Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin torstaina 20. syyskuuta 2001 keskeytetyn istunnon uudelleen avatuksi.

Puhemiehen julkilausuma
Puhemies
Hyvät kollegat, kuten tiedätte ja kuten voitte kuvitella, minulla on raskas tehtävä avata tämä istunto ottamalla esiin joukko lukuisia uhreja vaatineet katastrofit. Kehottaisin teitä katastrofien esille ottamisen jälkeen viettämään minuutin hiljaisuuden uhrien muistoksi.
Toulousen kaupungissa tapahtui 21. syyskuuta ennennäkemätön onnettomuus, jossa menehtyi 29 ihmistä ja haavoittui 2 500. Uhrien perheiden ja haavoittuneiden tuska sekä kansalaisten hämmennys ovat liikuttaneet meitä kaikkia ja aiheuttaneet syvää surua. Olen AZF:n tehtaan räjähdyksen johdosta lähettänyt Toulousen kaupunginjohtajalle Douste-Blazylle ja kaupungin asukkaille omasta sekä parlamentin puolesta solidaarisuusviestin ja syvimmät myötätunnon osoituksemme. Onnettomuuden tarkat syyt eivät ole vielä tiedossa. Yksi asia on kuitenkin varma: Ranskan ja kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden on pidettävä tiukasti kiinni siitä, ettei tällainen tragedia pääsisi enää toistumaan. Onnettomuus jää osoituksesi sellaisesta, jota ei voida enää sallia missään, missä piilee vastaavanlaisia onnettomuusriskejä. Ihmisten turvallisuutta ei koskaan pidä uhrata laiminlyönnin, passiivisuuden tai taloudellisten etujen tavoittelun vuoksi.
Jälleen kerran on tapahtunut murha Euroopan unionissa: tällä kertaa Pohjois-Irlannissa, jossa terroristit surmasivat toimittaja Martin O'Haganin ainoana tavoitteenaan kylvää kauhua hyökkäämällä ensisijaisesti sellaisten kimppuun, joiden ammattina on tiedottaminen. Tällä inhottavalla teolla sen tekijät rikkovat Euroopan unionin perustana olevia perusarvoja vastaan, elämisen oikeuden, oikeusvaltion ja sananvapauden arvoja vastaan. Tällaisten terroritekojen takia ei missään nimessä pidä vaarantaa kaikkien niiden ponnisteluja, jotka vaikeuksistaan huolimatta uurastavat jatkuvasti, jotta rauhanprosessi saataisiin vihdoin päätökseen.
Erään mielenhäiriöisen tekemässä kaameassa joukkomurhassa Sveitsissä Zugin kantonin alueparlamentissa 27. syyskuuta sai valitettavasti surmansa 14 parlamentin ja paikallisen hallituksen jäsentä. Lisäksi siinä haavoittui kymmenkunta muuta henkilöä. Lähetin heti tästä kaameasta teosta kuultuani parlamentin puolesta syvimmät surunvalittelumme viranomaisille ja solidaarisuusviestin menehtyneiden läheisille sekä uhreille.
Olemme juuri iltapäivän aluksi saaneet tiedon Intiassa Kashmirin osavaltioparlamenttiin tehdystä itsemurhaiskusta. Tässä inhottavassa teossa on toistaiseksi menehtynyt 22 ja haavoittunut noin 30 henkilöä. Räjähdys aiheutti suurta tuhoa myös parlamenttirakennuksen ulkopuolella. Olemme kaikki tyrmistyneitä ja surullisia tästä iskusta.
Hyvät kollegat, ehdotan, että kunnioittaisimme syvästi kaikkien uhrien muistoa viettämällä minuutin hiljaisuuden.
(Parlamentti vietti seisaaltaan minuutin hiljaisuuden.)
  
Työjärjestyspuheenvuorot:

Onesta (Verts/ALE). (FR) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, koska olen kotoisin Toulousesta, kiitän teitä myötätuntoisista ja solidaarisista sanoistanne. Perjantaiaamuna kymmenisen päivää sitten olin kotonani, joka sijaitsee ainakin kahden kilometrin päässä räjähdyspaikasta, joten voin sanoa, että tiedän nyt, mitä tragedia on. Me kaikki täällä olemme nähneet siitä kuvia televisiossa. Luulen ja olen jopa varma, että kaikki alueeltani kotoisin olevat kollegani, Ainardi, Veyrac ja Rod, yhtyvät kaikille niille kollegoille osoitettuun kiitokseeni, jotka ovat ilmaisseet myötätuntonsa ja solidaarisuutensa.
Haluaisin muuten näyttää teille metalliputken, täysin hajonneen ja palaneen, jonka otin talteen tehdasalueelta yli kilometrin päästä räjähdyspaikasta. Voi vain kuvitella, millaisilta onnettomuuspaikalta Etelä-Toulousesta löytyneiden ruumiiden on täytynyt näyttää!
Hyvät kollegat, alkavan keskustelun aluksi viettämämme hiljaisen hetken jälkeen meidän on nyt heti syytä ottaa kantaa eri kansalaisten luottamuksen palauttamiseksi, sillä he pelkäävät pommeja vähän kaikkialla, ja kuten te totesitte, arvoisa puhemies, meidän on tämän viikon äänestyksissä hyväksymällä rohkeita päätöslauselmia toimittava siten, että Toulousen onnettomuus jäisi varmasti viimeiseksi jo liian pitkässä onnettomuuksien sarjassa.

Puhemies
Hyvät kollegat, sallinette minun ehdottaa poikkeuksellisesti ja näiden esiin ottamiemme onnettomuuksien laajuus huomioon ottaen puheenvuoron antamista - korostan sanaa "poikkeuksellisesti" - sitä pyytäneille kollegoille.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, äskeisestä esityksestänne käy ilmi, että meidän täytyy tällä hetkellä olla erityisen varovaisia julkisissa lausunnoissamme ja lisäksi huomiota kiinnittää, että puhuitte neljästä katastrofista, joista kaksi on tapahtunut parlamenteissa tai niiden liepeillä, eli Sveitsissä ja Kashmirissa.
Sanon tämän, koska haluan nyt omasta puolestani ja ryhmäni puolesta ilmaista yhtyväni niihin lausuntoihin, joita ovat antaneet komission puheenjohtaja Prodi, komission varapuheenjohtaja Patten, neuvoston puheenjohtaja Michel ja Ranskan tasavallan presidentti Chirac ja valitan, että hän ei ole voinut sanoa, arvovaltaista, rohkeaa ja aina ajankohtaista sanaansa niistä onnettomista julkisista lausunnoista, jotka Italian tasavallan pääministeri Berlusconi antoi läntisen sivilisaation väitetystä paremmuudesta muihin sivilisaatioihin verrattuna.
Minusta nyt on erityisen tärkeää, että me Euroopan parlamentissa vahvistamme lujasti vielä kerran, että kyse ei ole sivilisaatioiden törmäyksestä vaan että meidän on puolustettava arvoja, jotka ovat yhteisiä koko ihmiskunnalle. Pidän sen tähden tärkeänä, että meillä on Euroopan parlamentissa lausunnoissamme ja mielipiteissämme yksi selkeä linja, joka ei ole pelkästään minun ryhmäni linja. Osoitan sanani kollega Poetteringille todetakseni, että syyskuun 11. päivän iskujen takia pidetyssä ylimääräisessä täysistunnossa minä esitin ensimmäisenä kannatukseni, kun hän lainasi sanatarkasti Anwar Sadatin puheenvuoroa tässä parlamentissa.
Minusta meidän kaikkien on moitittava pääministeri Berlusconin esittämän mielipiteen kaltaisia lausuntoja, ja toivon, että niitä ei tule enempää - sillä tämä ei ollut ensimmäinen kerta - sillä ne vahingoittavat Euroopan mainetta maailmassa.
(Suosionosoituksia vasemmistolta)

Wurtz
Arvoisa puhemies, samassa aiheessa pysyäkseni toteaisin, että saavutimme täällä heti syyskuun 11. päivän jälkeisenä päivänä hyvin laajan yksimielisyyden tarpeesta tuomita kaikki yleistykset, joilla pyritään perustelemaan tuomittavaa ja vaarallista sivilisaatioiden yhteentörmäystä.
Toisaalta voidaan muistella Solanan samanhenkistä puheenvuoroa, jossa hän varoitteli, lainaan nyt häntä, kuilun muodostamisesta idän ja lännen välille, mikä olisi vakava virhe. Näin ollen Berlusconin tyrmistyttävä ja ala-arvoinen lausunto pakottaa meidät reagoimaan hyvin selkeästi. Meidän on ensinnäkin tuomittava voimakkaasti vanha valhe länsimaisen kristillisen sivilisaation niin sanotusta paremmuudesta. Toiseksi meidän on päätettävä Nizzan sopimuksen 7 artiklan mukaisesti sellaisesta aloitteesta, jonka avulla neuvosto voisi todeta sellaisen selkeän vaaran mahdollisuuden, että jokin jäsenvaltio loukkaa vakavasti unionin perusperiaatteita, ja antaa kyseiselle jäsenvaltiolle suosituksia.
Arvoisa puhemies, täten ehdotan, että puheenjohtajakokous tutkisi, mihin poliittisiin toimiin voitaisiin tässä suhteessa ryhtyä.
(Suosionosoituksia GUE/NGL-ryhmän taholta)

Poettering
Arvoisa puhemies, haluaisin toistaa ryhmämme puolesta asian, jonka sanoin 12. syyskuuta - ja luulen kaikkien Euroopan parlamentin jäsenten olevan siitä samaa mieltä: ihmisten harjoittamaa terrorismia ei saa sekoittaa rauhaa rakastavaan islamin uskoon!
Muistan Anwar Sadatin 10. helmikuuta 1981 Euroopan parlamentissa pitämän suurenmoisen puheen - parlamentti kokoontui silloin Luxemburgissa - jossa hän sanoi, että islam on rakkauden eikä vihan uskonto. Ryhmäni puolesta haluaisin vielä kerran todeta, että vastustamme käsitteeseen clash of civilisations (sivilisaatioiden yhteentörmäys) liittyvää retoriikkaa ja että haluamme kumppanuutta ja ystävyyttä kaikkien rauhaa rakastavien arabialaisten ja islamilaisten valtioiden kanssa. Juuri siksi esitinkin Välimeri-foorumin koolle kutsumista. Arvoisa puhemies, mikäli olen ymmärtänyt oikein, teillä on ilmeisesti tarkoitus ehdottaakin meille asiaa torstaina.
Koska minulle itselleni mainittiin asiasta, haluaisin viitata väärinkäsityksiin, jotka kohdistuvat erääseen komission jäseneen. Me sovimme puheenjohtajakokouksessa - kollega Barón Crespo ei voinut olla läsnä viime torstaina - ettemme halua keskustella aiheesta täällä vaan käsittelemme esitettyjä huomautuksia kyseisen komission jäsenen kanssa torstaina puheenjohtajakokouksessa. Toistan vielä ryhmäni puolesta, että ojennamme kätemme jokaiselle rauhaa rakastavalle muslimille, olkoonpa hän kotoisin mistä päin maailmaa hyvänsä, Euroopan unionin ulkopuolelta, arabialaisista ja islamilaisista valtioista tai jostakin Euroopan unionin maasta; me haluamme rauhaa, kumppanuutta ja ystävyyttä kaikkien hyvää tahtovien muslimien kanssa!

Banotti
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella teitä puheenne johdosta, jonka piditte hallitusten päämiesten yöllisessä kokouksessa Brysselissä. Paikalla oli parlamentin edustajia, ja minäkin olin läsnä, ja mielestäni te annoitte juuri oikeansävyisen viestin parlamentilta.

Katiforis
Arvoisa puhemies, kannamme suurta vastuuta viimeaikaisista tapahtumista, ja niihin tulee vastata niin vakavasti kuin asia vaatii. Tämä periaate ei mielestäni koske ainoastaan meitä, vaan sen tulisi ohjata myös Euroopan unionin jäsenyyttä hakevien valtioiden johtajien toimia. Joudunkin valitettavasti kiinnittämään huomiotanne pääministeri Etzevitin kannanottoihin. Näyttää siltä, että hän pyrkii ikävästi hyötymään terroriteoista ja syyttää Kyproksen tasavaltaa terrorista, samaan aikaan kun Turkki pitää laittomasti hallussaan Pohjois-Kyprosta, kuten aivan oikein mainitsitte vieraillessanne Ateenassa.

De Rossa
Arvoisa puhemies, haluan sanoa muutaman sanan Martin O'Haganista, toimittajasta, joka murhattiin Pohjois-Irlannissa muutama päivä sitten. Hän oli peloton toimittaja, joka useiden vuosien ajan kuvasi väsymättä sitä hämärää maailmaa, jossa rikollisjoukot, poliittinen terrorismi ja poliittinen ääriliike kohtaavat. Hän maksoi urheudestaan hengellään.
On valitettavaa, että nykyajan maailmassa kuolee vuosittain useita satoja toimittajia heidän harjoittaessaan ammattiaan kansalaisten palvelijoina ja tiedottajina. Se ei ole kovin yleistä demokraattisissa yhteiskunnissa, ja siksi on erityisen huolestuttavaa, että Pohjois-Irlannin toimittajat ovat tällaisessa vaarassa. Martin O'Haganista puhumani muutamat sanat eivät alkuunkaan riitä kuvaamaan sitä järkytystä ja kauhua, jota kaikki irlantilaiset poliittisesta ja uskonnollisesta vakaumuksesta riippumatta tuntevat tätä järkyttävää tekoa kohtaan.
Haluaisin viitata tässä yhteydessä aiheisiin, joista on keskusteltu aiemmilla istuntojaksoilla - olen varma, että keskustelemme niistä uudelleen tällä viikolla - ja pyytää kiinnittämään huomiota kieleen, jota me käytämme kuvatessamme näitä terroristeja. Meidän olisi lakattava kutsumasta heitä protestanteiksi, katolisiksi tai muslimeiksi: he ovat poliittisia ääriryhmiä. On tärkeää, että me teemme tämän eron.

Riippumatta siitä, kuuluvatko nämä henkilöt johonkin uskontokuntaan vai eivät, heidän tavoitteensa ovat poliittisia ja heille on yhteistä se, että he halveksivat demokratiaa ja ihmisyyttä.
(Suosionosoituksia)

Swoboda
Arvoisa puhemies, parlamentin jäsenenä pidän parlamentin puhemiestä ennen kaikkea meidän kaikkien parlamentin jäsenten edustajana, ja haluaisinkin esittää teille erään erittäin konkreettisen Enrique Barón Crespon huomautukseen liittyvä pyynnön. Monet ovat arvostelleet Italian pääministerin lausuntoa. Voi tuntua hieman yllättävältä, että yksi arvostelijoista oli Jörg Haider, jonka mielestä lausunto oli liian rasistinen.
Arvoisa puhemies, te olette aina kannattanut muslimien kanssa käytävää vuoropuhelua ja olette toiminut sen hyväksi myös käytännössä. Teidän harjoittamanne politiikka on aivan päinvastaista kuin se, mitä Silvio Berlusconi on sanonut. Kun otamme huomioon sen tosiasian, että teillä on ollut muissakin tilanteissa aina valmiina sanat - joita minun ei ole ollut kotimaassani aina helppo puolustaa mutta joita olen kuitenkin puolustanut, koska olen aina arvostanut selkeää kielenkäyttöänne - arvoisa puhemies, minusta olisi tärkeää, että te löytäisitte tässäkin tilanteessa yhtä selkeitä ja yksiselitteisiä sanoja. Tämän pyynnön haluaisin teille esittää.
Ehkäpä nuo sanat ovat menneet minulta ohi - en ole ehkä kuullut tai lukenut niitä. Pyydän teitä edustamaan selkeästi parlamentin näkemystä näistä väitteistä. Euroopan parlamentti on aina kannattanut vuoropuhelua ja se on aina myös käynyt sitä. Koko parlamentin olemassaolo riippuu uskontojen ja kaikkien kulttuurien välisestä vuoropuhelusta, ja minusta teidän parlamentin puhemiehenä pitäisi korostaa tätä asiaa selkeästi ja yksiselitteisesti tässäkin tilanteessa.
(Suosionosoituksia PSE-ryhmältä)

Puhemies
Jäsen Swoboda, minun on sanottava kuunnelleeni teitä hämmästyneenä, sillä käsittääkseni olen 11. syyskuuta jälkeen kertonut laajasti mielipiteistäni tiedonannoissa tai jäsen Banottin taikka Berlusconin lausuntojen yhteydessä. Jos olette tarkoin seurannut puhemiehenne virkamatkoja ja valtiovierailuja, voitte todeta kaiken tämän. Toimitan teille pienen ja erittäin valaisevan lehdistökatsauksen, jonka uskon täyttävän tiedontarpeenne. Minä taisin olla jopa niiden ensimmäisten joukossa (sanon tämän nyt, kun kerran annoitte minulle siihen mahdollisuuden), jotka kiinnittivät huomiota yleistysten vaaraan. Se oli puhemieheltä normaalia toimintaa, ja osasin hankkia vastakaikua parlamentilta sen sanoessani, vaikka totesin sen varmasti ensimmäisessä julkilausumassani paljon selkeämmin. Ehkä muistattekin tuon tilanteen: se oli avatessani ylimääräistä istuntoa, jonka pidimme keskiviikkona ja joka jatkui seuraavaan päivään. Toimitan teille kuitenkin kaikki tätä kysymystä koskevat tiedot.

Santini
Arvoisa puhemies, minua hämmästyttää ja harmittaa, että suuren poliittisen puolueen, Euroopan sosialistipuolueen, puheenjohtaja on mennyt Italian poliittisessa keskustelussa syntyneen teeskennellyn ja pikkumaisen polemiikin ansaan, sillä tuon polemiikin leviäminen tänne parlamenttiin olisi absurdia, koska se on jo Italiassa saanut laajat mittasuhteet ja koska se ei missään nimessä ole tyypillistä eurooppalaiselle ongelmanasettelulle, vaan kyse on väärinkäsityksestä, tai mikä pahempaa, sellaisten sanojen väärästä tulkinnasta, jotka olisi voitu tulkita toisinkin.
Toisaalta Italian pääministeri Berlusconi on laajasanaisesti selittänyt hyvin myönteiseksi tarkoittamansa lausunnon tarkoitusta ja merkitystä. Kahden sivilisaation välillä on selkeä ero, joten hänen tarkoituksenaan oli vain korostaa ja tähdentää niiden välisiä huomattavia eroja, jotka koskevat todellista vapautta, joka länsimaissa vallitsee mutta itämaissa ei; miesten ja naisten yhtäläisiä mahdollisuuksia, jotka länsimaissa vallitsevat mutta jotka ovat itämaihin vasta syntyneet, sekä kaikkia niitä sivilisaatioiden välisiä eroja, joiden olemassaolo on kiistaton. Tätä pääministeri Berlusconi tarkoitti lausunnollaan, mutta toki jokainen on sitä lukenut ja tulkinnut oman käsityskykynsä mukaisesti.
Arvoisa puhemies, nyt käytävä spekulointi tämäntyyppisestä lausunnosta olisi jopa vaarallista parlamentille: tässä hankalassa tilanteessa, jossa vaaditaan selkeyttä, avoimuutta ja positiivisuutta ilkeämielisen keskustelun sijasta, sekä ennen kaikkea valmiuksia (joita en vastapuolesta löydä) tehdä myönnytyksiä ja tulkita sanoja niiden myönteisessä eikä aina väistämättä niiden negatiivisessa merkityksessä.
Tämän vuoksi aiomme hylätä kaikki sellaiset aloitteet, joilla pyritään aloittamaan täällä parlamentissa summittainen prosessi, kuten jotkut täällä ovat ehdottaneet.

Puhemies
Hyvät kollegat, sanoin suostuvani poikkeuksellisesti muuttamaan työjärjestyspuheenvuorojen aikataulua, koska ajattelin, että haluatte puhua niistä kauheista katastrofeista, jotka minun oli valitettavasti otettava esille. Heti kun ilmenee, ettei kukaan halua niistä puhua, toimimme normaalisti, eli säilytän huolellisesti kaikki työjärjestyspuheenvuorot, jotka kuuntelemme välittömästi esityslistan vahvistamisen jälkeen. Muutama jäsen pyysi tätä minulta hetki sitten, ja pyyntö on mielestäni täysin oikeutettu1.

Käsittelyjärjestys
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana lopullisen esityslistaluonnoksen käsittely puheenjohtajakokouksen laatimassa muodossa työjärjestyksen 110 artiklan mukaisesti.
Tiistai 2. ja keskiviikko 3. lokakuuta:
PSE-ryhmä on pyytänyt ottamaan esityslistalle aseiden vientiä koskevan Titleyn mietinnön jälkeen neuvoston ja komission julkilausumat poliittisesta ja humanitaarisesta tilanteesta Afganistanissa; ryhmä on lisäksi tässä tarkoituksessa ehdottanut, että palvelujen sisämarkkinastrategiaa koskeva Bergerin mietintö lykätään keskiviikon 3. lokakuuta esityslistalle sähköistä kaupankäyntiä ja rahoituspalveluja koskevan Huhnen mietinnön jälkeen.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, olemme mielestäni saavuttaneet jossakin määrin edistystä parlamentissa, kun käsitellemme niitä kansalaisiamme huolettavia kysymyksiä, joiden osalta Euroopan unionilla on oltava poliittinen profiili. Mielestäni Toulousen katastrofin tapauksessa esityslistan muuttaminen on hyvin perusteltua.
Mielestäni Afganistanin tapaus on erittäin ajankohtainen kahdesta syystä: ensimmäinen on talebanien hallinnosta eniten kärsivän Afganistanin kansan synkkä humanitaarinen tilanne. Uutiset miljoonien ihmisten epätoivoisesta tilanteesta lisääntyvät kaiken aikaa; tällä hetkellä lähestulkoon viidesosalla väestöstä, yli viidellä miljoonalla ihmisellä, ei ole käytännössä katsoen mitään suuhunpantavaa. Euroopan unioni osallistuu humanitaarisiin toimiin, mutta minusta tämä on asia, jossa meidän on kunnostauduttava.
Toiseksi on olemassa myös poliittinen näkökohta. Te itse annoitte siitä esimerkin ohittamalla tiettyjä diplomatian ja kansainvälisen oikeuden protokollasääntöjä tuomalla tänne sotilaskomentaja Massoudin.
Minusta mekin olemme nyt sitoutuneita Afganistanin vakauden mahdollistavaan poliittiseen ratkaisuun, ja on huomiota herättävää havaita, että kun se henkilö, joka voisi toimia eräänlaisena välittäjänä Afganistanissa, eli Roomassa maanpaossa elävä entinen kuningas, on suunnitellut eri heimot yhdistämään kykenevän merkkimiesten neuvoston eli Loya Jirgan koolle kutsumista, hän on tehnyt sen Yhdysvaltojen kongressin jäsenten kanssa, mutta meillä ei ole mitään osuutta asiassa, vaikka yhteisön troikka on käynyt käytännöllisesti katsoen alueen joka kolkassa.
Minusta olisi järkevää, että parlamentissa voitaisiin käydä neuvoston tämänhetkisen puheenjohtajan Michelin ja komission edustajan, varapuheenjohtaja Pattenin, läsnä ollessa keskustella tästä erittäin tärkeästä asiasta, joka ei ole pelkkä kiireellinen kysymys muiden joukossa, vaan erittäin perustava, eikä ainoastaan terrorismin vastaista taistelua silmällä pitäen vaan myös Keski-Aasian vakauttamista ajatellen. Se on erittäin perustava kysymys myös siksi, että onnistuisimme välttämään inhimillisen murhenäytelmän.
Näistä syistä ryhmäni ehdotti esityslistan muuttamista.

Oostlander
Arvoisa puhemies, annan täyden arvon Barón Crespon ehdotukselle ja huolenpidolle. Mutta tämän viikon esityslistalla on erinomaisesti valmisteltu keskustelu terrorismista, jonka alkulähdettä etsimme muun muassa Afganistanista Osama bin Ladenin nimen vuoksi. Minua ihmetyttäisi, jos parlamentti järjestäisi nyt paljon huonommin valmistellun keskustelun Afganistanin kysymyksestä, jo senkin takia, että nämä kaksi keskustelua sekoitettaisiin keskenään. Mielestäni terrorismista on erittäin tärkeää käydä selkeä keskustelu. Päätöslauselmaa varten, jolla siitä päätettiin, laadimme mekin puolestamme tekstejä, joissa otimme huomioon nykyiset humanitaariset ongelmat Afganistanin ja Pakistanin rajalla ja viittasimme myös vaikutuksiin, joita avunannollamme on talousarvioon. Toivon, että teksti saa laajan kannatuksen. Mielestäni on huomattavasti parempi ottaa Afganistanin kysymys käsiteltäväksi myöhemmin, mikäli tarpeen, ja silloinkin asian vaatimin valmisteluin, sillä tämä ongelma on todella erittäin tärkeä ja monimutkainen. Arvoisa puhemies, siksi pyydänkin, että rajoittuisimme tällä viikolla keskustelemaan terrorismista ja poikkeaisimme sivumennen tekemään huomautuksia humanitaarisista ongelmista, joihin Barón Crespo viittasi, ja käsittelisimme sitten toisella kertaa, ei tällä viikolla, erityisesti Afganistania koskevaan politiikkaa.

Puhemies
Äänestämme nyt PSE-ryhmän pyynnöstä.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.)

Poettering
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa tästä asiasta vielä jotakin. On aivan normaalia, että joskus voittaa toinen ja joskus toinen. Näin vakavaa asiaa on kuitenkin valmisteltava kunnolla. Kollega Barón Crespo, viime torstaina puheenjohtajakokouksessa olisi ollut tilaisuus keskustella asiasta kaikessa rauhassa - te ette ollut paikalla, enkä moiti teitä siitä, sillä sattuuhan sellaista jokaiselle. Parlamentin olisi hyvä äänestää yhdessä tällaisista tärkeistä asioista. Pyydän teitä jatkossa huolehtimaan siitä, että asioista keskustellaan ensin puheenjohtajakokouksessa.
(Suosionosoituksia PPE-DE-ryhmältä)

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, tämä on toinen kerta, kun jäsen Poettering, joka on ollut minua useammin poissa puheenjohtajakokouksesta, syyttää minua siitä, etten ollut paikalla torstaina. Tunnustan, että olin Budapestissa, mutta jäsen Poettering oli ainoa läsnä ollut ryhmän puheenjohtaja. Kaikilla muilla oli sijainen. Sosialistiryhmä oli riittävästi ja kunniallisesti edustettuna. Siksi tuollaiset väitteet eivät päde.
Toiseksi tämänhetkinen menettely johtuu siitä, että parlamentti voi päättää itsenäisesti esityslistastaan, ja minä viittasin puheenvuorossani sellaisiin tietoihin ja tapahtumiin, jotka ovat ilmenneet torstain jälkeen. Koska minulla ei ole sellaista ennustamisen kykyä, kuin jäsen Poetteringillä tuntuu olevan, en voinut tietää torstaina, mitä seuraavana sunnuntaina tapahtuisi. Siksi mielestäni olisi järkevää, että parlamentissa voitaisiin pohtia asioita ja äänestää niistä aikanaan.

McMillan-Scott
Arvoisa puhemies, viittaan keskiviikon esityslistaan ja Barón Crespon esittämään huomautukseen; viime tiistaina minulla ja kahdella muulla parlamentin jäsenellä oli kunnia tavata Afganistanin entinen kuningas Mohammed Zahir Shah. Keskustelimme tuossa tapaamisessa hänen mahdollisesta roolistaan jonkinlaisessa sovittelussa Afganistanissa, jotta maahan palautettaisiin demokratia, jonka hän sai aikaan vuonna 1964 ja johon kuului vapaa tiedonvälitys, vapaat vaalit ja naisten osallistuminen politiikkaan - mikä poikkeaa huomattavasti Afganistanin nykyisestä tilanteesta.
Arvoisa puhemies, hän pyysikin meitä kertomaan, että hän kunnioittaa teitä ja koko parlamenttia, ja hän toivoi, että hän voisi aikanaan vierailla Euroopan parlamentissa. Puhuin eilen komission jäsen Pattenille tästä asiasta, ja toivon meidän edistyvän tässä kysymyksessä, joka koskee parlamentin lisäksi koko Euroopan unionia.
Huolimatta kansainvälisen tilanteen erityisluonteesta, joka heijastui vakavaan istuntoomme päivä Yhdysvaltain syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen ja sitä seuraavalla viikolla, minusta on melko surullista, että keskiviikon esityslistalla on useita neuvoston lainsäädäntöehdotuksia terroriteoista, joita monet meistä pitävät sotatoimina. Tässä suhteessa Euroopan parlamentti osallistuu epäilemättä normaaleihin menettelyihin. Olisi parempi, jos voisimme keskustella keskiviikkona pidempään emmekä lykkäisi terrorismia koskevaa kysymystä Gentin Eurooppa-neuvostoon. Toiseksi, voisitteko antaa meille jotain tietoa siitä, milloin parlamentti saa tietää, mitä menettelyjä sen valiokuntien on noudatettava neuvoston parhaillaan tekemien ehdotusten tarkastelussa harjoittaessaan asianmukaista valvontaa?

