Tillsammans för hälsa: Strategi för EU 2008-2013 (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Alojz Peterle, för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, om vitboken ”Tillsammans för hälsa: Strategi för EU 2008-2013”.
Alojz Peterle
föredragande. - (SL) Det här betänkandet gäller alla - både sjuka och friska. Hälsa är en av de sociala och politiska nyckelfrågor som är avgörande för EU:s framtid. I Lissabonstrategin klargörs att hälsa är en viktig ekonomisk faktor. Hälsa är en av de viktigaste tillgångarna i människans liv. Oroväckande trender på området, särskilt att antalet fall av cancer, hjärt- och kärlsjukdomar, diabetes och fetma ökar trots att behandlingen gör framsteg, innebär ett allt större hot mot hälsan. Dessutom medför den åldrande befolkningen, klimatförändringen, de stigande matpriserna och globaliseringen nya utmaningar.
Det talas om risk för pandemier och bioterrorism. Världshälsoorganisationen förutspår en cancerepidemi de kommande åren. Samtidigt ökar efterfrågan på rörlighet för patienter och hälso- och sjukvårdspersonal. Hälso- och sjukvårdssystemen och finansieringen av dessa utsätts för allt större press. De senaste åren har läkemedelskostnaderna ökat i snabbare takt än de totala hälsokostnaderna, vilket skapar oro bland allmänheten över hälso- och sjukvårdens jämlikhet och systemens hållbarhet.
Medborgarna är oroliga över att det inte kommer att finnas tillräckligt med vård till alla. De är inte intresserade av några diskussioner om befogenheter, de är mest intresserade av hur man håller sig frisk på bästa sätt. De känner också oro när det gäller den stora jämlikheten i vård mellan och inom EU:s medlemsstater. När det gäller cancer är skillnaderna i överlevnadstal mellan de nya och gamla medlemsstaterna så stora att man kan tala om en ”hälsans järnridå”. Allt detta gör det befogat att låta hälsan få en mer framträdande plats på den europeiska politiska dagordningen. Det vi pratar om här ska inte föras upp under punkten ”Övriga frågor”, utan under punkten ”Överlevnad”. Det är därför vi behöver en gemensam strategi.
I slutet av 2007 antog Europeiska kommissionen en hälsostrategi med titeln ”Tillsammans för hälsa”. Denna strategi är ett resultat av medlemsstaternas och unionens åtagande att följa hälsopolitikens gemensamma värderingar och principer när de skapar förutsättningar för att medborgarnas rättigheter och skyldigheter ska avspeglas i deras vård livet ut, när de uppvisar ett aktivt engagemang i beslutsfattandet och anpassar vården till patienternas behov genom att minska obalanserna i vården mellan olika sociala grupper, medlemsstater och staternas inbördes regioner genom att se investeringen i vård som en förutsättning för ekonomisk utveckling och genom att konsekvent integrera vårdfrågorna i politiken på alla nivåer.
Det är tydligt att hälsosektorn behöver ett långsiktigt strategiskt och omfattande tillvägagångssätt, vilket kommer att kräva att alla stora aktörer i medlemsstaterna och på EU-nivå samarbetar. För att förbättra samarbetet måste vi fastställa vilka former av interinstitutionellt samarbete som kan göra våra gemensamma insatser effektivare.
Det behövs ett stort strategiskt genombrott inom förebyggande av sjukdomar. Även om vikten av att förebygga sjukdomar har lyfts fram i många år, går bara tre procent av medlemsstaternas hälso- och sjukvårdsbudget till detta. Samtidigt vet vi att vi skulle kunna uppnå mycket bättre resultat med hjälp av en förebyggande politik. Fyrtio procent av alla sjukdomar har samband med en ohälsosam livsstil och en tredjedel av cancerfallen går att förhindra. Ett av de främsta budskapen i det här betänkandet är att uppmana kommissionen att utarbeta en ambitiös plan för förebyggande insatser som avser hela den här femårsperioden.
Jag skulle vilja tacka dem som har varit skuggföredragande, kommissionen och alla som har bidragit till det enhälliga yttrandet om vad som behöver göras för att uppnå en bättre hälsa.
Charlie McCreevy
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag tar den här debatten för min kollega, kommissionsledamot Androulla Vassiliou.
Jag skulle vilja tacka föredraganden Alojz Peterle för detta betänkande och parlamentsledamöterna för deras intresse för vitboken där EU:s hälsostrategi presenterades.
Det gläder mig att parlamentet ställer sig bakom vitbokens hälsorelaterade mål och principer.
Kommissionen välkomnar detta betänkande och instämmer helt i de nyckelfrågor som tas upp här, framför allt behovet att åtgärda ojämlikheterna i hälsa, fokusera på hälsofrämjande åtgärder genom att stimulera till en hälsosam livsstil samt bidra till att förebygga sjukdomar.
Det gläder mig att kunna säga att det här är frågor som står allra högst upp på kommissionens dagordning för hälsa.
Ojämlikheterna i hälsa mellan olika regioner inom EU och mellan olika socioekonomiska grupper är en fråga som väcker allt större oro, och kommissionen planerar att komma med åtgärder senare nästa år som kan bidra till att överbrygga de skillnader i hälsa som förekommer i EU.
Kommissionen delar helt er ståndpunkt när det gäller behovet att främja en hälsosam livsstil, särskilt vad gäller kost. Vi är alla eniga om att det krävs riktade åtgärder till medborgare i alla åldrar, på skolor, arbetsplatser och i andra miljöer.
Det här är ett viktigt inslag i hälsostrategin, och initiativ kommer att utvecklas under de närmaste åren. Under tiden arbetar vi aktivt med våra strategier som rör kost, övervikt, fetma och alkoholrelaterade skador.
Kommissionen instämmer också helt med parlamentet när det gäller behovet att öka våra sjukdomsförebyggande insatser.
Men utöver åtgärderna för att främja en hälsosam livsstil delar vi också era åsikter när det gäller behovet att stödja effektiva screeningprogram för att tidigt upptäcka sjukdomar, framför allt cancer, samt att stimulera till ett bättre utbyte av bästa praxis.
Kommissionen stöder aktivt genomförandet av rådets rekommendation om cancerscreening och har nyligen uppdaterat EU:s riktlinjer för bröst- och livmoderhalscancer. Men vi behöver göra mer för att hjälpa hälso- och sjukvårdssystemen att bekämpa cancer.
Med glädje kan jag meddela att kommissionen under nästa år planerar att starta en EU-plattform för cancerinsatser i syfte att stödja medlemsstaternas utbyte av kunskaper och bra praxis för att förebygga och behandla cancer.
Kommissionen välkomnar att parlamentet har framhållit betydelsen av en frisk arbetskraft för att Lissabonagendan ska kunna genomföras.
Jag skulle nu vilja kommentera några andra frågor som behandlas i betänkandet.
Parlamentet kräver att det inrättas europeiska kompetenscentrum. Dessa skulle vara ledande expertcentrum när det gäller vissa sjukdomar, till exempel sällsynta sjukdomar, som kräver en kombination av expertis och resurser som många medlemsstater inte har.
Kommissionen kommer att utgå från de principer som medlemsstaterna har enats om när det gäller sådana centrum och fortsätta att arbeta för att främja dessa centrum inom ramen för det kommande direktivet om patientens rättigheter vid gränsöverskridande vård.
