, er dette program en teknisk udvidelse af det nuværende program eller med andre ord af et program, der har til formål at støtte europæiske organisationer, der er aktive inden for lige muligheder, uden begrænsninger med hensyn til disse organisationers type, form eller politiske tilhørsforhold. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag kl. 11.00.

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0118/2005) af Thomsen for Udvalget om Industri, Forskning og Energi om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om ændring af Rådets beslutning 2000/819/EF om et flerårigt program til fremme af initiativ og iværksætterånd, navnlig for små og mellemstore virksomheder (SMV) (2001-2005) (KOM(2004)0781 - C6-0242/2004 - 2004/0272(COD)). 
Günther Verheugen,
    Fru formand, mine damer og herrer, Kommissionen hilser medlovgivernes hurtigt opnåede enighed om en forlængelse af det flerårige program til fremme af initiativ og iværksætterånd for små og mellemstore virksomheder velkommen. Herigennem sikres kontinuiteten med hensyn til fremme af disse virksomheder, indtil de finansielle overslag udløber, mens der allerede føres forhandlinger om afløserprogrammet, programmet om konkurrenceevne og innovation, som skal løbe af stablen fra og med 2007.
Det glæder mig utrolig meget, at medlovgiverne bevilgede yderligere budgetmidler, og jeg kan forsikre Dem om, at disse midler virkelig kan anvendes effektivt til at give små og mellemstore virksomheder adgang til låne- og aktiefinansiering. Adgangen til finansieringsinstrumenter er fortsat et væsentligt problem for ca. 10-20 % af de små og mellemstore virksomheder i Europa.
I vores Eurobarometer-undersøgelser nævnes finansieringsvanskeligheder til stadighed som den afgørende hindring for etableringen af nye virksomheder. Fællesskabets finansieringsinstrumenter, som finder anvendelse inden for rammerne af flerårlige programmer, havde stor succes i forbindelse med løsningen af dette problem. Eksterne evalueringseksperter kaldte vores markedsorienterede koncept forbilledlig. Parlamentet anerkendte også denne succes ved at forøge de midler, som stilles til rådighed til disse instrumenter, under den årlige budgetprocedure.
Samarbejdet med Den Europæiske Investeringsfond og brugen af de finansielle markeder giver os mulighed for at opnå kapitalrejsningseffekter på op til 1:40 med lånegarantiinstrumentet og i gennemsnit 1:4 med det mere specialiserede aktiekapitalinstrument, som er beregnet på en mindre målgruppe.
De ekstra 7 millioner euro, som fru Thomsen foreslog, og som Parlamentet bevilgede i dag, vil således rejse dette beløb mange gange i investeringskapital til eksisterende små og mellemstore virksomheder og til etablering af nye virksomheder.
Kommissionen udarbejdede sit forslag i midten af 2004, da Den Europæiske Investeringsfond var temmelig pessimistisk i sin vurdering af udsigten til succes for finansieringsinstrumenterne i 2005-2006, og der herskede usikkerhed om, hvilke midler der ville være til rådighed i det sidste år af de løbende finansielle overslag. Derfor var vi forsigtige ved fastsættelsen af det beløb, der optræder i vores forslag om finansieringsinstrumenter. Nu kan vi, takket være den positive feedback fra Den Europæiske Investeringsfond, bedre vurdere succesudsigterne for instrumenterne på markedet, og vi har en klar forestilling om de tilrådighed stående midler i fællesskabsbudgettet for 2006.
Kommissionen ønsker at bygge videre på denne succes i forbindelse med programmet om konkurrenceevne og innovation. Mere end 1 milliard af det foreslåede totale program, som er fastsat til 4,2 milliarder euro i perioden 2007-2013, er øremærket til finansieringsinstrumenter.
Foruden de eksisterende instrumenter foreslog vi to nye finansieringsinstrumenter, hvoraf det ene er et risikokapitalinstrument til brug for vækstintensive og innovative små og mellemstore virksomheder, der specielt henvender sig til innovative små og mellemstore virksomheder, som har et finansieringsbehov i en størrelsesorden på fra 200.000 til 2,5 millioner euro i deres mest afgørende vækstfase. Endelig foreslog vi et nyt instrument til kapitalfremskaffelse ved emission af værdipapirer, som skal gøre det lettere for de lokale og regionale banker at låne flere penge ud til små og mellemstore virksomheder. 
Britta Thomsen (PSE ),
   - Fru formand, hr. kommissær og kære kolleger. Rammeprogrammet til fremme af initiativ og iværksætterånd for små og mellemstore virksomheder er et vigtigt program for enhver mindre virksomhed, der søger information eller finansiering. Især programmets finansieringsdel har altid ligget Europa-Parlamentet meget på sinde og er følgelig hvert år blevet forøget af Parlamentet og Rådet under den årlige budgetprocedure.
Baggrunden for, at det flerårige program til fremme af initiativ og iværksætterånd foreslås forlænget med et år, er, at de funktioner, programmet tjener, i fremtiden vil blive varetaget af afløserprogrammet "Framework Programme for Competitiveness and Innovation", der er planlagt til at løbe i perioden 2007-2013 ligesom det finansielle overslag. Hermed vil tidsrammen også følge det syvende rammeprogram for forskning, hvilket skaber muligheder for en bedre koordinering mellem programmerne.
Det var i første omgang skuffende for mig at erfare, at Kommissionens forslag til programmets etårige forlængelse søgte at gå tilbage til rammeprogrammets oprindeligt budgetterede niveau. Jeg foreslog derfor at øge budgettet for forlængelse med 9,5 millioner euro mere end Kommissionens forslag. Dette beløb blev foreslået, dels fordi det ville modsvare programmets faktiske udgifter for 2004, og dels fordi det ville bringe budgettet for forlængelsesåret 2006 på niveau med gennemsnittet for de foregående år.
Samtidig bør det nævnes, at der er tale om et program, der ifølge både brugere og evalueringseksperter er velfungerende og indfrier sine mål. Det er vigtigt at fastholde og udbygge støtten til iværksættere og små og mellemstore virksomheder i Europa. De udgør rygraden i Europas økonomi, og deres fortsatte vækst er en forudsætning for, at Lissabon-målene kan indfries. Endelig har den eksterne evalueringsrapport understreget, at de finansielle instrumenter i det eksisterende program i høj grad svarer til behovene i de nye medlemslande. En begrænsning af midlerne vil derfor hæmme disse landes integration i den europæiske økonomi.
I programmets finansieringsdel havde det mest anvendte finansielle instrument "SME's Guarantee Facility" ved udgangen af 2002 ydet støtte til 112.000 små og mellemstore virksomheder i Europa. 93 % af disse 112.000 virksomheder havde under 10 ansatte, men 6 % havde under 50 ansatte. Der er tale om et velfungerende og vidtrækkende program, og jeg blev derfor meget glad, da et enigt Udvalg om Industri, Forskning og Energi bakkede mit forslag om en budgetforøgelse op.
Da forlængelsen skal træde i kraft pr. 1. januar 2006, var en aftale ved førstebehandling vigtig for både Parlamentet og Rådet. Min kollega, hr. Březina, og jeg mødtes med Rådet og Kommissionen flere gange, og er nu enige med Rådet om en aftale ved førstebehandling med en budgetøgning på 7 millioner euro i stedet for de 9,5 millioner, jeg oprindelig foreslog. Det udgør et kompromis, der på en gang sikrer, at programmets infocentre og lignende aktiviteter kan videreføres uden ophold fra 1. januar 2006, samtidig med at de finansielle instrumenter udbygges og styrkes for at imødekomme den stigende efterspørgsel fra små og mellemstore virksomheder i hele Europa.
Jeg vil gerne benytte denne lejlighed til at udtrykke min dybe tak til det luxembourgske formandskab, der har udvist stor politisk flair og en utrættelig kompromisvilje, til Kommissionen, der har understøttet forhandlingerne med tekniske analyser og vejledning, og endelig til min kollega, hr. Březina, hvis aktive deltagelse i møderne og konstante opbakning jeg satte meget stor pris på. 
Jan Březina,
   Fru formand, jeg har som skyggeordfører for betænkningen om Kommissionens forslag om ændring af Rådets beslutning om et flerårigt program til fremme af initiativ og iværksætterånd, navnlig for små og mellemstore virksomheder, en række kommentarer vedrørende programmets forlængelse.
Selv om programmet til fremme af intitativ og især SMV'er kun forlænges med et år indtil udgangen af 2006, er der tale om et vigtigt redskab, som inden for rammerne af Lissabon-målene forventes at bidrage til og fremme virksomhedernes vækst og konkurrencedygtighed i en videnbaseret og internationaliseret økonomi. Beslutningen er frem for alt vigtig, fordi den bygger bro mellem det nuværende program og rammeprogrammet for konkurrencedygtighed og nyskabelse for perioden 2007-2013. Forlængelsen vil gøre det lettere for virksomhederne at få adgang til Fællesskabets støttetjenester, programmer og netværk og bidrage til at forbere samordningen af disse faciliteter.
Når vi beskæftiger os med det nye program til fremme af konkurrencedygtighed og nyskabelse, bør vi tage udgangspunkt i den evaluering af det flerårige program om fremme af initativ og iværksætterånd, som Kommissionen lod udarbejde i november sidste år, så vi kan gøre det nye program mere effektivt og fremme iværksætterånden i EU.
Sidst men ikke mindst vil jeg takke ordføreren, fru Thomsen, for det udmærkede arbejde, hun har gjort, ikke mindst ved at få denne forlængelse til at gå glat igennem og via forhandlinger med Rådet opnå en forhøjelse af bevillingerne for 2006 fra 81,5 millioner euro til 88,5 millioner euro.
Jorgo Chatzimarkakis,
   Fru formand, jeg vil gerne starte med at lykønske ordføreren, som fokuserede på de rigtige temaer, hvilket betød, at den finansielle ramme blev ophævet. Man kan dog ikke nødvendigvis sige, at flere penge automatisk betyder et bedre program.
Jeg lyttede meget opmærksomt til kommissæren på det ekstraordinære møde i Strasbourg, da han for første gang talte om sine personlige erfaringer med dette flerårige program for små og mellemstore virksomheder. Sammenfattende sagde han, at han var chokeret over de omstændelige ansøgningsprocedurer, især når man tager i betragtning, at det handler om innovation her. Det chokerede ham at konstatere, at det ikke var de små og mellemstore virksomheder med det reelle behov, der nyder godt heraf. Det er derimod de ressourcestærke virksomheder, der kender smutvejene i programmerne, som får pengene. Derfor mente han, at programmerne skal strammes op.
Jeg vil godt sige tillykke til Dem, hr. kommissær, for De har fuldkommen ret i Deres vurdering. Det er godt, at der nu åbenbart finder en revurdering sted på dette område, og De fortjener en stor tak for, at De fik placeret de små og mellemstore virksomheder i centrum for initiativerne for øget vækst og konkurrenceevne. Vi vil støtte Dem, hvis De vil kræve af Deres embedsmænd, at programmerne ikke udelukkende skal eksistere af bureaukratiske årsager og på grund af deres flotte navne, men kun hvis de fokuserer på de små og mellemstore virksomheder, dvs. de virksomheder, som rent faktisk har behov for hjælp. Lad det være slut med programmer, som ikke er andet end smarte navne, og lad os få nogle helt klare innovationsstrategier for de små og mellemstore virksomheder og nogle nye finansieringsformer.
Disse programmer vil fremover blive kombineret i programmet om konkurrenceevne og innovation. Dette rummer en mere konsekvent tilgang til tingene og er et skridt i den rigtige retning. Jeg hilser især velkommen, at der findes paralleller mellem dette program og det syvende rammeprogram for forskning. Vi må ikke gentage fortidens fejl, også selv om vi nu skal til at kombinere alt i et nyt dokument. Det afgørende er imidlertid, at vækst og job er de ultimative mål, snarere end nogle politiske grupperingers ideologiske tilfredsstillelse. Vi løber ikke desto mindre den risiko, at det netop er det, der kommer til at ske i forbindelse med programmet om konkurrenceevne og innovation. Man behøver nemlig bare at kigge på den store vægt, der lægges på økoinnovation og energieffektivitet for at have bevis herfor. Der skal stilles flere spørgsmål i den henseende, og jeg agter at stille nogle af disse spørgsmål i min egenskab af ordfører.
Vi står foran at skulle vedtage nye finansielle overslag, og i alle europæiske lande kigger folk mere og mere på deres egen pengepung. De vil ikke tilgive os lovgivere, hvis vi bruger tiden på ideologiske diskussioner i stedet for at udnytte den nuværende mulighed for at fremme de små og mellemstore virksomheder og dermed skabe flere job. 
Paul Rübig,
   Fru formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne lykønske de små og mellemstore virksomheder, som er til stede her i aften. Vi reagerede både hurtigt og ekstremt fleksibelt, og vi levede således op til markedets forventninger. Jeg kan se seks medlemmer af Kommissionen, og jeg vil gerne ønske hver enkelt af dem tillykke. Det er en af de love i EU's historie, som tog kortest tid at udarbejde.
Desuden vil jeg gerne sige tillykke til hr. Verheugen, for han taler ikke blot om bedre regulering, men sætter også handling bag ordene, og det er det, som tæller. , for at citere et firmas slogan. Jeg vil også gerne lykønske hr. Thomsen hjerteligt. Selv om De er helt ny i Parlamantet, har De været med til at sætte rekord. Lovgivning på så kort tid er ikke nogen selvfølgelighed. Vi ved, at man forhandlede om det europæiske aktieselskab i over 30 år, og at vi endnu ikke er nået frem til vores ultimative mål.
Faktum er, at vi ønsker at forme Lissabon-processen, og derfor har vi brug for dette program. Formålet med Lissabon er i sidste ende at opnå øget vækst og beskæftigelse. Vi konstaterede, at 75 % af de nye arbejdspladser i de senere år blev skabt i de små og mellemstore virksomheder. Vi skal spørge os selv, hvad ordet vækst i realiteten betyder. Enhver arbejdstager, enhver pensionist, ethvert barn ønsker sig en lille nettoforbedring af de personlige muligheder ved årets udgang. Dvs. at vi skal kæmpe for, at vi alle sammen også fremover vil have lidt mere på vores konto ved årets udgang, ligesom vi har haft det i de sidste 50 år.
Vi har en forpligtelse til at give så mange som muligt denne mulighed. Hvis man er i arbejde, har man mere på kontoen, end hvis man ikke arbejder. Selv om vi tog en rask og velkommen beslutning om dette program, som oven i købet åbnede op for en lille forhøjelse af midlerne hertil, bør Parlamentet, Rådet og Kommissionen sætte alle kræfter ind på, at vi når Lissabon-målene, især i forbindelse med forhandlingerne om de finansielle overslag.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 11.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om
indstilling ved andenbehandling (A6-0115/2005) fra Transport- og Turismeudvalget om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 74/408/EØF om motorkøretøjer for så vidt angår sæder, disses forankringer og nakkestøtter (11935/3/2004 - C6-0031/2005 - 2003/0128(COD)) (Ordfører: Koch),
indstilling ved andenbehandling (A6-0120/2005) fra Transport- og Turismeudvalget om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 77/541/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om sikkerhedsseler og fastholdelsesanordninger i motordrevne køretøjer (11934/3/2004 - C6-0029/2005 - 2003/0130(COD)) (Ordfører: Paolo Costa),
indstilling ved andenbehandling (A6-0117/2005) fra Transport- og Turismeudvalget om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 76/115/EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om sikkerhedsselers forankring i motordrevne køretøjer (11933/3/2004 - C6-0030/2005 - 2003/0136(COD)) (Ordfører: Paolo Costa)
og betænkning (A6-0053/2005) af Hedkvist Petersen for Transport- og Turismeudvalget om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om anvendelsen af systemer til frontal beskyttelse på motorkøretøjer og om ændring af Rådets direktiv 70/156/EØF (KOM(2003)0586 - C5-0473/2003 - 2003/0226(COD)). 
Günther Verheugen,
    Fru formand, mine damer og herrer, indledningsvis vil jeg gerne benytte mig af lejligheden til at udtrykke vores dybe medfølelse med de pårørende til de skolebørn, som blev ofre for den alvorlige trafikulykke i den lille irske by Kentstown.
Denne ulykke, hvor fem skolebørn blev dræbt og 46 såret, understreger endnu en gang, at vi skal forsøge at gøre alt for at formindske følgerne af sådanne ulykker for passagererne. Det er netop formålet med de forslag, som vi forhandler om her i dag. Tre af forslagene vedrører passagerernes sikkerhed i erhvervskøretøjer, især i busser. Det fjerde forslag omhandler sikkerheden for særligt udsatte trafikanter i tilfælde af sammenstød med køretøjer, som er udstyret med såkaldte safarigitre.
I denne sammenhæng vil jeg godt nævne, at jeg etablerede en højtstående gruppe, CARS 21. Denne gruppe skal fremlægge dets anbefalinger for udformningen af de retlige rammebetingelser for bilindustrien i det 21. århundrede inden årets udgang. Dertil hører en oversigt over de foranstaltninger, som skal gennemføres i løbet af de kommende 10 år med hensyn til køretøjssikkerhed.