Puhemies
Jäsen McMillan-Scott, pyrimme järjestämään asiat parhaalla tavalla. Voinen toimittaa teille tiedon myös Afganistanin entisen kuninkaan osalta. Tapasin hänet nimittäin tiistaina 11. syyskuuta Italiassa Roomassa, jossa osallistuin 500 nuorta yhteen keränneeseen kokoukseen. Olin sopinut tapaamisesta, joten tapasin Euroopan parlamentin puolesta Afganistanin entisen kuninkaan. Tämä kaikki on käsittääkseni toivomamme suunnan mukaista. Pyrimme siis järjestämään asiat sopivasti ja niin kuin te haluatte.
Torstai 4. lokakuuta:
Olen vastaanottanut kolme ajankohtaisia, kiireellisiä ja tärkeitä asioita sekä "Ihmisoikeudet"kohtaa koskevaa pyyntöä alakohtien lisäämisestä.

Haarder
Arvoisa puhemies, liberaaliryhmä oli viime viikolla yksimielinen siitä, että tässä parlamentin täysistunnossa pitäisi käsitellä vain yhtä kiireellistä asiaa, nimittäin kansainvälistä terrorismia ja terrorismin vastaisen kansainvälisen liittoutuman rakentamista. Tätä näkemystä ei kuitenkaan hyväksytty viime viikolla järjestetyssä puheenjohtajakokouksessa - se on meistä valitettavaa. Osallistumme tietenkin tähän äänestykseen. Pyysin puheenvuoroa vain korostaakseni, että me liberaaliryhmässä olemme sitä mieltä, että meidän olisi pitänyt keskittää voimamme sellaisen kiireellisen asian käsittelyyn, joka on meidän kaikkien mielessä ja jonka vaikutukset näkyvät vielä monien vuosien ajan.
(Suosionosoituksia ELDR-ryhmältä)

Puhemies
Olen siis saanut kolme pyyntöä. Kuten tiedätte, "Ihmisoikeudet"kohtaan voidaan sisällyttää vain viisi alakohtaa. Nyt niitä on esityslistalla kolme, joten voimme lisätä siihen vielä enintään kaksi aihetta.
Ensimmäinen pyyntö on peräisin PPE-DE-ryhmältä ja PSE-ryhmältä ja koskee uuden kohdan "Itä-Timor" lisäämistä.
Toisen pyynnön on esittänyt TDI-ryhmä, joka on pyytänyt uuden kohdan "Egypti" lisäämistä. Kolmannen pyynnön on esittänyt Verts/ALE-ryhmä, ja se koskee uuden kohdan "Kolumbia" lisäämistä.
Äänestämme ensiksi PPE-DE-ryhmän ja PSE-ryhmän pyynnöstä uuden kohdan "Itä-Timor" lisäämiseksi.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.) Meillä on siis vielä mahdollisuus lisätä yksi alakohta neljän nykyisen lisäksi, joten äänestämme nyt TDI-ryhmän pyynnöstä, joka koskee uuden kohdan "Egypti" lisäämistä.
(Parlamentti hylkäsi pyynnön.)
Äänestämme nyt Verts/ALE-ryhmän pyynnöstä, joka koskee uuden kohdan "Kolumbia" lisäämistä.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.)
PPE-DE-ryhmä on esittänyt ajankohtaisia, kiireellisiä ja tärkeitä asioita koskevan pyynnön viidennen aiheen "Ihmisgeenejä koskevien patenttien hakeminen" lisäämiseksi. Täsmennän, että meillä on vielä mahdollisuus sen lisäämiseen.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.)Käsittelyjärjestys vahvistettiin1.
Työjärjestyspuheenvuorot (jatkoa):

Fiori
Arvoisa puhemies, en halua tuhlata parlamentin kallista aikaa aiheeseen, jota jäsen Santini on jo käsitellyt ja jota on laajasti puitu Italiassa.
Huomauttaisin vain, että aina kun on kyse pääministeri Berlusconista, kaikkea käytetään hyväksi politiikan välineellistämiseksi. Koska kyse on valtionpäämiehestä, se ei ole oikein eikä hänen arvolleen sopivaa.

Ceyhun
Arvoisa puhemies, minä kuulun niihin parlamentin jäseniin, jotka eivät välttämättä edusta kristillistä kulttuuripiiriä. Eräs hiljattain lausunnon antanut valtiomies, jonka pitäisi oikeastaan puhua valtiomiehen tavoin, puhui mielestäni kuitenkin aika lailla asian vierestä antaessaan muslimeja ja kristittyjä koskevaa lausuntoa. Olen erittäin pahoillani, ettemme voineet antaa mitään yhteistä vastausta, vaan meidän piti keskustella siitä. Pahoittelen sitä kovasti, koska meidänhän pitäisi juuri estää eskalaatiota. Varsinkin muslimien ja kristittyjen välinen vuoropuhelu on käynnistettävä pikaisesti. Italian presidentin puhe ei todellakaan edistänyt asiaa vaan sillä oli juuri päinvastainen vaikutus. Sen vuoksi olen erittäin pahoillani, ettemme pystyneet muodostamaan vastapainoksi mitään yhteistä parlamentin kantaa.

Ghilardotti
Arvoisa puhemies, haluaisin palata pääministeri Berlusconin lausuntoihin jo siksi, etteivät ne koske ainoastaan Italiaa, kun otetaan huomioon myös kaikkien muiden valtion ja hallitusten päämiesten reaktiot niihin. Arvoisa puhemies, minun on sanottava, että me italialaiset täällä parlamentissa tai ainakin enemmistö meistä on tuntenut erityistä vaivautuneisuutta pääministeri Berlusconin lausuntojen takia, koska ne ovat räikeässä ristiriidassa Brysselin Eurooppa-neuvoston päätelmien (jotka Berlusconi itse on kuitenkin hyväksynyt) kanssa ja heijastelevat sen enemmistön osan kantoja (toivottavasti ei vielä vallitsevia), jolla on Italian hallituksen tuki. Tämäntyyppisissä kysymyksissä, jotka voivat nykyään valitettavasti muodostua rauhan ja sodan kysymyksiksi, ei voida sallia välineellistämistä. Ei voida hyväksyä myöskään niitä pinnallisia ilmauksia, joiden tarkoituksena on nähtävästi peittää suvaitsemattomuutta, jota vastaan on taisteltava.
Meillä on suhteellisuuden tajua, mutta emme voi vaieta siitä, että tärkeä hallituskoalitioon kuuluva puolue on pitänyt julkisia mielenosoituksia 11. syyskuuta jälkeen heiluttaen kylttejä, joissa maahanmuuttajat yhdistettiin terroristeihin, emmekä siitä, että muutama päivä sitten kaksi tuohon samaan puolueeseen kuuluvaa, erään Pohjois-Italian kaupungin kaupunginjohtajaa sulkivat moskeijoiksi muutettuja paikkoja. Arvoisa puhemies, tämän vuoksi tuntisimme olomme hieman rauhallisemmaksi, jos myös te parlamentin puhemiehenä ja etenkin jäsen Santinin puheenvuoron takia vahvistaisitte sitä selkeää viestiä vuoropuhelun aloittamisesta, joka parlamentilla oli jo mahdollisuus lähettää kansalaisille ja arabimaiden muslimeille, joiden kanssa haluamme käydä yhdessä rintamassa lujaa ja selkeää taistelua terrorismia vastaan.

Frassoni
Arvoisa puhemies, pääministeri Berlusconi teki varmasti virheen puhuessaan länsimaisen sivilisaation paremmuudesta ja vastakkaisuudesta käyttäen sanoja, jotka eivät varmasti edistä vuoropuhelua. Haluaisin kuitenkin nyt, kun olemme valmistautumassa laajaan yhteisrintamaan, välittää täältä parlamentista käsin vahvaa solidaarisuutta ja tukea henkivän viestini Afganistanin, Saudi-Arabian, Iranin, Kuwaitin ja Tsetsenian naisille, kaikkien niiden maiden naisille, jotka käyvät taistelua nyt ja myös tulevina vuosina. Toivon todellakin, että tällainen laaja terrorismin vastainen yhteisrintama ei tarkoittaisi jälleen kerran aikomusta vaieta heidän oikeuksiaan koskevasta ongelmasta.

Berès
Arvoisa puhemies, minusta olisi ollut perusteltua voida palata työjärjestyspuheenvuorojen yhteydessä unionin tulevan neuvoston puheenjohtajan, Berlusconin, todella pöyristyttäviin lausuntoihin. Kollegani ja ryhmän puheenjohtaja Barón Crespo sekä kollegani Hannes Swoboda kehottivatkin teitä tuomitsemaan selväsanaisesti nuo lausunnot. Tiedämme kaikki täällä parlamentissa vallinneesta laajasta yhteisymmärryksestä torjua yleistysten aiheuttamia vaaroja ja tuomita kaikki sivilisaatioiden sotaan viittaava. Odotimme kyllä teiltä Berlusconin lausuntojen selväsanaista tuomitsemista. Tämä oli työjärjestyspuheenvuoroni sisältö.

Schulz
Arvoisa puhemies, jäsen Poetteringin erittäin uskottavat lausumat ovat osoittaneet, ettei hän edusta koko ryhmäänsä. Hän oli nimittäin tuskin lopettanut puheenvuoroaan, kun jäsen Santini väitti jotakin täysin päinvastaista kuin jäsen Poettering oli juuri esittänyt parlamentin kristillisdemokraattisen ryhmän kannaksi.
Johdonmukaisuuden vuoksi olisi hyvä, että jäsen Poettering kehottaisi Forza Italia -puoluetta edustavia kollegojaan yhtymään toki ryhmän kantaan, sillä jäsen Fiorin huomautus osoittaa, etteivät jäsen Poetteringin esittämät ajatukset ole kristillisdemokraattisen ryhmän mielipide vaan ainoastaan ryhmän osan mielipide.
Arvoisa puhemies, en itse kuullut radiossa ja televisiossa antamaanne lausuntoa, mutta useat sen kuulleet kollegat ovat sanoneet, että esititte Silvio Berlusconin lausunnosta erinomaisen näkemyksen Euroopan parlamentin yhteisenä kantana, ja monet ovat korostaneet, että Nicole Fontainen kanta on juuri se, jota Euroopan parlamentin pitääkin edustaa. Haluaisin ensiksikin onnitella teitä siitä. Samalla haluaisin kuitenkin pyytää teitä tekemään seuraavan asian: koska kantanne on selvästikin parlamentin enemmistön mielipide, teidän pitäisi välittää tämä kanta Berlusconille vielä kerran selkeästi ja samalla pyytää häntä ilmoittamaan näkemyksensä tästä parlamentin kannasta, jotta kaikki epäilykset poistuvat. Jos hänen kulttuurirelativisminsa oli nimittäin todellakin pelkkä väärinkäsitys, teidän kirjeenne ja Berlusconin vastaus todellakin auttaisivat asiaa.

Puhemies
Jäsen Schulz, välitän oikein mielelläni Berlusconille 11. syyskuuta antamani tiedotteen sekä 19. syyskuuta pitämäni vastaanottotilaisuuden jälkeen antamani julkilausuman. Arabiliiton suurlähettiläät olivat toivoneet mahdollisuutta tavata minut henkilökohtaisesti kertoakseen minulle huolenaiheistaan, ja annoin tämän hyvin tärkeän, samalla sekä hyvin tiiviin ja hyvin antoisan, tapaamisen jälkeen erittäin selkeän julkilausuman.
Aion välittää myös 22. syyskuuta antamani julkilausuman, jossa Euroopan neuvosto sitoutui päättäväisesti torjumaan terrorismia ja jossa vahvistan hyvin juhlallisin sanoin EU:n sitoutumisen demokraattisten ja monikulttuuristen yhteiskuntien puolustamiseen.
Välitän myös selväsanaisen puheeni, jonka jäsen Banotti otti esiin valtion ja hallitusten päämiesten ylimääräisessä kokouksessa.
Voisin välittää myös Kreikkaan suuntautuneen valtiovierailuni aikana Kreikan televisiolle antamani julkilausumat.

Tajani
Arvoisa puhemies, jotkut ovat mielestäni ymmärtäneet väärin Italian pääministeri Berlusconin lausunnon ja jotkut ovat halunneet käyttää sitä sisäpolitiikan välineenä tuoden sen siten Euroopan parlamentin näyttämölle, jossa sitä on käytetty välineenä eurooppalaisten tavoitteiden ajamiseksi.
Kuten voivat todistaa ne reilut 200 Euroopan parlamentin PPE-puolueen jäsentä, jotka osallistuivat Roomassa järjestettyyn nelipäiväiseen tutkimuskonferenssiin, Italian pääministeri Berlusconi kertoi heille yhteisessä tapaamisessa hallituksen kannoista ja omasta kannastaan terrorihyökkäykseen ja Lähi-idän kriisiin.
Myös ne PPE-puolueen jäsenet, jotka eivät kuulu Italiassa hallituskoalitioomme, voivat todistaa Italian pääministerin ajatuksenjuoksusta, että se ei ole sellainen, mitä tietyt lehdet ovat antaneet ymmärtää, eikä myöskään sellainen, mitä parlamentin vasemmisto on antanut ymmärtää.
(Jäsen Schultz keskeytti puhujan.)
Jäsen Schultz, en minäkään keskeyttänyt teitä. Toivon teiltä edes kohteliaisuutta, mutta ilmeisesti kohteliaisuus ei kuulu sivistykseenne. Pyytäisin, että ette keskeyttäisi minua ja että olisitte ennen kaikkea hieman kohteliaampi. Miksi te noin hermostuitte? Arvoisa puhemies, jäsen Schultzin kannattaisi huolehtia PPE-puolueen sisäisten tapahtumien sijasta oman ryhmänsä asioista, koska puolue edustaa parlamentissa vähemmistöä ja hävisi vaalit Italiassa. Jonkinasteisen hermostuneisuuden osoitus on ilmeisesti merkki hänen puolueensa nykyisistä poliittisista vaikeuksista.
Arvoisa puhemies, Italian pääministeri on tehnyt hyvin konkreettisen ehdotuksen, ja haluaisin, että Euroopan parlamentti ilmoittaisi kantansa siihen. Toistan, että sadat PPE-puolueen jäsenet olivat todistamassa ehdotusta Roomassa. Ehdotuksen mukaan Euroopan unioni antaisi voimakkaan taloudellisen tukensa Palestiinan kansalle, koska Palestiinan kansan taloudellisen tilanteen paraneminen lieventäisi myös nykyisiä poliittisia jännitteitä.
Kyse on ristiriitoja herättäneestä kysymyksestä, Italian pääministerin tekemästä konkreettisesta ehdotuksesta tukea ja puolustaa taloudellisessa ahdingossa elävää Palestiinan kansaa. Hän on tehnyt ehdotuksen täysin tietoisena siitä, että maailmanlaajuisen kriisin ratkaiseminen tapahtuu irrallaan Lähi-idän kriisistä. Lisäksi Italian pääministeri tapasi sekä Israelin että Palestiinan edustajia.
Tästä aiheesta toivoisin sosialistipuolueen keskustelevan istuntosalissa vaalipropagandan levittämisen sijasta. Sosiaalidemokraatit ovat pinteessä.

Arvoisa puhemies, huomaan, että vasemmiston edustajat ovat kovin hermostuneita. Kuten jo totesin, toivoisin, että he keskustelisivat konkreettisista asioista eivätkä käyttäisi Euroopan parlamenttia poliittisen vaalipropagandan välineenä. Kansalaiset ovat tehneet Italiassa valintansa, keskustaoikeisto voitti, Silvio Berlusconista tuli Italian pääministeri ja vasemmisto hävisi.

Schulz
Arvoisa puhemies, en aio vastata jäsen Tajanille vaan todeta ainoastaan kaksi asiaa. Minä en keskeyttänyt häntä vaan kuuntelin tarkkaavaisena hänen puhettaan ja annoin itselleni poikkeuksellisesti luvan nauraa hänen erittäin viisaille ajatuksilleen. Eikö parlamentissa saa tehdä enää sitäkään! Ehkäpä Italiassa on nyt sellainen tilanne, ettei hallitukselle saa enää nauraa.... En suinkaan keskeyttänyt häntä, ja minun on sitä paitsi sanottava, ettei häntä edes olisi kannattanut keskeyttää!

 

Banotti
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. New Yorkin ja Washingtonin tragediat muuttivat väistämättä monia eri näkökulmia elämässämme pysyvästi, ja haluaisin pyytää komissiota antamaan julkilausuman valtiontuista lentoyhtiöille. Oman maani kaltaisessa syrjäisessä maassa kansallisen lentoyhtiön säilyminen on ensisijaisen tärkeää taloudelle, ja Irlannissa Aer Lingus -lentoyhtiössä yli 700 työpaikkaa on jo nyt vaarassa. Pyytäisin komissiota poistamaan kansallisille lentoyhtiöille myönnettävää valtiontukea koskevan kiellon, etenkin pienten lentoyhtiöiden kohdalla.

Puhemies
Aivan niin, jäsen Banotti, kiitän teitä puheenvuorostanne. Välitämme pyyntönne komissiolle.

Provan
Arvoisa puhemies, jäsen Banotti otti jo esille terrori-iskujen vaikutukset lentoyhtiöihin. Ne koskettavat muitakin kuin vain lentoyhtiöitä: Euroopan matkailuala on suurin teollisuuden ala Euroopassa, ja maailman matkailuneuvoston (World Travel and Tourism Council) viimeisimmän arvion mukaan Euroopassa voi hävitä kaksi miljoonaa työpaikkaa. Tämä on hyvin vakava asia. Toivon, että komissio ja neuvosto voivat keskittyä asiaan ja esittää ehdotuksia tilanteen lieventämiseksi, sillä se voi käydä hyvin vakavaksi.
Olen juuri palannut Yhdysvalloista, jossa hotellit käyttävät tällä hetkellä vain 20 prosenttia kapasiteetistaan ja lentoyhtiöiden toimintakapasiteetti on 25-33 prosenttia. Reaktiot ovat olleet valtaisat, ja toivon, että neuvosto ja etenkin komissio voivat tehdä jotain auttaakseen, ennen kuin tilanne muuttuu todella vakavaksi Euroopassa.

De Rossa
Arvoisa puhemies, esitän työjärjestyspuheenvuoron Euroopan ilmailualasta ja etenkin Irlannin kansallisesta lentoyhtiöstä, joka ajautuu konkurssiin muutamien viikkojen kuluessa, jollei komissio lievennä suuntaviivojaan lentoyhtiöille myönnettävästä valtiotuesta. Irlannissa toimii myös eräs vanha valtion yritys, joka on nyt yksityisomistuksessa ja joka tarjoaa lentoyhtiöille huolto- ja ylläpitopalveluja. Myös tämä yhtiö on vakavissa vaikeuksissa. Kuten jäsen Provan mainitsi, myös matkailualalla suu- ja sorkkataudin puhkeamisen aiheuttaman kriisin jälkeiset vakavat vaikeudet jatkuvat edelleen.
Arvoisa puhemies, vetoan teihin, jotta käyttäisitte vaikutusvaltaanne ja korostaisitte komissiolle, miten huolissaan parlamentti on 11. syyskuuta tehtyjen järkyttävien tekojen seurauksista Euroopalle, jossa tuhansia ellei miljoonia työpaikkoja on vaarassa. Jos parlamentti aikoo osoittaa, että sillä on merkitystä Euroopan kansalaisten elämälle, on äärettömän tärkeää, että käytämme vaikutusvaltaamme säilyttääksemme nämä työpaikat ja varmistaaksemme, että komissio ei sovella joustamattomia, ideologiaan pohjautuvia suuntaviivoja nykyisessä tilanteessa.

Puhemies
Jäsen De Rossa, se on tosiaankin äärimmäisen tärkeää, ja välitänkin hyvin mielelläni tuon viestin komissiolle. Myös komission jäsen haluaa kenties sanoa muutaman sanan.

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, asiasta on tietenkin jo keskusteltu komission kokouksessa. Komissio on ollut yhteydessä eurooppalaisiin ja muihin lentoyhtiöihin, ja olemme keskustelleet valtiontuesta tai vakuutuksesta ja siitä, miten nämä olisi kanavoitava.
Minun on välitettävä tämä asia edelleen kollegalleni, komission jäsen de Palaciolle, jolla on tiedossa kaikki yksityiskohdat ja joka voi antaa teille lisätietoa, mutta vakuutan teille, että tämä asia on varmasti ollut esityslistallamme ja olemme halukkaita löytämään siihen ratkaisun.
Otan asian esille kollegoideni kanssa komissiossa ja toivon, että voimme antaa teille mahdollisimman pian täydellisen vastauksen lentoyhtiöitä ja valtiontukea koskeviin kysymyksiin tai auttaa käyttämällä muita kanavia.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen. Olen lisäksi pannut merkille, että tiedonanto koskee Euroopan laajuisten liikenneverkkojen suuntaviivoja ja että tätä kysymystä voitaisiin toki käsitellä huomennakin komission tiedonannon yhteydessä.

Andrews
Arvoisa puhemies, olen hyvin iloinen, että jäsen De Rossa otti esille tämän aiheen. Me edustamme samaa vaalipiiriä. Tällä olisi hyvin tuhoisat seuraukset kaikille työntekijöille ja eritoten Irlannille. Haluan muistuttaa komission jäsentä siitä, että Irlanti on saari yhteisön sisällä. On hyvin vaikeaa toimia ilman kansallisen lentoyhtiön Aer Lingusin kaltaista lentoyhtiötä. Yhdysvallat päätti nopeasti tukea maansa lentoyhtiöitä. Mielestäni komission olisi päätettävä varhaisessa vaiheessa välttämättömyydestä tukea Aer Lingusin ja Sabenan kaltaisia lentoyhtiöitä. Irlannille on ehdottoman välttämätöntä, että sillä on taattu kuljetusmuoto ilmateitse maailman muihin osiin.
Kehotan komission jäsentä päättämään asiasta nopeasti. Liian monien ihmisten työpaikat ja perheiden hyvinvointi on vaakalaudalla, ellei tälle asialle tehdä jotain. Ymmärrän, että kysymyksen käsittely ei ole nyt yksinomaan teidän vastuullanne, mutta toivon, että komissio antaa viimeistään tällä viikolla myönteisen julkilausuman asiasta.

 

McKenna
Arvoisa puhemies, valtaosa ihmisistä on valitettavasti jo lähtenyt tässä vaiheessa, mutta haluan kiinnittää parlamentin huomion lojalistien puolisotilaallisten joukkojen viime perjantaina tekemään toimittaja Martin O'Haganin murhaan. Tämä on vain yksi uusi esimerkki Pohjois-Irlannin vakavasta ihmisoikeustilanteesta. Lojalistit puolisotilaalliset joukot ovat murhanneet myös ihmisoikeusjuristeja. Vain muutama vuosi sitten lojalistit puolisotilaalliset joukot murhasivat Rosemarie Nelsonin, pienten lasten äidin, koska hän oli ihmisoikeusjuristi.
Tämä on vakava asia. Keskustelemme parlamentissa usein päätöslauselmista, jotka koskevat ihmisoikeusjuristeja ja toimittajia, jotka on murhattu heidän harjoittaessaan ammattiaan muissa osissa maailmaa. Tämä tilanne on jatkunut Euroopan unionin sisällä jo pitkään. Tilanne on äärimmäisen vakava. Toimittajilla on oikeus paljastaa väärinkäytökset, kansainvälisessä oikeudessa on säädetty ihmisoikeusjuristien oikeudesta edustaa ihmisiä tuomioistuimissa. Heitä estetään kuitenkin tekemästä niin, ja itse asiassa ne ovat menettäneet henkensä, jotka ovat riittävän urheita tekemään niin. Se on todella traagista.

Puhemies
Jäsen McKenna, kiitän teitä siitä, että välititte edelleen istunnon aluksi antamani julkilausuman.

Onnettomuus AZF-tehtaalla Toulousessa ja EU:n ympäristöpolitiikan uudistaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma onnettomuudesta AZF-tehtaalla Toulousessa ja EU:n ympäristöpolitiikan uudistamisesta.
Annan puheenvuoron välittömästi komission jäsenelle.

