Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Hallam
Arvoisa rouva puhemies, työjärjestystä koskeva puheenvuoro. Haluaisin vain kiinnittää parlamentin huomion tämän viikon esityslistaan, erityisesti perjantain esityslistaan, jonka ainoana kohtana on Hallamin mietintö...
yhteismarkkinoiden maatalouden valuuttajärjestelmästä 1. päivästä heinäkuuta 1995 30. päivään kesäkuuta 1996. Näin meidän kesken, arvoisa rouva puhemies, nämä ovat tuskin maailmaa järisyttäviä uutisia. Haluaisin kysyä, olisiko parlamentin mielestä viisaampaa siirtää perjantain puoli tuntia kestävä keskustelu - josta olen hyvin imarreltu - torstain istuntoon, jolloin keskustelemme myös Hardstaffin mietinnöstä, ja toimittaa äänestys seuraavana keskiviikkona Brysselissä, ja säästää siten tuhansia puntia Euroopan veronmaksajien varoja, kun emme avaa tätä rakennusta perjantaina.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
Herra Hallam, otitte esille hankalan asian, jota on kylläkin käsitelty puhemieskonferenssissa.
Tiedättehän, että aivan poikkeuksellisen yhteensattuman vuoksi perjantain esityslistalla on todellakin ainoastaan teidän asianne. Kolleganne ovat kuitenkin valmistautuneet siihen, varanneet lentonsa ja niin edelleen. Mielestäni olisi kummallista muuttaa äkillisesti esityslistaamme ja jättää väliin istuntojakson yksi aamupäiväistunto - tämä on henkilökohtainen mielipiteeni, puhemieskonferenssi voi tietenkin käsitellä asiaa uudelleen.
En epäile hetkeäkään, etteivätkö kaikki täällä olevat kolleganne esittämänne voimakkaan puolustuspuheen jälkeen haluaisi osallistua mietintönne esittelyyn, herra Hallam. Kehotan heitä siihen voimakkaasti.

Donnelly, Alan
Arvoisa rouva puhemies, työjärjestystä koskeva puheenvuoro. Asiani koskee tämän parlamentin työjärjestystä. Yhdysvaltain suhteista vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajana järjestin tapaamisen täksi aamupäiväksi puheenjohtaja Santerin kanssa ennen ensiviikkoista Washingtonin matkaa, jotta voisimme keskustella Euroopan ja Yhdysvaltojen välisistä kiireellisistä asioista. Meille kerrottiin, että parlamentin työjärjestykseen liittyvistä syistä emme voi tavata komission puheenjohtajaa keskiviikkoaamuna vaan vasta keskiviikkoiltapäivänä. Olen nyt saanut tietää, että puhemieskonferenssi pitää tänä aamuna puheenjohtaja Santerin kanssa ylimääräisen kokouksen, jossa keskustellaan komission työohjelmasta.
Arvoisa rouva puhemies, tämä voi olla teidän mielestänne huvittavaa, mutta näyttää siltä, että parlamentin puolueryhmien puheenjohtajiin sovelletaan eri sääntöjä kuin sen muihin jäseniin.
Haluaisin, että puhemies kirjoittaa minulle selvityksen, jotta voin kertoa Yhdysvaltain suhteista vastaavalle valtuuskunnalle, miksi meiltä evättiin tapaaminen Jacques Santerin kanssa, vaikka teillä on myöhemmin tänä aamuna tapaaminen komission puheenjohtajan kanssa.

Puhemies
Herra Donnelly, puheenvuoronne ei naurattanut eikä hymyilyttänyt. Olen puhemiehistön jäsen enkä osallistu puhemieskonferenssiin, kuten tiedätte, mutta täällä näyttää olevan ryhmäpuheenjohtajia, joille annan puheenvuoron. Rouva Green pyysi puheenvuoroa vastatakseen herra Donnellylle, eikö niin?

Green
Arvoisa rouva puhemies, en halua vastata Donnellylle: haluan vahvistaa sen, mitä hän sanoi. Itse asiassa puhuin puhemieskonferenssin puheenjohtajan kanssa viime viikolla, ja pyysin häntä järjestämään kokoussalin Yhdysvaltain suhteista vastaavan valtuuskunnan käyttöön, kun otetaan huomioon keskustelun aiheena olevien Euroopan ja Yhdysvaltojen suhteita koskevien asioiden luonne. Minulle vakuutettiin, että näin toimitaan, joten olen hieman tyrmistynyt, jos se, mitä Donnelly sanoi, on totta.

Puhemies
Selvitämme asian. Katsotaan. Herra Donnelly, huolehdin joka tapauksessa mahdollisuuksieni mukaan siitä, että tällaista ei enää tapahdu.
Puheenvuoro on nyt rouva Bloch von Blottnitzilla menettelyä koskevasta esityksestä - siis menettelyä koskevasta esityksestä.

Bloch von Blottnitz
Arvoisa puhemies, esitin kolme kuukautta sitten puhemiehistölle kysymyksen, kuinka voi olla mahdollista, että puheenjohtajavaltio Alankomaiden edustaja vastasi Zimbabwessa CITESkonferenssissa kysymykseen parlamentin mielipiteestä, että parlamentilla ei ole mielipidettä, vaikka parlamentti oli kahdeksan päivää aiemmin ilmaissut aivan selvästi mielipiteensä kiireellisyyskeskustelussa. Eräs kollegoistanne, en nyt muista, kuka puhemies juuri oli kyseessä, sanoi, että saisin vastauksen. En ole tähän päivään mennessä saanut vastausta ja minulla on tunne tai oikeastaan jo tieto siitä, että vaikka me ahkerasti hyväksymme täällä päätöslauselmia, emme tiedä annetaanko niitä vastaanottajille. Ilmeisesti ei. Silloin voimme nimittäin säästää koko torstai-iltapäivän keskustelun ja lähteä torstai-iltana kotiin! Haluaisin siis mielelläni saada vastauksen!

Puhemies
Hyvät kollegat, sikäli kuin oikein ymmärsin olemme luvanneet teille vastauksen, jota ette ole saaneet. Tarkistamme asian ja toimitamme vastauksen kysymykseenne mahdollisimman nopeasti.

Algerian tilanne
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Algerian tilanteesta.
Annan puheenvuoron neuvoston puheenjohtajalle Wohlfartille.

Wohlfart
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, haluaisin ensin kiittää Euroopan parlamenttia siitä, että se on antanut minulle mahdollisuuden esittää sille neuvoston näkemyksen Algerian tilanteesta.
Heti aluksi voin sanoa teille, arvoisa puhemies ja hyvät naiset ja herrat, että Algerian tilanne, jota tarkkaan seuraamme, huolestuttaa ja askarruttaa neuvostoa aivan yhtä paljon kuin teitäkin.
Kuten viime perjantaina julkaistussa lehdistötiedonannossa jo ilmoitimme, Euroopan unioni on syvästi järkyttynyt murha-aallosta ja muista julmuuksista, jotka saavat veren vuotamaan Algeriassa. Viime vuosien uhrien määräksi ilmoitettu yli 60 000 on puhutteleva ja dramaattinen osoitus tästä.
Olemme kaikki järkyttyneitä tästä Algeriassa tapahtuneesta väkivallantekojen kiihtymisestä, joka viime viikkoina on saavuttanut huippunsa. Onko muistutettava siitä, että satoja ihmisiä murhattiin raa'asti, kurkut katkaistiin kirvein ja sapelein, eikä siinä kaikki?
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, nuoria naisia vangittiin laittomasti, raiskattiin ja murhattiin sitten vähän sen jälkeen. Sanomalehdet, radio, televisio kertovat toisiaan seuraavista joukkomurhista, jotka järkyttävät eristyneiden maaseutualueiden lisäksi myös pääkaupunkia. Vain joitakin päiviä sitten Algerin kaupungissa tapahtui ensimmäinen joukkoteurastus. Yli 60 ihmistä murhattiin Sidi Yessefissä hirvittävissä olosuhteissa. Voin taata teille, hyvät naiset ja herrat, että neuvosto teidän tavoin kiertelemättä tuomitsee tiukasti nämä terroriteot ja silmittömät väkivaltaisuudet.
Mitä tulee neuvoston poliittiseen asemaan, on muistutettava teille, arvoisa puhemies, että neuvosto on useaan otteeseen vakuuttanut tukevansa ehdoitta Algerian viranomaisten toteuttamaa poliittista ja taloudellista uudistusprosessia. Olemme ilmaisseet tyytyväisyytemme 5. kesäkuuta pidetyistä parlamenttivaaleista ja ottaneet huomioon kansainvälisen tarkkailuryhmän julkilausuman, jossa ilmoitettiin eräistä huomattavista puutteista. Minulla oli muuten jo tilaisuus viitata siihen heinäkuun kyselytunnilla.
Meidän mielestämme nämä vaalit, jotka sujuivat yleisesti ottaen tyydyttäviksi katsotuissa olosuhteissa, merkitsivät kuitenkin edistysaskelta tässä prosessissa ja antoivat Algerian kansalle mahdollisuuden suoraan osallistua rakentamaan demokraattista ja väkivallatonta yhteiskuntaa, jossa ihmisoikeuksia on täysin kunnioitettava.
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, mitä tulee ihmisoikeuksiin, sekä kansainväliset ihmisoikeusjärjestöt että Euroopan parlamentti ovat kritisoineet tapaa, jolla Algeria taistelee aseistettuja islamilaisia ryhmiä vastaan. Neuvosto on täysin tietoinen tästä sekä vaatii epäröimättä Algerian hallitusta omaksumaan maltillisempaa asennetta kriisiin ja kunnioittamaan ihmisoikeuksia.
Neuvosto painottaa myös, että sellaisen maan, jonka kanssa valmistellaan uutta assosiaatiosopimusta, voidaan oikeutetusti odottaa ratkaisevan tällainen Algerian kriisin kaltainen kriisi viisaasti ja maltillisesti siinä määrin kuin mahdollista.
Mitä tulee tähän assosiaatiosopimukseen, olen vakuuttunut siitä, että tämä uusi sopimus saattaisi vaikuttaa merkittävästi Algerian demokraattiseen ja taloudelliseen uudistusprosessiin. Neuvosto toivoo vastedes, että komissio voi saattaa onnistuneesti päätökseen Algerian hallituksen kanssa käydyt neuvottelut.
Mitä tulee paikallisvaaleihin, arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, haluaisin painottaa, että neuvosto kannustaa Algeriaa kulkemaan demokratisoitumisen tietä ja noudattamaan seuraavien vaalien aikataulua, jotka on suunniteltu pidettäviksi 23. lokakuuta. Nämä vaalit ovat, kuten tiedätte, paikallisvaalit ja ovat jatkoa vuonna 1995 järjestetyille presidentinvaaleille, vuonna 1996 toteutetulle perustuslain uudistukselle ja tämän vuoden kesäkuussa järjestetyille yleisille vaaleille.
Lopuksi, arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, neuvosto seuraa huolestuneesti Algerian sisäistä tilannetta. Tarvitseeko enää painottaa sitä, että Algeria on tärkeä yhteistyökumppani Euroopan unionille Barcelonan prosessissa? Meidän näkemyksemme Algeriasta perustuu pitkän aikavälin näkymiin. Algerian on itse löydettävä ratkaisu maan vakavaan ja syvään kriisiin saattamalla päätökseen uudistusprosessi sekä poliittisella että taloudellisella tasolla.
Tällaisessa hengessä unioni jatkaa päättäväisesti neuvotteluja uuden assosiaatiosopimuksen tekemiseksi.

Marín
Arvoisa rouva puhemies, komissio on samaa mieltä neuvoston puheenjohtajavaltion kanssa Algerian tapahtumista, ja luonnollisesti olemme sitä mieltä, että neuvoston 12. syyskuuta antama julkilausuma Algerian tilanteesta kuvaa melko hyvin Algerian tämänhetkisiä tapahtumia.
Unioni ei enää voinut vaieten seurata näitä sokean väkivallan tekoja, kuten Wohlfart sanoi. Algerian kansa joutuu kärsimään terrorismista, joka on epäilemättä yksi raaimmista, mitä ihmiskunta on milloinkaan kohdannut.
Olemme keskustelleet Algerian tilanteesta aikaisemmin, kesäkuussa, ulkoasiain valiokunnassa sekä poliittisessa valiokunnassa; eikä kukaan voi kieltää, etteikö Algeriassa tällä hetkellä olisi meneillään vakava poliittinen kriisi. On totta, että Algeriassa on aloitettu institutionaalinen normalisointi, tosin puutteellisesti, mihin syynä on luonnollisesti maan tilanne. Presidentinvaalien ja lainsäädännön järjestäminen ja kehittäminen ovat mahdollisesti epätäydellisiä esimerkkejä, kuten kesäkuussa käydyissä keskusteluissa todettiin, mutta kun otamme huomioon maan sisäisen tilanteen, emme enää voi epäillä, etteivätkö ne olisi edistysaskeleita, jotka myös Euroopan unionin pitää tunnustaa. Toivoisimme, että maan sisäinen tilanne sallisi myös kunnallisvaalien pitämisen suunnitelmien mukaisesti lokakuun 23. päivänä.
Mikä on komission toimivaltaisuustilanne tässä asiassa? Assosiaatiosopimus on hyvin varhaisessa vaiheessa. Meillä on ollut joitakin neuvotteluistuntoja, mutta neuvotteluja ei tietenkään voida erottaa Algerian nykyisestä poliittisesta tilanteesta.
Ajattelen yhä samoin kuten kesäkuussa, jolloin tästä asiasta viimeksi keskusteltiin ja kannatin sellaista ajatusta, että olisi hyvä, että näiden neuvottelujen ansiosta voisimme sitoa Algerian vielä tiiviimmin Barcelonan prosessiin, sitoa tämän maan vielä tiiviimmin Euroopan unionin kanssa solmitun sopimuksen kautta. Olen yhä sitä mieltä, että tämä on vaikeaa, nämä neuvottelut eivät tule olemaan helppoja. Miksi johdattaisin teitä harhaan? Silti meidän pitää jatkaa tätä työtä, sillä tämä maa, riippumatta siitä mitä siellä nyt tapahtuu, tarvitsee myös kansainvälistä vastakaikua ja jos tämä vastakaiku on lähtöisin Euroopan unionista, sen parempi!
Koska Välimeren valtioiden kanssa käytävä poliittinen vuoropuhelu on luonteeltaan sellaista, että sen osana tai varsinaisena ytimenä ovat ihmisoikeudet, demokratia ja vapaus, nämä neuvottelut assosiaatiosopimuksesta voivat lisäksi mahdollistaa uuden poliittisen vuoropuhelun elementin avaamisen tämän maan viranomaisten kanssa, ja tulee mahdolliseksi ryhtyä käsittelemään tilannetta, joka epäilemättä aiheuttaa kylmänväreitä ja joka sekä sisäpolitiikan että kansainvälisen politiikan alalla on osoittautunut erittäin monimutkaiseksi.
Periaatteessa komissio tällä hetkellä työskentelee teknisellä tasolla ja odotamme Algerian hallituksen, Algerian uuden hallituksen, ilmoittavan meille, minkälaisia neuvotteluja se haluaa käydä. Kuten jo teille sanoin, sen jälkeen kun saamme Algeriasta joitakin täsmennyksiä, Euroopan komissio pyrkii työskentelemään tavanomaiseen tapaan, pyrimme työskentelemään tavanomaiseen tapaan, vaikka tiedämme, että tilanne on erittäin vaikea.

Swoboda
Arvoisa puhemies, herra komissaari, se mitä meille tänään esititte, on varmasti sellainen kanta, jota me voimme laajalti tukea, jonka me voimme saman tien hyväksyä ja joka vastaa Algerian tilannetta. Silti olen sitä mieltä, että meidän on parlamentissa käytettävä vielä selkeämpää kieltä muuttaaksemme Algerian äärimmäisen vaikeaa tilannetta. Jokainen attentaatti, jokainen terroristien hyökkäys on uusi shokki eikä vain Algerialle, vaan myös Euroopalle.
Siksi meidän on ponnekkaasti pidettävä kiinni suhteessa Algerian hallitukseen siitä, että tässä ei ole kyse ulkopuolisten vaikutuksesta, puuttumisesta, vaan huolestamme yhteistä elintilaa, yhteistä kohtaloa kohtaan. Näin mielestäni parlamentin aloitteet on ymmärrettävä.
Me parlamentissa tuomitsemme tietysti väkivallan käytön yhtä rajattomasti kuin neuvosto ja komissio. Väkivalta ei tuhoa vain ihmisiä, vaan myös kansan sielun. Väkivalta ei saa onnistua, ei myöskään eikä varsinkaan Algeriassa! Siksi me tuemme selvästi kaikkia toimenpiteitä, joiden lähtökohtana on rajoittaa, estää tätä väkivaltaa. Ihmisoikeudet on kuitenkin säilytettävä. Saamme toisinaan vaikutelman, että ihmisoikeuksia kohdellaan toissijaisina. Tämä on tietyssä määrin ymmärrettävää vaikeassa tilanteessa. Mutta siinä mennään osittain liian pitkälle, mitä me emme voi missään tapauksessa hyväksyä.
Monissa tiedotusvälineissä epäillään myös sitä, mikä on sanottu aivan avoimesti, taistellaanko väkivaltaa vastaan kaikkialla todella tehokkaasti, todella halusta. Hallitusta syytetään siitä, että se ei käytä päätösvaltaa siinä määrin kuin olisi tarpeen. Me emme halua olettaa mitään, siksi me emme ottaneet tästä mitään päätöslauselmaan. Mutta pyydän kiihkeästi neuvostoa ja komissiota tarkastamaan, onko tällaisilla huhuilla, tällaisilla syytöksillä todella pohjaa ja kuinka väkivallan torjumista voitaisiin tehostaa.
Ihmisiä ei saa tuntikausia kiduttaa ja rääkätä kylissä tuntikausia, ilman että poliisi, armeija tai muut turvajoukot puuttuvat asiaan. Tätä asiaa haluan erityisesti korostaa.
Sen yhteydessä, mitä komissaari sanoi assosiaatiosopimuksesta ja Barcelonan prosessiin liittämisestä, vaadimme erityisesti, että vuoropuhelua Algeriassa jatketaan. Tässä tapahtuu toistuvasti takapakkia. Ihmiset, jotka ovat valmiita vuoropuheluun, jotka kieltävät väkivallan, eivät kuitenkaan saa sitä tukea ja sitä myönteistä suhtautumista, jonka he ansaitsevat ja jonka asia ansaitsee.
Lisäksi on pidettävä kiinni siitä, että vuoropuhelua on luonnollisesti käytävä niiden kanssa, jotka torjuvat väkivallan käytön. Mutta kuten kaikissa kriisipesäkkeissä, oli sitten kyseessä Irlanti tai jokin muu alue maan päällä, on luonnollisesti pitkä tie vakuuttaa ne voimat, jotka vielä tänään kannattavat väkivaltaa siitä, että on parempi kieltää väkivalta. Todella tehokasta vuoropuhelua voidaan luonnollisesti käydä vain niiden kanssa, jotka sanovat ei väkivallalle. Mutta meidän on vaikutettava mahdollisimman moniin poliittisiin, yhteiskunnallisiin ja uskonnollisiin voimiin väkivallasta luopumiseksi.
Tähän tarvitaan suhteita, viitteitä, ja erityisesti rohkaisua Algerian hallituksen puolelta. Minusta ei ole hyväksyttävää, että Algerian hallitus on suhteellisen vitkasteleva ja pidättyväinen. Me haluamme tukea tätä vuoropuhelua, siksi me haluamme myös vuoropuhelua Euroopan parlamentin ja Algerian uuden parlamentin välillä. Tämä ei voi olla yksipuolinen ehdotus, vaan sen on oltava todellinen vuoropuhelu, jonka tavoitteena on rauhanprosessi, jossa kaikki ihmisoikeudet säilytetään.
Vielä siihen, mitä komissaari Marín sanoi neuvotteluista. Myös me toivomme, että neuvottelut assosiaatiosopimuksesta tuovat Algerian voimakkaammin mukaan koko Barcelonan prosessiin. Tämän puolesta ymmärrän puuttumisenne ja haluan tukea teitä täysin ryhmäni puolesta.

Soulier
Arvoisa rouva puhemies, hyvät kollegat, arvoisa puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, kaikki täällä ymmärtävät, kuinka vakava tämä keskustelu on. Olen iloinen siitä, että parlamentti on päättänyt vihdoin ottaa kantaa osallistumalla tärkeään keskusteluun, jonka pitäisi johtaa rauhan palautumiseen Algeriassa.
Ensinnäkin, teitte oikein, arvoisa puheenjohtaja, asettaessanne toimintamme laaja-alaiseen kehykseen. Algerian on saatava tietää, että emme menetä toivoamme ja että maailmassa, jossa tällä hetkellä muodostetaan suuria ryhmittymiä, Eurooppa ei voi jäädä välinpitämättömäksi sen suhteen, mitä Maghreb-maissa ja erityisesti alueen nuorimmassa ja voimakkaimmassa valtiossa tapahtuu. Meidän ei siis pidä ajatella pelkästään kahdenvälisiä suhteita Algerian ja jonkun muun maan välillä - olen ranskalainen, jokainen teistä ymmärtää mitä tarkoitan - vaan sen lisäksi myös kahdenvälisiä suhteita Euroopan ja Algerian välillä; onhan Algeria maa, jolla on sellaisia resursseja, jotka houkuttelevat monia - en viittaa tässä kehenkään erityiseen henkilöön tai edes kehenkään tärkeään liittolaiseen.
On siis välttämätöntä saada ensin aikaan rauha. Meidän on pystyttävä välttämään kaksi kompastuskiveä. Ensimmäinen on se, että vaipuisimme epätoivoon eri ääriryhmien radikaalien, ja kriittisinä kausina ehkä myös aseistettujen joukkojen, harjoittaman äärimmäisen väkivallan vuoksi. Sosialistipuolueeseen kuuluva kollegamme ihmetteli kummallista toimettomuutta, mutta se ei ollut vielä se olennaisin seikka, vaan meidän on vältettävä myös se, että Algeriassa ajateltaisiin meidän sekaantuvan maan asioihin. Näin ollen meidän on esitettävä toivomus keskustelusta ja löydettävä tapa keskustella asiasta.
Toiveet ovat selviä. Algeria luo vähitellen demokraattisia instituutioita. Täydellisyyttä ei voi odottaa. Mutta emme kuitenkaan voi ryhtyä hillittömästi arvostelemaan sitä, mitä on tehty ja mitä tehdään edelleen. On välttämätöntä, että poliittiset ryhmät, jotka uskovat demokratiaan tai haluavat ottaa kantaa, ottavat paikkansa näissä instituutioissa.
Toiseksi, erityisesti Madanin suhteen toteutettujen toimenpiteiden vuoksi meidän on kannustettava kaikkia Algerian hallituksen toimia, jotka mahdollistavat vuoropuhelun uudelleen aloittamisen ja että tämän maan polittiset, uskonnolliset ja moraaliset auktoriteetit, ne jotka vielä jaksavat ja voivat ilmaista mielipiteensä, vetoavat väkivallan lopettamiseksi. Ilman näitä toimia Algeria jatkaa matkaansa kohti perikatoa.
Mikä on parlamentin valta tällaisessa tilanteessa? Ensinnäkin on hyvä sanoa, että me - neuvosto, komissio ja parlamentti - otamme kantaa yhdessä. Meidän on osallistuttava vuoropuhelun uudelleen aloittamiseen. Tämän on tapahduttava ensinnäkin siten, että ilmaisemme halumme ja toiveemme sisäisen vuoropuhelun jatkamisesta. Toisaalta on kiinnitettävä Algerian viranomaisten huomio siihen, että assosiaatiosopimuksen allekirjoittaminen voi tapahtua ainoastaan, jos Eurooppa, mahdollisesti myös kaikki länsimaat ja koko maailma, voivat havaita selviä merkkejä rauhan tosiasiallisesta palautumisesta. Tässä meillä saattaa olla hyvin hankala tilanne selvitettävänämme.
Parlamenttimme on käytävä vuoropuhelua Algerian parlamentin kanssa. Sen on ilmaistava, että se on valmis keskustelemaan kaikkien sellaisten poliittisten ryhmien kanssa, jotka eivät turvaudu väkivaltaan. On vältettävä keskusteluja murhaajien, radikaalien, ääriryhmien kanssa, jotka kieltävät kaikki keskustelujen - aioin sanoa rauhanomaiset - tavoitteet, vaikka keskustelut toisinaan hieman takeltelisivatkin. Yhteydet Algeriassa viime alkukesästä valittuun uuteen parlamenttiin on luotava meidän parlamenttimme taholta.
Tämän parlamentin - osoitan sanani, arvoisa rouva puhemies, parlamentin puhemiehistön lisäksi eri ryhmien puheenjohtajille - on päätettävä perustaa ylimääräinen, väliaikainen valtuuskunta, joka lähtee Algeriaan keskustellakseen kyseisten ryhmien kanssa ennen kuin algerialaiset tulevat Strasbourgiin - parlamentin istuntopaikkaan, kuulkaahan, eikä jonkun Euroopan unionin jäsenvaltion alueelle. Emme velvoita jäsenvaltioita, emme velvoita neuvostoa, emme velvoita komissiota. Parlamentteina, joissa demokraattinen keskustelu syntyy ja joiden kautta kansalaiset ilmaisevat kantansa yleisen yhtäläisen äänioikeuden välityksellä, voimme aloittaa, ehkä horjuvalla ja epäröivällä, mutta joka tapauksessa varmalla tavalla kulkemaan tietä, joka johtaa rauhaan.
Näin parlamentti voisi vaikuttaa. Olisi hyvä, jos neuvosto ja komissio voisivat ajatella parlamentin tehneen hyödyllisen teon.

Pasty
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olemme kaikki järkyttyneitä niistä kauheista joukkoteurastuksista, jotka päivittäin aiheuttavat surua Algerian kansalle ja jotka yksimielisesti on tuomittu. Näiden järjettömien murhien, jotka millään tavoin eivät ole oikeutettuja, viattomia uhreja ovat lähinnä naiset, lapset ja vanhukset.
Sympatiamme ovat uhrien julmiin koettelemuksiin joutuneiden perheiden puolella ja esitämme heille vilpittömät surunvalittelumme. Mutta ensisijaisesti meidän välttämättömänä velvollisuutenamme on tehdä kaikki voitavamme lopettaaksemme nämä julmuudet. Rauhan ilmapiirin palauttaminen on tietenkin ensisijaisesti Algerian kansan tehtävä, mutta me tiedämme, että tämä kansa haluaa rauhaa ja se tarvitsee ystäväkansojen kaiken moraalisen tuen, jotta terroria ylläpitävät ryhmät vihdoin ymmärtäisivät, että heidän taistelunsa ja siinä käytetyt keinot ovat tuloksettomia.
Olemme iloisia Algerian naisten rohkeasta taistelusta, jossa he terrorismin vaaroja uhmaten ovat selkeästi osoittaneet kapinallisuutensa ja halunsa sekä lopettaa terroriteot että saada perustellut oikeutensa tunnustetuksi.
Meidän on muistettava ne ponnistelut, joita ovat toteuttaneet Algerian viranomaiset - ja erityisesti presidentti Zeroual, jonka aseman oikeutusta ei voida kiistää - ja eri poliittiset ryhmät, jotka osallistuivat viime vaaleihin palauttaakseen demokraattisten instituutioiden toiminnan normaaliksi. Kannatan täysin varauksetta kollegamme Soulierin aloitetta, sillä Euroopan parlamentin ja Algerian parlamentin tapaaminen todennäköisesti edistäisi demokraattisen toiminnan palauttamista.
Meidän tuettava aktiivisesti kaikkia pyrkimyksiä vuoropuheluun, jonka tavoitteena on nykyisten joukkoteurastusten lopettaminen. Meidän on vedottava Algerian kansan kaikkiin väestöryhmiin, mutta tällaista vuoropuhelua ei voida aloittaa terrorin ilmapiirissä, sillä, lainatakseni sanoja, joita kenraali De Gaulle käytti tehdessään hyvin rohkeasti lopun Ranskan ja Algerian välisestä selkkauksesta, on aika jättää puukot vaatesäilöön.
Näin Algeria voi osallistua täysivaltaisesti tarpeelliseen Euroopan ja Välimeren alueen väliseen vuoropuheluun, jolle luotiin perusta Barcelonan konferenssissa.
Kun rauha on palautettu ja Algerian kansa on päässyt keskinäiseen sovintoon, me, algerialaiset ja eurooppalaiset, voimme yhdessä auttaa rakentamaan 2000-luvun Algeriaa. Meidän on pystyttävä vastaamaan maan suurilukuisen nuorison pyrkimyksiin; tällä hetkellä nuoriso on työttömyyden ja tulevaisuuden epävarmuuden masentama, mikä valitettavasti on saattanut johtaa jotkut nuoret tekemään niitä järjettömiä murhia, joita tänään olemme tuominneet.
Algerian kriisin välitön ratkaisu edellyttää maan kaikkien poliittisten johtajien välistä sopimusta, jonka on ilman mitään taka-ajatuksia velvoitettava kansalliseen sovintoon. Lopullinen ratkaisu edellyttää kuitenkin algerialaisten ja eurooppalaisten yhteisiä ponnisteluja maan nuorison toivon palauttamiseksi tekemällä ja edistämällä sosiaalisella ja taloudellisella tasolla välttämättömiä sosiaalisia uudistuksia sekä vahvistamalla Algeriaa ja Eurooppaa yhdistäviä kumppanuussiteitä.
Tällainen toivon viesti Euroopan on mielestäni nyt vietävä Algerian kansalle ja sen johtajille. Sen on myös vakuutettava lujasti, että vihan ja tappavan väkivallan ilmapiirissä ei voida rakentaa mitään ja että kaikki terroriteot on lopetettava.

André-Léonard
Arvoisa rouva puhemies, liberaaliryhmä, jonka puolesta nyt puhun, on viime kuukausien aikana useaan otteeseen pyytänyt keskustelua Algerian vakavasta kriisistä. Siihen ei kuitenkaan ole suostuttu ennen kuin nyt. Kiitän siis neuvostoa ja komissiota siitä, että ne vihdoin suostuivat pyyntöön. Olen kuitenkin pettynyt niiden tästä kriisistä antamiin epäjohdonmukaisiin julkilausumiin. Olemme ällistyneitä niiden vastuullisuuden puutteesta. Ihmisoikeuksien kunnioittaminen on yksi sopimusten voimassaolon ennakkoedellytys. Mitä komissio ja neuvosto tekevät, kun niitä ei kunnioiteta?
Yhteisen ulkopolitiikan puuttuminen on jälleen kerran johtanut ulkoisen toimintamme epäonnistumiseen ja osoittanut, että toimielimiämme on tarpeen uudistaa tällä alalla. Yli kuusi vuotta islamilaiselle pelastusrintamalle ISF: lle voiton tuoneen vaalikierroksen mitätöimisen jälkeen Algeriassa pelätään huomista. Julmuuksista on tullut sietämättömiä: 60 000 henkilöä on murhattu ja Algerian valtio pyrkii poistamaan terrorismin ainoastaan vastaamalla väkivaltaan väkivallalla.
Hiljattain järjestetyt parlamenttivaalit ja uuden hallituksen muodostaminen eivät ole johtaneet Algerian eri yhteiskuntaluokkien väliseen vuoropuheluun, jota niin odotettiin. Päin vastoin, Algerian viranomaisten vähäisetkin osoitukset hyvästä demokraattisesta tahdosta on lannistettu silmittömällä terrorismilla. Vielä pahempaa on se, että joistakin tiedoista ilmenee järjestysvallan voimattomuus ehkäistä ja edes estää jopa kasarmialueiden läheisyydessä tapahtuvia joukkoteurastuksia.
Meidän mielestämme ainoastaan Algerian viranomaisten aloite pyrkiä yhdistämään kaikki kansalaisyhteiskunnan voimat, islamilaiset liikkeet mukaan lukien, antaa mahdollisuuden päästä sopimukseen väkivallan lopettamisesta sekä ihmisoikeuksien ja kulttuurivähemmistöjen oikeuksien kunnioittamisesta. Euroopan unionin on tuettava todellisen kansallisen vuoropuhelun aloittamista, joka toivottavasti saa loppumaan terrorismin, josta Algerian kansa yhä pahemmin kärsii. Kyse ei ole maan asioihin sekaantumisesta vaan vaarassa olevan kansan auttamisesta. Emme voi seurata toimettomina päivittäisiä murhia maassa, johon meillä on syviä historiallisia ja kulttuurisia siteitä sekä ystävyyssiteitä. On meidän velvollisuutemme toimia.
Yhteisessä päätöslauselmassamme vaaditaan, että olisi perustettava väliaikainen parlamentaarinen valtuuskunta, jolla olisi valtuudet aloittaa vuoropuhelu sekä täällä että Algerissa; tämä antaisi mahdollisuuden rauhan palauttamiseen sekä vahvistaisi unionin ja Algerian välistä yhteistyötä. Älkäämme päästäkö tätä tilaisuutta käsistämme. Emme saa sallia itsellemme epäonnistumista. Lisäksi voimme auttaa komissiota, jolla on ratkaiseva tehtävä demokratisoitumiskehityksessä, joka on pantava alulle Algerian kanssa tehtävää uutta EuroVälimerisopimusta koskevien neuvottelujen yhteydessä; tämän on tapahduttava ihmisoikeuksia kunnioittaen.
Ennen kuin lopetan haluan ilmaista kunnioitukseni niiden algerialaisten toimittajien rohkeudelle ja sitkeydelle, jotka henkeään uhmaten jatkavat tietojen antamista meille. Haluaisin myös ilmaista sympatiani niille perheille, jotka ovat joutuneet kärsimään julmuuksista, joilla ei enää ole mitään rajaa. On toivottava, että ystävämaa löytää nopeasti tien rauhaan ja vakauteen.

Ainardi
Arvoisa rouva puhemies, Algerian kansa kärsii uudesta, ennennäkemättömästä terrorin lisääntymisestä, joka on jatkunut vuodesta 1992. Aseistetut islamilaiset ryhmittymät ryhtyvät julmuuksiin pelotellakseen kansaa ja luodakseen kaoottisen tilanteen tarkoituksenaan horjuttaa Algerian valtiota ja saada se alistumaan. Muiden ryhmien tavoin ryhmäni ilmaisee suuttumuksensa ja tuomitsee julmuudet jyrkästi. Mutta on mentävä vielä pidemmälle ja paljastettava yksiselitteisesti kiihkofundamentalistit ja heidän johtajansa, jotka ovat tämän terroriaallon todellisia syypäitä ja alullepanijoita.
Se, mitä hiljattain vapautettu entisen ISF: n johtajan Abassi Madani hiljattain sanoi, selventää ikävällä tavalla hänen vastuutehtäviään. Kiristys, jota hän yritti väittäessään pystyvänsä lopettamaan murhat, jos vallanpitäjät olisivat suostuneet hänen ehtoihinsa, osoittaa kiistatta hänen toimineen terroristiryhmittymien täysivaltaisena kumppanina. Tästä syystä ryhmämme, joka kieltäytyy toimimasta opetuksen antajana, ei suostu mihinkään sellaisiin temppuihin, joilla esimerkiksi kansainvälisen konferenssin avulla pyritään saamaan osallistumaan neuvotteluihin murhiin syyllistyneitä fundamentalistisia ryhmiä ja heidän kumppaneitaan, riippumatta siitä kuka niitä esittää. Emme hyväksy mitään Algerian kansalle kuuluviin asioihin sekaantumista. Historia on osoittanut Algerian kansalla olevan terrorismin kukistamiseen sekä sosiaaliseen, demokraattiseen ja kulttuuriseen vapautumiseen tarvittavat voimavarat. Algerian naisilla on tässä taistelussa merkittävä, rohkeutta vaativa tehtävä, jota ei voi olla ihailematta ja jolle on annettava tunnustus.
Algeria ei mielestämme onnistu demokratian ja taloudellisen ja sosiaalisen edistyksen tiellä pyrkimällä kompromissiin fundamentalististen ryhmien kanssa. Eurooppa voi edistää tätä vakuuttamalla solidaarisuuttaan Algerian kansaa kohtaan, vahvistamalla Euroopan unionin ja Algerian välistä yhteistyötä läheisessä yhteydessä maassa toimiviin ryhmiin, keventämällä velkaa, antamalla teknistä tukea infrastruktuurien nykyaikaistamiseen ja edullisten asuntojen rakentamiseen. Ilmaistakseen tukensa kaikille niille, jotka henkensä vaarantaen taistelevat terrorismia vastaan, ryhmäni esittää muiden ryhmien tavoin, että edustajakokouksemme lähettäisi valtuuskunnan Algeriaan tapaamaan maan parlamentin edustajia ja kaikkia maan taisteluun rohkeasti osallistuvia ryhmiä.

Cohn-Bendit
Arvoisa rouva puhemies, hyvät naiset ja herrat, Algerian kansa on marttyyrikansa. Sinisilmäisyys fundamentalismin suhteen merkitsee samaa kuin pelkurimaisuus ja vallasta luopuminen. Sinisilmäisyys hävityksen suhteen merkitsee samaa kuin älyllinen turmelus. Asia on monimutkainen ja samalla hyvin yksinkertainen. Kun maa on tällaisessa kriisissä, hallituksen on vaikeaa harjoittaa moitteetonta politiikkaa. Mutta kun kriisiin liittyy näin paljon väkivaltaa, hallituksen reaktioista riippuu, onko ratkaisua mahdollista löytää vai ei. Se, että on olemassa salaisia vankiloita ja että myös hallituksen joukot tekevät joukkoteurastuksia ja murhia, ei tarkoita, että hallitus hyväksyy terrorismin, vaan sitä, että hallitus lujittaa väkivallan kehää, jonka terroristit ovat aloittaneet. Kun siis tuomitsemme hävityksen, se ei tarkoita fundamentalismin hyväksymistä, vaan sitä, että Algerian ongelmaan on löydettävä toinen ratkaisu. Tämä oli ensimmäinen asia, jonka halusin sanoa.
Toinen asia on se, että meidän on lakattava valehtelemasta! On selvää, että jos haluamme vuoropuhelua, vuoropuhelussa on mentävä mahdollisimman pitkälle ja vuoropuhelu on ulotettava niihin, jotka ajattelivat, että heidän vapautensa oli kiväärin tähtäimessä. Aseet on nimenomaan riisuttava. Vuoropuheluun on yritettävä velvoittaa kaikista väkivaltaisimmat ryhmät. Jos vuoropuhelua käydään ainoastaan väkivallattomien ryhmien kanssa, näiden väkivallattomuus jatkuu, mutta mitään ei saavuteta. Se, että vuoropuhelua käydään väkivaltaisten ryhmien kanssa, ei tarkoita sitä, että niitä kannatetaan tai ne hyväksytään, vaan että ne halutaan saada vakuuttuneiksi siitä, että niillä ei ole tulevaisuutta.
Menemme siis yhdessä Algeriaan, keskustelemme Algerian parlamentin ihmisoikeusvaliokunnan, Algerian parlamentin kaikkien poliittisten ryhmien, kaikkien Algeriassa toimivien ryhmien ja jopa Algerian turmelijoiden kanssa, jotta nämä eivät enää turmelisi Algeriaa. Olen varma siitä, että Algerian kansan toivo herää uudelleen, kun se huomaa, että on olemassa ihmisiä, jotka eivät halua sekaantua Algerian sisäisiin asioihin opetustarkoituksessa. Mistä lähtien kommunistit eivät enää halua antaa opetusta? Se merkitsee älyllistä vallasta luopumista. Minä puolestani väitän, että on annettava vuoropuhelun opetusta kaikille niille, jotka eivät halua käydä vuoropuhelua, olipa kyseessä sitten Algeria, Afganistan, Kambod&#x017E;a tai mikä tahansa muu maa. Tätä varten Euroopan parlamentin on käytettävä kaikki keinonsa sanoakseen algerialaisille, että he ovat osa meidän maailmaamme sekä maailmaa, jossa vuoropuhelu on ainoa ratkaisu joukkoteurastuksiin ja ongelmiin.

Dupuis
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, olen tyrmistynyt niistä puheista, joita olemme täällä tänään kuulleet. Meille puhutaan vuoropuhelusta. Ystävämme Cohn-Bendit muistutti meitä juuri vuoropuhelun hyveistä, vaikka vuoropuhelu Algeriassa on moninkertaisesti lisääntynyt viimeisten kolmen vuoden aikana ja vaikka Algerian kansa on voinut osallistua suoraan edustajiensa ja presidenttinsä valintaan. Keiden välisestä vuoropuhelusta meille puhutaan? Niiden välisestä vuoropuhelusta, jotka, kuten kommunistikollegamme muistutti, ovat viime päivinä osoittaneet omaavansa mahdollisuudet joukkoteurastusten lopettamiseen. Tämä on täysin järjetöntä.
Mitä tulee Algerian asioihin sekaantumiseen, miksi Algerian viranomaiset nykyään kieltävät maan asioihin sekaantumisen? Ne kieltävät sen siksi, että Algerian hallitusta ja terroristeja ehdotetaan asetettaviksi yhtäläiseen asemaan. Euroopan unionin ongelmana on Algerian hallituksen tukeminen, ja ainoastaan sillä edellytyksellä voimme investoida taloudellisiin ja poliittisiin uudistuksiin, saada oikeusjärjestelmän vihdoin toimivaksi, saada Algeriassa aikaan laajamittaista yksityistämistoimintaa, luoda uusia tulevaisuudennäkymiä Algerian kansalaisille, jotta nämä eivät vajoaisi työttömyyteen, köyhyyteen ja epätoivoon, kuten tällä hetkellä.
Meille sanotaan, että kaikki tämä tehtäisiin Barcelonan konferenssin yhteydessä. Tämä tarkoittaa sitä, että Algeriaa pidetään samanlaisena ongelmana kuin muitakin ongelmia. Vaikka Algerian olisi ehdottomasti oltava Välimeren politiikkamme ensisijaisena painopisteenä, sitä käsitellään tavanomaiseen tapaan konferenssissa, jolla ei kuitenkaan tule olemaan kovin kummoisia tuloksia, kuten tiedämme. On sijoitettava miljardeja ecuja, on haluttava, että jotain muuttuu. Tämä on edellytyksenä sille, että presidentti Zeroual ja Algerian viranomaiset voivat hyväksyä tämäntyyppisen sekaantumisen, koska sekaantuminen perustuu vuoropuheluun?
(Cohn-Bendit keskeytti puhujan.) ?aitoon vuoropuheluun, kumppanuuteen. Tämä on edellytyksenä sille, että asioita voidaan muuttaa. Jos kyse on ainoastaan siitä, että halutaan toimia opettajana ja toimia eri osapuolten välikätenä, on selvää, että Algerian hallitus ei voi hyväksyä sekaantumista. On otettava kantaa. On puolustettava niitä, jotka ovat valinneet demokraattisten elinten perustamisen Algeriaan, kuten presidentti Zeroual. He jatkavat, heille on annettava lisää voimia, heidän kanssaan on myötäelettävä. Tämä on edellytyksenä sille, että oikeusjärjestelmää ja vankiloita voidaan uudistaa ja voidaan hävittää kaikki ryhmät, jotka tällä hetkellä toimivat pimennossa ja horjuttavat Algerian demokratisoitumisprosessia.

Muscardini
Arvoisa puhemies, neuvosto on tänä aamuna vahvistanut tukensa Algerian hallitukselle niiden taloudellisten ja poliittisten uudistusten johdosta, joihin se on ryhtynyt. Pidän viime kesäkuun 5. päivänä pidettyjä vaaleja edistysaskelena ja suhtaudun assosiaatiosopimukseen edistyksen ehtona. Näin voi ollakin, mutta neuvosto sen enempää kuin komissiokaan ei ole tehnyt yhtään konkreettista ehdotusta, yhtään aloitetta yrittääkseen panna sulun kauhulle, joukkomurhille ja väkivaltaisuuksille, vaan todennut, että algerialaisten on löydettävä yksin ratkaisu ongelmiinsa. Tämä ei ole Alleanza Nazionale -puolueen näkökanta, koska katsomme, että heidän ongelmansa on myös meidän ongelmamme, Euroopan ongelma.
Tilanteen asteittainen ja aina vain nopeampi raaistuminen Algeriassa on tehnyt tämän kidutetun kansakunnan kauhuista jokapäiväisiä. Silmitön väkivalta, jota vie eteenpäin sokean terrorismin ja sitä välittömästi seuraavan tukahduttamisen kierre, ruokkii itseään viattoman kansan verellä. Jos vastuu tästä asiaintilasta on osittain laillista itsenäisyyttä edeltäneellä, hirvittävästä antikolonialistisesta taistelusta syntyneellä kansallisen vapautusrintaman menneellä diktatuurilla, on kiistatonta, että nyt on myös meidän ja maidemme vastuulla tehdä loppu tällaisesta kidutuksesta.
Algerian kaltainen nuori kansakunta, joka ei ole muusta tiennyt kuin viisivuotissuunnitelmien kurjuudesta ja luisunut sitten uskonnonvapaudesta taistelemisen johdosta levinneeseen kansalaissotaan, on aikapommi joka ei uhkaa ainoastaan Maghreb-maita ja koko laajaa arabimaailmaa, vaan on Euroopallekin erittäin vakava uhka jota ei pidä aliarvioida. Unionin ensisijaisena tavoitteena onkin oltava toivon palauttaminen Algeriaan - sehän hokee suvaitsevaisuuteen, demokratiaan ja maallikkouteen perustuvan, yhdistymis-, ajatuksen- ja uskonnonvapaudelle avoimen valtion kulttuurisen ja yhteiskunnallisen mallin tavoiteltavuutta.
Ei ole niin ollen joutavanpäiväistä sanahelinää todeta, että Algerian väkivallan panttivangiksi joutuneen kansan taistelu on meidänkin taistelumme. On varmasti mahdollista eristää äärimmäisyydet ja saavuttaa osapuolten välinen vuoropuhelu, ja Euroopan unionilla on keinot sen läpiviemiseksi: poliittinen tahto, jota valitettavasti puuttui jo entisen Jugoslavian sodan yhteydessä, on kuitenkin välttämätöntä. Epäonnistuminen rauhan palauttamisessa Algeriaan vahvistaisi kuvaa veltosta, itseensä käpertyneestä Euroopasta, joka ei kykenisi toimimaan ja siten reagoimaan, ja tekisi siitä vaarallisen haavoittuvan hajaannuttaville ideologioille, joiden oireet ovat jo havaittavissa ja jotka vahvistuisivat epäonnistumisen seurauksena.
Alleanza Nazionale -puolue on tietoinen tämän tilanteen sekä ulkoisista että sisäisistä vaaroista, jos se tulisi jatkumaan, ja toivoo, että Euroopan parlamentti tekisi aloitteen asian osapuolet yhdistävän konferenssin koolle kutsumiseksi: unionin, Maghreb-maat ja kehitys- ja yhteistyökonferenssin. Pyydämme, että Euroopan parlamentti velvoittaisi 15 jäsenmaataan kovaan taisteluun kaikkia fundamentalistisia suuntauksia vastaan ja pyydämme, että ei tehtäisi mitään myönnytyksiä naisten, vanhusten ja lasten brutaaleille teurastajille. Korostamme, että myös länsi on vastuussa tilaisuuden antamisesta väkivallalle.

Puhemies
Olen vastaanottanut seitsemän työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehtyä päätöslauselmaesitystä.

Titley
Arvoisa rouva puhemies, jos olemme täysin rehellisiä, emme tiedä, mitä tehdä Algerian kanssa. Kaikki, mitä olemme tähän mennessä kuulleet, vain vahvistaa tätä. Tämä nähtiin itse asiassa selvästi jo viime helmikuussa, kun emme päässeet parlamentissa sopimukseen Algeriaa koskevasta päätöslauselmasta. Tiedämme kuitenkin, että väkivalta on barbaarista eikä sitä voida hyväksyä, vaan se tulisi tuomita täysin ja ehdoitta. Tiedämme myös, että tilanne ei ole niin yksinkertainen kuin jotkut puhujat näyttävät ajattelevan. Meidän on kysyttävä itseltämme, miksi jotkut näistä murhista on tehty lähellä turva-asemia, miksi armeija ei ole voinut suojella kansalaisiaan. Kaikkia murhia ei ole tehty syrjäisillä maaseutukylillä, muutamat tehtiin tiheään rakennetuilla alueilla. Miksi nämä murhat tehtiin?
Tiedämme myös, että tulemme näkemään yhä enemmän kuolemanjoukkoja, joita olemme tottuneet näkemään Etelä-Amerikassa. Tiedämme Etelä-Amerikasta saamiemme kokemusten perusteella, että kun tämä tapahtuu, polittisen tilanteen hallinta menetetään. Koska Algeria on niin lähellä Euroopan unionia, tiedämme, että tämä vaarallinen epävakaus voi lopulta heikentää Euroopan unionia. Tämän vuoksi meidän on kehitettävä strategia. On erityisen tärkeää, että yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa tehostetaan ja että ryhdymme tehokkaisiin toimiin tällä alalla. Meidän on epäilemättä aloitettava poliittinen keskustelu; meidän on epäilemättä kehitettävä parlamenttien välistä keskustelua. Meidän on pyrittävä käyttämään assosiointisopimusta, kuten komissaari Marin on esittänyt, jotta voimme kehittää vuoropuhelua ja jotta kansalaisjärjestöt päästetään Algeriaan arvioimaan maan todellista tilannetta. Meidän tulisi rohkaista tätä vuoropuhelua ja pyrkiä lisäämään Algerian lehdistön vapautta, jotta tiedämme, mitä maassa tapahtuu.
Kuten Dupuis sanoi, meidän tulisi edelleen edistää talousuudistuksia. Voimme viime kädessä varmistaa Algerian rauhallisemman kehityksen tulevaisuudessa ainoastaan parantamalla taloudellista tilannetta.

Viola
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, tuomitsen kiistattomasti ja jyrkästi terroriteot, jotka kuohuttavat vain muutaman meripeninkulman päässä Euroopan unionista olevaa maata, joka toivoo voivansa liittyä yhteisöömme ja luoda yhdessä vapaakauppa-alueen, ja esitän joitakin mietteitä tämän dramaattisen kriisin johdosta.
Aivan aluksi katson, että on painotettava enemmän sitä mahdollisuutta, että Algerian tapahtumat ylittävät maan rajat ja leviävät läheisiin Tunisiaan ja Libyaan. Tämä on itse asiassa suuren huolen aihe, ja pyydänkin Euroopan unionin kaikkea mahdollista huomiota kaikille näille kolmelle maalle. Pelkoni saa perimmältään alkunsa siitä, että pidän Algerian terrorismia sosiaalis-taloudellisen pikemmin kuin kulttuurisen ja uskonnollisen kriisin suorana seurauksena. Tästä syystä terrorismi voisi vaarallisella tavalla nostaa päätään myös muualla, sillä muutkin Maghreb-maat ovat samanlaisessa taloudellisessa tilanteessa.
Jos Algerian kriisi arvioidaan luonteeltaan sosiaalis-taloudelliseksi, olen sitä mieltä, että Barcelonassa alulle pantu Euro-Välimeren alueen politiikka on ratkaisevan tärkeä ja että Euroopan unionin on siten vastattava terroristiattentaatteihin pikemmin rakenteellisen kehityksen ja rahoituksen viisaalla ohjauksella kuin diplomatian välinein. Siksi on ensinnäkin solmittava assosiaatiosopimus; on itse asiassa välttämätöntä rohkaista maata taloudellisin ja sosiaalisin keinoin eikä suinkaan eristämällä, jota etupäässä Eurooppa ja yleensä läntinen maailma ovat ajamassa.
Kannatan kuitenkin sitä, että ainakin Euroopan parlamentti uhrautuisi edesauttaakseen vuoropuhelua ja ihmisoikeuksien kunnioittamista, jotka välillä unohdetaan innostuksen ja tukahduttamisen maininkien välillä. Hyväksyn täysin ajatuksen, että Algeriaan lähetettäisiin pikaisesti parlamentin valtuuskunta, joka aloittaisi mahdollisimman rakentavan vuoropuhelun Algerian uuden parlamentin kanssa. Muistutan kuitenkin, että on jo olemassa suhteista Maghreb-maihin vastaava valtuuskunta, joka suorittaa tehtävänsä vastuuntuntoisesti ja jota voidaan haluttaessa laajentaa, jotta se edustaisi paremmin Euroopan parlamenttia kokonaisuudessaan.
Toivon, että tämä valtuuskunta voisi ylläpitää yhteyksiä niin parlamenttiin valitun enemmistön kuin vähemmistön ja sosiaalisektorinkin kanssa ja että se voisi luoda perustan uudelle Euro-Välimeren alueen vuoropuhelulle, myös sen Euro-Välimeren alueen parlamentaarisen foorumin hengessä, jota on toistuvasti pidetty välttämättömänä vuoropuhelun kehitykselle. Vuoropuhelu voisi varmasti tämän tyyppisissä tapauksissa olla tukena ja kaikupohjana kaikille Euroopan demokratioille.
Lopuksi on sanottava, että se halvaannus ja kenties pelko, jonka uhrina Euroopan unioni on liian kauan ollut islamilaisen fundamentalismin ja terrorismin leviämisen suhteen, on vaarassa saattaa huonoon valoon, jos ei tukahduttaa kokonaan kaikki Euro-Välimeren alueen tavoitteet. Näistä sanoista huolimatta olen sitä mieltä, että on oltava valppaana, jotta ei rinnastettaisi liian yksinkertaistaen - kuten jotkut tekevät - Euroopan unionin viivyttelyä ja syyllisyyttä Jugoslavian dramaattisen sisällissodan suhteen Algerian kriisiin. Ne ovat aivan selvästi erilaisia tilanteita, vaikkakin yhtä lailla dramaattisia. Puhuin tarkoituksella sisällissodasta Jugoslavian tapauksessa ja kriisistä Algerian tapauksessa painottaakseni nimenomaan, että ei ole missään tapauksessa mahdollista pitää Algerian tapahtumia kansanryhmien tai yhteiskunnan vastatusten olevien puolten välienselvittelynä. Ei pidä kerta kaikkiaan tehdä sitä virhettä, että pidettäisiin Algerian terroristeja ikään kuin siviilitaistelijoina ja suotaisiin heille tunnustus ja kansainvälinen laillistus.
Tämän sanoessani en pyri oikeuttamaan Euroopan unionin toimia, uskon vain, että on välttämättä asianmukaisesti yksilöitävä soveliaat toimintatavat, jotta kurottaisiin mitä pikimmin umpeen vakava viivästyminen, joka kuitenkin on olemassa.

Barón Crespo
Arvoisa rouva puhemies, Algerian kasvavaa julmuuden kierrettä tarkasteltaessa pitää muistaa, että kyseessä on myös taistelu poliittisesta ja taloudellisesta vallasta. Olemme tänään käsitelleet tätä asiaa ja vaikuttaa siltä, että täällä parlamentissa ollaan sen suhteen hyvin yksimielisiä. Mielestäni on tärkeää, että Eurooppa - Euroopan unioni - kantaa ne vastuunsa, jotka liittyvät sen omiin etuihin, lupauksiin sekä solidaarisuuteen eräitä valtioita, varsinkin Ranskaa kohtaan.
Meidän pitää harkita, mitä me voisimme tehdä. Neuvosto on sanonut meille kannattavansa assosiaatiosopimusta - jakamamme kokonaisuuden poliittisen arvostamisen puitteissa. Komissio sanoo odottavansa, kunnes Algerian hallitus haluaa neuvotella, jos olen ymmärtänyt oikein. Ongelmaksi jää, mitä voimme tehdä sitä odoteltaessa, sen lisäksi että ilmaisemme tuomitsevamme hyökkäykset, asia, josta kohta äänestämme.
On joitakin asioita, jotka me voimme ja jotka meidän pitää tehdä suhteessa neuvottelukumppaniimme, joka viime kädessä on Algerian hallitus.
Ensimmäiseksi, meidän pitää muistuttaa sille, tähän puuttumiseen liittyen, että Euroopan ja Välimeren sopimukset eivät koske ainoastaan Euroopan unionia. Siinä on osallisena useita valtioita, osa muhamettilaisia, joilla on yhteisiä arvoja: ihmisoikeuksien ja demokratian kunnioittamisen arvot.
Toiseksi pitää muistuttaa siitä merkittävästä seikasta, että yksi legitiimillä tavalla muodostetun hallituksen velvollisuuksista on yleisen järjestyksen ylläpito, joka alkaa suojelemalla oikeutta elämään. Tämä kuuluu Algerian hallituksen velvollisuuksiin. Me olemme valmiita myös auttamaan, jotta se tapahtuisi demokratian puitteissa.
Kolmas asia, arvoisa puhemies, koskee vuoropuhelua. Mielestäni pitää puhua, ja pitää tukea vuoropuhelua. Ensinnä algerialaisten poliittisten voimien edustajien kanssa, joita on paljon ja jotka myös voisivat osallistua tähän prosessiin. Siihen vuoropuheluun, jonka toisena osapuolena ovat joukoittain kansaa tappavat terroristit - koska aina puhutaan väkivallantekijöistä - liittyy heidän eristämisensä ja sille pitää asettaa ennakkoehdoksi aseiden riisuminen. Sille ei saa antaa ainoastaan ihmeittentekijän arvoa, vaan pitää tietää, mitkä ovat meidän velvollisuutemme.

Robles Piquer
Arvoisa rouva puhemies, meidän pitää kysyä itseltämme, mistä johtuu tämä hirvittävä väkivalta, joka peittää Algerian vereen, tappaa siviiliväestöä ja sotilaita, kaupunkilaisia ja maalaisia, ennen kaikkea naisia ja lapsia käsittämättömän raa'asti ja julmasti.
Sillä on epäilemättä jotakin tekemistä Algerian menneisyyden kanssa. Viime vuosisadan aikana tälle alueelle ei missään vaiheessa muodostunut yhtenäistä valtiollista rakennetta, sitä johtivat muun muassa Marokon sulttaanit ja Tunisian beit. Ehkä juuri tästä syystä Ranskalle oli niin helppoa tunkeutua maahan, sen läsnäolo saavutti niin laajat ja syvät mittasuhteet, että Ranska todellakin luuli vilpittömästi, että maa oli jo osa sen aluetta. Nimenomaan tästä varmaankin johtuu se, että myöhemmin Algerian vapautumistaistelu oli niinkin väkivaltainen kuin se oli, taistelu oli erittäin ankara ja siitä sai alkunsa, kuten luonnollista onkin, se vallan ottanut aseellinen liike; tämä valta ei ollut ainoastaan totaalista vaan myös totalitaristista, ei siviili- vaan sotilasvaltaa, ja vallanpitäjät tekivät sen virheen, eikö totta, että he johtivat talouspolitiikkaa Neuvostoliiton viisivuotissuunnitelmien mallin mukaisesti, ja perustettiin valtavan suuria huonosti tuottavia rakenteita, haaskattiin voimavaroja ja luultavasti tuhottiin suurin osa perinteisistä rikkaudenlähteistä, korruptio levisi ja lopulta algerialaisilta, varsinkin nuorilta, vietiin usko tulevaisuuteen; tämä puolestaan sai aikaan sen, että useat heistä turvautuivat oletetun uskonnollisen perustan omaaviin ratkaisuihin, jotka ovat kaukana todellisesta islaminuskosta, ratkaisuihin, joihin liittyy hivenen magiaa ja jopa epäaitoja ihmeitä.
Koska FIS oli voittanut, me osaltamme hyväksyimme myös seuraavien vaalien pitämättä jättämisen - sanokaamme vaikka - liiankin suopeasti, sillä noudatimme aina Ranskan hallituksen tapaa suhtautua tähän asiaan. Tämä meidän pitää nyt myöntää.
On kuitenkin totta, että näiden verilammikoiden ja kärsimyksen keskellä on pidetty vaalit, ne eivät tietenkään olleet täydelliset, senhän me tiedämme, mutta riittävän kelvolliset, niin että voimme aloittaa vuoropuhelun, ja koska olemme täällä parlamentissa, meidän pitää puhua parlamentaarisesta vuoropuhelusta. Mielestäni ei ole tarpeellista - ja tämän pienen vivahteen osalta olen eri mieltä siitä, mitä ystäväni, ihmisoikeusvaliokunnan puheenjohtaja, Soulier sanoi - lähettää erityisvaltuuskuntaa. Kuten Viola äsken mainitsi, meillä on Maghrebin valtuuskunta, valtuuskunta, joka kyllä on käynyt usein Marokossa ja Tunisiassa, mutta ei Algeriassa.
Hyvä, nyt on olemassa Algerian parlamentti, jonka puhemies - saamieni tietojen mukaisesti - haluaa ottaa vastaan tällaisen vierailun, ja mielestäni meidän parlamenttimme pitää nyt lähettää sinne valtuuskunta. Ehkä se erikoisuus tässä tapauksessa voisi merkitä tämän valtuuskunnan lähettämistä nyt sen mahdollisen pakollisen vuoron odottamisen sijasta, ja toinen tilanteen vaatima erikoistoimenpide voisi olla tämän valtuuskunnan jäsenistön jonkinlainen laajentaminen, niin että se olisi mahdollisimman laaja-alainen. Luonnollisesti tämä tapahtuisi myös siksi, että vuoropuhelu kaikkien parlamentissa edustettuina olevien poliittisen voimien kanssa olisi mahdollista, sekä ehkä myös siksi, että voisimme olla yhteydessä muihin poliittisiin voimiin, jotka nyt voivat siirtyä väkivaltaisesta asenteesta - ei saa myöskään ajatella, että tuo väkivaltainen asenne olisi peruuttamatonta - maltilliseen ja rauhanomaiseen asenteeseen.
Arvoisa puhemies, meillä eurooppalaisilla on pitkä menneisyys, pitkä väkivaltainen menneisyys, joka on usein ollut hyvin verinen. Nyt olemme päässeet sellaiseen vaiheeseen, että voimme antaa vaatimattoman esimerkin vuoropuhelusta niille, jotka tällä hetkellä käyttävät väkivaltaa. Meidän pitää luonnollisesti kannustaa neuvostoa ja komissiota niiden yhteistyösopimuksista tekemien päätösten suhteen ja sen me teemmekin, mutta meidän pitää ennen kaikkea olla esimerkillisiä omalla aloitteella, mikä merkitsee sitä, että meidän pitää aloittaa tämä vuoropuhelu.