Hvad angår de tre direktiver om sikkerhedsseler, vil jeg godt takke hr. Costa og hr. Koch for deres betænkninger herom og for deres bestræbelser på at få vedtaget de tre direktivforslag ved andenbehandling. Formålet med alle tre direktiver er i sidste ende at gøre monteringen af sikkerhedsseler obligatorisk i alle andre køretøjer end personbiler, hvor dette, som De ved, allerede har været tilfældet i adskillige år. Denne udvidelse vedrører primært rejsebusser. Hermed vil man forhindre, at passagererne bliver slynget ud af bussen i forbindelse med ulykker, fordi det netop er således, at de alvorligste personskader opstår. Det er kun muligt, hvis der monteres sikkerhedsseler, og hvis anvendelsen heraf er påbudt.
Kommissionen understreger, at det haster med at få de tre direktiver vedtaget, da monteringen af sikkerhedsseler i nye køretøjer naturligvis skal være påbudt, før man kan indføre en sikkerhedsselepligt.
Det eneste punkt, hvor Rådet og Transport- og Turismeudvalget ikke er enige, vedrører sædearrangementet. Hvis man ønsker at gøre monteringen af sikkerhedsseler obligatorisk på alle siddepladser, vil det nødvendiggøre et forbud mod sidevendte sæder, da de eksisterende seletyper ikke yder passageren den optimale beskyttelse. Et øjeblikkeligt forbud ville betyde, at markedssegmentet med de såkaldte konferencebusser vil være dømt til at forsvinde. Den foreslåede overgangsperiode på fem år vil med sikkerhed gøre det muligt for industrien at udvikle tekniske løsninger, som er bedre tilpasset til de forskellige ulykkesscenarier. 
Kommissionen hilser velkommen, at det lykkedes de to ordførere, hr. Costa og hr. Koch, at finde et kompromis med de øvrige organer. Kommissionen kan acceptere de stillede ændringsforslag i deres nuværende form. Jeg håber, at dette vil gøre det muligt at vedtage pakken under andenbehandling.
Med hensyn til spørgsmålet om frontale beskyttelsessystemer på køretøjer, de såkaldte safarigitre, vil jeg gerne takke ordføreren, fru Petersen, og ordføreren for det andet udvalg, hr. Harbour, for deres bestræbelser på at tilvejebringe en omfattende og koordineret undersøgelse af dette forslag. Specielt vil jeg gerne takke ordføreren for hendes arbejde med at skabe bred enighed i Transport- og Turismeudvalget om dette forslag på et tidligt tidspunkt. 
For nogle år siden fremsendte Kommissionen en meddelelse til Parlamentet om fodgængerbeskyttelse. Den indeholdt for det første de europæiske, japanske og koreanske bilproducenters selvforpligtelse til at gennemføre en række test på nye køretøjer med henblik på at gøre dem mere fodgængervenlige og for det andet et forbud mod hårde safarigitre.
I sit beslutningsforslag om en selvforpligtelse plæderede Parlamentet for, at kontrollen med anvendelsen af disse safarigitre skulle reguleres ved lov. Med sit forslag fra oktober 2003 efterkom Kommissionen denne opfordring fra Parlamentet, og det glæder mig at kunne konstatere, at betænkningen fra Transportudvalget kom frem til det samme resultat.
Kommissionen kan acceptere alle de ændringsforslag, som Transport- og Turismeudvalget stillede. Jeg har derfor fuld tillid til, at dette forslag også vil kunne vedtages ved førstebehandling. 
Renate Sommer (PPE-DE ),
   Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg repræsenterer hr. Koch i dag, der som formand for den europæiske bevægelse i Thüringen leder et internationalt symposium om forfatningstraktaten, hvilket jo også er en vigtig sag.
I første del af mit bidrag til dette tema handler det om tre direktivforslag, som er tæt forbundet med hinanden, og for hvilke hr. Koch og hr. Costa er ordførere. Det drejer sig, som kommissæren forklarede, om sæder, sikkerhedsseler og hovedstøtter samt deres pågældende forankringer i køretøjerne. 
I andel del vil jeg på vegne af skyggeordføreren hr. Koch komme ind på temaet frontale beskyttelsessystemer eller såkaldte safarigitre på personbiler. Det har noget at gøre med beskyttelsen af fodgængere, især af børn, cyklister og kørestolsbrugere.
I morgen vil vi tage et stort skridt hen imod en forbedring af trafiksikkerheden med vedtagelsen af Koch-betænkningen. Vi vil således yde vores bidrag til at reducere bureaukratiet og til sikringen af arbejdspladser. For vi ved, at en korrekt anbragt sikkerhedssele reducerer personskadernes sværhedsgrad, og at den kan redde menneskeliv. Derfor er det rigtigt at kræve, at alle sæder i køretøjer skal vore forsynet med sikkerhedsseler. Dermed er den udstyrspligt, som hidtil kun gjaldt for personbiler, udvidet til også at omfatte andre køretøjskategorier, navnlig til minibusser, bestemte omnibusser samt tunge og lette lastvogne.
Forbuddet mod anvendelsen af sidevendte sæder i personbiler, lastvogne og bestemte buskategorier hilses ligeledes velkommen. Vi bør dog tillade en undtagelse for sådant orienterede sæder i store konferencebusser i M3-kategorien, og det glæder mig, at Kommissionen er enig heri. Disse sæder bør imidlertid kun være tilladt, hvis de er udstyret med passende sikkerhedsseler, og hvis de grupperes rundt om et bord bagest i køretøjet, fortrinsvis i u-form. Denne ordning bør som minimum gælde i fem år. På grundlag af de faktiske ulykkesdata på daværende tidspunkt og under hensyntagen til videreudviklingen inden for sikkerhedsselesystemer skal denne ordning forlænges, og det fortrinsvis inden for rammerne af en EU-typegodkendelse for alle køretøjskategorier.
Det glæder mig, at Rådet og Kommissionen reviderede deres oprindelige holdning og nu også anser det for at være et bæredygtigt fundament for fremtidige typegodkendelser. Desuden giver hverken de tilgængelige ulykkesstatistikker eller undersøgelser eller test nogen indikationer om, at der skulle være en forhøjet risiko for passagerer på sidevendte sæder i store konferencebusser. Årsagen hertil skal bl.a. findes i de forskellige køretøjer, forskellige ulykkestyper og ulykkesforløb. Ved personbiler og minibusser er frontalsammenstød det almindelige. Det medfører høje fremadrettede belastninger for passagererne, men også for sæderne og tilbageholdelsessystemerne.
Ved ulykker med store busser forholder det sig helt anderledes, da de som regel vælter. I dette tilfælde har selen ikke til opgave at absorbere horisontale kræfter, men først og fremmest at holde passagererne i deres sæder for at forhindre, at de slynges ud af køretøjet. Disse krav kan opfyldes lige så godt eller måske bedre af seler på sidevendte sæder end af seler på fremad- eller bagudrettede sæder.
Det opnåede kompromis, som Kommissionen og Rådet også signalerede deres støtte til, vil være en hjælp til at nedbryde bureaukratiske barrierer i medlemsstaterne. Dette skyldes, at der allerede i dag kan gøres nationale undtagelser for busser, der er produceret i små serier med alt det bureaukrati, som det indebærer. Men det står i et modsætningsforhold til det indre markeds strategi, og det muliggør sågar, at der kan gives tilladelse til sidevendte sæder uden seler.
Med vores beslutning bidrager vi altså under alle omstændigheder til mere sikkerhed, og det gælder ikke alene på vejene, men også i det indre marked. Derudover træffer vi bestemmelse om den fremtidige levedygtighed for et typisk europæisk produkt i turismeindustrien, nemlig VIP- eller konferencebusser. På denne måde sikrer man arbejdspladser hos producenter og busselskaber, og de rejsende vil fortsat kunne nyde høje eller måske endnu højere komfortstandarder. En aftale med Rådet og Kommissionen betyder sandsynligvis, at direktivet vil blive vedtaget hurtigt, dvs. allerede i indeværende år, og samtidig skaber Koch-betænkningen en forudsætning for, at de to Costa-betænkninger kan blive vedtaget.
I den sammenhæng vil jeg gerne takke hr. Costa og de andre skyggeordførere, ligesom jeg godt vil takke fru Hedkvist Petersen for hendes kompetente forhandlingsevner som ordfører for frontale beskyttelsessystemer på personbiler, som virkelig udgør en stor fare i forbindelse med ubeskyttede trafikanter, fortrinsvis i bytrafikken. Vi sørger nu for, at hårde frontale beskyttelsessystemer bliver forbudt på nye køretøjer op til 3,5 t. I overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet kan medlemsstaterne også anvende disse regler på eksisterende køretøjer og tillade fleksible frontale beskyttelsessystemer, men kun hvis de bestod en harmoniseret testprocedure.
Jeg mener, at dette vil forbedre fodgængerbeskyttelsen og være til fordel for alle dem, der - især i byerne - virkelig er de svageste i trafikken. 
Ewa Hedkvist Petersen (PSE ),
   Fru formand, hr. kommissær, jeg vil gerne takke alle mine kolleger i disse anliggender og særligt det anliggende, jeg selv har ansvaret for, nemlig frontal beskyttelse på motorkøretøjer. Disse to betænkninger er vigtige, da de handler om at sikre, at køretøjerne i Europa bliver bedre. Her kan vi virkelig gøre noget på europæisk plan, da motorkøretøjer bliver solgt over hele Europa og ikke bare i de enkelte lande. Derfor er europæiske tiltag nødvendige.
Hvad angår frontal beskyttelse på motorkøretøjer, som jeg har ansvaret for, er dette udstyr farligt i dag, først og fremmest i storbyområder, hvis man kører ind i et barn, en fodgænger eller en cyklist. Det er derfor, emnet er blevet taget op. Hvorfor skal vi have en lovgivning? Der findes en aftale mellem japanske, europæiske og koreanske bilproducenter om ikke at montere hårde frontale beskyttelsessystemer. Men denne aftale er ikke tilstrækkelig. For det første gælder den ikke for frontale beskyttelsessystemer, der monteres efterfølgende på bilen. Den definerer for det andet heller ikke hårde frontale beskyttelsessystemer. Derfor er vi nødt til at have nogle test.
Proceduren med et direktiv skaber altså retssikkerhed for både bilforhandlere og for producenter af tilbehør. Alle vil vide, hvad der gælder, når vi får dette direktiv. Hvorfor så ikke helt forbyde frontale beskyttelsessystemer? Det diskuterer man jo i en række lande. De kan være gode i vildmarken - nu har vi ikke så meget vildmark, men de kan være gode dér, og de kommer jo også ud for sådanne forhold - men de er ikke gode i byer. Vi vil ikke forbyde dem helt, da de rent faktisk kan gøre bilfronterne blødere og derved sikrere. Desuden er jeg overbevist om, at vi ikke vil få støtte fra de europæiske borgere til helt at forbyde alle frontale beskyttelsessystemer på europæisk plan.
TRL, , i Storbritannien har offentliggjort en rapport, som faktisk viser, at der findes såkaldte , dvs. vildtfangere eller frontale beskyttelsessystemer, som er bøjelige og også beskytter fodgængere ved kollision med biler, som er udstyret med denne type frontal beskyttelse.
I udvalget har vi - naturligvis - set på Kommissionens forslag og haft en behandling i udvalget og undervejs en uformel trepartsdrøftelse for at blive enige. Vi har jo hørt kommissæren kommentere det og sige, at han er tilfreds med den uformelle trepartsdrøftelse. Under behandlingen har vi sagt noget, som har været kontroversielt, men som vi hen ad vejen er blevet enige og har indgået kompromiser om, nemlig at vi synes, at de fire test, som Kommissionen foreslog i begyndelsen, var for vidtrækkende. Det skyldes, at vi ved, der finder en hurtig teknologisk udvikling sted, som gør, at vi måske kan finde nye former for frontale beskyttelsessystemer i fremtiden - og nye test. Derfor vil de test, som vi foreslår, indledningsvis være noget mildere end Kommissionens oprindelige forslag. Men her er vi helt enige med Kommissionen nu. Og efterfølgende skal Kommissionen efter nogle år gennemgå de tekniske bestemmelser og andre test, som kan anvendes.
Direktivet omhandler de nye frontale beskyttelsessystemer i fremtiden, både dem, der er på bilen fra starten, og dem, der monteres efterfølgende. De skal godkendes i en typegodkendelsesprocedure. I grove træk betyder det en typegodkendelse fra og med en vis dato for de frontale beskyttelsessystemer, som opfylder de nye krav, og det er kun dem, der må markedsføres. De frontale beskyttelsessystemer, som kommer på markedet før denne dato, henhører under medlemsstaternes ansvar. Netop hvad angår det sidste punkt om de gamle frontale beskyttelsessystemer, der findes på markedet, har vi sammen foreslået en ny artikel i lovgivningen om, at medlemsstaterne kan bestemme, hvad de vil gøre med de gamle frontale beskyttelsessystemer, som findes på markedet. Det har vi nu en aftale om, hvilket jeg er ualmindelig glad for. Dette er en vigtig trafiksikkerhedsforanstaltning, og jeg vil gerne takke alle for deres arbejde og for den aftale, vi er kommet frem til.
Mit sidste punkt er sikkerhedsseler i busser og andre motorkøretøjer end biler - Koch- og Costa-betænkningerne - noget, som efter min mening også er meget vigtigt. Jeg er enig i det, kommissæren og Renate Sommer har sagt. Jeg vil påpege, at det er vigtigt for alle, at vi anvender sikkerhedsseler i busser, og at vi får sikkerhedsseler i busser. En sikkerhedssele i en bus er god for mig, hvis jeg anvender den, men det er også godt, hvis min nabo anvender den. Hvis der sker en ulykke med en bus, og man ikke har selen på og bliver slynget rundt i bussen, så skader man også andre passagerer. Det er noget, vi ofte ikke tænker på. Derfor er det vigtigt, at vi nu får dette direktiv om, at der også skal være seler i busser og lastbiler. Vi skal have det i alle motorkøretøjer, og de skal anvendes.
Paolo Costa (ALDE ),
   Fru formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne undskylde, at jeg har fået forkerte oplysninger om tidspunkterne, men jeg tror, at jeg kan indhente det forsømte meget hurtigt.
Vi er ikke mange til stede her i aften, og vi drøfter emner, som tilsyneladende er mindre vigtige, men jeg er overbevist om, at Europa er opbygget på detaljer, og de foreliggende detaljer er yderst vigtige.
De to betænkninger, som jeg har arbejdet med, og som hænger sammen med hr. Kochs betænkning, vedrører grundlæggende set små aspekter, nemlig sikkerhedsseler, det er hr. Kochs betænkning, og for mit vedkommende de tekniske følger af forankringer og fastholdelsessystemer i busser.
Det ser måske ganske enkelt ud, og det er det sådan set også, for vi har endelig besluttet at følge Kommissionens forslag, som går ud på ikke længere at tillade montering af sidevendte siddepladser i busser, da sikkerhedsseler ikke kan fastgøres i henhold til de samme sikkerhedsstandarder som fremadvendte siddepladser.
Vi støder dog på et lille problem vedrørende innovation. I nogle lande, bl.a. Tyskland, vinder begrebet konferencebusser frem. Med andre ord kan folk sidde omkring et bord, endda i en bus. Det skaber et dobbelt problem, nemlig vedrørende sikkerhed, som under alle omstændigheder skal garanteres, og vedrørende tilladelse til at udføre alternative ydelser. Den løsning, vi er nået frem til, er at tillade en prøveperiode, så disse konferencebusser kan bruges i fem år. Efter disse fem år vil vi foretage en vurdering af procentdelen af ulykker - som vi håber bliver så lav som mulig - som Kommissionen allerede vurderer nu, men i relation til et schweizisk eksperiment for at få det tilladt i hele EU. En sådan proces vil gøre det muligt for os om et par år at beslutte, om - og hvordan - vi skal fjerne sidevendte siddepladser i tilfælde, hvor hastigheden er højere end den almindelige hastighed i byer, eller om denne nye ydelse tværtimod kan fortsætte.
Selv om det var sværere, end vi havde troet, mener jeg, at det kompromis, der er nået med Rådet om Kommissionens forslag, er en god løsning, og at vi i morgen med fred i sindet og på en positiv måde kan vedtage disse betænkninger. Det håber jeg, at mine kolleger vil gøre. 
Malcolm Harbour (PPE-DE ),
   Fru formand, det er mig en særlig glæde at tage ordet her som ordfører for udtalelsen om direktivet om anvendelsen af systemer til frontal beskyttelse på motorkøretøjer, som fru Hedkvist Petersen har ført gennem behandlingen i Parlamentet med stor behændighed. Hvis jeg ser på henstillingerne fra Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse, kan jeg konstatere, at de næsten alle er blevet fulgt, hvilket er meget usædvanligt.
Vores samarbejde om dette forslag har varet i over et år og indledtes i det forrige Parlament. En af de ting, der affødte min interesse, var, at det oprindelige forslag fra Deres forgænger, hr. Liikanen, var meget mangelfuldt. Jeg finder det prisværdigt, at Deres medarbejdere har foretaget en gennemgribende omformulering heraf.