Parlamentet understryker också behovet av effektiva åtgärder för att hantera det växande problemet med antibiotikaresistens. Kommissionen instämmer i detta och ger medlemsstaterna aktivt stöd för att genomföra rådets rekommendation om antimikrobiell resistens. Vi kommer att lägga fram en rapport om detta nästa år.
Kommissionen stöder slutligen de åsikter som har framförts om behovet av en nära samverkan mellan hälso- och socialpolitiken. Att integrera hälsovårdsfrågor i andra politikområden är verkligen en central princip för vår strategi och vi håller för närvarande på att undersöka synergieffekterna mellan dessa båda politikområden för en rad olika frågor.
För att sammanfatta det hela: kommissionen och parlamentet har samma vision när det gäller de viktigaste hälsofrågorna som vi behöver ta itu med.
Det är nu dags att gå vidare med arbetet med strategin och omsätta ord i handling.
Kommissionen kommer att ingå ett nära samarbete med parlamentet, rådet, medlemsstaterna och det civila samhället för att strategins mål ska leda fram till bättre hälsa för alla i Europeiska unionen.
Så jag tackar er för ert stöd och ser fram emot att höra era åsikter.
Milan Cabrnoch
föredragande för yttrandet från utskottet för sysselsättning och sociala frågor. - (CS) Herr talman, mina damer och herrar! Vid sidan av vår frihet är hälsan det som de allra flesta av oss värdesätter mest av allt. Hälsa är en förutsättning för ett lyckligt liv och för ett framgångsrikt samhälle. Det måste upprepas och understrykas gång på gång att det är var och ens personliga ansvar att sköta både sin egen hälsa och hälsan för sina allra närmaste. Hälsa är ett resultat av vårt genetiska arv, av vår livsstil och livsmiljö. Uppväxt, vanor, kost, motion, arbetsmiljö och bostad - allt sådant påverkar vår hälsa. Sist i denna uppräkning kommer vårdens inverkan på hälsan.
Det är helt riktigt att gemenskapen ansvarar för skyddet av folkhälsan. Men EU:s medlemsstater har hela ansvaret för vården, dess organisation, kvalitet och finansiering. Det är vårt gemensamma mål att säkerställa en kvalitativ vård som är säker och lättillgänglig för alla som är i behov av den. Under dessa svåra förutsättningar försöker varje land hitta ett eget sätt att tillhandahålla bästa tänkbara vård till sina medborgare. EU har skapat mervärde: de många fristående systemen, möjligheten att dela framgångarna och undvika misstagen som våra vänner har gjort.
Vården är en väldigt omfattande fråga, vilket också har framhållits av dem som talade före mig. För egen del kan jag därför bara beklaga att det här i Europaparlamentet inte har klarlagts vem av oss som egentligen ska hantera frågor som rör hälsa och vård. Ena dagen anser vi att vården är en fråga som gäller den inre marknaden, nästa dag har den att göra med social trygghet och en annan gång är det en folkhälsofråga. Jag skulle vilja uppmana talmannen och oss alla att när vi nu diskuterar detta viktiga dokument bör vi också överväga möjligheten att inrätta ett parlamentsutskott för hälsa under parlamentets nästa valperiod.
Siiri Oviir
föredragande för yttrandet från utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män. - (ET) Herr talman, herr kommissionsledamot, kolleger! Hälsa är en av de allra viktigaste tillgångarna för oss alla. EU:s strategi för hälsa för 2000-talet bör garantera en hög nivå av enhetligt hälsoskydd som är tillgängligt för alla runtom i Europa. Tyvärr förekommer det i dag stora skillnader mellan medlemsstaternas hälso- och sjukvårdssystem. Enhetliga och effektiva hälsoinsatser är ingenting som medborgarna i Europa garanteras.
Jag välkomnar Europeiska kommissionens vitbok om en strategi för hälsa, även om jag liksom föredraganden anser att man i vitboken inte fastställer några specifika kvantifierbara och mätbara mål vars uppfyllande skulle kunna och borde bidra till konkreta resultat.
Vården kräver ett effektivt politiskt stöd inom alla områden och på alla nivåer. Jag vädjar därför till kommissionen att i framtiden integrera folkhälsofrågorna i alla EU:s politikområden och i samband med detta inte glömma bort att integrera ett jämställdhetsperspektiv i en förbättrad hälso- och sjukvårdspolitik.
Jag tackar föredraganden för hans arbete och samtidigt er för er uppmärksamhet.
Françoise Grossetête
för PPE-DE-gruppen. - (FR) Herr talman, herr kommissionsledamot! Vi diskuterar här vitboken för hälsa för perioden 2008-2013, och hälsa är självklart en grundläggande rättighet för oss alla.
Vi står inför en rad olika utmaningar: cancer, hjärt- och kärlsjukdomar, fetma, diabetes och framför allt den åldrande befolkningen, för att inte tala om det ständiga hotet av pandemier. Det är inte lite som våra medborgare förväntar sig av oss när det gäller dessa hälsofrågor: när vi talar om Europeiska unionens mervärde är det just inom dessa områden som medborgarna är hårt drabbade och här är deras förväntningar på oss som högst!
Den här vitboken är tyvärr ytterst trivial och erbjuder inget som är det minsta konkret. Vår kollega Alojz Peterle har lyckligtvis förbättrat innehållet betydligt. Det kanske verkligen är något som måste upprepas: här i parlamentet har vi pratat om de här hälsofrågorna vid ett flertal tillfällen och vi anser alla att hälsa är något som ska vara för alla och att hälsan ska ligga på en hög nivå genom ett integrerat synsätt. Det är viktigt att investera i förebyggande insatser. Det är vad vi vill, men vi gör det inte eftersom vår budget hela tiden är alltför blygsamt tilltagen, särskilt i fråga om forskning. Vi har fortfarande inte förstått att förebyggande insatser skulle kosta betydligt mindre än behandlingen.
Det är viktigt att beakta befolkningens åldrande och vilka effekter som detta får på samhället, ekonomiskt, socialt och hälsomässigt sett. Men vi måste se till att det blir mindre prat och mer handling: det är viktigt att vi lever upp till medborgarnas förväntningar. Det finns väldigt tydliga budskap där det gäller att fokusera på bra praxis: behovet av fysisk aktivitet, balanserad kost och framför allt ansvarstagande: ett ansvar som ska tas både av EU:s medlemsstater och av varje enskild EU-medborgare.
Glenis Willmott
för PSE-gruppen. - (EN) Herr talman! Min politiska grupp stöder kommissionens vitbok om en hälsostrategi. Vi stöder framför allt vitbokens fokus på förebyggande insatser, utbildning och främjande av en hälsosammare livsstil. Det är mycket viktigt att planera för hur vi ska skydda våra medborgare mot hälsohot och pandemier och arbeta för att minska de ojämlikheter i hälsa som förekommer i EU.
Vi behöver nya riktlinjer för cancerscreening, ett direktiv om organdonation, förbättrade övervakningsmekanismer för att svara på hälsohot och ett förbättrat utbyte av bra praxis. Men vad gäller e-hälsa skulle jag vilja säga ett varningens ord. Det här är ett område där vi behöver fastställa exakta regler för ett tydligt regelverk. Det ska vara uppenbart att det inte utesluter dem som inte använder Internet och det ska inte heller ersätta ett läkarbesök. Jag kan se många fördelar här, men vi måste också vara medvetna om potentiella risker.