Van Lancker
Arvoisa puhemies, olen ollut viime viikkoina erityisen järkyttynyt siitä välinpitämättömyydestä, jolla kansainvälinen yhteisö on suhtautunut Algerian kauhuun ja olen tyytyväinen tämän keskustelun sävystä ja esityksestä lähettää parlamentin valtuuskunta sinne. Hyvät kollegat, olen silti vakuuttunut siitä, että kaikki parlamentin suorittamat toimet ovat merkityksellisiä vain, ellemme peitä silmiämme, ellemme valitse suuttumuksemme kohdetta. Tietenkin jokaiselle on selvää, että tässä on kyse terrorismista, joka pyrkii väkivallan avulla käännyttämään ihmisiä ja haluan muuten, että emme vain osoita kunnioitusta naisia kohtaan, jotka järjestäytyvät vaan että tuemme heitä täältä käsin.
Mutta on muutakin ja se on onneksi tullut esille pari kertaa tänään. Yhä useammat toimittajat ja ihmisoikeusjärjestöt puhuvat siitä tosiasiasta, että armeijan piirissä on aseistettuja joukkoja, jotka tekevät väkivaltaisia tekoja. Emmekö saisi esittää kysymyksiä siitä rankaisemattomasta murhaamisesta? Emmekö saa esittää kysymyksiä armeijan kyvyttömyydestä suojella siviiliväestöä? Emmekö saa esittää kysymyksiä siitä, että Algerian hallitus reagoi rajoittamalla lehdistönvapautta, ihmisoikeuksia ja oikeusvaltioita? On tärkeää, että parlamentin valtuuskunta keskustelee näistä ongelmista kollegoidensa kanssa Algerian parlamentissa.
Lopuksi, hyvät kollegat, haluaisin muistuttaa omasta vastuustamme tässä keskustelussa. Yhä vielä algerialaisia pakolaisia lähetetään takaisin maahansa ilman takuita turvallisuudesta. YK: n pakolaisasiain komissaari on vedonnut vakavasti joihinkin jäsenvaltioihin, jotka tekevät yhä näin. Hän on pyytänyt pakolaisten palauttamisen lopettamista toistaiseksi, kunnes Algerian tilanne muuttuu. Olen vakuuttunut siitä, että tämä onnistuu vain, mikäli kaikki jäsenvaltiot päättävät niin yhteisesti ja pyydänkin neuvostoa tekemään esityksen asiassa. Toivon, että parlamentti voi tukea tätä. Hyvät kollegat, Algerian kansa on saanut tarpeekseen väkivallasta ja kuten kollega André-Léonard jo sanoi: puolueettomuus tässä tilanteessa olisi samaa kuin kieltäytyminen auttamasta hädässä olevaa kansaa.

Stasi
Arvoisa rouva puhemies, nyt kun Algeriassa on kriisi, Algerian kumppaneilla on suuri houkutus vaieta.
Ne haluavat vaieta siksi, koska sanat eivät voi ilmaista niitä surun, kauhun ja suuttumuksen tunteita, joita julmuuksien lisääntyminen tässä epäonnisessa maassa aiheuttaa. Ne haluavat vaieta ilmeisesti siksi, että kiihkoilijat, jotka teurastavat epäröimättä kokonaisten kylien asukkaita, eivät kuuntele mitään järjen ääntä. Ne haluavat vaieta, koska Algerian johtajat näyttävät pitävän kaikkea Algeriaa koskevaa keskustelua, kaikkea Algerian kansaan kohdistuvaa vähäisintäkin kiinnostusta pöyristyttävänä kansallisen riippumattomuuden loukkauksena, sietämättömänä maan sisäisiin asioihin sekaantumisena.
Kuitenkin nyt enemmän kuin koskaan ja aivan erityisesti meidän Euroopan parlamentin jäsenten olisi pidettävä ääntä. Olisi pidettävä ääntä, koska tämä edustajakokous on maailmassa monien ihmisten silmissä Euroopan kansan ääni ja omatunto. Jos vaikenemme tällaisten tapahtumien edessä, millaisissa olosuhteissa meillä sitten olisi oikeus korottaa ääntämme? Olisi pidettävä ääntä, jotta ne, jotka joka päivä henkensä vaarantaen taistelevat ja kärsivät Algeriassa demokratian ja ihmisarvon puolesta, kuulisivat meitä. Olisi pidettävä ääntä, jotta voisimme ilmaista heille solidaarisuutemme taistelussa, koettelemuksissa ja myös toivossa. Olisi pidettävä ääntä myös kansainvälisen omatunnon herättämiseksi, joka joitakin hetkiä lukuun ottamatta näyttäisi usein pöyristyttävästi nukkuvan, kun on kyse Algeriasta. Olisi pidettävä ääntä, jotta voisimme osoittaa, että emme anna sen sekaantumisella kiristämisen, johon Algerian vallanpitäjät häpeilemättä turvautuvat, järkyttää ja pelottaa meitä.
Toisinaan tulee tunne, että vallanpitäjät käyttävät islamilaisten ryhmittymien silmitöntä raakuutta tekosyynä kansalaisten vapauden ja oikeuksien rajoittamiseen. Muistakaamme aina, että presidentin legitimiteetti, joka perustuu hänen valintaansa, ei oikeuta kaikkia meidän toimiamme. Muistakaamme aina, että vallanpitäjän legitimiteetti katoaa nopeasti, jos hän jatkuvasti jättää kunnioittamatta niitä periaatteita, joihin valta perustuu.
Joka tapauksessa, kun hallitus osoittautuu kykenemättömäksi puolustamaan kansalaisia ja estämään sen, että päivästä toiseen tapahtuu sen kaltaisia joukkoteurastuksia, joiden uhriksi algerialaiset ovat joutuneet, kansainvälisellä yhteisöllä on velvollisuus turvautua oikeuteensa auttaa kuolemanvaarassa olevaa kansaa.
Mutta koska Euroopan unioni on aloittanut taloudelliset neuvottelut Algerian kanssa, älkäämme epäröikö painostaa Algerian vallanpitäjiä siihen, että nämä terroristeja vastaan taistellessaan eivät tukisi tai rahoittaisi rikollista toimintaa ja ihmisoikeuksien vakavia loukkauksia - samalla meidän on tietenkin tuomittava ankarasti fundamentalistien tekemät hirveät rikokset. Meidän on painostettava Algerian vallanpitäjiä, jotta nämä antaisivat valtiosta riippumattomille järjestöille, erityisesti Amnesty Internationalille, mahdollisuuden tehdä monissa muissakin maissa harjoitettua tutkimustyötä ja erityisesti vierailla vankiloissa; jotta kansainvälinen lehdistö voisi vapaasti hoitaa tehtäväänsä ja jotta Algerian hallitus pyrkisi jatkuvasti rohkeasti vuoropuheluun maan kaikkien niiden ryhmien kanssa, jotka ovat valmiita luopumaan väkivallasta, turmelijat ja väkivaltaiset ryhmät mukaan lukien, palauttaakseen rauhan maahan sekä palauttaakseen Algerialle sille Euro-Välimeren yhteisössä kuuluvan aseman; odotamme sitä kärsimättömästi.

Izquierdo Rojo
Arvoisa rouva puhemies, olisi hyvä, jos Algeria ja Algerian kansa osaisivat pitää kaikista huomautuksista merkittävimpänä sitä seikkaa, että täällä edustajakokouksessa, täällä Euroopan parlamentissa heitä halutaan todella tukea ja toivotaan hartaasti yhteistä kehitystä. Suurin haaste on molempien yhteinen haaste, ja tämän yhteisen haasteen saavuttamiseksi me voimme tehdä paljon. Se on haaste työskennellä yhdessä Algerian ja Euroopan unionin välisen ratkaisevan sitoutumisen hyväksi. Ehdotamme poliittisen ja parlamentaarisen vuoropuhelun tehostamista, Euroopan parlamentin ja Algerian kansalliskokouksen välisen vuoropuhelun aloittamista kumppanuuden puitteissa. Tuemme määritelmää lähestyä Algeriaa kehityksen kautta, demokraattisen valtion vahvistamisen kautta, ihmisoikeuksien korostamisen kautta. Tuomitsemme ehdoitta tämän julman terrorismin tuhon, josta Algerian kansa kärsii, ja tältä osin tuemme sitä, Algeriaa.

Lindeperg
Arvoisa rouva puhemies, päätän tämän keskustelun enkä enää toista kaikkea sitä, mitä minua ennen puhuneet kollegani toisinaan hyvinkin osuvasti ovat sanoneet siitä kauhistuksesta, joka meidät Algerian kriisin vuoksi on vallannut, ja osoittaen suurta ihailua rauhan ja vapauden puolesta taistelevia kohtaan. Ajattelen erityisesti naispuolisia taistelijoita, jotka ovat kaksinkertaisessa vaarassa ja siis kaksinverroin rohkeampia.
Sitä vastoin haluaisin torjua sen liian laajalle levinneen ajatuksen, että emme voi välittömästi tehdä mitään konkreettista algerialaisten kärsimysten lievittämiseksi. On itse asiassa olemassa konkreettinen ele, jonka Euroopan unioni voi välittömästi tehdä, koska se on ainoastaan unionin vallassa. Tällä unionille kunniaa tuottavalla eleellä tarkoitan suojelun tarjoamista niille algerialaisille, jotka ovat paenneet maansa helvettiä.
Sanotte minulle, että tämä kuuluu Geneven yleissopimuksen soveltamisalaan. Paradoksaalista kyllä, mutta näyttää siltä, että algerialaiset eivät voi hyötyä tästä yleissopimuksesta - rouva Lancker viittasi tähän äsken. Jäsenvaltioiden oikeuskäytännön mukaan yleissopimuksen mukaista suojelua voidaan tarjota ainoastaan valtion viranomaisten vainoamille henkilöille. Tämä oikeuskäytäntö vahvistettiin hiljattain, vuonna 1996, asiaa koskevalla neuvoston yhteisellä kannalla. Tämä on paradoksaalista, koska islamilaiset ryhmittymät, jotka oikeutetusti pitävät itseään hallituksen vainoamina, voivat pyytää suojelua Euroopan unionilta, kun taas heidän uhrinsa, vapauden puolesta taistelijat, joista äsken puhuin, eivät voi niin tehdä. Kuitenkin tämä tulkinta, joka on YK: n pakolaisasiain päävaltuutetun tulkinnan ja yleissopimuksen hengen vastainen, on kuitenkin osa yhteisön säännöstöä. Tästä syystä vetoan, että toteutettaisiin täydentävä suojelumuoto, joka asettuisi säädöksen/yleissopimuksen ja tällä hetkellä selvitettävänä olevan väliaikaisen suojelun välille.
Tämä ei ole mikään älytön ajatus, koska se on sisältynyt jo useita vuosia neuvoston ohjelmaan. Olen iloinen siitä, että kotimaani Ranska harkitsee asiaa parhaillaan, mutta tällainen säännös voi olla täysin merkityksellinen ja tehokas ainoastaan Euroopan unionin tasolla. Odottaessani näin tapahtuvaksi, arvoisa rouva puhemies, toivon, että unionin asenne olisi avoimempi niitä algerialaisia kohtaan, jotka haluavat suojelua Ranskalta, sillä tämänpäiväinen keskustelu on osoittanut suojelun olevan täysin oikeutettua.

Wohlfart
Hyvät naiset ja herrat, arvoisa rouva puhemies, haluan aivan ensiksi kiittää kaikkia niitä, jotka ilmaisivat kantansa tässä keskustelussa, joka oli vilkas ja kiihkeä, mutta hyvin kunniakas, mikä heijastaa hyvin Algerian nykyisen tilanteen aiheuttamaa kauhistusta ja sen aiheuttamia haasteita ja vaaroja. Haluaisin kiittää puhujia myös heidän laadukkaasta panoksestaan, vaikka jotkut heistä olivatkin pettyneitä neuvoston julkilausumaan siitä tehtävästä, joka Euroopan unionilla olisi oltava Algeriassa.
Tämän täysistunnon yksimielisenä toimintaohjeena on mielestäni ollut se, että Algeria ei saa jättää välinpitämättömäksi ja että Algeria - sanoisin vielä jopa koko Maghreb - tarvitsee Euroopan unionia. Mutta vastineeksi Euroopan unioni tarvitsee rauhanomaista ja poliittisesti vakaata Algeriaa ja Maghrebia. Annan tunnustuksen parlamentin tekemälle aloitteelle ottaa vastuunsa. Neuvostolla on tehtävänsä, komissiolla on tehtävänsä - tarkemmin sanottuna Barcelonan prosessin osana tehtävän tulevan assosiaatiosopimuksen osalta - ja myös parlamentilla on tehtävänsä (tämä on täysin minun henkilökohtainen mielipiteeni).
Puhumme rakentavasta vuoropuhelusta, ja lisäisin tähän vielä, että vuoropuhelu on vilkasta siltä osin kuin se koskee kaikkea ihmisoikeuksien suojelun arkaan aiheeseen liittyvää. Kaikki, tai ainakin melkein kaikki, ovat tietenkin sitä mieltä, että Algeriassa vuoropuheluun osallistuvien joukon olisi oltava mahdollisimman laaja. Mutta kyseessä on aikaa vievä prosessi, ja on pakko todeta, että valitettavasti on olemassa ihmisiä, jotka Algerian kriisin kaltaisessa tilanteessa tai muissa selkkauksissa eivät halua vuoropuhelua. Yhteinen ponnistelumme vaatii siis aikaa. Algeria ansaitsee tukea, koska suurin osa kansasta haluaa rauhaa - näin yksi puhujista sanoi ja kansa itse on sen osoittanut viime vaaleissa ja aikaisemmissa tilanteissa.
Ennen kuin päästämme varapuheenjohtaja Marínin esittämään päätelmänsä komission edustajana sanoisin vielä lopuksi, että meidän tehtävämme on täydentää ja kannustaa eri elimiä omien tehtäviensä hoitamisessa tässä aikaa vievässä rauhanprosessissa. Me pyydämme kaikkia Algeriassa toimivia ryhmiä ja kaikkia halukkaita algerialaisia osallistumaan tämän ongelman ratkaisemiseen. Kiitän teitä mielenkiinnostanne.

Marín
Arvoisa puhemies, tuen sitä mitä Wohlfart sanoi neuvoston puolesta, haluan ainoastaan lisätä, että jos Euroopan parlamentti haluaa käynnistää parlamenttien tason poliittisen vuoropuhelun mekanismin, komissio on sen käytettävissä, sillä tällä hetkellä kaikki, mikä liittyy uusien vuoropuhelukanavien avaamiseen Algerian kansan edustajien kanssa, on merkittävää.
Assosiaatiosopimuksesta neuvotteleva konferenssi on itse asiassa konferenssi, jonka mandaatti on tarkkaan määrätty, tekniikka on tarkkaan määrätty, kieli on tarkkaan määrätty, joka, vaikka puhummekin politiikasta, ei itsessään ole sellainen kokonainen tai yleinen elementti, joka voisi mahdollistaa määrätyn tyyppisen poliittisen vuoropuhelun Algerian viranomaisten kanssa neuvottelumandaatin puitteissa. Toisin sanoen pakottavista syistä johtuen neuvoston vuoropuhelulla on neuvottelumandaatista aiheutuvia objektiivisia rajoituksia. Toisin kuin teillä, sillä luulen, että voitte muodostaa diplomaattista kieltä paljon avoimemman, paljon vapaamman kanavan mielipiteiden vaihtamiseen, ja jos tämä parlamentti päättää siitä, kannatan sitä, mitä Wohlfart sanoi: annamme teidän käyttöönne kaikki välineet, jotta tämä poliittinen operaatio voisi edetä.

Puhemies
Kiitän komission jäsen Marínia.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.

Lähi-idän tilanne
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Lähi-idän tilanteesta.

Wohlfart
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, olen iloinen, että myös tätä aihetta, joka on niin tärkeä Lähi-idän rauhan kannalta, voidaan käsitellä tänä aamuna.
Hyvä naiset ja herrat, on muistutettava teitä siitä, että neuvoston kanta nykyiseen tilanteeseen perustuu kahteen asiaan. Ensimmäinen on turvallisuuden alan yhteistyö ja toinen on neuvottelut; tämä kaikki tapahtuu land for peace -periaatteen mukaisesti. Palestiinalaisten itsehallinnon on tehtävä kaikkensa terroritekojen estämiseksi. Neuvosto kannustaa säännöllisesti palestiinalaisten itsehallintoaluetta täysivaltaiseen turvallisuuden alan yhteistyöhön Israelin kanssa erityisesti alueelle lähettämänsä erikoislähettilään välityksellä.
Olemme ehdottaneet osapuolille, että perustettaisiin pysyvä turvallisuuskomitea, joka meidän nähdäksemme voisi osaltaan estää ääriryhmittymiä sabotoimasta rauhanprosessia. On millä hinnalla tahansa vältettävä se, että neuvottelut keskeytyvät jokaisen välikohtauksen jälkeen riippumatta siitä kuinka dramaattinen, halpamainen tai tuomittava välikohtaus on. Molemmille osapuolille hyväksyttäviin tuloksiin ja palestiinalaisten taloudellisen tilanteen todelliseen parantumiseen johtavat neuvottelut ovat ainoa keino, jolla voidaan vähitellen luoda sellaisen tilanteen aikaan saamiseksi välttämätön luottamuksen ilmapiiri, jossa paras mahdollinen turvallisuus olisi taattu.
Arvoisa puhemies, mitä tulee Oslon sopimusten noudattamiseen, neuvoston puheenjohtajistolla oli tilaisuus Yhdysvaltojen ulkoministerin Madeleine Albrightin alueelle äskettäin tekemän vierailun yhteydessä esittää neuvoston kanta tehtyjen sopimusten täysimääräiseen noudattamiseen ja pyytää Israelia noudattamaan velvoitteitaan ja sitoumuksiaan. Todelliset ja uskottavat luottamustoimenpiteet, kuten palestiinalaisten talouden elinvoimaisuuden kannalta välttämättömien hankkeiden vapauttaminen, ovat tarpeellisempia kuin koskaan aiemmin. Osapuolten on hyväksyttävä menettelysäännöt. Kaikenlaista lopullista asemaa koskevien neuvottelujen elvyttämistä on täydennettävä väliaikaisen sopimuksen rinnakkaisella ja monitahoisella toteuttamisella. Pidämme kiinni erityisesti siitä, että joukkojen siirron seuraavan vaiheen on tapahduttava sopimuksen mukaisesti. Molempien osapuolten on vältettävä yksipuolisia toimia, jotka saatavat johtaa ennakkokäsityksiin lopullisesta asemasta, mikä merkitsee sitä, että Israelin on keskeytettävä kaikenlainen uusi siirtokuntien laajentaminen.
Mitä tulee palestiinalaisten talouteen, arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, tilanne on vähintäänkin epävarma ja Jerusalemissa hiljattain tehdyistä pommi-iskuista lähtien Israelin hallitus on jatkuvasti soveltanut tiukkoja toimenpiteitä palestiinalaisalueiden väestöön. Näiden alueiden saartamisen lisäksi hallitus pitää edelleen jäädytettyinä verotulot, jotka kuuluvat palestiinalaisten itsehallintoalueelle, vaikka se äskettäin - maanantaina - ilmoittikin aikovansa maksaa puolet palestiinalaisten itsehallintoalueelle kuuluvasta summasta, eli 50 prosenttia noin 50 miljoonan sekelin summasta. Neuvosto on useaan kertaan toistanut, että se kunnioittaa Israelin hallituksen perusteltua oikeutta puolustaa kansaansa. Israelilaisten toteuttamat toimenpiteet ovat meidän mielestämme kuitenkin liiallisia eivätkä ne kohdennu niihin, jotka todellisuudessa ovat vastuussa pommi-iskuista. Olemme toistuvasti pyytäneet Israelia noudattamaan velvoitteitaan ja maksamaan palestiinalaisten itsehallintoalueelle kaikki verotulot. Tukeaksemme palestiinalaisten itsehallintoaluetta välittömien tarpeiden täyttämisessä aiomme maksaa sille kiireellisesti 4 miljoonaa ecua ja tässä yhteydessä aiomme myös tutkia mahdollisuutta luoda keskipitkällä aikavälillä käyttöpääomaa, joka on tarkoitettu palestiinalaisten itsehallintoalueelle.
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, sanon muutaman sanan myös palestiinalaisten itsehallintoalueen sisäisestä korruptiosta. Neuvosto on erityisen huolissaan palestiinalaisten itsehallintoalueella ilmeisesti melko laajalle levinneistä epäterveistä käytännöistä. Olemme tältä osin useaan otteeseen kehottaneet presidentti Arafatia tekemään todellisia ponnisteluja tilanteen korjaamiseksi. Tällaisessa tilanteessa se, että palestiinalaiselimet ovat julkaisseet kriittisiä selvityksiä, on osoitus palestiinalaisten itsehallintoalueen halusta avoimuuteen. Voin vakuuttaa teille, että neuvosto seuraa asiaa hyvin tarkkaan yhdessä muiden tärkeimpien tuenantajien kanssa.
Haluaisin sanoa muutaman sanan myös Euroopan unionin ja Jordanian välisistä suhteista. Jordanialla on tärkeä tehtävä äsken mainitsemassani prosessissa ja Jordanian osalta oli mahdollista ilmoittaa viime maanantaina pidetyssä yleisten asiain neuvoston kokouksessa, että komission käymissä neuvotteluissa saatiin lopulta aikaan Euro-Välimeri -assosiaatiosopimus, kun kaksi viimeistä estettä saatiin poistettua viime minuutilla. Olen tyytyväinen tähän tulokseen.
Lopuksi sanon vielä muutaman sanan Syyriasta. Luulen kaikkien tiedostavan sen, että Syyrialla on merkittävä tehtävä rauhanprosessissa, ja erikoislähettiläämme tapaamiset presidentti Assadin kanssa ovat vahvistaneet aikaisemmat vaikutelmat. Syyria olisi itse asiassa vakavasti kiinnostunut aloittamaan uudelleen neuvottelut Israelin kanssa. Vaikein tehtävä on tietenkin vielä edessä, arvoisa puhemies, eli näiden neuvottelujen uudelleen aloittamista koskevan perustan määritteleminen.

Marín
Arvoisa puhemies, komission olisi vaikea olla olematta yhtä mieltä Wohlfartin neuvoston puolesta pitämän esittelyn kanssa. Hänen kuvauksensa on oikea. Komissio on täysin samaa mieltä ja - varsinkin siitä lähtien, kun Israelin hallitus teki päätöksen uuden siirtokunnan rakentamisesta ItäJerusalemiin - katsomme, että on jouduttu kierteeseen, joka saattaa Lähi-idän rauhanprosessin erittäin vaikeaan tilanteeseen.
En paljasta mitään uutta, jos sanon, että Yhdysvallat on tehnyt aloitteen Madeleine Albrightin vierailusta. Ensi viikoksi on luultavasti suunniteltu palestiinalaisten ja israelilaisten kokous Yhdistyneiden Kansakuntien puitteissa. Nähtäväksi jää, onnistutaanko pohjoisamerikkalaisella näyttämöllä edistymään merkittävässä määrin nyt kun tilanne on selvästi huonontunut sekä sisäisellä, alueellisella että kansainvälisellä tasolla.
Lopuksi, en aio peitellä sitä, että me komissiossa olemme huolestuneita, koska meillä on vastuu rahoituspaketin hallinnosta, joka olisi neuvoston hyväksymä ja jonka hyväksi Euroopan parlamentti työskenteli ratkaisevan merkittävällä tavalla. Pelkään pahoin, että talousarviosta päättävänä elimenä sen pitää puuttua asiaan vastakin neuvoston tekemän päätöksen vuoksi.
Rajojen sulkeminen, kauttakulkuvapauden puute, avoimuuden puute ja korruptiotapaukset Palestiinan talousarviovarojen käytössä, taloudelliset rangaistusseuraamukset - kuten verokertymäosuuden siirtämättä jättäminen jne - ovat tehneet palestiinalaisesta talousmallista täysin käyttökelvottoman.
Euroopan unioni ja varsinkin sen Palestiinan tapauksesta vastuussa oleva komissio on saanut aikaan järjestelmän, joka muistuttaa paremminkin kansainvälisen yhteisön rahoittamaa sosiaaliturvaa kuin taloudellisen kehityksen mallia. Viime vuoden olosuhteiden seurauksena tämä talousmalli on nykyään käyttökelvoton, jos pian ei jatketa rauhansuunnitelmaa, joka muiden etujen lisäksi antaisi palestiinalaisille mahdollisuuden taloudelliseen keskipitkän ja pitkän aikavälin kehitykseen. Rauhanprosessi ei voi jatkuvasti perustua valtaisaan kansainvälisen yhteisön taloudelliseen tukeen, kuten viimeisen neljän vuoden aikana on tapahtunut; tuki on valtaosaltaan peräisin Euroopan unionista, kuten tiedätte, unioni on prosessin suurin tukija, paljon suurempi kuin Yhdysvallat, niin kutsutut maltilliset arabimaat, Maailmanpankki tai Kansainvälinen valuuttarahasto.
Meillä on riittävästi kokemusta voidaksemme sanoa, että neuvosto on komission esityksestä taas päättänyt myöntää taloudellista hätäapua pyrkimyksenä pelastaa poliittinen momentum ja aiomme taas pelastaa poliittisen momentumin , niin että Palestiinan johto pystyy maksamaan hallintovirkamiehille, poliisille, sairaaloille, kunnanvirastoille. Tästä toimenpiteestä on tullut Euroopan unionissa jo tapa.
Neuvosto antoi lopulta komissiolle luvan noin neljän miljoonan ecun nopeaan siirtoon sekä luvan esittää erään yhteisön kassan kautta tapahtuvaa uudenlaista rahoitusrakennejärjestelmää, jonka haluamme vakiinnuttaa, jotta Palestiinan itsehallintoviranomaisten olisi helpompi kohdata ne ongelmat, jotka syntyvät rajojen sulkemisesta tai siitä, että he eivät saa Oslon sopimuksen mukaisesti heille kuuluvia osuuksia israelilaisten perimistä veroista ja maksuista. Sanon tämän, koska ainoa mahdollisuus tilanteen korjaamiseksi on niin kutsuttu Notenboom-menettely ja sen suhteen Euroopan parlamentilla on sanansa sanottavanaan; uutta jakoa laskettaessa meidän pitää löytää jokin ratkaisu sen uuden poliittisen päätöksen toimeenpanemiseksi, sellainen ratkaisu joka tekee Palestiinan rauhanprosessin erityistukiohjelman myöntämisen mahdolliseksi marraskuun alusta lähtien, siinä tapauksessa että Palestiinan itsehallinnon rahoitusongelmat eivät ratkea - joiden syntymiseen, kuten Wohlfart ilmaisi, on useita syitä, joista jokaisella on oma vaikutuksensa.
Meidän pitää pohtia tätä asiaa, sillä nykyinen avustusohjelma päättyy ensi vuonna. Nyt ei ole Oslon aika, ei ole Washingtonin huuman aika, ei ole Casablancan huuman aika, nyt ei ole huuman aika. Mutta olemme myöntyneet rahallisiin ponnistuksiin - yhteisö ja jäsenvaltiot yhdessä - ja prosessin lopussa summa varmasti kasvaa lähes kahteen miljardiin ecuun. Toisin sanoen rahoittamalla olemme pelastaneet hyvin vaikeita tilanteita, mutta olemme mahdollisuuksiemme rajoilla. Tämä johtuu palestiinalaisesta taloudellisesta mallista, joka perustuu pääasiassa kansainvälisiin lahjoituksiin, liittyy järjestelmällisiin rajojen sulkemisiin, kauttakulkuvapauden puutteeseen alueilla, Euroopan unionin markkinoille suuntatuvan viennin mahdottomuuteen, infrastruktuurin puutteeseen sekä Israelin viranomaisten järjestelmälliseen estämiseen; tällaista on niiden miljoonan, kahden miljoonan palestiinalaisen elämä, jotka asuvat näillä alueilla suoraan sanoen epätoivoisessa tilanteessa.
Tämän vuoksi komission pitää tuoda neuvoston ja Euroopan parlamentin käsiteltäväksi kokonainen sarja suuria kysymyksiä, sillä on ilmeistä, että kuten Wohlfart sanoi, tämä on pitkän aikavälin kysymys, ja ensi vuonna pitää määritellä, mitä aiomme tehdä tämän prosessin suhteen. Sillä erityisbudjetti päättyy ensi vuonna. Sanon teille tämän, sillä viime viikon aikana olimme hyvin huolestuneita, koska neuvosto pyysi meiltä taloudellista operaatiota Palestiinan ja Arafatin hallituksen hyväksi, mutta me emme voineet sitä toteuttaa, koska meillä ei enää ollut rahaa.
Näin ollen marraskuussa täytyy Notenboom-menettelyä käyttäen löytää jokin ratkaisu ja vuodesta 1999 lähtien harkita erittäin tarkkaan sitä, millä tavoin viimeisen viiden vuoden aikana käytettyjen summien suuruiset tai vielä suuremmat rahamäärät pitäisi tulevaisuudessa käyttää. Emme varmastikaan halua käyttää niitä poliittisten vaikeuksien tai sopimattomien politiikkojen ylläpitämiseen, vaan luonteeltaan alueellisen Lähi-idän ratkaisun - sekä varsinkin toimivan ja Palestiinan kansan tukeman talouden luomiseen. Muussa tapauksessa pelkään pahoin, että kansainväliseltä yhteisöltä on turha odottaa jatkossa näitä valtavia taloudellisia uhrauksia, joilla ei kuitenkaan ole voitu estää sitä, että palestiinalaiset tänä vuonna ovat köyhempiä ja heillä on vähemmän sijoituksia kuin neljä vuotta sitten.
Ymmärrätte, että jos jokin kansa elää ääritilanteessa ja siltä ei puutu ainoastaan rauhan mukanaan tuomat edut, vaan se samalla yhä suuremmassa määrin köyhtyy ja jonka parissa yksityisten sijoitusten taso on jyrkästi laskenut varsinkin viime vuoden aikana, ei ole eurooppalaisia eikä pohjoisamerikkalaisia eikä "maltillisten" arabimaiden sijoittajia, silloin ymmärrätte, saanen sanoa, että se on maltillisuuden katoamisen kasvualusta. Juuri tämän halusin sanoa ja ilmoittaa, että me tulemme uudestaan tänne parlamenttiin, ja toivon että saamme teiltä myötätuntoa ja tukea ratkaisun löytämiseksi marraskuussa, kun keskustelemme varojen uudelleenkohdentamisesta.

Swoboda
Arvoisa puhemies, ryhmäni puolesta haluan kiittää kumpaakin esittelijää oikein sydämellisesti heidän avoimista ja selkeistä sanoistaan, ja komissaari Marín, me tuemme teitä varmasti ponnisteluissanne saada rahaa, jota voidaan käyttää tehokkaasti ja joita on käytettävä tehokkaasti.
Me olemme taas väkivallan kierteen edessä, jota on vaikea katkaista. Sitä enemmän me olemme todella pahoillamme siitä, että Israelin hallitus on ryhtynyt toimiin, jotka jälleen lisäävät väkivallan edellytyksiä. Kuten myös Marín sanoi: Israelin hallituksen vastaus väkivallalle aiheuttamalla suurempaa tuskaa, enemmän vaikeuksia Palestiinan kansalle, lisää tietysti myös väkivallan tekoja. Ei niin, että nämä teot olisivat jotenkin oikeutettuja, tuettavia tai hyväksyttäviä, mutta on oltava aivan selvää, mikä vastuu myös Israelin hallituksella on koko kehityksessä. Kyse on erityisesti asutuspolitiikasta, joka aloitti tämän uuden kierteen. Asutuspolitiikan, joka haluaa luoda tosiasioita, ennen kuin on ylipäätään keskusteltu ja neuvoteltu, tällaisen asutuspolitiikan me torjumme. Nykyinen Israelin hallitus on tilanteessa, jossa se ei pysty hallitsemaan henkiä, jotka se herätti henkiin, koska on kyse uusista toimista, jotka merkitsivät itse hallitukselle liikaa tunkeutumista Palestiinan alueelle. Samalla on kuitenkin käsiteltävä maakysymystä. Ei ole lainkaan hyväksyttävää, että ihmisiä, jotka myyvät maata, palestiinalaiset israelilaisille, rangaistaan kuolemalla laittomasti tai laillisesti - lainausmerkeissä. Mutta on luonnollisesti yhteisön oikeus huolehtia jokaisesta maasta, erityisesti näin vaikeassa tilanteessa, siitä että mielivaltaisella maan myynnillä ei jälleen estetä rauhanprosessia. Mielestäni ratkaisu on jälleen löydettävä Israelin ja palestiinalaisten välisessä vuoropuhelussa.
Sanottiin jo, että Israelin hallituksen reaktio torjuvaan väkivaltaan oli kohtuuton, se oli sopimattoman tehokas, ja se loi uudet edellytykset väkivallalle. Taloudelliset rajoitteet, liikkumisvapauden rajoittaminen johtavat väestön keskuudessa siihen, että myös uudet henkilöt ja ryhmät, jotka ovat tähän asti torjuneet väkivallan, kannattavat lopulta väkivaltaa ainoana ulospääsykeinona tästä tilanteesta. Tämä on mielestäni katastrofaalista ja toivon, että komission ja neuvoston ilmoittamilla toimenpiteillä ja myös sillä, mistä komissaari Marín puhui tänään ja jota parlamentti toivottavasti kannattaa, voidaan vähintään kattaa talouspuolta. On kuitenkin tosiasia, että liikkumisvapautta rajoitetaan massiivisesti ja on tosiasia, että ainoalta rauhankumppanilta, Arafatilta ja PLO: lta viedään oman kansan luottamus.
Viimeistä seikkaa pidän todella tärkeänä ja olenkin erittäin iloinen neuvoston puheenjohtajan julkilausumasta. Me haluamme palestiinalaisen valtion. Minusta tämä on ainoa mahdollisuus; yhä useammat voimat Israelissa sanovat näin. Sen on kuitenkin oltava demokraattinen valtio ja korruptoitumaton valtio. Pyydän erityisesti huolehtimaan siitä, että juuri me Palestiinan kansan ystävinä voimme olla varmoja, että uusi valtio, joka rakennetaan, on demokraattinen valtio, valtio, jossa vaalitaan ihmisoikeuksia. Pyydän myös komissiota ja neuvostoa pyrkimään siihen, että se mitä nyt julistetaan korruption vastaiseksi toimeksi, myös toimeenpannaan, sillä kukaan eurooppalaisista ei ole valmis käyttämään paljon rahaa, jos edes epäillään, että nämä rahat eivät päädy sinne, minne ne kuuluvat eli Palestiinan kansalle.

Dimitrakopoulos
Arvoisa puhemies, aluksi minäkin haluan onnitella niin neuvoston puheenjohtajaa hänen selostamastaan todella varteenotettavasta asiasta kuin komission jäsentäkin, herra Marínia, hänen perusteellisesta esityksestään.
Arvoisa puhemies ja hyvät kollegat, ei ole epäilyksiäkään, että olemme jälleen kerran kriittisessä tilanteessa Lähiidän kysymyksessä. Tämän hetken asia ei ole tuomiota ketään syylliseksi ja rajoittaa keskustelua ongelman syihin. Euroopan unionin on nyt esitettävä selkeitä toimenpiteitä rauhanprosessin aloittamiseksi jälleen. Itse näen seuraavat toimintaedellytykset:
1.toimenpiteet terrorismin lopettamiseksi. Se on välttämätön edellytys, koska terrorismi aiheuttaa ihmisuhrien lisäksi vakavan turvattomuuden tunteen Israelille, josta puolestaan syntyy ongelmia jatkon suhteen, ja sen osallistumiseen rauhanprosessiin. Tehtävä on hyvin vaikea ja siinä on kaksi puolta. Toinen koskee järjestyksen ylläpitämistä eli terroristien saamista kiinni. Toinen taas on pitkäjännitteinen eli terrorismin syiden poistaminen.2.toimenpiteet, joilla voitaisiin lopettaa ne teot ja päätökset, jotka ärsyttävät. Esimerkkinä tästä mainitsen siirtokuntien rakennuttamisen (settlements) . Se yhdessä eräiden muiden toimintojen kanssa on lopetettava.3.toimenpiteet, joiden avulla kaikki Oslon sopimukset astuisivat voimaan täysin, koska ne kansainvälisinä sopimuksina ovat minkä tahansa Lähi-idän rauhanprosessin lähtökohta.4.toimenpiteet, jotka tekisivät esitetyn New Yorkin prosessin onnistumisen mahdolliseksi. (Prosessi käytäisiin kaksivaiheisena: Palestiina-Israel kahdenvälisenä ja Palestiina-Israel-Yhdysvallat kolmenvälisenä). Meidän on otettava huomioon, että New Yorkin prosessi ei saisi olla sellainen, josta saadaan tuloksia 48 tunnissa. Näin ei tapahdu. Sen on kuitenkin oltava sellainen kokous, jossa selvitetään kaksi asiaa: todellisia neuvotteluja koskevat aiheet ja neuvotteluprosessia koskeva selvitys, mikä on vielä oleellisempi asia.Esittämieni lisäksi on olemassa muitakin ehdotuksia. Onnittelen neuvostoa sen kahdesta ehdotuksesta, eli pysyvän turvallisuusneuvoston asettaminen ja käyttäytymiskoodin luominen. Nämä ovat tärkeitä asioita. Haluaisin kuitenkin esittää myös seuraavia: Euroopan läsnäolo Lähi-idässä on selvitettävä uudelleen. Erityislähettilään sijasta neuvoston, komission ja, uskalla sanoa, Euroopan parlamentin on perustettava task force, joka on yhteydessä pysyvän turvallisuusneuvoston kanssa. Olisi hyödyllistä, että Lähi-idän rauhanprosessi sisällytettäisiin " Barcelonan prosessiin" siten, että siitä tulisi pysyvä ja jatkuva työryhmiin perustuva prosessi Barcelonan prosessin puitteissa. Ehdotan neljää työryhmää. Ensimmäinen ryhmä käsittelisi turvallisuuskysymystä, terrorismia ja suhteita ulkovaltoihin, kuten Libanoniin ja Syyriaan. Toinen työryhmä käsittelisi settlement-aihetta ja kolmas ryhmä käsittelisi palestiinalaisten alueiden statusta sekä Jerusalemin asemaa. Neljäs ryhmä käsittelisi tärkeää pakolaisasiaa.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen henkilökohtaisesti sitä mieltä, että nämä kaikki neuvottelut ja tämä prosessi tarvitsee hyvin paljon aikaa. Tällä hetkellä emme tarvitse tuloksia, jotka ovat viestimille tärkeitä, tarvitsemme tuloksia, joilla on sisältöä.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, Lähi-itä on alue, jossa koloniaaliset vallat ovat omien etujensa mukaisesti luoneet perustan nykyiselle tilanteelle hajoita ja hallitse -taktiikalla. Siellä vallitseva tilanne ei sisällä mitään logiikkaa ja on täynnä paradokseja. Muistutan teitä muutamista.
Arabimaailma on ottanut taloudellisen saarron aseen taas käyttöön, taloudellisia suhteita Israeliin ei tosin ole katkaistu, mutta ne ovat laimeat.
Joka käy kauppaa, sen tulee myös keskustella. Kun rauhanneuvottelut edistyivät hyvin, oli itsemurhakommandoja aivan kuten nytkin, kun neuvottelut on keskeytetty.
Israelin hallitus on tehnyt sopimuksia Hebronista, mikä on myönteinen merkki, mutta on aloittanut samanaikaisesti talojen rakentamisen Jerusalemissa, mikä on kielteinen merkki. Poliittisia tukijoukkoja rauhoitetaan.
Rajojen sulkeminen sekä parantaa Israelin kansalaisten turvallisuutta että huonontaa sitä.
Islamilaiset johtajat Egyptin, Syyrian, Libanonin ja Iranin moskeijoissa jatkavat kirjaimellisesti itsemurhakommandojen ylistystä taivaisiin. Säästän teidät näiltä teksteiltä, mutta ne kauhistuttavat minua henkilökohtaisesti.
Tämä kaikki merkitsee sitä, että israelilaiset eivät näe loogista yhteyttä rauhanneuvottelujen ja oman turvallisuutensa välillä. Ja valitettavasti terrorismin hävittämisestä on tulossa tärkeä tekijä neuvotteluissa. Näin ei tietenkään voi olla.
Palestiinalaisten ja israelilaisten luottamus omiin johtajiinsa on heikentynyt. Eurooppalainen esitys neuvottelujen käynnistämisestä käyttäytymissääntöjen avulla ei mielestäni toimi. Vain tunteisiin pohjautuva ymmärtäminen Palestiinan ja Israelin kansojen välttämättömästä olemassaolosta tuolla paikalla voi edistää neuvotteluja. Juuri sitä Yhdysvaltain ulkoministeri yrittää antamalla osapuolten hoitaa omat sotkunsa, sillä loppujen lopuksi heidän on ratkaistava asia keskenään. Mutta samalla Albright on puhunut ympäröivien alueiden kanssa, israelilaisten ja palestiinalaisten pään yli, Israelin rajojen yli. En ymmärrä täysin kollega Dimitrakopouloksen ajatusta iskuryhmästä, mutta Euroopan rooli liittyy juuri Israelia ympäröivään alueeseen. Onkin tärkeää, että assosiointisopimukset Jordanian ja Egyptin kanssa saadaan solmittua mahdollisimman pian. Olen komission jäsen Marínin kanssa samaa mieltä siitä, että parlamentin pitää tehdä kaikkensa taatakseen palestiinalaisille rahoitus ja kestävä talouden. Sillä ilman toivoa kohtalaisesta taloudellisesta ja sosiaalisesta kehityksestä Israelin naapurit tulevat pysymään kateellisina Israelille, kovaa työtä tekevälle demokratialle ja pelkäämään sitä.
Arvoisa puhemies, lopuksi, mielestäni on tärkeä tehtävä taata Beda-rahaston kautta Israelin sovintokehityksen edistäminen.

Bertens
Arvoisa puhemies, tämä on hätähuuto eikä analyysi, sillä Wohlfart ja komission jäsen Marín analysoivat tilannetta, mistä kiitän heitä sydämellisesti.
Rauhanneuvottelut ovat erittäin huonossa tilassa. Jokainen tietää sen. Ne näyttävät olevan täysin kuolleessa pisteessä ja elleivät ne saa pian uusia ärsykkeitä, ne tulevat päättymään lopullisesti. Eivät edes Yhdysvaltain ulkoministerin välitysyritykset ole avanneet umpikujaa. Hamasin pommi-iskujen ja vastatoimenpiteiden pyörteessä rauhanneuvottelujen seurauksena näyttää olevan vain häviäjiä. Hamasin terrorismia on vastustettava kaikin tavoin ja Arafatilta pitää vaatia lupausten täyttämistä. Mutta sulkemalla Palestiinan alueet pitkäksi aikaa ja jäädyttämällä 60 prosenttia Palestiinan itsehallintoalueen tuloista Israelin hallitus luo omat vihollisensa pettymyksen, köyhyyden ja näköalattomuuden ilmapiirissä.
Poliittiset johtajat ovat antaneet aloitteen valua käsistään poliittisen rohkeuden puutteesta ja ääriainekset kummallakin puolella ovat luoneet hirmuteoillaan epäluottamuksen ja vihan ilmapiirin, joka on todennäköisesti vahvempi kuin kaksi vuotta sitten. Mikäli hetkeen ei tartuta, on olemassa riski, että asianosaiset Lähi-idässä joutuvat hiekkamyrskyyn ja sokeutuvat.
Missä ovat ne näyn omaavat poliitikot, jotka aloittivat rauhanneuvottelut? Nyt tarvitaan taas uusia avauksia umpikujasta pääsemiseksi. Nämä ovat helppoja sanoja, mutta vaikeita toteuttaa. Meidän on etsittävä riitojen lopullista ratkaisua Oslon sopimusten pohjalta, eivätkä siihen sovi tabut eikä ainakaan " silmä silmästä, hammas hampaasta" -lähestymistapa, jota sovelletaan Israelin ja Palestiinan ja Israelin ja Libanonin välillä.
Elämme nykyajassa nykyaikaisine iskulauseineen ja toivottavasti nykyaikaisen rauhan kanssa.

Wurtz
Arvoisa puhemies, viime lauantain, joka oli Washingtonissa allekirjoitettujen niin kutsuttujen Oslon sopimusten 40-vuotispäivä, olisi pitänyt olla ilon päivä sekä Israelille että Palestiinalle. Päivä oli kuitenkin ahdistuksen päivä enää pelkästään " hiuskarvan varassa roikkuvan" rauhan prosessin tulevaisuudelle. Päivä oli myös suuri taistelun päivä, mistä olen iloinen. Tel Avivissa pidetty yksimielinen kokoontuminen, jossa vastustettiin Netanjahun hallituksen politiikkaa ja puolustettiin rauhaa, oli merkki toivosta, josta on iloittava. Demarkaatiolinja erottaa selvemmin kuin koskaan aiemmin rauhanprosessin kannattajat ja vastustajat toisistaan sen sijaan, että se erottaisi palestiinalaiset israelilaisista.
Yksi israelilaisen Hamas-järjestön viimeisimmän pommi-iskun, jonka jyrkästi tuomitsimme, uhreista oli pieni Smadar-tyttö. Hänen äitinsä reaktio, joka oli arvokkaan vaikuttava, oli tässä suhteessa merkittävä. Hän sanoi Benjamin Netanjahulle, joka syytti iskusta Jasser Arafatia vaikka pommin asettajat ovat tämän pahimpia vastustajia: " Politiikka tappoi hänet" . Politiikka, jota Ranskan ulkoministeri on syystä luonnehtinut katastrofaaliseksi, johtaa suoraan väkivallan räjähdysmäiseen lisääntymiseen ja sotaan, jos sitä ei estetä ajoissa. Jos siirtokuntien perustaminen Jordanin Länsirannalle ja Jerusalemiin jatkuu, jos autonomisten alueiden saarto ja eristäminen muista alueista jatkuu, jos työt Gazan satamassa estetään edelleen, jos lentokenttä suljetaan, jos vankiloissa vielä olevia tuhansia poliittisia vankeja ei vapauteta, jos sopimuksissa nimenomaisesti tarkoitettua joukkojen poisvetämistä ei toteuteta, jos Tsahal uskaltautuu uudelleen tunkeutumaan autonomisille alueille, voi tapahtua pahin mahdollinen ja kaikki tähänastiset ponnistelut taata kaikille alueen ihmisille turvallisuus, rauha ja keskinäinen kehitys voivat tuhoutua yhdestä iskusta.
Mitä Eurooppa siis voi tehdä sen lisäksi, että antaa apua - hätäapua ja kehitysapua - joka palestiinalaisten itsehallintoalueelle on välttämättömämpi kuin koskaan aiemmin? Komission jäsen Marínin esille tuoma ongelma on tässä suhteessa ratkaisevan tärkeä. Mutta mitä Eurooppa voi tämän lisäksi tehdä poliittisella tasolla pelastaakseen Lähi-idän? Sanon uudestaan, että Euroopan unionin ja Israelin välisen assosiaatiosopimuksen jäädyttäminen on mielestäni tervetullut toimenpide, jos israelilaisille täsmennetään, että se ei kohdistu Israeliin maana vaan sen nykyiseen hallitukseen ja että sillä pyritään asianmukaisesti painostamaan hallitusta alkamaan noudattamaan Oslossa ja Washingtonissa tehtyjä sitoumuksia. Eurooppa on usein pahoitellut sitä, ettei se ole toiminut kansainvälisellä tasolla sillä tavoin kuin se olisi voinut. Tässä olisi nyt tilaisuus osoittaa selkeää poliittista tahtoa, halua pelastaa Lähi-idän rauha.

Gahrton
Herra puhemies! Hiljattain vertasi ranskalaisintellektuelli Edgar Morin Israelin pääministeri Netanjahua etsintäkuulutettuun Bosnian serbijohtajaan Karadziciin. Vertailu saattaa vaikuttaa liioitellulta, mutta tarkemmin ajatellen siinä on osaksi perää.
Palestiinassa tapahtuu tosin molemmilla puolilla väkivaltaisuuksia, jotka me kaikki tuomitsemme, eikä vähiten viimeisimmät mielettömät terroristirikokset Jerusalemissa. Merkille pantavaa on kuitenkin, että palestiinalaisten puolella rauhan ystävillä on poliittinen valta ja rauhan sabotoijia etsii poliisi. Israelissa tilanne on pikemminkin päinvastoin. Israelilaisen oppositiopoliitikko Jossi Saridin mukaan kannatti pääministeri Netanjahu jopa uusimpien laittomien juutalaisten siirtokuntien rakentamista yhteen Jerusalemin palestiinalaiskortteleista. Miksi Netanjahu reagoi tällä tavalla? Vastaus on aika yksinkertainen: Hän edustaa ideologista ekstremismiä, joka elää ja kukoistaa vain rauhattomissa oloissa, vain kun epävarmuus on osa israelilaista arkipäivää ja vain kun arabien uhkaa voidaan maalailla jossakin määrin uskottavasti.
Mitä tapahtuisi Netanjahulle, Sharonille ja muille israelilaisille " haukoille" , jos syntyisi lopullinen rauha palestiinalaisvaltion kanssa? Niin, rauhaarakastavat israelilaiset äänestäjät lakaisisivat heidät pois! Siksi on valitettavasti syytä olla huolestunut palestiinalaisalueen tulevaisuudesta. Kansainvälisessä lehdistössä puhutaan nyt palestiinalaisesta kansannoususta, uudesta intifadasta, reaktiona israelilaisten provokaatioihin. Puhutaan jopa israelilaisten ns. preventiivisestä sodasta Syyriaa vastaan. Sellaisiahan me olemme nähneet aikaisemmin useita kertoja historiassa.
Luonnollisesti meidän tulee tuomita kaikki väkivaltarikokset. Luonnollisesti meidän tulee tarkastella kaikkia osapuolia, myös palestiinalaisviranomaisia, eikä vähiten Arafatin henkilökohtaisia autoritatiivisia menetelmiä ja mahdollisuuksia korruptioon, jota nyt myös palestiinalaiset ovat itse tutkineet. Mutta siitä ei saa olla mitään epäilystä Euroopan unionin toiminnassa, että päävastuu rauhanprosessin vaarantumisesta kuuluu Israelin nykyiselle hallitukselle , ei Israelin kansalle.

Pradier
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, räjähdykset ja busseihin ja toreille tehdyt pommi-iskut kylvävät edelleen murhetta ja kuolemaa. Jokaisella aamulla työhön lähtevällä kansalaisella on oikeus palata kotiinsa elävänä illalla ja jokaisella kansallisella viranomaisella on oikeus suojella tavallisia kansalaisiaan. Se on ehdottoman itsestäänselvää.
Onko tässä tapauksessa kuitenkaan välttämättä oikea keino se, että kaikki Jordan-virran länsirannan tiet jaetaan sotilaallisiin valvonta-alueisiin tai että sen lähimmältä naapurilta takavarikoidaan tuhansia hehtaareja taikka että satoja tuhansia kansalaisia suljetaan kaupunkiinsa tai kyläänsä tuomiten siten työttömyyteen ihmisiä, joiden ainoa virhe on se, että he ovat arabeja? Onko se oikea keino, että jonkun henkilön ja hänen perheensä talo räjäytetään, koska hänen epäillään kuuluvan johonkin ääriryhmittymään? Onko se oikea keino, että naapurialueelle perustetaan siirtokuntia, jonka ihmiset ovat korviaan myöten aseistettuja, tai että ylläpidetään Etelä-Libanonin palkkasotureita taikka että palestiinalaisia estetään viemästä omia tuotteitaan?
Israelin viranomaiset näyttävän pitävän näitä oikeina tai ainakin välttämättöminä keinoina. Vähintä mitä näistä keinoista voidaan sanoa, on joka tapauksessa se, että jos ne ovat tarpeellisia, ne eivät taatusti ole riittäviä.
Israelin uudet pommi-iskut osoittavat, että toimintatavat on valittu virheellisesti. Tällainen asenne on tietenkin valitettavaa. Rauhalle käännetään selkä ja olosuhteet luodaan otollisiksi sille, että kiihkoilijat ryhtyvät uusiin pommiiskuihin.
Euroopan unionin on yhdyttävä amerikkalaisten diplomaattien jo vuosien ajan tekemiin väsymättömiin ponnisteluihin, joista mielestäni on iloittava tietyltä osin, sillä se vähäinen edistys, jota tähän mennessä, ainakin edeltävinä vuosina, on saavutettu, on heidän ansiotaan. Jokainen meistä itse asiassa muistanee Bakerin jokaviikkoiset vierailut Lähi-itään allekirjoituksen saamiseksi.
Komission jäsen Marín muistutti - myönnän, että hänen sanansa hirvittivät minua hieman - että Euroopan unioni antaa joka tapauksessa suuria määriä rahaa ja energiaa, mutta ei luultavastikaan niin hyvin ehdoin, että tuki olisi tehokasta. Olisi itse asiassa siis soveliasta, että näitä ponnisteluja voitaisiin jatkaa poliittisella tasolla painostaen Israelin hallitusta sekä sen lisäksi, ja ehkä myös vähintään vastaavalla tavalla, myös palestiinalaisten itsehallintoaluetta, jotta se uudistaisi käyttämiään keinoja ja toimintatapoja.

Antony
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ihailtavassa teoksessaan " The Decline of Eastern Christianity under Islam from Jihad to Dhimmitude" israelilainen historioitsija Bat Ye'or kehittelee näkemystä, jonka mukaan silloin kun kristityistä sanotaan, että he ovat jättäneet noudattamatta Kristuksen rakkauden sanomaa, niin muslimit väkivaltaan turvautuessaan ainoastaan mukailevat itseään profeetta Muhammedia, Medinan julman sodan päällikköä, joka katkaisi kaulat tuhansilta vihollisiltaan ja antoi naiset ja lapset omille miehilleen.
On totta, että useissa Koraanin suurissa - viittaan tässä Alazarin yliopiston hyväksymään Pleiadin laitokseen - tuomitaan epäuskoiset tuhoon ja Islamin etujen mukaisesti juutalaiset ja kristityt kuolemaan tai pelastamaan heidän henkensä " dhimmin" säännön mukaan. Vaihtoehtoista Koraania ei valitettavasti ole.
Väkivaltaan turvautuvien islamilaisten fundamentalistien lisäksi on myös väkivaltaan turvautuvia juutalaisia fundamentalisteja. Tässä yhteydessä on annettava tunnustus Tel Avivin yliopistossa työskentelevälle professori Israel Schakille, joka kirjassaan " 3 000 ans de vie d'Israel" sanoutuu rohkeasti irti siitä opista, jota kuuluisa jerusalemilainen filosofi Yoshua Leibowicz Le Monde -lehdessä epäröimättä nimitti juutalais-natsismiksi.
Annan teille yhden esimerkin. Uskoessaan kyynisesti, että kauemmas ei tulla enää katsomaan, Ile de Francen alueneuvoston puna-vihreä jäsen Konopnicki julisti Arche-lehden numerossa 463 ihailevansa kuuluisaa rabbia, Maimonidesin filosofian huomattavaa selittäjää Elie Munkia. Maimonides esitti kirjassa " Egarés" , sivu 615, etteivät turkkilaiset ja neekerit ole ihmisiä ja käsitteli pitkään, kuinka välttämätön on Jumalan kymmenestä käskystä käsky tappaa isineen ja isoisineen palvojien jälkeläiset, vaikka nämä olisivatkin nuoria lapsia.
Konopnickin oppi-isän Elie Munkin uskonnollinen ideologia, joka perustuu Maimonidesin filosofiaan ja jota levitetään laajasti Ranskassa sekä erityisesti Colbon suuressa juutalaisessa kirjakaupassa, selittää minun ja monien muiden mielestä Netanjahun hallituksen toimintalinjaa, jossa sovelletaan tätä Ben Gourionin oppi-isän Gordonin samanaikaisesti sekä pappisvaltaista että nationalistista kulttuuria.
Tämä israelilaisten ja arabien välinen sota johtuu valitettavasti Abrahamin kaukaisten jälkeläisten, vuosisatojen ajan toistensa vihollisia olleiden veljesten hirveästä kinasta ja tuhoisasta ajattelutavasta. Netanjahu on kuitenkin väärässä. Israel ei saavuta rauhaa jatkamalla palestiinalaisten sortamista. Myös arabien solidaarisuus kohdistuu palestiinalaisiin.
Joskus aikoinaan uskoin, että eteläafrikkalaiset eivät ehkä olleetkaan väärässä halutessaan erotella hyvin erilaiset kansat toisistaan. Kun näin rotuerottelupolitiikan todellisuuden piikkilankoineen, mustien asuma-alueineen ja heimoalueineen, ymmärsin välittömästi kyseisen politiikan ja sen käytännön toteutuksen järjettömyyden. Näin on myös Israelissa, joka Yhdysvaltojen voimakkaasta tuesta huolimatta ei voi loputtomasti sulkea vartiotornien välisille konfettialueille kurjaa, mutta nuorta, rohkeaa, älykästä ja yritteliästä Palestiinan kansaa. Sanon vielä kerran, että rotuerottelu on aivan yhtä älytöntä Israelissa kuin se oli Etelä-Afrikassa.
Jos Israel ei löydä kansojen ja ihmisten arvon mukaista ratkaisua, itse asiassa mikään ei pelasta sitä katastrofilta. Mutta kun ajatellaan sitä, että Israelin arabikansalaisilla on erilainen henkilöllisyystodistus kuin juutalaisilla, ei muuta voi tehdä kuin pelätä pahinta.
Arvoisa puhemies, esitän lopuksi kysymyksen, johon päätän puheenvuoroni. Miksi ne jotkut ihmiset, jotka Ranskassa haluavat rajoituksetta myöntää ulkomaalaisille samat oikeudet kuin ranskalaisille, hyväksyvät sen, että arabeja, jotka kuitenkin ovat kotimaassaan, kohdellaan näin huonosti? Seinen varrella on totta tosiaankin tehty sama virhe kuin Jordanin varrella.

Puhemies
Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehtyä päätöslauselmaesitystä.

