Forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer - Gennemførelse af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud - Krav til medlemsstaternes budgetmæssige rammer - Budgetovervågning i euroområdet - Overvågning af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker - Gennemførelsesforanstaltninger for at korrigere uforholdsmæssigt store makroøkonomiske ubalancer i euroområdet (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende betænkninger:
af Ferreira for Økonomi- og Valutaudvalget om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer - C7-0301/2010 -
af Feio for Økonomi- og Valutaudvalget om forslag til Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 1467/97 om fremskyndelse af gennemførelse af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud -
af Ford for Økonomi- og Valutaudvalget om forslag til Rådets direktiv om krav til medlemsstaternes budgetrammer - 2010/0277(NLE)]
af Goulard for Økonomi- og Valutaudvalget om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om en effektiv håndhævelse af budgetovervågningen i euroområdet - C7-0298/2010 -
af Wortmann-Kool for Økonomi- og Valutaudvalget om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 1466/97 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker - C7-0300/2010 -, og
af Haglund for Økonomi- og Valutaudvalget om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om håndhævelsesforanstaltninger til at korrigere uforholdsmæssigt store makroøkonomiske ubalancer i euroområdet - C7-0299/2010 -.
Elisa Ferreira
Hr. formand! Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet har den holdning, at den del af pakken om økonomisk styring, der omhandler stabilitets- og vækstpagten, ikke er det svar, Europa har brug for under den nuværende strukturbetingede krise. I pakken reviderer man sandt nok stabilitets- og vækstpagten, men ændrer ikke ved essensen. Man reviderer den for at udvide kravene i den og gøre sanktionerne strengere.
Man burde i stedet antage, at pagten er umulig at overholde, hvis et lands økonomi ikke er i vækst og i særdeleshed, hvis der er tale om en krise. Den politiske dagsorden bør være fokuseret på disse spørgsmål. Vi burde drøfte, om ikke vi burde have en krisestyringspolitik og de dertil hørende instrumenter i euroområdet, og desuden om hvordan vi forhindrer den konstant divergerende udvikling i euroøkonomierne i at ødelægge den fælles valuta. Hvis vi ikke løser disse problemer, bliver pagten tåbelig, som der var en, der sagde. Der er imidlertid et spinkelt håb i pakken, nemlig det nye initiativ til at identificere og korrigere de makroøkonomiske ubalancer, der opstår især i eurozonen, før de bliver til uløselige problemer.
Parlamentet ønskede at få ansvar som medlovgiver, og det har til fulde levet op til dette ansvar. Den tekst, vi skal stemme om, afspejler en bred konsensus, som kun var mulig takket være den store arbejdsindsats og den kompromissøgende ånd, som alle har udvist. Jeg vil gerne som ordfører takke alle mine kolleger fra alle politiske grupper, i særdeleshed mine skyggeordførere, og jeg vil især nævne hr. Haglund, som jeg ligeledes har fungeret som skyggeordfører for.
Fasen med trepartsmøder var lang og hård, og den aftale, vi har indgået - som desværre ikke var en fuldstændig aftale - skyldtes det ungarske formandskab, som var repræsenteret af minister Kármán, Kommissionen, som var repræsenteret af kommissær Rehn, og alle vores partnere. Lad os sige tingene ligeud. At identificere makroøkonomiske ubalancer er en kompleks og fuldstændig ny proces. I stedet for blot at anvende sanktioner er det vigtigt at være i stand til at kunne foretage en identificering af risiciene, at finde ud af, om de skyldes medlemsstaten, eller om de er et resultat af eksterne påvirkninger, og komme med korrekte, rettidige og gennemførlige henstillinger.
Efter forhandlingsprocessen omfatter resultattavlen - dvs. det sæt af indikatorer, der er blevet vedtaget - ikke kun finansielle og nominelle indikatorer, men også indikatorer for realøkonomien. Vi stoler ligeledes på, at Kommissionen omhyggeligt vil respektere kompromiset i betragtning 6 a, som inddrager Parlamentet sammen med Rådet i fremtidige undersøgelsesprocesser. Fortolkningen vil desuden ikke foregå automatisk, men ske på hensigtsmæssig vis gennem dybtgående undersøgelser, hvilket er krævende for Kommissionen, men nødvendigt.
Kommissionens anbefalinger skal sikre, at der er overensstemmelse med alle andre strategiske dokumenter, men det pågældende land skal være hovedansvarlig for at foreslå, hvilke løsninger der skal gennemføres. Parlamentets øgede beføjelser, en højere grad af inddragelse af arbejdsmarkedets parter og respekt for ordninger omkring kollektive overenskomstforhandlinger bliver garanteret. Det er rimeligt at anvende sanktioner i tilfælde af manglende vilje til at samarbejde, men ikke på grund af landenes manglende evne til at nå målene. De bliver desuden gradueret, hvilket er et vigtigt aspekt. Vi ville have foretrukket at gøre sanktionerne mildere, men vi måtte gå med til dem, da de indgik i kompromiserne.
Før der kan nås til enighed, er der én grundlæggende hindring, nemlig erkendelsen af, at det i et indre marked, i et valutaområde, giver mening, at variationerne i resultattavlens indikatorer bør tages i betragtning, hvad enten de er positive eller negative, og at både underskud og overskud bør gøres til genstand for nøjere betragtning, selv om de selvfølgelig giver anledning til forskellige henstillinger. Vi er alle kommet langt - de enkelte parlamentsmedlemmer, de politiske grupper og institutionerne. En aftale om en afbalanceret tekst af høj kvalitet er i sigte. Jeg håber blot, at den kompromissøgende ånd, der har bragt os så langt, som vi er kommet på nuværende tidspunkt, vil føre os helt frem til en endelig aftale.
Diogo Feio
Hr. formand! Dette er endnu en etape i et enestående stykke arbejde, som vi har udført her i Parlamentet. I den anledning må jeg på det varmeste anerkende fru Wortmann-Kool, fru Goulard, hr. Haglund, fru Ferreira og fru Ford, som sammen med mig har været ordførere gennem hele forløbet med pakken om økonomisk styring. Jeg vil desuden rette en særlig tak til de forskellige skyggeordførere, der hjalp os med vores arbejde. Endelig vil jeg fremhæve det udmærkede stykke arbejde, der er blevet udført af Rådet på dette område, især af András Kármán, som arbejdede tæt sammen med os, samt kommissær Rehn, som ligeledes spillede en uvurderlig rolle i hele denne proces.
Det første nøgleord må være tiltro, sagt i en positiv ånd. Med denne pakke om økonomisk styring skal vi vise, at Europa kan. At det kan overvinde vanskelighederne og sikre sig mod fremtidige problemer. Derfor har jeg i høj grad tiltro til det, der skal ske i de kommende dage i forbindelse med lovgivningen omkring den økonomiske styring. I stabilitets- og vækstpagten, hvor jeg var ordfører for den korrigerende del, er det muligt at forbinde vækst med stabilitet og budgetdisciplin. Det er muligt at innovere i forbindelse med proceduren omkring den makroøkonomiske ubalance. Det er muligt at gå længere end til blot at have en sanktionsmekanisme, og derfor vil vedtagelse af den økonomiske styringspakke føre til mere Europa og et bedre Europa.
I forbindelse med den korrigerende del af stabilitets- og vækstpagten, f.eks., har vi med den økonomiske styringspakke fået en mere intelligent anvendelse af pagten, idet der sættes særlig fokus på gældskriteriet. Den har ført til indførelse af en gennemsnitssats for gældsreduktion, som skal gennemføres over tre år, samtidig med at der gives plads til fleksibilitet, når reglerne skal opfyldes. Vi har fået en mere detaljeret og hensigtsmæssig liste over relevante faktorer, som Kommissionen bør tage hensyn til i sin vurdering af de berørte landes finansielle situation, og der indføres en overgangsperiode på tre år for gennemførelse af gældskriteriet.
Der er ligeledes andre aspekter, jeg gerne vil fremhæve her, som vedrører andre betænkninger. Eftersom vi arbejdede sammen gennem hele forløbet, bliver jeg nødt til at nævne den vigtige indførelse af et europæisk semester i den forebyggende del og påpege, at den forebyggende del er af central betydning, og at sanktioner kun bør anvendes som det sidste trin i hele proceduren. Proceduren omfatter indførelse af symmetri i analysen af makroøkonomiske indikatorer, mulighed for, at Kommissionen gennemfører en undersøgelse omkring euroobligationer i slutningen af indeværende år, en integreret holdning om, at sanktioner er det sidste trin både i forbindelse med makroøkonomiske ubalancer og med stabilitets- og vækstpagten, samt spørgsmålet om at indføre omvendt kvalificeret flertal for afgørelser i Rådet. Alle disse skridt skyldes i høj grad Parlamentets rolle i processen.
Derfor kan vi nu sende et klart budskab til vores borgere. Budskabet er, at vi er i gang med at udforme en institutionel mekanisme til forebyggelse af fremtidige kriser. Europa vil være meget bedre rustet til eventuelle kriser med denne økonomiske styringspakke. Med den tager Europa et uhyre vigtigt skridt for således at sikre en sund vækst i vores økonomi.
Vicky Ford
Hr. formand! Jeg vil gerne begynde med at sige tak til Rådet. Vi kan alle se, at Europa og især eurozonen befinder sig i en følsom situation, hvilket har krævet, at de forskellige lande skulle arbejde sammen på en måde, der ikke tidligere er blevet set. Vi kan se, at der er et uopsætteligt behov for at forbedre konkurrenceevnen og genopbygge de offentlige finanser, således at de bliver bæredygtige.
I de seneste dage, uger og måneder har vi hele tiden set ministre fra medlemsstaterne mødes for at forsøge at hjælpe med at finde løsninger på de problemer, de hver især står over for. Dertil kommer, at jeg aldrig før har set et så stort ønske fra offentlighedens side om at få at vide, hvordan de offentlige midler bliver anvendt. Så lad mig først tale om det direktiv, jeg har arbejdet på.
I direktivet opstilles en række krav til regnskabsstatistikker, prognoser og budgetprocedurer. Lad os ikke glemme, at utilstrækkelig budgetplanlægning og ukorrekte oplysninger gjorde krisen værre.
Det er et rådsdirektiv, ikke en medlovgivende betænkning, og Rådet har drøftet dette meget indgående. Medlemsstaterne er selv blevet enige om, at de vil vedtage en tidshorisont på mindst tre år for den finanspolitiske planlægning for at kunne medtage alle niveauer i administrationen og alle offentlige midler i deres budgetprocedurer og sikre, at oplysninger om f.eks. eventualforpligtelser kommer frem. Regnskabs- og prognoseresultater vil blive genstand for en uafhængig evaluering.
Lad mig sige, at mange af medlemsstaterne allerede efterkommer store dele af dette direktiv, men en gennemførelse af disse få krav vil indføre disciplin og genskabe tilliden og er det første lille skridt hen mod igen at få stabilitet i de offentlige finanser.
Desuden er medlemsstaterne blevet enige om, at de hver især vil indføre deres egen lovgivning omkring finanspolitiske regler - ikke nødvendigvis gældsbremser med forbillede i den tyske forfatning - men skræddersyede regler i hvert enkelt land, hvormed det sikres, at de overholder deres forpligtelser i henhold til traktaten. Dette er ligeledes følsomt, fordi forskellige lande har forskellige forpligtelser i henhold til traktaten, og derfor gælder dette afsnit ikke for Det Forenede Kongerige.
Under forhandlingerne om den udvidede "six-pack" blev der stillet en række forslag til forbedring af dette rådsdirektiv, og mange af dem kom fra Den Europæiske Centralbank samt fra medlemmer her i Parlamentet. Rådet har arbejdet i god tro i forsøg på at forbedre direktivet, hvor det var hensigtsmæssigt, og forbedre gennemsigtigheden, men uden at træde på følsomme spørgsmål i forbindelse med de respektive nationale forfatninger.
Ganske kort om de andre direktiver. Jeg har under disse forhandlinger forsøgt at være konstruktiv med hensyn til at tillade især medlemmer af eurozonen at opstille de regler og sanktioner, de anser for nødvendige for at underbygge deres stabilitet. Jeg har ikke støttet kolleger, der mener, at løsningen udelukkende ligger i en styrkelse af Parlamentets rolle.
I løbet af weekenden og mandag aften forsøgte Rådet at tilbyde et endeliggyldigt kompromis om et uløst spørgsmål om stemmer i Rådet. Selv om dette efter min mening ikke er et meget vigtigt spørgsmål i min egen medlemsstat - da vi ikke har til hensigt at gå med i euroen, og de fastsatte bøder derfor ikke gælder os - er det et utrolig vanskeligt og omdiskuteret spørgsmål i mange lande, heriblandt dem, der agter at tilslutte sig euroen.
