Istunnon jatkaminen
Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, en halua puuttua eilisen pöytäkirjoihin, vaan huomauttaa toisesta asiasta; antanette minun tehdä sen. Olen nimittäin kuullut - ja puhun nyt ryhmäni AKT-kokouksen koordinaattorina - että kukaan komission jäsenistä ei ole menossa neljän viikon kuluttua pidettävään AKT-maiden ja EU:n kokoukseen Kapkaupunkiin. Ei yksikään komission jäsen, ei Nielson eikä Patten, ei Lamy eikä Fischler, joka ei voikaan lähteä. Jotta maineemme ei kärsisi kovin paljon, voisitte ehkä painokkaasti kehottaa Euroopan komissiota huolehtimaan siitä, että yksi komission jäsen on läsnä, sillä kokouksessa on tarkoitus käydä läpi kokonainen ohjelma kirjallisine kysymyksineen jne. On häpeä myös 70:tä kehitysmaata kohtaan, että komissio ei näe sen vertaa vaivaa, että olisi paikalla AKT-kokouksessa. Jo vuosia tässä kokouksessa edustajana olleena tiedän, että tämä olisi ensimmäinen kerta, kun näin tapahtuu. Näin ollen pyydänkin kiireimmiten vetoamaan Euroopan yhteisöjen komissioon.

Puhemies
Jäsen Maij-Weggen, otan asian puheeksi komission kanssa, ja saatuamme vastauksen voimme palata asiaan parlamentissa.

Euroopan parlamentin puhemiehen julkilausuma
Puhemies
Siirrymme seuraavaan asiaan - ja haluaisin tässä yhteydessä kiittää puheenjohtajakokousta ja parlamentin kollegoja siitä, että he ottivat esityslistalle pienen politiikkaa koskevan julkilausumani sekä sen jälkeen käytävän keskustelun, jotta voimme puhua hieman enemmän seuraavasta kaksi- ja puolivuotisesta puhemieskaudestani.
Tultuani valituksi 15. tammikuuta pidin puheenvuoron, jossa sanoin haluavani saada kunnian esitellä parlamentille tulevan kauden strategisen päämäärän, mikä on tuoreen puhemiehen etuoikeus. Päättämällä puhua tänään halusin kunnioittaa sitä tosiasiaa, että silloisen keskiviikon istuntojaksossa Espanjan pääministeri oli esittelemässä Espanjan puheenjohtajakauden ohjelmaa. Yksi asia, jonka haluan tuoda parlamenttiin - ja toivon, että me kaikki työskentelemme yhdessä sen hyväksi - on viestittää, keitä me olemme ja mitä me teemme. Jos siis haluatte tiedottaa jostakin asiasta, teidän on otettava jostakin aika siihen. Ette voi tehdä sitä sellaisena ajankohtana, joka on sinä päivänä varattu jollekin toiselle aiheelle. Minä siis käytän tänä aamuna tilaisuuden hyväkseni.
Puhemieheksi valintaani edeltäneen kampanjan aikana parlamentissa oli selvästi aistittavissa valtava muutoksen halu. Siihen liittyi kuitenkin turhautuneisuutta, kun otetaan huomioon muutoksen käytännön toteutuminen. Meidän on muutettava tämä muutoksen halu todelliseksi parlamentin uudistukseksi erilaisten kokoonpanojen, kuten puhemiehistön, valiokuntiemme ja puheenjohtajakokouksen avulla. Kehotan tänään kollegoja tarttumaan tähän tilaisuuteen, jotta saamme aikaan muutoksen, jota parlamentissa ilmiselvästi kovasti halutaan.
Toivon, että ensi kaudella, ennen seuraavia vaaleja voimme olla näkyvästi uudistuva parlamentti ja että voimme olla kommunikoiva parlamentti sekä sellainen parlamentti, joka on valmis ottamaan muutoksen mukanaan tuoman riskin. Se vaatii kaikilta luovuutta ja mielikuvitusta, ja yhdessä pystymme kohtaamaan tämän haasteen. Oikeastaan se, mitä haluaisin teidän tämänpäiväisessä keskustelussa ilmaisevan, on halukkuus osallistua muutoksen ilmapiirin luomiseen. Suorien vaalien käyttöönotosta on kulunut nyt yli 20 vuotta, ja meidän on nyt arvioitava toimintatapaamme. Parlamentin on saatava aikaan aiempaa elinvoimaisempi ja dynaamisempi parlamentarismi.
Suurin vireillä oleva muutos on tietenkin laajentuminen. Meidän, poliittisen luokan, on aika ottaa taas ohjakset käsiimme laajentumiskysymyksessä. On väistämättä selvää, että kaikkien yhteisön säännöstöön (acquis communautaire) liittyvien yksityiskohtien käsittely vaatii valtavasti työtä Euroopan komissiolta sekä ehdokasvaltioiden julkisilta palveluilta. Näihin yksityiskohtiin liittyy kuitenkin entistä suurempi poliittinen haaste - ja se on meidän haasteemme. Parlamentilla on harvinaisen hyvä asema johtaa muutospolitiikkaa kohti laajentunutta Eurooppaa.
Aloitamme nyt laajentumiskeskustelun loppupelin, ja meillä on monimutkaiset talousarviota koskevat ehdotukset, joihin parlamentti epäilemättä ottaa aikanaan kantaa. On tärkeää, ettei muutoksen - laajentumisen - aikaa jätetä pientä tai suurta muutosta koskevan talousarviokeskustelun asteelle, tai miten ikinä se nyt sitten ymmärretäänkin. Meidän on tehtävä aloitteita täällä parlamentissa ajaaksemme tätä asiaa.
Haluan parlamentista paikan, jossa käydään vilkasta laajentumiskeskustelua. Tapahtumakalenteria ei ole vielä lyöty lukkoon, mutta meillä näyttäisi olevan tänä vuonna kaksi tilaisuutta keskustella laajentumisesta, luultavasti Espanjan puheenjohtajakauden lopussa ennen Sevillan huippukokousta ja luultavasti toisen kerran marraskuussa.
Pyytäisin teitä etenkin poliittisissa ryhmissä miettimään menetelmää, jolla voisimme kehottaa poliittisia ryhmiämme edustavia ehdokasvaltioiden parlamentin jäseniä osallistumaan tämänvuotisiin laajentumiskeskusteluihimme, luomaan elinvoimaisuutta, luomaan hetken, joka on erityisesti eurooppalainen hetki, ja tekemään sen siten, että voimme kuulla kaikki erilaiset äänet. Nämä äänet voivat olla joissakin asioissa sopusointuisia tai eripuraisia, mutta tämä on todella ratkaisevaa aikaa, ja toivon parlamentin löytävän sen eri kokoonpanoissa ja ryhmissä tahdon tunnustella ja luoda tällaisen keskustelufoorumin sekä ilmentää uutta Eurooppaa parlamentaarisessa mielessä.

Saksan jälleenyhdentymisen reilun kymmenen vuoden takaisen esimerkin innoittamana toivoisin parlamentin lopulta olevan samaa mieltä siitä, että kun ehdokasvaltiot allekirjoittavat liittymissopimuksen, joka on vielä ratifioitava, voisimme harkita budjetointia ja suunnittelua täyden tarkkailijan asemaa varten, jotta voimme luoda etujoukon uudelle Euroopalle, ja että parlamentti tekee sen, koska yleisenä päämääränämme on todellisen poliittisen johdon ottaminen. Näiden seikkojen vuoksi ja sopimuksen aikaansaamiseksi - koska meidän on käytävä nämä asiat läpi määrärahojen kannalta, koska puhemiehistön on käytävä ne läpi ja koska puheenjohtajakokouksen on sovittava tapahtumakalenteristamme - jos vain voin, haluaisin tulevina kuukausina ennen Sevillan huippukokousta vierailla kaikissa ehdokasvaltioissa parlamentin puolesta ja esittää parlamentissa oleville kollegoillemme virallisen kutsun liittyä uuden Euroopan etujoukkoon, ja jos haluatte, se on teidän kutsunne, joka minulla on kunnia toimittaa heille teidän puolestanne.
(Suosionosoituksia) Ulkopolitiikan yhteydessä ja laajojen asiakokonaisuuksien perusteella toivon monessakin mielessä, että pystymme hoitamaan oman osuutemme. Eurooppa tarvitsee uuden ulkopolitiikan, ja olen varma, että parlamentin enemmistö haluaa myös luoda sellaisen. Hahmotellessamme ja kehittäessämme Yhdysvaltojen ja Venäjän suhteisiin, Euro-Välimeri-vuoropuheluun ja sivilisaatioiden väliseen vuoropuheluun liittyviä strategisia kumppanuuksia, harjoitamme politiikkaa, joka ei ole tärkeää vain parlamentaarisen prosessin kannalta, prosessin, joka heijastaa itse Euroopan unionia. Parlamentti on antanut itsestään erittäin uskottavan kuvan maailmanlaajuisen köyhyyden, tautien ja nälänhädän torjumisessa. Parlamentilla on hienoja ja upeita ansioita ihmisoikeuksien edistämisessä ja puolustamisessa. Meidän on määrätietoisesti jatkettava tällaisena keulahahmona, mutta meidän on löydettävä uusia keinoja johtoasemamme ilmaisemiseen. Meidän ei tarvitse vain seurata tapahtumia, vaan parlamentilla itsellään on kyky luoda uusia ympäristöjä, joissa se voi ottaa johtavan aseman.
Viime päivinä ja viikkoina olemme monien parlamentin kollegojen uurastuksen ansiosta alkaneet luoda uudenlaisia ja entistä kypsempiä poliittisia suhteita muihin toimielimiin, erityisesti Euroopan komissioon. Onnittelen perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan jäsentä Malmströmiä ja tänään paikalla olevaa komission varapuheenjohtajaa heidän tekemästään työstä turvatessaan yhden virstanpylväämme - hienon sopimuksen siitä, kuinka jatkamme lainsäädäntömenettelyä tästä eteenpäin. Me tarvitsemme sitä, ja työ on erinomaista.
(Suosionosoituksia)
Onnittelen parlamenttia, että sen ylivoimainen enemmistö kannatti eilen jäsen von Wogaun mietintöä, jonka ansiosta voimme hyväksyä tehokkaan väliaikaisen ratkaisun, ja se on ainoastaan väliaikainen ratkaisu, joka koskee valmistelukunnan ja hallitustenvälisen konferenssin tehtäväksi annettua rahoituspalvelujen uudistusta, uutta perustaa sopimukselle, jonka pohjalta voimme hoitaa toimielinten välisiä suhteitamme ja ratkaisevasti vahvistaa demokraattisen Euroopan asemaa sekä Euroopan parlamentin asemaa kansalaisten edustajana.
Koska perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta on käsitellyt nämä kaksi mietintöä, haluaisin lausua tunnustuksen myös erityisesti puheenjohtaja Napolitanon kyvyistä, sillä hänen parlamentissa tekemänsä työ on edistänyt hienosti näitä saavutuksia.
(Suosionosoituksia)
Itse politiikan ensisijaisuus on kaikkien näiden toimien johdonmukaisuuden avain. Se on meidän tehtävämme. Meidän on myös viestitettävä komissiolle, neuvostolle ja koko muulle maailmalle, että me Euroopan parlamentin jäsenet olemme kypsiä ja luotettavia kumppaneita yhteisessä Euroopan yhdentymishankkeessamme.
Vastineeksi haluan nyt osallistua komission ja neuvoston kanssa Barcelonan Eurooppa-neuvoston valmistelutoimiin, jotta saamme perustettua mielekkään toimielinten välisen työryhmän. Politiikan ensisijaisuus unohtuu täysin, jos politiikkaa kehittävät keskustelufoorumit puuttuvat. Sanon neuvostolle, että komission ja parlamentin on nyt aika tarjota tällainen keskustelufoorumi ja antaa meille kyky palauttaa ja kehittää politiikan ensisijaisuutta, valmistautua valmistelukuntaa koskevaan yhteiseen työhön ja hallitustenvälisessä konferenssissa ydinasioissa saavutettaviin menestyksekkäisiin ja yhteisiin tuloksiin.
Emme saa myöskään unohtaa, että Euroopan parlamentti on Euroopan kansojen puhujakoroke. Tärkeänä yleisenä päämääränämme on palvella kansalaisiamme. Voimme luoda parlamentille uuden ylpeyden aiheen ja viestittää siitä muille. Meidän on päättäväisesti korostettava demokratian ensisijaisuutta teknokratiaan nähden, vaadittava avoimuutta ja välitettävä viestimme Euroopan kansalaisille kaikin mahdollisin tavoin.
Olen erittäin ylpeä siitä tosiasiasta, että me Euroopan parlamentin jäsenet loimme, kehitimme, perustelimme ja voitimme väittelyn, jossa puolustetaan valmistelukunnan perustamista, uutta tapaa luoda uusi Eurooppa, avointa ja demokraattista tapaa, pyrkimystä luoda yhteyksiä Euroopan nousevaan sukupolveen, joita suljettujen ovien takana tapahtuva toiminta ei kosketa millään tavoin. Vanhaa hölläkätistä hyväksyntää, joka oikeuttaa eliitin toimimaan muiden puolesta, ei ole enää olemassa siinä mielessä kuin ennen, ja niinpä meidän täytyy ansaita nousevan sukupolven hyväksyntä ja kunnioitus. Voimme onnistua siinä ainoastaan avoimin menettelyin, ja valmistelukunnan on oltava avoin menettely, ja se voi olla hyvinkin merkittävä alku.
Parlamentti voi vaatia idean omistusoikeutta itselleen. Olemme kuitenkin avainasemassa myös valmistelukunnan osakkaina. Parlamentin päämääränä on demokraattisen Euroopan edistäminen teknokraattisen Euroopan sijasta sekä avoimuuden vaatiminen. Siinä mielessä - ja myöhemmin tänään meillä on mahdollisuus puheenjohtajakokouksessa tavata valmistelukunnan puheenjohtaja - parlamentin pitää mielestäni varmistaa, että avoimesti työskentelevä valmistelukunta on ensisijainen keskustelufoorumi, avoimen keskustelun pääväylä, joka vie asioita eteenpäin.
On tärkeää, että tätä valmistelukuntaa johdetaan hyvin - ja puhemiehistössä on ansioituneita kollegoja, jotka voivat auttaa keskustelun johtamisessa. Johdon on kuitenkin autettava itse valtuuskuntaa olemaan todellakin avoin keskusteluympäristö. Mitä tulee tämän keskustelun välittämiseen laajalle yleisölle, olen pyytänyt täällä olevia virkamiehiä varmistamaan, että se lähetetään jatkuvana suoratoistovideona, jotta halukkaat voivat seurata keskusteluja säännöllisesti - olivatpa he sitten toimittajia, tutkimuslaitosten työntekijöitä, yliopisto-opiskelijoita tai Euroopan yhteiskunnallis-taloudellisen alan erilaisia ryhmiä - joka tapauksessa sellaisia henkilöitä, jotka eivät ole Brysselissä valmistelukunnan tehtävissä.
Hyvät kollegat, sisäiseen uudistukseen liittyvässä kysymyksessä meillä on vielä pitkä tie edessämme. Luin edeltäjäni Nicole Fontainen kirjoittaman kirjan Mes combats. Hän puhui siinä parlamentin jäsenten ohjesäännöstöstä ja siitä, miten mahdotonta asiassa on todellakin edistyä.
En tiedä, millaista kehitystä voimme saada aikaan, mutta ilmaisen tänään toivovani sitä. Haluaisin saattaa jäsenten ohjesäännöstöä koskevan keskustelun päätökseen. Haluan tehdä yhteistyötä esittelijä Rothleyn kanssa ja haluan tehdä yhteistyötä puhemiehistössä ja kvestorikollegiossa olevien kollegojen kanssa. Ensin haluan kuitenkin puhua parlamentin jäsenille ja pyrkiä kehittämään ja motivoimaan parlamentin enemmistöä muutokseen ja saada sen toimimaan muutoksen hyväksi. Tulevien viikkojen aikana aiomme käydä jäsenten kanssa tiiviin keskustelukierroksen. Ohjesääntöä ei laadita ilman parlamentin jäseniä - sen minä takaan teille. Ohjesääntöä ei voida myöskään laatia, ellei parlamentin enemmistöä ensin saada toimimaan sen hyväksi. Sillä vaikka me tekisimmekin niin, sopimuksen toteuttamiseksi neuvostonkin on vielä tehtävä oma osuutensa. Haluan kuitenkin aloittaa ensimmäisen vaiheen nimenomaan täällä, jotta tiedän lähtökohdan, jotta voin luoda lujan tahdon tähän muutokseen ja jotta voin sitten pyrkiä saattamaan asian päätökseen. Poliittisesti tämä on tärkeää tehdä ennen seuraavia Euroopan parlamentin vaaleja. Toivon teidän olevan kanssani samaa mieltä ja auttavan luomaan enemmistön kannattaman muutoksen ilmapiirin.
(Suosionosoituksia)
Alussa mainitsin, että parlamentissa on aistittavissa suurta muutoksen halua. Hyvin monien kollegojen mielestä parlamentti on liian tarmoton monissa keskusteluissaan, ja tämän asian hyväksi meidän on tehtävä töitä. Odotan kovasti Corbettin mietintöä - tuokoon se sitten mukanaan millaista muutosta hyvänsä. En tuomitse sen tulosta etukäteen - asiasta keskustellaan ja väitellään vielä.
En ole mikään kaikkitietävä, mutta tiedämme kyllä, että Corbettin mietintö on sinänsä vasta alkua - menipä se sitten kuinka pitkälle hyvänsä. Corbettin mietinnöstä päättää parlamentti eikä puhemies.
Haluan kuitenkin huomauttaa, että mitä toimivaltuuksia puhemiehistö ikinä sen mukana saakin pyrkiäkseen säätelemään parlamentin toimintatapaa - vähentämään äänestysten määrää, lisäämään valiokuntien työtä ja luomaan siten tilaa täällä käytävälle todelliselle poliittiselle keskustelulle - aion hyödyntää niitä mahdollisimman tehokkaasti. Haluan ihmisten siis etukäteen tietävän, että olipa kyse mistä foorumista hyvänsä, haluan hyödyntää sitä siten, että se tarjoaa mahdollisuuden luovalle poliittiselle keskustelulle parlamentin istuntosalissa.
Kävimme eilen hienon Lähi-itää koskevan keskustelun, mutta yhtä aktiivista toimintaa tarvitaan huomattavasti lisää, koska olemme poliittinen toimielin.
Siinä mielessä - en väitä, että minulla olisi tässä asiassa mitään ehdotonta viisautta - en voi syrjäyttää perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan työtä, mutta esitän monia kysymyksiä, kuten Laekeninkin kohdalla. Mikseivät ryhmät ole vielä hyväksyneet sitä, että joistakin asioista - ehkä viimeisestä kolmanneksesta - keskustellessamme pyydämme kollegoja todellakin antamaan vastauksia toisilleen? Miksemme luo sellaista dynamiikkaa, joka edellyttää meiltä keskustelua eikä pelkkää väitteiden lukemista paperista? Meidän on tavalla tai toisella vastattava toinen toisillemme. Kun kyseessä on mietintö, josta on päästy laajalti yhteisymmärrykseen mutta jonka tärkeimmistä tarkistuksista ollaan selvästi eri mieltä, pitäisikö meidän valiokunnissa pohtia, voisimmeko keskustella ainoastaan näistä tarkistuksista puheenjohtajakokouksen kautta? Näin tehdään joskus Yhdysvaltain kongressissa - siellä ei käydä välttämättä koko keskustelua vaan keskustellaan vain tärkeimmistä tarkistuksista, koska poliittinen jännite kohdistuu nimenomaan kyseiseen tekstin osaan.
Meidän on pohdittava joitakin näistä asioista, ja kehotan teitä pohtimaan niitä luovalla mielellä, koska tarvitsemme lisää tarmokkuutta, ja voimme lahjoittaa sitä itse itsellemme, jos vain olemme tarpeeksi luovia.
Äsken laajentumisen yhteydessä mainitsemani yhteisön säännöstö (acquis communautaire) kattaa 2 500 säädöstä yli 50 vuoden ajalta ja 85 000 sivua lainsäädäntötekstiä. Eur-Lex-WWW-sivustolla on puolet näistä säädöksistä konsolidoidussa muodossa - ei vielä varsinaisina lakeina, koska emme ole koskaan antaneet sellaista lakia, jonka mukaan kaikki säädökset pitäisi konsolidoida - mutta joka tapauksessa huomaatte, että puolet yhteisön säännöstöstä on nyt Eur-Lexissä lyhennetyssä muodossa. Olen kuullut, että konsolidoiduilla teksteillä nuo 85 000 sivua voitaisiin vähentää 25 000:een. Sekin olisi vielä valtava määrä, mutta se olisi kuitenkin parannus. Meidän pitäisi mielestäni tehdä yhteistyötä muiden toimielinten kanssa, jotta tästä voitaisiin tehdä ensisijainen tavoite. Strategisessa suunnittelussa on epäonnistuttu, kun tätä ei ole tehty jo aikaisemmin. Se olisi pitänyt tehdä ennen laajentumista, jota varten näitä 85 000:ta sivua nyt parhaillaan käännetään. Meidän pitäisi kuitenkin tehdä se ennen kaikkea niiden kansalaisten vuoksi, jotka haluavat tutustua yhteisön lainsäädäntöön ja löytää jostakin sellaisen konsolidoidun tekstin, josta selviää heidän oikeutensa ja rajoitteensa. Toivon, että voimme edistää tämän toteutumista yhdessä muiden toimielinten kanssa.
Parlamentin yleisenä päämääränä on tuoda keskusteluun todellista arvoa ja toimia koko mantereen laajuisena lainsäätäjänä. Tulevan kauden aikana haluan pyrkiä myymään tarinaamme aiempaa paremmin.
Haluan ehdottaa puhemiehistölle kokonaisvaltaisen tilannekartoituksen tekemistä, jotta parlamentti voisi harjoittaa nykyaikaista ja virtaviivaista tiedotuspolitiikkaa. Haluan kehittää kanssanne viestintästrategian ennen seuraavia vuonna 2004 järjestettäviä Euroopan parlamentin vaaleja. Meidän on panostettava henkiseen rehellisyyteen ja poliittiseen realismiin, jotta voimme myöntää menneisyyden virheet, tarkastella niiden taustalla piileviä syitä ja pohtia kaikkia parlamentin julkisesta kuvasta syntyneitä sekaannuksia.
Meillä on monia vahvuuksia, joihin voimme tukeutua, eikä suinkaan vähiten merkitystä ole sillä, että meillä on ainutlaatuinen asema mantereemme suurimpana kansan valitsemana edustuselimenä. Keskeinen asemamme itse valmistelukunnassakin edellyttää erityistä tiedotustoimintaa. Päätän puheenvuoroni asiaan, jonka sanoin jo aikaisemmin: meidän on ansaittava Euroopan nykysukupolven hyväksyntä. Tämä on kansan puhujakoroke, jolla tämän prosessin on tapahduttava: meidän on luotava kulttuurista muutosta, tiedostettava laajentumisprosessiin ja uusien strategisten kumppanuuksien solmimiseen liittyvät velvollisuutemme, painotettava politiikan ensisijaisuutta, uudistettava parlamenttia ja tiedotettava yleisistä päämääristämme. Nämä ovat puheenjohtajakauteni tavoitteet. Ne voidaan kiteyttää yhteen sanontaan: yhteistyö sellaisen Euroopan luomiseksi, joka on valmis kohtaamaan tulevaisuuden haasteet.
(Suosionosoituksia)

Poettering
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa puhemies, meillä oli tilaisuus onnitella teitä virkanne vuoksi jo 15. tammikuuta. Toistan vielä onnitteluni. Haluaisin kuitenkin välittää teille erityisesti ryhmäni onnittelut ja tunnustuksen äskeisestä puheestanne. Puheestanne sai sellaisen käsityksen, että puhemiehen tehtävä ei ole teille edustustehtävä, vaan että teidän sydämenasianne on politiikka, se, mitä me voimme tehdä Euroopan parlamentissa. Tällainen vaikutelma meille ainakin välittyi. Haluamme kiittää teitä siitä ja toivomme, että voitte käytännössä noudattaa tätä politiikkaa näinä kahtena ja puolena vuonna.
Arvoisa puhemies, kannatitte ja olen siitä erityisen kiitollinen sitä, että meidän pitäisi kutsua Euroopan parlamenttiin, ryhmiimme, tarkkailijoita ehdokasvaltioista, kunhan sopimukset on allekirjoitettu. Se on minusta erinomainen ajatus, jota PPE-DE-ryhmä on kannattanut jo kauan. Meidän on nimittäin tehtävä selväksi, että poliittista keskustelua eivät saa hallita senkaltaiset kysymykset kuin, milloin maataloustukia sovelletaan ehdokasvaltioissa täysipainoisesti ja milloin tietyt muut edellytykset on täytetty, vaan meidän on nyt tehtävä ehdokasvaltioiden ihmisille selväksi: olette tervetulleita arvoyhteisöömme. Siksi aiommekin pian toivottaa kansallisten parlamenttien edustajat tervetulleiksi tarkkailijoiksi Euroopan parlamenttiin, keskustelun jäseninä, henkilöinä, joiden kanssa keskustelemme Euroopan tulevaisuudesta. Olemme täysin puolellanne, jos toteutatte sen pian muodollisesti päätöksin.
Puhuitte oikeutetusti strategisesta kumppanuudesta Välimeren alueella. Mainitsitte siinä yhteydessä ihmisoikeudet. Parlamentissa on tietysti helppo puhua yleisesti ihmisoikeuksista. Olemme puhuneet viime viikkoina ja kuukausina terrorismista. Ryhmäni on päättäväisesti terrorismin vastaisten toimien kannalla. Meidän on kuitenkin lähiviikkoina, -kuukausina ja -vuosina pidettävä huolta siitä, että emme salli ihmisoikeuksien loukkaamista terrorismin vastaisten toimien varjolla.

Tarkoitan sitä, että meidän on kohotettava äänemme, jos ihmisoikeuksia loukataan. Mainitsen konkreettisen esimerkin: Tsetsenian. Emme voi sulkea silmiämme siltä, mitä Tsetseniassa tapahtuu, vain koska sanomme, että terrorismia on vastustettava. Emme voi sallia sitä!
(Suosionosoituksia)
Puhuitte myös toimielinten välisestä tasapainosta. Olen erittäin huolestunut siitä, että eräät hallitukset, mikä mistäkin syystä, pyrkivät nyt vähentämään Euroopan komission valtaa sopimusten täytäntöönpanon valvojana. Ryhmäni vaikka kiisteleekin erään hallituksen kanssa ei salli sitä, että komission oikeuksiin, toimivaltaan unionin tärkeänä toimielimenä puututaan. Komissio on sopimusten täytäntöönpanon valvoja! Arvoisa komission varapuheenjohtaja Loyola de Palacio, me rohkaisemme teitä jatkamaan päättäväisesti tätä toimintaa! Olemme puolellanne.
Valmistelukunnasta kuulee kaikenlaista. Mehän keskustelemme siitä iltapäivällä puhemiehen kanssa. Minusta meidän on jo etukäteen estettävä sellaisen vaikutelman syntyminen, että valmistelukunta ei olisi pääosassa. Sille on valittu puheenjohtajisto ja siihen kolme henkilöä, joilla on erityinen tehtävä: puheenjohtaja ja kaksi varapuheenjohtajaa. Valmistelukunnalle on kehitettävä työskentelytavat. Sehän on uusi menettelytapa, ja te mainitsitte sen. Sille on kehitettävä työskentelytapa, joka on avoin ja julkinen. Siksi valmistelukunnan on osallistuttava työhön täysipainoisesti kokonaisuudessaan. Työtä ei voi siirtää puheenjohtajistolle tai kolmelle puheenjohtajalle; puheenjohtajalle ja kahdelle varapuheenjohtajalle. On selvää, että puheenjohtajistolla on tietysti johtotehtävä. Työrytmin senkin, kuinka usein valmistelukunta kokoontuu on oltava sellainen, että valmistelukunta johtaa keskustelua Euroopan tulevaisuudesta.
Ohjesäännöistä, joihin te viittasitte, sanon: ryhmämme tukee sitä, että saamme parlamentin jäsenten ohjesäännöt. Toteamme kuitenkin myös: jäsenten riippumattomuus, koskemattomuus, jäsenten kunnia on taattava, ja oikeudelliselta kannalta meidän on laadittava parlamentin jäsenten ohjesäännöt, ei neuvoston! Itse asiassa kyse ei siis ole siitä, että me hyväksymme jotain, mitä neuvosto ehdottaa, vaan että me teemme ehdotukset, ja sitten meidän on päästävä yksimielisyyteen neuvoston kanssa.
Arvoisa puhemies, sallikaa minun sanoa vielä yksi asia: mainitsitte juuri kollega Karl von Wogaun mietinnön ehdotuksista rahoituspalveluiksi ja Lamfalussyn komitean loppuraportista, josta äänestimme eilen. Minusta ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja Ramon de Miguel, osoitan tämän neuvoston suuntaankin se oli hyvä hetki kolmelle toimielimelle, komissiolle, neuvostolle ja parlamentille. Jos hoidamme tehtävämme jatkossakin samalla tavoin, saamme jotain aikaankin. Ei ole kyse vain siitä, kuka saa eniten aikaan, komissio, neuvosto vai parlamentti, vaan meillä on yhteinen tehtävä, Euroopan asian edistäminen. Arvoisa puhemies, tämä henki kävi selvästi ilmi puheestanne. Tuemme teitä ja rohkaisemme teitä sitoutumaan puhemieskautenne kahden ja puolen vuoden aikana rohkeasti ja johdonmukaisesti sen toteuttamiseen, mitä sanoitte tänään.
(Suosionosoituksia)

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, onnittelen teitä sosialistiryhmän puolesta ohjelmastanne puhemiehenä. Teillä oli puheessanne yksi lähtökohta: muutoksen kulttuuri tällä vaalikauden jälkimmäisellä puoliskolla. Minusta kyse on ennen kaikkea demokraattisen kulttuurin juurruttamisesta Euroopan unioniin.
Meillä on näiden kahden ja puolen vuoden aikana edessämme varsinainen esterata sekä poliittisesti että vaaleja ajatellen. Mielestäni meidän on tehtävä pääasiassa kaksi asiaa, joista ensimmäinen koskee kansalaisuutta. Meillä on jo Euroopan kansalaisuus ja euro, mutta meidän on vakuutettava kansalaiset, että he osallistuisivat aktiivisesti seuraaviin Euroopan parlamentin vaaleihin. Se on meidän kaikkien yhteinen tehtävämme.
Samalla meidän on suunnattava katseemme niihin, jotka haluavat olla Euroopan unionin kansalaisia, ehdokasvaltioiden kansalaisiin, ja yritettävä ottaa heidät mukaan seikkailumme loistavimpaan osaan, joka ei tarkoita pelkästään keskustelemista talousarvioon liittyvistä kysymyksistä, vaan myös rauhaan ja demokratiaan perustuvaa yhteistä päämäärää. Mielestäni nämä ovat loistavia tavoitteitamme, joiden avulla yritämme tehdä jo olemassa olevasta rahaliitosta talousliiton ja ennen kaikkea poliittisen liiton, kuten te aiheellisesti sanoitte painottaen politiikan arvossa pidetyintä osa-aluetta julkisessa elämässä.
Euroopan parlamentissa on myös toinen tärkeä ulottuvuus, joka on meidän ihmisoikeuksien yleismaailmallista ensisijaisuutta painottava äänemme. Emme tee sitä siksi, että olisimme ylempänä muita, vaan koska me eurooppalaiset olemme oppineet pitkän ja tuskallisen menneisyytemme aikana, että ihmisoikeudet ovat paras tae rauhalle ja vauraudelle. Tällä näkökohdalla on merkitystä myös silloin, kun ajattelemme lähinaapureitamme, kuten Itä-Eurooppaa, Kaukasusta sekä myös Välimerta, ja erityisesti Lähi-itää.
Olen iloinen, että Lähi-itää koskevassa keskustelussa oli eilen ensimmäistä kertaa läsnä huomattava määrä parlamentin jäseniä. Tämän suuntauksen on jatkuttava.
Puhuitte myös konkreettisemmista aiheista eli uudistuksia koskevasta asialistasta, josta haluan sanoa, että olen kanssanne samaa mieltä, että meidän on tärkeää selkiyttää viestimme ja asettaa poliittiset keskustelut ensimmäiselle sijalle. Tässä yhteydessä haluan kiittää teitä myös siitä, että mainitsitte ryhmäni jäsenten tekemän työn, sillä vaikka he ovat parlamentin jäseniä, mainitsitte heidät erikseen.
Ensinnäkin työjärjestysuudistukseen liittyvä Corbettin mietintö. Parlamentin on tietysti tehtävä päätös, mutta puhemies saa myös tehdä ehdotuksia ja antaa tukea. Tarvitsemme Corbettin uudistusta yhtä paljon kuin ilmaa, jota hengitämme. Se on aivan olennainen asia, jotta keskustelumme leviäisivät parlamentin seinien ulkopuolelle.
Toiseksikin parlamentin jäsenten ohjesääntö. Tällä hetkellä jäsenten ohjesääntö, edustajainhuoneen vanha haave, jonka hyväksi olemme työskennelleet monen vuoden ajan, ei ole ainoastaan meidän toiveemme, vaan perustuslaillisesti välttämätön asia, jotta parlamentti olisi Euroopan unionin täysivaltainen jäsen. Tästä on kysymys, ei siitä, että keskustelumme koskisivat ainoastaan mahdollisia ongelmiamme, päivärahojamme tai etuisuuksiamme. Kyse on kansalaisten ja heidän edustajiensa välisestä arvokkuudesta ja tasa-arvosta.
Te tiedätte, että tässä asiassa olette aina voinut luottaa sosialistiryhmän tukeen, sillä poliittisen perheemme viimeisimpien hallitusten keralla on tapahtunut merkittävää edistystä. Toivon myös, että tekin tuette edelleen lujasti esittelijä Rothleyn työtä, ei vain sosialistiryhmän esittelijänä, vaan kuten olen sanonut muissa tilanteissa, koko edustajainhuoneen perinteiden jatkajana.
Mitä tulee demokratian varjelemiseen Euroopan unionin sisällä, meidän on iloittava eilisestä Lamfalussyn ohjelmaa koskevasta sopimuksesta, johon päästiin von Wogaun mietinnön pohjalta. Haluaisin esittää muutamia mielestäni olennaisia näkökohtia, joiden kohdalla parlamentin on pysyttävä lujana.
Ensinnäkin: hyvä hallintotapa. Se on ehdottomasti keskeinen aihe, jonka osalta voimme joutua kohtaamaan toimivaltamme vesittymisen ja paluun komitologiaan. Arvoisa puhemies, vetoan teihin, jotta se toimielinten välinen työryhmä, jonka perustamisesta puheenjohtaja Prodi ilmoitti joulukuun täysistunnossa ja jonka neuvoston puheenjohtaja Aznar vahvisti myös täällä, käynnistettäisiin mahdollisimman pian, jotta emme joutuisi huomaamaan yhteispäätösmenettelyvaltamme vesittyvän.
Toiseksi vapaudet. Viime aikoina on ollut havaittavissa, että erään keskeisen asian, parlamentin jäsenten aseman arvokkuuden, on voitu havaita vähentyneen merkittävästi. Uskon, että te otatte asian vakavasti, jotta emme joudu toteamaan, että eräs parlamentaarisen arvokkuuden keskeisistä näkökohdista on tyhjentynyt merkitykseltään.
Viimeiseksi: valmistelukunta. Kiitän myös siitä, että kutsuitte siihen tänään presidentti Giscard d' Estaingin. Valmistelukunta on parlamentaarisen työmme hedelmä, mutta sillä on myös muita kumppaneita ja jäseniä, ja mielestäni parlamentin pitääkin toimia tällä alueella tietoisena edelläkävijänä, jotta valmistelukunnasta tulisi julkinen, jotta siellä saataisiin aikaan konkreettisia tuloksia eikä siitä tulisi pelkkä keskustelufoorumi. Sitä paitsi siellä on voitava saattaa eteenpäin ja kehittää niitä asioita, joista olemme samaa mieltä.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni toteamalla, että te tiedätte meidän kannattaneen erinomaista ehdokasta, jäsen Martinia. Huomaan, että te sisällytitte monia hänen ajatuksistaan kampanjaanne, mutta joka tapauksessa haluan sanoa, että jos panette täytäntöön ohjelmanne, teillä on meitä kaikkia kiinnostavassa työssänne sosialistiryhmän uskollinen ja avoin tuki.

Riis-Jørgensen
Arvoisa puhemies, hyvä Pat, haluan onnitella sinua vielä kerran! Tällä kertaa onnittelen ammattimaisesta aloituksestasi. On mukava nähdä, että täytät lupauksesi. Osoitat uskottavuutta. Olemme nyt saaneet uuden Euroopan, mutta tammikuussa saimme myös uuden parlamentin. Meidän pitää nyt olla poliitikkoja, ei teknikkoja, ja sinä olet näyttänyt meille tien ja teet niin jatkossakin. Parlamentin puhemies Pat, olemme nälkäisiä, hyvin nälkäisiä, ja me haluamme muutosta. Ryhmämme tukee täysin valmistelujasi, jotka koskevat niitä yksittäisiä aterioita, jotka voivat tyydyttää nälkämme. Ryhmämme muutosnälkä on kuitenkin loputon. Tanskassa on hyvin kaunis laulu, jota usein laulamme perheissämme. Laulu menee näin: "Kamp skal der til, skal livet gro ...(Eläminen edellyttää taistelua)", "...for ebig stilstand er død (koska kuolema on ikuinen olotila)." Ryhmämme on aina ollut taistelun kannalla. Meillä on muutosnälkä.
Laajentuminen on tämän kauden tärkein kysymys. Kyse on ihmisistä, ei tekniikasta, talousarviosta, laeista ja säännöistä, ja meillä on selkeä kanta siitä, missä ihmisten on kokoonnuttava, ja aiomme saada asiat toimimaan. Ryhmämme tekee kaikkensa jatkaakseen tätä perintöä, kuten olemme jo tehneetkin kutsumalla ehdokasvaltioiden kansallisten parlamenttien jäseniä tänne vierailulle. Tärkeintä on kuitenkin parlamenttia koskevat uudistukset. Niihin liittyvä nälkämme on kova. Tarvitsemme uudistuksia. Ohjesääntömme uudistaminenkin on tärkeää, mutta meidän on uudistettava myös työskentelytapaamme, jotta voisimme saavuttaa ne tulokset, joita äänestäjät haluavat.
Tästä pääsenkin seuraavaan kohtaan, joka koskee yhteyttä kansalaisiin. Yhteys kansalaisiin edellyttää sitä, että pystymme tuloksiin, niihin tuloksiin, joita kansalaiset haluavat. Tämä edellyttää sitä, että saamme omat asiamme järjestykseen ja että meistä tulee tehokkaita ja keskitymme niihin asioihin, joilla on todellista merkitystä ja joihin voimme vaikuttaa. Joten tärkeimpiä asioita ovat uudistukset, tulokset ja viestintä. Ja sinun viestintääsihän on mukava kuunnella. Olet innoissasi, näytät tunteesi, käytät värejä, käytät oikeita sanoja. Voisin melkein sanoa, että meillä on todellakin naispuhemies, koska käytät omaa naisellista puoltasi, nimittäin mielikuvitusta ja luovuutta. Sitä me tarvitsemme, jos haluamme saavuttaa kansalaisemme. Emme saa olla teknikkoja, vaan meidän pitää olla poliitikkoja! Emme pystyneet saamaan naista puhemieheksi, mutta meille sopii myös mies, jolla on naisellisia puolia.
Valmistelukunta on tärkein Euroopan tulevaisuutta koskeva asia. Tärkeää on myös se, että emme vain tuijota omaan napaamme vaan yritämme ratkaista edessämme olevat tehtävät emmekä käytä kaikkea aikaa riidelläksemme siitä, pitääkö meidän laatia "perustuslaki", "perustamissopimus" vai "liittovaltio", vaan että saamme laadittua järjestelmän, jossa poliittisia päätöksiä valvotaan demokraattisesti. Kun laadimme kansalaisiamme koskevia lakeja, kansalaistemme on voitava tietää, kuka tekee päätökset, ja kyseisten henkilöiden on kannettava demokratian sääntöjen mukainen vastuu tekemistään päätöksistä. Tämä on liberaaliryhmän viesti. Haluaisimme, että Euroopassa kannetaan poliittista vastuuta. Olemme "fit for the future" (valmiit tulevaisuuteen), mutta ryhmämme on myös "fit for fight for the new Europe" (valmis taistelemaan uuden Euroopan puolesta), ja olemme "fit for fight for the future together with you" (valmiita taistelemaan tulevaisuudesta teidän kanssanne).

Maes
Arvoisa puhemies, vihreiden ja Euroopan vapaan allianssin ryhmä on iloinen puheestanne, koska viittaatte siinä parlamentin poliittiseen rooliin ettekä juutu liiaksi teknisiin yksityiskohtiin, vaikka olenkin vakuuttunut, että niiden järjestämiseen tarvitaan paljon aikaa. Emme halua olla mikään hyvin öljytty äänestyskone. Haluamme tehdä historiaa, ja haluamme korostaa Euroopan omaa roolia maailmassa hetkellä, jona maailman rauha ja vakaus ovat uhattuina. Ei riitä, että tehdään kehitysyhteistyötä. Meidän on edistettävä rauhaa ja vakautta eurooppalaisella tavalla, omista arvoistamme käsin. Haluamme ottaa kaiken irti roolistamme parlamenttina. Haluamme harjoittaa valvontaa. Haluamme antaa lakeja suuren yleisön nimissä, mutta myös yhteydessä kansalaisiin ja tiedotusvälineisiin, joiden tehtävänä on tuoda meidät lähemmäksi kansalaisia.
On menty jo paljon eteenpäin. Tulin tähän parlamenttiin oltuani sitä ennen mukana monissa parlamenteissa, joskus sellaisissakin, joissa oli yleensä hiukan enemmän jäseniä paikalla kuin täällä - tämä on ikävä ilmiö. Ulkopuoliset ajattelevat usein, ettemme ole mikään oikea parlamentti, mutta minä olen löytänyt täältä oikean parlamentin. Olemme kanssanne samaa mieltä siitä, että meidän on kuitenkin todella huolehdittava siitä, että meillä on ohjesääntö, sillä muuten me Euroopan parlamentin jäsenet emme ole uskottavia. Lisäksi meidän on muokattava lisää myös avustajien ohjesääntöä, jonka puolesta Gérard Onesta on niin kovasti ponnistellut.
Sitä paitsi meidän on saatava enemmän toimivaltaa. Yhteispäätösmenettelyä on laajennettava, ei supistettava, ja se on tehtävä täysin avoimesti. Toimintaa on ilman muuta uudistettava. Halukkuus uudistuksiin on olemassa. Paljon on mahdollista tehdä nykyisen työjärjestyksen puitteissa, jos vain tahtoa riittää, tahtoa keskustella sen sijasta, että luetaan yksinpuheluja paperista, tahtoa olla läsnä ja ryhtyä keskusteluun toisten kanssa. Keskustelu ei suinkaan tukahduta moniarvoisuutta, päinvastoin. Olemme täällä puhumassa, sillä olemme parlamentti, jossa erilaisten mielipiteiden on päästävä julki. Siksi pidämme Corbettin mietintöä hyvänä perustana keskustelulle, mutta jos sen seurauksena on, että pienten ryhmien oikeuksia säännöstellään tai yksittäisten parlamentin jäsenten oikeudet otetaan pois, puututaan parlamentin sisäiseen värikkyyteen ja monimuotoisuuteen, ja sitä ei saa tehdä.
Haluamme myös sanoa neuvostolle, että olemme hiukan levottomia. Parlamentti ei voi hyväksyä mitään lyhennettyjä menettelyjä, jollei neuvosto tule valiokuntiin keskustelemaan kanssamme. Voimme käydä valiokunnissa nykyistä enemmän keskustelua, mutta emme neuvoston poissa ollessa, emme ilman asiaankuuluvaa avoimuutta emmekä ilman haluamaamme keskustelua. Meidän on torjuttava vähittäiset uudistukset, joilla ei ole selviä tavoitteita. Haluamme entistä enemmän demokratiaa, toissijaisuusperiaatteen kunnioittamista, kansalaisten ja Euroopan parlamentin lähentymistä sekä vuoropuhelua alueellisten ja kansallisten parlamenttien kanssa - ilman niitä kansalaistemme nyt jo vahva epäluulo lisääntyy lisääntymistään. Meidän on määriteltävä toimintamme juridinen perusta selkeästi ja lopullisesti, emmekä saa antaa kenenkään viedä oikeudellista perustaamme.
Olemme iloisia, että sanotte, että asiat on tulevaisuudessa valmisteltava siten, että käymme vuoropuhelua kansalaisten ja ehdokasvaltioiden parlamenttien kanssa. Te menette niiden luo. Me tapaamme niiden edustajia yhteisissä kokouksissa. Miksi emme tekisi valiokunnistamme avoimia, jotta voimme keskustella näiden henkilöiden kanssa samoin kuin haluamme keskustella kansalaisten kanssa? Miksi emme avaisi komeita salejamme tätä tarkoitusta varten enemmän kuin tähän asti?
Valmistelukunnasta tulee tämän kokonaisuuden tärkeä koetinkivi. Siihen panemme toivomme. Jos haluamme saada Euroopan valmiiksi ja toimintakykyiseksi laajentumiseen liittyviä valtaisia tehtäviä varten, valmistelukunta ei saa epäonnistua. Sen ei pidä kirjoittaa keittokirjaa, jos sitten pyöräytetään uusissa öisissä kokouksissa esiin jokin synkeä menu. Me haluamme valmistelukunnan, joka tietää, mihin parlamentti haluaa sen johdatella. Meidän täällä Euroopan parlamentissa on ryhdyttävä hoitamaan tehtäväämme valmistelukunnassa ja otettava muut toimijat, niin alueelliset ja kansalliset parlamentit kuin kansalaisetkin, mukaan keskusteluun ja huolehdittava siitä, että Eurooppa ottaa sen laadullisen askeleen, joka on välttämätön ennen laajentumista.

Wurtz
Arvoisa puhemies, parlamentin puhemiehen valintaa edeltävän valmistelevan keskustelun aikana minulla oli mahdollisuus sanoa, minkälaisia odotuksia minulla on tulevasta puhemiehestä. Kun kaikkien on todettu olevan yksimielisiä siitä, että kansalaiset vieraantuvat yhä enemmän ja yhä huolestuttavammin Euroopan toimielimistä, minä esitin, että tulevan puhemiehen täytyisi ottaa tärkeimmäksi painopisteekseen se, että hän tekee kaikkensa palauttaakseen kansalaisten luottamuksen. Niinpä olen iloinen huomatessani, että tämä tavoite tulee ainakin epäsuorasti esiin ohjelmastanne. Sanoitte, että meidän on saavutettava kansalaisten luottamus. Tässä kohdin yhdymme näkemyksiinne täysin.
Miten tämän voi konkreettisesti toteuttaa? Itse olen kehittänyt kolme ajatusta. Kaksi niistä näyttää minusta käyvän yksiin teidän hankkeittenne kanssa, ja rohkenen häpeilemättä sanoa, että kolmas ajatus voisi korjata erään puutteen.
Ensimmäinen ajatus koskee kansalaisten osallistumista Euroopan tulevaisuudesta käytävään keskusteluun. Olen ehdottanut, että puhemiehemme aloittaisi rinnakkain valmistelukunnan töiden kanssa ja yhteistyössä kansallisten parlamenttien kanssa kampanjan, jonka teemana olisi "Ääni kuuluviin". Siitä muodostuisi toimielimellemme ennennäkemätöntä rohkeutta ilmentävä tapahtuma. Sanoitte, että meidän pitäisi saada aikaan konkreettista ajatustenvaihtoa, kuunnella, mitä sanottavaa kansalaisilla on siitä, mitä he Euroopalta odottavat, ja ponnistella, jotta valmistelukunta keskittyisi näihin keskusteluihin kaikkine niihin liittyvine eroineen. Tämän jälkeen jokainen kantaa oman vastuunsa. Haluamme, että valmistelukunta ravistelee HVK:ta, joten antakaamme kansalaisten ravistella valmistelukuntaa!
Toinen ajatukseni oli, että puhemiehemme tekisi yhdessä meidän kanssamme aloitteen, että parlamentissa järjestettäisiin eri maiden kansalaisista koostuvien ryhmien välisiä tapaamisia, joissa keskusteltaisiin yhteisistä tavoitteista, joita me voisimme tukea.
Olen kehittänyt kolme esimerkkiä. Ensimmäinen esimerkki: järjestetään nuorten välisiä tapaamisia, joissa keskustellaan heitä suoraan koskevista kysymyksistä, kuten Erasmus-apurahoista tai tutkintotodistusten täydestä vastavuoroisesta tunnustamisesta sekä laajemmista, niin sanotusti yhteiskunnallisemmista aihealueista, esimerkkinä vastikään Porto Alegressa käsitelty aihe, jolla oli hieno otsikko "Toisenlainen maailma on mahdollinen". Toinen esimerkki: järjestetään kaikkialta Euroopasta tulevien naisten välisiä tapaamisia, joissa keskustellaan sukupuolten välistä tasa-arvoa tukevien sääntöjen täydestä soveltamisesta. Arvoisa puhemies, tässä viimeinen teidän ehdotuksenne mukainen esimerkki: järjestetään ehdokasvaltioiden ja jäsenvaltioiden kansalaisjärjestöjen edustajien välisiä tapaamisia, joissa tarkastellaan yhdessä tämän todella ainutlaatuisen hankkeen varjoisia ja valoisia puolia, ja meille annettaisiin mahdollisimman suuret mahdollisuudet tämän toteuttamiseksi. Samansuuntaisesti te ehdotitte, että paikalle kutsuttaisiin tarkkailijoita ehdokasvaltioista, ja me tuemme teitä tässä menettelytavassa.
Kolmas ajatus, joka minulle syntyi kaksi kuukautta sitten, on ainoa, josta en valitettavasti löydä merkkejä puheestanne: ajatuksena on painostaa komissiota ja neuvostoa laatimaan joitakin symbolisia lainsäädännöllisiä tekstejä, joissa ne esittäisivät kansalaisillemme selkeästi sen suunnan, jota kohti haluamme Eurooppaa tulevaisuudessa viedä.
Erityisesti näinä aikoina, kun yritysten rakenneuudistuksia tehdään yksi toisensa jälkeen, ajattelen sellaisia direktiivejä kuin se, joka koski työntekijöille suunnattavaa tiedotusta ja neuvontaa, ja se, joka koski eurooppalaisia yritysneuvostoja, ja lisäksi mielessäni on yleispalveluja koskeva puitedirektiivi, kun odotamme perustamissopimusten mahdollista mielestäni toivottavaa uudistusta tässä olennaisen tärkeässä asiassa.
Tällaiset olivat yleinen menettelytapa, jota ryhmäni suosittelee, ja muutama konkreettinen ehdotus sen toteuttamiseksi ennen valintaanne, ja sellaisina ne pysyvät toimikautenne aikana. Tämän näkökulman mukaisesti olemme tietenkin valmiit tarjoamaan oman panoksemme, jotta onnistuisimme yhdessä teidän kanssanne rakentamaan parlamentista varman kiintopisteen miljoonille eurooppalaisille.

Collins
Arvoisa puhemies, tämän kepeän puheenvuoroni aluksi haluaisin sanoa, että olen erittäin iloinen saadessani olla täällä havaitsemassa persoonallisuutenne feminististä puolta, joka meille paljastui tänä aamuna. Voin myös vakuuttaa kollegoille, että puhemiehen persoonallisuudessa on kovakin puoli, jonka olen havainnut toisessa parlamentissa toisenlaisessa yhteydessä.
Pidän puhemiehen meille tänä aamuna antamaa julkilausumaa erittäin myönteisenä. Olen todella tyytyväinen minua ennen puhuneiden hänelle antamaan palautteeseen. Se enteilee hyvää muutokselle, jonka tiedämme olevan välttämätön - muutokselle, jota olemme epäröineet kohdata jo melko pitkään. Haluaisin, että seuraava huomioni merkittäisiin pöytäkirjaan: tämä on minun mielestäni pitkästä aikaa ensimmäinen merkittävä yritys vastata muutoksen tarpeesta syntyneisiin haasteisiin. Pidämme muutosta usein jonakin, jota aina toivotaan mutta joka voi odottaa huomiseen. Nyt Pat Coxin puhemieskaudella meidän on kohdattava se heti ensimmäisenä päivänä. Se on minusta ilahduttavaa. Meidän kaikkien velvollisuutena on tukea tätä muutosta.
Meidän ryhmämme kannattaa erityisesti julkilausumassa hahmottelemianne muutoksia. Ne lisäävät parlamentin merkitystä. Niiden avulla parlamentti saa aseman, joka sillä täytyy ja pitäisi olla mutta jota sillä ei kuitenkaan ole, kuten tiedämme. Niiden avulla saamme aikaan sellaista keskustelua, että voimme työntää sivuun kaikki ahkerasti ja huolellisesti lukemamme teknisiä seikkoja koskevat asiakirjat, joista meidän ei lainkaan pitäisi keskustella. Keskustelkaamme politiikasta.
Jäsen Barón Crespo mainitsi eilen korkea edustaja Javier Solanan kanssa käymästämme hyvästä keskustelusta. Se oli hyvä ja avoin keskustelu, mutta senkaltaisia keskusteluja olisi pitänyt olla enemmän. Korkea edustaja Solanan läsnäolon ei pitäisi olla mikään etuoikeutemme; ehkäpä hänen pitäisi vierailla täällä säännöllisemmin. Hän on tilivelvollinen parlamentille - emme saisi katsoa sitä läpi sormien. Sekin on tärkeä asia. Oli ilahduttavaa, että komission jäsen Patten oli eilen paikalla, koska hän on sellaisessa asemassa, jota meidän on sekä kunnioitettava että tuettava.
Haluaisin kiittää komissiota ja puheenjohtajavaltio Espanjaa siitä, että ne ovat tänään paikalla tässä mitä tärkeimmässä keskustelussa. Nekin ovat tärkeässä asemassa. Olen johdonmukaisesti kannattanut näkemystä, jonka mukaan Euroopan parlamentti on komission paras ystävä. Parlamentti tukee komissiota ja varmistaa, ettei yksi tai kaksi sellaista suurta jäsenvaltiota syrjäytä sitä, jotka jostakin syystä haluavat niin tehdä. Tiedän komission myös olevan Euroopan unionin pienten jäsenvaltioiden ystävä - ne voivat luottaa saavansa suojelua silloin kun ne sitä tarvitsevat.
Mitä tulee puheenjohtajavaltio Espanjan edustajiin, on oikein ja asianmukaista, että he ovat tänään paikalla, ja kiitän heitä siitä. Viime marraskuussa he tulivat tapaamaan parlamentin poliittisten ryhmien johtajia ja keskustelivat näiden kanssa avoimesti asioista, joita he aikoivat edistää puheenjohtajakaudellaan. Se oli hyvä aloite, jota kannatamme ja arvostamme ja josta olemme kiitollisia. Siitä ei ole kovinkaan kauan, kun kautensa lopettava puheenjohtajavaltio kieltäytyi tulemasta parlamenttiin raportoimaan toimistaan, koska se halusi saman tien mennä menojaan. Se ei halunnut vastata kysymyksiin. Sellaista emme saisi hyväksyä.
Parlamentilta vaaditaan paljon uudistuksia. Kannatamme tätä uudistusta. Pidän puhemies Coxin mainitsemia asioita myönteisinä. Hän otti esiin ohjesäännön tarpeellisuuden. Annamme ohjesääntöhankkeelle täyden tukemme, ja suhtaudun myönteisesti siihen tosiasiaan, että neuvotteluissa sovelletaan alhaalta ylöspäin -lähestymistapaa, joka sitoo jokaisen moitteettomaan, oikeudenmukaiseen, rehelliseen, avoimeen ja demokraattiseen menettelytapaan. Menettely on aivan erilainen kuin ennen; silloin jäsen Rothley työskenteli yksin, ja ponnisteluja tehtiin vain siksi, että sovittu tehtävä saataisiin hoidetuksi ja että puhemiehistölle voitaisiin päivän päätteeksi antaa jonkinlaista tunnustusta. Tällainen menettely ei ollut tarpeeksi hyvä silloin eikä ole nytkään. Olemme kaikki sitoutuneet tähän keskusteluun, ja siitä tulee vielä jotakin hienoa.
Kannatan ilman muuta valmistelukunnan työskentelytavasta tänään tehtyjä ehdotuksia. Lisäisin niihin vielä - vaikkakaan en ehkä sataprosenttisella vakaumuksella - että Giscard d'Estaingin ja poliittisten ryhmien johtajien tämänpäiväiseen kokoukseen olisi pitänyt osallistua muitakin kuin poliittisten ryhmien johtajia. Kokousta olisi ehkä pitänyt harkita järjestettäväksi parlamentissa siten, että kaikki jäsenet voisivat seurata, mitä tapahtuu. Esitimme Giscard d'Estaingille pyynnön, ettei hänen pikku kokouksiaan käytäisi suljettujen ovien takana. Vaadimme, että valmistelukunnan tahtia pitäisi johtaa parlamentin istuntosalista ja että eri valtioiden parlamenttien jäsenet pitäisi ottaa mukaan. Siitä huolimatta autamme järjestämään Giscard d'Estaingille pienen mukavan yksityisen lounashetken, johon osallistuu puolisen tusinaa ihmistä. Arvoisa puhemies, miettikääpä tätä vielä, kun näistä asioista keskustellaan.
Laajentumisesta puheen ollen, ehdotuksenne kutsua tänne ehdokasvaltioiden parlamenttien edustajia oli minusta erittäin myönteinen ja kannatettava. Se on hyvä, oikeudenmukainen ja reilu aloite. Asioista pitää keskustella ja neuvotella. Pienenä huomautuksena kuitenkin sanon, että älkäämme yliarvioiko asemaamme ja puuttuko sellaisiin asioihin, jotka kuuluvat komission neuvotteluvaltuuksiin. Meidän on oltava varovaisia, ja minusta tässä asiassa on parasta luottaa teidän kokemukseenne ja arviointikykyynne. Sanon tämän sen vähäisen kokemuksen perusteella, joka minulla on alasta ja jota selvitän toisella kertaa ja toisessa yhteydessä.
Lopuksi haluan sanoa, että kannatan ja kiitän ulkoasioiden edistämistä koskevaa lähestymistapaanne. Voisinko pyytää teitä pohtimaan parlamentin valtuuskuntien asemaa tällä erityisellä alalla? Kohdellaanko parlamenttia oikeudenmukaisesti? Kohtelemmeko ketään oikeudenmukaisesti, kun tapaamme esimerkiksi Intian tai Kiinan valtuuskunnan kerran vuodessa puolentoista tai kahden päivän ajan? Onko se ulkosuhteiden edistämistä? Ei ole, ei missään tapauksessa. Miksemme esimerkiksi aloita keskusteluja ja keskustele tällä hetkellä Iranin kanssa? Jos Iranin hallinnon muutoksen puoltajat tarvitsevat apua ja tukea meidän kaltaistemme ihmisten kanssa käytävien keskustelujen ja neuvottelujen kautta, miksemme anna heille siihen mahdollisuutta? Eikö meidän ala olla jo aika päättää omasta politiikastamme, omasta lähestymistavastamme ja omasta kannastamme ulkosuhteiden alalla?
Arvoisa puhemies, olette pannut asiat hyvälle alulle. Kannatan ilman muuta ajatuksianne. Toivotan teille kaikkea hyvää ja olen tukenanne tällä taipaleella.

Puhemies
Yhtä asiaa minun on hieman korjattava: Giscard d'Estaing ei lounasta puheenjohtajien kanssa. Tämänpäiväinen kokous pidetään ennen kuin valmistelukunta aloittaa toimintansa, mutta takaan teille, että kun se aloittaa työnsä ja kun tiedämme, miten sen työt sujuvat ja edistyvät, vaadimme sitä antamaan siitä parlamentille selvityksen.

Bonde
Arvoisa puhemies, tämänpäiväinen puheenne osoittaa, miten tärkeä avoin vaalitaistelu on. Olemme käyttäneet aikaa keskustellaksemme omista oloistamme, ja haluaisin kiittää puhemiestä hänen puheenvuoronsa johdosta ja tämänpäiväisestä keskustelusta, ja haluaisin esittää ehdotuksia mietittäviksi.
Lakien konsolidointihan voitaisiin suorittaa niin, että kieltäydymme käsittelemästä sellaisia ehdotuksia tai suorastaan hylkäämme sellaiset ehdotukset, joita ei ole konsolidoitu. On kohtuutonta, että on käytävä läpi 70 tarkistusta, jotta pääsisi selville jonkun kalan oikeudellisesta asemasta. Avoimuutta koskevan uudistuksen pitää varmistaa, että kaikki kokoukset ja asiakirjat ovat avoimia, ellei määräenemmistö hyväksy perusteltua poikkeusta, kuten teimme esittelijä Martinin ja esittelijä Bourlangesin laatiman mietinnön yhteydessä. Poliittisten nimitysten pitää kuulua menneisyyteen. Tulevaisuudessa kaikki työpaikat ja ylennykset on annettava ansioiden perusteella, myös parlamentissa, ja voisimme ryhtyä soveltamaan tätä periaatetta ehdokasvaltioista palkattaviin henkilöihin. Täysistuntoihin on saatava elämää. Kolmasosa ajasta voitaisiin käyttää spontaaniin keskusteluun, kuten sanoit. Aktiivisilla jäsenillä on oltava mahdollisuus päästä kasvokkain komission jäsenen ja neuvoston puheenjohtajan kanssa, jos heiltä ei saa vastausta. Kaikilla jäsenillä on oltava oikeus puhua vähintäänkin kolme kertaa vuodessa. Äänestyksiä on vähennettävä siten, että äänestämme vain, jos poliittiset erot tulevat kysymykseen. Koordinoijien pitää kokoontua jokaisen keskustelun jälkeen ja järjestää äänestys teknisesti. Äänestysluettelon pitää olla valmis vähintään viikko ennen äänestystä, jotta voimme kaikki neuvotella omiemme parissa ja tietää kuinka äänestämme.
Paikkajakoa pitää uudistaa. D'Hondt-menetelmä on muutettava Saint Laguë -menetelmäksi, jossa jakajina käytetään 1:tä, 3:a, 5:tä sen sijasta, että jakajina käytettäisiin 1:tä, 2:ta, 3:a, 4:ää, 5:tä. Näin saadaan aikaan sama suhteellinen jako, mutta pienet ryhmät saavat mahdollisuuden taistella muustakin kuin isoilta ryhmiltä jääneistä murusista. Jos pienet ryhmät eivät pääse edustetuiksi, niille voidaan myöntää tarkkailijan asema. Riippumattomien jäsenten suhteelliset mahdollisuudet pitää säilyttää, ja meidän on itse poistettava kaikki syrjinnän muodot sen sijasta, että vaarana olisi uusi oikeusjuttu. Esittelijä Corbettin mietinnössä esitetty hyökkäys pieniä ryhmiä kohtaan on korvattava herrasmiessopimuksella, jonka avulla saavutamme joitakin esittelijä Corbettin tavoitteista vähentämättä ryhmien oikeuksia. Valmistelukunnassa sekä enemmistöllä että vähemmistöllä on oltava samat mahdollisuudet saada sääntömääräistä tukea ja esittää ehdotuksia ja toimia niiden puolesta. Tietyt kannat eivät saa olla erityisasemassa. Eurooppa-liikkeellä ja federalisteilla ei saa olla yksinoikeutta järjestää kansalaisyhteiskunnan kanssa käytävää keskustelua parlamentin rahoilla. Meidän on yhdessä saatava koko parlamentti ja valmistelukunta toimimaan niin, että kaikki jäsenet ja kannat käsitellään kunnolla ja yhtäläisesti. Haluaisimme lisäksi tämänpäiväisessä valmistelukunnan puheenjohtajan Giscardin kanssa käytävässä kokouksessa varmistua siitä, että kaikki valmistelukunnan jäsenten sijaiset saavat täydet oikeudet osallistua valmistelukunnan työhön. Onnea uudistustyöhön!

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, toivoitte, että parlamentista tulisi enemmän demokraattinen ja vähemmän byrokraattinen. Minusta ajatus on tärkeä, niinpä haluaisinkin aloittaa keskustelun sitoutumattomien tilanteesta. Sitoutumattomiin kuuluu 33 todella "toisen luokan" jäsentä, joilla ei ole käyttöoikeutta Hondt-järjestelmään, jonka kautta tässä parlamentissa jaetaan joka ikinen asia. He eivät voi esittää asiakirjoja eivätkä tarkistuksia, ja äänestäjiensäkin edessä he joutuvat osoittamaan, että heillä ei ole mahdollisuuksia osallistua täysin oikeuksin Euroopan parlamentin töihin.
Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta on antanut erään mietinnön seisoa jo kaksi vuotta, ja muutama kuukausi sitten yhteisöjen tuomioistuin antoi tuomion, joka nosti esiin joukon tärkeitä seikkoja, joiden avulla voidaan ymmärtää, olivatko nämä toimet asianmukaisia vai olisiko niitä pitänyt muuttaa, vai pitäisikö soveltamatta jättämisen seurauksena turvautua oikeudellisiin sanktioihin. Arvoisa puhemies, kehotan teitä tutkimaan tätä tapausta ja herättämään uudelleen keskustelun tästä parlamentin töitä koskevasta näkökohdasta, koska uskon, että juuri sen lähestymistavan puitteissa, johon te viittasitte, yksi ongelmistamme ei ole pelkästään se yleinen ja tärkeä asia, että töittemme entistä vahvempi demokraattisuus ja kaikkien jäsenten suuremmat osallistumismahdollisuudet on varmistettava, vaan se, että on otettava huomioon sen aseman heikkeneminen, jonka parlamentti on hyväksynyt ja tähän asti vahvistanut.
Arvoisa puhemies, tästä näkökulmasta kuulitte tämän jo Corbettin mietintö ei tarjoa ratkaisua, vaan jossain määrin se kuvaa karikatyyrin tavoin, miten asemamme pitäisi kohentua. Miten saatetaan kuvitella, että kollegat eivät ehkä tiedä, mutta Corbett ehdotti tätä voitaisiin poistaa esimerkiksi kiireelliset asiat, jotka ovat yksi niistä asioista, joiden parissa parlamentti voi tehdä työtä, kuten puheenjohtaja Collins totesi? Näin me poistamme samalla myös päätöslauselmat, jotka esitetään poliittisten keskustelujen päätteeksi, ja näin teemme itsestämme yhä enemmän äänestyskoneen, jota käytetään jokaisen mietinnön kohdalla. Mielestäni tämä ei ole oikea suuntaus, ja tässä mielessä toivon hartaasti, että poliittiset ryhmät, jäsenet sekä itse perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta tarkastelevat perusteellisesti kyseistä pyrkimystä, joka ei ole hyvä. Arvoisa puhemies, tarvitsemme parlamenttia, joka tekee työnsä paremmin. Kun käymme tärkeitä keskusteluja, joihin osallistuu komissio ja neuvosto ja joissa on mukana 1015 parlamentin jäsentä, tilanne ei todellakaan ole parlamentin kannalta hyvä, eikä se tuota kunniaa parlamentille. Sitten pari tuntia myöhemmin muutummekin "äänestämöksi" koska tiedämme hyvin, että eräänlaisen sanktiojärjestelmän ansiosta äänestämään kannattaa tulla. Tämän vuoksi järjestelmää on muutettava. Joskus käytössä olivat äänestysselitykset, oli olemassa järjestelmä, jonka ansiosta keskustelut olivat näkyvämpiä ja ymmärrettävämpiä toimittajien ja kansalaisten kannalta: nyt asia ei enää ole niin.
Toinen näkökohta koskee keskustelujemme julkisuutta. Kollega Collins sanoi asian ääneen, ja toiset sitoutumattomat yhtyvät näkemykseen. Tänäänkin tämä kokous olisi voitu järjestää niin, että kaikki olisivat osallistuneet siihen, tai se olisi voitu lähettää uusintana sisäisen televisiokanavan kautta. Arvoisa puhemies, olen sitä mieltä, ja me uskomme vahvasti, että samalla tavalla, kuin teidän valintanne välitettiin Internetin kautta kyse oli ensimmäisestä merkittävästä edistysaskeleesta Internetin aikakaudella meidän keskustelumme, myös komissiossa, eikä ainoastaan parlamentin istuntosalissa, voitaisiin ja pitäisi lähettää niin, että kaikki, ei pelkästään Euroopan kansalaiset, voisivat päästä seuraamaan työskentelyämme.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin puhua lyhyesti ohjesäännöstä. Ohjesääntö on tärkeä, mutta sen on sisällettävä myös parlamentin jäsenten valtaoikeudet; toisin sanoen sen ei pidä koskea pelkästään jäsenten raha-asioita. Mielestämme meidän on otettava haasteeksemme se, että ohjesäännöstä tehdään vihdoinkin sellainen, jossa määritellään Euroopan parlamentin jäsenten asema, heidän tehtävänsä, heidän valtaoikeutensa, heidän oikeutensa laajentumista kohti kulkeviin instituutioihin nähden. Arvoisa puhemies, tästä näkökulmasta haluan toivottaa onnea työllenne, ja toivon, että teidän puhemieskautenne aikana saadaan päätökseen merkittäviä uudistuksia ennen vuotta 2004.