Colajanni
Arvoisa puhemies, kieltäydymme edelleenkin sanomasta, että Oslon sopimukset ovat kuolleet, koska emme näe niille muuta vaihtoehtoa kuin sodan. Jos Oslolle on vaihtoehtoja, kuten silloin tällöin näyttää tulevan esille Israelin lehdistövastaavien Osloa koskevista julkilausumista, niin kansainvälisellä yhteisöllä - eli Yhdysvalloilla, Euroopalla ja Venäjällä - on oikeus saada tietää ne nyt. Rauhanprosessilla on vastassaan erittäin vakava kriisi, mistä syystä kaikki ponnistukset sen tuhoutumisen estämiseksi ilman vaihtoehtoja on tehtävä nyt. Aikaa ei ole paljon, koska tilanne on äärirajoillaan. Tästä syystä kannatamme neuvoston puheenjohtajan ehdotusta luoda Euroopan ja Yhdysvaltain kesken pysyvä turvallisuuskomitea, joka toimisi kohdistamalla suurinta mahdollista painostusta kumpaankin osapuoleen.
Menettelytapasäännöt ovat välttämättömiä, jotta käännettäisiin katastrofiin johtavaa kurssia, mutta seuraavassa kuun lopulla pidettävässä New Yorkin huippukokouksessa on ennen kaikkea selvennettävä strategisia näkökohtia: onko rauhanprosessi yhä kahden pääosan esittäjän mielissä ja pyrkimyksissä? Huippukokouksessa on sanottava, suhtautuuko Israelin hallitus yhä vakavasti rauhanprosessiin. Tämä on oleellinen kohta, koska vaikuttaa siltä ettei se suhtaudu! Päinvastaisessa tapauksessa sen velvollisuutena on esittää eksplisiittisesti uusi jäsennelty ja kokonaisvaltainen ehdotus, jollainen - kuten sanoin - on tullut silloin tällöin esille lehdissä. Ilman tätä perusselvitystä ei millään osittaisella ehdotuksella ole mitään vaikutusta.
New Yorkissa voidaan tietenkin - kun on selvitetty tämä kohta - hyväksyä menettelysäännöt, tutkia toimenpiteitä, joihin palestiinalaiset aikovat ryhtyä terrorismia vastaan, ja sopia yhteisestä suunnitelmasta sotilas- ja poliisiyhteistyöksi terrorismia vastaan taistelemiseksi. Puhuin sotilas- ja poliisiyhteistyöstä, koska Hamas ei liene maailman ainoa terroristijärjestö. Maissa, joissa terrorismi on eristetty ja kukistettu - ja voisin esittää monta esimerkkiä - se on aina tapahtunut ennen kaikkea poliittisen, ei poliisin tai sotilaiden toteuttaman kukistamisen pohjalta. Israelin hallitus tuntuu unohtavan, että terrorismi voidaan kukistaa vain eristämällä se poliittisesti väestöstä, eikä toimi tämän suuntaisesti, koska kerran luo Arafatille kaikenlaisia, esimerkiksi poliittisia, taloudellisia ja uskottavuusvaikeuksia.
Terrorismi voidaan eristää, jos kansakunnat ymmärtävät, että rauha edistää, että siitä koituu hyötyä ja että johtajat ovat Arafatista ja Rabinista alkaen toimineet kansan edun mukaisesti. Jos prosessi murenee, saavat vastakkaiset voimat ja ensi sijassa terrorismi tietenkin puhtia. Vain näin terrorismi voidaan eristää. Tämä on hyvin tärkeä näkökohta, koska Israelin hallituksen turvallisuusvaatimukset ja palestiinalaisten syyttäminen siitä, etteivät he tee tarpeeksi, perustuvat ajatukselle terrorismin vastaisesta taistelusta, josta on syytä keskustella, koska se on todennäköisesti tulokseton tapa terrorismin torjumiseksi.
Puutun lyhyesti komissaari Marínin vaatimuksiin. Olette oikeassa, Euroopan parlamentti yrittää marraskuussa tehdä oman osuutensa.

Provan
Arvoisa rouva puhemies, minun on sanottava, että osallistun hyvin murheellisena tämänpäiväiseen keskusteluun. Olemme jo pitkään toivoneet, että Lähi-idän rauhanprosessi saataisiin jonkinnäköiseen päätökseen. Muistan erittäin hyvin, kun Euroopan parlamentin valtuuskunta kävi Israelissa aikaisemmin tänä vuonna, ja tulin kotiin hyvin murheellisena. Israelissa tai PLO: ssa, ja Palestiinaa koskevassa asiassa yleensäkin, ei päästy yksimielisyyteen siitä, miten edetä. Jos asiassa ei päästä yksimielisyyteen, on hyvin vaikeaa tehdä johtopäätöstä.
Kuuntelin hyvin tarkkaavaisesti, mitä istuva puhemies ja komissaari sanoivat tänä aamuna. Minun on sanottava, että mielestäni komissaari Marin oli erittäin suora, avoin ja rohkea huomautuksissaan. Nämä asiat on nyt sanottava, ja parlamentin on tehtävä johtopäätös, koska sillä on oma tehtävänsä tässä prosessissa.
Monella muullakin on kuitenkin oma tehtävänsä, emmekä aina ymmärrä, että meidän tulee yhteensovittaa paremmin Lähi-idän ongelmien lähestymistapoja. Syyria, kuten olen sanonut aikaisemmin, on avaintekijä, ja se tulee vaikuttamaan olennaisesti siihen, miten onnistumme ratkaisemaan rauhanprosessin, jonka me kaikki haluamme onnistuvan. Myös Iranilla on merkittävä asema. Yhdysvaltojen, Yhdistyneiden kansakuntien ja Euroopan unionin tulisi erityisesti nuhdella näitä maita. Toivon, että erityisesti Euroopan unioni tulee rohkaisemaan Yhdistyneitä kansakuntia - jota uudistetaan tällä hetkellä - reagoimaan maailman ongelma-alueiden tapahtumiin. Ei välttämättä ole oikein, että luotamme aina Yhdysvaltojen toimivan maailman poliisina. Euroopan unionilla on myös oma tehtävänsä. Meillä on alueella suuria etuja valvottavana, kuten on jo esitetty: palestiinalaisten taloudellinen tukeminen sekä tietysti kaupan assosiointisopimukset israelilaisten kanssa.
Minua kuitenkin rohkaisi ennen kaikkea se, mitä Colajanni sanoi terrorismin torjunnasta, ja voimme kaikki olla siitä yhtä mieltä. Tämä saavutetaan kuitenkin ainoastaan yhteistyössä Syyrian ja Iranin kanssa. Ilahduin myös, kun kuulin, että suhteemme Jordanian hallitukseen - jolla on tärkeä tehtävä tässä asiassa - on tällä hetkellä hyvä. Egyptiläiset ovat aina uskoneet, että heidän tehtävänsä Lähi-idässä on merkittävä, ja haluaisin rohkaista heitä osallistumaan täysin tähän yleiskeskusteluun, jossa meidän on pyrittävä omaksumaan kansainvälinen näkökulma.
Toivomme kaikki, että ensi viikolla Washingtonissa käytävät keskustelut onnistuvat. Haluaisin kuitenkin muistuttaa jokaista, että elämä jatkuu Lähi-idässä. Joka päivä 30 000 palestiinalaista ylittää Israelin rajan mennessään työpaikalle. Euroopan unionilla on hyvä tilaisuus varmistaa, että voimme saattaa nämä johtopäätökset ja rauhanprosessin yhteen, jotta meidän ei tarvitse jatkaa tätä keskustelua loputtomasti.

Nordmann
Arvoisa puhemies, mielestäni suurin virhe, jonka parlamentti voisi tänään tehdä, olisi rauhanprosessin ennenaikainen hautaaminen. Tilannetta tarkasteltaessa voidaan todeta, että se on, kuten yleisesti tiedetään, vakava mutta ei toivoton.
Ulkoministeri Albrightin Lähi-idän matkan tulokset eivät olleet niin huonoja kuin jotkut henkilöt ovat antaneet ymmärtää. Saarron poistaminen on merkittävä toimenpide, kun on kyseessä maa, jonka on pakko puolustautua sitä joka päivä uhkaavaa terrorismia vastaan. Se, mitä meidän olisi yritettävä tehdä, olisi olla heittämättä lisää löylyä kiukaalle.
Tältä kannalta Ranskan ulkoministerin äskettäiset puheet olivat valitettavia. Rauhanprosessista vastaavat palestiinalaiset, sellaisena kuin he ovat, ja Israelin hallitus, sellaisena kuin se demokraattisesti valittuna on. Älkäämme loukatko kumpaakaan, se merkitsisi samaa kuin loukkaisimme rauhaa.

Carnero González
Arvoisa puhemies, Lähi-idän rauhanprosessin nykyisen kriisin pitäminen pelkkänä turvallisuuskysymyksenä olisi epäilemättä vakava virhe. Me kaikki tuomitsemme ehdottomasti viattomia uhreja vaatineet terrori-iskut Israelissa. Mutta me tiedämme myös, että tapahtumat selittyvät nimenomaan sillä, että ei ole noudatettu sitä, mistä Oslossa sovittiin, siihen on syyllistynyt varsinkin ja pääasiassa Benjamin Netanjahun hallitus. Pääministeri Netanjahu pyrkii neuvottelemaan uudestaan tai paremminkin vaatimaan aivan muuta kuin sitä, mistä on allekirjoitettu, eikä ainoastaan siirtokuntien osalta. Hän ei esimerkiksi ole ryhtynyt vetäytymään, vaikka siitä on sovittu Palestiinan itsehallintoviranomaisten kanssa, hän sulkee heidän hallitsemiaan alueita, hän pitää vankilassa tuhansia vankeja. Mitä Netanjahu saavuttaa tällä tuhoisalla politiikallaan? Ensinnäkin hän heikentää presidentti Arafatin asemaa; toiseksi hän saa palestiinalaiset turhautuneiksi ja antaa terrorismille kasvualustan; kolmanneksi hän antaa näille terroristiryhmille siivet; ja lopuksi hän rohkaisee israelilaisia ääriryhmiä, jotka viime aikoina ovat syyllistyneet valitettaviin ja provosoiviin tekoihin, kuten Ras al Amoudin tekoihin.
Netanjahu menee jopa vielä pidemmälle ja antaa itselleen luvan Libanonin vastaisten toimien toteuttamiseen, joihin tämän valtion sotilasvoimien on pitänyt legitiimisti vastata. Toisin sanoen suurin vastuu näistä tapahtumista on Netanjahulla, koska hän ei noudata Oslon sopimusta eikä piittaa kansainvälisestä uskollisuudesta.
Yhdysvallat on vähitellen menettämässä puolueettoman välittäjän aseman. Esimerkiksi Albright toimi erittäin selvästi juuri päinvastoin kuin Baker. Albright meni tukemaan Netanjahua, ei tuomitsemaan olennaista. Euroopan pitää nyt pyytää Yhdysvaltoja ottamaan täysin puolueeton rooli ja painostamaan Netanjahua, esimerkiksi jäädyttämällä voimassa olevat Israelin sopimuksensa, sekä tietenkin lisäämään sen avustuksia Palestiinan itsehallintoviranomaisille. Tältä osin haluan tukea Marínin ehdotusta.

Ullmann
Arvoisa puhemies, missio pacis, rauhan lähetystyö. Tällä käännöksellä vanhan kirkon raamatun painoksessa tarkoitettiin Jerusalemia. Voiko tämä merkitys säilyä rauhan vihollisten barbaarisen terrorin aikana? Sitä ei pidä vain säilyttää, se voi myös säilyä, sillä tämä kaupunki, Yad Vashemin kaupunki ja kaikkien kansojen vanhurskaiden lehdon kaupunki edustaa terrorismin voittamista. Terrorismi on voitettavissa, mutta vain yhdellä keinoin: sen vakauksen vankkumattomuudella, että rauhalle ja rauhanprosessille ei ole vaihtoehtoja. Siksi haluan nyt, olen myös tietoinen äänestykseni yksipuolisuudesta, ryhmäni puolesta vedota pääministeri Netanjahuun ja hänen hallitukseensa, jotta he täyttäisivät Oslon sopimuksen kirjaimellisesti, kattavasta ja rauhanprosessin hengessä. Sillä kun turvallisuus on hänen politiikkansa keskipiste, on myös selvää, että tämä Israelin kansan turvallisuus voidaan saavuttaa vain yhdellä tapaa, joka on aloitettu jo Washingtonissa ja Oslossa.

Cellai
Arvoisa puheenjohtaja, Alleanza Nazionale -puolue haluaa välittää Israelin kansalle syvimmän osanottonsa äskettäisten rikollisten terroristiattentaattien johdosta, joiden uhriksi se on joutunut.
Tuomitsemme samalla jyrkästi islamistisen kiihkomielisyyden uudelleennousun ja etenemisen. Sillä - mitä syitä sillä sitten onkin - ei ole mitään oikeutta turvautua sumeilemattomiin attentaatteihin, joissa menehtyy usein viattomia kaikenikäisiä siviilejä.
Tämä huomioon ottaen on selvää, että rauhanprosessi on saanut kovia kolhuja arabien ja israelilaisten usein ristiin menevistä tinkimättömistä katsantokannoista. Ja valitettavasti meidän on jälleen kerran painotettava, että Eurooppa ei ole ollut poliittisesti vahvasti läsnä tällä kriisialueella, joka on taas kerran jätetty lähes kokonaan amerikkalaisten diplomatian varaan.
Arvoisa puheenjohtaja ja kollegat, tällainen Eurooppa, joka pyrkii etenemään tai yrittää edetä talouden ja valuutan alalla, mutta pysyy passiivisena tai poissaolevana poliittisen aloitteellisuuden ja kansainvälisen diplomatian alalla, ei ole meidän mieleemme: se on raajarikkoinen Eurooppa. Soisimme itse asiassa, että liittolaisensa Yhdysvaltain vierellä rauhan ja konfliktin ratkaisemisen hyväksi konkreettisesti toimisi myös Euroopan edustaja, joka pystyisi ilmaisemaan kantansa ei ainoastaan muodollisesti, vaan jonka ohjeet ja päätökset tarkoittaisivat tietoisia pakotteita Euroopan kansoille.
Meillä on kuitenkin velvollisuus kysyä nykyisessä asiaintilassa, mitä voimme tehdä pysäyttääksemme tämän vihan ja suvaitsemattomuuden aallon. Katsomme, että Euroopan unionin on toisaalta otettava käyttöön kaikki taloudelliset ja kaupalliset pakotteensa rangaistakseen terroristiryhmittymiä suojelevia ja tukevia valtioita ja toisaalta vedottava Israelin tämänhetkisiin päättäjiin, jotta ne arvioisivat uudelleen asutuspolitiikkaansa.
Lopuksi pidämme viisaana ja pohtimisen arvoisena Simon Peresin lausetta, jossa hän muistutti, että sodan voittaminen - Israel on voittanut niitä jo kolme - on aivan eri asia kuin terrorismin kukistaminen.

Caudron
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, jotta kantani ei jäisi epäselväksi, sanon heti, että kannatan Jerusalemin murha-iskuja ja Lähi-idän rauhanprosessia koskevaa yhteistä päätöslauselmaesitystä. Se on mielestäni tasapainoinen, yhdyn esitettyyn vetoomukseen ja kannatan rauhanprosessin jatkamiseksi esitettyjä menettelyjä. Se on ainoa keino taata samalla sekä Israelin kansalaisten ja kansan turvallisuus pysyvästi että Palestiinan kansan kunnioittaminen, arvokkuus ja vapaus.
Haluan nyt kuitenkin käyttää käytettävissäni olevan puheajan lähinnä sanoakseni, että mikään ei oikeuta terrorismiin, siviileihin kohdistuviin pommi-iskuihin ja viattomien ihmisten joukkoteurastuksiin. Terrorismille löytyy aina alkuunpanijoita, johtajia, organisaatio, verkosto, rahoittajia, mutta ei koskaan oikeutusta. Monet maailman maat ovat vielä viime aikoina saaneet kärsiä tai kärsivät edelleen terrorismista, jopa Euroopassa, Italiassa ja Saksassa, Ranskassa, Isossa-Britanniassa ja Espanjassa. Algeriassa tapetaan joukoittain viattomia ihmisiä valistuksen vastaisen islamilaisen ideologian nimissä. Nämä maat ovat kaikki olleet tai ovat edelleenkin erillisiä tapauksia, kaikki ovat kärsineet tai kärsivät edelleen terrorismista sekä ovat taistelleet tai taistelevat edelleen sitä vastaan.
Israelissa terroristit iskivät Jerusalemiin Peresin hallituksen aikana, kun keskustelut rauhasta olivat täydessä vauhdissa, ja niin terroristit tekevät nytkin, Netanjahun hallituksen aikana. Ainoastaan jos terrorismi tuomitaan ympäri maailmaa tiukasti, ehdoitta ja johdonmukaisesti ja jos kaikki maat ja kansat järjestäytyvät koordinoidusti torjumaan terrorismia, se voidaan voittaa, jopa hävittää. Se on Lähi-idän rauhan hinta. Se on maailman rauhan hinta.
Lopuksi sanon vielä, että Jerusalemin ja Algerin piinatut ihmiset odottavat meidän kyynelehtimisen sijasta reagoivan näin. Euroopan ja tämän parlamentin velvollisuutena on muistuttaa kaikkia siitä tänä aamuna.

De Esteban Martin
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, on surullista, että me taas kerran tunnemme itsemme velvoitetuiksi keskustelemaan tässä parlamentissa Lähi-idän rauhanprosessin heikkenemisestä, hyvät naiset ja herrat, tämä on todella turhauttavaa.
Kuten olemme voineet todeta, alueen vakautta ja rauhaa koskevan tavoitteen saavuttaminen ei ole vielä lähellä ja viimeaikaiset terroriteot ovat vain yksi osoitus epäoikeudenmukaisuudesta sekä esteistä rauhanprosessille. Mielestäni on tärkeää tuoda julki se, että yksikään tämän prosessin päätoimijoista ei voi vaatia, että heidän näkemyksensä olemassa olevista ongelmista voitaisiin ottaa huomioon kokonaisuudessaan, ja vielä vähemmän se onnistuu provosoinnin tai väkivallan avulla.
Kenellekään ei ole epäselvää, etteikö arabien ja israelilaisen välinen vastakkainasettelu olisi monitahoinen ongelma ja siihen liittyy lukuisia tekijöitä, joiden ratkaisemiseksi tarvitaan vakaata poliittista tahtoa. Meidän siis pitää vaatia osapuolia ryhtymään yhteistyöhön: Israelin hallitusta lopettamaan provokatiivisen siirtokuntapolitiikan sekä Palestiinan lainsäädäntöneuvostoa vahvistamaan terrorismin vastaista taistelua pidättämällä aktivisteja, palauttamalla yleisen järjestyksen ja valvomalla sitä sekä ryhtymällä painostustoimenpiteisiin näitä terroristiryhmiä vastaan.
Ainoat rauhanprosessia edistävät keinot ratkaisun löytämiseksi - olemme toistaneet sen useaan kertaan - ovat vuoropuhelu ja Oslon sopimusten tiukka noudattaminen. Siksi meidän täällä parlamentissa pitää ottaa tyytyväisinä vastaan neuvoston puheenjohtajan esitys pysyvän turvallisuuskomitean perustamisesta, jossa Euroopan unioni ja Yhdysvallat työskentelevät yhdessä toimiakseen konfliktissa välittäjinä. Tämän vuoksi Euroopan unionin pitää vahvistaa identiteettiään ja vastata nopeasti ja yhdellä äänellä tapahtumiin. Minua huolestuttivat varsin paljon ne Marínin sanat, joilla hän viittasi mahdollisuuteen, että komissio lopettaa Palestiinan kansan auttamiseen varatut rahastot, ellen väärin ymmärrä.
Luulen kuitenkin, Marín, että on välttämätöntä, että me Euroopan unionissa ponnistelemme ankarasti voidaksemme sitoa arabivaltiot tehokkaammin, niin että ne osallistuisivat rauhanprosessiin, eivätkä ottaisi terroristiryhmiä vastaan valtioissaan, ja että ne osallistuisivat taloudellisesti helpottaakseen Palestiinan kansan kehitystä Israelin viranomaisten taloudellisten hyökkäysten edessä, joista täällä parlamentissa on jo puhuttu.
Lopuksi, arvoisa puhemies, sallikaa minun päättää puheeni näillä sanoilla: päättäväisyyttä ja poliittisia toimenpiteitä, jotka mahdollistavat alueen vakauden valvomisen ja tuen kansainväliseltä sektorilta vuoropuhelun jatkamiseksi asianosaisten osapuolten välillä. Toivomme, että ilmoitus Palestiinan ja Israelin välisistä neuvotteluista tämän kuun lopulla saa onnellisen lopun, eikä mikään provokaatio voi tehdä toiveita tyhjäksi.

Alavanos
Arvoisa puhemies, pääministeri Rabinin murhan ja Netanjahun valtaannousun jälkeen käsikirjoitus, jota nyt näemme noudatettavan, ei mielestäni poikkea paljonkaan todellisuudesta.
Valitettavasti sen kansainväliset ulottuvuudet ovat jo sanotun lisäksi merkittävät. Israelin suhteet kaikkiin Arabimaihin räjähtävät ilmaan. Euroopan suhteet islaminuskoisiin maihin vaarantuvat. Kreikan ja Turkin suhteet sekä Kyproksen kysymys tulevat osaksi laajempaa epävakaata aluetta. Tästä syystä tarvitaan käsittääkseni jämäköitä toimenpiteitä. Sellaisiin ei ole ryhdytty. Tärkeintä olisi pelastaa Oslon sopimus. Emme voi vain luopua Oslon sopimuksesta ja lähteä etsimään uutta. Israelia on painostettava voimakkaasti ja selvin sanoin. Samalla on annettava tukea Palestiinan viranomaisille ehdoilla, jotka monet kollegammekin ovat jo esittäneet.

Féret
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Lähi-idän auringon alla ei ole tapahtunut mitään uutta. Kaksi kansaa, kaksi kansakuntaa toisiaan vastakkain: toinen suvaitsematon, kolonialistinen ja luultavasti ainoa perinpohjin rasistinen valtio kaikessa rankaisemattomuudessaan, ja toinen, Palestiinan kansa, vuosikymmenien ajan maata, luvattua maataan, isänmaataan, esi-isiensä maata, lastensa maata etsinyt kansa.
On itsestään selvää, että tuomitsemme varauksetta palestiinalaisterroristien teot. Mikään ei riitä puolustukseksi murhaiskuille, Israelin valtion yllyttämiselle eikä " Uncle Samin" suopeudelle Israelia kohtaan.
Olen viimeisten kolmen vuoden aikana kuullut tässä edustajakokouksessa puhuttavan velvollisuudesta puuttua asioihin. Eurooppa käyttää huomattavia summia rahaa rauhan saavuttamiseksi Lähi-idässä; eikö sen ole nyt tullut aika toimia niin, että se saa äänensä kuuluviin, ja ilmaista niin tiukasti, että maailma yllättyy, että se haluaa kunnioitettavan kansojen sekä miesten, naisten ja lasten oikeutta rauhaan, turvallisuuteen ja vapauteen?

Schulz
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, tänä aamuna on sanottu paljon, joka kuvaa tilannetta, mutta katsotaanpa kerrankin yhtä näkökulmaa, yhtä kulissia, joka voisi olla uhka Lähi-idässä. Netanjahu kävi vaalikampanjansa ja myös voitti, mistä haluan vielä muistuttaa herra Wurtzia eli Israelin kansa valitsi hänet enemmistöllä sanoen kolme kertaa ei: ei asutuksen pysäyttämiselle, ei joukkojen vetämiselle pois, ei kaksoisvaltiolle, ei palestiinalaisvaltiolle.
Jos tätä ei muuteta kolminkertaiseksi kylläksi, mitä periaatteessa paluu Osloon tarkoittaa ja siten harjoiteta aktiivista rauhanpolitiikkaa, ei tätä Netanjahun aloittamaa vaarallista kehitystä pysäytetä ja se tulee liittymään toiseen vaaralliseen kehitykseen. Tietysti Arafatin on pysäytettävä terroristit. Tietysti meidän on toistettava tämä vaatimus yhä uudelleen, tämä on oikein. Mutta meidän on oltava myös selvillä yhdestä asiasta: terroristit eivät koske vain Israelin siviileihin, he koskevat myös Arafatiin, mikä on heidän minun kannatukseni saava poliittinen tavoitteensa, sillä niillä, jotka heittävät pommeja, on pääkohteensa Israelin lisäksi kohteena sisäpalestiinalainen tavoite, joka on Arafatin heikentäminen. Kun Arafatia heikennetään - oletetaanpa jopa, että hänet syöstäisiin vallasta -, silloin näköpiirissänne on asetelma, että kolminkertaisen turvin toimiva Netanjahulla on vastassaan vain väkivaltaa kannattava palestiinalaisjohto tai vähintäänkin suuri osa palestiinalaisista.
Silloin näköpiirissä on mielestäni selvästi pitkäaikainen sotaisa yhteenotto. Tämä tarkoittaa, että olemme hyvin vaikeassa ja vaarallisessa tilanteessa. Onneksi Albright loi selvästi tarpeellisen tasapuolisen etäisyyden niin Israeliin kuin terrorismiinkin tällä matkallaan. Aluksi näytti joltain muulta.
Jos Amerikka ottaisi yksipuolisen kannan jommankumman puolen hyväksi, rauhanprosessi päättyisi. Siksi Euroopan unionin on, hyvä neuvoston puheenjohtaja, - ja paljon kiitoksia teille, herra komissaari, että puhuitte tästä - otettava paljon aktiivisempi rooli, sillä vain niin me voimme tehdä osuutemme rauhan turvaamiseksi.

Terrón i Cusí
Arvoisa puhemies, en usko, että on enää paljoakaan sanottavaa Lähi-idän tilanteesta, mutta haluan viitata erääseen varapuheenjohtaja Marínin mainitsemaan asiaan. Kuten hän pyysi, meidän pitää ehdottomasti olla tietoisia siitä, että tällä hetkellä ylläpidämme tilannetta rahoituksella, joka ei ole kohdistettu kehitykseen vaan palestiinalaisten sosiaaliturvaan. Luulen, että voimme tehdä niin ja että meidän pitää jatkaa samalla tavalla, mutta tällä tietenkin on myös omat rajansa.
Parlamentti epäilemättä suhtautuu myönteisesti hänen pyyntöönsä, koska luulen, että jotta tämä prosessi voisi säilyä hengissä näin heikossa tilanteessa, ei ainoastaan Palestiinalle vaan myös Israelille, alueiden kansoista puhumattakaan, olisi välttämätöntä todeta, että sen asukkaat eläisivät hiukan paremmin. Tämä on Mashreqin valtuuskunnan viime matkan aikana saama viesti ja saman asian olemme kuulleet kaikilta, jotka ovat olleet täällä meidän vierainamme.
Haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni sanoakseni, että tässä suhteessa olen tyytyväinen Jordanian assosiaatiosopimukseen, ja olen tyytyväinen siihen, että ne vaikeasti oikeutettavat ja ymmärrettävät esteet, joita vielä oli olemassa, ovat nyt kadonneet. Mikään tästä ei tule ratkaisemaan ongelmaa, me tiedämme sen. Meillä ei ole ratkaisun avaimia käsissämme, ne ovat Israelin käsissä, Palestiinan kansallisten itsehallinnon käsissä, meillä ei ole muuta mahdollisuutta kuin uskoa vain edelleen Oslon sopimukseen, luottaa Oslon sopimukseen.
Siksi haluan ilmaista täällä meidän tukemme esittämällemme päätöslauselmalle, joka sisältää tervehdyksen, joka sisältää tämän parlamentin onnittelut niiden poliittisten aloitteiden johdosta, joihin Euroopan unioni on ryhtynyt viime viikkojen aikana ja joiden pitää kehittyä edelleen.

Wohlfart
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, haluaisin lisätä muutaman asian tämän keskustelun päätteeksi. Keskustelu on ollut sävyltään surumielinen ja turhautunut - kaikki puhujat ovat sen osoittaneet - kun on ajateltu mikä on todellinen tilanne nyt neljä vuotta Oslon sopimusten allekirjoittamisen jälkeen. En kuitenkaan ole menettänyt toivoani, koska yksikään puhujista ei osoittanut alistuneensa ja he kaikki olivat yksimielisiä siitä, että vaikka nykyinen tilanne on dramaattinen ja hyvin vaikea ja vaikka jotkut puhuvat rauhanprosessin viimeisestä mahdollisuudesta, on sen sijaan kaikin keinoin pyrittävä muuttamaan kokeilut muunlaisiksi ratkaisuiksi, kuten on sanottu.
Selvyyden vuoksi sanon, että seuraukset olisivat dramaattisia Israelille ja palestiinalaisille sekä heidän naapureilleen, mutta myös kansainväliselle yhteisölle. Koska olen koulutukseltani lääkäri, voinen sanoa, että potilas on kuolemanvaarassa, käy kuolinkamppailuaan. Vielä on kuitenkin mahdollisuus turvautua hätäelvytykseen. Tässä asiassa yhdyn ystäväni Manuel Marínin sanoihin ja epäilen myös vahvasti, että rajojen, satamien ja lentokenttien sulkeminen ja verotulojen pidättäminen eli lyhyesti sanottuna potilaalle elintärkeää happea vastaavien asioiden toimittamisen katkaisu ei olisi sopiva keino potilaan pelastamiseksi.
Neuvoston, komission ja parlamentin velvollisuutena on tukea sekä Yhdysvaltojen että myös erikoislähettiläämme kansainvälisellä tasolla tekemiä ponnisteluja ja tarttua viimeiseen tilaisuuteen. Onnistuminen on mahdollista, edellyttäen että ensinnäkin perustetaan turvallisuuskomitea. On välttämätöntä ottaa huomioon Israelin oikeutetut huolenaiheet kansalaistensa turvallisuudesta sekä tuomita ja eristää terrorismi. Arafat ei yksinään voi saada terrorismia loppumaan. Se on mielestäni itsestäänselvää. Arafatia on autettava, mutta samalla on tarjottava tulevaisuus palestiinalaisnuorisolle, jonka tilanne on tällä hetkellä erittäin vaikea, muuta ei voi sanoa. Samalla on pyrittävä määrittelemään toimintakehys turvallisuuskomitealle, joka teoriassa on hyvä asia, mutta jossa tullaan näkemään sellaisia yhteenottoja, jotka edellyttävät puolueetonta välimiestä.
Mitä tulee menettelytapoihin, olen hyvin tietoinen siitä, että ne eivät ole mikään ihmepelastus vaan väline, josta voi olla hyötyä edellyttäen, että poliittisella tasolla ja Euroopan unionissa löytyy rohkeutta jatkaa rauhanprosessin osapuolten poliittista painostusta. Se on myös muiden rauhanprosessiin osallistuvien kumppanien velvollisuus.
Lopuksi kiitän kaikkia niitä, jotka hyvin kaikenkattavalla tavalla toistuvasti ilmaisivat tukevansa Lähi-idän rauhanprosessia.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Avoimen verkon tarjoaminen ja teleyleispalvelu
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0263/97) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi avoimen verkon tarjoamisen (ONP) soveltamisesta puhelintoimintaan ja teleyleispalvelusta kilpailuympäristössä (C4-0256/97-96/0226(COD)) (Esittelijä: Read).

Read
Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen voidessani esittää tämän komission ehdotuksen toiseen käsittelyyn, erityisesti koska tämä peruspuhelinliikennepalvelu on erittäin tärkeä kuluttajille. Tämän vuoksi monet tarkistuksistani liittyvät kuluttajien oikeuksiin, sokeiden ja kuurojen oikeuksiin ja muiden vähemmistöryhmien oikeuksiin, ja samalla tarkistuksissa vahvistetaan tietenkin yleispalvelun periaatetta ja lisätään siihen joitakin ylimääräisiä huomautuksia.
Haluaisin muistuttaa teitä lyhyesti yleispalvelun määritelmästä yhteenliitettävyysdirektiivissä, josta olin myös vastuussa. Lainaan: " määritelty tietynlaatuisten palvelujen vähimmäismäärä, joka on kaikkien käyttäjien saatavilla käyttäjien maantieteellisestä sijainnista riippumatta erityiset kansalliset edellytykset huomioon ottaen kohtuulliseen hintaan."
Komissio huomannee, että yhdessä nimissäni olevassa ryhmäni tarkistuksessa pyydetään, että parlamentille laaditaan kahdesti vuodessa kertomus yleispalvelujen kehityksestä. Mielestäni komissio voisi hyötyä parlamentin tutkimuksista ja huomautuksista, jotka toivon mukaan ovat rakentavia.
Panen tyytyväisenä merkille, että ensimmäisessä käsittelyssä komissio ja neuvosto hyväksyivät monta ehdotustani, jotka koskivat kannettavien puhelinten osittaista sisällyttämistä tämän direktiivin soveltamisalaan, vaikka parlamentti ei silloin ollutkaan samaa mieltä. Olen aivan varma - ehkä komissio haluaa kommentoida tätä - että kannettavien puhelinten ja lankapuhelinten markkinat ovat kuluttajille kohta samat.
Olen myös esittänyt kahta tarkistusta siirtymistä ja toteuttamista koskevaan aikatauluun. Tiedän, että parlamentin on vaikeaa antaa pelivaraa toteuttamisessa - jäsenvaltiot katsovat sen merkitsevän punaista valoa, sitä, ettei niiden ei tarvitse kiirehtiä. Ymmärrän, että on tärkeää noudattaa yleistä vapauttamista koskevaa määräaikaa, joka on 1. tammikuuta 1998, mutta myös minun ryhmäni katsoo, että jäsenvaltioille myönnetty kahden kuukauden määräaika ei ole riittävä siirtymistä varten.
Haluaisin tuoda julki oman sekä monien kollegojeni pettymyksen siitä, että neuvosto ei edes harkinnut monia parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esittämiä tarkistuksia, varsinkin kun meitä pyydettiin tekemään työmme nopeasti ja onnistuimme siinä. Mielestäni tämä loi ikävän ilmapiirin toiseen käsittelyyn ja mahdollisiin lisäneuvotteluihin.
Viimeinen kohta koskee luetteloita, ja minua on kovin painostettu tämän vuoksi: kysymys yksityisyydestä, luottamuksellisuudesta, oikeudesta tulla merkityksi luetteloon ilmaiseksi ja, ei tässä vaiheessa mutta ehkä myöhemmin, tutkimus siitä, miten luettelojen julkaisijoita ja muita, jotka hyötyvät tämän alan eduista, pyydetään jossain vaiheessa avustamaan yleispalvelun kehitystä. Tämä on hyvin lyhyt kuvaus, kun otetaan huomioon luetteloiden laaja vaikutus. Toivon, että komissio voi hyväksyä nämä tarkistukset, kuten se hyväksyi monta ensimmäisen käsittelyn tarkistusta. Haluaisin myös kiittää toisen poliittisen ryhmän kollegoitani, joiden kanssa olen tehnyt kovasti työtä kompromissien löytämiseksi. Vuonna 1999 saamme komissiolta kattavan selvityksen koko televiestintälainsäädännöstä, ja olen varma, että tätä kolmatta yritystä vapauttaa puhelinliikennepalvelut käsitellään jälleen vuonna 1999.
Suosittelen toisen käsittelyn asiakirjaa parlamentille.

Herman
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin onnitella ryhmäni puolesta rouva Readia, joka tapansa mukaan on tehnyt erinomaista työtä. Esittelijä on erittäin hyvin ottanut huomioon esitetyt eri näkemykset ja tapansa mukaan taistelunhaluisesti puolustanut kuluttajien ja käyttäjien etuja. Tärkeimmistä asioista olemme samaa mieltä, mutta on kuitenkin kaksi asiaa, josta olemme hieman eri mieltä. Haluaisin selittää, mitä tarkoitan.
Ensimmäinen niistä koskee tietojen ilmoittamista puhelinluetteloon. Monissa maissa järjestelmät ovat melko erilaisia kuin Englannissa tai muualla. Joissakin maissa tämä palvelu on kaupallista toimintaa, erityisesti kaupallisten luetteloiden eli niin kutsuttujen keltaisten sivujen osalta. Niiden, jotka haluavat ilmoittaa itsestään keltaisilla sivuilla ja käyttää niitä eräänlaisena mainonnan keinona, on maksettava siitä. Tapa, jolla rouva Read on laatinut osan tarkistuksista, poistaa tämän mahdollisuuden, mistä aiheutuu vaikeuksia ja merkittäviä ilmoittajia jää ulkopuolelle.
Tiedän, että ihanteellista ratkaisua ei ole, koska joissakin maissa palvelu on järjestetty eri tavalla. Meillä järjestelmä on kaupallisempi, ja parasta tässä asiassa onkin siis toteuttaa toissijaisuusperiaatetta ja antaa kunkin maan ratkaista tämä ongelma omalla tavallaan. Olemme joka tapauksessa sitä mieltä, että on olemassa olennaisia oikeuksia: oikeus ilmoittaa tietonsa luetteloon, oikeus olla ilmoittamatta tietojaan luetteloon ja oikeus saada oikaisu kaikkiin mainoksiin, jotka eivät vastaa todellisuutta tai ovat asianomaisen henkilön edun vastaisia. Ongelmana on tietää, millä edellytyksin se tapahtuu, ja se aiheuttaakin joitakin pieniä vaikeuksia.
Mitä tulee ajankohtaan liittyvään ongelmaan, te tiedätte, että 1. tammikuuta on vertauskuvallinen päivämäärä. Televiestintämarkkinoiden sääntely lakkautetaan 1. tammikuuta 1998. Tämän päivämäärän mukaisesti on puhuttu, toimittu, tehty ehdotuksia ja säädetty lakeja jo kolmen, neljän vuoden ajan. Nyt, muutama kuukausi ennen tätä määräaikaa, olisi näin ollen tiedettävä, onko oltava realistisia ja muutettava tämä ajankohta lakiteksteihin sillä perusteella, että jotkut jäsenvaltiot eivät pysty noudattamaan määräaikoja. Olemme sitä mieltä, että päivämäärä 1. tammikuuta 1998 on säilytettävä, mutta olemme myös huomanneet joidenkin epäilevän, että kaikkea tätä ei pystytä toteuttamaan kolmessa kuukaudessa.
Haluaisin komission jäsenen täsmentävän meille komission kantaa asiaan. Hänen vastauksensa tulee ratkaisemaan sen, miten äänestämme rouva Readin tarkistuksista 27 ja 28.
Arvoisa puhemies, tässä oli se mitä halusin sanoa. Haluan vielä kiittää sekä komissiota että esittelijää siitä erinomaisesta työstä, jota he tähän asti ovat tehneet.

Thors
Herra puhemies! On ilo puhua ensimmäistä kertaa teidän toimiessanne puhemiehenä. Koska esittelijä on ollut sovittelunhaluinen, meidänkin ryhmämme aikoo pääasioissa tukea mietintöä. Nyt on nimittäin tärkeintä, että tämä asia etenee. Meidän on sitten jatkossa seurattava, miten säännöstö toimii ja mitä muutosesityksiä tarvitaan.
Esittelijä sanoo perusteluissa surevansa sitä, ettei matkapuhelinliikenne kokonaisuudessaan sisälly tähän mietintöön. Minä haluan sanoa olevani iloinen siitä, sillä esim. rahastoasioissa se antaa kehitysmahdollisuuksia sille puhelinliikenteen osalle. Kehitysmahdollisuuksia tarvitaankin tänä päivänä.
Mietintö on, kuten sanottu, sovitteleva. Se yrittää sovitella yhtenäistämistä eurooppalaisella tasolla ja kansallisten erikoispiirteiden huomioon ottamista. Valitettavasti mielestäni kuitenkin tietyt mietinnön osat ovat poistaneet viittauksia kansallisiin erikoispiirteisiin.
Siinä on hyvää tarkoittavia esityksiä tiettyjen ryhmien huomioon ottamisesta. On oikein, että jäsenmaat saavat päättää millä tavoin otetaan huomioon erityisryhmät joko maksupolitiikalla tai sosiaalipalveluina. Sitä vastoin olemme huolissamme, että se mitä sanotaan ilmaisesta numerotiedotuspalvelusta muuttuu ehdotukseksi, jossa jälleen voidaan sanoa parhaan olevan hyvän vihollinen.
Minulla on esimerkki kotimaastani. Siellä olemme voineet aivan erinomaisella tavalla toteuttaa sen, että pieni puhelinlaitos kilpailun kautta sai vastattavakseen numerotiedotuspalveluista kaikille maan sokeille, joilla on nykyään korkea palvelutaso. Jos tämä esitys menee läpi, uskoakseni ei ole samaa kiinnostusta kehittää palvelujen laatua.
Me tuemme myös tietosuojanäkökohtia. Mielestäni on tärkeää, että myös tässä mietinnössä ehdotetaan tilaajan voivan huolehtia kaikkien tietojen tai niiden osien pysymisestä salaisina. Sitä tarvitaan tässä epävarmassa maailmassa, jossa ihmiset entistä enemmän voivat yhdistellä erilaisia rekistereitä, mikä aiheuttaa sen, että vanhemmat ihmiset kokevat tilanteensa valtavan epävarmaksi.

van Velzen, W.G.
Arvoisa puhemies, komission jäsen ja kollegat, ensimmäiseksi haluan onnitella Mel Readia siitä erinomaisesta työstä, jota hän on tehnyt joskus suuren paineenkin alaisena. Haluan heti puuttua niihin kohtiin mietinnössä, jotka ovat tärkeitä ryhmälleni. Aluksi haluan huomauttaa, että neuvosto on hyväksynyt ensimmäisessä käsittelyssä joukon tärkeitä parlamentin ja etenkin PPE: n ryhmän esittämiä tarkistuksia. Viittaan tässä esimerkiksi tarkistuksiimme, jotka liittyvät maksujen uudelleenmäärittelyyn ja numeroiden siirrettävyyteen.
Lisäksi PPE: n ryhmä on ilahtunut siitä, että tämän direktiivin myötä Euroopan kansalainen tulee taatusti saamaan laajan valikoiman olennaisia televiestintäpalveluita. Jokaisella kansalaisellahan on oikeus edulliseen puhelinliittymään, palvelupuhelimiin, hyvään sopimukseen ja yleisöpuhelimiin. Silti on mahdollista tehdä lisää parannuksia. Ylimääräisten teleyleispalveluiden suhteen on olemassa paljon eroja eri jäsenvaltioiden välillä, mikä merkitsee sitä, että markkinaosapuolilta perittävät maksut vaihtelevat. Olemme saaneet toistuvasti valituksia tästä uusilta markkinaosapuolilta. PPE on sitä mieltä, että EU: n tasolla määritellystä palvelupaketista voidaan pyytää maksua markkinaosapuolilta, ylimääräisiä vaatimuksia varten tarvittavat tulot on saatava muista rahoituslähteistä. Tämä vaihtoehto ja korkeat maksut luovat muuten hyvin epävarman sijoitusilmapiirin televiestintäalalle, estävät yhtenäismarkkinoiden luomista ja mielestämme tämä vie työpaikkoja. Siksi tarkistus 11 on meille olennaisen tärkeä.
PPE haluaa lisäksi enemmän huomiota vammaisten, sokeiden ja huonokuuloisten oikeuksiin ja EU: n tasolla määriteltyjä televiestintäpalvelujen maksuja ja parempaa kuluttajansuojaa tiettyyn tasoon asti. Siksi kannatamme joitakin näistä asioista tehtyjä tarkistuksia. Huomion kiinnittäminen vammaisten, sokeiden ja huonokuuloisten oikeuksiin on lähellä sydäntämme. Voidaan tietenkin kysyä, eivätkö heitä koskevat erityispalvelut kuulu yleisluontoisemman lainsäädännön piiriin tai eikö niitä pidä järjestää kansallisella tasolla toissijaisuusperiaatteen takia. Mutta esimerkiksi puhelinkoppeihin pääsy on vammaisen yhteiskuntaan sopeutumisen ja siinä toimimisen kannalta erittäin tärkeä asia.
Teleyleispalvelujen maksettavuus pitäisi määritellä enemmän EU: n tasolla. Ryhmäni tukee tätä. Muutenhan jokin jäsenvaltio voisi pitää maksut niin alhaisella tasolla, että se merkitsisi itse asiassa monopoliasemaa, ja komission suorittama tarkka valvonta tässä asiassa direktiivien välityksellä on erinomainen väline. Olemme päättäneet tukea PSE: n ryhmän tarkistusta 26, sillä teleyleispalvelu ei ole pysyvä vaan muuttuva käsite. Kohtaamme aina uusia ja mielenkiintoisia kehityksiä. Esimerkiksi Internetin tulon kautta ja etenkin sitä käyttämällä yritykset voivat odottaa valtavia säästöjä asiakirjapostilähetyksissään. Mutta voimme myös odottaa, että puhelimen käytössä tulee tapahtumaan suuria muutoksia. Microsoft aloittaa esimerkiksi palvelun, jossa kuluttajat pääsevät televisiovastaanottimiensa kautta Internetin tarjoamiin viihdepalveluihin. Se merkitsee siis sitä, että meidän täytyy varautua muutoksiin. Pyydän siis myös komission jäsentä reagoimaan tähän.

Schörling
Herra puhemies! Me suhtaudumme aika myönteisesti tähän mietintöön, mitä tulee käyttäjien ja kuluttajien oikeuksien vahvistamiseen samoin kuin vammaisten, sokeiden, näkövammaisten, kuurojen ja kuulovammaisten vaihtoehtoisten palvelujen käyttömahdollisuuksien lisäämiseen, jotta he saisivat maksuttomia tiedotuspalveluja. Meidän mielestämme on myös hyvä, että tilaajat saavat oikeuden veloituksetta pitää salassa itseään koskevia tietoja ja ettei näitä tietoja tulla luovuttamaan kaupallisiin tarkoituksiin. Näitä tietoja ei myöskään pidä voida käyttää sellaisella tavalla ilman, että kuluttajat ja käyttäjät ovat antaneet siihen suostumuksensa.
Juuri jäsenmaat voivat varmistaa puhelinpalvelut. Siksi olemme sitä mieltä, että myös jäsenmaat itse päättävät maksuista. Sitä vastoin voidaan keskustella ja päästä yksimielisyyteen EU-tasolla siitä, mikä voisi olla kohtuullinen hinta. Laadun ja kustannustason varmistamisesta olemme kuitenkin samaa mieltä kuin neuvosto ja komissio, että tämä kuuluu jäsenmaille itselleen. On myös hiukan liioittelua ehdottaa, että komissio suorittaa laadun tarkkailua kaksi kertaa vuodessa. Mielestäni sekin on tarpeetonta.

Bangemann
Arvoisa puhemies, koska aika on kulunut vauhdilla, on kai yksinkertaisinta, että ilmoitan komission kannan tarkistuksista, joista te myös heti äänestätte. Olemme keskustelleet tästä asiasta usein eikä ole tarpeen puuttua sen perusteisiin.
Me voimme hyväksyä tarkistukset 4, 5 ja 16 ja periaatteessa myös tarkistukset 14, 15, 19 ja 26 muutamin rajoituksin. Me emme voi hyväksyä tarkistuksia 12, 13 ja 24 luetteloista, koska ne eivät ole sopusoinnussa tietosuojadirektiivin määräysten kanssa. Me emme oikein voi tehdä päätöksiä, jotka ovat ristiriidassa aikaisempien päätöstemme kanssa.
Me emme kannata tarkistusta 25, sitä vastoin kannatamme tarkistusta 16. Estyneiden käyttäjien osalta me tuemme tarkistuksia 3, 7 ja 17. Haluamme kuitenkin myös muistuttaa siitä, että kaikkien mahdollisten tapausten tyhjentävä käsittely ei ole paikallaan lainsäädäntöosassa eikä se ole mahdollistakaan. Meidän pitäisi tehdä tämä pikemminkin selvitys- ja viittausosassa. Me kannatamme tarkistuksia 6 ja 10, mutta vastustamme tarkistuksia 1, 8, 9 ja 23. Me voimme tukea periaatteessa tarkistuksia 11 ja 2, ja kokonaan myös tarkistuksia 21 ja 22 sekä 20. On aivan oikein, mitä Fernand Herman sanoi aikataulusta: jos me asetamme toimeenpanon määräajan 1. tammikuuta ensi vuodeksi, eivät kaikki jäsenvaltiot pysty toimeenpanemaan sitä.
On kuitenkin sanottava myös, että me toimimme jo olemassa olevan direktiivin pohjalta, jonka toimeenpanovelvollisuutta tämä direktiivi ei muuta. Eli monet jäsenvaltiot ovat toimineet jo tämänsuuntaisesti ja sitä määritetään enää vain yksityiskohtaisesti. Aivan mahdotonta se ei siis ole. Minut vakuuttaa eniten perustelu, jonka Fernand Herman esitti: meidän ei pitäisi saattaa päivämäärää 1.1.1998 kyseenalaiseksi. Meidän ei pitäisi saada aikaan väärinymmärryksiä ja siksi olen myös sitä mieltä, että meidän on jätettävä se näin ja olla hyväksymättä tarkistuksia 27 ja 28.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan hetken kuluttua.

Äänestys
Duhamel
Arvoisa puhemies, puhun seuraavista: menettelytapaa koskeva esitys, 126 artikla, lyhyt työjärjestyspuheenvuoro, 127 artikla, ja kokoontumispaikat, 11 artikla. Antanette anteeksi ensiesiintymiseni kiihtymyksen, sillä tämä on ensimmäinen puheenvuoroni täysistunnossa.
Työjärjestystä koskeva muistutus, 11 artikla: kokoontumispaikat. Kaikissa maissa on hermostuneita kansallismielisiä mutta myös järkeviä eurooppalaisia enemmän kuin uskotaan. Nyt näyttäisi olevan otollinen hetki löytää kokoontumispaikkoja koskeva järkevä ja kestävä ratkaisu, joka olisi tyydyttävä Strasbourgin ja Brysselin kannalta, ranskalaisten ja muiden kannalta, ja lyhyesti sanottuna kaikkien Euroopan parlamentin jäsenten sekä Ranskan ja Euroopan kannalta. Älkäämme antako kiihkokansallismielisten ja joidenkin liian kiireisten tiedotusvälineiden estää järkeviä ja rehellisiä ihmisiä yrittämästä onnistua. Haluan painottaa sanoja " järkeviä" ja " rehellisiä" . Parlamenttimme voidaan ottaa vakavasti - mitä se hyvinkin tarvitsee - ainoastaan, jos se ottaa käyttöön yksiselitteisen, kestävän säännön, mutta meidän ranskalaisten on pysyttävä ranskalaisranskalaisina siihen asti, kunnes meille vahvistetaan, että järki voi saavuttaa voiton.

Puhemies
Herra Duhamel, käytitte puheenvuoron ensimmäistä kertaa. Olette kuitenkin tunnettu perustuslaillinen. Muistutan teille, että menettelytapaa koskevat esitykset eivät liity keskusteluun peruskysymyksistä. Niiden on liityttävä työjärjestykseen.

Berthu
Arvoisa puhemies, teen työjärjestyksen 122 artiklan mukaisen menettelytapaa koskevan esityksen. Minulle ilmoitettiin istuntopalvelusta, että istuntokalenteria koskevasta äänestyksestä ei anneta äänestysselityksiä, koska 122 artiklassa muka määrätään, että äänestysselitykset annetaan ainoastaan lopullisessa äänestyksessä, ja tässä tapauksessa lopullista äänestystä ei ole.
Minun on sanottava terveeseen järkeen vedoten, että ei ole normaalia evätä parlamentin jäseneltä oikeutta äänestysselityksiin. Jäsen on läsnä, hän äänestää ja hänellä on oikeus selittää äänestyskäyttäytymisensä. Ja kun minun halutaan viittaavan menettelytapaan, viittaan menettelytapaan ja sanon istuntokalenterin osalta, että vaikka siitä ei kokonaisuudessaan todellakaan ole lopullista äänestystä, siitä on useita erillisiä lopullisia äänestyksiä, koska eri istuntojaksojen ajankohdista päätetään useilla eri kerroilla. Pyydän teitä, arvoisa puhemies, siis myöntymään äänestysselityksiin.

Puhemies
Herra Berthu, teillä on hyvä muisti, joten muistanette esittäneenne tämän saman tulkinnan jo viime vuonna. Edeltäjäni vahvisti, että tästä asiasta ei anneta äänestysselityksiä. Jos olette eri mieltä tästä tulkinnasta, olisitte voineet antaa asian työjärjestysvaliokunnan käsiteltäväksi. Näin ette kuitenkaan tehnyt. Pysyn edeltäjäni tulkinnassa, äänestysselityksiä ei anneta.

Haarder
Arvoisa puhemies, puhun aivan lyhyesti. Täällä oli paljon sellaisia jäseniä, jotka olivat hyvin iloisia istuntokalenteria koskevista alkuperäisistä ehdotuksistanne, joissa heinäkuun istuntojaksoa siirrettiin viikolla eteenpäin. Onko siihen selitys, miksi sitä on nyt siirretty siten, että se on keskellä heinäkuuta heinäkuun alun sijasta? Voiko rouva Green tai herra Martens antaa selityksen tähän viime hetken muutokseen, josta monet meistä ovat erittäin harmistuneita?

Puhemies
Haarder, tässä vaiheessa ei ole aiheellista selvittää perusteita puhemieskonferenssin päätöksille; jokainen ryhmä äänestää ja perustelee äänestyskäyttäytymisensä siellä, jos pitää sitä tarpeellisena. Haluan kuitenkin ilmoittaa teille ja muille läsnäoleville, että tästä asiasta toimitetaan erillinen äänestys ja näin ollen tämä edustajakokous voi joka tapauksessa ilmaista mielipiteensä erikseen tästä asiasta.
(Parlamentti hyväksyi vuoden 1998 istuntokalenterin näin muutettuna.)

Berthu
Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensiksi ilmaista varauksettoman hyväksyntäni uuden kollegamme Stéphane Buffetaut'n erinomaiselle puheelle. Hän esitti täällä eilen illalla käsityksemme uudistuksellisesta, työllisyyttä palvelevasta Euroopasta.
Haluaisin lisätä, että tämä kysymys tuo laajemmin esille Euroopan parlamentin toimivaltaan liittyvän ongelman. Parlamentti ei itse asiassa ole sellainen edustajakokous, jolla olisi rajoittamaton suvereniteetti. Parlamentti on edustajakokous, jolle on myönnetty toimivalta Euroopan eri kansojen allekirjoittaman perustamissopimuksen mukaisesti; tätä perustamissopimusta meidän on noudatettava.
Mutta, arvoisa puhemies, mielestäni perustamissopimusta rikottiin äsken toimitetussa äänestyksessä siltä osin kuin siinä poistettiin yksi istuntojakso seuraavan vuoden lokakuulta.
Tämä päätös on Edinburghissa vuonna 1992 tehdyn päätöksen kirjaimen vastainen. Kyseinen päätös tullaan tarvittaessa vahvistamaan tulevassa Amsterdamin sopimuksessa. Jos sihteeristön esittämässä istuntokalenterissa on tämän edustajakokouksen mielestä liikaa istuntopäiviä, tavallisten istuntopäivien sijasta olisi pitänyt poistaa ylimääräisiä istuntopäiviä. Riippumattomat kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmän tarkistus 19, jonka tavoitteena oli marraskuun mini-istunnon poistaminen, oli tämän suuntainen.
Pettyneinä saimme todeta, että tämä edustajakokous teki epäjohdonmukaisen päätöksen hylätessään tarkistuksemme ja poistaessaan tavallisen istuntojakson.

Puhemies
Herra Berthu, huomaan teidän sekoittaneen Rovsingin mietinnön muihin äänestyksiin. Puhemiehistö katsoi kuitenkin, että voisitte ilmaista kantanne muuta äänestystä koskevissa äänestysselityksissä, mikä rikkoo räikeästi työjärjestystä. Luulen, että osaatte arvostaa puhemiehistön asennetta teitä kohtaan.

Holm
Rovsingin mietintö on tärkeä, sillä se käsittelee innovaatioita EU-maissa. Valitettavasti minun on sanottava, etten kannata kaikkia tehtyjä johtopäätöksiä. Monissa tapauksissa näyttävät liberalisointi, säätelyn purku ja EU-harmonisointi olevan ne suuret asiat, mitä minä en voi kannattaa. Vielä lisää yhteensovitusta EU-tasolla muun muassa tutkimuksen osalta vaikuttaa käyttökelpoiselta reseptiltä. En ole kuitenkaan vakuuttunut siitä, että esimerkiksi tutkimus hoidetaan parhaiten EU-tasolla alueellisen tai kansallisen tason sijasta. Ruotsissa ovat kokemukset tähän asti osoittaneet, että monet tutkimushankkeet suunnataan EU: n näkemysten mukaan siten, että ne saisivat EU-tukea sen sijaan, että asetettaisiin ajankohtainen tutkimus etusijalle. Tämä on surullista.
Rovsingin mietinnössä on luonnollisesti myös hyviä johtopäätöksiä, mm. kohta 3 ja kohta 12, jotka käsittelevät ympäristövaatimuksia ja pääomamarkkinoiden perustamista laajeneville yrityksille uuden teknologian tuotteita kehittävien " riskiyritysten" tukemiseksi.
(Istunto keskeytettiin klo 12.50 ja se jatkui klo 15.00.)

Kansalaisjärjestöt ympäristönsuojelun alalla
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0264/97) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta neuvoston päätöksen tekemiseksi yhteisön toimintaohjelmasta ensisijaisesti ympäristönsuojelun alalla toimivien valtioista riippumattomien järjestöjen tukemiseksi (C4-0217/97-95/0336(SYN)) (Esittelijä: Flemming).
Toivotan myös tervetulleeksi komission jäsenen, rouva Bjerregaardin.

Flemming
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komissaari, haluaisin aluksi kiittää kollega Rübigiä oikein sydämellisesti hänen paljosta vaivannäöstään tämän mietinnön suhteen ensimmäisessä käsittelyssä. Haluan myös kiittää komissiota sydämellisesti. Yhteistyö komission kanssa oli erittäin miellyttävää ja yhteistoiminnallista.
Ensimmäisen käsittelyn jälkeen hyväksyttiin jo 10 tarkistusta 21: stä ja toivon kovasti, että suuri osa jälleen tänään esittämistäni kuudesta tarkistuksesta vastaisi komission tarkoitusperiä.
Tämänpäiväisessä toisessa käsittelyssä on erityisesti kyse siitä, että ensinnäkään taloudellisella viitekehyksellä ei ole mitään tekemistä tässä toimintaohjelmassa. Kyse on edelleenkin voimakkaasta rajoja ylittävästä eurooppalaisesta yhteistyöstä ympäristöjärjestöjen kanssa, erityisesti Keski- ja Itä-Euroopassa ja myös muissa EU: n rajanaapurimaissa. Tämä oli erään englantilaisen kollegan toivomus ympäristövaliokunnassa ja noudatin hänen ehdotustaan mielelläni. Hän ajatteli tässä erityisesti Venäjää, ja pidän tätä hyvin järkevänä.
Kun tietää, että missä katastrofaalisessa tilassa ympäristö on näissä entisissä kommunistisissa maissa ja kuinka alhainen niiden kansalaisten ympäristötietoisuus on, ei voi arvostaa riittävästi ympäristöjärjestöjen kanssa tehtävää yhteistyötä. Juuri suhteessa tähän tärkeään yhteistyöhön kansalaisjärjestöjen kanssa entisissä kommunistisissa maissa minua ei luonnollisestikaan miellytä tämä 10, 6 miljoonan ecun summa neljälle vuodelle, mutta ehkäpä voimme käyttää nämä 10, 6 miljoonaa yhtenä vuotena, rouva komissaari. Silloin me kaikki voisimme uskoakseni olla hyvin tyytyväisiä.
Toivon myös kovasti komission hyväksyvän tarkistuksen 4, jonka mukaan talousarvion mukaisille toimille varatuista varoista ja hallinnon kuluista asetetaan käyttöön yhteisön tuiksi 50 prosentin sijasta 60 %. Järjestöjä, jotka on viimeisen kahden vuoden aikana todettu syyllisiksi jossakin Euroopan yhteisöjen alueen tuomioistuimessa, meidän ei pitäisi yleensä rahoittaa, kuten tarkistuksessa sanotaan. Me teimme tämän tarkistuksen englanniksi ja sen käännöksessä saksaksi tapahtui virhe. Käyttämämme englanninkielinen sana "offence" käännettiin saksan sanalla "Vergehen" . Voin kertoa PPE-ryhmän puolesta, että tämä käännös ei vastaa tarkoitustamme. Me tarkoitamme sanaa "Verbrechen" ( "rikos" ). Englanti ei ole äidinkieleni, ehkäpä meidän olisi pitänyt tehdä tarkistus saksaksi. Meidän olisi kai pitänyt käyttää englanniksi sanaa "crime" .
Tiedän kyllä, että Euroopan unionissa ei ole yhdenmukaistettu rikosoikeutta, mutta kun tiedetään, että Itävallassa on esimerkiksi kyse rikoksesta, kun tietoista toiminnasta voidaan rankaista elinikäisellä tai yli kolmevuotisella vapausrangaistuksella, löytyy varmasti myös muissa kielissä oikea käännös. Tällä suljetaan ulkopuolelle kaikki rangaistukset hallinnon rikosoikeudellisen menettelyn puitteissa; jos joku on siis pysäköinyt väärin tai ei ole tehnyt ilmoitusta mielenosoituksesta, se ei kiinnosta meitä. Myöskään kunnianloukkaukset eivät kuulu tähän joukkoon eivätkä mitkään rangaistavat teot, joiden maksimirangaistus on enintään kolme vuotta. Nämä eivät sisälly sanaan rikos, mutta kuten myönnän ne sisältyvät kyllä sanaan rike, joka on siis tullut tarkistukseen väärin käännöksen yhteydessä.
Ympäristöalan onnistumisia meillä Länsi-Euroopassa pitäisi lähivuosina erityisesti tulla entisissä kommunistisissa maissa. Lännellä on tämän suhteen tietoineen, tuloksineen ja teknisine taitotietoineen valtaisa tehtävä, joka on ratkaistavissa vain, jos teemme niiden ympäristönsuojelujärjestöjen kanssa tiivistä yhteistyötä ja yritämme herättää kansalaisten sekä nyt poliittisessa vastuussa olevien tietoisuuden.
Lopuksi: toivon kovasti, että te, arvoisa komissaari, ymmärrätte ympäristönsuojelujärjestöillä myös eläinsuojelujärjestöt ja annatte näille järjestöille myös hieman taloudellisista avustuksista.