Det er nu, vi skal prøve at forstå hinandens problemer, men samtidig respektere hinandens forskelligheder. Tidligere på ugen advarede jeg kolleger om, at det ikke ville være ansvarlig opførsel af Parlamentet, hvis vi gik efter en direkte konfrontation mellem Parlamentet og Rådet i et spørgsmål, som jeg ikke mente, jeg ville være i stand til at forklare manden på gaden. Jeg mente helt afgjort, at det ville være uansvarligt.
Og Parlamentets holdning i dette spørgsmål støttes ikke af ret mange medlemmer i min gruppe. Jeg kan ikke støtte Parlamentets ændringer til Rådets tekst om de makroøkonomiske ubalancer, og jeg ønsker mig større klarhed i de kommende uger omkring holdningsforskellene mellem medlemsstater, der deltager i euroen og dem, der ikke deltager.
Sylvie Goulard
Hr. formand! Vi har haft utallige trepartsmøder, nogle af dem sent om natten, med andre medlemmer, Kommissionen og det ungarske formandskab. Jeg vil gerne indlede med at takke mine kolleger og vores modparter for det arbejde, vi har fuldført sammen.
Budskabet fra Økofinrådet er, at alle skal påtage sig deres ansvar. Min umiddelbare reaktion er at sige: "Ok, så lad os da for alvor påtage os vores del af ansvaret." Ikke med en stor fanfare, ikke for at kunne sige, at vi hurtigt nåede til enighed, men med de finansielle problemer i euroområdet og i EU for øje og i forsøg på at komme frem til nogle rigtige løsninger. Det var helt klart min gruppes motto under disse forhandlinger. Jeg tvivler på, at markederne og vores borgere vil være tilhængere af hurtige, men overfladiske løsninger.
Efter vores vurdering er der behov for væsentlige forbedringer. Jeg tror, vi allerede har nået en del af de mål, vi satte os. Lad mig minde Dem om, at vi ikke er de eneste med disse mål, idet Den Europæiske Centralbank ved adskillige lejligheder har opfordret Parlamentet til at styrke Kommissionens i forvejen modige forslag. Derfor har vi strammet reglerne. Det var et af vores ledende principper, ikke fordi vi ønsker at lave lovgivning, men fordi det at bryde fælles regler i et samfund, der er baseret på retsprincipper, bringer den fælles valuta i fare. Vi har indført sanktioner for svig. Dette er desværre en af de lektier, vi har måttet lære i euroens første år. Som fru Ford sagde, har vi også forsøgt at pålægge et minimum af orden i nationale budgetprocedurer, om ikke andet så for at kunne sammenligne praksis i de forskellige lande. Et bestemt punkt var særlig vigtigt for mig. Hvis vi ikke har andet at sige til vores borgere, end at vi har sikret en højere grad af automatik, som aviserne formulerer det, vil de sidde tilbage med det indtryk, at man har tændt for en mystisk maskine i Bruxelles, som vil slå dem over fingrene, så snart noget går galt.
Hvis vi ønsker strengere regler, skal de være mere intelligente, men vi har frem for alt behov for mere demokratisk debat og mere debat på tværs af grænserne. Derfor har vi foreslået - og jeg vil gerne takke alle de medlemmer, der har støttet op omkring dette - at oprette det, vi har kaldt en økonomisk dialog, som skal være proportionel. Der eksisterer ingen trussel mod de nationale forfatninger. Dette er helt enkelt et udtryk for vores ønske om mere debat især inden for euroområdet, men også i alle 27 EU-lande. Vi ønsker, at Parlamentet bliver et forum for denne gennemsigtige dialog mellem de europæiske institutioner og medlemsstaterne og i særdeleshed et sted, hvor medlemsstaterne kan give udtryk for deres problemer og forklare deres holdninger. Nogle lande halter bagefter, andre er længere fremme, nogle befinder sig ude på fløjene, andre har større befolkninger, og alt dette skal vi huske på. Det glæder mig at se, at hr. Habermas i denne uge i de tyske medier endnu en gang har understreget, at det er af afgørende betydning at styrke den demokratiske legitimitet. Jeg vil gerne sige til fru Ford, at vi ikke taler for at udvide vores beføjelser, vi beder om, at de folkevalgte får mulighed for at spille en større rolle og forsvare vælgernes interesser i Bruxelles.
Der er andre vigtige punkter, især omkring makroøkonomien. Efter min mening skal alle medlemsstater være genstand for en fælles overvågning. Symmetri er et vigtigt spørgsmål. Rådet burde forstå, hvad dette betyder, nemlig intelligent symmetri, der skelner mellem underskud og overskud, men dog stadig symmetri.
Lad mig slutte af med at nævne euroværdipapirer, som var noget af det, jeg forsvarede. Jeg vil gerne appellere til alle gruppeformændene og sige, at De ikke kan påstå, at De støtter euroværdipapirer for derefter at stemme imod dem. De kan hævde, at De ønsker mere, jeg ville også gerne være gået meget længere, men jeg værdsætter fuldt ud den indsats, kommissær Rehn er indstillet på at yde. Lad mig minde Dem om, at kommissæren selv fremsatte forslag i maj 2010 i overensstemmelse med Kommissionens lovgivningsmæssige initiativ. Vi ønsker at få disse forslag tilbage på rette spor.
Vi ønsker, at euroen nu omsider påtager sig rollen som verdensvaluta, vi ønsker et stort og smidigt marked, som kan reducere udgifterne til låntagning. Vi ønsker, at en del af denne låntagning - en begrænset mængde, selvfølgelig - skal deles på lang sigt ved at anvende et komplet markedsreguleringsinstrument. Jeg håber derfor, at der bliver flertal ved afstemningen i morgen, og at alle, der hævder, at de går ind for euroværdipapirer, vil drøfte spørgsmålet med åbent sind snarere end med udgangspunkt i ideologiske fordomme.
Corien Wortmann-Kool
Hr. formand! Hvis der er noget, der står klart, er det, at Europa behøver et solidt grundlag for at forhindre en ny eurokrise i fremtiden og sikre bæredygtig økonomisk vækst. Vores gruppe, Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater), er tilfreds med de resultater, vi indtil videre har opnået i lovgivningspakken om økonomisk styring. Jeg vil gerne takke alle medlemmer, ordførere, skyggeordførere, medarbejdere, personale og andre for de mange timer, vi har tilbragt sammen for at nå hertil, for Parlamentet har under udøvelsen af sine beføjelser indtaget en stærk og ambitiøs holdning. Jeg vil gerne takke det ungarske formandskab og i særdeleshed András Kármán for hans bestræbelser på at forene Rådets og Parlamentets synspunkter. De har helt afgjort personligt gjort det muligt for os at nå til 98 % enighed til dels med hjælp og støtte fra kommissær Rehn og hans medarbejderstab. Der er opnået et glimrende resultat, men det var ikke nemt.
I morgen skal vi stemme om betænkningerne. Min gruppe er fast besluttet på at bygge videre på den betydelige grad af enighed, vi har opnået. Jeg håber, at vi vil kunne overvinde de sidste modsætninger i løbet af de næste få uger, således at vi kan nå til en endelig aftale inden sommeren. Dette er meget vigtigt, da min gruppe stræber efter en endelig afstemning i plenum i juli.
Uroen på de finansielle markeder fortsætter, og det haster med at finde en løsning på gældskrisen i adskillige lande. Det er imidlertid lige så vigtigt - og heri ligger vores opgave som medlovgiver - at Europa viser sig som en stålsat beslutningstager ved at oprette en ambitiøs stabilitetspagt og økonomisk styring. Det er afgørende for at genskabe tilliden til euroen, at vi når til en beslutning før sommeren, i betragtning af at stabilitets- og vækstpagten blev brudt så tidligt som i 2003. I stedet for at bestemmelserne blev gennemtvunget, blev de simpelthen liberaliseret, og nu er det nødvendigt at sætte en stopper for dette. Det handler om troværdig lovgivning ikke om forhandlinger mellem medlemsstater ude i kulisserne med det formål at undgå sanktioner. Hvis medlemsstaterne ikke træffer virkningsfulde foranstaltninger, således at de kan opfylde deres forpligtelser og nedbringe deres underskud - og man skal huske på, at det handler om forpligtelser, som de har påtaget sig frivilligt - skal beslutningstagningen gøres mere effektiv. Dette er grunden til, at Parlamentet har foreslået en procedure med omvendt afstemning.
Lad os se i øjnene, at den magiske formel fra vores kolleger på venstrefløjen, den gyldne regel, ikke leverer løsningen. Desværre vokser pengene ikke på træerne, og det er slut med lette løsninger og smertefrie valg. Derfor ønsker PPE-Gruppen bæredygtige offentlige finanser og opfordrer til, at budgetunderskud på 5 eller 6 % ikke bliver tilladt. Den gældsbyrde - som vi med smerte må erkende, vi står over for - står i vejen for økonomisk vækst ikke blot her i Europa, men også i USA.
Vi har brug for et solidt grundlag, og derfor glæder det mig, at Rådet vil anvende den præventive del af forslagene navnlig til at sikre, at medlemsstaterne styrker deres eget nationale ansvar og inddrager deres nationale parlamenter i processen, sørger for klare tidsfrister, procedurer og inspektionsbesøg, flere offentlige rapporter, gruppepres og offentlige høringer her i Parlamentet snarere end i Rådet. Det europæiske halvår er helt klart et vigtigt resultat, da vi ønsker arbejdspladser og vækst.
Vi står over for en vigtig og historisk dag. I morgen vil vi her i Parlamentet være klar til at påtage os vores ansvar. Jeg ser, at Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet og Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance ønsker at putte grus i maskineriet. Det lader til, at de kun ønsker at arbejde i en kompromissøgende ånd, når det drejer sig om deres egne betænkninger. Det kalder jeg ikke en kompromissøgende ånd. Jeg vil gerne opfordre alle medlemmer, som anser bæredygtige offentlige finanser for vigtige, til at støtte de seks betænkninger i morgen. De er ikke det endelige resultat, for i morgen tager vi det næste skridt hen imod at høre Rådet om, hvordan vi overvinder de sidste forhindringer på vores vej mod - forhåbentlig - en aftale i juli.
Carl Haglund
Hr. formand! Jeg tror, at de begivenheder, vi har kunnet følge i denne uge, både i Rådet og i de lande, der kæmper med alvorlige økonomiske problemer, endnu en gang viser os, hvorfor den pakke, vi drøfter nu, er så vigtig. Hvis vi ikke formår at gøre fremskridt i disse sager, vil problemerne højst sandsynligt fortsætte snarere end løse sig. Jeg tror også, at det er vigtigt at huske på det, der skete i 2005, da vi burde havde handlet og demonstreret, at det ikke er i orden at omgå fordelingsbestemmelserne. Det gjorde vi ikke dengang, vi ændrede bestemmelserne i stedet. Nu er det på tide at rette op på dette.
Denne pakke er vigtigt. Jeg vil gerne rette en stor tak til mine kolleger. Vi arbejdede intenst sammen. Som det er blevet sagt mange gange, er vi meget tæt på at nå målet, men samtidig er det vigtigt, at afstemningen går godt i dag og i juli. Jeg vil ligeledes takke hr. Kármán fra det ungarske formandskab, som har gjort et storartet stykke arbejde. Det sætter vi virkelig stor pris på. Som jeg sagde, vil jeg også takke mine kolleger og især fru Ferreira. Vi har gjort et godt stykke arbejde med at skabe en makroøkonomisk overvågning, som er et nyt tiltag, der supplerer det arbejde, der er gjort for at holde den fælles valuta oven vande. Det er noget, Europa har brug for.
Med hensyn til år 2005 kræver Parlamentet stadig, at vi finder en løsning i forbindelse med det, vi kalder afstemning med omvendt kvalificeret flertal. Og hvorfor nu det? Fordi vi mener, at de nødvendige beslutninger ikke bliver taget, hvis vi ikke har et tilstrækkelig automatisk beslutningstagningssystem i Rådet. Vi har ikke råd til at lade dette fortsætte. Her har vi stadig et uløst spørgsmål, men jeg håber, at Rådet vil være i stand til at føre en alvorlig debat om, hvad det her egentlig handler om. Det Europæiske Råd mødes på torsdag og fredag. Der må ikke ske det, at man af prestigemæssige årsager undlader at træffe beslutning om noget, som, alle ved, er nødvendigt. Det må heller ikke være sådan, at visse større medlemslande tror, at de på forhånd kan blive enige om bestemte sager, der således kan betragtes som afgjort. Rådet skal træffe reelle beslutninger, og lovgivningen skal besluttes i samråd med Parlamentet. Rådet har nu mulighed for at træffe fornuftige beslutninger, og jeg er sikker på, at Parlamentet kan medvirke til at træffe de rigtige beslutninger.