Vad hälsopolitiken också behöver på EU-nivå är en klar inriktning. I mitt arbete som skuggföredragande för det här betänkandet har jag fått en konkret känsla av att det finns alldeles för många olika arbetsgrupper och arbetsflöden, expertgrupper och aktionsgrupper, där många har inrättats som ordförandeskapens egna favoritprojekt eller efter påtryckningar från ledamöter i det här parlamentet eller från andra intressegrupper.
Jag anser att EU kan skapa stort mervärde inom hälsoområdet, men resurserna ska inriktas på rätt saker och ge valuta för pengarna.
Jag skulle vilja uppmana mina kolleger att rösta på mitt ändringsförslag 2 där kommissionen uppmanas att inleda en granskning av nuvarande arbetsflöden. Jag skulle också vilja uppmana kollegerna att stödja mina ändringsförslag om att skydda medborgarnas hälsa mot risker på arbetsplatsen. Jag uppmanar kommissionen att framför allt svara på mina ändringsförslag 1 och 6 gällande exponering för reproduktionstoxiska ämnen.
Det är viktigt att reproduktionstoxiska ämnen är med i de kommande förslagen om en översyn av direktivet om carcinogener. Jag ser att kommissionen har gjort en helomvändning här och vore tacksam om kommissionen kunde förklara sin ståndpunkt.
Marios Matsakis
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Alla är överens om att hälsa hör till det som våra medborgare värdesätter allra högst, men som vi alla vet är hälsa enbart medlemsstaternas befogenhet enligt artikel 152 i Amsterdamfördraget. Denna uppenbara motsättning är inte bara något som är märkligt och egendomligt i EU:s lagstiftning, utan i praktiken motverkar det också i hög grad våra strävanden att uppnå målen om optimal hälsa i EU. Man frågar sig varför den här situationen har fått fortgå utan några förändringar under så lång tid. Det finns så klart ekonomiska skäl till det. Vård är väldigt dyrt och att förbättra vården så att man uppnår den önskade jämlikheten inom EU skulle innebära stora ökningar av vårdkostnaderna för en del av EU:s medlemsstater.
Vi kan alla sitta här i parlamentet och kritisera att det är sådana skamliga skillnader mellan rika och fattiga medlemsstater när det gäller förväntad levnadslängd, spädbarnsdödlighet och canceröverlevnad, men de flesta av oss förmår inte se var skulden ligger, nämligen i EU:s oförmåga att se till att det tilldelas ekonomiskt stöd till fattigare medlemmar för att hjälpa dem att komma ikapp vad gäller vårdnivå och därigenom hindra deras regeringar från att motsätta sig möjligheten att hälsa tas bort från området där medlemsstaterna har exklusiv befogenhet.
Man skulle kunna hävda att detta på ett tråkigt sätt avspeglar hur vi i EU i praktiken upprätthåller de grundläggande värdena, där vi lägger större vikt vid till exempel inremarknadsbestämmelserna för våra företag än vården för våra medborgare, om man ska döma efter befogenheten.
Min ståndpunkt är att det är hög tid att ändra artikel 152 i Amsterdamfördraget, och detta kan endast åstadkommas om rådet, kommissionen och parlamentet gör en gemensam insats.
Som parlamentariker bör vi göra vårt yttersta för att få till stånd den ändring som behövs. Rent praktiskt utgör förstås de sjukdomsförebyggande åtgärderna den viktigaste aspekten av hälsostrategin. Alla vet att rökning, fetma, alkohol, narkotika, ett högt sockerintag och en stressig, ohälsosam livsstil generellt sett är de största hälsohoten, men gör vi tillräckligt mycket för att våra medborgare ska slippa undan dessa gissel? Nej, inte precis.
Ta rökningen till exempel. Hur kan vi hävda att vi gör allt vi kan för att hindra människor från att röka när vi fortfarande subventionerar tobaksodling i EU, när vi fortfarande tillåter försäljning av taxfreecigaretter på flygplan och fartyg som går till och från EU, när vi fortfarande har en tobaksskatt som är förhållandevis låg med tanke på de enorma vårdkostnaderna som tobaksrökare orsakar, när vi fortfarande har indirekt tobaksreklam som visas på våra TV-skärmar och en rökningslagstiftning som knappt har genomförts fullt ut i EU?
Jag har inte tid att säga så mycket mer om förebyggande insatser, men jag tror att det viktigaste i det jag säger är att det finns ett behov av att ändra befogenhetsregeln i fråga om hälsa.
Mieczysław Edmund Janowski
för UEN-gruppen. - (PL) Herr talman! Jag skulle vilja tacka föredraganden för hans insats. Det är helt rätt att vi behandlar detta viktiga ämne här i dag, som en uppföljning till det strategidokument som kommissionen utarbetade förra året.
Här bör det understrykas hur viktigt det är med förebyggande insatser, rätt kost, luft- och dricksvattenkvalitet, en hälsosam livsstil, en tidig upptäckt av sjukdomar, vilket kan leda till en snabb behandling av dessa sjukdomar. Det har konstaterats att det för närvarande råder stora skillnader mellan olika länder och sociala grupper vad gäller tillgången till vård. Detta visar på en tydlig brist i fråga om social sammanhållning. Sådana ojämlikheter förekommer också i fråga om överlevnadstalen för cancer, hjärt- och kärlsjukdomar och andra sjukdomar. Antalet psykiskt sjuka personer ökar oroväckande. Behandlingsmetoderna lämnar också mycket övrigt att önska. Här tänker jag framför allt på överanvändningen av antibiotika och steroider.
En annan oroande fråga är att hälso- och sjukvårdssystemen ofta är otillräckliga. Vi inser alla hur värdefull vår hälsa är och vet att vårt biologiska liv är begränsat. Här skulle jag vilja erinra parlamentet om att den polske poeten Alexander Fredra uppmanade sina läsare att inte nonchalera sitt välbefinnande, för i så fall skulle de inte bara riskera sin hälsa utan också sina liv.
Adamos Adamou
Herr talman! Låt mig rikta ett tack till Alojz Peterle för hans försök att införa ytterligare några politikområden och åtgärder i gemenskapens hälsostrategi. Han har arbetat för att man ska främja lika tillgång till ett integrerat hälso- och sjukvårdssystem som en grundläggande, oförytterlig rätt för varje medborgare.
Därför måste vi verkligen anstränga oss för att de berörda organisationerna ska bli politiskt medvetna om principen att när det gäller hälsa är finansiering lika med investering. Här skulle jag vilja tillägga att jag instämmer med Marios Matsakis ståndpunkt. Vi ska inrikta oss på sjukdomsförebyggande insatser genom att främja en hälsosam livsstil, erbjuda en optimal behandling samt investera i ny teknik och forskning.
Vårt mål måste vara en sektorsövergripande politik som ska samordnas på olika nivåer. Syftet med denna politik ska vara hantera de stora utmaningarna med en åldrande befolkning och de väldiga ojämlikheterna som påverkar medlemsstaternas vårdsystem.