Bristen lå i tilgangen til de mindre hårde safarigitre. Jeg vil vise Dem en lille souvenir, hr. kommissær, i form af en vareprøve, som jeg tog med til udvalgsmøderne for at overbevise mine kolleger om, at forslaget burde ændres gennemgribende. Det oprindelige forslag ville have betydet, at sådanne safarigitre ville blive taget af markedet. Teststandarderne var urealistiske, og der fandtes ingen særskilte bestemmelser, som fru Hedkvist Petersen påpegede det, hvorved der kunne fortages særskilte test, således at disse gitre kunne gøres tilgængelige på markedet for ekstraudstyr. Som De kan se, hr. Kommissær, er der tale om et særligt udformet blødt safarigitter, som er betydeligt mere bøjeligt end traditionelle safarigitre. Det er Deres fortjeneste, at disse nye gitre kan forblive på markedet.
Jeg vil også nævne en lille virksomhed i min valgkreds ved navn Concept Mouldings, som beskæftiger 100 personer og producerer disse gitre, og hvis videre eksistens De har sikret. Jeg takker Dem på deres vegne. Jeg takker Dem desuden på vegne af de andre fabrikanter af ekstraudstyr såvel som trafikanterne, som nu vil kunne bruge disse gitre - forhåbentlig dog ikke for ofte, eftersom vores mål er at forhindre påkørsel af fodgængere. Det er Deres fortjeneste, at sådanne bøjelige anordninger nu er tilgængelige på markedet.
Dette samlede forslag er et udmærket eksempel på, at Parlamentet reelt kan bidrage til at forbedre den konkrete lovgivning, når det samarbejder med en Kommission, der udviser åbenhed og imødekommenhed. Det er fru Hedkvist Petersen, der har udført størstedelen af arbejdet, idet jeg blot har fungeret som katalysator, og hun har udvist prisværdig vedholdenhed i sit arbejde med Deres tjenestegrene, hr. kommissær, for at sikre enighed ved førstebehandlingen, hvilket jeg med glæde tilslutter mig. 
Jörg Leichtfried,
   Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil gerne benytte lejligheden til at underbygge det, der blev sagt, ved hjælp af nogle tal.
Jeg fremskaffede tallene fra Østrig, hvor antallet af terrængående køretøjer er steget fra 117.000 til 170.000 siden 2000. I 2004 var hver 14. nye personbil i Europa terrængående. Dertil kommer, at disse firehjulstrækkere i realiteten ikke anvendes til terrænkørsel længere, men af forskellige årsager hovedsagelig kører i bytrafikken. Det var derfor på høje tid, at der kom en reaktion fra de europæiske lovgiveres side på denne udvikling, for i forbindelse med ulykker, hvori terrængående køretøjer indgår, udsættes andre trafikanter i langt højere grad for fare end ved andre, mindre motorkøretøjer.
Ulykker, hvor sådanne køretøjer er involveret, ender mere end dobbelt så hyppigt med dødelig udgang end ulykker med almindelige personbiler. Man skal også se det i lyset af, at en ud af 22 ulykker med almindelige personbiler ender fatalt, hvorimod det for terrængående køretøjer med sådanne safarigitre er hver 8. ulykke.
Det er en rigtig god løsning, som vi fandt frem til. Jeg vil godt ønske ordføreren hjerteligt tillykke hermed og gentage min massive støtte til, at der vedtages højere sikkerhedsstandarder på dette område i hele Europa.
Desuden vil jeg godt foreslå, at man i det videre forløb måske genovervejer, om det overhovedet er hensigtsmæssigt at fortsætte med at anvende sådanne safarigitre på sigt i bymæssige områder. Jeg kan imidlertid godt forstå de argumenter, som et andet parlamentsmedlem fremførte og som sikkert stadig taler til fordel herfor.
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 11.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0124/2005) af Scheele for Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om tilsætning af vitaminer og mineraler samt visse andre stoffer til fødevarer (KOM(2003)0671 - C6-0538/2003 - 2003/0262(COD)). 
Markos Kyprianou,
    Jeg vil gerne takke alle for at være til stede her i aften, som måske er årets første sommeraften, men jeg må tilstå, at jeg er en af denne sommeraftens ofre, idet jeg lider af høfeber, så jeg må bede Dem have tålmodighed med mig.
 Fru formand, mine damer og herrer, jeg vil benytte mig af, at jeg har mulighed for at tale græsk i Parlamentet, hvilket jeg desværre ikke har i Kommissionen, og jeg vil naturligvis gerne ganske kort kommentere dagens spørgsmål.
Da jeg blev præsenteret for Dem under min høring, forsikrede jeg Dem om, at jeg ville fremme spørgsmål vedrørende sundhed og, først og fremmest, forbrugersikkerhed. Det spørgsmål, vi skal drøfte nu, og det næste punkt på dagsordenen, opfylder netop dette formål. De kombinerer sundhedsfremme og naturligvis forbrugerbeskyttelse.
Det er et forslag, som i høj grad bidrager til beskyttelse af sundhed, samtidig med at det også tager hensyn til industriens behov for en klar og utvetydig lovramme på det europæiske marked, som også giver mulighed for innovation og konkurrenceevne og styrker det indre marked, samtidig med at forbrugerne beskyttes.
Jeg vil gerne takke ordføreren, fru Scheele, og hr. Stubb, der er ordfører for Udvalget om det Indre Marked.
I den ideelle verden, mine damer og herrer, ville forbrugeren naturligvis få alle de nødvendige kostelementer fra en sund, almindelig kost. Alle næringsstoffer ville fås ved indtagelsen af den normale kost. Desværre er det ikke længere sådan. Under de nuværende forhold - den måde, vi lever på i dag - har forbrugerne brug for at få beriget kosten, og derfor er det nyttigt at tilsætte vitaminer og uorganiske salte - som vi kalder mineraler - til fødevarerne.
Forbrugerne ønsker det selv, fordi tilsætningen af disse ting til fødevarerne betyder, at de får tilført et passende niveau af disse næringsstoffer og undgår den risiko, der er for mangeltilstande, hvis indtaget ikke er tilstrækkeligt.
Det konkrete forslag er en fuldstændig harmonisering af reglerne om frivillig tilsætning af næringsstoffer, uden at det påvirker de bestemmelser, der findes på nationalt plan - sædvanligvis af folkesundhedshensyn - eller EF-plan om obligatorisk tilsætning af næringsstoffer.
De næringsstoffer, der normalt tilsættes, er vitaminer og mineraler, og derfor er det hensigtsmæssigt, at forslaget indfører konkrete bestemmelser om disse stoffer. I de seneste år er der imidlertid sket en stigning i anvendelsen - ud over vitaminer og mineraler - af andre stoffer og elementer, som anvendes på en innovativ måde. Derfor er det fornuftigt, at forslaget dækker sikker anvendelse af disse stoffer og indfører en lovregulering af disse, hvis det vurderes at være nødvendigt. 
Karin Scheele (PSE ),
   Fru formand, med den foreslåede forordning skal der ske en harmonisering af de forskellige nationale bestemmelser om tilsætning af vitaminer og mineraler samt bestemte andre stoffer i levnedsmidler. Forhandlingerne viste, og det vil også være tilfældet i dag, at det er en meget, meget vanskelig opgave, fordi vi først og fremmest har forskellige meninger om nødvendigheden af at tilsætte sådanne næringsstoffer for at opnå en afbalanceret ernæring, men også fordi der er yderst forskellige traditioner i medlemsstaterne.
I én medlemsstat er der f.eks. ingen begrænsninger med hensyn til tilsætningsstoffer, forudsat at levnedsmidlet ikke udgør nogen sundhedsrisiko. I en anden medlemsstat er tilsætningen kun tilladt, hvis det kan dokumenteres, at den er nødvendig for at opnå en afbalanceret og tilstrækkelig ernæring. Herimellem ligger der så forskellige nuancer, f.eks. de medlemsstater, som tillader tilsætning af sådanne vitaminer og mineraler, som er opført i en bestemt fortegnelse. Desuden er der anført en række forskellige maksimumsgrænser.
Jeg vil desuden gerne understrege, at denne forordning kun regulerer den frivillige tilsætning af vitaminer og mineraler, og at de nationale bestemmelser om den obligatoriske tilsætning af næringsstoffer i levnedsmidler derfor ikke er berørt heraf. I henhold til denne forordnings artikel 3 kan der tilsættes vitaminer og mineraler af tre grunde: for det første til genetablering af næringsstofmængden i slutproduktet, da der går næringsstoffer tabt i de forskellige lagrings- og produktionstrin i forbindelse med levnedsmidlerne. For det andet til fremstilling af levnedsmiddelerstatning - det bedst kendte eksempel er med sikkerhed margarine, som oprindelig blev fremstillet som erstatning for smør. Og for det tredje tilsætning af vitaminer og mineraler til berigelse, uafhængigt af om næringsstoffet var til stede i det oprindelige levnedsmiddel eller ej.
Grundtanken bag min betænkning er, at Fællesskabet bør tilstræbe en situation, hvor producenterne tilsætter vitaminer og mineraler af ernærings- og sundhedsmæssige årsager. Det glæder mig derfor, at Miljøudvalget vedtog mine ændringsforslag, hvis formål det er at sikre, at alle vitaminer og mineraler, som tilsættes i levnedsmidler, også kan absorberes af kroppen. Ellers vil der være tale om vildledning af forbrugerne, og i ekstreme tilfælde kan det sågar have negative indvirkninger på sundheden som f.eks. diarré eller en reduceret evne til at optage andre næringsstoffer. 
De to spørgsmål, som gav anledning til størst diskussion i forbindelse med denne betænkning, er med sikkerhed spørgsmålet om næringsværdiprofiler og spørgsmålet om, hvorvidt de såkaldte andre stoffer skal reguleres ved hjælp af en positiv- eller negativliste. Jeg mener, at næringsværdiprofiler hører hjemme i Bortone-betænkningen om sundhedsrelaterede angivelser, og jeg håber, at ændringsforslagene om næringsværdiprofiler - som De ved, vil der blive forhandlet herom som det næste - også vil kunne samle et flertal.
Jeg mener dog, at det vil være forkert at fastsætte næringsværdiprofiler i min betænkning. Det er ikke et spørgsmål om at være konsekvent eller om at sige, at man har brug for næringsværdiprofiler i både den ene og anden betænkning eller i ingen af dem. Hvis vi fastlægger næringsværdiprofiler her, vil vi ikke alene forbyde sundhedsrelaterede angivelser, men også selve produktet. Det forekommer mig at være forkert, selv om jeg ved, at nogle af mine kolleger fra min gruppe vil stemme for disse ændringsforslag.
Med hensyn til spørgsmålet om bestemte andre stoffer foreslår jeg en definition af de andre stoffer, for de vitaminer og mineraler, der er tilladt som tilsætning, er anført i bilag I og II og dermed allerede defineret. Artikel 9a er et vigtigt bidrag med henblik på at få tilstrækkelige oplysninger om tilsætning af bestemte andre stoffer. Inden for 18 måneder efter forordningens ikrafttræden skal medlemsstaterne underrette Kommissionen om, hvilke andre stoffer der anvendes som tilsætningsstoffer i levnedsmidler i deres område.
I bilag III reguleres omgangen med andre stoffer. Kommissionen foreslår en negativliste, som jeg støtter i min egenskab af ordfører. Dvs. at de andre stoffer efter anmodning fra Kommissionen eller en medlemsstat underkastes en risikovurdering, som gennemføres af EFSA, og derefter inddeles i en kategori med forbudte stoffer og en kategori med stoffer med begrænset anvendelse. 
Alexander Stubb (PPE-DE ),
   Fru formand, jeg var som fan af Liverpools fodboldklub glad for at komme herover efter første halvleg, fordi AC Milan i øjeblikket fører med 3-0 i finalen i Champions' League.
Jeg vil, hr. kommissær, tage tre punkter op. Først og fremmest hilser jeg Kommissionens forslag velkommen. Det sikrer en god balance i to henseender. Det giver det indre marked et skub fremad ved at gøre det lettere for fødevareproducenterne at handle på tværs af grænserne, og det fremmer forbrugerbeskyttelsen og giver os større sikkerhed og tillid.
Mit andet punkt er måske mere kritisk og vedrører den del af forslaget, hvor Kommissionen anfører, at bestemmelserne skal finde anvendelse på forhold, der endnu ikke er fastlagt. Det vil efter min opfattelse være det samme som at udstede en blankocheck. Mit synspunkt er, at hvis De kender stofferne, så bør De angive dem, og hvis De ikke kender dem, må De vende tilbage på et senere tidspunkt. Det er måske noget, De vil kunne rette under andenbehandlingen, hr. kommissær.
Endelig er det vigtigt at harmonisere, hvilke vitaminer og mineraler der må og ikke må tilføjes, og i hvor store mængder. Samtidig er det vigtigt, at medlemsstaterne får mulighed for at opstille visse restriktioner, så længe de er baseret på videnskabelige beviser for, at der eksisterer en virkelig risiko for den offentlige sundhed.
Jeg mener, at forslaget er sundt, især i lyset af Europa-Parlamentets ændringsforslag. 
Frédérique Ries,
   . Fru formand, først vil jeg takke ordføreren, Karin Scheele, for kvaliteten af denne betænkning om et emne, der betyder meget for EU-borgerne.
Tilsætning af vitaminer og mineraler til en lang række fødevarer er et svar på en virkelighed - og det skal præciseres - meget mere end blot på et modefænomen, en virkelighed, som drejer sig om en generel ændring i vores spisevaner. F.eks. har morgenmadsprodukter beriget med jern i mange tilfælde erstattet kød som hovedkilde til jern i børns mad, og det er kun et eksempel blandt mange. Derfor skal vi efter min mening være fleksible på dette område. Vi skal derfor sige ja til bedre mærkning, men nej til protektionisme og visse undtagelser, der er foreslået i ændringsforslag 39. Og endelig nej til at udarbejde en positivliste for alle de nye stoffer.
Jeg vil slutte med at stille kommissær Kyprianou et spørgsmål, men det kunne jeg have gjort først, nemlig hvornår De regner med at gennemføre den bedre regulering, som flere medlemmer af Kommissionen, herunder Dem og kommissær Verheugen, har talt for? Lad mig forklare. Hvis man skærer lovgivning op ligesom salami - tilsætninger, sundheds- og ernæringsanprisninger, fødevaretilskud, direktiver om mærkning osv. - medfører det kun begrænsninger for os som lovgivere. Tekniske aspekter afløser i stadig højere grad politiske aspekter. Derfor håber jeg, at Kommissionen snart vedtager denne samlede, ensartede strategi, som er nødvendig med hensyn til lovgivning på fødevareområdet, særlig i SMV'ers og forbrugernes interesse, for hvis de skal tro på EU, har de brug for klar, gennemsigtig og effektiv lovgivning. 
Irena Belohorská (NI ).
   - Jeg glæder mig over fru Scheeles betænkning om tilsætning af vitaminer og mineraler samt visse andre stoffer til fødevarer. Forskellene i landenes lovbestemmelser på dette område skaber hindringer for varernes frie bevægelighed. Lovgivning på EU-plan vil sikre, at de samme normer anvendes i alle medlemsstater.
Tilsætning af vitaminer, mineraler og tilsætningsstoffer til fødevarer misbruges ofte. Fødevareproducenterne bruger dem til at gøre deres produkter mere tiltrækkende ved at påstå, at de indeholder flere vitaminer end andre produkter, hvilket ofte ikke er sandt. Det skaber risiko for, at forbrugerne øger deres forbrug af visse fødevarer i den fejlagtige tro, at de er sundere og sikrere end andre fødevarer.
Vi udsættes ofte for misvisende reklamer med påstande om, at tilsætning af vitaminer eller andre stoffer til et fødevareprodukt beskytter forbrugerne mod kræft eller andre såkaldte samfundssygdomme. Fødevarer med et højt indhold af kalorier, fedt eller sukker bliver imidlertid ikke sundere, bare fordi de indeholder tilsatte vitaminer eller andre stoffer.
For at sikre en entydig, gennemskuelig lovgivning bør der laves en positivliste over stoffer, som må tilsættes fødevarer for at undgå berigelse af fødevarer med stoffer, som kan være farlige. Samtidig bør den anbefalede minimale og maksimale dosis specificeres for visse stoffers vedkommende.
Jeg tilslutter mig derfor indførelsen af ernæringsprofiler. Det er efter min mening den bedste måde at sikre ensartet kontrol med fødevaresikkerhed for forskellige forbrugergrupper, uanset om der er tale om børn, gravide eller ældre. 
Richard Seeber (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg vil godt starte med at takke ordføreren for den fremragende betænkning og for hendes konstruktive samarbejde. Jeg mener også, at denne betænkning er et yderligere skridt hen imod skabelsen af et europæisk indre marked i levnedsmiddelsektoren, og at det desuden bringer os et skridt nærmere med hensyn til en omfattende forbrugerbeskyttelse.