Med hensyn til den makroøkonomiske del vil jeg først understrege, at takket være det arbejde, vi har udført i Parlamentet, har vi et forslag, som vi har opnået enighed om med Rådet, og som både er tilstrækkelig gennemsigtigt og også indeholder en løsning, der er tilstrækkelig automatisk. Jeg tror, at denne løsning betyder, at vi også vil være i stand til at føle os trygge fremover, når det gælder eurosamarbejdet og muligheden for at rette op på den slags økonomiske problemer i et enkelt land, som ellers kunne resultere i, at hele euroområdet ville komme i fare. Jeg mener, det er godt, at vi i vores betænkning skaber et system til håndtering af lande, der undlader at opfylde deres forpligtelser, med andre ord, et krav om straks at rette op på problemerne. Første gang et løfte bliver brudt, bliver landet tvunget til at betale en rentebærende deponering, som vi har kaldt det. Det her er nødvendigt. Vi kan ikke sende et signal om, at det ikke får nogen konsekvenser, hvis et land undlader at gøre noget bestemt, som det har lovet at gøre. Desværre var det sådan, det oprindelige forslag så ud. Det glæder mig, at det lykkedes os at rette op på det. Det er et principielt vigtigt spørgsmål. Samtidig har vi også grebet ind over for problemet med svig, hvor andre lande bliver ført bag lyset. Dette er også ekstremt vigtigt. Jeg synes, at Parlamentet her har gjort et godt stykke arbejde.
Som flere talere har konstateret, er det en meget vigtig afstemning, der skal gennemføres i morgen, og jeg tror, at den vil gå godt. Jeg håber, at Det Europæiske Råd kan afholde en seriøs drøftelse i slutningen af denne uge eller i løbet af den kommende uge om, hvad vi kan gøre for at nå til en afgørelse. Vi vil gøre det samme i Parlamentet. Så får vi den lovgivning, Europa har så hårdt brug for. Det er af afgørende betydning, hvis vi fortsat skal kunne have en fælles valuta.
András Kármán
Hr. formand! Før jeg går i detaljer med emnet, vil jeg gerne give udtryk for min oprigtige påskønnelse af formanden for Økonomi- og Valutaudvalget, ordførerne, skyggeordførerne og alle repræsentanter for de politiske grupper, som deltog aktivt i processen, idet jeg takker for alle de værdifulde bidrag. Jeg vil ligeledes takke Kommissionen og kommissæren selv for deres indsats for at fremme drøftelserne ikke kun under trepartsmøderne her i Parlamentet, men også i Rådet.
De seks lovgivningsmæssige tekster om økonomisk styring har stået øverst på det ungarske formandskabs dagsorden. Jeg skal understrege, at det ikke udelukkende var formandskabets beslutning at give dette højeste prioritet. Kommissionens initiativ er også blevet støttet af de 27 medlemsstaters stats- og regeringsoverhoveder. Hvis vi ønsker at opbygge en stærkere euro, er denne styringspakke en afgørende byggesten i den proces.
Verdensøkonomien, herunder Europas, har oplevet den værste krise siden den store depression, og vi har været nødsaget til at drage de nødvendige konklusioner. Vi bliver nødt til at indse, at chokket vil få langvarig indvirkning, med mindre vi fjerner de grundlæggende årsager til krisen. En stor del af det, vi skal lære heraf, bliver taget op i de seks forslag til retsakter, som Kommissionen fremlagde i september sidste år. Der bliver lagt større vægt på forebyggelse for at undgå at skulle ty til skadelige procykliske politikker i økonomisk dårlige tider.
Indtil nu har stabilitets- og vækstpagten været koncentreret om underskud, men dette har ikke forhindret en stor gældsopbyggelse, derfor vil der fra nu af være større fokus på gældskriterierne. Erfaringerne viser, at procedurerne ikke har været tilstrækkelig strenge og automatiske. Derfor tager vi nu også fat på disse spørgsmål for således at styrke pagtens troværdighed. Vi har ligeledes erkendt, at samordning af finanspolitikker gennem stabilitets- og vækstpagten kan være utilstrækkeligt i en union med fælles valuta, og derfor er vi blevet enige om at indføre en ny mekanisme til håndtering af makroøkonomiske ubalancer, der vil blive behandlet som finanspolitiske ubalancer.
For i højere grad at kunne opfylde kravene i traktaten i medlemsstaternes nationale procedurer er vi nu i færd med at vedtage bestemmelser, der forbedrer kvaliteten af de nationale budgetrammer.
Jeg har tillid til, at Parlamentet og Rådet har samme mål, nemlig at styrke den økonomiske styring i EU og i euroområdet, at forebygge lignende kriser i fremtiden og opbygge et stærkere grundlag for økonomisk styring i euroområdet og i EU som helhed.
Efter en række intensive trepartsmøder med ordførerne og drøftelser i Rådet, ændrede Rådet i mandags sin generelle fremgangsmåde. Resultatet af denne proces blev meddelt Parlamentet i en skrivelse, der blev afsendt næste dag, den 21. juni. Jeg er enig i det synspunkt, at teksten er blevet betydelig forbedret under trepartsmøderne, og at pakken er blevet styrket og mere sammenhængende. Det drejer sig her især om en større gennemsigtighed og ansvarlighed og en mere stringent og automatisk anvendelse af procedurerne.
Som det første vil jeg nævne hovedelementerne vedrørende gennemsigtighed og ansvarlighed. Vi skal beskrive det europæiske halvår i retsakten, herunder Parlamentets vidtstrakte inddragelse i processen. Vi har tilføjet bestemmelser, der beskriver processen omkring den økonomiske dialog mellem de europæiske institutioner, herunder Parlamentet, Rådet og de enkelte medlemsstater. Parlamentet bør involveres på lige fod med Rådet ved etablering af resultattavlen med indikatorer og fastlæggelse af dens funktionsmåde som en varslingsmekanisme til forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer. Med hensyn til forvaltningsperioden og overvågningsproceduren respekterer vi fuldt ud den rolle, som relevante nationale interessehavere, herunder arbejdsmarkedets parter, spiller.
For det andet vil jeg vende mig mod spørgsmålet vedrørende en mere stringent og automatisk anvendelse af procedurerne og i den forbindelse nævne indførelse af en yderligere sanktion, nemlig en forpligtelse for medlemsstater, der er omfattet af proceduren, til i forbindelse med uforholdsmæssigt store ubalancer at deponere et rentebærende beløb. Dette har været det manglende led i procedurerne, og det fuldender proceduren på en meget logisk måde i lighed med det, der gælder i forbindelse med budgetovervågning. Der er på Parlamentets initiativ ligeledes indføjet en supplerende bod for medlemsstater, der forfalsker deres finanspolitiske statistikker. Anvendelsen af omvendt beslutningstagning med kvalificeret flertal udvides til at gælde ved henstilling om forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer. Desuden fastlægger vi i den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten bestemmelser om revision af udvidelsen af den omvendte beslutningstagning med kvalificeret flertal. Samtidig vil den allerede eksisterende "overhold eller forklar"procedure blive forbedret. Vedrørende beslutninger om medarbejderne under stabilitets- og vækstpagten forventes det, at Rådet følger Kommissionens henstillinger og forslag eller forklarer sine holdninger offentligt.
Formandskabet mener, at det kompromis, der er kommet i stand under trepartsmøderne, er udtryk for et godt, afbalanceret og bredt tiltag. Vi mener, at alle partier har stor interesse i at få en aftale i stand hurtigst muligt. Jeg beklager, at det forslag, der er fremlagt på plenarmødet, er ændret i forhold til det kompromis, vi nåede frem til efter en række forhandlingsrunder, og ikke tager hensyn til Rådets endelige tilbud om et kompromis. Til gengæld glæder jeg mig over den forsigtige tilgang, De har anlagt, idet Parlamentet stadig holder muligheden åben for at nå til en aftale ved første behandling i løbet af kort tid. Det er på høje tid, at Europa forener kræfterne, og at unionen viser sig parat til at leve op til forventningerne. Alle markederne og investorerne holder øje med situationen for at se, om vi kan levere varen eller ej. En hurtig og rettidig vedtagelse af pakken er af stor betydning for os alle.
Olli Rehn
Hr. formand, ærede medlemmer! Lad mig først rette en tak til formanden for Økonomi- og Valutaudvalget, Sharon Bowles, ordførerne Corien Wortmann-Kool, Elisa Ferreira, Vicky Ford, Sylvie Goulard, Diogo Feio og Carl Haglund, såvel som skyggeordførerne, som alle spillede en vigtig rolle i forhandlingerne. De har alle repræsenteret Parlamentet på udmærket vis.
Jeg sætter ligeledes stor pris på den fremtrædende rolle, som statssekretær András Kármán spillede, som med stor dygtighed og beslutsomhed repræsenterede det ungarske formandskab. Og jeg må sige, at jeg er meget stolt af mit hold i Kommissionen, og jeg vil takke dem, når vi har nået vores mål med Deres hjælp, selvfølgelig.
Jeg glæder mig over de tekster, De har udfærdiget. Parlamentets forhandlere har i løbet af trepartsmøderne forbedret Kommissionens forslag på mange vigtige punkter. Og De har opnået en hel del vigtige forbedringer fra Rådets side.
Kommissionen støtter de tekster, De skal til at stemme om, og vi bifalder og er enige i alle Deres ændringsforslag. Som vi ved, godkender Rådet næsten alle af dem. Men dog med visse undtagelser, som udgør noget af en udfordring - lad mig vende tilbage til det lidt senere.
Der er ikke tid til at nævne alt, hvad Parlamentet opnåede under disse forhandlinger, men min stab har udfærdiget en sammenfattende liste til mig med ikke mindre end 50 større forbedringer, som De har opnået.
De har f.eks. gjort det europæiske halvår til lov, De har iværksat en struktureret økonomisk dialog, som sørger for, at Parlamentet får en fremtrædende rolle gennem hele det europæiske halvår. De har opnået mulighed for detaljerede drøftelser af landespecifikke situationer i alle vigtige beslutningsfaser i den politiske cyklus, herunder bekræftelse af Parlamentets ret til at indlede en dialog med de enkelte medlemsstater. Inden for alle dele af lovgivningen har De sikret en bedre informationsstrøm til Parlamentet og større gennemsigtighed. De har fået tilsagn fra Kommissionen om, at den vil foretage en undersøgelse af euro-værdipapirer inden for seks måneder fra denne lovgivnings ikrafttrædelse. Den vil blive ledsaget af en erklæring fra Kommissionen, hvis indhold De har set, med oplysninger om rækkevidden af denne rapport. Kommissionen vil desuden i denne erklæring forpligte sig til at genoverveje den mellemstatslige karakter af den europæiske stabilitetsmekanisme inden midten af 2014.
De har opnået omvendt beslutningstagning med kvalificeret flertal i en række vigtige sager - for at forbedre automatikken i beslutningsprocessen - og gjort den til det normale i den forebyggende del af pagten, hvor 24 ud af 27 medlemsstater desværre nu befinder sig. De har ligeledes sikret Parlamentet en afgørende rolle i forbindelse med resultattavlen, som har til formål at konstatere eventuelle makroøkonomiske ubalancer, og De har fået indføjet sikre garantier omkring den sociale dialog, respekt for national praksis i forbindelse med kollektive aftaler, løndannelse og arbejdsmarkedets parters rolle, hvilket vi fuldt ud støtter.
Der bliver tale om alvorlige bøder for statistisk svig, og de nationale statistiske myndigheders uafhængighed sikres. De har indført tidligere sanktioner i proceduren omkring uforholdsmæssigt store ubalancer. Og jeg kunne blive ved.
Ved Deres første lovgivningsmæssige møde med Økofin som medlovgiver inden for den økonomiske politik nåede De næsten alle vigtige mål. Dette er et vældig godt resultat for Parlamentet og for Europa.
Med hensyn til euro-værdipapirer i forbindelse med denne pakke vil jeg blot bekræfte det, jeg sagde ved trepartsmødet den 15. juni. Kommissionen agter at forelægge Parlamentet og Rådet en rapport om indførelse af et system for fælles udstedelse af europæiske obligationer, eller euro-værdipapirer, med solidarisk hæftelse i henhold til artikel 8a, stk. 5, i forordningen om håndhævelse af budgetovervågningen i euroområdet og inden for seks måneder efter denne forordnings ikrafttrædelse. Disse euro-værdipapirer skal sigte mod at styrke den finanspolitiske disciplin og desuden tilføre stabilitet gennem markederne samt sikre, idet der drages nytte af den øgede likviditet, at de bedst vurderede medlemsstater ikke kommer til at lide under højere renter. Denne rapport vil, hvis det bliver relevant, være ledsaget af lovgivningsmæssige forslag.