Irena Belohorská
(SK) När vi talar om Europeiska unionens gemensamma hälsostrategi måste vår första strävan vara att skapa standarder för vården ska tillhandahållas. Europeiska unionens mål måste vara att undanröja skillnaderna mellan de nya och gamla medlemsstaterna, som fortfarande är ganska stora.
De olika medlemsstaterna har olika hälsopolitiska mål och därför behöver hälsosektorn i EU ett långsiktigt och strategiskt samarbete för att uppnå samförstånd. Det är också nödvändigt att investera i förebyggande insatser och utbildningsprogram för allmänheten. Bättre resultat kan uppnås med förebyggande insatser och det är allmänt känt att nästan hälften av alla sjukdomar har en koppling till en ohälsosam livsstil.
Av denna anledning ställer jag mig bakom Alojz Peterles begäran att kommissionen ska utarbeta en långsiktig plan för förebyggande insatser. Detta skulle kunna bidra till att förbättra den europeiska befolkningens hälsotillstånd. Den medicinska forskningen bidrar också till de förebyggande insatserna och gör att sjukdomar är lättare att bota. EU investerar till exempel inte tillräckligt med pengar i cancerforskning: EU:s investering här utgör nästan en femtedel av vad USA investerar. Att åtgärda denna brist är något som ligger i alla EU-medborgares intresse.
En idé som kan vara användbar för att öka patientmedvetenheten är att upprätta informations- och vägledningscentrum som ska vara till hjälp för patienter, vårdpersonal och hela hälsosektorn. När dessa mål har uppnåtts kommer EU att vara bra mycket närmare att uppnå en gemensam hälsostrategi.
Bogusław Sonik
(PL) Herr talman! Jag stöder helhjärtat betänkandet av Alojz Peterle, för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, om vitboken ”Tillsammans för hälsa: Strategi för EU 2008-2013”. Framför allt välkomnar jag detta betänkande eftersom det behandlar en av de största utmaningarna som EU och hela världen står inför. Det ska understrykas att detta är det första strategiska program som innehåller en omfattande unionsstrategi för hälsopolitik. Här fastställs de värderingar som har antagits av gemenskapen och de målsättningar som unionen själv har inom detta område. Det resulterar i en EU-vårdstrategi som utmärker sig i förhållande till andra hälsosystem och som verkligen skulle kunna vara för förebild för dem.
Det gläder mig att strategin har fått ett positivt mottagande i medlemsstaterna. Det är också roligt att höra att vissa länder redan har vidtagit åtgärder för att utarbeta en gemensam ståndpunkt och införliva strategin i sina nationella hälsoplaner. Här är Slovenien bara ett exempel. Sådana här åtgärder har också vidtagits i Polen.
Vårdfinansieringen står för en stor del av budgetunderskottet i många EU-länder. Det är något som är viktigt att beakta när hälsostrategin är under övervägande. Jag anser därför att den strategiska planen bör beaktas i anslutning till metoderna för att finansiera offentlig vård i medlemsstaterna.
Jag skulle också vilja ta upp en fråga som vi har diskuterat förut. Jag talar om ny informationsteknik och vilken effekt den har på barn och ungdomar. Oreglerad användning av Internet och datorspel, beroende och liknande besvär blir allt allvarligare problem för vårt samhälle och vår civilisation. Barn och ungdomar är de som påverkas mest. Kommissionen och Europeiska rådet håller just nu på att utveckla en bra samarbetsmetod inom hälsoområdet och vi borde delta i genomförandet av detta projekt.
Anne Ferreira
(FR) Herr talman, herr kommissionsledamot, föredragande, mina damer och herrar! Först och främst skulle jag vilja lyckönska föredraganden till hans insats, som har lett till en förbättring av den ursprungliga texten.
Den vitbok som kommissionen lade fram som förslag är ett första steg på vägen för att fastställa klara och fördelaktiga mål inom hälsoområdet, men tyvärr ger den inget svar på de utmaningar som kvalitativ vård och lika tillgång utgör. I det betänkande som är uppe till behandling i dag finns inte de ursprungliga förslagen om självmedicinering kvar och det är positivt. Att bagatellisera eller till och med uppmuntra till självmedicinering är enligt min mening helt olämpligt sett till den vård vi måste eftersträva. ”Tillsammans för hälsa” får inte bli ”var och en får se efter sig själv när man är sjuk”.
Att införa idén om en aktiv patient är ett oroande koncept. Anledningen till det är att det inte följs av någon klar definition, utan att det finns möjlighet till olika tolkningar. Att uppmuntra patienter att ta ansvar för sin egenvård och uppmana befolkningsgrupper att själva tillgodose vissa hälsobehov är andra förslag som måste behandlas med försiktighet. Vi får inte glömma att hälsa är ett mycket speciellt område som kräver en mycket hög grad av kompetens och att de frågor som det handlar om här kan gälla liv och död. Förslag som uppmuntrar till självmedicinering i kombination med konceptet om individuellt ansvar verkar inte vara något svar på den hälsoutmaning som vi står inför och går i en annan riktning än solidaritetsbegreppen.
Det finns en annan sak som jag måste kritisera: att underlätta rörligheten för vårdpersonal. Detta skulle kunna få väldigt allvarliga konsekvenser för den geografiska fördelningen av vårdpersonal och försvåra ett redan väldigt svårt läge i vissa medlemsstater. I stället för att stimulera vårdpersonalens rörlighet borde man lägga tonvikten vid att utbyta bra hälsopraxis mellan alla medlemsstater. Jag kan också konstatera att webbaserade hälsoresurser måste uppmuntras. Det här är ett positivt och innovativt initiativ, som emellertid bara är tillgängligt för en mindre del av befolkningen.
Självklart stöder jag de ändringsförslag som har lagts fram av mina kolleger gällande hälsa på arbetsplatsen. Det här är en viktig fråga eftersom arbetsrelaterade hälsoproblem blir allt vanligare.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Herr talman! Jag vill fästa uppmärksamheten på tre frågor i denna debatt. För det första finns det betydande ojämlikheter i hälsa mellan de gamla och de nya medlemsstaterna. Den kumulativa effekterna av dessa ojämlikheter leder till betydande skillnader i livslängd. Denna kan variera med 9 år för kvinnor och med så mycket som 13 år för män. Vi bör sträva efter att uppnå en betydande minskning av dessa skillnader.
För det andra behövs en betydande ökning av de investeringar som syftar till att förebygga sjukdomar. I dag ägnas knappt tre procent av investeringarna åt detta ändamål. Det är dock välkänt att upp till 40 procent av alla sjukdomar är kopplade till en ohälsosam livsstil och till stor del kan förebyggas på ett effektivt sätt.
För det tredje är det nödvändigt att främja en hälsosam livsstil i takt med att fetma blir en allt allvarligare sjukdom i vår civilisation. Fördelaktiga villkor bör också ges för hälsosamma ekologiska livsmedel som produceras utan konstgjorda gödningsmedel och bekämpningsmedel. Denna typ av jordbruk är dock inte särskilt kostnadseffektiv. Den kräver därför ett ökat ekonomiskt stöd inom ramen för det gemensamma jordbrukssystemet.