Jeg vil gerne fokusere på de andre stoffer. Derfor er det efter min opfattelse forfejlet, når man for enhver pris også ønsker at anvende alle bestemmelserne for mineraler og vitaminer på disse andre stoffer. Vi skal undersøge, hvilke af de bestemmelser, som er fastsat for mineraler og vitaminer, der også vil være hensigtsmæssige for disse andre stoffer. I denne forordning skal man dog ikke påtage sig den mammutopgave, som det er at harmonisere de tusindvis af andre stoffer, der i øjeblikket anvendes i den europæiske levnedsmiddelproduktion.
Med et sådant projekt ville vi blokere de europæiske institutioner og især de europæiske levnedsmiddelmyndigheder i årevis med den komplekse opgave, som det er at udarbejde detaljerede risikovurderinger for stoffer, som for størstedelens vedkommende aldrig har givet anledning til sundhedsmæssige betænkeligheder. På den baggrund synes jeg, at vi skal prioritere helt anderledes. Jeg støtter derfor Kommissionens foranstaltning, hvormed man ganske enkelt ønsker at skabe et retsinstrument for andre stoffer, som om nødvendigt kan tjene til at regulere bestemte andre stoffer i hele Fællesskabet, hvis de europæiske levnedsmiddelmyndigheder klassificerer dem som mulige sundhedsbetænkelige stoffer, og hvormed man sikrer et fælles beskyttelsesniveau for alle europæiske forbrugere. Med hensyn til alt andet har vi fuld tillid til det hidtidige system, som overlader godkendelsen af andre stoffer til medlemsstaterne.
Ud fra det synspunkt giver den positivliste, som nogle parlamentsmedlemmer foreslog, heller ikke nogen mening. En sådan liste ville være at skyde langt over målet, og det kan slet ikke lade sig gøre i praksis. På kort sigt bør vi således overveje, hvilke af de tusind andre stoffer, der skal optages på en sådan liste. 
Urszula Krupa (IND/DEM ).
    -  Jeg vil gerne meddele Parlamentet, at den stigende anvendelse af farlige kemikalier i landbruget og inden for fødevarefremstilling har været genstand for voksende kritik i Polen og også i mange af de andre nye medlemsstater. Det skyldes mekanismerne i den fælles landbrugspolitik, som har nødvendiggjort deres anvendelse, og det er familiebrugene, som kunne være gået over til kontrolleret økologisk fødevareproduktion, der har lidt under den fælles landbrugspolitik.
Adskillige undersøgelser viser, at økologiske fødevarer sammenholdt med fødevarer produceret af industrilandbruget indeholder større mængder af letoptagelige vitaminer, mineraler og andre sundhedsfremmende stoffer. Vores mål skal derfor være at mindske efterspørgslen efter kunstige tilsætningsstoffer, som er skabt gennem reklamer og pseudovidenskabeligt lobbyarbejde, og samtidig sikre, at forbrugerne har adgang til en lang række virkelig sikre økologiske fødevarer af høj kvalitet.
Her finder jeg det rimeligt at understrege det arbejde og de resultater, der er opnået i Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed og i Parlamentet som helhed. I den nye forordning har man skabt en balance mellem sundhedsrelaterede argumenter og økonomiske argumenter. Samtidig vil der blive indført restriktioner for den svigagtige praksis i fødevareindustrien, som erobrer markeder for at sælge produkter, der er skadelige for sundheden. 
María del Pilar Ayuso González,
   Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil indlede med at sige, at det forslag, som Kommissionen har stillet, er godt og afbalanceret, og at ordføreren har gjort et godt stykke arbejde, som jeg lykønsker hende med.
Undersøgelser har vist, at indtagelse af berigede fødevarer i en varieret kost kan bidrage væsentligt til indtagelsen af næringsstoffer. Det vigtige er, at berigelse er baseret på videnskabelige kriterier, og at de fødevareindustrier, der opererer i EU, er underlagt fælles regler, og formålet med dette forslag er netop at harmonisere de forskellige nationale bestemmelser vedrørende berigelse, naturligvis inden for de grænser, der skal garantere fødevaresikkerheden. Som følge heraf kan PPE-DE-Gruppen ikke acceptere, at der inddrages bestemmelser, som tillader, at der eksisterer strengere regler i staterne, medmindre de er berettigede, fordi der er påvist en risiko for folkesundheden. Min gruppe går heller ikke ind for, at der indføres ernæringsprofiler, hvilket Kommissionen heller ikke har foreslået. De er hverken nødvendige eller hensigtsmæssige i dette forslag.
Vi har et meget varieret fødevareudbud i EU, og vi må ikke tro, at vi gennem regler og mærkning kan afskaffe fedme og få europæerne til at spise sundt.
Løsningen er langt mere kompleks. Fødevarerne skal selvfølgelig være sunde, og forbrugeren skal oplyses korrekt, men det vigtigste er den kost, som den enkelte vælger, og det liv, vedkommende fører. Derfor er oplysning af forbrugerne mere effektiv end regler, så de har frihed til at vælge ud fra pålidelige kriterier. Hvad angår de øvrige stoffer i bilag 3, skal jeg sige, at eventuelle restriktioner på disse udelukkende må være baseret på sikkerhedskriterier, og derfor støtter vi ikke de ændringsforslag, der går ud på at indføre en positivliste for at regulere disse stoffer.
Endelig mener jeg, at det er nødvendigt, at producenterne, navnlig de små og mellemstore virksomheder, får tid nok til at tilpasse sig til forordningens nye bestemmelser.
Markos Kyprianou,
    Fru formand, jeg vil først nævne, at jeg for at gøre proceduren kortere og spare tid har forelagt Parlamentet en fuldstændig liste med Kommissionens holdning til alle de ændringsforslag, der er stillet, med anmodning om, at den indgår i protokollen for denne mødeperiode(1).
Det eksisterende forslag dækker i virkeligheden tre emner. På den ene side regulering af sammensætningen af fødevarer via udarbejdelsen af en liste over tilladte vitaminer og mineraler med øvre og nedre grænser, hvilket naturligvis er af hensyn til produktsikkerheden. Der er bestemmelser om mærkning, reklame og præsentation af de fødevarer, der er tilsat disse stoffer, hvilket giver mulighed for analyse og, såfremt det skønnes nødvendigt, mulighed for at indføre bestemmelser om tilsætning af visse andre stoffer.
Hvad angår supplerende næringsstoffer, gør jeg opmærksom på, at det er fødevarer. Anden relevant lovgivning vedrører kun deres indhold af vitaminer og mineraler, ikke andre stoffer. Derfor bør de ikke undtages helt fra dette forslag.
Hvad vitaminer og mineraler angår, tager forslaget sigte på en fuld harmonisering heraf, og jeg mener, det opfylder kravet om bedre regulering, da "bedre regulering" ikke er det samme som "ingen regulering". Dette løses netop ved at indføre EF-lovgivning. På dette punkt er jeg enig med fru Belohorská i, at en fælles EF-lovgivning hjælper både industrien og forbrugerne mest effektivt, og vi undgår en opsplitning i 25 forskellige lovgivninger på forskellige niveauer.
Hvad de andre stoffer angår, er der her en begrænset harmonisering, netop fordi disse elementer er specielle. Der gives dog mulighed for en hurtig respons, hvis og når det er påkrævet - forslagets bilag III - såfremt det vurderes, at indtag af disse stoffer i de pågældende mængder kan udgøre en sundhedsrisiko.
Derfor kan jeg acceptere ændringsforslag, der medfører en præcisering af spørgsmålet om andre stoffer uden for store tilføjelser til antallet af stoffer, der skal undersøges, og jeg tror, at denne indfaldsvinkel - som er udmøntet i forslaget til bilag III, hvor der vil blive opført stoffer, som vurderes at udgøre en risiko for menneskets sundhed - er den bedste, i stedet for at indføre en positivliste, og jeg glæder mig over, at flertallet hælder i denne retning.
Til sidst vil jeg sige, at jeg ser positivt på forslaget om bedre information af industrien og naturligvis af forbrugerne via øget underretning af Kommissionen, efterfulgt af offentliggørelse. Vi er dog nødt til at finde den bedste og mest effektive måde til at opnå dette, uden at den administrative byrde bliver for stor. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 11.00.
Kommissionen kan samlet set acceptere 25 ændringsforslag, enten fuldstændigt, med en omformulering, delvist eller principielt. Kommissionen afviser 29 ud af i alt 55 ændringsforslag (et ændringsforslag er af sproglig karakter og vedrører ikke den engelske tekst).
To ændringsforslag er acceptable: ændringsforslag 11 og 44.
To ændringsforslag er delvist acceptable: ændringsforslag 2 og 40.
Fire ændringsforslag er delvist acceptable, under forudsætning af at der foretages en omformulering: ændringsforslag 33, 38, 42 og 55.
Seks ændringsforslag er principielt acceptable: ændringsforslag 13, 22, 28, 31, 34 og 35.
11 ændringsforslag er principielt acceptable, under forudsætning af at der foretages omformulering: ændringsforslag 4, 12, 16, 17, 18, 39, 41, 45, 46, 49 og 54.
29 ændringsforslag kan ikke accepteres: ændringsforslag 1, 3, 5, 6, 7, 9, 10, 14, 15, 19, 20, 21, 23, 24, 25, 26, 27, 29, 30, 32, 36, 37, 43, 47, 48, 50, 51, 52 og 53. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0128/2005) af Poli Bortone for Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer (KOM(2003)0424 - C5-0329/2003 - 2003/0165(COD)). 
Markos Kyprianou,
    Fru formand, vi er alle enige om, at vi ønsker oplyste forbrugere i EU, der kan træffe egne beslutninger, og som ikke behøver en formynderstat. Det er vi tilbøjelige til at være enige om. Men hvis forbrugerne skal være oplyste, er vi nødt til give dem nøjagtige, præcise, korrekte og videnskabeligt begrundede oplysninger. Det er meget vigtigt.
Vi må ikke glemme, at de europæiske forbrugere antager og forventer, at alle mærker og etiketter er kontrolleret og godkendt af en myndighed, inden de når ud til dem. Derfor er der et ansvar for at gøre det. Jeg vil også gerne minde Dem om noget, som jeg nævnte tidligere, nemlig at ethvert tomrum i fællesskabslovgivningen vil blive udfyldt af medlemsstaterne, hvilket vil modarbejde ønsket om en sådan harmoniseret lovgivning og resultere i en tilbagevending til et fragmenteret sæt af regler og forordninger, der skader industrien og forbrugernes tillid og giver problemer for det indre marked, samtidig med at det selvfølgelig ikke giver det beskyttelsesniveau, vi alle gerne vil have.
Derfor stillede vi dette forslag. Jeg vil gerne takke udvalget for dets store arbejdsindsats på området, ordføreren fru Poli Bortone samt selvfølgelig skyggeordførerne. Jeg vil også gerne takke fru Niebler og hr. Stubb, der er ordførere for udtalelserne fra de to øvrige udvalg, samt selve udvalgene for deres arbejdsindsats.
Der står noget meget enkelt i forslaget. Der står, at ingen kan anvende frivillige anprisninger uden videnskabelig dokumentation. Vi må ikke glemme, at der er tale om frivillige anprisninger, der udelukkende fremsættes med profit for øje. Der er tale om et markedsføringsværktøj. Hvis vi vil tillade, at et sådant markedsføringsværktøj anvendes i profitøjemed, skal vi således sikre os, at det er videnskabeligt dokumenteret. Som tidligere nævnt skal forbrugerne kunne træffe deres egne beslutninger, men de må ikke vildledes. De må ikke overbevises af produkter, der sælges med udokumenterede anprisninger.
En vedtagelse af forslaget tjener de formål, jeg ønsker. Den beskytter forbrugeren og fremmer sundhedsmæssige overvejelser. Den hjælper industrien, konkurrenceevnen og det indre marked og giver plads til innovation. Et fælles regelsæt i en særlig juridisk struktur hjælper også det indre marked og konkurrenceevnen.
Nogle anprisninger, der kan have negative virkninger, skal også fortsat forbydes. Det er også meget vigtigt at bevare sammenhængen mellem anprisninger og ernæringsprofiler. Her må jeg atter minde Dem om, at der er tale om frivillige anprisninger, og hvis de skal fremsættes, skal de bygge på en ernæringsmæssig balance. Hvis den ernæringsmæssige balance er tvivlsom, skal det ikke være tilladt at bruge et levnedsmiddels særlige kendetegn som et markedsføringsværktøj, da det i sidste ende vil vildlede forbrugeren. Ernæringsprofilen er det centrale element i forslaget, og derfor bør det bevares.
Adriana Poli Bortone (UEN ),
   Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, Kommissionens forslag om ernærings- og sundhedsanprisninger er opstået på baggrund af muligheden for at bygge på forbrugernes stigende interesse for at få klare oplysninger om fødevarernes ernæringsmæssige og sundhedsmæssige værdi samt nødvendigheden af, at fødevareindustrien reagerer på dette presserende krav med klar, præcis og indholdsrig information, som er videnskabeligt underbygget. Alt dette skal ske inden for rammerne af harmoniserede, markedsregulerende mekanismer for at gøre det muligt for fødevareproducenterne at være konkurrencedygtige i henhold til rimelige og retfærdige reguleringskriterier.
Sunde fødevarer og et godt helbred følges ad som benchmarks for forbrugernes adfærd. De har en langt større bevidsthed om deres mad og er mere og mere interesserede i at vide, hvad de spiser, og hvordan fødevarerne indvirker på deres helbred.
Sådan er gennemsnitsforbrugerens adfærd, og fødevareindustrien har forsøgt at reagere på denne adfærd ved at indføre mere detaljeret mærkning om næringsværdi, hvor de taler om visse fødevarers positive virkninger eller påståede fordele.
Det er et faktum, at to eksisterende EU-grunddirektiver - direktiv 2000/13 og 90/496 om henholdsvis mærkning og næringsdeklaration af levnedsmidler - ikke håndhæves tilstrækkelig konsekvent i langt de fleste tilfælde, men de opfylder heller ikke nutidens forbrugeres krav, for de tillader ikke, at der anføres data om påståede sundhedsfordele, og de definerer ikke klart betingelserne for brugen af ernæringsanprisning.
Manglen på specifikke bestemmelser på EU-plan har desuden ført til en stigning i antallet af anprisninger på fødevarernes etiketter - anprisninger, der varierer i antal og form. Medlemsstaterne har vedtaget uafhængige bestemmelser og normer for at regulere brugen af de forskellige anprisninger. Resultatet er noget lovgivningsmæssig rod med forskellige tilgange til samme sagforhold, hvilket har skabt forvirring, som betyder, at det indre marked ikke fungerer effektivt, og folkesundheden og forbrugernes helbred ikke sikres.
Over for så stor usikkerhed om lovgivningen er der behov for at harmonisere forordningerne om fødevarer på fællesskabsplan og dermed også behov for en forordning, som uden at forbyde fødevarer skal indeholde klare, grundlæggende betingelser for at sikre, at anprisninger af fødevarer er helt klare for forbrugerne. Det er et yderligere fremskridt i retning af at gennemføre fødevarepolitikken, herunder de målsætninger, som Kommissionen foreslog i 1999 i hvidbogen om fødevaresikkerhed. Her skrev Kommissionen udtrykkeligt, at EU's fødevarepolitik skal opbygges omkring stringente normer for fødevaresikkerheden, som skal beskytte og fremme forbrugernes sundhed.
Ud over disse målsætninger kommer en yderligere målsætning om at øge den frie bevægelighed for fødevarer, fordi indførelsen af en forordning vil gøre det muligt for fødevareproducenterne at være konkurrencedygtige på rimelige og lige vilkår i alle medlemsstaterne.
Med det dokument, vi nu behandler, har Kommissionen foreslået at indføre nye lovgivningsmæssige rammer for ernærings- og sundhedsanprisning, idet det bliver tilladt at bruge sådanne anprisninger, hvis de overholder bestemmelserne i bilaget, der indeholder en liste over ernæringsanprisninger og specifikke krav til brugen deraf, såsom at brugen af sundhedsanprisninger er betinget af en godkendelses- eller anmeldelsesprocedure (hvis Kommissionens tekst ikke ændres).
Med procedurerne i artikel 93, stk. 2, foreslår Kommissionen at udarbejde specifikke ernæringsprofiler for fødevarer eller fødevarekategorier inden for en periode på 18 måneder, som kan forlænges helt op til 30 måneder, samt efter høring af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, specifikke ernæringsprofiler for fødevarer eller fødevarekategorier. Kommissionen foreslår ligeledes, at der vedtages en EU-liste over sundhedsanprisninger, som skal beskrive et næringsstofs eller andre stoffers almindeligt anerkendte rolle på grundlag af forslag fra medlemsstaterne.
Ved udarbejdelsen af ernæringsprofilerne vil Kommissionen rådføre sig med både fødevarevirksomheder og forbrugergrupper ud over agenturet, hvis rolle vil blive styrket, fordi det inddrages i forskellige faser og procedurer.