Med andre ord vil en sådan rapport om euro-værdipapirer efter vores mening gå hånd i hånd med og kun give mening sammen med den kommende styrkelse af økonomisk styring i henhold til den pakke, der nu er under overvejelse.
Lad mig sige nogle få ord om den næste fase. Jeg er bekymret. Hvis man ikke når til enighed om pakken, skal hverken Rådet eller Parlamentet tro, at de kan slippe af sted med at skyde ansvaret over til den anden. Det vil ikke fungere. Dem, der betragter beslutningstagningsprocessen udefra, er ikke interesseret i de små detaljer. Hvis det ikke lykkes for os - og jeg siger os og mener sandelig os alle - vil de simpelthen sige, at Europa fejlede. Europa ville fejle, og folks tillid til, at Europa er i stand til at finde løsninger på de konkrete problemer, ville i den grad blive mindsket.
Endvidere skal ingen af de to institutioner blot for et øjeblik tro, at de - hverken af taktiske eller andre vigtige årsager - vil kunne få en bedre aftale i stand ved andenbehandlingen. Formandskabet har været meget dygtigt til at hive kompromiser ud af Rådet, som højst sandsynligt ikke vil komme på bordet igen, hvis man ikke opnår enighed ved førstebehandlingen.
Faktisk er der kun ét åbent spørgsmål tilbage, nemlig rækkevidden af den omvendte beslutningstagning med kvalificeret flertal. Jeg tror at alle her er klar over, hvor stor en indsats vi har gjort på dette område. Kommissionen støtter omvendt beslutningstagning med kvalificeret flertal. Det samme gør ECB og en række medlemsstater, men ikke dem alle og ikke alle steder. Rådet har allerede godkendt omvendt beslutningstagning med kvalificeret flertal i fem ud af seks beslutninger, hvor det er juridisk muligt. Med hensyn til den sidste hersker der uenighed mellem Parlamentet og Rådet. Efter min mening kan og skal der findes en løsning. Derfor vil jeg indtrængende bede Dem om at finde en konstruktiv løsning på dette sidste spørgsmål i løbet af den næste få dage, og jeg vil ligeledes bede Rådet om at gøre en konstruktiv indsats i den forbindelse.
Jeg kan forsikre Dem om, at Kommissionen vil arbejde på sagen indtil sidste minut, indtil sidste sekund, for at finde en tilfredsstillende løsning. Det er simpelthen alt for vigtigt at opnå en styrket økonomisk styring i Europa til, at vi kan fejle i dette det sidste tilbageværende spørgsmål.
Lad os huske på, at Rådet skal til at underskrive traktaten om den europæiske stabilitetsmekanisme (ESM), som fokuserer på korrektion. Men den europæiske stabilitetsmekanisme vil blot supplere de nye rammer for en forstærket økonomisk overvågning, som fokuserer på forebyggelse og har størst betydning, fordi den i betydelig grad vil mindske muligheden for, at der opstår lignende kriser i fremtiden.
Lad mig slutte med et simpelt budskab. Hvis der ikke indgås en aftale i indeværende uge og ikke finder nogen afstemning sted senest i juli, vil det være meget dårligt for Europa og for de europæiske borgere. Og det vil kun føre til frustration, bitterhed og et dårligere resultat for alle, hvis vi bliver nødt til at vende tilbage til disse tekster igen i september.
De er blevet enige om 99,9 % af indholdet. Derfor beder jeg nu begge parter om at gå det sidste lille stykke, der mangler for at indgå en aftale med hinanden. Det er yderst vigtigt, da denne pakke virkelig er hjørnestenen i vores reaktion på den krise, vi stadig befinder os i. Det er helt afgørende for EU's troværdighed, at denne pakke bliver vedtaget før sommerferien, således at vi kan komme videre og få den effektivt iværksat.
Pervenche Berès
ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender. - (FR) Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil gerne udtale mig om tre punkter på vegne af Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender.
Det første drejer sig om, at vi skal sikre, når vi vedtager denne pakke om økonomisk styring, at der tages hensyn til hele Lissabontraktaten. At tage hensyn til mål vedrørende fremme af et højt beskæftigelsesniveau, at sikre passende sociale sikringsordninger og bekæmpelse af social udstødelse er ifølge traktaten et tværgående sigte, som også gælder for denne pakke om økonomisk styring. Hvis jeg må være så fri, så får jeg af og til det indtryk, at dette mål er blevet henvist til en andenplads på prioriteringslisten.
Derfor var Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender opsat på, at hele pakken skulle baseres ikke blot på artikel 121 i traktaten, som handler om samordningen af økonomiske politikker, men også på artikel 148, som handler om beskæftigelsespolitik med hensyn til samordning mellem medlemsstaternes ansvarsområder og det europæiske plan. Derfor mener jeg også, at den rolle, som Rådet (beskæftigelse, socialpolitik, sundhed og forbrugerpolitik) spiller, på det kraftigste skal sikres og sidestilles med Økofinrådets rolle.
For hvis - og dette bringer mig frem til mit andet punkt - vores eneste mål med revideringen af stabilitets- og vækstpagten er den form for styring, der vil tilfredsstille kreditvurderingsinstitutterne, vil vi gå glip af en vigtig mulighed i hele vores økonomiske og monetære unions historie. Det er et historisk øjeblik i dag, hvor vi opfordres til at tage et større overblik og se nøje på formålet med oprettelsen af denne økonomiske styring.
Selvfølgelig er vi nødt til at reducere gælden, men vi er også nødt til at sikre, at den økonomiske styring medvirker til at sikre, at Europa 2020-strategien bliver en succes. Med hensyn til dette mener vi, at man kunne have anvendt andre løsningsmodeller. Hr. kommissær, hvorfor er det kun udgifter til pensioner, der får særbehandling i Deres vurdering af medlemsstaternes budgetmål på mellemlang sigt? Hvorfor kan investeringer i fremtiden i form af udgifter til uddannelsessystemet ikke få en lignende særbehandling, eller de udgifter, der er nødvendige til at bekæmpe social udstødelse, som er et mål, De har opstillet, og som vi lod indgå i Europa 2020-strategien? Hvorfor gælder disse mål og denne strategi ikke også for forskning og udvikling af infrastrukturen?
Mit tredje punkt handler om, hvordan makroøkonomisk overvågning skal udføres. Vi anser den for at være et vigtigt resultat af denne pakke, men det betyder, at der skal være symmetri i anvendelsen af den. Endelig er der et grundlæggende spørgsmål på spil for os her i Parlamentet. Fru Ford kaldte det en magtkamp. Det er ikke en magtkamp, det er et spørgsmål om demokrati. Hvis vi ønsker, at der skal være økonomisk styring, skal der være et sted, hvor den offentlige debat kan foregå, og hvor der udøves europæisk demokrati, hvis denne europæiske økonomiske politik skal kunne fungere. I den forbindelse er jeg nødt til at sige, at det efter min mening ikke er den rette løsning, hvis De sammen med Rådet afviser at lade Parlamentet deltage i oprettelse af makroøkonomiske indikatorer gennem delegerede retsakter.
Sari Essayah
for David Casa, ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender - (EN) Hr. formand! Hr. Casa har bedt mig om at tale på hans vegne, da han ikke kunne være til stede på dette tidspunkt.
Ordførerne for den såkaldte "six-pack" har taget hensyn til mange af ændringsforslagene fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender. Vi sender et signal om, at et samfund kun kan have en sund økonomi, hvis dets medlemmer er i stand til at bidrage fuldt ud til dets udvikling. En sund økonomi er grundlaget for en høj beskæftigelsesgrad og sociale politikker, og omvendt er en høj beskæftigelsesgrad og sociale politikker forudsætningen for en sund økonomi. De medlemsstater, der havde de mest fornuftige finanspolitikker og vækststrategier, er dem, der nu klarer sig bedst. Dette er beviset på, at finanspolitisk stabilitet fører til vækst og beskæftigelse.
Vi er nødt til at respektere reglerne i stabilitets- og vækstpagten. Det er af afgørende betydning for at opnå vækst og arbejdspladser og for at forhindre, at gældsbyrden bliver givet videre til vores børn og de kommende generationer. Vi bliver nødt til at forstå, at hver eneste euro, der anvendes til at betale renter på den offentlige gæld, ikke bliver anvendt til investering i uddannelse, social sikkerhed og andre områder, som sørger for de nødvendige betingelser for god udvikling af økonomien og for befolkningens velbefindende. Derfor er det afgørende, at medlemsstaternes gæld bliver nedbragt så hurtigt som muligt.
Herbert Dorfmann
Hr. formand, mine damer og herrer! Der er utvivlsomt mange årsager til den økonomiske situation, vi befinder os i lige nu i euroområdet og i hele EU, men der er navnlig to, der springer i øjnene. For det første var vi i bund og grund alt for længe om at indse, hvor Europa var på vej hen. Da vi så for det andet endelig indså det, nægtede især Rådet længe at iværksætte de nødvendige foranstaltninger - som faktisk er angivet i stabilitets- og vækstpagten - eller pålægge de nødvendige sanktioner. For at sige det ligeud, så undlod det at trække i udløsersnoren.
Den nye forordning om økonomisk overvågning bør tage fat på disse to problemer. For det første bør det fuldstændig nye system deri gøre det muligt for os at opdage makroøkonomiske ubalancer på et tidligt stadie, og for det andet bør vi derefter kunne reagere hurtigt. Vi har udviklet en god resultattavle, selv om det krævede lange drøftelser. Jeg vil gerne takke ordføreren, fru Ferreira, for det positive samarbejde i den forbindelse.
Vi skal sikre, at der straks træffes foranstaltninger til at imødegå ubalancer. Det er præcis derfor, det i den forbindelse er nødvendigt at udvikle en mekanisme, der ikke kan blive torpederet politisk. Det er derfor, det er så vigtigt og grundlæggende for Parlamentet, at der anvendes omvendt beslutningstagning med kvalificeret flertal.
Hvis vi ønsker en effektiv gennemførelse af dette instrument, indebærer det naturligvis en overførsel af beføjelser fra de nationale hovedstæder til Bruxelles. Det er højst sandsynligt nødvendigt under alle omstændigheder i en økonomisk og monetær union. Først når Europas borgere ser, at vi nu handler effektivt, at vi har lært af vores tidligere fejl, vil vi kunne genvinde den tillid, vi på nuværende tidspunkt har sat over styr.
Jeg kan forsikre Dem om, at min gruppe vil støtte fru Ferreiras betænkning i morgen.
Stephen Hughes
Hr. formand! De vil ikke kunne finde mange medlemmer her i salen, som ikke er enige i, at det er nødvendigt at få gæld og underskud bragt ned på et fornuftigt niveau i løbet af de kommende år. Min gruppe har helt sikkert den holdning, at vi er nødt til det.
Det handler ikke om politisk konfrontation mellem finanspolitisk dydige og finanspolitisk uansvarlige parlamentsmedlemmer. Opdelingen mellem Dem og os og mellem progressive og konservative her i Parlamentet handler om, hvordan vi igen får sunde offentlige finanser, med hvilke omkostninger økonomisk og socialt og med hvilken omkostning for Europas evne til i fremtiden at kunne konkurrere på et globalt marked. De holder fast i den opfattelse, hr. kommissær, at der ikke er noget alternativ til Deres dagsorden, som kun handler om stramninger. Det, mener vi, er helt forkert. Efter vores mening udgør de fremgangsmåder, som De og det højreorienterede flertal i Rådet foreslår, den største trussel mod fremtiden for selve den europæiske idé, fordi de er ødelæggende for opfattelsen af at tilhøre et fællesskab, opfattelsen af solidaritet og samhørighed.
Det store flertal af de millioner, der har mistet deres job under denne krise, er stadig uden arbejde. Hvad er budskabet fra Rådet og Kommissionen til dem? Eller til de millioner, hvis arbejdspladser er i fare, og som lever i fattigdom? Hvad er budskabet til de hundredvis af millioner af mennesker, der må bøde for nedskæringer i offentlige ydelser, i sundhedsydelser, i uddannelse? Hvad er budskabet til dem? Hvad er budskabet fra Rådet i denne uge? Jeg forventer helt ærligt, at der ikke er noget.
I denne uge vil Rådet ikke skabe bare en smule håb for hårdtarbejdende mennesker, for de arbejdsløse eller for de unge, som virkelig lider. De er uretfærdigt og hårdt ramt af krisen, som ikke var deres skyld, og nu vil de blive ramt igen, når der skal rettes op på den skade, de ikke har forårsaget.