Myller
Arvoisa herra puhemies, ympäristönsuojelun alalla toimivat kansalaisjärjestöt tekevät vakavaa työtä yleisen mielipiteen muuttamiseksi ympäristöä ja sen suojelua arvostavaksi. Ilman ympäristönsuojeluun velvoittavaa kansalaismielipidettä myös poliitikot ovat kuuroja ympäristön vaatimuksille. Tämähän näkyy siinä, että maissa, joissa on aktiivinen ympäristöliike, on päästy pisimmälle kansallisessa lainsäädännössä ympäristön alalla. Tällaisten ympäristöjärjestöjen tukeminen yhteisön määrärahoilla on varsin perusteltua.
On myös perusteltua ulottaa tuki siihen toimintaan, jota järjestöt tekevät yhteistyössä Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa. Yksi EU: n jäsenyyttä hakevien maiden suurimmista pulmistahan on, kuinka saavuttaa EU: n säädöstaso ja erityisesti kuinka saavuttaa ympäristösäädöstaso. Niinpä ympäristöyhteistyön, myös järjestöjen välisen yhteistyön, tulisi olla vakava osa Itä-Euroopan maiden jäsenyyttä edeltävää strategiaa. Unionin jäsenmaihin ja kansalaisiin vaikuttaa myös kaikki rajoillamme tapahtuva toiminta. Ympäristöjärjestöjen rajat ylittävällä yhteistyöllä saatetaan merkittävästi vaikuttaa kansalaistietoisuuteen ja ruohonjuuritason ympäristöprojektien käynnistämiseen. Niinpä yhteisön tuki on ulotettava myös siihen toimintaan, jota ympäristöjärjestöt tekevät muiden kuin Itä- ja Keski-Euroopan naapureiden kanssa. Niin pohjoisesta kuin etelästäkin löytyy rajoja, joilla ympäristöongelmat köyhyyden ohella ovat ongelmista polttavimmat.
Tein ehdotuksen siitä, että tämä tuki ulotettaisiin kaikkien EU-rajojen yli. Olen iloinen siitä, että se hyväksyttiin valiokunnassa kuten myös siitä, että mietinnön laatija itsekin tukee sitä. Kuulin tosin tulkkauksesta, että ehdotuksen tekijä olisi ollut englantilainen. Minä olen suomalainen.
En ole lainkaan sitä mieltä, että ongelmat, jotka liittyvät esimerkiksi Pietariin, Muurmanskiin, Kuolaan tai EteläAfrikkaan, olisivat ratkaistavissa pelkästään järjestöjen toiminnalla, mutta näillä alueilla pienikin toiminta merkitsee enemmän kuin vaikkapa meidän omilla sisämarkkina-alueillamme. Sinne sijoitettu ecu tuottaisi ympäristöjärjestöjen, EU: n tai eri valtioiden kautta enemmän kuin jossain muualla.
Mietinnön laatija Flemmingin muutoin hyvin ansiokkaaseen mietintöön on livahtanut loppuvaiheessa eräs arveluttava muutosehdotus. Mietinnön laatija itse ehdottaa artiklan kolme kohtaan kolme muutosta, jota hän juuri selitti; muutosta, jossa hän haluaa hyvin yksilöidysti määritellä, mitä toimia yhteisöllä on lupa rahoittaa. Minun mielestäni tämä on erittäin byrokraattinen muutos. Emme me voi vielä tässä vaiheessa tietää, mitkä toimet kelpaavat rahoitettaviksi ja mitkä eivät.

Rübig
Arvoisa puhemies, kansalaisjärjestöillä on Euroopan ympäristönsuojelussa erityisen suuri merkitys. Me olemme sitoutuneet ekososiaaliseen markkinatalouteen ja ekologia muodostaa keskeisen elämän perustamme. Me elämme kuitenkin myös demokraattisessa järjestelmässä ja siksi myös näiden järjestöjen on noudatettava demokratian sääntöjä. Meidän mielestämme tämän ohjelman ehdottomasti tärkein asian on Euroopan ympäristöjärjestöjen tukeminen eikä pelkästään 15 Euroopan maan järjestöjen, vaan nimenomaan koko maantieteellisen Euroopan eli erityisesti myös Euroopan yhteisöön rajoittuvien maiden järjestöjen tukeminen.
Haluamme asettaa keskipisteeksi erityisesti ympäristökasvatuksen, koska ympäristö on myös asennekysymys, eikä voida aloittaa riittävän aikaisin opettamaan nuorille, kuinka tärkeä puhdas ja terve ympäristö meille on. Tähän me tarvitsemme tutkimusta. Meidän on yksinkertaisesti löydettävä keinoja osoittaa nuorille, mihin tie johtaa. Me tarvitsemme objektiivisen perustan ja meidän on päästävä eroon pelon mahtisanasta, pelottelusta ja huonontamisesta. Mielestäni meidän on näytettävä myönteistä esimerkkiä.
New public managementin, best practice n menetelmän mukaisesti meidän pitäisi tarkastella, missä maailmassa on ihanteelliset lähtökohdat, joita me voimme tahollamme soveltaa. Meidän on harjoitettava benchmarkingia eli arvioida, missä ympäristön tilanne paranee, millä menetelmin se paranee, ja meidän tulisi antaa näille järjestöille käyttöön myös tarvittava infrastruktuuri. On välttämätöntä, että markkinoiden luovat voimat muistuttavat meitä yhä uudelleen, missä järjestelmän heikkoudet ovat ja meidän tehtävämme on todistaa, että me etsimme parempaa tietä.
Siksi me haluamme myös lisätä tähän käytettäviä varoja: käyttöön on annettava ehdotetun 50 prosentin sijasta 60 % kustannuksista. Me kannatamme sitä, että koko puitteet rahoitetaan huomattavasti paremmin, mutta me odotamme myös ympäristöjärjestöillä, että ne toimivat demokraattisten pelisääntöjen mukaan, kuten Euroopassa on tapana. Me haluamme myös moitteetonta kirjanpitoa eli emme halua varoja, joita ei voi valvoa, jotka ajautuvat kanaviin, joita ei voi tutkia eli jotka tuovat ympäristöjärjestöille huonon imagon. Siksi vaatimuksemme on, jos käyttöön asetetaan yli 100 000 ecua, haluamme vähintään HTM-tilintarkastajan, taseen ja kunnollisen tulo- ja menoarvion, niin että Euroopan veronmaksajat näkevät, että hänen rahojaan käytetään kunnollisesti ja oikein.
Meidän on myös sanottava selvästi, ja haluan painottaa komissiolle erityisesti sitä, mitä emme halua. Emme halua, että varoja käytetään peruskoulutukseen, suureen yleisöön tai työhön, jonka tavoitteena on usein sellainen, jolla ei oikeastaan ole ympäristöajatukset etualalla. Me haluamme erityisesti valaista ekologista tilannetta ja saada aikaan parannusta. Me vaadimme lisäksi, että rikollisjärjestöt, terroristit, ihmiset, jotka taistelevat järjestelmäämme vastaan todella rikollisin keinoin, eivät saa rahaa Euroopan unionilta. Tämä on todella keskeinen perusasia. Siitä ei voida joutua vastuuseen Euroopan kansalaisille, että rikolliset tai terroristit saavat meiltä tukea. Olen iloinen, jos saamme tälle myös parlamentin kaikkien muiden demokraattisten ryhmien kannatuksen!

Hermange
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, meille tänään toiseen käsittelyyn annetun ehdotuksen tavoitteena on nelivuotisen yhteisön toimintaohjelman hyväksynnän avulla taata oikeudellinen ja rahoitusturva jo olemassa olevalle käytännölle, joka muodostuu joidenkin Euroopan tasolla erityisen aktiivisesti toimivien ympäristönsuojelun alan valtiosta riippumattomien järjestöjen toimien yhteisrahoituksesta.
Ympäristön suojelun alalla toimivien valtiosta riippumattomien järjestöjen toiminnan edistämiseksi tarkoitetun nelivuotisen yhteisön toimintaohjelman laatiminen näyttää mielestäni tässä yhteydessä olevan hyödyllinen toimenpide, jotta voidaan välttää ympäristönsuojeluyhdistyksille tarkoitettujen yhteisön varojen väärä kohdentaminen. Rouva Flemming, painotatte, että on tarpeen määrittää valtiosta riippumattomien järjestöjen toimien yhteisrahoitusmahdollisuudet ja valvoa niitä vahvistamalla valinta- ja seurantaperusteita siten, että parlamenttimme valta kokonaistalousarvion summan määrittämisessä kuitenkin säilyy.
Haluaisin kuitenkin lisätä, että minusta olisi vastuutonta lisätä harkitsemattomasti niitä tukia, joita valtiosta riippumattomille järjestöille myönnetään ympäristönsuojelutoimintaan niiden harjoittaman tiedottamistoiminnan perusteella, jonka konkreettisia tuloksia on vaikea arvioida. Ei pidä unohtaa, että kun suojelemme ympäristöä, suojelemme itse asiassa myös ihmiskuntaa ja sen tulevaisuutta. Antoine de Saint Exupéry oli sitä mieltä, että me emme peri vanhempiemme maata, vaan että lainaamme sitä lapsiltamme. Lapset edustavat tulevaisuuden arvoja. On siis tärkeää suojella heidän kaikkia ympäristöjään, olipa kyse luonnon-, sosiaalisesta, kulttuuri- tai perheympäristöstä.
Siksi haluaisin, että lastensuojelun alalla toimivat valtiosta riippumattomat järjestöt, jotka tekevät merkittävää käytännön työtä, tunnustettaisiin unionin toimielimissä yhtä oikeutetuiksi kuin ympäristönsuojelun alalla toimivat valtiosta riippumattomat järjestöt ja että yhteisö tukisi niitä niiden toiminnan inhimillisten haasteiden ansaitsemalla tavalla. Lapsiin kohdistuvaa väkivaltaa torjuvat yhdistykset saivat tänä vuonna ensimmäistä kertaa - olosuhteiden pakosta, kuten tiedämme - ainoastaan 1 500 000 ecua eli puolet myös naisiin kohdistuvan väkivallan torjumiseksi tarkoitetun budjettikohdan 3 000 000 ecusta. Vielä ollaan kuitenkin kaukana niistä summista, joita myönnetään ympäristönsuojelun alalla toimiville valtiosta riippumattomille järjestöille.
Mielestäni on tärkeää, että parlamenttimme puoltaa ryhtyy toimenpiteisiin myös tämän asian osalta ja että jatkamme taistelua vakaan oikeusperustan ja monivuotisen kehyksen aikaansaamiseksi myös lasten suojelun alalle Euroopassa.

Dybkjær
Arvoisa puhemies, koska on kysymyksessä toinen käsittely, aion kiinnittää huomiota erityisesti tarkistuksiin, mutta ennen sitä haluan kiittää sekä ensimmäistä että toista puheenvuoron käyttänyttä henkilöä siitä työstä, mikä on tehty tähän mennessä. Tarkistuksiahan on yhteensä vain kuusi. Liberaaliryhmä voi kannattaa viittä valiokunnan tekemää tarkistusta, ja aion vielä palata yhteen niistä, mutta esittelijän tekemää tarkistusta 6 emme voi kannattaa. Olemme itse asiassa sitä mieltä, että se aiheuttaa yleisellä alalla rajoituksia, jotka ovat epätarkoituksenmukaisia, ottaen huomioon sen, että monen eri maan on tarkoitus tehdä yhteistyötä ja että olosuhteet ovat eittämättä erilaisia eri maissa. Kun on kysymys rangaistuksia koskevasta ehdosta, olen luottavainen sen suhteen, että voimme jättää sen asian komission hoidettavaksi. En tiedä mitään siitä, aiotaanko rahaa jakaa suorastaan laittomille ja/tai rangaistuksen kärsineille järjestöille.
Keskityn tarkistukseen 2, jossa komissio on käyttänyt ilmaisua "monikansallisen näkökulman edistäminen" viimeisenä kohtanaan. Se ei sinänsä johdu siitä, että meillä olisi ongelmia kyseisen muotoilun suhteen, mutta katsomme, että se muotoilu, jonka valiokunta on saanut aikaan - tai ainakin jotkut sen jäsenistä -, on enemmän suuntaa-antavalla tavalla ymmärrettävissä siten, että pidämme sitä toivottavana, että keskitytään etenkin itä- ja keskieurooppalaisten järjestöjen kanssa tehtävään yhteistyöhön. Kun panemme sille niin paljon painoa, se johtuu tietenkin siitä, että meillä on nyt edessämme Euroopan suurin tehtävä, nimittäin laajentuminen Keski- ja ItäEuroopan maihin, ja vain jos kaikki voimat keskitetään tähän laajentumiseen, se voi onnistua. Me uskomme, että kansalaisjärjestöistä voi olla tässä työssä erittäin paljon apua.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, uskon, että tämän asiakirjan suhteen ei tule olemaan vaikeuksia. Komissio hyväksyi suuren osan jo ensimmäisessä käsittelyssä esitetyistä tarkistuksista ja tämä Flemmingin suositus hyväksyttiin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa yksimielisesti.
Suurin osa parlamentin jäsenistä on puheenvuoroissaan ilmaissut pitävänsä suositusta hyvänä, ja että olisi ehkä aiheellista korostaa rajat ylittävän yhteistyön rahoitukseen liittyviä asioita sekä sitä, että hankkeita valittaessa pitää ottaa huomioon objektiivisia perusteita, varsinkin, kuten Flemming suosituksessaan mainitsee, yhtenä huomioitavana perusteena pitää olla se, että ne liittyvät koulutukseen, ja että ympäristöalan koulutus täytyy liittää muuhun yleissivistävään opetukseen.
Tämä on tärkeää, koska on osoitettu, että useimmiten nimenomaan ympäristönsuojelun alalla koulutusta saaneet henkilöt tuovat julki näitä ympäristöön kohdistuvia hyökkäyksiä. Juuri eilen - komission jäsen varmaan hymyilee, koska lähes aina mainitsen jonkun esimerkin - olin täällä Strasbourgissa eräässä ympäristönsuojelun alalla toimivien kansalaisjärjestöjen kokouksessa, joka oli hyvin huolestunut Doñanan suojelualueen, ihmisperinnön ja biosfäärin suojelualueen, tulevaisuudesta; olemme aikaisemmin laatineet kysymyksiä komissiolle tästä aiheesta, sillä suojelualueelle oli jo hyväksytty rakennettavaksi asuntoalue.
Hyvä, nämä kansalaisjärjestöt toivat julki sen seikan, että kun on avattu tie tälle ensimmäiselle asuntoalueelle, sen lisäksi tulee kolme muuta asuntoaluetta, joilla halutaan saartaa tämä luonnonpuisto, ja ne voivat vaarantaa tämän tyyppisen suojelualueen.
Ennen kuin meillä vuonna 2000 on Euroopassa olemassa eurooppalainen suojelualueiden verkosto, jotkut näistä alueista luultavasti menettävät luonteensa, menettävät tulevaisuuden mahdollisuudet, ja sen vuoksi kansalaisjärjestöjen avustaminen on niin merkittävää, sillä ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa hankkimani kokemuksen mukaisesti saamme tietoja nimenomaan kansalaisjärjestöiltä.
Me emme voi kiertää tutkimassa koko eurooppalaista maankamaraa, juuri kansalaisjärjestöt ilmoittavat meille, mitä mantereemme luonnonvaraisilla alueilla tapahtuu, eivätkä ne auta ainoastaan Euroopan parlamentin jäseniä, luulen, että ne auttavat tällä tiellä samoin Euroopan komissiota.

Voggenhuber
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kun otetaan huomioon Euroopan unionin erittäin teknokraattinen poliittinen tietoisuus sekä monitahoisen yhteisön demokratian toimintakyvyn epäilyt, on juuri nyt erityisen tärkeää muistuttaa siitä, että tietoisuus ympäristön vaarantamisesta, uhanalaisuudesta ja tuhoutumisesta ei ole lähtöisin politiikasta eikä vakiintuneista puolueista, vaan kansalaisten riveistä, kansalaisyhteiskunnan keskuudesta monien tuhansien kansalaisaloitteiden ja kansalaisten toiminnasta. Sikäli meistä tämä Euroopan unionin yritys tukea kansalaisjärjestöjä ympäristönsuojelun alalla on tervetullut. Niitä on kai kiittäminen viimeisten vuosikymmenten tietoisuuden suurimmasta poliittisesta vallankumouksesta.
Sitäkin käsittämättömämpi ja järkyttävämpi on mielestäni yritys syrjiä kaikkia näitä ympäristöryhmittymiä, mikä otetaan koko Euroopassa vastaan mitä järkyttyneimmin, eli tuoda jälleen tarkistuksella tuo jo hylätyksi uskottu esitys tuomittujen ympäristöliittojen rahoituskiellosta. Jo sen käännöspelleily osoittaa, kuinka epäselvä, kuinka hajanainen ja kuinka tunnepitoinen tämä asia on.
Hyvät naiset ja herrat! Ilman kansalaistottelemattomuutta, ilman kansalaistottelemattomuuden kulttuuria ei Euroopassa olisi voinut syntyä ympäristönsuojeluliikkeitä. Wakkersdorfista Hainburgiin - lähes kansallisia myyttejä liittyy siihen, että kansalaisten keskuudesta ihmiset ovat yrittäneet puolustautua politiikkaa ja poliittista liikettä vastaan. Euroopan ympäristöjärjestöt ovat erittäin loukkaantuneita yrityksestä tuomita ne kokonaisuutena. Viimeisenä kymmenenä vuotena ei ole ollut yhtä ainutta tapausta - ja hyvät naiset ja herrat, kuvitelkaapa vain, että tämä tarkistus tehtäisiin kulttuurin tukien ehdoista tai taloudellisista tuista, mitä ei ole ikinä tapahtunut! Puolustaudun vihreiden ryhmän puolesta eritoten tätä kunnianloukkausyritystä vastaan!

Sandbæk
Arvoisa puhemies, olin valmistautunut puhumaan sen ainoan minuutin aikana, joka minulla on käytettävissäni, rangaistuksia koskevista ehdoista, joita ympäristöjärjestöt kovasti vastustavat. Nyt rouva Flemming kertoo, että on kysymys vain vähintään kolmen vuoden tuomioista, mutta kuka voi ensinnäkin taata sen, että kaikki maat tulkitsevat asian samalla tavalla? Ja toiseksi, onko ylipäätään kohtuullista uskoa, että ympäristöjärjestöt tekisivät sellaisia rikoksia? Heillähän on ollut mielessään mm. se, että vuonna 1995 tuomittiin suomalaiset ympäristöaktivistit oikeudessa iskusta kalanviljelylaitokseen, jolla esiintyi lohiin pesiytyvää G. salaris -loista. Heidät tuomittiin, vaikka isku sai Suomen maatalousministerin sulkemaan kalanviljelylaitoksen. Tällä viikolla päätetään päivä, jolloin Bellonassa toimivan Alexander Nikitinin oikeusjuttua aletaan käsitellä. Nikitiniä syytetään nyt vakoilusta, koska hän kirjoitti raportin Murmanskin ydinsaasteista. Olemme tietenkin nyt EU: ssa, mutta onko tosiaan niin vaikeaa kuvitella, että myös täällä on arkoja alueita, joista ympäristöjärjestöjen on pysyttäydyttävä erossa, koska ne ehkä raahataan oikeuteen ja tuomitaan? Olen sitä mieltä, että meidän täytyy äänestää tarkistusta 6 vastaan, ja ellei parlamentti ota itselleen tätä vastuuta, toivon, että komissio hylkää sen.

Le Gallou
Arvoisa puhemies, ryhmälläni on hyvin varauksellinen kanta budjettikohtaan B4-306, josta rahoitetaan kolmenlaista toimintaa: tiedostamisen lisääminen, valtiosta riippumattomien järjestöjen tukeminen ja julkaisutoiminta. Näillä määrärahoilla tuetaan selkeästi propagandaa. Valtiosta riippumattomien järjestöjen tukeminen tässä muodossa on arveluttavaa. Tuki ensinnäkin rasittaa yhteisön talousarviota, jossa olisi lisämenojen sijasta järkevämpää pyrkiä säästöihin, ja toiseksi, on aina uskaliasta myöntää julkista rahoitusta yksityisille elimille. Esittelijä on kyllä tietoinen tästä ja ehdottaa 3a artiklaa, joka mahdollistaisi tukea saavien yhdistysten kirjanpidon valvonnan. Osa tukea saavista yhdistyksistä on itse asiassa poliittisia yhdistyksiä, joiden olisi rahoitettava toimintansa jäseniltään perimillä maksuilla eikä veronmaksajien rahoilla.
Tällaisia järjestöjä ovat esimerkiksi Maan ystävät, joka on sijoittautunut useisiin Euroopan maihin ja joka sai vuonna 1996 601 668 ecua, ja Greenpeace, joka Ranskassa on tänä kesänä ryhtynyt todelliseen tietojen vääristelyyn ja kansankiihotukseen Nord-Cotentinin alueella, jonne on sijoitettu la Haguen ydinjätteen jälleenkäsittelylaitos. Alueella on harjoitettu todella pöyristyttävää tietojen vääristelyä, kansankiihotusta ja manipulointia. On selvää, että tällaista toimintaa ei tietenkään pidä rahoittaa julkisilla varoilla.
Tästä syystä toivomme, että erilaisille valtiosta riippumattomille järjestöille ja yhdistyksille myönnettäviä tukia valvottaisiin mahdollisimman paljon.

Hulthén
Herra puhemies! Haluan aloittaa kiittämällä Flemmingiä hänen työstään tässä mietinnössä. Pieni osa tähänastisesta keskustelusta on osoittanut, että meillä on aika erilaisia näkemyksiä siitä, mitä ympäristöjärjestö oikeastaan on. Tämä toimenpideohjelma ei-valtiollisten organisaatioiden edistämisestä koskee perustavia kysymyksiä yhteiskunnan osallisuudesta ja vaikutuksesta EU-politiikkaan. Yhteiskunnalliset ja poliittiset instituutiot, jotka irtaantuvat kansalaisyhteiskunnasta, ovat vaarassa menettää oikeutuksensa. Kansalaisten tietoisuus ja mahdollisuus osallistua keskusteluun ovat perustavan tärkeitä demokratialle. EU: n legitimiteettiä ei voi koskaan hoitaa millään keinotekoisella tiedotuskampanjalla, joka tähtää kansalaisten saamiseen vakuuttuneiksi jo tehdyistä päätöksistä. Sen sijaan on tämän toimenpideohjelman tavoin tärkeää tuki ja rohkaisu laajalle yhteistyölle eurooppalaisella tasolla. Siksi on hauskaa nähdä, että parlamentti tässä ensimmäisessä käsittelyssä on saanut kannatusta vaatimukselleen vahvistaa järjestöjen itsenäistä osaa ohjelmassa. Hyöty ei saa muodostua ympäristöjärjestöjen käyttämisestä EU: n politiikan edistämisessä vaan niiden kokemusten ja näkemyksien jakamiseen, joita järjestöillä on. Koska olen vakuuttunut toimenpideohjelman merkityksestä, yhdyn Flemmingin kritiikkiin sekä siitä, että neuvosto on päättänyt suositussummasta että summan suuruudesta; 2, 65 miljoonaa ecua vuodessa on aivan liian pieni summa selviytyä näistä tehtävistä.
Pääasiallinen kritiikkini koskee kuitenkin artiklaa 3.2, joka kertoo mitkä kriteerit ohjaavat valintaa kyseisessä toiminnassa. Pelkästään jonkinlaisen kustannustehokkuuden ilmoittaminen, kestävä kerroinvaikutus eurooppalaisella tasolla, lisä monikansalliseen strategiaan, merkitsee tiettyä ohjausta oman edun suuntaan komission taholta. Erikoisesti kriteeri " lisä monikansalliseen strategiaan" pitää poistaa kokonaan, jotta vältyttäisiin väärinkäsityksiltä siitä, että näin on tehty itsekkäistä syistä.
Ympäristövaliokunnassa olemme yhdessä muotoilleet joukon lisäkriteereitä, jotka voimakkaasti korostavat toimenpideohjelman näkemystä vahvistaa kansalaisten vaikutusmahdollisuuksia keskittymällä selvemmin koulutuksen yhtenäistämiseen. Minusta on kummallista, etteivät nämä kriteerit ole saaneet kannatusta tämän ensimmäisen käsittely aikana.
Voimakkaimmin koen kuitenkin sen asian, joka liittyy EU: n ympäristöjärjestöjen yhteistyöhön muiden maiden kanssa ja varsinkin niiden maiden kanssa, jotka nyt ovat hakeneet jäsenyyttä ja aloittavat pian neuvottelunsa jäsenyydestään EU: ssa. Me tiedämme, että se on suuri haaste sekä unionille että ympäristöalalle.
PPE-ryhmän muutosehdotuksesta no. 6 haluan sanoa sen olevan itsestään selvää, että aiomme asettaa vaatimuksia niille järjestöille, jotka hakevat rahoitusta EU: sta. Niiden on kyettävä näyttämään, että niiden aiempi varainkäyttö on ollut asianmukaista; kirjanpito ja tilintarkastus ovat kaksi tärkeää osaa tässä asiassa. Sitävastoin en usko siihen, että asetettaisiin minkäänlaisia nuhteettomuuskriteereitä siitä, että ainoastaan rankaisemattomat järjestöt saavat hakea rahoitusta EU: n kassasta. Sitäpaitsi olen aika vakuuttunut siitä, että rikoslainsäädäntöä ei ole EU: ssa harmonisoitu. Mitä järjestö tai mahdollisesti ryhmältä yksilöitä suorittaa, on varsin mutkikas asia. Siksi mielestäni muutosehdotuksen n: o 6 sanamuoto on täysin tarpeeton.
Lopuksi haluan jälleen korostaa, että yhteiskuntamme todella tarvitsee kriittisiä, aktiivisia ja itsenäisiä vapaaehtoisjärjestöjä. Tarvitsemme voimaa, joka pitää meidät käynnissä ja ajaa meitä eteenpäin. Siten annan tukeni ympäristövaliokunnan sanamuodoille ja muutosehdotuksen n: o 6 hylkäämiselle.

Sjöstedt
Herra puhemies! Meidän ryhmämme toivottaa Flemmingin mietinnön tervetulleeksi. Ne ympäristöalalla toimivat järjestöt näyttelevät merkittävää osaa ympäristöpolitiikan ja ympäristöongelmien tietoisuuden kehityksessä. Siksi on aivan oikein antaa niille vahvempi asema, mikä sisältyy tähän ehdotukseen.
Me tulemme äänestämään niiden muutosesitysten puolesta, jotka valiokunta on tehnyt eli ettei sitouduta näihin aika ahtaisiin taloudellisiin puitteisiin, että voidaan antaa korkeampi rahoitustaso EU: n taholta ja että on oltava tarkka valvonta varojen oikeasta käytöstä. Me tulemme itsestään selvästi myös äänestämään muutosesityksen n: o 2 puolesta, jossa tuen kriteerit on selvennetty. Aivan kuin monet muutkin täällä olen sitä mieltä, että on erityisen myönteistä korostaa kansainvälistä yhteistyötä Itä- ja Keski-Euroopan suuntaan.
Emme tule kuitenkaan äänestämään PPE: n muutosesityksen n: o 6 puolesta. Tätä aion yrittää selittää hiukan perusteellisemmin. Mielestämme se antaa liian ahtaat rajat tämän tuen käytölle. Tämä muutosesitys n: o 6 sisältää useita kohtia. Ensimmäinen, kohta a, sisältää sen, ettei tukea annettaisi yleisölle suunnattuun informaatioon. Mielestämme se on aivan liian ahdas raja asetettavaksi tämän tyyppiselle tuelle. Tämä on itse asiassa hyvin tärkeä osa ympäristöjärjestön toimintaa eli toimia mielipiteenmuokkaajana yleisön suuntaan.
Toinen asia koskee saman muutosesityksen kohtaa d, jonka mukaan tuomioistuimessa tuomittu järjestö ei voisi saada tukea. On itsestään selvää, ettei voida antaa tukea järjestöille, jotka käyttävät väkivaltaa tai joita voidaan pitää rikollisina. Tiedämme kuitenkin, että monet ympäristöjärjestöt käyttävät kansalaistottelemattomuutta ja ulkoparlamentaarisia toimia eri tavoin. Kysymys on hyvin vakavista järjestöistä, jotka tekevät merkittävää ympäristötyötä. Näiden järjestöjen automaattinen sulkeminen pois tällaisella sanamuodolla on mielestäni täysin virheellistä.
Lopuksi haluan sanoa jotakin ranskalaisen kollegamme lausunnosta, joka koskee Greenpeacea. Mielestäni täytyy ajatella Ranskan ja Greenpeacen historiaa hiukan pitemmälle taaksepäin. Ei ole montakaan vuotta siitä, kun Ranskan turvallisuuspalvelu upotti yhden Greenpeacen aluksen eräässä Uuden-Seelannin satamassa. Tämä on myöskin muistettava!

Amadeo
Arvoisa puhemies, vaikuttaa siltä, että tähän mietintöön voi täysin yhtyä. Ympäristöalalla toimivien hallituksesta riippumattomien järjestöjen hallinnollisen toiminnan osallistuminen rahoitukseen on tämän mietinnön kohteena, joka pyrkii institutionalisoimaan ympäristöntutkimuksen viidennessä puiteohjelmassa vahvistetun yhteistyön. Erityisesti ympäristönsuojelun alalla toimiville hallituksesta riippumattomille järjestöille annettavaa tukea olisi vahvistettava. Pidämme aiheellisena muun muassa sitä, että ensisijaisina pidettäisiin rajat ylittäviä hankkeita Keski- ja Itä-Euroopan järjestöjen kanssa ja ammatillista koulutusta sekä ennen kaikkea sitä, että Euroopan unionin rahoituksellisen hankkeisiin osallistumisen kiinteää ylärajaa nostettaisiin 60 prosenttiin.
Mikään edellä sanotusta ei täsmää neuvoston halun kanssa pysyttää nelivuotissuunnitelman budjetti 10, 6 miljoonassa ecussa, jota pidetään ehdottomasti riittämättömänä.

Kronberger
Kansalaisjärjestöillä on juuri ympäristö- ja sosiaalialalla tärkeä julkinen tehtävä. Osasta on laatunsa vuoksi tullut eräänlaisia poliittisia omatuntoja, mainitsisin tässä erityisesti Greenpeacen ja WWF: n, ja niillä on siten myös julkinen tehtävä.
Vastaavasti on oikein tukea niitä materiaalisesti julkisista varoista. Aivan selvä on, että rikolliset ja terroristiset järjestöt eivät ole tuettavia järjestöjä. Minusta on kuitenkin arveluttavaa eräs asia, jota te, herra Rübig, kannatatte. Yrityksenne mainita ympäristöjärjestöt samaan hengenvetoon ja toimia siten tietyllä tapaa hienotunteisesti, on jättänyt minulle hyvin huonon sivumaun. Tämä vaara on olemassa, minkä ehkä olette huomannutkin, miltä puolesta kannatus tulee, että tätä on käsiteltävä erityisen varovaisesti. Tästä syystä ehdottaisin, että tarkistuksen tekijä, jota arvostan kovin, vetäisi pois tämän tarkistuksen 6 juuri oman henkilökohtaisen vastustuksensa vuoksi.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa samalla tavalla kuin muutkin eli kiittämällä etenkin esittelijää, rouva Flemmingiä, mutta myös aiempaa puhujaa, herra Rübigiä. Asian eteen on tehty paljon hyvää työtä. Useimmat puhujat ovat puhuneet kansalaisjärjestöjen tärkeästä roolista. Jaan tämän käsityksen kokonaan. Kansalaisjärjestöt ovat tärkeitä kansalaisten toiveiden ja epäilysten kanavoijia, ja ne muodostavat myös keskeisen kimmokkeen komission työlle. Jaan myös sen käsityksen, jonka rouva Dybkjær ja monet muut puhujat ilmaisivat, nimittäin että kansalaisjärjestöjen merkitys on erittäin suuri uusien demokratioiden kehityksen kannalta Keski- ja Itä-Euroopassa, ja siihen aion palata tarkistusten yhteydessä.
Kuten tiedätte, tämän ehdotuksen tavoitteena on saada aikaan erityinen oikeudellinen perusta sitä käytäntöä varten, joka on toiminut tyydyttävästi usean vuoden ajan. Siksi ehdotus on myös konkreettinen ilmaisu sille, kuinka paljon komissio antaa arvoa näiden kansalaisjärjestöjen työlle ympäristön tilan parantamiseksi. Siksi tekstin täytyy tietysti olla niin selkeä kuin mahdollista, ja juuri siinä hengessä olemme käyneet tarkistukset läpi.
Voimme hyväksyä kokonaan, osittain tai periaatteellisella tasolla viisi kuudesta tarkistuksesta. Tarkistukset 1 ja 3 voidaan hyväksyä kokonaan. Ne ovat yhtäpitäviä sen kanssa, että komissio torjui neuvoston toiveen rahoitusta koskevan suositusperustan mukaanottamisesta tekstiin. Myös tarkistus 4, jonka mukaan komissio voi rahoittaa enintään 60 prosenttia kansalaisjärjestön budjetista, voidaan hyväksyä kokonaan.
Osa tukikriteereitä koskevasta tarkistuksesta 2 voidaan hyväksyä periaatteessa, ja se koskee todellisuudessa sitä, mistä ainakin rouva Dybkjær puhui, nimittäin muotoilun muuttamista, siten että puhummekin "rajat ylittävästä yhteistyöstä" . Taloudellista valvontaa koskeva tarkistus 5 on periaatteessa hyväksyttävä, mutta myös sen osalta olisi tarpeellista muuttaa muotoilua mahdollisimman suuren selkeyden aikaansaamiseksi. Tarkistusta 6 komissio ei voi hyväksyä, niin kuin eivät muuten monet täällä tänään puhuneet jäsenetkään, koska olisi epätarkoituksenmukaista ottaa sellaisia poissulkemiskriteereitä päätösluonnokseen.
Nämä huomautukset esitettyäni haluaisin vielä kerran kiittää parlamenttia perusteellisesta käsittelystä ja siten myös siitä kiinnostuksesta, jota on osoitettu kansalaisjärjestöjen aktiiviseen panokseen poliittisessa työssä.

Puhemies
Kiitos, arvoisa rouva Bjerregaard.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

CO2-päästöt ja muut kasvihuonepäästöt
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Fitzsimonsin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0253/97) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi yhteisön CO2 -päästöjen ja muiden kasvihuonekaasupäästöjen valvontajärjestelmästä tehdyn päätöksen 93/389/ETY muuttamisesta (KOM(96)0369 - C4-0540/96-96/0192(SYN)).

d'Aboville
Arvoisa puhemies, Fitzsimons on sairas. Hänellä onnettomalla on keuhkokuume. Hän pyysi minua toimimaan sijaisenaan sekä esittämään teille pahoittelunsa. Yritän siis esitellä teille hänen mietintönsä. Tiedän, että tämä asiakirja on hänelle hyvin tärkeä.
Tiedämme, että kollegamme ympäristöasioita käsittelevässä valiokunnassa tuntevat hyvin, jopa erittäin hyvin, ilmastonmuutoksen ja kasvihuoneilmiön voimistumisen ongelmat. Siksi tyydyn vain toteamaan, että vallitsee laaja yksimielisyys siitä, että kansalaisille on tiedotettava, sillä kansalaiset ovat hyvin huolissaan ilmakehän lämpenemisen vaikutuksista ja kasvihuoneilmiötä voimistavien kaasujen pitoisuuksista ja kumulatiivisuudesta. Lisäksi on hyvin selvää, että ihmisen toiminta edistää tätä ilmiötä. Ilmaston kehitystä käsittelevä hallitusten välinen ryhmä, jonka keskusteluihin osallistui yli 2000 huomattavaa tiedemiestä, ilmaisi joulukuussa 1995 huolestuneisuutensa kasvihuonekaasupäästöistä. Jos päästötaso pysyy nykyisellään, maan pintalämpötila saattaa kyseisten tiedemiesten mukaan nousta vuoteen 2000 mennessä kahdella asteella vuoden 1990 tasosta.
Seuraukset saattaisivat olla kohtalokkaita, kuten arvannette: merenpinnan nousu, aavikoituminen jne. YK: n kasvihuonekaasujen päästöjä tutkivan ryhmän mukaan yli yhden celsiusasteen lämpötilan nousulla voisi olla peruuttamattomia vaikutuksia ekosysteemiin, puhumattakaan sillä talouteen olevista välittömistä vaikutuksista ja niistä sosiaalisista vaikutuksista, joita sillä voisi olla yksilöille.
Euroopan parlamentti on aina toiminut aktiivisesti tällä alalla laatien lukuisia mietintöjä ja lukuisia päätöslauselmia sekä kehottaen jäsenvaltioita toteuttamaan velvoittavia toimenpiteitä ja hyväksymään tarkkoja aikatauluja. Tämä tahto konkretisoitui Rion huippukokouksessa vuonna 1992. Yli 150 maata allekirjoitti YK: n ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen, jonka mukaisesti sovittiin yksimielisesti tavoitteesta vakiinnuttaa CO2 -päästöt vuoden 1990 tasolle vuoteen 2000 mennessä. Sittemmin käytyjen keskustelujen ja tapaamisten pitäisi johtaa Kiotossa joulukuussa 1997 järjestettävään huippukokoukseen, jos, kuten toivomme, päästään sopimukseen ilmastonmuutosta koskevan sopimuksen vahvistamisesta ja pystytään toteuttamaan aiempaa velvoittavampia toimenpiteitä, joiden tavoitteena on kaikkien kasvihuonekaasupäästöjen selkeä vähentäminen.
Joidenkin jäsenvaltioiden välisistä näkemyseroista huolimatta ympäristöasioita käsittelevä neuvosto pääsi maaliskuussa 1997 puheenjohtajamaa Hollannin johdolla sopimukseen Euroopan unionin ehdotuksesta Kioton huippukokousta varten. Tavoitteena on vähentää kasvihuonekaasuja 15 prosenttia vuoden 1990 tasosta vuoteen 2000 mennessä. Lisäksi on otettava kaasut huomioon " korina" ja valvottava tätä " koria" ottaen huomioon se vaara, jonka se saattaa aiheuttaa maailmanlaajuisen lämpenemisen tasolla.
Käsiteltävänä olevan komission ehdotuksen tarkoituksena on muuttaa vuonna 1993 tehtyä neuvoston päätöstä, joka koskee antropogeenisten päästöjen valvontajärjestelmää; näillä antropogeenisilla päästöillä tarkoitetaan ihmisen toiminnasta aiheutuvia päästöjä, jotka sisältävät CO2 : ta ja muita kasvihuonekaasuja. Uuden päätöksen tavoitteena on ajantasaistaa aiempia päätöksiä siten, että valvonta ulotetaan vuotta 2000 pidemmälle, jotta voidaan ottaa huomioon yhteisön päästöt, rajoitukset ja vähennykset vuoden 2000 jälkeen, sekä siten, että valvonta ulotetaan aiempaa useampiin kasvihuonekaasuihin, jolloin CO2 ei enää olisi ainoa valvottava kaasu. Ehdotus koskee myös metaania, hiilimonoksidia, typen oksideja, haihtuvia orgaanisia yhdisteitä, muiden kasvihuonekaasujen, kuten fluorihiilivetyjen sekä aerosoleissa ja jääkaapeissa käytettävien kaasujen päästöjä sekä muita päästöjä, jotka on jo kielletty Montrealin pöytäkirjalla.
Esittelijämme Fitzsimons esittää useita vaatimuksia. Hän haluaa, että komissio hyväksyisi neuvoston ehdottamat vuodet 2005 ja 2010 ajankohdiksi 15 prosentin vähentämisen osalta. Hän kannattaa sitä, että CO2 : n lisäksi valvotaan muitakin kasvihuonekaasuja. Joidenkin kaasujen, kuten maataloudessa syntyvän metaanin ja teollisuudessa syntyvän typpioksiduulin, virhemarginaalit ovat merkittäviä ja siksi tarvitaan vielä paljon tutkimusta. Kaasujen valvonta erikseen on varmempaa ja siten luotettavampaa kuin niiden valvonta yhdessä, " korina" . Hän arvioi myös, että hiilinielujen eli metsien vaikutuksen valvonta ei ole perusteltua. Tämän tyyppinen valvonta ei ole kovin luotettavaa.
Olen päässyt loppuun, arvoisa puhemies. Toinen ongelma on tietojen yhdistäminen. Joillakin jäsenvaltioilla ei vielä ole virallisia tavoitteita ja jotkut jäsenvaltiot eivät pysty toimittamaan perustietoja. Siksi esittelijä laati tarkistuksen, jossa komissiota vaaditaan turvaamaan tietojen kirjaaminen.
Lopuksi, olemme täysin valmiita hyväksymään Schleicherin tarkistuksen, jossa jäsenvaltioita vaaditaan käyttämään ilmaston kehitystä käsittelevän hallitusten välisen ryhmän menetelmiä. Pyytäisin rouva Schleicheriä kuitenkin hyväksymään suullisen lisäyksen, jossa tarkennetaan, että menetelmien on oltava YK: n yleissopimuksen mukaisesti hyväksyttyjen uusimpien standardien mukaisia.

Pollack
Arvoisa puhemies, kesän loppupuolella, kun aurinko paistaa ihanasti ulkona, monet ihmiset luultavasti ajattelevat, että ilmaston maailmanlaajuinen lämpeneminen on oikeastaan aika mukavaa. Mutta me tiedämme, että se johtaa epävakaisiin ja vaarallisiin sääoloihin, joilla tulee olemaan hyvin vakavia seurauksia ympäri maailmaa.
En aio luennoida ilmastonmuutoksesta tänään, sillä olemme parlamentissa käsitelleet tätä aihetta monesti. Tiedämme, että tämän kasvihuonekaasujen valvontaa koskevan lainsäädännön tarkoitus on kaksinainen.
Ensinnäkin sen tarkoitus on luoda puitekehys, jolla voimme mitata näitä päästöjä Riossa asetettuihin vähentämistavoitteisiin nähden. Toiseksi sen tarkoitus on varoittaa paikallisella tasolla kansalaisia tilanteista ja paikoista, joissa ilman saasteet aiheuttavat terveydellistä vaaraa.
Vuonna 1993 alkuperäisen valvontavälineen tilalle perustettu järjestelmä on totta puhuen vähän parempi kuin jäsenvaltioiden olemassa olevan käytännön tunnustaminen ja niistä sopiminen Euroopan tasolla. Vaikka parlamentti pyysi, että kansallisia toimenpiteitä ja luetteloiden laatimista yhdenmukaistetaan ja että avoimuutta lisätään, ministerineuvosto ei voinut suostua tähän. Päästöjä ei ole onnistuttu vakiinnuttamaan. Pelkään pahoin, että päästötasot osoittautuvat järkyttäviksi, kun ympäristökeskus lähiaikoina julkaisee seuraavan Dobriskertomuksen.
Olemme juuri saaneet tietää, että esimerkiksi Euroopan unionin typpioksidia koskevia suuntaviivoja rikottiin kaikkialla Lontoossa viime vuoden loppupuolella. Otamme sen tähden tyytyväisinä vastaan komission pyrkimyksen uudistaa ja parantaa vuoden 1983 päätöstä. Tarvitsemme tällä hetkellä paremman ja kattavamman kasvihuonekaasupäästöjen valvontajärjestelmän, mutta on myös tärkeää luoda järjestelmä, joka kattaa valvonnan vuoden 2000 jälkeen. On erityisen tärkeää, että kiinnitämme enemmän huomiota myös muihin kasvihuonekaasuihin kuin hiilidioksidiin, esimerkiksi metaaniin ja typpioksidiin.
Yritämme joulukuussa Kiotossa pidettävässä kokouksessa saada maailman valtiot sopimaan kasvihuonekaasukoriin kuuluvien kaasujen päästöjen 15 %: n vähennyksestä vuosina 1990-2010. Asiaa auttaisi, jos voimme olettaa, että edistymme itse päästöjen vähentämisessä. Tulokset osoittavat kuitenkin, että emme pysty itsekään saavuttamaan tavoitteitamme.
Komissio oli erittäin harvasanainen aikataulun osalta, mikä ehkä johtuu sen nykyisestä varovaisuudesta. Sen tähden ryhmäni kannattaa kasvihuonekaasujen kumulatiivisia päästöjä koskevan vuosittaisen kertomuksen laatimista ja suunniteltuja kumulatiivisia päästöjä vuoteen 2005, 2010 ja 2020 saakka. Uskomme, että tällä kumulatiivisella valvonnalla estämme sen, että valtiot sallivat liialliset päästöt tietyllä aikavälillä ja alentavat niitä juuri määräajan lopussa tavoitteiden saavuttamiseksi. Tästä ei ole suurtakaan apua maapallon lämpenemisen estämisessä.
Lisäksi uskomme, että on parempi, että arvioimme tavoitteiden saavuttamista käyttäen kaasukohtaista lähestymistapaa kuin kaasukoriin perustuvaa lähestymistapaa.
Tarkistusten pääkohtien osalta kannatamme kaikkia valiokunnan esittämiä tarkistuksia, mutta emme kannata Schleicherin tarkistusta 13, joka tuntuu olevan turhan rajoittava.

Schleicher
Arvoisa puhemies, rouva komissaari, hyvät naiset ja herrat, meidän aikamme suuri kauhunäytelmä on ilmastonmuutos eli lämpeneminen, kasvihuoneilmiö pahoine ympäristöseurauksineen, merenpinnan nousu tai aavikoituminen sekä päinvastaiset ilmiöt, kuten otsonikerroksen tuhoutuminen, jonka seuraamukset voivat tehdä kaikesta maanpäällisestä elämästä mahdotonta. Mallilaskelmat ovat perusta näille teorioille ja ne näyttävät todistavan epäilyksettä, että nämä ympäristöseuraamukset johtuvat ihmisen toiminnasta aiheutuneista päästöistä.
Mallilaskelmat ovat aina kuitenkin vain niin hyviä kuin ne oletukset, jotka ovat niiden taustalla. Minusta tässä on koira haudattuna. Me ihmiset tiedämme vielä yksinkertaisesti liian vähän. Miksi esimerkiksi tuhansia vuosia sitten syntyi jääkausia ja hävisivät sitten jälleen? Miksi syntyy, kuten juuri nyt El Niño tietyssä syklissä Etelä-Amerikan länsirannikolla ja vaikuttaa säätapahtumiin? Miten merivirrat ja valtameret ylipäätään vaikuttavat? Mikä vaikutus on pilvien muodostumisella? Onko sattumaa, että juuri nyt pitävyyden epävarmuus lisääntyy tavallisissa ilmastomalleissa, joita on laadittu valtavilla rahasummilla kaikkialla maailmassa?
Suurin ongelma on siinä, kuten monet vakavasti otettavat tiedemiehet valittavat, että monilta maan alueilta ei ole tai on liian vähän mittausarvoja, tai jos niitä on, niitä ei usein voida arvioida mittausasemien huonon kunnon vuoksi tai vertailtavuutta ei ole. Tämä hahmotelma havainnollistaa, kuinka tärkeä tämänpäiväinen mietintö kaavaillusta Euroopan unionin järjestelmästä CO2 -päästöjen ja muiden kasvihuonekaasupäästöjen tarkkailemiseksi ja kartoittamiseksi on.
Jo 80-luvun puolivälissä Euroopan unioni suunnitteli alueellisesti kattavaa mittausasemien rakentamista kaikkiin Euroopan unionin maihin. On tärkeää, että CFC: n vähentämisen ja sen käytön lopettamisen lisäksi myös kartoitetaan vähitellen myös kaikki vastaavanlaiset haitta-aineet. Tämä komission ehdotus on uusi askel tätä kohti ja ryhmämme tukee sitä ehdoitta.
Kuitenkin meillä, kuten esittelijälläkin, on muutamia parannusehdotuksia. Ensinnäkin tulevaisuuden arvioluvut on laadittava yhtenäisten kriteerien perusteella, jos me jo vaadimme niitä; tällaisia kriteerejähän ei vielä ole. Minä epäilenkin kuitenkin vahvasti tällaisten puhtaiden arviolukujen hyötyä pitkällä tähtäimellä jo etukäteen ja sitä paitsi ne aiheuttaisivat vain huomattavaa byrokratiaa.
Toinen asia on, että Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden tähän liittyvät toimet on sidottu Rion sopimuksen johdosta UNEP: n, OECD: n ja IPCC: n eli valtioiden välisen ilmastonmuutosryhmän kansainväliseen työhön. Jotta tätä ehdotusta voidaan ylipäätään soveltaa käytännössä, on jäsenvaltioiden luokiteltava päästöt yhdenmukaisella menetelmällä, joka on vahvistettava tällä direktiivillä, ja nimenomaan sellaisella menetelmällä, jota IPCC tällä hetkellä kehittää. Siksi tämä tarkistus.
Tietääksemme vielä enemmän, meidän on suoritettava enemmän mittauksia. Mutta se maksaa. Meillä on kuitenkin tulevia sukupolvia kohtaa vastuu käyttää uusiutumattomia luonnonvaroja säästeliäästi ja lisäksi myös niukkoja rahavaroja. Rahan investoiminen mittausasemiin kaikkialla maailmassa on mielestäni vastuullisempaa kuin osaksi myös poliittisesti syntyneet mallilaskelmat. Minusta on valitettavaa, että Fitzsimons ei ole täällä nyt, sillä hän vastasi molemmista muista mietinnöistä ja on vaikuttanut keskeisesti parannusehdotuksiin, joita me voimme täysin tukea, paitsi yhtä tarkistusta eli tarkistusta 5.
Halusin kuitenkin ehdottaa lisäystä tarkistukseeni, koska sain siihen syyn nimenomaan teiltä. Kun voin kuulla komissiolta, miten se suhtautuu tähän tarkistukseen, sitä voidaan tarvittaessa myös parantaa lisäyksellä. Sitä vastaan minulla ei olisi mitään. Olen siis kovin jännittynyt siitä, miten komissio siihen suhtautuu.

Eisma
Arvoisa puhemies, Hollannissa viime elokuu oli lämpimin kuukausi sen jälkeen kun 18. vuosisadalla aloitettiin lämpötilojen mittaus. Olemme voineet todeta 18. vuosisadalta lähtien, että seitsemän lämpimintä vuotta ovat olleet vuoden 1980 jälkeen, siis viimeisen 17 vuoden aikana. IPCC: n julkaisemat luvut osoittivat viime vuonna, että voidaan puhua kasvihuoneilmiöstä. Ja silti CO2 -päästöt vain lisääntyvät. Hollannissa päästöt ovat lisääntyneet vuodesta 1990 yli kahdeksalla prosentilla, vaikka tarkoitus oli, että ne laskisivat vuoteen 2010 kymmenellä prosentilla. Kuinka vaikeaa onkaan päästä siihen! Kuten kollega Fitzsimons, joka ei valitettavasti voi olla läsnä täällä, oikeutetusti huomautti, tarvitaan ehdottomasti erittäin hyvää kasvihuonekaasujen valvontaja raportointimenetelmää, sillä sen avulla voimme arvioida järkevästi noudatettavan politiikan tuloksia. Minunkin ryhmäni mielestä on oikein, että komissio menee esityksessään vuotta 2000 pidemmälle, sillä ympäristöneuvostossa on tehty sopimuksia, jotka koskevat tärkeää vuotta 2010. Tässä tarvitaan Euroopan unionin lainsäädännön muuttamista. Kasvihuonekaasujen päästöjen vähentäminen edellyttää pitkälle meneviä toimenpiteitä, joilla voi olla taloudelle suuri merkitys. Tällaisia vaikeita poliittisia päätöksiä pitää voida valvoa hyvin. Usein on kyse muutamista prosenteista. Ellei sitä varten ole pätevää mittausmenetelmää, keskustelua voidaan helposti manipuloida.
Puhumme tänään valvontajärjestelmistä ja teemme niin hetkenä, jona Euroopalla menee taloudellisesti hyvin, mutta taloudellinen kasvu merkitsee valitettavasti kasvihuonekaasujen päästöjen lisääntymistä.
Olkaamme järkeviä ja käyttäkäämme taloudellista menestystä ylimääräisen huomion kiinnittämiseen ympäristön saastumiseen.

Blokland
Arvoisa puhemies, päätös, josta me puhumme täällä ei ole mitään muuta kuin väline saavuttaa tietty päämäärä, ja se päämäärä on kasvihuoneilmiön estäminen. Ryhmäni mielestä on hälyttävää, että tämä päämäärä on saanut viime aikoina niin vähän huomiota maailmanlaajuisesti. Euroopan unionin on otettava edelläkävijän asema matkalla kohti Kiotoa. Ei vain muotoilemalla kunnianhimoisia tavoitteita vaan myös toteuttamalla niitä.
Siksi on mielestäni hyvä, että komissio on tehnyt tämän esityksen päätöksen muuttamisesta. Seuranta on hyvin tärkeää valvottaessa kasvihuonekaasujen päästöjä. On oltava saatavilla luotettavia ja vertailukelpoisia tietoja, sillä muuten seuranta on mahdotonta. Myös se seikka, ettei pidä mitata vain CO2 -päästöjä vaan kaikkia muitakin kasvihuonekaasuja, on täysin oikeutettu, etenkin koska ne muut kaasut aiheuttavat huomattavan osan kasvihuoneilmiöstä.
Viime aikoina on ollut havaittavissa pienehkö virtaus tiedeyhteisössä, joka pyrkii kieltämään IPCC: n johtopäätökset osoittamalla muita syitä lämpötilan nousulle. Vaihtelut auringosta tulevan säteilyn voimakkuudessa näyttävät olevan ensisijainen syy lämpötilojen vaihtelulle maassa. Mielestäni tämä on vaarallinen kehityssuunta.
Ensiksi, koska tällöin luovutaan ennaltaehkäisyn periaatteesta ja toiseksi, koska vallalla oleva teoria näyttää vakuuttavasti, että ihmiset aiheuttavat kasvihuoneilmiön.
Jo nyt EU: n tavoite vuodeksi 2000 uhkaa ylittyä viidellä prosentilla. Silloin epäily kasvihuonekaasujen vaikutuksesta on entistä huolestuttavampaa.
Tuen siis täysin komission esitystä ja ympäristövaliokunnan tarkistuksia.

Amadeo
Arvoisa puhemies, luonnossa kaikki liittyy tiiviisti toisiinsa; jokainen meistä osallistuu ympäristön tasapainon ylläpitämiseen, ja se puolestaan suo meille hyvinvointimme. Nykyinen hinnalla millä hyvänsä - kulutusyhteiskunta panee meidät maksamaan tästä hyvinvoinnista hillittömästi etenevällä edistyksellä yhä kestämättömämmän ympäristön epätasapainon kustannuksella. Kyse on kasvihuoneilmiötä aiheuttavista kaasupäästöistä, jotka aiheuttavat muun muassa maapallon ilmaston lämpenemistä, joka on erittäin vaarallinen ilmiö planeetan ekosysteemille.
Fitzsimonsin mietinnössä painotetaan päästöjen valvonnan merkitystä saavutetun edistyksen arvioimiseksi eurooppalaisin standardein. Olemme esittelijän kanssa samaa mieltä, kun hän ehdottaa yhteisön valvontamekanismin vahvistamisen ulottamista vuoden 2000 yli, ja otettaisiin näin huomioon myös muut teollisuudesta tulevat kasvihuoneilmiötä aiheuttavat kaasupäästöt.
Toivomme lopuksi, että perinteiset valvontamenetelmät olisivat avoimia ja keskenään vaihdettavissa.

Valverde López
Arvoisa puhemies, mielestäni komission ehdotus on riittävän merkittävä ja välittää sen viestin, joka meidän pitää saattaa kaikkien kansalaisten kuuluville, ei ainoastaan hallitusten vaan kaikkien toimijoiden ja kaikkien meidän, sillä olemme yhdessä vastuussa tästä ilmiöstä.
Komissio ilmoittaa, että tämän, vuoden 2000 vähentämissitoumuksen täyttäminen on epävarmaa, ja lisää, että maailmanlaajuisten yhtenäisten strategioiden välitön soveltaminen on välttämätöntä. Käsittääkseni tämä on sen poliittinen viesti ja se tuki, jonka parlamentti tässä tapauksessa voi komissiolle antaa. Olemme kuunnelleet jo suurinta osaa poliittisten ryhmien edustajista ja luulen, että tässä asiassa olemme yksimielisiä. Meidän pitää vaatia hallituksia todella täyttämään kansainväliset sitoumuksensa.
Osallistuin Rion kokoukseen tämän parlamentin edustajana. Kaikki valtioiden ja hallitusten päämiehet sopivat siellä, että ryhdytään kunnioitettaviin ja vastuullisiin toimenpiteisiin, mutta kokouksessa tehtyjä suunnitelmia ei kuitenkaan noudateta. Komission tiedonannossa merkittävintä on tämä vetoomus vastuun kantamiseksi, toimenpiteiden ja kansallisten suunnitelmien käynnistämisen jälkeen tietenkin.
Luulen, että asiaa ei ole ymmärretty ja että useat hallitukset eivät ole hyväksyneet totuutta ja lisäksi ei noudateta periaatetta "se maksaa, joka saastuttaa " ainakaan sen varsinaisessa merkityksessä. Periaatetta on tulkittu siten, että sillä, joka maksaa, on oikeus saastuttaa. Tämä ei kuitenkaan ollut periaatteen alkuperäinen merkitys vaan se, että sen joka tuottaa jotakin ja siten myös sen, joka kuluttaa, pitää maksaa tuotteen kaikki kulut. Näin ollen pitää tehdä koko yhteiskunnalle tiettäväksi, että tässä käsiteltävänä olevan asian suhteen hengittäminen tulee kalliiksi, ja näin pitääkin olla, ja että valmistajien pitää ryhtyä kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin, jotta saastuminen olisi mahdollisimman vähäistä, ja sen vuoksi voimassa on yhä vaatimus - vaikka nyt ei ole aiheellista muistuttaa siitä - parhaimman käytettävissä olevan tekniikan käytöstä.
Mielestäni esittelijän tähän tiedonantoon esittämät tarkistukset ovat osuvia, ne voivat johtaa toivottuun tulokseen, ja luulen, että meillä on riittävät tieteelliset syyt sekä tarpeeksi odotuksia yhteiskunnan taholta, jotta voimme vaatia hallituksia niitä noudattamaan.
Mielestäni tämä on olennainen periaate, emmekä me mielestäni voi tukea sellaista talouspolitiikkaa, joka hyvin lyhyen aikavälin taloudellisten etujen nojalla vaarantaa kansalaisten terveyden ja hyvinvoinnin, jopa koko luonnon. Toistan: tuemme täysin tätä tiedonantoa, kuten juuri huomasitte.