Urszula Krupa
(PL) Herr talman! Det dokument vi diskuterar innehåller många viktiga frågor om hälsa och hälsovård. Allmän tillgång till hälsovård garanteras i de enskilda medlemsstaternas lagstiftningar. Respekten för medlemsstaternas befogenheter inom området hälso- och sjukvård och valfrihet när det gäller hälsovårdstjänster är positiva saker. Trots detta vill jag dock fästa uppmärksamheten på den fara som hotar mina landsmän på grund av den polska regeringens nuvarande planer på att omvandla alla hälso- och sjukvårdsinrättningar till kommersiella vinstdrivande företag.
De föreslagna reformerna överskrider gränserna för friheten att välja hälso- och sjukvårdssystem. De hotar grundläggande mänskliga rättigheter som rätten till liv och rätten till hälso- och sjukvård. Med tanke på hotets omfattning borde det vara Europeiska kommissionens plikt att upprätta riktlinjer för att förhindra att offentliga myndigheter släpper ifrån sig kontrollen över allmänna sjukhus som privatiseras mot det polska samhällets och den polske presidentens vilja.
Avril Doyle
(EN) Herr talman! Jag vill tacka föredraganden för hans välgenomtänkta svar till kommissionen.
Vi är alla medvetna om att det är de enskilda medlemsstaternas ansvar att besluta om organisation och tillhandahållande av deras hälso- och sjukvårdstjänster. Detta bör dock inte innebära att de ska försumma ett seriöst hälsosamarbete på EU-nivå. Det finns en rad olika hälsofrågor, till exempel förebyggande av pandemier och rörlighet för patienter och hälso- och sjukvårdspersonal, där medlemsstaterna inte kan agera effektivt på egen hand och där det krävs åtgärder på EU-nivå.
EU-åtgärder kan vara värdefulla för att skapa alleuropeiska nätverk för expertis som möjliggör utbyte av bästa metoder inom områden som e-hälsovård, nanoteknik, behandling av sällsynta sjukdomar eller expertcentrum.
EU har tillsammans med medlemsstaterna gjort viktiga framsteg för skydd av folkhälsan, till exempel när det gäller lagstiftning om tobaksreklam, inom området blodprodukter, och inte minst genom grundandet av Europeiskt centrum för förebyggande och kontroll av sjukdomar.
Vi behöver stärka åtgärderna för att minska ojämlikheterna i hälsa i hela EU-27, särskilt genom utbyte av bästa metoder och genom bättre information till allmänheten om medborgarnas gränsöverskridande hälso- och sjukvårdsrättigheter. Vi behöver lagstifta snabbt på detta område, och inte låta EG-domstolens domar bli patienternas enda vägledning i Europa. Vi måste svara med en ordentlig lagstiftning. Dessutom bör omfattande hälsokonsekvensbedömningar och en utvärdering av all lagstiftning genomföras för att ge en plattform för gemensamt tänkande och göra det lättare för beslutsfattarna att utvärdera de politiska initiativens verkliga kostnader för folkhälsan.
Detta bör göras på samma sätt som miljökonsekvensbeskrivningar betraktas som ett självklart sätt att informera lagstiftarna och är en förutsättning för utformningen av den mesta EU-politiken. Även mot bakgrund av dagens ekonomiska och finansiella kris är folkhälsan vårt främsta tecken på välstånd.
Åsa Westlund
Herr talman! Jag tänkte tala om två saker. Det första är hur vi ska hantera den alltför omfattande förskrivningen av antibiotika, vilket behandlas väldigt bra i betänkandet.
Det är bara att gå till oss själva här i Europaparlamentet eller jag behöver bara gå till mig själv. Jag hade nog inte stått här i dag om vi inte hade haft verkningsfull antibiotika. Jag har varit sjuk ett antal gånger och precis som säkert flera av er här i kammaren räddats av antibiotika. Tyvärr hotas våra barns möjligheter att kunna få sådan hjälp i framtiden av att vi tillåter läkare att skriva ut antibiotika när det inte behövs och till och med sälja antibiotika utan recept.
Det behövs styrmedel och incitament som motverkar att läkare går patienter till mötes för att tjäna pengar, så att de inte skriver ut antibiotika när det inte behövs. Jag tycker att EU här har en väldigt viktig uppgift att sprida olika sätt att arbeta framgångsrikt mot denna alltför omfattande förskrivning.
Den andra frågan som jag tänkte ta upp handlar om ojämlikhet vid hälsa som också tagits upp av flera tidigare talare. Det finns en annan aspekt på ojämlikhet vid hälsa. Det handlar inte bara om ojämlikhet mellan länder. Det handlar också om ojämlikhet inom länder. WHO har haft en särskild kommission som tittat på klasskillnader i hälsa. Man skriver rent ut att ”social justice is a matter of life and death” och det är något som vi måste prata öppet om i unionen.
Att det finns så stora skillnader inom länder är helt oacceptabelt. Det finns goda exempel där man har lyckats motverka klasskillnader i hälsa, men det finns också väldigt dåliga exempel. Jag är själv mycket oroad över vad som händer i mitt eget lands huvudstad. Där har man plötsligt infört ett system som gör att läkare flyttar från socialt utsatta och fattiga områden, där läkarvården behövs allra mest, till områden där människor är friskast och mest välbeställda.
Jag tycker att EU borde samla statistik och kunskap så att väljarna, och även de som bestämmer om sjukvården, kan få tydliga besked om vilka åtgärder som leder till ökad social jämlikhet när det gäller hälsa och vilka som inte gör det.
Daciana Octavia Sârbu
(RO) För att bemöta de stora utmaningar som hälsosektorn står inför i Europeiska unionen behöver vi handlingsplaner som bland annat bör syfta till att främja bättre program för hälsa, folkbildning och förebyggande av sjukdomar, särskilt när det gäller sjukdomar som är kopplade till livsmedel, fetma, konsumtion av alkohol och droger samt rökning.
Tidig upptäckt och diagnos, liksom tillgång till god behandling av kroniska sjukdomar, särskilt cancer, kommer att garantera en god livskvalitet för människor som påverkas av dessa sjukdomar. Därför kommer ett utbyte av bästa metoder inom all läkarvård i Europeiska unionen att bidra till att öka medborgarnas välfärd och hälsa. Jag anser att det är viktigt att främja en hälsosam livsstil inom familjer, i skolor och i arbetslivet för att bereda vägen för en hälsosam livsmodell och främja ett hälsosamt åldrande, både för nuvarande och kommande generationer.