Martin, David
Haluan aluksi onnitella teitä Euroopan parlamentin tilaa koskevasta puheesta, josta pitäisi ehkä unionin tilaa koskevan puheen tavoin tulla jokavuotinen tapahtuma.
Olen itse sitä mieltä, että olette aloittanut Euroopan parlamentin puheenjohtajakautenne erittäin myönteisesti. Jos aiomme toteuttaa keskustelunne aiheena olleen uudistusohjelman, parlamentissa tarvitaan ryhmähenkeä. Se, miten olette liittänyt parlamentin puhemiehistön, puheenjohtajakokouksen ja valiokuntien puheenjohtajat ohjelmaanne jo toimikautenne ensimmäisenä kuukautena, osoittaa päättäväisyyttä työskennellä parlamentissa kokonaisvaltaisesti uudistuksen hyväksi, ja se on erittäin rohkaisevaa.
Lisäksi olette toiminut samoin myös toimielinten kohdalla. Vaikka meidän ei pidäkään liioitella näitä asioita, komission, neuvoston ja parlamentin suhteet ovat jo parantuneet - ja tärkeintä on ehkä se, että olette osoittanut halukkuutta tehdä kovia päätöksiä. Pelkään, että siitä muodostuu yhä selvemmin puhemieskautenne ominainen piirre, mutta eteemme tulee yhä useammin tilanteita, joissa tarvitaan kovia päätöksiä.
Jos minulla on puheestanne jotakin kriittistä sanottavaa, se ei johdu sen sisällöstä - siinä oli tuskin mitään, josta olisin eri mieltä - mutta havaitsin puheessanne hieman liian ahneita, alkuperäisistä suunnitelmista poikkeavia tavoitteita. Jos yritätte tehdä kaikkea, ette ehkä onnistu lopulta saamaan aikaan kovinkaan paljon. Kehottaisin teitä pysymään kahdessa tai kolmessa ydinasiassa, joista tärkein on laajentuminen, toinen parlamentin uudistus ja kolmas, kuten muut ovat jo sanoneet, parlamentin tiedotussuunnitelma, jotta Euroopan unionin kansalaiset saataisiin entistä paremmin mukaan toimintaan. Jos pystytte edistämään näitä asioita, olette saanut todella paljon aikaan.
Onnistuitte lisäksi esittämään puheessanne juuri oikein edessämme olevan pulmatilanteen. Mikäli aiomme tehostaa parlamentin asemaa, meidän on uudistuttava sisäisesti. Silloin on hieman tuijotettava omaan napaansa. Jos kuitenkin tuijotamme omaan napaamme kaksi ja puoli vuotta, etäännymme vain lisää kansalaisista. Niinpä meidän on yhdistettävä nämä kaksi asiaa. Meidän on uudistettava parlamentin rakenteita ja, kuten aivan oikein sanoitte, otettava kansalaiset samalla mukaan keskustelemalla heidän tärkeistä jokapäiväisistä asioistaan - keskustelemalla todellakin kansalaisten asioista eikä omista asioistamme. Parlamentin ulkopuoliset asiathan meille vasta merkityksellisiä ovatkin.
Jäsen Dell'Alba huomauttikin jo asiasta, josta minun oli tarkoitus mainita. Kun puhuitte ehdokasvaltioiden parlamenttien jäsenten kutsumisesta laajentumiskeskusteluun, olin kanssanne samaa mieltä, mutta aloin heti ihmetellä, missä niiden on tarkoitus istua.
Katselin sitten istuntosalia ja huomasin, ettei ole mikään ongelma löytää heille täältä istumapaikkoja. Tässä meillä on toinen pulmatilanne yhden jo tunnistamanne lisäksi: sen lisäksi, että keskustelujemme on muututtava aiempaa vilkkaammiksi ja mielenkiintoisemmiksi, meillä on toinenkin ongelma, jonka olemme jo yrittäneet ratkaista mutta joka meidän on edelleen pyrittävä ratkaisemaan: Strasbourgin nelipäiväisen työmme keskittäminen täysistuntoon. Valiokunnilla ja valtuuskunnilla on muulloinkin runsaasti aikaa pitää kokouksiaan, tavata eturyhmiä jne., mutta kun me olemme Strasbourgissa, täysistunnon pitäisi olla toimintojemme keskipiste. Useimmille jäsenille se on itse asiassa vain "sivubisnestä", kun he tulevat Strasbourgiin; parlamentin jäsenet ovat keskimäärin alle viisi tuntia istuntosalissa koko Strasbourgin istuntoviikon aikana. Heidän pitäisi viettää täällä suurin osa ajastaan; täysistunnon pitäisi olla toimintamme keskipiste; jos ette ole olleet läsnä täysistunnossa, teillä pitäisi olla sellainen tunne, että olette jääneet paitsi jostakin. Joskus sen sijaan tuntuu siltä, että kun on ollut täysistunnossa, on jäänyt paitsi jostakin sellaisesta, joka on tapahtunut jossakin muualla. Meidän on siis pyrittävä uudelleen tekemään tästä toimintamme keskus: aiempaa eloisampi istuntosali, jossa todellakin keskustelemme jokapäiväisistä asioista.
Koska te molemmat, sekä puhemies että jäsen Poettering, eri tavoin viittasitte tähän, viimeinen mutta tärkeä huomautukseni on, että pidän von Wogaun mietinnöstä tehtyä päätöstä myönteisenä - se oli oikea päätös. En kuitenkaan usko, että entistä parempaa sääntelyä tai pitkän aikavälin ratkaisua von Wogaun käsittelemissä Lamfalussyn ehdotuksiin sisältyvissä asioissa voidaan jättää valtuuskunnan tehtäväksi, kuten te sanoitte. Meidän on keskityttävä siihen kahden tai kolmen seuraavan kuukauden aikana, koska kesäkuun huippukokouksessa käsitellään hallintoa ja entistä parempaa sääntelyä, ja ellemme keskity siihen nyt, voi olla, että ennen kuin saamme asian valtuuskuntaan, homma on hoidettu jo kesäkuussa, joten meidän on tärkeää pohtia tätä asiaa nyt eikä ajatella, että von Wogaun mietintö oli jopa viideksi tai kuudeksi kuukaudeksi tarkoitettu ratkaisu. Se oli kahden tai kolmen kuukauden ratkaisu, joka koskee erittäin tärkeää parlamentin toimivaltuuksiin liittyvää asiaa.
Oikein paljon kiitoksia ja vielä kerran onnittelut tähän mennessä aikaansaamastanne edistyksestä.

Puhemies
Voitte olla varma, että haluan tehdä työtä ennen Barcelonan huippukokousta kootakseni toimielinten välisen työryhmän tai ainakin voidakseni osallistua tähän vuoropuheluun, kuten mainitsin puheessani. Espanjan pääministeri hyväksyi jo ajatuksen täällä parlamentissa, ja komission puheenjohtajakin kannatti sitä. Meidän tarvitsee enää vain vahvistaa se. Olette aivan oikeassa: tätä ei pidä jättää keskipitkän aikavälin päähän. Tämä ohjelma auttaa meitä ylittämään monia muitakin suuria esteitä.

Doyle
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa hieman epäkunnioittavalla huomautuksella, jollaisen vain irlantilaiset kolleganne voivat tehdä. Meillä kaikilla on suuri ilo ja kunnia puhutella teitä nyt tavallisen "irlantilaisen Paddyn" sijasta "puhemies-Paddyksi". Kotiseudullasi Corkissa ihmiset olisivat ikionnellisia, jos he tietäisivät, että keskustelimme parlamentissa tänä aamuna Pat Coxin feminiinisestä puolesta. Se oli kyllä aivan oikein tehty. Olen jäsen Collinsin kanssa samaa mieltä. Joillakin Irlannin maaseuduilla olisivat ihmiset tosin huvittuneita keskustelun sävystä. Kiitän teitä tämänaamuisesta osuudestanne. Annan meille esittämällenne suunnitelmalle täyden tukeni.
Mikä on vieläkin tärkeämpää: kiitos, että vältitte puheessanne EU-kieltä. Kaikkien yhteisön toimielinten ongelmana on, että olemme kehittäneet kielen, termisanaston, joka on synnyttänyt kuilun meidän ja edustamiemme Euroopan kansalaisten välille. Olemme luoneet kuilun paitsi ihmisten myös itsemme ja tiedotusvälineiden välille, joista olemme riippuvaisia markkinoidessamme viestiämme Euroopan kansalaisille. Teidän tämänaamuisessa puheessanne ei käytetty EU-kieltä. Onnittelen teitä siitä lämpimästi. Meidän kaikkien - aina teknisestä henkilöstöstä parlamentin jäseniin - on tärkeää seurata esimerkkiänne ilmaistessamme itseämme.
Toivon, ettei innokkuutenne vähene seuraavan kahden ja puolen vuoden aikana ja että se tarttuu muihinkin edustaessanne meitä eri puolilla Eurooppaa ja itse asiassa kauempanakin. Toivon parlamenttia kohtaan tuntemanne kiintymyksen ja ilmeisen rakkauden tarttuvan muihinkin puhuessanne erilaisissa kokouksissa toimikautenne aikana. Tarttukoon se erityisesti kotimaassamme Irlannissa, kun pyrimme herättämään unesta ja välinpitämättömyydestä ne 65 prosenttia irlantilaisista äänestäjistä, jotka äänestivät Nizzan sopimusta vastaan viime kesäkuussa, ja kun yritämme tarjota heille uuden mahdollisuuden kannattaa Euroopan unionin laajentumista joulukuuhun mennessä. Kaikkein tärkeintä on, että innostamme kansalaisiamme ja että - ohjelmanne ydintavoitteena - innostamme irlantilaisia laajentumishankkeeseen, jota me kaikki tuemme.
Toivotan teille hyvää terveyttä ja herran siunausta seuraavalle kahden ja puolen vuoden pituiselle kaudelle.

De Clercq
Arvoisa puhemies, puhun aivan lyhyesti. Olen erittäin onnellinen siitä, että korostitte politiikan ensisijaisuutta (primacy of politics). Loppujen lopuksi parlamentti on kasvanut paperitiikeristä demokratian vahtikoiraksi, ja se merkitsee politiikantekoa. Uskon, että viestintä ja tiedotus ovat tässä yhteydessä ratkaisevan tärkeitä. Viestintä vielä suuremmassa määrin kuin tiedotus. Ne eivät ole sama asia. Tiedottaminen merkitsee uutisten välittämistä. Viestintä merkitsee myös vuoropuhelua niiden kanssa, joille tiedotus on suunnattu. Vuoropuhelun on oltava avointa ja puolueetonta, eikä siinä saa olla kyse yhden opin nuijimisesta läpi tai propagandasta, vaan viestinnästä ja tiedotuksesta. Hyvä viestintä tarkoittaa, että on esitettävä hyvä sisältö, on oltava jotain tarjottavaa, jotain kerrottavaa. Viestinnän ei tarvitse olla täydellistä, mutta on voitava käydä vuoropuhelua, jotta saataisiin mahdollisesti aikaan parannuksia.
Kysymykseni kuuluu: arvoisa puhemies, miten tämä toteutetaan? Aiheesta on olemassa lukemattomia mietintöjä. Itselläni oli kunnia laatia yksi niistä monista teksteistä, jotka ovat kadonneet toimistojen pimeiden laatikoiden kätköihin. On laadittu monia mietintöjä, mutta varsin vähän on kuitenkaan muuttunut niinä monina vuosina, kun olen ollut parlamentin jäsen. Miten tämä toteutetaan? Ehkäpä saan ehdottaa jotakin, sillä olemmehan kokeilleet jo kaikkea. Miksi emme kävisi avointa vuoropuhelua? Te parlamentin edustajana valitsemienne henkilöiden kanssa, te parlamentin puolesta tiedotusvälineiden edustajien kanssa. Ei yhden opin ajamiseksi läpi. Tiedän, kuinka paljon tiedotusvälineet pelkäävät - ja perustellusti - propagandaa. Voimme kuitenkin yksinkertaisesti käydä avointa vuoropuhelua selvittääksemme yhdessä, miten - sillä siitä on viime kädessä kysymys - voimme parhaiten palvella parlamentaarista demokratian kulttuuria ja siten Eurooppaa, demokraattista Eurooppaa.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, aluksi haluan sanoa teille, että työohjelmanne on meidänkin ohjelmamme, samoin kuin pyrkimyksennekin, ja uskon, että koko parlamentti tukee teitä.
Minulla on esitettäväni kolme yksittäistä huomiota. Arvoisa puhemies, puhuitte parlamentin etuoikeuksien realistisesta ja järkevästä puolustamisesta ja mainitsitte Lamfalussyn raportin. Lisäksi teitte eilen päätöksen olla kääntymättä oikeusistuimen puoleen ja toimia kaukokatseisesti tässä kansalaisille elintärkeässä asiassa.
Mielestäni etuuksiamme jotka eivät ole meidän etuuksiamme vaan osoitus vastuustamme kansalaisille järkevä puolustaminen on ohjenuora, jota haluan seurata.
Tähän etuuksien puolustamiseen ja meidän kaikkien pyrkimyksenämme olevaan parempien suhteiden ylläpitämiseen kahteen muuhun toimielimeen liittyy kuitenkin eräs näkökohta, jonka mainitsitte ohimennen ja johon haluan takertua: tutustuminen ehdokasvaltioiden analyyttista tarkastelua koskeviin asiakirjoihin, mikä on tähän osti ollut kiellettyä meiltä.
Ei ole mitään järkeä kutsua tänne ehdokasvaltioiden kollegoita, joille nuo tarkasteluasiakirjat ovat tuttuja, kun meillä ei ole oikeutta tutustua niihin. Tämä on yksi konkreettisista kysymyksistä, asia, josta ei pidä kantaa huolta vaan pitää huolta välittömästi.
Toinen parlamentin etuuksiin liittyvä näkökohta on mielikuva. Yksi kuva kertoo enemmän kuin tuhat sanaa, ja kolmen toimielimen järjestämä lehdistötilaisuus, jonka pitäjänä oli jäsen von Wogau, saanee aikaan, että vastaisuudessa meidän ei tarvitse enää lukea, että on hyväksytty direktiivi, kun todellisuudessa on hyväksytty neuvoston yhteinen kanta. Kolmella toimielimellämme on kansalaisten edessä osavastuu tehokkaan ja hyvän lainsäädännön laatimisesta. Tästä asiasta juontaakin juurensa toinen näkökohta: tältä toimielimeltä on tärkeää vaatia kurinalaisuutta. Kolmen toimielimemme on parannettava lainsäädäntötyön laatua. Tästä on puhuttu moneen otteeseen, ja se on yleisesti ottaen yksi suurista haasteita, ei vain eurooppalaisten toimielinten kohdalla.
Lainsäädännön on oltava luettavaa sen monimutkaisuudesta huolimatta. Kuten sanottiin, on kaihdettava ammattislangia ja vaikeaselkoisia ilmaisuja. Haluankin muistuttaa parlamenttia uudistettaessa, että se koostuu valiokunnista. On siis kannatettava ajatustanne, jonka ovat esittäneet muiden muassa Provanin ryhmä ja muut parlamentin puheenjohtajiston työryhmät, että teknisin työ on tehtävä valiokunnissa, mutta että näitä ei saa salata kansalaisilta. On tärkeää, että kansalaiset voivat huomata, toisin kuin nykyään, että työtä ei tehdä ainoastaan täysistunnoissa, vaan myös valiokunnissa. Siksi meidän on valiokunnissa parannettava viestintäämme kansalaisille.
Lopuksi puhun kolmannesta näkökohdasta, vuoropuhelusta kansalaisten kanssa. Arvoisa puhemies, meillä on teissä suurenmoinen parlamentin edustaja. Henkilökohtaiset ominaisuutenne tekevät meistä kykeneviä toteuttamaan opetustyötä. Käytän tahallani tätä sanaa: on opetettava, mitä on Euroopan rakentaminen, mitä eurooppalaisissa toimielimissä todella tehdään, mitä parlamentissa tehdään, ja missä määrin me parlamentissa tunnemme vastuuta siitä erittäin huomattavasta tehtävästä, mikä meillä on Euroopan kansalaisten edustajina.

Corbett
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella teitä erinomaisesta puhemieskautenne aloituksesta. Tämä keskustelu ja keskustelun lopussa ilmennyt vilkas sananvaihto catch the eye -menettelystä on osoittanut, että parlamentissa kannatetaan ja halutaan kovasti uudistusta.
Viittasitte ystävällisesti omaan mietintööni, joka toivottavasti otetaan seuraavan istuntojakson esityslistalle. Olemme useimmista mietintööni sisältyvistä ehdotuksista pitkälti yksimielisiä. Viime päivinä monet ryhmät ovat ystävällisesti kutsuneet minut puhumaan kokouksiinsa ja osallistumaan tämän yhteisymmärryksen luomiseen. Olen nyt melko varma, että parlamentin enemmistö kannattaa ensi kuussa tarpeellista uudistuspakettia, joka ei tosin ratkaise kaikkia ongelmiamme - kaukana siitä - mutta joka on kuitenkin tarpeellinen edistysaskel.
Haluaisin rauhoitella niitä kollegoja, jotka pelkäsivät mietintööni sisältyvän joitakin pienten ryhmien kannalta epäedullisia seikkoja. Mietinnössäni ei ole mitään sellaista, joka merkittävästi heikentäisi pienten ryhmien asemaa. Jos he edelleen pelkäävät sitä, tapaan heidät mielelläni, jotta voimme yrittää löytää ratkaisun mihin tahansa heidän esiin ottamaansa asiaan. Minusta on parasta yrittää taivutella heitä, mutta olen avoin muillekin ratkaisuille, jos vain löydämme sellaisia. Tämä on tarpeellinen osa uudistusprosessia, ja kiitän teitä kovasti tuestanne.

Ludford
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro: haluaisin vain tuijottaa 30 sekuntia omaan napaani. Yhdyn kaikkeen, mitä uudistuksesta on sanottu. Jos kuitenkin puhumme uudistuksesta, älkäämme unohtako parlamentin "rivikansanedustajien" työskentelyoloja. David Martin moitti meitä siitä, että vietämme liian vähän aikaa istuntosalissa, mutta yksi ongelma on se, että meillä menee niin valtavasti aikaa tänne matkustamiseen. En halua aloittaa taas tätä keskustelua, mutta kukaan, joka katsoo tätä upeaa istuntosalia ja loistokkaita yleisötiloja, ei uskoisi, miten epämukavissa olosuhteissa tavallinen parlamentin jäsen työskentelee. Te, joilla on tilavat työhuoneet - jopa poliittisten ryhmien pääsihteereillä on neljä kertaa suuremmat työtilat kuin tavallisella parlamentin jäsenellä - olkaa hyvä älkääkä unohtako, että kun yhteen työhuoneeseen ahtautuu vielä avustaja ja harjoittelija, ei ole enää paikkaa, jossa tavata vieraita.
Arvoisa puhemies, lupaatteko edes ajaa asiaamme, jotta parlamentin jäsenille saataisiin tietokoneita, mielellään litteänäyttöisiä tietokoneita, jotta ne mahtuisivat pienten työhuoneidemme työpöydille ja jotta voisimme olla 2000-luvulla entistä tehokkaampia? Olen pahoillani, että otin esille tällaisen peruskysymyksen. Tiedän, että parlamentin jäsenet aina epäröivät ottaa esiin omia työskentelyolojaan koskevia asioita, mutta suoraan sanoen: ellemme pysty työskentelemään tehokkaasti, emme voi tarjota hyvää palvelua emmekä antaa itsestämme hyvää kuvaa muulle maailmalle. En haluaisi, että ihmiset näkevät valtavat julkiset tilamme ja tulevat sitten katsomaan pieniä ahtaita työhuoneitamme, josta tarpeeton WC vie kolmanneksen - mutta se on jo toinen asia. Arvoisa puhemies, olkaa hyvä ja auttakaa meitä työskentelemään entistä tehokkaammin.

Puhemies
Puhemiehistö tarkastelee teknisiä asioita. Sen me voimme varmasti tehdä, mutta en tiedä, mitä voin tehdä rakennukseen liittyville seikoille, mutta myötätuntoni on teidän puolellanne.

Poettering
Arvoisa puhemies, olemme saaneet tietoja siitä, että komission puheenjohtaja Prodi olisi ottanut eilen lehdistötilaisuudessa kantaa komission jäsen Verheugenin käyttäytymiseen komissiossa. Kyse on siis vakaussopimuksesta. Komission jäsen Verheugen on kuulemma hyväksynyt komissiossa sen päätökset mutta irtisanoutunut niistä sitten viime sunnuntaina saksalaisen lehden haastattelussa. Haluaisin pyytää teitä harkitsemaan sopivaa menettelyä, jolla komission jäsen Verheugen saataisiin parlamenttiin tai sopivaan elimeen selostamaan tilannetta. Tämä on pyyntöni, jonka halusin ilmaista julkisesti.

Puhemies
Tiedustelen komissiolta, ehtiikö komission jäsen tulemaan parlamenttiin tällä viikolla, jos ei, niin sitten jonain muuna sopivana ajankohtana.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, kun kerran jäsen Poettering toi esille tämän kysymyksen, muistutan teille, että olemme odotelleet kuuden kuukauden ajan, että komission jäsen Bolkestein tulisi pyynnöstämme tänne selittämään islamista antamiaan lausuntoja. Minusta on aloitettava niistä, koska muussa tapauksessa vain Euroopan kansanpuolueen ryhmä saa tuoda nämä ongelmat esiin, ja mielestäni meillä kaikilla on oikeus kuulla komission mielipide.

Puhemies
Niin kauan kuin olemme varmoja, että käsittelemme politiikkaan liittyviä asioita emmekä jotain muuta, voimme varmasti löytää yhteistoimintatavan (modus vivendi).
Haluaisin kiittää kaikkia tämänpäiväiseen keskusteluun osallistuneita. Erityisesti paikalla olevalle komission jäsenelle ja neuvoston edustajalle haluaisin keskusteluun käytetystä ajasta sanoa, ettemme ole tavallisesti näin itsekkäitä puhuessamme toisillemme kollegoina. On erittäin tärkeää, että parlamentissa tehdään työtä ryhmähengen luomiseksi. On erittäin tärkeää, että teemme työtä muutoksen ilmapiirin edistämiseksi. Jos teemme niin, voin taata, että siitä on hyötyä näille kahdelle muullekin toimielimelle. Toivon täällä olostanne olleen hyötyä teillekin.
Keskustelu on päättynyt.

Terrorismin vastaiset toimet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Neuvoston julkilausuma - Terrorismin vastaisista toimista 27. joulukuuta 2001 tehty päätös;
Watsonin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0003/2002) ehdotuksesta neuvoston puitepäätökseksi terrorismin torjumisesta (14845/1/01 - C5-0680/2001 - 2001/0217(CNS))
sekä
ehdotuksesta neuvoston puitepäätökseksi eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä (14867/1/01 - C5-0675/2001 - 2001/0215(CNS)).

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, unionin puheenjohtajavaltion edustajana puhun nyt lyhyesti näistä oikeus- ja sisäasioista.
Luulen, että kotimaani kannustava suhtautuminen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaan alueeseen on tunnettu asia. Puheenjohtajavaltio Espanja on alusta asti toistanut sitoutuneensa tekemään tiivistä yhteistyötä Euroopan parlamentin kanssa, ja saman asian ovat todenneet myös neuvoston puheenjohtaja ja Espanjan pääministeri, kun hän puhui parlamentille, samoin kuin varapääministeri ja sisäministeri sekä oikeusministeri kun he puhuivat kansalaisvapauksien ja -oikeuksien valiokunnassa.
Minun tämänpäiväistä läsnäoloani täällä luonnehtii halu ylläpitää luontevia suhteita näiden kahden toimielimen välillä ja parantaa niiden välistä yhteistyötä.
Kun Euroopan parlamentti hyväksyi Watsonin mietinnön, joka oli edelläkävijä terrorismia koskevissa kysymyksissä, sekä merkittävän päätöslauselman viime syyskuun 5. päivänä, se asettui kansainvälisen yhteisön eturintamaan terrorisminvastaisessa taistelussa. Onkin erittäin merkittävä asia, että tämä tapahtui 5. syyskuuta, ennen 11. päivää, jolloin kansainvälinen yhteisö tuntui huomanneen tuon ruman arven yhteiskunnassamme. Mielestäni tämän mietinnön hyväksyminen on painava osoitus Euroopan parlamentin kyvystä selviytyä aikamme uhkatekijöistä.
Puheenjohtajavaltio kannattaa Watsonin mietintöä, jonka mukana on kehittynyt tarvittava poliittinen ilmapiiri, jotta Euroopan komissio, jossa oli jo pitkän aikaa laadittu terrorismin torjumista sekä eurooppalaista pidätys- ja luovutusmääräystä koskevia puitepäätöksiä, saattoi esittää syyskuun 11. päivän jälkeen kiireellisinä molemmat lainsäädäntöluonnokset. Niistä päästiin yhteisymmärrykseen oikeus- ja sisäasioista vastaavassa neuvostossa 6. ja 7. joulukuuta ja ne laillistettiin poliittisesti Laekenin Eurooppa-neuvostossa.
Euroopan parlamentti on laatinut äskettäin molempia päätöksiä koskevan mietinnön, josta huokuu huomattava tekninen pätevyys ja poliittinen tarkkavaistoisuus. Minun on sanottava, että se, miten nopeaan tahtiin neuvostossa on pitänyt keskustella näistä kysymyksistä, jotta yhteiskuntamme odotuksiin voitaisiin vastata syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen, ei saa saada unohtamaan, miten merkittävää keskustelua Euroopan parlamentissa käydään tänään.
Me tietysti tiedämme, että Euroopan parlamentissa pidetään ikävänä, ettei sillä ole ollut riittävästi aikaa keskustella näistä asioista, ja haluaisinkin täsmentää, että nämä kaksi puitepäätöstä ovat vastaus asiaa koskevia toimia käsittelevään pyyntöön, jonka Euroopan parlamentti esitti 5. marraskuuta 2001 antamassaan päätöslauselmassa. Kuten jo sanoin, Euroopan komissio oli tutkinut jo pitkään luonnoksia, joten se saattoi esittää ne heti syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jälkeen aiemmin tehdyn työn ansiosta.
Puheenjohtajavaltio Espanja on tietoinen paheksunnasta, jota parlamentissa on herättänyt se seikka, että neuvostossa hyväksyttiin Belgian puheenjohtajakauden aikana, viime joulukuun 27. päivänä, asetukseen (EY) N:o 2580/2001 kiinteästi liittyvä luettelo terroristijärjestöistä, ilman, että Euroopan parlamenttia olisi kuultu etukäteen, vaikka se oli ilmaissut halunsa esittää kantansa asiaan.
Hyvät jäsenet, on ilmeistä, ettemme aio keskustella neuvoston päätöksen laillisuudesta, joka sillä on Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 15 artiklan nojalla, vaan sen sijaan meidän on puhuttava pikemminkin poliittisesta asenteesta. Voin todeta neuvoston puolesta, että toimielimellämme on täydelliset valmiudet ylläpitää parlamentin kanssa mitä parhaimpia suhteita Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 39 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
Korostan, että neuvostossa on käsitelty kahta terroristijärjestöjä koskevaa luetteloa. Ensinnäkin terrorismityöryhmän laatimaa luottamuksellista asiakirjaa, josta puhuttiin 7. joulukuuta pidetyssä kokouksessa ja joka sisältää 34 terroristijärjestön nimet. Tämä luettelo oli 1. kesäkuuta 2001 asti osa puheenjohtajavaltion "Uhka" -nimistä luottamuksellista asiakirjaa, josta ei ole koskaan kuultu Euroopan parlamenttia. Sen lisäksi Belgian puheenjohtajakauden aikana sovittiin julkisen uhkaa koskevan asiakirjan laatimisesta, joka toimitetaan Euroopan parlamentille ja teille, kunhan eri kieliversiot on saatu laadittua.
On ilmeistä, ettei missään perustamissopimuksen kohdassa määrätä, että neuvoston pitäisi tiedottaa parlamentille tai kuulla sitä tästä luottamuksellisesta asiakirjasta, joka menettäisi joka tapauksessa kaiken arvonsa, mikäli siitä keskusteltaisiin julkisesti, ja jonka lopullisina vastaanottajina ovat jäsenvaltioiden terrorismin torjunnasta vastaavat viranomaiset.
Toinen neuvoston päätös on 2001/927/EY, joka sisältää asetukseen (EY) N:o 2580/2001 sekä yhteisiin kantoihin 2001/930 ja 2001/931 liittyvän julkisen listan yksittäisistä terroristeista ja terroristijärjestöistä.
Näiden välineiden hyväksyminen johtuu poikkeuksellisesta tilanteesta, jossa Eurooppa-neuvoston valtuutuksen ja Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1373 täyttämistä on pidetty kaikkea muuta tärkeämpänä. Euroopan kansalaiset vaativat meiltä nopeaa, näkyvää ja määrätietoista toimintaa terrorismin torjumiseksi. Tästä pakkotilanteesta huolimatta neuvosto kuuli parlamenttia asetuksesta (EY) N:o 2580/2001, mutta tuomioistuimessa vahvistetut lainsäädännön muutokset, joiden mukaan oikeus käyttää täytäntöönpanovaltaa voidaan pidättää perustamissopimuksen 202 artiklan mukaisesti neuvostolle, eivät velvoita kuulemaan parlamenttia.
Kaikesta tästä huolimatta neuvoston puheenjohtajavaltio toistaa halunsa saada Euroopan parlamentti osallistumaan, perustamissopimusten puitteissa ja mahdollisuuksien mukaan, oikeus- ja sisäasioiden hoitamiseen, ja se tiedottaa parlamentille poliisi- ja oikeusyhteistyötä koskevista asioista. Siinä, että puheenjohtajavaltion varapääministeri ja sisäministeri sekä oikeusministeri ovat olleet läsnä parlamentissa viime viikkojen aikana, korostuu puheenjohtajavaltion halu tehdä yhteistyötä parlamentin kanssa.
Lopuksi totean, että yhteiseen kantaan 2001/931 on sisällytetty terroriteon määritelmä siten, kuin se on ilmaistu neuvoston puitepäätöksessä, josta on kuultu parlamenttia.

Watson
. (EN) Arvoisa puhemies, mietintöni on parlamentin vastausluonnos kahteen säädökseen: ehdotettuun neuvoston puitedirektiiviin terrorismin torjumiseksi sekä ehdotettuun neuvoston puitedirektiiviin eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä. Eurooppalaisen oikeusviranomaisen, Eurojustin, luomisen ohella nämä kaksi toimenpidettä muodostavat lainsäädännöllisen perustan Euroopan unionin vastaukselle terrorismin uhkaan.
Euroopan unioni voi suoda itselleen pieniä tyytyväisyyden hetkiä. Nämä toimenpiteet merkitsevät suurta edistysaskelta eurooppalaisen oikeudenkäyttöalueen luomisessa. Haluaisin kiittää puhemiestä siitä, että hän muistutti meille, ettei tämä oikeudenkäyttöalue juonna alkuaan viime syyskuun 11. päivän tapahtumista, vaikka olisi väärin olla myöntämättä, että New Yorkiin ja Washingtoniin kohdistuneet iskut loivat sellaisen poliittisen ärsykkeen, joka sai meidät lyömään viisaat päämme yhteen ja ryhtymään vastatoimiin. Monet meistä harmittelevat, että siihen tarvittiin sellainen kiihoke. Siitä huolimatta pidämme sen mukanaan tuomaa kehitystä myönteisenä.
Mistä näissä toimenpiteissä on kysymys? Eurooppalaisen pidätysmääräyksen soveltamisalaan kuuluu enemmän rikkomuksia kuin aikaisempien luovutussopimusten. Se tekee luovutuksesta pikemminkin oikeudellisen kuin poliittisen prosessin. Se poistaa pitkälti kaksinkertaisen syyteperiaatteen. Se asettaa luovutukselle 90 päivän aikarajan, jolloin meillä on mahdollisuus tuomita kaikki rikkomukseen liittyvät seikat samalla kertaa. Se vahvistaa ajatuksen Euroopan unionin laista. Terrorismia koskevan puitepäätöksen keralla terrorismista tulee rikos kaikissa valtioissa. Toistaiseksi se on ollut rikos vain kuudessa valtiossa. Terroriteko ja terroritekoon sisältyvät rikkomukset määritellään nyt ensimmäistä kertaa kansainvälisessä laissa. Sen on tarkoitus vastata lakeja, joihin sisältyvät yhteiset vähimmäisrangaistukset. Suositan parlamentille näitä toimenpiteitä.
Terrorismin uhka on kuoleman vakava asia. Siihen tarvitaan vakavamielinen vastaus. Nämä kaksi toimenpidettä muodostavat tällaisen vakavamielisen vastauksen. Olen pahoillani - ja olemme harmitelleet sitä aikaisemmissakin keskusteluissa - että unionin tämän alan lainsäädäntämenettelyiltä puuttuu kunnollinen demokraattinen valvonta ja tarkastus. Parlamentti vaati perustamissopimuksen 42 artiklan soveltamista, jolloin nämä toimenpiteet voitaisiin sisällyttää ensimmäiseen pilariin. Kaikesta huolimatta olemme sitä mieltä, että keskusteluprosessin avulla on saatu aikaan parannuksia ja että ensimmäisessä käsittelyssä esittämiemme tarkistusten mukana näihin toimenpiteisiin on saatu joitakin turvatakeita. Oli ilahduttavaa kuulla neuvoston puheenjohtajan ajatuksia parlamentin entistä tiiviimmästä osallistumismahdollisuudesta tällaisten säädösten antamiseen.
Muita toimia, kuten esimerkiksi varojen jäädyttämistä, on koordinoitu huomattavasti vähemmän. Coreperin kokouksia koskevien kertomusten perusteella ei ole todellakaan väärin sanoa, että Euroopan unioni on ollut aivan ulalla käsitellessään varojen jäädyttämistä ja muita päätöksiä. Se näkyy tänään käsiteltävänä olevasta päätöslauselmaesityksestä.
Jo 1990-luvun lopusta lähtien olemme tienneet, että kolme ilmiötä - terrorismi, kansainvälisesti järjestäytynyt rikollisuus ja korruptio - liittyvät yhä enemmän toisiinsa. Tutkijoiden käyttämä käsite "terroristien rikollisverkosto" on rakennettu hyvin. Terroristien rikollisen infrastruktuurin vastaisen taistelun on oltava ensisijaisena tavoitteenamme. Lisäksi tiedämme, että kansainvälisesti järjestäytynyt rikollisuus on toistaiseksi suurin taloudellinen ja ehkä poliittinenkin tekijä tässä terroristien rikollisverkostossa. Rahanpesu muodostaa 2-5 prosenttia koko maailman bruttokansantulosta. Se on 500 miljardia-1,5 biljoonaa euroa. Terroristiryhmien varojen jäädyttäminen ei pelkästään riitä. Meidän on taisteltava terrorismin taloudellista ulottuvuutta vastaan, jos aiomme päästä ongelman ytimeen.
Yhdistyneet Kansakunnat on aloittanut taistelun rahanpesunvastaisen toimintaryhmän avulla. Washingtonissa 30. lokakuuta pidetyn kokouksen suositukset, jotka on tarkoitus panna täytäntöön ensi kesäkuuhun mennessä, ovat merkittäviä, ja ne tarjoavat meille mahdollisuuden tehdä yhteistyötä Amerikan yhdysvaltojen kanssa tämän uhan torjumiseksi. Kehottaisin Euroopan unionia tekemään tässä aloitteen: sen pitäisi tehdä aloite asioiden edistämiseksi, yrittää saattaa yhdysvaltalaiset takaisin kansainvälisen yhteisön terrorismin vastaiseen taisteluun ja tehdä tämä oikeassa oikeuskehyksessä, oikean demokraattisen ja parlamentaarisen valvonnan avulla.
Mietintöäni varten on ehdotettu lukuisia tarkistuksia. Tarkistukset 1-5 ovat samanlaisia eivätkä aiheuta minulle ongelmia. Tarkistus 2, joka tehtiin vasta sen jälkeen, kun olimme hyväksyneet mietinnön valiokunnassa, ei näytä oikein kuuluvan asiayhteyteen, ja suositan sen hylkäämistä. Tarkistuksessa 4 vaaditaan eurooppalaista habeas corpus -periaatetta koskevaa säädöstä. Meidän ryhmämme kannattaa sitä ja kannatti sitä valiokunnassakin, vaikka tarkistuksen toteuttaminen on meistä jokseenkin sama asia kuin että ruokaan lisättäisiin liikaa natriumglutamaattia. Tarkistus 3 on sen sijaan koko keskustelun ydin: aloitteentekijät sanovat, ettei Euroopan unionin pitäisi osallistua oikeusjuttuihin, ellei se voi taata menettelytapojensa asianmukaisuutta. Tämä merkitsee sitä, ettei unioni voi toimia terrorismin uhkaa vastaan. Olen eri mieltä heidän kanssaan. Meidän on toimittava. Kun annamme siihen suostumuksemme, se kuitenkin perustuu luottamukseen, että nämä toimenpiteet saatetaan tasapainoon menettelyllisten takeiden kanssa.
Tämä asia koskettaa minua erityisesti. Luottamus ei ole riittävä pohja poliittisissa menettelyissä. Tiedän, että minun ja ehkä ryhmänikin nimi yhdistetään sellaisiin lakeihin, joita voitaisiin käyttää ehkäiseviin toimiin. Toimielintemme välille muodostuneen uudenlaisen suhteen hengessä kehotan neuvostoa ja komissiota toimimaan nopeasti ja varmistamaan tarpeellisen toimenpiteiden turvallisuuden edistämisen, jotta voimme lisätä vapautta ja oikeutta, joihin liittyvistä asioista Euroopan unionia syytetään.
Suositellessani parlamentille näitä puitedirektiivejä ja kehottaessani meitä luottamaan muihin toimielimiin sanon niille, että ne pannaan nyt koetukselle. Euroopan unionia arvioidaan koko maailman demokraattisen mielipiteen muodostaman oikeuden edessä.

Galeote Quecedo
Arvoisa puhemies, mikäli päätämme tämän keskustelun äänestykseen, jossa vahvistetaan se laaja yhteisymmärrys, jonka olemme saavuttaneet tähän mennessä, haluan vedota poliittisiin ryhmiin, jotta mietintöä ei muutettaisi.
Siten uudistamme sitoutumisemme terrorismin torjuntaan ja päätämme prosessin, joka alkoi Euroopan parlamentissa, niin kuin neuvoston puheenjohtaja de Miguel muistutti. Uskon, että siten jäisimme parlamentin aikakirjoihin yhtenä kirkkaimmista muistoista. Toivomme, että nämä toimet siirretään pian kansallisiin lainsäädäntöihin, jotta niistä tulisi tehokkaita, jotta tehtäisiin päätöksiä eurooppalaisten terroristijärjestöjen taloudellisten voimavarojen jäädyttämisestä ja jotta ponnisteluja terrorismin torjumiseksi koordinoitaisiin, ei ainoastaan jäsenvaltioiden välillä, kuten esimerkiksi erityisesti viime aikoina Espanjan ja Ranskan välillä, vaan myös Euroopan unionin piirissä luotujen toimivaltaisten elinten välillä.
Arvoisa puhemies, olen vakuuttunut, että menettelemällä näin emme ainoastaan vastaa Euroopan kansalaisten erittäin tiukasti esittämään kysymykseen, vaan annamme lisäksi korvaamattoman panoksemme rauhan hyväksi. Mikään muu ei uhkaa ajatuksen- ja sananvapautta sekä oikeutta elämään samalla tavoin kuin terroristinen väkivalta. Kaikkien demokraattisten valtioiden velvollisuutena on varustaa oikeus sen toimintaa tehostavin välinein, niin kuin ne välineet, joista keskustelemme tänään. Oikeusvaltioissa demokraattinen vuoropuhelu perustuu keskinäiseen kunnioitukseen ja väkivallattomuuteen ja sen tavoitteena on puolustaa demokratiaa, minkä totesimme sanatarkasti unionin asemaa terrorisminvastaisessa taistelussa käsittelevän mietinnön johdanto-osan eräässä kappaleessa. Hyvät jäsenet, muussa tapauksessa hyväksyisimme sen, että demokraattisesti valittujen parlamenttien hyväksymiä lakeja muutettaisiin, jotta tyydyttäisivät murhaajia ja saisivat heidät luopumaan tappamisesta. Hyvät jäsenet, arvoisa puhemies, tätä pitää kaihtaa, koska se on demokratian vastaista ja moraalitonta.

Terrón i Cusí
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin sanoa, että ryhmäni on vilpittömän iloinen, että Watsonin kaksi mietintöä on hyväksytty tänään toisessa kuulemistilaisuudessa. Niistä ensimmäinen koskee eurooppalaista pidätys- ja luovutusmääräystä ja toinen terrorismin yhteistä määritelmää.
Me hyväksymme Laekenin huippukokouksen lopputuloksen, joka ryhmäni mielestä sisältää kaiken sen, mitä parlamentti on Watsonin ensimmäisestä mietinnöstä alkaen ilmaissut tahtonaan. Onnittelen puheenjohtajavaltio Belgiaa tämän asiakirjan hyväksymisestä joidenkin valtuuskuntien esittämistä ongelmista huolimatta, ja haluan toistaa onnitteluni neuvostolle ja komissiolle sekä ilomme näiden tekstien hyväksymisestä.
Äänestämme siis sellaisen Watsonin mietinnön puolesta, johon ei sisälly tarkistuksia tekstiin, joka on mielestämme ollut vahvistettu viimeisestä huippukokouksesta lähtien. Hyvät jäsenet, teemme sen esittämistämme syistä, mutta haluan sanoa teille tässä yhteydessä, miksi äänestämme esitettyjä tarkistuksia vastaan. Joissakin Verts/ALE-ryhmän jäsenten esittämissä tarkistuksissa pyritään siihen, että pidätys- ja luovutusmääräyksen hyväksymisen edellytyksenä on tiettyjen Euroopan unionin oikeusstandardien parantaminen.
Olemme samaa mieltä näiden tarkistusten tavoitteista, mutta emme hyväksy ehtojen asettelua. Sitä paitsi mielestämme niin vallankumouksellisen välineen kuin eurooppalaisen pidätys- ja luovutusmääräyksen hyväksymisen pitää motivoida Euroopan unionin valtioita todella parantamaan noita oikeusstandardeja. Uskon, että tämä käsittelemämme määräys voi ainakin olla käytännönläheinen ja tuottaa myönteisiä tuloksia.
Toisissa tarkistuksissa, joita ovat esittäneet muut kollegat, pyritään eurooppalaisen habeas corpus -periaatteen asettamisen kautta toisiin tavoitteisiin, joista olemme myös samaa mieltä, mutta mielestämme tämä ei ole sopiva oikeudellinen väline niiden kanavoimiseksi.
Sitoudun nyt ryhmäni puolesta ponnistelemaan näiden tavoitteiden toteuttamiseksi tulevaisuudessa, ja teemme siinä asiassa yhteistyötä komission ja neuvoston kanssa. Nämä elimet löytävät meidät täältä tukemasta niiden aloitteita ja niitä omia aloitteitamme, jotka saamme esittää, mutta uskon, että emme voi äänestää näiden tarkistusten puolesta vielä tänään tai huomenna.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sanoin teille, että ryhmäni on iloinen, että nämä kaksi välinettä on hyväksytty. Sitä paitsi pidämme niitä ominamme, koska parlamentti on tehnyt lujasti työtä niiden toteutumiseksi, kuten tekin muistutitte. Kuten sanoitte, siksi meistä tuntuu hankalalta hyväksyä sitä tapaa, jolla tehtiin 27. joulukuuta päätöksiä neljästä lakisäädöksestä, jotka koskivat terroristiluettelon laatimista Euroopan unionissa.
Iloitsen sanoistanne, ja toivon, että voimme elvyttää rakentavan vuoropuhelun ja säilyttää luottamukselliset suhteet. Yhdyn myös jäsen Watsonin sanoihin, ja pyydän, että rikosasioita koskevat yhteistyövälineet siirretään ensimmäisen pilarin piiriin. Uskon, että voimme kaikkien yhteisen ponnistelun kautta poistaa tämänhetkisen selkeän demokratiavajeen.
Arvoisa puhemies, en kunnioita lainkaan niitä, jotka haluavat uhrata muiden elämän saavuttaakseen tavoitteensa. En lainkaan. Mielestäni sen lopettamiseksi ei voida ponnistella liikaa. Sitä vastoin kunnioitan suuresti demokraattista ja oikeuksia antavaa järjestelmäämme, ja lisäksi parlamentin velvollisuutena on mielestäni puolustaa niitä yhtä innokkaasti.

Ludford
Arvoisa puhemies, neuvoston pitäisi ymmärtää, että se joutuu monen jupakan keskipisteeksi, jos se jatkaa samanlaista toimintaa kuin 27. joulukuuta tekemässään monimutkaisessa paketissa ja antaa oikeudellisia määritelmiä siitä, kuka on terroristi tutkimatta asiaa demokraattisesti. Ennustan, että neuvosto panee seuraavaksi alulle Euroopan laajuisia kieltoja. Olisi törkeää tehdä sellaista salassa ilman vastuuvelvollisuutta.
Meidän ryhmämme kannattaa terrorismin torjuntaa ja eurooppalaista pidätysmääräystä koskevia puitepäätöksiä. Menee kyllä todellakin liian pitkälle, kun tervejärkinen brittitoimittaja sanoo, kuten eilen eräs teki, että Eurooppa on pahaenteisesti kurkottamassa sokeasti liian korkealle ilman minkäänlaista keskustelua.
Meidän ryhmämme ei aio äänestää sen puolesta, että eurooppalaisen pidätysmääräyksen voimaantuloa lykättäisiin siihen asti, kunnes prosessioikeudessa pystytään täyttämään yhteiset vähimmäisvaatimukset. Terroristien ja rikollisten kiinnisaamiseksi tehtäviä kiireellisiä toimenpiteitä ei voi lykätä, mutta jäsen MacCormickin niin näppärästi hahmottelema habeas corpusta koskeva tarkistus on oikein hyvä. Korkeita vähimmäisvaatimuksiakin kuitenkin tarvitaan samalla kiireesti. On pelkkää kuvittelua ajatella, että kun meillä kaikilla on erinomaiset oikeusjärjestelmät, silloin keskinäinen hyväksyntä riittää. Voisin ottaa esille oman maani järjestelmässä esiintyviä epäkohtia - meillä on esimerkiksi EU-valtioista eniten vankeusrangaistuksia - sekä muissakin jäsenvaltioissa esiintyviä epäkohtia.
Neuvoston, samoin kuin Euroopan parlamentin jäsentenkin, on suhtauduttava myönteisesti ehdotuksiin, joita komissio valmistelee rikosoikeudellisten vaatimusten vastaavuuden parantamiseksi. Jos jotkut niistä, jotka tällä hetkellä vastustavat eurooppalaista pidätysmääräystä - erityisesti oikeistolaiset, eikä vähiten oman maani oikeistolaiset -, kauhistelevat myös sitä, mitä he ehkä väittävät rikosoikeusjärjestelmien yhdenmukaistamiseksi, he syyllistyvät melkoiseen tekopyhyyteen. Me tarvitsemme eurooppalaista pidätysmääräystä; me tarvitsemme myös ohjelmaa, jolla yhteisiä tiukkoja vähimmäisvaatimuksia voidaan yhdenmukaistaa.

Buitenweg
Arvoisa puhemies, eurooppalaisen pidätysmääräyksen asiakokonaisuus on tosiaankin hyvin kummallinen, ei pelkästään siksi, että tärkeitä asioita jää epäselviksi, vaan myös siksi, ettei parlamentti uskalla ajaa väkisin läpi asioita, joiden sisällöstä se on yksimielinen. Aivan ensimmäiseksi satunnaisesti valittu esimerkki epäselvyydestä. Neuvosto on perustellusti rajoittanut komission ehdotusta siten, että jäsenvaltio voi kieltäytyä luovuttamasta henkilöä, jos tämä ei kyseisen valtion mielestä ole tehnyt rikosta. Tämä on hyvä asia. Nyt ei tarvitse luovuttaa Irlantiin alankomaalaista lääkäriä, joka on tehnyt Alankomaissa abortin irlantilaiselle tytölle. Mutta voiko tämä lääkäri enää koskaan lähteä lomalle Irlantiin tai mihinkään muuhun EU:n jäsenvaltioon, jos Irlanti pyytää luovutusta tapon vuoksi? Se jää epäselväksi ja rikosoikeuden alalla epäselvyys johtaa siihen, että loukataan oikeudentunnetta.
Sitten parlamentaariseen rohkeuteen. Esittelijä Watson, jo Di Lellon mietinnöstä lähtien parlamentin kanta on ollut - lainaan mietintöä - että "yhteisen perusoikeuksien suojan tason takaamiseksi koko EU:ssa jäsenvaltioiden olisi sovittava yhteisistä vähimmäisvaatimuksista prosessioikeuden tiettyjen näkökohtien osalta". Kun eurooppalainen pidätysmääräys on nyt tehnyt tästä välttämätöntä ja kun meillä on käsissämme myös aseet, joiden avulla saamme ajetuksi läpi tämän suojelun koko Euroopan kansalaisille, meidän on uskallettava käyttääkin aseitamme. Eikä teidän tarvitse olla peloissanne. Jos neuvosto edistyy ja toimii yhtä tehokkaasti turvatakseen kansalaisoikeudet kuin rankaisutoimiin ryhtyessään, eurooppalainen pidätysmääräys ei myöhästy. Ei varsinkaan nyt, kun komissio on toimittanut vähimmäisvaatimuksista ensimmäisen version, jossa se on osoittanut, että ne ovat sekä tarpeellisia että mahdollisia.
Sitten sanoisin pari sanaa terrorismin määritelmästä. Ryhmäni viittaa takuisiin, jotka otettiin mukaan perusteluihin ja neuvoston julistuksiin 6. joulukuuta ja joihin kuuluu esimerkiksi seuraava lainaus: mitään puitepäätöksen kohtaa "ei voi tulkita niin, että henkilöitä, jotka käyttävät perusoikeuttaan sananvapauteen, voitaisiin syyttää terrorismista edes silloin, kun he syyllistyvät rikkomuksiin tätä oikeuttaan käyttäessään". Kaikki hyvät aikomukset hyväksyä tämä teksti ovat kuitenkin alkaneet horjua huomattavasti sen tosiasian vuoksi, että näitä takuita ei enää ole neuvoston 27. joulukuuta tekemissä päätöksissä. Määritelmä on tekstissä yhtä ankara, mutta takuut ovat kadonneet. Niihin ei edes viitata. Päätöslauselmaan tekemämme tarkistuksen tarkoituksena on paikata tämä aukko, ja koska vain tulevaisuus voi näyttää, olenko turhaan epäluuloinen vai oikeutetun varovainen, pyydän muita ryhmiä suomaan ryhmälleni tämän varmistuksen.

Krivine
Arvoisa puhemies, tämä on toinen kerta, kun hylkäämme tekstin, jolla otetaan osaa Bushin hallituksen johtamaan kampanjaan ja jolla terrorismin torjunnan nimissä tähdätään vain siihen, että kaikkialla maailmassa demokraattiset perusvapaudet asetetaan kyseenalaisiksi kansainvälisistä yleissopimuksista piittaamatta.
Tästä esimerkkinä on se, että syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen Yhdysvalloissa on edelleen 500 maahanmuuttajaa, jotka on pidätetty epäiltyinä terrorismitoiminnasta ja joita vartioidaan salaisessa paikassa, eikä heitä ole koskaan asetettu syytteeseen. Sotatuomioistuimia on perustettu. Lisäksi useita kymmeniä vankeja pidetään tällä hetkellä vangittuina tyrmistyttävissä oloissa Guantanamon tukikohdassa ilman minkäänlaista suojaa ja asemaa.
Täällä parlamentissa meitä kehotetaan tukemaan terroristilistaa, jonka CIA on itse asiassa laatinut omien kriteeriensä pohjalta ilman perusteluita, ja samaan aikaan Iso-Britannia, Ranska ja Italia ryhtyvät toimiin, jotka rajoittavat erityisesti maahanmuuttajien vapauksia. Lisäksi meille tyrkytetään vapauksia polkevaa yleistä määritelmää terrorismista, ja kun tällaista määritelmää soveltaa kirjaimellisesti pääministeri Berlusconin kaltainen johtaja, seuraus saattaa olla se, että esimerkiksi julkisten palvelujen piirissä järjestetyn lakon kaltainen ammattiyhdistystoiminta kriminalisoidaan. Lisäisin vielä, että emme torju yksityistä terrorismia tukemalla valtion harjoittamaa terrorismia, kuten pääministeri Sharonin tapauksessa on tehty. Torjumme terrorismia kitkemällä maapallosta kurjuuden, epäoikeudenmukaisuuden ja korruption.
Arvoisa puhemies, olen juuri palannut Porto Alegresta, ja ymmärrän presidentti Bushin ja hänen liittolaistensa huolet, joita liberaalia globalisaatiota vastustava valtaisa liikehdintä synnyttää, mutta minä olen valinnut puoleni: torjun jyrkästi sellaisen kampanjan, jolla pyritään kriminalisoimaan kaikki nykyjärjestelmää vastustavat liikkeet.

Angelilli
Arvoisa puhemies, onnittelen sekä minua ennen puhunutta kollegaa että kaikkia niitä, jotka lukuisissa tilaisuuksissa muistavat ja mainitsevat vaikka joissakin tapauksissa tämä tehdäänkin mielestäni epäasianmukaisesti Italian pääministerin Silvio Berlusconin.
Palatakseni keskusteluun haluan sanoa, että vihdoinkin Euroopan parlamentti äänestää kahdesta tärkeästä kysymyksestä: terrorismin torjumisesta ja eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä. Tämä äänestys on tietenkin vain jonkinlainen myöhäistäytäntöönpano, kun tietyt päätökset on jo itse asiassa tehty. Kuten useampaan otteeseen on korostettu, tämä etenemistapa ei ole kovinkaan hyväksyttävä, koska se on todellista poliittista nöyryytystä Euroopan parlamenttia kohtaan, joka tätä ei pidä unohtaa on ainoa eurooppalainen toimielin, joka edustaa Euroopan kansalaisia täysipainoisesti.
Voimme olla tyytyväisiä eurooppalaisen pidätysmääräyksen hyväksymisestä, koska se on juridiselta kannalta tehokas terrorismin ja laajan järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa, ja se korvaa monimutkaiset ja liian byrokraattiset luovuttamismenettelyt. Meidän ei kuitenkaan pidä unohtaa, että terrorismin torjumista ainakaan sellaisen terrorismin, jollaista olemme nähneet viime kuukausien aikana ei voi toteuttaa pelkästään pidätysmääräyksillä, koska tällainen toiminta olisi tekopyhä ja ehdottomasti epäsopiva ja riittämätön ele.
Kuten korkea edustaja Solana eilen vahvisti, Eurooppa onnistuu rakentamaan kansainvälistä uskottavuuttaan ainoastaan siinä tapauksessa, että se kykenee auttamaan rauhan sekä yhteiskunnallisen ja poliittisen oikeudenmukaisuuden palauttamisessa Välimeren alueella ja Lähi-idässä. Euroopan sitoumuksen toimia näillä kriittisillä alueilla ei pidä olla pelkästään hätätilan tai herkkätunteisuuden sanelemaa, tai mikä vielä pahempaa, sen ei pidä johtua sellaisten tahojen itsekkyydestä, jotka huomaavat omien rauhallisten olojensa olevan vaarassa, vaan sen on oltava osa jatkuvaa ja konkreettista sitoumusta, jonka pyrkimyksenä on varmistaa näille alueille todella tarkoituksenmukainen taloudellinen, poliittinen ja sosiaalinen tulevaisuus.
Yhteenvetona: olemme toiveikkaita, että se uusi vaihe, joka alkaa valmistelukunnan toimeenpanon ja töiden mukana, voisi todellakin tarjota Euroopalle sellaisen vahvan ja vastuullisen poliittisen toimijan roolin, joka kykenee harjoittamaan yhdenlaista ja yhteistä ulko- ja puolustuspolitiikkaa ja rakentamaan yhteisen vapauteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuvan eurooppalaisen alueen.

Blokland
Arvoisa puhemies, kiitos. Syyskuun 11. päivä teki vielä kerran selväksi, että terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuminen kovin keinoin on välttämätöntä rauhan ja turvallisuuden vapaan alueen turvaamiseksi jäsenvaltioissa. Mahdollistamalla nopean luovutuksen neuvosto tekee käsiteltävänä olevissa ehdotuksissa kiitettävän yrityksen edistää tätä asiaa.
Joitakin kohtia haluan kuitenkin arvostella. Minun käsitykseni on, että rikosten rajoitetun positiivisen luettelon pitäisi kuulua eurooppalaisen pidätysmääräyksen piiriin. Arviointiperusteena on, onko olemassa eurooppalaista tai kansainvälistä määritelmää, kuten esimerkiksi terrorismin yhteydessä. Neuvoston nyt käsiteltäväksi jättämässä luettelossa on kuitenkin monia rikoksia, joille ei ole olemassa eurooppalaista määritelmää. Luetellut rikokset ovat laadultaan erilaisia. Ajatelkaapa vain petoksia, raiskausta ja tappoa. Mikä on näiden rikosten rajat ylittävä puoli? Eivätkö olemassa olevat luovutussopimukset anna tässä riittävästi mahdollisuuksia? Estääkseni kuitenkin sen, että tämä myönteinen aloite jäädytetään taas, kun on suurella vaivalla saatu aikaan kompromissi, noudatan periaatetta, jonka mukaan epäselvissä tapauksissa asia on ratkaistava syytetyn hyväksi.

Borghezio
Arvoisa puhemies, on välttämätöntä, että Euroopan unionin ulkorajoilla lisätään valvontaa, mikäli terroriuhkaa halutaan tehokkaasti torjua. Muistutan, että ministerit ovat tehneet sitoumuksen, jonka mukaan maahanmuuttoa käsittelevän strategisen komitean on toteutettava erilaisia toimia, joiden joukossa sen pitäisi esimerkiksi kehittää rajavalvonnasta vastaavien kouluttamisjärjestelmä luomalla eurooppalaisen ehkäisevän toiminnan ja valvonnan koulutusinstituutti.
Tämän aiheen yhteydessä olemme voimakkain sanoin peräänkuuluttaneet erään liittymistä toivovan maan, eli Turkin, vastuuta. Laittomia maahanmuuttajia rantautuu maihimme edelleen, ja tilanteesta on kannettava vastuu: kansainväliset viranomaiset ovat laatineet listan niin sanotuista "roistovaltioista", mutta haluaisin muistuttaa myös "mafiavaltioiden" vastuusta, sillä nämä valtiot eivät tee mitään tehdäkseen lopun näistä alhaisista tavoista, joilla ihmisiä kuljetetaan, ja heidät houkutellaan seikkailuihin, joilla ei ole selkeää määränpäätä eikä loppua.
Pidätysmääräyksen kohdalla minusta on tärkeä muistuttaa, että Italian hallitus on tehnyt työtä sen hyväksi, että tämän puitepäätöksen soveltaminen otettaisiin huomioon perustuslain alustavassa muutoksessa. Kaksi erilaista vaatimusta on näet sovitettava yhteen: Euroopan kansalaisten turvallisuus vakavien terroriuhkien varalta sekä vapauksien ja perustuslaillisten takeiden suojeleminen nämä ovat perusoikeuksia, joita ei voi rikkoa ja näiden oikeuksien koskemattomuutta on suojeltava kaikkiin, myös kansainvälisen oikeuden sääntöihin nähden.

Pirker
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, pidän erittäin myönteisenä, että entinen puheenjohtajavaltio Belgia ja nykyinen puheenjohtajavaltio Espanja ovat olleet niin sitoutuneita tärkeään terrorismin torjuntaan. Euroopan unionin lisäarvon on osoittanut unionin toimielinten, erityisesti komission ja neuvoston, nopea reagointi 11. syyskuuta tapahtuneeseen terrori-iskuun kokonaisella toimenpidepaketilla, joka ulottuu rikollisten ja rangaistavien tekojen yhteisestä määrittelystä ja eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä Europolin yhteisten tutkintaryhmien kaltaisiin elimiin. Suhtaudun tähän reaktioon erittäin myönteisesti.
Tässä yhteydessä on kuitenkin erittäin ongelmallista, että Euroopan parlamentti on osittain jätetty päätöksenteon ulkopuolelle parlamentti, joka kuitenkin edustaa Euroopan unionin kansalaisia ja joka on perustamissopimuksen mukaan otettava mukaan päätöksentekoon, ja se on otettava mukaan ennen päätöksentekoa eikä sen jälkeen. Koska näin ei käynyt ensimmäistä kertaa vaan tämä menettelytapa näyttää järjestelmälliseltä, esitän tiukan vastalauseeni. Tällaisia perustamissopimuksen kiertäviä menettelyjä ei saa enää esiintyä. Samassa yhteydessä haluan esittää vaatimuksen, että parlamentti otetaan tulevaisuudessa entistä enemmän mukaan kolmannen pilarin mukaisten toimien hyväksymiseen.
Päätöksessä, joka hyväksyttiin 27. joulukuuta, vahvistettiin, keiden ihmisten ja ryhmien tilit jäädytetään. Minua kiinnostaisi tietää, onko ilmoitettu menestyksestä ja mitä tilejä todella on löydetty ja jäädytetty.
Lopuksi haluan toistaa vaatimukseni siitä, että parlamentti otetaan tehokkaasti mukaan päätöksentekoon, koska niin voidaan yhtäältä lisätä tehokkuutta ja toisaalta taata oikeusvarmuus.

Evans, Robert
Arvoisa puhemies, jos syyskuun 11. päivän tapahtumat nyt ylipäänsä saivat aikaan jotain hyvää - sen myöntämiseen vaaditaan kyllä rohkeutta - ottaisin esiin kaksi asiaa. Ensinnäkin nuo tapahtumat saivat maailman ehkä ensi kertaa pohtimaan koko islamin uskoon liittyvää kysymystä - jätän tämän asian kuitenkin nyt sikseen. Toiseksi ne saivat Euroopan, Yhdysvallat ja koko läntisen yhteiskunnan tarkastelemaan uudelleen koko kansainvälisten suhteiden kysymystä. Emme voi sulkea silmiämme ja mieliämme tuhansien kilometrien päässä olevien pienten valtioiden tai köyhien ja vaikeuksissa olevien alueiden ongelmilta - hyväksyimmepä sitten niiden hallintotavan tai emme - ja vain ajatella, ettei niillä ole mitään väliä. Jos teemme niin, otamme sen riskin, että ongelmat ilmaantuvat omille kotikulmillemme. Se voi ilmetä esimerkiksi terrorismina, jota emme tietenkään voi katsoa läpi sormien. Me torjumme sitä kansainvälisen yhteistyön avulla.
Jäsen Blokland sanoi, että meidän on oltava aiempaa vahvempia ja jämerämpiä. Rankaisutoimenpiteiden lisäksi meidän on tärkeää selvittää ja pyrkiä osoittamaan terrorismin perimmäiset syyt, kuten köyhyys, sota, sorto ja kaikenlaiset muut seikat. Me kaikki kammoksumme terrorismia ja tuomitsemme sen. Nämä kaksi mietintöä ovat ensimmäinen askel kohti entistä laajempaa kansainvälistä yhteistyötä, jonka tarkoituksena on keskittyä terrorismiin ja lisätä kansainvälistä poliisiyhteistyötä. Meidät poliitikot on valittu seuraamaan tapahtumia Euroopan tasolla. Meidän on vaadittava tiukkoja vähimmäisvaatimuksia, mahdollisimman tiivistä yhteistyötä ja arvioitava ja seurattava tilannetta jatkuvasti.

Di Pietro
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoroni ilmaistakseni tyytyväisyyteni ja huolestuneisuuteni: olen tyytyväinen, että Euroopan yhteisö on saavuttanut konkreettista edistystä terrorismin torjunnassa; olen huolissani eräiden sellaisten epäasianmukaisten kompromissien vuoksi, joita eräät jäsenvaltiot pakottavat noudattamaan, jotta hyväksyisimme puitepäätöksen, jota vastaan emme voineet asettua ajoissa, koska parlamenttia ei otettu mukaan asioiden käsittelyyn ennen kuin päätökset tehtiin.
Mainitsen esimerkkinä Italian tapauksen, jossa me Italian kansalaiset jouduimme kestämään muiden jäsenvaltioiden nöyryytystä ja niiden tyytymättömyyttä vain sen vuoksi, että hallituksemme yritti siinä onnistumatta asettaa eurooppalaiselle pidätysmääräykselle sellaiset ehdot, että sen toiminta-alan ulkopuolelle jätettäisiin eräät rikokset, jotka ovat hyvin tärkeä asia pääministerillemme, joka "mikä sattuma", sanoisi Milanon virallinen syyttäjä Borelli on Italiassa tutkinnan alaisena juuri kyseisten rikosten vuoksi. Viittaan erityisesti rikoksiin, jotka liittyvät lahjontaan ja väärien tilinpäätöstietojen esittämiseen. Koska hallituksemme ei onnistunut yrityksessään, se vaati tällä kertaa se onnistui tavoitteessaan selviytyäkseen umpikujasta erästä lauseketta, joka sekin on perustuu verukkeisiin ja jonka vaarana on itse asiassa, että eurooppalainen pidätysmääräys on jätettävä soveltamatta määrittelemättömäksi ajaksi. Viittaan lausekkeeseen, jonka mukaan hallitus katsoo välttämättömäksi muuttaa Italian perustuslakia, jotta eurooppalaisia sääntöjä voitaisiin soveltaa. Tämä ei pidä paikkansa: perustuslaissamme ei ole mitään muutettavaa, vaan se kattaa perustuslailliset takeet mahdollisimman hyvin. Kotimaani voi nyt siis lykätä määrittelemättömäksi ajaksi erään tärkeän rikollisuuden vastaisen välineen käyttöönottoa esittämällä tarkoitushakuisesti, että perustuslaillisia muutoksia ei ole vielä tehty. Tunnustan, että tässä mielessä ehdottamamme tarkistuksen hyväksyminen olisi tarpeetonta, mutta se olisi ainoa keino saada kaikki ymmärtämään, että parlamentin pitäisi puuttua asioihin aikaisemmin, eikä myöhemmin.