Le Gallou
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää joitakin kasvihuoneilmiötä koskevia huomautuksia. On totta, että lämpenemistä tapahtuu, mutta kuten rouva Schleicher puheessaan totesi, mikään ei todista lämpenemisen aiheutuvan ihmisen toiminnasta aiheutuvista kasvihuonekaasupäästöistä. Haluaisin vain esittää muutaman tervejärkisen huomautuksen. Alppien jäätikköjen on todettu vetäytyneen vuodesta 1820 asti. Teollisella vallankumouksella ei vielä tuolloin voinut olla merkittäviä vaikutuksia asiaan. Samoin Alpeilla on nykyisin jään peittämiä solia, jotka olivat jäättömiä ja joita karjalaumat käyttivät 1100- ja 1200-luvulla. Tiedämme hyvin, että Erik Punainen Atlantin ylitettyään löysi maan, jota kutsui Grönlanniksi, yksinkertaisesti siksi, että siellä oli lämmintä ja vihreää. En kuitenkaan usko, että drake-laivat olisivat synnyttäneet kasvihuonekaasuja.
Asiaa on epäilemättä liioiteltu paljon, kun lämpenemisestä syytetään ihmisen toimintaa. On kuitenkin myös totta, että emme koskaan voi olla liian varovaisia ja että kasvihuonekaasujen päästöjä on epäilemättä tietenkin yritettävä rajoittaa. Kasvihuonekaasuista 65 prosenttia on hiilidioksidia, CO2 , ja onkin mielenkiintoista tarkastella, kuinka monta tonnia hiilidioksidia asukasta kohden Euroopan maat laskivat ilmakehään vuonna 1995: Saksa 2, 9 tonnia, Itävalta 1, 9 tonnia, Belgia 3, 2 tonnia, Tanska 3, 2 tonnia, Espanja 1, 8 tonnia, Suomi 3, 6 tonnia, Irlanti 2, 7 tonnia, Italia 2 tonnia, Kreikka 2 tonnia, Luxemburg 6 tonnia, Iso-Britannia 2, 5 tonnia, Ranska 1, 7 tonnia. Miksi Ranskan hiilidioksidipäästöt ovat vähäisempiä kuin muiden maiden? Onko Ranskassa vähemmän kaupunkeja kuin muissa maissa? Ei. Onko Ranskassa vähemmän autoja? Ei. Lämmitetäänkö siellä vähemmän? Ei. Käytetäänkö valaistusta vähemmän? Ei. Se, että Ranskassa syntyy vähemmän kasvihuonekaasuja kuin muualla, johtuu todellisuudessa yksinkertaisesti siitä, että siellä on enemmän ydinvoimaloita kuin muualla. Luonnonsuojelijoiden iskulauseena on kauan ollut yhteisön eri kielillekin käännetty " Ei ydinvoimalle!" . Kuitenkin kun tarkastellaan kasvihuonekaasujen alalla aikaansaatuja tuloksia, tekisi mieli sanoa " Kyllä ydinvoimalle!" .

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, koetan keskittyä niihin tarkistuksiin, joita täällä on esitetty, mutta haluaisin ensin kiittää ympäristövaliokuntaa ja myös esittelijää, herra Jim Fitzsimonsia, vaikka hän ei voikaan olla paikalla täällä tänään. Haluaisinkin pyytää herra d'Abovilleä viemään hänelle pikaisen paranemisen toivotukseni, ja haluan kiittää herra d'Abovilleä siitä, että hän on ottanut esittelijän tehtävän hoidettavakseen täällä tänään.
Melkein kaikki tarkistukset merkitsevät parannusta ehdotuksen laatuun ja selkeyteen. Kuten tiedetään, ehdotuksen tavoitteena on muuttaa neuvoston vuodelta 1993 peräisin olevaa päätöstä, jolla otettiin käyttöön mainittu valvontamekanismi. Siinä pyritään yleisesti ajantasaistamaan mekanismi erityisesti jatkamalla sitä vuotta 2000 pitemmälle ja laajentamalla sitä koskemaan kaikkia niitä kasvihuonekaasuja, joita Montrealin pöytäkirja ei kata. Siitä joillakin puhujilla oli joitakin yksittäisiä kysymyksiä.
Komissio voi hyväksyä kaikki tarkistukset lukuun ottamatta tarkistusta 5. Tarkistukset 7 ja 13 voidaan hyväksyä periaatteessa, mutta niihin on tehtävä joitakin muutoksia. Hyväksytyt tarkistukset ovat - kuten olen jo sanonut - tervetulleita, osittain sen vuoksi, että ne tekevät varsinaisista määräyksistä selkeämmät, ja osittain niiden taustalla olevan ajatuksen vuoksi. Komissio ei kannata tarkistusta 5, koska jäsenvaltioille sälytetään siinä ylimääräinen taakka ilman että siitä koituu selkeää etua. Tarkistus 7 voidaan hyväksyä periaatteessa, koska jäsenvaltiot velvoitetaan toimittamaan kansalliset ohjelmat viimeistään kolmen kuukauden kuluttua siitä, kun neuvosto on hyväksynyt komission ehdotuksen, ja koska komissio suorittaa arvioinnin jälkikäteen viimeistään kuusi kuukautta myöhemmin, ja sitten olemme varmoja siitä, että voimme löytää järkevän ratkaisun niille jäsenvaltioille, jotka ovat laatineet suunnitelmia vähän sitä ennen. Tarkistuksen 13, jossa käsitellään tietoja koskevaa selontekoa, mainitsin voivan tulla hyväksytyksi periaatteessa. Emme ole tyytyväisiä nykyiseen muotoiluun. Saattaa olla, että niissä huomautuksissa, joita herra d'Aboville esitti, piilee mahdollisuuksia tehdä kyseessä olevaa alaa koskevasta tekstistä parempi.
Yhteenvetona haluan sanoa, että voimme odottaa tämän ehdotuksen auttavan takaamaan sen, että yhteisö ja jäsenvaltiot täyttävät nykyiset ja tulevat velvoitteensa suhteessa YK: n ilmastomuutoksia koskevaan puitesopimukseen ja niihin tavoitteisiin, joita toivomme näkevämme Kioton pöytäkirjassa. Nämä huomautukset esitettyäni haluaisin kiittää asian käsittelystä täällä tänään.

Puhemies
Kiitos, arvoisa rouva Bjerregaard. Yhdyn herra Fitzsimonsille lähetettyihin terveisiin.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Eurooppa ja Japani: seuraavat siirrot
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Moorhousen taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0259/97) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille: "Eurooppa ja Japani: Seuraavat siirrot" (KOM(95)0073 - C4-0147/95).

Moorhouse
Arvoisa puhemies, tämä on jo kolmas kerta, kun minulla on kunnia esittää taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan mietintö EU: n ja Japanin välisistä suhteista. Entisenä Japanin valtuuskunnan puheenjohtajana tiedätte tämän, arvoisa puhemies.
Tämän mietinnön soveltamisala on laajempi, ja siinä käsitellään kaupan ja taloudellisten suhteiden ohella myös entistä tärkeämpiä poliittisia näkökohtia, joita Euroopan unioni on mielestäni laiminlyönyt.
Noin kymmenen vuotta sitten, kun esittelin ehdotuksen päätöslauselmaesitykseksi taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnassa, poliittiset ryhmät eivät tienneet, mikä meidän lähestymistapamme Japaniin tulisi olla. Kyseinen päätöslauselma hyväksyttiinkin sitten melko pienellä enemmistöllä. Nyt me olemme kuitenkin onneksi yksimielisempiä, mikä epäilemättä kertoo jotain muuttuvista asenteista, mutta yhtä lailla se voi merkitä muutosta Japanin ja EU: n välisissä suhteissa.
Poliittisten näkökohtien osalta olemme kiitollisuudenvelassa Japanin vuoden 1991 hallitukselle, joka yhdessä ministerineuvoston kanssa sopi yhteisestä julistuksesta, jossa muun muassa korostettiin poliittisia ja turvallisuuteen liittyviä asioita ja tasapainotettiin maiden välisiä suhteita. Uskomme, että Japania pitäisi rohkaista osallistumaan kansainvälisiin asioihin. Tässä yhteydessä viittaan päätöslauselman 4 kohtaan, jossa me kannatamme Yhdistyneiden kansakuntien ja erityisesti turvallisuusneuvoston rakenteiden uudistamista, jolla on selvät seuraukset.
Tämänkaltainen mietintö ei välttämättä ole ajan tasalla, koska asiat muuttuvat nopeasti. Viittaan esimerkiksi EU: n ja Japanin kauppataseen ylijäämään, joka on puolittunut vuosina 1992-1996 ja joka on nyt 17 miljardia ecua - tämä on tietenkin suuri luku, mutta se on puolet aikaisemmasta. Euroopan näkökulmasta katsottuna ylijäämä kasvaa jälleen, sillä Japanin kotimainen kysyntä on vähentynyt ja vienti on Japanin talouden ainoa kannattava osaalue. Ehkäpä komissaari haluaa kommentoida tulevia näkymiä.
Suurimmassa osassa mietintöä käsitellään taas kerran markkinoille pääsyä ja suoria ulkomaisia investointeja. Edellinen ei ole mikään uusi aihe, mutta jonkinnäköistä edistystä voidaan kuitenkin havaita, vaikkakin pientä. Suurempi huolenaihe on, että EU: n suorat investoinnit Japaniin eivät ole lisääntyneet viimeisen kymmenen vuoden aikana ja palvelumarkkinoiden vapauttamisessa ei ole edistytty - vaikkakin tietyin poikkeuksin.
Panemme tyytyväisinä merkille komission hiljattaisen ilmoituksen, että investointien esteistä tehdään tutkimus. En haluaisi kyseenalaistaa tutkimusta, mutta komissiolla on runsaasti kokemusta kaupankäynnistä japanilaisten kanssa. Eikö komissaari voi kertoa meille, mitkä hänen omat huolenaiheensa ovat ja mitä hän aikoo tehdä niille? Missä määrin voimme parantaa tilannetta kahdenkeskisesti? Vai täytyykö meidän odottaa, kunnes saamme myönnytyksiä WTO: n tuskallisen hitaassa prosessissa?
Tästä voinkin siirtyä Euroopan ja Japanin välisiin suhteisiin WTO: ssa. Mielestäni voimme olla yksimielisiä siitä, että haluamme tehdä läheistä yhteistyötä Japanin kanssa, ja päätöslauselman kohdissa 20, 22 ja 23 käsitellään tätä aihetta.
Onko komissaari myös sitä mieltä, että esimerkiksi tariffeja ja kiintiöitä koskevat Kiinan ja Japanin väliset neuvottelut voivat vaarantaa tätä yhteistyötä ja heikentää EU: n ja Japanin pyrkimyksiä saada aikaan sopimus WTO: ssa? Kysyn tätä komissaarilta.
Johtopäätöksenä totean, että joulukuussa pidettävän Kioton konferenssin valmistelut osoittavat kaikille, kuinka tärkeää on syventää EU: n, Yhdysvaltojen ja Japanin välisiä poliittisia ja diplomaattisia kolmenkeskisiä suhteita kansainvälisten foorumien maailmanlaajuista johtajuutta varten.
Odotan innokkaana, mitä komissaari aikoo sanoa saadakseen meidät vakuuttuneiksi siitä, että Japanin kotimaisista taloudellisista ongelmista aiheutuneiden vanhojen kauppariitojen ei sallita vahingoittaa maailman kolmen suurimman kauppamahdin välistä poliittista ja diplomaattista ilmapiiriä.
Vielä yksi huomautus: on niin paljon muutakin sanottavaa, eikä aika riitä tähän kaikkeen. Haluaisin kuitenkin onnitella komissiota käynnissä olevasta johtajien koulutusohjelmasta, joka on tarkoitettu Japaniin matkustaville nuorille eurooppalaisille johtajille, joita on noin 600. Tämä ohjelma ansaitsee kaiken tuen, ja me taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnassa kannatamme sitä täysin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Moorhouse. Olette aivan oikeassa siinä, että kuuntelen tätä keskustelua erityisen kiinnostuneena.

de Melo
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet ja arvoisa komissaari, on kulunut muutama kymmentä vuotta, ja varsinkin viimeisen maailmansodan jälkeen, siitä, kun eurooppalaisten mielenkiinto Aasiaa kohtaan katosi, varsinkin Japania kohtaan, ja se on korvautunut kasvavalla mielenkiinnolla Yhdysvaltoja kohtaan. Niin kuin suuret voittajat Tyynenmeren alueella, Yhdysvallat osasi määritellä tämän alueen ulkopolitiikan ja se kiinnostui enemmän koko Aasian taloudesta ja varsinkin Japanin taloudesta. Sillä aikaa, Euroopan unionin ja Japanin viimeisinä poliittisten ja taloudellisten suhteiden vuosina kehitystä on tapahtunut hiukan. Euroopan laitosten ja niitä vastaavien japanilaisten laitoksien kokoukset ja tavalliset kahden keskeiset jäsenmaiden suhteet ovat edistäneet tätä kehitystä.
Komissio julkaisi tämän Euroopan ja Japanin välisen politiikan kehittämisen jatkon seuraavista askelista asiakirjan. Komission asiakirja ansaitsee kaiken tukemme niiden suhteiden vahvistamisessa sekä molemminpuolisten etujen vuoksi että ulkopoliittisten suhteiden vuoksi Japanin kanssa, koska Japani on huomattava kumppani kansainvälisesti ajatellen.
Ajattelemme, että Euroopan unionille on kannattavaa tukea aktiivisesti - toistan: aktiivisesti - ja keskitetysti rauhan ja turvallisuuspolitiikkaa Japanin kanssa niin kuin myös tulee kehittää monisuuntaista ja avointa talouspolitiikkaa.
Euroopan unionilla on tarve saada Japani turvallisuuspolitiikan tekijäksi alueella, jolla se sijaitsee maailman kartalla. Euroopan unioni tukee monisuuntaista ja vapaata kauppajärjestelmää ja se kehittää demokratian toteuttamista ja ihmisoikeuksien kunnioittamista Aasiassa.
Edellä esitetyn järkeilyn mukaisesti ajattelemme, että ensinnäkin Euroopan unionin täytyy tukea Japanin aikomuksia saadaksemme suuremman merkityksen poliittisella näyttämöllä maailmalla, varsinkin uudelleenjärjestelyissä. Toiseksi Japanin täytyy tukea enemmän Euroopan unionin politiikkaa Aasiassa. Kolmanneksi Japanin kanssa käytävässä poliittisessa keskustelussa täytyy käsitellä myös ihmisoikeusasioita, varsinkin muiden Aasian maiden ihmisoikeusasioita. Neljänneksi Japanin täytyisi ottaa osaa kansainvälisiin rauhanturvaamisoperaatioihin.
Sanoisin, lopettaakseni, arvoisa puhemies ja hyvät jäsenet, että kehittynyt Euroopan unionin ja Japanin välinen suhde on keskeinen tekijä maailman ulkopolitiikan näyttämöllä. Haluan viitata eritoten tasapainoon, joka kuuluu Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen ulkopolitiikkaan. Näistä syistä me tuemme esitettyä Moorhousen mietintöä ja tuemme, toivomme kovasti - tässä asiassa olemme komission käytettävissä - komission tiedonantoa.

Ford
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella sekä esittelijää että komissaaria siitä työstä, jonka he ovat tehneet Euroopan ja Japanin välisten suhteiden edistämiseksi.
Moorhouse on aivan oikeassa sanoessaan, että kun hänen mietintöjään käsiteltiin noin kymmenen vuotta sitten - jolloin olimme molemmat tässä parlamentissa - Euroopan ja Japanin väliset suhteet synnyttivät parlamentissa poliittisia ristiriitoja ja hänen aikaisemmat mietintönsä hyväksyttiin monesti hyvin pienellä enemmistöllä.
Panen tyytyväisenä merkille, että hänen uudessa mietinnössään on vain viisi tarkistusta ja nämä viisi tarkistusta tulevat tutkimusta käsittelevältä valiokunnalta. Syy, miksi ne tulevat tältä valiokunnalta on, että tutkimusta käsittelevän valiokunnan lausunnon siirtäminen taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnalle viivästyi. Lausuntoa ei voitu sisällyttää virallisesti mietintöön siinä vaiheessa, vaan meidän piti esittää se tarkistuksina, mutta ymmärtääkseni koko parlamentti kannattaa niitä. Meillä on nyt käsiteltävänä mietintö, jota tämä parlamentti tulee melkein yksimielisesti kannattamaan. Tämä johtuu osaksi siitä työstä, jota komissaari Sir Leon Brittan on tehnyt Japanin suhteissa. Hän tietää, miten paljon japanilaiset itse asiassa arvostavat hänen työtään ja parlamentin työtä.
Tutkimusta käsittelevä valiokunta uskoo, että meidän on vahvistettava Euroopan ja Japanin välisiä suhteita ja että meidän on perustettava tutkimus- ja kehityspolitiikkaan liittyvät suhteemme uudelle ja vahvemmalle perustalle. Tämän vuoksi ehdotamme, että meidän tulisi tukea voimakkaasti EU: n ja Japanin välillä jo tehtyjä alakohtaisia tieteellisiä ja teknologisia yhteistyösopimuksia, että tuemme EU: n panoksen lisäämistä japanilaisten ideoimassa Human Frontier -tiedeohjelmassa, jossa etsitään uusia bioteknologian käyttöalueita, että meidän tulisi ottaa tyytyväisinä vastaan EU: n ja Japanin välinen tiedemiesten vaihto-ohjelma ja että meidän tulisi tietenkin kannattaa yhteisymmärryspöytäkirjan laatimista EU: n ja teollisen tieteen ja teknologian laitoksen (AIST) välillä, jotta eurooppalaisilla tutkijoilla olisi mahdollisuus hyötyä Tsukuban tutkimuskeskuksista ja muista Japanin tutkimuskeskuksista. Toivomme, että nämä sisällytetään mietintöön.
Olen ollut Japanin valtuuskunnan jäsen 13 viime vuotta ja uskon - ja useimmat valtuuskunnan jäsenistä uskovat - että on yleisesti ottaen tärkeää harjoittaa yhteistyötä ja samalla kilpailla Japanin kanssa. Joillakin aloilla meidän tulisi tehdä yhteistyötä japanilaisten kanssa, toisilla aloilla meidän on kilpailtava heidän kanssaan. Mielestäni on erittäin tärkeää, että tunnistamme tämän kaksiosaisen lähestymistavan. Vanhat kauppakiistat ovat menneisyyttä. Nyt tariffiesteet ovat miltei hävinneet ja myös muita esteitä halutaan poistaa, eikä tämä johdu pelkästään siitä, mitä me sanomme, vaan myös Japanin uusista poliittisista suuntauksista, ja japanilaiset poliitikot pyrkivät purkamaan säännöstelyä ja joissakin tapauksissa jopa lisäämään yksityistämistä.
Meidän on tunnustettava, että jos epäonnistumme Japanin markkinoilla, tämä ei useinkaan johdu epärehellisestä kilpailusta - joskus se voi olla sitäkin, sillä Japani ei eroa tältä osin muista valtioista - vaan siitä, että japanilaiset pärjäävät paremmin kuin me, ja meidän on tunnustettava, että pärjätäksemme markkinoilla meidän on oltava kilpailukykyisempiä. Meidän on tehtävä yhteistyötä japanilaisten teollisuudenalojen kanssa. Minusta näyttää, että on useita osa-alueita, joilla Yhdysvallat johtaa selvästi ja Eurooppa ja Japani tulevat perässä. Meidän etujemme mukaista on tehdä yhteistyötä, jolla varmistamme, että Yhdysvalloilla ei ole monopolia.
Voimme tehdä yhteistyötä esimerkiksi keskisuuren ja suuren lentoliikenneteollisuuden alalla, mutta myös muilla teollisuudenaloilla.
Taloudellisesta näkökulmasta katsoen meidän etujemme mukaista on, että emme salli Yhdysvaltojen hallitsevan maailmantaloutta, ja kuten Moorhouse sanoi, on tärkeää, että teemme poliittista yhteistyötä monilla aloilla.
Japanilaiset antavat huomattavia taloudellisia avustuksia Bosnian ongelmien ratkaisemiseksi. He odottavat, että Euroopan unioni todella tekee jotain Korean energiakehitysjärjestön (KEDO) osalta. Olen ymmärtänyt, että ulkoasiain valiokunta vastustaa tätä jonkin verran. Ulkoasiain valiokunnan kollegani eivät näytä arvostavan tuon avustuksen strategista luonnetta.
Japanissa puhutaan uudesta suhteesta Eurooppaan. Jos emme reagoi, pelkään, että japanilaiset suuntaavat katseensa Tyynenmeren toiselle puolelle eivätkä Euroopan unioniin. Nämä uudet poliitikot kuuluvat molempaan poliittiseen ryhmittymään: sekä Shinshintoon että demokraattiseen puolueeseen. Meidän kannalta on erittäin tärkeää, että kun hyväksymme tämän mietinnön, varmistamme, että he kuulevat tämän viestin ja että Japanin valtuuskunta, jonka jäseniä Moorhouse ja minä olemme, välittää tämän viestin heille, kun tapaamme heidät lokakuussa Tokiossa.

Pompidou
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin kiittää esittelijää selityksistä, joita antoi meille perehdyttääkseen meitä Euroopan unionin ja Japanin väliseen yhteistyöhön, sekä onnitella komission jäsen Sir Brittania ja komissiota komission tekstin moitteettoman käytännönläheisestä lähestymistavasta.
Markkinoiden ja kaupan maailmanlaajuistuessa ja poliittista vuoropuhelua käytäessä Euroopan unionin ja Japanin välisillä suhteilla on vastedes keskeinen asema WTO: ssa, vuosittaisissa huippukokouksissa ja ministerikokouksissa sekä parlamenttien välisessä vuoropuhelussa, jota käydään suhteista Japaniin vastaavassa valtuuskunnassa, jonka puheenjohtajana minulla on kunnia toimia. Valtuuskunnan entisenä puheenjohtajana teillä, arvoisa puhemies, lienee jonkinlainen käsitys tästä asiasta. Poliittisten, taloudellisten ja teollisten siteiden lujittamisesta on tullut välttämätöntä nyt, kun kolmas vuosituhat kohta alkaa.
Euroopan ja Aasian välisessä uudessa kumppanuussuhteessa Japanin asema voi itse asiassa olla hallitseva poliittisella tasolla. Historiallisten ja kulttuuristen siteidemme vuoksi sillä on mielestäni jopa ratkaiseva asema, varsinkin kun Euroopan ja Japanin välinen sosiologinen samankaltaisuus on Berliinin muurin purkamisen jälkeen ollut yhä selvempää väestön vanhenemisen, hallinnollisten elinten vahvistamisen, työttömyyteen liittyvien uhkien ja ulkomaisille markkinoille sijoittumisen osalta.
Toteutettaessa yhteisiä tavoitteita, joilla pyritään säilyttämään vakaus Aasiassa, Japanista tulee Euroopan etuoikeutettu keskustelukumppani suhteissa Aasian maihin.
Taloudellisella tasolla tilanne on maailmanlaajuisesti myönteinen. Japanin vaihtotaseen ylijäämä on viime vuosina itse asiassa pienentynyt merkittävästi muihin maailman talouksiin verrattuna. Euroopan unionin Japaniin ja Japanin Eurooppaan tekemien investointien välistä epätasapainoa olisi kuitenkin nopeasti lievennettävä.
Investointeja koskevan monenvälisen sopimuksen tekemistä koskevan sovitteluratkaisun neuvotteleminen antaisi lisätakuita ulkomaisille sijoittajille, jotka haluavat sijoittautua Japanin markkinoille. Japanin maaliskuussa 1995 aloittama sääntelyn purkamisohjelma toimii tässä yhteydessä lähtökohtana maailmanlaajuiselle sopimukselle, johon voitaisiin sisällyttää myös tuotteiden vastavuoroista tunnustamista koskevat menettelytavat.
Olen pelkästään iloinen siitä, että Euroopan unionin ja Japanin välinen tieteellinen ja tekninen yhteistyö edistyy tasaisesti. Glyn Ford - joka muuten on laatinut aiheeseen liittyvän mietinnön - muistutti tästä äsken, ja samaa osoittaa myös korkean tason asiantuntijoiden ja kansainvälisen tiedeyhteisön arvovaltaisten jäsenten välinen kokous, joka pidetään kahden viikon kuluttua Tokiossa ja johon minulla on henkilökohtaisesti ilo osallistua.
Juuri näiltä osin kannatan esitettyjä tarkistuksia, joiden tarkoituksena on lujittaa Japanin ja Euroopan unionin välistä tieteellistä ja teknologista yhteistyötä. Euroopan unioni luo näin menettelytavat vuoropuhelulle, joka palvelee Japanin ja unionin yhteisiä ja vastavuoroisia etuja poliittisten ja taloudellisten suhteiden seuraavien vaiheiden valmistelussa.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, kollegat ja komission jäsen, haluan onnitella Moorhousea liberaalien ryhmän puolesta hänen erinomaisesta mietinnöstään. Arvoisa puhemies, Euroopan ja Japanin välinen epätasapainoinen kauppatase on huolestuttanut parlamenttia jo kauan. Äskettäinen ylijäämän pienentyminen ilahduttaa ryhmääni, mutta olemme silti sitä mieltä, että Japanin markkinoiden vapauttamisessa on tapahtunut liian vähän edistystä. Etenkin hallinnollisten esteiden suhteen ja molemminpuolisessa todistusten ja testien hyväksymisessä on vielä paljon tehtävää. Juuri nämä esteet aiheuttavat suuria kustannuksia yksittäiselle yrittäjälle ja vähentävät hänen kilpailukykyään. Japanin markkinoille ei ole helppo päästä ja ehkä viimeaikainen pääomapako Japanista on seurausta tästä.
Tieteellisten ja teknologisten yhteistyöhankkeiden määrä Euroopan unionin ja Japanin välillä on pieni. Ottaen huomioon, että Japani on maa, jolla on suurimmat tutkimus- ja kehitysmenot maailmassa, ilmaistuna prosentteina bruttokansantuotteesta, on valitettavaa, että tällä alueella on niin vähän yhteistyötä. Talouden muuttuessa yleismaailmallisemmaksi ja kilpailun lisääntyessä ei enää riitä, että teemme yhteistyötä vain eurooppalaisten kumppanien kanssa tutkimuksen ja kehityksen alueella. Viidennessä tutkimusta ja teknologiapolitiikkaa käsittelevässä puiteohjelmassa on kiinnitettävä enemmän huomiota kansainväliseen yhteistyöhön myös Euroopan ulkopuolisten maiden kanssa. Sen pitää tietenkin tapahtua vastavuoroisuuden pohjalta.
Unionin pitää tehdä joka tasolla työtä ottaakseen Japanin mukaan yhteisön toimintaan, sekä poliittisesti että taloudellisesti. Ryhmäni tukee tätä täysin.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, minusta on aivan loistava idea komissiolta pohtia sitä, miltä vuoropuhelun ja yhteistyön Euroopan unionin ja Japanin välillä pitäisi näyttää tulevaisuudessa. On sentään kyse kahdesta maailman kolmesta talousmahdista, jos ajattelee tätä kolmiokuvaelmaa. Näihin kahteen blokkiin kyllä kokoonnutaan ja niistä on kielteistäkin tietoa: niiden aikaansaannosta on suurin osa ympäristösynneistä! Näihin kahteen blokkiin on kertynyt suurin osa vallasta olla koko maailman edelläkävijä muunlaisen talouden hoidolle, talouden hoidolle, joka ei harjoita edelleen vastuutonta maailman lopullisten luonnonvarojen ekologista ryöstöä. Ei auta paljon, jos japanilaiset suojelevat Japanissa metsiään, mutta hakkaavat metsiä armottomasti Aasiassa ja Latinalaisessa Amerikassa tehdäkseen niistä kertakäyttösyömäpuikkoja!
Tämä voi olla täysin kulttuurinen näkökohta, mutta minulle se ei riitä. Tänään äänestettävänä olevassa päätöslauselmassa komission tiedonannosta ei kuitenkaan ollut tästä yhtään sanaa. Meidän pitäisi kuitenkin ottaa näin itsestäänselvä ajatus, että meillä on yhteinen intressi maailmanlaajuisessa ekologisessa vakaudessa, mukaan tekstiin.
Sen sijaan, että sovimme yhteisestä menettelystä tiellä kohti kestävää tulevaisuutta, minusta on varmistettava tekstissä vaatimus, että EU: n ja Japanin pitää tukea toisiaan turvatakseen kulloisenkin maailmanlaajuisen, taloudellisen vaikutuspiirin. Palatakseni vielä ympäristön alalle: meillä soi korvissa vielä Japanin kiivas kieltäytyminen tehdä ennen Kioton ilmastokonferenssia joitakin sitovia lupauksia päästöjen vähentämisen suhteen. Ihan kuin mitään ei olisi ollutkaan tiedonannossa lukee nyt, että WTO: n sisällä pitäisi toimia yhdessä ympäristön alalla.
Me tiedämme tarkkaan, mikä on ympäristöalalla mahdollista. Sen Singaporen konferenssi osoitti selvästi. Minulle olisi tässä asiassa erittäin tärkeää - arvostan paljon Moorhousea erinomaisena esittelijänä, voin hyväksyä paljon siitä, mitä hänen mietintönsä sisältää -, että Euroopan unioni miettii Japanin kanssa tämän tosiasiassa muodostuvan kolmikon valtablokkina sitä, kuinka sosiaalinen, ekologinen ja myös solidaarinen talous ja solidaarinen maailmankauppa on mahdollista. Sillä meitä ei auta lainkaan, ei Japania eikä meitä, jos me olemme ykkösiä ja Japani kolmantena, sillä jonkun on maksettava tämä vaje, ja meistä on kyse siitä, että kaikki maat otetaan mukaan, jotta päästään tästä puutteellisista, ekologisista ja sosiaalisesti haitallisista edellytyksistä.
Minusta on erittäin tärkeää lisätä tulevaisuudessa tähän kulttuurin- ja ajatustenvaihtoa eikä pohtia sitä, miten parhaiten ja eniten puretaan sääntöjä, sillä koska jokaisen maan on päätettävä itse, kuinka se aikoo muotoilla oman taloutensa. Voin sanoa teille erään asian: monet maailman säännösten vähentämisohjelmista on johtanut juuri päinvastaiseen. Rikkailla on siihen varaa ja köyhät eivät voi mennä sairaalaan eikä soittaa, eikä muutenkaan saada osuuttaan tämän maapallon yhteisestä hyvästä.

Sainjon
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin vuorostani onnitella esittelijä Moorhousea hänen mietinnöstään ja esittää joitakin pohdintoja.
Euroopan unionin ja Japanin välisen kauppavajeen pieneneminen, jota usein on pidetty voittona, on kuitenkin ainoastaan valuuttavaihtelujen aiheuttama kangastus. Jenin arvon nousu dollariin verrattuna on voimakkaasti haitannut Japanin vientiä ja johtanut kokonaisten Japanin teollisuuden osa-alueiden voimakkaaseen hajauttamiseen. Näin on asioiden todellinen laita! Nyt kun jeni on vaihtelevasti laskussa, Japanin vienti Euroopan unioniin on lisääntynyt tuntuvasti.
Kangastus on siis haihtunut, mutta esteet eivät ole kadonneet. Japanin tullimaksut eivät tietenkään enää rajoita markkinoille pääsyä, lukuun ottamatta joitakin tuotteita, kuten nahka, kengät ja jotkut maataloustuotteet. Sen sijaan se, että Japani ei ole hyväksynyt testausta ja hyväksyntää koskevia kansainvälisiä standardeja ja menettelyjä, on unionille suuri ongelma kaupankäynnissä tämän maan kanssa.
Japanin viranomaisten olisi tässä tärkeässä kysymyksessä suvaittava Eurooppaa ja Euroopan olisi suvaittava Yhdysvaltoja. Unionin on selkeästi torjuttava kaikki käsittelyerot.
Vaadimme Japanin viranomaisia nyt turvaamaan vapaan kaupan maan sisällä ilman pakollisia yhteyksiä " keiretsuiksi" kutsuttuihin monopolistisiin ryhmittymiin. Alalla on joko tehtävä todellisia ponnisteluja, tai meidän täytyy harkita uudelleen vuonna 1999 tapahtuvaa rajojemme täydellistä avaamista japanilaisille autoille.
Suorien investointien osalta luvut ovat vielä masentavampia. Eurostatin mukaan unioni itse asiassa vähensi investointejaan Japaniin keskimäärin 300 miljoonalla eculla vuodessa vuosina 1992-1995. Kauppavaihdon epätasapaino tulee sitä vastoin edelleen lisääntymään tulevina vuosina, jos mitään ei tehdä.
Kehitys on kuitenkin ollut myönteistä tieteen ja teknologian, televiestinnän, rahoituspalvelujen ja liikenteen aloilla, joilla unionin ja Japanin välinen yhteistyö on jo varsin pitkälle kehittynyttä.
Komission on nyt siis arvioitava unionin ja Japanin välisiä suhteita ottaen huomioon kaikki näkökohdat, rahaan liittyvät näkökohdat mukaan lukien, ja esitettävä alaa koskevia ennusteita parlamentille. On ehdotettava selkeitä ja täsmällisiä toimenpiteitä, jotta eurooppalaiset tuotteet voisivat vapautua keiretsuista ja jotta Japanin viranomaiset alkaisivat soveltamaan kansainvälisiä testaus- ja hyväksyntämenettelyjä.
Arvoisa rouva puhemies, kahdenvälisillä neuvotteluilla on ja tulee olemaan vielä pitkään oma merkityksensä kansainvälisen kaupan tasolla. Eilinen banaanialasta käyty keskustelu osoitti, että WTO ei vielä ole riittävän riippumaton voidakseen käsitellä tiettyjä Euroopan unionille ratkaisevan tärkeitä asioita. Älkäämme rajoittuko pelkkiin monenvälisiin neuvotteluihin, jotka hyödyttävät usein ainoastaan monikansallisia amerikkalaisia yrityksiä, vaan käykäämme Japanin kanssa todellista vuoropuhelua, joka koskee myös ihmisoikeuksia ja maassa vielä käytössä olevaa kuolemanrangaistusta. Tällä tavoin luodaan todellinen yhteisön ulkopolitiikka.

Souchet
Arvoisa rouva puhemies, havaitsimme tämän Euroopan ja Japanin tulevia taloudellisia suhteita koskevan mietinnön sisältävän joitakin hyödyllisiä päätelmiä ja suosituksia, mutta sen lisäksi myös merkittäviä puutteita.
Mietinnössä tuodaan perustellusti esille se, että komission on oltava tarkkaavaisempi niiden vaikutusten osalta, joita Yhdysvaltojen - joka muuten on monenvälisyyden puolestapuhuja - Japanin suhteen säännöllisesti harjoittamalla kahdenvälisellä toiminnalla on, jotta voitaisiin välttää palvelu- ja muiden yritystemme mahdollinen syrjintä Japanin markkinoilla toimivien vastaavien amerikkalaisten yritysten eduksi.
Tilanne on tällainen niinkin tärkeillä aloilla kuin puolijohteet, matkapuhelimet, autonosat. Jos komissio todella haluaa - kuten sen kuuluisi - puolustaa eurooppalaisten yritysten etuja, sen olisi noudatettava Moorhousen suosituksia. Moorhouse syystäkin suosittelee noudatettavan hyökkäävämpää politiikkaa, jos halutaan estää se, että yritystemme tilanne kiristyy ja Eurooppa tuomitaan WTO: ssa amerikkalaisten valitusten vuoksi, tai estää Yhdysvaltojen ja Japanin väliset alakohtaiset sopimukset, jotka on neuvoteltu meidän etujamme huomioon ottamatta.
Eikö tässä mietinnössä olisi pitänyt käsitellä ensisijaisesti tiettyjä Euroopan maiden kannalta strategisia aloja, kuten autoteollisuutta? En kuitenkaan huomannut, että niiden toimenpiteiden vaikutuksia, joita komissio amerikkalaisten protektionististen toimenpiteiden vuoksi toteuttaa japanilaisten autojen tuontikiintiöiden alalla, olisi kuitenkaan analysoitu millään tavalla. En myöskään löytänyt mitään suosituksia tulevaisuutta varten. Suojelevatko vahvistetut määrät ja valittu aikataulu tehokkaasti valmistajien ja niistä riippuvaisten lukuisten pk-yritysten etuja? Mitkä ovat kiintiöiden lopettamisen seuraukset ja mitä vaaditaan kiintiöiden vastineeksi?
Mitään ei myöskään sanota tavasta, jolla Japani suojelee elintarvikeresurssejaan, esimerkiksi jalostettuja ja muita maataloustuotteitaan sekä kalatuotteitaan. Miten tämä hyödykkeiden, palvelujen ja investointien ehdoton nettoviejä on onnistunut suojelemaan saavutuksiaan maataloustuotannon ja maatalouden tuottajahintojen alalla, välttämään siten maataloutensa mukauttamisen maailmantalouden kursseihin ja säilyttämään japanilaisen maatalouden erityispiirteet? Voisiko olla niin, että Japani pystyy kehittämään tarpeidensa mukaisen japanilaisen maatalousmallin, mutta meille on mahdotonta kehittää omien tarpeidemme mukainen eurooppalainen maatalousmalli? Olisiko siis noudatettava Japanin mallia tässä asiassa? Olisimme toivoneet, arvoisa puhemies, että tässä muutoin monilta osin tarkoituksenmukaisessa mietinnössä olisi käsitelty näitä tärkeitä kysymyksiä.

Brinkhorst
Arvoisa rouva puhemies, kuten monet puhujat ovat korostaneet, Moorhousen mietinnöstä käy selvästi ilmi, että kymmenen viime vuoden aikana Euroopan unionin ja Japanin väliset suhteet ovat kehittyneet voimakkaasti. Nykyään teemme yhteistyötä useammalla alalla kuin 10 tai 50 vuotta sitten. Samalla on mielestäni selvää, että Euroopan ja Japanin kulttuuri ja politiikka eroavat yhä toisistaan. Vaikka Yhdysvaltoja, Japania ja Eurooppaa kuvataan monesti kolmion kolmeksi eri sivuksi, Japanin näkökulmasta Euroopan ja Japanin välisiä suhteita voidaan kuvata selvästi suhteiksi " nuorempaan veljeen" , jos niitä verrataan Euroopan ja Yhdysvaltojen tai Yhdysvaltojen ja Japanin välisiin suhteisiin. Meillä ei ole mitään syytä tyytyväisyyteen. Emme voi pitää itsestään selvänä, että Japanin ja Euroopan väliset suhteet kehittyvät yhtä läheisiksi kuin Euroopan ja Yhdysvaltojen väliset suhteet tai Yhdysvaltojen ja Japanin väliset suhteet.
Tämän lisäksi pyrimme yhä läheisempiin suhteisiin Aasian muiden maiden kanssa. Suhteet Kiinaan ovat " nuoret" samalla tavalla kuin Japanin yleiset turvallisuussuhteet Yhdysvaltoihin. Suhteemme tähän maahan ovat lujalla pohjalla. Tämä asia unohdetaan usein Euroopassa. Me pyydämme juuri samantapaista kohtelua.
Haluaisin kysyä Sir Leonilta, eikö nyt ole aika etsiä laajempaa ja strategisempaa tavoitetta suhteillemme. On omituista, että maailman kaikista valtioista juuri Euroopan unionilla ei ole kahdenkeskistä sopimusta Yhdysvaltojen eikä Japanin kanssa. Meillä on ollut sopimus Kiinan kanssa vuodesta 1984 lähtien, ja tätä tullaan varmasti edelleen kehittämään. Yhdysvaltoihin meillä on aivan erilaiset suhteet. Haluaisin sen tähden kysyä, olisiko järkevää pyrkiä kohti strategista puitesopimusta ja kehittää niitä eri yhteyksiä, joita meillä on tieteen, talouden, politiikan, kulttuurin ja ympäristön alalla, ja todeta, että tämä kehitys liittää meidät strategisesti tulevaisuuteen.

Van Dam
Arvoisa puhemies, taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan esittelijän kollega Moorhousen mietintö on huolellisesti valmisteltu. Vaikka en itse vielä voinut osallistua sen laatimiseen, arvostan sitä suuresti. Komissio painottaa tiedonannossaan neuvostolle poliittisten suhteiden tiivistämistä Japanin kanssa. Esittelijä on korjannut tämän lähestymistavan oikeutetusti. Euroopan unionin politiikan tulee suuntautua etupäässä kauppasuhteiden parantamiseen Japanin kanssa.
Eurooppalaiset yritykset kohtaavat yhä vaikeuksia Japanin markkinoille pääsyssä. Japanin korkea kauppataseen ylijäämä suhteessa unioniin on ositus tästä. Myöskään suorat investoinnit eivät ole läheskään tasapainossa. Tiedonannossa ja mietinnössä kuvataan erilaisia kaupan esteitä. Japanilta voidaan odottaa selviä lupauksia niiden poistamisesta. Lupaukset, jotka Japani teki Haagin huippukokouksessa 25. kesäkuuta antavat toivoa asiassa.
Maailman kauppajärjestö on nähdäkseni oikea väline kauppasuhteiden avaamiseen Japanin kanssa. Yhdysvallat on valinnut yksipuolisen aggressiivisen lähestymistavan Japanin suhteen, joka ei sovi Euroopan unionille. Euroopan unionin tilanne on erilainen eikä amerikkalaisella lähestymistavalla ole saavutettu juurikaan tulosta.
Mielestäni komission ja esittelijän strategia vaatia jatkuvasti muutosta on oikea. Tässä yhteydessä on tärkeää, että monenväliset sopimukset suorista investoinneista ja rahallisista palveluista saadaan aikaan mahdollisimman nopeasti.
Komissio tekee kummallisen esityksen tukea Japania sen vaatimuksessa saada pysyvä paikka YK: n turvallisuusneuvostossa. Tämä on minusta ennenaikaista ja lisäksi on kysyttävä, kuuluuko tällainen poliittinen kannanotto komission toimivaltuuksiin. Onkin järkevää, ettei neuvosto ole hyväksynyt tätä esitystä.

Brittan, Sir Leon
) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, haluaisin ensinnäkin kiittää ja onnitella Moorhousea hänen erinomaisesta mietinnöstään, jota kannatan miltei kokonaisuudessaan, ja haluaisin kiittää häntä ja muita, kuten Fordia ja Pompidouta, heidän ystävällisistä huomautuksistaan, jotka koskevat komission politiikan kehittämistä ja minun osuuttani siinä.
Ei ole liioiteltua sanoa, että niinä vuosina, joina olen ollut mukana kaikissa ulkoasioiden kehityksissä, Euroopan ja Japanin välisten politiikkojen, edistysten ja asenteiden kehitys on ollut kaikkein merkittävin tai jopa dramaattisin. Se ei ole ollut dramaattista siinä mielessä, että tämä kehitys olisi tapahtunut yhdellä hyppäyksellä tai yhdellä sopimuksella, mutta se on ollut merkittävää sen tähden, että olemme siirtyneet ajasta, jolloin suhteet - lähinnä kauppasuhteet - olivat riitaisia, aikaan, jona kauppasuhteet ovat merkittävästi parantuneet ja jona suhteita on merkittävästi laajennettu sekä poliittiseen että kaupalliseen toimintaan.
Poliittisen toiminnan osalta esimerkiksi Ford on viitannut KEDOa koskevaan kysymykseen. Tämä on erittäin tärkeää, sillä se osoittaa, että Euroopan unioni on valmis osallistumaan yhdessä Yhdysvaltojen, Japanin ja Korean kanssa järjestelyihin, jotka maksavat meille jonkin verran mutta joilla on suuri merkitys alueen turvallisuuden kannalta. Se symbolisoi kokonaisuudessaan meidän suurta mielenkiintoamme.
On myös kysytty, miten olemme onnistuneet saavuttamaan nykyiset edistykset ja missä voimme vielä edistyä. Olemme päässeet nykyiseen tilanteeseen ottamalla käyttöön lähestymistavan, joka on olennaisesti erilainen kuin Yhdysvaltojen ja joka minun mielestäni on sopivampi meille ja vähintäänkin yhtä onnistunut. Tämä ei ole ollut pehmeä lähestymistapa. Emme ole yksinkertaisesti sanoneet, että suostumme kaikkeen, mitä japanilaiset ehdottavat. Olemme olleet tasapuolisia. Olemme vaatineet suhteeltamme Japaniin, että meitä ei saa syrjiä Yhdysvaltoihin nähden.
Seuraavan kysymyksen osalta olen eri mieltä kuin Souchet. Hän mainitsi puolijohtimet. On mielenkiintoista, että onnistuimme pitämään puolemme ja viivyttämään koko tietotekniikkasopimusta, mikä oli meidän etujemme mukaista, kunnes Japanin ja Yhdysvaltojen välisen puolijohteita koskevan sopimuksen syrjivät kohdat poistettiin ja meidät hyväksyttiin puolijohteita koskevan neuvoston täysjäseneksi.
Tämä on yksi esimerkki siitä, miten pystymme puolustautumaan käyttämällä monenkeskisiä toimia sekä kahdenkeskistä painostusta asiassa, jota emme voi hyväksyä, riippumatta siitä, onko Yhdysvallat tai Japani vai molemmat ehdottaneet sitä. Olemme kuitenkin olleet vapaat ja valmiit ryhtymään tarkoituksenmukaisiin toimenpiteisiin. Esimerkiksi kun Yhdysvallat uhkasi Japania autoteollisuutta koskevilla toimenpiteillä, asetimme itsemme alttiiksi Yhdysvaltojen vihamielisyydelle sanomalla, että Yhdysvaltojen toimet ovat WTO: n kansainvälisten sääntöjen vastaisia. Tämän seurauksena Yhdysvallat ei toteuttanut uhkauksiaan. Meidän etumme ei ollut teoreettinen, sillä toimet, joihin japanilaiset olisivat olleet pakotettuja, olisi tehty Euroopan teollisuuden kustannuksella. Joten onnistuimme tehokkaasti puolustautumaan.
Emme epäröineet ryhtyä Japania koskeviin toimenpiteisiin WTO: ssa, kun kyse oli alkoholijuomien verotuksen syrjinnästä, ja me onnistuimme. Sanoin japanilaisille ystävillemme, että emme ryhtyneet näihin toimenpiteisiin vihamielisesti, vaan käytimme kansainvälistä järjestelmää voidaksemme ratkaista riidat rauhallisesti sovittelemalla, mitä varten kyseinen järjestelmä oli perustettu. Toivon, että kun ihmiset puhuvat banaaneista, he muistavat tämän tapauksen.
Tästä huolimatta on todellakin totta, että näiden toimenpiteiden - jotka eivät ole olleet uhkaavia mutta eivät myöskään heikkoja - ansiosta olemme parantaneet kauppasuhteitamme Japaniin ja onnistuneet pääsemään Japanin markkinoille. Olemme ennen kaikkea onnistuneet näyttämään, että meidän säännöstelyn purkamista koskevista kokemuksistamme on hyötyä myös Japanille. Puhuja, joka sanoi, että japanilaiset ovat omista sisäisistä syistä kiinnostuneita säännöstelyn purkamisesta taloutensa nykyaikaistamiseksi, oli täysin oikeassa. Olemme onnistuneet näyttämään, että voimme opettaa heille jotain säännöstelyn purkamisesta omien kokemustemme pohjalta.
Tulevaisuudessa meidän on yhä edistyttävä. Moorhouse viittasi kauppavajeen kasvuun taas kerran, ja Sainjon mainitsi kurssivaihteluiden vaikutuksesta kauppalukuihin. Näin on ja tulee aina olemaan. Sen tähden meidän on mentävä eteenpäin ja vaadittava säännöstelyn purkamista edelleen ja annettava sen toteuttamiseen liittyviä neuvoja. Meidän on myös edettävä kauppariitojen käsittelyssä, sillä emme ole täysin tyytyväisiä kehitykseen esimerkiksi satama-alueella ja joillakin maaseutualueilla. Teemme kuitenkin näin yhteistyön hengessä. Se, mitä monet puhujat ovat sanoneet tieteestä ja teknologiasta ja mahdollisesta lisäedistyksestä tämän keskustelun aikana, pitää paikkansa.
Näin ollen uskon, että meidän tulisi omaksua ystävyyttä ja yhteistyötä koskeva politiikka ja ajaa Euroopan etuja käyttäen kahdenkeskisiä ja monenkeskisiä toimenpiteitä ja tukea Japania sen pyrkimyksissä saavuttaa suurempi merkitys kansainvälisissä asioissa, kuten Moorhouse ehdotti, ja uskon, että meidän tulisi avustaa tätä prosessia olemalla valmiit osallistumaan, kuten KEDOn tapauksessa, ja sijoittamalla rahoja sinne, missä niitä tarvitaan. Näiden lähestymistapojen yhdistäminen on viime vuosikymmeninä osoittautunut oikeaksi, minkä osoittaa myös se, että komissio ja tämä parlamentti ovat harvinaisen yksimielisiä siitä, että meidän on tuettava politiikkaa, joka on Euroopan etujen mukaista.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Teleyleispalvelu
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana W.G. van Velzenin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0270/97) komission tiedonannosta teleyleispalvelun kustannuslaskentaa ja rahoitusta koskevien kansallisten järjestelmien arviointiperusteista ja jäsenvaltioille annettavista järjestelmien toimintaa koskevista pääperiaatteista (KOM(96)0608 - C4-0647/96).

Van Velzen, W.G.
Arvoisa puhemies, komission jäsen ja kollegat, Hollannin suurin televiestintäpalvelujen tarjoaja tuo markkinoille " hajulla" varustetun puhelinkortin eräänlaisena markkinointitemppuna. Tämä uutinen oli Hollannin suurimmassa sanomalehdessä viime viikolla. Mihin kaikkeen eurooppalaisten televiestintämarkkinoiden vapauttaminen voikaan johtaa, arvoisa komission jäsen! Joulukuussa markkinoille tulee kortti, joka tuoksuu männyltä, freesioilta, mansikoilta tai mintulta. Arvoisa komission jäsen, lupaan, että lahjoitan teille sellaisen kortin heti, kun niitä on saatavilla. Mutta leikki sikseen.
Teleyleispalvelun kustannusten laskeminen on hyvin tekninen, mutta erittäin tärkeä aihe, sillä siinä on kyse suurista summista. Olemme määritelleet useissa televiestintää koskevissa direktiiveissä, mikä teleyleispalvelun sisältö on televiestintäalalla - näin sanotaan Readin avoimen verkon tarjoamisen soveltamista puhelintoimintaan koskevassa mietinnössä - ja kuinka sen rahoitus tulee järjestää - tämä määritellään liitäntädirektiivissä ja täydellisessä kilpailua koskevassa direktiivissä. Tässä tiedonannossa annetaan viitteitä jäsenvaltioille niiden laskiessa teleyleispalvelun aiheuttamia kuluja.
Parlamentin oikeusasiain valiokunta on ilmaissut epäilynsä tämän tiedonannon oikeudellisesta asemasta. Tiedonannon säännökset eivät ole oikeudellisesti päteviä eivätkä ne voi EU: n tuomioistuimen mukaan asettaa mitään uusia velvoitteita. Ja tästä alkaa ongelma, koska operaattorit tarvitsevat selkeitä direktiivejä tällä alueella, kun taas tiedonannon oikeudellinen asema estää sen. Tämä on olennainen ongelma, sillä olemme saaneet televiestintäyrityksiltä valituksia siitä, että teleyleispalvelun maksut ovat joissakin jäsenvaltioissa liian korkeita, jotta voitaisiin tehdä kannattavia sijoituksia. Tämän lisäksi käsite " teleyleispalvelu" aiheuttaa epävarmuutta, koska sitä ei aina määritellä tarkasti.
Haluan ilmaista syvän huolestuneisuuteni asiasta. Eurooppalaiset toimielimet voivat laatia kauniita EU-lakeja, mutta riippuu loppujen lopuksi uusien markkinoille tulijoiden sijoitusvalmiudesta, onnistuuko vapauttaminen todella. On asetettava tiukka raja sille, mitä jäsenvaltiot voivat rahoittaa yleisen palvelujärjestelmän kautta. Palveluista maksettavat korkeat hinnathan väärentävät kilpailua, saavat kuluttajahinnat nousemaan ja vahingoittavat Euroopan talouden kehitystä. Sanoin tämän jo tänä aamuna käsiteltäessä toista Readin mietintöä.
Olisi parasta laatia tätä aluetta koskeva uusi direktiivi, mutta se ei luultavasti onnistuisi tällä hetkellä, juuri ennen täydellistä vapauttamista, emme kuitenkaan halua avata Pandoran lipasta vaan sulkea sen. Lyhyen ajan sisällä komission tiedonannon tekninen uudistaminen olisi askel oikeaan suuntaan, yhdessä tänä aamuna hyväksytyn Readin mietintöä koskevan tarkistuksen 11 kanssa. Se antaisi selvyyden operaattoreille.
Tekninen uudistaminen on välttämätöntä ja haluan valaista asiaa muutamin esimerkein. Aluksi: liitäntämaksut, access deficit -maksut ja teleyleispalvelun maksut sekoitetaan keskenään, vaikka ne ovat täysin eri käsitteitä: teleyleispalvelun maksut saavat heijastaa vain yleispalveluiden todellisia kustannuksia ja huolehtia siitä, että markkinaosapuolet maksavat operaattorille, jolla on yleinen palveluvelvollisuus; verkko-operaattori laskuttaa liitäntämaksut palvelujensa käytöstä. Access deficits johtuvat epätasapainossa olevasta maksurakenteesta. Tiedonannon liitteessä sanotaan, että access deficitsejä koskevat säännöt ovat luonteeltaan tilapäisiä ja niitä saadaan soveltaa vuoden 2000 tammikuun 1. päivään asti.
Talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta on tästä täysin samaa mieltä. Onhan maksujen uudelleen arviointi olennainen vapaiden markkinoiden tunnusmerkki eivätkä access deficits kuulu siihen. Mutta juuri tätä pitäisi selventää. Olen saanut yhteyksieni kautta sen kuvan, että komissio pitää avoimen verkon puhelintoimintaa asiana, jonka puitteissa tämä pitää järjestää. Mutta en löytänyt sitä selvästi sieltä. Auttaisi paljon, jos nämä asiat selvennettäisiin tämän tiedonannon korjatussa versiossa.
Ja sitten meillä on olennainen kysymys: kuka saa tarjota teleyleispalveluita ja miten kustannukset määritellään? Aloittaakseni viimeksimainitusta, nettokuluista: yhteisön lainsäädännön mukaan nettokulut on laskettava objektiiviselta, avoimelta ja syrjinnän vastaiselta pohjalta. Jokainen tällä alalla tietää, että vapautetussa ympäristössä vaaditaan tulevaisuuteen suuntautuneita kustannuslaskelmia. Silti täsmällisiä kustannusluokkia ja kustannusten eri laatuja, jotka saadaan ottaa mukaan, ei ole ilmoitettu lainsäädännössä ja sitä tämä ala nimenomaan tarvitsee. Tämän tiedonannon suositusten 1-7 kohdat antavat hyviä kiinnekohtia. Valitettavasti tässä ei ole kyse lainsäädännöstä.
Ja sitten teleyleispalvelujen tarjoaminen. Kuten komissio sanoo tiedonannossaan, ei voida automaattisesti lähteä siitä, että nykyisen yleispalvelujen tarjoajan tulee jatkaa palvelujen tarjoamista vapailla markkinoilla. Pitää olla mahdollista valita maan eri alueilla eri tarjoajia. Tämä on olennainen kysymys, sillä olen sitä mieltä, että yrityksen, joka voi tarjota yleispalveluita edullisimmin ehdoin ja tehokkaimmin, pitää myös tehdä se. Se sopii vapaille markkinoille, mutta missä EU: n laissa puhutaan tästä? Palvelujen tarjonnasta voi lisäksi koitua tärkeitä kaupallisia ja markkinointietuja televiestintäyrityksille. Laskettaessa nettokustannuksia pitäisikin ottaa huomioon niin sanottu pay or play -lähestymistapa. Mutta sitä ei löydy nykyisestä lainsäädännöstä.
Olen huolestunut siitä selkeydestä, joka operaattoreilla on tällä hetkellä, kun on kyse teleyleispalveluiden rahoittamisesta. Vetoan komission jäseneen, että hän suostuisi korjaamaan tiedonantoa teknisesti.

Read
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla esittelijä van Velzeniä perusteellisesta työstä, jota olemme tottuneet saamaan häneltä.
Haluaisin korostaa joitakin tästä komission ehdotuksesta aiheutuvia ongelmia. Ensimmäinen koskee asiaa, jota van Velzen on jo käsitellyt: viestinnän käyttöä tässä yhteydessä. Olen varma, että komissaari ja tämän parlamentin jäsenet tietävät, että tuomioistuin on jo antanut päätöksen yhdessä hyvin samanlaisessa tapauksessa, ja olemme huolestuneita siitä, että tämä tietty tapaus voi johtaa lisätoimenpiteisiin, jos operaattorit ja muut, joita asia koskee, vievät asian tuomioistuimeen.
Van Velzenin mietinnössä käsitellään myös toista ongelmaa - vaikka hän ei korostakaan sitä. En halua olla liian kriittinen, sillä yleispalvelujen rahoittamiseen liittyviä eri näkökohtia ja sen määritelmiä on sisällytetty moniin eri säädöksiin, joista muutamat, mutta eivät kaikki, ovat järkeviä. Me tässä parlamentissa hyväksymme sen, että määräaikaan liittyvä paine sekä vapauttamisen edistymiseen liittyvät kaupalliset ja teolliset paineet tekevät jotkin ristiviittaukset melkein välttämättömiksi. Joskus minusta tuntuu, että kun tulen tähän parlamenttiin puhumaan televiestintäasioista, voisin vetää hatusta minkä tahansa puheen, ja se sopisi kyseiseen ehdotukseen.
Kolmas ongelma on, että pidämme televiestinnän yleispalvelujen kehittämistä niin tärkeänä, että haluamme tarttua melkein jokaiseen edistykseen. Kuten voitte nähdä van Velzenin mietinnöstä, katsomme, että komission ehdotuksessa on paljon kiitettävää. Minun ja minun ryhmäni mielestä olisi kuitenkin parasta laatia direktiivi, jossa tämän alan eri lait kootaan yhteen lainsäädäntötekstiin.
Valitettavasti emme saaneet tänä aamuna komissaarilta niin yksityiskohtaista tietoa puhelinliikennettä koskevista ehdotuksista, kuin olisimme halunneet. Olin kuitenkin erittäin tyytyväinen siihen, että tarkistus, jossa pyydettiin komissiota toimittamaan parlamentille kahdesti vuodessa kertomus, hyväksyttiin, ja toivon, että parlamentti ja komissio voivat yhdessä käyttää sitä tätä alaa koskevan työn konsolidoimiseksi.
Olin myös tyytyväinen siihen, että van Velzenin mietinnön 10 kohdassa " painotetaan sitä, että yleispalvelu on jatkuvasti kehittyvä käsite, jota jonkin ajan kuluttua voidaan laajentaa" . Hän ja minä voimme kuitenkin olla eri mieltä tämän laajentumisen tahdista, mutta on erittäin tärkeää, että tämänkaltaisissa asiakirjoissa tunnustetaan, että voimme joutua muuttamaan määritystämme teknologian ja markkinoiden kehityksen mukaan.
Toivon, että komissaari harkitsee nyt esitettyjä asioita, sillä tämä on yksi esimerkki siitä, miten sekä yleispalvelun määritelmän että yleispalvelun rahoituksen osalta Euroopan kansalaiset voivat hyötyä omassa elämässään, sekä yksityis- että liike-elämässä, Euroopan unionin toimista.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari ja hyvät jäsenet, tämä mietintö liittyy muutosstrategiaan, joka on käynnissä toiminnassa, joka kuului ennen yleisen palvelun käsitteen alaisuuteen. Tämä strategia on yhteisöllinen, jollei jopa yleismaailmallinen, mutta niin kuin on väistämätöntä, se toteutuu hyvin eri tavalla eri jäsenmaissa, ja siitä syystä muutoksen toteutustapoja on monenlaisia ja toteutuksen aikataulut ovat myös hyvin erilaisia. Esittelijä aloittaa korostaen näitä seikkoja ja puhuu jopa suurista toteutuseroista, hajonnasta, ja hän on huolestunut ennen kaikkea epävarmasta ilmapiiristä sijoitusmarkkinoilla ja ongelmista kilpailussa.
On totta, että mietintö viittaa Euroopan kansalaisten epätasa-arvoiseen asemaan palveluiden tarjonnassa, ja näyttää ilmeiseltä, että jopa toimivaltaisessa valiokunnassa, joka on tehnyt tämän mietinnön, pidetään tärkeimpänä hinta- ja kustannusnäkökohtaa. Itse asiassa meidän päähuolemme on yleisen palvelun käsitteen kehitys - mietinnön kohta 10 - ja taistelemme, jotta yleisen palvelun käsite, joka esiintyy kansalaisten oikeuksina, ei vaihtuisi tähän uuteen käsitteeseen yleisestä palvelusta, joka hallitsee kokonaan hintajärkeilyä ja joka on saatavilla - kenelle ja missä määrin? - ja kustannuksia.
Toinen varaus, jonka asetamme tälle keskustelulle, koskee mahdollisuutta luoda, vaikkei ilmiselvästi, yleisen palvelun rakenteet, jotka vastaisivat mahdollisuutta tai tekosyytä avustaa yksityisiä etuja. Yksityiset olisivat jo käyttäneet hyväksi yksityistämistä saadakseen sen, mikä aikaisemmin kuului yhteisölle. Jos näistä palveluista voitaisiin tehdä yleisiä näiden yksityisten palveluiden tai toimintojen avulla yksityiset saisivat avustuksia, jotta saatavilla olevat hinnat saataisiin alennettua järkevin kustannuksin niin, että nämä tahot hyötyisivät siitä tai että ne jopa tekisivät voittoa.
Tämä on kai tämän muutoksen takana olevaa logiikkaa. Tämä ei kuitenkaan estä, vaan pikemminkin vaatii, että me tuomitsemme sen ja yritämme motivoida tämän logiikan ja muutoksen tarkastelua.