Vi måste särskilt ta till vara våra barns intressen och utarbeta bestämmelser om moderskaps- och föräldraledighet, och beakta den betydelse som föräldrarnas närvaro och tillgivenhet har för barns psykiska och fysiska utveckling. Det är lika viktigt att förbättra läkarvårdsystemet för gravida kvinnor och informera dem om effekterna av rökning och alkohol.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Jag vill gratulera föredraganden och även påpeka att det enda sättet för oss att möta 2000-talets utmaningar är att förbättra folkhälsan. Talesättet att ”all medicin i världen kan inte ersätta träning, men träning kan ersätta all medicin i världen” är tidlöst. Vi bör inte bara predika ett sunt leverne och hälsosamma kostvanor. Det är dags att uppmuntra människor som inte medvetet försämrar sin hälsa utan i stället stärker den på olika sätt, även på ekonomisk väg. Rekommendationer från Europeiska kommissionen inom detta område skulle vara mycket värdefulla. Ett akut problem för de nya medlemsstaterna är bristen på specialister. På vissa platser söker hälften av alla nyutexaminerade läkare arbete i andra EU-medlemsstater där lönerna är mycket högre. På detta sätt stöder och stärker de nya medlemsstaterna hälso- och sjukvården i deras rikare grannländer. Jag föreslår inga inskränkningar i medborgarnas fria rörlighet. Det krävs dock en solidaritets- och kompensationsfond för att lindra konsekvenserna av denna förlust av specialister.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Herr talman! Hälsofrågor faller under de enskilda medlemsstaternas ansvar. Det bör dock inte utgöra ett hinder för att vidta gemensamma åtgärder för att skydda EU-medborgarnas hälsa. De centrala målen har slagits fast i vitboken. De omfattar att främja folkhälsan i ett åldrande Europa, skydda medborgarna från hot mot deras hälsa och stödja dynamiska hälsosystem. Dessa mål kan inte uppnås utan konkret engagemang från lokala och regionala myndigheter.
Dessa myndigheter måste därför delta helt och fullt i genomförandet av denna strategi. I vitboken tar man upp den viktiga frågan om ojämlikheter i hälsa och variationerna i hälsonivåerna mellan olika länder och sociala grupper. Tillhandahållandet av vissa hälso- och sjukvårdstjänster i de nya medlemsstaterna är bristfälligt. Denna klyfta måste överbryggas. Därför är det nödvändigt att stärka de åtgärder som syftar till att avskaffa ojämlikheten och göra detta till ett prioriterat mål.
En annan uppgift som anges i vitboken handlar om behovet av att betona och stärka betydelsen av program för att öka hälsomedvetenheten, särskilt de som handlar om kostvanor. Sunda kostvanor och en hälsosam livsstil kan förhindra många kroniska sjukdomar. Därför är utbildningsprogram om hur man ser över sina kostvanor och ägnar sig åt fysisk aktivitet från mycket tidig ålder så viktiga.
Charlie McCreevy
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag vill tacka ledamöterna för deras inlägg, och jag kommer att besvara några av de frågor som de har tagit upp.
Siiri Oviir och Françoise Grossetête sa att vitboken var för allmänt hållen. Syftet med vitboken är dock att fastställa ett antal allmänna principer och mål som vägledning för gemenskapens åtgärder för folkhälsan under de kommande åren. Det skulle vara väldigt svårt att fastställa kvantifierbara mål när det gäller så breda och allmänna målsättningar och i ett så stort antal frågor.
Kommissionen håller fullständigt med om att kvantifierbara mål är ett bra sätt att driva igenom förändringar och uppnå resultat. Vi anser dock att det är bättre att fastställa sådana mål för varje enskilt politiskt initiativ inom ramen för strategin.
Ett antal talare hänvisade till ojämlikheter i hälsa, till exempel Mieczysław Edmund Janowski, Adamos Adamou, Irena Belohorská, Avril Doyle, Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk och Åsa Westlund. Vi delar helt och fullt den oro som framförts och håller med om behovet av att bidra till att överbrygga hälsoklyftan. Kommissionen kommer att lägga fram ett meddelande nästa år, men under tiden kommer vi att bidra till att kanalisera strukturfonder för hälsa.
Glenis Willmott ställde en rad frågor. Hon påpekade att det finns för många arbetsområden inom hälsa. Men det är anledningen till att EU:s hälsostrategi som antogs 2007 syftar till att inom en sammanhängande ram sammanföra all politik som påverkar folkhälsan. Kommissionen tittar på olika strukturer inom hälsosektorn för att uppnå synergier mellan strukturerna och se till att arbetet utförs på ett effektivt sätt utan överlappning.
Glenis Willmott frågade också om carcinogendirektivet. Kommissionen har tillfrågat arbetsmarknadens parter om en möjlig översyn av 2004 års direktiv inom detta område och håller för närvarande på med en undersökning som kommer att avslutas i början av 2010 om de olika alternativen för ändring av detta direktiv. Resultaten av denna undersökning kommer att göra det möjligt för kommissionen att besluta om en lämplig väg framåt. EU:s lagstiftning om hälsa och säkerhet i arbetslivet, särskilt 1988 års direktiv om alla kemiska agenser, omfattar redan skyddet i arbetslivet mot alla kemiska ämnen, även reproduktionstoxiska ämnen.
Åsa Westlund tog upp rågan om antibiotikaresistens. Kommissionen har ett nära samarbete med ECDC (Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar). En av de prioriterade åtgärderna på ECDC:s arbetsplan för 2008 är antimikrobiell resistens. Dessutom planerar ECDC att årligen organisera en EU-dag för att uppmärksamma antibiotika. Denna syftar till att stärka allmänhetens uppfattning och kunskap om frågor som handlar om antimikrobiell resistens. Den första dagen för uppmärksammande kommer att äga rum den 18 november 2008. Vi har också ett nära samarbete med ECDC om utarbetandet av en andra rapport om medlemsstaternas genomförande av rådets rekommendation från 2002.
Slutligen vill jag tacka föredraganden Alojz Peterle och alla ledamöter för deras stöd för den häslostrategi som vi har utvecklat.
Alojz Peterle
föredragande. - (SL) Herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill utrycka ett hjärtligt tack för denna rika och komplexa debatt. Det gläder mig att nästan alla era bidrag har innehållit tre nyckelord: det första är ”tillsammans”, det andra är ”ojämlikhet”, och det tredje är ”förebyggande”. ”Tillsammans” betyder mer samarbete på både medlemsstatsnivå och EU-nivå, fler partnerskap, även regionala och lokala samhällen, och mer komplementaritet. Jag håller med alla dem som sa att medlemsstaternas befogenhetsområde inte får bli en ursäkt för att inte gemensamt göra det som de individuella staterna inte kan göra, och det finns ett växande antal sådana utmaningar.
Bara det faktum att det finns så många ojämlikheter, som vi har varnat för, betyder att det finns en brist på kunskapsutbyte. Om chansen att överleva cancer i ett land är 10 procent lägre än i ett annat land betyder det att information och kunskap inte har nått det landet, även om den finns tillgänglig för andra, också i grannländerna. Här måste vi uppnå någon form av dynamik baserad på den kunskap som redan finns tillgänglig. Det huvudsakliga budskapet och rådet bör vara att vi bör använda tillgänglig kunskap och dela med oss av god praxis.
När det gäller dynamiken vill jag tillägga att sjukdomar sprider sig snabbt, varför vi också kräver politisk dynamik och politiskt nyskapande. När det gäller vitboken vill jag säga att det är en mycket bra ram för det vi siktar på. Dess syfte är inte att ta upp alla specifika frågor som har tagits upp i andra dokument och andra resolutioner. Den bör utgöra en ram, och som någon sa har vi nu för första gången en omfattande ram för värderingar, indikatorer, strategier och åtgärder. Det är på denna grund vi kan gå vidare.