Denne politiske og økonomiske dagsorden er fuldstændig uacceptabel for os, der sidder i denne side af Parlamentet. Vi har gennem hele lovgivningsprocessen foreslået fornuftige og afbalancerede ændringer til Kommissionens forslag, vi har foreslået at skabe en stærk forbindelse mellem nationale reformer og stabilitets- og vækstprogrammer ved at anvende førstnævnte som et solidt middel til at fremme offentlige investeringer. Vi fremsatte forslag, der kunne opretholde et fornuftigt niveau inden for produktive offentlige investeringer, og vi har foreslået, at de nye bestemmelser helt klart skal gøres kontracykliske. Jeg kunne blive ved, men virkeligheden er, at dagens politiske og økonomiske dagsorden er blevet kapret af højrefløjen. Der er ikke engang plads til moderate politiske tiltag, for slet ikke at tale om de mere progressive af slagsen.
Og sig ikke, kommissær Rehn, at disse politikker, som jeg fordømmer, er socialistiske regeringers politikker. De ved, at i tider hvor selv de stærkeste økonomier i Europa er nødt til at bøje sig for kravene fra en uansvarlig og stadig farligere finansiel sektor, vil ingen medlemsstat kunne ændre denne dagsorden alene.
I sidste ende spekulerer jeg over, hvem der vil få gavn af de beslutninger, der bliver truffet i denne uge. For mig ser det ud til, at de eneste, der får gavn deraf, er dem, der til at begynde med skabte hele dette rod, nemlig den finansielle sektor, og det, synes jeg, er en skændsel.
Sharon Bowles
Hr. formand! Indtil videre er vi nået til enighed om næsten hele pakken og har demonstreret, at den fælles beslutningsprocedure fungerer takket være det ungarske formandskab og selvfølgelig i særdeleshed András Kármán samt Parlamentets forhandlingsdelegation og Kommissionen, som alle har arbejdet hårdt.
Formandskabet og Kommissionen har allerede sat fokus på adskillige - jeg tror, det var 50 - af Parlamentets tilføjelser. Dette omfatter en lovramme for det europæiske halvår og overvågning af nationale reformprogrammer, uafhængighed for de nationale statistiske kontorer og bod for svig, overvågningsmissioner foretaget af Kommissionen og en økonomisk dialog mellem alle parter samt betydelig større gennemsigtighed i det hele taget.
Vi kan dog ikke skjule, at der har været store uoverensstemmelser under forhandlingerne om pakken. Jeg har dog ikke det indtryk, at det handler om politisk profilering, men snarere om at sikre medejerskabet, om at befolkningen skal kunne føle medejerskab herfor. Det, der deler os her i Parlamentet, er anderledes end de uenigheder, vi har med Rådet, men hvor svært det end måtte være, er vi nødt til at gå i brechen for vores pligt over for demokratiet. Det er dette Parlament, der skal tildele medejerskab.
Nogle foretrækker mellemstatslighed. Eftersom man indrømmer, at den tekst, der er opnået enighed om, er bedre end Rådets generelle holdning, giver dette ingen mening. Det giver heller ikke mening, når det handler om medejerskab - da den i den grad mangler svar på krisen og i høj grad er en konsekvens af mellemstatlige beslutninger. Når det handler om at indse, at stabilitetsinstrumentet skulle udvides, om at erkende, at strafrenter ikke medfører bæredygtighed og mulighed for at vende tilbage til markederne, har Parlamentet ikke været bange for at gå forrest, og Rådet har fulgt efter.
Vi er stærkere, når vi arbejder sammen, og jeg tror på, at de sidste uoverensstemmelser kan løses.
Ivo Strejček
Hr. formand! Pakken med de seks forslag, som skal forbedre disciplinen inden for euroområdet, er baseret på den overbevisning, at medlemsstaterne i højere grad vil overholde den nyoprettede og strammere struktur for overnational overvågning. Jeg mener, at det er problematisk at tænke i de baner, især da nogle medlemsstater ikke har været i stand til at følge de hidtil mindre stramme bestemmelser og foretage en effektiv gennemførelse af dem. Jeg vil gerne nævne fire punkter, som jeg anser for at være kontroversielle.
Det første drejer sig om omvendt beslutningstagning med kvalificeret flertal, som allerede er blevet nævnt mange gange her i Parlamentet. Vi betragter omvendt beslutningstagning med kvalificeret flertal som et instrument, der skal anvendes i ekstraordinære tilfælde, og hvis anvendelse altid kræver en passende og grundig forklaring, samtidig med at der skal udføres passende kontroller for at sikre, at anvendelsen af den sker i overensstemmelse med primær ret.
Vi er ikke enige i at udvide antallet af de områder, der er omfattet af overvågningsprocedurer, for hvilke det foreslås at anvende omvendt beslutningstagning med kvalificeret flertal. Denne løsningsmodel vil øge Kommissionens og Parlamentets politiske beføjelser på bekostning af Rådet og de nationale myndigheder, hvilket ikke er det, vi ønsker.
Med hensyn til overvågningsbesøg tager jeg alvorligt forbehold over for forslaget om sådanne besøg, eftersom de hovedsagelig vil blive foretaget af Kommissionens embedsfolk og blive udstyret med betydelige beføjelser uden at dem, der udfører dem, har noget politisk mandat. Dette er et grundlæggende forbehold. Personer, der ikke er omfattet af offentlig kontrol fra vælgernes side, kan, hvor gode intentioner de end måtte have, ikke udføre overvågning af lederne af nationale politiske organer eller de øverste nationale institutioner.
Resultattavlen, som skal forsøge at opstille en liste af makroøkonomiske indikatorer på overnationalt plan til vurdering af de nationale myndigheders og deres økonomiers evne til at håndtere økonomiske ubalancer, er et stridspunkt. Den nuværende situation i Grækenland er et godt eksempel på, at løsninger, der dikteres udefra, fremkalder modstand hos befolkningen i det pågældende land, hvilket ofte er en af årsagerne til stigende social uro.
Philippe Lamberts
Hr. formand! De Grønne ønsker økonomisk styring. Ikke blot for at behage folk, ikke for at få et smukt billede, men simpelthen for med udgangspunkt i euroen at give den europæiske befolkning instrumenter, der vil gøre det muligt at imødegå udfordringerne i det 21ende århundrede, med andre ord sikre en anstændig levestandard for alle ikke kun for de få heldige og inden for vores planets fysiske begrænsninger - og heri ligger det nye, selvfølgelig.
Derfor støtter vi disse betænkninger om budgetrammerne og den makroøkonomiske del af pakken om økonomisk styring. Vi er tilfreds med alle de indikatorer, der er blevet udvalgt, selv om vi kunne have ønsket, at uregelmæssigheder var blevet en af dem, da disse ofte er et meget klart tegn både på en dårligt fungerende økonomi og et dårligt fungerende samfund og derfor burde indgå som et advarselstegn.
Vores aftale om den makroøkonomiske del er imidlertid afhængig af, at man fastholder en symmetrisk tilgang, og det var en bemærkning, der var rettet til Rådet. Med andre ord mener vi, at alle medlemsstater bør være i samme båd, hvad enten de f.eks. har et løbende underskud eller et overskud. Der er ingen grund til at anvende favorisering, da ét lands overskud er et andet lands underskud.
Hvad angår stabilitets- og vækstpagten, kan vi ikke acceptere et instrument, hvis eneste resultat er og bliver stramninger, stramninger og flere stramninger, som med andre ord vil medføre, at kun de mest sårbare i vores samfund kommer til at betale for den økonomiske krise.
Vi ønskede balance, ikke ved at have mindre budgetdisciplin, men ved at kombinere det med disciplineret investering. Vores forslag gik ud på ikke blot at gøre de mål bindende, som Europa sætter sig selv med Europa 2020-strategien, men at gøre det ene mere bindende end det andet og lige så bindende som reglerne omkring budgettet eller om underskud. Jeg er skuffet over, at der ikke kunne findes flertal her i Parlamentet til i sidste ende at bakke op om denne strategi og tage den mere alvorligt.
Vi kunne måske være blevet enige om at stemme for den uændrede stabilitets- og vækstpakke, hvis den havde været ledsaget af en ambitiøs skattepakke, der kunne kombinere en skat på finansielle transaktioner, en energiskat, en fair skat på multinationale virksomheder og selvfølgelig foranstaltninger til bekæmpelse af skattesvig, således at vi kunne hjælpe EU's medlemsstater med at finansiere de mål, de ønsker at nå. Der var imidlertid ikke det mindste tegn på dette. Der er absolut intet på vej i den retning til trods for de udtalelser, hr. Barroso er kommet med igen i dag.
Jeg vil sige til højrefløjen, at De vælger at danne et snævert flertal sammen med euroskeptikerne, hvilket De helt frit kan gøre, for at skabe en form for økonomisk styring, som, jeg nu kan fortælle Dem, er uretfærdig og vil være ineffektiv.
Vi får se, hvad der sker, enten her i Parlamentet, når Deres pagt med euroskeptikerne falder til jorden eller ved valgurnerne i Frankrig i 2012 og i Tyskland i 2013, hvor jeg tror, at vælgerne vil være enige med os.
Jürgen Klute
Hr. formand, mine damer og herrer! Vi opfordrede også til økonomisk styring i vores program ved valget til Europa-Parlamentet i 2009. De forestillinger, vi her på venstrefløjen har om økonomisk styring, er imidlertid noget anderledes end dem, der indgår i den pakke om økonomisk styring, der her er til forhandling.
For os betyder økonomisk styring, at der fastsættes klare bestemmelser for økonomien og sættes grænser. Vi mener f.eks., at det medfører forbud mod løn- og skattedumping, eller at der fastsættes minimumskrav for at forhindre konkurrenceforvridning på arbejdsmarkedet. For os betyder økonomisk styring selvfølgelig også effektiv regulering af de finansielle markeder.
Intet af dette er at finde i pakken om økonomisk styring. I stedet får man det indtryk, at den aktuelle version af den økonomiske styringspakke hovedsagelig er blevet til som et resultat af kreditvurderingsinstitutternes pres på eurolandene i Sydeuropa. Som det allerede kan ses af eksempler fra Grækenland, Portugal og Spanien, fastlægger den en radikal sparepolitik, som har konsekvenser, der er vanskelige at forudsige for det europæiske projekt som helhed. Denne radikale sparepolitik er for tiden ved at drive borgere i Grækenland, i Portugal og i Spanien, men også i de Nordeuropæiske lande, ud i en uovervejet nationalisme, som vi troede, Europa havde overvundet for længe siden.
De tiltrængte forbedringer af Kommissionens oprindelige forslag, som blev udarbejdet af Økonomi- og Valutaudvalget og vedtaget der - navnlig i fru Ferreiras betænkning - er for de flestes vedkommende blevet fjernet igen og nedtonet under pres fra Rådet. Efter vores mening er det fuldstændig uacceptabelt, at de delegerede retsakter i fru Ferreiras betænkning er blevet fjernet. Parlamentet har således ikke længere indflydelse på, hvordan makroøkonomiske ubalancer håndteres. Det er forbeholdt Kommissionen. Dette ligner ikke ret meget demokrati og endnu mindre et socialt Europa, som er rustet til at møde fremtiden.
Efter vores mening er den økonomiske styringspakke - i hvert fald i sin nuværende form - det forkerte svar på den krise, vi beskæftiger os med. Derfor vil vi ikke støtte pakken i dens nuværende form.
Claudio Morganti
Hr. formand, kommissær Rehn, mine damer og herrer! Da euroen blev indført, stod det muligvis ikke klart, hvad tabet af den monetære politik ville medføre for en medlemsstat. I dag ser vi de dramatiske konsekvenser i Grækenland.
Euroområdet var og er ikke blevet et optimalt valutaområde. Det er blevet vanskeligere for et land, der rammes af finansiel krise, at rette sig op igen, og det kan meget vel trække andre medlemsstater med ned i afgrunden. Fra og med Maastricht har der været kriterier, der er beregnet til at forebygge farlige situationer, og vi har set, hvorledes de på sørgelig vis er slået fejl. I 1999 levede Grækenland ikke op til nogen som helst af disse kriterier, og blot to år senere var det allerede med i euroen. Desuden var Portugal det første land, der modtog advarsler i 2002 på grund af sit underskud.
Selv dengang var tegnene til stede, men nu kan alle EU's borgere ende med at skulle betale prisen. Vi venter derfor på at se, om disse nye foranstaltninger vil vise sig mere brugbare. De er sandsynligvis sidste chance, før man erklærer det endelige sammenbrud af europæisk økonomiske politik for en realitet.
Hans-Peter Martin
- (DE) Hr. formand! Det drama, Europa befinder sig midt i, er ved at blive til en tragedie. I morgen kommer det sandsynligvis til at handle om hver eneste stemme. Som valgt direkte af 500 000 vælgere i Østrig, hvordan kan jeg så støtte denne pakke?