MacCormick
Arvoisa puhemies, kaikki parlamentin jäsenet ovat samaa mieltä siitä, että on hyvä edistää yhteisen eurooppalaisen oikeudenkäyttöalueen luomista. Olemme samaa mieltä myös siitä, että varsinkin eurooppalaisen pidätysmääräyksen vuoksi yhteiset mahdollisimman tiukat vähimmäisvaatimukset on hyväksyttävä pikaisesti. Esittelijä Watson ja jäsen Terrón i Cusí kehottivat meitä tänään luottamaan siihen, että asia myös hoidetaan pikaisesti. Meidän on luotettava asioihin, mutta en haluaisi luottaa ihan kaikkeen.
Pelkät vaatimukset eivät kuitenkaan koskaan riitä, koska niitä voidaan rikkoa. Tiukkojen vaatimusten noudattaminen voidaan taata ainoastaan tehokkain oikeussuojakeinoin. Tavalliset englantilaiset juristit - sanon tämän skotlantilaisena - ovat keksineet yhden kaikkien aikojen tehokkaimmista oikeussuojakeinoista varmistamalla, että väärin perustein pidätetyt tuodaan oikeuteen ja päästetään vapaaksi, mikäli vanginvartija ei pysty osoittamaan mitään syytä heidän vangitsemiselleen. Tämä on todella tehokas suojakeino. Hyväksymällä eurooppalaisen pidätysmääräyksen jokainen jäsenvaltio tekee omasta oikeuslaitoksestaan muissa valtioissa käytettävän oikeusvälineen. On hyvä, että autamme toisiamme. Jos syyttäjät syyllistyvät rikkomukseen ja käyttävät väärin jonkin valtion tuomioistuimen toimivaltuuksia, asia pitäisi voida korjata tehokkaalla suojakeinolla. Tehokkaan suojakeinon pitää olla Euroopan laajuinen ja lisäksi sellainen, joka vähentää kohtuuttoman pitkän tutkintavankeuden riskiä - minun kotimaassani sovelletaan vielä vanhaa 110 päivän sääntöä.
Hyväksykäämme tarkistus 4 ja varmistakaamme, että meillä on tehokkaat oikeussuojakeinot sekä tiukat vaatimukset.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, terroriteot ovat nykyään rangaistavia kaikissa EU:n maissa, ja jo nyt on mahdollista luovuttaa rikollisia EU:n jäsenvaltioiden välillä. Tämä merkitsee sitä, että mietinnön ehdotus on jokseenkin yhtä tyhjän kanssa. Sitä vastoin on selvää, että on vaarana, että se heikentää oikeusturvaa. Ehdotus merkitsee sitä, että luovutuksia ei tutkita kuten aiemmin ja että juuri terrorismiksi luokiteltavia rikoksia koskeva erityinen lainsäädäntö pannaan täytäntöön hyvin hatarin ja epäselvin perustein. Mielestäni on arveluttavaa, että oikeusjärjestykseen sisällytettäisiin erityinen oikeusjärjestys näin heikoin perustein.
Voimme jo nyt nähdä, miten YK:n ja EU:n terroristiluetteloon joutuneiden henkilöiden varat on jäädytetty, ilman että he tietäisivät syytä siihen. Heillä ei sen vuoksi myöskään ole minkäänlaisia mahdollisuuksia puolustautua. Tarkoitan sitä, että terrorismin torjunnassa, jota meidän on tehtävä, toimintamme lähtökohtana on oltava oikeusvaltio, ei oikeusvaltion heikentäminen.

Camre
Arvoisa puhemies, viime vuoden syyskuun 11. päivänä suoritettujen New Yorkiin ja Washingtoniin kohdistuneiden terroristihyökkäyksien jälkeen Euroopan parlamentti on keskustellut vapauttamme ja demokratiaamme ja arvojamme koskevista uhista entistä realistisemmin. Useimmat meistä ovat ymmärtäneet, että hyökkäys Yhdysvaltoja vastaan on hyökkäys myös meitä vastaan. Jo muutamaa kuukautta myöhemmin on kuitenkin muodostunut piirejä, joilla on kiire tarkastella uhkia laajemmasta perspektiivistä ja etäännyttää Eurooppaa Yhdysvalloista. Kukaan meistä ei pidä niistä rajoituksista, siitä valvonnasta, joka koskee meitä kaikkia ja joka rajoittaa meidän kaikkien vapauteen liittyviä oikeuksia, mutta meidän on tyydyttävä siihen, koska me emme tiedä vihollisen sijaintia, emmekä tarkalleen ottaen sitä, kuka vihollinen on. Meidän on kuitenkin tunnustettava se, että ennen kuin ne kuilut, jotka jakavat maailman taloudellisesti, uskonnollisesti ja ideologisesti, on poistettu tehokkaasti, emme pysty toteuttamaan haluamaamme rauhaan, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta.
Vaikka äänestänkin terrorismin torjuntaa koskevan puitepäätöksen puolesta, jätän äänestämättä äänestyksessä eurooppalaista pidätysmääräystä koskevasta puitepäätöksestä, koska tämä pidätysmääräys ei syntynyt terroriuhan vuoksi vaan se palvelee yleistä federalistista tavoitetta eikä kohdistu pelkästään terroristeihin. Olen todellakin jäsen Ludfordin kanssa samaa mieltä siitä, että oikeusturva ei ole kaikissa jäsenvaltioissa sellaisella tasolla, joka oikeuttaisi niin laajoihin luovutuksiin kuin tässä on kyse.

Farage
Arvoisa puhemies, tämä on EU:n kaikkien aikojen ahdasmielisin ja vilpillisin toimenpide, jolla saattaa olla vakavat seuraukset. Sillä ei ole mitään tekemistä kansalaisten vapauksien ja oikeuksien kanssa - se on pelkkää Brysselin suunnatonta vallantavoittelua.
George Orwellin kirjassa "Vuonna 1984" annettiin valtion ministereille sellaisia nimityksiä, jotka edustivat aivan päinvastaista kuin heidän tehtävänsä. Rauhan ministeriö käsitteli siis sotaa, totuuden ministeriö vastasi propagandasta ja niin edelleen. Tästä juontaa juurensa vastakohtaa kuvaava käsite "Orwellin inversio". Onko siis asianmukaista, että kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta hyväksyy tämän järjestelyn - äärimmäisen Orwellin inversion.
Valiokunnan sietäisi hävetä tehdessään tällaisen päätöksen, ja jos tämä niin kutsuttu parlamentti hyväksyy sen tänään, senkin sietää hävetä oikein kunnolla. Se hylkää silloin juuri ne periaatteet, joita se väittää kannattavansa.

Cappato
Arvoisa puhemies, olisin halunnut sanoa esittelijälle, että hän erehtyy. Meitä koetellaan nyt: koetuksella ei ole tänään neuvosto, vaan parlamentti.
Neuvosto on jo tehnyt päätöksensä, eikä se tehnyt niitä julkisissa, vaan salaisissa kokouksissa, ja nämä päätökset koskevat rikosoikeuden ja rikosmenettelyn osittaista yhdenmukaistamista.
Tarkemmin ottaen eurooppalainen pidätysmääräys, jonka vaikutukset ulottuvat paljon laajemmalle kuin pelkkään terrorismiin, kannustaa raskaiden vapausrangaistusten langettamiseen. Erityisesti, koska siinä tunnustetaan automaattisesti kansallisten rikosjärjestelmien päätökset ja menettelyt, siinä ei vahvisteta minkäänlaisia yleisiä vähimmäistakeita puolustusoikeuksista. Nämä takeet ovat senlaatuisia, että parlamentti ei voi vain tyytyä toivomaan, että ne vahvistetaan tulevaisuudessa, koska sen tehtävä on vaatia niiden vahvistamista välittömästi, siis vaatia, että haluan osoittaa sanani kollega Pirkerille menettelyitä noudatetaan, eikä se voi tyytyä valittamaan, että niitä ei ole noudatettu. Parlamentin on vaadittava, että oikeusvaltion puolustamiseksi ei pidä vaarantaa ainoatakaan siihen kuuluvista perusperiaatteista.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, olen pahoillani, että kollegani Graham Watson ei ole paikalla, koska haluan aloittaa puheenvuoroni ylistämällä häntä siitä työstä, jonka hän teki kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan puheenjohtajana näiden kahden mietinnön laatimiseksi: Koska perin hänen paikkansa, tunnen, mikäli mahdollista, vielä pakottavampaa tarvetta antaa tunnustusta hänen tekemästään työstä.
Hänen sanansa kuvaavat minunkin näkemyksiäni, mutta haluan tarkentaa niitä. Puhumme menettelyjen vähimmäistakuista ikään kuin niitä ei olisi olemassa. Ne ovat olemassa, ja vaikka ne eivät ole yhteisiä monellakaan osa-alueella, ne ovat tasapuolisia. Lisäksi niitä on riittävästi tätä nykyä. Toinen asia on se, että meidän ei Euroopan kansalaisina, jotka haluamme perustaa yhteisen oikeudellisen alueen, tarvitse vastustaa noiden takuiden parantamista koskevia pohdintoja. Nämä kaksi kysymystä on erotettava selkeästi toisistaan.
PPE-DE-ryhmä äänestää sosialistiryhmän kanssa näitä tarkistuksia vastaan, ei siksi, että vastustaisimme itse asioista, niin kuin jotkut puhujista sanoivat, vaan koska on korostettava, että kaikilla jäsenvaltioilla on riittävät ja tasapuoliset menettelyjen vähimmäistakuut. Lisäksi toimintamme on pohjauduttava tähän luottamukseen.
Kaikki haluamme kuitenkin olla kunnianhimoisempia tulevaisuutta silmällä pitäen. Euroopan unionin lippuna ovat ihmisoikeudet ja takuut, ja siksi pidämme sitä korkealla rakentaessamme tätä oikeudellista aluetta, niin omassa valiokunnassani ja parlamentissa, kuin siellä minne päädymme tällä tiellä. Koskaan se ei voi olla liikaa.

Ceyhun
Arvoisa puhemies, 11. päivänä syyskuuta me kaikki havahduimme ja tulimme tietoiseksi siitä, että on toimittava nopeasti. Minusta me olemme myös toimineet sen mukaisesti. Minä olen saksalainen. Saksa, Espanja ja Iso-Britannia ovat esimerkkejä terrorismin torjunnassa, ja niillä on kokemusta siitä. Siitä syystä me ymmärrämme toisiamme erittäin hyvin. Siitä syystä parlamenttikin on tehnyt tehtävänsä ja on aina tukenut komissiota ja neuvostoa, kun ne ovat halunneet toteuttaa järkeviä toimia ja ovat tehneet järkeviä ehdotuksia. Tähän asti olemme aina toimineet niin.
Arvoisa komission jäsen ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minua vaivaa kuitenkin se, että kyse ei ole vain terroristijärjestöjen vastaisista toimista. Syyskuun 11. päivän jälkeen kävi ilmi sekin, että terroristiryhmien vastaiset toimet eivät riitä. Esimerkiksi Euroopan unionissa toimii islamistisia ääriryhmiä, joita me emme pidä terroristisina mutta joita turvallisuusjärjestömme kuitenkin pitävät esimerkiksi turvallisuudelle vaarallisina järjestöinä. Esimerkiksi kotimaassani Saksassa toimii 30 000 kannattajan islamistiryhmä nimeltään Milli Görüs tai Berliinissä nimellä "Islamische Föderation" (islamilainen liitto). Mielestäni ne ovat monessa suhteessa ainakin yhtä vaarallisia kuin terroristijärjestöt, jos niillä on oikeus tarjota julkisissa kouluissa islamin opetusta ja aivopestä niin pieniä lapsia.
Tästä syystä pelkkä pidätysmääräys tai terrorismin määrittely ei minusta voi riittää, ja juuri siksi meidän on niin sinnikkäästi tutkittava terrorismin muita syitä. Oletan, että komission jäsen ja nimenomaan Espanjaa edustava neuvoston puheenjohtaja kykenevät arvioimaan tätä vaaraa tarkasti.

Gollnisch
Arvoisa puhemies, eurooppalainen pidätysmääräys, jota te meille ehdotatte, on todellista petkutusta poliittisesti, oikeudellisesti ja menettelyn kannalta.
Se on petkutusta menettelyn kannalta: puitepäätös on jo valmisteltu ja laadittu. Kaikki vahvistettiin laillisesti Laekenissa 14. joulukuuta 2001. Parlamentin kuuleminen on siis täysin harhauttava, hyödytön ja sanoisinpa jopa loukkaava tapahtuma.
Tämä on petkutusta myös asian ytimen kannalta: alun perin tarkoitus oli torjua terrorismia syyskuun 11. päivänä tehtyjen iskujen seurauksena. Todellisuudessa tulevan pidätysmääräyksen soveltamispiiri on laajentunut 32 rikostyyppiin, mikä merkitsee kahta asiaa.
Ensimmäinen on se, että pyrimme siirtymään yksilönvapaudet turvaavasta valtioiden välisestä rikollisten luovuttamisjärjestelmästä yhteiseen oikeusjärjestelmään ilman, että kansalaisten edustajat osallistuvat muutoksen tekoon.
Toinen asia on se, että sillä verukkeella, että taistelemme terrorismia vastaan, eurooppalainen pidätysmääräys tarjoaa tilaisuuden hillitä mielipiderikkomuksia, jotka on selkeästi liitetty kyseiseen listaan. Pian joku patriootti saatetaan kiskoa pois maastaan, pidättää ja kuljettaa maahan, jonka kieltä eikä oikeusjärjestelmää hän ei tunne, esimerkiksi siksi, että hän on arvostellut maahanmuuttopolitiikkaa sanoin, jotka eivät miellyttäneet puolueellista tuomaria, tai siksi, että hän vaatii kotimaassaan kansallisten etujen suosimista, tai siksi, että hän on esittänyt mielipiteen, jonka katsotaan olevan poliittisesti tai historiallisesti asiaton.
Se, mitä te itse asiassa valmistelette, ei ole turvallisuuden Eurooppa, jollainen edellyttää aivan toisenlaisia toimia, vaan yhdenmukaisuuden, valtajärjestelmien ja valmiin ajattelumallin Eurooppa. Isoveli valvoo.

Brienza
Arvoisa puhemies, kiitän ministeri de Miguelia hänen tässä istuntosalissa esittämistään julkilausumista.
Watsonin mietintö on tänään jälleen käsiteltävänämme, ja tämä mietintö on viime aikoina herättänyt hyvin vakavia keskusteluja ja aiheuttanut joitakin yhteenottoja. Tänään käytävän keskustelun vaikuttimina ovat muutokset, jotka neuvosto toteutti sen jälkeen, kun parlamentti oli hyväksynyt ne. Näiden muutosten joukossa on tietenkin myös Italian hallituksen ehdottamat muutokset. Kunnioituksestani parlamenttia kohtaan en palaa erään poliittisen tahon synnyttämään kiistaan. Viime aikojen tapahtumat ovat todistaneet todellisen asianlaidan osoittamalla tämän kiistan rakentuvan pelkistä kuplista, jotka ovat tänään valitettavasti jälleen leijuneet paikalle jäsen Di Pietronkin vuoksi, ja ystävänä haluan pyytää hänen puolestaan parlamentilta anteeksi erityisesti sellaisten huomattavien epätarkkuuksien vuoksi, jonka taustalla on pikemminkin silmitön viha henkilöä kohtaan kuin oikeudellisen asioiden tunteminen.
Niinpä on syytä korostaa uudelleen voimakkaasti, että sisäisen turvallisuuden ja ulkorajojen suojelemisen on oltava tärkeysjärjestyksessä ensimmäisellä sijalla. Sisäistä turvallisuutta ja järjestäytyneen rikollisuuden torjumista ei voida rajoittaa vain kansallisiin pyrkimyksiin. Huumekauppa, ihmiskauppa ja terrorismi ovat kansalliset rajat ylittäviä ilmiöitä, joita on käsiteltävä ainoastaan entistä laajemmassa ulottuvuudessa.
Sisäisen oikeudellisen alueen luomisvaatimuksen yhteydessä on otettava huomioon eri maiden perustuslakien ja oikeudellisten järjestelmien erot, jotta kansallisten säännöstöjen lähentämisessä voitaisiin aidosti edistyä.
Eurooppalainen pidätysmääräys on hyväksyttävä välineenä, jolla on olennaisen tärkeä merkitys terrorismin ja rikollisuuden torjumisessa, mutta jotta se olisi todella tehokas, on välttämätöntä, että se hyväksytään yhtäläisesti kaikissa jäsenvaltioissa. Ainoastaan näin kansalaiset voivat saada takeet yksittäisten tapausten oikeudenmukaisen käsittelyn tehokkuudesta ja varmuuden oikeudenmukaisuudesta, eikä pelkästään valtaapitävien vapaudesta ja oikeuksista kuten joku istuntosalissa vihjasi vaan niiden pitää koskea kaikkia kansalaisia, myös kolmansien maiden kansalaisia, jotka haluavat elää ja tehdä työtä Euroopassa laillisesti. Meidän on taisteltava, jotta Eurooppa ei rakentaisi ympärilleen uusia rajoja jonkinlaiselle populismille tai muille ihmisarvoon kohdistuville suvaitsemattomuuden muodoille.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluan sanoa, että taistelua vanhoja ja uusia rikollisuuden ja laittomuuksien muotoja, järjestäytynyttä rikollisuutta, rahanpesua ja lahjontaa vastaan yhdessä terrorismin ja kaikkien sen muotojen vastaisen rohkean taistelun kanssa ei pidä sekoittaa siihen, että kiirehditään aloittamaan tutkimusten suma. Tästä päivästä lähtien on alettava nopeasti rakentaa yhteistä oikeudellista aluetta siirtämällä rikosoikeutta koskevat säännöt vaikkapa ensimmäisen pilarin piiriin niin, että määräykset ovat johdonmukaisia ja että tavoitteena on yhdistää laittomuuksien vastaisen taistelun peräänantamattomuus ja oikeusvaltion sääntöjen päättäväinen vahvistaminen.
Arvoisa puhemies, meidän ei koskaan pidä unohtaa, että täällä meidän kaikkien on yhdessä luotava ihmisten vapauteen perustuva Eurooppa.

Díez González
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa puheenvuoroni sanomalla taas kerran, että meidät yhdistää tänään merkittävä tapahtuma ja keskustelu, koska olemme puhuneet näistä asioista niin paljon, että välistä käsitys niiden merkittävyydestä on vaarassa joutua hukkaan.
Siksi haluaisin meidän tiedostavan, kuinka tärkeistä asioista päätämme tänään, ei ainoastaan vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen rakentamista silmällä pitäen, vaan ajatellen myös niitä poliittisia päätöksiä, jotka ovat johtaneet tähän sopimukseen.
Yleensä meillä on taipumuksena arvostaa niitä asioita, jotka menetämme. Minä haluan pitää arvossa tätä päätöstä pyydän, että tekin teette niin kaiken sen takia, mitä olemme menettäneet, kun emme tehneet sitä aikaisemmin.
Mikäli olisimme kymmenen vuotta sitten ottaneet käyttöön etsintä- ja pidätysmääräyksen, mikäli olisimme määritelleet silloin terroririkoksen, mikäli olisimme panneet Euroopan tuomarit ja poliisit tekemään yhteistyötä, mikäli Euroopassa olisi päätetty kymmenen vuotta sitten, että terrorismin voittaminen edellyttää yhteistä toimintaa, eikä pelkkää solidaarisuutta niitä kohtaan, jotka varsinaisesti joutuvat kärsimään sen iskuista, mikäli olisimme uhmanneet terrorismia koko eurooppalaisen demokratian voimalla, ETA kuuluisi nykyään menneisyyteen.
Tämän takia haluan, että te arvioitte tämä asia lähtökohtananne sitä, miten merkittäviä nämä tänään käsiteltävät ja hyväksyttävät välineet ovat. Jos olisimme ottaneet ne käyttöön aikaisemmin, emme olisi kärsineet korvaamattomia menetyksiä. Olemme menettäneet monta vapauden vuotta ja ihmiselämää, olemme joutuneet hautaamaan rakkaita ystäviämme, jotka saattaisivat muuten olla luonamme.
Menneisyys on osoittanut, että ihmiset voivat olla äärimmäisen julmia, jos heitä ei rangaista teoistaan. Siksi sanon, että jos olisimme toimineet aikaisemmin, ETA kuuluisi nykyisin menneisyyteen. Keskuudessamme olisi vähemmän orpoja ja leskiä, vähemmän kärsimystä ja pelkoa.
Hyvät jäsenet, ajatelkaa näitä asioita äänestäessänne. Olkaa ylpeitä, että saatte olla pääosassa tätä tärkeää päätöstä tehtäessä, älkääkä unohtako, että kyse ei ole vain puheista, vaan tilaisuuden antamista elämälle ja vapaudelle.

Gorostiaga Atxalandabaso
Arvoisa puhemies, parlamenttia pyydetään arvioimaan ehdotusta neuvoston puitepäätökseksi, joka liittyy suoraan demokratian perusperiaatteisiin.
Parlamenttia ainoastaan kuullaan tässä asiassa. Sen mielipide voidaan ilmaista jäsen Turcon sanoin: tämä on "pelkkää kalliiksi tulevaa byrokraattista touhua".
Siitä on yli 40 vuotta, kun opin Patrick McGuillighamilta Dublinin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa, mitä ilmaus "kumileimasinparlamentti" tarkoittaa.
Puhuessamme viime Strasbourgin istunnossa Amsterdamin sopimuksessa määritellystä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvasta alueesta puheenjohtajavaltio Espanja asetti turvallisuuden ensisijaiseksi, mutta ei ottanut huomioon, että ainoa todellinen turvallisuuden tae on vapauden ja oikeuden täytäntöönpano.
Esittelijä Watson nousi silloin ylös ja sanoi: "Painostamme teitä varmistamaan, että vapautta ja oikeuttakaan ei unohdeta."
Eilen taas kaksi baskijärjestöä - SEGI ja ASKATASUNA - karkotettiin vapauteen ja oikeuteen perustuvalta alueelta pääministeri Aznarin etuoikeuden - Espanjan turvallisuuden - vuoksi.
Voiko tämä oikeudellinen päätös olla osa esittelijä Watsonin mainitsemaa eurooppalaista oikeudenkäyttöaluetta?

Swiebel
Arvoisa puhemies, kiitoksia. Uusi keskustelu Euroopan parlamentin kanssa terrorismin torjuntaa ja eurooppalaista pidätysmääräystä koskevista puitepäätöksistä on pitkälti näennäinen, vaikka me alankomaalaiset työväenpuolueen edustajat saammekin näin tilaisuuden ilmaista parlamentissa tyytyväisyytemme Alankomaiden ministerin oikeus- ja sisäasiain neuvostossa saavuttamaan neuvottelutulokseen. Sen ansiosta alun perin mahdoton ehdotus on nyt juuri ja juuri nielaistavissa, kompromissi, jonka sisältö ei palkintoja ansaitse, mutta joka kuitenkin turvaa rikosoikeuspolitiikkamme tärkeät edut.
Tuemme muuten silti tarkistusta, joka koskee eurooppalaista habeas corpus -määräystä. Kun ajatellaan Euroopan parlamentin ja neuvoston suhdetta, tämä keskustelu ja pian toimitettava äänestys ovat kuitenkin oikeastaan nukketeatteria. Tämä on esitys, joka vähentää paitsi parlamentin, myös neuvoston uskottavuutta. Jokainen puheenjohtajavaltio puhuu aina uudelleen liikuttavin sanoin välttämättömästä vuoropuhelusta Euroopan parlamentin kanssa, mutta tämän asiakokonaisuuden yhteydessä meitä on pidetty pilkkana kaksi kertaa. Ensin parlamenttia pyydetään ottamaan kantaa ehdotuksiin, jotka eivät ole enää voimassa, ja toisella kerralla parlamentti saa antaa lausuntonsa ehdotuksista, joita koskevat neuvottelut on jo saatettu päätökseen ja joissa kukaan ei enää voi muuttaa sanaakaan. Hyvin tarpeellinen uusi rikosoikeutta koskeva ehdotus näyttää minusta olevan hyvä tilaisuus korjata tämä virhe ja siis toteuttaa tämä vuoropuhelu entistä paremmin.

Cerdeira Morterero
Arvoisa puhemies, tänään meillä on todella syytä onnitella itseämme, sillä olen vakuuttunut, että kun muutaman minuutin kuluttua hyväksymme Watsonin mietinnöt, otamme jälleen suuren askeleen meidän kaikkien haluaman Euroopan yhteisen oikeuteen, vapauteen, ja turvallisuuteen perustuvan alueen luomiseksi.
Parlamenttia, ja tietysti minuakin, on syytä onnitella myös siitä, että Eurooppa-neuvoston Laekenin huippukokouksessa tekemissä päätöksissä on otettu huomioon suurin osa niistä kannoista, joita parlamentti on esittänyt useaan otteeseen.
En kuitenkaan voi hyväksyä neuvoston ynseää suhtautumista jonka sekä kollegani että neuvosto myöntävät parlamenttia kohtaan 27. joulukuuta 2001 hyväksytyn luettelon kuulemisen osalta.
Olemme nyt pääsemässä tarkoituksenmukaiseen tasapainoon vapauden ja turvallisuuden välillä. Emme voi enää lykätä niiden demokraattisten päätöslauselmien ja lakien hyväksyntää, joilla puolustetaan demokratian kannattajia terroristien edessä ja niiden edessä, jotka estävät Euroopan kansalaisia harjoittamasta demokraattista vapauttaan.
Samalla meidän täytyy myös tunnustaa, että olemme jossakin määrin vastuussa tämän vapauteen ja turvallisuuteen perustuvan alueen kehittämisestä edelleen, mihin liittyviä tarkistuksia jotkut kollegani ovat jo esittäneet. Myöhemmin, juurikaan vitkastelematta, meidän on esitettävä itsellemme nämä kysymykset, mutta tämä päivä ei ole sille sopiva hetki.

Paciotti
Arvoisa puhemies, minäkin olen sitä mieltä, että hyväksymällä Watsonin mietintö otamme edistysaskeleen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuvan alueen rakentamisessa Amsterdamin sopimuksessa esitetyn tavoitteen mukaisesti, ja tätä tavoitetta syyskuun 11. päivän traaginen attentaatti vain vauhditti.
Yhtäältä otetaan käyttöön kaikkien hyväksymä terroririkosten määritelmä, joka on parantunut huomattavasti nimenomaan parlamentin toimien ansiosta ja joka on välttämätön, jotta sitoumukset tällä alalla olisivat tehokkaita. Toisaalta rikosalallakin aletaan toteuttaa sitä periaatetta, jolle parlamentti on jo antanut tukensa hyväksymällä aikanaan yksimielisesti Di Lellon mietinnön oikeudellisten toimenpiteiden keskinäisestä tunnustamisesta, ja kyseinen periaate perustuu siihen olettamukseen, että kaikki jäsenvaltiot takaavat, että perusoikeuksia kunnioitetaan edes vähimmässä määrin. Meillä ei ole Guantanamon vankiloita, vaan Strasbourgin tuomioistuin valvoo ihmisoikeuksien suojelua, vaikka kaikkia meidän järjestelmiämme onkin parannettava entisestään.
Torjuessamme terrorismia toteutamme siis samalla myös yhteisen toiminnan tehokkuutta kunnioittamalla kuitenkin yksittäisten maiden erityispiirteitä, joihin Euroopan rakentamisen omintakeisuus perustuu. Valitettavasti tämän hitaasti etenevän rakentamisen keskellä Euroopan parlamentti on vielä nytkin asemassa, jossa se toimii pelkästään neuvoston neuvonantajana. Voimme kuitenkin paljastaa, että valmistelukunnan töiden ja perussopimusten uudistusta käsittelevän seuraavan hallitustenvälisen konferenssin lopussa tilanne ei enää ole tämä, ja että kolmanteenkin pilariin liitetään kokonaisuudessaan yhteisön menetelmä, joka takaa paremmin kaikkien päätösten demokraattisuuden.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, kuunneltuaan kaikki puheenvuorot neuvoston puheenjohtajavaltio haluaa tuoda ilmi, että se on myös tyytyväinen, että tänään tehdään tärkeä päätös hyväksyä nämä kaksi Watsonin mietintöä.
Olen samaa mieltä niiden kanssa, jotka sanoivat, että tänään on suuri päivä. Otamme mielestäni suuren askeleen eteenpäin turvallisuuteen, oikeuteen ja vapauteen perustuvan alueen luomiseksi. Vaikka täällä sanottiin, että olisimme voineet tehdä sen aikaisemmin, totuus on, että ainakin olemme nyt toteuttamaisillamme sen.
Arvoisa puhemies, samalla haluaisin sanoa joidenkin parlamentin jäsenten puheenvuoroista, joissa on tuotu ilmi epäilyjä, että näiden päätösten täytäntöönpano voi vaarantaa perusoikeudet, käsitteen, jota kaikki Euroopan valtiot pitävät ensiarvoisessa asemassa oikeusvaltiossa. Haluaisin sanoa, että nimenomaan tämä etusija ja noiden perustavien arvojen ja ihmisoikeuksien puolustaminen ovat ensimmäisiä asioita, jotka neuvosto ja jäsenvaltiot ottavat huomioon pannessaan terrorisminvastaiset toimemme täytäntöön.
Olemme vakuuttuneita, niin kuin varmaan parlamenttikin, että terrorismin vitsausta vastaan voidaan taistella parhaiten nimenomaan arvojärjestelmämme ja lakikirjan avulla. Lisäksi meidän on oltava lujia, nimenomaan suojellaksemme tuota arvojärjestelmää, jonka terrorismi tahtoo jättää huomiotta. Siksi haluan neuvoston puolesta tarjota kaikki takeet, että kansalaisten oikeuksia ei koskaan tulla polkemaan pantaessa täytäntöön neuvoston tekemät päätökset, joita parlamentti tukee Watsonin kahden mietinnön keralla.

Vitorino
. (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston edustaja, hyvät parlamentin jäsenet, komissio on iloinen voidessaan osallistua tänään tähän keskusteluun, jota pidämme poliittisesti tärkeänä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen tulevaisuuden kannalta. Olemme jo useampaan otteeseen tutkineet eurooppalaisen pidätysmääräyksen ja terrorismin torjumistoimista annetun puitepäätöksen oikeudellista muotoa sen Watsonin laatiman mietinnön jälkeen, jonka parlamentti hyväksyi viime syyskuun 5. päivänä. Haluan muistuttaa teille, että komissio teki näiden asioiden parissa työtä jo yli vuosi sitten Tampereen Eurooppa-neuvoston pyynnöstä, ja uskon parlamentin voivan todistaa, että komissio on paneutunut asiaan riittävän tehokkaasti, jotta neuvottelut onnistuttaisiin järjestämään siinä määräajassa kuin ylimääräinen Eurooppa-neuvosto vahvisti syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen. Haluan muuten vielä kerran antaa puheenjohtajavaltio Belgialle tunnustusta siitä, että se saavutti tulokset, joista me tänään keskustelemme.
Teidän käsiteltäväksenne annetulla kahdella tekstillä on ratkaiseva merkitys Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden todelliselle kyvylle taistella yleisesti ottaen järjestäytynyttä rikollisuutta ja erityisesti terrorismia vastaan. Kuten toivoimme, eurooppalainen pidätysmääräysmenettely korvaa kokonaisuudessaan luovuttamismenettelyn unionin alueella sen mukaisesti kuin Tampereen Eurooppa-neuvosto vaati lokakuussa 1999, ja ylimääräinen Eurooppa-neuvosto toisti tämän vaatimuksen syyskuussa 2001.
Lisäksi minusta on tärkeä korostaa, että jo alun perin Tampereen Eurooppa-neuvosto paitsi suositteli voimakkaasti eurooppalaisen pidätysmääräyksen soveltamista terrorismin vastaisessa taistelussa, myös suositteli, että eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä tulisi koko luovuttamismenettelyn korvaava väline jäsenvaltioiden välillä. Kaksinkertaisen syytöksen vaatimus jonka mukaan syytetyn luovuttaminen on mahdollista vain siinä tapauksessa, että ne asiat, joiden perusteella pidätysmääräys on annettu, katsotaan rikokseksi myös siinä jäsenvaltiossa, jossa määräys on tarkoitus panna toimeen poistettiin 32 rikkomuksen kohdalla, koska niistä voidaan antaa vähintään kolmen vuoden vankeusrangaistus pidätysmääräyksen antaneessa valtiossa. Tämä lista kattaa todellakin kaikkein vakavimmat rikokset, ja suurimmaksi osin siinä noudatetaan Europolin yleissopimusta, jonka kaikki jäsenvaltiot ovat ratifioineet, mikä tarkoittaa, että jäsenvaltioiden kansalliset parlamentit ovat äänestäneet siitä demokraattisesti.
Eurooppalainen pidätysmääräys antaa Euroopan tuomareille mahdollisuuden työskennellä yhdessä täysin itsenäisesti ja täysin perusoikeuksien mukaisesti. Luovuttamiseen kuuluva hallinnollinen vaihe on poistettu, luovuttamismenettelyn politisointi on poistettu, ja menettely on siirretty kokonaan jäsenvaltioiden tuomareiden vaikutusvallan alaiseksi, ja uskon, että tämä on olennaisen tärkeä tekijä, jonka avulla vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta voidaan vahvistaa. Terrorismin kohdalla jäsenvaltioissa voidaan tekstin pohjalta yhtenäistää terroritekojen määritelmä.
Terroriteot määritellään tekstissä konkreettisten tekijöiden mukaan (ihmishenkeen tai ihmisen loukkaamattomuuteen kohdistuvat rikokset, sieppaukset, panttivangiksi ottaminen, julkisiin tai yksityisiin rakennuksiin kohdistetut valtavat tuhot, ilma-alusten kaappaukset jne.) sekä jonkin tavoitellun päämäärän mukaan (jonkin väestön pelottelu, jonkin maan tai kansainvälisen organisaation rakenteiden horjuttaminen, valtiovallan pakottaminen suorittamaan jokin tietty teko tai pidättäytymään siitä).
Tekstissä vahvistetaan myös terroristiryhmän määritelmä, jossa on otettu mallia rikollisorganisaation käsitteestä, joka vahvistettiin joulukuun 21. päivänä 1998 hyväksytyssä yhteisessä toiminnassa, sekä luodaan erityisrikosmääritelmät, jotka liittyvät jonkin terroristiryhmän johtamiseen tai siihen osallistumiseen.
Rangaistuksen lieventämismekanismin ansiosta on myös kaavailtu järjestelmää, jonka tarkoituksena on helpottaa katumusta osoittavien terroristien yhteistyötä poliisi- ja oikeusviranomaisten kanssa.
Haluan korostaa, että tämä määritelmä on erityisen tärkeä nyt, kun Euroopan unionin on annettava oman, yhtenäisen äänensä kuulua Yhdistyneiden Kansakuntien päämajassa New Yorkissa käynnissä olevissa neuvotteluissa, joissa on määrä hyväksyä maailmanlaajuista terrorismia koskeva kansainvälinen yleissopimus.
Mutta tarkoituksemme oli lisätä tekstiin selvennyksiä Euroopan parlamentin jäsenten käyttämien lukuisten puheenvuorojen johdosta. Toivon teidän ilahtuvan huomatessanne, että teidän mielipiteenne on sisällytetty neuvoston hyväksymään tekstiin. Erityisesti tämä koskee ammattiyhdistysliikkeitä tai maailmanlaajuistumisen vastaisia mielenosoituksia. Näitä ei missään oloissa voida laskea kuuluvaksi puitesopimuksessa määriteltyjen rikosten piiriin, ei edes satunnaisissa ylilyöntitapauksissa.
Olisi siis puhtaasti demagogista väittää, että tämän välineen tavoitteena on rangaista tällaisista mielenosoituksista. Kaikki on nyt täysin selvää ja oikeudellisesti vahvistettu.
Yhdessä johdanto-osan kappaleessa ja eräässä neuvoston julkilausumassa sitä paitsi vahvistetaan, että puitepäätöstä ei voida soveltaa sellaisten tahojen käyttäytymisen seurauksena, joiden toiminnan tarkoituksena on säilyttää tai palauttaa demokraattiset arvot.
Perusoikeuksien kunnioittamisesta haluan sanoa, että sekä parlamentti että komissio ovat erityisen valppaita tämän asian kohdalla, ja katson, että tältä osin nämä kaksi tekstiä ovat tyydyttäviä.
Pidätysmääräyksestä sanoisin, että erityisesti ensimmäisessä artiklassa, on useampaan kertaan muistutettu, että jäsenvaltioiden ja oikeusviranomaisten on sekä toimissaan että pannessaan eurooppalaista pidätysmääräystä täytäntöön joka kerta valvottava, että perustamissopimuksen 6 artiklassa tunnustettuja ja Euroopan unionin perusoikeuskirjassa esitettyjä periaatteita kunnioitetaan säntillisesti.
Lisäksi pidimme tärkeänä vakuuttaa, että ketään ei voi karkottaa tai luovuttaa sellaiseen maahan, jossa on vakava uhka siitä, että kyseinen henkilö tuomitaan kuolemaan tai joutuu kidutuksen tai muunlaisten epäinhimillisten tai nöyryyttävien rangaistusten tai kohtelun kohteeksi.
Minusta on tärkeää korostaa, että ymmärrän, että jäsen MacCormick on huolissaan tästä asiasta on mahdollista, että teidän tarkistuksellanne on tarkoituksensa vastainen vaikutus. Sanon tämän teille täysin vilpittömästi. Haluan painottaa, että "habeas corpus" (laki pidätetyn enimmäisajasta) kuuluu jokaisen jäsenvaltion oikeusjärjestykseen ja että tämän lisäksi Euroopan unionin perusoikeuskirjaa noudattavissa Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen 5 ja 6 artiklassa vahvistetaan säännöt vankeus- ja vapauttamisoloista siinä tapauksessa, että vangitseminen on laiton. Eurooppalaisessa pidätysmääräyksessä ei poiketa millään tavoin kansallisen oikeusjärjestelmän ja Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen määräysten soveltamisesta siinä, miten Euroopan unionin jäsenvaltioiden vangitsemisolot on määritelty.
Komissio toivoo, että tekstit hyväksytään virallisesti viimeistään toukokuussa heti, kun viimeisetkin parlamentin epäilykset on kumottu. Tämän jälkeen kaikkien jäsenvaltioiden tehtävänä on sovittaa kansalliset lainsäädäntönsä, jotta molemmat tekstit voivat tulla voimaan: eurooppalaista pidätysmääräystä koskeva teksti 1. tammikuuta 2004 ja terroristisyytöksiä koskeva teksti 1. tammikuuta 2003.
Keskinäinen luottamus riippumattomiin ja tehokkaisiin oikeusjärjestelmiin on keskeinen tekijä, joka varmistaa sen, että eurooppalaisen pidätysmääräyksen kohdalla aloitettu menettely onnistuu. Kuten te olette usean tänään esitetyn tarkistuksen yhteydessä toivoneet ja kuten minäkin ilmoitin jo edellisellä kerralla, kun puhuin teille tästä aiheesta, komissio aikoo tämän vuoksi esittää tämän vuoden kuluessa tiedonannon menettelyyn liittyvistä vähimmäistakuista Euroopan unionissa.
Pohdinnan tuloksena syntynyt ensimmäinen asiakirja on jo saatavilla komission Internet-sivustoilla. Hyvät parlamentin jäsenet, voitte siis tutustua asiakirjaan suoraan. Asiakirjan tarkoituksena on aloittaa julkinen keskustelu näistä kysymyksistä ja antaa mahdollisuus valmistella tiedonanto, jonka komissio aikoo esitellä ennen tämän vuoden loppua.
Käsittelemme tiedonannossa niinkin erilaisia kysymyksiä kuin kielellistä apua, oikeusapua, vetoomussääntöjä, todisteiden esittämistä, kysymystä väliaikaisen vangitsemisen vaihtoehdoista sekä päätöksiä, jotka on annettu poisjäänyttä asianosaista vastaan. Lyhyen aikavälin tavoitteemme on ehdottaa tätä aihetta koskevaa lainsäädäntövälinettä heti julkisen keskustelun jälkeen.
Arvoisa puhemies, en sivuuta myöskään sitä, mikä näiden tekstien täytäntöönpanon merkitys on Euroopan unionin laajentumisen kannalta. Tässäkin kohtaa keskinäinen luottamus itsenäisiin, luotettaviin ja tehokkaisiin oikeusjärjestelmiin on avain menestykseen.
Oikeudellista Eurooppaa on pitkään moitittu siitä, että se polkee paikallaan. Molemmat tekstit, jotka teille on tänään esitelty, merkitsevät kiistämättä suurta edistysaskelta, ja luotan siihen, että puheenjohtajavaltio Espanja antaa sitoumuksensa ja että Euroopan parlamentti antaa sitoumuksensa ja tukensa, jotta tämä kunnianhimoinen hanke onnistuttaisiin toteuttamaan. Viesti on selkeä. Väkivalta ei missään muodossa ole oikeutettua. Meillä on käytössämme lailliset ja oikeutetut välineet demokratian puolustamiseksi, koska suhtaudumme vakavasti siihen tinkimättömään vaatimukseen, jonka kaikki Euroopan kansalaiset ovat esittäneet turvallisuudesta ja terrorismin torjunnasta.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Ilmoitan vastaanottaneeni neuvoston julkilausuman päätteeksi kaksi päätöslauselmaehdotusta työjärjestyksen 37 artiklan 2 mukaisesti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.30.

Kehitysavun rahoitus, erityisesti asiaa koskevaa YK:n kansainvälistä konferenssia silmällä pitäen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat kehitysavun rahoituksesta, erityisesti asiaa koskevaa YK:n kansainvälistä konferenssia silmällä pitäen (Monterrey (Meksiko), 21. ja 22. maaliskuuta 2002).

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, Euroopan unionin puheenjohtajavaltio Espanja on iloinen voidessaan kertoa parlamentille, mikä on Meksikon Monterreyssa 18.22. maaliskuuta pidettävän kansainvälisen kehitysrahoituskonferenssin valmistelujen tilanne.
Viime kuukausien aikana Monterreyn huippukokous on saanut huomattavan aseman niin kutsutulla kehitysasialistalla, erityisesti syyskuun 11. päivän terrori-iskujen ja sen havainnon jälkeen, että globaalistuneessa maailmassa kehitykseen liittyvät ongelmat vaativat huomiotamme kokonaisvaltaisesti, välittömästi ja välttämättä.
Tämän yleisen mielenkiinnon takia kaikkien huippukokouksen valmistelukomitean neljänteen kokoukseen osallistuneiden uutterat ponnistelut ovat perusteltuja. Kokous pidettiin äskettäin New Yorkissa, ja sen lopputuloksena laadittiin teksti, joka asetettiin Monterreyn huippukokoukseen osallistuvien valtion- ja hallitusten päämiesten hyväksyttäväksi.
Ei ole sattumaa, että tämä asiakirja, jota analysoin lyhyesti myöhemmin, on nimeltään "Monterreyn konsensus". Koska kehitysrahoituskonferenssi on epäilemättä yksi puheenjohtajakautemme tärkeimpiä kehitysyhteistyötapahtumia, Espanja haluaa antaa sille erityistä painoarvoa, joka ilmenee virallisten edustajien arvoasemana. Tällä haluan sanoa, että Espanjan pääministeri, joka on Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja, johtaa yhteisön valtuuskuntaa Monterreyn huippukokouksessa.
Arvoisa puhemies, konferenssin valmistelut ovat olleet äärimmäisen mutkikkaita sen kaikenkattavuuden ja neuvonpitoon vaikuttaneiden tekijöiden moninaisuuden takia.
Haluaisin käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni kiittääkseni unionin edellisiä puheenjohtajavaltioita niiden huomattavista ponnisteluista koko tämän prosessin aikana, sillä tämä kehitys on johdattanut meidät tänne asti. Tämä jatkuva yhteinen ponnistelu mahdollistaa nyt sen, että Euroopan unioni voi ottaa Monterreyssa sen johtoaseman, joka sille kuuluu virallisen kehitysavun tärkeimpänä rahoittajana.
Arvoisa puhemies, ennen kuin alan käsitellä New Yorkissa laadittua tekstiä, sallikaa minun sijoittaa Monterreyn konferenssi oikeaan asiayhteyteen, sillä kyse ei ole yksittäisestä prosessista, vaan prosessista, joka alkoi, kun Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokous antoi syyskuussa 2000 maailman kestävää kehitystä ja köyhyyden torjumista koskevan vuosituhannen julistuksen.
Kyse on näin ollen kolmesta itsenäisestä, mutta tiiviisti toisiinsa liittyvästä prosessista. Ensinnäkin kaupankäynnin osa-alue Dohan Maailman kauppajärjestön konferenssin sitoumusten puitteissa. Toiseksikin kaikki rahavarojen liikuttamiseen liittyvä, Yhdistyneiden Kansakuntien kehitysavun rahoituskonferenssi, ja kolmanneksi ympäristökysymyksiin liittyvä kestävän kehityksen konferenssi, joka aiotaan pitää jo tämän vuoden syyskuussa Johannesburgissa.
Puhun nyt lyhyesti Monterreyn asiakirjasta, kuuluisasta Monterreyn konsensuksesta, jonka mainitsin jo aiemmin. Tämä lopullinen teksti hyväksyttiin alustavasti, koska sitä ei voitu tehdä virallisessa päätösistunnossa New Yorkissa, ja se koostuu 70 kohdan luettelosta ja huokuu sitä yhteisymmärryksen henkeä, jonka vallitessa se laadittiin. Toivomme, että koska siinä ei ole käsittelemättömiä asioita, sillä kaikesta päästiin sopimukseen, valtion- ja hallitusten päämiehet voivat käydä todella vilpitöntä ja avointa poliittista vuoropuhelua tärkeimmistä kehitykseen liittyvistä kysymyksistä ja nykyisistä haasteista.
Sopimuksessa sanotaan, että kansainvälisen kehitysyhteistyön peruspilareina on joukko lahjoittajien ja vastaanottajien yhteisiä periaatteita, joihin kuuluvat erityisesti hyvä hallintotapa kaikilla tasoilla, vankat demokraattiset toimielimet sekä oikeusvaltion kunnioitus, kaikki tämä kumppanuuden hengessä, joka lähtökohtanaan kehittyneet valtiot sitoutuvat ryhtymään erinäisiin toimiin sujuvoittaakseen rahoitusvirtoja kehitysmaihin tosin tietyin edellytyksin saadakseen kansainvälisen kehitysyhteistyön avulla hallitukset suosimaan sisäisten olojen kehittämistä sellaisiksi, että ne suosivat talouskasvua ja yhteiskunnallista kehitystä.
Kehittyneiden maiden velvoitteena on myös edistää Maailman kauppajärjestössä laadittuihin sopimuksiin pohjautuvaa kaupallista vaihtoa, sillä kaikki pitävät näitä sopimuksia taloudellisen toiminnan suurimpina moottoreina. On myös havaittu, että virallinen kehitysapu on supistunut viime vuosina, ja siksi kehittyneet valtiot sitoutuvat lisäämään sitä.
Tämä varojen lisääminen on kaikkia lahjoittajia, myös Yhdysvaltoja ja Japania, koskeva sitoumus. Hyväksytty teksti on Laekenin julistuksen mukainen. Asiakirjassa korostetaan kaiken aikaa sitä roolia, joka yksityisellä sektorilla on kehityksen alullepanijana ja voimavarojen lähteenä.
Asiakirjaan on kirjattu myös tarve lisätä voimavaroja kehitysmaiden toimielinkapasiteetin vahvistamiseksi sekä voimakkaasti velkaantuneita köyhiä maita koskevan velkahuojennusaloitteen panemista kokonaisuudessaan täytäntöön.
Kansainvälisen rahoituksen rakenteen osalta säilytetään nykyisten toimielinten riippumattomuus ja niiden johtoelinten valtuudet sekä tuetaan Kansainvälisen valuuttarahaston ja Maailmanpankin nykyisin käynnissä olevia prosesseja. Samalla pidetään kiinni koordinaation ja avoimuuden periaatteista sekä kehitysmaiden osallistumisesta kansainvälisten rahoituslaitosten toimintaan.
Konferenssin seurantamekanismeista keskusteltiin myös kiihkeästi, ja lopulta sitä päätettiin seurata usealla tavalla, Yhdistyneiden Kansakuntien talous- ja sosiaalineuvoston kevätkokouksessa, johon osallistuvat myös Bretton Woods -laitokset ja Maailman kauppajärjestö, mukaan lukien myös kansalaisyhteiskunnan sekä yksityisen sektorin edustajat, samoin kun Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen joka toinen vuosi käytävän korkean tason vuoropuhelun avulla. Samalla Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeriltä pyydetään tukea sen erityiselinten vastuulla olevien koordinaatiomenetelmien täysimääräiseen käyttöön ja tällä osa-alueella saavutettua edistystä koskevan vuosikertomuksen laatimiseen.
Tämän lisäksi on vielä kansainvälinen seurantakonferenssi, jonka lopullinen toimintatapa määritellään ennen vuotta 2005. Tämän välineyhdistelmän ja näiden menetelmien avulla halutaan varmistaa, että Monterreyn konferenssin prosessia jatketaan tärkeimpien kansainvälisten järjestöjen ja toimielinten asialistalla sekä Yhdistyneiden Kansakuntien areenalla, ohjelmissa ja erityiselimissä.
Arvoisa puhemies, en haluaisi päättää puheenvuoroani niin, että jättäisin mainitsematta eräät Euroopan unionin ponnistukset, joita tekstissä lainataan useaan otteeseen. Minusta Euroopan parlamentin on oltava tietoinen omasta arvostaan, ja meidän on oltava ylpeitä Euroopan unionin lujasta asennoitumisesta koko Monterreyn prosessin ajan.
Haluaisin luetella nämä ponnistukset. Ensinnäkin kumppanuuden käsite ja vaatimus lujasta talouspolitiikasta, hyvästä hallintotavasta ja demokraattisista periaatteista sekä ihmisoikeuksien puolustamisesta. Samalla Euroopan unioni on kehottanut kansalaisyhteiskunnan osallistumista kehitysprosessiin.
Toiseksi haluaisin tuoda esille Euroopan unionin kannan, jossa korostetaan, että kehityksen on oltava kestävää ja että siinä on otettava huomioon taloudelliset, sosiaaliset ja ympäristönäkökohdat ja että joka tapauksessa on kunnioitettava sukupuolten välistä tasa-arvoa ja pidettävä keskeisenä tavoitteena köyhyyden torjuntaa. Tässä yhteydessä puheenjohtajavaltio pahoittelee, ettei tekstiin voitu sisällyttää yleismaailmallisia julkishyödykkeitä koskevaa erityismainintaa, koska niin G77-ryhmä kuin muutkin lahjoittajat vastustivat sitä viimeiseen asti. Voidaan kuitenkin odottaa, että koska kyse on tärkeästä asiasta, keskusteluja tämän käsitteen määrittelemisestä ja rahoituksesta jatketaan sopivilla foorumeilla.
Kolmanneksi Euroopan unioni on halunnut korostaa virallisen kehitysavun vaikuttavuuden ja tehokkaan täytäntöönpanon välistä sidettä siten, että avun saajien on pantava täytäntöön asianmukaisia politiikkoja politiikan ja talouden alalla sekä sosiaalikysymyksissä. Näiden politiikkojen on keskityttävä eniten hätää kärsivien auttamiseen, jotta virallisesta kehitysavusta olisi mahdollisimman paljon hyötyä. Tällä tavoin painoa ei panna ainoastaan voimavarojen lisäämiseen, vaan myös niiden tehokkaaseen käyttöön, johon kuuluu merkittävänä osana myös korruption torjunta ja ennen kaikkea sitoutuminen erityisesti tätä aihetta koskevasta yleissopimuksesta käytävien neuvottelujen jatkamiseen Yhdistyneissä Kansakunnissa. Ulkomaanvelan huojentaminen on kytketty samalla tavoin näiden varojen tehokkaaseen käyttöön, jonka avulla pyritään saamaan aikaan talouskasvua ja sellaista kestävää kehitystä, että se hyödyttää näihin välineisiin osallistuvien maiden epäsuotuisimmassa asemassa olevia aloja.
Euroopan unioni on tietenkin tehnyt erittäin aktiivista yhteistyötä muiden tärkeiden lahjoittajien kuten Yhdysvaltojen ja Japanin sekä G77-ryhmän kanssa, jotta sopimus kehitykseen suunnattavasta 0,7 prosentin bruttokansantuoteosuudesta voitaisiin muotoilla siten, että siinä otettaisiin huomioon eri näkökulmat, taloudelliset tilanteet sekä huolet.
Haluaisin korostaa, että juuri tämän ponnistuksen takia Monterreyn konsensuksessa käytettiin samankaltaisia sanamuotoja kuin Laekenin Eurooppa-neuvostossa.
Neljänneksi Euroopan unioni on ponnistellut menestyksekkäästi sisällyttääkseen tekstiin konkreettisia viittauksia monenkeskiseen yhteistyöhön niiden uusien haasteiden ja uhkien ratkaisemiseksi, joita terrorismin rahoitus ja järjestäytynyt rikollisuus merkitsevät.
Viidenneksi Euroopan unioni on työskennellyt aktiivisesti myös sisällyttääkseen tekstiin erityismainintoja, jotka koskevat yksityistä sektoria sekä sen merkitystä kehitysmaiden pk-yritysten tukena.
Lopuksi kannattaa korostaa myös tukitoimia kehitysmaiden institutionaalisen kapasiteetin nostamiseksi kaupankäynnin alalla. Puheenjohtajavaltio odottaakin erittäin kiinnostuneena komission toimivaltaisten yksikköjen valmisteltavana olevaa konkreettisten toimien pakettia kehitysmaiden neuvottelukyvyn kohottamiseksi kaupankäynnin alalla.
Yhteenvetona voitaisiin sanoa, että neljännen ja viimeisen valmistelukokouksen jälkeen puheenjohtajavaltio suhtautuu kohtuullisen toiveikkaasti Monterreyn konferenssiin. Viime hetkiin asti kestäneistä epäilyistä huolimatta viime tammikuun 27. päivänä, lähestulkoon kaksi kuukautta ennen tätä merkittävää kansainvälistä tapaamista, onnistuttiin laatimaan lopullinen teksti. Se, että teksti on tulosta yhteisymmärryksestä, kuten jo mainitsin, ja että siihen onnistuttiin ottamaan mukaan kaikki lahjoittajat, tekee Monterreyn konsensuksesta oivallisen tulevaisuuden areenan; on syntynyt tämän mutkikkaan prosessin edellyttämä luottamusta herättävä ilmapiiri, joka sitä paitsi edistää nyt Monterreyn tulevien pyöreiden pöytien työskentelyn sujuvan myönteisessä, rakentavassa ja ristiriidattomassa hengessä.
Monterreyn konferenssi merkitsee aivan uudenlaista kokemusta, koska siellä käsitellään kehitystä ja köyhyyden torjuntaa kaikenkattavasti tavalla, jossa otetaan eri näkökohdat huomioon ja edistetään kaikkien tekijöiden osallistumista. Tämä yleisnäkemys tekee koko prosessista äärimmäisen monisyisen, ja meidän on suhtauduttava siihen käytännönläheisesti ja kaunistelemattomasti tekemällä työtä, jonka pääasiallisena tavoitteena on kaikkien kehitysyhteistyöhön sitoutuneiden tahojen osallistuminen, ei niiden poissulkeminen. Toivomme, että siihen vaikuttaa myös vuosituhannen tavoitteiden edistämistä koskeva kansainvälinen kampanja, josta kerrotaan asiakirjan 62 artiklassa.
Arvoisa puhemies, voin vakuuttaa parlamentille, että neuvoston puheenjohtajavaltio on jatkossakin lujasti sitoutunut tähän prosessiin ja että konferenssin onnistuminen on edelleen suurin tavoitteemme, etenkin, mikäli otamme huomioon, että kehitysyhteistyöpolitiikan on oltava yksi niistä pilareista, joiden varaan Euroopan unionin ulkoinen toiminta rakentuu, ja sen on oltava täydessä sopusoinnissa muiden pilarien, kuten yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan sekä kauppapolitiikan, kanssa.
Tässä mielessä olemme varmoja, että Monterreyn konferenssista muodostuu aikakirjoihin jäävä tilaisuus, jonka aikana Euroopan unioni voi yhdessä muiden osallistujien kanssa luonnostella ja välittää selkeän arvojamme puolustavan viestin. Siksi olemme sitä mieltä, että demokratian, hyvän hallintotavan ja avunsaajavaltioiden institutionaalisen kapasiteetin vahvistamisen sekä oikeusvaltion, rauhan ja turvallisuuden ja ihmisoikeuksien puolustaminen ovat keskeisiä tekijöitä kaikessa taloudellisessa ja yhteiskunnallisessa kehityksessä.

Nielson
Arvoisa puhemies, EU pitää konferenssia erittäin tärkeänä. Olemme vakuuttuneita siitä, ettemme voi lähestyä kehitysavun rahoitusta käsittelevää konferenssia tavallisena liiketoimena nykyisessä kansainvälisessä tilanteessa, vaan tällä kertaa tarvitaan konkreettista toimintaa.
Tämänhetkinen kriisi vaikuttaa maailmanlaajuiseen talouskehitykseen, ja tälläkin kertaa köyhin on se, joka maksaa suurimman hinnan. Meidän on ehkäistävä tätä suuntausta ja pyrittävä tekemään parhaamme, jotta globalisaatio tapahtuisi köyhien hyväksi eikä heitä vastaan.
Tässä yhteydessä kehitysavun rahoitusta käsittelevä konferenssi tarjoaa kansainväliselle yhteisölle tärkeän mahdollisuuden uuden "maailmanlaajuisen sopimuksen" tekemiseen olettaen, että kaikkien turvallisuutta voidaan tehostaa ainoastaan ilmaisemalla selvästi, että köyhyyden torjumiseen aiotaan sitoutua jatkossakin.
Sen jälkeen, kun valmistelukomitea on hyväksynyt konferenssin lopullisen asiakirjan, meidän pitäisi keskittyä niihin myönteisiin aloitteisiin, joita EU voi tehdä tärkeimmillä aloilla, ja siihen, miten voimme osallistua Monterreyn poliittisen julistuksen laatimiseen.
Julkisen kehitysavun (ODA) määrään tarvitaan muutoksia: meidän on sovittava konkreettisista toimista julkisen kehitysavun kaksinkertaistamiseksi seuraavan viiden vuoden aikana, jotta vuosituhannen kehitystavoitteet voidaan saavuttaa. Julkista kehitysapua on lisäksi tehostettava: meidän on saatava purettua avun sidonnaisuus ajoissa konferenssia varten.
Kaikki kansainvälisen keskustelun aiheena olleet asiat pysyvät kansainvälisessä tavoiteohjelmassa, oli niistä sitten päästy Monterreyssa yksimielisyyteen tai ei. Yksi niistä on maailmanlaajuista yhteistä etua koskeva keskustelu. Me jatkamme väittelyä tehostaaksemme kansainvälistä solidaarisuutta.
Meidän mielestämme Monterreyn ja Johannesburgin konferenssit liittyvät kiinteästi toisiinsa, sillä molemmissa on tarkoitus löytää keinoja ja välineitä Vuosituhannen julistuksen ja kansainvälisen kehityksen tavoitteiden täytäntöönpanoon, mitä tuemme voimakkaasti. Molemmat liittyvät lisäksi Dohassa aloitettuihin kauppaneuvotteluihin. Meillä on tilaisuus työskennellä kokonaisvaltaisesti ja odotamme innokkaasti konferenssia ja sitä, että voimme tehdä siitä menestyksekkään.

Wijkman
Arvoisa puhemies, elämme maailmassa, jota leimaa suuri aineellinen rikkaus, mutta rikkaus on jakautunut epätasaisesti. Yli 3 miljardia ihmistä yrittää nykyään selviytyä hengissä alle kahdella dollarilla päivässä. Köyhyyden poistaminen on moraalinen velvoite, mutta se on myös kysymys, joka on suoraan yhteydessä omaan yhteiseen turvallisuuteemme. Elämme maailmassa, jossa valtioiden ja ihmisten välinen riippuvuus lisääntyy, maailmassa, jossa kuilut syvenevät, maailmassa, jossa jännitteiden uhka kasvaa, jossa maastamuutto on laajamittaista, luonnonympäristö kuluu ja rikollisuus kasvaa. Kaikki tämä voidaan tietenkin yhdistää myös epätoivoisiin tekoihin, jotka saattavat johtaa esimerkiksi terrorismiin.
Meidän on tarkasteltava niin tulevaa Monterreyn kokousta kuin Johannesburgissa syksyllä järjestettävää maailmanhuippukokoustakin tämän tilanteen pohjalta. Rikkailla ja köyhillä mailla on näissä kahdessa kokouksessa mahdollisuus sopia pitkän aikavälin suunnitelmasta, jotta köyhyys saataisiin vähitellen poistettua. Rikkaiden maiden on tarjottava lisää tukea. Köyhien maiden on asetettava köyhyyttä koskevassa työssä painopistealueita, niiden on kunnioitettava enemmän demokratiaa ja ihmisoikeuksia, lisättävä korruption vastaista taistelua ja niin edelleen.
Se konsensusasiakirja, johon täällä on tänään viitattu, on mielestäni heikko. Kauniit sanat ja ennennäkemättömän kaunopuheinen retoriikka eivät pysty poistamaan köyhyyttä. Tämän päätöslauselman varsinainen merkitys onkin siksi se, että EU:n pitäisi ponnistella parhaansa mukaan Monterreyssa, jotta se pystyisi huolehtimaan siitä, että siellä tehdään konkreettisia lupauksia yhteistyön lisäämisestä, resurssien siirtämisen lisäämisestä, velkojen poistamisesta, ja että useita alueita tuettaisiin ylipäänsä entistä enemmän. Erityisen kysymyksen muodostaa maailmanlaajuisten hyödykkeiden, niin kutsuttujen public goods -hyödykkeiden, tuotannon lisäämistä koskeva työ, johon komission jäsen Nielson viittasi, kyse on toisin sanoen toimista, joiden avulla pyritään suojelemaan ilmastoa, välttämään ryöstökalastusta, kehittämään tarttuvilta taudeilta estäviä rokotteita ja lääkkeitä ja niin edelleen.
Arvoisa puhemies, tämän päätöslauselman välityksellä annamme komissiolle, jäsenvaltioidemme hallituksille ja kansainväliselle yhteisölle selvän merkin siitä, että me parlamentin jäsenet suhtaudumme näihin kysymyksiin erittäin vakavasti ja odotamme Monterreyltä muutakin kuin pelkkiä sanoja. Haluamme nähdä konkreettisia tuloksia!

Van den Berg
Arvoisa puhemies, nyt kun Monterreyn YK-konferenssi on edessä, maailman on tehtävä perustava valinta. Köyhien ja rikkaiden välinen kuilu on vain kasvanut kasvamistaan viime vuosikymmeninä huolimatta kaikista kauniista sanoista, kansainvälisistä konferensseista ja kehitysohjelmista. Maailman väestöstä viidesosa, 1,2 miljardia ihmistä, elää vähemmällä kuin yhdellä dollarilla päivässä. Maailman kolme rikkainta ihmistä omistavat yhteensä enemmän rahaa kuin maailman 48 köyhimmän valtion yhteenlasketut tulot ovat, ja maailmassa on 130 miljoonaa lasta, jotka eivät koskaan näe koulua sisäpuolelta. Nämä ovat alastomia tosiasioita.
Voimme kaikki oppia jotakin syyskuun 11. päivän tuhoisista iskuista. Maailmankylässä meillä on oltava halua puuttua yhdessä näihin ongelmiin, mutta vastauksemme epäonnistui mitä suurimmassa määrin. Haluan varoittaa sellaisesta uudesta kansainvälisestä oppirakennelmasta, jonka nojalla länsimaailma vetäytyy vaakunakilvistä ja kalliista teknisistä puolustuskeinoista rakennetun raja-aidan taakse kääntäen selkänsä niille miljardille ihmiselle, jotka kamppailevat päivittäisen olemassaolonsa puolesta.
Jos presidentti Bush saa mitä haluaa, Pentagonille annetaan ensi vuonna 379 miljardia dollaria, mikä on seitsemän kertaa niin paljon kuin koko maailmassa viime vuonna kehitysapuun käytetty rahamäärä. Tilanne on sitäkin piinallisempi, kun ajattelemme, että maailmanlaajuinen sopimus, jonka mukaan 0,7 prosenttia BKT:stä käytettäisiin kehitysapuun, on nyt muuttunut historiallisen alhaisiksi lukemiksi 0,24 prosenttia. Sitä ei mitenkään voi hyväksyä, koska tarvitaan nimenomaan maailmanlaajuisen kehitysavun kaksinkertaistamista, jotta voimme lunastaa kansainvälisen lupauksemme, nimittäin sen, että vuonna 2015 kaikki maailman lapset voivat käydä koulua ja saada lääkärin hoitoa.
Arvoisa puhemies, vuotta 2015 koskevat lupaukset ovat selkeitä. Jäsenvaltioiden on nyt alettava hyvin nopeasti noudattaa käytännössä 0,7 prosentin velvoitetta. Emme saa antaa Dohassa saavutetun läpimurron vesittyä. Euroopan maatalouspolitiikan on muututtava kolmannen maailman hyväksi. Monterreyn konferenssi päättyy ilman länsimaiden todellista sitoutumista epäonnistumiseen. Siksi Euroopan on maailman suurimpana kehitysavun antajana ja suurimpana kauppamahtina pantava arvovaltansa peliin, rakennettava Dohassa saavutettujen menestysten muodostamalle perustalle ja pidettävä Monterreyssa tavoitteenaan todella sitovien sopimusten tekemistä avusta, koulutuksesta, terveydenhuollosta ja velkojen pitkälle menevästä huojentamisesta.

Van den Bos
Hyvinvointikuilun kaventaminen on elintärkeää maailman vakaudelle ja rauhalle. Ei riitä, että annetaan entistä enemmän kehitysapua, mutta ilman lisärahaa köyhyyttä ei saada juurituksi maailmasta. Sellaisen koulutuksen ja terveydenhuollon avulla, joihin ihmisillä on varaa, on annettava heille valmiuksia kehittää itse talouttaan ja houkutella ulkomaista pääomaa. Avun määrä on kaksinkertaistettava YK:n kehitystavoitteiden saavuttamiseksi. Useimmat lahjoittajat maksavat yhä paljon vähemmän kuin sovitut 0,7 prosenttia BKT:stä. Yhdysvallat voisi helposti maksaa paljon nykyistä enemmän, mutta sillä ei ole mielessään muuta kuin sotilasmenojen nostaminen. Monet eurooppalaisista kumppaneistakin jäävät yhä tavoitteista.
Apuun liittyvät vaikeudet eivät saa olla tekosyy sille, että tehdään liian vähän. Kokemuksista oppiminen ja entistä parempi kansainvälinen koordinointi voivat tehostaa kehitysyhteistyötä. Avun on edistettävä hyvän hallinnon, demokraattisten rakenteiden ja toimivan markkinatalouden aikaan saamista. Kehitysmaiden kannalta olennaista on pääsy maailmanmarkkinoille. Sietämättömiä velkoja on huojennettava merkittävästi, ja velkasaneerausrahastolta täytyy riittää tähän rahaa.
Arvoisa puhemies, köyhyys on maaperä, joka ruokkii väkivaltaa ja terrorismia. Lisäapu ei ole vain humanitaarinen välttämättömyys, vaan vakaan ja rauhanomaisen maailman ehdoton edellytys.