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, Toulousen onnettomuus tapahtui vähän klo 10.00 jälkeen 21. syyskuuta Toulousen Grande Paroisse -laitoksella. Kyseisen lannoitetehtaan omistaa Atofina, joka on TotalFinaElf-konsernin kemian haara. Muiden vaarallisten aineiden ohella tehtaassa säilytettiin suuria määriä nestemäistä ammoniakkia ja klooria, tulenarkoja aineita, kiinteää ammoniumnitraattia ja lannoitteita sekä metanolia.
Ilmeisesti ammoniumnitraatin suurräjähdyksestä syntyneet vaikutukset tuntuivat kaukana laitoksen rajojen ulkopuolella. Viimeisimpien raporttien mukaan 29 ihmistä kuoli, 30 on yhä sairaalassa vakavassa tilassa, ja yhteensä noin 2 400 ihmistä loukkaantui. Onnettomuus kosketti myös kahta muuta läheistä kemianlaitosta. Räjähdys teki useista taloista asumiskelvottomia ja vahingoitti sähkönjakelujärjestelmää. Lisäksi on otettava huomioon psykologiset jälkiseuraukset väestöön, joka uskoi aluksi räjähdyksen olevan terrori-isku.
Tämä onnettomuus on ehkä pahin laatuaan Euroopassa sitten vuoden 1921, jolloin BASF-yhtiön tehtaalla tapahtuneessa räjähdyksessä Saksassa kuoli 561 kansalaista.
Viime viikolla TotalFinaElf-konsernin edustaja tapasi pääosastoni vastuulliset yksiköt antaakseen yksityiskohtaista tietoa onnettomuudesta. Lisäksi Ranskan ympäristöministeriö on antanut komissiolle tietoa. Onnettomuuden tarkat syyt ovat kuitenkin yhä epäselvät, ja käynnissä olevat Atofinan, ympäristöministeriön ja yleisen syyttäjän kolme tutkimusta voivat kestää pitkään.
AZF:n tehtaaseen sovellettiin kaikilta osin Seveso II -direktiiviä, jolla pyritään estämään teollisuuden suuronnettomuudet ja rajoittamaan niiden vaikutuksia ihmisiin ja ympäristöön. Sitä sovelletaan perinteisesti kemiantehtaisiin ja varastoihin. Direktiivissä tällaisten laitosten johtajat velvoitetaan ottamaan käyttöön toimintaperiaatteet suuronnettomuuksien ehkäisemiseksi, turvallisuusjohtamisjärjestelmän ja sisäiset pelastussuunnitelmat. Johtajan on laadittava turvallisuusselvitys ja lähetettävä se valvontaviranomaisille. Näiden viranomaisten tehtävänä on tarkastaa laitos säännöllisin väliajoin ja varmistaa, että laitoksen sisäiset pelastussuunnitelmat otetaan käyttöön ja testataan säännöllisesti. Lisäksi tehtaan lähistöllä asuville on tiedotettava laitoksen vaaroista ja käyttäytymisestä onnettomuustilanteessa.
Direktiivi tuli voimaan 1999 ja sillä korvattiin alkuperäinen vuonna 1982 annettu Seveso-direktiivi, joka hyväksyttiin 1970-luvulla tapahtuneiden teollisuuden suuronnettomuuksien jälkeen. Se oli ensimmäinen yhteisön säädös teollisuuden riskienhallinnan alalla. Ei ole mikään salaisuus, että jäsenvaltiot viivyttelivät Seveso II -direktiivin saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä.
Yksikään jäsenvaltio ei ole pannut direktiiviä ajoissa täytäntöön eikä ilmoittanut siitä komissiolle ajoissa. Komissio aloitti siten rikkomusmenettelyn kaikkia 15:tä jäsenvaltiota vastaan, koska ne olivat jättäneet ilmoittamatta tai ilmoittaneet puutteellisesti täytäntöönpanotoimien viivästymisestä. Tilanne johti lopulta siihen, että komissio vei viisi jäsenvaltiota: Belgian, Itävallan, Saksan, Irlannin ja Portugalin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen. Ranskan kohdalla komissio päätti 18. heinäkuuta 2001 valittaa tuomioistuimeen puutteellisten täytäntöönpanotoimien vuoksi. Haluan kuitenkin tehdä tänään täysin selväksi, että ne syyt, joiden vuoksi Ranskaa vastaan nostettiin syyte tuomioistuimessa, eivät voi mitenkään liittyä välittömästi Toulousen onnettomuuteen, sikäli kuin kyse on Seveso II -direktiivin mukaisten velvoitteiden mahdollisesta loukkaamisesta.
Lehdistössä esiintyneistä huhuista huolimatta komissiolla ei ole tällä hetkellä mitään viitteitä siitä, että laitoksen johtajan toiminnassa ja Seveso II -direktiivin noudattamisessa tai laitoksen tarkastamisesta vastuussa olevien Ranskan valvontaviranomaisten toiminnassa olisi ilmennyt puutteita.
Ranskan ympäristöministeriltä saatujen tietojen mukaan laitoksen johtaja oli toteuttanut riskianalyysin, kuvaus mahdollisten onnettomuuksien kulusta mukaan luettuna, mutta nämä eivät sisältäneet ammoniumnitraatin massaräjähdystä. Viimeiset päivitykset tehtiin vuosina 2000 ja 2001. Käytössä oli turvallisuusjohtamisjärjestelmä, ja laitos tarkastettiin keskimäärin kahdesti vuodessa. Viimeisin tarkastus tehtiin toukokuussa 2001. Sisäiset ja ulkoiset pelastussuunnitelmat oli otettu käyttöön. Prefektin täytäntöön panema maankäytön suunnittelua koskeva toimintaperiaate asetti rajoituksia kaikille uusille rakennustoimille laitoksen läheisyydessä.
Siirryn nyt tarkastelemaan seurantatoimia. Onnettomuudesta on kulunut vasta runsas viikko, joten on vielä liian aikaista tehdä mitään johtopäätöksiä. Seveso II -direktiivillä käyttöön otettu sääntelykomitea, jonka puheenjohtajana toimii komissio ja joka muodostuu kaikkien jäsenvaltioiden edustajista, kokoontuu 10.-12. lokakuuta keskustellakseen muun muassa onnettomuudesta ja sen seurantatoimista.
Miten Toulousen onnettomuus vaikuttaa Seveso II -direktiivin suunniteltuun tarkistukseen? Ehkä muistatte, että Baia Maren onnettomuuden, Romaniassa tammikuussa 2000 tapahtuneen syanidivuodon, jälkeen muodostin työryhmän, joka esitti lopullisen kertomuksensa viime vuoden joulukuussa. Vastaavasti Alankomaissa Enschedessä toukokuussa 2000 tapahtuneen ilotulitteiden tuhoisan räjähdyksen jälkeen yksikköni järjestivät kaksi eurooppalaisten asiantuntijoiden seminaaria ilotulitteista ja räjähtävistä aineista. Asiantuntemus ja aikaansaadut suositukset sisällytettiin Seveso II -direktiivin tarkistusta koskevaan ehdotusluonnokseen, jolla pyritään laajentamaan direktiivin soveltamisalaa ja sisällyttämään siihen laitokset, joita direktiivi ei aiemmin kattanut.
Ehdotusluonnosta on tarkasteltu yleisessä kuulemisprosessissa, johon ovat osallistuneet kaikki asianosaiset, ja komission oli määrä hyväksyä se syyskuussa. Meidän olisi edettävä tässä tarkistuksessa. Se ei tarkoita, että meidän ei tulisi ottaa asianmukaisesti huomioon Toulousen onnettomuutta. On todellakin eräs hyvin tärkeä asia, joka teki Toulousen ja Enscheden onnettomuuksien seurauksista vielä pahempia, ja se on näiden laitosten sijainti lähellä asuinalueita.
Seveso II -direktiivin maankäytön suunnittelua koskevalla uudella 12 artiklalla pyritään pitkällä aikavälillä erottamaan toisistaan vaaralliset teollisuuslaitokset ja asuinalueet ja muut yleisessä käytössä olevat kohteet. Vaikka tällaisen säädöksen sisällyttäminen yhteisön lainsäädäntöön ensimmäistä kertaa merkitsee valtavaa askelta eteenpäin, komission ja jäsenvaltioiden on yhä saatava kokemusta sen täytäntöönpanosta. Lisäksi tätä säädöstä sovelletaan uusien teollisuuslaitosten suunnitteluun, uusien asuinalueiden suunnitteluun eikä sitä sovelleta taannehtivasti jo olemassa oleviin kohteisiin, kuten Toulouseen, jossa kasvava väestöntiheys on johtanut siihen, että asuinalueet laajenevat jatkuvasti lähemmäs 1920-luvulla syntynyttä teollisuusaluetta.
Jäsenvaltioiden avustamiseksi tämän säädöksen täytäntöönpanossa maankäytön suunnittelusta julkaistiin ohjeasiakirja vuonna 1999, ja maankäytön suunnittelua koskevan, Ranskan isännöimän eurooppalaisen seminaarin suunnittelu oli jo saatettu alulle ennen Toulousen onnettomuutta. Yksikköni lisäävät lähitulevaisuudessa yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa kehittääkseen asianmukaisen lainsäädännöllisen ja/tai muun kuin lainsäädännöllisen menettelyn onnettomuuksien seurannassa maankäytön suunnittelun, yleisten riskiarviointimenetelmien yhdenmukaistamisen ja riskien kartoituksen aloilla.

De Veyrac
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Toulousen kaupunkia kohtasi 21. syyskuuta kaamea katastrofi, joka vaati useita uhreja, kuten komission jäsen totesi: siinä menehtyi 29 ja haavoittui yli 2000 ihmistä. Lisäksi onnettomuus aiheutti huomattavaa aineellista tuhoa: siinä tuhoutui taloja, kouluja ja sairaaloita. Sallinette minun osoittaa tänä iltana jälleen osanottomme uhreille ja ilmaista sympatiamme ja tukemme loukkaantuneille, heidän perheilleen ja kaikille onnettomuudesta kärsineille.
Tällaisessa katastrofissa kaikkein tärkein ensiapu on toisten ihmisten taholta tuleva solidaarisuuden osoitus. Toulousen asukkaat ovat olleet otettuja Ranskasta ja Euroopan unionista - sekä parlamentista että komissiosta - tulleiden osanottojen määrästä ja spontaanisuudesta. Kiitän Toulousen kaupungin apulaiskaupunginjohtajana sydämestäni kaikkia niitä, jotka ovat osoittaneet meille surunvalittelunsa.
Onnettomuus saa meidät samaan aikaan myös pohtimaan tiettyjä kysymyksiä: ensimmäinen koskee Euroopan unionin toimia onnettomuuksien uhreiksi joutuneiden kaupunkiensa tai alueidensa hyväksi. Euroopan unionin talousarvio sisälsi hätäapua koskevan kohdan, josta oli tarkoitus rahoittaa tällaisten onnettomuuksien aiheuttamia vahinkoja, mutta nyt tuo kohta on poistettu. Esittäisin teille nyt tuon välineen palauttamista, sillä sen avulla voimme tuoda panoksemme onnettomuusalueiden tilanteen kohentamiseen.
Olen usein viime aikoina kuullut Toulousessa, joka on täysin eurooppalainen kaupunki ilmailu- ja avaruusteollisuuden myötä, esitettävän tukien myöntämisen yhteydessä seuraavan kysymyksen: "Entäs mitä Eurooppa tekee auttaakseen meitä"? Mehän puhumme lakkaamatta Euroopan ja kansalaisten välisestä lähentymisestä, joten paras tapa osoittaa tämä käytännössä olisi, että Eurooppa tulisi kansalaistensa avuksi hädän hetkellä.
Toulousen onnettomuuden kaltaiset tapahtumat vaativat henkilöresurssien käyttöönottoa, palomiehiä, ensiapuhenkilökuntaa, lääkäreitä, sairaalahenkilökuntaa ja vapaaehtoistyöntekijöitä. En mene nyt mahdollisuuteen perustaa eurooppalaiset joukot väestönsuojelutehtäviin, mutta meidän on mielestäni tehtävä kaikkemme Euroopan unionissa, kuten parlamentti on hiljattain vaatinut. Järjestelmästä on tehtävä nykyistä toimivampi. Olisin nähnyt mielelläni Toulousessa esimerkiksi muiden jäsenvaltioiden palomiehiä ja ensiapuhenkilökuntaa auttamassa Toulousen palomiehiä heidän erinomaisessa työssään. Surullistahan työ toki olisi ollut, mutta sillä olisi voitu edistää Euroopan asiaa.
Puhumme usein "nollariskistä". Toulousessa ja New Yorkissa surua aiheuttaneet hiljattaiset tapahtumat osoittavat, että sen tavoittaminen on epäilemättä mahdotonta. Me puolestamme voimme vähentää valppain toimin riskien mahdollisuutta. Se on tehtävä paikallisesti ja kansallisesti, ja meidän on pidettävä tästä huoli Euroopassa.
Niinpä kehotan Euroopan komissiota ottamaan Seveso II -direktiivin tarkistamisessa huomioon Toulousen onnettomuutta koskevat sitoumukset.
Toulousessa on ollut useita kansanmielenosoituksia, joita on järjestetty lähes päivittäin ja jotka ovat keränneet yhteen tuhansia, "ei koskaan enää"! -iskulauseita huutavia ihmisiä. Toivoisin meidän vastaavan heille nyt täällä parlamentissa huudolla "ei koskaan enää tällaisia onnettomuuksia Euroopassa"!

Berès
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ennen kuin ryhdyn puhumaan itse asiasta, haluan luonnollisesti välittää solidaarisuuden viestini uhreille ja heidän perheilleen. Parlamentti on jo käsittääkseni välittänytkin tällaisen viestin, mikä on minusta myös hyvin tärkeää. Mielessäni ovat luonnollisesti etenkin ne kollegamme, joita onnettomuus koskee suoraan heidän paikallisten vastuidensa takia.
Meidän ei pidä unohtaa antaa tunnustustamme tehokkuudesta myöskään niille kaikille, jotka saapuivat heti välittömästi onnettomuuspaikalle ensiaputehtäviin, olipa kyse sitten palomiehistä tai sairaalapalveluista, ja kaikille niille tehokkuudesta, jotka osasivat luoda tukiverkon uhreja ja heidän perheitään varten.
Antakaamme tunnustus myös pääministerin ansiosta viime perjantaina paikalla toteutettujen yhteisvastuullisten toimien laajuudesta. Toimilla (uhrien uudelleen asuttamisella ja lasten kouluopetuksen aloittamisella mahdollisimman pian) pyrittiin palauttamaan normaali päiväjärjestys niin hyvin kuin se ylipäätään oli mahdollista.
Räjähdyksen syitä tutkitaan parhaillaan. Meidän on luotettava Ranskan viranomaisiin siinä, että tutkimus suoritetaan huolellisesti, se halutaan tehdä avoimesti ja siinä halutaan päästä lopputulokseen.
Mitä me täällä Euroopassa sitten voisimme tehdä edellisen lisäksi?
Jokaisen olisi mielestäni otettava vastuu omien tehtäviensä tasolla. Muistutitte siitä, arvoisa komission jäsen, ja kiitän teitä sanoistanne, jotka koskivat maani vastuuta Seveso-direktiivin soveltamisehdoista. Se, mistä muistutitte, on tärkeää.
Muistutitte myös keskustelusta, jonka aloitimme, siitä tavasta, jolla voidaan sovittaa entistä paremmin yhteen kaupungistuminen, ympäristöriskit, teollisuusriskit ja työllisyys. Tehtävissä, jotka olette aloittanut Seveso-direktiivin tarkistamiseksi, pitäisi ottaa huomioon kokonaisuudessaan tämä tasapaino. Muut kuin minä käyttävät varmaan puheenvuoron tässä keskustelussa sellaisista lisätoimista, myös Euroopassa toteutettavista, joita voitaisiin harkita erityisesti valvonnan yhteydessä.
On kuitenkin vielä yksi kohta, johon haluaisin palata: se koskee hätäapua. Olemme varmasti tietoisia sen keskustelun hankaluudesta, joka aloitettiin Agenda 2000:ta koskevien neuvottelujen alkaessa uudelleen. Voimmeko vain seurata onnettomuuksia onnettomuuksien perään (Erika-aluksen haaksirikko, vuoden 1999 myrskyt ja nyt Toulousen onnettomuus) osoittamatta eurooppalaista solidaarisuutta? Meidän on löydettävä keinot: jos tuo keino ei ole hätäapua koskeva budjettikohta, voisimme kenties irrottaa EAKR:stä toimintamarginaalin, jotta kehittämämme tiukan vyöhykejaon lisäksi saisimme aikaan hieman solidaarisuutta, jotta Eurooppa olisi apuna myös vaikeina aikoina.
Arvoisa komission jäsen, lisäksi toivon, että muistuttaisitte ahkerasti kaikkien vastuusta myös Euroopan ulkopuolella, jotta maankäyttöpolitiikoissa (niiden verotuksellinen näkökohta mukaan lukien) voitaisiin ottaa huomioon tämä vaikea tilanne, jossa joudumme tasapainoilemaan, ja jotta jokainen kantaisi teollisuudessa vastuunsa sitten, kun on uhrien korvausten maksun ja vahinkojen korjaamisen aika.

Ries
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan liberaaliryhmän puolesta yhtyä minua ennen puhuneisiin kollegoihin ja välittää solidaarisuusviestimme uhrien perheille ja läheisille sekä koko Toulousen väestölle. Arvoisa puhemies, millaisia johtopäätöksiä tästä ihmisuhreja vaatineesta räjähdyksestä voidaan tehdä jo nyt, kun otetaan huomioon nykyisin saatavilla olevien oikeudellisten tietojen tila ja kun odottelemme onnettomuuden syyt paljastavan käynnissä olevan tutkimuksen loppuun saattamista?
Ensinnäkin tekee kipeää, hyvin kipeää todeta, että historia toistaa itseään. Vain yhden onnettomuuden mainitakseni 33 vuotta Seveson onnettomuuden jälkeen kaksi eurooppalaista direktiiviä, joiden tarkoituksena oli saada jäsenvaltioihin teollisuuden suuronnettomuuksien vaaroja koskeva yhtenäinen hallintapolitiikka, eivät riittäneet, eli niillä ei voitu estää uutta inhimillistä murhenäytelmää, julmaa, lainsäädännön puutteellisuuden paljastanutta todellisuutta, vaikka lainsäädäntö onkin sitova ja ylikansallinen. On vältettävä vastaamasta tähän teollisuusonnettomuuteen antamalla Seveso III -direktiivi. Kuten komission jäsen muistutti, liberaalit ovat ennen kaikkea sitä mieltä, että kaikkien jäsenvaltioiden on ehdottomasti sovellettava tiukasti nykyisen lainsäädännön säännöksiä, etenkin joulukuussa 1996 annettua Seveso II -direktiiviä. Olemme vielä kaukana tavoitteesta, joka koskee rikkomusmenettelyjen aloittamista kuutta jäsenvaltiota, myös Ranskaa, vastaan. Komission jäsen Wallström, huomautittekin hetki sitten, ettei yksikään jäsenvaltio ole pannut direktiiviä ajoissa täytäntöön. Näin ollen, onko teollisuudenharjoittaja, tehtaan omistaja, tehnyt uuden, suuronnettomuuksien vaaroja koskevan tutkimuksen viiden viime vuoden kuluessa, kuten Seveso II -direktiivin yhdessä artiklassa nimenomaisesti edellytetään? Sitä sopii kysyä, sillä ympäristölainsäädännön noudattamista valvovan Euroopan unionin verkoston edustajat pohtivat Ranskassa vuonna 1999 pidetyssä seminaarissa Seveso II -alueeseen lasketun Grande Paroisse -tehtaan laajan ammoniakkivuodon alkuperää. Tällöin syypääksi katsottiin laitteistojen suunnittelussa ja luotettavuudessa olleet puutteet. Minun on todettava, ettei ennalta varautumisen periaatetta ollut tässä sovellettu. Olisikohan syytä muistuttaa, että tämä vaaroja koskeva tutkimus on kaikkien ennalta ehkäisevien strategioiden ja kaikenlaisten onnettomuuksien torjunnan välttämätön perusta? Näin pääsenkin keskustelun ytimeen: kaupungistumisen hallintaan tehtaiden ympärillä, mistä jäsen Berès puhui hetki sitten. Kemiallisten tuotteiden suuren räjähdyksen uhreiksi on joutunut toki koko väestö, tehtaan työntekijät, mutta myös tehtaan liepeillä asuva väestö. AZF:n tehdas oli kuin aikapommi, joka tikitti alle viiden kilometrin päässä 400 000 asukkaan Toulousen keskustasta. Tämä esimerkki nopeasti kasvavasta taajamasta ei todellakaan ole ainoa Euroopassa. Jos tarkastelemme kahta akselia, Lontoo-Milano -akselia ja toista, Kööpenhamina-Barcelona -akselia sekä tämän X:n muodostaman haarauman molemmilla puolilla olevia 200 kilometrin mittaisia käytäviä, voidaan havaita, että tälle rajatulle alueelle on keskittynyt 65 prosenttia väestöstämme ja 80 prosenttia unionin teollisuuden tehtaista, vaaralliset tehtaat mukaan luettuina. Ranskassa on lähtenyt käyntiin kansallinen keskustelu kaupunkialueiden vaaroista. Toulousen kohtaaman ennennäkemättömän onnettomuuden sijasta 360 miljoonaa Euroopan kansalaista odottaa todellista maankäyttöpolitiikkaa tässä ja nyt.

Onesta
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kiitän kaikkia keskusteluun osallistuneita, sillä minusta tuntuu, että olemme yli puoluerajojen tietoisia siitä, että onnettomuuksia on torjuttava yhteisessä rintamassa. Arvoisa komission jäsen, teiltä tänään pyydetyn julistuksen sisältö koski tietenkin kyseisessä tehtaassa sattunutta onnettomuutta mutta myös unionin ympäristönsuojelupolitiikan uudistamista, ja tässä se varsinainen haaste käsittääkseni piileekin.
Seveson onnettomuuden jälkeen annettiin Seveso I -direktiivi. Se ei ollut riittävä. Bopalin onnettomuuden jälkeen annettiin Seveso II -direktiivi. En haluaisi meidän tyytyvän Seveso III -direktiivin antamiseen, kuten kollegani Ries hyvin osuvasti totesi. Meidän on mielestäni vaihdettava logiikkaa: onnettomuuksien jälkeen tapahtuneet jatkuvat paikkailut ovat osoittaneet puutteellisuutensa. Olen toki samaa mieltä tarpeesta jatkuvasti parantaa olemassa olevaa, mutta meidän on osattava vetää rajat. Koska tiedostamme nykyään "nollariskin" mahdottomuuden, kuten nykytapahtumat ovat meille dramaattisesti osoittaneet, myös kemiallisen pommin ja väestön välinen yhtälö on mahdoton. Näin ollen on siirryttävä riskinhallinnasta riskien poistamiseen.
Meidän ei pidä kuvitella liikoja: riskien poistaminen ei ole helppoa. Kaikkea ei voida tehdä yhdellä kertaa. On toteutettava useita asioita. Tähän tarvitaan ensinnäkin resursseja, sellaisia eurooppalaisia resursseja ja jäsenvaltioista peräisin olevia resursseja, jotka olisivat huomattavia ja joilla luonnollisesti täydennettäisiin teollisuudenharjoittajien itsensä hankkimia resursseja, sillä suuret kansainväliset yritykset tekevät voittoja, koska niiden omistamalla maalla on taajamakeskusten läheisyyden vuoksi todellista kiinteistöarvoa ja koska ne uudistavat organisaatiotaan ja säästävät siten huomattavasti käyttökustannuksissaan silloin, kun ne muuttavat muualle. Tarvitaan siis resursseja, mutta on vältettävä myös yhteiskunnallista pirstoutumista. AZF:n tehtaan työntekijät ovat joutuneet hautaamaan työtovereitaan jo muutamien päivien ajan. En haluaisi, että työttömyys lisäisi heidän kurjuuttaan entisestään: meidän ei pidä lisätä ympäristöonnettomuuksiin ja inhimillisiin onnettomuuksiin vielä yhteiskunnallisia kriisejä tai yhteiskunnallista pirstoutumista.
Näin ollen on irrotettava kaikki resurssit, joilla näitä ihmisiä voidaan auttaa muuttamaan muutamien kymmenien kilometrien päähän, jos tehdas kuuluu suojeluvyöhykkeeseen, tai joilla heitä voidaan auttaa ammatinvaihdossa, jos työpaikat säilytetään entisellä paikalla.
Myös hajauttamiseen täytyy kiinnittää erityistä huomiota. Euroopan unioni on aina ollut hyvin kiinnostunut solidaarisuuskysymyksestä, ja uskon, että suuret puolueryhmät ovat täysin valmiita hyväksymään hajauttamisen, mutta ne ovat myös yhtä taipuvaisia harkitsemaan hajauttamista kolmanteen maailmaan, jossa ei ole olemassa minkäänlaista ympäristönsuojaa tai sosiaaliturvaa. Näin ollen Euroopan unionin on myös tältä osin pantava kaikki arvovaltansa peliin tällaisten hajauttamisten estämiseksi. Meidän ei pidä lähettää pommejamme ja vaarojamme muualle.
Lopuksi olisi kenties hyvä pohtia tehtaiden muuttojen yhteydessä noissa tehtaissa valmistettujen tuotteiden tarkoituksenmukaisuutta. Räjähtänyt tehdas valmisti lannoitteita. Onko vielä nykyäänkin tarpeen syytää yhä enemmän nitraatteja Euroopan maaperän pohjaveteen? On kenties aika pohtia myös tällaisia kysymyksiä tietyistä, kenties jo vanhentuneista tuotantotavoista.
Arvoisa komission jäsen, vetoan teihin ja teidän myötänne koko komissioon, sillä puheenvuoro on nyt Euroopalla. Yleisten puitteiden luominen kuuluu selkeästi Euroopan toimivaltuuksiin. Näiden onnettomuuksien laajuus, niiden toistuminen ja niiden lähes väistämätön luonne on johtanut sellaisen Euroopan kansojen ja sääntelypuitteiden välisen luottamussopimuksen rikkoutumiseen, jonka aikaansaamista meiltä on odotettu. Luottamus on mielestäni kiireesti palautettava. Odotamme nyt käsittääkseni komissiolta konkreettisia ja voimakkaita ehdotuksia. Emme tyydy kosmeettisiin toimenpiteisiin. Tarvitsemme poliittisia toimenpiteitä.

Ainardi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kuten muutkin Toulousesta kotoisin olevat kollegat, minäkin olin kaupungissa räjähdyshetkellä. Tapasin sittemmin monia onnettomuuden uhreiksi joutuneita työntekijöitä, asukkaita ja ystäviä. Haluan tuoda täällä esiin, että kärsimyksestä, traumoista ja sokista puhuessamme tarkoitamme miehiä ja naisia, joiden elämän onnettomuus mullisti täysin ja joiden viha on sen mukaista. Haluan kunnioittaa uhrien muistoa. Haluan antaa tunnustuksen myös kaupungin työntekijöille: kaikille ensiapuyksiköille, lääkintäyksiköille, EKR:n työntekijöille sekä kaikille niille, jotka antoivat ammattitaitonsa ja hyvän tahtonsa ja energiansa yleisen hyödyn käytettäväksi. Juuri tällaisina hetkinä ymmärtää julkisten palvelujen ja niitä tarjoavien ihmisten tärkeyden välineenä yleisen edun hyväksi.
Monet poliittiset vastuuhenkilöt ovat tuoneet ilmi, että on järjetöntä sijoittaa tämäntyyppisiä kemiantehtaita suurten kaupunkitaajamien läheisyyteen. Olisiko tässä yhteydessä tarpeellista muistuttaa, että näissä tehtaissa työskentelee miehiä ja naisia niiden sijainnista riippumatta. Jos tehdas räjähtää, kymmenet työntekijät menehtyvät siitä riippumatta, sijaitseeko se kaukana aavikolla tai Brysselin keskustassa. Meidän on ensimmäiseksi maksimoitava näiden tehtaiden turvallisuus. Tehtaiden sijoittamista koskeva keskustelu on tosin jo alkanut. Hajauttamista ei kuitenkaan voida harkita, ennen kuin valvonta- ja turvallisuusoloja on mahdollisimman paljon parannettu. Mikään ei saa jäädä entiselleen. Kannatan Seveso-direktiivien tarkistamista. Ottakaamme opiksi tuosta onnettomuudesta turvallisuus- ja ympäristövaatimusten vahvistamiseksi. Meidän on laadittava uusia, paljon sitovampia sääntöjä näiden laitosten osallisuudesta ja etenkin valvontaelinten voimavaroista. Esimerkin, karmaisevan esimerkin antaakseni Etelä-Ranskan Pyreneiden alueesta vastaavassa valvontaelimessä on 17 virkaa yli 2000:n yrityksen valvontaan.
Monet tutkimuksen ensimmäisistä tuloksista - tosin tutkimus on vielä kesken, mutta kumminkin - lisäksi osoittavat, että tältäkin osin yritysten johdossa on pikemminkin laiminlyöty vastuuta riskienhallinnasta. Näin ollen meidän on tehtävä tästä asianmukaiset johtopäätökset. Onnettomuuden jälkeen monien kemianteollisuuden tehtaiden osastojen turvallisuudessa on havaittu vakavia puutteita. Tarkistusprosessiin on liitettävä sellainen avoin eurooppalainen työryhmä, jonka tehtävänä olisi laatia arvio eurooppalaisten tehtaiden turvallisuudesta. Valvontaelinten on tehtävä omat selvityksensä. Toulousea koskevan tutkimuksen on oltava avoin, ja siihen on otettava mukaan palkansaajat ja kansalaiset.
Näin ollen kehotan parlamenttia ottamaan kantaa eurooppalaisten riskien erityisen arviointiprosessin ja direktiivien tarkistamisen puolesta. Toulousen kaupunki on nyt aivan sekaisin ympäristön tasolla ja psykologisesti sekä niiden välittömien ja välillisten seurausten takia, joita onnettomuudella on ollut työllisyyteen ja tehtaan läheisyydessä oleviin yrityksiin. Kaupunki kaipaa nyt taloudellista ja logistista apua. Unionin on osoitettava valmiutensa osoittaa solidaarisuutta kriisitilanteissa. Tarvittaisiinko tähän erityinen hätärahasto? En osaa sanoa. Euroopan komissio voisi kuitenkin ottaa yhteyttä esimerkiksi kaupungin, departementin ja alueen edustajiin logististen tarpeiden kartoittamiseksi. Siten insinöörien ja eurooppalaisten tukijoukkojen mobilisoinnilla voitaisiin sekä symbolisesti että tehokkuuden nimissä osoittaa Euroopan unionin sitoutumista.
"Ei koskaan enää!", "ei koskaan enää!", vaativat kymmenet tuhannet Toulousen asukkaat huutaen näitä iskulauseita. "Ei koskaan enää!", huusivat myös kansalaiset, jotka kärsivät Erikan haaksirikon aiheuttamasta öljysaasteesta. Jälleen kerran taloudellisen kannattavuuden sekä työpaikkojen ja investointien vähentämisen logiikka synnyttää turvattomuutta ja aiheuttaa ekologista ja inhimillistä tuhoa. Tämän torjumiseksi julkista sääntelyä, valvontasääntöjä ja rahoitusta on lisättävä. Ensiksikin tiedämme, että kansalaiset tuntevat suuttumusta yritysten vastuuhenkilöitä kohtaan, mutta myös me poliittiset päättäjät saamme osamme tuosta suuttumuksesta. Kansalaiset ovat oikeassa, tehtävänämme on laatia sääntöjä yhteisön käyttöön eikä joutua kärsimään yksittäisten etujen hallitsevuudesta.