Vi kan nu forklare selv euroskeptikere, hvor vigtigt det er, at vi indfører økonomisk styring, men ikke hvis den ikke har demokratisk legitimitet, og der ikke er nogen kontrol. Hvordan skal det kunne fungere, hvis der på den ene side oprettes et de facto-protektorat - Grækenland - og skatteyderne i bedrestillede lande på den anden side bliver frarøvet deres obligationer via Den Europæiske Centralbank og de dårlige banker? Hvordan vil De forklare mennesker, der holdt stejlt på, at man ikke skulle opgive schilling og mark, at vi nu pludselig har behov for euroobligationer, blot fordi man ikke kan styre bankerne - for resten, hr. Hughes, det er dejligt, at socialdemokraterne nu har indset dette. Den eneste måde, jeg kan forestille mig, er, hvis vi omsider giver op og siger, at vi den gang skulle have gjort det ene eller det andet, hvis vi indrømmer vores fejl, og mens Europa brænder rundt om os, endelig fremlægger en vision, hvor vi i stand til at overleve globaliseringen.
Jeg kan imidlertid ikke se dette i den aktuelle pakke, og derfor er det - bortset fra nogle enkelte punkter - vanskeligt for ansvarlige mennesker at stemme for den.
Krišjānis Kariņš
- (LV) Hr. formand! Huse bliver typisk designet af personer med en højere uddannelse, men typisk bygget af personer, der knapt nok har gennemført grundskolen. Og hvis der endvidere under opførelsen af et hus tilfældigvis er en bygningsarbejder, der enten er dum eller uærlig, og som ikke hælder den nødvendige mængde beton i fundamenterne, således som det er angivet i byggevejledningen, vil det pågældende hus blive skævt. I tilfældet med eurozonen blev grundlaget, de stabile fundamenter, lagt med stabilitets- og vækstpagten. Desværre er det gået sådan, at nogle medlemsstater - lidt ligesom dovne eller skødesløse bygningsarbejdere - ikke overholdt stabilitetspagten og opbyggede en usædvanlig stor offentlig gæld, budgetunderskud. Da vi fik krisen i verdensøkonomien, begyndte dette eurozonehus at vakle. Hvis nu eurozonen havde været et hus, skulle vi nu logisk set igen tage fat på arbejdet og lægge nye fundamenter. I det aktuelle tilfælde har vi en færdig pakke for økonomisk styring, som vi bør godkende som et forstærket fundament, således at eurozonen fremover, når den næste storm kommer, ikke vil kunne vakle. Hvis vi derudover ønsker at få en idé om, hvad denne vaklen indebærer, kan vi bare se på begivenhederne i Grækenland. Vi skal fremover undgå at komme i den situation, hvor vores hus igen vakler, og løsningen er at vedtage pakken om økonomisk styring.
Udo Bullmann
- (DE) Hr. formand! Jeg vil gerne indlede mit indlæg med at stille et spørgsmål til kommissær Rehn og til hr. Kármán fra Rådet. De har begge talt om et uløst spørgsmål i drøftelserne mellem flertallet i Parlamentet og Rådet. Her i denne uge bemærkede jeg, at Rådet havde modsat sig en del af teksten i betænkningen fra fru Ferreira, ordføreren for Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa, i forbindelse med den symmetriske tilgang. Kan De fortælle mig, at dette problem er løst, da Rådet har stemt for denne betænkning? De har faktisk da stadigvæk et problem mellem flertallet her og Rådet - eller glemte De at nævne det? Hvis dette er tilfældet, vil jeg også gerne vide det, for så tror jeg, at De anser det for ikke at være så vigtigt. Jeg vil bede Dem begge om at forklare mig dette ved slutningen af denne høring.
Når jeg lytter til de to konservative grupper her i Parlamentet og ligeledes til de liberale, får jeg det indtryk, at verden bliver bragt i orden igen, hvis blot vi vedtager det, de fremlægger her i dag. Det er desværre ikke tilfældet. Verden vil blive endnu værre, ikke bedre - fordi de har forvandlet muligheden for at skabe en mere fælles økonomisk politik i Europa til en spareforanstaltningspakke. Dette er dårligt, da det er en politik fra sidste århundrede, fordi det er en forældet tilgang, som kun anvender nogle politisk tekniske sanktionsordninger og ikke incitamenter eller intelligente beskatningsformer eller afbalancerede tiltag som dem, vi har fremført. Fra flere sider her i Parlamentet har der været fremsat tilstrækkeligt med pragmatiske forslag til at kunne fremlægge en afbalanceret pakke.
Hvis fru Wortmann-Kool vil hævde, at det ville blive blokeret af de grønne og socialdemokraterne, er det det rene vrøvl. Sandheden er lige det modsatte. Jeg vil oplyse til parlamentsmedlemmerne fra Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) - som render i hælene på enten Kommissionen eller Rådet - at vi ikke er her for stiltiende at acceptere tingene, vi er her for at tænke selv. Det er det, vores vælgere forventer af os. Derfor må jeg gøre Dem opmærksom på, at De lige nu ikke kan vide, om en medlemsstat køber forsvarsudstyr, kampfly eller investerer i fremtidens uddannelsessystem. De er ikke i stand til at foretage en kvalitativ vurdering af dens budgetpolitik. Vi vil faktisk gerne udruste Dem til at kunne gøre dette. Vi ønskede en mere intelligent pagt, som gav Kommissionen større mulighed for at få indflydelse. Jeg forstår ikke, hvorfor kommissær Rehn ikke går med til dette - større mulighed for at få indflydelse og en moderne politik, der henviser til Europa 2020-målene, hvilket vil være i vores borgeres interesse. De har forpurret dette, og det er en skam. Derfor er denne pakke på ingen måde afbalanceret.
Vi vil fortsat kæmpe for en bedre økonomisk pakke. Det skylder vi vores vælgere. I virkeligheden skal svaret være "mere Europa" ikke "mindre Europa". Det skal imidlertid være det rigtige Europa - ikke den forkerte pakke.
Olle Schmidt
- (SV) Hr. formand, hr. kommissær! Europa er i en vanskelig situation, men netop i krisetider plejer EU at kunne træffe modige beslutninger. Det faktum, at vi i morgen vil kunne træffe beslutning om strammere og mere klare bestemmelser omkring økonomisk styring, er uhyre vigtigt og ikke kun for landene inden for euroområdet. Det vil påvirke alle. Europas ledere har tøvet og skabt usikkerhed. Nervøsiteten har bredt sig. Deres budskab ændrede sig fra dag til dag. Den beslutning, vi træffer i morgen, vil kunne vise, at Parlamentet er i stand til at træffe vanskelige beslutninger i vanskelige tider. Grækenland snød sig til euroen. Det er sandt. Det er præcis derfor, de tyske og franske ledere nu viser tydeligt lederskab og tager ansvar for Europas fremtid, i stedet for at fortsætte deres uklare snak.
Stabilitets- og vækstpagten skal reformeres og bestemmelserne strammes op. Pacta sunt servanda - aftaler skal holdes - ikke et nyt Grækenland! I Sverige ved vi, at vejen til stabilitet går gennem sunde offentlige finanser. Hr. Bullmann kan spørge sine svenske gruppemedlemmer. Jeg håber, at de svenske socialdemokrater vil kunne støtte dette forslag, især i betragtning af at det er lykkedes os at få bestemmelser igennem, som beskytter de svenske kollektive overenskomster. Nu fjerner man den sidste hindring for, at de svenske socialdemokrater skal kunne medvirke til, at Sverige bliver medlem af europluspagten. Hvis Sverige ønsker at høre til inderkredsen i EU, kan vi ikke bare trave af sted efter EU-kritikerne fra Ungarn, Den Tjekkiske Republik og Det Forenede Kongerige. Det anses ikke for at være i godt selskab.
Kay Swinburne
- (EN) Hr. formand! Jeg befinder mig i en vanskelig situation i denne forhandling, da jeg mener, at strenge finanspolitiske regler er nødvendige for at kunne have en stærk valuta og en stærk økonomi. Det, tror jeg, var den grundlæggende årsag til, at mit hjemland ikke gik med i euroen. En monetær union ville altid være vanskelig, hvis der ikke samtidig blev taget vigtige skridt i retning af en økonomisk union, og det er dette krav, der gør, at Det Forenede Kongerige efter min mening aldrig vil tilslutte sig euroen.
National suverænitet er et grundlæggende princip for min politiske gruppe her i Parlamentet. Hvis alle disse seks betænkninger og bestemmelserne deri kun gælder for eurozonen, vil vi mere aktivt kunne støtte Eurogruppen i deres beslutning om at styrke principperne bag deres monetære union. Hvis alle medlemsstater, der bruger euroen, ønsker en stærkere og mere omfattende koordinering af deres økonomiske politikker, bør det være deres afgørelse.
Det Forenede Kongerige og andre lande uden for eurozonen ønsker at være gode naboer. Forsøg på at binde os, der står uden for eurozonen, med mål og procedurer, der skal harmonisere den økonomiske politik, er imidlertid uacceptable. Jeg ønsker ikke, at problemerne i eurozonen fortsætter, men ECR-Gruppen kan ikke støtte EU-lovgivning, der fjerner flere beføjelser fra de nationale regeringer, som på nuværende tidspunkt står uden for eurozonen.
Forhåbentlig har alle medlemsstater nu taget ved lære af krisen og især lært, at et afbalanceret budget og en stram finanspolitisk disciplin bliver belønnet med lavere finansieringsomkostninger på de finansielle markeder, og at ærlighed i statistiske indberetninger er afgørende for fortsat tillid til markedet. I bund og grund er en stærk eurozone og euroen som en global valuta i alles interesse. Nye regler skal sikre, at den bliver stærkere og mere bæredygtig.
Sven Giegold
(DE) Hr. formand! Vi i Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance ønsker en stærk europæisk økonomisk styring. Det betyder, at vi på den ene side har brug for stramme regler for håndtering af ubalancer - som anført i fru Ferreiras betænkning - og ligeledes har brug for sanktioner i den forbindelse. Derfor vil vi stemme for disse to betænkninger, ligesom vi vil stemme for fru Fords betænkning, der giver det statistiske grundlag for vores økonomiske samarbejde.
Det samme gælder for de tre betænkninger om stabilitets- og vækstpagten, dvs. en fælles euro, og dertil kommer, at der i Europa er behov for at fastsætte grænser for underskud og gæld. Disse grænser er blevet overskredet under denne krise. Det er imidlertid vigtigt at overveje, hvordan vi reducerer underskuddene og gælden. Vi ser for tiden gang på gang i Grækenland, Portugal og Irland, at man under pres fra Kommissionen under forhandlingerne med de nationale regeringer strikker pakker sammen, hvor det er de svageste, det går ud over, og hvor de rigeste - som har klaret sig rigtig godt de sidste 20 år - får lov at være i fred. Det har rystet folks tro på sagen. Det er årsagen til, at vi i Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance ønsker, at EU 2020-målene skal være fuldt ud bindende i stabilitets- og vækstpagten og i betænkningerne, og det gælder ligeledes for målene vedrørende underskud og gæld.
Hvis De, mine damer og herrer i de liberale og konservative grupper, ikke accepterer dette, fjerner De et af principperne for social samhørighed i Europa. Det kan vi ikke støtte. Vi anser det for at være yderst beklageligt, da vi gerne havde set et bredt pro-europæisk flertal her i Parlamentet.
Hvis der ikke bliver flertal for disse betænkninger i morgen, er vi altid parate til at arbejde konstruktivt sammen om at nå til en fælles løsning omkring økonomisk styring, som tager det sociale og det økonomiske ansvar lige alvorligt.
Nikolaos Chountis
(EL) Hr. formand! For os i Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre er denne pakke om økonomisk styring ikke blot det forkerte svar på krisen, den sætter også punktum for et Europa, sådan som vi kender det. Målet med den er ikke økonomisk samordning og finanspolitisk disciplin, som det fastholdes, men at pålægge varige stramninger i hele Europa på alle arbejdstagere. Målet med "det europæiske halvår" og nationale stabilitets- og reformprogrammer er ikke konvergens, men at afskaffe kollektive aftaler, liberalisere afskedigelser, privatisere industri og fjerne offentlige pensionsordninger.
Disse politikker tjener ikke den europæiske befolknings interesser eller opfylder deres håb om reel vækst. Tværtimod tjener de bankernes interesser, som helt bevidst har beholdt risikable obligationer, der var genstand for storstilet international spekulation, og tjener de store virksomheders interesser, som i det fælles marked har fundet et tilflugtssted for spekulation og skatteunddragelse. Som eksempel vil jeg nævne det tyske firma Hochtief, som leder Athens Lufthavn, og som ikke har betalt en eneste euro siden 2001 og skylder 500 mio. euro i moms.