Schörling
Rouva puhemies! Haluan aloittaa kiittämällä van Velzeniä tästä mietinnöstä ja siitä, että hän on tehnyt parhaansa ruotiakseen hyvin mutkikkaan asian ja saadakseen siihen selvyyttä. Olemme toki keskustelleet tästä tietoliikenteestä ja yleispalveluista aika monesta näkökulmasta tänään erilaisissa mietinnöissä. On kuitenkin olemassa hyvin monia erilaisia määritelmiä yleispalvelujen sisällöstä, aivan kuin edellinen puhuja painottikin. On olemassa erilaisia tapoja toteuttaa sitä säätelyn purkamista, mitä nyt tapahtuu. Luulen, että sen pitää saada näyttää tältä myös tulevaisuudessa, sillä on olemassa erilaisia perinteitä ja kulttuureita. Emme voi yhdellä kertaa ratkaista miltä se tulee näyttämään ja mikä määritelmän pitää olla, vaan sen tulee saada viedä aikaa. Meidän on myös hyväksyttävä se, mitä kutsutaan moninaisuudeksi ja joustavuudeksi.
Kun kysymys on juuri tästä komission tiedonannosta, jäsenvaltiot voivat päättää muun muassa yleisten palvelujen rahoituksesta ja miten se tapahtuu. Tänä päivänä se tapahtuu maksuilla tai eri operaattorien tulojen uudelleen jakamisella. Sitä paitsi meillä on erilaiset direktiivit. On olemassa yhteisöoikeus, kilpailudirektiivi, yhteenliittävyysdirektiivi ja puhelindirektiivi. On koko joukko direktiivejä, jotka kuitenkin antavat jäsenmaille ohjausta ja suuntaviivoja asioiden järjestämisestä. Nyt on kuitenkin komissiolta tullut melko laaja tiedonanto lisäsuuntaviivoista siitä, miten kustannukset pitää laskea ja miten ne pitää jakaa operaattoreiden kesken.
Luulen, että tämä komission tiedonanto yhdessä jo olemassa olevien direktiivien kanssa on aivan riittävä. Lisädirektiivin vaatiminen esittelijän tavoin menee mielestäni liian pitkälle. Mielestäni tarvitsemme joustavuutta, jota nykyisin on. Siksi tuen todella komissiota tässä tapauksessa.

De Lassus
Arvoisa rouva puhemies, hyvät kollegat, myös minä haluan onnitella van Velzeniä hänen mietinnöstään ja tarkoituksenmukaisista ehdotuksistaan.
Televiestinnän alalla tapahtuu ennennäkemättömiä mullistuksia: kuituoptiikka, langattomat, Internet, sääntelyn purkaminen. Televiestinnän tähän asti suojeltu maailma on suurimman sitä koskaan kohdanneen kurimuksen vallassa. Eurooppalaisten yritysten strategisten liittoutumien toimintaa eivät kuitenkaan saa sanella pelkästään tärkeimpien asiakkaiden vaatimukset tai pelkästään uusien lisäarvoa tuottavien palvelujen tavoittelu.
On otettava huomioon myös yritysten työntekijöiden ja tietenkin myös yksityisten käyttäjien ja kansalaisten edut. Kansalaisia ei saa hylätä tiedon valtatien hätäpysäytyskaistalle. Meidän tehtävänämme on turvata se, että kaikilla kansalaisilla on mahdollisuudet saada käyttöönsä uusia teknologioita ja toimia siten, että hiljattain markkinoille tulleet yksityiset operaattorit eivät sijoittaudu pelkästään kaupunkialueille, jossa ne voivat tietenkin odottaa nopeita tuottoja.
Meidän politiikkojen on tärkeää määritellä joitakin yleispalvelun pakollisia tehtäviä sosiaalisten odotusten mukaisesti niiden mahdollisuuksien avulla, joita uudet teknologiat tarjoavat. Vaikka on olennaisen tärkeää määritellä eurooppalainen yleisen palvelun käsite, tietenkin myös kunkin jäsenvaltion on voitava kehittää oma julkisen palvelun toimintamallinsa ja taata kaikille käyttäjille mahdollisuus liittyä verkkoon maksujen nousematta, sillä kuten tiedätte suurin osa kansalaisista ei ole kiinnostunut siitä, että onko Strasbourgin ja Pietarin välisten yhteyksien hinta laskenut puoleen. Kansalaisten/kuluttajien etu on mielestäni välttämätöntä ottaa huomioon. Se on myös ainoa asia, joka on tiettyjen opillisten ristiriitojen yläpuolella.
Julkisen palvelun tehtäviin soveltuu luultavasti parhaiten televiestinnän alan vapaa kilpailu, mutta haluaisin kiinnittää komission huomion siihen, että ilman Euroopan tason yhdyskuntasuunnittelun politiikkaa ja ilman sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikkaa sääntelyn purkaminen hyödyttää ainoastaan sellaisia etuja, jotka eivät ole demokraattisesti perusteltavissa.

Bangemann
Arvoisa puhemies, kaikella kunnioituksella van Velzeniä ja muita tämän parlamentin jäseniä kohtaan ja kiittäen heidän puheenvuoroistaan, jotka ovat menneinä vuosina seuranneet aina erittäin tarkasti sitä, mitä komissio on esittänyt ja myös parantanut sitä, on minun kuitenkin sanottava, että tämä keskustelu on hieman sekava.
Lähinnä on kyse näkökohdasta, mikä oikeudellinen asema tiedonannolla on tai millaisen aseman se voisi saada. Oikeusvaliokunta viittasi esittelijänsä Cotin suulla siihen vaaraan, että tiedonanto voisi aiheuttaa vaikutelman, että se on lainsäädännöllisen toimen tulos ja voisi luoda tilanteen, josta kolmannet osapuolet voisivat johtaa oikeuksia. Näin ei kyllä voida tulkita jo tiedonannon luonteen vuoksi. Se on tarkoitettu jäsenvaltioille ja siitä keskustellaan tietysti parlamentissa ja neuvostossa, mutta ei lainsäädännöllisen toimen merkityksessä, vaan kuten aina komission antaessa tiedonantoja, muut toimielimet antava palautteensa.
Suora vastaanottaja ovat jäsenvaltiot ja tiedonannossa tehdään myös selväksi, että me emme tee jäsenvaltioille millään lailla sitovia määräyksiä. Myöskään suhteessa teihin tällä tiedonannolla ei ole sitovan oikeudellisen asiakirjan asemaa, vaan se on eräänlainen ohje, kuinka teleyleispalvelun vaikeassa asiassa voidaan muotoilla omat kansalliset määräykset.
Jos parlamentti on nyt edelleenkin, kuten van Velzenkin näyttää olevan mieltä, oikeusvaliokunnan kanssa sitä mieltä, että tämä tiedonanto voisi kuitenkin antaa tällaisen vaikutelman, koska siinä on tiettyjä muotoiluja kuten "tulee" jne., silloin korjaamme nämä mielellämme. Tämä ei ole ongelma. Me voimme lisätiedonannossa tehdä selväksi, että ensinnäkään tiedonannolla ei ole oikeudellisesti sitovaa luonnetta ja että toisekseen tiettyjä muotoiluja korjataan nimenomaan siksi, että tätä vaikutelmaa ei synny. Tämä on näennäinen ongelma. Mutta myös näennäiset ongelmat voivat muodostaa ongelmia. Tästä syystä teemme korjaukset mielellämme. Niin olen jo käytännössä tehnytkin tällä selostuksella.
Sitten tulee kysymys: tarvitsemmeko me direktiiviä? Tarvitsemmeko me lainsäädännöllistä toimea ja jos, niin milloin ja millaista? Tähän kysymykseen me emme tällä hetkellä pysty vastaamaan kahdesta syystä: Ensinnäkin emme ole tilanteessa, jossa jäsenvaltiot hyväksyisivät - ja voinpa sanoa oikeutetusti -, että laadittaisiin yhtenäinen teleyleispalvelun suunnitelma koko unionille, koska jokaisessa jäsenvaltiossa on erityinen, muihin jäsenvaltioihin vertailukelvoton tilanne.
Esimerkiksi tämä tulee selväksi siitä, että myös ensi vuoden 1. tammikuuta jälkeen yhdeksän jäsenvaltiota ei millään lailla kaavaile teleyleispalvelun rahoitusta, koska se ei ole niiden järjestelmässä välttämätöntä. Niissä on nimittäin kilpailu johtanut siihen, kuten de Lassus oikein sanoi, että tällainen rahoitus ei ole lainkaan välttämätöntä. Olen alusta asti kiinnittänyt yleispalvelusta käydyn keskustelun aikana huomiota siihen, että nykyaikaisen televiestinnän järjestelmä on järjestetty taloudellisesti siten, että kaiken mahdollisen tarjonta on infrastruktuurin taloudellinen tarkoitus. Toisin sanoen: infrastruktuurin perustajan ja ylläpitäjän oman taloudellisen edun mukaista on saavuttaa mahdollisimman monet eikä siksi karttaa syntyviä taloudellisia kustannuksia tämän tekemiseksi.
Minä ennustin aikanaan niiden kollegojen nauraessa, jotka eivät voineet tätä kuvitella - tämän voin osoittaa myös käytännön esimerkeillä, että tulee olemaan puhelinyhtiöitä, jotka tulevat tarjoamaan puhelimen asentamista, tarpeellisia laitteita ja itse palvelua eli puheluita ilmaiseksi laskuttamatta, koska se tosiasia, että ne ovat tehneet käyttäjälle tämän yhteyden, tarjoaa heille perustan taloudelliseen toimintaan.
Tätä ei aikanaan suuri osa hyväksynyt. Monet pitivät sitä utopiana, muutamat jopa sopimattomana vitsinä. Nyt se on todellisuutta. Miksi minun on vielä rahoitettava teleyleispalveluja, jos tätä tapahtuu? Silti, kuten Read huomautti, meillä on niin sanotusti eräänlainen suojaverkko direktiiveissä, jotka olemme tähän mennessä hyväksyneet ja olemme vahvistaneet oikeudellisesti sitovasti sen, mitä voi kuulua teleyleispalveluun. On siis määritelty, mikä siihen voidaan katsoa kuuluvaksi.
Me olemme tosin huomauttaneet siitä, että tämä kaikki ei voi päteä aina ja kaikkina aikoina, sillä teknologinen kehitys tulee tietysti tuomaan suurempia vaatimuksia. Eli se mikä on tänään vain puhelinliitäntä äänipuhelimelle, voi viiden vuoden päästä olla julkisen infrastruktuurin liitäntä, jossa on saatavilla Internet kaikkine tiedonsiirtomahdollisuuksineen.
Me olemme huomauttaneet myös siitä, että tämä määritelmä ei päde aina, vaan meidän on tarkistettava tätä määritelmää aika ajoin. Tämän me olemme vahvistaneet lainsäädännöllisissä toimissamme. 1999 me teemme joka tapauksessa kokonaistarkistuksen. Meillä ei ole vielä ollut mitään ongelmia yleispalvelun kanssa. Meillä on ollut vaikeuksia määrittää maksuja interconnection ille eli yhdysliikenteelle. Mutta näissä asioissa jäsenvaltiot ovat tähän mennessä löytäneet enemmän tai vähemmän oikeita ratkaisuja, ja niissä me voimme yhdysliikennedirektiivin avulla ja sitovien tekstien johdosta korjata vääriä toimia.
Me emme ehdottomasti pysty katsomaan ilman vaikutusmahdollisuuksia mitä jäsenvaltiot tekevät. Se, että jäsenvaltiot haluavat pitää tämän vapauden, on ymmärrettävää, sillä ne kehittyvät niiden omista tilanteista. Esimerkiksi Suomi - en ole koskaan ollut niin samaa mieltä vihreän ryhmän edustajan kanssa, kuten tänään sen kanssa, mitä rouva Schörling sanoi. Toivon, että tämä ei vahingoita häntä ryhmässä, että sanon tämän, mutta hänhän...
(Rothin välihuomautus) Teidän kanssanne olen myös silloin tällöin samaa mieltä, mutta en niin ehdottomasti kuin tänään Schörlingin kanssa - hänhän puhui suomalaisten kokemusten perusteella. Kaikissa näissä asioissa voidaan ongelmanratkaisua lähestyä kahdella tapaa. Joko siten, että on toimimatta joidenkin pelkojen vuoksi, jotka eivät koskaan toteudu, tai katsomalla ensin - katsotaanpa tarkemmin, sanoi kerran oikeutetusti eräs kuuluisa saksalainen, joka suhtautui ongelmiin suhteellisen rennosti -, miten todellisuus kehittyy. Suomessa ja myös Ruotsissa säännösten purkaminen ei ole vaikuttanut siihen suuntaan, että kaukaisimmat alueet olisivat saaneet huonompaa palvelutarjontaa tai että niillä ei olisi yleispalvelua.
Muissa maissa tulee olemaan myös näin. Silti en voi sulkea ehdottomasti pois sitä, että me, jos ongelmia esiintyy, voimme toimia lainsäädännöllisen ehdotuksen perusteella. Tätä me emme ole vielä poissulkeneet sitä tapausta varten, että tällaisia ongelmia esiintyisi. Tällä hetkellä me olemme tehneet tällä tiedonannolla vain sen, että olemme kehottaneet kaikkia jäsenvaltioita katsomaan, mitä me esitämme tässä tiedonannossa, jotta ne voivat menetellä järkevästi muotoillessaan omia olosuhteitaan. Tätä niiden ei ole pakko tehdä, sillä jos ne haluavat olla muita kuin järkeviä, niin siitä vain. Mielestäni komissio ei voi estää ketään, ainakaan jäsenvaltioita, jotka ovat vapaita tekemään aivan toisin. Tämä on nimenomaan tiedonannon oikeudellinen asema.
Me korjaamme muotoilut, jotka mahdollisesti antavat vaikutelman, että on kyse oikeudellisesti määräävästä toimesta, jotta tätä vaikutelmaa ei edes syntyisi. Sen jälkeen, mitä olen nyt sanonut, tämä olisi lähes mahdotonta, mutta silti me teemme sen. Me katsomme, kuinka asiat kehittyvät. Kahden vuoden kuluttua me annamme parlamentille joka tapauksessa kertomuksen. Muuten parlamentti on nyt tehdessään päätöksensä van Velzenin mietinnöstä ottanut kantaa. Myöskään sillä ei ole oikeudellista vaikutusta, mutta se on tehnyt selväksi, mitä parlamentti haluaa.
Jos me emme halua kokonaan poistaa maailmasta tiedonantoa välineenä, on meidän siedettävä sitä, että komissio antaa tiedonannon, jossa sanotaan sellaista, mikä ei miellytä parlamenttia. Silloin parlamentti tekee päätöksensä ja sanoo, että tämä ei miellytä heitä ollenkaan! Ja jos komissio toimii tällaisten linjanvetojen perusteella, me valvomme kuitenkin erittäin tiukasti sitä, että näin ei jatku. Okei, tämä on normaalia toimielinten välistä yhteispeliä. Minä en kuitenkaan nyt kiihtyisi, en teennäisesti enkä luonnollisesti, vaan te tiedätte, mitä tiedonannossamme sanotaan. Jäsenvaltiot tietävät sen myös. Me tulemme poistamaan vaikutelman, että tässä on kyse oikeudellisesta toimesta, ja kahden vuoden kuluttua tarkastelemme asiaa uudelleen.

Van Velzen, W.G.
Arvoisa puhemies, olen todellakin kiitollinen komission jäsenen vastauksesta ja kuten aina, se oli taas opettavainen. Olen myös tyytyväinen siihen, että komission jäsen sanoi olevansa valmis korjaamaan epäselvät muotoilut. Mutta kysyin häneltä myös, voisiko hän samalla sisällyttää tiedonantoon joukon niitä asioita, jotka mainitsin, kuten: kuka saa tarjota yleispalveluita, pay and play -periaate ja kuinka tulevaisuutta koskevat kustannukset lasketaan. Ja jos sisällytämme nämä asiat samantien tiedonantoon, uskon, että tällä tavalla jäsenmaille ja myös operaattoreille tulee selväksi, miten niiden tulee toimia ja mikä on jäsenvaltioiden lähtökohta. Tämä on mielestäni välttämätöntä, koska olemme tulleet tärkeään vaiheeseen ja joissakin jäsenvaltioissa on ongelmia yleispalveluiden rahoittamisesta. Ehkä komission jäsen haluaa vielä vastata tähän?

Bangemann
Herra van Velzen, sallinette minun sanoa, että nyt te käyttäydytte hieman ristiriitaisesti. Toisaalta sanotte, että tiedonanto ei saa olla millään tavalla sitova, ja että meidän on varottava, sillä muuten joudumme helvetin esikartanoon. Ja nyt sanotte, että se ei ole aivan täydellinen, koska vielä yhtä ja toista kuuluisi siihen. Mielestäni meidän pitäisi jättää se ensinnäkin sikseen; korjaamme tämän vaikutelman, joka voisi mahdollisesti aiheuttaa väärän tulkinnan, ja meillä on joka tapauksessa tilaisuus viimeistään kahden vuoden kuluttua tarkastella, kuinka asiat ovat edenneet. Olen myös valmis, jos - sanokaamme - ilmenee jokin ongelma, puhumaan asianosaisten jäsenten kanssa siitä, kuinka se parhaiten voitaisiin poistaa. Mutta kuten sanottu, tähän asti meillä ei ole ollut sellaista tapausta. Yleispalvelussa ei ole mitään ongelmaa. Yhteenkytkettävyydessä on vaikeuksia, samoin markkinoille pääsyssä, maksuissa jne. Niissä on melkoisesti ongelmia, mutta määräykset meillä on. Meillä ei ole mitään ongelmia yleispalvelun suhteen. Ja jos jokin ongelma ilmenee, olen mielelläni valmis katsomaan, mitä mahdollisesti voidaan tehdä sen ratkaisemiseksi. Minusta on hieman liioiteltua, että tähän sisällytettäisiin nyt kaikki, mikä voi tulla mahdollisesti esiin jossakin jäsenvaltiossa, ja siksi pyydän teitä jättämään tämän niin kuin olen sanonut.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra komissaari!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto keskeytettiin klo 17.25 ja se jatkui klo 17.30.)

Kyselytunti (neuvosto)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana kyselytunti (B4-0520/97). Käsittelemme neuvostolle esitettyjä kysymyksiä.
Kysymys nro 1 María Izquierdo Rojo (H-0591/97):
Aihe: Maghreb Luxemburgin puheenjohtajakaudella
Minkälaista poliittista ja turvallisuuteen liittyvää edistystä Luxemburg puheenjohtajamaana pyrkii saavuttamaan Euro-Välimeri-politiikassa Maghrebin suhteen? Onko Euro-Välimeri-politiikka joutumassa jyrkkään alamäkeen?

Wohlfart
Hyvät naiset ja herrat, vastauksena ensimmäiseen kysymykseen, joka koski Maghrebia ja tapaa, jolla puheenjohtajamaa Luxemburgin aikoo viedä eteenpäin tätä asiaa Euroopan unionin ja tämän alueen maiden kanssa, sanoisin, että unioni pitää suhteita kyseisiin maihin erityisen tärkeinä.
Luulen, että tiettyjen maiden tai tiettyjen naapurialueiden tilanteesta keskusteltiin pitkään tänä aamuna, ja haluaisinkin nyt poiketa hieman aiheesta painottaakseni sitä, kuinka tärkeänä neuvosto Maghrebia pitää.
Yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan yhteydessä unioni seuraa tarkkaan Maghreb-maiden sisäistä tilannetta, jota analysoidaan syvällisesti Mashrek ja Maghreb -maiden työryhmän säännöllisesti pitämissä kokouksissa. EuroVälimeren -politiikan osalta kahdenvälisiä suhteita on lujitettu toteuttamalla Barcelonan prosessia. Maghreb-maat ovat aktiivisia yhteistyökumppaneita sekä ovat osoittaneet haluavansa päättäväisesti edistää kyseisen prosessin onnistumista.
Puheenjohtajamaa Luxemburgilla on vakaa aikomus noudattaa tätä politiikkaa, joka koskee suhteiden lujittamista Algeriaan, Marokkoon ja Tunisiaan, sekä kahdenvälisellä tasolla että Barcelonan prosessin välityksellä. Seuraava tähän prosessiin liittyvä kokous, johon osallistuvat politiikasta ja turvallisuudesta vastaavat korkeat virkamiehet, pidetään 23. 24. lokakuuta.
Kahdenvälisellä tasolla kansalliset parlamentit ovat jo pitkällä Tunisian kanssa tehdyn assosiaatiosopimuksen ratifioimisessa ja Euroopan parlamentti on jo antanut puoltavan lausuntonsa. Sopimus astuu voimaa mahdollisesti jo ennen vuoden loppua. Tässä tilanteessa ei ole poissuljettua, että EU: n ja Tunisian assosiaationeuvoston kokoontuminen järjestettäisiin vielä Luxemburgin puheenjohtajuuden aikana. Kokous tarjoaa mahdollisuuden arvioida tilannetta sopimuksen osalta sekä käsitellä laajemmasta näkökulmasta Tunisian ja Euroopan unionin välisten suhteiden tulevaisuutta.
Kokouksessa olisi mahdollista keskustella sopimuksen mukaiseen poliittiseen vuoropuhelun liittyvistä yhteistä etua koskevista poliittisista kysymyksistä.

Izquierdo Rojo
Kiitän neuvoston puheenjohtajaa siitä hyvästä tahdosta, josta hän on antanut osoituksen sekä vastatessaan kysymykseeni että tämän aamuisessa Algeriaa koskeneessa keskustelussa. Hän viittasi myös siihen. Sanon, että ensimmäiseksi haluan kiittää Luxemburgin puheenjohtajavaltiota sen hyvästä tahdosta.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, puhuitte tärkeistä kokouksista ja keskeneräisistä töistä. Mutta myös teidän täytyy tietää, että nämä kokoukset eivät riitä ja että Euro-Välimeri-politiikassa ollaan tällä hetkellä siirtymässä vaiheeseen, johon kuuluu paljon enemmän kokouksia kuin tekoja ja tosiasioita. Kuitenkin joka päivä on murhenäytelmiä, joihin meidän, eurooppalaisten instituutioiden, sekä neuvoston että parlamentin, pitää jollakin tavoin reagoida.
Tänään Gibraltarinsalmessa veneenrotisko vei mereen yli 20 ruumista. Tämä veneenrotiskojen sangria on liian yleinen. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, toivosin, että tämä ongelma synnyttäisi vastakaikua Luxemburgin puheenjohtajuuden hyvässä tahdossa ja keksittäisiin jokin erityistoimi näiden murhenäytelmien välttämiseksi. Tämän päivän murhenäytelmään - juuri tällä hetkellä kerätään ruumiita - pitää olla jokin vastaus, ja tiedämme että tämän maahanmuuton tehokas parannuskeino, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, on sijoittaminen: kuusi teollisuusaluetta Pohjois-Marokkoon. Tarvitsemme niitä voidaksemme puhua tämän sangrian tehokkaasta hillitsemisestä. Olkaa ystävällinen ja hoitakaa tämä asia. Sitä ei hoideta kokouksissa eikä virkamiestoimena, siihen tarvitaan tekoja ja sijoituksia.

Puhemies
Kiitos Izquierdo, mutta sallikaa minun kertoa, että lisäkysymyksen esittämiseen varattu aika on yksi minuutti, ja te käytitte lisäkysymyksenne esittämiseen kaksi kertaa pidemmän ajan. Puhemiehenä pyydän taas kerran, että noudatatte sääntöjä, sillä meillä on todella paljon kysymyksiä, joihin Wohlfart ei voi vastata, jos kaikki edustajakokouksen jäsenet puheenvuoroissaan käyttävät niihin kaksi kertaa säädettyä pidemmän ajan.
Wohlfart, teillä on puheenvuoro vastataksenne Izquierdo Rojon laajaan kysymykseen.

Wohlfart
Yritän puhua niin, että vastaus olisi lyhyempi ja ehkä myös hieman konkreettisempi.
En haluaisi enää palata tämänaamuiseen keskusteluun Algerian tilanteesta. Keskustelun päätteeksi painotin sitä, että ei pelkästään neuvostolla vaan myös komissiolla ja parlamentilla on oma tehtävänsä, ja kannatin parlamentin jäsenten tekemää ehdotusta suorien yhteyksien luomisesta virkaveljiinne Algerian parlamentissa.
Algerian tilanne koskettaa meitä kaikkia. Sanotte, että on toimittava ja että kokouksilla ei saada edistettyä asioita. Lähestymistapaanne kunnioittaen vastaan teille, että vastustajien kokoamisesta saman neuvottelupöydän ääreen oltiin laajasti yksimielisiä, kuten tämänaamuiseen keskusteluun osallistuneet jäsenet saattoivat todeta.
Sanotte, että on välttämätöntä tehdä investointeja Marokkoon. Vastaan teille, että olen kanssanne samaa mieltä. Olen käynyt maassa ja tiedän, että tämän assosiaatiokumppanuuden myötä sillä on edessään valtava, historiallinen haaste. Marokko on maa, jonka talous on tällä hetkellä yli 40 prosenttisesti riippuvainen maataloudesta ja joka haluaa nähdä Euroopan kanssa 12 vuoden kuluttua muodostettavan vapaakauppa-alueen toteutuvan. Tietenkin maa tarvitsee meidän investointejamme, ja Yhteisö ja puheenjohtajamaa tekevät kaikkensa, jotta kaikki jäsenvaltiot ratifioisivat Marokon kanssa allekirjoitettavan assosiaatiosopimuksen mahdollisimman nopeasti.
Haluaisin ottaa esille yhden esimerkin, joka hämmästytti minua. Kävin viime viikolla pääministeri Junkerin kanssa Ukrainassa Euroopan unionin ja Ukrainan väliseen huippukokoukseen ja kahdenvälisiin suhteisiin liittyvällä vierailulla. Investoinnit olivat käsiteltävien asioiden joukossa. Lehdistötilaisuudessa eräs toimittaja kysyi kummaltakin pääministeriltä, olivatko nämä tehneet investointeja koskevan sopimuksen. Ja pääministereillä oli kuitenkin ollut aikaa keskustella ainoastaan yksi tunti! Tällä esimerkillä haluan sanoa sitä, että investoinnit ovat tietenkin elintärkeitä Marokolle, mutta olen kanssanne samaa mieltä siitä, että ensin on luotava niiden edellyttämät vakaat poliittiset ja taloudelliset olot. Kun olot on saatu suotuisiksi, alueelle aletaan tehdä investointeja.

von Habsburg
Arvoisa puhemies! Kiitos sanoistanne, herra komissaari. Haluaisin kysyä siitä vain jotakin: Miten te arvioitte Marokon tilanteen nimenomaan investointien suhteen, joista puhuitte? Minun vaikutelmani Marokosta on, että se on vakain Maghreb-maa ja me tarvitsemme sitä.
Toiseksi haluaisin kysyä: Kuinka kauan mielestänne neuvotteluja käydään Marokon kanssa, ja milloin Marokko saatetaan neuvotteluissa tilanteeseen, jossa Tunisia on nyt? Tämä olisi erittäin tärkeä asia jo siksi, koska me tarvitsemme Marokkoa, koska se on sen naapuri, jota pidetään niin sanotusti Maghreb-maiden räjähdysalttiina kohtana, eli Algerian naapuri.
Viimeinen kysymys: miltä teistä vaikuttavat mahdollisuudet puhua siellä parlamentin kanssa? Tämä parlamenttihan edustaa vain pientä osaa väestöstä. Eikö olisi aika kysyä mielipidettä myös pienemmiltä ryhmiltä, jotka eivät ole edustettuina parlamentissa, koska ne on jätetty sen ulkopuolelle?

Wohlfart
Haluaisin vastata herra von Habsburgin kolmeen kysymykseen. Ensinnäkin kerron hänelle oman näkemykseni Marokosta. Vierailin maassa liikemiesvaltuuskunnan johtajan ominaisuudessa tämän vuoden kesäkuussa. Minä ja muut vierailijat olimme täysin yllättyneitä taloudellisten ja institutionaalisten uudistusten yhteydessä toteutetuista ponnisteluista, vaikka maa onkin vielä kehittymätön verrattuna Tunisian tämän hetkiseen kehityksen tasoon. Uskon, että Marokolla on vankat mahdollisuudet. Yllättyneenä totesin myös, että valtuuskuntaamme kuului kymmenisen luxemburgilaista yritystä - mikä on paljon pienelle maalle - jotka ovat valmiita menemään eteenpäin ja osallistumaan todelliseen Marokon ja Luxemburgin väliseen yhteistyökumppanuuteen. Luxemburgin hallitus tulee puolestaan myöntämään rahoitusvaroja tälle yhteistyökumppanuudelle pyrkiäkseen osaltaan edistämään investointien tekemistä Marokkoon.
Luulen, että vastaus toiseen kysymykseen on jonkin verran riippuvainen siitä, kuinka nopeasti eri jäsenvaltiot ratifioivat tämän sopimuksen. Se on hyvin tärkeää Marokolle. Olemme painottaneet tätä asiaa, olemme pyrkineet välittämään viestin ei pelkästään ministerineuvostossa vaan myös kaikille Euroopan unionin elimille. Tämä poliittinen viesti on se, että yhteistyökumppanuus on pystyttävä toteuttamaan käytännössä. Toivon jälleen kerran, että olemme täyttäneet velvollisuutemme 15 jäsenvaltiolle vuoden loppuun mennessä. Jos edellytykset täyttyvät, Marokko pystyy mielestäni viiden, kuuden vuoden kuluttua saavuttamaan saman tason kuin Tunisia, joka yllätyksekseni on saavuttanut alueen maihin nähden poikkeuksellisen kehityksen tason.
Herra von Habsburg, en haluaisi jättää vastaamatta kolmanteen kysymykseenne, joka on täysin oikeutettu, mutta luulen, että Euroopan parlamentin puhemies tai ulkoasioita käsittelevän valiokunnan puheenjohtaja pystyy vastaamaan siihen paremmin kuin minä. Kyse on tämän parlamentin, Algerian parlamentin sekä muiden poliittisten ryhmittymien jäsenten kanssa luotavista suhteista.

Puhemies
Kysymys nro 2 Felipe Camisón Asensio (H-0597/97):
Aihe: Syrjäseutualueet ja " euroverot"
Mitä mieltä neuvosto on tavaroiden maantiekuljetuksille Euroopan unionissa asetettavaan " euroveroon" liittyen siitä, että Suomea ja Espanjaa ei vieläkään katsota syrjäseutualueiksi?

Wohlfart
Yritän vastata kunnianarvoisalle jäsen Asensiolle. Ensinnäkin, neuvosto ei voi arvioida ennakolta niitä tuloksia, joita odotetaan parhaillaan käynnissä olevilta raskailta ajoneuvoilta tiettyjen infrastruktuurien käytöstä perittäviä maksuja koskevaa direktiiviehdotusta koskevilta neuvotteluilta. Tarkoitan niin kutsuttua eurovignettea.
Neuvosto haluaa kuitenkin tarkentaa, että direktiivissä 93/89/ETY tarkoitettu käyttömaksua koskeva poikkeus antaa mahdollisuuden myöntää alennusta käyttömaksuista ainoastaan väliaikaisesti joillekin sellaisille jäsenvaltioille, jotka ovat epäsuotuisassa asemassa heikon taloudellisen kehityksensä ja maantieteellisen sijaintinsa vuoksi, mitä joissakin tapauksissa heikentää vielä poliittiset ristiriidat joidenkin kolmansien maiden kanssa.
Tässä yhteydessä on lisäksi sopivaa huomauttaa, että direktiiviin 93/89/ETY - jonka yhteisön tuomioistuin on muuten tällä välin mitätöinyt - ei sisälly syrjäisen alueen käsitettä. Direktiivin tavoitteena oli - toistan sen vielä ja kunnianarvoisa parlamentin jäsenkin sen tietää varsin hyvin - tukea tiettyjä jäsenvaltioita, jotka kärsivät kehityksensä jälkeenjääneisyydestä tai maantieteellisestä sijainnistaan aiheutuneista haitoista.

Camisón Asensio
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olemme tämän parlamentin valiokunnissa saaneet tietään, että viime kesäkuussa pidetyssä kuljetusalan neuvostossa puheenjohtajavaltio Alankomaiden tilanne tämän asian suhteen oli varsin sekava. Yksi ristiriitaisuuksista oli, että ehdotettiin, että Irlanti, Portugali ja Kreikka saisivat syrjäisen sijaintinsa vuoksi käyttömaksuista, euroverosta, 50 prosentin alennuksen.
Pidämme varsinaista ehdotusta järkevänä ja oikeudenmukaisena. Tätä etua ei kuitenkaan keskusteluissa oltu valmiita myöntämään Suomelle eikä Espanjalle, sillä niitä ei pidetty syrjäseutualueina. Tähän ristiriitaan me haluamme puuttua, mielestämme on mahdotonta hyväksyä sitä, että Espanjan kaltaiselta maalta kielletään syrjäseutuasema, vaikka se ulottuu Tarifan niemelle, joka käytännöllisesti katsoen päätyy Afrikkaan tai että tämä asema kielletään pohjoisnapaa hipovalta Suomelta.
Toivomme, että Luxemburg puheenjohtajavaltiona löytää järkevämmän ratkaisun.

Wohlfart
Yritän antaa vastauksen, jonka toivon tyydyttävän kunnianarvoisaa parlamentin jäsentä. On pakko todeta, että liikenneasioita käsittelevä neuvosto ei löytänyt sovitteluratkaisua 17. kesäkuuta tänä vuonna pidetyssä kokouksessa. Kunnianarvoisa parlamentin jäsen jo viittasi osittain tiettyihin vaikeuksiin, joiden vuoksi poliittista yksimielisyyttä oli mahdotonta löytää, varsinkin kun äänestyksessä edellytettiin yksimielisyyttä.
Haluaisin siis sanoa seuraavaa: asian ratkaisemiseksi puheenjohtajamaa Luxemburg aikoo käydä kahdenvälisiä keskusteluja kaikista korkeimmalla poliittisella tasolla. Sitoudun tähän puheenjohtajamaan edustajana ja liikenneasioita käsittelevän neuvoston puheenjohtajana toimivan kollegani, rouva Delvaux'n puolesta. Mutta lisäisin tähän vielä, että puheenjohtajamaa ottaa tämän asian käsiteltäväksi neuvostossa ainoastaan, jos kahdenvälisissä keskusteluissa ilmenee todellista poliittista tahtoa ratkaisun löytämiseen.

Puhemies
Kysymykset 3 ja 4 käsittelevät samantapaisia asioita ja niihin vastataan yhdessä.
Neuvosto selittää meille, miten kahden näin erilaisen kysymyksen voidaan katsoa käsittelevän samantapaisia asioita.
Kysymys nro 3 Jonas Sjöstedt (H-0599/97):
Aihe: EU-kansalaisten turvapaikkaoikeus
Amsterdamin sopimukseen liittyy pöytäkirja, jossa on erityinen artikla (" Enda artikel" , ruotsinkielinen versio). Artiklalla säännellään ja rajoitetaan EU-kansalaisten mahdollisuutta saada turvapaikkahakemuksensa käsitellyksi toisessa EU: n jäsenvaltiossa. Artiklan konkreettinen sisältö on kiistanalainen.
Onko oikein tulkita pöytäkirjan erityisartiklan d kohtaa siten, että jäsenvaltio voi tästä artiklasta huolimatta vapaasti käsitellä kaikkia turvapaikkahakemuksia kansallisen käytännön mukaisesti? Onko oikein tulkita tätä artiklaa siten, että se ei millään tavalla rajoita jäsenvaltioiden oikeutta käsitellä EU-kansalaisten turvapaikkahakemuksia ja myöntää näille turvapaikkoja tapauskohtaisesti? Kysymys nro 4 Ulla Sandbæk (H-0505/97):
Aihe: Maastricht II -sopimus ja ympäristötakuu
Ympäristötakuun käyttäminen (100 a artiklan 4 kohta) vaatii komission hyväksynnän. Uuden Maastricht II -sopimuksen myötä komissiolle asetetaan velvollisuus ottaa kantaa kuuden kuukauden kuluessa.
Voiko neuvosto tehdä selkoa siitä, missä määrin jäsenvaltiot tulevat saamaan mahdollisuuden käyttää ympäristötakuuta ja siten ottaa käyttöön parempia ympäristömääräyksiä niiden kuuden kuukauden aikana, joiden kuluessa komissio on velvollinen ottamaan kantaa siihen, missä määrin jäsenvaltiot voivat käyttää ympäristötakuuta.
Wohlfart
Tämä saattaa vaikuttaa oudolta ensi kuulemalta, tunnustan sen, arvoisa puhemies, mutta yritän kertoa, miksi toivon saavani parlamentin jäsenet hyväksymään tällaisen menettelyn. Puheenjohtajamaa ehdotti, että vastaisin samalla sekä rouva Sandbækin että herra Sjöstedtin esittämiin kysymyksiin, jotka molemmat koskevat Amsterdamin huippukokouksessa perustamissopimusten tarkistamisen yhteydessä laadittujen määräysten tulkintaa.
Vastauksena molempiin kysymyksiin minun on korostettava, että neuvoston mielestä on tässä vaiheessa ennenaikaista tehdä kyseistä pöytäkirjaa koskevia tulkintoja. Nyt olisi pidettävä mielessä se asia, että perustamissopimus, jonka osa kyseinen pöytäkirja on, ei ole vielä tullut voimaan ja että sopimus on vielä allekirjoitettava, mikä tapahtuu 2. lokakuuta, jos oikein muistan. Neuvoston mielestä kaikenlainen Amsterdamissa laadittujen tekstien selittäminen ei tässä tilanteessa ole sopivaa, varsinkaan kun ainoa toimielin, jolla on valtuudet tulkita perustamissopimusten tekstejä, on Euroopan yhteisöjen tuomioistuin.
Olen vakuuttunut siitä, että tähän kysymykseen voidaan palata sitten kun tämä perustamissopimus on allekirjoitettu ja ratifioitu eri jäsenvaltioissa sekä joissakin jäsenvaltioissa hyväksytty kansanäänestyksellä. Tällä hetkellä en syistä, jotka juuri mainitsin, halua käsitellä yksityiskohtia enkä ryhtyä työhön, joka olisi hyvin vaarallista.

Sjöstedt
Haluan kiittää vastauksesta, vaikka mielestäni on täysin mahdotonta hyväksyä, ettei neuvosto halua keskustella niistä esityksistä, jotka juuri Eurooppa-neuvosto on tehnyt.
Olemme nyt sisällä demokraattisessa prosessissa kansanäänestyksineen joissakin maissa ja parlamenttikeskusteluineen toisissa maissa. Nyt on hyvin keskeistä ja demokraattinen asia voida tietää mitä se on, mistä nyt pitää päättää. Silloin pitää neuvoston olla valmis antamaan selitys, kun sopimus on hämärä eikä ole selvää, mitä esim. tulee pakolaiskysymykseen eli voiko turvapaikkaoikeutta sekä rajoittaa että pitää samanaikaisesti ennallaan.
Eilen keskustelin samasta turvapaikkaoikeutta koskevasta asiasta komission kanssa, joka oli valmis tästä keskustelemaan, vaikka neuvosto onkin siitä päätöksen tehnyt. Komissio viittasi kuitenkin neuvostoon ja sanoi, että neuvoston tulee itsestäänselvästi päättää tämä asia, sillä neuvosto on siitä vastuussa. Siksi odotan vastausta tähän kysymykseen.

Wohlfart
Senkin uhalla, että kunnianarvoisa parlamentin jäsen saattaa pettyä, minun on sanottava, että vaikka ratifiointi- ja kansanäänestysmenettely on aloitettu joissakin jäsenvaltioissa, puheenjohtajamaan tai neuvoston olisi vaarallista esittää tulkintoja, jotka saattaisivat aiheuttaa väärinkäsityksiä joissakin maissa.
Sanoitte juuri tietävänne oikein hyvin, että kyseessä on demokraattinen menettely, jossa parlamentteja ja jopa kansoja kansanäänestysten välityksellä pyydetään tekemään poliittinen valinta. Näin ollen niistä syistä, jotka äsken mainitsin, neuvoston puheenjohtajan on täysin sopimatonta ryhtyä nyt esittämään tulkintoja. En anna teille sanaa sanasta vastaamalla, että komissio sanoi, että teidän olisi käännyttävä neuvoston puoleen. Kaikilla näissä toimielimissä olevilla on valtuutensa.
Sanon vielä kerran, että neuvoston puheenjohtajan tarkoituksena ei ole salailla mitään, haluan kuitenkin lykätä tätä keskustelua siihen asti, kunnes ratifiointi on tehty, jonka jälkeen meillä on tarvitsemamme elementit. Mutta entisenä parlamentin jäsenenä ymmärrän, että teidän toisinaan on hyvin vaikeaa hyväksyä vastausta, joka ei tyydytä teitä.

Sandbæk
Kuulkaahan, minähän olen esittänyt juuri tämän kysymyksen, koska meillä Tanskassa aiotaan pitää kansanäänestys ja koska minun on mentävä selittämään äänestäjille, mitä Amsterdamin sopimuksessa lukee, ja kun he ovat saaneet tietää sen, he voivat päättää, minkä puolesta he äänestävät. Minun on siis kerrottava, että olen kysynyt neuvostolta, jolla pitäisi olla selitys tälle asialle - sillä juuri neuvostohan tekstin on kirjoittanut -, mutta neuvostossa sanotaan kuitenkin, että he eivät tienneet, mitä he tekstillä tarkoittivat, ja sittenhän myös minun on sanottava valitsijoilleni: teidän on pakko ostaa sika säkissä. En voi selittää teille, mitä neuvosto on kirjoittanut. Neuvosto ei halua selittää teille, mitä se on kirjoittanut. He katsovat, että teidän täytyy mennä kansanäänestykseen äänestämään aivan summamutikassa, koska heidän mielestään siis teidän pitää suhtautua heihin tarpeeksi luottavaisesti ja uskoa siihen, että asia tulkitaan varmasti mitä parhaimmassa tarkoituksessa. Sehän on aivan kohtuutonta, että sanotaan, että ihmisten pitää äänestää jostakin sellaisesta asiasta, jota ei edes voi saada tulkituksi. Asiasta ei pelkästään kirjoiteta sillä tavalla, että sitä ei voi ymmärtää, vaan myös kieltäydytään selittämästä sitä jälkeenpäin kansanäänestyksen lähestyessä.

Wohlfart
Minun on sanottava, että rouva Sandbækin viimeinen lause miellyttää minua paljon enemmän kuin ensimmäinen. Hän sanoi, ettemme ole valmiita tulkitsemaan tekstejä, kun aluksi hän sanoi, että me käyttäydymme kuin emme tuntisi tekstejä. Tällaisen pienen eron huomasin ohimennen.
Rouva Sandbæk, luotan teihin täysin. Olette tietenkin lukeneet tekstit ja osaatte tulkita niitä yhtä hyvin, ellette jopa paremmin, kuin minä. Olen siis varma, että äänestäjiä kunnioittavana parlamentin jäsenenä teette soveliaan tulkinnan. Äänestäjillä ei ole velvollisuutta ostaa sikaa säkissä, siitä olen vakuuttunut.

Puhemies
Paljon kiitoksia, Wohlfart. Mielestäni puheenjohtajan kanta tuli selväksi, silti Lindqvist pyytää minulta puheenvuoroa lisäkysymyksen esittämistä varten. Annan hänelle puheenvuoron, sillä työjärjestys antaa minulle mahdollisuuden tehdä niin, mutta muistutan teille, että sellaisen keskustelun pitkittäminen, johon saadaan aina sama vastaus, haaskaa aikaa, jota me tarvitsemme muita kysymyksiä varten.
Lindqvistillä on puheenvuoro lisäkysymyksen esittämistä varten.

Lindqvist
Minun pitää sanoa olevani hyvin yllättynyt siitä, ettei neuvostolta saa mitään vastausta. Vastaaminen siten, että on liian aikaista tai sopimatonta tai sitä paitsi voi olla vaarallista, on hyvin kummallinen tapa käsitellä niiden parlamentaarikkojen kysymyksiä, jotka joutuvat kotimaissaan keskustelemaan näistä kysymyksistä mahdollisesti ennen kansanäänestystä. Miten meidän tulee toimia, kun saamme yleisöltä samantyyppisiä kysymyksiä ja emme voi saada vähintäkään tietoa neuvoston puheenjohtajalta?
Minä olen lievästi sanottuna huolissani. Luulen, että tämä koskee monia muitakin. Olen ymmärtänyt niin, ettemme saa tänään mitään vastausta. Panen merkille, että ilmeisesti näin tulee jatkumaan, kunnes jäsenmaiden mahdolliset kansanäänestykset on pidetty , ja kyllä- tai ei-päätökset kansallisissa parlamenteissa on tehty , ts. me emme saa mitään tietoa ennen kuin keskustelu kussakin jäsenmaassa on ohi. Näin olen ymmärtänyt vastauksen. Olen hyvin huolestunut ja surullinen tästä neuvoston vastauksesta.

Wohlfart
Rouva Sandbækin kissaan liittynyttä ilmaisua käyttäen, huomaan, että voisimme hyvin vielä tunnin verran leikkiä kissaa ja hiirtä tämän asian tiimoilta.
En kuitenkaan ota kansallisten parlamenttien edustajien ja jäsenten paikkaa, sillä luotan siihen, että nämä osaavat tulkita tekstejä sellaisina kuin ne on laadittu. Teidän ja täällä läsnä olevan kolleganne tavoin myös he osaavat lukea tekstiä ja siten vakuuttaa myös äänestäjät.
Myös koska neuvoston puheenjohtajana kunnioitan äänestäjiänne, en halua ryhtyä tuomariksi ja ottaa kansallisten parlamenttien jäsenten ja hallitusten paikkaa.

Puhemies
Kysymys nro 5 Hans Lindqvist (H-0606/97):
Aihe: EU: n rakennerahastot
Agenda 2000 -asiakirjassa esitetään, että tavoitteen 6 alue lakkaisi olemasta erillisenä tukialueena ja sisältyisi tavoitteeseen 1. Kyseisiä alueita koskien tehtäisiin " erityisjärjestelyitä" .
Mitä seurauksia tällä on Ruotsille EU: n rakennerahastoista saatavan tuen suhteen?

Wohlfart
Neuvosto on vasta juuri aloittanut komission Agenda 2000 - tiedonantoon liittyvät työt.
Kuten tiedätte, hyvät naiset ja herrat, neuvosto kuuli puheenjohtaja Santerin esitelmän Agenda 2000: sta ja komission lausunnot jäsenyyttä hakevista maista tänä vuonna 22. heinäkuuta pidetyssä kokouksessa.
Neuvosto sopi tällöin keskustelevansa ensimmäisen kerran kaikkia näitä kysymyksiä koskevista yleisistä suuntaviivoista seuraavassa kokouksessaan, joka oli itse asiassa viime maanantaina. Neuvosto ilmaisi yksimielisyytensä erityisesti puheenjohtajamaan ehdottamasta tavasta käsitellä eri asioita.
Amsterdamissa pidetyn Eurooppa-neuvoston kokouksen päätelmien mukaisesti neuvosto käsittelee kyseisiä aiheita perusteellisesti ja esittää yksityiskohtaisen kertomuksen Luxemburgissa ensi joulukuussa pidettävässä Eurooppa-neuvoston kokouksessa.
Meidän arviomme mukaan tässä vaiheessa on ennenaikaista ottaa millään tavoin kantaa unionin rakennepolitiikkojen uudistamiseen, joka vain yksi käsiteltävistä aiheista.

Lindqvist
Kiitos vastauksesta. Ruotsi ja Suomi saivat erityisen uuden tavoitealueen rakennerahastoista jäsenyysneuvottelujen yhteydessä, nimittäin tavoitteen 6. Se tuli ajankohtaiseksi siksi, että Euroopan pohjoisosassa, jossa me asumme, on hyvin harva asutus ja oli erityisiä syitä saada ylimääräistä tukea. Nyt ehdotetaan Agenda 2000: ssa, että tavoitteen 6 alueet eritysalueiden tuen saajina tulevat häviämään eli juuri ne alueet, joista mm. Ruotsi on neuvotellut. Ne muutetaan tavoitteen 1 alueiksi. Saatavilla olevissa dokumenteissa todetaan erityisjärjestelyin huolehdittavan siitä, että tuki jatkuu likimain samoin kuin aikaisemmin, mutta siis tavoitteen 1 alaisena.
Nyt on tullut Ruotsin viranomaisilta ehdotus, joilla varmasti on yhteys EU: iin, siitä, että koko pohjois-Ruotsi pitäisi saada suureksi tukialueeksi, mikä tulisi merkitsemään erityisen harvaanasuttujen seutujen alkuperäisten tukialueiden aseman heikkenemistä rahojen saannissa. Epävarmuus on suurta, ja minä haluaisin siksi hyvin mielelläni jonkin selvemmän vastauksen kuin äsken saamani.

Wohlfart
Sanoisin ensinnäkin, että yleisten asiain neuvostossa käydyssä keskustelussa kunnianarvoisa parlamentin jäsen Lindqvistin mainitseman kahden maan valtuuskunnat ilmaisivat samat huolet kuin kunnianarvoisa parlamentin jäsen. Hän itse viittasi lisäkysymyksessään tavoitteen 6 poistamisen asettamiin haasteisiin eli komission ehdotukseen. Komission ehdottaa tiedonantonsa " Agenda 2000" sosiaalista ja taloudellista yhteenkuuluvuutta koskevassa luvussa, että nykyisten tavoitteiden määrä vähennettäisiin tukikelpoisuus- ja tehokkuussyistä kolmeen, joista kaksi olisi alueellisia tavoitteita ja yksi olisi laaja-alainen inhimillisiä voimavaroja koskeva tavoite. Hän sanoi myös, että niitä varten, jotka tällä hetkellä ovat tukikelpoisia tavoitteen 6 mukaisesti ja eivät ole tukikelpoisia tavoitteen 1 mukaisesti, olisi toteutettava erityisjärjestelyjä.
Neuvosto ei ole vielä päättänyt toimintalinjastaan. Olemme Agenda 2000: teen liittyvien eri näkökohtien osalta päättäneet työskentelymenetelmämme, joka mukaisesti tasoitetaan eri aloihin, erityisesti rakennerahastoihin liittyviä ongelmia. Tämän jälkeen tullaan ehdottamaan, että korkeimmalla tasolla eli ministeritasolla eri neuvostoissa, Ecofin-neuvostossa ja muissa neuvostoissa, jotka vastaavat Luxemburgin huippukokouksen valmisteluista, otettaisiin huomioon eri jäsenvaltioiden toivomukset siinä määrin kuin mahdollista. Hyvin tiedetään, että suuntaviivat ovat selkiytymässä - ne näyttävät mielestäni tällä hetkellä hyvin selkeiltä - ja niiden mukaan suuri enemmistö jäsenvaltioista haluaisi rahoituskaton osalta, että se ei ylitettäisi 1, 27 prosenttia, joka on vahvistettu ylärajaksi vuoteen 2006 asti.
Monet muutkin kysymykset ansaitsevat vastauksen ja puheenjohtajamaa on parhaillaan ryhtymässä tähän tehtävään. Se on myöskin useiden epävirallisten neuvoston kokousten tavoitteena, joissa asioita toisinaan saadaan paljon eteenpäin, kuten tiedätte herra Lindqvist. Aiomme joka tapauksessa ryhtyä etsimään yksimielisyyttä 15 jäsenvaltion tasolla.

Puhemies
Kysymykset 6 ja 7 raukeavat, koska kysymysten esittäjät eivät ole paikalla.
Imaz San Miguelin esittämä kysymys 8 on peruutettu.
Kysymys nro 9 Hugh McMahon (H-0614/97):
Aihe: Philoxenia 1997-2000 -ohjelma (Euroopan matkailu)
Aikooko Luxemburg yrittää käynnistää puheenjohtajakaudellaan Philoxenia-ohjelman, jolla edistetään Euroopan matkailua?

Wohlfart
Mitä tulee Euroopan matkailun edistämistä koskevan ohjelman hyväksymiseen, tätä tehtävää varten perustettu neuvoston työryhmä aloittaa työnsä huomenna.
Tavoitteena on nimenomaan päästä sopimukseen ohjelman sisällöstä ennen joulukuun 1997, siis ennen tämän vuoden loppua, ja puheenjohtajamaa ehdottaa laatimaan työn perustaksi asiakirjan, jossa otetaan huomioon neuvostossa tähän mennessä käydyt keskustelut.
Sitten kun sopimukseen on päästy, puheenjohtajamaa aikoo järjestää matkailua koskevan neuvoston kokouksen, jotta kyseinen ohjelma saataisiin hyväksytyksi ja voitaisiin päättää lopullisesti matkailun alalla edistettävistä toimista. Toimilla on pyrittävä pääasiallisesti tavoitteisiin, jotka ovat saaneet riittävästi kannatusta neuvostossa, kuten esimerkiksi tiedottamisen ja alan toimijoiden välisen yhteistyön kehittäminen.

McMahon
Haluaisin kiittää istuvaa puheenjohtajaa erittäin kattavasta vastauksesta. Ehkä hän voi selventää minulle yhtä asiaa. Pidetäänkö tuleva konferenssi Luxemburgin vai Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakaudella?

Wohlfart
Yritän, mutta herra McMahon on asiantuntija kyselytunnin suhteen. Arvoisa parlamentin jäsen, sanoisin, että se ei riipu pelkästään puheenjohtajamaasta vaan myös tiettyjen jäsenvaltioiden halusta, jotka tähän asti ovat tarkkaan noudattaneet toissijaisuusperiaatetta.
Puheenjohtajamaa Luxemburg tulee tekemään sen, jos poliittinen yksimielisyys löytyy, muutoin on luotettava siihen, että puheenjohtajamaa Yhdistynyt kuningaskuntaa ratkaisee ongelman.

Puhemies
Seuraavat kysymykset ja vastaukset ovat vieläkin lyhyempiä, sillä kysymyksen 10 laatinut Sören Wibe ei ole joukossamme. Ei myöskään Watson, joka on laatinut kysymyksen 11. En näe yhdelläkään edustajantuolilla istumassa Alavanosia, joka on kysymyksen 12 laatija. Näin ollen siirrymme kysymykseen 13. Mutta huomaan, että Wibe on juuri saapunut paikalle. Wohlfart, ehdotan, että vastaatte ensin Jensenille, joka jo oli joukossamme, ja sen jälkeen, nyt kun meillä oli onni saada Wibe liittymään joukkoomme, käsittelemme Wiben kysymystä, jos teillä ei ole mitään tätä vastaan.
Kysymys nro 13 Kirsten Jensen (H-0635/97):
Aihe: Burman tilanne
Mitä poliittisia johtopäätöksiä neuvosto aikoo tehdä siitä, että Burma on hyväksytty ASEANin jäseneksi?

Wohlfart
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, vastaus kunnianarvoisan parlamentin jäsenen kysymykseen tulee olemaan hieman pidempi kuin äskeinen vastaukseni.
Mitä tulee niihin poliittisiin seurauksiin, joita neuvosto näkee olevan Burman hyväksymisellä ASEANin jäseneksi, voin ilmoittaa arvoisille parlamentin jäsenille, että 26. kesäkuuta pidetyssä yleisten asiain neuvoston kokouksessa tehtiin seuraavat päätelmät - jotka luulen kaikkien kyllä jo tietävän:
Neuvosto on tutkinut, mitä vaikutuksia eräiden maiden, erityisesti Burman, liittymisestä ASEANiin aiheutuu Euroopan unionille. Se on korostanut, että ihmisoikeustilanteen heikkeneminen Burmassa on yksi Euroopan unionin vakavista huolenaiheista.
Euroopan unioni on useaan otteeseen ilmaissut huolestumisensa Burman tapahtumista. Euroopan unioni hyväksyi aivan hiljattain, vuoden 1990 vaalien vuosipäivänä 30. toukokuuta julkilausuman, jossa lain ja järjestyksen palauttamisesta vastaava neuvosto (State Law and Order Restoration Council) , josta yleisemmin käytetään lyhennettä SLORC, pyydetään vapauttamaan vangitut henkilöt ja aloittamaan todellinen vuoropuhelu demokratiaa kannattavien ryhmittymien kanssa. Lisäksi neuvosto pyysi SLORC: ta hyväksymään piakkoin YK: n erikoislähettilään vierailun Burmaan.
Lisäksi neuvosto on painottanut, kuinka tärkeänä se pitää EU: n ja ASEANin suhteiden lujittamista ja syventämistä Singaporessa helmikuussa 1997 pidetyn Euroopan unionin ja ASEAN-maiden ministerikokouksen päätelmien mukaisesti.
Neuvosto on vahvistanut EU: n sitoutumisen erityisesti ihmisoikeuksien ja demokratian periaatteiden alalla käytävään EU: n ja ASEANin väliseen vuoropuheluun. Se toivoo Burman liittymisen ASEANiin auttavan edistämään näitä perusarvoja maassa. Se arvioi EU: n ja ASEANin välisen vuoropuhelun antavan tilaisuuden käsitellä maan tilannetta.
Ottaen huomioon nykyiset olot, joiden vuoksi Euroopan unioni lykkäsi yhteistä kantaansa uudelle puolivuotiskaudelle ja jotka estävät Burman mahdollista EY: n ja ASEANin väliseen yhteistyösopimukseen liittymistä koskevien neuvottelujen aloittamisen, neuvosto arvioi, että Burman osallistuminen ASEANin ministerikonferenssissa ja ASEANin alueellisessa foorumissa (ARFPMC) pidettäviin ministerikokouksiin ei ennakoi sen osallistumista tarkkailijana seuraavaan EU: n ja ASEANin välisen sekavaliokunnan kokoukseen, joka pidetään marraskuussa 1997, tai muihin EU: n ja ASEANin välisiin kokouksiin.
Neuvosto on vahvistanut, että Burman liittyminen ASEANiin ei merkitse sitä, että se automaattisesti pääsee jäseneksi ASEMiin (Asia-Europe Meeting) .
Mitä tulee mahdollisten uusien Burman vastaisten toimenpiteiden hyväksymiseen, neuvosto on sopinut palaavansa tähän kysymykseen piakkoin ja käsittelevänsä sitä ASEANin alueellisen foorumin (ARFPMC) ministerikokousten tulosten ja tilanteen kehittymisen mukaisesti. Tällaisen kannan Euroopan unionin neuvoston puheenjohtaja Poos ilmaisi ASEANille Kuala Lumpurissa viime heinäkuun 28. päivänä järjestetyssä ASEANin ministerikonferenssissa.