Thomas-Mauro
Arvoisa puhemies, kuten kollegani, Toulousen apulaiskaupunginjohtaja De Veyrac surullisena totesi, Toulousessa 21. syyskuuta 2001 sattuneessa AZF:n kemiantehtaan ammoniumnitraattivaraston räjähdyksessä kuoli 29 ja haavoittui 2500 henkilöä. Tällainen onnettomuus edellyttää, että asiasta vastaavat viranomaiset ilmoittavat räjähdyksen tarkat syyt kunnioittaen samalla uhreja, heidän perheitään sekä kaikkia Seveso-luokituksen saaneen tehtaan läheisyydessä asuvia ihmisiä.
Onko kyse onnettomuudesta, ilkivallasta vai terroristi-iskusta? Ennen kuin syytämme kemiantehtaita ennalta varautumisen periaatteen laiminlyönnistä, tarkastelkaamme kemistien ja ammoniumnitraatteihin erikoistuneiden henkilöiden analyysiä. He nimittäin väittävät, ettei väite räjähdyksen aiheuttaneen tuotteen hitaasta hajoamisesta ole perusteltu. Koska ammoniumnitraatti on vakaa tuote, tutkijat ovat huomauttaneet, ettei se voi räjähtää ilman huomattavaa lämmönlähdettä. Tämän todistavat myös aiemmat vakavat onnettomuudet, kuten Sleesiassa 1921, Texasissa 1947 ja Ranskan Brestissä 1947 sattuneet onnettomuudet. Lisäksi AZF:n tehtaan henkilökunta on kiistänyt jyrkästi kuvailut "jätetehtaasta".
Olipa onnettomuuden syy sitten mikä tahansa, olisi viisasta luetteloida kaikkein vaarallisimmat tehtaat ja siirtää ne pois asutusten ulottuvilta. Sitä vastoin riskialttiiden kemianteollisuuden tehtaiden perustamisen kieltäminen lailla on toki mahdotonta. Näin ollen niitä jouduttaisiin perustamaan ulkomaille arvattavissa olevin taloudellisin ja eettisin seurauksin. On toki kehitettävä eurooppalaista lainsäädäntöä, joka on peräisin vuosilta 1982 ja 1996 ja joka ei ole takautuva, lisättävä valvontayksiköiden ja -hallintojen valppautta Seveso-luokituksen saaneissa teollisuustehtaissa, tai lisättävä vaarallisiin paikkoihin pääsyn turvallisuutta. Omaksuttava asenne riippuu tutkimustuloksista, ja toivomme, että se saatettaisiin päätökseen ilman valheellisten väitteiden esiintymistä.

Gutiérrez-Cortines
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää yhdessä kollegojeni kanssa osanottoni niille perheille, joita tämä murhenäytelmä on kohdannut. Yhdyn myös joihinkin minua edeltäneiden kollegoideni mielipiteisiin.
Haluaisin kuitenkin pitää kiinni yhdestä asiasta: minusta vaikuttaa, että kieltoon perustuva Seveso-järjestelmä ei riitä. Viime aikoina sattuneet onnettomuudet osoittavat, että kokemiamme tapahtumia voidaan ainakin vähentää, ellei kokonaan poistaa, ainoastaan tarkastelemalla niitä kokonaisvaltaisesti. Päivänpolttavana aiheena on maankäyttö. Euroopassa on vallalla vanha ajasta jäljessä oleva järjestelmä, jonka puitteissa kaikki halusivat pitää teollisuutensa. Vaikutti, että elämänlaatu oli kytköksissä siihen, että kaikki oli lähellä. Asutuskeskuksissa oli paljon kauppoja, teollisuutta ja kaikkea aivan lähettyvillä.
Nykyisin kuitenkin yritystemme toimintakenttä, riskit ja suuruus osoittavat, miten suuria varjopuolia tästä on seurannut. Emme voi enää mitenkään sallia, että maankäyttö olisi toissijaista. Meidän on kyettävä löytämään perusasioita turvallisen eurooppalaisen alueen perustamiseksi, samalla tavoin kuin muiden asioiden, esimerkiksi elintarviketurvallisuuden kohdalla tehdään. Meidän on tunnustettava, että tarvitsemme turvallista eurooppalaista aluetta maankäytössä. Jäsenvaltioiden on myös hyväksyttävä se. Samalla tavoin kuin kaikissa maankäyttösuunnitelmissa hyväksytään luonnonsuojelualueet, jäsenvaltioiden on hyväksyttävä myös tämänkaltaiset toimet.
Tässä mielessä pahoittelen, että siitä kuudennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman versiosta, jonka neuvosto toimitti meille ja johon teimme kaupunkiympäristöä ja asuttuja paikkoja koskevia ehdotuksia, on poistettu joitakin näkökohtia, joita ryhmämme piti tärkeinä.
Mielestämme nyt on kiireesti laadittava ympäristöstrategioita, käynnistettävä riskejä koskevia tutkimuksia, myös teollisuusalueilla, perustettava erityisiä kaupungeista kaukana olevia teollisuusalueita, rangaistava niitä rakennuttajia tai kuntia, jotka sallivat kaikenlaisen rakentamisen sekä tietysti päätettävä eurooppalaiseen politiikkaan sisällytettävistä riski-indikaattoreista.

Savary
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ensinnäkin haluaisin, että ilmaisisimme täällä olevien toulouselaisten kollegoidemme välityksellä (istunnon puheenjohtajasta aloittaen) myötätuntomme ja solidaarisuutemme kaikille Toulousen onnettomuuden uhreille. Minäkin haluan antaa muiden kollegoiden tavoin erityisen tunnustukseni Toulousessa auttaneelle erinomaiselle, ammattimaiselle tai vapaaehtoiselle, pelastusryhmälle, ja erityisesti sille erittäin suurelle arvokkuudelle, jota Toulousen asukkaat ovat osanneet osoittaa tässä äärimmäisen vaikeassa tilanteessa.
Toulousen tapahtumia ei ikinä olisi voinut kuvitella tapahtuvaksi. Sen seuraukset ovat toki kaameat, mutta vähäiset verrattuna siihen, mitä ne olisivat voineet olla, kun otetaan huomioon räjähdyksen ennennäkemätön voimakkuus ja se, että räjähdys aiheutti todella huomattavaa tuhoa hyvin laajalla alueella. Olen Gérard Onestan kanssa samaa mieltä siitä, että koska nollariskiä ei ole olemassa ainakaan teollisuudessa, meidän on nyt arvioitava sitä ja muutettava doktriinia, toisin sanoen sovellettava ennalta varautumisen periaatetta maankäytössä. Tämä tarkoittaa, että aina, kun riskialttiita tehtaita voidaan siirtää muualle (se on kuitenkin valitettavasti mahdollista vain hyvin harvoissa tapauksissa), se on tehtävä pitämällä huoli työpaikkojen säilymisestä, ja tämän tavoitteen ovat käsittääkseni tuoneet esiin myös muut puhujat. Olisi erityisen epäoikeudenmukaista, että teollisuuden eturintamassa työskentelevät aiheuttaisivat riskien, sosiaalisten riskien kasvua, eli työpaikan menetysten riskien päälle tulisivat vielä teollisuusriskit. Mutta kyse on myös ja kenties ennen kaikkea kaupungistumisen hallinnasta, sillä meidän ei pidä peitellä, että monissa tapauksissa asuinalueita on sijoitettu entistä lähemmäksi yrityksiä. Toulousen tehtaan lähellä sijaitsi kauppamarketti. Kunnassani, jossa sijaitsee Toulousen tehtaan haaratehdas, on myönnetty rakennuslupia asuinkeskusten rakentamiseen jopa alle 800 metrin päähän tehtaasta. Arvoisa komission jäsen, katson erityisesti, että Seveso II -direktiivin muuttamisprosessissa on otettava huomioon kaupungistumisen ongelmat erityisesti siten, että lisätään paitsi yritysten myös rakennuslupia myöntävien valittujen viranomaisten vastuuta.
Lopuksi minäkin haluan tuoda esille voimattomuuden tunteeni parlamentin jäsenenä aina, kun joudumme valitettavasti kohtaamaan tämäntyyppisiä ongelmia. Minusta tuntuu, ettei Euroopan unioni hoida tehtäviään näinkään laajoissa onnettomuuksissa. Olen sitä mieltä, ettemme voi aina, kun lupaudumme täällä lähentyä maanmiehiämme, sivuuttaa tosiasiaa, ettemme ole läsnä silloin, kun heillä on hätä tai kun he kohtaavat äärimmäisen vaikeita hetkiä. Esitin tämän kysymyksen komission jäsen Barnier'lle myrskyjen jälkeisenä päivänä vuonna 1999, ja kysymys onkin kovin kiperä. Tiedän, että luottojärjestelyjä koskeva budjettikohta on poistettu käytöstä, mutta koska se on poistettu, voisimme edes harkita mahdollisuutta perustaa eurooppalaiset joukot väestönsuojelutehtäviin, kuten jäsen de Veyrac totesi: sitä, mikä sopii armeijalle eli nopean toiminnan joukot, voitaisiin aivan hyvin ajatella toteutettavaksi myös väestönsuojelussa.

Rod
Olemme jo vuosi kausia varoittaneet onnettomuuksista ja jo vuosikausia olemme pelänneet onnettomuuksia ja vastustaneet tehtaiden perustamista Toulousen taajamiin. Sitten kun räjähti, voimakas räjähdys vavisutti meitä 20 kilometrin säteellä, onnettomuudesta annettiin ristiriitaisia tietoja, kaupungin yllä leijui myrkkypilvi, eräs poliisi pyysi saada sulkeutua kotiinsa sillä välin kun ikkunaruudut räjähtelivät, ihmiset reagoivat nopeasti ja riensivät hakemaan lapsiaan koulusta, olivat peloissaan ohittaessaan vastakkaisella kaistalla ajavia autoja, joiden tuulilasit olivat särkyneet, kaduilla näkyi veren tahrimia ja suojanaamareihin sonnustautuneita kuljettajia, näkyi vanhempien iloa heidän löytäessään sokissa olevat tyttärensä, jotka olivat piiloutuneet niihin harvoihin luokkiin, joiden ikkunat olivat säästyneet räjähdyksessä, ja joiden kasvoilta kuvastui helpotus meidät nähdessään. Kotiin piti palata ilman, että olisi ollut mahdollisuutta soittaa tai kommunikoida, ja lopulta tuli tieto järkyttyneistä, haavoittuneista ja sairaalaan viedyistä ystävistä.
Hädän, pelon ja tuskan jälkeen tulee viha. Meitä marssijoita oli tiistaina Toulousen kadulla yli 5000 ja lauantaina yli 30 000 huutamassa iskulausetta "ei koskaan enää"!
Toulousen onnettomuus nimittäin merkitsi suurta paljastusta. Se paljasti ensinnäkin paikallisdemokratian ja etenkin maankäyttöpolitiikkojen puutteet. Kaupunginvaltuustot eivät ole soveltaneet maankäyttösuunnitelmiaan poistaakseen vaaran asutusalueilta tai kaupallisilta alueilta. Mitään turvallisuussuunnitelmaa ei ole laadittu. Paikallisyhdistysten ja asukkaiden kanssa ei ole mitään yhteistoimintaa uhkakuvista huolimatta. Myös paikalliset edustajat ovat tästä vastuussa.
Se paljastaa hyvin myös niiden teollisuudenharjoittajien politiikan, jotka voitontavoittelun vuoksi altistavat riskeille paitsi työntekijänsä myös ympäröivän väestön.
Se paljastaa myös Seveso-direktiivin ja Euroopan unionin harjoittaman politiikan puutteet. Onnettomuus paljastaa nimittäin riskienhallintapolitiikan puutteet. Euroopan lainsäädännön uudistaminen on välttämätöntä. Emme voi enää sallia näin suurien riskien olemassaoloa. Tarvitaan politiikkaa riskien poistamiseksi. Eurooppalaista lainsäädäntöä on ehdottomasti kehitettävä. Teollisuudenharjoittajien oikeudellinen vastuu onnettomuustilanteissa on määriteltävä entistä paremmin ja sitä on lisättävä. Jäsenvaltioiden on sekä pantava täytäntöön Euroopan unionin direktiivit että noudatettava myös nykyisiä ympäristönsuojeludirektiivejä. Myös poliittisten päättäjien on otettava vastuuta. Valvontaa on lisättävä ja valvontaa suorittavien, joiden kouluttaminen on tapahduttava Euroopassa, on otettava vastuuta. Kemiallisia pommeja mutta myös ydinpommeja on sijoitettu useimpien Euroopan kaupunkien läheisyyteen ilman, että riskejä olisi arvioitu.
En haluaisi maalata mitään uhkakuvia, mutten toivo kenellekään sitä, mitä me jouduimme Toulousessa kokemaan tuona perjantaina 21. syyskuuta.

Laguiller
Ajattelen räjähdyksen uhreja, kaikkia niitä, jotka menehtyivät työskennellessään Toulousen AZF:n tehtaassa ja jotka ovat nyt liittyneet päivittäin työtapaturmissa menehtyneiden joukkoon siksi, että heidän yrityksissään voitontavoittelu on syrjäyttänyt turvallisuuden. Ajattelen myös kaikkia niitä, jotka ovat menettäneet henkensä kadulla tai kotonaan siitä syystä, etteivät valtio ja kunta ole halunneet määrätä välttämättömiä toimia, jotta tehtaat eivät olisi kuin todellisia pommeja ja uhkana niissä työskenteleville ja niiden läheisyydessä eläville ihmisille.
Olkoonpa räjähdyksen alkuperäinen syy sitten mikä tahansa, ei voida hyväksyä, että se johti onnettomuuteen vain siksi, ettei varotoimiin ollut ryhdytty. Kustannusten vähentämiseksi on vähennetty ylläpito- ja varastointikustannuksia, on vähennetty työpaikkoja turvallisuuden kustannuksella, töitä on siirretty alihankkijoille, jotka käyttävät matalasti koulutettuja tilapäistyöntekijöitä.
TotalFinaElf-yhtymällä, joka oli syypää myös Erikan haaksirikkoon, on täysi vastuu. On rikos ja törkeää, jos voiton vaatimusten annetaan syrjäyttää turvallisuusvaatimukset, ja tästä välinpitämättömät viranomaiset ovat osasyyllisiä. TotalFinaElf, joka teki viime vuonna suurimman voiton, mihin ranskalainen yritys on koskaan päässyt, on kyynisyydessään sälyttänyt uhrien niskaan 20 miljoonaa frangia vahingoista, joiden suuruus on varovaisten arvioiden mukaan 8 miljardia, puhumattakaan uhrien perheiden tuskasta, jota ei voida rahassa mitata. Elf-keskittymän on maksettava kaikki aineelliset vahingot, ja meidän on ennen kaikkea pidettävä huoli siitä, ettei tämä enää koskaan toistu Toulousessa eikä muuallakaan, Ranskassa tai Euroopassa, mikä edellyttää tämäntyyppisten yritysten ankaraa valvontaa työntekijöiden avustuksella ja heidän valvonnassaan.

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, Erikan haaksirikko, myrskyt ja Toulousen onnettomuus: toivon, ettei minun tarvitse lisätä tähän vielä Carlingia, kemianlaitosta, joka sijaitsee linnuntietä 50 kilometriä täältä Lorrainessa, lähellä kotiani. Arvoisa komission jäsen, kuinka monta onnettomuutta vielä tarvitaan, ennen kuin suostumme pohtimaan yhteiskuntamme tulevaisuutta, yhteiskunnan, joka on kuin tuuliajoilla, kuin sinne tänne ajelehtiva vene, joka on jätetty pettävän automaattiohjauksen varaan? Vieläköhän me pitkään hyväksymme työllisyyden ja mahtavan talouden nimissä väistämättömänä kohtalona sen, että kansalaiset elävät edelleen keskellä riskejä, kuten Toulousessa ja muualla? Onko ihmisiä varoitettu heitä uhkaavista vaaroista? Luultavasti ei. Sitä vastoin ihmiset, jotka ovat tietoisia näistä riskeistä, etupäässä luonnonsuojelijat, ovat vuosikausia vaatineet jyrkkiä toimenpiteitä, tehtaiden turvallisuuden järjestämistä ja tietenkin kaikkein vaarallisimpien tehtaiden sulkemista.
Valitettavasti pahin kävi toteen Toulousessa. On luonnollista, ettei yksikään kemiantehdas tai ydinlaitos ole enää turvassa varsinkaan Yhdysvalloissa 11. syyskuuta tapahtuneen kauhean terrori-iskun jälkeen, sillä hyökkäykset ovat mahdollisia. Tämä ei missään nimessä saa estää maitamme, Euroopan unioni etunenässä, toteuttamasta ensimmäisten joukossa toimia, joilla voidaan taata kansalaisten maksimaalinen turvallisuus niin työpaikoilla kuin heidän arkielämässään. Seveso I -direktiivi on merkinnyt suurta harppausta eteenpäin. Seveso II -direktiivi tuo parannuksen, vaikka sen onkin vielä osoitettava paikkansa, koska sitä ei ole vielä tosiasiallisesti sovellettu. Tutkimus osoittaa, onko noita säännöksiä Toulousessa sovellettu, mutta sitä voidaan epäillä. Eivätkö vastuuhenkilöt pitäneetkin tällaista onnettomuutta epätodennäköisenä? Eurooppa tarvitsee nyt muutakin kuin Seveso III -direktiivin.
Toivoisin kuitenkin ensinnäkin, ettemme sortuisi lietsomaan kuvitelmaa, että tällaiset riskialttiit tehtaat voitaisiin kuin taikaiskusta siirtää muualle, turvalliseen ja aiempaa syrjäisempään paikkaan. Yhtäkään hyvin riskialtista tehdasta ei pidä siirtää kehitysmaihin, sillä yhtä harhaanjohtavaa olisi ajatella niiden sijoittamista maaseudulle.
Toiseksi erityiset teolliset tehtaat on rajattava, vaikka arvoisa komission jäsen, on syytä muistaa, että huomattavia summia ja Euroopan varoja on syydetty käytöstä poistettujen teollisuusalueiden kunnostamiseen ja toisinaan niiden muuttamiseen leikkipuistoiksi. Olisi ollut asianmukaista käyttää näitä paikkoja tehtaiden perustamiseen aiempaa tiukemmin normein.
Kolmanneksi on erittäin tärkeää, että komissio esittelisi mahdollisimman pian ympäristövahinkovastuuta koskevan direktiiviehdotuksensa, joka on ainoa ratkaisu siihen, että leväperäiset, jopa omavaltaiset, teollisuudenharjoittajat pakotettaisiin soveltamaan sitovia normeja.
Meidän on myös pohdittava, millaiseksi haluamme yhteiskuntaa kehittää. Niinpä siis olemme sallimassa kemiallisten molekyylien tuotannon, vaikkemme tunne varmasti niiden terveysvaikutuksia tai riskejä, joita joko niiden kuljetus tai valmistaminen voivat tuota mukanaan.
Yhteiskuntamallimme on se, jonka täytyy vaihtaa suuntaa, jotta tuleville sukupolville voidaan taata tulevaisuus, jossa ei ole sijaa turmiolle ja vaaralle.

Krivine
Arvoisa puhemies, TotalFinaElf -yhtymä, joka jo aiemmin syyllistyi ympäristörikokseen Erika-öljylaivan haaksirikossa, on nyt uusinut rikoksen AZF:n tehtaan traagisen räjähdyksen myötä Toulousessa: räjähdyksessä kuoli 29 ja haavoittui 2500 ihmistä, ja Toulousen kaupungin koko väestö on poissa tolaltaan. Yhdyn kollegoideni tavoin koko sydämestäni kaikkien toulouselaisten ja etenkin uhrien perheiden murheeseen. Velvollisuutenamme on kuitenkin tehdä kaikki voitavamme korvausvastuiden määrittämiseksi. Ensinnäkin on määriteltävä TotalFinaElf-yhtymän vastuu, sillä se on ilmeisesti antanut varastoitujen lannoitteidensa muuttua pikku hiljaa kemialliseksi pommiksi yrittäen siten säästä tuotanto-, valvonta- ja turvallisuudenhoitokustannuksissa. TotalFinaElf-yhtymän kuuluu maksaa uhreille korvaukset ja taata koko palkka palkansaajilleen nyt, kun TotalFinaElf-yhtymällä on otsaa ilmoittaa tukevansa kansalaisia summalla, joka vastaa kokonaisuudessaan yhtä palkkaa, eli summalla, joka vastaa sen pääjohtajan vuoden palkkaa. Toiseksi on määriteltävä viranomaisten, kunnan, korvausvastuu, sillä se on elinkeinoveron nimissä ylläpitänyt kemianteollisuuden keskusta keskellä asutuskeskuksia. Hallitus itse odotteli vuoteen 1999, jotta vuonna 1996 annettu, selvästikin riittämätön Seveso II -direktiivi, tulisi pantua täytäntöön. Lainsäädäntöä on vahvistettava, ja riippumattomien tarkastajien on tarkistettava sen täytäntöönpanoa valtiovallan puitteissa.
Ihmisten ja ympäristön turvallisuus on liian vakava asia jätettäväksi osakkeenomistajien ja keinottelijoiden huomaan. Kansalaisten, palkansaajien, ammattiliittojen ja yhdistysten asiana on määritellä julkisesti ja demokraattisesti käytävässä keskustelussa yhteiskunnan kannalta hyödylliset tai liian vaarallisiksi katsottavat tuotannot. Tällaista valintaa ei voida jättää niiden armoille, jotka ovat osoittaneet kyvyttömyytensä varmistaa kansalaisten suojelun. Tämä asia kuuluu julkiselle hallinnolle kansalaisten ja palkansaajien valvonnassa. Meidän ei pidä enää antaa voitontavoittelun johtaa saastuttamiseen ja onnettomuuksiin. Tosiaankin on syytä huutaa, ettei koskaan enää!

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, minun on ensinnäkin muistutettava teitä, että me emme vielä tiedä tapahtumien tarkkoja syitä ja kulkua. On arvioitu, että voi kestää vuodenkin, ennen kuin tiedämme kaikki tämän onnettomuuden syiden yksityiskohdat. On tärkeää muistaa, että meidän on ensinnäkin tutkittava, mitä tarkalleen tapahtui ja mikä aiheutti tämän järkyttävän onnettomuuden Toulousessa. Toiseksi haluaisin puhua vastuusta, joka on ennen kaikkea vaarallisten laitosten johtajilla. Lainsäädännöllä ei voi ratkaista kaikkia näitä ongelmia. Tässä yhteydessä on selkeytettävä vastuuta - ja vastuu on tämän laitoksen johtajalla.
Yksi perusongelmista on kaupunkien levittäytyminen - maankäytön suunnittelun ongelma. Kyseinen laitos perustettiin 1920-luvulla. Kuten tiedätte, Seveso II -direktiivi koskee uusia laitoksia, väestölle tiedottamista ja niin edelleen. Lisäksi te tiedätte, että tämä on jäsenvaltioille äärimmäisen arkaluonteinen kysymys, ja tähän asti vastuu maankäytön suunnittelusta on ollut kansallisilla, alueellisilla ja paikallisilla viranomaisilla. Tämä on siten hyvin arkaluonteinen aihe, eikä meillä ole vielä päätäntävaltaa kaikissa asiaan liittyvissä näkökohdissa.
Mitä me sitten voimme tehdä ja mitä meidän on tehtävä tällaisessa tilanteessa? Meidän on varmistettava, että lainsäädäntöämme päivitetään, ja yritettävä tehdä tarvittavat säädökset ja varauduttava lainsäädäntömme edellyttämiin parannuksiin, jotta voimme estää tällaisia onnettomuuksia toistumasta, vaikka tiedämmekin, ettemme pysty koskaan estämään kaikkia onnettomuuksia. Meitä luultavasti odottaa taas valitettavat onnettomuudet, mutta meidän on tehtävä kaikki voitavamme. Kun olemme selvittäneet tämän onnettomuuden syyt, käynnistämme siten avoimen ja läpinäkyvän kuulemisprosessin ja keskustelun jäsenvaltioiden kanssa ja kaikkien niiden osapuolten kanssa, joita asia koskee, nähdäksemme, mitä me voimme tehdä parantaaksemme olemassa olevia direktiivejämme ja tehdäksemme niistä tehokkaampia niin, että voimme estää tämäntyyppiset onnettomuudet. Meidän olisi myös edettävä siinä, mitä meillä on jo käsiteltävänä - tarkistetussa Seveso II -direktiivissä - aiempien onnettomuuksien vuoksi. Meidän ei tulisi viivytellä tarkistetun direktiivin eteenpäin viemisessä, vaan meidän olisi ehdottomasti osallistuttava tämän onnettomuuden seurantaan sen varmistamiseksi, että olemme tehneet kaikkemme nykyisessä lainsäädännössä estääksemme tällaista toistumasta tulevaisuudessa. Jäsen Savaryn ehdotus ottaa käyttöön ennalta varautumisen periaate maankäytön suunnittelussa on erinomainen lähtökohta, ja seuraamme varmastikin kyseistä ehdotusta.
Haluaisin myös antaa teille tietoa siitä, mitä tapahtuu, kun tämänkaltainen onnettomuus sattuu jossain jäsenvaltiossa. Kuten tiedätte, meillä on pelastuspalveluyksikkö, joka saatetaan liikkeelle välittömästi antamaan kyseessä olevalle jäsenvaltiolle kaikkien jäsenvaltioiden eri alan asiantuntijoista muodostuvan verkoston apua ja tukea. Ranska ei pyytänyt pelastuspalveluyksiköltämme tällaista apua. Olemme pyrkineet vahvistamaan pelastuspalvelutoimiamme niin, että voisimme järjestää muun muassa yhteisen koulutuksen ja paljon tehokkaamman asiantuntijaverkoston eri aloilla. Olin esimerkiksi Bretagnessa tankkeri Erikan öljyvuodon jälkeen, kun Ranska tarvitsi apua lintujen puhdistamisessa. Voimme tehdä Euroopassa yhteistyötä tällaisella erityisalalla ja perustaa yksikön, joka voidaan saattaa liikkeelle välittömästi. Tämän onnettomuuden jälkeen Ranskalle tarjottiin muiden jäsenvaltioiden kaikki mahdollinen erikoistuntemus.
Jos käytämme vahvistettua pelastuspalveluyksikköä parhaiten, se voi ottaa niin kutsutun "vihreä kypärän" roolin ja toimia yksikkönä, joka voidaan asettaa käyttöön välittömästi ja joka antaa apua ja toimii tämänkaltaisten onnettomuuksien tapahtuessa.
On siis varmaa, että seuraamme tätä tilannetta varovaisesti ja koordinoidusti, yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, jotta näemme, mitä tarvitaan torjuntatoimien parantamiseksi. Kuten te kaikki olette sanoneet, uhrit, pelastustyöntekijät, sukulaiset ja Toulousen alueen asukkaat ovat ajatuksissamme. Tarjoamme jatkossakin apuamme ja tukeamme.

Puhemies
Tuhannet kiitokset, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.

Ympäristömelun arviointi ja hallinta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0296/2001) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi ympäristömelun arvioinnista ja hallinnasta (6660/1/2001 - C5-0245/2001 - 2000/0194(COD)) (esittelijä: Roo).