Der er meget debat om Grækenland. Den vigtigste del af den økonomiske styringspakke har nu været gældende i et år i mit hjemland med katastrofale konsekvenser, idet recessionen bliver værre, inflationen er steget helt enormt, investeringerne er fuldstændig svundet ind, størstedelen af arbejdstagerrettighederne og de kollektive aftaler er blevet ophævet, der har været det største fald i lønomkostninger i Europa, arbejdsløsheden har nået 20 %, og gælden er steget, hvilket forstærker en farlig ond cirkel af recession, gæld og yderligere gældsætning. Det er derfor, vrede græske arbejdstagere er gået på gaderne, idet de kæmper for at få fjernet den økonomiske sparepolitik, for at forsvare deres indtægt og deres arbejdsmarkeds- og socialrettigheder, reel vækst og en bedre fremtid for Grækenland og Europa.
Francisco Sosa Wagner
(ES) Hr. formand! Vi stiler efter at skabe betingelser for en økonomisk regering, der er underlagt føderalismens principper om end tilpasset den europæiske integrationsproces.
Vi kan ikke længere lukke øjnene for situationen. Det hænger ikke sammen at have en fælles valuta uden også at have de finanspolitiske og finansielle instrumenter, der bør følge med.
Helt specifikt har vi brug for at udstede fælles euroobligationer, kategorisk at afvise konkurrence mellem obligationer fra de forskellige medlemsstater, at oprette et EU-finansministerium og en harmonisering af finanspolitikker for at sikre lighed, bekæmpe svig og medvirke til at udarbejde en progressiv europæisk socialpolitik baseret på effektive offentlige tjenester.
Nogle siger, at disse idéer er elementære. Ikke desto mindre er det nødvendigt at gentage dem igen og igen, da ingen lytter til dem. Det er netop derfor, altså fordi ingen lytter, at vi lever i en mørk tid, således som digteren Bertolt Brecht forudså.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Hr. formand! Da jeg første gang trådte ind i Parlamentet for 20 år siden, ville denne høring ikke have kunnet finde sted, eftersom Parlamentet dengang kun var et rådgivende parlament, og mange af os har kæmpet de sidste 20 år for at gøre det til det, det er i dag, nemlig et medlovgivende parlament.
Som medlovgiver er man imidlertid nødt til at være ansvarlig. Det er udøvelse af ansvar, der nu er brug for. En del af Parlamentet har taget det gamle slogan op fra maj 1968 om, at det er realistisk at kræve det umulige. Når man kræver det umulige, ender det tydeligvis med, at det bliver umuligt at blive enige om noget som helst.
Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) har ikke forhandlet med bestemte grupper, vi har forhandlet med alle grupper. Vi er imidlertid kun nået til en aftale med dem, der var parate til det.
Jeg tror på, at der uden tvivl er sket store fremskridt med Kommissionens forslag, Rådets holdning, og hvad der nu er fremlagt - og som der bliver stemt om i morgen - hvis man ser på det objektivt. Det er den egentlige konflikt eller det egentlige dilemma, vi skal løse i morgen.
Hen imod slutningen af sit frugtbare liv, sagde Miguel de Cervantes, at der var øjeblikke i livet, hvor man måtte vælge at være enten en vej eller en kro. Med at være en kro mente Cervantes at ligge stille og klage over at blive ignoreret og gro fast. At være en vej betyder at bevæge sig fremad, overvinde forhindringer, vel vidende at man ikke har opnået alt, at vejen sandsynligvis ikke er den vej, man gerne ville gå på, men man bliver dog alligevel ved med at gå.
Det er, hvad jeg mener, at Parlamentet skal gøre i morgen, nemlig blive ved med at gå, løse de uoverensstemmelser, vi har med Rådet, men tænke på at der kan komme et tidspunkt, hvor krisen rammer alle europæere. På nuværende tidspunkt er det ikke ansvarligt at sige, at man er tilfreds med tingene, som de er lige nu, og derpå sige farvel og ønske en god dag. Ansvarlighed betyder at gå fremad.
Derfor tror jeg, at vi ved afstemningen i morgen vil indkalde Rådet til endnu et møde i juli måned. Som en anden digter plejede at sige - hr. Sosa Wagner har citeret en tysk digter, jeg vil citere en fransk digter - nemlig Paul Valéry, der sagde, at et digt aldrig bliver afsluttet, det bliver blot forladt.
Vi vil forlade slutresultatet indtil juli, og jeg håber, at det ungarske formandskab, som i høj grad har været en succes, også vil kunne nå frem til en aftale, der tilfredsstiller alle.
Tak, hr. formand, for at give mig lidt ekstra tid. Tillad mig at nævne, at det er første gang i 20 år, at tiden er løbet fra mig.
Edward Scicluna
(MT) Hr. formand! De seks betænkninger om økonomisk styring bliver til en kompleks EU-pakke for især eurozonen. Dem, der har udarbejdet pakken, finder det vanskeligt nok at forklare tingene, og det er endnu sværere for folk udefra at forstå indholdet. Det er forståeligt, at folk er forvirrede både over krisen, der trævles op foran dem, og over vores uklare og beskedne reaktion på den. Derfor er det vores ansvar at forklare vores vælgere, hvorfor vi stemmer, som vi gør, at sige om vi er for eller imod i forhold til hver eneste af disse betænkninger. For at gøre det kort, så skulle tre faser i vores reaktion på krisen være dækket med den pakke, Kommissionen har præsenteret for os. Først og fremmest fokuseres der på kriseforebyggelse, kriseafhjælpning og kriseløsning. I betænkningen fra fru Wortmann-Kool, hr. Feio og fru Goulard drøfter man indgående anvendelsen af sanktioner som det vigtigste redskab til at forebygge, at et land når op på et faretruende underskud og gældsniveau, samt de scenarier, der opstår, hvis disse lande sidder de forskellige advarsler overhørig, som de modtager om deres dårlige finanspolitiske situation. Oprindeligt diskuterede man i betænkningerne, hvor store de pålagte bøder skulle være, skønt mere moderate forslag blev vedtaget senere i forløbet. Den hårdeste og mest kreative måde at afhjælpe krisen på, ved at undgå makroøkonomiske ubalancer gennem anvendelse af resultattavler, der fastsætter de mål, der skal nås, blev overladt til fru Ferreiras betænkning. Til trods for tekniske begrænsninger og andre former for pres lykkedes det i det mindste i denne betænkning at opnå et minimumssæt af ønskede mål. Enhver, der håber på at finde løsningen på den nuværende krise i denne pakke, vil lede forgæves. Denne pakke mangler velgennemtænkte, fornuftige idéer fra europæiske og udenlandske økonomer om, hvordan de ramte lande kan klare sig ud af denne krise. En betænkning, hvori man forsøgte at nå til enighed om euro-værdipapirer, blev kørt ud på et sidespor i sidste minut af Rådet og er ganske enkelt lagt på hylden af Kommissionen med et løfte om at foretage yderligere undersøgelser af emnet. Vi har intet konkret i hænderne. Vi er blot endt op med et løfte om et løfte. Vi skal huske på, at hele pointen med dette var at hjælpe Europa på fode igen, at få det ud af uføret og sikre, at det kan komme videre og blive konkurrencedygtigt på globalt plan. Derfor bør vi ikke være imod grundtanken om, at landene i eurozonen skal nedskære deres alt for store budgetter. Vi er enige i, at ingen bør konkurrere, mens de bærer rundt på så stor en byrde. Det er imidlertid ikke acceptabelt at indføre en skrap slankekur, der kun gør patienten yderligere syg og svag. Europa har brug for at opbygge økonomiske muskler, det har brug for kreative ordninger, der kan styrke økonomisk vækst og skabe arbejdspladser. Det er meget skuffende efter alle disse måneder, at ikke et eneste af de intelligente forslag, der var i spil, kom med i denne pakke.
Wolf Klinz
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! I lang tid troede vi, at det indre marked og indførelsen af den fælles valuta automatisk ville føre til finanspolitisk konvergens og medlemsstaternes konvergens, og at Maastricht-kriterierne var tilstrækkelige til at sikre disciplin. Nu har virkeligheden indhentet os. Styringsinstrumenterne har vist sig at være utilstrækkelige, og de er tidligere blevet overtrådt på det groveste.
En fælles valuta og en fælles monetær politik er ikke gennemførlig på lang sigt, med mindre reglerne har fat i områder som finanspolitik, budgetpolitik, økonomi- og socialpolitik. EU forsøger nu en ny strategi. For nu at beskrive det billedligt, så har EU ét sidste skud tilbage. Hvis dette sidste skud ikke rammer målet, vil skaden kunne blive meget alvorlig. EU vil muligvis gå ind i en regressiv fase, vi vil se en tilbagevenden af renationalisering og protektionisme og de første tegn på opløsning i euroområdet.
Den nye pakke er et forsøg på at forhindre dette og lægge et nyt fundament. Jeg støtter denne pakke, selv om jeg anser den for at være temmelig halvhjertet i betragtning af de problemer, jeg lige har skitseret. Der er en risiko for, at det europæiske halvår viser sig at blive et centralistisk, bureaukratisk foretagende. Pagten om euroen er muligvis tandløs. Det, vi har brug for, er bindende henstillinger fra Kommissionen. Det, vi har brug for, er automatiske initiativer og sanktioner, som Rådet kun kan stoppe gennem omvendt beslutningstagning med kvalificeret flertal. Der er ingen tvivl om, at dette er nødvendigt, hvis der omsider skal kunne sættes en stopper for det uværdige og uigennemsigtige kævleri fra Rådets medlemmer bag lukkede døre. Det, vi har brug for omgående, er en klar beslutningsmekanisme for den finansielle sektor, således at den igen kan fungere.
Derk Jan Eppink
(NL) Hr. formand! Det står nu klart, at en monetær union kræver en finanspolitisk union, såvel som at reglerne bliver overholdt. Det er den lære, vi skal drage af eurokrisen. Efter min mening er den pakke, vi nåede til enighed om sidste onsdag meget velafbalanceret, og derfor er det mig en ære at meddele Dem, hr. kommissær, at de belgiske medlemmer af De Europæiske Konservative og Reformister vil støtte denne pakke.
Jeg har dog nogle kritikpunkter. Generelt mener jeg, at euroobligationer ikke er en mirakelløsning. I går skrev Gideon Rachman i Financial Times, at man ikke kan helbrede alkoholforgiftning med en flaske vodka. Jeg har haft teologiske drøftelser med fru Goulard om dette emne. Vi kunne ikke blive enige, men jeg beundrer hende som modstander. Jeg mener også, at teorien omkring økonomiske ubalancer er temmelig vag og uklar. Det er ikke sandt, at Tyskland har et handelsoverskud, fordi Portugal har et handelsunderskud. Det lyder virkelig som "EU-økonomi for dummies".
Derfor er den tekst, vi har liggende foran os nu, den bedst opnåelige. Jeg vil stemme for den, og jeg tror, at vi og Parlamentet nu og i disse eurokrisetider bliver bedt om at levere, og det er det, jeg gerne vil.
Georgios Toussas
(EL) Hr. formand! Pakken om økonomisk styring opretter et stærkt værktøj til at påtvinge kapitalistiske omstruktureringer på en ensartet måde og med en ensartet strategi i alle medlemsstater med henblik på at styrke kapitalens konkurrenceevne, dens magt og øge dens profit. Dette er et permanent memorandum for den arbejdende klasse i alle EU's medlemsstater. Den vulgære propaganda om Grækenlands, Irlands, Portugals og andre landes gæld og underskud er beregnet til at lægge skylden over på de rettigheder, den arbejdende klasse har opnået, og skjule den egentlig synder, som er kapitalismen og dens monopoler. Idet man fremmer borgerskabets ideologiske terrorisme, er det den eneste måde, hvorpå man kan slagte arbejdstagerne for at kunne bevare kapitalens profit.
Alene mellem 1985 og 2011 har storkapitalen i mit hjemland og i udlandet, foruden de enorme rigdomme kapitalen har tilegnet sig fra den arbejdende klasse i Grækenland, tilranet sig 628 mia. euro i renter og afdrag, enten som udlåner eller låntager.
Den arbejdende klasse skylder ikke dem noget, der har frarøvet dem det, de har tjent i deres ansigts sved. Tværtimod er det den arbejdende klasse, der har al den rigdom til gode, som kapitalen har udplyndret dem for. Det budskab, det græske kommunistparti sender fra Akropolis-klippen, er i dag mere aktuelt end nogensinde og opfordrer Europas nationer til at rejse sig, til at vælte det kapitalistiske barbari og monopolernes overherredømme.