Rod
Arvoisa puhemies, meidän on oltava iloisia tästä kehitysavun rahoittamista koskevasta kansainvälisestä konferenssista, sillä tämä aihe on hyvin keskeinen kehitysmaille suunnattavan avun vähentämisen kannalta.
YK on yli 20 vuoden ajan muistuttanut lahjoittajamaita, että niiden on osoitettava 0,7 prosenttia BKT:stään julkiseen kehitysapuun OECD:n sääntöjen mukaisesti, mutta ainoastaan neljä maata noudattaa tätä sitoumusta. Kaiken kaikkiaan avun määrä vähenee: keskiarvo on tällä hetkellä 0,2 prosenttia. Kehitysmaat joutuvat pahasti kärsimään perustuotteilla käytävän kaupan ehtojen asteittaisesta ja rakenteellisesta huonontumisesta, ja ne ajautuvat tuhoisaan kierteeseen, jossa ne maksavat takaisin usein perusteetonta velkaa ja sen korkoja. Miten onnistutaan hankkimaan varat tällaisissa oloissa elävien kehitysmaiden kansojen inhimillisen, taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen hyväksi?
Toivomme on siis Monterreyssa, ellei kaikesta ole jo päätetty ja elleivät yhdysvaltalaisten kannat hallitse tätä konferenssia, kuten Dohassa kävi. Koska kansainväliset instituutiot ja Euroopan komissio ovat sanatarkasti soveltaneet 20 vuoden ajan vapaamielisiä kehitysperiaatteita, esitetyssä asiakirjassa ei Monterreyn sopimuksen tavoin missään kohtaa kyseenalaisteta uusliberaalia maailmanlaajuistumista. Kehitysmaiden kansalaisten tulot ovat kuitenkin samana ajanjaksona pienentyneet entisestään, mikä osoittaa, että tällaiset keinot ovat tehottomia eivätkä tuota toivottuja tuloksia. Nämä keinot ovat katastrofaaliset, mutta me vain jatkamme samaan malliin.
En tiedä, onko Monterreyta edeltävä sopimus lopullinen, eikä siinä ole ehdotettu kunnianhimoisia tavoitteita, konkreettisia rahoitustoimia eikä liioin aikataulua. Mikäli näin on ja jos konferenssissa tyydytään vain antamaan komeita julistuksia, joilla ei ole minkäänlaisia vaikutuksia, olen sitä mieltä, että konferenssin järjestämiseen varatut monta miljoonaa euroa pitäisi perua ja jakaa suoraan kaikkein vähiten kehittyneille maille.
Tämä olisi vahinko, sillä eräitä asioita on syytä tuoda julki ja arvostella, mutta samoin aihetta riittää keskusteluun ja ehdotusten tekoon tuen kanavoinnista, velkojen kumoamisesta, pääomien verotuksesta ja WTO:n uudistamisesta.
Euroopan unionin on osattava tarttua tähän tilaisuuteen, jotta onnistuisimme määrittelemään sellaiset tavoitteet ja sellaiset velvoittavat toimet, joiden ansiosta köyhyys onnistutaan vähentämään puoleen vuoteen 2015 mennessä. Sen on toistettava Göteborgissa antamansa lupaus siitä, että se vaatii jäsenvaltioita nostamaan tukensa määrää 0,7 prosentin tasolle. Niiden hallitusten ja parlamenttien, jotka ovat olleet mukana luomassa periaatetta Tobinin veron kaltaisesta verosta, on korostettava tämän veron etuja arvopaperimarkkinoiden sääntelyssä ja etelän maihin suunnatussa varojen uudelleenjaossa.
Arvoisa puhemies, kaikkien osallistujien on tehtävä osansa, jotta tästä huippukokouksesta muodostuisi menestys. Euroopan unionin vastuu alkaa tästä.

Miranda
Arvoisa puhemies, yleismaailmallisen köyhyyden tilanne ja planeettamme kahta pallonpuoliskoa toisistaan erottava syvä kuilu tunnetaan liiankin hyvin. Mutta silti, moninkertaisista hyvistä aikomuksista huolimatta, ja vaikka vuonna 1974 juhlallisesti luvattiin nostaa julkisen kehitysavun tavoitetaso 0,7 prosenttiin BKT:stä ja vaikka itse Maailmanpankki on äsken katsonut tarpeelliseksi kaksinkertaistaa julkiselle avulle myönnettävät rahavarat, totuus on se, että apu ei ylitä 0,22 prosenttia OECD-maissa, mikä on kaikkien aikojen alhaisin lukema, ja se on viime vuosikymmenellä laskenut lähes 25 prosenttia eikä ole tällä hetkellä Euroopan unionin jäsenvaltioissa enempää kuin 0,32 prosenttia.
Monterreyn konferenssilla on tässä yhteydessä Johannesburgin konferenssia ajatellen suunnattoman tärkeä merkitys. Itse asiassa nyt on aika kääntää tosiasiat ja kielteiset suuntaukset toisinpäin, katsella köyhien maiden kehitysongelmaa toisenlaisin, solidaarisemmin silmin ja ryhtyä konkreettisiin ja sopimuspohjaisiin toimenpiteisiin. Arvostamme kyllä neuvoston 8. marraskuuta antamaa päätöstä, mutta oleellista on se, että puheenjohtajavaltio Espanja ja komissio työskentelevät vaivojaan säästämättä sen hyväksi, että Monterreyn konferenssista saataisiin tulokseksi objektiivisia ja aikatauluihin liitettyjä sitoumuksia, joiden avulla varmasti saadaan aikaan tuntuvia edistysaskeleita, jopa siitä huolimatta, että tunnemme Yhdysvaltain hallituksen taantumukselliset ja tuomittavat asenteet tässä asiassa, hallituksen, joka ei voi määrätä meitä taipumaan tahtoonsa, tai siitä huolimatta, että tunnemme niin sanotun Monterreyn konsensuksen heikkoudet.
Monterreyssa on myös ehdottomasti saatava aikaan suuntaviivoja, ja jos noudatamme niitä, lopetamme ulkomaanvelan tuhoisan vaikutuksen kehitysmaiden kehitykseen edistämällä mekanismeja, jotka eivät jarruta korkeasti velkaantuneita maita koskevaa aloitetta, vaan pikemminkin pohjautuvat velan anteeksiantamisen periaatteen yleiselle tunnustamiselle. Kehitysmaiden nykyistä hirvittävää tilannetta ei enää saa pitää yllä eivätkä Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot voi enää tyytyä olemaan vain kehitysmaiden pääasiallinen velkoja, vaan niiden on omaksuttava tässä konferenssissa selkeä kanta kehitysmaiden päästämiseksi tästä pulmatilanteesta.

Kronberger
Arvoisa puhemies, kasvava kuilu köyhien ja rikkaiden välillä maailmassa sisältää valtavan riskin kaikille. Perinteinen kehitysapu, joka ymmärretään enemmän tai vähemmän eräänlaiseksi rikkaiden maiden lahjaksi köyhille, ei toimi. Tarvitsemme laajan lähestymistavan köyhien maiden rauhallista kehitystä varten. Se on tietysti helpommin sanottu kuin tehty. Meidän on kuitenkin ajateltava sitä, että nimenomaan runsaasti raaka-ainevaroja omistavissa maissa, esimerkiksi Angolassa tai Nigeriassa, on köyhin väestö. Se ei ole sattumaa, vaan järjestelmällistä. Meidän on kysyttävä itseltämme: mitkä ovat antajamaita ja mitkä saajamaita? En ole saanut yksiselitteistä vastausta.
Kehitysmaiden tilanne on vaikeampi kuin kolonialistiseen aikaan. Ratkaisuna on oikeudenmukainen maailmankauppa, jossa raaka-aineilla on oltava ansaitsemansa hinnat ja jossa lisäarvon on pysyttävä näissä maissa niiden infrastruktuurin kehittämiseksi.

Puhemies
Hyvät jäsenet, keskustelu päättyy tähän, ja sitä jatketaan iltapäivällä.
(Istunto keskeytettiin klo 12.25 ja sitä jatkettiin klo 12.30.)

Deva
Arvoisa puhemies, kun tänään on Yhdistyneen kuningaskunnan kuningattaren valtaistuimelle nousun 50. vuosipäivä, emmekö voisi panna sen erityisesti merkille ja onnitella häntä tämän upean 50 vuotta kestäneen hallitsijakauden johdosta?

Puhemies
Välitän pyyntönne parlamentin puhemiehelle.

Äänestykset
Puhemies
Siirrymme äänestykseen.
Ehdotus päätökseksi valiokuntien jäsenten lukumäärästä (B5-0060/2002)
(Parlamentti hyväksyi päätöksen.)
Ehdotus päätökseksi parlamenttien välisistä suhteista vastaavien valtuuskuntien jäsenten lukumäärästä (B5-0059/2002)
(Parlamentti hyväksyi päätöksen.)
Puheenjohtajakokouksen ehdotus Euroopan parlamentin jäsenten nimittämisestä Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ja Euroopan unionin (AKT-EU) yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen puheenjohtajistoon
(Parlamentti hyväksyi puheenjohtajakokouksen ehdotuksen.)
Yksinkertaistettu menettely:
Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi lähtö- ja saapumisaikojen jakamista yhteisön lentoasemilla koskevista yhteisistä säännöistä 18 päivänä tammikuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 95/93 muuttamisesta (KOM(2002) 7 - C5-0020/2002 - 2002/0013(COD)) (aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta)
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)
Alejo Vidal-Quadras Rocan laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0465/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi rakennusten energiatehokkuudesta (KOM(2001) 226 - C5-0203/2001 - 2001/0098(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Piia-Noora Kaupin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0466/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi hallinnollisesta yhteistyöstä arvonlisäverotuksen alalla (KOM(2001) 294 - C5-0269/2001 - 2001/0133(COD))
ja
ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten keskinäisestä avusta välittömien ja välillisten verojen alalla annetun neuvoston direktiivin 77/799/ETY muuttamisesta (KOM(2001) 294 - C5-0270/2001 - 2001/0134(COD))
(Parlamentti hyväksyi molemmat lainsäädäntöpäätöslauselmat peräkkäisissä äänestyksissä.)
Jorge Moreira da Silvan laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0025/2002) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen Kioton pöytäkirjan hyväksymisestä Euroopan yhteisön puolesta sekä sen sitoumusten täyttämisestä yhteisesti (KOM(2001) 579 - C5-0019/2002 - 2001/0248(CNS)
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Graham Watsonin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0003/2002) ehdotuksesta neuvoston puitepäätökseksi terrorismin torjumisesta (14845/1/01 - C5-0680/2001 - 2001/0217(CNS))
ja
ehdotuksesta neuvoston puitepäätökseksi eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä (14867/1/01 - C5-0675/2001 - 2001/0215(CNS))
(Parlamentti hyväksyi molemmat lainsäädäntöpäätöslauselmat peräkkäisissä äänestyksissä.)
Bernhard Rapkayn laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0002/2002) komission yhdeksännestä yleiskatsauksesta Euroopan unionissa myönnetyistä valtiontuista (KOM(2001) 403 - C5-0632/2001 - 2001/2269(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Maria Martensin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0017/2002) komission tiedonannosta alustavasta yksityiskohtaisesta työohjelmasta koulutusjärjestelmien konkreettisia tulevaisuuden tavoitteita koskevan selvityksen seurannasta (KOM(2001) 501 - C5-0601/2001 - 2001/2251(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Karl Erik Olssonin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0467/2001) BSE-kriisin seurannasta kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden näkökulmasta (2000/2321(INI))
Tarkistuksesta 1 käydyn äänestyksen jälkeen:

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, haluan huomauttaa, että tarkistuksen 1 toisesta osasta voidaan joka tapauksessa vielä äänestää.

Puhemies
Periaatteessa olette mahdollisesti oikeassa, mutta tarkistus on kuitenkin ristiriitainen. Pyytäisinkin esittelijä Olssonilta neuvoa tässä asiassa.

Olsson
. (SV) Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä kanssanne. Kyse on kolmesta eri vaihtoehdosta. Olemme nyt äänestäneet niistä yhden puolesta, mikä merkitsee sitä, että toiset hylätään.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Vidal-Quadras Rocan mietintö (A5-0465/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin Vidal-Quadrasin laatiman erittäin tärkeän mietinnön puolesta, joka koskee energiatehokkuusmenetelmiä erityisesti asuntorakennusten rakentamisen yhteydessä. Asuntorakennusten lämmityskustannukset rasittavat Euroopan unionin kansalaisia paljon enemmän kuin muut kustannukset.
Koska puhumme lämmityskustannuksista, joista vanhukset ja eläkeläiset joutuvat usein huolehtimaan, haluan tässä yhteydessä esittää toiveen, että valtiomme päättäisivät osoittaa eläkeläisille alueesta riippuen erisuuruisen rahasumman näiden kustannusten hoitamiseksi. Euroopassamme on valtavan kauniita alueita, kuten Sisilia, jossa talon lämmityskulut ovat hyvin pienet, ja toisia alueita, jotka nekin ovat hyvin kauniita esimerkiksi Ruotsissa ja Suomessa ja joissa lämmityskustannukset sen sijaan huomattavasti korkeammat kuin muualla.

Puhemies
Lisäisin Skotlannin luetteloonne niistä paikoista, joissa on erittäin suuret lämmityskustannukset.
Kaupin mietintö (A5-0466/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, puhun Skotlannista hetken kuluttua.
Kollega Kaupin mietinnön kohdalla, joka koskee hallinnollista yhteistyötä arvonlisäveron alalla, minun on kerrottava, että tapasin Genovan lentokentällä ystäväni Bertonen, joka hän oli kerran luokkatoverini sanoi minulle asiasta näin: "Kylläpä te siellä Euroopassa osaatte löytää keinot, jotta maksaisimme enemmän veroja, ja osaatte järjestää asiat ja sopia niistä keskenänne niin, että maksamme veroja hyödyllisemmin!"
Bertone, on minun, Fatuzzon, tavoin kotoisin Genovasta, ja Italiassa Genovaan suhtaudutaan samoin kuin Skotlantiin Isossa-Britanniassa, toisin sanoen niin, että me olemme ikään kuin säästeliäitä rahan suhteen. Ystäväni Bertone Genovasta sanoikin minulle: "Niinpä, te osaatte panna meidät maksamaan. Mutta miksi ette sen sijasta tee jotakin sen hyväksi, että maksaisimme vähemmän veroja, sillä me genovalaiset olisimme iloisia siitä samoin kuin varmasti myös skotlantilaiset? Toivottavasti saatte tämän pian aikaan!"

Sacrédeus
Olen äänestänyt tätä mietintöä vastaan. Olen tehnyt niin, koska mietinnön oikeudelliseksi perustaksi mainitaan perustamissopimuksen 95 artikla, mikä merkitsee määräenemmistöpäätösten tekemistä neuvostossa ja yhteispäätösmenettelyä Euroopan parlamentin kannalta. Näin tehdään, vaikka 95 artiklassa sanotaan, että sitä ei sovelleta veroja koskeviin säännöksiin tai määräyksiin. Kyse on siten jostakin niin periaatteellisesti ratkaisevasta asiasta kuin verotusta koskevien kysymysten käsittelyn uudelleen järjestämisestä, jotka täten jäisivät valtioiden välisen yhteistyön ja siihen kuuluvan yksimielisyysvaatimuksen ulkopuolelle, perustamissopimuksen 93 artiklan mukaisesti.
En voi tukea komission kantaa, jonka mukaan mietintö koskee vain hallinnollista yhteistyötä, ja että ehdotuksella ei ole verotuksellisia seurauksia, koska se ei suoranaisesti liity verojen kantoon tai verojen keräämiseen. Neuvosto on aiemmin aina torjunut tämän näkemyksen ja vaihtanut oikeusperustaksi 93 tai 94 artiklan, jotka edellyttävät ainoastaan parlamentin kuulemista.
Ruotsalaiset kristillisdemokraatit tukevat täysin neuvoston linjaa. Mielestämme verotusta koskevista kysymyksistä ei pidä päättää neuvoston määräenemmistöllä ja parlamentin yhteispäätösmenettelyllä. Selkeä kantamme on, että verotusta koskevista päätöksistä pitäisi jatkossakin päättää yksimielisesti perussopimuksen 93 artiklan mukaan.
Moreira da Silvan mietintö (A5-0025/2002)

Fatuzzo
Tässä mietinnössä puhuttiin ilmastonmuutoksista ja siitä, mitä meidän on tehtävä, jotta ilma olisi nykyistä puhtaampaa. Arvoisa puhemies, kannatan tätä ehdottomasti. Huomasitteko, miten valtavan kaunis päivä täällä Strasbourgissa oli eilen? Lämpötila oli +1415 astetta, aivan kuin olisi ollut kevät, ja meillä kaikilla oli mukavat oltavat. Arvoisa puhemies, minulle heräsikin epäilys: ettei vain olisi niin, että ilmaston lämpeneminen, jota vastaan teemme töitä ja joka lisää maapallon keskilämpötilaa, olisikin viime kädessä parempi asia kuin se, että ilmasto kylmenee? Eikö olisi paikallaan ajatella asiaa tarkemmin ennen kuin toteutamme näitä velvoitteita, koska eikö pieni lämmön lisäys maailmassa olisi meille hyväksi?
Watsonin mietintö (A5-0003/2002)

Fatuzzo
Kuten tiedämme, tästä asiakirjasta on keskusteltu paljon ja se on aiheuttanut paljon ristiriitoja, erityisesti Italiassa, kuten te, arvoisa puhemies, tiedätte.
Vahvistan sen, mitä ilmoitin jo aikaisempien eurooppalaista pidätysmääräystä ja terrorismin torjuntaa koskevien äänestysten aikana. Kannatan sitä, että pannaan pian toimeksi, jotta saataisiin pian pidätettyä ihmiset, jotka on pidätettävä, pakenivatpa he sitten mihin tahansa Euroopan jäsenvaltioon. Eläkeläispuolueen ja minun oma lopullinen tavoitteeni on se, että joka tapauksessa on saavutettava yksi ja yhtenäinen rikosoikeuslaki ja yksi ja yhtenäinen eurooppalainen rikosoikeuslaki, koska jos loppujen lopuksi olemme kaikki samaa mieltä, että jokin tietty toiminta on rikos, todellakin meidän kaikkien on oltava samaa mieltä, erotuksetta. Tämä aihealue on niin tärkeä, että asiasta ei saa Euroopassa olla erimielisyyksiä.

MacCormick
Arvoisa puhemies, kun mietimme parlamentissa menettelyjen parantamiseen liittyviä ongelmia, on syytä panna merkille, että tällainen äänestysselitys on yksi keino vastata komission jäsenen keskustelun lopussa esittämiin näkökohtiin.
Watsonin mietinnöstä käydyn keskustelun lopussa komission jäsen Vitorino sanoi, että habeas corpus -määräykseen liittyvä tarkistus saattaisi sekoittaa asian ja heikentää ihmisoikeuksien kunnioittamista. Sanoessaan tämän hän ei ottanut lainkaan huomioon, että ensimmäisenä tarkistuksen täytäntöönpanoa koskevana ehtona oli, että vastaanottava valtio on syyllistynyt ihmisoikeuksien loukkaukseen.
Keskustelun aikana pitämässäni puheenvuorossa huomautin, ettei riitä, jos ihmisoikeuksien kunnioittamisesta sovitaan yhdessä; siinä tarvitaan tehokkaita oikeussuojakeinoja. Tekstiimme olisi sisältynyt tehokas oikeussuojakeino. Kun parlamentti kaikessa viisaudessaan (tai epäviisaudessaan) päätti hylätä sen, minä äänestin pidätysmääräystä käsitellyttä Watsonin mietintöä vastaan. Muut Yhdistyneestä kuningaskunnasta kotoisin olevat jäsenet kyllä vielä katuvat, etteivät he tehneet samoin.
Valtaosa Euroopan vapaa allianssi -ryhmän kollegoistani äänesti Watsonin mietinnön puolesta; hekin paitsi harmittelivat habeas corpus -tarkistuksen pois jäämistä myös tunsivat, kuten me kaikki muutkin, olevansa suuressa vastuussa eurooppalaisen oikeudenkäyttöalueen edistämisestä ja katsoivat sen olevan välttämätöntä.

Schörling
Arvoisa puhemies, haluan kiittää siitä, että pystyimme järjestämään tämän asian näin hyvin. Luulin, että olimme jättäneet nimet ajoissa, mutta asiassa on sattunut jokin väärinkäsitys.
Kyse on siis terrorismin vastaisista laeista ja eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä. Suhtaudumme hyvin kriittisesti näihin terrorismia koskeviin lakeihin, erityisesti pidätysmääräykseen, sekä niiden sisältöön että siihen, miten nopeasti nämä lait on laadittu. Suhtaudumme kriittisesti myös siihen, että ehdotettuja lakeja ei ole tutkittu perusteellisesti eikä niiden vaikutuksia ole arvioitu. Lisäksi Euroopan parlamentti on todellakin käsitellyt kysymystä harkitsematta sitä sen enempää. Halusimme sen vuoksi erittäin paljon sitä, että laatimamme tarkistus 4 olisi hyväksytty tänään. Valitettavasti niin ei käynyt. Mielestäni parlamentti ei sen vuoksi ole kantanut vastuutaan, kun kyse on vapaudenriiston vastustamisesta ja ihmisoikeuksien suojelusta.
Yhdysvaltoihin 11. syyskuuta tehtyjen hyökkäysten jälkeen EU:ssa on tehty hurjaa vauhtia töitä uusien terrorismin vastaisten lakien käyttöön ottamiseksi. Näissä lakiehdotuksissa mennään erittäin pitkälle, ja yksilön suoja saattaa vaarantua. Kyse on myös siitä, kuinka terroristiryhmä oikeastaan pitäisi määritellä. Vihreiden ryhmän enemmistö vastusti sen vuoksi pidätysmääräystä.
Tästä kaikesta on muitakin seurauksia. Ruotsissa aatteellisen al-Barakas-yhdistyksen varojen jäädyttämisellä on ollut välittömiä vaikutuksia useisiin Ruotsin kansalaisiin, jotka ovat somalialaista alkuperää. Lisäksi somaleilta on estetty rahan lähettäminen sitä tarvitseville perheille ja sukulaisille. Tämä on selvä esimerkki siitä, kuinka umpimähkään näiden lakien vaikutukset saattavat osua, ja tällaisten toimien toteuttaminen vaatimatta minkäänlaisia todisteita on loukkaus ihmisiä kohtaan. Mielestäni asiaa olisi pitänyt pohtia tarkemmin ja vaikutuksia olisi pitänyt arvioida enemmän, ennen kuin teimme tällaisen päätöksen.

McKenna
Arvoisa puhemies, äänestin terrorismin torjuntaa koskevaa päätöstä vastaan, koska se on minusta pohjimmiltaan kovin puutteellinen. Myönnän, että asiassa - esimerkiksi johdanto-osan kappaleessa 10 - on edistytty. Monet luottavat neuvoston julkilausumaan, joka ei ole juridisesti sitova teksti. Se on periaatteessa vain poliittinen lupaus. Poliittisiin lupauksiin olisi syytä suhtautua erittäin varovasti.
Julkilausumassa suojellaan ihmisten protestointimahdollisuutta, joka on yksi ihmisiä kovasti huolestuttaneista perusasioista. Jos tämä olisi sisältynyt itse tekstiin, se olisi ollut juridisesti sitova. Nyt ei ole kuitenkaan mitään takeita, kuinka tätä lainsäädäntöä sovelletaan. Onko siitä haittaa niiden ihmisten oikeuksille, jotka eivät ole tyytyväisiä vallitsevaan tilaan (status quo) ja haluavat saada asioihin muutoksia?
Meidän on lisäksi pohdittava, mikä vaikutus sillä on ulkomaalaisiin, esimerkiksi erilaisista kulttuuri- ja uskontotaustoista tuleviin ihmisiin - jotkut läntisen yhteiskunnan ihmiset ovat erittäin huolissaan heistä. Heidän perusoikeutensa ovat vakavasti uhattuna.
Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä puheen ollen kannatan jäsen MacCormickin ajatuksia. Olin hyvin pettynyt, kun niin monet parlamentin jäsenet eivät kannattaneet tarkistusta, joka olisi tarjonnut ihmisille jonkinlaisen mahdollisuuden suojella peruskansalaisvapauksiaan.

Alyssandrakis
, kirjallinen. (EL) Kreikan kommunistinen puolue tuomitsee kaikissa tilanteissa sortomekanismit ja poliisivaltion, jota Euroopan unioni rakentaa ja joka on kapitalistisen yhteiskunnan vastaus kasvavaan protestiliikkeeseen, jonka suurpääoman etuja palveleva kansanvastainen politiikka itse luo. EU:n valtapiireissä tiedetään hyvin, että yrityksistä huolimatta ne eivät voi petkuttaa kansoja ja kätkeä politiikkansa ydintä kansaa mielistelevään verhoon.
Tämä prosessi on edennyt hitaasti mutta vakaasti syyskuun 11. päivään asti. Tuon päivän kauhistuttavia tapahtumia on käytetty tekosyynä nopeuttaa paljon aiemmin tehtyjen poliittisten päätösten täytäntöönpanoa. Terroristihyökkäysten varsinaiset ja moraaliset tekijät antoivat suuren lahjan yhdysvaltalaisille ja eurooppalaisille imperialisteille. Näin olemme päätyneet käsittelemään toista kertaa terrorismin torjuntaa ja eurooppalaista pidätysmääräystä koskevan neuvoston puitepäätöksen paranneltuja ehdotuksia, jotka muodostavat sortokoneiston raskaan tykistön.
Päätöstekstiin ei ole tullut mitään oleellisia muutoksia paitsi joitakin parempia muotoiluja, jotka oli pakko tehdä vastareaktioiden painostuksesta, ja lisäys, että "Euroopan unioni perustuu kaikenkattaviin ihmisarvokkuuden, vapauden, tasa-arvon ja solidaarisuuden, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen periaatteisiin; toimii demokratian ja oikeusvaltioitten periaatteiden pohjalta". Tämän julistuksen täydellisen tekopyhyyden osoittaa se, että päätöskehys merkitsee vakavaa iskua demokratiaa vastaan, kollektiivisia ja yksilön oikeuksia vastaan. Terroristeina voidaan pitää 1 artiklan mukaan vaivatta kaikkia, jotka taistelevat perusluonteisten poliittisten ja sosiaalisten muutosten puolesta. Tietyt mielenosoitusmuodot, kuten symboliset valtaamiset, mielenosoitusten tulokset, kuten häiriöt sähkön tai veden jakelussa, kun vastaavat alat ovat lakossa, voidaan vaivatta laskea terrorismiksi, riittää, että aiheutuu vakavaa taloudellista vahinkoa. Sama koskee tietysti viljelijöiden mielenosoituksia, jolloin tiet suljetaan. Vastuun ulottaminen niihin järjestöihin, joihin terroristit kuuluvat, luo kätevän välineen, jonka avulla voidaan vainota häiriötä aiheuttavia järjestöjä ja puolueita, sekä kannustimen ryhtyä provokatorisiin toimiin.
Ainoat kaiken epäilyksen yläpuolella ovat EU:n ja USA:n hallitsijat. Ei ole vaaraa siitä, että heidät tuomitaan oman lakinsa perusteella, joka pitää terrorismina niitä tekoja, jotka "mahdollisesti aiheuttavat valtiolle vakavaa vahinkoa", "kun tekijän tarkoituksena on: 1) herättää kauhua väestön keskuudessa, 2) pakottaa perusteettomasti julkiset viranomaiset tai kansainväliset järjestöt tekemään jotain tai pidättymään tekemästä jotain tai 3) luoda epävakautta tai tuhoa valtion tai kansainvälisen järjestön perusluonteisiin poliittisiin, taloudellisiin tai yhteiskunnallisiin rakenteisiin". Mitä muuta eurooppalaiset ja yhdysvaltalaiset imperialistit tekivät Jugoslaviassa, Irakissa, Afganistanissa, Chilessä, Kreikassa ja kymmenissä muissa maissa?
Maailman kansat tietävät hyvin, ketkä ovat terroristeja. Ne tietävät myös, että väkivalta ja sorto eivät voi kääntää ihmiskunnan historiallista kulkua. Ne jatkavat kamppailuaan, kunnes kaikki sortolait on käytännössä kumottu.
Edellä mainituista syistä Kreikan kommunistinen puolue äänestää mietintöä vastaan.

Berthu
. (FR) Euroopan unionin ja erityisesti Euroopan parlamentin käsitys terrorismin torjumisesta ei suoraan sanoen ole kovin johdonmukainen.
Olen aikaisemmissa puheenvuoroissani vaatinut valvonnan kiristämistä rajoilla, myös unionin sisärajoilla. Mutta emme näytä saavan aikaan mitään. Tai pikemminkin näytämme pitävän entiseen tapaan kiinni siitä politiikasta, että sisärajat halutaan poistaa. Niinpä viime maanantaina Keâlerin mietinnön käsittelyn yhteydessä paheksuin sitä, että suunniteltu "läsnäolosta ilmoittaminen" poistetaan, vaikka Schengenin sopimuksen mukaan tämä ilmoitus pitäisi vaatia kolmansien maiden kansalaisilta, jotka haluavat siirtyä yhdestä unionin maasta toiseen.
Tänään tarkastelemme viimeistä uudessa muodossa olevaa hanketta sellaisen eurooppalaisen pidätysmääräyksen luomiseksi, jonka tarkoituksena on joidenkin rikosten kohdalla poistaa unionin maiden väliltä vanha luovutusjärjestelmä, joka antoi toimeenpanevalle valtiolle mielivaltaisen harkintavallan. Tämäkin on täysin ristiriitainen tilanne.
Sitä mukaa kuin tekstistä on laadittu eri versioita, tämä hanke on kasvanut yhä pidemmäksi rikosten listaksi ilman, että siihen on kuitenkaan sisällytetty niitä takeita, joita olimme vaatineet marraskuun 29. päivänä 2001 antamassamme äänestysselityksessä: toimeenpanevan maan tuomarilla on oltava oikeus valvoa tarkoin, onko pyyntö aiheellinen, ja uutta järjestelmää ei saisi soveltaa täytäntöönpanovaltion kansalaisten kohdalla, joille pitäisi edelleen turvata mahdollisimman tehokas suojelu.
Euroopan parlamentti on valmis sulkemaan silmänsä kaikilta näiltä epäsäännöllisyyksiltä, koska tarkoitus on edistää supervaltion rakentamista. Edellisen istuntomme aikana parlamentti ei kuitenkaan epäröinyt äänestää sellaisen päätöslauselman puolesta, jossa kieltäydytään edistämästä unionin alueella pidätettyjen terroristien tai terroristiksi harjoittelevien luovuttamisesta Yhdysvaltoihin. Nimenomaan tässä kohdin olisi ollut tärkeää tehdä jotakin, sillä Yhdysvallat on nyt sellaisen taistelun kynnyksellä, jonka tarkoituksena on suojella kaikkia länsimaita.
Me siis liioittelemme eurooppalaisen pidätysmääräyksen kohdalla, ja se on vaarallista. Emme tee tarpeeksi tukeaksemme Yhdysvaltoja terrorismin vastustamisessa, ja se on väärin.

Kirkhope
Britannian konservatiivisen puolueen jäsenet kannattivat voimakkaasti terrorismia koskevaa puitepäätöstä korostaakseen jatkuvaa terrorismin vastaiselle taistelulle antamaamme tukea ja vahvistaakseen sen, että tavoitteenamme on varmistaa, että Euroopan unioni muodostaa yhtenäisen rintaman niitä vastaan, jotka yrittävät horjuttaa arvojamme ja elintapojamme.
Meidän oli kuitenkin pakko äänestää eurooppalaista pidätysmääräystä vastaan. Tämänhetkiseen ehdotukseen sisältyvät menettelyt menevät jo paljon pitemmälle kuin terroristien pelon käsittelemisen kannalta on tarpeellista tai kuin sekä ihmisoikeuksien turvaamisen että oikeusturvan kunnioittamisen kannalta on toivottavaa, koska nämä vaatimukset täyttyvät tällä hetkellä luovutussopimukseen liittyvissä prosesseissa.
Älköön kukaan kuitenkaan epäilkö, että aiomme epäröidä terrorismin vastaisessa pitkässä sodassa, mutta emme usko, että nykyisen ehdotuksen mukaisen eurooppalaisen pidätysmääräyksen avulla saavutetaan niitä päämääriä, joihin me kaikki pyrimme.

Meijer
. (NL) Ensi hämmennys syyskuun iskuista on johtanut paitsi niiden Yhdysvaltain toimien kritiikittömään tukemiseen, jotka kohdistuvat maahan, jossa iskujen takana oleva henkilö mahdollisesti piileksii, myös sellaisten toimenpiteiden kehittämiseen, joilla kavennetaan suuressa määrin tähän asti itsestään selvinä pidettyjä kansalaisoikeuksia. Kaikki ne alkukantaiset ajatukset, joita yleisen järjestyksen vartijoilla on joskus ollut oppositioon kuuluvien henkilöiden vangitsemisen, luovuttamisen ja tuomitsemisen helpottamisesta, ovat saaneet levitä kenenkään estämättä. Yhdysvaltain hallitus ei ole ainoa, joka on esitellyt uusia keksintöjä, kuten "laittomien taistelijoiden" käsitteen, jonka seurauksena nämä taistelijat eivät enää kuulu sotavankien suojelun piiriin, vaan tällaista esiintyy myös Euroopassa. Kaikki ne, jotka ovat jo kauan puolustaneet ihmisten luovuttamista valtioihin, joissa kuolemanrangaistus on vielä voimassa, lopun tekemistä naapurivaltioiden epätoivotuista vapauksista tai epäiltyjen oikeuksien rajoittamista, ovat nähneet tilaisuutensa tulleen. Ne, jotka ovat paniikin vallassa antaneet vakuuttaa itsensä tällaisten äärimmäisen ankarien toimenpiteiden välttämättömyydestä, alkavat nyt ajatella niiden seurauksia. PPE-DE-ryhmän puheenjohtaja sanoi tänä aamuna aivan oikein, että terrorismin torjunta ei ole mikään syy tukea Venäjän Tsetsenian vastaisia toimia. Esittelijä Watsonin uusi ehdotus on parannus, mutta se ei vielä riitä ehkäisemään onnettomuuksia.

Schmid, Gerhard
. (DE) En pidättynyt äänestämästä sen vuoksi, että olen eurooppalaista pidätysmääräystä vastaan. Ennemminkin vastustan valtavaa kiirettä, jolla asia käsiteltiin.
Rapkayn mietintö (A5-0002/2002)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, tämä jäsen Rapkayn Euroopan unionin valtiontukia koskeva asiakirja sai minulta kannatusta äänestyksessä minulta ja minun kauttani eläkeläispuolueelta mutta arvoisa puhemies, äänestäessäni pohdin erästä asiaa. Eikö meidän pitäisi harkita sellaista vaihtoehtoa, että valtiontuet olisivat rahaa, jota hallitukset käyttävät eläkerahastojen vajeiden kattamiseen ja korjaamiseen? Kun valtionbudjetilla korjataan eläkerahastotilannetta, minun näkemykseni on se, että tämä on valtiontukea, joka vahingoittaa Euroopan unionissa kilpailua eurooppalaisten eläkerahastojen eri järjestelmien ja hallintatapojen välillä. Enemmän kilpailua kaivattaisiin myös sen hyväksi, että ihmisillä olisi mahdollisuus valita oma eläkemuotonsa. Toivon, että tämä onnistutaan tulevaisuudessa toteuttamaan.

Costa, Raffaele
Arvoisa puhemies, hetki sitten toimitetun äänestyksen lisäksi ja täydennykseksi haluan vain sanoa, että valtiontukikäsitettä on tärkeä selventää perinpohjaisesti. Tänään käsiteltävässä asiakirjassa aihetta jota on käsitelty jo aikaisemminkin käsitellään monella tapaa: asiakirjassa aihetta kehitellään, syvennetään, ja siinä ilmaistaan myös tietynlaista tyytyväisyyttä siitä, että tuen tarve väheni vuosina 19971999. Ratkaistavaksi jää aluetukiin liittyvä ongelma, toisin sanoen kyse on rahoista, joita valtio riittämättömän alueverotuksen vuoksi siirtää ainakin Italiassa alueille ja alueilta suoraan monille laitoksille tai monille yrityksille, jotka näin ollen vahingoittavat kilpailua ja tuhoavat markkinat erityisesti muihin sellaisiin yrityksiin nähden, jotka eivät sijaitse esimerkiksi autonomisilla alueilla, joita suositaan erityisesti.

Figueiredo
. (PT) Tämä valtiontukia koskeva mietintö noudattaa läheisesti aikaisemman mietinnön linjaa tukemalla näkökantaa, jonka mukaan valtiontukia on vähennetty kaudella 1997-1999, etenkin sen vuoksi, että niitä on vähennetty Saksassa ja Italiassa, kahdessa eniten valtiontukia jakaneessa maassa.
Mietinnön logiikka perustuu valtiontukien vähentämistä puolustavaan näkemykseen ja siihen liittyvien toimenpiteiden - etenkin verotustoimenpiteiden - lisäämiseen. Tukholman huippukokouksen päätelmien mukaisesti tavoitteena on saada aikaan jatkuva valtiontukien vähentyminen vuoteen 2003 saakka myöntämällä vain niitä tukia, joita jäsenvaltiot ovat poikkeuksellisia olosuhteita varten hakeneet. Entiset yhteisön tuet tietysti säilytetään.
Kun nyt tällä välin on perustettu valtiontukien tehtävää arvioiva paneeli, jäsenvaltioihin kohdistuvat paineet tukien vähentämiseksi kasvavat, mitä perustellaan aina samalla kilpailukyvyn puolustamisella, samalla kun unohdetaan heikoimpien talouksien ongelmat ja peitellään omaa amerikkalaismallista politiikkaa, jolla myönnetään valtiontukia eri talouselämän aloille Maailman kauppajärjestön säännöistä huolimatta. Siksi äänestimme mietintöä vastaan.

Meijer
. (NL) Esittelijä on samaa mieltä kuin oltiin maaliskuussa 2000 pidetyssä Lissabonin huippukokouksessa, jossa EU asetti tavoitteekseen olla kymmenessä vuodessa maailman kilpailukykyisin alue. Meidän on maksettava siitä niin korkea hinta, että se johtaa hankkeen onnistuessakin siihen, että monet eurooppalaiset eivät kohta tunne itseään voittajiksi. Yhdysvalloissa ja Japanissa on yritysten suurista voitoista ja kasvusta huolimatta paljon ihmisiä, joilla menee huonommin kuin suuressa osassa Eurooppaa. Kilpailu tarkoittaa, että se, joka pystyy myymään halvimmat tuotteet ja palvelut alimmin kustannuksin, selviää hengissä kaikkien muiden kustannuksella. Siksi muut eivät voi sallia itselleen sitä, että ne pitäisivät tärkeinä sellaisia asioita kuin ihmisoikeudet, työolot, kansanterveys, ympäristö ja eläinten hyvinvointi. Valtiontuki, julkiset aloitteet ja julkiset yritykset ovat välineitä, joita tarvitaan ehdottomasti korjaamaan markkinoiden kielteisiä seurauksia ja edistämään ihmisen ja elinympäristön hyvinvointia. En kannata valtiontukea, jos verorahojen avulla tavoitellaan vain entistä parempia kilpailuedellytyksiä avoimilla markkinoilla, niin kuin ilmailussa tehdään, mutta kannatan alueiden omien palvelujen ja työpaikkojen säilyttämistä. Esittelijän pelkäämä alueellisen politiikan jälleenkansallistaminen vähentää byrokratiaa ja tuhlausta, mutta edellyttää silti tasaavia solidaarisuusmaksuja rikkailta jäsenvaltioilta köyhille.
Martensin mietintö (A5-0017/2002)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin tämän kollega Martensin koulutusta koskevan mietinnön puolesta, mutta toivon, että sen sijasta, että Euroopan eri tuotantoaloilta eläkkeelle jääneet ihmiset pelaavat korttia, makailevat kotonaan televisiota katsellen ja laskevat, paljonko elinpäiviä heillä on jäljellä, heitä hyödynnettäisiin niin, että mikäli he sitä toivovat he opettaisivat työntekijöille, erityisesti nuorille, sen, mitä he osaavat. Esimerkiksi pankkialan eläkeläiset voisivat opettaa uusille työntekijöille, miten pankin rahojen hallinnassa saadaan aikaan hyviä tuloksia, ja muita asioita opetettaisiin kaikilla aloilla: ammatilliseen koulutukseen on otettava mukaan eläkeläisiä, ja koulutusta on järjestettävä koko elämän ajaksi.
Olssonin mietintö (A5-0467/2001)

Schierhuber
Arvoisa puhemies, haluaisin korostaa, että eräät kohdat Euroopan parlamentin mietinnössä, joka koskee BSE:n seurantaa, vaikuttavat kielteisesti Euroopan maanviljelijöihin, minkä vuoksi äänestin näitä epärealistisia vaatimuksia vastaan, joita ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan eräät jäsenet ovat esittäneet. Tarkemmin sanoen on kyse velvoitteesta alentaa testien ikäraja 24 kuukauteen, kaikkiruokaisia koskevasta keskustelusta BSE:n yhteydessä sekä jätehuollon näkökohdista.
Lisäksi vastustan vaatimusta YMP:n uudistuksesta, jonka tavoitteena on oltava elintarvikkeiden turvallisuus, sillä siitä on jo annettu hyvät määräykset Agenda 2000:n yhteydessä. Maatalouspolitiikkamme perustuu monimuotoisuuteen ja maatalouden perheyrityksiin, ja turvallisten ja korkealaatuisten elintarvikkeiden tuotanto on meidän maanviljelijöiden tavoite. Antaisimme tässä väärän merkin. Siksi Euroopan parlamentin ÖVP-valtuuskunta pidättyi äänestämästä lopullisessa äänestyksessä.

Fatuzzo
Toivotan hyvää ruokahalua puhemiehistölle ja kaikille tulkeille, ennen kuin puhun aiheesta, joka ei herätä eikä edistä hyvää ruokahalua, koska kyseessä on BSE:tä, eli spongiformisia enkefalopatioita koskeva asiakirja. Arvoisa puhemies, 5 kohdassa kehotetaan "jäsenvaltioita tehostamaan valvontatoimiaan, jotka koskevat eläinjauhon väliaikaista käyttökieltoa ruokinnassa". Arvoisa puhemies, mutta miksi ihmeessä "väliaikaista"? Jos eläinjauhot ovat vahingollisia, kielletään sitten niiden käyttö pysyvästi, ja eläinjauhoja tuottavat yritykset voisivat muuttaa tuotannon alaa ja tuottaa vaikkapa spaghettia italialaiseen tapaan tai peston kera, ja tästä aiheesta meidän olisikin hyvä voida tällä hetkellä puhua. Arvoisa puhemies, yhteenvetona haluaisin, että eläinjauhot poistettaisiin kokonaisuudessaan ja lopullisesti markkinoilta.

Berthu
. (FR) Olssonin BSE-kriisin seurantaa koskevan mietinnön yhteydessä haluaisin korostaa sitä skandaalia, jonka yhteisöjen tuomioistuimen 13. joulukuuta antama tuomio synnytti. Tuomiossa Ranska tuomittiin siitä, että se ei ollut taipunut komission vaatimukseen poistaa britannialaisen naudanlihan tuontikieltoa. Tuomiossa viitattiin komission korkeampaan valtaan, ja komissio itse viittaa siihen, että vapaa liikkuminen on etusijalla oleva asia.
Tässä herää periaatteellinen kysymys: minkälaisen Euroopan me haluamme? Haluammeko Euroopan, jossa jokaisella kansalla on oikeus tehdä perusvalintansa, vai Euroopan, jossa komissio jakaa ylhäältä määräyksiä, jotka ovat niin sanotusti yhteiseksi hyväksi? Me olemme sitä mieltä, että jokaisen kansan on oltava suvereeni. Erityisesti, jos yksi jäsenvaltioista tekee demokraattisesti jonkin kansanterveyttä koskevan valinnan, toisten on otettava valinta huomioon, vaikka ne eivät olisikaan asiasta samaa mieltä.
On korostettava, että Ranskan hallitus on saattanut itse itsensä tähän mahdottomaan tilanteeseen ratifioimalla Amsterdamin sopimuksen, joka antaa yhteisölle ne valtaoikeudet, joita se nyt käyttää meitä vastaan. Milloin hallitukset lakkaavat luulemasta, että teksteillä, joita ne allekirjoittavat, ei ole minkäänlaisia seurauksia? Milloin ne lakkaavat kuvittelemasta, että niiden teoista ei koskaan koidu vahinkoa? Milloin ne lakkaavat hämäämästä itseään ja hämäämästä samanaikaisesti kansalaisia?
Joulukuun 13. päivänä annetun tuomion jälkeen Ranskan hallitus yrittää turhaan sanoa, että se ei aio totella, eikä komissio arkaile esittää yhteisöjen tuomioistuimessa uhkasakkovaatimusta päätöksen toimeenpanon kutakin viivästyspäivää kohti. Näin ollen meidän on maksettava lunnaat saadaksemme oikeuden harjoittaa vieläpä tilapäisesti perustoimivaltaa, jonka olemme itse typerästi hylänneet Amsterdamin sopimuksella.
Tämä järjetön tilanne ei tietenkään jatku muuta kuin sen ajan, kun Ranskan vaalikampanja on käynnissä. Heti kun kampanja on päättynyt, tuleva hallituksemme todennäköisesti kiirehtii vaivihkaa tottelemaan määräystä. Se, mikä meitä auttaisi, on perustamissopimusten perusteellinen uudistus, jotta kansallinen suvereenius saataisiin palautettua.

Grossetête
. (FR) Äänestin tämän valiokunta-aloitteisen mietinnön puolesta.
Euroopan unionin on nyt kannettava vastuunsa tässä asiassa.
Annoin äänestyksessäni tukea sellaisen yhteisen maatalouspolitiikan uudistukselle, jossa otetaan huomioon elintarviketurvallisuuden tavoite. On ymmärrettävä, että tarkoitus ei ole asettua maanviljelijöitä ja ympäristönsuojelijoita vastaan. Ensin mainittujen toiveena on tuottaa tavaraa niin, että mahdollisimman korkea laatu varmistetaan, ja viimeksi mainitut haluavat palauttaa luottamuksen tuotteisiin ilman, että ne ovat vaaraksi heidän terveydelleen. Ne, jotka vaarantavat tämän periaatteen, kantavat raskaan vastuun tulevaisuudesta.

Ennalta varautumisen periaatteen systemaattinen soveltaminen on välttämätöntä. Itse asiassa nollatoleranssin periaatteen on oltava aina etusijalla kaikissa kansalaisterveyden suojelua koskevissa kysymyksissä.

Mietinnössä katsotaan, että eläinperäiset liha- ja luujauhovarastot ja niitä sisältävien rehujen varastot on tuhottava, sekä vaaditaan, että märehtijöiden ruokinta liha- ja luujauhoilla kielletään.

Toisaalta, kun varmaksi todistettu BSE-tapaus ilmaantuu, koko karjan vetäminen pois ravintoketjusta vaikuttaa aina sellaiselta ratkaisulta, joka tarjoaa kansalaisillemme mahdollisimman suuret takeet turvallisuudesta. Vaihtoehtomenetelmiä koko karjan tuhoamiselle ei voida toteuttaa, ennen kuin niiden tehokkuus on osoitettu, ja niitä voidaan toteuttaa ainoastaan, mikäli ne tarjoavat yhtä korkean turvallisuustason. Mitä suurin varovaisuus on tarpeen sen vuoksi, että tartuntatavoista ei tällä hetkellä ole tieteellistä varmuutta.
Tämän vuoksi minusta on välttämätöntä parantaa ja kehittää tutkimusta, joka koskee TSE:tä ja muita tähän asti tuntemattomia sairauksia ja tartunta-aineita.
Samoin minusta on välttämätöntä varmistaa parhaimmalla tavalla sellaisille jäsenvaltioille osoitettujen sanktioiden ja niitä koskevien toimien seuranta, jotka eivät noudata tätä lainsäädäntöä.

Hudghton
BSE epäilemättä synnytti luottamuspulan joidenkin kuluttajien keskuudessa ja aiheutti maataloudelle ja elintarviketeollisuudelle melkoisen taloudellisen katastrofin. On kaikkien asianosaisten edun mukaista varmistaa, että tilanteesta on nyt otettu opiksi ja että BSE:n kukistamiseksi on ryhdytty järkeviin toimenpiteisiin. Tällaistenkin toimenpiteiden on tietysti perustuttava luotettaviin tieteellisiin tietoihin. Minusta 30 kuukauden raja tuntuu perustellulta, ja laadittu ennuste ajasta, joka tarvitaan BSE:n hävittämiseen Yhdistyneestä kuningaskunnasta, on järkevä. BSE-kriisin ja muiden viimeaikaisten elintarvikkeisiin liittyvien uhkien tärkein opetus on, että meidän on kannatettava palaamista elintarviketuotannon ja karjan ruokkimisen luonnonmukaisiin menetelmiin. Esimerkiksi Skotlannissa karjalle on syötetty perinteisesti pääasiassa heinää, minkä ansiosta BSE:tä on esiintynyt siellä suhteellisen vähän.

Korakas
. (EL) BSE-taudin seurannan teknisten periaatteiden osalta mietintö lähestyy asiaa myönteisellä tavalla. Olemme samaa mieltä ehdotuksista, jotka koskevat ennalta varautumisen periaatteen vahvistamista sekä määritelmien ja termien selkiyttämistä, millä torjutaan jäsenvaltioiden erilaiset tulkinnat samoista asioista, kun taas selkiyttämättä jättäminen aiheuttaa nykyään viivästyksiä lainsäädännön täytäntöönpanossa. Olemme samaa mieltä myös nollatoleranssin periaatteesta silloin, kun elintarvikkeista ja rehuista löytyy jälkiä dioksiinista, sekä kiellosta käyttää tietystä lajista peräisin olevaa eläinkudosta saman lajin ruokintaan.
Suhtaudumme kuitenkin hyvin varauksellisesti mietinnön joihinkin kohtiin. Esimerkiksi ehdotukseen, joka koskee yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista tavoitteena elintarvikeapu. Vaikka emme ole eri mieltä itse asiasta, olemme huolissamme siitä mahdollisuudesta, että komissio voi käyttää tätä tukien ja perusmaataloustuotteiden tuotannon rajoittamiseen. Näin on käynyt puuvillan kohdalla tekosyynä nitrifikaatio ja ympäristönsuojelu ja tupakan kohdalla tekosyynä tupakoinnin vastainen kampanja, terveydensuojelu jne.
Olemme lisäksi eri mieltä ehdotuksesta myöntää suurin osa valvonnan toimivallasta yhteisön elimille, koska mielestämme nämä elimet eivät ole osoittaneet sen suurempaa herkkyyttä ja tehokkuutta tällä alueella kuin vastaavat kansalliset elimet. Toistuvat dioksiinilöydökset kanoissa, hullujen lehmien tapaukset jne., joiden terveyshaitat paljastuvat jälkeenpäin, todistavat arviomme oikeaksi ja antavat oikeutuksen eriävälle mielipiteellemme yhteisön toimivallan lisäämisestä.
Lopuksi haluamme korostaa, että niin kauan kuin maatalous- ja elintarviketuotannossa ensisijaisena ja määräävänä kriteerinä säilyy tuotantokustannusten pienentäminen millä tavalla tahansa sekä alan suurien monopolien kasvattaminen, ongelmat eivät ainoastaan pysy, vaan ne paisuvat entisestään. Tärkeydestään huolimatta mikään valvonta, varsinkaan ennalta ehkäisevä, ei voi torjua tällaisia ilmiöitä, ja tämän osoittaa se, että suurin osa ongelmista on todettu jälkeenpäin, kun ne olivat saavuttaneet traagiset mittasuhteet ja aiheuttaneet valtavia seurauksia kansanterveydelle.
Tästä syystä uskomme, että täydellistä elintarviketurvallisuutta ei voida saavuttaa julistuksilla ja päätöslauselmilla, olivatpa ne kuinka edistyneitä tahansa, koska ei voida eikä haluta koskea kapitalistiseen tuotantotapaan.
Kannatamme mietintöä, mutta kriittisesti, samoin kuin valvontaa, joka rajoittaa näitä ongelmia, mutta samalla korostamme, että täydelliseen elintarviketurvallisuuteen päästään, jos tuotannon peruskriteeri ei ole voitto vaan kuluttajien, eläinten ja ympäristön suojelu.

Meijer
. (NL) Eläinten teurasjätteen syöttäminen niiden henkiin jääneille lajikumppaneille on asia, jonka voi keksiä vain ihminen, jolle ainoastaan raha on merkityksellistä. Lehmistä ja lampaista, jotka syövät normaalisti vain kasviravintoa, tehdään kannibaaleja. Ei ole kummallista, että moinen luonnoton käytäntö johtaa tappaviin tauteihin, joita ei aikaisemmin tunnettu. Edelleenkään tästä asiasta ei tehdä oikeita johtopäätöksiä. Vapailla markkinoilla sääntönä on, että se joka tuottaa halvimmalla, selviytyy voittajaksi kilpailussa silloinkin, kun se tapahtuu työn, ympäristön, eläinten hyvinvoinnin ja kansanterveyden kustannuksella. Niinpä kiusaus jatkaa vanhaan tapaan eläinperäisen liha- ja luujauhon käyttöä on edelleen suuri. Jotkin yritykset, jotkin jäsenvaltiot ja osa tämän parlamentin jäsenistä luulevat, että kaikki voidaan ratkaista teurastamalla ennalta ehkäisevästi terve karja tautipesäkkeen läheisyydestä. Näin tehtiin BSE-kriisin yhteydessä ja sen jälkeen uudestaan suu- ja sorkkatautitartuntojen yhteydessä. Kannatan jokaista, joka yrittää puuttua johonkin tämän epäonnistuneen karjankasvatuspolitiikan osaan. Esittelijä Olsson ja ympäristövaliokunta puoltavat perustellusti jo käyttöön otettujen kieltojen noudattamiseen liittyvän valvonnan lisäämistä, entistä ankarampia sanktioita rikkomuksista ja olemassa olevien varastojen tuhoamista. Jotta ei syntyisi kiusausta rikkoa määräyksiä, myös tästä syntyvät taloudelliset edut pitäisi kuitenkin kuoria järjestelmällisesti pois päältä.

Souchet
. (FR) Kysymys brittiläisen naudanlihan tuontikiellosta Ranskaan, jonka nostin eilen esiin Olssonin mietinnöstä käytävän keskustelun aikana, on loistava esimerkki Euroopan unionin toimielinten nykyisen toiminnan täysin demokratian vastaisesta olemuksesta. Yhteisöjen tuomioistuin on tuominnut Ranskan juridisesti sellaisen näkemyksen nimissä, jonka mukaan sisämarkkinat halutaan tiukasti yhtenäistää, ja samalla tuomioistuin on tunnustanut, että Ranskalla saattoi olla taustalla päteviä syitä suojella kansalaisiaan epävarmuustekijöiltä, jotka ympäröivät brittiläisten nautaeläinten teurasruhojen jäljitettävyyttä ja merkintää. Ranskan hallitus on ilmoittanut aikomuksestaan olla noudattamatta tuomioistuimen antamaa tuomiota. Komissio on ilmoittanut haluavansa tämän seurauksena määrätä Ranskalle suuret uhkasakot.
Käytössämme on oikeusjärjestelmä, joka pakottaa jäsenvaltiot joko kieltäytymään toteuttamasta sellaisia toimia, joiden ne katsovat olevan tarpeellisia kansalaistensa terveyden suojelemiseksi, tai ostamaan oikeutensa tehdä niin. Ensimmäinen vastuunkantaja tässä tilanteessa on tietenkin Ranskan hallitus, joka siirrettyään elintarviketurvallisuuden iloisin mielin yhteisön toimivaltuuksien piiriin allekirjoittamalla Amsterdamin sopimuksen, tajuaa muutamaa kuukautta myöhemmin varsin ristiriitaisessa tilanteessa, miten pelottavia seurauksia sen harkitsemattomasti tehdyllä päätöksellä on. Mutta yleisemmin ottaen Olssonin mietinnössä olisi pitänyt kyseenalaistaa koko tämä demokratiaa rikkova järjestelmä, joka kieltää joltakin kansalta oikeuden ryhtyä sellaisiin toimiin, joita se pitää välttämättöminä kansanterveyden suojelemisen kannalta, vaikka muiden maiden kansat ajattelevat toisin.

Puhemies
Äänestykset ovat päättyneet.
(Istunto keskeytettiin klo 13.13 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Kehitysavun rahoitus, erityisesti asiaa koskevaa YK:n kansainvälistä konferenssia silmällä pitäen (jatkoa)
Puhemies
Jatkamme nyt keskustelua neuvoston ja komission julkilausumista kehitysavun rahoituksesta, erityisesti asiaa koskevaa YK:n kansainvälistä konferenssia silmällä pitäen (Monterrey, 21. ja 22. maaliskuuta 2002).

Ferrer
Arvoisa puhemies, yksi maailmanlaajuistumisen seurauksista on maailmaan kuulumisen tunteen herääminen. Sen takia kansalaiset kokevat yhä läheisemmäksi sen köyhyyden ja alikehittyneisyyden, josta suuri osa väestöstä kärsii, ja vaativat julkiselta vallalta entistä voimakkaampaa sitoutumista kehitysyhteistyöhön.
Toivon, että viesti toimitetaan neuvoston puheenjohtajalle, kun hän saapuu: se, että vastataan kansalaisten vaatimuksiin voimakkaammasta solidaarisuudesta, edellyttää, että vähemmän kehittyneille maille on tarjottava mahdollisuus panna täytäntöön ne muutokset, joilla mahdollistetaan niiden kansojen kehitys ja hyvinvointi sekä toteuttaa hänen tämänaamuinen kuvauksensa, johon olemme tyytyväisiä.
Se merkitsee kuitenkin myös määräaikaista sitoutumista Laekenissa tehdyt sopimukset ylittäviin toimiin sekä täsmällisen aikataulun asettamista, jotta ne valtiot, jotka eivät tähän asti ole saavuttaneet 0,7 prosentin bruttokansantuoteosuuden suuruista virallista kehitysapua, kykenisivät tekemään sen määräajassa eettisistä syistä: emme saa enää sallia sellaisia elinoloja, joista joutuu kärsimään monta miljoonaa ihmistä, jotka ovat yhtä arvokkaita kuin me ja joille kuuluu samat oikeudet.
Solidaarisuus on osa yhteisön säännöstöä. Se on myös johdonmukaista, koska Euroopan sitoutuminen köyhyyden poistamiseen edellyttää tehtävämme laajuuden mukaista talousarvioponnistusta. Ilman kehitystä demokratia ja ihmisoikeuksien kunnioitus ovat pelkkä harhakuva. Viime kädessä panostaminen kansojen edistykseen ja kehitykseen on paras ase rauhan ja kansainvälisen turvallisuuden saavuttamiseksi, mitä ei valitettavasti ymmärretä kaikissa maissa.

Puhemies
Neuvostokaan ei valitettavasti ole paikalla. Se kyllä tiesi, että aloitamme klo 15.00.

Martínez Martínez
Arvoisa puhemies, jo Belgian puheenjohtajakaudella pidetyssä kehitysyhteistyöstä vastaavassa neuvostossa tehtiin päätelmiä, joiden mukaisten asioiden puolesta edustajiemme on puhuttava Monterreyssa.
Muutama päivä sitten saimme yllätykseksemme kuulla, mitä neuvoston puheenjohtaja oli tullut sanomaan meille kehitysvaliokuntaan: Monterreyn konferenssissa on pyrittävä kaikin keinoin saamaan aikaan sopimus, ja Euroopan unionin on päästävä sopimukseen neuvotteluissaan Yhdysvaltojen kanssa. Yhdysvaltojen hallintoviranomaisten poikkeuksellisen rajoittavat kannat jyrkkenevät kuitenkin vielä lisää, mikäli Euroopan unioni ilmoittaa julkisesti olevansa valmis hyväksymään kaiken mahdollisen sopimuksen aikaansaamiseksi, olipa sen sisältö mikä tahansa.
Kun tiedossa on konferenssin valmistelijoiden laatima yhteisymmärryshanke, pelkomme saavat vielä enemmän tulta alleen. Tuosta julkilausumasta puuttuvat täysin velvoittavat sitoumukset kehitysrahoitusosuuksien suuruudesta ja aikataulusta. Jos nämä ovat konferenssin päätelmiä, Monterreysta tulee vain yksi monista hukkaan heitetyistä tilaisuuksista.
Sopimuksen tavoittelun täytyy olla toimintamme tavoitteena, mutta se ei saa tarkoittaa, että sitoumuksissa, kuten 0,7 prosentin tavoitteessa tai aikataulussa tuon kehitysrahoitusosuuden saavuttamiseksi, sallittaisiin myönnytyksiä. Ei myöskään pitäisi sallia perääntymistä niistä vuotta 2015 koskevista päämääristä, joista oli jo päästy sopimukseen, kuten äärimmäisen köyhyyden vähentämisestä puolella, lapsikuolleisuuden vähentämisestä kahdella kolmasosalla ja peruskoulutuksen ulottamisesta koskemaan kaikkia maailman lapsia.

Dybkjær
Arvoisa puhemies, jäsen Ferreira puhui kauniisti solidaarisuudesta ja kansalaisten vaatimuksesta osoittaa solidaarisuutta kolmannen maailman valtioita kohtaan. Tällaista kehitystä ei valitettavasti tapahdu tällä hetkellä Tanskassa, jossa kehitysapua vähennetään, mikä on mielestäni hyvin valitettavaa. Haluamme tietenkin, leikkauksista huolimatta, kuulua suurimpien maksajien joukkoon, mutta Tanskan ja Tanskan hallituksen välittämä viesti on tällä hetkellä todellakin täysin väärä.
Pelkään myös, että Montrealin konferenssista tulee jälleen kerran konferenssi, joka ei johda mihinkään konkreettiseen, ja sen vuoksi haluaisin tämänpäiväisessä puheessani ottaa esille kolme konkreettista asiaa. Ensimmäinen asia on kehitysapua koskeva vaatimus. Mielestäni on täysin ratkaisevaa, että asetamme konkreettisia tavoitteita siitä, milloin yksittäisten EU:n valtioiden pitää saavuttaa 0,7 prosentin taso. Muistaakseni vuodesta 1974 saakka 0,7 prosentin taso on ollut esillä, ja useimmat valtiot ovat edelleenkin melko kaukana tästä tavoitteesta. Sen vuoksi odotankin kiinnostuneena, mitä komissio on saanut irti eri maihin kohdistuneista vierailuistaan, kun kyse on aivan konkreettisista aikatauluista. Niitä on saatava aikaan.
Toiseksi haluaisin kehottaa, että jäsen Lamyn pyrkimykset niiden kauppaesteiden poistamiseksi, joita asetettiin väliaikaisesti vähiten kehittyneitä valtioita kohtaan, ulotetaan koskemaan myös muita valtioita, koska ilman kauppaa ja ilman mahdollisuutta käydä tullitonta kauppaa asioista ei tule mitään. Kolmanneksi haluaisin korostaa, että meidän on tarkasteltava sitä, mitä voimme tehdä julkisella puolella edistääksemme yksityisiä sijoituksia, ja uskon, että tässä asiassa pystymme entistä hedelmällisempään yhteistyöhön. Täten voimme myös edetä World Economic Forum -järjestön sanoista konkreettisiin toimiin.

Boudjenah
Arvoisa puhemies, marraskuun 8. päivänä 2001 järjestetyssä kehitysasioiden ministerineuvoston kokouksessa painotettiin sitä, että Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden pitää lisätä kehitysavun määrää. Minusta tuntuu, että nyt on jo aika siirtyä konkreettisiin ja näkyviin toimiin.
Miten teollisuusmaat onnistuvat kaksinkertaistamaan tarvittavan avun määrän, mikä tarkoittaa 50 miljardia dollaria vuodessa, kuten lukuisissa Monterreyn konferenssin valmisteluraporteissa kaavaillaan, jotta onnistuttaisiin vastaamaan kehitysmaiden kaikkein tärkeimpiin, erityisesti koulutukseen ja terveyteen liittyviin tarpeisiin?
Missä vaiheessa komissio on neuvotteluissa, joita se käy jokaisen jäsenvaltion kanssa sellaisesta aikataulusta, jonka avulla ne voivat mukautua 32 vuotta sitten määritellyn 0,7 prosentin tavoitteeseen? Monterreyn konferenssin yhteydessä ja samaan aikaan, kun Yhdysvaltojen suhtautuminen uhkaa vakavasti itse kehitysavun olemassaoloa, olisi asianmukaista, että Euroopan unioni järjestäisi ja aloittaisi tällaisen aikataulun tiukan ja vaativan valvonnan.
Tutkimatta on vielä muita keinoja, joista ensimmäiseksi voidaan mainita, että velat on kumottava, mikä on paljon suurempi asia kuin HIPC-aloite, kuten Argentiinan kriisi meitä kiireellisesti muistuttaa, mikäli muistuttaminen nyt oli tarpeen. Porto Alegressa muutama päivä sitten pidetyn maailmanlaajuisen parlamentaarisen foorumin päätöslauselmassa suositellaankin, että Yhdistyneet Kansakunnat perustaisi velkojen vastaisen kansainvälisen tuomioistuimen kehitysavun rahoittamisen varmistamiseksi. Lisäksi on aika tutkia tosissaan mahdollisuutta kehittää kansainvälisiin varainsiirtoihin suunnattava vero. Lopuksi haluan sanoa, että kansainvälistä rahoitusjärjestelmää ja kaupallista järjestelmää on epäilemättä tarpeen uudistaa, jotta ne olisivat demokraattiset ja jotta onnistuttaisiin torjumaan niitä mekanismeja, jotka aiheuttavat köyhyyttä kehitysmaissa.
Lisäksi haluan sanoa tämänhetkisestä avusta, että tarvittavat rahasummat on pikaisesti ja tehokkaasti otettava käyttöön vuoden 2000 lopussa 9 miljardia euroa lojui vielä käyttämättöminä Euroopan kehitysrahaston kassoissa ja että virallista kehitysapua on uudistettava. Tämä on nimittäin suotuisaa ensinnäkin yksityisten sijoittajien kannalta, mikä myötävaikuttaa siihen, että jokainen maa voi vientiä varten keskittyä paremmin otollisiin tuotantoaloihin maailmanlaajuisten markkinoiden eikä väestön tarpeiden mukaan. Kehitysmaita koskevista sitoumuksista on pidettävä kiinni. Tätä odottavat oikeutetusti ne 2,8 miljardia ihmistä, jotka elävät alle kahdella dollarilla päivässä.