De Roo
. (NL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kansalaisemme kärsivät yhä enenevässä määrin ympäristömelun haitoista. Kymmenen vuotta sitten Euroopan komissio arvioi neljäsosan kansalaisistamme kärsivän ympäristömelusta. Euroopan ympäristökeskus on todennut, että melusta kärsii nykyään 30 prosenttia eurooppalaisista. Tämä merkitsee 20 prosentin lisäystä kymmenen vuoden aikana. Omassa maassani, Alankomaissa, jopa 43 prosenttia ihmisistä altistuu ympäristömelulle. Yli kymmenen miljoonaa Euroopan kansalaista kärsii unihäiriöistä. Kaikilla Euroopan kansalaisilla on oikeus saada yhtäläinen suoja sairauksia aiheuttavaa melua vastaan.
Vahinko, että ympäristöministerimme ovat asiasta eri mieltä. Vahinko, että neuvosto ei ensimmäisessä käsittelyssään yhtynyt Euroopan parlamentin ylivoimaisen enemmistön ehdotukseen neljästä tytärdirektiivistä: maantie-, lento- ja raideliikennettä sekä teollisuuslaitoksia koskevista tytärdirektiiveistä.
Siksi ympäristöasioiden valiokunta ehdottaa uudelleen neljää tytärdirektiiviä. Euroopan parlamentti tähtää yhdistettyyn lähestymistapaan: lentokoneiden aiheuttaman melun rajoittamiseen Euroopan tasolla ja yhtäläisten melustandardien asettamiseen vilkkaiden lentokenttien lähistöllä asuvien kansalaisten suojelemiseksi, tieliikenteen ajoneuvojen aiheuttaman melun rajoittamiseen ja yhtäläisten melustandardien soveltamiseen tieliikenteen pääväylien lähistöön, raideliikenteen kulkuneuvojen aiheuttaman melun rajoittamiseen Euroopan tasolla ja yhtäläisten melustandardien soveltamiseen raideliikenteen pääväylien lähistöön, teollisuuslaitosten aiheuttaman melun rajoittamiseen ja huolehtimiseen siitä, että laitosten ulkopuolelle tunkeutuvat äänipäästöt jäävät rajoitetuiksi.
Neuvosto on seurannut Alankomaiden ympäristöministerin, Jan Pronkin, näkemystä, nimittäin sitä, että melu on ainoastaan paikallinen ongelma. Ympäristöministerimme saattavat kansalaisemme alttiiksi yhä lisääntyvälle ympäristömelulle. Tie-, lento- ja raideliikenteeseen ympäristöministerit eivät ole ehdottaneet sitovaa lainsäädäntöä, vaan ainoastaan heikon julkilausuman.
Euroopassa on nykyään voimassa vain muutamia melustandardeja, kuten kodinkoneita, ruohonleikkureita ja suurnopeusjunia varten laaditut standardit. Lentokoneita varten tarvittaisiin kipeästi eurooppalaisia melustandardeja. Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö ehdottaa uusille lentokoneille vain pientä melunvähennystä. Teknisesti pystytään huomattavasti parempiin saavutuksiin, ja Euroopan on vaadittava niiden toteuttamista. Tieliikenteen ajoneuvoja varten eurooppalaisia standardeja joko ei ole, tai sitten ne ovat aivan liian heikkoja. Renkaita koskeva direktiivi on näistä hyvä esimerkki. Euroopan markkinoilla on saatavilla nykyistä äänettömämpiä renkaita, mutta niitä ei ole tehty vielä pakollisiksi. Melua vaimentavalla asfaltilla saadaan aikaan huomattava 10-13 desibelin suuruinen melun väheneminen. Nämä teknilliset mahdollisuudet on otettava Euroopan politiikassa käyttöön. Suurnopeusjunia koskevien eurooppalaisten normien ohella tarvitaan myös normeja tavallisia matkustajajunia ja tavarajunia varten.
Neuvosto on sen sijaan kyllä hyväksynyt melun mittauksen ja arvioinnin yhdenmukaistamisen. Melun mittaamiseksi Euroopassa on nykyään käytännössä 51 erilaista menetelmää. Tämä määrä supistetaan saman direktiivin avulla kahteen: Lden- ja Lnight-meluindikaattoriin. Valitettavasti neuvosto on tehnyt tässä kuitenkin eräitä virheitä. Ympäristöasioiden valiokunta ehdottaa niiden korjaamista. Ympäristöasioiden valiokunnan enemmistökin on tehnyt pari pientä virhearviointia.
Siksi vihreiden ryhmä esittää yhdessä sosialistiryhmän kanssa neljä lisätarkistusta. Myös hieman alhaisempia melutasoja olisi seurattava. Euroopan komissiokin on sitä mieltä, ja kutsun komission jäsenen vahvistamaan asian julkisesti. Yhteisessä kannassakin ilmaistaan, että toimintasuunnitelmien tavoitteena on melurasitteen lieventäminen. Tavallisesti hollanniksi ilmaistuna tämä merkitsee meluesteitä ja kaksinkertaisia ikkunoita. Mutta ne eivät riitä. Toimintasuunnitelmissa on myös pyrittävä melun vähentämiseen.
Ympäristöasioiden valiokunnan enemmistö noudattaa neuvoston kantaa siitä, että jäsenvaltioille on annettava mahdollisuus määrätä Lden-meluindikaattorinsa poikkeavasti. Tämä merkitsee sitä, ettei enää mitata yhdenmukaisesti, vaan yölle kuuluvaa lisäsuojaa voidaan supistaa huomattavasti, nimittäin kahdeksasta kuuteen tuntiin. Se on eturyhmille tehty myönnytys, eikä sillä ole mitään tekemistä kansojemme kulttuurillisten eroavuuksien kanssa. Juuri tämä kahdeksan tunnin mittainen unijakso on olennaisen tärkeä asia jokaiselle. Siksi olemmekin esittäneet tästä yhteisen tarkistuksen.
Kehotan kaikkia kollegojani harkitsemaan tätä asiaa vielä tarkasti, jotta he eivät keskiviikkona antaisi valjastaa itseään vetämään eturyhmien vaunuja, vaan asettaisivat etusijalle huolen kansalaistemme terveydestä.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, ympäristömelu on erittäin vanha ympäristöongelma, jota muuten ei hyvin pitkään aikaan ole otettu vakavasti huomioon. Silti se on ongelma, jonka kanssa useat Euroopan kansalaiset joutuvat päivittäin tekemisiin. Sen aiheuttamat taloudelliset vahingot ovat lisäksi suunnattomat: kymmeniä miljardeja euroja vuosittain. Siksi olenkin erittäin tyytyväinen ehdotettuun direktiiviin ja erityisesti myös esittelijän ehdotukseen tehdä siitä puitedirektiivi.
Direktiivistä on täällä parlamentissa keskusteltu paljon, ja samalla minun on viime aikoina ollut valitettavasti pakko silloin tällöin ihmetellä, ovatko kaikki keskusteluun osallistuneet itse asiassa lukeneet ehdotuksen huolellisesti. Sillä, ja toistan tämän vielä kerran, tässä ei ole kysymys siitä, että kaikkialla Euroopassa vahvistettaisiin samat melustandardit. Eurooppa on kulttuurinsa puolesta kieltämättä erittäin vaihteleva, mistä johtuu, että sellaista, mikä yhdessä valtiossa koetaan ärsyttävänä, ei toisessa jäsenvaltiossa pidetä epämiellyttävänä. En tahdo puuttua näihin kulttuurillisiin eroihin, sillä kysymys ei ole tänään niistä.
Mistä sitten on kysymys? Kysymys on melun mittaamisesta. Melun mittaamisen tulisi kaikkialla Euroopan unionissa tapahtua saman periaatteen mukaan. Sitä varten on määriteltävä kaava, ja tämän kaavan avulla voidaan sitten laatia karttoja. Väestölle on sitten ilmoitettava, mikä on ympäristömelua. Tämän informaation perusteella, joka on kaikkialla Euroopassa saatu samalla tavoin, samoja kaavoja noudattaen, voidaan sitten luoda toimintasuunnitelmia paikallisella tasolla. Arvoisa puhemies, toistan siis, lainaten Euroopan komission laatimaa selvitystä, että tarkoituksena ei ole määrittää raja-arvoja, joiden tulisi koskea koko Euroopan unionia.
Sen sijaan on kylläkin estettävä sellaisten tilanteiden syntyminen, jollaisia nykyään on havaittavissa esimerkiksi omassa elinympäristössäni. Sillä eihän voi olla niin, että yhdessä osassa Eurooppaa, omalla Maastrichtin alueellani, lentokenttää ei saa enää laajentaa, kun taas vajaan 30 kilometrin päässä, Belgiassa, aletaan vaatimusten joustavuuteen nojaten esteittä rakentaa uutta lentokenttää. Väestöllä on tässä asiassa ilman muuta huomattavan paljon sanomista. Mielestäni "shopping" on markkinoiden turmelemista, ja Euroopan lentoyhtiöiden välillä se ei enää saisi olla mahdollista.
Mittausmenetelmien yhdenmukaistaminen tapahtuu sellaisen kaavan mukaan, jossa otetaan huomioon, ja tämä minun täytyy vielä kerran selittää kollegoilleni, "päivän" ja "yön" väliset erot, asukastiheys ja lisäksi myös kulttuurilliset eroavuudet, mikä merkitsee sitä, että Portugalissa tai Espanjassa saatetaan määritellä erilaiset päivä- ja yöjaksot. Etelässä ollaan huolissaan elämänrytmin häiriintymisestä. Mutta siitähän ei ole kysymys.
Tahtoisin vielä valaista eräältä kohdin omaa mielipidettäni. Tähän asti olen puhunut ryhmän puolesta. Siitä, sisällytetäänkö sotilaslentokentät direktiivin piirin, on keskusteltu erittäin paljon. Vaikka tämä kohta onkin poistettu nykyisestä direktiivistä, esittelijä on kuitenkin tuonut sen taas esille. Seikka, joka minun on saatava pois mieltäni painamasta, toisinkaan en osaa tätä ilmaista, on se, että mielestäni sotilaslentokenttienkin melutaso on arvioitava. Varsinkin nykyisin kaikki ovat sitä mieltä, että sotilasilmailulle on annettava täydet vapaudet. Minäkin puollan sitä, mutta se ei merkitse, etteikö sotilaslentokenttien melutasoa saisi mitata. Sillä ei ole mitään tekemistä päätösten teon kanssa.
Useimmat ehdotukset toistavat komission alkuperäisiä ehdotuksia. Luullakseni tästä ei löydy kovinkaan suuria ongelmia.

Scheele
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ryhmämme kannattaa esittelijän linjaa, kuten ensimmäisessäkin käsittelyssä, sekä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan keskusteluissa ja äänestyksissä. Tässä käsittelyssä on jo selvitettynä kaikkein kiistanalaisimmat kohdat, nimittäin lentokenttien ja myös sotilaslentokenttien ympäristömelu. Yhteinen kanta edistyy hitaasti verrattuna komission ehdotuksen konkreettisiin muotoiluihin ja varsinkin niihin vaatimuksiin, joita parlamentti asettaa unionin meluntorjuntapolitiikalle. Yhteisestä kannasta on esimerkiksi poistettu kaikki vahvistetut päivämäärät, joilla oli tarkoitus ilmoittaa, mistä lähtien melukarttojen on oltava laadittuna ja hyväksyttynä. Sama pätee toimintasuunnitelmiin. Ryhmämme mielestä meidän pitäisikin ehdottomasti hyväksyä kaikki ne tarkistukset, joiden tarkoituksena on ottaa nämä konkreettiset päivämäärät uudestaan käyttöön.
Toinen asia on tiedotus. Tarkistuksen 22 mukaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että melukartat ja toimintasuunnitelmat julkaistaan Internetissä kahden kuukauden kuluessa siitä, kun ne on hyväksytty. Tämä on meidän mielestämme erittäin tärkeä kohta. Uskon, että voimme käydä yleisluonteisia keskusteluja siitä, miten tuomme Euroopan entistä lähemmäs kansalaisia, jos emme epäröi toteuttaa tiedotuspolitiikkaa erittäin konkreettisissa poliittisissa ehdotuksissa myös käytännössä.
Molempien edellä puhuneiden tavoin totean, että mielestäni avainkysymys kuuluu: onnistummeko vaatimaan erityisdirektiivejä? Minusta yhdenmukaistetut melunmittausmenetelmät ja yhteiset meluindikaattorit ovat jo edistystä. Ne ovat kuitenkin vasta alkua. Mitä me sanomme ihmisille, kun tiedostamme kyllä ongelman, mutta emme ryhdy konkreettisiin toimiin sen ratkaisemiseksi? Minusta meidän pitäisi ehdottomasti sopia tämän asian aikataulusta. Emme voi odottaa seuraavaa toimenpidettä loputtomiin. Meidän ryhmämme allekirjoittikin siksi yhdessä vihreiden ryhmän kanssa esityksen, että nämä erityisdirektiivit annettaisiin kolmen vuoden kuluessa.

Davies
Arvoisa puhemies, voi hyvinkin olla totta, että 100 vuotta sitten kaupunkimme kajahtelivat mukulakivistä kimpoavista rautapyörien ja rautakavioiden äänistä. Siitä lähti epäilemättä pahuksen kova meteli. Yleisen käsityksen mukaan yhteiskuntamme on kuitenkin muuttunut meluisammaksi useampine koneineen, hifilaitteineen ja stereoineen, lentokoneineen, junineen ja ennen kaikkea moottoriteineen. Kannatan ehdottomasti melun vähentämistä ja elämän tekemistä miellyttävämmäksi, rauhallisemmaksi ja levollisemmaksi.
Kannatan komission ehdotusta yhteisistä mittauksista, jotta me kaikki tiedämme, mitä me voimme odottaa kuulevamme kaikkialla Euroopan unionissa. Kannatan melukartoitusta ja kannatan yhtenäismarkkinoiden sääntöjen mukaista lainsäädäntöä, jolla otetaan käyttöön uusien markkinoille saatettavien ja kaikkialla Euroopan unionissa myytävien laitteiden aiheuttaman melun raja-arvot. Sitä kuitenkin vastustan, että unioni pyrkii asettamaan laitoksille melurajat yksittäisissä jäsenvaltioissa. Vastustan sitä, sillä läheisyysperiaatteen vuoksi olen puoltanut valiokunnassa voimakkaasti sitä käsitystä, että päätökset olisi tehtävä niin alhaisella tasolla kuin on käytännöllistä.
Miltei jokainen ympäristöasioiden valiokunnassa käsittelemämme tapaus sisältää kysymyksiä, joita pitäisi oikeasti käsitellä Euroopan unionin tasolla, sillä ne koskevat asioita, jotka koskettavat useampia kuin yhtä jäsenvaltiota - ne ovat rajojen yli ulottuvia kysymyksiä. Tänään kun saavuin parlamenttiin ja avasin tornitoimistoni ikkunan, en kuullut Strasbourgin lentokentän ääntä, en edes rautateiden ääntä. Kuulin vain jonkun huutavan alhaalla pihalla. En pidä lentokenttien melua rajat ylittävänä asiana, ja olen tyytyväinen, että valiokunta hylkäsi monet esitetyistä tarkistuksista. Kehotan ryhmääni hylkäämään tarkistuksen 34, sillä siinä vaaditaan yhä, että melurajat olisi otettava käyttöön.
Jäsen de Roo huomautti tarkistuksesta 36, että kahdeksan tunnin unta koskeva raja on tärkeä jokaiselle. Se voi olla totta. Voi myös olla totta, että kuppi kaakaota ja iltasatu ovat tärkeitä jokaiselle, mutta siitä ei tulisi päättää EU:n tasolla. Meidän ei pitäisi asettaa normeja tällaisille asioille. Tässä keskustelussa, jota käytiin valiokunnassa ja jota käydään nyt täällä, on mielenkiintoista se, että parhaiden syiden - terveyden ja ympäristön parantamisen - takia meille on ehdotettu toimia, jotka merkitsevät eräänlaista hiipivää keskittämistä, joka saa lopulta Euroopan unionin näyttämään aivan liian monen äänestäjän mielestä määräilevältä ja muiden asioihin sekaantuvalta. Meidän olisi tartuttava tähän mahdollisuuteen ja todellakin jokaiseen mahdollisuuteen seurataksemme sitä vakaumustamme, että aina kun on mahdollista, meidän olisi sovellettava tiukasti toissijaisuusperiaatetta ja varmistettava, että kun ryhdymme toimiin ympäristön puolesta Euroopan unionin tasolla, se tapahtuu siitä syystä, että näillä toimilla on todellakin merkitystä ihmisille eikä niitä voi toteuttaa yksittäisten jäsenvaltioiden tasolla.

Blokland
Arvoisa puhemies, ympäristöongelmien ratkaiseminen Euroopan tasolla on oikeutettua, koska ilman ja veden pilaantuminen eivät juuri piittaa valtioidemme rajoista. Onneksi asia ympäristömelun kohdalla on aivan toisin. Olen iloinen, että Milanossa tai Ateenassa aikaansaatu melu ei häiritse minua Alankomaissa. Toisin sanoen, melu on paikallinen tai alueellinen ongelma.
Sisämarkkinat tekevät aiheelliseksi ympäristöpolitiikan järjestämisen Euroopan tasolla, jotta kilpailu olisi rehellistä. Tämä merkitsee siis, että tuotteiden ja prosessien turvallisuudelle ja ympäristöystävällisyydelle voidaan asettaa eurooppalaisia vaatimuksia. Selkeitä esimerkkejä tuotteiden kohdalla ovat ajoneuvojen ja koneiden päästöjä koskevat vaatimukset. Esimerkkejä prosesseista ovat jätteidenpoltto ja energian tuotanto.
Rehellisen kilpailun nimissä voidaan eurooppalaisia melustandardejakin määrätä sellaisille tuotteille kuin autot, moottoripyörät, rekat, koneet, junat ja lentokoneet. Prosessien kohdalla tämä ei päde, koska kysymys ei ole rajoja ylittävistä vaikutuksista. Toisin sanoen: kannatan eurooppalaisia standardeja melua vaimentaville renkaille, mutta vastustan sitä, että mukulakivet olisi poistettava Brysselin kaduilta Euroopan unionin politiikan vaatimuksesta.
Neuvosto menee jo erittäin pitkälle ympäristömelua koskevassa direktiivissä. Parlamentin tarkistuksissa mennään vieläkin pitemmälle, ja siksi en voi tukea suurinta osaa niistä. En liioin näe, mitä hyötyä olisi eurooppalaisen melukartoituksen laatimisesta. Jäsenvaltiot voivat itse kartoittaa ympäristömelunsa, jos tahtovat. Sitä paitsi, vaikka meillä olisikin sellainen kartta, niin en sittenkään vielä tahtoisi eurooppalaista politiikkaa määräämään ympäristömelusta.
Erityisen ongelman muodostaa lentokoneiden aiheuttama melu. Viime viikolla vierailin Euroopan parlamentin puolesta ICAO:n (Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö) konferenssissa Montrealissa. Valitettavasti osoittautui, että lentokoneita koskevien melustandardien tiukentaminen saa Euroopan ulkopuolella tuskin ollenkaan kannatusta osakseen. Lentokenttien melustandardien tiukentaminen on niin ikään kiistanalainen kysymys. Silti olen sitä mieltä, että lentokenttien viranomaisten on voitava itse ryhtyä voimakkaisiin toimenpiteisiin suurten melua aiheuttavien lentokoneiden karkottamiseksi. Lentokoneiden aiheuttama ympäristömelu on etenkin lentokenttien lähistöllä asuvien ongelma. Periaatteessa tämä ongelma olisikin sen tähden ratkaistava paikallisella tasolla, nimittäin kyseisistä lentokentistä vastaavien viranomaisten toimesta. Eri lentokenttiä varten on jo tehty tämänsuuntaisia ratkaisuja kieltämällä kaikkein meluisimmat lentokoneet tai määrätyt yölennot. Tästä on haittana, että ongelma saattaa siirtyä muualle. Lisäksi rajojen läheisyydessä sijaitsevista lentokentistä saattaa aiheutua lisäongelmia. Kyseisten jäsenvaltioiden on ratkaistava keskenään nämä viimeksi mainitut ongelmat. Samalla tahdon myös varottaa, ettemme saisi liioitella tätä ongelmaa. Jos tahdon lentää Strasbourgiin, en toki aja ensin Roomaan siksi, että lento sitä kautta on kilpailun tarjoamien etujen takia halvempi kuin Amsterdamista.
Mitä itse lentokoneisiin tulee, ongelma ei tekniseltä kannalta ole kovinkaan suuri. Nykyaikaisen tekniikan avulla on mahdollista tuottaa lentokoneita, jotka aiheuttavat kuusi kertaa vähemmän melua kuin 30 vuotta sitten rakennetut lentokoneet. Mutta koska lentokoneiden elinkaari on noin 30 vuotta, näiden teknisten parannusten vaikutusta joudutaan odottamaan kauan. Kysymys on siitä, onko näin pitkä odottaminen toivottavaa. Mielestäni ei. Jos todella tahdomme tehdä jotain lentokoneiden aiheuttamalle melulle, tekniset parannukset on vietävä nopeammin läpi. Tästä aiheutuvat lisäkustannukset tulevat ilman muuta matkustajan maksettavaksi. Hänelle on käytävä täysin selväksi, mitä lentäminen todellisuudessa maksaa.

Florenz
Arvoisa puhemies, melupolitiikka on aivan uusi politiikan ala teollistuneessa yhteiskunnassa, jonka toimintaan liittyy paljon tekniikkaa ja melua, ja kysymystä siitä, pitäisikö melupolitiikassa toimia toissijaisuusperiaatteen mukaisesti, voidaan tarkastella kahdelta eri kannalta. Jäsen Davies tai jäsen Blokland, jos olisin kotoisin jommankumman teidän kotimaastanne, minäkin vetoaisin toissijaisuusperiaatteeseen, mutta hyvä kollega Blokland, minäkin tiedän, että Alankomaissa on kaksi lentokenttää, joiden tulokäytävät ovat oman vaalipiirini alueella. Tämä kaikki on suhteellista, ja minusta meidän pitäisikin keskustella siitä, emmekö pystyisi löytämään keinoa, joilla peruskriteerit voitaisiin koota yhteen - ja uskon melukarttojen tarjoavan siihen oikeastaan aika hyvän lähtökohdan. Olen ehdottomasti sitä mieltä, että Euroopan unionissa on oltava vertailukelpoiset mittaussäännöt, ja kannatan myös sitä, että luomme näiden mittaustulosten perusteella toimintasuunnitelmia, jotka jäsenvaltiot tietenkin itse laativat ja joita jäsenvaltioiden pitää myös toteuttaa ja valvoa.
Minusta on oikeastaan erittäin mielenkiintoista, millaisia tapauksia tällainen sääntelyjärjestelmä oikein koskee, ja tässä asiassa ympäristövaliokunta on epäilemättä mennyt liian pitkälle. Ympäristövaliokunnan tekstiä lukiessa voisi ajatella, että jokaisesta kärrytiestäkin on tehtävä jatkossa melukartoitus; asiaa ei ole todellakaan määritelty tarpeeksi tarkasti. Neuvoston ehdotus on taas suoraan sanoen tylsä. Jos tällainen melukartta pitää laatia vasta, kun tiellä kulkee 6 miljoonaa autoa vuodessa, ehdotan, että luovutte koko asiasta. Näiden ehdotusten keskiarvo olisi minusta sopiva ratkaisu tähän ongelmaan.
Junareittien mittauksesta puheen ollen olisi ollut mukava, jos olisimme saaneet siihen toisen parametrin, sillä rautateiden melu koetaan eri tavalla kuin moottoriteiden tai lentokenttien melu. Sitä ei otettu valiokunnassa valitettavasti huomioon, mistä olen erittäin pahoillani.
Haluaisin esittää erilaisen näkemyksen kuin muuten kovin arvostamani kollega Ria Oomen: minusta on suorastaan rohkeaa uskoa, että me ympäristöasioista vastaavat poliitikot voimme päättää ympäristödirektiivissä, lentävätkö sotilaslentäjät vai eivät. Riippumatta tämänhetkisestä tilanteesta parlamentilla ei ole oikeutta määrätä Ranskan tasavallalle tai brittiläisille kollegoille, milloin he suorittavat harjoituslentojaan. Luulen, ettei sotilaslentotoiminta kuulu eikä tule kuulumaan tämän direktiivin piiriin; muuten tämä keskustelu on mielestäni kyllä tarpeellinen. Toivoisin, että tämä asiakirja päätyy vielä sovittelukomitean käsiteltäväksi, sillä silloin, kollega de Roo, voimme siirtyä teidän hieman liioitelluista vaatimuksistanne realistisiin vaatimuksiin, jotka vievät meitä myös asiassa eteenpäin.

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, hyvä Karl-Heinz Florenz, minusta meidän on kyllä periaatteessa direktiiviemme yhteydessä pohdittava, haluammeko kuluttaa edelleen monien viranomaislaitosten voimavaroja, sillä yksittäiselle kansalaiselle on tietenkin samantekevää, tuleeko melu siviili- vai sotilaslentokoneesta.
Sen vuoksi ei olekaan tarkoitus määrätä, mistä sotilaallis-taktisista toimenpiteistä on keskusteltava, tarkoituksena on ainoastaan järjestää lennot meluindeksin ja toimintasuunnitelman puitteissa siten, että kokonaismelu pysyy ihmisen sietokyvyn rajoissa. Meidän pitäisi mielestäni pyrkiä yhdessä pikemminkin määrittämään, mitä ihminen voi hyväksyä ja mitä ei, ja pohtia sen jälkeen tarvittavia toimenpiteitä. Siihen tarvitaan vielä hieman tutkimustyötä. Vielä ei ole esimerkiksi selvitetty, voiko jatkuva keskiarvoa vastaava melutaso tai satunnainen oikein kova melu aiheuttaa ihmiselle erityistä vaaraa. Tarvitsemme siksi lisää tietoa syistä, vaikutuksista ja asiayhteyksistä. Vaadimmekin, ettemme ajattele heti: nyt meillä on puitedirektiivi, johon liitämme tiettyjä meluindikaattoreita ja tiettyjä raja-arvoja, vaan että ajattelemme: me haluamme saada ensin rekisterin käsiimme ja hyväksyä sitten kolmen vuoden kuluttua asiaa koskevia erityisdirektiivejä, jotka sisältävät melupolitiikan laatustandardeja.
Toiseksi - tämä on minusta vähintään yhtä tärkeää - myös yksittäisiä melulähteitä pitäisi tarkastella vielä yksityiskohtaisesti, jotta voitaisiin määrittää, miten lentokoneiden tai moottoriajoneuvojen melua voidaan vähentää yhteisön tasolla - ehkä nopeammin ja tehokkaamminkin kuin paikan päällä tehtävillä toimintasuunnitelmilla - esimerkiksi renkaiden avulla. Meidän on kohdistettava melun vähentäminen myös itse sen aiheuttajiin.

García-Orcoyen Tormo
Arvoisa puhemies, melusaaste on tietysti tosiasia, joka on vieläpä lisääntymään päin suurimmassa osassa Euroopan unionin valtioita. Se ei vahingoita vain kansalaisten kuuloa, vaan koko hermojärjestelmää, eikä se usein muuta ainoastaan heidän luonnettaan aiheuttamalla ärtymystä ja unettomuutta vaan se aiheuttaa myös kipuja kuuloelimissä.
Kotimaani on Etelä-Euroopassa ja totuus on, että olen ajatellut monta kertaa: kunpa joku vaientaisi tuon vieressä jyrisevän ruohonleikkurin! Kunpa joku saisi tämän maantien liikenteen hiljaisemmaksi. Kunpa joku saisi tuon korttelin toisella laidalla sijaitsevan diskon suuntaamaan musiikkinsa muualle kuin minun ikkunaani tai taloani kohti! Kuitenkin koko sen ajan, kun minun kaltaiseni kansalainen on kysellyt itseltään, että eikö joku tai jokin voisi estää tätä melua, suurimman osan siitä pitäisi olla kunnan, naapuruston tai alueen viranomaisten säätelemää. Siis pikemminkin paikallisella kuin kansallisella tasolla.
Kuten lukuisissa aiemmissa puheenvuoroissa on jo todettu, ne tilanteet, joissa melua, sillä tasolla kuin suurin osa meistä kansalaisista kärsii siitä, pitää hoitaa rajat ylittävästi, tuntuvat minusta käytännöllisesti katsoen olemattomilta.
On puhuttu lentokenttien melusta, jonka oletetaan haittaavan 1,7 prosenttia kunkin maan väestöstä, samalla kun tieliikenteen melulla on paljon suurempi vaikutus. Minusta tuntuu, että huomion kiinnittäminen lentokenttämeluun ja paikallisen tason, ennen kaikkea tieliikennemelun, huomiotta jättäminen, on osoitus lievästi järjettömästä syrjinnästä lentokenttien vahingoksi.
En kuitenkaan puhu tästä sen enempää. Halusin ennen kaikkea tehdä selväksi, miten eri tavoin Euroopan unionin eri maissa suhtaudutaan meluun ja sen havaitsemiseen. Meillä Välimeren maissa ollaan siinä mielessä meluisampia, ilmastomme sallii meidän viettää aikaa ulkona, joten kello kahdeksan illalla on meille vielä sosiaalista aikaa, jolloin voidaan olla ulkona ja tehdä työtä.
Emme voi koskaan hyväksyä direktiiviä, jossa kulttuurit asetetaan näin eriarvoiseen asemaan, tai ylipäätään suhtautua siihen myönteisesti.

Corbey
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tahdon ensinnäkin antaa Alexander de Roolle tunnustusta siitä sinnikkyydestä, jota hän on osoittanut taistelussaan ympäristömelua vastaan. Ympäristömelulle alttiiksi joutuminen on erityisen epämiellyttävää ja saattaa koitua uhkaksi terveydelle. Terveys on riippuvaista ympäristöstä ja siitä tavasta, jolla ympäristöämme rasitamme. Kuudennessa ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa tähän seikkaan kohdistetaan täysin aiheellisesti paljon huomiota. Tarkkailun on johdettava konkreettisiin toimenpiteisiin.
Lähtökohtana on melun rajoittaminen tasolle, joka ei uhkaa kansanterveyttä. Tässä yhteydessä on otettava tarkasteltavaksi Maailman terveysjärjestön ohjeet ja suositukset. Ympäristömelu on paikallinen eikä missään nimessä rajat ylittävä ongelma. Sen ratkaiseminen on paikallisten, alueellisten ja kansallisten hallintoviranomaisten tehtävä. Meidän tulee kaihtaa liikasäännöstelyä tässä asiassa. Liiallinen säännöstelyinto Brysselin taholta kohtaa useimmissa maissa aiheellisesti vastustusta, mutta eräissä rajoitetuissa tapauksissa Euroopan huomio on epäilemättä paikallaan.
Ensinnäkin silloin, kun melun aiheuttaja ylittää valtionrajat, esimerkiksi tuotteiden muodossa. Täten meillä onkin jo olemassa melun torjumiseksi laadittuja eurooppalaisia sääntöjä, esimerkiksi ruohonleikkureita koskevat melustandardit. Erityisesti standardeja kaivataan esimerkiksi autojen, huviveneiden, rekkojen, junien, lentokoneiden ja teollisuuden koneiden melupäästöille.
Toinen syy siihen, että Euroopan unioni puuttuu asiaan, on luotettavien ja toisiinsa verrattavissa olevien tietojen hankkiminen. Euroopan parlamentti on jo aikoja sitten viitannut eri melulähteitä koskevien tietojen puuttumiseen, melun mittaamiseksi ja arvioimiseksi on laadittava yhteinen menetelmä. Tämä on myös komission ehdotuksen ydinajatus.
Kolmas syy on yleisten periaatteiden muodostaminen, esimerkiksi sen, että saastuttaja tai melun aiheuttaja maksaa. Meidän tehtävämme on sisällyttää tällaisia periaatteita lainsäädäntöömme. Kansalaisilla täytyy olla selvät oikeudet, mielestäni se on oikeastaan tärkeintä tässä asiassa. Kun on kysymys vakavasta syytteestä ja ympäristömelulle altistumisesta, kansalaisilla on oltava oikeus vaatia lähempää tutkimusta ja tarvittaessa toimenpiteisiin ryhtymistä.