På nuværende tidspunkt er man nødt til at erkende, at de to år, der er gået siden fremlæggelsen, ikke har været forgæves, da alle interessenter - Kommissionen selv, Rådet, Parlamentet, industrien, forbrugerne og Det Økonomiske og Sociale Udvalg - har konstateret, at der er gjort store fremskridt.
Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed har stillet mange ændringsforslag til Kommissionens tekst, men især har det slettet artikel 4, som efter min mening er en yderst vigtig artikel, fordi ernæringsprofilerne fastsættes her. Forordningen ville i høj grad miste i sammenhæng og kompleksitet, hvis denne artikel ikke genindsættes. Jeg håber, at mine kolleger ønsker at indføre denne artikel på ny. 
Angelika Niebler (PPE-DE ),
   Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil gerne takke ordføreren og alle skyggeordførerne. Hvad handler denne forordning egentlig om? Det handler om en regulering af levnedsmiddelreklamer. Efter Kommissionens mening skal alt reguleres, hvad enten det handler om næringsrelaterede angivelser (f.eks. fedtindhold, energirig, energifattig) eller sundhedsrelaterede angivelser (f.eks. "styrker immunforsvaret", "fremmer koncentrationsevnen" osv.) og rene velværeangivelser (f.eks. "holder dig fit, kvikker dig op, giver dig energi" osv.). Velværeangivelser skal være helt forbudt, og sundhedsrelaterede angivelser skal fremover godkendes af de europæiske levnedsmiddelmyndigheder.
Hvordan dette forordningsforslag skal kunne forenes med Lissabon-strategien, må kun guderne vide. Bestemmelserne med undtagelse af harmoniseringen af de næringsrelaterede angivelser kan heller ikke retfærdiggøres. 
I alle drøftelserne i de forskellige udvalg blev det fremført igen og igen, at vi skal gøre noget ved det faktum, at mange europæiske børn er for fede. Det er naturligvis korrekt, men det opnår vi imidlertid ikke med et forbud mod reklameslogans. Den, som ønsker at gøre noget ved børns fedme, skal sørge for, at kostvanerne ændrer sig, og at vores børn dyrker mere sport samt tilbringer mindre tid foran fjernsynet og computeren.
Hvorfor skal der være et forbud mod velvære- og sindstilstandsangivelser, som lader individuelle følelser komme til udtryk, og som er nemme at identificere som reklame? Jeg mener, at den vej, som Kommissionen er slået ind på her, er forkert. Det er filosofien, at "Alt er forbudt, medmindre det er tilladt", og hr. kommissær argumenterede for det, da han sagde, at forbrugeren forventer, at hver enkelt etikette bliver kontrolleret af myndighederne. Undskyld mig, men det handler altså ikke udelukkende om etiketter her, men derimod om reklameslogans.
Jeg anser det ikke for at være en god måde at gribe det an på, og jeg er taknemmelig for, at Udvalget om Industri, Forskning og Energi også afgav sin holdning hertil, hvori man især ønsker at slette artikel 4 og 11. Jeg håber, at vi også når frem til et resultat, som siger, at artikel 11 skal modificeres, og at artikel 4 skal slettes. 
Alexander Stubb (PPE-DE ),
    Fru formand, til de italienske og engelske kabiner kan jeg sige, at stillingen nu er 3-3, og at der er ca. 10 minutter tilbage af kampen. Jeg vidste, at det ville glæde formanden for Udvalget om det Indre Marked, sandsynligvis ikke som indbygger i Liverpool, men ellers.
Jeg har tre punkter. Først vil jeg sige rent ud til Kommissionen, at jeg er føderalist, men at Kommissionens forslag ganske enkelt er for vidtgående. Der er tale om overregulering. Jeg vil specielt fokusere på artikel 4, der er et af de mest uliberale forslag, vi har set her i Parlamentet. Det er ikke vores opgave at fortælle forbrugerne, hvad der er godt eller skidt. Det skal forbrugerne selv have lov til at afgøre. Jeg har ganske stor tillid til, at forbrugerne selv kan beslutte, hvilke fødevarer de vil spise. Hvis blot man kender indholdet, kan man træffe sine egne valg. Hvis vi indfører ernæringsprofiler, risikerer vi, at forbrugerne ikke får de rette oplysninger.
Mit andet punkt er, at jeg tror, at selve diæterne er vigtigere end de enkelte fødevarers ernæringsprofiler. Som fru Niebler sagde tidligere, har forskellige mennesker forskellige kostbehov.
Mit tredje og sidste punkt handler om, at det er meget vigtigt med tydelig mærkning og bedre information. Jeg kan imidlertid ikke støtte unødvendig lovgivning eller den antagelse, at folk ikke forstår, hvad der står på mærkerne. Jeg vil derfor på det kraftigste henstille til, at artikel 4 fjernes fra Kommissionens oprindelige forslag, og at vi vedtager artikel 11 i overensstemmelse med forslaget fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed.
Renate Sommer,
   Fru formand, mine damer og herrer, hr. kommissær, vi har nu kæmpet i to år med Kommissionens forslag om levnedsmiddelreklamer. Kommissionen overskrider hermed entydigt sine kompetencer. Den forfølger ikke målet om forbrugerbeskyttelse, men søger derimod at manipulere med og umyndiggøre forbrugerne, fordi Kommissionen anser EU-borgerne for at være dumme, tykke og grådige. Derfor skal levnedsmidler inddeles i gode og dårlige produkter ved hjælp af næringsværdiprofiler, og det skal ske i henhold til en videnskabelig uholdbar procedure. Og frem for alt med en helt igennem forkert begrundelse, nemlig at det udelukkende er reklamerne, der er skyld i den tiltagende fedme blandt europæerne. Jeg vil godt sige henvendt til Kommissionen, at denne påstand er uden hold i virkeligheden! Stadigt oftere spørger jeg mig selv, fra hvilken planet De kommer? Reklamer, som ikke er udtrykkeligt tilladt, skal altså forbydes fremover. Naturligvis må reklamer ikke lyve! Det er der ingen, som ønsker! Men vi har ikke brug for reklamecensur. Vi har nemlig allerede en lov, som beskytter forbrugerne mod vildledende reklamer. Og selvfølgelig er reklamer levnedsmiddelbranchens livseliksir på dette overmættede marked for levnedsmidler. Der kan kun skabes innovation i denne sektor, hvis et produkt kan adskille sig fra et andet. Kun på den måde kan man reklamere og markedsføre effektivt. Og innovation kommer i sidste ende også forbrugerne til gode i kraft af bedre produkter.
Innovation er nøglen til en virksomheds succes og dermed sikringen af vores arbejdspladser. Har De nogen idé om, hvor mange arbejdspladser en sådan lov ville nedlægge? Man er i gang med at skabe et bureaukratisk monster her. En omstændelig og langvarig godkendelsesprocedure for hvert enkelt reklameslogan fra 25 medlemsstater, som naturligvis skal fremsendes oversat ord for ord på alle 20 officielle sprog.
Det ville give det endelige dødsstød til vores små og mellemstore virksomheder. Men de ville selvfølgelig også være overbebyrdet med det kontinuerlige krav om at levere ny videnskabelig dokumentation. Hvorfor skal man ikke længere have lov til at sige, at "frugt er sundt"? Fordi der evt. er en frugtsort, som efter Kommissionens mening er for sød?
Vi gør os selv til grin. Det er sådan noget, som giver politikerlede og europaskepsis. Jeg opfordrer Dem til, hr. kommissær, at trække dette forslag endegyldigt tilbage. Jeg ville have sagt det til Dem på et tidligere tidspunkt, men De forekom ikke at være interesseret i at tale med os besværlige parlamentsmedlemmer. Måske skulle De have vovet Dem ned fra glastårnet i Berlaymont-bygningen og ned i vores kontorer for at deltage i et af vores udvalgsmøder. Så ville De vide, at vi vil mobilisere alle tropper i morgen i plenarforsamlingen med henblik på at få sat en stopper for denne meningsløshed med næringsværdiprofiler i artikel 4 og derudover enkelte andre tåbeligheder. 
Dorette Corbey,
   Fru formand, hr. kommissær, kære kolleger, mange forbrugere er bekymrede over deres sundhed, kolesterol og blodtryk, eller de kæmper med overvægt. Det udnytter fødevareindustrien. Anvendelsen af alle mulige slags anprisninger griber om sig. I morges spiste jeg et stykke brød, som er godt for min tarmflora, smurt med smør, som sænker mit kolesteroltal, og et æg, som indeholder mange omega-3 fedtsyrer. Min sodavand i eftermiddags var light, og det er nok udmærket, men jeg ved ikke ret meget om dette.
Derfor er det meget vigtigt, at dette forslag til forordning foreskriver, at de anprisninger, som fødevareproducenter anvender, er videnskabeligt funderede. Vi skal forhindre vildledning af forbrugerne. Forbrugere er ofte villige til at betale mere for et produkt med sundhedsanprisninger. Men så skal de også kunne have tillid til, at det virkelig er rigtigt. Der findes flere former for vildledning.
Ifølge artikel 4 må sundhedsanprisninger kun anvendes for produkter, som opfylder en bestemt profil. Det er berettiget, for fedtholdige kroketter bliver ikke sunde ved at tilsætte nogle vitaminer. Jogurt med 0 % fedt er ikke godt for figuren, hvis der tilsættes en masse sukker. En slikkepind med stort sukkerindhold bliver heller ikke sund, hvis der tilsættes A-vitamin. Derfor er artikel 4 meget vigtig.
PPE-DE-Gruppens argument om, at de små og mellemstore virksomheder har indvendinger imod artikel 4 forstår jeg ikke. Selv en lille fødevarevirksomhed ved, hvilke ingredienser brød eller snacks indeholder. Min gruppe støtter forbrugerne og velmenende virksomheder. Jeg håber, at et flertal i Parlamentet vil følge denne kurs og ikke slette artikel 4.
At bede om en undersøgelse, som De Liberale ønsker, er ærlig talt efter min mening uforståeligt. Det er klart, at det ikke er nemt at udarbejde disse profiler, men det er også klart, at der længe er arbejdet med fødevareprofiler i USA og i nogle virksomheder. Jeg beder derfor De Liberale om at lade være med hele tiden at anmode om undersøgelser, men om at tage en beslutning og ikke lade forbrugerne i stikken.
Jeg vil gerne henlede Deres opmærksomhed på tre andre ting. For det første sundhedsanprisninger henvendt til børn. Vi ser ingen grund til at forbyde sundhedsanprisninger henvendt til børn, så længe disse anprisninger er videnskabeligt funderede. Det er netop godt at forske i gode fødevarer til børn, men vi vil dog forbyde reklamer henvendt til børn, selv om disse strengt taget falder uden for dette forslag.
For det andet er der alkohol. Jeg synes, det er skuffende, at nogle mennesker, selv i vores gruppe, er imod et forbud mod anprisninger af alkoholholdige drikkevarer. Når man tager alle problemer med alkoholisme, leverskader og hjerneskader i betragtning, kan man vanskeligt tillade sundhedsanprisninger af alkohol. Hvad alkohol angår, er advarsler på sin plads. Vi skal ikke opmuntre til brug af alkohol.
For det tredje er der det vigtige spørgsmål om, hvorvidt anprisninger skal underkastes en godkendelsesprocedure, eller om underretning er tilstrækkelig. Ved en godkendelse skal producenter overbevisende kunne påvise, at deres anprisning er berettiget. Ved underretning er det myndighederne, der har bevisbyrden. Det betyder, at en anprisning er tilladt, indtil myndighederne har kunnet bevise det modsatte, og dermed fjerner vi kernen i forslaget til forordning, hvilket vores gruppe i hvert fald er imod.
Jeg opfordrer alle medlemmer til i morgen at stemme til fordel for forbrugerne og de velmenende virksomheder. Vi må ikke nu give efter for pres fra virksomheder, som er bange for at blive afsløret. Det indre marked giver ikke tilladelse til vildledning af forbrugere. Lad resultatet i morgen gøre det klart for europæerne, at Europa er til for dem. 
Jules Maaten,
   Fru formand, kommissæren har forelagt et forslag, som han har arvet fra sin forgænger, og det taler til hans ære, at han begejstret forsvarer dette. Forbrugerne står til syvende og sidst centralt i dette forslag, og det er også vigtigt. Det er vigtigt, at forbrugerne ved, at ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer ikke kan være forkerte eller vildledende. Det er netop det, som dette forslag drejer sig om, og ALDE-Gruppen støtter det helhjertet.
Omvendt forholder det sig naturligvis således, at de anprisninger, som er videnskabeligt funderede - som er rigtige - er nyttige for forbrugerne. Jeg vil ikke kalde dem reklame, for reklame har en ubehagelig klang, fordi den sigter mod fortjeneste, men også reklame er vigtig for forbrugerne. Disse ønsker at have mulighed for at vælge, og dette valg skal de også have. Det skal dog være muligt at forelægge videnskabelige beviser. Dette er noget, som vi ikke blot modvilligt skal acceptere, men efter min mening skal hilse velkommen, fordi det øger forbrugernes valgfrihed og fremmer fornyelse, hvilket også er vigtigt.
Nu ved jeg godt, at der er en gråzone, for hvad gør man med sundhedsanprisninger af et produkt, som egentlig ikke er sundt? Jeg vil mene, at det hører ind under vildledning, som der i artikel 7 er garantier mod. Vi er ikke helt overbeviste om, at har brug for europæiske ernæringsprofiler til dette. Ernæringsprofiler kan være meget nyttige. Jeg ved, at nogle medlemsstater bruger dem. På nationalt plan fungerer de måske, men Kommissionen har endnu ikke kunnet overbevise os om, at de fungerer på europæisk plan.
Jeg fører i øjeblikket kampagne for forfatningstraktaten i Nederlandene. Jeg ved ikke, om fru Corbey gør det samme - åbenbart ikke - men hvis jeg under kampagnen ville sige til folk, at de ikke skulle være bekymrede, fordi Bruxelles snart fortæller dem, hvad de må spise, og hvad de ikke må spise, bliver traktaten fuldstændig nedstemt. Det er absolut ikke et budskab, vi kan komme med på grundlag af de argumenter, som vi nu har hørt. Jeg vil derfor have nærmere argumenter. Flertallet i vores gruppe vil ikke stemme for, at artikel 4 slettes, men vi synes dog, at Kommissionen skal give os bedre argumenter, og det anmoder vi om i vores ændringsforslag 107.
Til sidst vil jeg ganske kort - jeg ser, at jeg allerede har overskredet min tid - sige, at vi går ind for så lidt bureaukrati som muligt. Vi foretrækker altså indberetningsproceduren, da vi mener, at den giver tilstrækkelige garantier for forbrugerne, og at den medfører mindre formynderi. Endelig er jeg enig i, at overvægt skal diskuteres og gribes an. Det hører dog ikke ind under dette direktiv, men snarere under direktivet om mærkning af fødevarer, som efter vores mening egentlig skulle have foreligget allerede nu. Når De forelægger det, hr. kommissær, tror jeg, at vi meget bedre kan tale om problemerne med overvægt. 
Hiltrud Breyer,
   Fru formand, afstemningen i morgen er lakmusprøven på, hvor alvorligt Parlamentet vil tage forbrugerbeskyttelsen i fremtiden.
Vi ved alle, at antallet af overvægtige eller ekstremt fede mennesker stiger hastigt, især blandt børn og unge. Forskerne slår alarm, fordi udgifterne hertil eksploderer og snart vil antage uanede højder. Alene i Tyskland koster diabetes 20 milliarder euro om året. Vi ved også, at frivillige aftaler ikke hjælper, og netop derfor har vi brug for en klar lovgivning.
Med artikel 4 har vi den lovgivningsmæssige nøgle med henblik på at beskytte forbrugerne imod vildledende reklamer, hvilket også er grunden til, at vi ikke skal dispensere fra artikel 4 - næringsværdiprofilerne. Vi må ikke flå dette hjertestykke ud, og vi bør udrydde misforståelserne i offentligheden. Det handler hverken om produkt- eller reklameforbud. Det handler om gennemsigtighed og klarhed for forbrugerne samt innovation og konkurrenceevne for industrien. Vi skal fremstå som troværdige her, og det betyder, at vi ikke på den ene side kan jamre over eksploderende udgifter, mens vi samtidig i al offentlighed gør os til fortalere for f.eks. en slikproducent og glemmer alt om forbrugerbeskyttelse. Vi må ikke tillade, at levnedsmidler med uønskede egenskaber, dvs. levnedsmidler, som er for søde, for fede eller for salte, ifører sig en sundhedskappe.
Jeg håber, at De ikke går på kompromis med forbrugerbeskyttelsen her i morgen, men at Parlamentet igen vil demonstrere, at vi ønsker næringsværdiprofilerne - hjertestykket - bevaret, og at de skal bane vejen for større gennemsigtighed og forbrugerbeskyttelse.
Kartika Tamara Liotard,
   Jeg synes egentlig, at Kommissionens forslag er udmærket. Fru Bortones oprindelige betænkning gør det dog efter min mening endnu bedre. Denne sag har stået på dagsordenen i årevis, og det er nu anden gang, at der udarbejdes en betænkning om den. At det ikke er et let emne, fremgik også af resultatet af afstemningen i Miljøudvalget.