Mantovani
Arvoisa puhemies, aina kun keskustelemme köyhien maiden ongelmasta, luettelemme vain samoja, sanoisin jopa tavanomaisiksi käyneitä lukuja: 800 miljoonaa ihmistä elää oloissa, joissa he ovat aliravittuja, 40 prosenttia maailman väestöstä kärsii malariasta, pelkästään Afrikassa 2 miljoonaa ihmistä sairastuu vuosittain aidsiin, ja maailmassa on melkein miljardi lukutaidotonta lasta. Vedestä on puutetta, terveys- ja sosiaalisia ongelmia paljon, jne. On ikään kuin muodostunut rituaalinomainen tapa siitä, että tuomme joka kerta esiin näitä samoja tosiasioita.
Arvoisa puhemies, nyt tilanteelle on kuitenkin tehtävä jotakin. Teollisuusmaiden ja kansainvälisten rahoituslaitosten on pikaisesti luotava konkreettisia toimia myös entistä tehokkaamman yhteistyön avulla ilman päällekkäisyyksiä ja toisiaan toistavia toimia, toisin sanoen kehitykseen suunnattavien varojen jakamista on seurattava tarkemmin. Lyhyesti sanottuna tarvitaan konkreettisia tekoja, jotka toteutetaan mahdollisimman avoimesti, ja valvonnassa vaadittavan byrokratian on oltava mahdollisimman vähäistä.
Monterreyssa maaliskuussa 2002 järjestettävällä konferenssilla ja Johannesburgissa ensi syyskuussa järjestettävällä maailmanlaajuisella huippukokouksella on tässä mielessä toki hyvin suuri merkitys. Niiden menestyminen antaisi ilman muuta sellaisen ratkaisevan signaalin, joka panisi entisestään vauhtia toimiin, jotka edistävät yleisemmin ottaen kestävää kehitystä. On pidettävä mielessä nämä käsitteet: paikallisten rahoitusvarojen irrottaminen kehityksen hyväksi, kansainväliset varat, näiden maiden ottaminen mukaan kansainväliseen kauppaan, jne.
Euroopan unioni on totta kai pääasiallinen lahjoittaja, mutta yksittäisten valtioiden kanssa se voi toimia olennaisen tärkeässä roolissa. Tarvitsemme entistä tiiviimpää yhteistyötä Yhdistyneiden Kansakuntien, esimerkiksi sen elintarvike- ja maatalousjärjestö FAO:n kanssa, jotta näiden varojen jakaminen voisi todellakin parantaa köyhien kansojen ravitsemustasoa ja elinoloja.

Modrow
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni osallistuu kiistatta köyhyyden torjuntaan, mutta kuten kaikki tiedämme, olemme kaukana ilmoitetuista tavoitteista. Köyhyyden, jälkeenjääneisyyden ja tietämättömyyden poistamisen on oltava etusijalla terrorismin torjunnassa. Esityslistalla on maailman uusi talousjärjestys, politiikan suunnanmuutos, kuten yli 60 000 osanottajaa vaativat Porto Alegren toisessa Maailman sosiaalifoorumissa.
Argentiina osoittaa pelottavalla tavalla, mihin uusliberalismi johtaa. Todella tehokkaan kehitysavun antajan ei siis pitäisi jättää huomiotta Porto Alegren viestiä vaan ottaa aktiivisesti mukaan ajatusten kehittelyyn ja toteuttamiseen ne demokraattiset voimat, jotka osallistuvat foorumiin.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, olen kuunnellut erittäin tarkkaavaisesti kaikkien keskusteluun osallistuneiden jäsenten mielipiteitä.
Suurimmassa osassa puheenvuoroja esitettiin huomioita, jotka neuvosto on tietysti pitänyt tarkasti mielessä tehdessään sille kuuluvia päätöksiä Monterreyn konsensukseen pääsemiseksi.
Suurin osa kuulemistani pyynnöistä on tietysti sellaisia, joista Euroopan unioni ja sitä edustava neuvosto sekä komissio, joka sekin edustaa Euroopan unionia Monterreyn konferenssissa, ovat samaa mieltä. Minusta on luonnollisesti erittäin hienoa, että näitä mielipiteitä esitetään parlamentissa, jonka pitää olla se areena, jossa toiveemme ja pyrkimyksemme tuodaan julki.
Uskon kuitenkin, että myös parlamentissa ymmärretään hyvin, ja ollaan varmaankin tietoisia siitä, että olemme osallisina sellaisessa kansainvälisessä neuvonpidossa, jossa ei riitä yksinomaan se, että Euroopan unionilla on erinomaisina pitämiään ajatuksia ja että se esittää niitä, vaan että yritämme päästä sopimukseen koko maailman kanssa.
Minun on sanottava, että Euroopan unionilla on hyvin erityinen asema tämänkaltaisissa konferensseissa. Se on välimaastossa, koska sillä on samalla kehityksen tasolla olevina kumppaneina valtioita, joiden ajatukset poikkeavat erittäin usein omistamme ja jotka eivät ole yhtä anteliaita, ja sitten kehitysmaita, jotka eivät tietysti ole samaa mieltä asioista, koska niillä on varmasti oikeus vaatia meiltä paljon, monta kertaa paljon enemmän kuin meillä on tavallisesti mahdollisuus antaa.
Mielestäni Monterreyn konsensukseen sisältyvät kaikki perustavat ja keskeiset näkökohdat, ja uskon, että kun lisäämme siihen kaiken sen, mitä olemme tänään kuulleet parlamentissa, sekä neuvoston puheenjohtajavaltiolla että komissiolla on riittävästi välineitä, joiden avulla voimme edelleen vahvistaa ajatuksiamme.
Tiedämme jo, että on olemassa hyvin yleisluonteinen konsensus, mutta se ei ole este sille, että voisimme mennä Monterreyssa vielä pyrkimyksiämme pitemmälle. Luettelin ne puheenvuoroni lopuksi ja haluan tehdä sen nyt uudestaan. Euroopan unionin aikomuksena on välittää viesti, jossa puolustetaan sen äsken luettelemiani arvoja: demokratian, hyvän hallintotavan, vastaanottajamaiden institutionaalisen kapasiteetin vahvistamisen, oikeusvaltion, rauhan ja turvallisuuden sekä ihmisoikeuksien puolustaminen. Kaikki nämä osa-alueet ovat kulttuurimme ja sivilisaatiomme keskeisiä arvoja, jotka ovat tulleet esille täällä Euroopan parlamentissa, ja ne ohjaavat meitä Monterreyn keskusteluissakin.
Joka tapauksessa meillä on mielestäni riittävästi perusteita tyytyväisyyteen, sillä Monterreyn konsensuksessa otetaan kaikki tämä huomioon, ei ehkä yhtä kattavasti kuin olisimme toivoneet, mutta kuitenkin tuntuvasti. Toivomme, että tässä ensi maaliskuussa pidettävässä kokouksessa Euroopan unioni, jolla on yhteinen ja vertaansa vailla oleva kanta ja parlamentin tuki takanaan, voi edetä vielä pitemmälle näissä juuri esittämissäni periaatteissaan ja tavoitteissaan, joita huomaan parlamentin tukevan.
Lisäksi haluaisin lopuksi sanoa, että yhteisön valtuuskunnan tarkoituksena on ottaa mukaan viisi Euroopan parlamentin jäsentä, joten tämä toimielin on siis täydellisesti mukana valtuuskunnan toiminnassa ja saa ensi käden tietoa asioista. Arvoisa puhemies, minä olen tietenkin sekä teidän että parlamentin käytettävissä, ja valmis palaamaan tänne Monterreyn konferenssin jälkeen antamaan täydellistä tietoa sen tuloksista.

Nielson
Arvoisa puhemies, on erittäin tärkeää ajatella, että tällaisista ongelmista puhuessamme määrä ratkaisee. On lisäksi tärkeää muistaa, että maailmanlaajuisen köyhyyden torjuminen ei ole mikään lyhytaikainen korjaustoimenpide köyhissä maissa. Kuulemme usein epäiltävän, onko koko lähestymistapa kenties väärä, kun kerran Afrikka on vieläkin köyhä, vaikka olemme myöntäneet sille kehitysapua jo 25 tai 30 vuotta. Tämä on perusvirhe. Tämä ei ole mikään lyhytaikainen projekti. Jokaisen vähänkin kunniallisen maailmanlaajuisen yhteisön on ymmärrettävä, että resurssien siirtäminen rikkailta köyhille on jatkuvaa toimintaa.
Tämä lähestymistapa muuttaa kehitysyhteistyön puutteita koskevan keskustelun painopistettä. Sen avulla voidaan itse asiassa ymmärtää, mitä globalisaatio tarkoittaa, ja se tarkoittaa kokonaisvaltaista lähestymistapaa todellisen maailman tarkastelussa. Meidän olisi parasta tottua ajatukseen, että jatkuva siirto on osa edessämme olevaa haastetta. Se ei ole sama asia kuin sen hyväksyminen, että kehitysyhteistyö olisi jatkossa vain jonkinlaista sosiaalisen kuilun täyttämistä. Koko hallintotavan rakenteellinen tai poliittinen uudistusohjelma on erittäin tärkeä todellisen kehityksen aikaansaamiseksi. Siinä on kuitenkin suuri ero, ymmärretäänkö kehitysapu asiaksi, jota meidän on jatkettava vielä muutaman vuoden ajan, vai ymmärretäänkö se osaksi tulevaisuuttamme. Ratkaisevaa on, miten eri valtiot suhtautuvat omaan osuuteensa ja siihen, että asia liittyy kiinteästi yleiseen maailmankatsomukseen.
Jäsenet Dybkjaer ja Boudjenah mainitsivat EU:n tavoitteeksi 0,7 prosenttia. Tämä on ensi kertaa esityslistallamme. Siitä ei ole keskusteltu yhteisön tasolla koskaan aiemmin. Siitä ei ole myöskään käyty komission ja jäsenvaltioiden välisiä keskusteluja, eivätkä jäsenvaltiotkaan ole keskustelleet siitä keskenään. Tämä on siis uusi keskustelunaihe. Olemme luoneet jonkinlaisen vertaispaineen, ja ennen Laekenin kokousta pääkaupungeissa järjestämiemme keskustelusarjojen tulokset olivat sikäli rohkaisevia, että kaikki jäsenvaltiot pitivät tärkeänä jonkinlaisen tapahtumakalenterin laatimista. Tällaisia asioita koskevien päätösten teko on edelleen jäsenvaltioiden tehtävä - komissio ei ole saanut siinä uusia toimivaltuuksia - mutta tämä keskustelu on nyt legimoitu, ja pidämme sitä tärkeänä näkökohtana Monterreyn konferenssiin liittyvässä osuudessamme.
Tämä keskustelu ei pääty Monterreyn konferenssiin; se kuvastaa, miten Eurooppa arvioi itsensä ja osuutensa maailmassa, jota haluamme kehittää tällaisissa asioissa.
Vastauksena jäsen van den Bergille ja van den Bosille, jotka huomauttivat sotilaallisiin ja kehitystyöhön kuluvien menojen välisestä epätasapainosta sekä koko sen taustalla olevan filosofian horjuvuudesta, haluaisin viitata yleiseen näkemykseen, jonka mukaan antiikin Kreikka on eurooppalaisen ja länsimaisen sivilisaation kehto. Olen itse sitä mieltä, että se oli sellaisen Euroopan alkukoti, jota minä haluan edustaa, ja haluan samastua juuri tähän Kreikan historian osaan. Oikeastaan luulen ja toivon, että Euroopan kehto on Ateena eikä Sparta. Tämä on vastaukseni siihen, mitä parlamentin jäsenet sanoivat suhteesta, joka vallitsee sotilaallisen lähestymistavan ja tämän hieman humanistisemman tai moraalisemman tavan välillä. Näillä määrittelemme asemamme ja filosofiamme tässä maailmassa.
Tämän paketin me viemme Monterreyn konferenssiin, ja tämä on se filosofinen viesti, jota aiomme siellä levittää.

Puhemies
Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina.

YK:n ihmisoikeustoimikunnan kokouksen valmistelu (Geneve, maaliskuu 2002)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat YK:n ihmisoikeustoimikunnan kokouksen valmistelusta (Geneve, maaliskuu 2002).

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, Euroopan unionilla on pitkät perinteet ihmisoikeuksien tehokkaassa suojelemisessa, ja sen on onnistunut luoda alue, jolla vallitsee oikeusturva ja kiistattomia vapauksia ja jolla noudatetaan omiin lakeihimme ja kansainväliseen säännöstöihin pohjautuvaa lainsäädäntöä.
Meidän tapauksessamme, Euroopan unionissa, Euroopan neuvosto on kannustanut meitä tähän suuntaan, samalla kun se on vaatinut, että me kunnostaudumme sekä kansallisesti että Euroopan unionin tasolla ihmisoikeuksissa.
Tämä identiteettiimme kuuluvan pyrkimyksemme ilmentäjänä on monta äskettäistä esimerkkiä, kuten perusoikeuskirja, komission uusimmat tiedonannot Euroopan unionin työskentelystä ihmisoikeuksien edistämiseksi kolmansissa maissa, parlamentin erittäin tärkeä työ tällä saralla sekä yleisten asioiden 25. kesäkuuta päivätyt neuvoston päätelmät, joiden mukaan ihmisoikeuksien puolustamisen pitää olla jatkuvasti esillä unionin ulkopolitiikassa.
Haluaisin myös palauttaa mieleen sekä kidutusta että kuolemanrangaistuksen täytäntöönpanoa koskevat suuntaviivat, jotka otetaan jatkuvasti huomioon muotoillessamme ulkopolitiikkaamme ja suhteitamme kolmansiin maihin.
Lisäksi on kaksi säännöstössämme ja kulttuurissamme aina esillä olevaa näkökohtaa, jotka liittyvät yleiseen näkemykseen ihmisoikeuksien kunnioituksesta missä tahansa ulkopoliittisessa toiminnassa tai aloitteessa. Nämä asiat ovat naisten syrjinnän torjuminen sekä lasten oikeudet ja niiden tehokas suojelu.
Kaikki nämä käsitteet ovat eittämättä Euroopan unionin työn pohjana Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeustoimikunnan istunnoissa, ja nämä periaatteet ohjaavat toimintaamme seuraavassa istunnossa, joka pidetään 18. maaliskuuta26. huhtikuuta tänä vuonna.
Ihmisoikeustoimikunta on epäilemättä tärkein ihmisoikeusasioita koskeva haaste, joka Euroopan unionin on kohdattava lähikuukausina. Tämä toimikunta, joka kuten kaikki tietävät on Yhdistyneiden Kansakuntien talous- ja sosiaalineuvoston alaisuuteen kuuluva elin, kokoontuu joka vuosi Genevessä, ja siellä keskustellaan antaumuksellisesti kaikista sellaisista kansainväliseen tilanteeseen liittyvistä näkökohdista, jotka voivat jollakin tavoin liittyä tai kytkeytyä ihmisoikeuksiin.
Kyse on siis meitä velvoittavasta jokavuotisesta tehtävästä, jonka valmistelut ovat mutkikkaat ja joka vaatii Euroopan unionilta vuosi toisensa jälkeen jatkuvia ponnisteluja, jotta ihmisoikeuksia voitaisiin suojella mitä kansainvälinen yhteisö odottaa Euroopan unionilta, jota se pitää näiden oikeuksien puolustuslinnakkeena kansainvälisellä areenalla tehokkaasti ja yhä laajemmin.
Ei liene kenellekään salaisuus, että Euroopan unioni toimii ihmisoikeustoimikunnassa erittäin aktiivisesti ja että merkittävä osa jäsenvaltioista on toimikunnan jäseniä tätä nykyä Espanja, Italia, Portugali, Ranska, Yhdistynyt kuningaskunta, Belgia, Itävalta, Saksa ja Ruotsi. Kun otetaan huomioon osuutemme Länsi-Euroopan ja muiden maiden ryhmässä, Euroopan unioni on epäilemättä suurin osanottaja.
Koska kyse on suunnattoman monimutkaisesta menettelystä, tässä vaiheessa on vaikeaa esittää Euroopan unionin lopullisia kantoja ihmisoikeustoimikuntaa silmällä pitäen. Kannat perustuvat aina arvojärjestelmäämme. Kyse ei ole siitä, että tekisimme myönnytyksiä jostakin periaatteestamme, vaan siitä, että käytännön tulosten aikaansaamiseksi toimikunnan kannat syntyvät monta kertaa aiemmin suoritetun yhteensovittelun tuloksena, minkä lisäksi jotkin aiheet vaativat arkaluonteisuutensa ja tiedotusvälineiden kiinnostuksen takia erityiskäsittelyä.
Joka tapauksessa tavoitteenamme on, kuten aiempinakin vuosina, esittää joukko sellaisia ihmisoikeustoimikunnan puhemiehen päätöslauselmaluonnoksia ja julistuksia, joihin sisältyvät viimevuotiset tapahtumat toimikunnan 57. istunnon päättämisen jälkeen, mikä tapahtui tarkalleen sanottuna huhtikuussa 2001.
Tällä tavoin Euroopan unionin käsityksenä on, että sen on puhuttava erittäin arkaluonteisista aiheista, joita koskevalla kannallamme on oltava vaikutusta johonkin. Tänä vuonna nämä puheet, jotka on laadittu yhteistyökumppaneiden avustuksella, keskittyvät pääasiassa seuraaviin aiheisiin: rasismi, oikeus kehitykseen, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien loukkaukset maailmassa, taloudelliset, sosiaaliset ja sivistykselliset oikeudet, kansalais- ja poliittiset oikeudet sekä naisten oikeus integroitua yhteiskuntaan, sukupuoleen liittyvät kysymykset, lasten oikeudet, ihmisoikeustaistelijat ja neuvontapalvelut sekä tekninen yhteistyö ihmisoikeuksien alalla.
Luettelo on laaja, muttei täydellinen. Se on esimerkki siitä aiheiden kirjosta, jota meidän on käsiteltävä ihmisoikeustoimikunnassa, jossa näiden oikeuksien puolustamisen pitää olla kaikenkattavaa ja tietenkin yleismaailmallista.
Juuri siksi ihmisoikeustoimikunnan toiminta liittyy moniin aiheisiin, jolla on yhdessä tai toisessa muodossa yhtymäkohtia Euroopan unionin työhön. Ensimmäiseksi on olennaista viitata niihin yleissopimuksiin, joiden nojalla ihmisoikeustoimikunta on hoitanut ja hoitaa tehtäväänsä.
Kaksi niistä tehtävistä, joille Euroopan unioni panee suurta painoa, ovat keskustelut, joita käydään parhaillaan molempien valinnaisten pöytäkirjojen laatimisesta. Nämä pöytäkirjat liittyvät taloudellisia, sosiaalisia ja sivistyksellisiä oikeuksia koskevaan yleissopimukseen ja kidutuksen vastaiseen yleissopimukseen, jonka laatiminen on edennyt istunto istunnolta ja on jo melko lähellä valmistumistaan. Molemmissa tapauksissa Euroopan unionin on tehtävä merkityksellistä työtä laatiessaan luonnoksia ja tehdessään yhteistyötä toimikunnan kokousta edeltävien työryhmien kanssa näiden pöytäkirjojen hyväksymisen edistämiseksi.
Toiseksi, kuten kaikki voinevat kuvitella, meille esitetään monenlaisia sosiaalisia ja humanitaarisia haasteita, joihin olemme päättäneet vastata yhdessä kumppaniemme kanssa: näitä ovat kaikki pakolais- ja turvapaikkakysymykset sekä kaikki niiden seuraukset kulttuuri-, koulutus- ja sosiaalialalla, alkuperäisväestöjen syrjinnän ongelma, naisen aseman todellinen edistäminen ja käytännön tasa-arvoisuus kaikissa suhteissa samoin kuin monet yksilöön tai yhteisöön liittyvät osa-alueet, joihin kansainvälinen yhteisö kiinnittää huomiota.
Meillä on neuvostossa aikomuksena ponnistella aivan erityisesti, jotta mukanaolomme olisi mahdollisimman aktiivista ja rakentavaa sekä lasten huippukokouksen seurantaa koskevassa yleiskokouksen erityisistunnossa jota ei järjestetty suunnitelmien mukaisesti syyskuun 11. päivän tapahtumien takia, mutta joka on jälleen ohjelmassa, vaikkakin vailla täsmällistä ajankohtaa että ikääntymistä käsittelevässä maailmankokouksessa, joka pidetään tämän vuoden huhtikuussa.
Kolmanneksi kannattaa ottaa huomioon nyt jo aloitettu keskustelu mahdollisuudesta täydentää riippumattomista asiantuntijoista koostuvien komiteoiden (treaty bodies eli kansainvälisellä sopimuksella perustetut elimet) erittäin ansiokasta työtä. Nämä komiteat vartioivat ja valvovat monen äsken mainitsemani yleissopimuksen lopullista noudattamista. Näille komiteoille on annettava välineet niiden työn kehittämiseksi mahdollisimman hyvin.
Arvoisa puhemies, lisäksi haluaisin puhua kahdesta aiheesta, jotka mutkikkuutensa takia hankaloittavat työskentelyämme ihmisoikeustoimikunnassa: rasismin torjunnasta ja rotuun perustuvasta syrjinnästä. Kuten te kaikki tiedätte, viime vuoden syyskuussa Durbanissa, Etelä-Afrikassa, pidettiin tärkeä maailmanlaajuinen konferenssi, jonka valmistelut ja kulku olivat riitaisia, mutta jonka lopuksi pystyttiin onneksi säilyttämään yhteisymmärrys pitkien keskustelujen jälkeen, suureksi osaksi Euroopan unionin valtuuskunnan sinnikkyyden ansiosta.
Nyt meidän on vahdittava erityisesti sitä, etteivät Durbanin haavat aukea uudestaan ja että saavuttamaamme yhteisymmärrystä seuraava kehitys on todellista ja käytännönläheistä, mihin saamme kaiken aikaa tukea Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeristöön kuuluvilta soveliailta tahoilta.
Eräänä aiheena on kuolemanrangaistuksen täytäntöönpanon kumoaminen tai rajoittaminen. Me kaikki olemme tietoisia, että vaikka me Euroopassa haluamme vakaasti kumota kuolemanrangaistuksen kokonaan, joissakin sellaisissa maissa, joissa on toisenlainen kulttuurinen ja uskonnollinen tausta, pidetään sitkeästi kiinni sen säilyttämisestä ja panemisesta täytäntöön. Me puolestamme seuraamme edelleen pääasiassa humanitaarista linjaa ja yritämme levittää ajatusta kuolemanrangaistuksen kumoamisesta painottamalla lykkäyksiä tai rangaistuksen jättämistä panematta täytäntöön, vaikka sitä koskevaa lainsäädäntöä olisikin olemassa. Vetoamme myös viranomaisiin, jotta eräissä yksittäistapauksissa, kuten alaikäisten, raskaina olevien naisten ja henkisesti jälkeenjääneiden kohdalla, kuolemanrangaistusta ei pantaisi täytäntöön.
Nämä ovat ne toimintalinjat, jotka määriteltiin aikoinaan Euroopan unionissa hyväksymällä sitä koskevat suuntaviivat ja joihin viittaamme niin monta kertaa kuin vain on tarpeen, erityisesti kuolemanrangaistusta koskevassa päätöslauselmassa, jonka Euroopan unioni perinteisesti esittää ihmisoikeustoimikunnassa.
Arvoisa puhemies, haluan päättää puheenvuoroni esittämällä syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeistä uutta tilannetta koskevia ajatuksia. Yhdyn parlamentissa tänä samaisena aamuna esitettyihin huoliin. Puheenjohtajavaltio ja neuvosto ovat hyvin tietoisia siitä, että monissa maissa on oltu hieman huolestuneita siitä, voiko ihmisoikeuksien suojelu joutua kärsimään tuntuvia tappioita turvallisuuden vahvistamisen ja terroristijärjestöjen vastaisen taistelun takia.
Euroopan unioni ja neuvosto sen johtajana ovat vakuuttuneita, että näin ei saa olla, että kansalaisten turvallisuus ja vapaus eivät ole keskenään minkäänlaisessa ristiriidassa, ja että omassa ympäristössämme ei supisteta mitenkään perusvapauksia tai tavanomaista demokraattista yhteiseloa.
Ei kannata unohtaa, että syyskuun 11. päivän iskut olivat kaikella tapaa isku tälle arvojen ja vapauksien järjestelmälle, josta olemme niin ylpeitä ja jonka puolustaminen on meidän kaikkien velvollisuutemme. Ihmisoikeustoimikunta on epäilemättä paras paikka osoittaa sitoutumisemme ihmisoikeuksien kunnioittamiseen ja suojeluun, levittää tuota sitoutumista kaikkiin maailman maihin ilman, että terrorismin torjuntaa voitaisiin pitää verukkeena näiden oikeuksien polkemiseen, sekä vahvistaa, että ihmisoikeuksien suojelua pidetään Euroopan unionissa edelleen yhtä vankkana periaatteena kuin aina.

Nielson
Arvoisa puhemies, tämä keskustelu tarjoaa mahdollisuuden vaihtaa ajatuksia ennen YK:n ihmisoikeustoimikunnan 58. kokouksessa käytäviä neuvotteluja.
Ihmisoikeuksien kontaktiryhmään on jo kokoontunut muun muassa kansalaisjärjestöjen edustajia, parlamentin jäseniä, EU:n toimielinten virkamiehiä ja muita keskustelemaan tärkeimmistä Geneven kokouksessa käsiteltävistä asioista. Mitä enemmän siihen panostetaan, sitä varmempi EU voi olla YK:n toimikunnassa omaksumastaan lähestymistavasta.
Kutsutte komission näihin jokavuotisiin keskusteluihinne aina sellaisena ajankohtana, jolloin EU ei ole tehnyt lopullista päätöstään aloitteista, joita se aikoo esittää YK:n ihmisoikeustoimikunnassa - ne viimeistellään vasta Genevessä neuvottelujen jälkeen. Valinta ei ole helppo, koska ihmisoikeuksien loukkauksista on valitettavasti niin paljon esimerkkejä eri puolilla maailmaa. Tästä syystä EU:n on omaksuttava johdonmukainen lähestymistapa määritellessään parhaan tavaan edistää ihmisoikeuksien kunnioittamista.
Viime toukokuussa antamassamme ihmisoikeuksia koskevassa tiedonannossa ja sen jälkeisissä yleisten asioiden neuvoston päätelmissä tuotiin julki sellainen toimintasuunnitelma, jossa EU:n on tarkoitus osallistua aktiivisesti ihmisoikeuksien edistämiseen maailmassa hyödyntämällä esimerkiksi ihmisoikeuslauseketta, joka on toistuva aihe yhteisön sopimuksissa ja joka ilmaistaan kaikkein selvimmin Cotonoun sopimuksessa; vuoropuhelulla, johon olemme ryhtyneet luodaksemme yhteyden kaikkiin kolmansiin maihin, mikä vahvistettiin neuvoston viime joulukuussa hyväksymissä ihmisoikeuksia koskevan vuoropuhelun suuntaviivoissa; ajamalla kansalaisjärjestöjen asioita, mihin sisältyy myös kansanvaltaa ja ihmisoikeuksia koskevan eurooppalaisen aloitteen ja pääohjelmien puitteissa toteutettavien ihmisoikeuksia edistävien hankkeiden mittava rahoittaminen, sekä tekemällä yhteistyötä YK:n ja muiden järjestöjen kanssa.
Nämä tekijät pitäisi niiden ottaa huomioon, jotka viittaavat siihen, että EU joutuu väistämättä valikoimaan monien valtioiden ja aiheiden joukosta ne, jotka se aikoo sisällyttää YK:n ihmisoikeustoimikunnassa esittämiinsä aloitteisiin. Ne eivät välttämättä ole EU:n ihmisoikeuspolitiikan yhteissumma vaan ainoastaan sen osa.
Tämänvuotisen YK:n ihmisoikeustoimikunnan työhön liittyy monenlaisia asioita. Ensimmäiseksi voidaan mainita se, että Yhdysvallat valitettavasti epäonnistui varmistamaan uudelleenvalintansa ihmisoikeustoimikuntaan ja että siihen osallistuu useita sellaisia valtiota, jotka ovat toimineet ihmisoikeusasioissa - kohteliaasti ilmaistuna - tavalla, jota ei voida hyväksyä. Tämä merkitsee sitä, että EU:n on työskenneltävä entistä ahkerammin, jotta se voi varmistaa, että päätöksissä kunnioitetaan ihmisoikeuksien perusarvoja.
Toiseksi voidaan mainita terrorismin vastainen taistelu, joka on syyskuun 11. päivän jälkeen levinnyt syystäkin kaikille poliittisen keskustelun alueille. Ihmisoikeusnäkökohdat liittyvät tähän monella tasolla. Meidän on estettävä käsitteiden sekoittuminen. EU pitää kiinni tärkeästä jaottelusta, jonka mukaan valtiot syyllistyvät ihmisoikeuksien loukkaukseen ja terroristit taas ovat erittäin inhottavia rikollisia. Pitääkin paikkansa, että kansainvälisen lainsäädännön ja asianmukaisuuden valvonnan kohteena on nimenomaan valtioiden toiminta - tapahtukoon se sitten lainsäädännöllisellä, juridisella tai rikosoikeudellisella tasolla. Terrorismin vastaisessa taistelussa meidän ja liittolaistemme on vaalittava kansainvälisten ihmisoikeuksien ja humanitaaristen oikeuksien kunnioittamiseen liittyviä arvoja. Kansainvälisen yhteisön on lisäksi oltava varuillaan, etteivät valtiot toteuta opportunistisia pyrkimyksiään ja yritä oikeuttaa valtion sisällä tapahtuvaa sortoa ja ankaraa kohtelua vetoamalla terrorismin vastaiseen taisteluun. Zimbabwe on tästä kaikkein selkein esimerkki.
Myös rasismin vastaiselle taistelulle annetaan sille kuuluva merkitys YK:n ihmisoikeustoimikunnan 58. kokouksessa, ja EU saattaa antaa siitä julkilausuman, kuten aikaisempinakin vuosina. Durbanin konferenssin jälkeen tie on ollut pikemminkin kuoppainen, mutta nyt meillä on vankka julistus ja toimintaohjelma - asiassa on saatu aikaan myönteistä kehitystä, jota meidän on nyt hyödynnettävä. Rasismin, muukalaisvihan ja vähemmistöjen syrjinnän torjuminen on yksi kansanvaltaa ja ihmisoikeuksia koskevan eurooppalaisen aloitteen neljästä kauden 2002-2004 ensisijaisesta tavoitteesta. Vuosittain on varattu käyttöön 17 miljoona euroa, joilla tuetaan kansalaisjärjestöjen ja muiden järjestöjen pyrkimyksiä edistää oikeuksia ja lisätä tietoisuutta maailmankonferenssin konkreettisina jatkotoimina.
Lopuksi muutama sana kahdesta valtiosta, jotka ovat sekä minun että parlamentin erityisen mielenkiinnon kohteena. Puhun ensin Kiinasta, joka on ainoa valtio, jonka kanssa EU käy tiivistä vuoropuhelua ihmisoikeuksista. On totta, että Kiinan ihmisoikeustilanne huolestuttaa suuresti - huolta aiheuttavat laaja kuolemanrangaistuksen soveltaminen, uskonnollisten ja kulttuuristen oikeuksien tukahduttaminen Tiibetissä, Xinjiangissa ja muilla alueilla sekä sananvapauden rajoittaminen, josta ovat esimerkkinä äskettäiset Internetin käyttöä koskevat toimenpiteet. EU:n vuoropuhelu ja seminaarit ovat yksi rohkaisu-, yhteistyö- ja arvostelukeino tässä hankalassa tilanteessa - eurooppalaisia ja kiinalaisia asiantuntijoita kokoontui viime joulukuussa järjestettyyn seminaariin keskustelemaan kidutuksen estämisestä ja oikeudesta koulutukseen. Kuten yleisten asioiden neuvosto on korostanut, paikan päällä tarvittavaa kehitystä saadaan aikaan vuoropuhelun avulla, ja sen vuoksi me arviomme vuoropuhelua joka vuosi.
Toiseksi haluan sanoa, että Iranissa tapahtuvaa kehitystä varjostaa jatkuvat ihmisoikeusasioihin liittyvät huolet. Iranin asioita käsittelevä YK:n erityisedustaja painotti tätä viime vuonna YK:n yleiskokouksen kolmannessa komiteassa viitaten erityisesti julkisen hirttämisen ja ruoskimisen huimaan lisääntymiseen. EU pyrkii varmistamaan tilanteen korjaantumisen yhdessä Iranin kanssa. EU:n kolmannessa komiteassa esittämän päätöslauselman myönteinen tulos osoittaa, että kansainvälinen yhteisö jakaa nämä huolet kanssamme. Erityisedustajan vierailuun suostuminen olisi taas uusi edistysaskel. Neuvostossa keskustellaan parhaillaan EY:n kauppa- ja yhteistyösopimusta koskevista neuvotteluvaltuuksista.
Voin vakuuttaa arvoisille parlamentin jäsenille, että ihmisoikeuksien huomioon ottamisella on suuri merkitys kaikissa tulevissa neuvotteluissa.
Parlamentin päätöslauselmat ja keskustelut antavat tärkeitä virikkeitä ihmisoikeustoimikunnan valmistelutoimiin. Toivon, että parlamentin edustajat vierailevat YK:n ihmisoikeustoimikunnan kokouksessa aiempien vuosien tapaan ja osallistuvat laajaan keskusteluun, jos se on vain suinkin mahdollista.

Van Hecke
Ihmisoikeusvaltuutettu Mary Robinson on viime vuosina tehnyt parhaansa saadakseen YK:n ihmisoikeuskomiteasta ihmiskunnan omatunnon, ja siitä hän ansaitsee minun mielestäni kaiken kiitoksen. Se ei kuitenkaan poista sitä tosiasiaa, että tämä vuosittainen juhlamessu Genevessä vaikuttaa entistä kyseenalaisemmalta. Ihmisoikeusjärjestö tiivisti asian seuraavasti: pukki kaalimaan vartijana. On tosiaankin epäilyttävää, että sellaiset valtiot kuin Kenia, Sudan, Togo ja Kongo, jotka eivät ole mitenkään erityisesti loistaneet ihmisoikeuksien kunnioittamisessa, istuvat tässä komiteassa ja ovat mukana määrittelemässä normeja.
Kokoonpanon lisäksi kysymyksiä herättää menettelykin, nimittäin enemmistöäänestysten järjestelmä. Kansalaisjärjestöjen arvostelemat hallitukset lyöttäytyvät usein yhteen puolustaakseen yhteisiä omia etujaan, ja tunnuslauseena näyttää olevan: jos säästämme muut, emme itsekään ole vaarassa tulla tuomituiksi. Siksi kannatankin sitä, mitä komission jäsen Nielson juuri sanoi. Kun Yhdysvallat ei enää ole mukana tässä komiteassa, Euroopan unionin on otettava aloite käsiinsä suuremmassa määrin kuin koskaan aikaisemmin. Euroopan on puolustettava ihmisoikeuksia entistä itsevarmemmin ja johdonmukaisemmin. Sen on kannatettava entistä useampia päätöslauselmia, myös sellaisia, jotka koskevat Kiinan ja Venäjän kaltaisia suuria valtioita. Jotkin EU:n jäsenvaltiot unohtavat periaatteensa aivan liian helposti silloin, kun taloudelliset edut ovat vaakalaudalla.
Tämän lisäksi unionin on pyrittävä siihen, että komitean suosituksia noudatetaan myös tosiasiallisesti. Varhaiseen varoitukseen (early warning) pannaan paljon rahaa, mutta alan asiantuntijoiden mielipiteet jätetään järjestelmällisesti huomiotta. Geneven ihmisoikeuskomitean ja ylipäänsä ihmisoikeuspolitiikan uskottavuus on nyt vaakalaudalla, ja uskon, että Euroopan unionilla on tässä yhteydessä hyvin raskas vastuu kannettavanaan.

Cashman
Arvoisa puhemies, minulla on ilo todeta, että olen vieraillut YK:n ihmisoikeustoimikunnassa kaksi kertaa jäsen van Hecken ja Wuoren kanssa, jotka osallistuvat tänä iltapäivänä järjestettyyn keskusteluun.
Neuvosto sanoi, että voimme olla ylpeitä pitkistä perinteistämme ihmisoikeuksien puolustajina Euroopassa, mutta täytyy myöntää, että toisinaan me epäröimme tuomita niin kutsuttujen ystävävaltioiden ihmisoikeuksien loukkauksia. Emme saisi koskaan epäröidä; meidän on sovellettava samoja sääntöjä ja normeja kaikkien kohdalla. Kahdenlaiset normit horjuttavat korkeita eettisiä arvojamme ja pyrkimyksiämme luoda sellainen maailma, jossa ei esiinny ihmisoikeusloukkauksia.
Olen ehdottomasti samaa mieltä kaikesta, mitä komissio sanoi. Cotonoun sopimuksesta ja assosiointisopimuksista kuitenkin sanoisin, että ihmisoikeusloukkauksien esiintyessä meidän on määrättävä ihmisoikeus- ja demokratialausekkeita. Kaikki muu tulkitaan tällaisten loukkausten hyväksymiseksi. Emme voi emmekä saa katsoa tällaisia asioita sormien läpi, sillä niitä katsotaan sormien läpi silloinkin, jos ne osuvat jonakin päivänä omalle kohdallemme.
Ne nuoret ihmiset ja muutkin, jotka nykyään suhtautuvat väheksyvästi parlamenttiin, ihmettelevät, mistä me oikein puhumme. Me puhumme sellaisesta maailmasta, jossa suvaitaan erilaisuutta ja jossa ketään ei vainota erilaisen ihonvärin, uskonnon, uskomusten tai seksuaalisen suuntautuneisuuden vuoksi.
Valmistellusta puheesta välittämättä haluaisin lopettaa asiaan, joka on erittäin tärkeää muistaa. Pastori Niemöller sanoi kerran: "Ensin he hakivat juutalaiset. En sanonut siihen mitään, koska en ollut juutalainen. Sitten he hakivat kommunistit, enkä sanonut mitään, koska en ollut kommunisti. Sitten he hakivat ammattiliittoon kuuluvat, enkä sanonut siihenkään mitään, koska en kuulunut ammattiliittoon. Sitten he hakivat minut, eikä ollut jäljellä enää ketään, joka olisi puhunut puolestani." Meidän on varmistettava, ettemme ole koskaan tekopyhiä ihmisoikeuksien puolustamisessa, ja syyskuun 11. päivän tapahtumista on opittava, että kaikkiin on sovellettava samoja sääntöjä riippumatta siitä, onko kyseessä vihollis- vai ystävävaltio.

Malmström
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Euroopan parlamentilla on korkeat tavoitteet ihmisoikeuksissa. Meillä on vastuu, moraalinen velvollisuus, ottaa aina huomioon ihmisoikeuksiin kohdistuneet loukkaukset, missä päin maailmaa niitä esiintyykin. Tuemme sen vuoksi YK:n ihmisoikeustoimikunnan kokousta Genevessä. Se on tärkeä foorumi, jotta näitä kysymyksiä voitaisiin käsitellä maailmanlaajuisesti.
Yhä useammat allekirjoittavat kauniit julistukset ja kansainväliset yleissopimukset, joita kuitenkin noudatetaan puutteellisesti. Vaikka entistä useammat valtiot ovat muodollisesti demokratioita, tiedämme, että päivittäin kaikkialla maailmassa, joka sekunti, hyökätään kammottavalla tavalla ihmisoikeuksien, demokratian puolesta taistelevien henkilöiden ja eri edustajien kimppuun.
Tänä vuonna huomiota kiinnitetään erittäin paljon terrorismiin ja terrorismin vastaiseen taisteluun - arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tekin olette puhunut siitä. Se on tietenkin tärkeää, mutta se on erittäin läheisesti yhteydessä ihmisoikeuksiin. Ihmisoikeuksiin kuuluu terrorismilta välttyminen. Terrorismia aiheuttaa myös sorto, vapauden puute, demokratian puute ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen puute. Toivon, että tämä keskustelu leimaa Geneven kokousta.
EU:lla on Genevessä laaja asialista ajettavanaan: naisiin kohdistuva väkivalta, lasten tilanne, kidutus, kuolemanrangaistus. Näissä asioissa tarvitaan julistuksia. Useat maat antavat aihetta huoleen. Sallikaa minun mainita kolme eri aluetta, ensiksikin: Kiina, jolla on hallussaan erittäin epäilyttävä teloituksien maailmanennätys. Joka päivä kuullaan kertomuksia, jotka koskevat kidutusta, toisinajattelijoiden vangitsemisia, Tiibetin kansalaisten, Falun Gong -liikkeen, kaikkien demokratian puolesta taistelevien sortoa. Vuodesta toiseen vaadimme Kiinaa koskevaa päätöslauselmaa. Sama tilanne toistuu joka vuosi, nimittäin se, että päätöslauselmaa ei saada aikaan. Laatikaamme yksi päätöslauselma tänä vuonna!
Toiseksi: Zimbabwe. Voimme päivittäin todeta, miten tämä maa vajoaa entistä syvemmälle. Kyse on murhien ja vainojen noidankehästä. Meidän on näytettävä, että kärsivällisyytemme on loppu.
Lopuksi: Tunisia. Suurten otsikoiden varjoon jää hieman se, että siellä esiintyy erittäin, erittäin vakavia ihmisoikeuksiin kohdistuvia loukkauksia.

Wuori
Arvoisa puhemies, YK:n ihmisoikeustoimikunnan tehtäväkenttää on joskus kuvattu rannattomaksi murheiden mereksi. Suunnatessamme nyt jälleen EU-purtemme näille vesille meidän on vältettävä sitä uhmakkuutta, jolla Odysseus purjehti Herkulesin pylväiden ohi aavalle ulapalle. Vaikka EU:lla ei eräin poikkeuksin - kidutus ja kuolemanrangaistus - olekaan yhtenäistä ihmisoikeuspolitiikkaa tai -strategiaa, toisin sanoen siltä puuttuu kompassin arvovalta ja merikorttien luja johdatus, meidän on suunnistettava edes joidenkin kirkkaiden tähtien ja kiintopisteiden avulla.
Yhdysvaltojen jäätyä viime vuonna vaille toimikunnan jäsenyyttä EU on nyt Genevessä niin sanotun läntisen ryhmän lippulaiva. Siksi on erityisen tärkeää, että unionilla on integroitu, selkeisiin maantieteellisiin ja temaattisiin painotuksiin perustuva linja, joka ei jää yhtä haparoivaksi kuin joskus aiemmin. Puhemies Cox painotti viimeksi tänä aamuna ihmisoikeuksien keskeistä merkitystä EU:ssa ja tämän parlamentin työssä. Se ei saa jäädä retoriseksi sitoumukseksi. Kauppapoliittisten ja muiden seireeninlaulujen estämättä EU:n on pystyttävä muuttamaan juhlavat sitoumukset eläväksi käytännöksi ja ottamaan aktiivisesti kantaa vaikeisiinkin kysymyksiin kuten Kiinan ihmisoikeusrikkomuksiin - ajattelen tässä ennen kaikkea Mongolian ja Tiibetin tilannetta - tai Venäjän toimiin etenkin Tsetseniassa. Siihen liittyen emme voi myöskään sallia terrorismin vastaisen taistelun millään tavoin vaarantavan kaikkein perustavinta laatua olevia oikeusvaltioperiaatteita ja ihmisoikeuksia tai niiden väärinkäyttämistä vain alibina muutoin ehkä kyseenalaisille interventioille.

Frahm
Arvoisa puhemies, parlamentti hyväksyy huomenna usean ryhmän laatiman loistavan päätöksen, jonka 8 artiklassa mainitaan joukko valtioita, mutta olemassa on tietenkin valtioita, joita ei ole mainittu, ja kehottaisinkin, ettei näitä valtioita unohdettaisi tässä kokouksessa. Haluaisin erityisesti kehottaa neuvostoa siihen, että kidutuksesta puhuttaessa ei unohdettaisi Turkkia, joka pitää edelleenkin poliittisia vankeja täydessä eristyksessä. Kehottaisin, että emme unohda CampX-ray -vankileirissä olevia vankeja, joita pidetään vankeina Geneven sopimuksen vastaisesti. Kehottaisin myös, että emme unohda Turkkia, kun keskustelemme poliittisista ja sosiaalisista oikeuksista, koska Turkki on kieltämässä HADEP-puoluetta sen vuoksi, että se on lähestymässä 10 prosentin rajaa, joka merkitsee puolueen sulkemista. Kehottaisin meitä myös huomioimaan sen, että Yhdysvallat ei ole vielä ratifioinut Rooman sopimusta, eikä se siten ole hyväksynyt kansainvälistä sotarikostuomioistuinta, ja että me emme unohtaisi Yhdysvaltoja ja Kiinaa, kun keskustelemme kuolemantuomiosta.
Haluaisin lisäksi sanoa komissiolle, että nämä laaditut sopimukset, jotka sisältävät ihmisoikeuslausekkeen kolmansien maiden kanssa tehdyissä sopimuksissa, sisältävät paljon hyvää. En vain ymmärrä sitä, miksi emme suhtaudu hieman tiukemmin siihen, että näitä sopimuksia noudatettaisiin, ja tarkoitan tässä erityisesti Israelia, joka on solminut sopimuksen EU:n kanssa, mutta sitä ei selvästikään noudateta. En ymmärrä sitä, etteivät nämä rikkomukset johda toimiin eikä sopimuksia irtisanota välittömästi.

Dupuis
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen sitä mieltä, että huolimatta ministeri Miguelin hienoista sanoista, voimme varsin hyvin arvailla, että neuvosto ja Euroopan unioni esittävät Genevessä tänä vuonna samoin kuin viime ja sitä edeltävänä vuonna paheksuttavan, häpeällisen ja alhaisen kannan, joka ei valitettavasti ole samanlainen kuin parlamentin puolustama kanta. Uskon meidän voivan olla ehdottoman varmoja ja voivan lyödä vaikka sata yhtä vastaan vetoa siitä, että päätöslauselmaa ei synny Kiinasta, päätöslauselmaa ei synny Tiibetistä, Euroopan unioni ei tue Saudi-Arabian naisten tilannetta koskevia päätöslauselmia ja että Tunisiaa koskevaa päätöslauselmaa ei synny eikä Euroopan unioni tue sellaista. Mitään ei saada aikaan, kuten ei saatu viime vuonnakaan, koska viime vuonna Euroopan unioni vieläpä järjesti asiansa niin, että tänä vuonna sillä ei ole Yhdysvaltoja jaloissaan, ja Tsetseniasta meidän ei kannata edes puhua. Komission jäsen Poul Nielson yrittää edelleen saada selville, missä kohdin Tsetsenia on maailmankartalla. Jopa täällä parlamentissa jäsen Oostlander ja hänen kanssaan samassa juonessa oleva jäsen Sakellariou mutta eihän tämä ketään hämmästytä vieläpä sabotoivat erään aloitteen, jonka tarkoituksena oli saada paikalle kaksi neuvottelijaa, joista yksi on tsetsenialainen ja toinen venäläinen. Tällainen on todellinen ihmisoikeustilanne. Mielestäni meidän ei pidä kätkeä kasvojamme.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeustoimikunta kokoontuu vuosittain Genevessä, ja joka vuosi Kiinan johto painostaa kauppakumppaneitaan estääkseen Pekingin ihmisoikeusloukkausten joutumisen esityslistalle.
Tänä vuonna moni asia on toisin. Yhdysvaltoja ei valittu uudelleen ihmisoikeustoimikunnan jäseneksi, ja sillä on vain tarkkailijan asema. Siksi EU ei voi enää piiloutua yhdysvaltalaisten selän taakse. Tiibetiläisten kurjuutta, heidän uskonnollisen ja kulttuurielämänsä estämistä, vuosikymmeniä jatkuneita armottomia vainoja ja pidätyksiä ei unohdeta. Vaikka nämä asiat eivät pääse jatkuvasti lehtien etusivuille, koska ihmiset eivät ryhdy minkäänlaisiin terroritekoihin, niitä tapahtuu edelleen.
Euroopan parlamentti vaati jo puolitoista vuotta sitten Tiibetin pakolaishallituksen tunnustamista, jos tiibetiläisten ja kiinalaisten YK:n johdolla käymät neuvottelut eivät johtaisi Tiibetin autonomiaan. EU:n Tiibetin erikoislähettiläs voisi ottaa hoitaakseen tärkeitä koordinointitehtäviä.
Dalai Lama selvitti parlamentissa lokakuussa pitämässään suurenmoisessa puheessa taas keskitien lähestymistapaansa ja vaati Pekingiä aloittamaan suorat neuvottelut ilman ehtoja.
Euroopan unionin on siis jo aika ruveta itse aktiiviseksi Genevessä, laatia päätöslauselma ja saada puolelleen toimikunnan vastuullisia jäseniä. Kiinalaiset eivät saa pettyä. Olemme iloisia heidän jäsenyydestään WTO:ssa ja heidän panoksestaan kansainvälisessä terrorismin vastaisessa rintamassa. Se ei kuitenkaan oikeuta heidän julmaa käyttäytymistään uskonnollisia ja etnisiä vähemmistöjä kohtaan sekä Tiibetissä että Sisä-Mongoliassa ja Itä-Turkestanissa. Arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tämä on eurooppalaisten tilaisuus! Antakaamme vihdoinkin sisältö ja elämä sitoutumisellemme ihmisoikeuksien ehdottomaan noudattamiseen.

Díez González
Arvoisa puhemies, Geneven ihmisoikeustoimikunnan kokous on jäsen Dupuis'n ennustuksista huolimatta uusi tilaisuus edistää ihmisoikeuksien kunnioittamista, vauhdittamista ja suojelua.
Olemme tienneet jo pitkään, että kärsimys, köyhyys, ihmisoikeusloukkaukset sekä sukupuolen, seksuaalisen suuntautuneisuuden, uskonnon, kulttuurin tai rodun perusteella tapahtuvat vainot ovat maailmanlaajuistuneet. Miljoonat ihmiset saavat tuntea sen päivittäin. Syyskuun 11. päivän tapahtumat saivat meidät vain muistamaan, että myös turvattomuus on maailmanlaajuistunut.
Siksi tämä Geneven uusi kokous, joka on ensimmäinen tuon tulevaisuutta ennustaneen päivän jälkeen, ei saa saada meitä luopumaan näkökannastamme. Meidän on tehtävä edelleen työtä kansalaisten oikeuksien puolustamiseksi: heille kuuluu oikeus elämään, demokratiaan sekä terveeseen ilmapiiriin, jossa taloudellisia ja sosiaalisia oikeuksia pidetään erottamattomana osana ihmisoikeuksia. Emme saa unohtaa, että turvallisuuden ja vapauden samanarvoisuus ei ole ainoastaan yhteisen menneisyytemme kanssa johdonmukainen vaatimus, vaan ainoa asia, joka voi taata vakauden ja siten demokratian.
Euroopan on oltava johtavassa asemassa tuossa konferenssissa. Meidän on kyettävä puolustamaan yhteistä kantaa. Juuri nyt ihmisoikeuksien on todella oltava, enemmän kuin koskaan aiemmin, unionin politiikan ytimessä. Mikäli haluamme saavuttaa tämän päämäärän, meillä on oltava enemmän poliittista kunnianhimoa, minkä lisäksi meidän on kuljettava yhtenä voimakkaana ja radikaalina rintamana ihmisoikeuksien rikkojia vastaan. Tämän rintaman on saatava äänensä kuuluville Genevessä ja sen on annettava meidän tuntea itsemme ylpeiksi eurooppalaisuudestamme.
Tiedän, että se tuntuu utopialta ja että se tuntuu hankalalta, sitä se onkin, mutta asia on, kuten Guy Verhofstadt muistutti meille ottaessaan paikkansa edellisenä neuvoston puheenjohtajana: joka ei usko utopiaan, ei ansaitse tulla kutsutuksi eurooppalaiseksi.

Stockton
Arvoisa puhemies, Yhdistyneiden Kansakuntien konferenssi alkaa viikon kuluttua Zimbabwen presidentinvaaleista. Silloin uudelleen valitun Mugaben hallituksen ihmisoikeusloukkausten harmittelu päätöslauselmissa on aivan yhtä turhaa kuin entisen Kansainliiton protestointi oli Mussolinin hyökättyä Abessiniaan.
Euroopan unioni on esittänyt määräaikoja ja uhkavaatimuksia. Meidän on nyt pyydettävä kansainvälistä yhteisöä tukemaan näitä toimenpiteitä. Meidän pitäisi kiittää presidentti Mbekiä ja muita Afrikan johtajia heidän taustatyöstään, mutta heidän on nyt aika vastustaa julkisesti ja päättäväisesti Mugaben epäoikeudenmukaista hallintotapaa. Meidän on varmistettava, että uhkavaatimuksissa esittämämme ehdot täytetään moitteettomasti. Meidän on oltava varmoja siitä, että Mugabe antaa EU:n työryhmälle luvan tarkkailla vaaliprosessia, ja EU:n pitää saada valita tämän ryhmän jäsenet, joihin pitää kuulua britannialaisia parlamentin jäseniä.
Tarkkailijoidemme pitää voida liikkua rajoituksetta, ja heidän on saatava vapaasti raportoida tilanteesta. Maahan on palautettava puolueeton ja vapaa lehdistö, ja äskettäin annetut tiedotusvälineitä koskevat lait on kumottava. Ennen kaikkea poliittisten vastustajien murhien, pahoinpitelyjen ja uhkailujen on nyt loputtava. Muun maailman on aika arvioida Mugabea hänen tekojensa eikä hänen lupaustensa perusteella; arvioihan muu maailma EU:takin sen tehokkuuden eikä sen puheiden perusteella.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, kuuntelin erittäin tarkkaavaisesti jäsenien puheenvuoroja, ja uskon todellakin, että heidän täällä ilmaisemansa huolet osoittavat, että poikkeuksellinen tehtävämme, Euroopan unionin toiminnan koordinointi ihmisoikeustoimikunnassa, on erittäin mutkikas.
Tunnustan ensimmäisenä, että ihmisoikeustoimikunta, kansainvälinen elin, jossa asioista on päästävä sopimukseen, ei ole juuri se paikka, jossa Euroopan unioni voi määrätä periaatteista ja kriteereistä; meidän on tehtävä muiden kanssa sopimuksia saadaksemme aikaan tehokkaasti vaikuttavia päätöslauselmia, sillä meillä ei ole riittävän suurta enemmistöä, jotta voisimme hyväksyttää päätöslauselmien kaikki kohdat, ennen kaikkea meille kalliit periaatteet. Vaikka myönnänkin, että moni ihmisoikeustoimikunnan päätöslauselma jättää runsaasti toivomisen varaa, en ole ollenkaan samaa mieltä jäsen Dupuis'n kaoottisesta ja pessimistisestä näkemyksestä. Pikemminkin kannatan jäsen Rosa Díezin toiveikasta, mahdollisuuksia avaavaa ja, miksipä ei, idealistista ja utopistista näkemystä, joka kannustaa neuvostoa jatkamaan näiden omien ja parlamentin jatkuvasti puolustamien arvojen puolesta puhumista.
Olen kuullut lueteltavan useita aiheita, jotka kaikki ovat erittäin ongelmallisia: Kiina, Tunisia, Zimbabwe, Turkki. Kaikki nämä aiheet ovat mukana asialistalla. Me käsittelemme niitä joka päivä, ja niissä on tietysti tapahtunut melkoista edistystä viime vuosina.
Ihmisoikeustoimikunta on eittämättä saanut joka vuosi aikaan tuloksia, vaikkakaan ei ehkä yhtä merkittäviä kuin kunnianhimomme ja pyrkimyksemme olisivat edellyttäneet. Ei kuitenkaan ole pienintäkään epäilystä, että Euroopan unionin toiminnassa on pidettävä jatkuvasti yllä taistelun liekkiä, minkä lisäksi on puhuttava jo aloituspuheenvuorossani kuvaamieni perusperiaatteiden puolesta.
Neuvosto tuntee olevansa parlamentin suojaama ja tukema tietäessään, että täällä halutaan vahvasti säilyttää eurooppalaista hankettamme olennaisesti luonnehtivat yhteiset periaatteet.
Haluaisin esittää vielä jäsen Stocktonille yhden konkreettisen huomion Zimbabwesta. Ihmisoikeustoimikunnan tapahtumat ovat tietysti tärkeitä Zimbabwelle, mutta haluaisin muistuttaa teille, että jo yleisten asioiden neuvostossa tehtiin viime maanantaina päätöksiä, jotka panemme täytäntöön Zimbabwessa muistuttaaksemme teoillamme emmekä enää sanojemme ja pyrkimystemme avulla politiikastamme, jolla on parlamentin täysi tuki ja josta on päätetty yksimielisesti Euroopan unionin ministerineuvoston päätöksellä. Emme aio hyväksyä emmekä sallia presidentti Mugaben hallituksen epädemokraattisia toimia. Näin ollen neuvosto ja komissio panevat yhdessä toimeen kaikki neuvostossa sovitut toimet.
Arvoisa puhemies, vakuutan teille, että neuvosto on täysin sitoutunut puolustamaan kulttuurimme, sivilisaatiomme ja säännöstömme yhteisiä arvoja. Euroopan unioni ja ne unionin valtiot, jotka ovat edustettuina ihmisoikeustoimikunnassa ovat noiden oikeuksien puolustuslinnake ja etuvartio. Näin meitä tulkitaan. Pyydän vain parlamenttia antamaan meille tarpeeksi työskentelyvaraa ja luottamusta näiden omien, kulttuurimme ja sivilisaatiomme yhteisten intressien puolustamiseksi mahdollisimman voimakkaasti, jotta niistä tulisi totta kansainvälisessä yhteisössä, joka on tietysti hyvin sekava ja jota Euroopan unioni ei ikävä kyllä voi hoitaa vain ja ainoastaan yksin. Panoksemme ja ponnistuksemme annamme tietysti aina.

Nielson
. (EN) Olen käytännössä samaa mieltä kaikesta, mitä keskustelun aikana on sanottu. Ihmisoikeuksien asialistan valmistelu ei eroa pohjimmiltaan mitenkään muusta kansainvälisen politiikan toiminnasta. Tämä on ymmärrettävä. Se, mitä voidaan tehdä tietyssä tilanteessa ja tietyssä tapauksessa, on osa laajempaa poliittista kehitystä tai kehityksen puutetta tietyllä hetkellä. On tosiasia, ettei kansainvälisessä yhteiskunnassa ole mitään erityistä foorumia, jossa voisimme keskustella ihmisoikeuksista objektiivisesti. Politiikka ei koskaan katoa mihinkään. Se on aina läsnä keskustelussa, varsinkin kansainvälisestä näkökulmasta. Meidän on siksi tukeuduttava johonkin, jota joku saattaa kutsua päättäväiseksi pragmatismiksi, jotta olisimme tarpeeksi vahvoja pysyäksemme linjassamme ja tarpeeksi pragmaattisia tietääksemme, voimmeko edistyä jossain tietyssä asiassa vai emme.
Zimbabwesta puheen ollen voin ilmoittaa parlamentille, että nimitämme nyt ensimmäiset vaalitarkkailijat. Meillä on Hararessa jo edustajia, joita valmennetaan parhaillaan vaalitarkkailijan työhön. Täten meillä on 10-15 henkilön muodostama pitkäaikainen tarkkailijaryhmä. Minulla on lisäksi ilo ilmoittaa parlamentille, että Pierre Schori johtaa Zimbabwen vaalien aikana toimivaa eurooppalaista tarkkailijaryhmää.
Emme saisi pitää itsestään selvänä, että pystymme tarkkailemaan vaaleja tehokkaasti. Pyrimme ensisijaisesti toimimaan siten, että pystymme hoitamaan tehtävän mahdollisimman hyvin ja että ryhmäämme kuuluu kaiken kaikkiaan mahdollisimman paljon eurooppalaisia edustajia. Tärkeintä kuitenkin on, että hoidamme työmme eikä meitä syrjäytetä jollakin taktisella tai poliittisella menettelyllä. Ilman tätä tarkkailutyötä meillä ei ole tarpeeksi pohjaa tehdä tilanteesta lopullista arviota. Zimbabwen tilanteessa ei ole mitään helppoa. En osaa olla optimistinen enkä pessimistinen, mutta olemme tehneet tähän mennessä kaikkemme varmistaaksemme, että meillä on ensi kuussa tehokas ryhmä tarkkailemassa vaaleja.

Puhemies
Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaista päätöslauselmaesitystä:
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.

EP:n ja kansallisten parlamenttien suhteet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Napolitanon laatimasta perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietinnöstä (A5-0023/2002) Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien välisistä suhteista Euroopan rakentamisessa (2001/2023(INI)).

Napolitano
. (IT) Arvoisa puhemies, pian työnsä aloittava valmistelukunta ei saa mandaattiaan päätökseen, jos se ei se tarjoa vakuuttavia vastauksia erääseen ratkaisevan tärkeään seikkaan: miten taata Euroopan rakennusprosessin demokraattisuus? Tästä lähdetään liikkeelle mietinnössä, jonka perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta hyväksyi ja joka annetaan tänään täysistunnossa parlamentin arvioitavaksi.
Tiedämme toki kaikki, miten valmistelukunnan pitäisi määritellä uudelleen unionin tehtävät, sen rooli maailmassa, maailmanlaajuisessa kehityksessä ja rauhan rakentamisessa sekä sen kasvu- ja koheesiopolitiikat sekä vapauden ja oikeudenmukaisuuden varmistamispolitiikat. Mutta varoituksen sana: muita asioita ei saa pitää puhtaasti toimielinten teknisinä toimina, jotka ovat sellaisia abstrakteja institutionaalisia teknisiä suunnittelutehtäviä, jotka eivät mitenkään kiinnosta kansalaisia.
Jos Euroopan toiminnan päämäärä on menettänyt kansalaisten hyväksynnän, syy on muun muassa siinä, että he ovat tunteneet itsensä ulkopuolisiksi liian monien unionien päätösten yhteydessä ja vaikeudessa pyrkiä vaikuttamaan niihin ja jopa ymmärtää niitä. Hyväksynnän palauttamiseksi on välttämätöntä antaa selkeä kuva siitä, kuka unionissa tekee päätökset, miten päätöksistä voidaan tehdä avoimia, luettavia ja tarkistettavia, ja mitkä toimielimet voivat tehokkaasti edustaa kansalaisia Euroopassa. Nämä ovat kaikki nimenomaan demokratiakysymyksiä, elintärkeitä demokratiakysymyksiä. Parlamentaarisen toimielimen merkitys on tässä mielessä perusluonteinen, vaikka se ei itsessään ratkaisekaan kaikkia asioita.
Jotta parlamentaarista toimielintä voitaisiin unionin rakenteessa vahvistaa, toisin sanoen, jotta parlamentin toimivaltaa voitaisiin unionissa vahvistaa, nyt on tehtävä selkeä ja johdonmukainen valinta niiden edistysaskeleiden lisäksi, joita saavutettiin 1990-luvulla. Parlamentin toimivallan vahvistamisessa on nojauduttava kahteen tukipylvääseen: Euroopan parlamenttiin ja kansallisiin parlamentteihin. Molemmat osapuolet edistävät yhtä lailla Euroopan unionin demokraattisen oikeutuksen saavuttamista kansalaisten ja kansojen, eikä vain valtioiden unionina. Haluaisin ilmaista asiani selvästi: jos me Euroopan parlamentissa olemme syyllistyneet tietynlaiseen individualismiin, meidän on luovuttava tällaisesta asenteesta. Toimintakentältä on karkotettava kaikki mahdollinen Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien välinen keskinäinen epäluottamus. Meidän on ymmärrettävä viimeksi mainittujen huolet ja ehdotettava oikeanlaisia ratkaisuja.
Mietinnössä, jota parhaillaan teille esittelen, kehotetaan noudattamaan kolmea suuntausta: ensimmäiseksi, kansallisille parlamenteille on annettava enemmän johto- ja valvontavaltaa hallituksiinsa nähden, ja tätä valtaa on harjoitettava tehokkaasti. Toiseksi, Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien välisen yhteistyön on oltava entistä tiiviimpää ja järjestelmällisempää, mikä voitaisiin toteuttaa myös kunkin puhemiehen allekirjoittaman parlamenttien välisen sopimuksen avulla. Tämä on uusi ajatus, josta muodostettavan aloitteen uskon erityisesti parlamenttimme puhemiehen tehtäväksi. Kolmanneksi, sekä kansallisille parlamentille että Euroopan parlamentille on osoitettava yhdessä hallitusten ja komission kanssa jaettava valtuutus perustuslain tekstien laatimiseen, ja samoin niiden on saatava valtaa valmistelukunnassa joka pian aloittaa työnsä perussopimusten uudistuksessa sekä nyt myös konkreettisen Euroopan perustuslain tavoitteen saavuttamisessa.
Juuri näitä ratkaisuja kannattaa tavoitella, eikä sellaisia, jotka saattaisivat sekoittaa Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien roolit ja tehdä unionin institutionaalisesta rakenteesta ja päätöstavoista entistä raskaampia.
Kuten Ison-Britannian ylähuoneen laatimassa selonteossa korostettiin, erityisesti toinen kamari, joka koostuisi kansallisista parlamenteista, merkitsisi epätodellista ratkaisua todellisiin ongelmiin.
Toivon hartaasti, että tämän mietinnön syvin merkitys saa osakseen ymmärrystä ja arvostusta ja että teidän yhteisymmärryksenne avulla valmistelukunta voi käyttää panostamme hyväkseen.

Queiró
Arvoisa puhemies, kuten kollega Napolitano korosti, kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin välisten suhteiden kysymys on piakkoin työnsä aloittavan valmistelukunnan työjärjestyksen keskeisiä aiheita. Siitä syystä käsiteltävänä on nyt toimielinasioiden valiokunnan mietintö ja siihen liittyvä ulkoasioiden valiokunnan lausunto, jonka valmistelija olen.
Omalta näkökannaltani kollega Napolitanon mietinnöllä on monia ansioita ja niistä kiitän häntä, mutta hän puolustaa myös eräitä valintoja, jotka ansaitsevat poliittista arvostelua. Siinä ominaisuudessa, jossa tämän puheenvuoroni käytän, minun on kuitenkin rajoituttava vain ilmoittamaan oman valiokuntani lausunnossa ajetut tavoitteet, jotka saivat osakseen osittaista vastakaikua täällä käydyn keskustelun aikana esitetyissä päätöslauselmaehdotuksissa, ennen kaikkea 13, 14 ja 15 kohdassa.
Yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kohdalla - se pitää sisällään puolustuspolitiikan, joka, kuten tunnettua, kuuluu keskeiseltä osaltaan hallitusten väliseen aihepiiriin - asian julkilausuttu puoli on verrattain yksinkertainen: yhtäältä Euroopan parlamentti harjoittaa valvontavaltaansa perustamissopimuksen 21 artiklan sille suomien tiedonsaanti- ja kuulemisoikeuksien nojalla, ja tähän liittyy valta hyväksyä talousarviossa esitettyjä kriisien siviilihallinnointiin ja niihin liittyvien hallinnollisten tehtävien hoitoon myönnettäviä toimintakuluja; toisaalta kansalliset parlamentit eivät todellisuudessa osallistu tällaisen politiikan muotoiluun, vaikka niillä onkin ratkaiseva päätösvalta omien valtioittensa sotilaallisiin kuluihin liittyvissä asioissa, mikä sitten puolestaan vaikuttaa voimakkaasti YUTP:n käyttöön myönnettäviin toimintavaroihin.
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen tyyppiä V olevissa määräyksissä määrätään jäsenvaltioille velvollisuus tarkkailla YUTP:n yhdenmukaisuuden periaatteiden noudattamista sekä sen määrittelyssä ja täytäntöönpanossa noudatettavaa yhteisvastuullisuutta, joten tämä demokratiavaje ja parlamentarismin vaje on korjattava. Ehdotuksen tärkeyden ja merkityksen takia korostan ehdotusta siitä, että Euroopan parlamentti ja puheenjohtajavuorossa oleva jäsenvaltio yhdessä kutsuisivat säännöllisesti koolle YUTP:lle omistetun parlamenttien konferenssin, jonka muodostaisivat Euroopan parlamentti ja kansalliset parlamentit ja jonka tarkoitus olisi nimenomaan tiivistää välttämätöntä tietojenvaihtoa tällä alueella.
Nykyisissä toimielinten puitteissa tämä konferenssi mahdollistaisi sen, että kansalliset parlamentit tekisivät tehokkaammin työtään niille kuuluvien toimivaltuuksien mukaisesti. Eikä siinä kaikki: toteuttamalla tämän ehdotuksen lujittaisimme myös sitä periaatetta, että sekä Euroopan parlamentti että kansalliset parlamentit edustavat Euroopan unionin kansoja, koska ne molemmat ovat suoraan kansalaisten valitsemia ja täysivaltaisia kansanvallan vastuunkantajia.