Andreas Mölzer
(DE) Hr. formand! Jo mere garanti vi giver i den kommende europæiske stabilitetsmekanisme, jo mere afhængige bliver de sunde stater af de stærkt forgældede lande i EU's periferi. Centralisering og en fælles valuta, som aldrig på lang sigt kunne blive en hård valuta, har bidraget til de aktuelle problemer, og alligevel fortsætter man ud af det samme forkerte spor med den løsning, der nu foreslås for at redde os.
Først kaster man helt tilfældigt økonomisk stærke og økonomisk svage økonomier i samme gryde. Så søger vi tilflugt i forskellige redningsforanstaltninger - alle sammen forgæves - og nu skal det hele kulminere i europæisk økonomisk styring. Hvis stærkt forgældede økonomier ønsker at blive i euroområdet, er det efter min mening i stedet dem, der skal underlægges en streng budgetkontrol. Den form for centralisering, som manifesterer sig i, at Bruxelles udøver budgetmyndighed over alle medlemsstaterne, er imidlertid en ukorrekt indgriben i medlemsstaternes suverænitet og vil endvidere reducere Europas sunde lande til blot at være legetøj for EU-bureaukratiet.
Efter min mening bør vi stænge døren for Bruxelles' snigende ønske om øget centralisering.
Danuta Maria Hübner
(EN) Hr. formand! Vores opgave og ansvar ligger her i at sikre, at både medlemsstater og Unionen som helhed kommer styrket ud af krisen, og pakken om økonomisk styring går i den rigtige retning. Pakken, som politisk set var utænkelig før krisen og sandelig ikke er perfekt, er afgjort et stort skridt fremad.
Det er imidlertid klart, at det at nå frem til en afgørelse er én ting - og det er vores pligt her - men det at gennemføre den rent praktisk og få gavn af de nye bestemmelser vil være en helt anden udfordring. Denne reform, som indfører mere automatik frem for politisk forhandling og diskretion, skal stå sin prøve i det virkelige liv, og dette kræver stærk politisk vilje og ansvarlighed.
Det er uklart, hvor længe der går, før alle institutionelle arrangementer er på plads, og de nye regler kan begynde at bære frugt. Denne usikkerhed skaber en risiko, og vi skal sørge for, at den ikke kommer til at fylde for meget. Det er ligeledes stadig uklart, hvordan samspillet mellem det europæiske halvår og den nye infrastruktur i forbindelse med økonomisk styring vil fungere, og jeg nærer endvidere betænkeligheder ved, at den permanente europæiske stabilitetsmekanisme skal fungere som et mellemstatsligt instrument.
Jeg håber, at vores aftale om den aktuelle "six-pack" vil bane vejen for, at disse instrumenter med tiden kan bliver ændret til fællesskabsinstrumenter.
Lad mig til slut sige, at pakken om økonomisk styring giver mulighed for, at vinder-taber-holdningen vil forsvinde fra den europæiske virkelighed, og at Europa ikke bliver et nulsumsspil.
Liem Hoang Ngoc
(FR) Hr. formand, mine damer og herrer! Vores medborgere stiller spørgsmålstegn ved værdien af økonomiske sparepolitikker, der skærer i de offentlige tjenester og strammer den sociale sikring. Hvor end disse politikker florerer, lykkes det ikke at nedbringe den offentlige gæld eller arbejdsløsheden. Indholdet af denne "styringspakke" - og jeg kalder det med vilje indholdet - som vi drøfter i dag, er så latterligt, at selv økonomerne er chokeret, da det vil hindre budgetpolitikkens tilpasning til den økonomiske cyklus.
Under trepartsmøderne indrømmede Kommissionens repræsentanter selv, at de ikke havde anvendt nogen teoretisk eller økonometrisk model som grundlag for at foretage sunde forudsigelser og henstillinger. De indrømmer, at de arbejder på et rent intuitivt grundlag. I lyset af dette er det vanskeligt at forstå, hvorfor de konservative, de liberale og de euroskeptiske parlamentsmedlemmer blindt har forsøgt at stramme op på den tekst, Kommissionen foreslog. De er i endnu mindre grad i en situation, hvor de kan tillade sig at prædike for os, i betragtning af at det er regeringer under ledelse af deres venner, der har skabt disse underskud gennem skattelettelser, der er lige så uretfærdige, som de er virkningsløse. Passer det ikke, hr. Gauzès? De kommer med storslåede erklæringer om Europa 2020-strategien, men vil ikke tillade, at udgifter, der gælder fremtiden, såsom udgifter til investering, bliver fratrukket underskudsberegningen.
Ja, fru Wortmann-Kool, her har vi efter vores mening sagens kerne! Lad os nedbringe underskuddene, ja f.eks. ved at gå bort fra de skattegaver, der frem for alt har gavnet statens kreditorer, men lad os gøre det uden at ofre investeringer, uddannelse og arbejdspladser, eftersom de investeringer, vi foretager i dag, er fremtidens arbejdspladser og de deraf følgende skatteindtægter, som vil give os mulighed for at nedbringe vores underskud. Det er den læresætning, der bør stå på styringspakkens titelblad.
Nogle af mine konservative og liberale kolleger i Parlamentet ønsker mulighed for automatisk at straffe medlemsstater, der er kætterske over for deres trossætning, med milliarder af euro. De ønsker ligeledes at straffe lande, der ikke vil sænke lønningerne for at genoprette deres betalingsbalance. De mener, at underskuddene primært er et produkt af onde hensigter fra disse staters side, som om den neoliberale model, de aldrig sætter spørgsmålstegn ved, ikke lige havde været gennem den værste krise siden 1929, og som om dette ikke allerede havde ført til ringere købekraft hos almindelige mennesker og skabt massive indskrænkninger i skatteindtægterne. Det var disse to problemer, der i første omgang lå til grund for stigningen i privat og offentlig gæld.
Når det kommer til afstemningen, vil socialister og demokrater sende et klart budskab om, at de er imod denne pakke, som kun vil forøge den harme, der er ved at opstå i hele Europa. Vi sender dette klare budskab til alle arbejdende folk i Europa og især til vores medborgere i Frankrig og Tyskland, som snart skal til valg, der vil få afgørende indvirkning på Europas fremtid.
Ramon Tremosa i Balcells
- (EN) Hr. formand! Først vil jeg gerne takke alle ordførerne for det store arbejde, de har udført, især mine kolleger og venner, Sylvie Goulard og Carl Haglund.
Afstemningen om pakken om økonomisk styring kan blive et af vendepunkterne i Parlamentets historie. Ikke kun på grund af de direkte konsekvenser, men også på grund af at vi herved demonstrerer et moralsk standpunkt over for vores borgere. Det er på tide, at der i de politiske beslutninger og fra regeringerne side mere håndfast tages stilling til, hvad der er rigtigt og forkert i forhold til de værdier, vi ønsker at forsvare, herunder på det økonomiske område.
Ønsker vi regeringer, der lyver om deres budgetter eller deres underskud? Nej, det ønsker vi ikke, for selv om man kan fornægte virkeligheden for en stund, vender den altid tilbage til sidst. Og ønsker vi regeringer, der overholder stabilitets- og vækstpagten? Det tror jeg, vi gør. Derfor har vi brug for sanktioner til håndtering af disse problemer.
Hvis medlemsstater skal beslutte at indføre sanktioner mod hinanden, ved vi, at der intet sker. Derfor støtter jeg fuldt ud omvendt beslutningstagning med kvalificeret flertal også på mit partis vegne, den Catalonske Liberale Koalition, som nu leder regeringen i Catalonien og bystyret i Barcelona. Der er i høj grad brug for automatik, hvis vi ønsker at sikre, at de røde linjer ikke frit skal kunne overskrides.
Endvidere opfordres Kommissionen til at fremsætte et forslag om euro-værdipapirer. Jeg vil gerne offentligt støtte dette som et forslag, der tager hensyn til den finanspolitiske disciplin.
Peter van Dalen
(NL) Hr. formand! Den græske krise er en af de faktorer, der er udgangspunktet for denne høring. Det er uklogt at låne flere penge ud til grækerne og samtidig kræve, at de gennemfører flere besparelser. Grækerne vil aldrig kunne betale lånene tilbage og med en økonomi, der er så godt som død, kan man ikke foretage nedskæringer. Man kan ikke bede et skelet om at spænde livremmen ind.
Hvad er det så, vi har brug for. Først og fremmest må de, der fik Grækenland med i euroområdet, erkende deres skyld, ligesom den belgiske finansminister, hr. Reynders. Dette skulle helt klart aldrig have fået lov til at ske.
For det andet må en del af den græske gæld afskrives, og for at sikre at restgælden bliver tilbagebetalt skal der udarbejdes en flerårig genopretningsplan for den græske økonomi.
For det tredje bør stabilitets- og vækstpagten indeholde automatiske sanktioner mod dem, der overtræder betingelserne for euromedlemskabet, da vi må sørge for aldrig mere at ende i en sådan elendighed. Netop omkring dette mener jeg, at fru Wortmann-Kools betænkning kunne have været mere stringent.
Jeg støtter denne "six-pack", men af ovennævnte grunde vil jeg hverken stemme for eller imod fru Wortmann-Kools betænkning.
Ilda Figueiredo
(PT) Hr. formand! Denne lovgivningspakke er ikke svaret på de alvorlige økonomiske og sociale problemer, som mange lande oplever, og som påvirker mange arbejdstagere og mennesker generelt. De skyldes i bund og grund de stadigt mere neoliberalistiske EU-politikker, der koncentrerer den finansielle og politiske magt på nogle få hænder.
Ved at udvide kravene i stabilitets- og vækstpagten og skærpe sanktionerne afslører resultatet af forhandlingerne, at der er politisk konsensus mellem de tre institutioner om EU's kurs og om de vigtigste tilpasninger af EU. Det udgør en del af et angreb uden fortilfælde på de nationale parlamenters rettigheder, som bliver begrænset af EU's neoliberale retningslinjer for landenes budgetter, hvor målet er at indføre besparelsesforanstaltninger over for arbejdstagere og folk i almindelighed, privatiseringer og nedskæring i offentlige investeringer inden for vigtige sektorer og tjenesteydelser.
Eftersom arbejdstagernes kampe i Grækenland, Irland og Portugal jo har været forgæves, er det på tide at foretage en U-vending og holde op med at fastholde, at kun store økonomiske og finansielle virksomhedsgrupper skal tilgodeses og frem for alt inden for de største europæiske magter. I disse lovgivningsdokumenter foreslås det at videreføre disse interventionsforanstaltninger, som undertvinger befolkninger og lande og gør dem til veritable protektorater eller kolonier. Det forslås, at man fortsætter ad den vej, der kun kan føre til økonomisk og social katastrofe og et egentligt sammenbrud af EU. Derfor er vi imod dem.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Hr. formand, hr. kommissær, hr. minister, mine damer og herrer! Vi har allerede hørt mange kommentarer om de forskellige betænkninger, der tilsammen udgør styringspakken. Hvad er det vigtigste, vi kan fremhæve på nuværende tidspunkt, om det arbejde, der er blevet gjort? Det faktum, at pakken er en realitet i dag som resultat af forhandlinger mellem Rådet og Parlamentet, er et væsentligt fremskridt. Den lukker helt klart et hul i udviklingen inden for euroen, og desværre skulle der en gældskrise til for at få os til at gøre det.
I den forbindelse bør vi fremhæve det ungarske formandskabs fortjenstfulde arbejde og Parlamentets fremragende forhandlere. Jeg vil ligeledes gerne fremhæve de resultater, Parlamentet opnåede under drøftelserne med Rådet, idet sidstnævnte udviste reel imødekommenhed. Vi skal huske på, hvordan det plejede at være, og se objektivt på forbedringerne.
Når det er sagt, er disse foranstaltninger så tilfredsstillende, og er de tilstrækkelige? Der er altid plads til forbedringer, selvfølgelig, men pakken indeholder allerede de reelle løsninger, der skal til for at styrke euroområdet og skabe den fælles holdning, som er nødvendig. Kan vi alvorligt sige, således som modstanderne af denne pakke gør, at vi kan bygge vækst på toppen af et bjerg af gæld, som hele tiden bliver skudt længere og længere ud i fremtiden?
Dem, der anklager os for at støtte en styringspakke, der ikke er baseret på nogen teoretisk eller økonometrisk model, vil jeg blot stille det spørgsmål, om hvorvidt de modeller, de taler om, forudså eller forhindrede den igangværende krise, som endnu ikke er overstået, eller mon de i stedet førte til risikobetonede adfærdsmønstre under dække af at være matematiske sandheder?
I morgen skal Parlamentet træffe en afgørelse, og jeg håber, at det højt og klart vil tilkendegive sit standpunkt både over for vores borgere for at genskabe deres tillid til Europa, og over for markederne for at stabilisere vores valuta.