Kirsten Jensen
Haluaisin kiittää neuvoston puheenjohtajaa erinomaisesta vastauksesta, mutta minulla on kuitenkin pari asiaa, joista haluaisin esittää hänelle kysymyksen. Onko tässä kriittisessä vuoropuhelussa myönteisiä merkkejä? Miten meidän kauppasuhteemme kehittyvät alueella? Emmekö tosiaan ole poliittisessa mielessä samassa tilanteessa kuin olimme aikoinaan Etelä-Afrikan kanssa silloin kun oli rotuerottelua, jolloin Euroopassa onneksi - vaikkakin vähän myöhään - oivallettiin, että olisi ryhdyttävä suunnattoman voimakkaaseen painostukseen maan olojen muuttamiseksi. Nyt ovat ihmisoikeudet tulessa. Nyt on demokratia tulessa. Ja kuten te tiedätte, Burman kansan valitsemien edustajien tilanne on Euroopan parlamentille tavattoman tärkeä asia. Tarkoitan sitä, että käytitte sellaisia sanoja kuin että on "kehotettu tekemään" , että "vaaditaan vastausta" ja muuta vastaavaa. Se on ehkä vähän liian diplomaattista, kun tilanne on niin vakava kuin se on.

Wohlfart
Pyydän anteeksi, jos olin liian diplomaattinen. Luxemburgissa minua ei yleensä pidetä kovin diplomaattisena, koska minulla on taipumus aina sanoa mitä ajattelen. Vastaan kysymykseenne hyvin lyhyesti.
Mitä tulee Burman ihmisoikeustilanteen edistymiseen, en usko edistystä valitettavasti tapahtuneen paljoakaan.
Olisin muuten iloinen, jos voisitte esittää kauppavaihtoa koskevan kysymyksenne komissiolle. En pysty antamaan teille pyytämiänne lukuja. Kyse ei ole haluttomuudesta, asia vain on niin.
Palatakseni Etelä-Afrikan painostamisen lisäämistä koskevaan kysymykseenne, uskon omasta puolestani voivani sanoa, että politiikka, jota vuosina 1990-1991 kutsuttiin porkkanan ja kepin politiikaksi, on tuottanut tuloksia. Vaikka sitä aluksi pidettiin kiistanalaisena, varsinkin AKT-maissa - muistan yhden ministerikokouksen, jossa politiikkaa asetettiin kyseenalaiseksi - se on mielestäni kuitenkin osoittautunut tulokselliseksi. Toivon niin käyvän myös tämän teidän sydämiänne lähellä olevan maan kohdalla.

Puhemies
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät jäsenet, sallikaa minun tehdä suopea tulkinta työjärjestyksestä, siten, että pyydän neuvoston puheenjohtajaa vastaamaan kysymykseen 10, eli palaamaan tämän verran taaksepäin. Kysymyksen on laatinut Sören Wiben, joka on nyt joukossamme. Pyydän teitä, mikäli mahdollista, vastaamaan tähän kysymykseen.
Kysymys nro 10 Sören Wibe (H-0618/97):
Aihe: Demokratian kehitys Euroopassa
Paperilla kaikki Euroopan valtiot ovat tätä nykyä demokratioita, mikä on historiallisesta näkökulmasta täysin ainutlaatuista. Demokratian toimivuuden, demokraattisten vapauksien ja oikeuksien, oikeusturvan ym. suhteen vallitsee kuitenkin aste-eroja, ja kun valtioita tarkastellaan lähemmin, joissakin maissa on suuria puutteita. Tällä hetkellä suurimpia puutteita ilmenee Kroatiassa ja Valko-Venäjällä. Niissä on tosin demokraattisessa järjestyksessä valittu presidentti, mutta television ja radion valvonta on sellaista, että valitsijoille on esitetty vain yksi viesti - istuvan presidentin viesti. Valitsijat eivät ole saaneet mitään opetusta demokratian merkityksestä. He ovat eläneet autoritaarisessa järjestelmässä koko ikänsä eivätkä tiedä, mitä oikeuksia heillä on ja miten heidän on toimittava ja kyseenalaistettava poliittiset viestit.
Kysymys kuuluu, mitä voimme tehdä painostaaksemme niitä Euroopan hallituksia, jotka hallitsevat maataan autoritaarisesti ja viestimiä tiukasti valvoen.
Onko neuvosto keskustellut diplomaattisista vastalauseista ja mahdollisuudesta eristää sellaiset valtiot kuten Kroatia ja Valko-Venäjä, jotka eivät kunnioita perustavia demokraattisia vapauksia ja oikeuksia, joiden on oltava vallalla demokratioiden Euroopassa?

Wohlfart
Hyvät naiset ja herrat, mitä tulee puhemiehen esittämään menettelyyn, voitte olla täysin huoleti neuvoston puheenjohtajan joustavuuden suhteen. Kysymys on itse asiassa erittäin tärkeä ja ymmärrän hyvin erittäin huolestuneita parlamentin jäseniä. Olin itsekin sellainen muutama vuosi sitten. Tästä syystä suostun mielelläni tähän tehtävään.
Mitä tulee arvoisan herra Sören Wiben esille tuomiin ongelmiin, demokratian kehitys Euroopassa ansaitsee mielestäni asianmukaisen vastauksen neuvostolta.
Haluaisin ensinnäkin vakuuttaa herra Wibelle, että Euroopan unioni puolustaa aina demokratian ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen olennaisia perusperiaatteita ja myös neuvosto kiinnittää niihin erityistä huomiota. Mainitussa kahdessa tapauksessa, Valko-Venäjän ja Kroatian tapauksessa, ja muissa tapauksissa, joissa nämä arvot ovat uhattuina, neuvosto pyrkii valppaasti ja päättäväisesti käyttämään vaikutusvaltaansa edistääkseen demokraattisia arvoja niin paljon kuin mahdollista.
Haluaisin selvittää Valko-Venäjän tilannetta. Neuvosto seuraa tilanteen kehittymistä Valko-Venäjän tasavallassa hyvin huolestuneesti ja on sitoutunut käyttämään aktiivisesti vaikutusvaltaansa maan viranomaisiin, jotta nämä alkaisivat täysin noudattamaan kansainvälisellä tasolla hyväksyttyjä demokratian periaatteita ja demokraattisia käytäntöjä, kuten tiedotusvälineiden vapaus.
Euroopan unioni lähetti kiireellisesti tämän vuoden tammikuussa Valko-Venäjälle tutkintavaltuuskunnan, jota johti Alankomaiden entinen oikeusministeri, selvittämään vuonna 1996 pidettyjen perustuslakikansanäänestysten laillisuutta, arvioimaan vallanjaon hajauttamisen periaatteiden noudattamista sekä määrittämään, ahdisteltiinko oppositiota tai tiedotusvälineitä.
Valtuuskunta totesi Valko-Venäjällä olevan vakavia institutionaalisia ja poliittisia epäkohtia. Valtuuskunnan päätelmät huomioon ottaen neuvosto määritteli tämän vuoden helmikuussa kokonaisvaltaisen lähestymistavan, jota noudatetaan Euroopan unionin ja Valko-Venäjän suhteissa tulevaisuudessa. Lisäksi neuvosto antoi huhtikuussa arvostelevan julkilausuman ja muistutti, että Euroopan unionin ja Valko-Venäjän välinen yhteistyö ei voi jatkua, ellei Valko-Venäjä pyri vakuuttavasti toteuttamaan sellaista poliittista järjestelmää, joka on kansainvälisellä tasolla hyväksyttyjen normien mukainen.
Neuvosto on kehottanut Valko-Venäjän viranomaisia noudattamaan sitoumustaan aloittaa neuvottelut kolmannentoista valitun korkeimman neuvoston kanssa vallanjaon toteuttamiseksi käytännössä ja vuoropuhelun aloittamiseksi työryhmässä, joka muodostuu Valko-Venäjän hallituksen ja kolmannentoista korkeimman neuvoston edustajista sekä Euroopan unionin, Euroopan neuvoston ja ETYJ: n asiantuntijoista.
Viime maanantaina, 15. syyskuuta kokoontuneen neuvoston oli kuitenkin todettava, että Valko-Venäjän poliittisten ja taloudellisten uudistusten osalta ei viime kuukausina ollut tapahtunut mitään edistystä ja että poliittinen ja institutionaalinen tilanne sekä jatkuvat ihmisoikeuksien, perusvapauksien ja erityisesti tiedotusvälineiden vapauden rikkomukset olivat edelleen huolestuttavia.
Neuvosto on siksi päättänyt toteuttaa seuraavat toimenpiteet: ensinnäkin, Euroopan unioni ei toistaiseksi osallistu enää työryhmän työskentelyyn; toiseksi, Valko-Venäjän liittymistä Euroopan neuvostoon ei tueta; kolmanneksi, väliaikaista ja kumppanuus- ja yhteistyösopimusta ei tehdä; neljänneksi, kahdenvälistä ministeritason yhteydenpitoa rajoitetaan; viidenneksi, yhteisön ja jäsenvaltioiden teknisen tuen ohjelmat jäädytetään, lukuun ottamatta kuitenkaan humanitaarisia, alueellisia sekä sellaisia hankkeita, joilla tuetaan suoraan demokratisoitumiskehitystä.
Mitä tulee Kroatiaan, neuvosto hyväksyi tämän vuoden huhtikuussa ehdollisuuden soveltamista koskevat päätelmät sellaisen johdonmukaisen Euroopan unionin strategian laatimiseksi, jota sovelletaan suhteissa sellaisiin eteläisen Euroopan maihin, joilla ei ole assosiaatiosopimusta Euroopan unionin kanssa; tässä tapauksessa Bosnia-Hertsegovina, Kroatia, Jugoslavian liittotasavalta, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia ja Albania.
Alueen rauhan ja vakauden lujittamiseksi sekä alueen taloudellisen elpymisen edistämiseksi Euroopan unioni aikoo luoda kahdenväliset suhteet alueen maihin sellaiselta perustalta, jossa kannustetaan demokratiaa, oikeusvaltiota, tiukempien normien luomista ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen oikeuksien alalle, siirtymistä markkinatalouteen sekä alueen maiden välistä yhteistyötä.
Neuvosto sisällytti päätelmien liitteeseen tekijät, jotka otetaan huomioon tutkittaessa demokratian periaatteita, ihmisoikeuksia, oikeusvaltiota, vähemmistöjen kunnioittamista ja suojelua sekä markkinatalouteen siirtymistä koskevien vaatimusten noudattamista. Tässä luettelossa neuvosto mainitsi erikseen nimenomaan sananvapauden, tiedotusvälineiden vapaus mukaan lukien.
Voin vakuuttaa teille, arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, että Euroopan unioni seuraa tarkkaan ja arvioi säännöllisesti, kuinka nämä maat, Kroatia mukaan lukien, edistyvät ehdollisuuden vaatimusten täyttämisessä. Kuten neuvosto Amsterdamissa 16. ja 17. kesäkuuta pidetyssä kokouksessa muistutti, ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen oikeuksien noudattaminen kaikissa maissa, asuinseudultaan siirtymään joutuneiden henkilöiden ja pakolaisten kotiuttaminen mukaan lukien, on olennainen edellytys Euroopan unionin ja Kroatian suhteiden parantamiselle.
Huhtikuun 29. päivänä annetuissa päätelmissä eriteltyjen edellytysten asteittainen toteutuminen mahdollistaisi suhteiden asteittaisen lujittamisen, tietenkin niillä varauksin, joita asettaa kokonaisvaltainen ja jatkuva poliittinen ja taloudellinen arviointi, jossa kutakin maata, Kroatia mukaan lukien, arvioidaan yksilölliseltä perustalta. Euroopan unioni tulee muuten edelleen vaatimaan Kroatiaa ja muita alueen maita kunnioittamaan demokraattisia perusoikeuksia ja -vapauksia, jotka eurooppalaisissa demokratioissa ovat mielestämme ensisijaisen tärkeitä.

Wibe
Haluan kaikkein ensimmäisenä kiittää siitä anteliaisuudesta, jota minulle on osoitettu. Huolimatta myöhästymisestäni saan sekä vastauksen että lisäksi repliikin. Haluan myös kiittää neuvoston puheenjohtajaa vastauksesta, joka oli mielestäni hyvin tyhjentävä. Mitä tulee suunnitelmiin Valko-Venäjästä, en tuntenut todella niitä yksityiskohtia.
On siis ilmeistä, että me olemme siellä näyttäneet " taloudellisia lihaksiamme" painostaaksemme hallitusta. Luulen todella, että se on kieli, jota Valko-Venäjän hallitsija ymmärtää. Yhtä asiaa en voinut kuitenkaan käsittää vastauksestanne ja siksi minulla on pieni jatkokysymys: Onko meillä mitään taloudellista painostuskeinoa Kroatian johtoon?

Wohlfart
Luulen painottaneeni ehdollisuuden käsitettä tässä yhteydessä kahteen, kolmeen kertaan. Korostin kuitenkin myös sitä, että niiden eteläisen Euroopan maiden, joilla ei ole assosiaatiosopimusta Euroopan unionin kanssa, erityisesti Bosnia-Hertsegovinan ja Kroatian, edellytetään noudattavan tätä ehdollisuutta, johon luonnollisesti sisältyy myös kaupankäynti.

Posselt
Arvoisa puhemies, Kroatia on nuori demokratia, joka kärsii lisäksi vielä sodan seurauksista. Siellä on varmasti paljon parannettavaa. Minusta ei ole kuitenkaan hyväksyttävää luokitella sitä Valko-Venäjän, diktatuurin, kanssa samaan kastiin. Haluan sanoa tällä erityisesti sitä, että neuvoston puheenjohtaja viittasi oikeutetusti ihmis- ja vähemmistön oikeuksiin - minä olen itse suuri vähemmistön oikeuksien puolustaja -, mutta hän teki näin vähän aika sitten, jolloin eräs Euroopan unionin suurimmista jäsenvaltioista julisti, että se ei tule ratifioimaan Euroopan neuvoston vähemmistösopimusta. Meidän täytyy varoa, että emme joudu tässä ristiriitaiseen tilanteeseen harjoittamaan kaksinaismoraalia. Olen sitä mieltä, että joka tapauksessa on tärkeää - olin Slovenian assosiaatiosopimuksen esittelijä -, että Kroatia assosioituu pian; juuri sloveenit, joilla oli jännitteitä Kroatian kanssa, sanoivat, että Kroatian lähentäminen ja liittäminen EU: iin on myös tämän maan edun mukaista.

Wohlfart
Sanoisin lyhyesti, että olen kunnianarvoisan parlamentin jäsenen kanssa samaa mieltä siitä erosta, joka myös neuvoston mielestä Valko-Venäjän ja Kroatian välillä on. Uskoisin, että olemme tästä asiasta samaa mieltä.

Puhemies
Kiitos, Wohlfart.
Kysymys 11 raukeaa, koska sen esittäjä ei ole paikalla.
Wohlfart, ennakkotapausten luominen on vaarallista, nyt te sekä minä olemme sortuneet siihen. Tuloksena on, että nyt meillä on kunnia löytää joukostamme Alavanos, joka on laatinut kysymyksen 12, joka kronologisen järjestyksen ja työjärjestyksen ehdottoman tulkinnan mukaisesti olisi rauennut. Mutta ehdotan teille, että koska olemme tehneet jo yhden poikkeuksen, teemme toisenkin ja pyydän teitä olemaan ystävällinen ja vastaamaan kysymykseen.
Kysymys nro 12 Alexandros Alavanos (H-0632/97):
Aihe: Turkin ja " TRNC" : n yhteinen julistus
Turkin ja niin kutsutun " Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan" (" Turkish Republic of North Cyprus" , " TRNC" ) yhteinen julistus allekirjoitettiin 19.7.1997 ja se sisälsi seuraavat näkymät:
Jokaiseen kansainväliseen kokoukseen, joka kiinnostaa Kyprosta, osallistuvat myös " TRNC" : n edustajat Turkin valtuuskunnissa. Tätä tarkoitusta varten laaditaan näiden kahden " valtion" välinen puitesopimus sekä " ulkoministeriöiden" välinen yhteistyöpöytäkirja.
Jotta estetään epäoikeudenmukaisten kauppasaartojen vaikutus " TRNC" : n talouteen, perustetaan Turkin ja " TRNC" : n talous- ja rahoitusyksikkö.
Neuvostolta kysytään:
Tuleeko se hyväksymään koska tahansa, kun siltä tätä pyydetään, Turkin valtuuskunnan, jossa " TRNC" : n edustajien ilmoitetaan olevan mukana; ja mitä toimia se aikoo toteuttaa, jotta tuotteiden maahantuontia Kyproksen miehitetystä osasta yhteisön markkinoille koskeva kielto pysyisi voimassa?

Wohlfart
Koska jaamme vastuun menettelystä, toimin samoin myös herra Alavanosin kysymyksen osalta.
Ensinnäkin, unioni pyrkii Kyproksen kysymyksen osalta kahteen selkeään ja erilaiseen tavoitteeseen. Ensinnäkin, unioni on sitoutunut Kyproksen kysymykseen niiden YK: n turvallisuusneuvoston päätöslauselmien mukaisesti, joilla pyritään kummankin alueen yhteisöstä muodostuvaan liittovaltioon, ja toiseksi, unioni pyrkii edistämään Kyproksen liittymistä unionin jäsenvaltioksi.
Puheenjohtajamaa pyrkii osaltaan päättäväisesti vaikuttamaan merkittävällä tavalla ratkaisun löytämiseksi Kyproksen kysymyksessä. Haluan kertoa kunnianarvoisalle parlamentin jäsenelle, että puheenjohtajamaa teki hiljattain, elokuun lopussa, vierailun Ateenaan ja Ankaraan. Puheenjohtajamaan edustaja seuraa Kyproksen tilanteen kehittymistä tarkkaan päivittäin.
Tässä yhteydessä voinen, arvoisa puhemies, vakuuttaa lujasti, että Euroopan unioni tunnustaa ainoastaan yhden hallituksen, joka on tietenkin Kyproksen tasavallan hallitus.
Mitä tulee kaupankäyntiin Kyproksen pohjoisosan kanssa, muistutan teitä yhteisön tuomioistuimen 5. heinäkuuta 1994 antamasta tuomiosta, jolla vahvistettiin, että Kyproksen pohjoisosassa annettuja todistuksia ei voida hyväksyä. Jotta tulliliitto Turkin kanssa voisi toteutua, neuvosto ja komissio ovat sitoutuneet noudattamaan tarkkaavaisuutta kaikenlaisen sellaisen kauppaan liittyvän kiertämisen tai sellaisen muunlaisen yhteisön säännöstön rikkomisen estämiseksi, joka johtaisi Kyproksen pohjoisosassa vallitsevan tilanteen kaltaiseen tilanteeseen. Sama pätee myös yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytännön osalta, johon juuri viittasin.
Turkin ulkoministerin ja itsenäiseksi julistautuneiden alueiden viranomaisten viime elokuun 7. päivänä allekirjoittaman assosiaationeuvostoa koskevan sopimuksen tehokas täytäntöönpano edellyttäisi, että tilannetta harkittaisiin uudelleen vakavasti. Sopimuksella olisi joka tapauksessa yleisluontoisia poliittisia vaikutuksia, kuten juuri selitin.

Alavanos
Arvoisa puhemies, olen kiitollinen sekä siitä, että saitte aikaan ennakkotapauksen, mikä mahdollisti esittämäni kysymyksen, että hienosta tavasta, jolla te ja herra ministeri suhtauduitte asiaan. Kiitän lisäksi herra ministeriä hänen tyhjentävästä ja myönteisestä vastauksestaan kysymykseeni. Haluaisin tässä yhteydessä esittää asiaan liittyvän selkeän kysymyksen, eli Ankaran viimeviikkoisen päätöksen olla sallimatta Kyproksen tasavallan lipun alla liikennöivien laivojen pääsy satamiin. Siis Kyproksen tasavallan lipun alla liikennöiviltä laivoilta on viime viikosta alkaen kielletty pääsy Turkin satamiin, vaikka Kyproksen tasavallalla on liitännäissopimus Euroopan unionin kanssa ja se on liittymässä jäseneksi unioniin. Toissapäivään asti niillä oli pääsy satamiin Turkissa. Oletteko sitä mieltä, että tämä päätös on sopusoinnussa tullisopimuksen ja sen perusperiaatteiden kanssa?

Wohlfart
Sitä, mitä meille juuri sanottiin, on täysin mahdotonta hyväksyä, mikäli se pitää paikkansa. Tämän sanon sillä varauksella, minkälaisia lisätietoja asiassa toimivaltaisilta yksiköiltä saadaan.

Puhemies
Kysymys nro 14 Christine Oddy (H-0638/97):
Aihe: Salamurha Sri Lankassa
Onko neuvosto tietoinen Sri Lankan parlamentin jäsenen ja väkivallattomaan politiikkaan sitoutuneen järjestön, Tamil United Liberation Front -puolueen (TULF) johtavan toimihenkilön A. Thangathurajin salamurhasta?
Mihin toimiin neuvosto tulee ryhtymään painottaakseen tarvetta löytää rauhanomainen ratkaisu Sri Lankan kasvaviin väkivaltaisuuksiin?

Wohlfart
Neuvoston puheenjohtajana merkitsen muistiin kunnianarvoisan parlamentin jäsenen jatkuvan kiinnostuksen Sri Lankan tilanteeseen erityisesti ihmisoikeuksien kunnioittamisen, tai pikemminkin kunnioittamatta jättämisen osalta. Neuvosto ei kuitenkaan ole vielä saanut tietoa niistä valitettavan traagisista tapahtumista, jotka kunnianarvoisa parlamentin jäsen kysymyksessään mainitsee.
Mitä tulee Euroopan unionin kantaan Sri Lankan sisällissodasta, kunnianarvoisa parlamentin jäsen voi palata viime toukokuun ja heinäkuun istuntojaksojen aikana esittämiinsä kysymyksiin annettuihin vastauksiin.

Oddy
Kiitän istuvaa puhemiestä hänen ystävällisistä huomautuksistaan ja hänen huolenpidostaan. Tilanne ei kuitenkaan ole yhtään parantunut. Molemmat osapuolet syyllistyvät jatkuvasti julmuuksiin, ja siviiliväestöä pidetään ahtaalla. Voisiko istuva puhemies ystävällisesti yrittää helpottaa jonkinnäköistä korkean tason poliittista rauhanprosessia Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeuksien edustajana toimivan Mary Robinsonin mahdollisella myötävaikutuksella?

Wohlfart
Kun käsittelimme vastausta rouva Oddyn kysymykseen, huomasin, että melkein kaikissa tänään käsitellyissä asioissa on ollut kysymys väkivallasta, terrorismista tai ihmisoikeuksien kunnioittamatta jättämisestä, olivatpa kyseessä sitten julkilausumat tai minulle vastattavaksi annetut kysymykset. Tämä masentaa minua suunnattomasti.
Mitä tulee rouva Oddyn ehdotukseen, miksipä emme selvittäisi, olisiko mahdollista antaa Mary Robinsonille erityistehtävä edistää molempien osapuolten välistä lähentymistä ja saada päätökseen maassa käynnissä oleva selkkaus. Otan tämän ehdotuksen vastaan täysin avoimin mielin. Tapaan rouva Robinsonin neuvoston puheenjohtajan ominaisuudessa New Yorkissa pidettävän YK: n vuosikokouksen yhteydessä. Tämä tulee olemaan yksi keskustelumme aiheista. Kiitän ehdotuksestanne.

Puhemies
Kysymys nro 15 Richard Howitt (H-0646/97):
Aihe: Alueellinen edustus neuvoston kokouksissa
Voiko neuvosto antaa tarkat tiedot siitä, kuinka usein ja missä asioissa aluehallinnon taso on ollut edustettuna neuvoston kokouksissa keskushallinnon sijasta Maastrichtin sopimuksen ratifioinnin jälkeen? Ottaen huomioon Britanniassa käynnissä olevan kehityksen, joka tähtää vallan hajauttamiseen Skotlannissa ja Walesissa, sekä ottaen huomioon ehdotukset alueellisten kansanedustuselinten perustamisesta Englantiin, voiko neuvosto vahvistaa, että se pitää myönteisenä alueiden edustajien osallistumista neuvoston virallisiin kokouksiin keskushallinnon edustajien sijasta?

Wohlfart
EY: n perustamissopimuksen 146 artiklan ensimmäisessä alakohdassa määrätään, että neuvosto muodostuu jäsenvaltioiden ministeritason edustajista. Tällä ministerillä on jäsenvaltionsa hallitusta sitovat valtuudet ja hän vahvistaa päätösvaltaisuutta koskevat säännöt. Jotta neuvosto voisi äänestää, se edellyttää, kuten tiedätte, että neuvostossa on läsnä vähimmäismäärä jäseniä. Kunkin neuvoston jäsenen on koottava valtuuskuntansa parhaaksi katsomallaan tavalla.
Ministerien osalta 146 artikla antaa mahdollisuuden siihen, että kutakin jäsenvaltiota voi edustaa tietyn alueen ministeri, sikäli kuin kyseisellä ministerillä on jäsenvaltionsa hallitusta sitovat valtuudet.

Howitt
Luulen, että en saanut niin yksityiskohtaista vastausta, kuin olisin halunnut, kun ensimmäisen kerran esitin tämän kysymyksen. Tiedämme, että sekä Belgia että Saksa ovat lähettäneet oman maansa aluehallinnon ministereitä neuvoston kokouksiin. Meidän tulisi ehkä tehdä tutkimus, jotta voisimme luetella ne tapaukset, joissa nämä jäsenvaltiot tai muut jäsenvaltiot ovat menetelleet näin osoittaaksemme, että aluehallinnolla voi olla tärkeä tehtävä Euroopassa päätösten tuomisessa lähemmäs kansalaisia ja päätöksenteon parantamisessa.
Kun otetaan huomioon tämä ja kysymykseni, jota istuva puhemies ei tietääkseni maininnut, voisiko hän nyt ottaa tyytyväisenä vastaan Skotlannin kansanäänestyksen päätöksen, jolla tuetaan skotlantilaista parlamenttia. Walesissa toimitetaan huomenna kansanäänestys, ja ihmisillä on mahdollisuus päättää oman kansanedustuselimen perustamisesta. Panen tämän tyytyväisenä merkille ja kysyn, yhtyykö puhemies tuntemuksiini ja onko hän kanssani samaa mieltä siitä, että tämä osoittaa, että Yhdistyneen kuningaskunnan alueet ovat vihdoinkin löytämässä oman paikkansa alueiden Euroopassa?

Wohlfart
Ei pelkästään Yhdistyneen kuningaskunnan alueilla, arvoisa puhemies. Olen iloinen voidessani antaa lisätietoja kunnianarvoisalle parlamentin jäsenelle tiettyä aluetta edustavien ministerien osallistumisesta neuvoston kokouksiin. Kun sitä kerran tapahtuu, miksi sitä ei eri riippumattomien jäsenvaltioiden toiveiden mukaisesti laajennettaisi koskemaan muitakin alueita?
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen voimaantulosta lähtien neuvoston jäsenten valtuuskunta on 30 kertaa muodostunut yksinomaan yhdestä tai useammasta tiettyä aluetta edustavista ministeristä. Neuvoston kokoonpano on muodostunut samanaikaisesti sekä valtiollista tasoa että tiettyä aluetta edustavia ministereitä 37 kertaa. Neuvosto on kokoontunut 67 kertaa seuraavista asioista vastaavien ministerien kokoonpanossa: kulttuuri, koulutus, teollisuus, nuoriso, pelastuspalvelu, tutkimus, liikenne sekä työllisyys- ja sosiaaliasiat.

McMahon
Haluaisin kiittää istuvaa puhemiestä hänen kattavasta vastauksestaan. Koska olen ainoa läsnä oleva skotlantilainen jäsen ja koska äänestin kahdesti kyllä viimeviikkoisessa kansanäänestyksessä, haluaisin sanoa, että olemme hyvin kiinnostuneita, etenkin koska asia koskee yhtä alaa, jota hän ei maininnut, nimittäin kalastusta. Kolme neljäsosaa Yhdistyneen kuningaskunnan kalasaaliista tuodaan maihin Skotlannissa. Kalastus on yksi niistä aiheista, jotka siirretään kansalliselta parlamentilta Skotlannin parlamentille. Näin olen maatalouden ja kalastuksen aloilla toimivalta siirretään kansalliselta parlamentilta Skotlannin parlamentille. Mitä mieltä istuva puhemies olisi skotlantilaisesta kalastusministeristä - joka ei välttämättä kuuluisi samaan puolueeseen kuin Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus - joka olisi kalastusneuvoston ja maatalousneuvoston jäsen?

Puhemies
Paljon kiitoksia, McMahon.
Wohlfartilla on puheenvuoro McMahonin kysymyksen kommentoimiseksi, luonnollisesti jos hän niin haluaa.

Wohlfart
Erittäin mielenkiintoinen kysymys! Minun on myönnettävä teille, että en kalasta, mutta luulen, että kysymys koskee muutakin kuin pelkästään urheilukalastusta. Jos valtakunnan hallitus ja tuleva alueellinen hallitus ovat tehneet keskinäisiä järjestelyjä, niin miksikäs ei? Se, että toimivaltaa on siirretty tulevalle kalastuksesta vastaavalle skotlantilaiselle kollegallemme, ei tule tuottamaan ongelmia, vaikka hän kuuluisikin eri puolueeseen kuin pääministeri. En tiedä, mutta joka tapauksessa tullaan noudattamaan demokratian sääntöjä.

Puhemies
Kysymys nro 16 Bernd Posselt (H-0648/97):
Aihe: Tsekin tasavallan EU-jäsenyys
Tsekin tasavalta aikoo Eurooppa-sopimuksesta ja jäsenyyden tavoittelusta huolimatta estää ulkomaalaisia, eli myös EU: n kansalaisia, hankkimasta kiinteistöjä. Se ei myöskään aio sallia, että EU: n kansalaiset hankkivat omistukseensa yksityistettäviä maatiloja.
Mitä mieltä neuvoston puheenjohtaja on tästä tilanteesta ottaen erityisesti huomioon esimerkiksi Slovenialle assosiointisopimuksen tekemisen yhteydessä asetetut toisenlaiset ehdot ja miten tällainen asennoituminen sopii ennen liittymistä noudatettavaan strategiaan?

Wohlfart
Kunnianarvoisan parlamentin jäsenen esittämiä kysymyksiä, jotka koskevat ulkomaalaisten mahdollisuuksia ostaa kiinteistöjä ja maatalousmaata Tsekin tasavallassa, käsiteltiin neuvoteltaessa maan kanssa tehtävästä assosiaatiosopimuksesta. Tsekkiläisen sopimuspuolen pyynnöstä yhteisön sopimuspuoli hyväksyi, että sijoittautumisoikeutta koskevaan lukuun (45 artikla ja seuraavat) sisällytettiin joitakin kansallisen kohtelun yleistä periaatetta koskevia poikkeuksia, joita Tsekin tasavallan on myönnettävä yhteisön yrityksille ja kansalaisille.
Kiinteistöjen omistaminen, käyttö, myynti ja vuokraus kuuluvat liitteessä 16b tarkoitettuihin poikkeuksiin, joita Tsekin tasavallalle on myönnetty siirtymäajan päättymiseen ja sopimuksen voimaantuloon asti.
Mitä tulee maatalousmaan ja metsien ostoon ja myyntiin, ne kuuluvat liitteen 16c poikkeuksiin, jotka ovat luonteeltaan pysyviä. On huomattava, että samankaltaisia lausekkeita on myös muiden Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa tehdyissä Eurooppa-sopimuksissa.
Mitä tulee Tsekin tasavallan Euroopan unioniin liittymistä koskeviin näkymiin, Luxemburgissa ensi joulukuussa kokoontuva Eurooppa-neuvosto tekee tarvittavat koko laajentumiskehitystä koskevat päätökset yleisten asioiden neuvoston laatiman jäsenyyshakemuksista annettuja kantoja koskevan yksityiskohtaisen selvityksen sekä Agenda 2000: n perustalta Amsterdamin huippukokouksen päätelmien mukaisesti. Neuvosto merkitsee muistiin kunnianarvoisan parlamentin jäsenen esittämät huomiot ja ottaa ne huomioon liittymistä koskevissa neuvotteluissa.

Posselt
Kiitoksia arvoisa puheenjohtaja yksityiskohtaisesta vastauksestanne. Halusin vain sanoa, että Sloveniassa tehtiin erityisjärjestely assosiaatiosopimuksessa, ja uskon, että säännöt, joista puhuttiin jäsenyysneuvotteluissa, voivat kai huonosti jäädä Slovenian assosioitumisen taakse. Asiassa ei kai pitäisi toimia kahdella oikeudella. Tämä on asia, josta halusin teille puhua.
Toinen on konkreettinen kysymys, onko jokin jäsenvaltio tai jotkin jäsenvaltiot puhuneet neuvostolle tästä ongelmasta tai tapahtuuko tämä vasta Luxemburgissa.

Wohlfart
Slovenian osalta on sovellettu muunlaista ratkaisua. Tsekin tasavallan ja muiden assosiaatiosopimuksen allekirjoittaneiden maiden osalta ongelmat ovat neuvoston mielestä samankaltaisia, mutta ilmenevät eri yhteyksissä.
Tästä syystä tarvitaan perustaltaan erilaisia ratkaisuja. Luulen, että tämä on ensimmäinen arvioinnissa soveltamani tekijä. Mitä tulee siihen, ovatko muut valtuuskunnat jo ottaneet yleisten asioiden neuvostossa esille lisäkysymyksessänne mainitsemanne ongelman, minun on myönnettävä, että en osallistu kaikkiin yleisten asioiden neuvoston kokouksiin. Ongelmaa ei kuitenkaan tietääkseni vielä ole otettu käsiteltäväksi.

Puhemies
Kysymys 17 raukeaa, koska sen esittäjä ei ole paikalla.
Kysymys nro 18 Bertel Haarder (H-0658/97):
Aihe: Yhteisön taloudellisia etuja vahingoittavat petokset
Jäsenvaltiot ovat velvollisia ilmoittamaan EU: n varojen käyttöön liittyvistä epäkohdista, samoin kuin ne ovat vastuussa siitä, että perusteettomasti maksetut summat peritään takaisin. Kokemus on kuitenkin osoittanut, että jäsenvaltiot eivät noudata tätä velvoitetta.
Miten neuvosto selittää sen tosiasian, että vuonna 1993 petollisen menettelyn avulla saaduista varoista vain kolmasosa on onnistuttu perimään takaisin. Eikö tämä ole osoitus perustamissopimuksen 209 a artiklan halveksimisesta?
Takaako neuvosto, ettei aseteta esteitä sille, että komissio voi käyttää kaikki mahdolliset keinot saadakseen nämä perimättömät summat perityiksi?

Wohlfart
Kun käsiteltiin vuosikertomusta vuodelta 1996 ja yhteisön taloudellisten etujen suojelua ja petosten torjuntaa koskevaa komission työohjelmaa vuosille 1997-1998, neuvosto katsoi, että väärinkäytettyjen summien takaisinperintä on olennainen tekijä tehokkaassa petosten torjuntapolitiikassa ja niin muodoin myös ensisijainen tavoite, jotta veronmaksajilta perittäviä veroja voitaisiin vähentää.
Tästä syystä neuvosto on pyytänyt komissiota analysoimaan yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, millä tavoin takaisinperintää olisi mahdollista nopeuttaa. Lisäksi se on useaan otteeseen painottanut tarvetta lujittaa komission ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välistä yhteistyötä, jotta tämä tavoite voidaan saavuttaa ja petosten paljastamispolitiikkaa parantaa.

Haarder
Mehän olemme aivan uskomattomassa tilanteessa. Neuvosto on kerta toisensa jälkeen puhunut siitä, että meidän on taisteltava unionissa petoksia vastaan, ja sitten käy ilmi, että melkein kaikki maat jättävät auttamatta petoksien vastaisessa työssä ja että ne eivät auta maksamaan unionille takaisin perusteettomasti maksettuja summia. Esitän tämän kysymyksen, koska tiedän, että komission jäsen Anita Gradin tuntee jääneensä tässä asiassa ilman tukea. Hän ei koe saavansa apua neuvostolta, ja siksi haluaisin kysyä teiltä, herra Wohlfart: Lupaatteko, että otatte asian esille jonakin ajankohtana Luxemburgin puheenjohtajakaudella ja jyrisette ministereille, pyydätte heitä menemään kotiin ja saamaan unionille takaisin maksetuiksi ne rahat, jotka ne ovat sille velkaa. Sehän on sentään vähintä, mitä voidaan vaatia, jos ylipäätään halutaan puhua petoksien vastustamisesta.

Wohlfart
Herra Haarder hieman yliarvioi mahdollisuuksiani verojen perintään ministerinä. Yritän kuitenkin vastata häntä tyydyttävällä tavalla neuvoston aikomusten osalta, koska kyseessä on kysymys, joka luullakseni kiinnostaa Euroopan parlamentin ja komission lisäksi myös veronmaksajia. Haluaisin ensin viitata Ecofinneuvoston tekemiin päätelmiin. Minulla on kyseinen asiakirja ja voin vakuuttaa herra Haarderille, että se sisältää asioita, joiden pitäisi tyydyttää häntä ainakin osittain. Koska aikaa on vähän, en lue asiakirjaa nyt. Voin kuitenkin toimittaa asiakirjan herra Haarderille. Muistutan hänelle samalla, että Luxemburgin pääministeri, Jean-Claude Juncker, on samalla myös valtionvarainministeri. Sikäli kuin hänet tunnen, hän ei epäröi tarttua väärinkäytettyjen summien takaisinperinnän ongelmaan, varsinkin kun hän on juuri antanut yhdelle maamme parlamentin jäsenistä tehtäväksi laatia perusteellinen selvitys maassamme tehtävistä veropetoksista.

Puhemies
Kysymys nro 19 Concepció Ferrer (H-0670/97):
Aihe: Sosiaalilainsäädännön noudattaminen
Sosiaali- ja työministeri Ad Melkert esitti, että kaksi päivää ennen kesäkuun huippukokousta voitaisiin pitää sosiaali- ja työministerien kokous Genevessä aasialaisten sosiaali- ja työministereiden kanssa sosiaalilainsäädäntöä ja kansainvälisen työjärjestön ILOn valvontaprosessin laajentamista koskevan kysymyksen käsittelemiseksi Singaporessa tehtyjen sopimusten mukaisesti.
Voiko neuvosto selvittää, toteutuiko tämä hanke? Jos toteutui, niin mitkä olivat kokouksen tulokset?

Wohlfart
Voin kertoa kunnianarvoisalle parlamentin jäsenelle, että ministeri Ad Melkert tapasi työllisyys- ja sosiaaliasioiden neuvoston puheenjohtajan ominaisuudessa todella joidenkin Aasian maiden edustajia Kansainvälisen työjärjestön (ILO) konferenssin yhteydessä 10. kesäkuuta 1997 Genevessä. Tällöin käydyn keskustelun pääaiheena oli kansainvälisten työtä koskevien normien noudattaminen. Ministeri Melkert kertoi keskusteluista kollegoilleen viime kesäkuun 27. päivänä pidetyssä neuvoston kokouksessa ja korosti tämänkaltaisen yhteydenpidon hyödyllisyyttä. Tällaisia tapaamisia sovittiin jatkettavan tulevaisuudessa.

Ferrer
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitos vastauksestanne. Nyt on niin, että ottaen huomioon, kuinka merkittävänä parlamentti on pitänyt ja pitää ILOn vahvistaman vähimmäissosiaalilainsäädännön noudattamista sekä sen, että tämä sosiaalilainsäädäntö liittyy perusoikeuksien kunnioittamiseen, yhdistymisvapauteen, pakkotyön ja lapsityövoiman käytön lakkauttamiseen, pyytäisin, että antaisitte lisäpontta tälle vuoropuhelulle, että ette tyytyisi pelkkään tiedonkulkuun, mielipiteiden vaihtoon, vaan että todella tehtäisiin päättäväisesti työtä, koska nimenomaan siitä riippuu voimmeko olla uskollisia eräälle perimmäisistä tavoitteistamme, joka on ihmisoikeuksien kunnioittamisen tukeminen, eurooppalaisen sosiaalisen mallin puolustaminen. Älkäämme myöskään unohtako puolustaa monien työtä tekevien kansalaistemme työpaikkoja, koska tämä on syy - yksi syy muiden joukossa - siihen, että meidän yrityksemme siirtyvät muille alueille.

Wohlfart
Ymmärrän täysin kunnianarvoisan parlamentin jäsenen esittämät perusteet. Jäsen viittasi erityisesti pakkotyöhön ja lapsityövoiman tekemään työhön, jota tehdään yleensä ala-arvoisissa sosiaalisissa oloissa. Hän otti esille myös tällaisesta epärehellisestä kilpailusta aiheutuvan hajautumisen vaaran. Epärehellinen kilpailu johtuu erityisesti siitä, että kansainvälisestä kaupankäynnistä puuttuvat sosiaaliset vähimmäisnormit, mitä kutsutaan niin sanotuksi sosiaaliseksi polkumyynniksi. Sosiaalinen polkumyynti on seurausta liian monenkirjavista työtä koskevista kansainvälisistä normeista.
Tässä tapauksessa oli kyseessä ensimmäinen tapaaminen, jossa voitiin tunnustella osallistujien motiiveja. Tällä erittäin herkällä alalla edistyminen on uskoakseni meidän kaikkien etujen mukaista. Sanon muutaman sanan siitä ilmapiiristä, jossa tämä Singaporessa järjestetty ensimmäinen WTO: n ministeritapaaminen sujui. Keskustelujen pääaiheena oli sosiaalinen polkumyynti eli sosiaalisten vähimmäisnormien noudattamatta jättäminen tärkeimmillä aloilla, ja useiden teollisuusmaiden vaatimuksesta huolimatta oli mahdotonta pyytää ILO: n johtajaa todistajaksi ministerien eteen.
Itse asiassa kun otimme esille sosiaaliset vähimmäisnormit ja sosiaalisen polkumyynnin, monet kehitysmaat valittivat meille, että se, että haluamme käsitellä ongelmia tästä näkökulmasta, on pelkkää protektionismia meidän puoleltamme.
Mainitsin tämän esimerkin, hyvä rouva, jotta voisitte ymmärtää tämän ongelman laajuuden sekä sosiaalisten kysymysten koko maailmanlaajuisen ulottuvuuden. Kuten toivoitte, neuvosto tulee joka tapauksessa jatkamaan päättäväisesti pyrkimyksiään rakentavan vuoropuhelun yhteydessä.

Puhemies
Kysymykset 20 ja 21 raukeavat, koska niiden esittäjät eivät ole paikalla.
Kyselytunti on päättynyt.
(Istunto keskeytettiin klo 19.00 ja se jatkui klo 21.00.)

Vihreä kirja kaupasta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Garoscin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0254/97) komission vihreästä kirjasta kaupasta (KOM(96)0530 - C40646/96).

Garosci
Arvoisa puhemies, koko iltapäivä onkin omistettu minulle tai pikemminkin kaupalle, ja uskon, että tämä jakelujärjestelmälle ja komission toteuttamalle vihreälle kirjalle omistettu erityisistunto kannattaa.
Vihreä kirja kaupasta saatiin itse asiassa päätökseen vuoden 1996 lopulla lähes kahden vuoden valmistelun jälkeen. Se on tärkeä asiakirja ennen kaikkea kahdesta syystä: kyseessä on EU: n toimielinten ensimmäinen kattava teksti alasta, jota on kautta historian aliarvioitu ja tunnettu huonosti kaikissa muodoissaan, alasta joka on antanut ja voi antaa paljon taloudelle ja sosiaalialalle ja jonka koostumusta ja mahdollisuuksia olisi pitänyt jo aiemmin käsitellä ja analysoida ja jonka aliarvostus on aiheuttanut suuria yrittäjä- ja työllistämistilaisuuksien menetyksiä.
Muistutan muutamin luvuin kaupan alan arvosta. Se on EU: n toiseksi suurin työllistäjä tärkeysjärjestyksessä: 4, 5 miljoonaa kaupan alan yritystä, kolmannes EU: n kaikista yrityksistä, joista 95 %: lla on alle 10 työntekijää, 22 miljoonaa suoraa työpaikkaa, 16 % EU: n työvoimasta, 55 % vähittäiskaupan työntekijöitä on naisia, 3, 4 miljoonaa vähittäiskaupan yritystä, jotka työllistävät 15 miljoonaa ihmistä, 1, 1 miljoonaa tukkukaupan yritystä, jotka tarjoavat 7 miljoonaa työpaikkaa sekä 13 % EU: n talouden lisäarvosta.
Vihreä kirja on näin ollen tulosta kaupan alaan suunnatusta poliittisesta ja toiminnallisesta huomiosta. Ala on koskenut vuodesta 1994 lähtien yhä suuremmassa määrin myös yhteisön toimielimiä, jotka olivat siihen asti kiinnittäneet enemmän huomiota muihin talouden aloihin ja muihin liikealan ulottuvuuksiin eivätkä todellakaan asettaneet kaupan alaa ja pk-yrityksiä etusijalle.
Kaupan ala on itse asiassa levittäytynyt eniten pienelle ja keskisuurelle ulottuvuudelle, ja PO XXIII: n kasvavan huomion ja asiaan paneutumisen ansiosta on vihdoinkin saatu aikaan asiakirja, joka on analyysi ja arvio Euroopan unionin toiseksi suurimman talousalan koostumuksesta ja mahdollisuuksista.
PO XXIII: a on vahvistettava nimenomaan sen toimialojen (kauppa, matkailu, pk-yritykset) vuoksi - samoinhan ovat vahvistumassa alat, joista se vastaa - jotta ylläpidettäisiin yhä jatkuvampaa yhteyttä välttämättömiin neuvoaantaviin rakenteisiin, jotka edustavat kaupan alaa - talous- ja sosiaalikomiteaan, kaupan ja jakeluportaan komiteaan - ja jotka otettaisiin mukaan, jotta jokainen jäsenvaltio ja kauppaketju voisi olla edustettuna tällä talouden ja sosiaaliselle tulevaisuudelle niin merkittävällä osa-alueella.
On itse asiassa kiistatonta, että kaupalla on enemmän sosiaalista merkitystä kuin useimmilla muilla aloilla. Yhteisöt ovat kautta historian kokoontuneet kahviloiden, kauppojen ja putiikkien ympärille, ja vielä nykyään kaupunkien historiallisissa keskustoissa ja kauppakeskuksissa on erityislaatuista elinvoimaa. Tästä johtuu vihreään kirjaankin kirjattu välttämättömyys suunnata huomiota ja voimavaroja kaikille kaupan jakautumisen eri muodoille.
Kuluttaja valitsee viime kädessä oman ostospaikkansa markkinoiden tarjoamista erilaisista mahdollisuuksista: pieni, keskikokoinen tai suuri, erikoistunut tai monelle alalle erikoistunut, perinteinen tai itsepalveluperiaatteella toimiva, talon alakerrassa tai kaupungin ulkopuolella. Valinnat johtuvat erilaisista sosiaalirakenteista: nuoret, vanhukset, perheet, yksin elävät jne. Kaupan velvollisuutena on tarjota vastaus kaikkiin näihin vaatimuksiin ja yritettävä itse asiassa ennakoida ja tulkita lopullisen kuluttajan muutoksia, jolla on oikeus käyttää kaikkia jakelukanavia.
Luettelen nopeasti ne alat, joilla kauppa toimii ja joiden osalta sen on määriteltävä oma kantansa. Mielessäni on kaupan alan toimijoiden, etenkin pienten ja keskisuurten ketjuuntuminen, parempi suhde tukku- ja vähittäiskaupan välillä, merkkituoteteollisuuden tehtävä, teollisen ja maataloustuotannon rooli yleensä, matkailun ja palvelualan kanssa tehtävä yhteistyö, teknologinen kasvu, sähköisen kaupan leviäminen, kansainvälinen ympäristö ja liikeyritysten merkitys, historiallisten keskustojen entisöinti ja harmonisempi kaupunkisuunnittelu, ympäristönsuojelu - myös tehokkaammilla pakkausmenetelmillä ja logistisilla järjestelmillä - suoramyynti, oikeudenmukainen ja solidaarinen kauppa, uusien ja nykyaikaisten kauppatyyppien kasvu kauppaketjuista postimyyntiin.
Vihreässä kirjassa kaupasta on pyydetty kaikkia julkisia ja yksityisiä instituutioita ja markkinoiden suoria toimijoita, pieniä ja suuria, ottamaan vastaan kutsun keskusteluun, myös lopullisen valkoisen kirjan toteuttamiseksi kahden vuoden kuluessa.
Jäsenvaltioiden hallitusten on kaikessa erilaisuudessaan toissijaisuusperiaatteen turvin ensimmäisinä omaksuttava vihreän kirjan suositukset yhtenäistääkseen mitä voi ja muotoillakseen maansa koko kauppajärjestelmän. Ikään kuin jo meneillään olevat taloudelliset ja sosiaaliset muutokset eivät riittäisi, niiden pitää huomenna tai viimeistään ylihuomenna alkaa ajatella Euroopan yhtenäisvaluutassa - se on väline, joka menestyy vain jos kaupan maailma ottaa sen täysin ja oikeaan aikaan käyttöön.
Euroopan kansalaiset, myös kuluttajan ominaisuudessa, eivät tapaa euroa pankeista, vaan ennen kaikkea myymälöistä, supermarketeista, matkatoimistoista ja ravintoloista, ja niissä heidän on löydettävä yrittäjä, virkailija tai kassahenkilö, joka on valmis selittämään yhtenäisvaluutan toimintaa. Ja sitä enemmän sen ymmärtämiseen kuluva aika lyhenee, sitä pienemmät ovat käyttöönottokustannukset, jotka eivät missään tapauksessa voi kaatua lopullisen kuluttajan niskoille. Joka päivä miljoonat yrittäjät ja heidän työkumppaninsa ponnistelevat saadakseen kuluttajaa varten tuotteet ja palvelut yhä lähemmäksi muuttuvia markkinoita.

Puhemies
Herra Garosci, kunnioitin vaivannäköänne ja annoin teidän ylittää aikanne aika tavalla, koska meillä on siihen tänään jonkin verran mahdollisuuksia, mutta en haluaisi ylittää liikaa.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, esittelijä mainitsi aivan oikein siitä, että kaupan alaa on laiminlyöty, että tämän alan merkitystä ei pitäisi kuitenkaan aliarvioida, ei talouspoliittisesti eikä työllisyyspoliittisesti. Luvut, jotka hän mainitsi, eli 4, 5 miljoonaa kaupan alan yritystä ja 22 miljoonaa työpaikkaa, jotka ovat keskimäärin 13 % EU: n arvonlisästä, ovat vaikuttavia ja antavat meille aihetta pohtia, sillä Euroopan komission työllisyyskertomus viime vuodelta toteaa loppujen lopuksi, että työllisyys on myös tällä alalla pysähtynyt.
Siksi on pienten ja keskisuurten yritysten kehitystä kaupan alalla on tarkkailtava huolellisesti, sillä ne joutuvat yhä enemmän väistymään suurten kauppaliikkeiden ja -ketjujen tieltä. Mehän tiedämme, että nimenomaan pienet ja keskisuuret yritykset työllistävät niin teollisuustuotannon kuin kaupankin alalla.
Siksi meidän on edelleen tarkkailtava kaupan tilannetta ja harkittava, mitä strategioita tällä alalla pitää kehittää. Kaupan alan merkityshän on keskeinen niin sisämarkkinoille kuin myös Euroopan unionin ulkosuhteille. Olen sitä mieltä, että vihreä kirja ei käsittele riittävästi kaupan alan eroja. Sallikaa minulle samalla eräs huomautus: Näin pitkän ajan ja näin pitkän kokemuksen jälkeen olisi oikeastaan ollut sopivaa laatia vihreän kirjan sijasta heti valkoinen kirja. Kyse ei ole huomioista, jotka esitettiin oikein hyvin kaupan vihreässä kirjassa, vaan kyse on oikeastaan toimintatarpeesta Euroopan tasolla.
Vähittäiskaupan uudistamisen ja elektronisen kaupan ongelman ohella esittelijä puhuu mietinnössään erittäin hyvin myös yksinkertaisesti tämän alan tulevaisuudesta. Siksi olisin oikeastaan toivonut, että vihreässä kirjassa olisi pohdittu paljon selvemmin toimintamahdollisuuksia sen sijaan, että rajoituttiin pelkästään analysoimaan. Viimeksi mainitulla alalla monia näkökohtia käsiteltiin liian lyhyesti. Juuri luottamuspulan vuoksi, jota voimme todeta lähes kaikissa sisämarkkinoiden talouden toimijoissa, kaupalla on erityismerkitys, sillä sisämarkkina-asia on tietysti tärkeä kasvun ja työllisyyden tekijä.
Rakennemuutos, tietoyhteiskunnassa ja ylipäätään uuden teknologian aiheuttamat muutokset sekä kilpailun väheneminen ja keskittymisprosessin erityisesti vähittäiskaupan alalla aiheuttama alueellisesti kattavan palvelun häviäminen ovat muuttaneet Euroopan unionin kauppaa. Näihin muutoksiin on reagoitava. Meidän on tiedettävä, mitä me oikeastaan haluamme tehdä tällä alalla. Kauppakeskusten voimakasta keskittymistä kaupungin reunamille, jota pääasiassa suuret kauppaketjut suunnittelevat, ei voi pitää vain myönteisenä palvelunsääntelynä, vaan siihen on suhtauduttava myös kriittisesti, sillä lopulta monia pieniä kauppaliikkeitä suljetaan, kuten sanottiin. Ne kuolevat. Eikä vain kaupungeissa, vaan erityisesti myös maaseudulla; ja aivan oikeutetusti aluepoliittinen valiokunta muistuttaa ongelmista, jota aiheutuu erityisesti syrjäisille alueille.
Sikäli on löydettävä uusia vastauksia haasteisiin, joita on syntynyt tuotannon siirtymisen, tuotannon kansainvälistymisen, kaupunkien ja maaseudun kehityksen sekä liikenteen ja ympäristönsuojelun yhteydessä. Johtavien kauppaliikkeiden markkinaosuuksien suureneminen on lisäksi vahvistanut tätä suuntausta. Sisämarkkinat noudattavat oikeutetusti toisaalta markkinoiden yhdistymisen tavoitetta. Sisämarkkinoiden uusi toimintasuunnitelma korostaa tätä. Mutta sen lisäksi on vältettävä markkinoiden vääristymistä ja mahdollistettava kilpailu.
Kaupalla on yhä suurempi rooli tuotannon ja myynnin suhteen. Sisämarkkinoilla toivottu kilpailun lisääntyminen ja avoimuus voi kuitenkin vaikuttaa päinvastaisesti kauppaketjujen lisääntyessä ja fuusioituessa, eikä tämä ole sisämarkkinoiden ja sen kehityksen mukaista.
Me katsomme kaupalla olevan nykyään myös muita tehtäviä. Näitä ovat erityisesti sen ekologinen ja sosiaalinen ulottuvuus ja kuluttajansuojaulottuvuus. Kilpailullisista syistä on tuotteiden merkitsemisvelvollisuutta säänneltävä Euroopassa oikeudellisesti sitovasti. Siinä ei ole sijaa toissijaisuusperiaatteelle. Ekologisen ulottuvuuden parantaminen on välttämätöntä - samoin sosiaalisen ulottuvuuden ja erityisesti vaikeiden työllisyysolosuhteiden alalla, joka koskee nimenomaan naisia.
Sallikaa minun sanoa vielä jotakin kaupasta ja sen merkityksestä Euroopan unionin tulevaisuudelle. Me tiedämme, että euron käyttöön ottaminen tapahtuu lähiaikoina, siten kaupalle tulee tosiasiassa, kuten esittelijä sanoi, yhtä suuri merkitys kuin rahoituspalvelualalle. Sen tehtävät tällä alalla ovat valtavia, koska sillä on suora asiakaskontakti ja siten sen on ratkaistava todella käytännön asioita. Me emme saa jättää kauppaa yksin kustannustensa kanssa. Toisaalta on kuitenkin tärkeää juuri kuluttajansuojan näkökulmasta antaa myös kaupalle tiettyjä hintojen merkitsemisvelvollisuuksia kaksoismerkinnästä, joka on kuitenkin yritystaloudellisista syistä ratkaistava niin, että kauppa voi myös hallita sille asetetut vaatimukset.
Pyytäisin kuitenkin komissiota liittämään kaupan alan niin pian kuin mahdollista ja kattavasti sisämarkkinoiden toimintaohjelmaan ja pienten ja keskisuurten yritysten tukemista koskeviin ohjelmiin ja esityksiin ja tukemaan sitä erityisin aloittein.

Peijs
Arvoisa puhemies, alan laajuudesta on jo puhuttu. En aio toistaa enää sitä. Mutta on vain vähän aloja, joilla on niin paljon dynamiikkaa kuin kaupan ala ja mainitsen esimerkkinä kehityksen elektronisen kaupan alalla. Yhdysvalloissa kehitys on nopeampaa. Silti voidaan todeta ensimmäiset ostostottumusten muutokset etenkin levy- ja kirjakaupan alalla. Elektroniseen kauppaan kuuluu myös uusi maksujärjestelmä, jonka on voitettava sekä kuluttajan että yrittäjä luottamus, jotta se menestyisi ja ilman tätä luottamusta yrittäjä ei investoi. Ehkä komissiokin voi auttaa osaltaan perustan antamisessa tälle luottamukselle.
Kaupan jakeluportaan yhteydessä puhutaan alasta, joka on täynnä vastakohtia. Puhumme suurista tavarataloketjuista, vähittäiskauppaketjuista, franchise -ketjuista ja itsenäisistä yrittäjistä, jotka pysyvät pystyssä erityisen laadun ja erikoistuotteiden avulla ja jotka joskus yhdistyvät esimerkiksi sisäänostoyhteisöiksi. Mutta ne samat itsenäiset yrittäjät kohtaavat valtavia muutoksia maksujärjestelmissään, joita ovat muun muassa euro ja elektroninen kukkaro. Alan tulee täyttää maailman monimutkaisemman lainsäädännön vaatimukset muun muassa ravintohygienian, ympäristön ja etenkin kilpailun alalla yhdessä kansallisten kartellien vastustajiemme kanssa. Teemme yhteistyön viimeisten itsenäisten yrittäjien kesken niin vaikeaksi kuin mahdollista.
Hallinnolliset ja verovelvoitteet, ajatelkaa esimerkiksi arvonlisäveroa, ovat muuttuneet miltei kestämättömiksi. Jokainen myöntää, että uusi arvonlisäverojärjestelmä toisi etuja tälle alalle. Voiko komission jäsen sanoa, onko saatu aikaan edistystä niiden jäsenvaltioiden kanssa, jotka ovat tähän asti estäneet uuden järjestelmän toteuttamisen? Niitä on melko paljon.
Toistaiseksi ei ole olemassa mitään eurooppalaista näkemystä siitä, mitä markkinoilla tapahtuu ja muuttuneesta markkina-asemasta kentällä, missä tuottaja ja jakeluporras, reagoidessaan toinen toisiinsa, yhdistyvät yhä muuttuvissa koalitioissa säilyttääkseen asemansa neuvoteltaessa hinnoista, laadusta ja niiden tuotteille annetusta tilasta supermarkettien hyllyillä. Mitä tähän valta-asemaan tulee, ja haluaisin kiinnittää komission jäsenen huomion tähän, olen sitä mieltä, että Hollannin kaltaisessa maassa tulee jäämään jäljelle muutama ketju. Siellä on nähtävissä, että vapaa kilpailu johtaa loppujen lopulta taas monopoleihin, mikä ei tietenkään koskaan ollut tarkoituksena.
Jokainen joutuu tekemisiin euron kanssa. Mutta tämä ala suhteettoman paljon. Jakeluala tulee olemaan luonnollinen ala, jolla euro otetaan käyttöön ja jolla vanha valuutta poistetaan käytöstä ja jolla tulee suorittaa monia muutoksia ilman, että on kyse rakenteellisesta vaikutuksesta, jossa kustannukset laskevat vasta ylitettäessä tietty raja, kuten vienti- ja tuontiyrityksissä, jonka takia kaupan alalle aiheutuvat kulut ovat suhteettomia. Pyydänkin komissiota vaatimaan jäsenvaltioilta, että ne mahdollistavat vuodesta 1999 lähtien verotukselliset varannot ja lisäävät verovähennyksiä. Tuet ovat liian byrokraattisia; niistä ei tule penniäkään riskejä kohtaavan yrittäjän taskuun. En usko tukiin.
Jakelualaan kohdistuu myös suuri sosiaalinen vaatimus. Christa Randzio-Plath mainitsi jo siitä. On nähtävissä kuinka laajat alueet maaseudulla ja tyhjentyvät kaupunginosat menettävät elinvoimaisuutensa väestön ikääntymisen, nuorten puuttumisen, köyhtymisen ja turvattomuuden takia. Alan taloudellinen pohja putoaa tällä tavalla. Kuluttajien vahvasti vaihtelevat mieltymykset huolehtivat lopusta. Vanhukset ja nuoret perheet kantavat nämä seuraukset. Mutta ehkä uudet vähittäiskaupan muodot, kuten elektroninen kauppa, tarjoavat ratkaisun.
Kun otan huomioon tämä kaiken ja arvioin sitä painetta, joka kohdistuu itsenäisiin yrittäjiin, minun on sanottava, että komissio kiinnittää liian vähän huomiota tähän niin tärkeään dynaamiseen alaan. Kesti vuosia ennen kuin komissio ylipäätään halusi keskustella tämän alan kanssa. Ja yhä alalle tiedotetaan komission ehdoilla, komission perustaman elimen, CCD: n kautta. Näin oli hyvä silloin, kun ala oli eurooppalaisesti katsottuna vielä lapsen kengissä. Mutta nyt se on täysikasvuinen. Komissio, käsittele sitä myös täysikasvuisena, sellaisena kuin se on. Ja komission on myös vartioitava omaa taloaan, jotta se voi palvella ja auttaa paremmin tätä tärkeää ala, joka tulee toimimaan yhä eurooppalaisemmin. Se merkitsee muutosta XXIII pääosastossa.