MacCormick
Arvoisa puhemies, lausunnon valmistelijana haluaisin todeta, että on ollut suuri ilo työskennellä yhdessä niin ansiokkaan parlamentin jäsenen kanssa kuin Giorgio Napolitano, joka on laatinut tämän erinomaisen mietinnön.
Oikeudellisten asioiden valiokunnan ja hänen mietintönsä välillä on joitakin mielipide-eroja. Tuemme voimakkaasti erityisesti hänen johtopäätöksissä esittämäänsä näkemystä, että niin kutsuttu eurooppalaisen lainsäädäntöelimen toinen kamari olisi hankalasti toteutettava kolmas kamari, ja olemme erittäin iloisia, että ehdotus on kumottu niin tomerasti yhdessä niistä valtioista, joissa se sai alkunsa, nimittäin Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Itse mietinnössä perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan esittelijä hyväksyi pitkälti oikeudellisten asioiden valiokunnan suositukset. Unionin parlamenttien välistä yhteistyötä käsittelevä 1 kohta tulee hyvin katetuksi mietinnön 10 kohdassa, ja esittelijä Napolitano on hyväksynyt 2 kohtamme, joka koskee sitä, kuinka tärkeää Euroopan parlamentin ja jäsenvaltioiden parlamenttien edustajien on osallistua tulevaan valmistelukuntaan.
Tämä on erittäin tärkeää, koska se kertoo siitä, että valmistelukunnassa on keskusteltava vilkkaasti, jotta nähdään, voimmeko päästä yhteisymmärrykseen. Liikkeellä on sellaisia huhuja, että Giscard d'Estaingin mielestä mitään keskustelua ei tarvita, koska kaikki asiat selviävät puhemiehistön kautta. Jos tämä pitää paikkansa, meidän on oikaistava hänen käsityksensä. Meidän on luotava sellainen valtuuskunta, jossa todellakin keskustellaan. Johtopäätöstemme 4 kohdassa esitetyt asiat toistuvat Napolitanon mietinnön 12 kohdassa.
Lopuksi totean, että oikeudellisten asioiden valiokunnalla ja esittelijä Napolitanolla oli erilainen näkemys muun muassa siitä, pitäisikö lainsäädäntävaltaa käyttävien alueellisten parlamenttien merkitys ilmaista mietinnössä selkeästi. Olen vahvasti sitä mieltä, että pitäisi. Oikeudellisten asioiden valiokunta äänesti selvästi sen puolesta, ja oma ryhmäni esitti joitakin tarkistuksia.
Kahdenkeskisessä keskustelussamme esittelijä Napolitano sanoi uskovansa, että perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta voisi hyväksyä tämän näkökohdan jollain toisella kertaa. Jos hän pystyisi huomiseen mennessä vakuuttamaan, että näin tapahtuu, voisimme ehkä harkita asioita uudelleen. Puhun hänelle tästä kahden kesken. Olisi hyvä, jos voisimme jatkaa asian käsittelyä mahdollisimman yksimielisesti. Kehotan parlamenttia tällä välin keskittymään 3 kohtaan sekä minun ja kollegojeni esittämiin vastaaviin tarkistuksiin.

Inglewood
Arvoisa puhemies, kuten kollegat tietävät, kansalaiset ovat nykyään eri puolilla Eurooppaa tyytymättömiä siihen, ettei Euroopan unionilla ole selvästikään mitään yhteyttä jokapäiväiseen elämään. Euroopan poliittinen prosessi nähdään pitkälti eliitin etuoikeutena, jolla ei ole juurikaan tai lainkaan merkitystä monellekaan poliittisten luokkien ulkopuoliselle. Tämä huoli koskettaa syystäkin eri kansallisuuksia ja ideologisia ryhmiä. Se on toive siitä, että tämä Napolitanon mietintöön sisältyvä tyytymättömyyden aihe yritettäisiin korjata, mitä me PPE-DE-rymän jäsenet kannatamme.
Tähän asiaintilaan, joka aiheuttaa tyytymättömyyttä ja jota on mahdoton hyväksyä, on esitetty lukuisia ratkaisuja, joista yhteen sisältyi ehdotus kansallisten parlamenttien jäsenistä koostuvan Euroopan parlamentin toisen kamarin perustamisesta. Kuten esittelijä jo mainitsi, mietinnön johtopäätöksissä on vaikutteita kotimaani ylähuoneen taannoin julkaisemasta kertomuksesta, jossa myönnetään kansallisten parlamenttien tärkeä asema, mutta torjutaan toisen kamarin muodostamista puoltavat perustelut. Tässä kertomuksessa ei haluta hankaloittaa Euroopan poliittista prosessia entisestään, vaan siinä todetaan, että sekä Euroopan parlamentin että kansallisten parlamenttien on omien kansallisten perinteidensä mukaisesti omilla toimialueillaan tarkasteltava, miten niiden omat hallitukset hoitavat Euroopan asioita ja toimintoja ministerineuvostossa.
On oikein, että olemme päässeet yhteisymmärrykseen siitä, että tärkeä keino Euroopan kytkemiseksi kansalliseen poliittiseen toimintaan ja sen ohessa Euroopan kansalaisiin on Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien ja kansallisten politiikkojen yhteen liittäminen - kansallisessa politiikassa näytetään nykyään annettavan liian vähän painoarvoa Euroopan asioiden perusteelliselle ja kokonaisvaltaiselle tarkastelulle. Kuten perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan ansioituneelta puheenjohtajalta osataan odottaakin, esittelijä Napolitano on mietinnössään taitavasti punonut yhteen Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien suhteiden parantamiseen ja niiden välisen yhteistyön tiivistämiseen pyrkivän lähestymistavan.
Mistä tahansa jäsenvaltiosta kotoisin oleva pikkutarkka perustuslaillinen puristi saattaisi saivarrella joistakin yksityiskohdista, mutta mietintö tarjoaa lähtökohdan sellaiselle toiminnalle, jota yksikään parlamentti ei voi toteuttaa omin voimin. Muutosta on tapahduttava kaikilla alueilla muutoksen ja demokraattisen avoimuuden laajassa mittakaavassa. Jos poliittisella ja demokraattisella avoimuudella ja hyväksyttävyydellä on merkitystä, Napolitanon mietintö tarjoaa tärkeän lähtökohdan - ja yksikään parlamentin poliittinen ryhmä ei usko siihen enemmän kuin PPE-DE-ryhmä. Emme saa nyt kuitenkaan itsetyytyväisinä levätä laakereillamme. Mietinnössä esitettiin sanoja; nyt on toiminnan aika. Kuten esittelijä itse korosti, mietinnön johtopäätösten vauhdittamaa ja Laekenin valmistelukunnan käynnistämää muutosta tarvitaan Euroopan poliittisessa järjestelmässä olevan demokratiavajeen korjaamiseksi, sillä ellei siihen puututa, seuraukset voivat olla tuhoisia.

Poos
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mikäli viimeisen eurobarometrin mielipidetutkimukseen on uskominen, Euroopan kansalaiset luottavat enemmän poliisivoimiinsa kuin parlamentaarisiin instituutioihinsa. Tämä on huolestuttava merkki, josta ensimmäiseksi pitäisi kansalaisten valitsemien edustajien kantaa huolta, jotta he pääsisivät sopimukseen siitä, miten poistaa tähän tilanteeseen johtaneet syyt. Pelissä on demokraattisten järjestelmien legitiimiys.
Jokaisen jäsenvaltion parlamentin jäsenen tehtävänä on hillitä maan sisällä ilmenevää demokratiavajetta: sitä ilmenee siis maiden sisälläkin. Mietinnössä, jota tänään käsittelemme, Euroopan parlamentin jäseniä kehotetaan tutkimaan, miten kansallisten parlamenttien roolia voitaisiin vahvistaa Euroopan rakentamishankkeessa. Tämän ei pidä tapahtua Euroopan parlamentista huolimatta, vaan sovussa sen kanssa.
Esittelijämme, puheenjohtaja Napolitano ehdottaa joitakin konkreettisia toimia, jotka saavat kannatusta sosialistiryhmältä ja joista valmistelukunnassa voitaisiin minun mielestäni päästä helposti yksimielisyyteen. Varsin perustellusti hän vaatii, että kansallisten parlamenttien valtaa vahvistetaan niiden hallituksiin nähden niin, että ne voivat paremmin vaikuttaa neuvostossa tehtäviin päätöksiin.
Joissakin jäsenvaltioistamme tämä vaikutusmenetelmä on järjestetty hyvin. Toisissa sellaista ei ole olemassa edes alkeellisella tasolla. Kansalliset parlamentit yksinkertaisesti jättävät kaiken hallituksensa tehtäväksi ja valittavat jälkeenpäin.
Varsin perustellusti esittelijämme hylkää myös ajatuksen toisesta, jopa kolmannesta, lainsäädännöllisestä kamarista. Tällainen uusi instituutio kompastuisi kysymykseen: "Mitä hyötyä tästä on?"
Valmistelukunnan institutionalisoiminen ja kansallisten parlamenttien osallistuminen sen työhön on toinen vaikutuskeino, joka on varsin tarpeellinen siinä vaiheessa, kun suuria uudistuksia valmistellaan. On selvää, että tämä Euroopan parlamentin suosittelema menetelmä on nyt tarpeellinen perussopimusten uudistuksessa, ja samaa voitaisiin hyvin soveltaa muuhunkin kuin perustuslakikysymyksiin. Miksemme esimerkiksi kutsu koolle kokousta valmistelemaan Euroopan unionin seuraavaa monivuotista rahoitusohjelmaa? Mikäli tästä rahoituspaketista on tarkoitus muodostua uusi tulonlähde eurooppalaisen veron muodossa, minusta olisi välttämätöntä, että kansallisten parlamenttien edustajat pohtivat asiaa heti alusta lähtien.

Duff
Arvoisa puhemies, tämän loistavan mietinnön oleellinen ja liberaaliryhmän vahvasti kannattama viesti on, että kansalliset parlamentit voitaisiin ja ne pitäisi liittää Euroopan unionin poliittiseen järjestelmään aiempaa tiiviimmin. Niiden täytyisi kuitenkin keskittyä niihin asioihin, jotka ne osaavat parhaiten, eikä puuttua Euroopan parlamentin toimivaltaan kuuluviin asioihin.
Yksi asia, jossa kansallisilla parlamenteilla on parantamisen varaa, on neuvoston toimeenpanovallan valvonta ja tarkastus. Pahinta, mitä ne voivat tehdä, on ennenaikaisten johtopäätösten tekeminen Euroopan parlamentin lainsäädäntävaltuuksista. Tästä syystä torjumme tiukasti Britannian ehdotukset sellaisen lainsäädäntöelimen kolmannen kamarin perustamisesta, joka koostuisi kansallisten parlamenttien jäsenistä, joiden tehtävänä olisi valvoa toissijaisuusperiaatteen soveltamista. Tällainen liittovaltion pesässä oleva jäsenvaltioita edustava "käki" horjuttaisi yhteispäätösmenettelyä, joka on avaintekijä unionin omassa kehityksessä kohti kypsää postnationalistista parlamentaarista demokratiaa. Tällainen kamari olisi täynnä neuvostolle kuuliaisia nöyristelijöitä, jotka saattaisivat parlamentin Euroopan asioiden hoitoon osallistumisen naurunalaiseksi kansallisella tasolla. Uskon, että Britannian hallitus kuuntelee valmistelukunnassa tästä asiasta käytävää keskustelua ja peruu vaarallisen ja hämmentävän edotuksensa.

Voggenhuber
Arvoisa puhemies, vihreiden ryhmä on erittäin tyytyväinen tähän mietintöön. Se on erittäin hyvä mietintö, ja siinä selvitetään täysin yksiselitteisesti kansallisten parlamenttien rooli ja ne tehtävät, jotka kuuluvat jäsenvaltioiden hallitusten toimivaltaan ja valvontaan, kun ne toimivat neuvostossa lainsäätäjinä, tehtävät hallitusten välisessä yhteistyössä, jossa valvonta ei ole lainkaan riittävää, sekä jäsenvaltioiden parlamenttien sisällyttämisessä Euroopan perustuslailliseen kehitykseen avainsanana "valmistelukunta".
Tässä yhteydessä on kiinnostavaa, miten tämä kysymys nousee aina asialistalle. Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien välillä ei ole nimittäin mitään ristiriitaa eikä epäselvyyttä tehtävistä. Huomiotani herättää, että ristiriita herätetään henkiin aina, kun neuvosto ja jäsenvaltioiden hallitukset haluavat puolustautua Euroopan parlamentin vaatimukselta kehittyä täysivaltaiseksi, kehittyneeksi parlamentiksi. Silloin luodaan vaikutelma, että Euroopan tason parlamentarismi vaikuttaisi kansallisten parlamenttien asemaan. Se on väärä, mutta järjestelmällisesti esitetty väite, todellista harhautusta. Tämän parlamenttien välisen epäsovun avulla on tarkoitus säilyttää neuvoston valta-asema.
Euroopan parlamentarismi on kuitenkin jakamatonta. Sitoutuminen parlamentaariseen demokratiaan koskee eurooppalaista tasoakin. Siksi parlamentin olisi suhtauduttava erittäin epäluuloisesti ja vakavasti valmistelukunnan nimitetyn puheenjohtajan puheisiin, joissa hän on viikkoja lehdistössä, ei suoraan tai muun valmistelukunnan tukemana, ilmaissut perustuslaillisesta kokouksesta käsityksiään, joilla on vähän tekemistä sen kanssa, mitä parlamentti vaatii, ja vähän tekemistä eurooppalaisen demokratian ja eurooppalaisen parlamentarismin kehittymisen kanssa. Pyydän hartaasti parlamenttia vaikuttamaan siihen, että valmistelukunnasta tulee työvalmistelukunta, parlamentaarinen valmistelukunta ja julkinen valmistelukunta eikä keino legimoida neuvosto, kuten tähän asti.

Kaufmann
Arvoisa puhemies, kansallisten parlamenttien rooli on tosin vahvistettu sopimuksin, mutta Euroopan yhdentymisen mukana on kasvanut demokratiavaje, joka tarkoittaa pitkälti kulloisenkin kansallisen parlamentin harjoittaman hallituksen valvonnan puutetta. Puutteelliset valvontamahdollisuudet ja hallitusten riittämätön tiedon jakaminen estävät kansallisia parlamentteja usein hoitamasta tehtäviään. Tämä kehitys on pysäytettävä, ja kansallisten parlamenttien oikeuksia valvoa hallituksia on lisättävä. Siksi tuen erityisesti mietinnön 1 kohtaa.
Lisäksi tarvitaan kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin parempaa yhteistyötä, ennen kaikkea unionin politiikan niillä alueilla, jotka perustuvat valtioiden väliseen yhteistyöhön. Valmistelukunnan jäsenenä haluaisin korostaa erityisesti mietinnön yhtä, nimittäin 17 kohtaa. Saksan ulkoministerin esittämien ehdotusten kaltaisia ehdotuksia en tue. Ongelmana on toimeenpanovallan yliote. Euroopan unioni on demokratisoitava ja sen parlamentaarisuutta on lisättävä perusteellisesti, jäsenvaltioiden parlamentteja on vahvistettava perustuslaillisesti, mutta uusia kamareita emme tarvitse.

Bigliardo
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, samalla kun tulkitsen myös oman valtuuskuntani ajatuksia, olen sitä mieltä, että oli viisasta antaa tämän mietinnön laadinta kollega Giorgio Napolitanon tehtäväksi; siitä huolesta, jota toimeenpaneville elimille osoitetun vallan ja parlamentille kaiken kaikkiaan tunnustettavien mahdollisuuksien välinen epätasapaino synnyttää, hän osasi tehdä yhden niistä tärkeimmistä näkökohdista, johon hänen mietintönsä perustuu.
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti on itse asiassa jo vuosia ilmaissut olevansa huolissaan tästä asiasta, ja tähän huoleen kollega Napolitanon mietinnössä tarjotaan ensimmäistä ja tehokasta ratkaisua, joka on täysin samansuuntainen ja yhdenmukainen Maastrichtin sopimuksen ja Amsterdamin sopimuksen kanssa.
Toinen mietinnön tärkeä näkökohta koskee asiaa, jota minulla oli tilaisuus korostaa joitakin kuukausia sitten juuri Italian suurlähettiläälle aikaisemmin kuin kenellekään muulle, sillä kyse on ennen muuta Italian ongelmasta, toisin sanoen siitä, että yhtäältä Euroopan parlamentin mandaatti ja toisaalta kansallisen parlamentin mandaatti, aluevaltuutetun tehtävät ja haluaisin nöyrästi lisätä vielä tämän ja pyytää jäsen Napolitanoa ottamaan asian huomioon suuren kaupungin pormestarin tehtävät eivät sovellu yhteen.
Jos Euroopan parlamentti näet haluaa palauttaa poliittisen roolinsa, Euroopan parlamentin jäsenten läsnäolojen määrää Brysselissä ja Strasbourgissa on lisättävä keskustelun lisäksi.
Kolmas asia, jota haluan korostaa, on se, että mietinnössä vastustetaan viisaasti ja ehdottoman päättäväisesti ehdotusta kansallisista parlamenteista muodostuvasta kamarista, jotta päätöstentekoprosessista ei tulisi entistä raskaampi, mutta ennen kaikkea jotta parlamenttien eri toimivaltuuksien erot olisivat selkeät.
Olemme menossa kohti toimielinten välistä yhteisymmärrystä, niinpä toivomme, että puhemies Cox ottaa vastaan jäsen Napolitanon kehotuksen ja haluaa panna alulle tämän yhteisymmärryksen. Olemme menossa kohti prosessia, jossa parlamenttien institutionaalisen roolin merkitystä vahvistetaan, ja parlamenteille on kansan valinnan ohessa annettu poliittinen ja hallintatehtävä, minkä tarkoituksena on vastustaa kaikkia täysin vanhentuneita asenteita siitä, että toimeenpanovalta pitäisi keskittää instituutioille, joita ei ole missään kansanäänestyksessä oikeutettu.
Käytänkin tilaisuutta hyväkseni ja kiitän jäsen Napolitanoa hänen tekemästään erinomaisesta ja nerokkaasta työstä.

Abitbol
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Eurooppa on alusta asti ainakin se, mitä me kutsumme Euroopaksi, toisin sanoen Eurooppa, joka on miltei oma valtionsa, joka säätää lakeja Brysselissä, joka jakaa oikeutta Luxemburgissa ja jonkin verran täällä ja lyö rahaa Frankfurtissa epätoivoisesti etsinyt legitiimiyttä, jota ilman jopa itse sen olemassaolo on epäilyksenalaista. Paras todiste tämän legitiimiyden puuttumisesta on se, että kun Euroopan kansalaisia kuullaan jossakin asiassa, he kehottavat tällaista Eurooppaa tekemään työnsä, kuten tanskalaiset ja irlantilaiset loistavalla tavalla hiljattain osoittivat.
Kiitän puheenjohtaja Napolitanoa hänen mietinnöstään, jossa etsitään vastausta tähän eksistentiaaliseen kysymykseen, joka meissä silloin tällöin herää ja jota voitaisiin kutsua "demokraattiseksi tunnonvaivaksi" eräänlaisen parlamentarismin eri muotoja yhdistävän ja uhkarohkean kokeilun keskellä, jossa kansalliset parlamentit ja Euroopan parlamentti käyvät keskenään kauppaa eräänlaisella demokraattisella ei-kenenkään-maalla, joka on sekä häilyvä että epäselvä. Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, legitiimiyden voivat suoda vain kansalaiset, joita kuullaan suoraan, eikä se voi laskeutua maan pinnalle tulevan valmistelukuntamme ja vielä vähemmän sen "presidiumin" joka on viimeinen muoto siitä, jota muinoin kutsuttiin valistuneeksi hirmuvallaksi kaltaisen ansioituneista oppineista muodostuvan elimen henkevän pohdinnan tuloksena. Euroopan rakentamiseen pitää osallistua kansalaiset eivätkä instituutiot, tai muuten se, jota kutsumme edelleen Euroopaksi, jää yhä vieraammaksi abstraktiksi käsitteeksi eurooppalaisten mieliin, minkä viimeinen eurobarometri osoittaa ja on vastikään vahvasti osoittanut.

Berthu
Arvoisa puhemies, Napolitanon Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien suhteita koskevassa mietinnössä lähdetään liikkeelle siitä oikeasta toteamuksesta, että Euroopan unionissa laajennettua toimivaltaa nauttivien toimeenpanevien elinten ja edelleen liian heikon parlamentaarisen vallan välillä on paha epätasapaino. Tämän voi täydellä syyllä päätellä jälleen kerran siitä, että demokratiavaje on vaarassa kasvaa.
Miten tämän vaje voidaan sitten poistaa? Vaikka jäsen Napolitano onkin osoittanut tietynlaista avoimuutta Euroopan parlamentin perinteisiin asenteisiin, en usko, että hänen mietinnössään on saavutettu riittävää tasapainoa, kun siinä vaaditaan parlamentin vallan laajentamista ja jätetään kansalliset parlamentit epäsuoraan asemaan, joka on useimmiten harhauttava, koska koko asia hukutetaan epämääräiseen "parlamenttien aseman vahvistaminen" -käsitteen keskelle.
Tämä riittämätön tasapaino johtuu mielestämme erään asian laiminlyönnistä. Mietinnössä ei missään kohdin sanota, että Euroopan parlamentti on vain kansanedustuslaitos, jolla on erityistoimivaltaa, ja että ainoastaan kansallisilla parlamenteilla on täysi suvereenisuus. Vielä vakavampaa on, että missään ei sanota, että tämä oikeudellinen epätasaisuus kaksinkertaistuu sen vuoksi, että poliittinen legitiimiys on kansalaisten silmissä epätasainen. Emme voi tehdä unionissa tarpeellisia uudistuksia piilottamalla näin raskaita tosiasioita.
Tämän vuoksi olen liittänyt Napolitanon mietintöön vähemmistöön jääneen mielipiteen, jossa esitän, että unionin kunnollinen demokratisointi ei ole mahdollista, jos kansallisille parlamenteille ei palauteta niille kuuluvaa arvoa ja jos ne eivät saa suoraa valtaa eurooppalaisessa päätöksentekoprosessissa. Olen esitellyt kaikki keinot yksityiskohtaisesti SOS Démocratie -yhteysryhmälle esitetyssä mietinnössä, jota aiomme hyödyntää tulevassa valmistelukunnassa.

Gil-Robles Gil-Delgado
Arvoisa puhemies, aivan ensimmäiseksi onnittelen puheenjohtaja Napolitanoa hänen mietinnöstään, jota on syystäkin ylistetty tänään ja johon ryhmäni ei ole esittänyt olennaisia muutoksia, vaan pääasiassa täydennyksiä.
Mietinnössä tehdään sangen selväksi, että Euroopan parlamentti ja kansalliset parlamentit edustavat kukin tahollaan täysimääräisesti Euroopan kansoja, joilla on, hyvä jäsen Berthu, itsemääräämisoikeus niin kuin niiden perustuslaeissa on määrätty yli sadan vuoden ajan.
Kiitänkin esittelijää, että hän hyväksyi tarkistukseni. Halusin muistuttaa siinä tästä seikasta, jonka yhtä toimielintä muiden kustannuksella voimistamaan pyrkivät henkilöt ottavat lähes aina esiin. Suoraan sanottuna tämä ajatusmalli tuntuu minusta naurettavalta, mikäli suotte minulle anteeksi tällaisen ilmaisun.
Euroopan kansalaiset tarvitsevat yhtä lailla Euroopan parlamenttia kuin omia kansallisia parlamenttejaan, eivätkä niiden väliset suhteet saa pohjautua kilpailuun vaan yhteistyöhön.
Mietinnössä ei ainoastaan vahvisteta tätä yhteistyötarvetta, vaan siinä vaaditaan, mielestäni sangen realistisesti, parlamenttien välisen sopimuksen laatimista, jotta valmiuksia voitaisiin hyödyntää paremmin. Kyse on keskinäisen tiedonvälityksen parantamisesta ja yrityksestä välttää tiedon pimittyminen eri yhteistyötoimien välillä.
Mietinnössä palautetaan mieleen myös kansallisten parlamenttien toimivalta, eikä pelkästään jäsenvaltioiden hallituksia, vaan myös yhteisön oikeuden soveltamista ajatellen. Siinä tuodaan esille, että tämä valta on paljon suurempi kuin yleensä tiedetään tai tuodaan julki. Jos kansalliset parlamentit eivät halua käyttää sitä, se on niiden asia.
Arvoisa puhemies, kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin on tehtävä yhteistyötä eikä kilpailtava keskenään. Puheenjohtaja Napolitanon mietinnössä sovelletaan, joskaan ei lainata suoraan, espanjalaista sananlaskua jossa halutaan "asiat selvinä ja kaakao vahvana". Mietinnössä suhtaudutaan sydämellisesti ja myötämielisesti kansallisiin parlamentteihin ja tehdään siinä mielessä asiat selviksi, minkä lisäksi siinä mahdollistetaan vahva, kiinteä ja tuntuva yhteistyö. Antakaamme sille puoltava äänemme.

Tsatsos
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, eurooppalaisten instituutioiden demokraattinen luonne ei tarkoita vain eurooppalaisten arvojen vahvistamista, vaan erityisesti laajentumisen näkökulmasta demokratia on eurooppalaisten instituutioiden ennakkoehto. Jos välimatka instituutioiden ja kansalaisten välillä kasvaa, pian koittaa hetki, jolloin kansalaiset hylkäävät meidät.
Kansallisten parlamenttien rooli on osa ajattelutapaa, että Euroopan unionin on sekä valtioiden että kansojen unioni. Kansojen unionina se näyttäytyy Euroopan parlamentissa ja valtioiden unionina valtioiden välisissä elimissä, jotka tukeutuvat kansallisten parlamenttien luottamukseen. Tarvitsemme sekä vahvaa Euroopan parlamenttia että vahvoja kansallisia parlamentteja. Kansallisten hallitusten yhteistyön ministerineuvoston päätöksissä pitää olla näkyvää, valvottua, legimoitua ja kansallisten parlamenttien taholta. Kansalliset parlamentit tuovat Euroopan unionin kehityksen kansalaisten ulottuville ja saavat kansalaiset tuntemaan itsensä Euroopan kansalaisiksi.
Näin esiin nousee tarve tehdä välittömästi kansallisia perustuslaillisia uudistuksia, kuten Giorgio Napolitano analysoi erinomaisessa mietinnössään, jotta valtioiden eurooppalainen politiikka kastettaisiin jatkuvasti kansallisten parlamenttien vedessä. Tämä edellyttää uusia mekanismeja, joilla tietoa välitetään unionista kansallisille parlamenteille, ja kansallisten parlamenttien institutionaalisen aseman kohottamista.
Mielestäni historiallisen merkittävää on kansallisten parlamenttien voimakas osallistuminen perustuslakia käsittelevään valmistelukuntaan. Vaikkakaan tämän valmistelukunnan ehdotukset eivät sido oikeudellisesti tulevaa hallitustenvälistä konferenssia, demokraattisen legitiimiyden takia valmistelukunnan ehdotuksia on vaikea sivuuttaa. Kansalliset parlamentit eivät kuitenkaan tarvitse edustajakseen uutta eurooppalaista toimielintä, josta tulisi osa joka tapauksessa monimutkaista eurooppalaista päätöksentekoprosessia. Kansallisten parlamenttien roolin kohottaminen eurooppalaisten päätösten legimoinnissa vahvistaa tätä prosessia, mutta samalla se vähentää myös kansallisvaltioiden roolia kansojen oikeudellisena ja kulttuurisena standardina kiehtovassa unionirakennelmassa. Haluan vielä kerran lausua lämpimät kiitoksemme Giorgio Napolitanon erinomaisesta mietinnöstä.

Dybkjær
Arvoisa puhemies, haluaisin onnentoivotusten joukossa onnitella myös valiokunnan puheenjohtajaa, joka on siis tämän mietinnön esittelijä. Laadittu mietintö on hyvä ja antaa hyvän perustan toisaalta vuoropuhelun jatkamiseksi jäsenvaltioiden parlamenttien kanssa, mutta se antaa toisaalta hyvän perustan myös sille, miten valiokunta voi vaikuttaa asioihin valmistelukunnan kanssa tehtävässä yhteistyössä, koska kaikkia voimia todellakin tarvitaan, olkoon kyse sitten Euroopan parlamentin valmistelukunnan valtuuskunnan tai valiokunnan jäsenistä, joten toivon todellakin, että yhteistyö voisi jatkua. Näinä vuosinahan käynnissä on uskomattoman jännittävä hanke, joka perustuu sellaisen kansainvälisen demokratian rakentamiseen, jota myös kansalaiset kannattavat. Siitä huolimatta, että olemme tehneet tätä yhteistyötä 50 vuotta, meidän on tunnustettava, että olemme toisaalta vasta alkuvaiheessa, ja toisaalta, että hanke ei nauti täyttä tukea ja ymmärrystä. Sen olemme kokeneet monta kertaa Tanskassa, jossa kansalaiset on ollut vaikeaa saada hyväksymään uudet perustamissopimukset, ja nyt on sama asia koettu Irlannissa, ja uskon, että nämä kansanäänestykset ovat vain oireita siitä, mitä koko Euroopassa tapahtuu, ja siihen asiaan meidän on suhtauduttava vakavasti.
Meidän ei ehkä pidä suhtautua erityisen vakavasti näihin kahteen valtioon. Se tehtävä kuuluu kansallisille edustajille, mutta uskon, että meidän on tunnustettava, että kyse on suuremmista asioista kuin pelkästään tanskalaisten tai irlantilaisten epäluulosta. Ei ole ihme, että tämä on vaikeaa, koska olemme tottuneet käyttämään jäsenvaltioiden parlamentteja demokratian perustana, ja nyt meidän onkin yhtäkkiä osoitettava, että jäsenvaltioiden parlamentit ja kansainvälinen parlamentti voivat olla olemassa rinnakkain ja ennen kaikkea että ne voivat tehdä yhteistyötä. Tämä on haasteemme, ja tietyssä mielessä voimme mielestäni sanoa itsellemme, että olemme ehkä olleet aikaamme edellä. Jos meillä ei olisi nykyistä EU:ta, olisimme joutuneet luomaan jotakin, joka vastaisi maailmanlaajuisiin haasteisiin. Todellisuudessa saattaisi olla helpompaa, jos voisimme aloittaa alusta, mutta meidän on mielestäni otettava nyt lähtökohdaksemme se, mitä meillä on.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, todellakin kansallisten parlamenttien osallistuminen Euroopan rakentamiseen ei tarkoita uusia toimielimiä vaan niiden lisääntyvää valtaa valvonnassa ja tiedonsaannissa suhteessa valtioihin. Hyvät kollegat, nyt on kuitenkin käynnistetty perustuslakia käsittelevä valmistelukunta, johon osallistuvat historiallisesti myös kansalliset parlamentit, jotka lähettävät siihen edustajansa. Tämä ei kuitenkaan riitä. Parlamenttien jäsenillä pitää olla eväinään selvät suuntaviivat asioissa, joita valmistelukunta käsittelee ja jotka vastaavat Euroopan perustuslain laatimista. On käytävä syvällinen keskustelu joko parlamenttien täysistunnossa tai erityisissä parlamentaarisissa valiokunnissa, jotta edustajat eivät tulisi esittämään vain henkilökohtaisia kantojaan, vaan parlamenttien laajempaa asennoitumista. Tätä en ole vielä toistaiseksi nähnyt tapahtuvan unionin jäsenvaltioiden parlamenteissa, en ainakaan omassa maassani. Elleivät kansallisten parlamenttien työskentelystä päättävät ole kiinnostuneita järjestämään tällaista keskustelua, pelkään pahoin, että täällä käytävä keskustelu jää vähemmän kiinnostavaksi.

Hager
Arvoisa puhemies, neljästä Nizzan Eurooppa-neuvostossa esiin nostetusta teemasta pidän kansallisten parlamenttien roolia koskevaa kysymystä erityisen tärkeänä sen tähden, että se voi avata tien Euroopan kansalaisten sydämiin. Kun parlamentissa pidetään tätä istuntoa lukuisammin miehitetyissä täysistunnoissakin tärkeitä puheita, pahoittelen usein sitä, että kansalaiset eivät kuitenkaan ole niinkään kiinnostuneita niistä, että olemme ikään kuin keskenämme. On kyse juuri siitä, mielenkiinnon herättämisestä, ja unionin demokraattisesta legitiimiydestä.
Se onnistuu silti vain, kun voidaan saada kansalaiset ymmärtämään, että Euroopassa ei vain tapahdu jotain, vaan että on kyse konkreettisesti heidän tulevaisuudestaan, että heidän edustajansa ovat mukana päättämässä Euroopan tulevaisuudesta ja että kansalliset parlamentit voivat puolustautua, jos unioni ylittää toimivaltansa rajat. Tämä mietintö saattaa huomattavasti helpottaa sitä asiaa. Onnittelen esittelijää siitä sydämellisesti ja tuen häntä.

Schleicher
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan demokratiavaje tuodaan esiin pääongelmana. Jäsenvaltioiden parlamenttien Euroopan unionille antama toimivalta ei ole valitettavasti vielä täysin siirtynyt Euroopan parlamentille, unionin ainoalle vaalein legimoidulle toimielimelle.
Siihen ovat syynä kaikki ne jäsenvaltiot, jotka ovat tähän asti kieltäytyneet antamasta tätä toimivaltaa lainsäädäntövaltaa käyttävälle Euroopan parlamentille lainsäädännön yhteispäätösmenettelyn muodossa. Hallitukset hankkivat sillä tavoin itselleen Euroopan tasolla lainsäädäntö- ja toimeenpanovallan, jota olisi mahdoton kuvitella kansallisessa oikeusjärjestelmässä. Se on Euroopan demokratiavajeen varsinainen skandaali.
Pitäisikö meidän sitten vielä kehua sitä, että valtioiden ja hallitusten päämiehet nostivat Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien väliset suhteet Nizzan Eurooppa-neuvostossa yhdeksi neljästä tulevan valmistelukunnan ja uuden hallitustenvälisen konferenssin aiheesta? Sehän vain antaa hallituksille mahdollisuuden jatkaa kyvytöntä ja halutonta toimintaansa. Siinä on myös perustava väärinkäsitys, jonka jäsen Berthu esitteli vähemmistökannassaan.
Euroopan parlamentin on tosiaan pyrittävä läheiseen yhteistyöhön kansallisten parlamenttien kanssa, jotta me voisimme yhdessä pakottaa hallitukset toimimaan demokratian edellyttämällä tavalla. Euroopan parlamentin molemmat suuret ryhmät ovat hyvin yksimielisiä tässä asiassa, ja olen kiitollinen ryhmäni jäsenen ja kollegani Gil Roblesin keksimästä sanamuodosta Napolitanon mietinnössä sekä esittelijämme tarkistuksesta 21. Ne näyttävät oikean suunnan. Jokaisella tasolla on tehtävä kaikki mahdollinen ja kohtuullinen. Kansallisten parlamenttien on valvottava ja ne voivat valvoa hallituksiaan entistäkin tehokkaammin ja paremmin. Haluamme rohkaista niitä siihen. Tämä koskee sekä hallitusten toimintaa neuvostossa eurooppalaista lainsäädäntöä laadittaessa että EU:n myöntämien varojen taloushallintoa ja valvontaa. Euroopan parlamentin on valvottava ja muokattava lainsäädäntöä Euroopan tasolla.
Lopuksi voin vain sanoa, että kiitämme mietinnöstä ja toivomme, että valmistelukunnassakin suhtaudutaan siihen vakavasti.

Leinen
Arvoisa puhemies, Napolitanon mietintö on todella tärkeä askel keskustelun selkeyttämisessä parlamenttien roolista EU:ssa ja näin ollen tärkeä askel demokratian lisäämisessä EU:ssa. Tavoitteenamme on mielestäni parlamentaarisen demokratian luominen Euroopan unioniin. Legitiimiys-, avoimuus- ja valvontakysymykset voidaan ratkaista tyydyttävästi vain silloin.
EU:n parlamentaarisuuden lisääminen merkitsee kaikkien kansanedustuslaitosten vahvistamista toimeenpanovaltaan nähden sekä kansallisella että Euroopan tasolla. Nykyisestä roolista käytävä keskustelu vaatii tietysti älyllistä ja poliittista selvyyttä. Monet täällä ovat hieman sekoittaneet tasot keskenään. Meidän on pidettävä erillään tasot, joilla kansallisilla parlamenteilla ja Euroopan parlamentilla on omat roolinsa.
Parlamenteilla on yhteinen rooli perustuslaillistamisessa. Se on parlamenteille eikä hallituksille kuuluva alkuperäinen tehtävä. Mehän olemme tyytyväisiä siihenkin, että meillä on valmistekunta, ja voimme olla iloisia siitä, että yli kaksi kolmasosaa valmistelukunnan jäsenistä on parlamenttien jäseniä.
Johdetussa oikeudessa, lainsäädännössä, meillä on toimielimet. Meillä on Euroopan parlamentti ja neuvosto. Minäkin toistan, ettemme tarvitse kolmatta kamaria. Se ei tuota lisäarvoa. Se vain mutkistaa päätöksentekomekanismia. Tällaiset ajatukset eivät auta lisäämään kansalaisten luottamusta; minä yksinkertaisesti epäilen sitä.
Tärkeää on kansallisten parlamenttien vahvistaminen suhteessa hallituksiin. Siinä on vielä paljon tehtävissä ja tekemistä. Mielestäni meidän olisi siis toimittava yhteistyössä, solmittava sopimus.
Kiitän Giorgio Napolitanoa siitä, että hän selvitti asiaa mietinnössään ja sai parlamentissa pidetyissä kuulemisissa parlamentit ymmärtämään paremmin toisiaan. Onnitteluni tästä mietinnöstä! Toivon, että suuri enemmistö tukee sitä!

Almeida Garrett
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, ensiksikin haluaisin kiittää puheenjohtaja Napolitanoa hänen mietinnöstään. Kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin väliset suhteet on yksi Euroopan unionissa käytävän keskustelun keskeisistä aiheista, siitä tulee yksi valmistelukunnan työn avainasemassa olevista aiheista, ja onkin välttämätöntä, että - satunnaisia mielipahan ja tavanomaisia erimielisyyden aiheita lukuun ottamatta - tässä edustajainhuoneessa käsitellään asiaa tyynesti ja älykkäästi.
Ei kannata piilotella vaikeuksia kansanvaltaisen Euroopan rakentamisessa, etenkään tällä historiallisella hetkellä, jolloin jopa kansallisella tasolla on kiireesti löydettävä uudelleen edustuksellinen kansanvalta ja lujitettava sitä. Meillä, jotka olemme jo vuosikausia kulkeneet näin pitkälle tätä tietä ja jotka haluamme jatkaa sillä eteenpäin yhtä tarmokkaasti vielä monta vuotta, on velvollisuus ymmärtää, ottaa kantaaksemme ja vaatia kannettavaksemme sitä erityistä vastuuta, joka johtuu siitä, että juuri me, kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin jäsenet, olemme suoraan kansan valitsemia edustajia.
Tämän vuoksi on välttämättä edettävä siihen suuntaan, että kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin osallistumisen astetta ja valvontavaltaa lujitetaan sekä lainsäädännöllisten päätösten teossa että Euroopan unionin poliittisten suuntaviivojen suunnittelussa. Kuten tässä mietinnössä selkeästi myönnetään, millään näistä parlamentaarisista toimielimistä ei ole yksinoikeutta edustaa Euroopan unionin kansalaisia. Tämän vuoksi ne tarvitsevat toisiaan täydentävää, järjestäytynyttä ja - jos mahdollista - kumppanuuteen perustuvaa yhteistyötä itsehallintoalueidensa ja erityisvastuittensa kehittämisessä. Siksi meidän ei pidä mutkistaa päätöksentekomenettelyä eikä asettaa päällekkäisiä toimivaltuuksia tai ruokkia enää epäluuloja. Kultakin toimielimeltä odotetaan vain sitä, että se toteuttaisi osansa kerta kerralta paremmin. Pyrimme myös kehittämään enemmän kansallisia parlamentteja Euroopan unionin poliittisessa ja lainsäädännöllisessä menettelyssä, ja siksi aherramme parhaillaan auttaaksemme saamaan aikaan olosuhteet tehokkaalle jäsenvaltioiden hallitusten kansalliselle seurannalle ja valvonnalle niiden toimiessa unionin neuvoston jäseninä.
Päätän tähän: mietinnössä tehty diagnoosi ja siinä viitoitetut tiet avaavat hyviä näkymiä sille, että piakkoin valmistelukunnassa yhdessä tekemällämme työllä voisimme muuttaa tämän uuden Euroopan entistä kansanvaltaisemmaksi, entistä ymmärtäväisemmäksi ja entistä läheisemmäksi kaikille meille, Euroopan unionin kansalaisille.

Martin, Hans-Peter
Arvoisa puhemies, uusi puhemiehemme, Pat Cox, kehotti meitä kommentoimaan puheissamme toistemme puheenvuoroja. Pyrin siihen, puolessatoista minuutissakin.
Kollega Voggenhuberin, joka puhui siitä, että kansallisten parlamenttien asema tuodaan yhä uudelleen esiin, puheeseen on mielestäni lisättävä, että kansallisissa parlamenteissa esiintyy tietysti ymmärrettävää mustasukkaisuutta ja turhaumia, mikä johtaa siihen, että syntyy keinotekoinen vastakkainasettelu. Toimivaltojen selvä rajaaminen auttaisi asiaa. Valmistelukunnan on huolehdittava myös siitä, että parlamenttien edustajat eivät asetu vastakkain, vaan että tehdään se, mitä täällä on aina vaadittu.
Kollega Abitbolille, joka valittaa jatkuvasti unionin demokratiavajetta, haluaisin sanoa: siinä todistelu kääntyy aivan päälaelleen. Se, että meillä on demokratiavaje, ei tarkoita sitä, että kansallisen puolen merkitystä on lisättävä, vaan sitä, että tarvitsemme kaikkea, mitä Euroopan parlamentti on vaatinut, siis toimielinten demokratisoimista, muuten päädytään aivan vääriin päätelmiin ja tarjotaan Euroopan kansalaisille kaikkea sitä, mitä eurooppalaiset demokratiat ja eroja arvossa pitävät ihmiset eivät halua, nimittäin yksipuolista täysin valvomattomien voimien, tässä tapauksessa talouden, määräämisvaltaa.
Viimeinen kohta: on huomionarvoista, että perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan puheenjohtajan mietinnön 17 kohtaa ei ole vastustettu. Tämä osoittaa, että olemme siitä yksimielisiä. Vihreiden esittämät tarkistukset, joista kyllä huomaa, että kyse ei ole vain kansallisista parlamenteista, vaan myös alueellisista elimistä, ansaitsevat kuitenkin huomionne, ja mielestäni niitä olisi kannatettava.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, jäsen Napolitano on laatinut hyvän mietinnön tulevan valmistelukunnan arkaluonteisimpiin kuuluvasta aiheesta, nimittäin Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien suhteesta. Aihe on arkaluonteinen, koska kansalliset parlamentit ovat enenevässä määrin saaneet sellaisen mielikuvan, että niiltä viedään toimivaltaa ja että Euroopan parlamentti hyötyy tästä. Ja meidän on oltava rehellisiä: niinhän se jossain määrin on. Kun on siirretty monia tehtäviä jäsenvaltioilta Euroopan unionille, varsinkin 20:n viime vuoden aikana, ja kun on otettu käyttöön yhteispäätösmenettely, eli parlamentillekin on annettu lainsäädäntövaltaa, toimivaltaa on tosiaankin siirretty. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, ettei kansallisille parlamenteille olisi jäänyt lainkaan tärkeitä tehtäviä. Päätöslauselman 1 kohta on tässä mielessä kristallinkirkas. Kansallisten parlamenttien on lähetettävä ministerinsä neuvostoon. Niiden on myös valvottava ministereitä, kun nämä palaavat neuvostosta. Niiden on lisäksi huolehdittava siitä, että Euroopan unionin direktiivit ja asetukset pannaan asianmukaisesti täytäntöön, ja niiden on samoin valvottava unionin ohjelmien asianmukaista sisällöllistä ja taloudellista täytäntöönpanoa. Jos tätä ei tehdä hyvin - kuten kotimaassani on käynyt ilmi muun muassa Euroopan sosiaalirahaston yhteydessä - Euroopan yhteisöjen komissio perii takaisin satoja miljoonia guldeneita. Silloin kansallisetkaan parlamentit eivät ole tehneet työtään hyvin.
Arvoisa puhemies, minusta toimivallan jaosta kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin välillä ei pidä tulla valmistelukunnan tärkeintä keskustelunaihetta. Jäsen Schleicher vihjasikin jo, että on kiinnitettävä huomiota ennen kaikkea niihin asioihin, joissa kansallisilta parlamenteilta on viety toimivalta, mutta Euroopan parlamentti ei ole saanut sitä niiden sijasta. Juuri tässä piilee demokratia-aukko, ja valmistelukunnan toiminnassa on keskityttävä ennen kaikkea tähän. Asiaa on analysoitava tarkkaan, ja sen jälkeen meidän on huolehdittava siitä, että toimivalta palautuu taas joko kansallisille parlamenteille tai Euroopan parlamentille. Minun mielestäni juuri tämä, ei parlamenteille kuuluvien asioiden jättäminen neuvoston huoleksi, merkitsee Euroopan unionin parlamentarismin ja demokratian lisäämistä.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, kollega Napolitano on tarkastellut kysymystä niin kuin pitääkin. Lainsäädäntötoimivalta, talousarviotoimivalta ja valvontatoimivalta kansallisissa asioissa kuuluvat kansallisten parlamenttien toimialaan.
Kansallisen tason yläpuolella tuota toimivaltaa voi käyttää ainoastaan kansallisen tason yläpuolella toimiva parlamentti, mikä sitten tuleekin olemaan rakenne, jonka se saa valmistelukunnassa tai tulevassa hallitustenvälisessä konferenssissa.
Jäsen Napolitano korostaa, että tämänkaltainen vallan jako on tärkeää säilyttää, ja ennen kaikkea hän osoittaa, että on olemassa todellinen vaara, että tietyt valtuudet, kuten ulkoisiin suhteisiin ja kolmanteen pilariin liittyvät asiat, katoavat kansallisten parlamenttien toimivallasta, eikä niitä toisaalta anneta myöskään kansallisen tason yläpuolella olevalle parlamentille.
Nyt käsiteltävänämme olevan parlamentaarisen vallan murentamiseksi on olemassa toinen paljon käyttökelpoisempi tapa, niin kutsuttu komitologiaan pohjautuva avoin koordinaatiomenetelmä, jota sovelletaan esimerkiksi Lamfalussyn raportissa, jossa ei anneta juurikaan mahdollisuuksia parlamentaariseen valvontaan eikä itse- tai yhteissääntelyyn. Mielestäni tämä asia mainittiin myös Napolitanon mietinnössä, ja meidän pitäisi kiinnittää siihen huomiota.

Carnero González
Arvoisa puhemies, aloitan puheenvuoroni yhtymällä onnitteluihin, joita esittelijä on saanut oivallisesta mietinnöstään.
On selvää, että unionille on laadittava perustuslaki, että meidän on päästävä eroon tämänhetkisestä demokratiavajeesta, että meidän on ryhdyttävä omanlaiseensa vallanjakoon, ja se tapahtuu tietysti "parlamentarisoimalla" unioni eli lisäämällä Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien toimivaltaa.
Millä osa-alueilla se on tehtävä? Tietenkin niillä Euroopan parlamentin toimivalta-alueilla, jotka koskevat yhteisön asioita ja lainsäädäntöä sekä kansallisten parlamenttien omien hallitusten valvontaan liittyvillä toimivalta-alueilla.
Tuota valvontaa kaivataan epäilemättä monessa jäsenvaltiossa, ja se vaikeuttaa jatkuvasti kansallisten lainsäädäntöelinten osallistumista aktiiviseen valvontaan ja eurooppalaisten kysymysten esillä pitämistä kussakin jäsenvaltiossa.
Lisäksi on olemassa kuitenkin myös toinen asia: valmistelukunnan Euroopan tulevaisuutta koskevassa keskustelussa on mielestäni käsiteltävä myös lainsäädäntövaltaa pitävien itsehallintoalueiden roolia, joka pitäisi määritellä unionissa johdonmukaisesti ja rakentavasti, jotta Euroopan rakennusprosessia voitaisiin muun muassa tuoda lähemmäs kansalaisia ja tehostaa sitä.
Mielestäni tällä tavoin on suhtauduttava myös lainsäädäntövaltaa pitävien alueiden parlamentteihin.

Napolitano
. (IT) Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron, jossa en pelkästään kiitä kaikkia kollegoja, jotka ovat ilmaisseet tukensa ja antaneet ehdotuksia kuten kollega Maij-Weggen kysymyksiin, joiden tarkastelua pitäisi syventää, sekä esittäneet varauksia argumentoidulla ja kiinnostusta herättävällä tavalla; haluan puheenvuorossani lähinnä tarkastella asiaa, jota kollega MacCormick korosti, toisin sanoen haluan saattaa kaikkien tietoon sitoumuksen, josta olin maininnut yksityisessä tilaisuudessa. Olen täysin tietoinen haluaisin pyytää jäsen MacCormickia ja kaikkia muita kyseiset tarkistukset allekirjoittaneita uskomaan tämän sen ongelman merkityksestä, joka liittyy alueellisiin parlamentteihin, joilla on lainsäädäntövaltaa. En kuitenkaan usko, että tämä on sopiva tilaisuus käsitellä tätä aihetta puhuessamme mietinnöstä, jossa keskitytään nimenomaan kansallisten parlamenttien tai jäsenvaltioiden rooliin. Paitsi esittelijänä, myös perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan puheenjohtajana sitoudun joka tapauksessa siihen, että aiheesta tehdään asianmukainen erityistutkimus. En kuitenkaan haluaisi, että tämän aiheen merkitys hämärtyisi sen vuoksi, että parlamentti äänestää esitettyjä tarkistuksia vastaan.

Barnier
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, mietintö, jota olette juuri käsitelleet, on osoitus uudesta vaiheesta kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin välisessä yhteistyössä. Sanoisinpa jopa, että se ilmentää uudenlaista ajattelutapaa. Arvoisa puheenjohtaja Napolitano, haluaisin kiittää teitä työstänne ja esittää siitä onnitteluni komission puolesta.
Kysymys kansallisista parlamenteista ja niille kuuluvasta asemasta, jossa niitä saatetaan kehottaa toimimaan unionin tulevassa rakenteessa, liittyy toissijaisuuskysymykseen. Se liittyy myös kysymykseen jaetusta legitiimiydestä, joka kytkeytyy jaettuun suvereenisuuteen. Koska nyt käsitellään kansallisia parlamentteja koskevaa kysymystä ja toimivaltuuksien rajoittamista, minkä parissa kolleganne Alain Lamassoure tekee työtä, tässä mielessä nyt nouseekin oikeastaan esiin toissijaisuutta koskeva ongelma, josta muodostuu perustuslakiprosessin kautta yksi avainkysymyksistä muutaman päivän kuluttua työnsä aloittavalle valmistelukunnalle.
Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, tältä kannalta on siis tärkeää, että käytämme jo nyt hyödyksemme tätä Euroopan parlamentin käymää hyvin laadukasta pohdintaa, koska parlamentti kertoo meille, miksi ja miten kansalliset parlamentit on otettava paremmin huomioon.
Miksi? Ehkä siksi, että unioni ei ole menneinä vuosina ottanut tätä kysymystä riittävän vakavasti huomioon kansalliselta eikä alueelliselta kannalta. Sanon tämän sellaisesta näkökulmasta, joka minulla itselläni on sen vuoksi, että olen istunut kansallisen parlamentin jäsenenä 22 vuotta. Kuten epäilemättä monet teistäkin, voin todistaa, että kansalliset parlamentit tuntevat itsensä jotakuinkin voimattomiksi Brysselistä saapuvien sellaisten tekstien vuoksi, joiden ajatukset on tarkoitus toteuttaa, mutta joista ei ole tarkoitus keskustella. Tällaisen syvään juurtuneen ajattelutavan vuoksi kansallisten parlamenttien turhautuneisuus joku teistä käytti tätä sanaa ei kohdistu ainoastaan komissioon vaan aivan yhtä lailla myös neuvostoon ja Euroopan parlamenttiin.
Arvoisa puheenjohtaja Napolitano, juuri tässä mielessä teidän voimakkaasti ilmaisemanne parlamentin halukkuus aloittaa uusi vaihe suhteessaan kansallisiin parlamentteihin on ele, jota sanoisin merkittäväksi ja rohkeaksi. Se on ele, joka on jo jonkin aikaa tullut hyvin esiin siinä roolissa, joka parlamentilla on Cosacissa, Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien jäsenten muodollisten ja epämuodollisten yhteyksien moninkertaistumisessa voin todistaa tämän sillä, mitä panin merkille Nizzan sopimuksen valmistelun yhteydessä sekä hallinnollisen yhteistyön kasvamisessa.
Komissio on tietenkin myötämielinen tällaiselle uudelle vaiheelle, koska se on tietoinen panoksesta, jonka kansalliset parlamentit voivat unionin rakentamiselle tuoda. Mitä pidemmälle rakentaminen etenee ja me toivomme, että se etenee kansallisen suvereniteetin kaltaisilla vaikeilla aloilla, erityisesti toisen ja kolmannen pilarin kohdalla sitä vahvemmin koko järjestelmän legitiimiys herättää kysymyksiä.
Käytännössä on yhteinen etu esimerkiksi valvoa paremmin, mitä kansalaisia kovasti kiinnostavan kolmannen pilarin kohdalla tapahtuu, ja valvontaa voitaisiin vahvistaa komission ja parlamentin yhdessä toivoman yhteisöllistämisen avulla.
Olen siis sitä mieltä, että unionin toimielinten menettelytavassa on noudatettava kahta suurta periaatetta. Ensinnäkään eri toimielinten oikeuksia ei pidä asettaa vastakkain, sillä yleiset vaalit edistävät Euroopan rakentamista monella tavalla; ne vaikuttavat suorasti parlamenttiin ja epäsuorasti neuvostoon ja Eurooppa-neuvostoon. Mielestäni tämä on rikkaus. Lisäksi on otettava huomioon vallanjako, joka kuuluu jokaiselle valtiolle, koska jokaisen kansallisen parlamentin oikeudet ja tarpeet poikkeavat niin paljon eri maiden välillä.
Pohtikaapa tapaa, jolla kansalliset parlamentit voitaisiin parhaiten yhdistää. Pian toimintansa käynnistävä valmistelukunta, josta monet teistä puhuivat, on itsessään ensimmäinen vastaus kansallisten parlamenttien ilmaisemiin toiveisiin. Kuten sanoin, valmistelukunta on parlamentin ja komission yhdessä tekemien ponnistelujen ja lokakuussa 2000 pidetyn 23. Cosacin Versailles'n kokouksessa ilmaistun toiveen tulosta.
Hyvät parlamentin jäsenet, jos kukaan ei kiistele kansallisten parlamenttien panoksen merkityksestä tai sen luonteesta, ei päästä yksimielisyyteen, tai ei ainakaan vielä siitä, minkälaista tämä panos voisi olla. Chevalier'n ja Mahoun Laekenin Eurooppa-neuvostolle hiljattain osoitetussa selonteossa tämä tulee selkeästi esiin. Näin ollen me tiedämme, että on mahdollista ottaa käyttöön kaksi menettelytapaa: joko toiminta on epäsuoraa niin, että jokaisen jäsenvaltion kansallinen parlamentti parantaa valtaoikeuksiaan, tai se on suoraa niin, että otetaan käyttöön uusia menetelmiä, jotka antavat kansallisille parlamenteille mahdollisuuden puuttua suoremmin eurooppalaiseen päätöksentekoon.
On selvää, että kansallista ja epäsuoraa menettelytapaa on korostettava ja vahvistettava, ja on myös selvää, että suurin osa suosii tällaista menettelytapaa. Komissio ei voi arvostella jokaisen institutionaalisen järjestelmän arvoa. Sitä vastoin se voi ilmaista olevansa kiinnostunut levittämään kaikkia hyviä käytäntöjä me tiedämme hyvin, että jotkin käytännöt joissakin jäsenvaltioissa ovat parempia kuin toisissa tiedotuksen ja kuulemisen osalta. Se voi ilmaista olevansa valmis tutkimaan mahdollisuutta muuttaa Amsterdamin sopimukseen liitettyä pöytäkirjaa näiden hyvien käytäntöjen huomioimiseksi.
Eurooppalainen menettelytapa on kaikkein suorin ja epäilemättä kaikkein vaikein noudattaa, koska kansallisten parlamenttien välillä on tällä hetkellä joitakin ristiriitoja. Hyvät parlamentin jäsenet, meidän on kuitenkin harkittava tätä eurooppalaista ja suorinta menettelytapaa esimerkiksi silloin, kun puhumme neuvoston lainsäädännöllisten tehtävien selkiyttämisestä tai kun kartoitamme käytänteitämme, joita on jo nyt noudatettu yhdessä Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien kanssa tehtyjen töiden puitteissa.
Samoin kuin parlamentti, komissiokaan ei hyväksy ajatusta uudesta kamarista, joka olisi todellisuudessa kolmas kamari. Euroopan päätöksentekoprosessi on jo riittävän monimutkainen tällaisena, puhumattakaan tietenkään uhkaavista institutionaalisista konflikteista kyseisen kamarin ja teidän parlamenttinne välillä, jonka tavoin komissio on pitkään kannattanut ja tukenut tietynlaista näkemystä ja tietynlaista toivetta yhteisön mallista.
Arvoisa puheenjohtaja Napolitano, lopuksi haluan sanoa, että sanoitte varsin osuvasti, että valmistelukunta, joka ei ole vielä aloittanut työtään, käsittelee erityisesti tätä mietintönne aiheena ollutta avainkysymystä. Joitakin aiheita voidaan siis ottaa esille jo nyt ja ilman, että aikomuksemme on lausua mielipidettämme erityisesti niistä aiheista, jotka liittyvät niin läheisesti jokaisen jäsenvaltion institutionaaliseen riippumattomuuteen. Antonio Vitorino ja minä, jotka edustamme komissiota valmistelukunnassa, haluamme sanoa, että olemme valmiit tarjoamaan ajatuksiamme ja apuamme tämän asiaan syventämiseen. Voisimme toimia näin esimerkiksi silloin, kun puhutaan kansallisten parlamenttien asemasta perustuslakia säätävänä elimenä tai niiden asemasta toissijaisuusperiaatteen tulkinnassa.
Hyvät parlamentin jäsenet, käytännöllisesti katsoen te kaikki olette puhuneet valmistelukunnasta, jonka parissa meillä on paljon työtä 28. helmikuuta lähtien. Oli asian laita miten tahansa, minä toistan, että yksi niistä olennaisista asioista, jotka vaikuttavat tämän valmistelukunnan menestymiseen, jotta sen toiminta olisi mahdollisimman kunnianhimoista, riippuu meidän yhteisestä kyvystämme vakuuttaa ja innostaa kansallisia parlamentteja tekemään työtä kanssamme, ja arvoisa puhemies, tässä mielessä katson, että mietinnössänne on paitsi rohkea ote, se on myös erittäin hyödyllinen.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna torstaina keskipäivällä.

Aluepolitiikan hallinnointi ja rakennerahastot
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Pohjamon laatimasta aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietinnöstä (A5-0006/2002) aluepolitiikan hallinnoinnista ja rakennerahastojen hallinnoinnista (2001/2066(INI)).

Pohjamo
. Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan ensiksi kiittää kollegoita aktiivisesta osallistumisesta mietinnön valmisteluun. Aiheesta syntyi valiokunnassa vilkas keskustelu ja mietintöön tuli hyviä tarkistuksia. Myös komission edustajat toivat oman panoksensa keskusteluun.
Olen ilahtunut, kun valiokunta oli mietintöni päätavoitteesta yksituumainen. Mielestäni unionin taloudellinen, sosiaalinen ja alueellinen yhteenkuuluvuus on yhtä oleellinen tavoite kuin yhteismarkkinat ja rahaliitto. Tuleva laajeneminen on suuri haaste, ja se tuo uudistuspaineita myös aluepolitiikan ja rakennerahastoinnin hallinnoinnille. Tämän mietinnön tarkoituksena on analysoida käytännön toteutuksen ongelmia ja tehdä ehdotuksia siitä, miten rakennerahastojen toimintaa voitaisiin parantaa jo nykyisten säännösten puitteissa ja mitä seikkoja tulisi ottaa huomioon seuraavaa uudistusta valmisteltaessa. Mietintö tuo käytännöllisen näkökulman komission virittämään aluepoliittiseen keskusteluun.
Saadakseni taustatietoja mietintöäni varten lähetin laajan kyselykaavakkeen muutamille alueille kussakin jäsenvaltiossa. Vastauksia tuli lähes jokaisesta jäsenvaltiosta, ja sain niiden kautta käytännön kokemuksia suoraan ohjelmia toteuttavilta alueilta ja ihmisiltä.
Keskityn nyt tässä mietinnön tärkeimpiin johtopäätöksiin. Ensimmäinen niistä on tehokkuuden ja tuloksellisuuden lisääminen. Rakennerahastojen käytännön toteutuksessa on pyrittävä määrärahojen tehokkaaseen ja tulokselliseen hyödyntämiseen, aikataulun mukaiseen täytäntöönpanoon ja hankkeiden mahdollisimman hyvään laatuun. Alueilla rakennerahasto-ohjelmien hallinnoinnin koetaan usein vaikeutuneen ja byrokratian lisääntyneen. Alueet kokevat rahoitussäännökset monimutkaisiksi, osin epäselviksi ja tulkinnanvaraisiksi, vaikka tavoite on varmasti ollut toinen. Rahoitus on ohjattava mahdollisimman suoraan alueille, ja alueiden on saatava erikoistua pystyäkseen hyödyntämään rakennerahastojen tuen. Alueiden, jäsenvaltioiden ja unionin yhteistyöllä hallinnointia on parannettava, jotta oikeat toimet kohdistuvat tuloshakuisesti oikeille alueille ja oikeaan aikaan. Hallinnon ja sen seurannan tulee olla joustavaa ja oikeassa suhteessa ohjelmien ja hankkeiden kokoon. Rahoituksen n+2-sääntö on pidettävä voimassa.
Käytäntöjen ja hallinnoinnin yksinkertaistaminen ja selkeyttäminen sekä tuloshakuisuuden lisääminen on mietinnön keskeinen tavoite. Myös tilintarkastustuomioistuin on moittinut rakennerahastojen monimutkaisia käytäntöjä ja vaatinut yksinkertaistamista ja tuloksellisuuden lisäämistä, ja tämä on ollut myös komission tavoitteena, mutta tässä on vielä paljon tehtävää sekä komissiossa että myös jäsenvaltioissa.
Toinen johtopäätös oli ohjelmien nopeampi käynnistäminen. Uusi ohjelmakausi on lähtenyt liikkeelle tavattoman hitaasti, ohjelmien hyväksyminen vei peräti kaksi vuotta. Jäsenvaltiot eivät ole pystyneet toimittamaan asiakirjojaan ajoissa, ja komission käsittelytahti oli hidasta. Yksinkertaistaminen ja selkeyttäminen auttaa myös viiveiden välttämisessä. Eräänä keinona mietinnössä on esitetty tavoiteohjelmien ja yhteisöaloitteiden jaksottaminen niin, että valmistelu ei ajoitu samaan aikaan. Näin sekä komissiolla että myös alueilla olisi paremmin valmisteluaikaa eikä nykyisenkaltaisia viiveitä tulisi seuraavalle kaudelle siirryttäessä.
Kolmas tärkeä johtopäätös on se, että lisäysperiaatetta on noudatettava. Unionin aluepolitiikan tuloksia on heikentänyt se, että rahoituksella on korvattu kansallista rahoitusta tai alueilta on jopa vedetty pois enemmän kansallista rahaa kuin mitä unionin kautta alueille on saatu. Komission olisi uudistettava ja selkiytettävä lisäysperiaatteen noudattamisen sääntöjä niin, että lisäysperiaatetta tulisi noudattaa myös ohjelma- ja aluetasolla.
Neljäntenä johtopäätöksenä on rakennerahastojen arvioinnin ja seurannan tehostaminen. Seurannassa tulisi keskittyä tuloksellisuuden seurantaan: mitä rahoilla on todella saatu aikaan ja miten. Parlamentilla tulisi olla avoimet ja läpinäkyvät kanavat tiedonhankinnassa ja seurannan järjestämisessä. Komission olisi tuotettava tarvittava taustatieto ja raportointi selkeässä muodossa, niin että valiokunta ja parlamentti voivat käyttää sitä hyväksi.
Kun olen laatinut äänestyssuositusta, olen tukenut mietinnön johtopäätöksiä vahvistavia tarkistuksia. Kollegat tekivät myös sisältöä koskevia tarkistuksia, jotka sinänsä olivat kannatettavia, mutta eivät kuuluneet tämän mietinnön piiriin.