På et vist tidspunkt troede jeg, at fru Bortone nu også kastede håndklædet i ringen. Kommissionens forslag og ligeledes ordførerens betænkning blev fuldstændig udhulet ved afstemningen i Miljøudvalget. Artikel 4 om ernæringsprofilerne, som er meget vigtig, blev simpelthen slettet gennem ét ændringsforslag. Denne artikel skulle forhindre, at fødevarer såsom chips, chokolade og alkohol, som i sig selv ikke er sunde fødevarer, forsynes med en sundhedsanprisning, som kunne få forbrugerne til at udlede, at de er sunde, fordi de f.eks. indeholder kalcium.
Her lades der altså virkelig hånt om folkesundheden, og fødevareindustrien har vundet slaget takket være dens lobby. Miljøudvalget har således forkastet princippet om, at en anprisning skal være baseret på et produkts virkelige ernæringsværdier. For at forsvare denne holdning har det brugt samme argument som fødevareindustrien, nemlig at der ikke findes gode eller dårlige fødevarer, men kun dårlige diæter eller kostvaner.
Desuden har Miljøudvalget fejet den foreslåede godkendelsesprocedure af bordet og erstattet den med en anmeldelsespligt. Det betyder, at producenten eller importøren af fødevarer udelukkende skal meddele et fødevareagentur, at han anvender en eller anden anprisning, og at han ikke er forpligtet til at fremlægge videnskabelige beviser.
Min gruppe har stillet en række ændringsforslag, der på ny retter op på denne situation, som vi finder uacceptabel. Vi vil have artikel 4 tilbage. Jeg vil slutte med at sige, at vi stemmer imod forslaget, hvis denne artikel om ernæringsprofiler ikke genindsættes, ikke engang i en udvandet form. 
Marianne Thyssen (PPE-DE ).
   - Fru formand, om gennemsnitseuropæeren nu lever sundere end tidligere, ved jeg ikke, men det er en kendsgerning, at mange mennesker forsøger at blive sundere, og det er jo ikke så dårligt. Det er naturligvis også gået op for fødevareindustrien, som ønsker at sælge. Men vi ser jo også, at den sommetider meget innovativt og også positivt benytter sig af forbrugernes følsomhed.
Hvad vi i dag konstaterer, og hvad vi egentlig har vidst i årevis, er, at den minimale lovgivning, som findes herom på europæisk plan, halter bagefter, og at tiden derfor virkelig er inde til at tilpasse lovgivningsrammerne, dvs. rammer, som beskytter forbrugerne ordentligt, som giver dem nyttig information, som yder dem tilstrækkelig retssikkerhed, som opmuntrer til innovation, og som virkelig harmoniserer spillereglerne på det indre marked.
Det forslag, som Kommissionen har forelagt, opfylder disse betingelser på den måde, at det sikrer flere kendsgerninger, større nytte, en bedre videnskabelig fundering og større harmonisering. Men der skal dog stadig foretages en række tilpasninger, og dem har andre medlemmer opsummeret.
Hvad angår anmeldelsespligten, synes vi, at det går lidt for vidt, i hvert fald godkendelsesproceduren for tilladelse af visse individuelle anprisninger. Efter vores mening er det muligt at kontrollere gennem anmeldelse, og en bureaukratisk godkendelsesprocedure går virkelig for vidt. Vi mener også, at det er overflødigt, at ernæringsprofilerne, som foreslås i forslaget til direktiv, skal have mindst én anprisning. Også det går for vidt, og andre medlemmer har sagt hvorfor.
Endelig synes jeg, vi skal sige, at det ikke er forsvarligt på forhånd at udelukke alkoholholdige produkter fra nogen som helst anprisning. Vi ved, at man ikke har vovet sig ud på tynd is. Kommissionen og de kompetente eller repræsentative organisationer fra alle sider, også Europa-Parlamentet, har gjort et enormt forberedende arbejde.
For 13 år siden var jeg nyt parlamentsmedlem. Min første telefonopringning til Kommissionen lød: Hvordan står det til med sundhedsanprisningerne? Allerede dengang beskæftigede man sig med dem. Jeg er glad for, at vi i morgen omsider stemmer om dem, og jeg håber, at vi får et tilfredsstillende resultat. 
Phillip Whitehead (PSE ).
   - Fru formand, jeg lykønsker også ordføreren, der har slidt med opgaven og udvist stort engagement, og som har fået større succes end hendes forgænger i det forrige Parlament. Hun sagde, at vi bør tale med europæiske forbrugergrupper og høre, hvad de synes. Det har mange af os faktisk allerede gjort. Jeg står her med et brev på vegne af 28 forbrugergrupper fra alle medlemsstater, og hvad siger de? De beder os om at stemme for artikel 4 og for en fornuftig version af artikel 11.
Jeg hørt, hvad fru Niebler sagde tidligere under forhandlingen, og det overraskede mig. Hvad i himlens navn har alt dette med Lissabon-processen at gøre? Jeg kender ikke Guds holdning - han har eksisteret så længe, at han tydeligvis spiser sundt - men jeg mener i hvert fald, at Lissabon-processen bl.a. forpligter os til at skabe velinformerede forbrugere, der træffer virkelige valg, der øger salgbarheden af de produkter, de køber. Det gavner alle. Det er en god cirkel, og det er det rene nonsens, når det stemples som formynderstatens instrument mv., sådan som vi har hørt det under den igangværende forhandling.
Personligt håber jeg, at vi stemmer for en bevarelse af artikel 4. Vi skal have mulighed for at håndtere de vildledende anprisninger, så vi kan holde et stof op imod et andet og kun fortælle om det stof, der kan anprises. Det kan kun lade sig gøre, hvis man har en effektiv skabelon at gå ud fra. Kommissionen har arbejdet længe og hårdt med dette.
I min egen valgkreds har mange repræsentanter fra fødevareindustrien sagt, at hvis vi blot har skabelonen i betænkningen af Poli Bortone, så behøver vi den ikke i fru Scheeles forslag, vi behøver den ikke til styrkelse, men vi skal have den et eller andet sted. Og det skal vi. Jeg kan ikke stemme for dette forslag i morgen, hvis artikel 4 skæres bort.
Frédérique Ries (ALDE ).
   - Fru formand, "ikke tilsat sukker", "højt jernindhold", "lavt kolestorolindhold" eller en aktuel bestseller "højt indhold af omega 3", det er sundhedsanprisninger, der i dag pryder næsten al emballage og naturligvis påvirker vores valg som forbrugere. Vi skal derfor lede forbrugerne gennem denne jungle, og det er formålet med dette udmærkede forslag til forordning, nemlig først og fremmest at sikre, at anprisningerne som minimum er præcise, og derefter at gøre en ende på de anprisninger, der giver anledning til misforståelser.
Jeg vil vende tilbage til eksemplet "højt indhold af omega 3". Principielt er det udmærket, men selvfølgelig ikke for produkter, der indeholder for meget fedt, sukker eller salt. Teksten omhandler ernærings- og sundhedsanprisninger, ikke reklame, som vi hørte her i dag. Ingen produkter bliver forbudt, og det gør reklame heller ikke. Det ærligste vil helt enkelt være at koncentrere reklamen for disse produkter om nydelse, hvis producenterne ønsker det, og ikke sundhed.
Derfor er det vigtigt, at vi i morgen genindfører ernæringsmæssig gavn i teksten, et kriterium, som WHO anerkender, særlig for at bekæmpe dette århundredes sygdom, nemlig overvægt, der berører 40 % af de europæiske børn. Det er et kriterium, der også vil medvirke til at forbyde enhver form for sundhedsanprisning af alkoholholdige drikke, hvilket er det mindste vi kan gøre, det må De indrømme. Som konklusion vil jeg sige, at hvis vi i morgen følger det udmærkede arbejde, som ordføreren, fru Bortone, har udført, og ændrer retning, vil det bevise, at Parlamentet virkelig bekymrer sig for velmenende producenters og europæiske forbrugeres interesser. 
Jillian Evans (Verts/ALE ).
   - Fru formand, jeg vil også takke ordføreren, der har haft en enorm arbejdsopgave. Ifølge nylige undersøgelser foretaget af den britiske forbrugerorganisation "Which?" ønsker 98 % af de adspurgte, at sundheds- og ernæringsanprisninger af fødevarer skal tillades, så de kan være sikre på, at den mad, de køber, rent faktisk er det produkt, der beskrives på emballagen og med de beskrevne kvaliteter.
I min gruppe er vi enige om, at der er behov for en autorisation, ikke en indberetning, fordi selvregulering ikke fungerer. Vi har brug for en godkendelsesprocedure, og som andre har sagt, skal vi bevare ernæringsprofilerne - artikel 4 - ikke mindst for at beskytte børn imod at blive ofre for vildledende reklame. 16 % af de britiske børn fra 2-15 år er fede, og problemet forværres. Det kræver en meget stærk indsats. Vi kan ikke tillade, at meget salt- eller fedtholdige fødevarer markedsføres som værende sunde for børnene.
Endelig skal vi sikre en bedre og tydeligere informering af offentligheden, så denne vigtige nye lov bliver så effektiv som muligt.
Åsa Westlund (PSE ).
   - Fru formand, der er mange borgere, som er bekymrede for den tiltagende fedme og den dårlige sundhedstilstand, som den forårsager hos mange borgere og frem for alt hos allerede udsatte grupper, dem med en meget lav indkomst. Det er et stort samfundsproblem, men måske især et stort problem for de pågældende, som rammes. Derfor er der også mange, som prøver at handle sundere og vælge levnedsmidler, som er sundere.
Desværre bliver det udnyttet skrupelløst. Mange virksomheder prøver at få produkter som cornflakes, læskedrikke osv. til at fremstå som bedre, end de egentlig er. Som repræsentant for borgerne synes jeg faktisk, at vi her i Europa-Parlamentet skal sørge for, at ingen forbrugere bliver snydt til at købe produkter, som de egentlig ikke vil have. Derfor må vi kræve, at man tager hensyn til hele produktets indhold, når man gør brug af sundhedsanprisninger. Ellers kan jeg i hvert fald ikke støtte denne betænkning.
Det er naturligvis særlig vigtigt, at der ikke er nogen, der snydes til at købe alkoholholdige drikke - i betragtning af de problemer, vi ved de forårsager - i troen på, at de er sunde. Derfor må sundhedsanprisninger ikke anvendes i forbindelse med alkohol. Denne sag handler jo overhovedet ikke om at bestemme, hvad mennesker skal spise, men derimod om at give mennesker retten til og muligheden for selv at træffe et velinformeret valg. Derfor har jeg faktisk svært ved at forstå, at PPE-Gruppen f.eks. kan synes, at virksomheder skal have ret til at vildlede forbrugerne. Tror De virkelig ikke, at virksomheder kan fremstille produkter, som forbrugerne vil have, uden at de skal snydes til at købe dem?
Horst Schnellhardt (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, da kommissæren oplistede fordelene ved dette forslag - lad mig gentage dem endnu en gang: en høj grad af forbrugerbeskyttelse, forbedring af den frie bevægelighed for varer i det indre marked, høj retssikkerhed for de økonomiske aktører, fair konkurrence i levnedsmiddelsektoren, fremme og beskyttelse af innovation i levnedsmiddelsektoren, hvilket alt i alt er prisværdige målsætninger - nikkede jeg, for det er helt rigtigt! Men i forordningen skal dette opnås gennem begrænsninger i de markedsøkonomiske principper, degradering af borgerne til umyndige forbrugere og gennemførelse af en høj grad af bureaukrati.
Jeg støtter helt og holdent grundtanken om at fremme udviklingen af en sundere ernæring og levevis, for vi skal gøre noget på det område. Den foreslåede vej er imidlertid ubrugelig, og den er kun et alibi for, at vi om nogle år kan sige, at vi gjorde noget. Det hjalp overhovedet ikke, men vi kan vaske vores hænder, således at de fremstår rene og uskyldige.
Indførelse af reklamerestriktioner i retning af et decideret forbud er dog på en eller anden måde også i modstrid med en række videnskabelige og politiske argumenter. Tanken om at forbyde anvendelsen af angivelser om næringsværdiprofilen på bestemte levnedsmidler strider imod det ernæringsvidenskabelige grundprincip, ifølge hvilket der ikke findes gode og dårlige levnedsmidler, men kun en god eller dårlig kost.
Parlamentet limiterede umyndiggørelsen af forbrugerne i alle udvalg, tog hensyn til markedsøkonomiske principper og afskaffede unødigt bureaukrati. Afskaffelsen af artikel 4 udgør kernen eller grundlaget for disse ændringer. Det er på tide, at De også overvejer Deres fremgangsmåde i Kommissionen nøje. Lad os koncentrere os om informationerne til forbrugerne, lad os lukke lovgivningsmæssige huller for de unfair metoder, som nogle markedsdeltagere benytter sig af, og lad os skabe et klima, hvor vi tilstræber en sund levevis, som skal udmønte sig forskelligt i de enkelte generationer. Uden salt og uden sukker går det ikke. Jeg hørte Deres første redegørelser, fru Corbey, og jeg er dybt bekymret over Deres levevis, for der vil snart ikke være noget, som De kan spise!
Jeg stiller derfor et andet forslag, som kan ligge i forlængelse af Deres forslag. Undersøg et menneskes næringsbehov efter kroppens struktur. Indsæt en chip, således at personen kun kan gå i bestemte retninger og til bestemte levnedsmidler i supermarkedet. Det ville være den absolute umyndiggørelse af forbrugerne, og vi ville i så fald kun have slanke mennesker i Europa. Det er et godt råd, som jeg giver Dem, så tag venligst imod det! 
Avril Doyle (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg vil gerne byde hr. kommissær Kyprianou velkommen i aften og sige, at vi glæder os til at byde ham velkommen i Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed. Vi har inviteret ham i mere end seks måneder, og han har åbenbart alt for travlt til at møde os, men han skal være hjerteligt velkommen.
For nogle uger siden forsikrede kommissionsformand Barroso os om, at han ville "Lissabon-præparere" al lovgivning, der kommer fra Kommissionen. Han nævnte Reach og servicedirektivet. Jeg vil bede hr. kommissær Kyprianou om at gøre ham opmærksom på lige netop denne lov, så han straks kan "Lissabon-præparere" den. Der er alt for meget unødvendigt bureaukrati involveret i den, og den vil lægge en meget bekostelig og urimelig byrde over på specielt SMV'er.
Jeg er enig i grundprincippet bag det nærværende forslag om, at forbrugerne ikke skal fejlinformeres, men jeg tvivler alvorligt på Kommissionens strategi - specielt med hensyn til ernæringsprofiler og indirekte sundhedsanprisninger, dvs. artikel 4 og 11. Lovgivningen smager af formynderstat og nærmer sig patronisering i sin nuværende udformning. Forbrugerne har det endelige ansvar for deres egne fødevarevalg. Næsten ingen fødevarer er ifølge sagens natur dårlige.
Fødevareforbrugsmønstrene er vigtige. Vi skal sørge for at fremme en sund livsstil og en sund kost i stedet for at censurere informationer, sådan som det er tilfældet i forhold til de såkaldte ernæringsprofiler i forslagets artikel 4. 
Efter at have rådført mig med ernæringseksperter fra University of Ghent og Trinity College Dublin er jeg overbevist om, at begrebet ikke er videnskabeligt velbegrundet, og at det vil have den negative effekt, at det vil berøve forbrugerne en masse informationer. Referenceværdier for indtagelse er nutidens accepterede videnskabelige norm, og de bør bruges til at sikre en klar, entydig og meningsfuld mærkning. De vil i høj grad lette forbrugernes valg - ikke mindst med henblik på at bekæmpe fedme.
Når det så er sagt, så støtter jeg fuldt ud forslaget om at slette artikel 4. Som et alternativ støtter jeg det forslag, som PPE-DE-Gruppen stillede under udvalgsbehandlingen, og som nu genfremsættes af ALDE - nemlig forslaget om at afkoble artikel 4 ved at kræve en undersøgelse af det videnskabelige belæg for ernæringsprofiler, inden der træffes en beslutning vedrørende deres gennemførelse. Det lyder meget fornuftigt.
Alle ernæringsmæssige sundhedsanprisninger skal være videnskabeligt funderede ifølge videnskabeligt effektive metoder. Jeg vil i særdeleshed nævne medtagelsen af en positivliste over tilladte ernæringsmæssige sundhedsanprisninger. Jeg tvivler på, at det er juridisk korrekt, og det er en dårlig tilgang til lovgivning. Det kunne betyde, at visse anprisninger pr. automatik forbydes, fordi lovgiverne ikke var opmærksom på dem under konciperingen. En sådan tilgang er ikke tilstrækkeligt fleksibel til at tage højde for nye produkter på markedet.
Desuden blev direktivet om kosttilskud, der havde en positivliste over tilladte stoffer, så sent som i sidste måned dømt ulovligt af generaladvokaten i Luxembourg. Det er endnu ikke klart, hvilken betydning det vil have for dette forslag om ernæringsmæssige sundhedsanprisninger. Jeg vil bede Kommissionen om at afklare denne sag i aften. Vil dette forslag til forordning også ende med en fjerdebehandling i Luxembourg?