Grossetête
Arvoisa puhemies, olemme kaikki yhtä mieltä siitä, että ympäristömelu häiritsee kansalaistemme arkielämää. Euroopan unionia pyydetään vain tasoittamaan maankäytössä tehtyjä virheitä kaikissa jäsenvaltioissamme.
Miksi vedota Euroopan unioniin, kun jokainen jäsenvaltio voi päättää itse siitä, mitä sen omalla alueella on tehtävä?
Olemme jo toimineet paineilmalaitteiden ja lentokoneiden moottoreiden kohdalla; voimme päällystää ajoteitä uudelleen; tehtäväkenttämme on laaja. Miksi siis ottaa käyttöön normeja, jotka sekä koskevat todellisuudessa jäsenvaltioita mutta joissa on otettava huomioon myös alueiden väliset erot ja joiden on ennen kaikkea kannustettava yhteisöjä toteuttamaan välttämättömiä toimenpiteitä sopivassa suhteessa niiden paikalliseen todellisuuteen sen sijasta, että päättäisimme jäsenvaltioiden puolesta? Kyse on toissijaisuusperiaatteesta, josta pidän erityisen paljon kiinni tällä alalla. Mielestäni paikallisten valittujen kuuluu päättää siitä, mitä heidän pitäisi tehdä kussakin kunnassa, taajamassa, departementissa tai kullakin alueella. Päätösvalta on heidän. Minä kuulun heihin. Tiedän vallan mainiosti, mitä strategisen melukartoituksen laatiminen tarkoittaa.
Meille puhutaan lentokentistä. On kansainvälisiä lentokenttiä ja on kansallisia lentokenttiä. Niiden taso vaihtelee laidasta toiseen. Lentomelun vaikutus on sitä vastoin eri asia. Miksi siis vaatia normeja, jotka eivät päde kaikkiin lentokenttiin? Ei pidä unohtaa, että lentokentät ovat välttämättömiä alueille, joilla niitä on. Ilmaliikenteen infrastruktuurit ovat tärkeä tekijä teollisuudelle; teollisuuden sijoittamista koskevissa valinnoissa otetaan usein huomioon viestintämahdollisuudet ja lentokenttien läheisyys. Onko tarpeen edes korostaa, että sotilaskenttiä koskeva poikkeus on ehdottomasti säilytettävä? Olen tästä samaa mieltä jäsen Florenzin kanssa. Nykyolot osoittavat hyvin tämän säännöksen tärkeyden.
Lopetan puheenvuoroni muistuttamalla, että kyseinen direktiivi on nimeltään "ympäristömelun arviointi ja hallinta". Hallinta mainitaan siis toisena. Kuinka voimme uskoa voivamme asettaa rajat, kun ei ole tehty tarkkaa ja monialaista tutkimusta yhteisesti vahvistettujen arviointiperusteiden pohjalta? Kohdennetut melukartoitukset ovat toki tarpeen, ja kutakin jäsenvaltiota on kehotettava laatimaan tehokkaita toimintasuunnitelmia. Katson myös, että on tärkeää ottaa kansalaiset mukaan näihin toimiin, mutta se onnistuu vain yhteisymmärryksessä kunkin alueen ja kunkin paikallisen vastuuhenkilön kanssa.

Malliori
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, en liioittele, kun sanon, että huomattavan suuri osa Euroopan kansalaisista joutuu elinympäristössään altistumaan niin korkealle melutasolle, että se aiheuttaa heille vakavia terveyshaittoja. Siksi on nähdäkseni kovin tärkeää että Euroopan unionissa kehitetään kokonaisvaltainen strategia ympäristömelun torjumiseksi.
Nyt on meneillään asian toinen käsittely, ja meidän on keskityttävä esittelijän määrittelemiin pääkysymyksiin. Melustandardien voimaan saattamiseksi jäsenvaltioiden ja teollisuuden piirissä Euroopan unionilta vaaditaan pikaisesti konkreettisia ehdotuksia, joissa hahmotellaan yleisiä suuntaviivoja, teknistä apua tutkimustyön järjestämisessä, tiedonvaihtoa, eri osapuoliin kohdistuvaa tiedottamista, sekä esitettyjen toimenpiteiden soveltamista ja seurantaa.
Meluindikaattoria koskevassa asiassa yhdyn neuvoston kantaan, joka sallii jäsenvaltioiden pidentää iltajaksoa aina kahdella tunnilla, sillä - arvoisa puhemies - eteläisissä maissa on erilainen ilmasto kuin pohjolassa, ja tämä järjestely on mielestäni välttämätön.
Katson, että komission alkuperäinen aikatauluehdotus voidaan toteuttaa ja että jäsenvaltioiden on mahdollisimman nopeasti ryhdyttävä hallinnollisiin toimiin esitetyn direktiivin täytäntöön panemiseksi.
Puheenvuoroni lopuksi haluaisin kiittää esittelijää erittäin perusteellisesta työstä.

Moreira Da Silva
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, yhä useammat Euroopan kansalaiset kärsivät ympäristömelusta, mutta siitä huolimatta Euroopan unionissa on hidasteltu melua koskevan yhteisen politiikan täytäntöönpanoa. Niinpä olen yhtä mieltä esittelijä Alexander de Roon esittämistä kunnianhimoisista näkemyksistä ja onnittelen häntä hänen työstään. Tuin hänen mietintöään ympäristövaliokunnassa ja tuen sitä edelleen.
Sallikaa minun nostaa esille joitakin näkökohtia. Ensinnäkin olen samaa mieltä tämän direktiivin muuttamisesta sitovaksi puitedirektiiviksi, jossa tehdään alustavaa työtä myöhempiä autojen, moottoripyörien, junien ja lentoalusten aiheuttamaa melua koskevia erityisdirektiivejä varten.
Toiseksi olen samaa mieltä myös yhteisten melua säätelevien raja-arvojen täytäntöönpanosta kaikkien Euroopan unionin siviililentoasemien lähistöllä. En vain siksi, että yöllisen lentoliikenteen aiheuttama melu häiritsee eniten kansalaisten unta, vaan myös, koska Euroopan unionilta puuttuvat yhteiset säännöt, lentoasemien välillä on ilmennyt huomattavia kilpailun vääristymiä, minkä lisäksi jäsenvaltioiden kansalaiset ovat joutuneet eriarvoiseen asemaan.
Kolmanneksi pidän myönteisinä yhteisessä kannassa esitettyjä meluindikaattoreja koskevia muutoksia. Näiden muutosten avulla jäsenvaltiot voivat lyhentää iltajaksoa aina kahdella tunnilla ja pidentää tai lyhentää yötä tai päivää vastaavasti, jolloin melua koskevaa lainsäädäntöä voidaan soveltaa siten, ettei se ole vastoin valtioiden, erityisesti Etelä-Euroopan maiden, tapoja ja perinteitä.
Tämä uusi lainsäädäntö pitää panna täytäntöön mahdollisimman nopeasti, mutta jotta sitä noudatettaisiin, kaikkien jäsenvaltioiden on tarpeen panostaa nopeasti sen valvonnan ja tarkistamisen kannalta välttämättömiin teknisiin ja inhimillisiin välineisiin. Muuten meillä on jälleen kerran käytössämme hyvä laki, jota ei sovelleta missään.

Arvidsson
Arvoisa puhemies, tapaan työssäni ihmisiä, joilla on melun aiheuttamia terveysongelmia. Sekä haitat että epämiellyttävät melukokemukset ovat kuitenkin erittäin yksilöllisiä, mikä vaikeuttaa meluun liittyvää kysymystä. Esimerkiksi asumista ampumaradan läheisyydessä, siihen liittyvine meluineen, voidaan pitää erittäin epämiellyttävänä, vaikka rata olisi käytössä vain harvoin. Jotkut ihmiset kokevat matalataajuisen melun ja sen värähtelyt erittäin epämiellyttävinä. Olen vakuuttunut siitä, että meluongelmaa koskevaa tutkimusta ja tietoa on lisättävä.
Yhteinen Eurooppamme on kiinnostava ennen kaikkea sen vuoksi, että maanosassamme esiintyy niin paljon eroavaisuuksia. Niitä ovat esimerkiksi Euroopan maaseutuympäristön vaihtelut ja ympäristöerot. Maaseudun asutus vaihtelee Keski-Euroopan, esimerkiksi Hollannin, tiheään asutuista alueista harvaan asuttuihin alueisiin Pohjois-Euroopassa, Ruotsissa ja Suomessa. Tämä meidän on otettava huomioon, kun ryhdymme meluongelmien vastaisiin toimiin. Ilma-alukset, autot ja junat kulkevat eri maista ja ympäristöistä toiseen. Sen vuoksi on kohtuullista, että niiden on täytettävä yhteiset melumääräykset, mutta teollisuusalueet ja lentokentät ovat sitä vastoin kiinteitä kokonaisuuksia, ja niitä ympäröivä ympäristö vaihtelee selvästi. Sen vuoksi on tärkeää, että emme jää tavoittelemaan sellaista tulevaisuutta koskevaa melulainsäädäntöä, jossa toimet on yhdenmukaistettu keskieurooppalaisen taajamanäkökulman mukaan. Melua koskevien määräysten on annettava mahdollisuus joustavuuteen. Paikalliset ja kansalliset viranomaiset pystyvät ottamaan paremmin huomioon kiinteitä melulähteitä koskevat ympäristötekijät.
Meidän on noudatettava toissijaisuusperiaatetta ja laadittava melun torjumista koskevia sääntöjä, joita on mahdollista soveltaa koko EU:n alueella ilman kohtuuttomia paikallisia vaikutuksia.

Gutiérrez-Cortines
Arvoisa puhemies, luulen, että aina välillä käsitys maailmasta vaihtelee niin paljon, että tuo sama todellisuus voi näyttäytyä totisena, naurettavana tai merkityksettömänä. Luulen, että näin on käynyt melulle. Melu ja melua aiheuttava toiminta ei ole olemassa mitään kamalampaa kuin katuun aukkoa tekevä kone, joka ei anna hetkenkään hengähdystaukoa ovat tosiaankin suurimmaksi osaksi toissijaisia, ne kuuluvat suorastaan paikallisviranomaisten toimivaltaan siinä määrin, että vaikeinta on saada kaupungit pääsemään sopimukseen esimerkiksi baarien sulkemisajasta, koska kaikki haluavat kilpailla keskenään.
Kuitenkin ja kaikesta huolimatta minusta tämän direktiivin vikana on, että siinä halutaan yhdenmukaistaa meidät tavalla, jonka luulen olevan suorastaan kulttuurin monimuotoisuuden vastainen.
Minulla on tapana sanoa, että Välimeren ajassa vuorokausi kestää 30 tuntia ja Pohjois-Euroopan ajassa 24 tuntia. Vuorokausi kestää 30 tuntia meidän ajassamme siksi, että se on joustava: isoäiti menee nukkumaan klo 22 ja hänen lapsenlapsensa taas menee samana päivänä nukkumaan klo 5 aamulla. Seuraavana päivänä kaikki toimii, koska aika on ihmeellinen, se on niin joustava kuin yhteiskunnassa halutaan sen olevan. Siksi on käytännössä mahdotonta yrittää supistaa kaikkea tätä pelkäksi matematiikaksi. Sanoisin jopa, että Euroopan unionilla ei ole tarpeeksi arvovaltaa, jotta se saisi ihmiset alistamaan oman maailmansa näiden direktiivien mukaisiksi.
Toisaalta muistutan teitä jälleen siitä, että meillä on käsissämme vakava maankäyttöongelma. Meidän ei auta yrittää tyynnyttää villipetoja panemalla musiikkia soimaan. Meidän on pureuduttava suoraan ongelmaan, joka on maankäyttö.
Lisäksi en ole samaa mieltä joistakin tarkistuksista, esimerkiksi siitä, jossa puhutaan kilpailusta. Mitä tekemistä kilpailulla on lentokenttämelun kanssa? Kilpailemmeko maantieteellä? Onko kilpailua, jos sijaitsemme kaukana toisistamme, jos ilmastomme ovat erilaiset tai jos olomme ovat erilaiset? Voisimme myös sanoa, että kaikkialla on oltava yhtä paljon aurinkoa, mutta niin ei kuitenkaan ole.
Hyvät jäsenet, siksi sanoisin, että meidän on oltava varovaisia ja sivistyneitä tässä asiassa. Meidän on ymmärrettävä monimuotoisuus ja käsitettävä, että ihmiset matkustavat etelään muun muassa siksi, että siellä pidetään enemmän hauskaa ja että siellä on mahdollista istua hyvinkin myöhään yöhön jollakin terassilla kuuntelemassa musiikkia.

Doyle
Arvoisa puhemies, tämä on ensimmäinen direktiivi, joka koskee ympäristömelua, erotuksena tietystä yleisestä lähteestä aiheutuvasta melusta. Siihen on todellakin oltava tyytyväinen. Olen tyytyväinen siihenkin, että ympäristöasioiden valiokunta päätti hiljattain toistaa, että tätä direktiiviluonnosta olisi lujitettava puitedirektiiviksi, josta voidaan johtaa muita yksityiskohtaisempia erityissäädöksiä, toisin sanoen tytärdirektiivejä. Tyydyttävää lainsäädäntöä ei ole "Yhden koon -politiikan" soveltaminen ympäristömeluun ja eri liikennesektoreihin, saatikka jäsenvaltioiden erilaisiin olosuhteisiin.
Haluaisin mainita yhdestä toisesta näkökohdasta. En ole samaa mieltä kollegani, jäsen de Roon kanssa hänen tähän säädökseen esittämistään tietyistä tarkistuksista, jotka koskevat lentokenttien ja lentokenttien lähistön melua. Minun puolestani ne saavat jäädä toteutumatta. Haluaisin saada komission vastineen julkisasiamiehen 20. syyskuuta antamaan lausuntoon ennakkoratkaisusta, joka koskee lentokoneiden käytön rajoittamisesta Euroopan lentokentillä melulta suojautumiseksi annetun asetuksen 925/99/EY 2 ja 3 artiklan pätemättömyyttä. On outoa ja kyseenalaista, että tämä asetus perustuu suunnittelukriteereihin eikä niinkään suorituskriteereihin. Viittaan kiistanalaiseen lentokoneiden äänenvaimentimia koskevaan lainsäädäntöön, joka on esimerkki siitä, miten asioita ei pitäisi tehdä. Olisin kiitollinen komission vastauksesta.
Voisiko komissio kertoa, aikooko se ehdottaa tämän asetuksen kumoamista tai tarkistamista, sillä se on kaikkein tärkein kysymys. Me emme voi ottaa käyttöön sellaisia suunnittelukriteereitä erotuksena suorituskriteereistä, joilla suositaan yhtä suihkumoottorivalmistajaa toisiin verrattuna. Se on saattanut meidät vaikeuksiin tässä asiassa. Arvostaisin sitkeitä pyrkimyksiä toteuttaa jäsen de Roon tarkistusten ajatukset. Kun otetaan huomioon, mitä on tapahtunut lentokoneiden äänenvaimentimia koskevalle lainsäädännölle, haluaisin komissiolta vastauksen.

Callanan
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää tästä mietinnöstä muutaman yleisen ja muutaman erityisen huomautuksen. Ensinnäkin kannatan yleisesti yhteistä kantaa - se on hyödyllinen kompromissi - mutta en kannattaisi sitä pidemmälle meneviä toimia. Puitedirektiivi on hyödyllinen, mutta en haluaisi, että se poikisi useita muita direktiivejä. Meidän on oltava hyvin varovaisia toissijaisuusperiaatteen soveltamisessa, ja tätä näkemystä puolletaan laajalti istuntosalissa.
En ole varma, olisiko meillä Euroopan parlamenttina tai Euroopan unionina minkäänlaista uskottavuutta, jos alkaisimme sanella kansalaisille, montako tuntia he saavat tai eivät saa nukkua. Tällainen heitä koskeva päätös olisi tehtävä paikallisella tasolla. Jos esimerkiksi lentokenttä sijaitsee kaupungin keskustassa, sille olisi asetettava täysin erilaiset raja-arvot kuin niemimaalla hiljaisella maaseudulla sijaitsevalle lentokentälle. Miksei jokin tietty yhteisö pyrkisi perustamaan lentokenttää, esimerkiksi rahtikeskuksen, joka voisi hoitaa sen ylimääräisen melusaasteen, jonka jokin iso kaupunki tuottaisi? Tämä asia kuuluu paikallisille viranomaisille ja kansallisille hallituksille, eikä sitä pitäisi tarkastella parlamentissa ja Euroopan tasolla.
Haluaisin kysyä niiltä, jotka halusivat sisällyttää direktiivin soveltamisalaan sotilaslentokoneet ja sotilaslentokentät, vaativatko he todellakin nyt, kun Eurooppa on sotatilassa, että meidän ilmavoimamme eivät saa toimia öisin tai käyttää liian äänekkäitä koneita, että ne eivät saa puolustaa vapauttamme terrori-iskuja vastaan, jos niiden ilma-alukset ovat liian äänekkäitä. Ehdotan, että jos tämä ehdotus on tehty vakavissaan, se naurettaisiin pihalle kaikkialla Euroopassa.
Kannatan lainsäädäntöä, jolla säädetään erityishankkeiden melurajoista, mutta tähän direktiiviin ehdotettujen tarkistusten useissa näkökohdissa mennään todellakin liian pitkälle.

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin sanoa, että me emme millään tavoin pyri ehdottamaan, että ihmisten eri puolilla Eurooppaa olisi mentävä nukkumaan tiettyyn aikaan tai naurettava vain tietyissä paikoissa, tai yhdenmukaistamaan erilaisia eurooppalaisia tapoja ja kulttuuriperinteitä.
Tänään tarkasteltavalla direktiivillä, joka on seurausta vuoden 1996 vihreästä kirjastamme, pyritään kehittämään uusi melua koskeva toimintaperiaate, jonka avulla vähennetään ihmisille haitallista melua eikä ainoastaan yksittäisistä lähteistä aiheutuvaa melua. Se tehdään laatimalla yhdenmukaiset melukartat niin, että voidaan arvioida melulle altistumisen tila kaikkialla yhteisössä; tiedottamalla väestölle melulle altistumisesta ja sen vaikutuksista; vaatimalla jäsenvaltioiden viranomaisia kehittämään toimintasuunnitelmat vaadittujen melutasojen saavuttamiseksi; ja antamalla eurooppalaisille toimielimille tietoa ympäristömelusta niin, että ne voivat arvioida tilannetta ja kehittää jatkotoimia. Melua voidaan mitata 51 eri tavalla, mutta emmekö me voisi sopia tavasta, jolla sitä mitataan yhteisössä? Tämä - itse asiassa näiden melukarttojen laatiminen - on ensimmäinen askel.
Tämän viimeksi mainitun aiheen kohdalla ymmärrän niiden jäsenten huolenaiheita, joiden esittämissä tarkistuksissa ehdotetaan, että tytärdirektiiveissä olisi jo nyt asetettava melulähteiden ja ympäristömelun uudet raja-arvot. Haluamamme innovatiivisen melupolitiikan menestys määräytyy kuitenkin pitkälti niiden tietojen laadun perusteella, jotka me pystymme keräämään.
Tällä hetkellä meillä on ilmeinen puute tällaisesta tiedosta, ja se johtuu etenkin melulle altistumisen arvioinnin puutteellisesta yhdenmukaistamisesta Euroopassa. Komission mielestä tässä vaiheessa olisi ennenaikaista tehdä ehdotuksia, joilla asetetaan melun uudet raja-arvot.
Meillä on jo kasapäin markkinoille pääsyä koskevia säädöksiä, joilla asetetaan raja-arvot esimerkiksi erilaisille tieliikenteen ajoneuvoille. On yksinkertaisempaa ja nopeampaa tiukentaa voimassa olevan lainsäädännön melunormeja, kuin ottaa käyttöön uusia tytärdirektiivejä. Tarkastelemme, millaisia näiden standardien on oltava, kun olemme saaneet strategisten melukarttojen tulokset, ja kerromme niistä tietenkin neuvostolle ja parlamentille. Näistä syistä emme voi hyväksyä tarkistuksia, joilla otetaan käyttöön tytärdirektiivejä ja raja-arvoja, mutta olemme halukkaita ehdottamaan lisätoimia mahdollisimman pian, minkä vuoksi hyväksymme mieluusti tarkistukset, joilla täsmennetään aikataulua.
Direktiivi ei koske erityislähteitä, kuten lentokonemoottoreita ja lentokoneiden äänenvaimentimia. Komissiolla ei ole vielä ollut aikaa harkita kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön ICAO:n viime viikon päätöstä, mutta me palaamme tietenkin asiaan heti, kun meillä on mahdollisuus tehdä se.
Siirryn eteenpäin tarkastelemaan parlamentin ympäristöasioiden valiokunnan hyväksymien 36 tarkistuksen yksityiskohtia; voimme hyväksyä niistä 28 kokonaan, periaatteessa ja/tai osittain. Voimme hyväksyä tarkistuksen 1, jolla muutetaan direktiivin otsikkoa ja tehdään ehdotuksesta ympäristömelun arviointia ja hallintaa koskeva yhteisön puitedirektiivi. Kuten sanoin aiemmin, uskomme kuitenkin, että olisi ennenaikaista asettaa uusia raja-arvoja, emmekä voi siten kannattaa tarkistuksia 2, 3, 6 ja 33. Direktiiviehdotuksen täytäntöönpanoaikataulun kohdalla olemme tyytyväisiä tarkistuksiin 10, 13, 17, 18, 19, 21, 23 ja 25, joissa ehdotetaan komission alkuperäisen ehdotuksen määräaikojen palauttamista, ja yhdenmukaisesti näiden tarkistusten kanssa voimme myös hyväksyä periaatteessa tarkistukset 15 ja 16, joilla pyritään palauttamaan tiukemmat määräajat, vaikka suhtaudummekin varautuneemmin teiden ja rautateiden kaksivaiheisen lähestymistavan poistamiseen. Emme voi siten hyväksyä tarkistusta 20.
Monilla tarkistuksilla myös selkeytetään tekstiä, ja hyväksymme siten lisäksi tarkistukset 4, 7, 8, 14, 27, 28 ja 29. Voimme hyväksyä periaatteessa tarkistuksen 5, jolla otetaan käyttöön neljä tärkeää periaatetta, vaikka emme haluaisikaan sulkea ulkopuolelle muita periaatteita. Viitaten tarkistukseen 9, jolla pyritään palauttamaan ihmisten terveyden määritelmä, tuemme tämän tarkistuksen ensimmäistä osaa, kun taas viittaus Maailman terveysjärjestöön vaikuttaa tässä vaiheessa turhalta.
Yhteisten meluindikaattorien Lden ja Lnight yhdenmukaistamisen osalta tarkistuksessa 11 velvoitetaan käyttämään näitä indikaattoreita akustisessa suunnittelussa ja meluvyöhykejaossa, kun taas tarkistuksessa 34 otetaan uudelleen käyttöön toimintasuunnitelman määritelmä "jonka tarkoituksena on vähentää melua, jos Lden tai Lnight-arvot ylittyvät".
Neuvosto pääsi sopimukseen yhteisten indikaattorien käytöstä vain strategisessa melukartoituksessa, kun taas indikaattorien lisäyhdenmukaistamista lykättiin harkittavaksi 11 artiklassa ehdotettuun tarkistukseen. Pelkäänpä siten, että me emme voi kannattaa tarkistuksia 11 ja 34. Koska direktiivi rajoittuu nyt kuitenkin strategiseen melukartoitukseen, on loogista kannattaa tarkistukseen 12 sisältyvää periaatetta. Tämän lisäksi olemme tyytyväisiä myös tarkistukseen 36, jolla pyritään vähentämään joustavuutta ja muuttamaan meluindikaattorin Lden määritelmää, jolloin tuloksia on helpohkoa vertailla.
Mitä tulee yleisölle tiedottamiseen, tarkistuksessa 22 vaaditaan, että yleisölle annettava tieto on julkaistava Internetissä kahden kuukauden kuluessa. Olemme tyytyväisiä tämän tarkistuksen periaatteeseen, mutta tiedon levittämistä yleisölle ei tulisi rajata Internetiin. Mitä tulee ehdotuksen 11 artiklan tarkistuslausekkeeseen, tarkistuksessa 24 pyritään poistamaan viittaus "erilaisiin ilmastoihin ja eri kulttuureihin". Jäsenvaltiot ovat ilmaisseet asiasta vakavan huolensa neuvostossa, minkä vuoksi me emme voi tukea tarkistusta 24.
Liitteistä puheen ollen voimme tukea osittain tarkistusta 26, jolla pyritään tekemään pakolliseksi rahoitusta koskevien tietojen antaminen toimintasuunnitelmissa. Rahoitusta koskevia tietoja on kolmentyyppisiä, ja kannatamme velvoitetta antaa talousarviota koskevia tietoja, kun taas muita tietoja on hankalampi saada.
Lopuksi kannatamme liitteeseen VI esitettyjä tarkistuksia 30, 31, 32 ja 35, joilla palautetaan osittain komission alun perin ehdottamat säännökset strategisten melukarttojen teknisestä erittelystä.
Kiitän Euroopan parlamenttia ja esittelijä de Roota tälle ehdotukselle osoittamastanne perusteellisesta harkinnasta ja esittämistänne hyödyllisistä tarkistuksista. Niillä on epäilemättä lujitettu ehdotusta ja parannettu sen laatua.

De Roo
. (NL) Arvoisa puhemies, tahtoisin ainoastaan poistaa erään väärinkäsityksen. Sotilaslentokoneiden aiheuttaman melun arvioinnista ei ole uudelleen esitetty tarkistusta. Eräät kollegat ovat perusteetta käyttäneet tätä väärinkäsitystä puheenvuorojensa lähtökohtana. Siis siitä ei enää ole ollenkaan puhetta.

Puhemies
Kirjaamme asian muistiin.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo12.00.

Liikkuviin työkoneisiin asennettavien polttomoottoreiden kaasu- ja hiukkaspäästöt
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Langen laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0287/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi liikkuviin työkoneisiin asennettavien polttomoottoreiden kaasu- ja hiukkaspäästöjen torjuntatoimenpiteitä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 97/68/EY muuttamisesta (KOM(2000) 840 - C5-0742/2000 - 2000/0336(COD)).