Avslutningsvis vill jag tillägga att jag har särskilda svårigheter med de ändringsförslag som har lagts fram av den socialdemokratiska gruppen. De lade fram sex ändringsförslag som förkastades av ENVI. Jag finner det svårt att ignorera de argument som ENVI använde för att uttrycka en annan åsikt. Jag kan inte stödja dessa ändringsförslag nu, för det här är ett plenarsammanträde och detta ämne omfattas av andra resolutioner. Om dessa ändringsförslag godtas kommer vi att få en obalanserad bild eftersom andra kategorier av befolkningen inte kommer att behandlas med sådan uppmärksamhet. Det handlar inte bara om arbetstagare utan också om pensionärer och skolbarn. Jag håller naturligtvis fast vid de argument jag framhöll vi ENVI-sammanträdet.
Talmannen
Debatten är avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i dag kl. 11.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Iles Braghetto  
skriftlig. - (IT) Hälsa är något som har en kostnad med inget pris. Investeringar i folkhälsa är de mest effektiva investeringar som kan göras för ett samhälle som är anpassat efter människors behov. Dessa investeringar är ett gemensamt ansvar för individerna som måste leva hälsosamt genom att uppträda ansvarsfullt, för sjukvårdspersonalen som måste följa sina yrkesetiska koder, och för de nationella och regionala regeringarna som måste rikta särskild uppmärksamhet på hälsosystemens hållbarhet.
Noggrann uppmärksamhet måste dessutom riktas mot behovet av en integrerad social- och hälsovårdspolitik som tillgodoser nya krav. Att komma till rätta med ojämlikheter, klara av stora hälsoutmaningar, hålla jämna steg med de epidemiologiska förändringar som sker och garantera ett alltmer aktivt samarbete mellan medlemsstaterna och regionerna: alla dessa krav har fått lämplig uppmärksamhet i Alojz Peterles betänkande, och jag vill tacka honom för hans utmärkta arbete.
Corina Creţu  
skriftlig. - (RO) Det är uppmuntrande att se att Europaparlamentet har antagit resolutionen om Europeiska kommissionens vitbok ”Tillsammans för hälsa: Strategi för EU: 2008-2013”. Förutom bestämmelserna om den hälsorelaterade strategin har jag upptäckt en svag punkt i vitboken: avsaknaden av kvantifierbara mål som syftar till att garantera ökad effektivitet.
Som företrädare för ett land vars sjukvårdssystem är av mycket dålig kvalitet, vilket återspeglas i befolkningens oroande hälsotillstånd, vill jag betona vikten av att gå från ord till handling, men också behovet av att visa större solidaritet på EU-nivå för att kunna ge en anständig sjukvård till alla medborgare.
Det finns mycket sorgligt att berätta när det gäller hälsa i Rumänien. Det är det EU-land som har högst antal tuberkulospatienter, och det befinner sig på näst sista plats när det gäller kvaliteten på diabetesbehandlingen, trots att diabetes är den sjukdom som det finns störst benägenhet för. En av tio rumäner lider av leverproblem. En fjärdedel av de rumänska barnen har problem med hälsan. Den cancerrelaterade dödligheten har fått en oroväckande ökning jämfört med resten av EU. Andelen dödsfall på grund av hjärt- och kärlsjukdomar är 61 procent av det totala antalet dödsfall, jämfört med 37 procent i EU. Rumänien är Europamästare när det gäller antalet förskrivningar av läkemedel, sjukhusvistelser och kirurgiska ingrepp, men det är samtidigt det land som har lägst förväntad livslängd i EU.
Gyula Hegyi  
skriftlig. - (HU) Allergi är vår tids endemiska sjukdom. Allergierna har ökat stadigt i hela Europa sedan andra världskriget. En tredjedel av våra barn har någon form av allergi, och om vi inte vidtar några åtgärder kommer snart halva Europas befolkning att lida av allergier. Orsakerna till dessa allergier är kemiskt behandlade livsmedel och miljöföroreningar. Allergisymtomen utlöses av kemiska ämnen, naturliga och konstgjorda livsmedelstillsatser, kryddor, pollen och andra naturliga ämnen, samt djurhår. I Ungern utgör ambrosia ett särskilt problem.
Tyvärr har Europeiska unionen ingen allergistrategi för närvarande, vilket kommissionen bekräftade som svar på min fråga. Föreningar för allergidrabbade inom civilsamhället, och miljontals drabbade EU-medborgare, räknar med att en allergilagstiftning ska införas på EU-nivå. Låt oss göra något för att bidra till att förhindra allergier, ta itu med allergiernas huvudorsaker och skydda dem som lider av dem. Ett aktivt engagemang skulle stärka vårt fokus på EU-medborgarnas hälsa och deras vardagsbekymmer.
Tunne Kelam  
skriftlig. - (EN) Jag vill rikta uppmärksamheten på den oroande tendensen i Europa att fler och fler unga människor lider av psykiska problem. Många unga människor i Europa lider av stress; det finns tecken på att missbruket ökar, särskilt när det gäller alkohol och narkotika. Dessa aspekter, både för sig och tillsammans, kan leda till allvarliga psykiska störningar.
De senaste tragedierna i Finland visar att fler medlemsstater än någonsin måste uppmärksamma ungdomarna när man vidtar åtgärder för att förebygga dålig hälsa, särskilt psykisk hälsa.
En holistisk och proaktiv strategi för att ta itu med rötterna till de psykiska problemen och sjukdomarna är avgörande. En säker livsmiljö (som förebygger våld i hemmet och missbruk), en minskning av stresskapande faktorer i skolan och i hemmet samt förebyggande och medvetenhetshöjande åtgärder bör ha högsta prioritet. Ingen skola kan ersätta en omsorgsfull familj där föräldrarna tar sitt ansvar för att lära sina barn grundläggande sociala och etiska värderingar.
Det är viktigt att låta alla aktörer i samhället medverka för att uppnå de uppsatta målen. Särskilt olika frivillig- och ungdomsorganisationer kan bidra till en säker miljö genom att anordna fritidsaktiviteter, ge informell utbildning och öka medvetenheten om frågor som rör psykisk hälsa.
Därför efterlyser jag en holistisk och proaktiv strategi som omfattar en garanti för bättre psykisk hälsa och därmed en bättre framtid för unga människor.
Rareş-Lucian Niculescu  
skriftlig. - (RO) Jag välkomnar att Alojz Peterle i sitt betänkande tar upp och understryker det trängande behovet att vidta aktiva åtgärder för att rekrytera och behålla hälso- och sjukvårdspersonal.
Enligt Världshälsoorganisationen bör myndigheterna betrakta det som en varningssignal om 2 procent av läkarna i ett land flyttar utomlands. I Rumänien har 4 procent av de rumänska läkarna begärt tillstånd för att flytta och arbeta utomlands, och samma procentsats registrerades även 2007. Vi har således inte bara överskridit den nivå som betraktas som en varningströskel, vi har till och med nått en fördubbling av den procentsatsen. Från början av året fram till den 1 september 2008 ansökte 957 personer till det rumänska läkarkollegiet (CMR) om intyg om oklanderlig moral som krävs för att de ska kunna arbeta utomlands.
Det är uppenbart att ett hälso- och sjukvårdssystem inte kan fungera utan läkare. Jag anser att detta är oroande inte bara för Rumänien utan för hela Europa, och bristen på kvalificerade personer som kan behandla europeiska patienter borde sysselsätta medlemsstaterna och unionen i allra högsta grad.