Markos Kyprianou,
    Fru formand, jeg vil gerne minde de ærede medlemmer om to fakta. Vi taler om sundhed - EU-borgernes sundhed. Samtidig taler vi om et markedsføringsværktøj, et redskab, som erhvervslivet bruger til at tjene penge med - frivilligt, uden at være forpligtet til det. Erhvervslivet vælger at bruge en sundhedsanprisning for at sælge et produkt. Det er kun logisk, at denne anprisning skal baseres på videnskab, og at den skal være præcis, sand og korrekt. Det er meget enkelt.
Det er let at sige, at forbrugerne skal træffe afgørelsen. Forventer vi, at alle forbrugere har en ph.d. i kemi eller bioteknologi, eller at de indretter et lille laboratorium i deres hus, så de kan analysere alle sundhedsanprisninger og kontrollere, om de er præcise eller ej? Det er umuligt. Det er latterligt. Det sker ikke. Derfor skal vi sørge for, at de virksomheder, der vælger at bruge dette markedsføringsværktøj, gennemfører de nødvendige test for at sikre, at de leverer korrekte oplysninger. Som jeg sagde tidligere, er der ingen, der ønsker sig en formynderstat, men i vores bestræbelser på ikke at få en formynderstat skal vi ikke gå til yderligheder og opgive forbrugerne og tillade, at de bombarderes med upræcise eller vildledende oplysninger. Resultatet bliver det stik modsatte af det ønskede - nemlig at forbrugeren ikke stoler på nogen som helst sundhedsanprisning. Forbrugerne vil ignorere selv sandfærdige og videnskabeligt funderede anprisninger, fordi de ikke kan skelne mellem den gode og den dårlige eller den korrekte og den ukorrekte anprisning. Derfor vil tendensen gå i retning af, at forbrugerne ignorerer alle anprisninger - og hr. Whitehead fortalte tidligere om forbrugernes holdning.
Jeg er sikker på, at industrien ikke ønsker dette. Ja, vi støtter innovation, det er sikkert, men innovation baseret på videnskab og ikke på vildledende oplysninger. Vi forbyder ikke reklamer. Det er en misforståelse, og jeg må gøre det klart, at der ikke kan være tale om at forbyde reklamer. Vi interesserer os for reklamernes budskab. Hvis ikke det kan bevises videnskabeligt, at et bestemt produkt er godt for sundheden, så skal reklamen blot sige, at produktet smager godt i henhold til den gode gamle måde at reklamere på. Det er ikke alt, der skal baseres på sundhedsanprisninger, hvis ikke der er videnskabelig dokumentation for det.
En rigtig kost er selvfølgelig god, men forbrugerne er nødt til at have de rigtige oplysninger for at vælge den rigtige kost. Med hensyn til listen tror jeg atter, at der kan være tale om en misforståelse. Listen er ikke udtømmende, men har til formål at harmonisere. Derfor kan godkendte anprisninger anvendes af alle, hvilket vil hjælpe de mindre virksomheder, fordi de kan trække på listen og bruge den uden selv at skulle gennemgå godkendelsesprocedurer.
Med hensyn til SMV'er har de de samme sundhedsmæssige forpligtelser som de større virksomheder. Vi skal blot gøre det lettere for dem at opfylde disse forpligtelser. Jeg er enig i, at vi skal forenkle godkendelsesprocedurerne, men det betyder ikke, at SMV'er kan anvende ukorrekte anprisninger.
Der er ingen planer om at trække dette forslag tilbage. Det er meget vigtigt. Vi har en forpligtelse over for borgerne i EU - et ansvar for at bevare dette forbrugerbeskyttelsesniveau. Vi prøver på at give forbrugerne mulighed for at råde over korrekte informationer.
Ernæringsprofiler er vigtige, og de skal bevares. Det vil medvirke til at sikre præcise anprisninger, der ikke vildleder forbrugeren. Godkendelsesproceduren er også meget vigtig. Indberetning er ikke nok. Det giver hverken den nødvendige forbrugerbeskyttelse eller fair konkurrence i erhvervslivet. Vi kan imidlertid diskutere en forenkling af procedurerne for at gøre det lettere for de mindre virksomheder at leve op til autorisationskravene.
Artikel 11 om forbudte anprisninger kan mildnes. Vi kan diskutere, hvilke anprisninger der kan tillades, og hvilke der ikke kan. En række anprisninger kan have en negativ virkning, og de bør ikke tillades. Men det er noget, der kan diskuteres.
Vi er alle enige om, at det er nødvendigt at beskytte børnene. Spørgsmålet er, om det her er den mest hensigtsmæssige lovgivning til formålet. Der findes andre typer af bestemmelser som f.eks. direktivet om urimelig handelspraksis, der blev godkendt for nylig. Vi har også ikke-forskriftsmæssige procedurer såsom fedmeplatformen, som vi iværksatte for nylig. Med disse lovgivningsmæssige og ikke-lovgivningsmæssige procedurer kan vi tilbyde beskyttelse af børn. Hvis denne særlige lovgivning anvendes til at beskytte børn, vil det kun yderligere komplicere tingene uden at nå målet.
Til slut, fru formand, undskylder jeg, at jeg overskrider min taletid, og jeg vil gerne sige, at Parlamentet kan få en udtømmende liste over Kommissionens holdning til alle ændringsforslag. Jeg vil anmode om at få den medtaget i protokollen til denne mødeperiode(1).
Avril Doyle (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg vil bede kommissæren om at besvare mit spørgsmål om positivlisten og sige, om den overlever fjerdebehandlingen ved EF-Domstolen.
Formanden.
   - Det var imidlertid ikke et rigtigt forslag i henhold til forretningsordenen.
Markos Kyprianou,
    Fru formand, jeg har fået oplyst, at Domstolen ikke anfægter positivlistens eksistens. Vi vil derfor justere proceduren i overensstemmelse hermed. For det andet er der ikke tale om en udtømmende liste, så det giver heller ikke problemer. Vi mener derfor, at denne form for positivliste vil overleve.
Mens jeg har ordet, vil jeg nævne noget, som jeg glemte at fortælle det ærede medlem. Vi har nu i nogen tid forsøgt at finde en dato, hvor jeg kan besøge Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed for at introducere sundheds- og forbrugerprogrammet og besvare andre spørgsmål. På grund af forskellige problemer for udvalget og mig selv har det taget længere tid, end jeg havde forestillet mig.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 11.00.
18 ændringsforslag kan accepteres: ændringsforslag 6, 12, 14, 20, 21, 26, 27, 31, 32, 33, 41, 50, 62, 74, 80, 87, 88 og 91.
Ni ændringsforslag kan accepteres under forbehold af redaktionelle ændringer: 7, 18, 28, 42, 45, 52, 61, 76 og 84.
Syv ændringsforslag kan accepteres i princippet: ændringsforslag 10, 13, 15, 37, 38, 51 og 101.
Et ændringsforslag kan accepteres i princippet under forbehold af redaktionelle ændringer: ændringsforslag 54.
14 ændringsforslag kan delvist accepteres: ændringsforslag 1, 2, 4, 9, 16, 17, 30, 43, 44, 67, 71, 72, 78 og 93.
Seks ændringsforslag kan delvist accepteres under forbehold af redaktionelle ændringer: 8, 36, 59, 73, 92 og 102.
51 ændringsforslag forkastes: 3, 5, 11, 19, 23, 24, 25, 29, 34, 35, 39, 40, 46, 47, 48, 49, 53, 55, 56, 57, 58, 60, 63, 64, 65, 66, 68, 69, 70, 75, 77, 79, 81, 82, 83, 85, 86, 89, 90, 94, 95, 96, 97, 98, 99, 100, 103, 104, 105, 106 og 107.
Der er ingen holdning til ændringsforslag 22, som der ikke stemmes om (sprogligt spørgsmål). 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0127/2005) af Schierhuber for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter om forslag til Rådets forordning om finansiering af den fælles landbrugspolitik (KOM(2004)0489 - C6-0166/2004 - 2004/0164(CNS)). 
Mariann Fischer Boel,
    Fru formand, jeg vil gerne takke fru Schierhuber for kvaliteten af hendes betænkning samt for ændringsforslagene. Dette forslag til forordning er meget vigtigt. Det er med i pakken af forslag fra Kommissionen inden for rammerne af de finansielle overslag, og det definerer reglerne for finansiering af den fælles landbrugspolitik. Formålet med forordningen er at præcisere og forenkle finansieringsreglerne, at forbedre vores forvaltnings- og kontrolsystem og at justere og styrke vores regler for budgetdisciplin, idet der tages hensyn til reformen af den fælles landbrugspolitik fra 2003.
En sammenlægning af reglerne vedrørende de to nye fonde i en enkelt forordning må siges at være en væsentlig forenkling af politikken til udvikling af landdistrikter, hvor vi ophører med at bruge forskellige finansielle bestemmelser for de samme foranstaltninger afhængig af den region, hvori de finder anvendelse. Det fælles forvaltnings- og kontrolsystem, der vælges for begge fonde, udnytter de gode erfaringer, vi har høstet inden for EUGFL, garantisektionen. Systemet skal imidlertid styrkes for at udgøre et moderne forvaltnings- og kontrolsystem. Et stort nyt element er indførelsen af en revisionserklæring underskrevet af lederen af betalingsorganerne.
Jeg vil også gerne gøre Dem opmærksom på det nye system til opfølgning på uregelmæssigheder og tilbagebetalinger. Dette system skal sikre, at større beløb ikke forbliver ubetalte i ubestemmelig tid. Begge disse elementer er i tråd med Parlamentets henstillinger om decharge for 2003.
Denne forordning om finansiering af den fælles landbrugspolitik ville ikke være komplet uden de relevante regler om budgetdisciplin. Disse regler styrkes imidlertid også, hvor det er nødvendigt, og tilpasses de nye regler, vi blev enige om i forbindelse med den reform, der blev vedtaget i 2003.
Jeg har følgende holdning til ændringsforslagene. Skønt jeg er enig i formålet med ændringsforslag 1, finder jeg det ikke juridisk nødvendigt eller i overensstemmelse med god lovgivningspraksis at følge det. Den undtagelse af udgifter, der nævnes i artikel 13, finder anvendelse. Det er ikke nødvendigt at nævne det igen i artikel 5. Jeg kan acceptere ændringsforslag 2 og ændringsforslag 7 med nogle mindre redaktionelle ændringer. Ændringsforslag 3, 4 og 5 reducerer alle den 36-månedersperiode, der anvendes ved en regnskabsafslutning til at opgøre udgifter, der kan være genstand for en afgørelse om regnskabsafslutning. Jeg må informere Dem om, at dette forslag blev baseret på en henstilling fra Revisionsretten og Parlamentet. Men hvis De vedtager disse ændringsforslag og tager hensyn til det faktum, at alle medlemsstater også beder om at få tidsfristen reduceret til 24 måneder, vil jeg acceptere dem.
Jeg kan desværre ikke acceptere ændringsforslag 6. Forslaget om en enhedstakst i forbindelse med inddrivelser i tilfælde af uregelmæssigheder er en grundlæggende del af Kommissionens forslag. Vi kan ikke retfærdiggøre over for de europæiske skatteborgere, at der er et udestående på mere end 2 milliarder euro, for hvilket vi ikke kan indføre et overkommeligt opfølgningssystem. Fortiden har vist, at det eksisterende system, hvor det er nødvendigt at foretage en konkret årlig vurdering af de mere end 10.000 udestående inddrivelsessager, er umuligt. Enhedstaksten deler det økonomiske ansvar ligeligt mellem medlemsstaterne og Kommissionen, når den normale inddrivelsesperiode er udløbet.
I tilfælde, hvor inddrivelsen er genstand for søgsmål ved domstolene, foreslår vi nu, at der regnes med en normalperiode på otte år. Ifølge Deres forslag skal man vente på den endelige dom. Det kunne fjerne alle de fordele, man søger. Det overflødiggør også hele systemet, idet der ikke er nogen grund til at anvende den provisoriske enhedstakstløsning med at dele den finansielle byrde mellem medlemsstaterne og Fællesskabets budget, når først der er afsagt en dom.
Agnes Schierhuber (PPE-DE ),
   Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer, som til trods for det sene tidspunkt stadig er til stede her. Allerførst vil jeg godt takke for det gode samarbejde, og det gælder ikke kun med alle grupperne i Landbrugsudvalget, men også især med Kommissionen og embedsmændene dér samt med rådsformandsskabet og alle medarbejderne i Parlamentet og i vores grupper. Dette muliggjorde, at denne yderst konstruktive betænkning kunne komme i stand.
Fru kommissær, De sagde netop, at De ikke kan acceptere alle ændringsforslag. Til Deres orientering var votummet i Landbrugsudvalget enstemmigt. Til trods herfor håber jeg, at Parlamentet vil stemme for denne betænkning i morgen med et massivt flertal.
Betænkningen om finansieringen af den fælles landbrugspolitik - og det var De allerede inde på, fru kommissær - er tæt forbundet med betænkningen om udviklingen af landdistrikterne. Det glæder mig meget, at det er lykkedes at overholde den tidsplan, som vi fastsatte, da jeg modtog denne betænkning, og at vi når at stemme herom i plenarforsamlingen under det luxembourgske formandskab. For kun på den måde vil det være muligt at videreføre programmerne til udvikling af landdistrikterne i den nye planlægningsperiode uden overgange.
Det handler som sagt om et meget teknisk-administrativt sagsområde. Det er positivt at konstatere, at dette forslag indebærer en reel forenkling af de nuværende retsgrundlag for finansieringen, især med hensyn til politikken for udviklingen af landdistrikterne i perioden 2007-2013. Det politiske mål er at forenkle systemet og gøre det lettere at forstå, og dermed selvfølgelig også at opnå en bedre og mere effektiv kontrol, middelfordeling og gennemsigtighed, hvilket vi alle kun kan hilse velkommen.
I fremtiden vil de to fonde - Den Europæiske Garantifond og Landbrugsfonden - kunne arbejde rigtig godt. Jeg glæder mig også over, at Kommissionen planlægger at indføre strengere kontrol-, evaluerings- og rapporteringsmekanismer, hvilket skal sikre, at de aftalte maksimumsgrænser overholdes.
Vi ved alle, hvor komplicerede landbrugets regnskabssystemer er i forbindelse med EU-budgettet, og derfor hilser jeg forslaget om at øge effektiviteten og gennemsigtigheden her velkommen. Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter udnytter det pågældende forslag fra Kommissionen til at skabe en fælles retsramme for finansieringen af de to komponenter i den fælles landbrugspolitik. I udvalget blev de syv ændringsforslag vedtaget, som Kommissionen nu desværre ikke er i stand til acceptere fuldt ud. 
Selv om den foreliggende betænkning kun regulerer den tekniske gennemførlighed af finansieringen, er der én ting, som ikke må stå usagt hen i denne sammenhæng: Hvis EU reelt skal nå sine ambitiøse mål om udviklingen af landdistrikterne, skal der allokeres tilstrækkelige finansielle midler til EU's udviklingsfonde for landbrugsdistrikter.
Landdistrikterne prioriteres højt i EU og specielt i de nye medlemsstater. Mere end halvdelen af borgerne i EU bor i landdistrikterne, og dette areal udgør omkring 90 % af EU's samlede territorium. Det handler om at sikre, at disse regioner vedbliver at være værd at leve i - attraktive og aktive - således at der skabes et bæredygtigt arbejds- og livsgrundlag. Udviklingen og gennemførelsen af positive strategier og perspektiver for fremtiden har derfor højeste prioritet.
Med reformen af den fælles landbrugspolitik fra 2003 blev der indledt bæredygtige ændringer på det europæiske land- og skovbrugsområde, og som følge af denne reform fik udviklingen af landdistrikterne endnu større betydning med henblik på at nå Lissabon- og Göteborg-målene. Politik for udvikling af landdistrikterne er politik for alle i EU.
Det kan ikke siges ofte nok, at i kampen om EU's budget er det vores ambitiøse mål at opnå en tilstrækkelig allokering af midler til udviklingen af landdistrikterne, den anden søjle. Fru kommissær, De har min fulde støtte i kampen for et afbalanceret budget for den fremtidige udvikling af landdistrikterne.
Janusz Wojciechowski,
    Fru Schierhuber har gjort et fortræffeligt arbejde med denne betænkning, og den kan faktisk næsten ikke blive bedre. Jeg vil gerne lykønske ordføreren med det flotte resultat, og selve udkastet til forordning er af overordentlig høj kvalitet.
Jeg vil dog gerne komme med et par generelle bemærkninger.
Mine damer og herrer, der er yderst vigtigt, at der foretages de nødvendige kontroller af, hvordan EU bruger de milliarder af euro på den fælles landbrugspolitik og andre EU-politikker. EU bør sætte et eksempel for resten af verden for, hvordan man bruger midler, og, vigtigst af alt, EU bør opfylde alle normer for bekæmpelse af korruption. EU-midlerne bør fordeles i henhold til objektive kriterier med anvendelse af gennemsigtige procedurer og systematiske kontroller.