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämä erittäin pitkä otsikko käsittää pääasiassa meille kaikille tutut koneet, kuten ruohonleikkurit, moottorisahat, pensasleikkurit, porat - kaikki nämä liikkuvat työkoneet, joita ei ole viime vuosina otettu ympäristölainsäädännössä ehkä tarpeeksi huomioon. Me esimerkiksi tiedämme, että nelitahtimoottorilla varustettu ruohonleikkuri aiheuttaa nykyään suurin piirtein yhtä paljon päästöjä tunnissa kuin 150 kilometrin tuntinopeudella ajava Euro-4:n mukainen auto. Lisäksi tiedämme, että joinakin viime kesäkuun päivinä 40 prosenttia hiilivetypäästöistä ja 40 prosenttia otsonia muodostavista aineista oli peräisin näistä liikkuvista työkoneista. Sikäli meidän on tehtävä asialle jotain!
Direktiiviehdotus on sinänsä ihan kelvollinen, vaikka esitimmekin ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa siitä joitakin kriittisiä huomautuksia. Halusimme toisaalta hieman jouduttaa aikataulua Yhdysvaltain lainsäädännössä tapahtuvien seikkojen vuoksi. Halusimme miettiä, onko keskiarvottamiseen ja panttaukseen perustuvan järjestelmän soveltaminen Euroopassa sittenkään perusteltua, koska se on melkoinen byrokraattinen hirviö, joka on Euroopassa vaikeasti valvottavissa ja joka takaa loppujen lopuksi aika vähän todisteita siitä, toteutuvatko haluamamme päästöjen vähentämistavoitteet sen myötä. Nämä seikat huomioiden ryhdyimme käsittelemään asiaa ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa hyvin kunniahimoisin tavoittein. Koska päätös tehtiin heinäkuussa ja siitä on siis jo jonkin verran aikaa, meillä oli mahdollisuus neuvotella neuvoston kanssa näistä lainsäädäntöasioista.
Voin esittää nyt kompromissiratkaisun, jonka neuvosto on valmis hyväksymään suurella enemmistöllä, ellei jopa aivan yksimielisesti. Minusta meidän pitäisi toimia tässä tapauksessa näin ja viedä koko lainsäädäntöasia päätökseen yhdellä käsittelyllä. Lainsäädännön nopea voimaantulo vähentää ensinnäkin Euroopan parlamentin ja neuvoston byrokratiaa sekä toiseksi myös ympäristön rasitusta.
Mistä tässä kompromississa on sitten kysymys? Haluamme ensinnäkin jouduttaa lainsäädännön voimaantuloa joidenkin kategorioiden kohdalla. Ehdotus on suurin piirtein ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan päätöksen ja komission ehdotuksen puolivälissä.
Toiseksi haluamme luopua keskiarvottamiseen ja panttaukseen perustuvasta järjestelmästä siihen liittyvien byrokraattisten ongelmien vuoksi. Jotta ympäristölainsäädäntö ei aiheuttaisi ympäristöpoliittisilla näkökohdilla perustelematonta kilpailun vääristymistä, haluamme sallia poikkeuksia pienille valmistajille, joiden vuotuinen kokonaistuotanto on 25 000 yksikköä, ja haluamme, että siirtymäsääntöjä sovelletaan tiettyjen tuotteiden, kuten SH2- ja SH3-laitteiden, kohdalla viisi vuotta pitempään, jos kyse on esimerkiksi tietyistä korkealla olevien puiden sahaamiseen tarkoitetuista moottorisahoista tai tietyistä porien kaksitahtimoottoreista. Näille koneille myönnettävä lisäaika sisältyy tarkistukseen 30 - teollisuuden alalla on muuten esitetty samantapainen ehdotus. En voi hyväksyä sitä, että jotkin laitteet jätettäisiin kokonaan direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, vaan minusta meidän pitäisi antaa näille laitteille lisää aikaa, mikäli asialle esitetään teknisiä perusteluja.
Muistutan vielä siitä, miten kunniahimoisesti käsittelimme Euro-3- ja Euro-4-autolainsäädäntöä ja saimme lopulta sovittelukomiteassa neuvoston kanssa aikaan järkevän kompromissin, josta teollisuuden toimijat eivät ensin tietenkään välttämättä ilahtuneet mutta johon kaikki ovat nykyään tyytyväisiä, koska se parantaa Euroopan ilman laatua. Teille esittämäni kompromissipaketti on mielestäni samantapainen - siitä vain keskustellaan jo nyt eikä vasta sovittelumenettelyn jälkeen. Tänään käsiteltävä asia ei sikäli ole mikään "moottorisahajoukkomurha", kuten eräässä lehdessä sanottiin, vaan vankka kompromissi Euroopan ilmanlaadun parantamiseksi.

Goodwill
Arvoisa puhemies, retorinen kysymys, joka esitetään usein retorisesti, kuuluu: kumpi oli ensin, muna vai kana? Kun kyse on uudesta puhtaan ilman tekniikasta, hallituksen on tavallisesti munittava lainsäädännöllinen muna, josta haudotaan tekniikka, jolla saamme entistä puhtaampia autoja tai kuorma-autoja.
Tässä mietinnössä tilanne on kuitenkin päinvastainen, sillä tekniikka on pääosin saatavana pieniä puhtaita moottoreita varten, jotka voivat tuottaa enemmän saastetta yhdessä tunnissa kuin 150 km tunnissa ajava auto, kuten jäsen Lange sanoi. Monissa tapauksissa kustannukset ovat ainoa syy siihen, miksei meillä ole jo nyt entistä puhtaampia moottoreita. Itse asiassa Honda voi valmistaa nelitahtisia kansiventtiilimoottoreita, jotka täyttävät helposti nämä vaatimukset.
Tähän yleiseen sääntöön on kuitenkin muutamia tärkeitä poikkeuksia. Olen tyytyväinen, että jäsen Lange on peruuttanut ehdotuksensa, jonka mukaan pieniä tuottajia koskeva poikkeus olisi alennettava 10 000 tuotantoyksikköön vuodessa - joka ei olisi kattanut yhtään eurooppalaista valmistajaa - ja kannattanut komission kantaa 25 000 tuotantoyksiköstä, joka kattaa seitsemän valmistajaa.
Meillä on kuitenkin tiettyjä ongelmia tämän säädöksen yhteydessä ja etenkin moottorisahojen ja vastaavien kohdalla. Tällaisten koneiden on oltava kevyitä, sillä ne ovat käsissä pidettäviä laitteita; ne eivät voi olla kuumia, jotta käyttäjä ei polttaisi itseään; ja niitä on voitava käyttää monessa asennossa - toisin sanoen niiden on toimittava myös ylösalaisin. Tällaisessa erityiskäytössä kaksitahtinen tekniikka on ainoa elinkelpoinen vaihtoehto. Muistamme nähneemme Itä-Berliinistä tulleet Trabantit ja Wartburgit; tämäntyyppiset kaksitahtiset moottorit ovat epäpuhtaita, mutta moottorisahojen tapauksessa vaihtoehtoja ei ole.
Komissio esittää ratkaisuksi keskiarvottamiseen ja panttaukseen perustuvaa järjestelmää, jossa valmistaja voi korvata epäpuhtaan moottorin puhtaalla moottorilla ja puhdas tekniikka voidaan säästää seuraavalle vuodelle ja käyttää epäpuhtaiden moottorien tuottamiseen seuraavana vuonna. Minä en pidä tästä järjestelmästä. Se on monin tavoin epärehellinen, sillä ihmiset luulevat ostavansa moottoreita, jotka täyttävät asetukset, vaikka ne ovatkin itse asiassa epäpuhtaita. Vain isot valmistajat, jotka tuottavat paljon erilaisia moottoreita, voivat hyötyä tästä järjestelmästä. Tätä järjestelmää ei tulisi kannattaa.
Meidän on kuitenkin suojeltava näitä erityislaitteita, ja siksi olen esittänyt tarkistuksen 29, jossa on yksityiskohtainen luettelo poikkeuksista: trimmerit, moottorisahat, pensasleikkurit, laitteet, jotka on tarkoitettu reiän poraamiseen jäähän, ja niin edelleen. Olen hyvin pettynyt siihen, että jäsen Lange ei ole katsonut aiheelliseksi kannattaa tätä tarkistusta, sillä ilman tämän yksityiskohtaisen poikkeusluettelon tuomaa suojaa, jäsen Langen tarkistus 30 ei mene riittävän pitkälle, sillä siinä nojaudutaan vain johonkin tekniseen komiteaan, komission arvioon vaihtoehdoista. Jäsen Langen olisi harkittava hyvin tarkkaan tarkistustani, jolloin meillä olisi ratkaisu, jonka parlamentin molemmat puolet voivat hyväksyä.

Davies
Arvoisa puhemies, tähän säädökseen on viitattu usein termillä ruoholeikkuridirektiivi. Se, että Euroopan parlamentin jäsenet kuluttavat aikaansa keskustellakseen ruohonleikkureista, vahvistaa epäilemättä sitä vaikutelmaa, joka liian monilla äänestäjillämme on työmme arvosta. Jos asia on näin, heidän olisi ajateltava asiaa uudelleen. Generaattoreista, ruohonleikkureista, pumpuista ja muista lähtevä sininen savu puhuvat omaa kieltään. Kumulatiivinen vaikutus lisää merkittävästi ilman saasteita. Toisin kuin edellisessä keskustelussa, jossa puolsin voimakkaasti toissijaisuusperiaatteen korostamista, tämä kysymys on selvästikin rajat ylittävä asia, ja parlamentin olisi tarkasteltava sitä sekä ympäristöön että yhtenäismarkkinoihin liittyvistä syistä.
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa me kaikki olemme tottuneita teollisuuden edustajiin, jotka tulevat puheillemme ja sanovat "älä tee sitä, aikajakso on liian lyhyt, tekniikkaa ei ole saatavana". Siinä mielessä on ollut mieluista, että parlamentin käsitellessä tätä direktiiviä meitä on lobannut eräs yhtiö - Honda, johon jäsen Goodwill viittasi - joka uskoo, että komission ehdottamat normit eivät mene riittävän pitkälle. Ymmärrän, että sillä on omat syynsä tähän kantaan. Se on investoinut tähän. Se voi täyttää normit ja haluaa kilpailuedun niihin verrattuna, jotka eivät ole tehneet samoin. Mutta emmekö me halua sitä yleisesti? Eikö ole hyvä asia, että valmistajat kilpailevat siitä, kuka asettaa mahdollisimman korkeat ympäristönormit?
Olen pahoillani, että valiokunta ei ole hyväksynyt muutamia minun aiemmin esittämiäni tarkistuksia. Olen pahoillani myös siitä, että omassa maassani liian monet yritykset eivät ole katsoneet tulevaisuuteen, vaan haluavat jatkaa epäpuhtaiden, saastuttavien laitteiden valmistamista sen sijasta, että ne investoisivat tulevaisuuteen ja asettaisivat korkeita normeja niin, että ne voivat kilpailla asianmukaisesti kaikkialla maailmassa.
Meidän olisi pyrittävä asettamaan täällä Euroopassa nämä korkeammat normit saatavana olevan tekniikan mukaan. Olen samaa mieltä siitä, mitä jäsen Goodwill sanoi moottorisahoista, ja siitä, miten vaikeaa on täyttää nämä standardit, kun kyse on tällaisista laitteista. Jäsen Langen tavoin myös minä haluan kuitenkin vastustaa komission ehdotusta keskiarvottamisesta ja panttauksesta. Mielestäni sillä sallitaan valmistajien jatkaa sellaisten moottoreiden valmistamista, jotka eivät täytä korkeimpia ilmanlaatunormeja, ja saatetaan ehkä jopa uusia markkinoille. Loppujen lopuksi me emme vaadi, että muutokset on tehtävä heti. Ehdotukseen sisältyy siirtymäkausi, joka antaa aikaa laitteiden uusimiseen. Tarkistuksessa 18 ehdotetaan, että valmistajille voitaisiin antaa taloudellista tukea ja kannustimia.
Odotan toiveikkaana kuulevani naapurini leikkaavan nurmikkoaan - ja toivottavasti minunkin nurmikkoni - tietäen, että ilmaan ei joudu saasteita ja että linnut eivät yski ja pihise puissa kotini ympärillä.

Farage
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmaista huoleni ympäristöasioiden valiokunnan tarkistuksesta, joka on luetteloitu tarkistukseksi 2 ja jolla pyritään poistamaan melko järkevältä tuntuva keskiarvottamiseen ja panttaukseen perustuva vaihtoehto. Nyt huomaan, että valiokunta uskoo itse ratkaisevansa vapaa-aikana käytettävien koneiden aiheuttamat päästöt, joiden se väittää vastaavan huomattavaa osaa otsonia muodostavien aineiden tuotannosta, etenkin lauantai-iltapäivisin kesäkuukausina.
Ymmärtääkö valiokunta, että tässä on kyse useista ammattikäytössä olevista laitteista? On puhuttu moottorisahoista, mutta on useita muitakin esimerkkejä. Moottorisahat ovat ensisijaisen tärkeitä metsämaiden hoitamisessa. Valmistajat sanovat, että jos tämä tarkistus hyväksytään, ne eivät voi enää valmistaa tällaisia laitteita. Ammatinharjoittajien mukaan tämän nettovaikutus olisi ympäristölle haitallinen, joten kehotan parlamenttia hylkäämään tarkistuksen.
Koska tiedän kuitenkin, miten innokkaasti parlamentti suhtautuu kaikkeen lainsäädäntöön riippumatta siitä, miten järjetön tai rajoittava se on, en ehkä sittenkään ole pahoillani, jos tarkistus kuitenkin hyväksytään, sillä kun otetaan huomioon sen aiheuttama vahinko, se ainakin todistaa parlamentin ja Euroopan unionin todellakin olevan se mieletön lainsäädäntökone, jonka sen väitetään olevan. Tavalliset ihmiset ovat epäilleet sitä useita vuosia. Ehkä te osoitatte sen heille todeksi tässä tapauksessa.

Wallström
. (SV) Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää esittelijä Langea ja ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaa tyhjentävästä ja hyvin kattavasta mietinnöstä. Haluaisin myös kiittää esitetyistä tarkistuksista. Nyt meillä on perusta nopean ja tehokkaan ratkaisun saavuttamiselle.
Tavallisista moottoriajoneuvoista peräisin olevat saastepäästöthän ovat olleet sääntelyn kohteina Euroopan unionissa jo yli kolmen vuosikymmenen ajan. Se on johtanut siihen, että päästötasot ovat nyt jääneet alle kymmeneen prosenttiin niistä tasoista, jotka olivat olemassa, ennen kuin nämä rajoitukset otettiin käyttöön. Sen vuoksi muiden päästöjen suhteellinen merkitys on kasvanut. Samalla voimme todeta, kuten komission Auto-oil-ohjelmassa olemmekin tehneet, että yhteisön ilmanlaatuun liittyvät ongelmat tarvitsevat mielestämme lisätoimia.
Ehdotus, josta tänään keskustelemme, koskee niitä moottoreita, joita käytetään ruohonleikkureissa, moottorisahoissa, lehtipuhaltimissa, pumpuissa, generaattoreissa ja vastaavissa laitteissa. Tällaisia laitteita valmistetaan maailmassa vuosittain noin 25 miljoonaa kappaletta. Vaikka tilastot ovatkin hieman puutteellisia, vaikuttaa, että nämä laitteet aiheuttavat noin 10-15 prosenttia yhteisön hiilivetyjen kokonaispäästöistä. Olemme jo kuulleet tämän asian toisessa muodossa, nimittäin, että moottorisahan tunnin mittaisesta käytöstä aiheutuu yhtä paljon hiilivetypäästöjä kuin siitä, että nykyaikaisella autolla ajetaan reilu 2000 kilometrin matka. Nämä päästöt edistävät otsonin muodostumista, mikä on yksi niistä ilmansaasteongelmista, joka on vielä ratkaisematta. On selvää, että meidän on tehtävä jotakin tällaisten laitteiden aiheuttamille päästöille.
Sen tyyppisiä tuotteita, joita ehdotus käsittelee, myydään kaikkein eniten maailmanmarkkinoilla. Yli 90 prosenttia niistä on sellaisten suuryritysten valmistamia, jotka toimivat näillä markkinoilla. Lainsäädännön harmonisointi on ollut komissiolle tärkeää, jotta lainsäädännön käyttöönoton nopeuttamista voitaisiin helpottaa, mutta tietenkin sillä edellytyksellä, että se voidaan toteuttaa niin, että korkeista ympäristötavoitteista ei tingitä. Ainoa olemassa oleva lainsäädäntö, joka koskee tätä alaa, on käytössä Yhdysvalloissa. Mielestämme se täyttää hyvin ympäristölliset tarpeet, ja se on vaikuttanutkin paljon ehdotuksemme muotoon.
Samalla minun on kiinnitettävä huomionne siihen tosiasiaan, että ei ole olemassa pelkästään maailmanmarkkinoilla toimivia suuryrityksiä, vaan että on olemassa myös sellaisia yrityksiä, jotka eivät toimi näillä markkinoilla. Vaikka nämä yritykset vastaavatkin vain pienestä kokonaistuotannon osasta, tuotteet on monesti rajoitettu erityisiin käyttökohteisiin. Yritykset ovat usein pieniä, ja sen vuoksi niillä on rajalliset resurssit kehittää sellaista teknologiaa, jota päästörajoista selviäminen edellyttää. Olemme sen vuoksi ehdottaneet tiettyjä erityisiä näihin tuotteisiin ja yrityksiin liittyviä poikkeussääntöjä, ja kyse on samoista poikkeuksista, jotka sisältyvät Yhdysvalloissa käytössä olevaan lainsäädäntöön.
Komission ehdotus on käsitykseni mukaan loistava esimerkki kaikille hyödyllisestä tilanteesta, koska otamme huomioon teollisuuden tarpeet, samalla kun me sen ansiosta, että teollisuuden ei tarvitse jakaa resurssejaan eri lainsäädäntöjen noudattamiseen, olemme saavuttaneet ympäristövoittoja, jotka muuten olisivat olleet mahdottomia.
Komissio voi hyväksyä ne tarkistukset, jotka antavat jäsenvaltioille mahdollisuuden merkitä sellaiset tuotteet, jotka täyttävät vaiheen II vaatimukset, ja käyttää taloudellisia ohjauskeinoja tällaisten tuotteiden tuotannon ja myynnin kiihdyttämiseksi jo, ennen kuin raja-arvoista tulee pakollisia. Komissio voi myös hyväksyä periaatteessa aiemman käyttöönottoajankohdan vaiheen II kodalla, mutta se vastustaa aiempaa käyttöönottoajankohtaa vaiheen I kohdalla, koska se aiheuttaisi kohtuuttomia paineita sellaisille pienille valmistajille, jotka eivät myy tuotteitaan maailmanmarkkinoilla. Komissio vastustaa myös pienten valmistajien määritelmää koskevia muutoksia.
Niin kutsutun keskiarvottamiseen ja panttaukseen perustuvan järjestelmän osalta voimme tietyiltä osin ymmärtää niitä kysymyksiä, joita on esitetty järjestelmän käytöstä käytännössä. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että järjestelmä on tärkeä osa aluetta koskevia harmonisointiyrityksiä. Jos järjestelmä poistetaan, Euroopan lainsäädäntö eroaa Yhdysvaltain lainsäädännöstä.
Tällaisen järjestelmän käyttöönotto johtuu siitä, että vaiheen II raja-arvojen saavuttaminen tiettyjen tuotteiden kohdalla on teknisistä syistä vaikeaa. Tähän ryhmään kuuluvat tuotteet vaihtelevat valmistajasta toiseen. Tarvittavan ympäristövaikutuksen saavuttamisen kannalta on tässä yhteydessä välttämätöntä, että emme myönnä poikkeuksia sellaisille tuotteille, jotka todellisuudessa pystyisivät täyttämään vaatimukset.
Keskiarvottamiseen ja panttaukseen perustuvan järjestelmän avulla olemme luoneet joustavan, ympäristövaikutuksiltaan hyvän järjestelmän, joka siirtää hallinnollisen taakan niille valmistajille, jotka haluavat käyttää kyseistä järjestelmää. Jos sen sijaan käytetään hyväksi mahdollisuutta, joka oikeuttaa poikkeuksen myöntämiseen tietyille tuotteille, hyvät ympäristövaikutukset saattavat vähentyä merkittävästi, koska näitä poikkeuksia ei voi korvata, mikä taas on mahdollista keskiarvottamiseen ja panttaukseen perustuvassa järjestelmässä. Meidän on myös oltava tietoisia siitä, että keskustelun kohteena olevat poikkeukset koskevat sellaisia laitteita, jotka ovat varustettuja yksinomaan kaksitahtisilla moottoreilla, jotka ovat kaikkein saastuttavimpia moottoreita. Komissio haluaa sen vuoksi korostaa, miten tärkeää on, että säilytämme tämän välineen lainsäädännössä ja vastustamme asiaa koskevia tarkistuksia. Haluaisin samalla korostaa, että keskiarvottamiseen ja panttaukseen perustuva järjestelmä ei ole tärkeä sellaisenaan, vaan tärkeää on, että saavutamme sellaisen joustavuuden, sellaisen harmonisoinnin ja ne ympäristölliset voitot, jotka järjestelmä mahdollistaa.
Tiettyjä laitteita koskevat poikkeukset on sen vuoksi hyväksyttävä vasta niin ympäristöllisten kuin muidenkin vaikutusten tarkan analysoinnin jälkeen. Tästä syystä komissio vastustaa sitä, että poikkeuksia myönnettäisiin jo nyt, mutta komissio voi hyväksyä sen, että myöntäminen on tulevaisuudessa mahdollista komitologian keinoin. Vastustamme myös niitä tarkistuksia, joissa kielletään kaksitahtisten moottoreiden käyttö generaattoreissa ja lumilingoissa.
Komissio on valmis tutkimaan lisälainsäädännön tarvetta tässä asiassa, varsinkin kun kyse on kaksitahtisten moottoreiden hiukkaspäästöistä, ja komissio haluaa yhdenmukaistaa lainsäädännön vastaavien pyyntöjen kanssa, jotka koskevat moottoripyörien ja mopedien hiukkaspäästöjä.
Komissio voi hyväksyä kokonaan tai periaatteessa tarkistukset 1, 10, 11, 13, 14, 18, 28 sekä tarkistuksen 30. Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 2, 3, 6, 7, 8, 12, 15 ja 17, mutta se on avoin tutkimaan ratkaisuja, joiden avulla voidaan saada aikaan joustavuutta, harmonisointia ja ympäristövoittoja. Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 4, 5, 9, 16 ja 29.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.30.

EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päättyminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Turchin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A5-0303/2001)
1. Muutetusta ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Nizzan sopimukseen liitetyn EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päättymisen taloudellisia seurauksia ja hiili- ja terästutkimusrahastoa koskevan pöytäkirjan täytäntöönpanon edellyttämistä säännöksistä [KOM(2001) 121 - C5-0165/2001 - 2001/0061(CNS)],
2. Muutetusta ehdotuksesta neuvoston päätökseksi monivuotisten taloudellisten suuntaviivojen antamisesta EHTY:n selvityksessä olevien varojen ja selvityksen jälkeen hiili- ja terästutkimusrahaston varojen hoitamista varten [KOM(2001) 121 - C5-0166/2001 - 2000/0363(CNS)],
3. Komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, EHTY:n neuvoa-antavalle komitealle, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päättymisestä ja rahoitustoiminnasta vuoden 2002 jälkeen [KOM(2000) 518 - C5-0204/2001 - 2001/2095(CNS)]
ja
Linkohrin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0297/2001) muutetusta ehdotuksesta neuvoston päätökseksi monivuotisista teknisistä suuntaviivoista hiili- ja terästutkimusrahaston tutkimusohjelmaa varten [KOM(2001) 121 - C5-0167/2001 - 2000/0364(CNS)].

Turchi
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, keskustelun kohteenamme olevalla puite-ehdotuksella Euroopan yhteisöstä tehdään EHTY:n seuraaja. Ehdotuksen mukaan hiili- ja terästutkimusrahaston investointien tuotot olisivat EU:n talousarvion tuloja. Tulot varattaisiin erityistarkoituksiin, nimittäin hiili- ja teräsaloihin liittyvien alojen tutkimushankkeiden rahoittamiseen. Tutkimusrahastoa hallinnoisi komissio. Rahaston tuotosta 27,2 prosenttia kohdennettaisiin hiilialalle ja 72,8 prosenttia teräsalalle. Tätä jakosuhdetta voitaisiin muuttaa vain neuvoston yksimielisellä päätöksellä. Lisäksi ehdotuksessa esitetään, että tutkimusrahaston purkamisesta, investoinneista ja hallinnoinnista syntyvät hallintokulut rahoitettaisiin yleisestä talousarviosta.
Hyvät kollegat, en ole unohtanut rooliamme tässä lyhyessä yhteenvedossa: Euroopan ensimmäisenä perustamissopimuksena toimineen sopimuksen, joka oli yhtenäisen Euroopan ensimmäinen peruskivi, rakentamisessa tulevaisuudessa sivuutetaan täysin toimielimemme. Vastustan tiukasti komission lähestymistapaa, kun se esittää puite-ehdotuksessaan, että parlamenttia kuultaisiin vain rahastoa koskevista taloudellisista ja teknisistä suuntaviivoista. Meille on jätetty täysin passiivinen rooli, joka on täydessä ristiriidassa nykyisten avoimuuden ja demokratian vaatimusten kanssa ja jossa toimivaltuutemme olisivat jopa kapeammat kuin ne, joita parlamentti nykyään harjoittaa talousarvioon liittyvissä kysymyksissä.
Olen mietinnössäni esittänyt neuvostolle useita vaatimuksia: ensinnäkin olen vaatinut yhteispäätösmenettelyn soveltamista; toiseksi olen vaatinut hiili- ja terästutkimusrahaston vuotuisten korkojen ottamista täysimääräisesti talousarvioon etukäteen kohdennettuina tuloina niin, että luodaan budjettikohta talousarvion tulo- ja menopuolelle menojen määriteltävyyden periaatteen ja neutraaliusperiaatteen mukaisesti sekä toimielinten välisen sopimuksen määräysten ja varainhoitoasetuksen säännösten mukaisesti; kolmanneksi olen vaatinut, että tästä samasta budjettikohdasta maksettaisiin hallinnolliset kulut, joiden osuus on arviolta 8,4 miljoonaa euroa, ja jos näin ei tehdä, niiden kattamista yleisestä talousarviosta.
Olen sisällyttänyt mietintööni myös mahdollisuuden muuttaa määrärahojen jakautumista hiili- ja teräsalan kesken laajentumisesta johtuvan tuotannon kasvun vuoksi. Olen huomannut, että istuntosalissa esitettyyn päätöslauselmaan on kuitenkin jäänyt viittaus EKP:hen. Pyydän, että ette ota tuota viittausta huomioon: se viittaa peruuttamaani tarkistukseen, joka on jäänyt päätöslauselmaan teknisen virheen vuoksi.
Haluan korostaa yhteispäätösmenettelyn soveltamista koskevasta vaatimuksesta, että komission lainsäädäntöehdotus perustuu perussopimuksiin ja Nizzan pöytäkirjaan, jossa vahvistetaan, että neuvosto antaa yksimielisesti komission ehdotuksesta ja Euroopan parlamenttia kuultuaan kaikki tämän pöytäkirjan täytäntöönpanon edellyttämät säännökset. Käytännössä tämä vie parlamentilta kaiken vallan huolimatta siitä, että hiili- ja terästutkimusrahaston hallinnolliset kulut olisi katettava yleisestä talousarviosta.
Tämä tarkoittaa, että parlamentin olisi hyväksyttävä ylimääräiset kulut ja myönnettävä vastuuvapaus hiili- ja terästutkimusrahastolle voimatta mitenkään vaikuttaa toimintansa toteuttamiseen. Näin ollen vaatimukseni soveltaa yhteispäätösmenettelyä ei tarkoita vaatimusta muuttaa oikeusperustaa vaan artiklaa. Komission asiakirjassa viitataankin Euroopan yhteisön perustamissopimukseen ilman viittausta mihinkään tiettyyn artiklaan ja Nizzan sopimukseen liitetyn pöytäkirjan 2 artiklaan, jossa määrätään, että parlamentilla on yksinoikeus kuulemiseen. Sopimus ei kuitenkaan ole vielä voimassa, ja sen voimaantulo viimeistään heinäkuussa 2002 on hyvin epätodennäköistä.
Näin ollen olemme hyvin väljässä ja ennennäkemättömässä tilanteessa, joka ei enää toistu, sillä EHTY:n perustamissopimus on ainoa sopimus, jonka voimassaolon päättymiselle on asetettu aikaraja, mitä haluan painottaa. Vaikka Nizzan sopimukseen liitetyn pöytäkirjan pitäisi tulla voimaan, siinä viitataan vain kokonaispaketin hyväksymismenettelyyn, mutta ei ollenkaan vuosittain tehtäviin päätöksiin. Näin ollen olen esittänyt yhteispäätösmenettelyn vaatimista Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 2, 5, ja 1 artiklan mukaisesti. Toivon ja luulen, että parlamentti tukee tässä minua talousarviovaliokunnan tavoin.
Parlamentti on ilmeisesti hyväksynyt vuonna 1998 vuotuisten korkojen ottamisen täysimääräisesti talousarvioon ja mahdollisuuden maksaa tästä budjettikohdasta hallinnolliset kulut, jotta kaikki hiili- ja terästutkimusrahaston korot käytettäisiin tutkimukseen.
Hyvät kollegat, kuten jo aiemmin korostin, olemme nyt hyvin erikoislaatuisessa tilanteessa, joka ei varmaankaan toistu: kyse on ainoasta sopimuksesta, jonka voimassaolon päättymiselle on määrätty aikaraja ja jonka oikeudellinen jatkuminen riippuu suuresti sopimuksesta, jota ei ole vielä ratifioitu ja jota ei luultavasti vielä vähään aikaan voidakaan ratifioida.
Minun käsitykseni mukaan ja talousarviovaliokunnan poliittisten ryhmien koordinaattorien tukemana katson, että jos Euroopan parlamentti hyväksyy lainsäädännöllisiin tarkistuksiin tekemäni muotoilun ennen lausuntonsa antamista, meidän on aloitettava neuvottelut neuvoston ja komission kanssa pyrkiäksemme vahvistamaan toimielimemme roolia. Sen vuoksi aion kehottaa puhemiestä lykkäämään lainsäädäntöpäätöslauselmaa koskevaa äänestystä lainsäädännöllisiä tarkistuksia koskevan äänestyksen jälkeen, kunnes saamme varmuuden mahdollisuudesta päästä sopimukseen komission ja neuvoston kanssa parlamentin roolin vahvistamisesta. Toivon, että olette samaa mieltä kanssani tällaisesta muotoilusta.