Péter Olajos  
skriftlig. - (HU) Först vill jag säga hur glad jag är för att vi på senare tiden har fått se fler och fler betänkanden och strategier om folkhälsans betydelse.
Som budgetexpert för 2009 har jag själv försökt tala för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet (ENVI). Mina initiativ har fått positiva mottaganden av både ENVI och budgetutskottet.
Som Alojz Peterle har påpekat finns det ett nära samband mellan de nya hälsofarorna och klimatförändringarna. Den 7 oktober antog budgetutskottet ett forskningsprojekt som jag hade föreslagit, ”Omfattande forskning om hälsa, miljö och klimatförändringar - förbättring av luftkvaliteten inom- och utomhus”. Detta initiativ värt 4 miljoner euro kommer att administreras av det ungerska huvudkontoret för det regionala miljöcentret för Central- och Östeuropa (REC) och kommer att omfatta nio länder (Österrike, Bosnien och Hercegovina, Finland, Ungern, Italien, Nederländerna, Norge, Serbien och Slovakien. Samtidigt kommer man inom ramen för projektet att undersöka kopplingen mellan hälsa, miljöskydd, transport och klimatförändringar samt deras effekter i skolorna.
När det gäller ECDC-ratifikationen stöder jag också föredraganden. För att byrån ska kunna klara av sitt ökade ansvar föreslog jag att den skulle befrias från den marginal som kommissionen har fastställt. ENVI antog detta enhälligt, och vi får hoppas att parlamentet också kommer att besluta sig för detta vid slutet på sammanträdesperioden i oktober.
Bogusław Rogalski  
skriftlig. - (PL) En god hälsa är en av de största välsignelser en människa kan glädja sig åt i livet. Tyvärr gör oroväckande trender som till exempel det ökade antalet fall av cancer, hjärt- och kärlsjukdomar, fetma och diabetes att vi blir medvetna om i vilken omfattning folkhälsan nu är hotad. Vi ställs inför de utmaningar som utgörs av klimatförändringarna, globaliseringen, den åldrande befolkningen samt hotet från pandemier och bioterrorism.
Den tydliga ökningen av priset på läkemedel under de senaste åren är också en källa till oro. Den har lett till att många EU-medborgare helt enkelt inte har råd med läkemedel. Dessutom behöver hälso- och sjukvårdssystemen i vissa medlemsstater genomgå radikala reformer för att man ska kunna komma till rätta med de enorma ojämlikheterna. Till exempel skiljer det 9 år när det gäller den förväntade livslängden för kvinnor och 13 år för män.
Investeringar i hälso- och sjukvårdspolitik som rör de tidigaste åren i en människas liv bör också ges hög prioritet. Det är dock viktigt att inte låta en situation utvecklas där det blir allmänt accepterat att födseln av handikappade barn eller barn som lider av kroniska sjukdomar förhindras. I stället bör man främja hjälp till föräldrar med sjuka barn.
Dessutom vill jag understryka behovet att respektera medlemsstaternas befogenhet inom hälso- och sjukvårdsområdet samt valfriheten när det gäller sjukvårdstjänster.
Det är tydligt att folkhälsan också har betydelse för ekonomin. Pengar som investeras i hälso- och sjukvård bör därför inte enbart uppfattas som en kostnad, utan även som en viktig del av en investering i kvalitativa mänskliga resurser.
Richard Seeber  
skriftlig. - (DE) För att värna hälsoskyddet måste vi klara av de utmaningar vi har identifierat. Huvudansvaret för att upprätthålla och främja hälsostandarder ligger hos medlemsstaterna. Det finns dock många områden, särskilt när det gäller gränsöverskridande problem, där det är vår uppgift att stödja medlemsstaterna så mycket som möjligt om de inte kan vidta effektiva åtgärder.
Det stora problem vi står inför är de mycket stora ojämlikheterna både mellan och inom medlemsstaterna. Den förväntade livslängden i de ”gamla” medlemsstaterna är i genomsnitt 10 år längre än i de nya medlemsstaterna. Vår uppgift är att sprida de beprövade förfaranden som har visat sig vara bra till alla medlemsstater. Syftet är att anpassa och harmonisera standarder genom lämpliga medvetenhetshöjande åtgärder för medborgarna.
Hälsan är en livsviktig tillgång för oss alla, och den är också en viktig ekonomisk faktor. Vi måste därför göra ännu mer för att minska den dramatiska ökningen till exempel när det gäller förekomsten av cancer. För att vi ska kunna lyckas med det är det mycket viktigt att hälsofrågorna integreras i alla politikområden och att vi främjar utvecklingen av ny teknik och nya innovationer.
Kathy Sinnott  
skriftlig. - (EN) Jag vill ta tillfället i akt för att särskilt välkomna vissa bestämmelser inom ramen för hälsostrategin, framför allt att man har tagit med störningar kopplade till autismspektrumet, som i allt högre grad drabbar barn i hela Europa, och jag vill nämna den utmärkta forskning som redan har gjorts inom detta område med kommissionens hjälp.
Det är bra att man nu koncentrerar sig på sällsynta sjukdomar, alzheimer och forskning om psykiska sjukdomar och mäns hälsa, samt den fortsatta inriktningen på erkända tillstånd som hjärt- och kärlsjukdomar, diabetes och cancer.
Det gläder mig att anhörigvårdarna nämns eftersom det är viktigt att komma ihåg att hälsoproblem inte bara påverkar de drabbade utan också de som sköter om dem, och jag hoppas att omnämnandet också leder till praktiskt stöd för dem som får dra det tunga lasset.
Jag vill också applådera den konstruktiva inriktningen på förebyggande åtgärder, särskilt när det gäller att förhindra användning av alkohol och narkotika under graviditeten.
Marian Zlotea  
skriftlig. - (RO) Hälsa är en av de viktigaste tillgångarna i en människas liv. Den oroväckande ökningen av antalet människor som drabbas av cancer, hjärt- och kärlsjukdomar, diabetes och fetma trots de framsteg som har gjorts när det gäller behandlingen av dessa sjukdomar, är en viktig fråga vi måste ta itu med. De problem som är kopplade till övervikt och näringsbrist, felaktig kost och hiv/aids är utmaningar som hotar folkhälsan i Europeiska unionen.
Skillnaderna mellan de nya och de gamla EU-medlemsstaterna när det gäller överlevnadstal för cancerpatienter är så stora att vi kan prata om en ”järnridå inom hälsosektorn”. Europeiska unionen måste konsolidera sina åtgärder för att minska ojämlikheterna mellan medlemsstaterna, särskilt genom att utbyta bästa metoder på olika områden och främja utbildningen till allmänheten för bättre sjukvård genom att i sin tur stödja innovationer i hälsosystemen, och den måste också föreslå tillsynssystem för ett strukturerat samarbete mellan EU:s institutioner.
Vi måste fastställa grundläggande hälsovärderingar, ett system med hälsoindikatorer för EU och sätt att minska ojämlikheterna i hälsosektorn. Vi måste investera i hälsa, vi måste utarbeta metoder för att främja hälsa i alla åldrar, och vi måste vidta åtgärder när det gäller tobak, livsmedel, alkohol och andra faktorer som påverkar hälsan.
(Sammanträdet avbröts klockan 10.35 och återupptogs klockan 11.00)