Gasòliba i Böhm
Arvoisa puhemies, ensimmäiseksi haluan ryhmäni puolesta korostaa sitä, että kollegamme Riccardo Garoscin mietintö on erittäin merkittävä, ja ilmoittaa, että me tuemme sitä varauksetta. Haluan myös sanoa, että olemme tyytyväisiä, koska komissio on alkanut kiinnittää lisääntyvässä määrin huomiota kaupan alaan, kuten tämän kauppaa koskevan vihreän kirjan laatiminen osoittaa.
Tässä tänään tarkasteltavassa vihreässä kirjassa osoitetaan kaupan alan määrälliset ja laadulliset ulottuvuuden Euroopan unionissa. Voimakas muutosprosessi, josta taloutemme ovat kärsineet, sekä koko kehittyneen talouden oma kehitys antavat epäilemättä suuremman merkityksen palvelusektorille, jossa kaupalla on ratkaiseva merkitys. Me tiedämme sen erittäin hyvin: kotimaassani Kataloniassa meillä on iskulause, joka kuuluu "kauppa on elämää" , sillä se on talouselämää käynnissä pitävä voima. Kauppa on epäilemättä tuotannollisen toiminnan merkittäväin ulospääsytie, tuotannollinen toiminta on myös hyvin tärkeää, ja se on yksi hyvin tärkeä talouksiemme peruselementti; sillä on samalla myös hyvin merkittäviä sosiaalisia vaikutuksia, kuten vihreässä kirjassa osoitetaan - asia ilmenee myös Garoscin mietinnöstä - yksityiseen aloitteellisuuteen liittyen työn ja ammattiuran osalla, jotka tavallisesti saavat alkunsa pienissä ja keskisuurissa yrityksissä. Se on uutta synnyttävä elementti - kuten Peijs sanoi - sekä maaseudulla että kaupungeissa.
Näin ollen on kymmenen kohtaa - joiden käsittelemiseen minulla ei ole riittävästi aikaa, vaikka olin siihen valmistautunut - jotka voisin tiivistää kolmeen: ensimmäinen on nyky-yhteiskuntaan ja meidän taloutemme kaltaisten - kehittyneiden eurooppalaisten - talouksien kehitykseen kohdistuvat myönteiset vaikutukset; toinen on tarve avustaa kaupan alaa sopeutumaan voimakkaaseen ja dynaamiseen muutokseen - on erittäin tärkeää, että Euroopan komissio osallistuu tähän työhön; kolmas on tarve suhteuttaa Euroopan unionin ohjelmat - varsinkin rakennerahaston soveltaminen - kaupan alan kapasiteetteihin.
Koska en halua käyttää väärin arvoisan puhemiehen kärsivällisyyttä, tiivistin kymmenen valmistelemaani asiaa näiksi kolmeksi perusasiaksi.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari ja hyvät jäsenet, tässä mietinnössä on näkökohtia, joita minulla on ollut ilo korostaa, koska ne tuntuvat minusta niin tärkeiltä. Ennen muuta se on mietintö, jolla on tarkoitus saada huomiota kaupankäynnin tärkeyteen, koska se on sosiaalisten suhteiden verkosto, joka täytyy asettaa yleisempään perspektiiviin taloudellisissa suhteissa alueellisista, ympäristöllistä ja sosiaalista näkökannoista.
Tästä näkökulmasta haluan korostaa paikallisen kaupan merkitystä taloudellisessa ja yhteiskunnallisessa yhdentymisessä. Haluaisin myös ilmaista yhtyväni 18 kohtaan sen sisällön osalta, varsinkin tiedotustoiminnasta kaikille osapuolille, joita asia koskee, olivat he sitten tottuneita tai ei yhteisön rahastoihin pääsyn mutkikkuuteen. Nämä rahastot voivat auttaa ja ne lienevät välttämättömiä kaikkein heikoimmille silmukoille verkostossa, joka on välttämätön, jotta voisimme vastustaa kilpailukehitystä, joka tekee kaikista samanlaisia.
Tämän vuoksi onnittelen myös kaupan käynnin kulttuurisen funktion esille tuomisesta, niin kuin 45 kohdassa, jota mielestäni, käsittääkseni, pitäisi vahvistaa vielä enemmän paikallisen kaupan merkityksen hyväksi taloudellisessa ja yhteiskunnallisessa yhdentymisessä, jotta ei hävitettäisi paikallisia kulttuuripiirteitä. Paikallisia piirteitä hävittävät koloniaaliset hyperostoskeskukset, joilla kaikilla on halu olla jonkun alueen suurin, kaupungin, maakunnan, maan, niemimaan, Euroopan tai maailman. Ja jotta ne olisivat suurimpia, niin isoja ja suurimpia jollakin alueella, ne ovat kaikki ihan samanlaisia eri asteilla ja ne nujertavat paikallisen kaupan ja ne nujertavat paikalliset kansalaiset uhittelevalla vaikutusvallallansa ja petollisilla taloudellisilla helpotuksillansa.
Juuri tämän vuoksi, koska siis on niin paljon mielekkäitä viittauksia tähän mietintöön, pelkään, että emme voi päästää hyvää markkinatilannetta muuttumaan kasvavaksi kauppa-alan aavikoitumiseksi, joka olisi seurauksena, jos kaikki vaan hyväksyisivät rahamaailman lait ja mekanismit. Esimerkiksi, itse mietinnössä, lähdetään ajatuksesta, - joka on minusta nurinkurinen - että kauppa-ala voi olla, tai, että sen jopa pitäisi olla, välineenä euron, yhteisen valuuttamme, levitys- ja tutuksi tekemisen prosessissa.
Mietinnön huono puoli on se, että esittelijä ja jäsenet ovat painostaneet toimenpiteissään. Mikä on apuväline mitäkin varten ja kenen apuväline? Aina vaan enemmän ja eteenpäin. Tänä rauhallisena iltana korostuvat mielekkäät viittaukset, jotka ovat niin harvinaisia ja niin tärkeitä korostettaessa ristiriitoja.

de Rose
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, olemme iloisia siitä, että komissio on vihdoinkin tarttunut laajaan kaupan alaan vihreässä kirjassa, vaikkakin siinä mainitut luvut ovat täysin vanhentuneita, sillä ne ovat peräisin 1990-luvun alusta. Tämän vihreän kirjan pitäisi olla erityisen tärkeä johtuen siitä ratkaisevasta asemasta, joka kaupalla on etsittäessä uusia työllisyyslähteitä, sillä kauppa on työnantajana toisella sijalla yhteisössä.
Samalla kun komissio pyytää kauppiaita myymään euroa, eikö ole olemassa kustannusedun epätasapainon vaara pienille kauppiaille, jotka muodostavat tämän alan enemmistön? Itse asiassa komissio kohtelee samalla tavoin yksityisyrittäjiä, pk-yrityksiä ja suuryrityksiä, vaikka on ilmiselvää, etteivät euron käyttöönotosta niiden asiakkaille aiheutuvat taloudelliset seuraukset ja vaikeudet, kuten rahan muuttamiseen, pyöristämiseen ja tiedottamiseen liittyvät seikat, ole samanlaisia näin erilaisissa rakenteissa, vaikka ne kaikki kuuluvatkin kaupan alalle.
Olemme pahoillamme siitä, ettei komissio ole käsitellyt kysymystä pienten kauppojen suojelusta kuin ainoastaan niiden ja suurten kauppojen välisten suhteiden ja yhteistyön kannalta. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että komissio hipaisee tätä ongelmaa mainitessaan, että on löydettävä tasapaino kuluttajan kannalta parhaan hinnan löytymisen sekä sen välillä, etteivät pienet itsenäiset kaupat häviä toisiinsa kytkeytyneiden suurten yritysten rinnalta.
Mielestämme jokaisen maan ja erityisesti Ranskan on tehtävä jotakin tässä asiassa puolustaakseen pienkauppiaita ja edistääkseen paikallisia merkkituotteita suuria marketteja ja niiden keskitettyä ostotoimintaa vastaan, vaikkakin erityispiirteidemme puolustaminen törmää jälleen kerran yhteisön ylikansallisiin sääntöihin.
Sääntelyn purkamisen osalta on mielenkiintoista huomata, että komissio lähtee kaksoisväittämästä. Ensinnäkin sen mielestä on välttämätöntä, että tämä kauppa on joustavaa ja kilpailukykyistä, eivätkä sitä siis sido liian tiukat säännöt. Toiseksi tämä kaupallisen toiminnan sääntely kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan. Se kiirehtii kuitenkin perustelemaan keskitetyn Euroopan laajuisen sääntelyn sillä, että yhteisön kilpailua, sijoittautumisoikeutta sekä tavaroiden ja palveluiden vapaata liikkuvuutta koskevia sääntöjä on noudatettava.
Toivotun, erityisesti pk-yrityksiä hyödyttävän, hallinnollisten rasitteiden keventämisen osalta on syytä todeta komission taiteellinen epämääräisyys. On varmasti kiitettävää puhua sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tehtävästä, joka kaupoilla ja erityisesti ylikaupungistuneiden keskusta-alueiden vähittäiskaupoilla on, mutta vaikeus on tasapainon löytämisessä tämän sosiaalisen tehtävän ja maailmanlaajuisen kilpailun kannalta välttämättömän välineen, keskittymisen välillä.
Vaikuttaa siis siltä, että komissio tyytyy toteamaan kaupan alan vaikeudet vihreässä kirjassaan ehdottamatta niihin ratkaisuja. On ristiriitaista pyytää kaupan alan osapuolia löytämään yksin ratkaisut, samalla kun heiltä kielletään nämä ratkaisut, sillä heidän on noudatettava kilpailua koskevaa yhteisöoikeutta.

Paasilinna
Arvoisa herra puhemies, hyvät kollegat, komissio on saanut vihdoin toteutettua tämän kauan odotetun Vihreän kirjan kaupasta. Kaupan alan yritykset ovat pitkään olleet Euroopan unionin toiseksi suurin työllistäjä. Alueella on neljä ja puoli miljoonaa kaupan alan yritystä ja ne työllistävät kaksikymmentäkaksi miljoonaa ihmistä. Mutta miten on mahdollista, että työttömyyden ollessa yleinen painajainen unionin alueella, pahennetaan työttömyyttä entisestään siirtymällä paremman palvelun lähikaupoista saastuttaviin supermarketteihin? On tahallaan tehty järjetön rakenne. Haetaan sadalla autolla yhden auton kuorma kaupunkien ulkopuolelta. Saadaan työttömyyttä, saasteita, ruuhkia ja kuihtuvia kaupunkeja. Sitä paitsi, eivätkö hypermarketit ala muistuttaa rottakoelaatikostoja etenemisreitteineen ja automaattiovineen?
Kuuluisaan läheisyysperiaatteeseen tulee kuulua myös lähikauppa. Ehdotukseni on, että ryhdymme inhimillistämään ja elävöittämään kaupunkeja kuihduttamisen sijaan. Lähikauppojen palveluja voidaan monipuolistaa esimerkiksi postipalvelujen, tietokoneyhteyksien sekä vanhusten ja vammaisten ateriapalvelujen avulla.
Marraskuussa pidettävässä unionin työllisyyshuippukokouksessa tulisi päättää esimerkiksi kolmen prosentin korkotuesta työllistävälle pk-sektorille. Kauppa on keskeinen työllistäjä ja se tulisi siten liittää tällaisen tuen piiriin. Näin paranisivat sekä työllisyys että elämänlaatu samalla kertaa.
Mietinnössä painotetaan kaupan pk-yritysten uusien innovatiivisten markkinatoimien tukemista, kaupan alueellista kehittämistä ja paikallisen osaamisen tukemista. Tähän kaikkeen voi yhtyä, sillä on erityisen tärkeää taata alueelliselle vähittäiskaupalle mahdollisuus kiihtyvässä kilpailussa. Kaupan alan tukemiseen myös rakennerahastojen kautta on panostettava juuri nyt, sillä sektori työllistää jo enemmän naisia kuin miehiä, mikä on tietysti oikein.
Garoscin ansiokkaassa mietinnössä ja komission vihreässä kirjassa uskotaan elektronisen kaupankäynnin voimaan syrjäseutujen elvyttäjänä. On hyvä, että syrjäseutujen infrastruktuuria kehitetään elektronisesti. Mutta elektroninen kaupankäynti suosii tällä hetkellä jo olemassa olevia supermarketteja, ei pieniä kyläkauppoja.
Garoscin mietintö puuttuu myös siihen, miten Euroopan yhteisvaluutan tullessa käyttöön juuri kaupan ala on se, jota tämä asia konkreettisimmin koskee. Kaupassahan sitä rahaa käytetään. Yhtenäisvaluutasta ja sen valmisteluvaiheesta puhuttaessa ei sovi kuitenkaan unohtaa kaupan työntekijöiden ohella pankkitoimihenkilöitä, jotka tekevät kaiken yhtenäisrahaan johtavan käytännön työn ja vieläpä tulevan työttömyysuhan alaisena. Emme siis voi olettaa ottavamme toisella kädellä toisesta taskusta eli tukea naisten työllisyyttä kaupan piirissä ja samalla katsoa kun pankit saneeraavat täysin työkuntoisia neljä-viisikymmentävuotiaita naisia kortistoon.
Komission vihreä kirja kaupasta on tärkeä asiakirja myös siksi, että se puuttuu supermarkettien vyöryvään valtaan. Siellä vedotaan saasteongelmiin ja niin edelleen. Esimerkiksi Suomessa markettien keskittymisessä on ajauduttu keskusliikkeiden mielivaltaan, jolloin lähikaupat eivät voi käyttää alueellisia alihankkijoita, vaan joutuvat tilaamaan keskusliikkeestä kaiken kuten muutkin. Komissio kannustaa kuitenkin alueellisia osaajia yhteistyöhön ja tuomitsee vertikaalisen keskittymisen. Kannatan tässä täysin komission ehdotusta, sillä ilman kaupan jyrkkien rakenteiden purkua ei voida vastata kysynnän tarpeisiin. Tämänhetkinen tasapäistetty tarjonta ei suo kuluttajalle valinnanvapautta eikä kauppa näin ollen voi kehittyä.

Porto
Arvoisa puhemies, meillä on huomattava tilaisuus komission aloitteesta ja Euroopan parlamentin kannanoton vuoksi kauppa-alalla jäsen Garoscin mietinnön pohjalta. Onnittelen myös Garoscin mietinnön johdosta.
Numerot, jotka todistavat kaupan merkitystä, ovat uskomattomia. Se tekee 13 prosenttia unionin bruttokansantuotteesta ja se työllistää 22 miljoonaa ihmistä (luku kasvoi 2, 3 miljoonaa vuosien 1982 ja 1992 välillä) 4, 5 miljoonassa yrityksessä, joista 95 prosentilla on vähemmän kuin kymmenen työpaikkaa, joita on pitkin aluetta, isoista kaupungeista kaikkein kaukaisimpiin kyliin.
Kaupankäynnillä on siis korvaamaton merkitys taloudellisella ja yhteiskunnallisella alalla. On jo vanhentunut ajatus, että kehitystä ei enää tapahdu alalla, koska ei ole välttämätöntä välivaihetta, jossa hinnat nousevat kuluttajille ja tuotto laskee maatalouteen ja teollisuuteen osallistujien kohdalla. Nykyään valtavaa kaupan arvonlisäverotusta pidetään selvänä asiana. Siitä on seurauksia kuluttajien mauille, kun se tarjoaa tuotteita ja toisaalta suhteuttaa ne lisäavustuksiin, toisaalta myös se laajentaa myyntimahdollisuuksia tuotannon edustajille.
Valiokunnan mietintö ilmaisee myös kaupankäynnin tärkeän yhteiskunnallisen merkityksen ja siinä puhutaan kaupasta keinona, jonka välityksellä ihmiset tapaavat toisiaan, kommunikoivat, ottavat yhteyttä ja tulevat yhteiskunnan osaksi, ja monille se on ainoa säännöllinen yhteys ja juttuhetki muiden ihmisten ja ulkopuolisen maailman kanssa. Ei siis ole mahdollista ilmaista lyhyesti mahdollisuuksia ja palveluja, joita vain kaupankäynti voi mahdollistaa.
Tietyt modernin maailman kehityspiirteet, jotka ovat ilman muuta tervetulleita, aiheuttavat kuitenkin pelkoja - joita on ilmaistu - kaupankäynnin perinteisessä roolissa varsinkin suhteessa sen joihinkin yhteiskunnan alueisiin. Näin tapahtuu nykyisille kaukomyyntijärjestelmille, posteille ja suurille yrityksille, jotka vähentävät pienten kauppojen merkitystä meidän kaupunginosissamme.
Olisi järjetöntä yrittää taistella tätä kehitystä vastaan. Tällä kehityksellä on mahdollista edistää kuluttajien etuja, koska meille on itse asiassa selvää, että pienessä mittakaavassa tapahtuva kauppakin säilyttää merkityksensä, koska se hyötyy maantieteellisestä läheisyydestä ja henkilökohtaisesta palvelusta, jota ei voi korvata. Tunnustaen niiden merkityksen, myös poliittiselta näkökannalta, ilmaisun parhaassa merkityksessä, on tärkeätä, että kaikki, sekä kauppiaat että virkamiehet, yhdistävät voimansa poistaakseen rajoituksia ja saadakseen sen todelliset mahdollisuudet käytettyä.
Kauppiailta täytyy odottaa sopeutumista asiakkaittensa henkilökohtaisimpiin toiveisiin, esimerkiksi käyttäen hyväksi enemmän liittoutumista, jotta asiakkaat voivat tehdä ostoksia paremmissa olosuhteissa. Viranomaisilta voi odottaa, että he helpottavat byrokraattista taakkaa - esimerkiksi minun maassani -, antaisivat verohelpotuksia, lainan takauksia jne. Erityistä merkitystä on antaa parempi kehys kaupalle kaupunkialueella, sopivilla paikoilla ja tukea uudelleen strukturointia (esimerkiksi ohjelmia kuten Urban-ohjelmia, joilla on erityinen merkitys yleensä kaupunkialueilla eikä pelkästään pienillä kaupunkialueilla).
Turistialueilla kaupankäynnistä hyötyvät kaikki, se on keskeinen tekijä ihmisten houkuttelussa ja sen läheisyyttä arvostetaan. Täällä myös päättyy suurten kauppiaiden vastuu, kun he edistävät laatutuotteita ja tuotteita, joilla on tekemistä käsityön tai alueen muiden arvojen kanssa. Tällaisilla tuotteilla on erioikeus edistää kulttuurinsa tuntemusta (jota levitetään turistien alkuperämaihin, kun turistit palaavat kotiinsa tekemineen ostoksineen).
Mietintö korostaa vielä kaupankäynnin merkitystä rajaseuduilla. Kaupankäynnin merkitys Portugalin raja-alueella on suuri, koska raja-alue Espanjan kanssa on kehittymätöntä seutua ja, oireellisesti, kaupungit, joiden lähellä on pääraja-asemat perinteisesti Espanjan kanssa, omaavat suotuisimmat tekijät.
Koska olosuhteet ovat tällaiset, sen sijaan, että suosisimme edelleen vain rajoitettua määrää raja-asemia, on tärkeää lisätä ja antaa arvoa mahdollisimman paljon yhteyksille maiden välillä, koska hyödyt raja-asemien rakentamisesta ja ylläpidosta tuovat rahat moninkertaisesti takaisin. On kysymys edusta, joka korostuu voimakkaasti euron käyttöönoton yhteydessä, koska rahanvaihdon kustannukset ja sen nykyiset rajoitukset poistuvat.

Watson
Arvoisa puhemies, kun Euroopan unioni perustettiin, tuskin kukaan uskoi, että tulisimme käymään tällaisen keskustelun. Nyt kun huomaamme yhteiskuntakehityksen taloudelliset vaikutukset jakeluun ja kulutukseen, ymmärrämme, miten tärkeitä pienet yritykset ovat olleet, etenkin kaupan alalla. Meidän on todellakin tutkittava enemmän tätä alaa ja isojen liiketoimien yleistyvän keskittymisen vaikutuksia.
Kuten monet puhujat ovat todenneet tässä keskustelussa, kaupan alan pienten yritysten merkitys on suurempi kuin niiden taloudellinen panos. Ne ovat merkittäviä sosiaalialan ja ympäristön kannalta. Ne merkitsevät useille henkilöille mahdollisuutta aloittaa oma liiketoiminta ja kehittää yrittäjätaitoja, jotka eivät muutoin kehittyisi.
Haluaisin mainita esimerkkinä kaupungin, jossa itse asun. Asun melko pienessä Langportin kaupungissa LounaisEnglannissa. Lähin iso kaupunki sijaitsee 17 mailin päässä ja kaupunkiin, jota hädin tuskin voitaisiin kutsua isoksi, on matkaa 12 mailia. Kaupungissa on muutamia kauppoja. Olemme tässä suhteessa onnekkaita. Kaupungissa on kolme lehtimyymälää, viisi kampaamoa ja kaksi lihakauppaa. On kuitenkin ehdotettu, että kaupunkiin avattaisiin supermarketti. Jotkut kauppiaista kannattavat ehdotusta. He sanovat, että heidän liiketoimensa kuolee joka tapauksessa. Toiset sanovat, että jos kaupunkiin avataan supermarketti, joka ei myy ainostaan ruokaa, vaan useita muita artikkeleita - mikä on yleinen suuntaus nykypäivän Britanniassa - kaupungin kaikki muu liiketoimi kuolisi. Tulemme arvioimaan taloudellisia vaikutuksia ja liikenteeseen kohdistuvia vaikutuksia, ennen kuin hankkeessa edetään. Tämä on kuitenkin tärkeä esimerkki, sillä tällaista tapahtuu kaikkialla Britanniassa, ja tällaista tulee tapahtumaan ennemmin tai myöhemmin myös unionissa.
Otan Garoscin mietinnön tyytyväisenä vastaan. Se vaikuttaa merkittävästi osaltaan tähän keskusteluun. Toivon, että komissio tulee noudattamaan tämän asiakirjan suosituksia ja laatimaan kahden vuoden kuluessa valkoisen kirjan, jossa tunnustetaan pienten yritysten merkitys ja myönnetään, että ne tarvitsevat meidän apuamme.

Blokland
Arvoisa puhemies, komission vihreä kirja kaupasta antaa hyvän kuvan tilanteesta, jossa eurooppalainen kauppa tällä hetkellä on. Kritiikkini kohdistuu kahteen kohtaan.
Ensiksi, komissio lähtee ilman muuta siitä, että kansallinen lainsäädäntö muodostaa suurimman esteen rajat ylittävälle kaupalle. On totta, että yhtenäismarkkinat eivät toimi virheettömästi. Mutta samanlainen ja yhdenmukaistettu lainsäädäntö ei poista ongelmaa. Olisi realistisempaa, mikäli me kunnioittaisimme usein syvään juurtuneita kulttuurisia tapoja. En halua ajatellakaan, että markkinarakenteiden erilaisuus ja vaihtelevuus eri alueilla vaihdettaisiin yksiulotteiseen, tylsään monokulttuuriin.
Toinen huomautus, komissio haluaa, että kaupalla menisi hyvin. Niin minäkin. Mutta onko kaupan lisääntyminen parempi asia? On kuvaavaa, että miellyttävä ostoksilla käynti mainitaan yhtenä syynä voiton kasvamiseen. Tässä näyttää Descartesin lause: " Je pense, donc je suis " (ajattelen, olen siis olemassa) olevan muutettu lauseeksi: " Je dépense, donc je suis " (kulutan, olen siis olemassa). Kun ostaminen ja myyminen on asetettu etusijalle politiikan tavoitteiden joukossa, edistetään kuluttamista ja materialismia. Ympäristön etu jää silloin toiselle sijalle. Tuen todellakin komissiota sen pyrkimyksissä saada aikaan ympäristöystävällisempiä tuotteita ja pakkauksia. Mutta ympäristön etu vaatii myös sitä, että rohkaisemme kuluttajaa tavaroiden kierrätykseen ja korjaamiseen.
Lopuksi olen sitä mieltä, että jotta pystyttäisiin arvioimaan paremmin kauppaa, tarvitaan täydentäviä tilastotietoja tämän alan aiheuttamista ympäristöhaitoista. Kuulisin mielelläni komission jäseneltä, aikooko hän ottaa nämä ideat tulevaan valkoiseen kirjaan.

Lukas
Arvoisa puhemies, tämä mietintö ja tämä keskustelu ovat hyvin tärkeitä, sillä kauppa ei ole vain yleisesti ottaen - kuten vaikuttavat luvut osoittavat - tärkeitä Euroopan talous- ja työllisyyspolitiikalle. Kaupalla on paikallisesti myös nimenomaan kulttuuri- ja sosiaalipoliittinen ulottuvuus. Pikku kauppa kulman takana tai kylässä on osa eurooppalaista elämänlaatua. Se on usein paikallisen elämän keskus ja merkityksellinen myös matkailulle. Lähikaupat, jotka katoavat kaupunkien keskustoista, samoin kuin maaseudun kaupat, joiden on suljettava ovensa, jättävät jälkeensä aukkoja, joilla on suuria sosiaalipoliittisia seuraamuksia. Paremman tasapainon palauttaminen pienten ja suurten kauppojen välille on siksi jäsenvaltioiden ja myös komission tärkeä tehtävä.
Ostosten elämystä ei saa hävittää kylistä sulkemalla viimeiset kaupat. Siksi pitäisi tehdä kaikki mahdollinen, jotta jäsenvaltiot saadaan käyttämään hyväksi rakennerahastoja ja soveltuvia yhteisöaloitteita vähittäiskaupan säilyttämiseksi maaseudulla ja kaupungeissa.
Jotta voidaan ymmärtää kaupan merkitys Euroopan kehitykselle, on se kuitenkin nähtävä verkoittuneena eli niin sanotusti yhdyssiteenä maatalouden, käsiteollisuuden, teollisuuden ja matkailun välillä.

Secchi
Arvoisa puhemies, haluaisin ennen muuta sanoa uskovani, että on hyvä, että käymme tätä keskustelua vihreästä kirjasta - josta onnittelen komissiota ja kiitän erityisesti komissaaria - ja alasta, jolla on niin suuri merkitys taloudelle ja työllisyydelle Euroopassa, jossa on niin paljon nuoria, jotka ovat epäilemättä huolissaan tulevaisuudestaan ja jotka uskoakseni pystyvät saamaan meneillään olevasta keskustelusta jonkin viittauksen ja toivon merkin EU: n toimielinten sitoutumisesta taloutemme lupaavimpien alojen suhteen.
Tämän sanottuani uskon tulleen selväksi, että PPE-ryhmä on täysin samaa mieltä Garoscin mietinnön kanssa, ja kiitämme esittelijää siitä antaumuksesta, jolla hän on laatinut tämän mietinnön, johon yhdymme täysin.
Haluaisin painottaa joitakin jo käsiteltyjä käsitteitä ja lisätä eräitä muita. Haluaisin korostaa, että kaupalla on perustavaa laatua oleva rooli ei vain taloudelle ja työllisyydelle, vaan myös sosiaalisesta näkökulmasta, koska se takaa suuren määrän tehtäviä kaupunki- ja maaseutukeskuksissa, kuten monet kollegat ovat sanoneet. Erityisen arvokasta on lisäksi pk-yritysten toiminta ja mahdollisuudet, sillä ne ovat vastavoimana kaupunkikeskittymien autioitumisilmiölle ja mahdollistavat monenlaisten tarpeiden tyydytyksen.
Meidän on kuitenkin otettava huomioon, että yhtenäismarkkinat tuovat lisääntyneen liikkuvuuden ja kilpailun myötä erityisen merkittäviä haasteita ja ongelmia etenkin vähittäiskaupalle. Koska tehtävät ovat monentyyppisiä, eivät pelkästään jakeluun liittyviä, tarvitaan valpasta politiikkaa jotta kaikkia muita mahdollisuuksia ei näivetettäisi.
Myös yhtenäisestä valuutasta - kuten esittelijä ja muut kollegat jo sanoivat - koituu erityisen merkittäviä haasteita, sillä jakelujärjestelmä on pankkijärjestelmän ohella vastaisuudessa etusijalla kohtaamisessa kuluttajien kanssa. Niinpä sen on kohdattava uuteen todellisuuteen mukautumisen kulut, mutta myös näyteltävä pedagogista roolia, jotta euron käyttöön liittyvät ongelmat voitettaisiin nopeasti.
Mielestäni EU: n ja kansallisen ja paikallisen politiikan tasolla on toissijaisuusperiaatetta kunnioittaen kiinnitettävä tarkempaa huomiota tämän alueen ongelmiin ja mahdollisuuksiin ja kehitettävä innovatiivisia toimintalinjoja. Esitän lähtökohdaksi eräitä ajatuksia.
Ensinnäkin näiden politiikkojen on tuntuvasti parannettava alan toimintapuitteita byrokratian, sääntelyn ja verotuksen osalta. Niiden on lisäksi tuettava niitä euron lähiaikoina tapahtuvan käyttöönoton tuomien ongelmien suhteen, jotta ala toimisi instituutioiden ohella yhtenäisen valuutan menestymiseksi ja - yleisemmin - osoittautuisi kallisarvoiseksi liittolaiseksi kuluttajansuojelun kasvavissa ponnisteluissa, kuten Amsterdamin sopimukseen muuten kirjattiin. Kolmanneksi uskon, että on toteutettava ulkoisten talouksien järjestelmä, joka edesauttaisi kaupallisten, etenkin pienten yritysten syntyä ja eloonjäämistä erityisesti - kuten jo sanottiinkin - suurten kaupunkien laitamilla, pienissä keskuksissa ja maaseudulla. Lopuksi ovat tarpeen toimet, jotka kannustaisivat kollektiiviseen yrittäjyyteen yritysten taloudellisen tehokkuuden parantamiseksi, vastauksen antamiseksi yhteisiin ongelmiin, kulujen vähentämiseksi ja siten palvelujen takaamiseksi kuluttajille parhaissa mahdollisissa olosuhteissa.
Sallittakoon vielä viimeinen suositus. Odotamme tietenkin kiinnostuneina, lähes kiihkeästi, valkoista kirjaa kahden vuoden ennakoidun ajan kuluessa, mutta olemme sitä mieltä - ja varmastikin komissaari on jo ajatellut jotain siihen liittyvää aloitetta - että tänä iltana käsittelemäämme aihetta on korostettava ja sillä on oltava keskeinen rooli 21. 22. marraskuuta pidettävässä työllisyyskonferenssissa, aihetta käsittelevässä huippukokouksessa.

Puhemies
Olen pahoillani, mutta lehtereillä oleville nuorille tiedotetaan, että he eivät saa osoittaa mieltään. He voivat osoittaa suosiotaan tai olla osoittamatta sitä puheenvuoroille, mutta ilman ulkoisia mielenosoituksia. Toivoisin, että minun ei tarvitse toistaa.

Thyssen
Arvoisa puhemies, kaupan ala on monia pieniä ja keskisuuria yrityksiä sisältävä ala, joka ei aina saa ansaitsemaansa huomiota, vaikka se on miltei suurin työnantaja ja antaa tärkeän panoksen eurooppalaisten sosiaaliseen ja taloudelliseen hyvinvointiin. Arvoisa komission jäsen, vihreätä kirjaa ei olekaan laadittu hetkeäkään liian aikaisin. Etenkin kun alalla tapahtuu monenlaista. Yhtenäismarkkinoiden seurauksena syntynyt lisääntyvä kilpailu aiheuttaa valtavan keskittymiskehityksen. Vähittäiskaupan piirissä tapahtuu myös maantieteellistä siirtymistä. Se siirtyy keskustoista kaupunkien laitamille ja pois maaseudulta. Lisäksi euron tulo ja tietoyhteiskunta vaikuttavat kehitykseen.
Yhtenäismarkkinoista huolimatta emme saa unohtaa sitä, että suuri osa vähittäiskaupoista rajoittaa toimintansa paikallisille markkinoille, joilla sen pitää säilyä hengissä yhteistyön avulla. Eurooppalaisina työnantajina meidän pitää säätää Euroopan tasolla se, mikä on välttämätöntä, mutta meidän pitää jättää myös tilaa paikallisesti suuntautuneille yrityksille, jotka toimivat alueilla, jotka eroavat rakenteellisesti, kulttuurisesti ja väestöllisesti toisistaan ja jotka eivät sen takia kestä keskitettyä lähestymistapaa joka asiassa. Meidän pitää huolehtia vapaasta liikkuvuudesta, vapaudesta perustaa yrityksiä, yhdenmukaistetuista teknisistä ja verotuksellisista ohjeista emmekä saa unohtaa kilpailusääntöjä, mutta liiketilojen sijoittaminen, aukioloajat ja vastaavat asiat voidaan meidän puolestamme jättää jäsenvaltioille.
Toinen seikka koskee maantieteellistä siirtymistä. Maaseudulla lähikauppojen lopettaminen on tosiasia ja ostoskeskusten rakentaminen kaupunkien laitamille ja rumien kauppaketjujen rakentaminen tärkeiden liikenneväylien varsille merkitsee kaupungin keskustojen rappiota. Komissio huomauttaa oikeutetusti, että kauppa voi olla tehokas väline tiettyjen ihmisryhmien syrjäytymisen estämiseksi ja että tarvitaan yhdentyvää politiikkaa kaupunkien hyväksi. Flanderissa valtio on perustanut rahastoja kaupunkien keskustojen ostoskeskuksia varten. Komission pitäisi edistää tällaisia hankkeita järjestämällä ainakin vaihtoa parhaiten toimivien hankkeiden välillä ja etenkin jättämällä purkamatta sokeasti ympäristönsuunnitteluun ja liikkeiden sijoittumispaikkoihin liittyvä lainsäädäntö.
Arvoisa puhemies, on hyvä että komissio kiinnittää vihreässä kirjassa huomiota vähittäiskaupan asemaan euron voimaantulon yhteydessä. Esittelijä ja muut kollegat ovat selittäneet, miksi näin on. Tämän alan huolet onkin otettava riittävästi huomioon, kun on kyse hintojen määrittelystä ja siirtymäkauden alkamis- ja päättämispäivämäärästä. Komissio ei saa myöskään unohtaa, että euron käytön aikaansaama lisääntynyt avoimuus hinnoissa lisää vaatimusta arvonlisäveromaksujen yhdenmukaistamisesta, josta Peijs puhui yksityiskohtaisemmin.
Lisäksi tietoyhteiskunta ravistelee kauppaa perusteellisesti ja muuttaa suhteet kuluttajan ja pankkimaailman kanssa. Elektroninen kauppa, uudet maksutekniikat, joista kollegani jo ovat puhuneet, tulevat menestymään vain, mikäli niihin kohdistuu luottamusta ja mikäli niiden käyttö ei ole liian kallista, tässäkin on vielä työtä tehtävänä.
Lopuksi vielä sana kauppa- ja jakelukomiteasta. Sen pitää todellakin kuvastaa edustukseltaan sitä heterogeenisen alaa, jota se edustaa. Lisäksi on harkittava, että yrittäjien lisäksi myös heitä edustavat järjestöt tulisivat mukaan toimintaan, etenkin pk-yrityksillä, arvoisa komission jäsen, on todellinen tarve tähän ja haluaisinkin mielelläni kuulla konkreettisen mielipiteenne tästä.
Arvoisa puhemies, olen utelias kuulemaan muilta tahoilta vihreään kirjaan kohdistettavat reaktiot. Toivon, että komissio tulee joka tapauksessa ottamaan parlamentin päätöslauselman huomioon. Onnittelen esittelijää sen valmisteluista ja odotan komission konkreettisia esityksiä, jotka ovat todisteena harkitusta kauppapolitiikasta.

Cassidy
Arvoisa puhemies, on ilo puhua täydelle yleisölehterille. Pahoittelen kuitenkin, että parlamentin istuntosali ei ole yhtä täynnä kuin yleisölehteri. Jos yleisölehterillä istuvat haluavat puheeni lopussa osoittaa hyväksyntänsä tai vaikkapa osoittaa suosiotaan seisten, tulen olemaan enemmän kuin mielissäni.

Puhemies
Tavastani poiketen haluaisin sanoa, että olisin todellakin hyvin iloinen, jos saatte suosionosoituksia tämän kokouksen lopussa. Huomautitte myös, että istuntosalissa on läsnä vain harvoja kollegoja; tiedätte varsin hyvin, että kollegamme, aivan kuten te ja minä, ovat työskennelleet tänään aamukahdeksasta. En todellakaan voi velvoittaa heitä jäämään istuntosaliin pidemmäksi aikaa.

Cassidy
Arvoisa puhemies, ymmärrän, mitä tarkoitatte. He jäävät kuitenkin paitsi erinomaisesta puheesta, mutta asialle ei mahda mitään.
Kollegamme Garoscin tämäniltaisen erinomaisen mietinnön aihe on ensisijaisen tärkeä, sillä kaupan ala, vähittäisja tukkukaupat sekä yleisön vähittäiskauppapalvelut luovat yleensä merkittävästi työpaikkoja, kuten monet puhujat ovat jo korostaneet keskustelun aikana.
Haluaisin kiinnittää huomionne Garoscin mietinnön 10 ja 11 kohtaan. Mietinnön 10 kohdassa todetaan, että jakeluportaan pk-yritykset kärsivät suhteettomasti ylisääntelystä, mikä johtuu sekä Euroopan yhteisön direktiiveistä että kansallisesta sääntelystä. Haluaisin tarkastella tätä kohtaa hieman laajemmin.
Suurilla yrityksillä on varaa palkata nykyisen lainsäädännön edellyttämät asiantuntijat: terveys- ja turvallisuusvastaavat, paloturvallisuusvastaavat, sosiaalivastaavat - kaikki nämä toimet, joilla suuret yritykset työllistävät korkeasti palkattuja johtajia.
Pienemmillä yrityksillä toisaalta, etenkin pienillä vähittäismyyntiyrityksillä, ei ole varaa tällaisiin asiantuntijoihin. Nämä työt hoitavat johtaja ja johtajan aviovaimo tai -mies. Emme voi kasata lisää tämänkaltaisia rasitteita pienille yrityksille, joilla on suuri merkitys työpaikkojen luonnissa.
Omassa maassani tilanne on vielä pahempi. Euroopan yhteisö määrää meille direktiivejä, joista voin mainita yhden esimerkin, terveys- ja turvallisuusalan kuuluisan " kuuden direktiivin paketin" , jonka hyväksyimme vuonna 1992. Näiden kuuden direktiivin soveltamisalasta suljettiin pois yksityisyrittäjät. Useat pienet vähittäiskauppiaat ovat yksityisyrittäjiä. Kun nämä kuusi direktiiviä tulivat voimaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa, niitä laajennettiin kattamaan yksityisyrittäjät. Tämän lisäksi niihin oli sisällytetty rangaistuksia, vankeutta, sakkoja ja muita tuomioita, jotka olisivat tehneet asianomaisten henkilöiden elämän vaikeaksi. Tästä syytettiin Brysseliä, Euroopan komission tai Euroopan parlamentin pahansuopeita ihmisiä.
Omassa maassani - pahoittelen, että viittaan erityisesti Britanniassa saamiini kokemuksiin - Brysseliä, Euroopan komissiota, Euroopan yhteisöä pidetään valitettavasti liian usein syntipukkina. Voin mainita esimerkin oman vaalipiirini ravintolasta, joka tarjoili lounasta. Paikallinen ympäristöalan terveysviranomainen kertoi ravintolan johtajalle, ettei tämä enää saa tarjoilla puoliraakaa lihaa. Haluaisin lisätä suluissa, että tämä tapahtui kauan ennen BSE-kriisiä. Hänelle kerrottiin, että hän ei saa enää tarjoilla puoliraakaa lihaa, koska Bryssel oli kieltänyt puoliraa'an lihan tarjoilun. Kuulin eräässä toisessa, melko arvostetussa lontoolaisessa ravintolassa, että Crêpes Suzettesia ei saa enää tarjoilla, koska Brysselissä oli päätetty, että liekit ovat vaarallisia ja tämän vuoksi ruokalistalla ei ole enää Crêpes Suzettesiä.
Te, komissaari ja te, arvoisa puhemies, nauratte. Voin vakuuttaa teille, että ihmiset, jotka haluaisivat syödä Crêpes Suzettesiä, tai ihmiset, jotka saivat niistä elinkeinonsa Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja jotka ovat nyt työttömiä, syyttävät tästä Brysseliä. Yksi niistä tärkeistä asioista, joihin haluaisin kiinnittää komission huomion tämäniltaisessa keskustelussa, on se, miten kansalliset hallitukset - olen puhunut Britanniassa saamistani kokemuksista, mutta vertailtuamme kollegojeni kanssa muista maista saatuja kokemuksia tiedän, että niiden tilanne on aivan yhtä huono - käyttävät Brysseliä ja Euroopan komissiota tekosyynä. Jos voimme rohkaista komissaaria korostamaan tätä ja protestoimaan, kun hän havaitsee kansallisten hallitusten toimivan tällä tavoin, hän todellakin saa meidän ja etenkin minun sydämellisen kannatuksen.

Puhemies
Komissaari, joka on kuunnellut maltillisesti, voi nyt vastata.

Papoutsis
Arvoisa puhemies, haluan kiittää teitä osoittamastanne joustavuudesta käsittelyjärjestyksen aikataulua kohtaan tänä iltana. Näin olette sallineet perinpohjaisen keskustelun. Siihen osallistuneet esittivät merkittäviä asioita. Kaupan alalla olevat ihmiset kiittävät teitä.
Hyvät parlamentin jäsenet, olen iloinen voidessani olla täällä tänään teidän kanssanne esittääkseni kauppa-alan asioita, jotka sisältyvät vihreään kirjaan. Se merkitsee, että parlamentti antaa asialle yhtä suuren arvon kuin minä. Haluan myös kiittää herra Garoscia hänen esittämästään erinomaisesta mietinnöstä ja hänen käymästään perusteellisesta vihreän kirjan erittelystä.
Vihreän kirjan perustavoite on saada aikaan laajaa keskustelua alan tulevaisuudesta Euroopassa. Siinä parlamentilla on ollut merkittävä osuus ongelmien käsittelemisessä ja niiden ymmärtämisessä sekä kauppaa koskevien politiikkojen hahmottamisessa Euroopan tasolla. Tarjoamanne asiantuntemus on meille erityisen tärkeää paitsi siksi, että siinä omaksutaan Euroopan komission esittämiä peruslähtökohtia, myös siksi, että siinä tuodaan esiin uusia ajatuksia ja näkökantoja alan kehittämiseksi.
Käsittelyn aikana kansalliset tahot, eurooppalaiset järjestöt, kansalliset ammattijärjestöt, konsulit ja yritykset lähettivät meille yli 1000 kirjallista vastausta. Haluan todeta, että vastausten määrä oli sellainen kuin tavoittelimme. Tavoitteenamme oli saada liikkeelle laaja ja avoin keskustelu koko Euroopan tasolla, jotta kyseisen alan suuri merkitys saataisiin osoitetuksi.
Yhdyn esittämäänne huomautukseen, että vihreä kirja ei selvitä tyhjentävästi tilannetta ja kaupan tulevaisuutta. Emme kiistäkään yksityiskohtaisen selvityksen merkitystä alakohtaisella tasolla. Päätarkoituksemme oli kuitenkin esittää kauppaan liittyviä ongelmia pääpiirteissään ja päästä siten vaikuttamaan haasteisiin, jotka muovaavat sen tulevaisuutta. Esiin tullut seikka tilastotietojen puutteellisuudesta on myös merkittävä. Se on saanut ammattiyhdistykset esittämään toiveensa niiden parantamiseksi. On korostettava, että kehitystä on tapahtunut vihreän kirjan esittämisestä tähän saakka. Vuoden 1996 joulukuussa neuvosto hyväksyi asetuksen yrityssaneerauksesta, mikä kattaa myös kaupan. Lisäksi EUROSTAT ja johtamani virastot Euroopan yhtiön komissiossa yhdessä talous- ja sosiaaliasian valiokunnan kanssa järjestävät tämän vuoden lopulla seminaarin tilastoimisesta kauppa-alalla.
Koska kauppa liittyy laajempiin talouskysymyksiin, vastauksissa olevat asiat ovat luonteeltaan horisontaalisia, kuten veroasiain harmonisointi, alv-säädökset ja tietenkin sopeutuminen kilpailun yleisiin sääntöihin. Ne kaikki ovat asioita, joihin on kiinnitettävä huomiota seuraavina kuukausina.
Kaupan keskittyminen aiheuttaa suurta huolta, koska se vääristää kilpailua. Asia otettiin aivan oikein esille mietinnössänne. Lisäksi monissa puheenvuoroissa otettiin esille vaarat, joita pienkaupat kohtaavat pysyäkseen elossa. Erityisesti korostettiin sitä, että olisi tutkittava keinoja, joilla kannustettaisiin ja saatettaisiin yhteen itsenäisiä liikkeenharjoittajia, varsinkin osuuskuntien välityksellä. Tässä yhteydessä voidaan todeta, että monissa maissa, monissa Euroopan yhteisön jäsenvaltiossa ajatus yhdistää yrityksiä osuuskuntien kautta on osoittautunut hedelmälliseksi. Varsinkin silloin, kun se on saanut viranomaisten ja kansallisen lainsäädännön tukea.
Uusien työpaikkojen luominen on aina ollut komission ja Euroopan parlamentin tärkeä, ellei tärkein, tehtävä. Kaupan merkitys siinä on erityisen ratkaiseva, koska se on rakenteeltaan ja toiminnaltaan monipuolista ja työllistää runsaasti väkeä kouluttamattomista korkeasti koulutettuihin.
Korostatte mietinnössänne aivan oikein koulutuksen merkitystä. Asia on hyvin tärkeä kaupan tulevaisuuden kannalta tässä hyvin nopeasti muuttuvassa teknologisessa, yhteiskunnallisessa ja lainsäädännöllisessä ympäristössä. Komissio ymmärtää täysin tarpeen selkeyttää ja parantaa yritysympäristöä. Hiljattainen päätöksemme perustaa erityinen ryhmä, task force, Amsterdamin neuvostokokouksen jälkeen tähtää tähän tavoitteeseen. Euroopan komissio hyväksyi asian vasta eilen ja esitti samalla ryhmän kokoonpanonkin. Ryhmän johtopäätökset otetaan huomioon kaupan toimintasuunnitelmissa. On arveltu, että task force -ryhmä, joka tähtää paremman ja suotuisamman yritysympäristön luomiseen, voisi esittää alustavan mietinnön työllisyydestä Luxemburgin ylimääräiselle huippukokoukselle. Joka tapauksessa se saa päätökseen työnsä siten, että se esittää sen Cardiffissa Euroopan neuvostolle Ison Britannian puheenjohtajakauden lopulla.
Sähköinen kauppa oli yksi vihreän kirjan perushaasteista. Uskon, että sen laajeneminen auttaa vähittäiskaupanharjoittajia kansainvälistämään toimintaansa. Se voisi olla myös hyödyllinen väline monille syrjäseuduilla oleville liikkeille.
Yhteisen valuutan, euron, ottaminen käyttöön näyttää olevan monen kauppa-alan yrityksen ensisijainen huolenaihe. Sanoisin, että tämä on ymmärrettävää. Kaupan enemmistö vastustaa kaksoishinnoittelua. Samalla se haluaisi lyhyemmän kansallisen ja yhteisen valuutan rinnakkaiskäytön. Tarvitaan oikeaa tiedottamista. Tarvitaan sopivaa varmennusta Euron käyttöönotosta. Kuluttajien ja kauppiaiden välisessä vuoropuhelussa tarvitaan parannuksia. Tästä syystä komissio järjesti asiaan liittyvän pyöreän pöydän keskustelun, johon osallistuivat kaikki asianomaiset tahot. Lisäksi, voidaksemme taata, että kauppaan vaikuttavat päätökset eurosta käsitellään parhaalla mahdollisella tavalla parhaan ratkaisun löytämiseksi, aloitin kollegojeni herra De Silguyn ja rouva Boninon suostumuksella kauppa-alan ja kuluttajien yhteiset tapaamiset.
Toinen merkittävä kysymys liittyy pienkauppiaiden selviytymiseen, varsinkin harvaanasutuilla saaristo- ja vuoristoalueilla, kuten myös kaupunkien keskustoissa, missä pienliikkeillä on tärkeä yhteiskunnallinen, taloudellinen ja kulttuurinen merkitys, minkä monet toivat täällä tänään esiin käsittelyn aikana. Ratkaisuna tähän kysymykseen ei voi olla pienliikkeiden suojeleminen kilpailulta. Niiden kykyä kohdata tulevat haasteet on kuitenkin vahvistettava. Tämä tarkoittaa parempaa koulutustasoa, tiedonsaantia, ja myös sitä, että on keksittävä keinoja pienliikkeiden oikeaan sijoittumiseen markkinoilla. Teille jo tuttu pilottiohjelma, EMPORIO 2000, tähtää tähän suuntaan. Lisäksi järjestämme vuoden 1998 ensimmäisinä kuukausina kokouksen kaupasta maanviljelysalueilla. Tämä kokous järjestetään yhteistyössä aluepoliittisen valiokunnan kanssa. Haluan erityisesti korostaa, että politiikkamme on edesautettava elämänlaadun ylläpitämistä ja parantamista maatalous- ja kaupunkialueilla, sekä kaupunkien keskustoissa ja otettava huomioon heikkojen kuluttajaryhmien, kuten iäkkäiden ja erikoispalveluja tarvitsevien henkilöiden erityistarpeet.
Olemme vaiheessa, jossa käsitellään johtopäätöksiä, ja mietintönne on siinä suhteessa tärkeä. Haluankin vielä kerran kiittää parlamentin valiokuntia, jotka tarjosivat asiantuntemuksensa. Haluan myös vielä kiittää mietinnön laatijaa herra Garoscia.
Lähitulevaisuudessa Euroopan komissio laatii päätöslauselman suuntalinjoista ja tavoitteista tulevaa toimintaamme varten. Se esitetään neuvostolle, parlamentille ja muille toimielimille. Toivon, että olemme valmiit vuoden loppuun mennessä esittämään selkeän toimintaohjelman selkeine toimenpiteineen, joita kauppa-ala tarvitsee välittömästi. Samalla otamme vakavasti huomioon esityksenne vihreän kirjan laatimisesta. Toivon lisäksi, että nykyisen komissiokauden loppuun mennessä eli seuraavien 1-2, 5 vuoden aikana voimme esittää kauppaan liittyvän vihreän kirjan, joka sisältäisi yleiset lainsäädännölliset lähtökohdat, joiden täytyy vahvistaa kauppaa ja luoda parempi ympäristö, jossa kauppa voisi palvella monipuolista tehtäväänsä.
Tiedän, että kun Euroopan komission elimet kuulevat tämän, ne saattavat tuntea, että niiden harteille tulee raskas työtaakka. Näen jo vastaavan johtajani herra McKenzien tuntevan vastuun painon tämän työn edessä. Tiedän, että kaikki ne, jotka kantavat vastuun suuresta tehtävästä nimeltään " työpaikkojen luominen" sekä kantavat vastuun parempien olosuhteiden luomisesta kaupan ja talouselämän kehittämisessä Euroopan unionissa, eli neuvosto, Euroopan parlamentti ja Euroopan komissio ovat samaa mieltä. Jotta tämä haaste voidaan kohdata ja laatia kaupan tarpeita vastaava vihreä kirja, pääosastoa XXIII on vahvistettava. Tarvitaan enemmän ihmisiä ja asiantuntemusta. Siksi haluan vielä kerran kiittää parlamenttia, kuten aina teen, siitä suuresta avusta, jota olette antaneet XXIII pääosastolle. Toivon kuitenkin, ettemme jää sanojen tasolle, vaan jatkamme selkeillä päätöksillä, jotka tähtäävät XXIII pääosaston hallintorakenteen vahvistamiseen. Se tarkoittaa ihmisvaroja ja talousvaroja.
Jatkossa siis johtopäätöksemme vievät esitykseen monivuotisesta kauppapoliittisesta ohjelmasta. Haluan vakuuttaa, että jatkamme ponnistuksiamme saavuttaaksemme toimintakehyksen, jossa kauppa kukoistaisi ja palvelisi työllistämistä.
Lopuksi, arvoisa puhemies, haluaisin mainita kollega Cassidyn viimeisen huomautuksen: on totta, että usein Euroopan komissio ja unionin toimielimet ovat hallitusten hyökkäysten kohteina. Niitä kohdellaan usein syntipukkeina kansallisen politiikan heikkouksille. Totean, että olemme tottuneet elämään näillä ehdoilla ja uskon, että jatkossakin kykenemme elämään niin, kunhan vain pidämme mielessämme, että jokainen teko omalla alalla on rakentavaa. Tiedämme, että " Bryssel on syyllinen kaikkeen pahaan" . Kansalliset hallitukset tekevät kaiken hyvän ja Bryssel ja EU: n toimielimet kaiken pahan, päävastuussa on Euroopan komissio. Jatkamme kuitenkin ponnisteluja paremman ja tuloksekkaamman politiikan edistämiseksi eurooppalaisella ja kansallisella tasolla. Sehän on Euroopan komission tehtäväkin, nimittäin palvella jäsenvaltioita ja Euroopan kansojen yhteistä etua.

Puhemies
Herra komission jäsen, käsittääkseni tekin herra Cassidyn lailla innostuitte huomatessanne niin suuren määrän Euroopan kansalaisia lehtereillä ja annoitte hyvinkin seikkaperäisen vastauksen kollegojen huomautuksiin.

Garosci
Arvoisa puhemies, koska meillä ei tänä iltana ole aikaa kiistelyyn, käytän vain muutaman sekunnin - vaikka se ei olekaan tavanomainen käytäntö - kiittääkseni tässä istunnossa puheenvuoron käyttäneitä kollegojani kaupan ja jakelun etuja ajavasta ryhmästä, tietenkin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevästä valiokunnasta ja ennen kaikkea komissaari Papoutsisia hänen osuudestaan, jota ei ole tehty tänään ja joka ei koske ainoastaan kaupan alaa, vaan koko pk-sektoria ja koko PO XXIII: a, erityisesti kaupan ja jakelun yksikköä.
Myös heidän työnsä ansiosta odotamme luottavaisina valkoista kirjaa kaupasta vuoden 1998 loppuun mennessä.

Thyssen
Arvoisa puhemies, kiitos siitä, että saan käyttää vielä puheenvuoron. Yhdyn kollega Garoscin kiitoksiin ja olen sitä mieltä, että komission jäsenen sanat olivat todella rohkaisevia kaupan alalle. Mutta haluaisin silti mielelläni vastauksen siihen konkreettiseen kysymykseen, jonka esitin koskien kauppa- ja jakelukomitean kokoonpanoa. Komitea koostuu tällä hetkellä vain yrittäjistä. Cassidy selvitti puheenvuorossaan, jonka selkeydessä ei ollut toivomisen varaa, eroja pienten ja suurten yritysten välillä. Suuret yritykset ovat itse asiantuntijoita tai niiden palveluksessa on kaikenlaisia asiantuntijoita ja ellei niillä ole niitä, ne voivat käyttää ulkopuolisia asiantuntijoita. Pienille yrityksille tämä ei ole mahdollista. Mikäli yrittäjien on itse oltava läsnä kauppaja jakelukomiteassa ja puhuttava itse puolestaan, se merkitsee sitä, että pk-yritykset voivat ajaa etujaan vähemmän asiantuntevalla tavalla kuin suuret yritykset. Siksi tällä alalla toivotaan asiantuntevaa edustusta ja siksi pyysin, että asia otettaisiin huomioon ja ryhdyttäisiin harkitsemaan komitean kokoonpanon muuttamista. Olisin mielelläni kuullut komission jäsenen mielipiteen asiasta. Ellei hän voi vastata nyt, tyydyn myös kirjalliseen vastaukseen, mutta haluan kuitenkin tietää, mitä mieltä hän on.

Papoutsis
Arvoisa puhemies, tarjoatte minulle mahdollisuuden palata asiaan ja antaa rouva Thyssenille selvän vastauksen. Haluan myös kiittää häntä hänen merkittävästä panoksestaan kaupan asioiden kehittämisessä.
Vakuutan teille, rouva Thyssen, että Euroopan komissio yhtyy täysin näkemyksiinne. On totta, että kiinnitämme yhä suuremmassa määrin huomiota pk-yrityksiin ja siihen, miten ne voisivat osallistua enemmän päätöksentekoprosessiin.
Mikäli viittaatte kauppa- ja jakeluvaliokuntaan, haluan todeta, että siinä tapauksessa ammattijärjestöjä ei oteta mukaan. Euroopan komissio pyrkii kuitenkin rakentamaan puitteet, joiden välityksellä pk-yritykset voivat ilmaista näkemyksensä joko jäsenvaltioissa tai eurooppalaisella tasolla. Olette kuitenkin oikeassa, että se on vaikeata. Pkyrityksillä ei ole asiantuntemusta eikä voimavaroja saada sitä, jotta ne voisivat päästä siihen, mitä kutsutaan eurooppalaiseksi prosessiksi, kehitykseen, joka on meneillään Euroopassa tai kehittämiimme ohjelmiin.
Siksi yritämme kaiken tiedonvälityksen avulla sekä Euroopan että jäsenvaltioiden tasolla viestittää tarvitsemat tiedot ja saada samalla toisen puolen näkemykset molemminpuolisen tiedonvaihdon luomiseksi, jota me pyrimme kehittämään seuraavien kolmen vuoden aikana. Tähänastiset tulokset ovat kyllä olleet hyvin myönteisiä. Kun olemme voineet keskustella hyvin pienten yritysten sekä eurooppalaisen että kansallisten tason järjestöjen kanssa, ne esittivät ja puolustivat kantaansa onnistuneesti ja saivat monesti puolelleen suurten yritysten edustajat.
Mitä tulee kauppa- ja jakeluvaliokuntaan, haluan todeta, että sen muodostavat kauppakamarien edustajat, jotka kansalliset kauppakamarit tai jäsenvaltioiden kauppalan yhdistykset esittävät Euroopan komissiolle. Meidän on pidettävä kiinni periaatteista ja toimintapuitteista, jotta olisimme jäsenvaltioiden kannalta luotettavia. Jos Euroopan komissio tekisi aloitteen valita itse ammattijärjestöjen edustajat toisista jäsenvaltioista, silloin komission päätökset olisivat avoimia kovalle arvostelulle sekä parlamentin että jäsenvaltioiden taholta.
Haluaisin kuitenkin vakuuttaa, että kaikissa tapauksissa vakaa päätöksemme ja valintamme on tukea pieniä yrityksiä kaikin keinoin sekä monivuotisin pk-yrityksiä varten suunniteltujen ohjelmien avulla että erilaisten aloitteiden ja ohjelmien avulla, joita kehitämme yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 22.30.)