Marques
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, nyt arvioitavanamme oleva Euroopan parlamentin aloitemietintö on täysin perusteltu: on hyvin järkevää, että Euroopan parlamentti analysoi sitä, keskustelee siitä ja ehdottaa keinoja sille, kuinka rakennerahastojen käytännön toteutuksia ja hallinnointia parannetaan niiden tehokkuuden lisäämistä ajatellen. Siitä huolimatta, että rakennerahastojen uudistus huipentui Berliinin huippukokouksessa 1999, jossa otettiin käyttöön oleellisia parannuksia niiden toiminnassa, näiden kahden ja puolen vuoden kokemuksesta tiedämme, että uusille parannuksille on yhä tilaa. Taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikan tavoitteet, joille rakennerahastot ovat perusluonteinen väline, ovat niin tärkeitä, että ne velvoittavat meitä ponnistelemaan jatkaaksemme parannustyötä. Meidän kaikkien on siihen uurastukseen osallistuttava: Euroopan unionin toimielinten, etenkin komission, mutta myös jäsenvaltioitten ja eduista hyötyvien alueiden. Uurastusta rakennerahastojen yksinkertaistamiseksi ja virkavaltaisuuden vähentämiseksi on todellakin ihan pakko jatkaa, ja sen vuoksi on välttämättä parannettava hallinnointimenetelmiä sellaisilla aloilla kuin rahoitus, valvonta, seuranta, tukiohjelmien täytäntöönpano sekä myös siinä, kuinka jäsenvaltioitten ja alueitten on meneteltävä valitakseen tuettavia hankkeita tarkemmin kriteerein ja hyödyntääkseen määrärahoja entistä paremmin. Tästä syystä on lujitettava "tehokkuusreservin" kaltaisia mekanismeja, joiden päämääränä on kannustaa ja palkita rakennerahastoja paremmin hyödyntäneitä alueita.
Toisaalta kansallisissa sosiaalipolitiikoissa ei saisi koskaan laiminlyödä valtion sisäistä taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta, vaan niiltä voitaisiin odottaa johdonmukaisuutta ja sitä, että ne eivät olisi ristiriidassa näiden tavoitteiden kanssa. Sama koskee muitakin yhteisön politiikkoja, nimittäin yhteistä maatalouspolitiikkaa, kilpailupolitiikkaa ja valtiontukipolitiikkaa, jotka voisivat niihin liittyvien erittäin tärkeiden oikeus- ja rahoitusvälineiden vuoksi olla suunnattoman arvokkaita, jos niitä ohjattaisiin paremmin kohti muita yhteenkuuluvuuden päämääriä.
Pysähtykäämme lopuksi miettimään, tarvitaanko enemmän hajasijoitusta vai onko toissijaisuusperiaatetta sovellettava tehokkaammin Euroopan unionin taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikassa. Ilmeisesti tässä asiassa ainakin vielä riittää enemmän vastuullisuutta sälytettäväksi jäsenvaltioille ja alueille. Hajasijoituksen ja toissijaisuuden periaatteet on otettava käyttöön äärimmäisiä seurauksiaan myöten. Mutta huomio! Älkäämme sekoittako rakennerahastoista puhuttaessa toissijaisuuden periaatetta Euroopan unionin taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikan teoreettiseen ja järjettömään "uudelleen kansallistamiseen". Toissijaisuuden periaatetta ei voi koskaan käyttää välineenä yrityksiin viedä Euroopan unionin taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikalta sen rahavarat. Päinvastoin, toissijaisuuden periaate vaatii Euroopan unionin tasolla tehokasta taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikkaa, ja sen perusteella on myös vahvistettava Euroopan rakentamisen todelliseen pilariin vaikuttavia keinoja, vastauksena laajentumisen ja siitä seuraavien alueellisten epäsymmetrisyyksien valtaisan lisääntymisen aiheuttamaan haasteeseen. Älkäämme unohtako, että Yhdysvaltain kaltaiset maat käyttävät uudelleenjakopolitiikkoihinsa enemmän varoja kuin Euroopan unioni.
Arvoisa puhemies, lyhyesti sanoen, sanon "kyllä" suuremmalle hajasijoitukselle rakennerahastojen hallinnoinnissa, mutta sanon "kyllä" myös Euroopan unionin taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikan oleellisten toimintojen säilyttämiselle ja lujittamiselle, tarkemmin sanoen varojen uudelleenjaolle kehityksen edistämiseksi sen heikoimmassa asemassa olevilla alueilla.

Cerdeira Morterero
Arvoisa puhemies, aloitan puheenvuoroni onnittelemalla jäsen Pohjamoa hänen aloitteestaan ja työstään, koska mielestäni kyseessä ei ole tavanomainen mietintö. Kyse on parlamentin aloitteesta laaditusta mietinnöstä. Yritämme esittää siinä uusia ajatuksia, joilla parannetaan rakennerahastojen hallinnointia hetkellä, joka on erittäin tärkeä koko Euroopan unionin ja näiden rahastojen tulevaisuuden kannalta.
Mietintö on saanut alkunsa selkeästä tarpeesta parantaa aluepolitiikan ja rakennerahastojen hallinnointia. Näistä jälkimmäisen hallinnointi edellyttää suurempaa joustavuutta ja on samalla myös vastaus Euroopan parlamentin tätä asiaa koskevaan yleiseen tyytymättömyyteen.
Parlamentin työskentelyvara ja vaikutusmahdollisuudet komission esitellessä kertomuksensa ovat käytännössä olemattomat. Siksi uskomme, että tämä on juuri oikea hetki antaa suurempaa poliittista painoarvoa yhtäältä rahastoille ja toisaalta parlamentille. Nyt on juuri se hetki, jolloin näiden merkittävien rahastojen hallinnoinnissa oleviin viivytyksiin pitää puuttua, jotta ne korjattaisiin ja jotta mukaan otettaisiin uusia osa-alueita.
Meidän on erotettava toisistaan rahastojen vaikuttavuus talousarviossa ja niiden todellinen tehokkuus. Joustavuus epäilemättä ilmenee rakennerahastojen melko suurena todellisena vaikutuksena yhteiskunnassa ja meidän kaikkien tavoittelemana entistä suurempana yhteenkuuluvuutena.
Meidän on otettava käyttöön uusia tekijöitä näiden rahastojen arvioimisessa, samoin kuin enemmän sosioekonomisia muuttujia, hyviä käytäntöjä, näkyvyyttä. Lisäksi meidän on tietenkin noudatettava enemmän täydentävyysperiaatetta. Uskomme, että tämänkaltaisten huomisessa äänestyksessä hyväksyttävien aloitteiden avulla tuomme esille uusia ajatuksia, joiden mukana parannamme rakennerahastojen ja koko aluepolitiikan hallinnointia. Näin luomme uuden Agenda 2006 -ohjelman, jolla on merkittävää lisäarvoa meille kaikille.

Esclopé
Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, onnittelen jäsen Pohjamoa selkeydestä, jota hän osoitti valiokunta-aloitteisessa mietinnössään, jossa jälleen tuodaan esiin ne tavoitteet, jotka aluepolitiikassa ja rakennerahastojen kohdalla on saavutettava. Ne ovat enemmän tai vähemmän seurausta siitä, että edelliset ohjelmat eivät ole toimineet. Miten voisimme näin ollen olla yhtymättä muutamaan ehdotukseen, joissa ilmoitetaan aikomuksesta pyrkiä tekemään näistä ohjelmista entistä tehokkaampia?
Haluaisin kuitenkin omasta puolestani korostaa joitakin painopisteitä, joiden huomaan olevan tärkeitä eritoten käytännön tasolla, kun tapaan kansalaisia. Ensimmäinen huomio itse asiassa toistuu usein, ja se koskee pienten hankkeiden rajoittamista. Yleinen yksinkertaistamistavoite on toki kiitettävä, mutta sen ei pidä johtaa siihen, että järjestelmällisesti suositaan suuria hankkeita, vaan ainoastaan hyviä hankkeita, jotka ovat hyödyllisiä kehityksen kannalta ja taloudellisesti kestäviä.
Toinen huomio koskee poliittista tahtoa ottaa valtiot ja niiden paikalliset viranomaiset mukaan valvontatehtävään, mutta alkuvaiheessa myös ohjelmien laadintaan, sillä meidän on pidettävä mielessä ja muistettava, että kaikkein sopivin taso arvioida tehokkaasti jotakin hanketta on se taso, joka on hankkeen alullepanijaa lähimpänä.
Lopuksi totean, että olipa kyse sitten ohjelmien määrittelystä alueilla, niiden seurannasta, kehityksestä tai ennen kaikkea tapausten käsittelemisestä, kaikki muistuttaa toivon, että suotte minulle anteeksi tämän ilmauksen "kaasutehdasta". Niinpä meidän on oltava tarkkoina, etteivät liiallinen yhteistoiminta ja liian monet teknokraattiset esteet tuhoa näitä hankkeita ja johda siihen, että taloudellisia mahdollisuuksia hyödynnetään vain osittain, kuten Ranskassa kävi.
En voi päättää puheenvuoroani pohtimatta mietinnön 12 kohtaa. On nimittäin vähintäänkin merkillistä huomata, että komissiota pyydetään puuttumaan valtioiden oikeudellis-hallinnolliseen organisaatioon. Se, onko ne jaettu useampaan alueeseen vai ei, on niiden ongelma.
Lopuksi haluan sanoa, että on vaikea hyväksyä, että alueellistamisen turvin Eurooppa omii itselleen jälleen kerran sellaisen oikeuden, jolla ei ole syytä kuulua sille varsinkaan siksi, että sen seurauksena valtioilta viedään pois niiden perusolemus.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, käsiteltävänä oleva mietintö osoittaa selvästi, että rakennepolitiikan hallinnoinnissa on edelleen erinäisiä puutteita ja ennen kaikkea tilaa parannuksille. Olen jo vuosia lukenut nämä mietinnöt tarkkaan, ja puutelista on oikeastaan aina sama.
Agenda 2000 -rakennerahastouudistuksen yhteydessä yritettiin tosin yksinkertaistaa aluepolitiikkaa, mutta mielestäni jäljelle jäi edelleen neljä tärkeää arvostelun kohdetta: 1. tehokkuuden puute, 2. hallinnoinnin monimutkaisuus, 3. alttius petoksiin ja 4. arvioinnin puute. Sitoudun eurooppalaiseen perusajatukseen solidaarisuudesta. On hyvinvoivien valtioidenkin edun mukaista auttaa köyhiä yhteisön tasolle.
Vaadin kuitenkin unionin aluepolitiikan perusteellista uudistamista. Ilman sen kriittistä arviointia laajentuneen unionin tulevaisuus on epävarma, varsinkin vuoden 2006 jälkeisen rahoituksen osalta. Jotta ymmärtäisitte minut oikein: laajentuminen maksaa - se on kerrottava ihmisille. Onko todellakaan järkevää, että komissio esimerkiksi leikkaa yhtäältä ehdokasvaltioiden saamaa osuutta YMP:stä ja antaa toisaalta vastapainoksi lisää rakennetukea? Rakennerahaston varoja voidaan nimittää käyttää täysipainoisesti vain, jos ehdokasvaltiot ovat valmiit hyväksymään sen kylkiäisinä uudet budjettivajeet. Onko komissio todella ottanut tämän huomioon?

Puhemies
Koska nyt on tullut kyselytunnin aika, keskustelu keskeytetään tässä kohdassa. Se aloitetaan uudelleen klo 21.00.

Kyselytunti (neuvosto)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvostolle osoitetut kysymykset (B5-0002/2002).

Puhemies


Alexandros Alavanos
Kysymys nro 1 (H-0950/01):
Aihe: Egyptin vankiloiden epäinhimilliset olosuhteet Kostas Kastanias on ollut turvallisuusluokitukseltaan huipputason vankilassa Egyptissä vuodesta 1989 lähtien kärsien moottorialus "Thanasiksen" tapauksessa hänelle langetettua elinkautista vankeustuomiota pakkotyössä. Tässä tapauksessa tuomituista enää vain Kastanias on elossa, koska kaksi muuta tuomion saanutta kreikkalaista on kuollut Egyptin vankiloissa kokemiensa kärsimysten ja epäinhimillisten olosuhteiden vuoksi. Tuomituista viimeisimpänä menehtyi Tassos Kondojannis hämäräperäisissä olosuhteissa. Neuvostoon on vedottu tämän tapauksen johdosta myös aiemmin.
Koska tämä tapaus herättää runsaasti huomiota julkisuudessa Kreikassa ja kun otetaan huomioon, että Egyptin vankiloiden olosuhteet ovat täysin epäinhimilliset (kolme kertaa neljän metrin selliin on majoitettu 20 henkilöä) ja että Kostas Kastaniasin terveys on murtunut peruuttamattomasti, kysyn neuvostolta, aikooko se käyttää vaikutusvaltaansa, jotta kyseinen vanki voisi suorittaa loput tuomiostaan vankilassa Kreikassa?

De Miguel
. (ES) Olen erittäin iloinen voidessani osallistua neuvoston puheenjohtajavaltion puolesta tähän Euroopan parlamentin kyselytuntiin, jota sitä paitsi johdetaan niin kunniakkaasti.
Haluaisin tarkentaa jäsen Alavanosin suullisen kysymyksen osalta, että neuvostolla ei ole ollut tilaisuutta tutkia jäsenen mainitsemia tapahtumia. Kyse on asiasta, joka kuuluu keskeisesti jäsenvaltioiden toimivaltaan ja jota Kreikka hoitaa suoraan Egyptin viranomaisten kanssa. Sitä paitsi Egypti ja Kreikka ovat ilmeisesti tehneet vankien vaihtoa koskevan kahdenvälisen sopimuksen, jonka tavoitteena on, että nämä voivat suorittaa rangaistuksensa lähtömaassaan.
Neuvosto on tietoinen, että olot egyptiläisissä vankiloissa voivat olla ankarat. Espanja myös tuntee tämän ongelman sekä yksittäisenä valtiona että unionin jäsenenä, koska silläkin on ongelmia egyptiläisissä vankiloissa olevien espanjalaisten vankien takia.
Vaikka Euroopan unionin ja Egyptin välisen assosiointisopimuksen nojalla tehtävä rahoitusyhteistyö ei kata suoraan vankilakysymyksiä, näitä kahta välinettä voidaan käyttää, ja muut jäsenvaltiot ovat itse asiassa käyttäneetkin niitä siihen tarkoitukseen eli vankiloiden oloja ja pidätettyjen kohtelua koskevaan valistukseen.
Luxemburgissa 25. kesäkuuta 2001 allekirjoitetussa assosiointisopimuksessa, joka ei vielä ole tullut voimaan, koska kaikkia ratifiointiasiakirjoja ei vielä ole talletettu, asetetaan yhdeksi keskeisistä osa-alueista ihmisoikeuksien kunnioitus.
Pidätettyjen tai vangittujen henkilöiden suojelu kuuluu ihmisoikeuksien yleismaailmallisiin ulottuvuuksiin, ja Egyptin vuosien 20002004 kansalliseen ohjausohjelmaan, jonka rahoitusosuus on 351 miljoonaa euroa, sisältyy myös kehitysapua, joka suunnataan kansalaisyhteiskunnalle, koulutukseen, sekä egyptiläisen yhteiskunnan heikoimmassa ja syrjityimmässä asemassa olevien ryhmien sosiaaliturvan ja oikeuksien parantamiseen.
Mielestäni neuvoston pitäisi todellakin käyttää niitä välineitä, joiden avulla se voi assosiointisopimuksen nojalla painostaa Egyptiä ja osoittaa kiinnostusta egyptiläisissä vankiloissa olevien Euroopan unionin vankien kohtaloa kohtaan, mutta meillä ei tietenkään ole välinettä, jonka avulla meidän olisi tosiaankin mahdollista toteuttaa tämä, ennen kuin sopimus on ratifioitu ja ratifiointiasiakirjat luovutettu.
Sen takia minusta on tarkoituksenmukaista vedota jäsenvaltioihin, jotta niin tämä kuin muutkin Välimeren maiden kanssa tehdyt ja ratifioimatta olevat sopimukset ratifioitaisiin mahdollisimman pian.

Alavanos
Kiitän arvoisaa ministeriä vastauksesta. Kysymykseni on hätähuuto. Vuonna 1989 vankeja oli kolme. Kaksi on kuollut - jälkimmäinen lokakuussa 2001 nielurisatulehdukseen. 3x4-selleissä on kaksikymmentä vankia. Vetoan ministeriin tämän elävän ruumiin puolesta, mutta jos vankiloissa on myös espanjalaisia ja muita yhteisön kansalaisia, toivon, että vedottaisiin poliittisesti Egyptin viranomaisiin, jotta rangaistuksen loppuaika voitaisiin kärsiä Euroopan unionin jäsenvaltioiden vankiloissa. Muutoin, arvoisa ministeri, byrokratian ja kaikkien muiden asioiden keskellä päädymme kanssasyyllisiksi. Asia kuuluu Kreikan hallitukselle. Kreikan hallituksen vaikutusvalta ei riittänyt, Euroopan unionin vaikutusvalta on paljon suurempi.

De Miguel
. (ES) Panen jäsen Alavanosin toistamiseen esittämän pyynnön tarkasti muistiin, ja kerron, että se toimitetaan neuvostolle, jotta voidaan ottaa selville, voiko Euroopan unionin neuvoston puheenjohtaja ottaa välittömästi yhteyttä Kairoon jäsen Alavanosin tarkoittaman vanki Kostas Kastaniasin terveydentilan takia.

Puhemies


Carlos Carnero González
Kysymys nro 2 (H-0952/01):
Aihe: Perusoikeuskirjan 19 artiklan 2 kohdan sitovuus kaikissa EU:n ja Yhdysvaltojen välisissä rikollisten luovuttamista koskevissa sopimuksissa Tiedotusvälineiden mukaan Espanja, maa, josta tulee neuvoston puheenjohtajavaltio 1. tammikuuta 2002 lähtien, on ehdottanut rikollisten luovuttamista koskevaa EU:n ja Yhdysvaltojen välistä yleissopimusta.
Euroopan parlamentti katsoo, että välttämättömässä terrorismin vastaisessa yhteistyössä EU:n ja Yhdysvaltojen välillä on ehdottomasti kunnioitettava oikeusvaltion periaatteita ja perusarvoja. Unionin jäsenvaltioissa näihin perusarvoihin kuuluu kuolemanrangaistuksen poistaminen.
Tämän takia olen samaa mieltä tärkeimpien ihmisoikeusjärjestöjen kanssa ja pidän välttämättömänä, että kaikissa EU:n ja Yhdysvaltojen välisissä sopimuksissa kunnioitetaan perusoikeuskirjan 19 artiklan sanamuotoa ja henkeä. Yhdysvalloissa on voimassa kuolemanrangaistus ja erikseen aiotaan perustaa sotatuomioistuimia.
Sitoutuuko neuvosto pitämään täysin velvoittavana perusoikeuskirjan 19 artiklan 2 kohtaa kaikissa Yhdysvaltojen kanssa tehtävissä rikollisten luovuttamista koskevissa sopimuksissa?

De Miguel
. (ES) Hyvä jäsen, haluan muistuttaa teille, että syyskuun 21. päivänä kokoontuneen ylimääräisen Eurooppa-neuvoston toimintasuunnitelman päätelmien 2 kohdassa kehotetaan panemaan mahdollisimman nopeasti täytäntöön kaikki olemassa olevat terrorismin torjuntaan liittyvät kansainväliset yleissopimukset, eli kaikki Yhdistyneiden Kansakuntien, OECD:n ja muiden kansainvälisten elinten puitteissa tehdyt sopimukset.
Euroopan unioni tukee Intian ehdotusta, että Yhdistyneissä Kansakunnissa laaditaan kansainvälistä terrorismia koskeva yleissopimus, jonka on vahvistettava 25 viime vuoden aikana Yhdistyneiden Kansakuntien suojeluksessa toteutettujen toimien vaikutusta.
Puheenjohtajavaltio katsoi työohjelmassaan välttämättömäksi perustaa sellainen yhteinen alue, jolla kaikki jäsenvaltiot hoitavat yhdessä kaikenlaisen rikollisuuden, erityisesti sen vakavampien muotojen, kuten terrorismin, ihmiskaupan, huumausaineiden salakuljetuksen sekä rahanpesun, torjuntaa yhteisten sääntelykriteereiden ja toimien avulla. Tässä yhteydessä puheenjohtajavaltio ehdottaa, että tavoitteeksi asetetaan yhtä merkittäviä tavoitteita kuin eurooppalainen pidätysmääräys ja rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskevien muodollisten menettelyjen poistaminen.
Lisäksi puheenjohtajavaltio pitää keskeisenä ja ensisijaisena Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisten suhteiden vahvistamista, tarkemmin sanottuna terrorisminvastaiseen taisteluun kuuluvan rikosoikeudellisen yhteistyön puitteissa.
Neuvosto haluaisi muistuttaa tässä yhteydessä, että kysymys perusoikeuskirjan asemasta unionissa pitää ratkaista unionin tulevaisuutta koskevan keskustelun puitteissa.
Laekenissa joulukuun 14.15. päivänä 2001 kokoontunut Eurooppa-neuvosto antoi valmistelukunnan tehtäväksi vastata kysymyksiin, jotka tulisivat esiin tässä keskustelussa, ja erityisesti kysymyksiin, jotka koskevat perusoikeuskirjan sisällyttämistä perustamissopimukseen ja Euroopan yhteisön liittämistä Euroopan ihmisoikeussopimukseen.
Neuvosto ei päätä vastausta ennalta, vaan palauttaa lisäksi jäsenen mieleen, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan 2 kohdassa tarkennetaan, että "unioni pitää arvossa yhteisön oikeuden yleisinä periaatteina perusoikeuksia, sellaisina kuin ne taataan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyssä, Roomassa 4. päivänä marraskuuta 1950 allekirjoitetussa Euroopan yleissopimuksessa".
Nythän ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn Euroopan yleissopimuksen 3 artiklassa mahdollistetaan Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti, ettei ketään saa palauttaa, karkottaa tai luovuttaa sellaiseen maahan, jossa häntä uhkaa kuolemanrangaistus, kidutus tai muu epäinhimillinen tai halventava rangaistus tai kohtelu.

Carnero González
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän teitä vastauksestanne, mutta haluan toistaa kysymyksen.
Me kaikki tiedämme, että demokraattiset valtiot tekevät parhaillaan tärkeäksi katsottua terrorisminvastaista yhteistyötä, ja niin tekevät myös Euroopan unioni ja Yhdysvallat, mutta se ei voi olla este sille, että Euroopan unioni ei voisi puolustaa täysimääräisesti sille ominaisia arvojaan: tässä tapauksessa kuolemanrangaistuksen poistamista. Kuten kaikki tiedämme, kuolemanrangaistus on valitettavasti yhä olemassa Yhdysvalloissa.
Tiedämme myös, että valmistelukunnassa käsitellään perusoikeuskirjan sisällyttämistä tulevaan Euroopan perustuslakiin, mutta perusoikeuskirja myös julistettiin Nizzan Eurooppa-neuvostossa, ja mielestäni se, mikä julistetaan, sitoo julistuksen antajaa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tässä mielessä, ja tarttuen Euroopan ihmisoikeussopimusta koskevaan viittaukseenne, kysyn teiltä: luovuttaako Euroopan unioni vakavista rikoksista, muun muassa terrorismista, syytetyn henkilön, jos on mahdollista, että hänet tuomitaan kuolemaan tai teloitettavaksi?

De Miguel
. (ES) Jäsen Carnero oli parlamentin ulkoasiainvaliokunnassa, kun sanoin täysin selkeästi ja lopullisesti, mikä minulla on kunnia toistaa, että Euroopan unioni ei koskaan, toistan, ei koskaan, salli kenenkään Euroopan kansalaisen luovuttamista minkään Yhdysvaltojen kanssa tehdyn yleissopimuksen nojalla, ellei kahta asiaa taata ei yhtä, vaan kahta: ettei kuolemanrangaistusta sovelleta missään tapauksessa ja ettei syytettyä koskaan tuomita nyttemmin, tarkemmin sanottuna syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen, käyttöön otetuissa sotilastuomioistuimissa. Sanoin sen valiokunnassa ja toistan sen tänään täysistunnossa.
Sivumennen sanoen tässä salissa käytiin aivan vähän aikaa sitten keskustelu, joka koski Euroopan unionin kantaa ihmisoikeustoimikunnassa, ja sanoimme nimenomaan silloin kuolemanrangaistuksen poistamisesta myös, että yksi Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden kantaa viitoittavista ohjenuorista ihmisoikeustoimikunnassa on nimenomaan taistelu kuolemanrangaistuksen poistamiseksi kaikissa maailman valtioissa uskontoja, kulttuureja jne. erottelematta.

Puhemies
Kysymys nro 3 jätetään käsittelemättä, koska sen esittäjä ei ole läsnä.

Miguel Angel Martínez Martínez
Kysymys nro 4 (H-0958/01):
Aihe: Kuubaa koskevan yhteisen kannan tarkistaminen Brysselissä 6.-7. joulukuuta 2001 kokoontunut AKT-maiden ministerineuvosto antoi päätöslauselman, jonka 2 kohdassa todettiin, että AKT-maiden ministerineuvosto kehottaa Euroopan unionia tässä hengessä (viitataan päätöslauselmassa aiemmin todettuun yhteisymmärrykseen, joka saavutettiin yhteisön troikan viime vierailulla 30. marraskuuta Havannassa) tarkistamaan perusteellisesti Kuubaa koskevan yhteisen kantansa siten, että maata kohdellaan oikeudenmukaisesti ja tasapuolisesti. Päätöslauselman 3 kohdan mukaan ministerineuvosto toivoo, että kyseinen tarkistaminen johtaa Kuuban liittymiseen EU:n ja AKT-maiden väliseen Cotonoun sopimukseen ilman erityisiä ja epäoikeudenmukaisia ehtoja.
Miten Euroopan unionin neuvosto aikoo suhtautua AKT-maiden uudistettuun pyyntöön, että Kuubaa koskevaa yhteistä kantaa olisi tarkistettava ja että Kuuban olisi sallittava allekirjoittaa Cotonoun sopimus samoilla ehdoilla kuin muut AKT-maat? Onko neuvosto jo vastannut tai aikooko se vastata AKT-maiden ministerineuvoston pyyntöön?

De Miguel
. (ES) Euroopan parlamentti tuntee hyvin Euroopan unionin ja Kuuban välisen vuoropuhelun, joka keskeytyi, kun Kuuban viranomaiset peruuttivat huhtikuuksi 2000 suunnitellun kokouksen Euroopan unionin troikan kanssa. Tämä vuoropuhelu aloitettiin uudelleen viime joulukuun 1. ja 2. päivänä, kun troikka vieraili Havannassa.
Vuoropuhelun jatkuminen on tulosta puheenjohtajavaltion ponnekkaasta toiminnasta, josta neuvosto on voinut antaa laajasti tietoa parlamentille ennen kaikkea sen viime marraskuun ja joulukuun istunnoissa. Neuvosto on käsitellyt tätä asiaa myös AKT-maiden ja Euroopan unionin yhteisessä edustajakokouksessa, joka pidettiin Brysselissä 29. lokakuuta1. marraskuuta 2001. Tuolloin neuvosto palautti muiden asioiden lisäksi mieleen, ettei se ollut koskaan vastustanut Kuuban liittämistä Cotonoun sopimukseen, vaan että nimenomaan Kuuba veti pois liittymishakemuksensa toukokuussa 2000. Neuvosto ilmoitti, että se oli valmis tutkimaan kysymystä heti, kun Kuuba esittäisi virallisesti ehdokasanomuksensa sopimuksen säännösten mukaisesti.
Yleisten asioiden neuvosto toteutti viime joulukuun 10. ja 11. päivänä kymmenennen arvioinnin unionin yhteisestä kannasta ja katsoi, että se oli yhä voimassa Euroopan unionin Kuubaa koskevan politiikan perustana.
Lisäksi neuvosto katsoi, että käytännön tulosten saamiseksi on keskeistä jatkaa jo aloitettua vuoropuhelua, ennen kaikkea asioista, jotka koskevat ihmisoikeuksia, perusvapauksia ja oikeusvaltiota koskevien demokraattisten periaatteiden kunnioittamiseen perustuvaa tulevaa yhteistyötä. Tässä yhteydessä neuvosto palautti mieleen, että se odottaa Kuuban hallitukselta merkittäviä osoituksia yhteisen kannan tavoitteiden toteutumisesta.
Neuvosto toisti myös, että Euroopan unionin tavoitteena on edelleen kannustaa Kuubaa siirtymään moniarvoiseen demokratiaan sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamiseen samoin kuin edistää talouden pysyvää elpymistä ja Kuuban kansan elintason paranemista.
Yksityiskohtaisen tutkimuksen ja erinäisten tietojen vaihtamisen jälkeen neuvosto havaitsi myös, että kansalaisoikeuksia ja poliittisten oikeuksien tunnustamisessa ja soveltamisessa oli huolestuttavia puutteita ja että Kuuban viranomaiset kieltäytyivät tarkastelemasta mahdollisuutta toteuttaa uudistuksia, jotka johtaisivat edellä mainittuihin arvoihin pohjautuvaan poliittiseen järjestelmään.
Kaikesta tästä huolimatta neuvosto pani merkille joitakin myönteisiä merkkejä: laajempi uskonnonvapaus, kuolemanrangaistuksen soveltamatta jättäminen kahden vuoden ajan, mikä palauttaa meidät edellisen, unionin politiikkoja koskevan kysymyksen aiheeseen. Siellä, missä kuolemanrangaistusta ei voida kumota, on ainakin saatava aikaan sen soveltamatta jättäminen, minkä lisäksi on vähennettävä huomattavasti poliittisten vankien määrää ja saatava useampi Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeuksia koskeva asiakirja ratifioiduksi. Nämä ovat myönteisiä merkkejä. Lisäksi neuvosto oli tyytyväinen Kuuban hallituksen lokakuun 4. päivän istunnossa tekemästä päätöksestä hyväksyä maan liittäminen kaikkiin Yhdistyneiden Kansakuntien terrorisminvastaisiin yleissopimuksiin.
Neuvosto myös palautti mieleen, että Euroopan unioni antaa suuren merkityksen sille, että Kuuba yhtyy Yhdistyneiden Kansakuntien kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia sekä taloudellisia, sosiaalisia ja sivistyksellisiä oikeuksia koskeviin yleissopimuksiin, ja ilmaisi toiveensa, että Kuuba allekirjoittaisi molemmat yleissopimukset mahdollisimman pian.
Lopuksi mielestäni on tärkeä osoittaa, että Euroopan unionin Kuubaa koskevan yhteisen kannan kymmenennen arvioinnin yhteydessä Saksan valtuuskunta laati julkilausuman, jossa se hyväksyy neuvoston päätelmät, mutta kehottaa komissiota laatimaan lyhyellä aikavälillä tehokkaan yhteistyökehyksen. Neuvoston aikomuksena on arvioida Kuubaa koskevaa yhteistä kantaansa kuuden kuukauden kuluessa kyseisen jakson aikana sattuneiden tapahtumien valossa.

Martínez Martínez
Haluamme jälleen kerran ilmaista ystävyytemme ja henkilökohtaisen arvonantomme neuvoston puheenjohtajalle, mutta mielestämme yhteisen kannan ratifiointi oli typerä teko. Yhteinen kanta on mielestämme kielteinen, ja se on kaikkien mielipide Kuubassakin viranomaisista oppositioon ja kirkkoon asti. Lisäksi käytännössä kaikki Euroopan unionin valtioiden suurlähettiläät Havannassa pitävät sitä tehottomana ja jopa itseään vastaan kääntyvänä.
Olen sitä mieltä, että yhteisen kannan ratifiointi on kyllä aiheuttanut melkoisen äkkipysäyksen uudelleen aloitetussa vuoropuheluprosessissa, jota niin te kuin mekin halusimme ja toivoimme.
No niin, kysymykseni kuuluu: mitä aiotte vastata, mikä on neuvoston vastus AKT-maiden toistuviin pyyntöihin, että Kuubaa kohdeltaisiin kuin muitakin maita ja sille annettaisiin taattu asema Cotonoun sopimuksen allekirjoittajana?
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tämä on kysymykseni, ja haluan luottamuksellisesti sanoa teille, että esitämme sen kuukauden kuluttua uudestaan Ciudad del Cabossa pidettävässä yhteisessä edustajakokouksessa, kun paikalla ovat kaikki AKT-kumppanimme, jotka ovat nimenomaan pyytäneet yksimielisesti ja useaan otteeseen, että Kuuba otettaisiin mukaan heidän yhteisöönsä.
Arvoisa puheenjohtaja de Miguel, kiitos, ja vielä kerran tervetuloa.

De Miguel
. (ES) Hyvä jäsen, rakas ystävä, kun esitätte minulle tämän kysymyksen Ciudad del Cabossa, vastaan teille samoin kuin nyt.
Euroopan kanta on aina ollut myönteinen. Hyvä jäsen, kerroin teille, että kun nyt voimassa olevasta Cotonoun sopimuksesta neuvoteltiin helmikuussa 2000, ellen väärin muista, AKT-komitea oli jo laatinut muodollisen ehdotuksen, jotta Kuuba voisi tulla mukaan heti, kun uusi yleissopimus olisi allekirjoitettavana, mistä koko Euroopan unionin neuvosto oli yhtä mieltä. Neuvoston ja AKT-maiden yllätykseksi Kuuban lähettiläs, joka oli silloin teollisuusministeri, katosi kokouksesta, eikä asiaa voitu saattaa muodollisesti päätökseen, koska Kuuban edustajia ei ollut paikalla antamassa suostumustaan.
Takaan teille, että kun Kuuba on valmis hyväksymään myös Cotonoun sopimuksesta aiheutuvat velvoitteet, eikä ainoastaan sen hyötyjä, se sopii täydellisesti unionin puheenjohtajavaltiolle ja neuvostolle.
Tilaisuuksia meiltä ei tule puuttumaan. Te puhutte minulle yhteisestä edustajakokouksesta ja minä taas teille Santo Domingossa järjestettävästä AKT-maiden ja Euroopan unionin neuvoston ministerien ministeritason kokouksesta. Se voi olla yhtä hyvä tilaisuus kuin mikä tahansa muukin.
Olemme aina valmiita vastaamaan myönteisesti, aina kun Kuuba kykenee sitoutumaan myös Cotonoun sopimuksesta koituviin velvoitteisiin eikä ainoastaan sen hyötyihin.

García-Margallo y Marfil
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ryhmätoverini Miguel Ángel Martínez ja minä, jotka olemme yhdessä seuranneet poliittista elämää vuodesta 1977 alkaen, olemme keskustelleet paljon näistä asioista, ja haluaisinkin esittää muutaman täydennyksen.
Ensinnäkin Kuuba haluaa näin sen ilmaisi parlamentin valtuuskunnalle ulkoministeri Pérez Roque Euroopan unionin takaavan, että jos se pyytää pääsyä AKT-maiden joukkoon, Euroopan unioni ei vastusta sitä. Ennen hakemuksen esittämistä se haluaa muodolliset takeet siitä, ettei sen liittymistä vastusteta.
Toiseksi jäsen Martínezin havainnot ja minun havaintoni Kuubasta eivät ole samanlaisia. Minä olin siellä opposition jäsenten, toisinajattelijoiden kanssa, ja he sanoivat minulle sanatarkasti, että sitä, joka ei kannata järjestelmää, ei yksinkertaisesti ole olemassa.
Kolmanneksi, mitä suurlähettiläiden arvioihin tulee, ystävällismielisiä keskusteluja kyllä käytiin, ainakin siinä kokouksessa, johon minä osallistuin, mutta haluaisin tietää, miten on mahdollista, että kaikkien hallitusten mielipide, Saksan varauksen huomioon ottaen, oli jäsen Martínezin mukaan täysin päinvastainen kuin suurlähettiläiden ilmaisema kanta: nämä kannattivat ehtoja asettelematonta vuoropuhelua, hallitukset taas puolsivat niinkin kauan sitten kuin joulukuussa annetun yhteisen kannan säilyttämistä.
Kysyn neuvoston puheenjohtajalta, onko hän samaa mieltä kanssani arviossaan, että Kuuban hallituksella on kuljettavana vielä pitkä matka täyttääkseen demokratialausekkeessa edellytetyt velvoitteet niin assosiointisopimusta varten kuin solmiakseen muita siteitä Euroopan unionin kanssa. Haluaisinkin, että hän puhuisi laajemmin taloudellisesta vapaudesta, perusoikeuksista tätä nimitettiin ennen muodolliseksi demokratiaksi, ja nyt se on meillä kaikilla sekä poliittisesta moniarvoisuudesta, jotka ovat yhteisessä kannassa esitetyt edellytykset.

Puhemies
Arvoisa puheenjohtaja de Miguel, en rohkaise teitä esittämään jäsenen pyytämää yleiskatsausta, vaan pyydän teitä vastaamaan kysymykseen tavanomaisen lyhyesti.

De Miguel
. (ES) Haluaisin sanoa jäsen García-Margallolle aivan lyhyesti, että olen pääasiassa samaa mieltä kuin hän. Sanoin sen jo aiemmin vastauksessani: Euroopan unionin suhtautuminen on myönteinen, mikäli Kuuba on valmis hyväksymään Cotonoun yleissopimuksen mukanaan tuomat velvoitteet, sekä tiettyjen ehtojen sanelemat suhteet Euroopan unionin kanssa, kuten kaikki tietävät.

Puhemies


María Izquierdo Rojo
Kysymys nro 5 (H-0959/01):
Aihe: Espanjan puheenjohtajakausi ja afganistanilaisten naisten epäinhimillinen tilanne Mihin toimiin puheenjohtajavaltio Espanja aikoo ryhtyä Afganistanin naisten epäinhimillisen tilanteen parantamiseksi?

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, puheenjohtaja Espanja jatkaa unionin nykyistä politiikkaa, jolla on yritetty järjestelmällisesti parantaa ihmisoikeuksia Afganistanissa, ja erityisesti afganistanilaisten naisten oikeuksia.
Joulukuun 10. päivänä pitämässään istunnossa neuvosto suhtautui myönteisesti Petersbergin sopimukseen, jossa määritellään Afganistanissa sovellettavat tilapäiset sopimukset, ja toisti lupauksensa olla tärkeässä roolissa siinä kansainvälisessä ponnistuksessa, jonka avulla edistetään afganistanilaisen yhteiskunnan ja talouden jälleenrakentamista. Tuolloin ministerit painottivat aivan erityistä tarvetta edistää naisen asemaa afganistanilaisessa yhteiskunnassa.
Afganistanin jälleenrakentamista koskevassa ministerikonferenssissa, joka pidettiin Tokiossa äskettäin, 21.22. tammikuuta, Euroopan komission puheenjohtaja, joka toimii unionin puheenjohtajana Afganistanin jälleenrakentamiseksi perustetussa johtoryhmässä, esitti unionin kannan muille kansainvälisille lahjoittajille sekä Afganistanin tilapäishallinnolle.
Unionin valtuuskunta teki muiden asioiden lisäksi selväksi, että Euroopan unionin avun ehtona olisi, että kaikki afganistanilaiset ryhmät soveltaisivat varauksetta Petersbergin sopimuksen henkeä ja kirjainta. Sopimuksen tavoitteena on sellaisen laajapohjaisen, monietnisen ja kaikkia edustavan hallituksen muodostaminen, joka on sitoutunut toimimaan sukupuolten välisen tasa-arvon hyväksi ja naisen aseman parantamiseksi.
Myös tuolloin Tokiossa Euroopan unioni korosti, miten tärkeää Afganistanin olisi ryhtyä hätäaputyöhön, kunnostamistoimiin ja kehitystehtäviin, joihin osallistuvien ihmisten pitäisi olla kaikilta alueilta ja kuulua kaikkiin etnisiin ryhmiin, ja ennen kaikkea heidän pitäisi olla naisia. Neuvosto valvoo tarkasti näiden kriteerien noudattamista tulevina kuukausina ja vuosina.
Neuvosto haluaa palauttaa tämän asian osalta mieleen, että suurlähettiläs Kleiber, Euroopan unionin erityisedustaja Afganistanissa, on jo aloittanut Afganistanissa työnsä, jossa avustaa suurlähettiläs López Nadal, puheenjohtajavaltion erityisedustaja. Neuvosto varmistaa erityisen huolellisesti, että naiset saavat osallistua ja osallistuvatkin täysimääräisesti maan tulevaisuuden rakentamiseen. Tässä samassa yhteydessä neuvosto viittaa myös vastaukseensa, joka koski suullista kysymystä H-0897/2001.

Izquierdo Rojo
Viime vuosina talebanien fundamentalismi on kohdistunut naisiin, ja sen vaikutukset pilaavat yhä afganistanilaisten naisten elämän. Miehet ovat edelleen aseistettuja, ja se merkitsee selvää uhkaa. Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, toissapäivänä 7-vuotias tyttö naitettiin rahasta hänen perheensä kärsimän nälän ja muiden tarpeiden lievittämiseksi.
Neuvoston puheenjohtaja antoi minulle kompromissivastauksen, mikä oli etukäteen arvattavissa. En enää puutu menneisiin kysymyksiin, vaan syvennyn tähän vastaukseen, johon viitaten kysyn: onko puheenjohtajavaltio Espanja valmis ryhtymään toimiin, jotta 7-vuotiaita tyttöjä ei enää naitettaisi rahasta? Onko se ainakin valmis välittämään eteenpäin kiireellisen tarpeen ryhtyä jonkinlaisiin toimiin tällaisen kauhistuttavan tilanteen välttämiseksi?

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, haluaisin vastata jäsen Izquierdo Rojolle, että unionin Afganistanin-politiikka tässä asiassa on täysin yhtenäinen, ja sitä sovelletaan kaikkiin mahdollisiin ihmisoikeusrikkomuksiin, erityisesti naisten oikeuksien rikkomiseen.
Mainitsemanne tapaus on vain yksi niiden kauhujen ja kiusojen sarjassa, joista monet ihmiset, lapset ja aikuiset, miehet ja naiset, kärsivät Afganistanissa. Siten unionin politiikka on aina ollut ja tulee aina olemaan samanlainen kaikissa näissä kysymyksissä.
Voin taata teille, että panemme alulle poliittisia toimia Afganistanissa ja että yritämme tehostaa niitä. Kaiken apumme ehtona on näiden oikeuksien suojelu, mihin kuuluu myös alaikäisten rahasta naittamisen estäminen.

Rübig
Arvoisa puhemies, budjettivaliokunnan jäsenenä haluaisin korostaa, että Euroopan ei tulisi olla vain maksaja vaan erityisesti myös tekijä. Erityisesti Afganistanin sosiaalinen tilanne on kaikkea muuta kuin tyydyttävä. Naisten kannalta on kyse siitä, että heidät voidaan ottaa mukaan työelämään. Siihen tarvitaan tietysti yrityksiä, ennen kaikkea pieniä ja keskisuuria yrityksiä ja perheyrityksiä. Uskotteko, että voisimme kannustaa tuellamme esimerkiksi yritystenkin perustamiseen?

De Miguel
. (ES) Yritämme laatia Afganistanille yhtenäisen kehityssuunnitelman, jonka laatimisen olemme juuri aloittaneet. Nyt meillä on siihen rahoitus, joka on muuten määrältään suuri, koska Euroopan unionin osuus on ollut, kuten jäsen tietää, erittäin merkittävä, kansainvälisen yhteisön merkittävin.
Myös muut kansainvälisen yhteisön jäsenet ovat kuitenkin antaneet panoksensa. Meillä on tarpeeksi materiaalia tarvittaviin kehitysohjelmiin, ja pk-yritysten kehitys on tietysti kaikkien mahdollisten kriteerien mukaan yksi kehityksen keskeisiä osa-alueita Afganistanissa, jossa ei lyhyellä aikavälillä voi olettaa merkittäviä investointeja suurteollisuuteen ja suuriin hankkeisiin. Siksi alamme yhteensovittaa yhdessä komission kanssa kaikki nämä ohjelmat.
Olemme tietenkin sangen tietoisia, että naisilla on tärkeä rooli pk-yrityksissä, ja se nostaa naisten aseman Afganistanissa arvoon arvaamattomaan.

Avilés Perea
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, naisten asema Afganistanin Taleban-hallinnon aikana ja sitä ennen on ollut surkea. He ovat olleet huono-osaisia, nöyryytettyjä ja vainottuja. Heidän uskomuksiinsa ja ajatusmaailmaansa on jopa saatu iskostettua, että tämä on normaali tilanne, mikä vaikeuttaa sen mahdollista muuttamista.
Emme mitä ilmeisimmin voi hyväksyä, että tyttöjä myydään, että ilmenee syrjintää ja ettei naisten ihmisoikeuksia tunnusteta. Siksi parlamentin mielestä unionin puheenjohtajavaltio Espanja voisi tehdä enemmänkin, laatia erityisen tukiohjelman näitä erityistä syrjintää kärsineitä naisia varten, sillä Afganistanin nykyistä tilannetta ei todellakaan voida verrata muiden sotaa käyvien maiden jälleenrakentamiseen.
Voisiko neuvoston puheenjohtaja laajentaa vastaustaan, jonka hän jo antoi tästä tilanteesta?

De Miguel
. (ES) Haluaisin muistuttaa teille, että vastuu kehitysohjelmien yhteensovittamisesta, joka tehdään siksi, että Tokion huippukokouksessa hankituilla rahoilla voitaisiin suorittaa tarpeelliset investoinnit, kuuluu Euroopan komissiolle, jonka on yhteensovitettava kaikki nämä ohjelmat, jotka eivät liity ainoastaan pk-yritysten kehitykseen vaan ennen kaikkea koulutukseen. On tunnettu tosiasia, että naiset on syrjäytetty täysin afganistanilaisessa koulutusjärjestelmässä; kun heiltä on riistetty mahdollisuus koulutukseen, heiltä on kokonaan riistetty pääsy kaikkeen yhteiskunnalliseen hyvään.
Olen varma, että komission jäsen Patten ja asiasta vastaava komission pääosasto yhteensovittavat parhaillaan kaikkia näitä ohjelmia, joiden keskeisistä tavoitteista yksi toistan on naisen aseman palauttaminen afganistanilaisessa yhteiskunnassa. Tällä hetkellä en voi kertoa teille yksityiskohdista, mutta välitän tietenkin komissiolle Euroopan parlamentin ilmaiseman huolen siitä, että rahastoissa paneuduttaisiin erityisesti sellaisiin ohjelmiin, jotka on välittömästi suunnattu afganistanilaisten naisten yhteiskunnallisen aseman palauttamiseen.

Puhemies


Rosa Miguélez Ramos
Kysymys nro 6 (H-0963/01):
Aihe: Aluehallitusten osallistuminen neuvoston kokouksiin Useiden jäsenvaltioiden liittovaltio-, alue- tai paikallishallintorakenteesta johtuen niiden valtuuskuntiin neuvostoissa on kuulunut kyseisten valtioiden alueiden ja osavaltioiden (bundesländer) edustajia Maastrichtissa kymmenen vuotta sitten uudistetun Euroopan unionista tehdyn sopimuksen mukaisesti. Alueelliset edustajat ovat olleet jäsenvaltioiden valtuuskuntien johdossa ja Belgian puheenjohtajuuskauden aikana jopa johtaneet kyseisten alueiden asioita käsitteleviä ministerineuvostoja.
Kuitenkin joidenkin jäsenvaltioiden, kuten Espanjan, jossa alueilla tai autonomioilla on laaja lainsäädäntövalta, keskushallitus ei salli alueiden tai autonomioiden edustusta sen valtuuskunnissa useissa neuvoston kokouksissa, myös silloin kun kyse on asioista, joissa yksinomainen toimivalta kuuluu kyseisille alueille eikä keskushallitukselle.
Miten neuvosto suhtautuu tähän asiaan? Mitkä niistä jäsenvaltioista, joilla on Espanjan kaltainen liittovaltiomainen tai autonominen poliittinen rakenne, ottavat valtuuskuntiinsa kansallisuuksiensa ja alueidensa edustajia? Mitkä jäsenvaltiot eivät tee niin? Aikooko puheenjohtajavaltio Espanja Laekenin huippukokouksen alueiden tunnustamista koskevan päätöksen mukaisesti, edistää kyseisten alueiden tai autonomioiden osallistumista?

De Miguel
. (ES) Neuvosto muistuttaa jäsenelle, että Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 203 artiklassa säädetään, että neuvosto muodostuu jäsenvaltioiden ministeritason edustajista, joita on yksi kustakin jäsenvaltiosta ja joilla on jäsenvaltionsa hallitusta sitovat valtuudet.
Tämän säädöksen mukaisesti kunkin valtion toimivallassa on päättää, miten se on edustettuna neuvoston kokouksissa ja ketkä kuuluvat sen valtuuskuntaan. Päätös riippuu mitä ilmeisimmin kansallisista perustuslaillisista järjestelyistä, joiden osalta jäsenvaltiot eroavat toisistaan, sillä kullakin jäsenvaltioista on oma perustuslakinsa ja aluejakonsa.
Näin ollen neuvostolla ei ole sananvaltaa kunkin jäsenvaltion yksinään tekemistä edustuspäätöksistä.

Miguélez Ramos
Arvoisa puhemies, neuvoston edustajan mieleemme palauttama totuus on varma kuin taivas: kaikki jäsenvaltiot voivat tietenkin päättää itsenäisesti valtuuskuntansa kokoonpanosta kussakin neuvoston kokouksessa.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että kun kansalliseen valtuuskuntaan ei näissä neuvoston kokouksissa kuulu aluehallitusten edustajia, joilla on asioissaan yksinomainen toimivalta, toisistaan etääntyvät yhtäältä alue ja kansalaiset ja toisaalta heidän edustajansa.
Jotkut kutsuvat sitä etääntymiseksi, me taas demokratiavajeeksi, erityisesti kun joillakin itsehallintoalueilla on mahdollisuus olla edustettuina kokouksissa päinvastoin kuin toisilla.
Tietyissä jäsenvaltioissa, kuten omassanikin, alueet, autonomiat, ovat yhtä suuressa määrin valtioita kuin keskushallintokin, kuten käy ilmi perustuslaista. Myös alueeni Galician presidentti kannattaa vankasti alueellista osallistumista.
On kuitenkin esitetty, että ulkopoliittinen edustus kuuluu kansakunnan hallitukselle, ja kysynkin teiltä: uskooko neuvosto, että yhteisön sisäiset poliittiset päätökset, kuten kalatalouteen, maatalous- tai kuluttajapolitiikkaan liittyvät päätökset, ovat osa kansainvälistä tai ulkomaista ulkopolitiikkaa vai onko kyse yhteisön sisäisistä asioista?

De Miguel
. (ES) Hyvä jäsen, en ole kanssanne samaa mieltä, että alueita voidaan pitää yhtä suuressa määrin valtioina kuin unionin valtioita, sillä nämä ovat unionin ainoita jäseniä, ja vain niillä on oikeus osallistua ministerineuvostoon. Alueilla voi olla hajautettua toimivaltaa ja valtion alueille luovuttamaa toimivaltaa. Tämä toimivallan luovutus vaihtelee jäsenvaltiosta toiseen, ja sitä paitsi se on monessa maassa aivan erilaista. Jopa sellaisissa maissa, jossa toimivaltaa on luovutettu merkittävästi, kuten Saksassa, Itävallassa tai Espanjassa, järjestelmät ovat täysin erilaisia. Ette voi verrata Saksan liittovaltiojärjestelmää Espanjan autonomiajärjestelmään.
Niinpä valtion edustus hoidetaan lähinnä sisäisen yhteistyön kautta, ja kukin valtioista voi sen mahdollistamissa rajoissa edustaa alueensa alueyksikköjen intressejä siinä määrin kuin se on mahdollista koko maan yleiset edut huomioon ottaen. Sanon teille, että yhteisön politiikat eivät ole ulkopolitiikkaa vaan yhteisöpolitiikkaa, mutta muistutan, että sen puitteissa neuvoston edustajat ovat unionin jäsenvaltioita, joiden toimivallassa on puolustaa niitä kantoja, joilla on vaikutusta näihin maihin niiden omien perustuslakijärjestelmien mukaan.
Lähtökohtanamme on siis periaate, jonka mukaan kukin jäsenvaltioista soveltaa perustuslakiaan sen mukaan, miten se on yhteensovitettu, eikä se tarkoita missään tapauksessa, että alueiden intressien edustaminen riippuisi juuri tästä tai tuosta järjestelmästä.

Naranjo Escobar
Kiitän neuvostoa vastauksesta, josta käy ilmi, että neuvosto ei voi rikkoa ohjenuoranamme olevaa toimielinten riippumattomuuden periaatetta.
Toiseksi haluaisin osoittaa, että Espanja on kuulunut Euroopan unioniin vuodesta 1986 alkaen ja että tätä poliittista toimintaympäristöä on kunnioitettu tuosta päivämäärästä alkaen. Myös koko sosialistihallitusvaiheen ajan.
Kolmanneksi sanon, että eri autonomisten alueiden mahdollisesti puolustamien kantojen joukossa ei ole edes akateemisessa mielessä olemassa yhtenäisiä kantoja tästä keskustelusta. Haluaisinkin kysyä teiltä, eikö teistä vaikuta siltä, että olisi hedelmällisempää täydentää alueiden komitean roolia unionin työskentelyssä?

De Miguel
. (ES) Sanoin jo, että oleellista on syventää sisäisen yhteistyön järjestelmää. Sitä paitsi en puhunut yksinomaan kotimaastani, vaan kaikista unionin valtioista.
Mielestäni autonomisten alueiden intressit eivät limity riittävässä määrin määriteltäessä politiikkoja, joita valtiot käsittelevät neuvostossa. Se tapahtuu pääasiassa vuoropuhelun avulla ja vakiintuneiden institutionaalisten kanavien kautta.
Minusta unionin kaikkien hallitusten tavoitteena on oltava yhä voimakkaamman yhteistyön tekeminen alueiden kanssa, erityisesti lainsäädäntötoimivaltaa pitävien alueiden kanssa.

Purvis
Arvoisa puhemies, edustan Skotlantia, joka on yksi Euroopan vanhimmista ja kauimmin olemassa olleista valtakunnista ja jolla on laaja autonomia Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Skotlantilaiset ministerit käyvät itse asiassa joskus neuvoston kokouksissa ja edustavat niissä Yhdistynyttä kuningaskuntaa.
Kysymykseni liittyy kuitenkin valmistelukuntaan, joka perustetaan pohtimaan Euroopan tulevaisuutta ja johon ei kuulu skotlantilaisia ministereitä eikä Skotlannin parlamentin jäseniä.
Olisiko teistä asianmukaista, että alueelliset kokoonpanot, parlamentit ja hallitukset olisivat edustettuina tässä erittäin tärkeässä valmistelukunnassa, joka muotoilee Euroopan tulevaisuuden - ja sehän koskee myös mitä suurimmassa määrin Skotlantia ja teidän alueitanne Espanjassa?

De Miguel
. (ES) Hyvä jäsen, Euroopan valmistelukunta on ottamassa ensiaskeltaan. Siihen kuuluu hallitusten, kansallisten parlamenttien ja komission edustajia. Siihen on kutsuttu myös alueiden komitean sekä talous- ja sosiaalikomitean edustajia.
Mikään ei estä jäsenvaltioita värväämästä parlamentin tai hallituksen valtuuskuntaan alueiden ongelmiin paneutuneita henkilöitä. Hyvä jäsen, kullakin maalla on siis vapaus värvätä valmistelukuntaan aivan kenet haluaa.
Puheenjohtajavaltio ei sen enempää kuin neuvostokaan saa säädellä valmistelukunnassa käytävää keskustelua. Se saa olla avointa ja vapaata. Kaikkia alueita koskevia kysymyksiä voidaan käsitellä valmistelukunnassa, joka esittää hallitustenväliselle konferenssille tarkoituksenmukaiseksi katsomansa suositukset alueiden roolista unionin päätöksentekoprosessissa. Hallitustenvälinen konferenssi tekee aikanaan asiaa koskevat päätökset.
  

Puhemies
Te tiedätte kyllä, että voitte esittää ainoastaan lisäkysymyksiä. Olette esittänyt minulle työjärjestyspuheenvuoroja ja hyväksyn ne kyllä, mutta pyydän, ettette esitä niitä liikaa.

Ortuondo Larrea
Arvoisa puhemies, luulen, että olisi ollut tarkoituksenmukaisempaa myöntää minulle puheenvuoro aiemmin, sillä muissa tämänkaltaisissa keskusteluissa, joissa jäsenet ovat esittäneet samantapaisia kysymyksiä, te olette puhemiehen ominaisuudessa järjestäneet ne uudelleen ja yhdistäneet ne kaikki.
Minun kysymykseni, kysymys nro 13, on käytännössä sama kuin kysymys nro 6, ja olisin toivonut, että te olisitte yhdistänyt ne kuten muulloinkin, jottei meidän tarvitsisi keskustella kahteen kertaan samasta kysymyksestä.
En tiedä, ehdinkö ajoissa pyytämään, että antaisitte minun käyttää puheenvuoron ja esittää kysymyksen nro 13.

Puhemies
Kerron teille aivan tarkasti, mitä työjärjestyksessä säädetään. En ole koskaan yhdistänyt kysymyksiä, koska sen tekee parlamentin puhemies. Minä olen ainoastaan tämän istunnon puhemies, joten minulla ei ole valtuuksia siihen. Tästä asiasta päätetään etukäteen. Jos näin ei olisi, olisin yhdistänyt kysymykset ilomielin. Odottakaamme, että tulee kysymyksen nro 13 vuoro yritän edetä sitä vauhtia jotta te voitte esittää kysymyksenne, vaikka se onkin toistoa. Nämä ovat tärkeitä kysymyksiä.

Stihler
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää työjärjestyspuheenvuoron. Jäsen Purvis sanoi jo suurimmaksi osaksi sen, mitä halusin sanoa. On mielenkiintoista kuulla jäsen Purvisin ja muiden kollegojen näkemykset Skotlannin edustuksesta tässä perustuslaillisessa valmistelukunnassa, kun konservatiivipuolue ja nationalistinen puolue eivät onnistuneet osallistumaan edes Skotlannin perustuslain valmistelukuntaan, joka synnytti Skotlannin parlamentin.
Haluaisin kysyä ministeriltä, onko julkisesti tai kollegojen saatavilla mitään sellaista listaa, josta kävisi ilmi kunkin aluehallituksen edustus erilaisissa neuvoston kokouksissa. Jäsen Purvis mainitsi sen tosiasian, että skotlantilaiset ministerit osallistuvat omien erikois- ja vastuualueidensa asioita käsitteleviin neuvoston kokouksiin. Haluaisin tietää, miten muut aluehallitukset menettelevät asiassa ja onko kollegojen saatavilla tällaista listaa.

Puhemies
Tämän istunnon puhemiehenä ja työjärjestyksen vartijana en voi sallia enempää kuin kaksi työjärjestyspuheenvuoroa, koska se näyttäisi mitä huonointa esimerkkiä ja estäisi muita jäseniä, joiden kysymysvuoro on nro 13 tai 14, esittämästä kysymyksiään. Tehkää kysymyksenne kirjallisesti, nostakaa aluksi kätenne nopeasti kuin parlamentaarikot ikään tai käyttäkää käytävää, kun neuvoston puheenjohtaja poistuu.

Miguélez Ramos
Pyydän työjärjestyspuheenvuoroa, mikäli se sallitaan minulle, enkä haluaisi tuhlata keskusteluaikaa.
Halusin vain sanoa, että puuttumatta kysymysten järjestystä koskevan luettelointi- tai esittämisjärjestelmän hyvyyteen tai huonouteen, kysymykseni ja jäsen Ortuondon kysymys poikkeavat suuresti toisistaan hänen äskettäisistä sanoistaan huolimatta, mutta silti ne käsittelevät samaa aihetta.

Puhemies
Hyvä jäsen Miguélez, olen samaa mieltä, mutta saanen kertoa teille, että on olemassa elin, jonka tehtävänä on päättää, käsittelevätkö kysymykset samaa asiaa. Tämä on määrätty ennalta kuuluvaksi parlamentin puhemiehen valtuuksiin, ei minun, joka olen ainoastaan istunnon puhemies.

Puhemies


Ioannis Patakis
Kysymys nro 7 (H-0966/01):
Aihe: Tuomittava päätös evätä viisumi FARC-EP-sissiliikkeen jäseniltä Laekenin Eurooppa-neuvoston kokouksessa päätettiin, että EU:n jäsenvaltiot eivät myönnä viisumia Kolumbian vallankumouksellisten asevoimien (FARC-EP) jäsenille. Tällä päätöksellä loukataan jälleen vakavasti kansainvälistä oikeutta ja demokraattisia vapauksia, koska se on suunnattu suurta kolumbialaista kansanliikettä vastaan ja sillä on merkittäviä vaikutuksia Kolumbian lisäksi myös ulkomailla, monet EU:n jäsenvaltiot mukaan luettuina. Kyseinen liike on vuosikausia ponnistellut poliittisen sovun löytämiseksi Kolumbiassa käynnissä oleviin selkkauksiin, maatalouden demokraattiseksi uudistamiseksi, demokraattisten ja ammattiyhdistysliikkeen vapauksien edistämiseksi sekä "kuolemanpartioiden" ylläpitämän terrorin lopettamiseksi.
Kun otetaan huomioon, että FARC-EP-liikkeen edustajat osallistuvat yhdessä Kolumbian hallituksen virallisten edustajien kanssa rauhanprosessiin, jota EU tukee, kysyn neuvostolta, liittyykö tämä päätös äskettäiseen "terrorismilakiin"? Aikooko neuvosto tarkastella uudelleen tätä demokratian vastaista päätöstä ja edistää poliittiseen ratkaisuun perustuvaa rauhanprosessia Kolumbiassa?

De Miguel
. (ES) Kysymyksen esittäjän tarkoittamaa päätöstä ei tehty Laekenin Eurooppa-neuvostossa, jossa ei käsitelty Kolumbian tilannetta, vaan se sisältyy puheenjohtajavaltion Euroopan unionin puolesta 7. joulukuuta antamaan julkilausumaan, joka koskee Kolumbian rauhanprosessia.
Euroopan unioni antaa siinä tiedoksi, että sen jäsenvaltiot eivät toistaiseksi myönnä uusia viisumeja ja oleskelulupia aseellisten ryhmittymien ei ainoastaan FARC-liikkeen vaan minkä tahansa ryhmittymän jäsenille, mutta tämä ei kuitenkaan vaikuta siihen, että kolumbialaisten osapuolten vuoropuheluun osallistuvat unionin jäsenvaltiot jatkavat rauhanprosessia edistäviä ponnistelujaan.
Euroopan unioni on myös ilmaissut tukensa unionin sellaisten jäsenvaltioiden toimille, jotka osallistuvat Kolumbian hallituksen ja konfliktin osapuolten pyynnöstä presidentti Andrés Pastranan käynnistämiin vuoropuheluihin ELN:n ja FARCin kanssa konfliktin ratkaisemiseksi neuvottelujen avulla.
Tällä päätöksellä ei ole mitään tekemistä jäsenen tarkoittaman terrorismin torjuntaa koskevan puitepäätöksen kanssa, vaan se on osa koko kansainvälisen yhteisön osoittamaa jyrkkää tuomiota aseellisten ryhmittymien käytäntöjä kohtaan, joihin kuuluvat ihmisryöstöt, kiristykset ja muut ihmisoikeuksia ja kansainvälistä humanitaarista oikeutta loukkaavat rikokset, jotka asettavat vielä heikoissa kantimissa olevan rauhanprosessin vaaranalaiseksi.
Euroopan unioni painottaa, että sen Kolumbian aseellisia ryhmittymiä koskevaa kantaa on vielä tarkasteltava ja muutettava ihmisoikeuksien, kansainvälisen humanitaarisen oikeuden ja diplomaattisen koskemattomuuden kunnioittamisen perusteella.
Euroopan unioni tukee varauksetta kaikkia toimia, joiden tarkoituksena on saada kaikki osapuolet kunnioittamaan ihmisoikeuksia ja kansainvälistä humanitaarista oikeutta ja aseellisia ryhmittymiä vapauttamaan kaikki sekä ulkomaalaiset että kolumbialaiset panttivangit ja luopumaan välittömästi tästä käytännöstä.
Euroopan unioni pyysi myös FARC-ryhmittymää palaamaan neuvottelupöydän ääreen muun muassa käsittelemään San Francisco de la Sembrassa lokakuussa 2001 sovittuja kysymyksiä. Se pani tyytyväisenä merkille, että vuoropuhelu hallituksen ja kansallisen vapautusarmeijan (ELN) välillä käynnistyi uudelleen, ja toivoi, että nämä kaksi liikettä pyrkisivät määrätietoisesti konkreettisiin ratkaisuihin konfliktin lopulliseksi selvittämiseksi rauhanomaisin keinoin.
Lisäksi Euroopan unioni pyysi julkilausumassaan, että Kolumbian hallitus jatkaisi ja lisäisi toimia puolisotilaallisten ryhmittymien aseistariisumiseksi ja toimittaisi rikoksiin syyllistyneet henkilöt tekijästä riippumatta jyrkästi tuomitsevan oikeuden eteen, että huumausaineiden laittoman viljelyn, tuotannon ja kaupan torjuntaa koskevia toimia jatketaan sekä paikallisella että alueellisella tasolla biologista monimuotoisuutta ja ympäristöä kunnioittaen ja että laaditaan laaja sosioekonominen uudistusohjelma, joka toteutetaan kiireellisesti ja rauhanprosessista riippumatta.
Kuten parlamentti tietää, Kolumbian rauhanprosessi on tätä nykyä epävarmassa tilassa. Euroopan unioni jatkaa rauhanprosessin ja presidentti Pastranan kunnioitettavien ponnistelujen aktiivista tukemista ja arvioi, ettei sisäisen konfliktin neuvotteluratkaisulle ole olemassa vaihtoehtoja.
Sikäli kuin turvallisuusongelmat eivät sitä estä, Euroopan unioni pyrkii panemaan täytäntöön Kolumbian rauhanprosessin tukemista koskevan eurooppalaisen ohjelman puitteissa annetut riippumattomat sitoumukset.

Figueiredo
Arvoisa puhemies, tahtoisin sanoa arvoisalle neuvoston puheenjohtajalle tämän: on totta - ja tekin tiedätte sen - että neuvottelut Kolumbiassa jatkuvat, toisin sanoen osapuolet, hallitus ja sissiliike FARC, jatkavat neuvotteluprosessia ja FARC pyrkii osaltaan suurin ponnistuksin löytämään ratkaisun ongelmaan. Mutta aivan ilmeisestikin ratkaisun löytämiseksi on riisuttava aseista puolisotilaalliset joukot, niin sanotut "kuolemankomppaniat", jotka yhä toimivat Kolumbiassa rangaistuksetta; lisäksi on taattava demokraattiset vapaudet ja oikeudet kaikille kansalaisille, on torjuttava köyhyyttä, on edistyttävä maareformissa ja lopuksi taattava sosiaaliset oikeudet myös Kolumbian kansalle.
Nyt kun sissiliike FARC istuu neuvottelupöydässä Kolumbian hallituksen kanssa, kuinka on tulkittava se seikka, että Euroopan unionin jäsenvaltiot eivät pyri takaamaan näille neuvotteluille hyvää lopputulosta eivätkä myöntämään FARC:n jäsenille viisumeita, joita he tietenkin tarvitsevat jatkaakseen kosketusten ylläpitoa rauhanprosessista kiinnostuneiden valtioiden kanssa; tiedämmehän, että Euroopan unionissa on jäsenvaltioita, jotka ovat kiinnostuneita tämän rauhanprosessin myönteisestä kehityksestä. Siksi, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, teen juuri tämän kysymyksen.

De Miguel
. (ES) Nähdäkseni annoin jo vastauksessani kattavan selityksen neuvoston näkökulmasta ja tiukasta kannasta olla myöntämättä viisumeita FARC-ryhmittymälle, sillä emme usko, että niitä juurikaan käytetään rauhaan tähtäävien kontaktien luomiseen vaan aivan muunlaiseen toimintaan.

Sjöstedt
Olen samaa mieltä neuvoston kanssa siitä, että FARC-EP-sissiliikettä voidaan aiheellisesti arvostella, erityisesti intiaanijohtajien kidnappausten ja murhien johdosta. Samalla on kuitenkin aivan selvää, että puolisotilaalliset joukot vastaavat suurimmasta osasta Kolumbiassa harjoitettavasta väkivallasta ja että ne saavat tukea Kolumbian armeijalta. Jos halutaan nimetä väkivallasta vastuussa olevia henkilöitä, syylliseksi olisi yhtä hyvin voitu nimetä Kolumbian suurlähettiläs.
Emme myöskään saa unohtaa, että Kolumbian laillisen vasemmiston edustajia teloitetaan järjestelmällisesti, jos he esiintyvät julkisesti. Konkreettinen kysymykseni neuvostolle on: painostiko Yhdysvallat FARC-sissiliikkeen edustajien viisumien peruttamiseen, ennen kuin EU päätti tehdä niin?

De Miguel
. (ES) Sanoin ensimmäisessä puheenvuorossani myös, että neuvosto on vakavasti huolissaan puolisotilaallisten joukkojen toimista ja että se painostaa mahdollisimman kovasti Kolumbian hallitusta, jotta sen asevoimat eivät tekisi minkäänlaista yhteistyötä näiden ryhmien kanssa ja jotta nimenomaan vältettäisiin se melko laajalle levinnyt uskomus, että puolisotilaalliset joukot ovat jonkinlaisessa salaliitossa hallituksen kanssa. Se ei missään tapauksessa ole totta, ei ainakaan presidentti Pastranan hallituksen kohdalla.
Yhdyn siis jäsenen sanoihin. Emme ole samaa mieltä puolisotilaallisten joukkojen toiminnasta, ja painostamme siksi mahdollisimman kovasti keskushallintoa, jotta se ei auttaisi millään tavalla näiden ryhmien toimintaa tai tekisi minkäänlaista yhteistyötä niiden kanssa.