Linkohr
Arvoisa puhemies, olen jäsen Turchin kanssa samaa mieltä. Neuvoston ehdotus on tosiaankin häikäilemätön. Nizzassa vakuutellaan kyllä demokraattisia perusarvoja mutta melkeinpä samanaikaisesti puretaan EHTY:n perustamissopimus ja perustetaan tutkimusrahasto, eikä parlamentilla ole minkäänlaista mahdollisuutta osallistua päätöksiin. Täytyy kyllä sanoa, että tämä on jo kaiken huippu!
Sitten itse asiaan. Olemme nyt oikeastaan puhujia hautajaisissa, sillä hautaamme nyt sopimuksen, joka synnytti Euroopan unionin lähes 50 vuotta sitten. Tämä on kuitenkin merkillinen kuolema. Se merkitsee uudelleen syntymistä, sillä tästä sopimuksesta on poikinut uusia sopimuksia, ja Euroopan unionin henki pohjautuu loppujen lopuksi tähän sopimukseen.
Tässä yhteydessä haluaisin palauttaa mieliinne, mitä Robert Schuman sanoi Pariisissa 9. toukokuuta pidetyssä kokouksessa - 9. toukokuutahan on meidän eurooppalaisten juhlapäivä. Hän sanoi, että tämä on Euroopan liittovaltiokehityksen ensimmäinen etappi. Hän ei puhunut kansallisvaltioiden yhteenliittymästä vaan Euroopan liittovaltiosta ja hän osoittautui siinä paljon kaukonäköisemmäksi kuin meidän valtiomiehemme ja -naisemme tai myös jotkut kollegamme, joiden huulilta ei vieläkään tule sanaa liittovaltio. Muistutan tai oikeastaan oletan, että asia mainitaan näin myös historiankirjoissa.
Toiseksi: tästä sopimuksesta on nyt tarkoitus syntyä tutkimusrahasto. Jäsen Turchi viittasi siihen, ettei rahoja vain palauteta jäsenvaltioille - mikä onkin sinänsä järkevää - vaan että ne sijoitetaan tutkimusrahastoon, josta on tarkoitus rahoittaa tulevaisuudessa hiili- ja terästutkimusta. Tästä aiheutuu kuitenkin ongelmia. Parlamentilla ei ensinnäkään ole mahdollisuutta valvoa tätä rahastoa. Tämän ristiriidan mainitsinkin äsken. Se aiheuttaa toiseksi ongelmia tutkimuksen puiteohjelmaan. Miten demokraattisesti päätettävän tutkimuksen puiteohjelman ja tutkimusrahaston käsitteet erotellaan toisistaan?
Kolmanneksi: miten käy ehdokasvaltioiden? Jokaisen tutkimusrahaston piiriin aikovan ehdokasvaltion on oikeastaan sijoitettava rahastoon, ennen kuin se voi osallistua siihen. Tämäkin seikka synnyttää Euroopan unioniin useahkoja tutkimuksen luokkia. Esitykseni, jonka tutkimusvaliokuntakin hyväksyi, on seuraava: ehdotan, että ratkaisemme tämän ristiriidan myönteisessä hengessä ja teemme tutkimusrahastosta tulevien vuosien aikana tutkimussäätiön, joka toimii rinnakkain tutkimuksen puiteohjelman kanssa ja johon jäsenvaltioiden lisäksi myös yksityishenkilöt - ja minusta ennen kaikkea juuri yksityishenkilöt - voivat lahjoittaa varoja, jotta pystymme rahoittamaan hiilen ja teräksen ohella muitakin tutkimushankkeita.
Meillä on onneksi nykyään paljon varakkaita ihmisiä, jotka eivät tietyn iän saavutettuaan tiedä, mitä he tekisivät rahoillaan, ja he lahjoittavat ne loppujen lopuksi jonnekin. Näin syntyy säätiöitä, ja tällaisilla lahjotuksilla voidaan kartuttaa tämän säätiön varoja, ja sen avulla voidaan siten käsitellä paljon muitakin aiheita kuin hiiltä ja terästä. Toivon, että parlamentti kannattaa tätä suositusta. Komissiokin joutuisi siinä tapauksessa vielä pohtimaan asiaa ja esittämään ehkä kertomuksen siitä, miten asia voitaisiin toteuttaa käytännössä.
Saksassa meillä on jo kokemusta asiasta. Tutkimusta koskevan valtion tukijärjestelmän ohella meillä on myös jo 1920-luvulta lähtien moitteettomasti ja vähällä byrokratialla toiminut tutkimussäätiö, joka antaa Saksan tutkimustoiminnalle vahvan piristysruiskeen. Tämän toteuttaminen myös yhteisön tasolla ei olisi lainkaan hullumpi idea.
Vielä yksi huomautus: minun mietintöni tarkistukset 1-5 johtuvat väärinkäsityksestä. Kehotan, ettemme äänestäisi niistä lainkaan. Ne sisältyvät jo muutenkin Turchin mietintöön ja tarkistuksiin ja tulevat siten katetuksi. Suositukseni siis on, ettemme äänestäisi niistä. Niistä ei sitä paitsi äänestetty valiokunnassakaan. Kyseessä on todellakin väärinkäsitys. Muuten kyllä toivon, että tästä tutkimusrahastosta todellakin tulee seuraavien viiden tai kymmenen vuoden kuluessa Euroopan unionin toinen tutkimuksen tukipilari. Näin saisimme korjattua tämän epädemokraattisen virheen, joka on nykypäivänä todellakin sietämätön.

Garriga Polledo
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, PPE-ryhmä kannattaa Turchin mietintöä. Siinä käsitellään kahta muutettua ehdotusta neuvoston päätökseksi sekä rahoitustoimintaa koskevaa komission tiedonantoa, joka on seurausta yhtäältä EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päättymisestä ja toisaalta hiili- ja terästutkimusrahaston perustamisesta. Kannatamme myös muiden poliittisten ryhmien koordinoijien tavoin teimme sen jo budjettivaliokunnassa esittelijän ehdottamaa strategiaa.
Mietinnössä esitetään talousarviota silmällä pitäen eräitä uutuuksia, jotka ovat saaneet valiokuntamme kaikkien poliittisten ryhmien hyväksynnän siellä käydyn keskustelun jälkeen.
Erityisesti esittelijä hyväksyi ehdotuksen laajentaa neuvoa-antavien elinten määrää lisäämällä niiden joukkoon Euroopan keskuspankin, Euroopan investointipankin ja muita tässä asiassa merkittäviä ja toimivaltaisia eurooppalaisia toimielimiä. Toisaalta mietinnössä lievennettiin myös tutkimusrahaston toiminnan selvittämiseksi laadittavan rahoitusohjelman alkuperäisiä ehtoja. Ensiksi esitetty ajatus vuosittaisten rahoitussuunnitelmien laatimisesta tuntui liian rajoittavalta.
Pääasiassa Turchin mietinnössä kuitenkin pyydetään, että parlamentti valvoisi hiili- ja terästutkimusrahastoa, ja tämä pyyntö on täysin johdonmukainen parlamentin perimmäisen tarkoituksen kanssa.
Emme olisi Euroopan kansalaisia edustava parlamentti, jos suostuisimme jättäytymään syrjään tutkimusrahastojen valvonnasta. Me budjettivaliokunnassa emme kyseenalaista sitä, minne EHTY:n varaukset pitäisi sijoittaa emmekä puutu siihen, pitääkö näitä yrityksiä kohdella edelleen eri tavoin kuin muita strategisia aloja. Pyydämme budjettivaliokuntana ainoastaan sitä, että tässä asiassa käytettäisiin yhteispäätösmenettelyä, josta neuvosto on useaan otteeseen kieltäytynyt.
Mikäli jäsen Linkohrin sanoin eurooppalainen hiili- ja teräspolitiikka jatkuu EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon loppumisen jälkeen ja mikäli sitä kehitetään suureksi osaksi tämän tutkimusrahaston kautta, Euroopan parlamentin pitää tietenkin olla mukana hallinnoimassa ja valvomassa sitä.
Tämän takia pyydämme, että rahaston tulot kirjataan unionin yleiseen talousarvioon. Mitä enemmän talousarvion kautta tapahtuvaa ja parlamentaarista valvontaa on, sitä avoimempaa ja vastuullisempaa on toimintakin. Emme pystyisi ymmärtämään, että toimielimemme syrjäytettäisiin näin tärkeässä asiassa. Siksi äänestämme Turchin mietinnön ja koko sen mukanaan tuoman strategian puolesta.

De Rossa
Arvoisa puhemies, kannatan Linkohrin mietinnössä esitettyjä ehdotuksia. Emme voi hyväksyä sitä, että komissio ja neuvosto eivät myönnä parlamentille oikeutta osallistua tätä rahastoa koskevaan päätöksentekoon ja sitä koskevien suuntaviivojen määrittelyyn, ja tässä suhteessa on saatava aikaan kannanmuutos.
On hyvin valitettavaa, että me olemme loittonemassa näiden rahastojen sosiaalipoliittisesta osuudesta, jolla annettiin jonkinlaista helpotusta rakennemuutoksia toteuttaville yrityksille ja etenkin tällaisten yritysten työntekijöille. Muutama vuosi sitten eräs yksityisyritys osti Irlannissa, Corkissa sijaitsevan entisen valtion yrityksen ISPAT:in, joka on nyt selvitystilassa. Yrityksen 400 työntekijää saavat lakisääteistä erorahaa - muutamia tuhansia puntia kirjaimellisesti elinikäisestä työstä - ja siitä huolimatta hallituksen ja ammattiyhdistysten anottua tukea tämän rahaston sosiaalipoliittisesta osuudesta, niille annettiin kielteinen vastaus. Tällainen tilanne on meille hyvin poikkeuksellinen. Se on sitäkin poikkeuksellisempi, kun ISPAT:in laitoksessa kierrätettiin teräsromua: uuden tutkimusrahaston tavoitteena on parantaa ympäristöstandardeja ja terästeollisuuden vaikutusta ympäristöön, ja kyse oli yrityksestä, joka käytännössä teki sitä.
On hyvin voimakkaasti korostettava, että mikäli tällä tutkimusrahastolla on minkäänlaista vaikutusta, sen on vaikutettava työturvallisuuteen. Tämän vuoden tammikuussa kyseisessä terästehtaassa sattui valitettava tapaus, jossa eräs ihminen menetti henkensä. Yritys ei ollut investoinut palonsammutuskoulutukseen eikä huolehtinut varauloskäytävistä, ja tämä ihminen menetti henkensä yrityksen laiminlyöntien takia. Meidän on varmistettava, että terveys- ja turvallisuusmääräykset pannaan täsmällisesti täytäntöön.

Ahern
Arvoisa puhemies, haluaisin kertoa olevani tyytyväinen ja yhtyväni kollegani; Linkohrin; mietintöön, etenkin hänen huomautuksiinsa parlamentin osallistumisesta ja Euroopan unionin demokraattisten rakenteiden kehittymisestä. Tätä sopimusta, Euratom-sopimuksen ohella, ei sisällytetty Euroopan unionin perustamisesta tehtyihin sopimuksiin, ja se jäi siten demokraattisen valvonnan ja päätäntävallan ulkopuolelle. Sitä ei voi mitenkään hyväksyä, etenkään aikana, jona energialaitokset sekä ydinvoimalaitokset että muut, voivat joutua terrori-iskujen kohteeksi. Siksi terveyden ja turvallisuuden olisi oltava ensisijaisin huolenaiheemme.
Kuten muut kollegat ovat huomauttaneet, parlamentaarisen valvontaoikeuden puuttuminen on tehnyt komission ehdotuksista mahdottomia hyväksyä, eikä vihreiden ryhmä voi siten kannattaa komission ehdotusta tutkimusrahaston menoiksi. Miten parlamentin budjettivaliokunta voisi ylipäätään myöntää vastuuvapauden talousarviosta, jos se ei voi valvoa varainhoitoa ja varojen jakamista?
Lopuksi EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päättyminen 50 vuoden jälkeen muistuttaa meitä siitä, että Euratom-sopimus, joka myös on ollut parlamentin demokraattisen valvonnan ja päätäntävallan ulkopuolella, on vääristymä, sillä yhä useammat jäsenvaltiot siirtyvät käyttämään ydinenergian sijasta uusia energiamuotoja, ja että tämä vääristymä, joka onneksi päättyy hiili- ja teräsyhteisön myötä, jatkuu yhä Euratom-sopimuksessa.

Seppänen
Arvoisa puhemies, Euroopan hiili- ja teräsyhteisö on viimeisen vuosikymmenen ajan ottanut rahaa lainaksi markkinoilta ja edelleen lainannut varoja hiili- ja teräsalan tutkimustoimintaan. Hiili- ja teräsyhteisön lopettaessa toimintansa sille on pesänselvityksen mukaan jäämässä ylijäämää 1,1 miljardia euroa. Nyt luodaan pelisäännöt sille, miten rahojen tuotto käytetään hiili- ja teräsalan tutkimustoimintaan. Pidän tutkimusrahaston perustamista myönteisenä asiana, kun taas sosiaalisten epäkohtien torjuntaan käytettävien varojen lopettaminen on huono asia. Komission ehdotuksen mukaan rahojen sijoitustoimintaa hoitaa ja tutkimusprojekteja valmistelee noin kolmenkymmenen henkilön virkamiesarmeija, jonka ylläpitoa rahoitetaan kolmella ja puolella miljoonalla eurolla: syntyy vaikutelma ylisuuresta byrokratiasta ja siksi parlamentin on palattava asiaan vastuuvapauskysymysten käsittelyn yhteydessä.
Herra Linkohrin mietinnön sisältämän tarkistuksen mukaan pitäisi perustaa erityinen Euroopan tutkimussäätiö, laajentaa hiili- ja terästutkimusrahaston toimintaa myös muille aloille sekä ottaa vastaan rahoitusta myös yksityiseltä sektorilta. Herra Linkohr, tämä on arveluttava esitys. Meillä on jo EU:n yhteinen tutkimuskeskus sekä tieteen ja tutkimuksen puiteohjelma. Ymmärrän herra Linkohrin myönteisen asennoitumisen tutkimustoimintaan, mutta ei pidä rakentaa uutta byrokratiaa. Hiili- ja terästutkimusrahasto on pakko perustaa, koska EHTY lopettaa toimintansa. Sen varat on perusteltua jakaa takaisin aloille, joilta ne kerätty, mutta idea tutkimussäätiöstä, jota rahoitettaisiin EU:n veronmaksajien sekä yritysten rahoin, lisää tehotonta byrokratiaa. Parempi on parlamentin vaatia tieteen ja tutkimuksen alalle yhteispäätösmenettelyä ja jättää ohjelmien kaikkinainen toimeenpano komissiolle. Herra Linkohrin hyvää tahtoa tiedettä ja tutkimusta kohtaan emme aseta kyseenalaiseksi.

Mombaur
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, sopimuksen voimassaolo päättyy, mutta sen luoma perusta säilyy, sillä tämä perusta, EHTY:n perussopimus, on kuulunut jo kauan Euroopan unionin perusrakenteisiin. Meille jää myös muistopäivä, joka liittyy toukokuun 9. päivään vuonna 1950, päivään, jona Robert Schuman esitti eteläranskalaisen Jean Monnet'n nerokkaan suunnitelman ja loi siten pohjan sille, mitä kutsumme nykyään Euroopan rauhan työksi. EHTY:n perustamissopimuksella on kaksi seuraajaa: ensinnäkin tänään keskustelumme aiheena oleva asia sekä hiilelle tulevaisuudessa myönnettävät tuet, joita käsittelemme joskus myöhemmin.
Haluaisin esittää näistä kahdesta mietinnöstä neljä lyhyttä huomautusta. Ensimmäinen asia: ehdotettu menettely heijastaa esidemokraattista ajattelutapaa. Vuonna 1952 se oli vielä ymmärrettävä, mutta enää ei ole luonnollisestikaan perusteltua, että neuvosto saa päättää asioista yksin, kun unionin kansalaiset ovat valinneet jo viisi kertaa demokraattisen parlamentin, nimittäin meidät. Sen on oltava selvää.
Toinen huomautus: on oikein, että hiileen ja teräkseen liittyvää tutkimusta tuetaan 45 miljoonan euron suuruisilla vuosittaisilla tuloilla. Oikeudelliselta kannalta voitaisiin sanoa, että se on etukäteen toteutettu joidenkin välinen tiivistetty yhteistyömuoto. Aivan yhtä oikein on kuitenkin harkita valiokunnan kollega Linkohrin esityksen perusteella antamaa suositusta, että tämä rahasto muutettaisiin vähitellen säätiöksi, sillä uusien jäsenvaltioiden aiheuttama ongelmakin olisi helpommin ratkaistavissa, jos niiden ei tarvitsisi osallistua vanhojen maksajien rahoihin.
Kolmas huomautus: on aivan oikein, että komissio on sisällyttänyt perusoikeudet tutkimusrahaston periaatteisiin, sillä Euroopan unionin perusoikeuskirjassahan voimassa oleva lainsäädäntö kootaan yhteen. Kaiken yhteisötason toiminnan on toisin sanoen oltava perusoikeuksien mukaista ja sidoksissa niihin. Minusta on häikäilemätöntä, että neuvosto hylkäsi neuvottelussaan nämä kolme komission ehdotusta ja haluaa poistaa tekstistä viittauksen perusoikeuskirjaan. Se on uskomaton oikeusskandaali, joka on saatettava julkisen huomion kohteeksi. Sen vuoksi otan asian nyt esille.
Seuraavaksi tulenkin jo neljänteen kohtaan, ja arvoisa komission jäsen, olen erittäin utelias kuulemaan vastauksenne tähän asiaan. Komissiohan vetosi alun perin toiseen oikeusperustaan. Nyt te viittaatte Nizzan sopimuksen pöytäkirjaan, ja se onkin aika jännittävää, sillä Nizzan sopimushan ei todennäköisesti ole voimassa vielä 23. heinäkuuta 2002. Tuona päivänä EHTY:n perussopimuksen voimassaoloaika kuitenkin päättyy, ja emmehän toki voi sallia lainsäädännöllisen tyhjiön syntymistä. Haluaisin siis kuulla vastauksenne siihen, kuinka aiotte menetellä ja mitä aiotte ehdottaa, jotta 23. heinäkuuta 2002 keskiyöllä klo 24.00 ei syntyisi lainsäädännöllistä tyhjiötä, joka heittäisi ilmaan mielenkiintoisen kysymyksen siitä, kelle oikeastaan kuuluvat sellaiset rahat, joilla ei ole enää oikeudenhaltijaa.

Rovsing
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä niiden monien puhujien kanssa, jotka ovat arvostelleet sitä, että tulevasta varainhoidosta puuttuu demokratia. Kuten mainittiin, perustamissopimuksen voimassaolo päättyy 23. heinäkuuta 2002. Tämä perustamissopimus loi perustan nykyiselle Euroopan unionille. Siinä lanseerattiin käsite "yhteismarkkinat", ja sopimuksen myötä käyttöön otetut korkea viranomainen, yhteinen edustuslaitos, erityinen ministerineuvosto ja tuomioistuin olivat lähtökohta niille toimielimille, jotka nyt tunnetaan komissiona, Euroopan parlamenttina, neuvostona ja tuomioistuimena. Tämä on mielestäni maininnan arvoista.
Meidänhän on todettava, että poliittiset tavoitteet on saavutettu monissa asioissa. Kun keskustelemme, miten hallinnoitavia varoja pitäisi käyttää tulevaisuudessa, olisi toivottavaa, että määrärahoista käytettäisiin entistä suurempi osa puhtaan hiilen tutkimiseen, ja olen varma, että komissio kiinnittää asiaan huomiota, kun puhutaan tutkimusrahastoa koskevasta tulevaisuuden järjestelystä.
Mielestäni meidän on tänään syytä antaa tunnustusta siitä työstä, jota on tehty niissä toimielimissä, elimissä ja hankkeissa, jotka ovat 50 vuoden ajan olleet vastuussa EHTY:n toiminnasta, mukaan lukien erityisesti ne toimet, johon komissio ja neuvoa-antava komitea ovat ryhtyneet. Kuten sanottu, tutkimusta lisätään, ja tästä tutkimuksesta on hyötyä niin ympäristön, teollisuuden kuin Euroopan unionissa asuvien valitsijoidemmekin kannalta.

Wallström
. (EN) Kiitän ensimmäiseksi parlamentin asiasta vastaavia valiokuntia ja niiden esittelijöitä.
Nämä ehdotukset ovat komission kymmenen vuotta sitten alulle paneman pitkän keskusteluprosessin lopputulos. Komission ehdottamassa suunnitelmassa muista yhteisöistä tulisi EHTY:n oikeudenomistajia perustamissopimuksen päättymisen jälkeen, ja näiden varojen hallinnoinnista saatavat tulot käytettäisiin yksinomaan hiili- ja terästeollisuuteen liittyvien alojen tutkimushankkeiden rahoittamiseen. Tästä suunnitelmasta on keskusteltu teollisuudenalan edustajien, työmarkkinaosapuolten, Euroopan parlamentin ja jäsenvaltioiden kanssa. Kaikki asianosaiset ovat lopulta hyväksyneet sen.
Jäsenvaltiot ovat olleet hyvin tiiviisti mukana tässä keskustelussa, mikä on täysin oikeutettua, sillä ne ovat yhdessä EHTY:n varallisuuden haltijoita. Jos jäsenvaltiot eivät olisi sopineet asiasta, nämä varat vain siirrettäisiin niille kansainvälisen oikeuden periaatteiden mukaisesti.
Eurooppa-neuvosto on antanut meille yksityiskohtaisen johdatuksen aiheeseen, ensin Amsterdamin Eurooppa-neuvoston huippukokouksessa vuonna 1997 ja hiljattain Nizzassa hallitustenvälisessä konferenssissa viime vuonna. Jälkimmäisessä tilaisuudessa jäsenvaltiot hyväksyivät Nizzan sopimukseen liitetyn pöytäkirjan, joka sisältää tämän sopimuksen päättymiseen liittyvien järjestelyjen yksityiskohdat. On selvää, että komissio kunnioittaa Nizzassa tehtyjä päätöksiä. Komission on siten tarkasteltava teidän tarkistuksianne tässä valossa.
Olette vaatineet, että kaikki kolme päätöstä olisi hyväksyttävä yhteispäätösmenettelyssä. Minun on valitettavasti sanottava, että komissio ei voi hyväksyä tätä pyyntöä. Puitepäätöksen kohdalla päätösmenettelystä on jo sovittu hallitustenvälisessä konferenssissa Nizzassa. Mitä tulee rahoituksen ja tutkimuksen suuntaviivoja koskeviin kahteen päätökseen, komissio on noudattanut samaa linjaa kuin muissa vastaavissa ehdotuksissa tutkimuspolitiikan tai varainhoitoasetuksemme alalla. Esimerkiksi Euroopan unionin tutkimuksen ja kehittämisen puiteohjelmaan kuuluvista erityisohjelmista pyydetään parlamentin lausunto, kuten varainhoitoasetuksen tapauksessakin. Jos komissio poikkeaisi tästä käytännöstä, se ei toimisi johdonmukaisesti. Toisaalta haluaisin korostaa, että parlamentti osallistuu ehdotettuihin järjestelyihin paljon voimakkaammin kuin aikoinaan EHTY:n perustamissopimuksessa.
Mitä tulee varojen budjetointiin perustamissopimuksen päättymisen jälkeen, komissio on samaa mieltä siitä, että varat ja menot sisällytetään Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon. Ne muodostuvat kuitenkin käyttötarkoitukseensa sidotuista tuloista, joita rahoitusnäkymät eivät toimielinten välisen sopimuksen mukaan kata. Emme voi siten suostua ehdotukseen sisällyttää nämä varat ja menot yksinkertaisesti otsakkeeseen III, talousarvion sisäiset politiikat, ja poistaa kaikki viittaukset käyttötarkoitukseen sidotuista tuloista.
Te olette myös ehdottaneet, että kahden vuoden kuluessa eli 24. heinäkuuta 2004 mennessä komission olisi esitettävä ehdotuksia laajentaakseen EHTY:n jälkeistä tutkimusrahastoa eurooppalaiseksi tutkimussäätiöksi, joka kattaa myös muut kuin hiili- ja terästeollisuuden tutkimusalat. Olen todellakin tietoinen siitä, että tällaista rahastoa on ehdotettu meille useissa yhteyksissä. Olen huomannut, että vastaavassa tarkistuksessa viitataan vain tutkimusta koskevien suuntaviivojen päätösehdotukseen. Oikeudellisesta näkökulmasta tutkimusta koskevissa suuntaviivoissa säädetään tutkimustoimien täytäntöönpanoon liittyvistä teknisistä määräyksistä, eikä niillä voi säätää tämänkaltaisesta institutionaalisesta kysymyksestä.
Yleisesti puhuen komissiolle on jo ehdotettu useissa yhteyksissä tutkimussäätiön perustamista, etenkin neuvostossa käydyn keskustelun aikana, mutta ehdotus torjuttiin. Ensimmäinen syy on se, että EHTY:n varojen hallintoon sisältyy 23. heinäkuuta 2002 jälkeen kolme näkökohtaa: ensinnäkin niiden EHTY:n sitoumusten hoitaminen, jotka ovat voimassa kyseisenä päivänä sitoumusten päättymiseen asti - ja jossain tapauksissa ne jatkuvat seuraavat 20 vuotta tai kauemminkin; toiseksi, EHTY:n varojen hoito; ja kolmanneksi tällaisesta varainhoidosta saaduilla varoilla rahoitetun tutkimusrahaston hoitaminen. Nämä kolme elementtiä ovat siten tiiviisti yhteydessä keskenään, eikä niitä voi eristää toisistaan. Lisäksi on selvää, että valtaosa jäsenvaltioista vastustaa tutkimusrahaston täytäntöönpanoa säätiön välityksellä. Lopuksi ehdotettuun tutkimusrahastoon liittyvä summa on niin pieni, ettei se oikeuttaisi säätiön perustamista. Siksi kaikkein järkevin ratkaisu on se, että komissio, joka on tähän asti hoitanut kaikki EHTY:n toiminnot, hoitaisi niitä kaikkia jatkossakin.
Lopuksi olen pannut erityisen kiinnostuneena merkille pyyntönne siitä, että ympäristönäkökohdille olisi annettava etusija tämän hiili- ja teräsrahaston toimissa. Olen tyytyväinen voidessani sanoa, että EHTY:n perustamissopimuksesta rahoitetuissa nykyisissä tutkimushankkeissa korostetaan jo nyt entistä puhtaampia tekniikoita, energian säästämistä ja ympäristön suojelua sekä hiili- että teräsalalla. Voin vakuuttaa teille, että nyt ehdottamissamme tutkimuksen suuntaviivoissa annamme jatkossakin suuren merkityksen tällaisille näkökohdille kuten myös työturvallisuudelle.
Lopuksi sallinette minun vastata jäsen Mombaurin kysymykseen, joka koski komission kolmen vuoden kuluessa esittämien ehdotusten oikeudellista perustaa. Kuten tiedätte, ne perustuvat Nizzan sopimukseen liitettyyn pöytäkirjaan, ja meidän on nyt harkittava, miten me ratkaisemme tämän sopimuksen voimaantuloon liittyvän epävarmuuden. Komission yksiköt tutkivat parhaillaan tätä kysymystä ja tarkastelevat vaihtoehtoisia suunnitelmia. Vastaan siten, että meidän on jatkettava tämän erityiskysymyksen tarkastelua. Kiitän teitä vielä kerran komission ehdotusten huolellisesta analyysista, teidän osuudestanne tähän keskusteluun ja teidän mielenkiinnostanne.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.30.
(Istunto päättyi klo 20.55.)