Desværre lever virkeligheden ikke helt op til dette ideal. Alt for ofte er den måde, EU fordeler midlerne på, alt andet end klar og gennemskuelig, og de nødvendige kontroller foretages ikke. De mest konsekvente kontroller bør ikke gennemføres over for modtagerne af midlerne eller med andre ord af landmændene eller selvstyrende organer, men over for de institutioner, der har ansvaret for at fordele EU's midler.
Kommissionens kontrol sikrer ikke en tilstrækkelig kontrol med EU's udgifter. De er ikke objektive nok, da det jo er sket, at de uregelmæssigheder, der er konstateret ved fordelingen af midlerne, ikke kun skyldes medlemsstaterne, men også Kommissionen selv. Man kan næppe forvente, at Kommissionen vil påpege sine egne fejl.
Der er et presserende behov for en mere konsekvent kontrol foretaget af eksterne organer. De bør foretages af Revisionsretten, som skal samarbejde med medlemsstaternes kontrolorganer i det omfang, det er muligt. Der er også et presserende behov for et godt kontrolsystem, og det har vi ikke nu. Revisionsrettens rolle skal styrkes, og den skal ikke blot afgive positive erklæringer, men også påpege faktiske uregelmæssigheder. Det er vigtigt, hvis EU-midler skal fordeles retfærdigt og hæderligt. 
Kyösti Tapio Virrankoski,
    Fru formand, betænkningen foran os, som er udarbejdet af fru Schierhuber, er vigtig, da den skaber bestemmelser for finansieringen af den fælles landbrugspolitik. Vi ved, at næsten halvdelen af det aktuelle EU-budget bruges til dette formål. Fru Schierhuber har udarbejdet en virkelig god betænkning, og det vil jeg gerne takke hende inderligt for.
Den fælles landbrugspolitik er indtil nu blevet finansieret via Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget. Det har været vanskeligt at forvalte fonden. Den er opdelt mellem to forskellige sektioner, hvor forskellige regler finder anvendelse. Som en del af en generel reform af landbrugspolitikken er det nu meningen, at der oprettes to separate fonde: en Europæisk Garantifond for Landbruget og en Europæisk Fond for Landbruget og Udvikling af Landdistrikter. Da det kun er meningen, at der skal være et forvaltnings- og efterprøvningssystem for begge fonde, bliver forvaltningen forenklet og mere effektiv. Vi ved trods alt, at den nuværende bureaukratiske og ineffektive forvaltningssystem synes at forværre situationen. 
For at sikre et fejlfrit budgetkontrolsystem foreslår Kommissionen at forlænge fristerne for inddrivelse af midler, som er fejlagtigt betalt af de forkerte årsager. Udvalget har dog forkortet fristerne igen. Personligt havde jeg foretrukket længere frister. Men da forordningens anvendelsesområde er meget stort og indeholder mange betydelige forbedringer, herunder med hensyn til budgetkontrol, er jeg villig til at godkende det samlede forslag. 
Mairead McGuinness (PPE-DE ).
   - Fru formand, vi ved, hvad dette handler om. Det er primært en teknisk forhandling. Jeg vil gerne lykønske ordføreren med hendes arbejde. Jeg formoder, at de tekniske detaljer i denne forhandling vil gå hen over hovedet på mange landbrugere. De har mere basale bekymringer.
Jeg vil gerne tage fat på spørgsmålet om tekniske detaljer. Det forekommer mig fornuftigt at forenkle vores forvaltning af fondene. Jeg har nogle bekymringer vedrørende indførelsen af et overbureaukratisk system, fordi det som et minimum vil kræve mere dokumentation fra medlemsstaternes side. Det er imidlertid en positiv udvikling, hvis det giver større gennemsigtighed og øget oplysningspligt i forhold til EU-borgerne i almindelighed. Jeg er dog altid bange for, at flere dokumenter ikke fører til øget gennemsigtighed. Jeg håber, at det gør det i dette tilfælde.
For at vende tilbage til spørgsmålet vedrørende landbrugerne, så ønsker de sig - specielt med den nye ordning med en enkelt betaling pr. bedrift - at modtage hurtig betaling af det, som de nu kalder "checken i posten", så den kommer til tiden og inden for deres produktionsår, fordi den udgør en meget stor andel af deres landbrugsindkomst. De er også bekymrede -hvilket jeg også ville være - over de ganske betydelige bøder, som medlemsstaterne kan pålægge dem for utilsigtede overtrædelser af bestemmelserne. Det må undgås.
Jeg vil gerne komme ind på det konkrete spørgsmål om udvikling af landdistrikter. Jeg ved, at kommissæren er en stærk tilhænger af udviklingen af landdistrikter, som han mener er fremtiden for landbrugspolitikken. Dette synspunkt deles af OECD. Problemet for EU er det, at vi har store planer vedrørende udvikling af landdistrikter, men at vi ikke har de fornødne midler til at finansiere dem. Det er et stort problem. Derfor skal vi, når vi diskuterer de finansielle overslag 2007-2013 huske på tidligere tiders forpligtelser over for landbrugerne i forhold til ordningen med en enkelt betaling pr. bedrift samt forpligtelserne vedrørende udvikling af landdistrikter, og vil skal sørge for at følge vores løfter op med penge.
Mariann Fischer Boel,
    Fru formand, jeg vil gerne takke fru Schierhuber og Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter for deres udmærkede samarbejde, som jeg sætter stor pris på. Jeg håber, at det bliver muligt at nå frem til et politisk kompromis om dette spørgsmål under Luxembourgs formandskab.
Med hensyn til udvikling af landdistrikter vil jeg gerne sige til fru McGuinness, at vi har en fælles vision. Det er landbrugets fremtid, og som jeg plejede at sige, er det også landbrugets livsforsikring.
Med hensyn til finansiering, vil der med Kommissionens forslag være omkring 100 milliarder euro til rådighed for den næste regnskabsperiode inklusive de modulerede midler. Jeg tror, at det er tilstrækkeligt. Det vil imidlertid bekymre mig, hvis de lande, der støtter 1 %, får succes under de igangværende diskussioner om den finansielle ramme, fordi vi så ikke vil have penge nok til at realisere vores vision om en fælles landdistriktudviklingspolitik. Jeg kan derfor kun opfordre dem, der virkelig går ind for denne politik, til at presse medlemsstaterne til at finansiere den i tilstrækkelig grad, så landdistriktudviklingspolitikken får en ordentlig fremtid.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 11.00.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er mundtlig forespørgsel (0-0069/2005 - B6-0240/2005) af Berès for Økonomi- og Valutaudvalget om uligheden for børsfusioner i EU og de europæiske finansmarkeders fremtidige struktur. 
Ieke van den Burg (PSE ),
   Fru formand, jeg vil undgå at gøre dette til en rent nederlandsk diskussion, og jeg vil tale på engelsk, så andre kan deltage direkte i denne interessante forhandling.
Muligheden for, at London Stock Exchange overtages af Deutsche Börse eller Euronext, har startet forhandlinger i Europa-Parlamentet om, hvorvidt en sådan overtagelse udelukkende kan vurderes på nationalt plan. I øjeblikket behandles to sager af Office of Fair Trading og The Competition Commission i Det Forenede Kongerige. Juridisk set kan overtagelsen af London Stock Exchange høre ind under den relevante medlemsstats konkurrencemyndigheder, da europæiske konkurrenceregler ikke finder anvendelse, så længe de nationale myndigheder skønner, at de relevante markeder er deres respektive medlemsstater, og omsætningen samtidig holder sig under de tærskler, for hvilke EU's konkurrenceregler finder anvendelse.
Ikke desto mindre har Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål stillet dette mundtlige spørgsmål til Kommissionen og bedt den om at spille en mere proaktiv rolle. Vi vil gerne have Kommissionen til at overveje de forskellige scenarier, der kan opstå, og vurdere deres potentielle betydning for konkurrencen på og prissætningen af noteringstjenester, handelstjenester, informationstjenester samt ikke mindst vigtige efterhandelstjenester, clearing og afregning.
Vi er opmærksomme på de grundige undersøgelser, der er foretaget af The Competition Commission i Det Forenede Kongerige efter forberedelse af det britiske Office of Fair Trading. Udgangspunktet for den vurdering er imidlertid primært eller måske udelukkende indvirkningen på det britiske marked, og det vil vi gerne have udvidet i Kommissionens vurdering.
De husker måske chokket i 2002-2003, da nogle handlende i nederlandske -aktier pressede Euronext Amsterdam til at sænke priserne og forbedre tjenesterne ved at søge efter et alternativt handelssted i form af Deutsche Börse og London Stock Exchange. Det viste, at konkurrence virkelig gør en forskel. Det karakteriserer den aktuelle situation med et åbent integreret europæisk marked med grænseoverskridende konkurrence. Spørgsmålet er, om forskellige scenarier øger denne konkurrence, eller om de tværtimod vil fremme monopoldannelser - situationer, hvor forudgående konkurrenceregulerende bestemmelser kunne være et mere hensigtsmæssigt svar.
Et andet beslægtet emne er aspektet vedrørende regulering og tilsyn. Fra det øjeblik, hvor historien om den mulige overtagelse af London Stock Exchange fandt vej til finansavisernes spalter, begyndte spekulationerne om, hvor den fusionerede enheds hovedsæde skulle ligge, og hvilken myndighed der ville få beføjelser til at føre tilsyn hermed. Der var tale om ren spekulation. Jeg hælder til den anskuelse, at der var hold i historierne om, at spørgsmålet om reguleringsordningen var et vigtigt emne i fusionsforhandlingerne. Hvem ved, måske har det været en del af grunden til oprøret imod Deutsche Börses ledende rolle, som De har så fine øgenavne for i Tyskland.
Som ordfører for efterfølgende betænkninger om tilsyn og handlingsplanen for finansielle tjenesteydelser tør jeg ikke udtrykke mine præferencer for den ene eller den anden reguleringsordning. Jeg er langt mere bekymret for, at der kan være ufrugtbar konkurrence mellem nationale ordninger i stedet for yderligere koordinering og samarbejde. Det er et af mine stærkeste argumenter for en tilsynsførende på fællesskabsniveau. I de betænkninger, jeg udarbejdede i Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål, og som blev vedtaget under det foregående plenarmøde, understreges det atter som en mulighed i den nærmeste fremtid.
En sådan tilsynsførende på fællesskabsniveau skulle gennemføre det europæiske regelsæt for handlingsplanen for finansielle tjenesteydelser, der er udviklet i de foregående år. Hvad angår den del af det finansielle marked, der allerede er overstatslig og opererer på tværs af grænser samt ofte på tværs af sektorer, er et af vores vigtigste budskaber at skabe reel konvergens i tilsynspraksis og dermed undgå tilsynsarbitrage og mulig konkurrence om andre etableringsfaktorer som f.eks. skatte- og omkostningsmæssige aspekter.
Derfor skal de mulige virkninger af Kommissionens ambitioner vedrørende integrationen af de finansielle markeder samt regulering og tilsyn af forskellige scenarier også være en del af den vurdering, vi beder om. I denne forbindelse vil jeg bede Dem om at rette opmærksomheden imod scenarier, hvor fusionsaktiviteter ikke udelukkende er begrænset til EU-lande. Man kan også forestille sig scenarier, hvor fondsbørsen i New York og en nydannet børs slår sig sammen med London Stock Exchange, eller hvor f.eks. Euronext og Deutsche Börse går sammen. Der kunne også være tale om opløsning i stedet for en yderligere overensstemmelse mellem europæiske love. Det skal De også tage højde for i Deres vurderinger og forventninger.
Det er beklageligt, at denne forhandling finder sted så sent, men jeg takker kommissærerne for Deres tilstedeværelse og ønsker hr. McCreevy, der skulle have været her, god bedring. Jeg håber selvfølgelig også, at vi kan fortsætte forhandlingen i udvalget.
Neelie Kroes,
    fru formand, Kommissionen takker det ærede medlem for hendes spørgsmål. Til trods for det sene tidspunkt er jeg meget glad for, at vi kan tale om dette meget vigtige emne.
Jeg skulle have startet med undskyldningerne fra min kollega hr. McCreevy. Han var meget ked af, at han ikke kunne være her i aften, men De kan være forvisset om, at hans tanker er hos os under forhandlingen.
Kommissionen er opmærksom på de igangværende projekter og diskussioner på dette område, og den følger nøje udviklingen. Som fru van den Burg allerede har sagt, er både den nationale og den paneuropæiske konsolidering og omstrukturering i denne sektor drevet af markedet.
En fusion mellem to eller tre af EU's fondsbørser vil nødvendigvis have en betydelig indvirkning på strukturen af markedet for handel og post-trading med EU-aktier. Kommissionen agter at bevare sin ledende rolle i kursen hen imod et integreret EU-marked for finansielle tjenesteydelser. Kommissionen begunstiger også den fælles indsats fra både markedskræfterne og de offentlige myndigheder for at sikre en retfærdig konkurrence mellem alle former for handel med værdipapirer inklusive udvekslinger på regulerede markeder samt nyere handelsanordninger som f.eks. multilaterale handelssystemer og internationaliseringen af ordrer i investeringsvirksomheder. 
Fusioner i denne sektor er underlagt det normale tilsyn fra de regeludstedende myndigheder og konkurrencemyndighederne. Med hensyn til anvendelsen af Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 - fusionsforordningen - samt konkurrencereglerne i almindelighed, vil Kommissionen gerne minde om, at de gælder i lige høj grad for alle industrielle sektorer. 
Kommissionen mener, at de aktuelle bestemmelser i fusionsforordningen giver mulighed for effektive og hensigtsmæssige evalueringsprocedurer. Vi har tillid til de nationale konkurrencemyndigheders evne til at foretage evalueringerne. Kommissionens tjenestegrene har kontakt med de pågældende konkurrencemyndigheder og har mødtes med en række interesserede parter inklusive de potentielle tilbudsgivere. Normalt vil man sige jo mere decentralisering, desto bedre, fordi de nationale konkurrencemyndigheder er meget kompetente. Derfor går jeg normalt ind for, at de nationale konkurrencemyndigheder skal gøre deres job. Der er megen kontakt og diskussion inden for netværket, så det er ikke et spørgsmål om, at de står alene, men om at gøre det sammen.
Det ærede medlem frygtede, at en fusion kan presse handelspriserne i vejret. Det er bestemt noget, som vi undersøger. Et af de centrale spørgsmål i konkurrencemyndighedernes undersøgelser er at sikre, at en fusioneret enhed omfatter mekanismer, der kan sikre en overholdelse af konkurrencereglerne - også på mellemlang og lang sigt.
Det er også bemærkelsesværdigt med den øgede konkurrence, der kan forventes som følge af direktivet om markeder for finansielle instrumenter, internationalisering og specielt multilaterale handelsfaciliteter og det faktum, at kapitalmarkederne i stigende grad er globale. Vi skal ikke glemme, at fusioner kan føre til øget innovation i form af de produkter og tjenester, der tilbydes investorerne. Kommissionen kan ikke indtage en holdning til en individuel selskabsbeslutning, der er truffet af børsen i New York og dens fremtidige strategier. Fru van den Burg kom ind på dette emne. I tilfælde af eventuelle fremtidige fusioner vil der gælde almindelige bestemmelser, og i den udstrækning, at der kan være reguleringsmæssige interesser, skal det håndteres af den amerikanske børskommission SEC. I denne forbindelse bemærker Kommissionen, at af de vigtige børser i Europa inklusive alle de parter, der er involveret i fusionsdiskussionerne vedrørende London Stock Exchange, allerede er opført som regulerede markeder i EU. I Europa har vi fundet metoder til at sikre, at lovgivningsmæssige funktioner holdes i en passende afstand fra børsens kommercielle interesser, og der er ingen grund til at antage, at det ikke vil være tilfældet på andre udviklede markeder.
Jeg vil gerne takke fru van den Burg for at have nævnt dette emne. Som det ærede medlem ved, har de britiske konkurrencemyndigheder (Office of Fair Trading) sendt sagerne til konkurrencekommissionen (the Competition Commission), hvilket svarer til det, vi vil kalde en fase II-undersøgelse på europæisk plan. De nationale konkurrencemyndigheder tager tydeligvis sagen meget alvorligt, og Kommissionen er sikker på, at de undersøger alle aspekter, der kan have en potentiel konkurrencemæssig betydning. Det illustreres - for at besvare fru van den Burgs spørgsmål - af spørgsmålene i deres oplæg.
Det vil selvfølgelig omfatte post-trading aktiviteter, hvilket udtrykkeligt nævnes i FTA's afgørelse i de sager, der er sendt til konkurrencekommissionen.
Jeg har kun ét punkt tilbage. De nævnte den nederlandske situation vedrørende -aktier, hvilket er noget, som vi begge er opmærksomme på. Efter min mening fungerede det ikke. Det var ikke vellykket. Det kunne imidlertid godt have fungeret. Der var et potentiale. Der er konkurrence. Det afhænger af markedet. Vi holder altid øje med sådanne situationer. Nogle gange lykkes de, og andre gange mislykkes de.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.