Sjöstedt
Pelkänpä, että neuvosto ei ymmärtänyt konkreettista kysymystäni. Kysyin, painostiko Yhdysvallat jotenkin EU:ta, jotta EU peruuttaisi viisumit FARC-sissiliikkeen edustajalta.

De Miguel
. (ES) Ei, arvoisa puhemies.

Puhemies


Efstratios Korakas
Kysymys nro 8 (H-0967/01):
Aihe: Mielenosoittajien pidätykset ja poliisien raakuus mielenosoitusten yhteydessä 14. ja 15. joulukuuta Eurooppa-neuvoston Laekenissa järjestetyn kokouksen johdosta Brysselissä esiintyneiden tavattoman laajojen mielenosoitusten aikana, 14. ja 15. joulukuuta, poliisi hyökkäsi väkivaltaisesti ja provosoivasti rauhallisia mielenosoittajia ja jopa tavallisia ohikulkijoita vastaan. Mielenosoittajiksi pukeutuneiden turvallisuusjoukkoihin kuuluvien henkilöiden hyökkäys oli salakavala ja erityisen brutaali. He mukiloivat rajusti mielenosoittajia ja ohikulkijoita, pidättivät kymmeniä kansalaisia ilman syytä, sitoivat pidätetyt ja pitivät heitä tunnin ajan makuulla, vaikka joukossa oli vertavuotavia loukkaantuneita, nöyryyttivät naisia riisumalla heidät miespuolisten poliisien edessä, jotka muka toimivat tulkkeina. He polkivat perusoikeuksia, jotka kansat ovat saavuttaneet vuosikymmenien taistelun tuloksena.
Puheenjohtajavaltio Belgia ja tiedotusvälineet yrittivät salailla tapahtumia, jotka ovat tulleet esiin mielenosoittajien oikeuksia puolustavien lakimiesryhmien ja itse hyökkäysten uhrien esittämien syytösten kautta.
Onko neuvosto tietoinen näistä välikohtauksista ja mikäli näin on, miten se arvioi niitä?

De Miguel
. (ES) Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 33 artiklassa painotetaan selvästi, että poliisiviranomaisten yksittäiset toimet kuuluvat vain ja ainoastaan kunkin jäsenvaltion toimivaltaan.
Siksi neuvosto ei voi kertoa mielipidettään jäsenen kysymyksen kohteena olevista asioista.
Sillä, että mielenosoitukset pidettiin yhtä aikaa Eurooppa-neuvoston istunnon kanssa, ei ole minkäänlaista merkitystä tässä tapauksessa.

Figueiredo
Ymmärrän kyllä, että on vaikea tietää, millä hetkellä Belgian hallitus toimi Euroopan unionin puheenjohtajana ja minä muina hetkinä se toimi vain yhden jäsenvaltion hallituksena, mutta yritänkin saada tietooni, mitä varsinaisesti tapahtui ja mistä syystä ryhdyttiin kaikkiin näihin toimiin, jotka useat asianajajat tuomitsivat sanoen niiden saattaneen kyseenalaiseksi Belgiassa viime huippukokouksen aikana rauhallisesti mieltään osoittaneiden kansalaisten oikeudet.

De Miguel
. (ES) Sanoin jo, etten voi vastata kysymykseen, mutta en tietenkään ole valmis mukautumaan jäsen Figueiredon väitteeseen, että mielenosoitukset olivat rauhanomaisia. Olin paikalla ja näin tapahtumat, eivätkä monet Brysselin mielenosoituksista olleet lainkaan rauhanomaisia. Ne aiheuttivat silminnähtäviä tuhoja kaupungissa, ja mikäli se on jäsen Figueiredon näkemys rauhanomaisesta mielenosoituksesta, sen enempää minä kuin neuvoston puheenjohtajakaan emme ole samaa mieltä hänen kanssaan.

Puhemies
Hyvä jäsen Figuereido, ei enempää vastaväitteitä. Tiedän, että olette eri mieltä, se tuli sangen selvästi ilmi, mutta enää ei ole mahdollista esittää vastaväitettä, sillä siitä tulisi jo keskustelu, ja nyt on kyselytunti.

Figueiredo
Arvoisa puhemies, tarkoitin tietenkin kaikkia rauhanomaisia mielenosoituksia enkä mitään muita. Ja tahdon saada niitä koskevan vastauksen, koska ne olivat rauhanomaisia.

Puhemies
Neuvoston puheenjohtaja sanoi, ettei hänen toimivallassaan ole vastata tähän kysymykseen, ja minä tukeudun siihen. Selvititte asiaa, minkä panemme merkille.

Puhemies


Lennart Sacrédeus
Kysymys nro 9 (H-0968/01):
Aihe: Indonesiassa toimivan islamilaisen Laskar Jihad -terroristiryhmän hajottaminen Euroopan parlamentin 13. joulukuuta 2001 antamassa päätöslauselmassa Papuan (Irian Jaya) ja Sulawesin tilanteesta Indonesiassa todetaan, että " islamilainen terroristiryhmä Laskar Jihad, joka vuodesta 1999 lähtien on jättänyt jälkeensä veristä tuhoa ja hävitystä Molukeilla, on alkanut toimia Sulawesissa" . Tämän seurauksena 10 miljoonan asukkaan Molukeilla on nykyisin 300 000 enimmäkseen kristittyä pakolaista. Sulawesin saaren suurin kristitty kaupunki Tentana (50 000 asukasta) on Laskar Jihadin joukkojen piirittämä. Pakistanissa uskonnolliseen sodankäyntiin koulutettu Laskar Jihadin johtaja Jafar Umar Talib väittää, että hänen komennossaan on 10 000 taistelijaa. Kristittyjä vastustavaan muslimimiliisiin kuuluu afgaaneja ja muita ulkomaalaisia.
Miten EU on neuvoston välityksellä onnistunut toteuttamaan päätöslauselmaa, jossa Indonesian viranomaisia kehotetaan "hajottamaan Laskar Jihad -terroristijärjestö, joka on suurimmalta osin vastuussa viime vuosien julmuuksista Molukeilla, ja tuomaan syylliset oikeuden eteen"? Onko USA:n kanssa tehty yhteistyötä, ja mihin toimiin neuvosto on ryhtynyt kristittyihin kohdistuvan terroriväkivallan pikaiseksi lopettamiseksi Molukeilla ja Sulawesissa?

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, neuvosto on erittäin huolissaan uskonlahkojen harjoittamasta väkivallasta Indonesiassa, uhrien tunnustamasta uskosta tai etnisestä alkuperästä riippumatta. Neuvosto on tehnyt eri tilanteissa tämän huolensa tiettäväksi Indonesian hallitukselle sekä unionin muille kumppaneille, myös Yhdysvalloille.
Neuvosto on rohkaissut hallitusta estämään useampien Laskar Jihad -järjestön jäsenien pääsyn Malakaan ja Keski-Sulawesille ja saamaan siellä jo olevat henkilöt poistumaan noilta seuduilta.
Vielä on paljon tekemistä, ja neuvosto turvautuu edelleen siihen yhteistyöhön ja näitä kysymyksiä koskevaan avoimeen vuoropuheluun, jonka se on aloittanut Indonesian hallituksen kanssa edistääkseen tilanteen paranemista.

Sacrédeus
Haluan kiittää puheenjohtajavaltio Espanjaa vastauksesta. Haluan myös käyttää tilaisuutta hyväkseni ja toivottaa Espanjan sydämellisesti tervetulleeksi Euroopan parlamenttiin Euroopan unionin puheenjohtajavaltioksi täksi puolivuotiskaudeksi. Haluan kuitenkin esittää joitakin lisäkysymyksiä:
Onko neuvosto sitä mieltä, että Indonesian viranomaiset ovat ryhtyneet välttämättömiin ja riittäviin toimiin, jotta islamilainen Laskar Jihad -terroristijärjestö saataisiin lakkautettua? Jatkaako Laskar Jihad -terroristijärjestö neuvoston mielestä terroritoimintaa, vai voidaanko nyt havaita, että toiminta olisi vähentymässä jonkin verran, jotta tämä syyttömiä ihmisiä, pääasiassa Molukeilla asuvia kristittyjä vastaan kohdistettu väkivalta, loppuisi? Aivan lopuksi haluaisin tietää, ovatko Yhdysvallat ja Euroopan unioni tehneet neuvoston mielestä tiivistä yhteistyötä tämän muslimien muodostaman terrorijärjestön torjumiseksi.

De Miguel
. (ES) Hyvä jäsen Sacrédeus, mitkään toimet eivät valitettavasti koskaan riitä poistamaan terrorismin uhkaa. Mielestäni Laskar Jihad -järjestöä voi tietysti luonnehtia tällaiseksi järjestöksi. En siis usko, että uhka on hallinnassa tai että Indonesian hallitus kykenee monista varotoimistaan huolimatta pysäyttämään tämän suuren ja monilukuisen järjestön Indonesialle edustaman uhkatekijän.
Te kysytte minulta, pitääkö Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen tehdä yhteistyötä. Minusta tämä on kaikkien syyskuun 11. päivän jälkeisten poliittisten lausuntojen henki. Itse asiassa Euroopan unioni ja Yhdysvallat ovat jo muodostaneet yhteisen rintaman, jonka tehtävänä on torjua kaikkia terrorismin aiheuttamia uhkia missä päin maailmaa tahansa, ja käymme Yhdysvaltojen kanssa vuoropuhelua nimenomaan auttaaksemme Indonesiaa hallitsemaan tämän terroristijärjestön aiheuttamaa uhkaa.

Puhemies
Jäsen Sartori on ottanut nimiinsä jäsen Podestàn kysymyksen nro 10.

Puhemies


Guido Podestà
Kysymys nro 10 (H-0969/01):
Aihe: Naisen asema Nigeriassa - Safiya Husaini Tungar Tudun tapaus Nigerialaisen 30-vuotiaan Safiya Husainin tapaus herättää huolestuttavia kysymyksiä naisen asemasta nykyään monissa Afrikan maissa, kuten Nigeriassa. Safiya Husaini, joka avioitui 12-vuotiaana, tuomittiin kuolemaan kivittämällä, koska hänen neljästä lapsesta viimeisin syntyi väkisinmakaamisen seurauksena.
Sharia-lain mukaan naimisissa oleva tai eronnutkin nainen syyllistyy aviorikokseen, jos hän on sukupuolisuhteessa toisen miehen kanssa, vaikka kyse olisi raiskauksesta, kuten tässä tapauksessa.
Epädemokraattisissa järjestelmissä poliittisten ja sotilaallisten vallanpitäjien on valvottava myös kansalaisten yksityiselämää. Tämän logiikan mukaan syntymääkin on kontrolloitava, minkä vuoksi erityisesti naisia rangaistaan laeilla, jotka ovat usein epäinhimillisiä.
Miten neuvosto aikoo vahvistaa ja tehostaa jo täytäntöönpantuja ohjelmia, jotta naisen asemaa voidaan parantaa kyseisissä maissa, ja mihin toimiin se aikoo ryhtyä, jotta naisten perusoikeuksia rikkovat käytännöt voidaan poistaa?
Voiko neuvosto myös kertoa, miten se aikoo edistää demokratisoitumista ja maallistumista Nigerian kaltaisissa maissa, joissa uskonnollisten lakien tulkinta (joka sitä paitsi vääristää kyseisen uskonnon todellista sisältöä) rikkoo erityisesti naisten oikeuksia?
Miten neuvosto aikoo toimia sen varmistamiseksi, että edellä mainitun nigerialaisen naisen elämää ja ihmisarvoa suojellaan mahdollisimman pian?

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, Euroopan unionin jäsenvaltiot ja Euroopan komissio ovat koordinoineet toimintansa ja tukeneet määrätietoisia kansainvälisiä ponnistuksia Safiya Husainin hyväksi. On tutkittu mahdollisuutta, että Euroopan unioni ryhtyisi virallisiin toimiin, mikäli islamilainen vetoomustuomioistuin, Sokoton sharia, vahvistaa tuomion.
Euroopan unioni on jo tuonut ilmi huolensa islamin rikoslain eli sharian nojalla langetetuista tuomioista vuonna 2001 pidetyssä Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeustoimikunnan 57. istunnossa. Unionin jäsenvaltiot ja Euroopan komissio ovat koordinoidusti ja päättäväisesti jatkaneet kansainvälisiä ponnistuksia Safiya Husainin hyväksi, mikä on Abujassa 23. tammikuuta pidetyn Euroopan unionin valtuuskunnan johtajien järjestämän kokouksen hengen mukaista. Puheenjohtajavaltio Espanja ehdotti jäsenvaltioille kannanoton esittämistä Nigerian ulkoministeriölle, jotta jälleen kerran voisimme ilmaista Euroopan unionin kannan kuolemanrangaistuksen täytäntöönpanoon.
Tämä kannanotto hyväksyttiin virallisesti viime maanantaina pidetyssä unionin ministerineuvostossa, ja unionin neuvoston puheenjohtaja on jo esittänyt sen Nigerian liittotasavallan hallitukselle.
Mitä tulee perusoikeuksien ja tarkemmin sanottuna nigerialaisten ja muiden afrikkalaisten naisten oikeuksien kunnioittamiseen, neuvosto on päättänyt noudattaa tällä alueella jo pitkään harjoittamaansa politiikkaa, jossa apuna ovat erityisesti seuraavat välineet: Cotonoun sopimus, jonka 9 artiklan 2 kohdassa osapuolet viittaavat ihmisoikeuksien kunnioittamista koskeviin kansainvälisiin velvoitteisiinsa ja sitoumuksiinsa ja vahvistavat uudelleen miesten ja naisten olevan tasa-arvoisia, Kairossa huhtikuussa 2000 pidetyssä Afrikan ja Euroopan välisessä huippukokouksessa annettu julkilausuma ja toimintasuunnitelma, joissa vaaditaan kunnioittamaan ihmisoikeuksia, yhteinen kanta 98/350/YUTP ihmisoikeuksista, kansanvallan ja oikeusvaltion periaatteesta ja hyvästä hallintotavasta Afrikassa, neuvoston asetus (EY) N:o 975/99 demokratian ja oikeusvaltion kehittämisen ja lujittamisen sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen yleistavoitetta edistävien kehitysyhteistyötoimien täytäntöönpanoa koskevista vaatimuksista ja aivan erityisesti Nigeriaa koskeva yhteinen kanta 01/373/YUTP, jossa viitataan nimenomaan ihmisoikeuksien kunnioittamiseen.

Sartori
Arvoisa puhemies, kiitän teitä kyselyymme antamastanne tyhjentävästä vastauksesta.
Viime päivien tapahtumat velvoittavat meitä kuitenkin pyytämään neuvostolta toista aloitetta, koska kuten tiedätte, tämä ei koske pelkästään Nigeriaa, jossa Safiyan lisäksi tuomittiin kuolemaan kivittämällä toinenkin nainen hän oli Aishatu Abubakar, jolle saman nigerialaisalueen sama tuomioistuin langetti vastaavanlaisen tuomion vastaavanlaisesta syystä muutama viikko sitten vaan lisäksi olemme saaneet tänään kuulla uutisen, että Sudanissakin eräs tuomioistuin, joka ei tässä tapauksessa ollut uskonnollinen vaan siviilituomioistuin, määräsi kivitystuomion eräälle nuorelle 18-vuotiaalle naiselle, Abok Alfa Akokille, joka on kristinuskoinen eikä osaa arabiaa, ja näin tehtiin ilman, että hänelle annettiin mahdollisuutta puolustukseen, eikä tapauksen käsittelyä edes käännetty hänen omalle kielelleen.
Olenkin sitä mieltä, että neuvoston antamat sitoumukset ovat merkittäviä, mutta niiden lisäksi yksittäisiä tapauksia varten on tarjottava jatkuvaa suojelua. Annan siis teidän tehtäväksenne tutkia näitä kahta uutta tapausta Safiyan tapauksen lisäksi.

De Miguel
. (ES) Hyvä jäsen, olen kanssanne täysin samaa mieltä, että neuvoston pitää jatkuvasti valvoa kaikkia yksittäisiin ihmisiin vaikuttavia humanitaarisia kysymyksiä sellaisissa valtioissa, joihin Euroopan unionilla on suosituimmuussuhde Cotonoun sopimusten nojalla, tässä tapauksessa niin Sudanissa kuin Nigeriassakin.
Panen tarkasti merkille nämä molemmat tapaukset, jotka eivät tietenkään ole minulle tuttuja, mutta teen kaiken voitavan saadakseni kaikki tarvittavat tiedot komission yksiköiltä ja omilta lähetystöiltämme. Vakuutan teille, että Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajavaltio antaa nämä tapaukset tiedoksi jäsenvaltioille, että ryhdymme tarvittaviin toimiin ja että ryhdymme välittömiin diplomaattisiin toimenpiteisiin varjellaksemme mainitsemienne kahden naisparan oikeuksia.

Tannock
Arvoisa puhemies, Afganistanin oikeusministeri ilmoitti taannoin, että uusi väliaikainen hallitus pitää voimassa sharia-lain seuraamukset, joiden mukaan aviorikokseen syyllistyneet naiset kivitetään kuoliaiksi tai varkauteen syyllistyneiltä amputoidaan ruumiinjäsen. Pääministeri Karzai jopa puolusti jälkimmäistä rangaistusta Yhdysvalloissa antamassaan lehtihaastattelussa.
EU päätti juuri Tokion konferenssissa myöntää 1,5 miljardia euroa Afganistanin avustukseen. Eikö avustuksen ehdoksi pitäisi asettaa äsken mainitsemieni kansainvälisesti tuomittavien, julmien ja tavallisuudesta poikkeavien rangaistusten lopettaminen?

De Miguel
. (ES) Afganistaniin ja maan kehitykseen suunnatun apumme sekä mainitsemienne huomattavien ja Tokion huippukokouksessa konkretisoituneiden summien maksamisen ehtona on neuvoston julkilausumien mukaan ollut alusta alkaen ihmisoikeuksien kunnioittaminen Afganistanissa sekä miesten ja naisten tasa-arvon toteutuminen.
Minusta mainitsemassanne tapauksessa Euroopan unionin on ilmoitettava, että vaikka kunnioitamme afganistanilaisia perinteitä ja maan uskontoa, vaadimme myös, että siellä kunnioitetaan ihmisoikeuksia. Islamilaisten tuomioiden täytäntöönpano ei sovellu yhteen ihmisoikeuksien kunnioittamista koskevan käsityksemme kanssa.
Haluaisin kuitenkin muistuttaa teille, että islamilaisen lain, sharian, soveltaminen on yleinen käytäntö kaikissa islaminuskoisissa valtioissa. Afganistan ei ole ainoa maa, jossa tapahtuu näitä ylilyöntejä. Olemme jo kuulleet, mitä eräissä Afrikan valtioissa tapahtuu. Kestäisi erittäin pitkään luetella islamilaisten tuomioistuinten langettamat tuomiot muissa Lähi-idän maissa, joissa on kerrottu tapahtuvan todellisia ihmisoikeuksien ja erityisesti naisten oikeuksien loukkauksia.
Euroopan unionin on mielestäni oltava edelläkävijä näiden oikeuksien puolustamisessa, mutta meidän on syytä olla varovaisia, ettemme loukkaisi uskonnollisia tunteita, sillä kuten tiedätte, tätä nykyä keskustellaan islamilaisen ja kristillisen sivilisaation törmäyksestä, joten meidän on syytä noudattaa tarpeellista varovaisuutta. Mainitsemanne tapaus pitää kuitenkin ottaa huomioon, ja otan sen esille neuvostossa ja komissiossa, jotta sitä seurattaisiin ja jotta tuomion täytäntöönpano yritettäisiin estää.

Puhemies


Konstantinos Alyssandrakis
Kysymys nro 11 (H-0971/01):
Aihe: Turkki on kieltänyt sanaa "kommunistinen" nimessään käyttävien puolueiden perustamisen ja toiminnan Turkissa, Euroopan unionin ehdokasvaltiossa, loukataan järjestelmällisesti ja toistuvasti ihmisoikeuksia ja demokraattisia oikeuksia. Näihin loukkauksiin lukeutuu niiden puolueiden perustamis- ja toimintakielto, joiden nimi sisältää sanan "kommunistinen", vanhentuneen (vuodelta 1920 peräisin olevan) poliittisia puolueita koskevan lain 96 artiklan säännösten perusteella.
Turkin sosialistisen vallan puolue perustettiin vuonna 1993 ja se toimii lainmukaisesti. Sen ponnistelut demokraattisten oikeuksien puolesta ovat merkittäviä, ja se osallistuu vaaleihin. Taannoisessa kokouksessaan se päätti muuttaa nimensä Turkin kommunistiseksi puolueeksi, mutta edellä mainitun demokratian vastaisen lain vuoksi sen toiminta voidaan kieltää.
Mainittakoon, että Turkin parlamentti käsittelee parhaillaan poliittisia puolueita koskevan lain muuttamista, mikä tarjoaa mahdollisuuden tämän demokratiaa heikentävän kiellon kumoamiseen.
Mikä on neuvoston kanta Turkin laissa esitettyyn kieltoon kommunistisen puolueen perustamisesta ja toiminnasta? Katsooko se, että Turkki voi liittyä EU:n jäseneksi kumoamatta kyseistä kieltoa? Aikooko se esittää Turkin hallitukselle tämän demokratian vastaisen ja taantumuksellisen lain muuttamista, jotta kommunistisen puolueen poliittinen toiminta sallitaan?

De Miguel
. (ES) Turkissa on todellakin käynnissä poliittisia puolueita koskeva lainsäädännön muutoshanke. Totuus on, ettemme tunne tuon lainsäädäntöluonnoksen tarkkaa sisältöä, koska sitä ei ole vielä tuotu Turkin hallituksen käsittelyyn. Niinpä meillä ei ole muuta kuin asiaa koskevia selontekoja.
Neuvosto ei ole kuitenkaan saanut edes näissä selonteoissa sellaista tietoa, että Turkin kommunistisen puolueen toiminnalle asetettaisiin esteitä tai että se uhattaisiin kieltää vanhan poliittisia puolueita koskevan lain vanhentuneen säännöksen nojalla.
Mitä tulee yleisemmin ihmisoikeuksiin ja perusvapauksiin Turkissa, Laekenin Eurooppa-neuvostossa pääteltiin, että Turkki oli edistynyt sille asetettujen poliittisten liittymisperusteiden täyttämisessä, erityisesti, koska se oli muuttanut äskettäin perustuslakiaan, minkä seurauksena toiveet liittymisneuvottelujen aloittamisesta kyseisen maan kanssa lisääntyivät. Turkkia kehotetaan etenemään tässä liittymisperusteiden kuuluisien Kööpenhaminan perusteiden täyttämisessä erityisesti ihmisoikeuksien osalta.
Neuvosto seuraa tarkasti Turkin nykyisiä ponnisteluja toimielinpolitiikan uudistamiseksi ja kiinnittää erityistä huomiota siihen, ilmenevätkö nämä uudistukset ihmisoikeus- ja perusvapaustilanteen konkreettisena paranemisena maassa.
Kuten kaikki tiedämme, tämä tilanne on valitettavasti monessa mielessä edelleen epätyydyttävä.
Neuvosto ei epäröi kovistella Turkkia siinä tapauksessa, että suunnitellun poliittisia puolueita koskevan lainmuutoksen avulla vahingoitetaan demokraattisia vapauksia.

Alyssandrakis
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olen erittäin yllättynyt siitä, että neuvosto tietää tästä paljon vähemmän kuin Turkin lehdistössä on kirjoitettu. Tiedetään esimerkiksi, että Turkin parlamentin asianomainen valiokunta on laatinut puolueita koskevan lakiluonnoksen, jossa mikään ei ole muuttunut sanan "kommunistinen" kieltämisen osalta. On vaikea ymmärtää, kuinka neuvosto ei tiedä, että Turkin kommunistisen puolueen jäseniä vainotaan, yli 150 jäsentä on pidätetty, puolueen toimistoja vastaan on hyökätty, ja tämä kaikki sen jälkeen, kun ehdotus on tehty.
Tämän lisäksi minun kysymyksessäni oli pari täysin konkreettista kohtaa, joihin ei kuitenkaan vastattu. Siis: onko neuvosto sitä mieltä, että Turkki voi olla ehdokasvaltio tai vieläpä tulla Euroopan unionin jäseneksi, jos tätä kieltoa ei poisteta? Tähän konkreettiseen kysymykseen en saanut mitään vastausta.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, minusta vastaukseni oli selkeä, sillä Kööpenhaminan perusteet ovat ehdottoman keskeisiä ennen kuin voidaan edes ajatella Turkin mahdollista unioniin liittymistä koskevien neuvottelujen aloittamista.
Olin mielestäni selkeä ja luulen, että kysymyksen esittänyt jäsen tuntee Kööpenhaminan perusteet paremmin kuin hyvin. Siksi olen sitä mieltä, että tällä lausumallaan neuvosto tekee täysin selväksi kantamme, jonka mukaan Turkin kanssa ei voida aloittaa minkäänlaisia neuvotteluja, ennen kuin se täyttää kokonaan Kööpenhaminan perusteet.

Puhemies


Richard Howitt
Kysymys nro 12 (H-0001/02):
Aihe: Eurooppa-neuvoston tuki YK:n vammaisia koskevalle yleissopimukselle Onko Eurooppa-neuvosto keskustellut YK:n vammaisia koskevan yleissopimusehdotuksen tukemisesta ja minkä jäsenvaltioiden odotetaan äänestävän sopimuksen puolesta? Aikooko neuvoston puheenjohtaja ottaa tämän aiheen esille lisäkeskustelua varten vammaisasioita käsittelevän korkean tason työryhmässä? Aikooko hän käyttää puheenjohtajan valtuuksia edistääkseen sopimuksen tukemista kolmansissa maissa?

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, Eurooppa-neuvostossa ei keskusteltu jäsen Howittin mainitsemasta aiheesta. Komissio ei ole tehnyt neuvostolle minkäänlaista aloitetta tästä asiasta. Haluaisin myös muistuttaa jäsen Howittille, että vammaisasioita käsittelevä korkean tason työryhmä ei kuulu neuvoston vaan komission alaan, minkä takia olisi sekä helpompaa että tarkoituksenmukaisempaa, että nimenomaan komissio antaisi tietoa työryhmän keskusteluista. Yhteydenpidossaan kolmansien maiden kanssa puheenjohtajavaltio ottaa esille kaikki ne aiheet, joita se pitää tärkeinä ja tarkoituksenmukaisina.

Howitt
Arvoisa puhemies, tuo ei varmastikaan ollut kaikkein hyödyllisin Euroopan parlamentin jäsenelle tässä istuntosalissa annettu vastaus, joten voinen kysyä puheenjohtajalta, voisiko hän olla minulle hieman enemmän avuksi. Onko hän tietoinen esimerkiksi siitä, että 37 miljoonaa eurooppalaista vammaista ja myös monet alueemme ulkopuolella asuvat ovat pyytäneet Yhdistyneitä Kansakuntia lisäämään vammaisten oikeuksia? Tietääkö hän, että ensi vuosi on Euroopan vammaisten teemavuosi, ja onko hän kiinnostunut siitä? Tietääkö hän, että olemme vuodesta 1996 lähtien ottaneet huomioon ihmisoikeudet vammaisten asioita käsitellessämme, mikä merkitsee sitä, että meidän pitäisi kannattaa tällaista yleissopimusta? Hän ei osoittanut puheessaan minkäänlaisia merkkejä siitä, että hän olisi tietoinen näistä tosiasioista.
Ottaen huomioon, että hän tänään myönsi parlamentille, etteivät hän ja hänen kollegansa ole edes keskustelleet asiasta, aikooko hän edes reagoida parlamentin pyyntöön ja ehdottaa tällaista keskustelua? Jos komission koolle kutsuma vammaisasioita käsittelevä korkean tason työryhmä koostuu ainoastaan neuvoston jäsenistä, hänellä on valta päättää, tekeekö hän sen. Ehkäpä hän voisi nyt vastata tähän kysymykseen.

De Miguel
. (ES) Hyvä jäsen, nähdäkseni vastasin kysymykseenne selkeästi. Se ei tarkoita, etteikö neuvosto kantaisi minkäänlaista huolta vammaisista. Te kuitenkin kysyitte minulta, onko Eurooppa-neuvostossa keskusteltu tästä kysymyksestä, ja minä vastaan, että sitä ei ole tehty. Keskustelua ei yksinkertaisesti ole käyty, mikä ei merkitse, ettei sitä käydä tai ettei sitä haluta käydä, vaan että asiasta ei ole keskusteltu, koska tähän mennessä ei ole ollut tilaisuutta tehdä sitä.
Tämä ei merkitse, että neuvosto olisi jättänyt huomiotta vammaisten ongelmat tai ne lähiaikoina järjestettävät vammaiskysymyksiä koskevat tapaamiset ja kansainväliset kokoukset, joissa jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin on esitettävä kantansa.
Ehdotin teille, että esittäisitte kysymyksenne komissiolle, jolla on tämän vammaisasioita käsittelevä korkean tason työryhmän johtajana minua paremmat mahdollisuudet antaa teille konkreettinen vastaus.

Crowley
Kuten me kaikki parlamentin jäsenet tiedämme, vammaisten oikeudet ovat tärkeä osa Espanjan oikeusjärjestelmää. Mitä tulee vammaisten integroimiseen, osallistumismahdollisuuksiin ja tasavertaiseen kohteluun, muiden jäsenvaltioiden olisi itse asiassa hyvä ottaa esimerkkiä Espanjan laista monilla vammaisten oikeuksiin liittyvillä alueilla.
Voisinko siksi ensin kehottaa puheenjohtajaa hyödyntämään myötävaikutustaan ja hyväntahtoista vaikutusvaltaansa neuvostossa oleviin kollegoihin, jotta hän voi varmistaa, että Euroopan unionilla on vahva ääni ja edustus YK:n vammaisia koskevaa yleissopimusta laadittaessa? Toiseksi, voiko puheenjohtajavaltio Espanja taata asettavansa kaikkien Euroopan unionin vammaisten tasavertaiset osallistumismahdollisuudet ja oikeudet asialistan kärkeen? Kolmanneksi ja viimeiseksi, valmistautuessaan vuonna 2003 järjestettävään vammaisten kansainväliseen teemavuoteen aikooko se myöntää lisätukea Euroopan unionin alueella vuonna 2003 järjestettäviin erityisolympialaisiin?

De Miguel
. (ES) Hyvä jäsen, haluan ainoastaan vastata teille, että panin tarkasti merkille teidän puheenjohtajavaltiolle esittämänne ehdotukset. Se puolestaan on kaiken aikaa valmis tekemään Euroopan unionista yhä aktiivisemman vammaisasioissa ja aivan erityisesti Yhdistyneiden Kansakuntien vammaisia koskevan yleissopimuksen osalta.

Puhemies


Josu Ortuondo Larrea
Kysymys nro 13 (H-0005/02):
Aihe: Euroopan parlamentin tilaisuudet Espanjan puheenjohtajakaudella Vuosi 2002 on alkanut ja Espanjan kuningaskunta on saanut tehtäväkseen hoitaa Euroopan unionin kiertävää puheenjohtajuutta. Edellinen puheenjohtaja oli Belgian kuningaskunta ja Euroopan parlamentin eri tilaisuuksiin osallistui ja kokouksia johti paitsi pääministeri ja muut ministerit, myös Belgian eri alueiden hallitusten päämiehet ja ministerit.
Espanjan kuningaskunta määritellään perustuslaissa autonomiseksi valtioksi, joka koostuu yhteisöistä. Näillä yhteisöillä on yksinomainen toimivalta eräissä asioissa, joissa Belgian alueillakin on toimivalta ja toisinaan Espanjan yhteisöjen toimivalta ylittää Belgian alueiden vastaavan toimivallan. Miksi siitä huolimatta ei ole harkittu Espanjan autonomisten yhteisöjen osallistumista parlamentin tilaisuuksiin ja toimiin?

De Miguel
. (ES) Hyvä jäsen Josu Ortuondo, neuvosto palauttaa mieleenne, että Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 203 artiklassa määrätään, että "neuvosto muodostuu jäsenvaltioiden ministeritason edustajista, joita on yksi kustakin jäsenvaltiosta ja joilla on jäsenvaltionsa hallitusta sitovat valtuudet".
Tämän määräyksen ulkopuolella kukin jäsenvaltio saa päättää edustuksensa kokoonpanosta, ja siksi puheenjohtajavaltion valtuuksiin kuuluu päättää, miten se on edustettuna parlamentin tilaisuuksissa ja toimissa.
Tämä päätös riippuu väistämättä osaksi kansallisista perustuslaillisista järjestelyistä, joiden osalta jäsenvaltiot eroavat toisistaan. Siksi neuvostolla ei ole minkäänlaista sananvaltaa päätöksissä, jotka koskevat puheenjohtajavaltion edustusta ja erityisesti sen Euroopan parlamentin kanssa tapahtuvaa yhteydenpitoa.

Ortuondo Larrea
Aluksi haluan kiittää teitä vastauksestanne, jonka annoitte aiempaan samaa aihetta koskeneeseen puheenvuoroon.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kuten lienette havainnut, juuri antamanne vastaus oli sama kuin kysymyksen nro 6 yhteydessä. Haluaisinkin todeta, että Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksessa puhutaan toden totta "ministeritason edustajista". Belgian alueiden tai autonomisten yhteisöjen, miten haluattekin niitä nimitettävän, sekä kuten eräs aiemmin asiasta puhunut eurokansanedustaja sanoi Skotlannin alue tai kansakunta, Saksan osavaltioiden tai Itävallan valtioiden ja muiden lukuisten esimerkkiemme edustajat osallistuvat aivan luonnollisesti Euroopan ministerineuvostojen kokouksiin ja puheenjohtajavaltion tehtäviin.
Haluaisinkin kysyä teiltä, pidättekö Espanjan hallituksen toimintaa tässä mielessä asianmukaisena. On nimittäin niin, että kun puhutaan esimerkiksi talous- ja raha-asioista tai talousarvion vakauttamissuunnitelmasta, pääsette sopimukseen unionin muiden hallitusten kanssa, mutta kun näistä samoista aiheista halutaan keskustella Espanjan tasolla, määräätte asioista lain nojalla sen sijaan, että yrittäisitte päästä sopimukseen ja yhteisymmärrykseen niiden alueiden kanssa, joilla on yksinomainen toimivalta näissä asioissa.

De Miguel
. (ES) En voi vastata tähän kysymykseen paremmin kuin olen jo vastannut. Kukin valtio saa järjestää edustuksen ministerineuvostoissa ja parlamentissa kansallisten lakiensa ja perustuslakinsa mukaisesti.
Jäsen Ortuondon esimerkeistä jotkin ovat toimivia ja toiset eivät, koska on totta, että kokouksissa on ollut Belgian tai joissakin tapauksissa jonkin Saksan osavaltion edustusta, mutta en kyllä muista nähneeni missään neuvostossa skotlantilaisia ministereitä.
Kenties jäsen Ortuondo sekoittaa Scottish Secretaryn, joka on brittien keskushallinnon ministeri, Skotlannin hallituksen edustajaan. Se on hirmuinen virhe. Tässä asiassa ei kannata sallia sekaannuksia, ja haluankin tehdä täysin selväksi, että hallitukset päättävät edustuksestaan, joten tästä aiheesta ei ole enää enempää sanottavaa.

Vidal-Quadras Roca
Haluaisin esittää kaksi jäsen Ortuondon kysymykseen liittyvää näkökohtaa. Ensimmäinen on turvautuminen valtion perustuslaillisiin perusteisiin, jotka jäsen Ortuondon venettä vastuuttomasti keinuttava puolue kyseenalaistaa jatkuvasti.
Toinen on kuulemamme mielenkiintoinen vertailu muihin unionin valtioihin, esimerkiksi Belgiaan, kun on varsin tunnettua, ellei kyse ole tietämättömyydestä tai pahantahtoisuudesta, että Belgian maanjako on suoritettu monimutkaisen ja ainutlaatuisen järjestelmän puitteissa, jossa kulttuuri- ja kielialueet limittyvät poliittisiin alueisiin ja jossa liittohallinnolliset ja alueelliset vastuualueet on sovitettu yhteen tavalla, jolla ei ole kerrassaan mitään tekemistä Espanjan autonomioista koostuvan valtion kanssa.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tässä yhteydessä minua kiinnostaa tietää, oletteko samaa mieltä ajatuksesta, että tämä unionin muodostavien valtioiden runsas monimuotoisuus voimistaa, rikastuttaa ja vahvistaa eurooppalaista demokratiaa, ettei sen osalta voida sallia sellaista yhdenmukaistavaa supistavuutta, jota jäsen Ortuondo näyttää haluavan, ja että sitä pitää tietysti kunnioittaa täydellisesti kaikissa yhteisön toimielimissä.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, minulla ei ole enää mitään lisättävää aiempiin sanoihini. Minusta näyttää, että unionin monimuotoisuus on hyvin taattu, mikäli noudatetaan kunkin valtion perustuslaillista järjestelmää, ja kukin niistä järjestää osallistumisensa neuvostojen, ja puheenjohtajakauden aikana muiden toimielinten, toimintaan kansallisten lakiensa ja perustuslakiin sisältyvien säädöstensä mukaisesti.

Ortuondo Larrea
Jäsen Vidal-Quadras sanoi, että puolueeni ja minä haluamme kumota Espanjan perustuslain. Ehdotuksillamme ei kuitenkaan ole mitään tekemistä sen kumoamisen kanssa.
Espanjan perustuslain mukaan Baskimaan itsehallintoalueella, jonka asukas olen, on yksinomaista toimivaltaa tietyissä asioissa, esimerkiksi verotuskysymyksissä.
Euroopan unionin ministerineuvostossa päätetään tavallisesti verotuskysymyksistä ilman, että asianosaiset ovat siellä puolustamassa itseään, kuten esimerkiksi Baskimaan Navarran itsehallintoalueiden tapauksessa.
Meistä ei tunnu, että Madridin hallitus edustaa meitä, koska meillä on toistuvia erimielisyyksiä itsemääräämisoikeudesta, jota emme suinkaan ole saaneet Madridin hallituksen suosiollisen eleen seurauksena, vaan joka juontaa juurensa Baskimaan kansan historiallisista oikeuksista.

Puhemies
Pyydän jäseniä olemaan keskustelematta omien maidensa tilanteista ja esittämään kysymyksiä neuvostolle.
Toisaalta kaikilla mielipiteillä on oikeus tulla ilmaisuksi tässä salissa, mikäli niihin sisältyy kysymys, kuten jäsen Vidal-Quadrasin ja muiden jäsenten tapauksessa. Haluan ainoastaan, että noudatatte työjärjestystä: muussa tapauksessa vaarana on, että kunkin valtion puheenjohtajakauden aikana kysymykset keskittyvät maan sisäisiin ongelmiin ja keskusteluihin.

Puhemies
Kysymys nro 14 jätetään käsittelemättä, koska sen esittäjä ei ole läsnä.

Puhemies


Mihail Papayannakis
Kysymys nro 15 (H-0010/02):
Aihe: Biologiset ja toksiiniaseet Euroopan parlamentti hyväksyi 15. marraskuuta 2001 päätöslauselman (B5-0708/2001) biologisia ja toksiiniaseita koskevaan YK:n yleissopimukseen liittyvistä neuvotteluista ja viimeaikaisten pernaruttotapausten vaikutuksista niihin. Yleissopimuksen tarkistamiseksi Genevessä viime marraskuussa järjestetyn viidennen huippukokouksen aikana amerikkalaisten valtuuskunta oli ainoa 144 maan valtuuskuntien joukossa, joka kieltäytyi tunnustamasta yleissopimuksesta juontuvia oikeudellisia sitoumuksia. Voisiko neuvosto kertoa, mitä se aikoo jatkossa tehdä Euroopan parlamentin päätöslauselmassa esitettyjen vaatimusten suhteen, jotta monenvälinen aseistariisunta varmistettaisiin ja biologisten ja toksiiniaseiden leviäminen estettäisiin oikeudellisesti sitovan pöytäkirjan avulla?

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, älkää olko huolissanne, minulle on suuri ilo vastata tähän kysymykseen.
Kuten jäsen Papayannakis epäilemättä tietää, Euroopan unioni esitti aktiivista roolia biologisia ja toksiiniaseita koskevan yleissopimuksen sopijavaltioiden ad hoc -työryhmän välisissä neuvotteluissa sekä yleissopimuksen tarkistamiseksi järjestetyssä viidennessä huippukokouksessa, joka järjestettiin Genevessä 19. marraskuuta7. joulukuuta 2001.
Tämä aktiivisuus perustui vuosina 1996, 1998 ja 1999 hyväksyttyihin yhteisiin kantoihin sekä neuvoston 11. kesäkuuta 2001 esittämiin päätelmiin. Siksi Euroopan unioni pahoittelee, että kuusi vuotta kestäneiden yksimielisesti sovittuihin valtuuksiin pohjautuvien neuvottelujen jälkeen viidennessä huippukokouksessa biologisia ja toksiiniaseita koskevan yleissopimuksen tarkistamiseksi ei onnistuttu laatimaan edes loppupäätöslauselmaa eikä yleissopimuksen vahvistamista koskevia konkreettisia toimia käsittelevää asiakirjaa.
Biologisia ja toksiiniaseita koskevan yleissopimuksen vahvistaminen on jatkossakin unionin neuvoston ensisijaisena painopistealueena terveyden alalla. Terrorismin uhan vaikutuksia Euroopan unionin asesulku-, aseistariisumis- ja asevalvontapolitiikkaan tarkastellaan 10. joulukuuta päivätyissä päätelmissä, joiden mukaan Euroopan unionin aikomuksena on kannustaa aktiivisesti monenkeskisten välineiden yleistä ja tehokasta soveltamista asesulun, aseistariisumisen ja asevalvonnan alalla.
Euroopan unioni vahvistaa, että yleissopimuksen sopijavaltioiden välisellä ad hoc -työryhmällä on edelleen voimassa olevat valtuudet. Unioni on päättänyt jatkaa työtään yleissopimuksen tarkistamiseksi järjestettävän viidennen huippukokouksen joka kutsutaan uudestaan koolle kuluvan vuoden marraskuussa menestyksekkään loppuun saattamisen hyväksi.

Papayannakis
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän teitä vastauksesta ja ilmoituksesta siitä, mitä puheenjohtajavaltio ja unioni aikovat tehdä näiden pelottavien aseitten suhteen. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kuitenkin ongelma, johon törmäämme, on seuraava: USA ei suostu osallistumaan sopimukseen, jos se on oikeudellisesti sitova. Sanotte, että me jatkamme ponnisteluja ja koetamme saada tulevaisuudessa jotain konkreettista aikaan. Kysymykseni on seuraava: mitä keskusteluja olette käyneet Yhdysvaltojen kanssa, mitkä ovat mahdollisuutenne saada Yhdysvallat muuttamaan mielensä, ja mitä tietoja teillä on tästä asiasta? Tästä asiasta riippuu kaikki muu. En kyseenalaista aikomuksianne, mutta kyseenalaistan neuvoston puheenjohtajan julistuksessa esiintyvän tilanneanalyysin.

De Miguel
. (ES) Meillä on todellakin yksi toive: että marraskuussa 2002 voisimme päästä sopimukseen tässä yleissopimuksen tarkastamiseksi järjestettävässä viidennessä huippukokouksessa. Se ei tietystikään ole täydellinen, ellei Yhdysvallat osallistu siihen, ja siitä syystä tämä asia sisältyy vuoropuheluun, jota käydään parhaillaan Yhdysvaltojen kanssa Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisen huippukokouksen valmisteluja silmällä pitäen. Se järjestetään ennakkosuunnitelmien mukaan ennen puheenjohtajakauden loppua, uskoisin, että varmastikin kesäkuussa, ellei sitten jo huhtikuussa ajankohtaa ei ole vielä päätetty.
Perusteemme Yhdysvalloille on, että mikäli se ei osallistu tähän yleissopimuksen tarkistamista koskevaan viidenteen huippukokoukseen ja uuteen sopimukseen, koko kansainvälisen ponnistuksen uskottavuus vähenee. Sen lisäksi biologisia ja toksiiniaseita koskevaa yleissopimusta koskeva selkeä kanta on myös yksi niistä yhtenäisistä toimista, joihin Euroopan unioni ja Yhdysvallat voivat ryhtyä yhdessä käynnistääkseen terrorismin uhan vastaisia toimia. Tiedetään nimittäin, että kansainväliset terroristijärjestöt voivat käyttää biologisia ja toksiiniaseita rikollisiin tarkoituksiin.
Näin ollen mitä sitoutuneempi kansainvälinen yhteisö ja erityisesti, Yhdysvallat, yksi biologisten ja toksiiniaseiden suurtuottajista on tässä asiassa, sitä parempi. Uskoakseni tämä on osa sitä vuoropuhelua, jota käymme yhdysvaltalaisten kanssa niin kutsutussa korkean tason työryhmässä (Senior Level Group) ja osa niitä sopimuksia, jotka haluaisimme tehdä Yhdysvaltojen kanssa tällä puolivuotiskaudella järjestettävää Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välistä huippukokousta silmällä pitäen.

Puhemies
Koska neuvoston kyselytunnille varattu aika on päättynyt, kysymyksiin nro 1637 vastataan kirjallisesti, lukuun ottamatta kysymystä nro 36, joka käsittelee esityslistalla jo olevaa asiaa.
Julistan neuvoston kyselytunnin päättyneeksi.
(Istunto keskeytettiin klo 19.15 ja sitä jatkettiin klo 21.00)

Aluepolitiikan hallinnointi ja rakennerahastot (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana jatkoa keskustelulle Pohjamon laatimasta aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietinnöstä (A5-0006/2002) aluepolitiikan hallinnoinnista ja rakennerahastojen hallinnoinnista [2001/2066(INI)].

Berend
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämän valiokunta-aloitteisen mietinnön tavoitteena on rakennerahastojen käytännön toteutuksen ongelmien analysoiminen ja ehdotusten tekeminen siitä, kuinka rakennerahastojen hallinnointia ja tehokkuutta voitaisiin parantaa. Näin tehdään varsinkin aluepolitiikan seuraavaa suurta uudistusta varten vuoden 2006 jälkeen.
Esittelijä on sekä onnistunut esittelemään vuoden 2000 rakennerahastouudistuksen jälkeen aikaansaadut parannukset että kiinnittämään huomiota varojen käyttöön liittyviin vaikeuksiin, erityisesti ohjelmien viivästymiseen liittyviin ongelmiin. Haluaisin puuttua erityisesti siihen.
Vaikka rakennerahastojen uudistamisen olennaisena tavoitteena ennen vuotta 2000 oli olla toistamatta suunnittelukauden 1994 alun virheitä ja aloittaa ensimmäisenä vuonna heti täydellä teholla, se onnistui vain osittain. Ohjelmaneuvottelut kestivät edelleen liian pitkään. Alueet eivät aina ole ymmärtäneet komission antamia suuntaviivoja.
Neuvottelut viivästyivät usein komission käsittelytahdin ja liian pitkien vastausaikojen vuoksi, jotka toisinaan johtuivat komission esittämistä uusista vaatimuksista. Niiden merkitys oli alueiden mielestä vähäinen. Toisaalta jäsenvaltiot eivät aina ole toimittaneet ohjelma-asiakirjojaan ja pyydettyjä lisätietoja ajoissa.
Arvoisa puhemies, nämä kaikki ovat tosiseikkoja, jotka mainitsin jo vuonna 1996 samannimisessä valiokunta-aloitteisessa mietinnössäni, jossa esitin kiireellisen vetoomuksen olla sallimatta uuden suunnittelukauden alun viivästymistä vuoden 1994 tavoin. Tehkäämme nyt oikeat ja tarvittavat päätelmät vuotta 2006 varten, muuten nämä mietinnöt ovat todella vain jätepaperia.
Ohjelmakausien väliin ei saa jäädä aukkoja. Siksi tuen esittelijän ehdotusta, että tutkittaisiin, voidaanko tavoiteohjelmien ja yhteisöaloitteiden ohjelmakaudet pitää erillään ja voidaanko niitä rajoittaa.

Pittella
Hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, jäsen Pohjamon päätöslauselmaan tehtiin sekä joitakin sosialistiryhmän että jäsen Favan ja allekirjoittaneen esittämiä tarkistuksia.
Haluan tuoda niistä esiin kaksi, joita pidän tärkeinä: täydentävyysperiaatetta koskeva tarkistus sekä tarkistus, jossa selvennetään raja-alueen käsitettä. Täydentävyys on ehdoton edellytys sille, että rakennerahastotoimet eivät korvaa joitakin toimia, vaan tuovat niihin jotakin lisää.
Sallinette minun lisätä, että parlamentti ei voi eikä sen pidä seurata vierestä, miten rakennevaroja käytetään. Tämän asian yhteydessä haluaisin ehdottaa kahta suuntaviivaa: ensimmäiseksi julkista hallintoa on uudistettava ja nykyaikaistettava, ja toiseksi ehdotan, että perustetaan hankepankkeja, jotka ovat yhtenäisiä alueellisen toimintaohjelman ja yhteisen ohjelmasuunnitteluasiakirjan linjausten ja toimien kanssa.
Puheenvuoroni päätteeksi kehotan komission jäsen Barnieria ottamaan huomioon, että määrärahojen automaattisen vapautuksen soveltamisen kurinalaisuudessa on ehdottomasti otettava huomioon ne, jotka tekevät työnsä hyvin omassa jäsenvaltiossaan. On oikein, että muita passiivisemmat maksavat, mutta on yhtä lailla oikein, että eduista saa nauttia se, joka on muita parempi, kauaskatseisempi ja nykyaikaisempi.

Poli Bortone
Arvoisa puhemies, hankkeiden laadun tarkistamisen tuloksiin nähden on oltava parlamentin painopistealue, ja komission on asetettava tarkistamistyölle konkreettiset ehdot, jotta seurantaa voitaisiin harjoittaa huolellisesti. Tässä mielessä ehdotettu epävirallinen työryhmä on varmasti hyödyllinen. Toisinaan komissio ei kuitenkaan toimi riittävän ajoissa, ja samoin toimivat eräät valtiot erityisesti neuvotteluvaiheessa.
On siis tarpeen pysähtyä hetkeksi kartoittamaan tilannetta, minkä tavoitteena on, että komissio kykenee reagoimaan nykyistä nopeammin, että eri rahastoja koskevat määräykset saadaan yhdenmukaistettua mahdollisimman pitkälle ja että byrokratian keventämisen tiellä onnistutaan etenemään osoittamalla vastuuta yhtä useammille alueille ja paikallisyhteisöille, joille tarjottaisiin konsultointitukea. Tavoitteena on myös nopeuttaa määrärahojen automaattisen vapauttamisen järjestelmiä, jotta rahastot voitaisiin ottaa nopeasti uudelleen käyttöön, sekä laatia vuosittain tarkka ja täsmällinen yhteenveto, jotta tarkastelusta kyettäisiin siirtymään ohjelmien toteuttamiseen niin, että kaikki yksityiskohdat on tarkoin tutkittu. Olisi syytä pohtia myös sellaista yhteysohjelmaa, jonka avulla jotkut valtiot, joiden joukossa Italia, pystyvät hyödyntämään ohjelmakauden 19941999 käyttämättömiä rahastoja aivan kuten vuonna 1993 tehtiin ohjelmakauden lopussa.

Sudre
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, rakennerahastot suunniteltiin siksi, että niiden tarkoituksena oli tukea ponnisteluja, joita jäsenvaltiot tekevät aluekehityspolitiikkansa hyväksi, sekä vahvistaa samalla myös Euroopan unionin taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta. On todettava, että rakennerahastojen kautta muita heikommassa asemassa oleville alueille annettava tuki on olennaisen tärkeä ja että näiden rahastojen panoksesta on tullut välttämätön, jotta kehityksen viivästymistä voitaisiin tasoittaa tietyillä, erityisesti syrjäisimmillä alueilla, jotka tunnen hyvin.
Uuden ohjelmakauden 20002006 alku on tarjonnut mahdollisuuden tarkastella vielä kerran rakennerahastojen käytännön täytäntöönpanoon liittyviä ongelmia: jäsenvaltiot valittavat, että komissio on viivytellyt ohjelman yleisten suuntaviivojen hyväksymisessä, ja komissio valittelee, että jäsenvaltiot eivät ole aina toimittaneet ohjelma-asiakirjojaan ja pyydettyjä lisätietoja ajoissa.
On tärkeää, että tulevia ohjelmaneuvotteluja varten sovitaan täsmällisistä ja velvoittavista määräajoista, jotta jäsenvaltiot ja komissio noudattaisivat vahvistettuja sääntöjä.
Tehdyt poikkeukset ohjelmien täytäntöönpanossa ovat varmasti yksi syy siihen, miksi ohjelmien täytäntöönpanoon liittyvät ensimmäiset luvut ovat niin epätyydyttävät, mutta tämä ei varmastikaan ole ainoa selitys. Agenda 2000:n seurauksena näiden varojen käsittelyä on hajautettu niin, että jokainen jäsenvaltio on pääpiirteissään vastuussa rakennerahasto-ongelmien täytäntöönpanosta, seurannasta ja tehokkuudesta omalla alueellaan.
Ranskan kohdalla haluan esittää virallisen vetoomuksen tavoitteisiin 1 ja 2 kuuluvien alueiden maaherroille, jotta he tekisivät kaikkensa hankkeiden toteuttajien liikkeelle panemiseksi ja rohkaisemiseksi sekä tarjotakseen näille kaiken tarvittavan teknisen tuen, jotta ohjelmien toteuttaminen sujuisi entistä paremmin. Valitettavasti yrityksiä on usein vaikea vetää mukaan yhteisön ohjelmiin, koska niiden hallinta vaikuttaa raskaalta ja menettelyt hitailta. Tähän seikkaan kansallisten viranomaisten on ehdottomasti paneuduttava saadakseen yksityisen alan kiinnostumaan rakennerahastoista enemmän.
Haluan lopuksi päättää puheenvuoroni konkreettiseen ehdotukseen ja sanoa, että minusta yksi ratkaisu tämän hallinnollisen ylikuormituksen keventämiseksi olisi varmasti yhden ja yhtenäisen aluekehitysrahaston perustaminen vuonna 2007.

Ortuondo Larrea
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, keskustelemme nyt parlamentin aloitteesta laaditusta aluepolitiikan ja rakennerahastojen hallinnointia koskevasta mietinnöstä, jonka meille esitteli kollegamme Pohjamo, jota haluan kiittää hyvästä työstä.
Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmä on esittänyt viisi tarkistusta, koska se haluaa painottaa joitakin aiheeseemme liittyviä näkökohtia.
Ensinnäkin, vaikka olemmekin samaa mieltä, että kumppanuus muiden toimijoiden muidenkin kuin hallitusten ja aluehallintojen, toisin sanoen paikallisten yhteisöjen, kansalaisjärjestöjen, yksityisten tahojen jne. kanssa on hyödyllistä unionin taloudellisen, sosiaalisen ja maantieteellisen yhteenkuuluvuuden kannalta, emme ole sitä mieltä, että tätä kumppanuutta on noudatettu tyydyttävästi kaikissa jäsenvaltioissa, vaan että sitä on toteutettu epätasaisesti.
Siksi pyydämme hartaasti komissiolta, että se yrittää saada sosioekonomista ja ympäristökumppanuutta säännöllisesti toteutetuksi kaikilla yhteisön rahastojen edunsaajina olevilla alueilla ja että se takaa, että hankkeita koskevista ohjelmista kuullaan lainsäädäntövaltaa pitävien sekä perustuslaissa tai vastaavassa määriteltyjen alueiden parlamentteja tai hallituksia.
Pyydämme sitä myös laatimaan selkeitä indikaattoreita, joilla tätä kumppanuusperiaatetta voidaan arvioida.
Lisäksi haluamme, että komissio määrittelee syyskuussa 2002 tehtävän väliarvioinnin puitteissa indikaattoreita suoritusvarauksen jakamiseksi. Sitä jaettaessa on otettava varainhoidon lisäksi huomioon muita hallinnointiin liittyviä seikkoja, kuten kumppanuus, täydentävyys ja kulujen laatu.
Samalla pyydämme, että kun käyttämättömiä varoja jaetaan uudestaan, käyttämättömät maksumääräykset suunnataan kaikkein aktiivisimmille ja innovatiivisimmille epäsuotuisassa asemassa oleville alueille, samoin kuin kestävää kehitystä edistäviin toimiin.
Lopuksi ehdotamme esittelijän ajatusta, joka on laatunäkökohtien sisällyttäminen komission tukemien ohjelmien vuosiseurantaan, ja ehdotamme, että näiden ohjelmien vaikutusta unionin kestävää kehitystä ja työllisyyttä koskevien strategioiden täytäntöönpanoon aletaan arvioida.
Toivomme, että tarkistuksemme saavat parlamentin enemmistön tuen ja että voimme parantaa niiden avulla yhteisömme taloudellisia ja sosiaalisia tavoitteita.

Barnier
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin ensimmäiseksi kiittää jäsen Pohjamoa hänen mietintönsä laadun ja sen tavan johdosta, jolla hän yhdessä muiden aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan jäsenten ja sen uuden puheenjohtajan Caverin kanssa näin oli muuten myös edellisen puheenjohtajan Hatzidakisin kohdalla osoittaa asiaa kohtaan kiinnostusta, sekä heidän yhteisen tarkkuutensa johdosta, jotta aluepolitiikan ja rakennerahastojen hallinnointi olisi yksinkertaisempaa ja tehokkaampaa.
Hyvät parlamentin jäsenet, minusta on erittäin tärkeää, että komissio saa yhtä aikaa sekä rohkaisua että myös rakentavaa kritiikkiä. Hetki sitten kuuntelin hyvin tarkkaavaisesti ja kiinnostuneesti jokaista teidän puheenvuoroanne, ja varaan itselleni mahdollisuuden täsmentää kirjallisesti eräitä kohtia joillekin teistä tulevina päivinä.
Jäsen Pohjamo, komissio hyväksyy ne huomiot, joita te esititte määrärahojen käytöstä ja erityisesti siitä hyvin tiukasta ja kovasta "n+2"säännöstä, jota aiotaan soveltaa, sekä huomiot, joita te esititte ohjelmien ja hankkeiden seurannasta, valvonnasta sekä laadusta. Teidän tavoin toteamme, että rahastojen hallinnoinnissa esiintyy joitakin vaikeuksia.
Haluaisin näille minulle varatun muutaman minuutin aikana esittää kolme huomiota selventääkseni tai selittääkseni Euroopan komission työtä. Ensimmäinen huomio koskee kauden 20002006 uusia asetuksia, jotka määriteltiin uutta työmenetelmää varten ja joiden mukana rakennerahastojen hallinnoinnista vastaaville toimijoille ilmaantui lisää vastuualueita. Jokaisella näistä toimijoista kului aikaa asioiden valmisteluun ja viimeistelyyn. Meidän pääosastossamme nämä uudistukset tapahtuivat samaan aikaan kuin koko toimielimen sisäinen uudistus. En yritä esittää verukkeita, vaan haluan yksinkertaisesti antaa teille selityksen. Näiden uusien asetusten mukana syntyi myös entistä tiukemmat ohjelmien laatuvaatimukset. Tarkoitan esimerkiksi säännöksiä ennakkoarvioista. Tässäkin tapauksessa eri toimijoiden piti käyttää kaikki tarvittava aika, jotta näitä uusia vaatimuksia voitaisiin paremmin ymmärtää ja omaksua.
Lisäksi joillakin aloilla mukauttaminen vaati sovittelua lukuisten eri tavoitteiden välillä. Jäsen Pohjamo, annan esimerkin, jonka te itse mainitsitte: muistutitte aivan oikein, että aikaa kului 812 kuukautta, jotta ohjelma-asiakirjoista käytävät neuvottelut saatiin päätökseen hyvin, vaikka lainsäätäjä oli arvioinut, että aikaa kuluisi viisi kuukautta. Haluan puhua rehellisesti, kuten teen aina teidän parlamentin jäsenten edessä, ja sanoa, että totuus on, että viiden kuukauden määräaika ei ole realistinen sellaisen asiakirjan laatimiseksi, jonka on tarkoitus kattaa seitsemän vuoden ajanjakso, kun tiedämme, miten suuret panokset pelissä on ja miten suuria summia rakennerahastoihin liittyy. Asiaa piti arvioida nopeuden, joissakin tapauksissa myös kovan kiireen, ja laadun välillä.
Minun on sanottava, että komissio luulen, että tämä vahvistetaan virallisesti on päättänyt asettaa etusijalle ohjelma-asiakirjojen laadun. Kun ottaa huomioon, että ohjelmien laadintaan kuluu liian monta kuukautta jäsen Pohjamo, toistan teille, että panin hyvin tarkoin merkille teidän huomionne, ja saatan kohta palata asiaan, kun puhumme jäsen Musotton mietinnöstä olen päättänyt tulevaisuutta varten ehdottaa komissiolle, että se aikaistaisi, mikäli mahdollista, uuden aluepolitiikan ehdotusten, toisin sanoen vuodesta 2007 lähtien noudatettavan toimintaohjelman, esittämistä, jotta me voisimme aloittaa ohjelmakauden ja hankkeiden täytäntöönpanon aivan toimintaohjelman alussa eikä kaksi vuotta sen jälkeen, koska olen teidän kanssanne yhtä mieltä.
Toinen huomio: hyvä esittelijä, komissio on jo yrittänyt ehdottaa ratkaisua joihinkin teidän esittämiinne ongelmiin niiden keinojen rajoissa, joita tekstit meille antavat. Haluaisin ensimmäiseksi vakuuttaa teille uudestaan, että olemme halukkaita käsittelemään avoimesti rakennerahastojen hallinnointikysymystä, ja tämän todistaa komission 5. heinäkuuta hyväksymä tiedonanto, joka koskee tavoitteen 1 mukaisten rakennerahastojen ohjelmakauden 20002006 tuloksia.
Lisäksi komissio on vastikään yksinkertaistanut ohjelman täydennysosien käsittelyä, mikä sai aikaan arvostelua. Olen kuullut tämän monilta aluehallinnon puheenjohtajilta tai ministereiltä. Jotta löytäisimme kaikki mahdolliset keinot toiminnan yksinkertaistamiseksi, olen myös päättänyt luoda työryhmän kabinettini ja aluepolitiikasta vastaavan pääosaston välillä, jotta tässä yksinkertaistamisprosessissa edistyttäisiin konkreettisesti. Hyvät parlamentin jäsenet, älkää unohtako, että komission jäsen puhuu maansa paikallishallinnollisen alueen puheenjohtajan kokemuksella ja etäisyydeltä. Näitä asioita hän ei unohda. Ymmärrän siis erittäin hyvin, että byrokratiaa ja liiallisia lisävaikeuksia on tarpeen vähentää. Mutta totta puhuakseni ainoa raja, jota minä en ylittäisi, on se, että minun on esitettävä laskelmia, oikeita ja joskus hyvinkin täsmällisiä laskelmia, muutamista tuhansista euroista samanaikaisesti sekä budjetinvalvontaelimelle, eli Euroopan parlamentille, että tilintarkastustuomioistuimelle. Henkilökohtainen vastuuni ja komission vastuu on esittää oikeita laskelmia silloin, kun niitä vaaditaan.
Hyvä jäsen Pohjamo, luonnon- tai ympäristökatastrofeja koskevasta arkaluonteisesta kysymyksestä, jonka nostatte mietinnössänne esiin, haluan muistuttaa, että ohjelmiin voidaan tehdä muutoksia, kuten aikaisemminkin on tehty esimerkiksi Italian, Portugalin ja Kreikan ohjelmien kohdalla, kun vuosina 19971999 maissa sattui maanjäristyksiä, tai aivan hiljattain Ranskan kohdalla rajuilman vuoksi. Tässä ei tietenkään oteta huomioon kansallisille ja alueellisille viranomaisille annettua vapautta, jota ne voivat käyttää rahoittaakseen komission hyväksymien ohjelmien puitteissa sellaisia hankkeita, jotka vaikuttavat niistä kaikkein asianmukaisimmilta, ja tarpeen tullen järjestää tai suunnitella määrärahojen käyttö uudelleen.
Kolmas huomio: haluan luonnollisesti muistuttaa, että asetukset, jotka lainsäätäjä on halunnut antaa rakennerahastojen hallinnoinnin valvomiseksi, velvoittavat kaikkia ja eritoten minua. Arvoisa esittelijä, juuri tämän muistutuksen valossa minun on tarkasteltava joitakin ehdotuksia, joita te olette esittänyt. Näin ollen ehdotukset, jotka koskevat sanktioita ohjelmakauden täydentävyyden tai leikkauksen kohdalla, ovat ominaisuuksiltaan sellaisia, että ne pitää ottaa huomioon koheesiopolitiikan tulevaisuudesta parhaillaan käytävässä keskustelussa. Olen pannut merkille nämä ehdotukset ja nämä huomiot keskustelua varten, ja aion ottaa ne huomioon. Mutta tarkkaavaisuutta on osoitettava sellaisten ehdotusten kohdalla, jotka saattaisivat edellyttää lainsäädäntökehyksen muuttamista tai jopa itse perussopimuksen muuttamista. Esimerkki tällaisesta ehdotuksesta on ajatus yhden ja yhtenäisen aluekehitysrahaston perustamisesta.
Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, koska kunnioitan kunkin toimielimen toimivaltaa ja vastuuta, haluan vahvistaa teille, että komissio on valmis ja halukas pitämään uskollisesti kiinni tiedottamisvelvollisuudestaan parlamenttia kohtaan kertomalla säännöllisesti rakennerahastojen käytöstä, myös tavoitekohtaisesti, kuten olen jo alkanut tehdä tavoitteen 1 kohdalla, ja kuten aion tehdä tavoitteen 2 kohdalla, kertomalla parlamentillenne järjestelmällisesti töistämme kertomusten kautta ja näihin kuuluvat kertomukset, joissa esitellään arvioita sekä vierailemalla säännöllisesti valiokunnissanne, mikä tarkoittaa aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokuntaa sekä talousarvion valvontavaliokuntaa. Aikomukseni on muuten tehdä vierailu muutaman päivän päästä. Minusta vaikuttaa, että kaikki tämä muodostaa lujan rakenteen avoimelle, vilpittömälle ja pysyvälle kunnon keskustelulle toimielintemme välillä.
Haluaisin lopuksi esittää teille ne yhteydet, joiden vahvistan olevan Pohjamon ja seuraavan mietinnön välillä, ja vakuuttaa, että minulle ja meille on paljon hyötyä kaikista rakennerahastojen paremmasta hallinnoinnista tehdyistä huomioista, jotta voisimme laatia paremmin komission suuntaviivat tulevaa aluepolitiikkaa varten. Olen vakuuttunut, että määrärahojen hyvä hallinnointi määräaikojen puitteissa hyödyllisten hankkeiden kohdalla jokaisella alueellamme, toisin sanoen rakennerahastojen hyvä käyttötapa tämän kauden aikana, voi toimia osoituksena ja perusteluna sille, että saavutamme sen, mitä tavoittelemme, jopa sen, että tehostamme kaikkea uudistamalla aluepolitiikkaa seuraavan toimintaohjelman aikana. Hyvä jäsen Pohjamo, tämän vuoksi esitän teille vilpittömät kiitokseni siitä, että käytitte aikaanne ja teitte juuri nyt aloitteen rakennerahastojen tämänhetkistä hallinnointia koskevan mietinnön laatimisesta.
(Suosionosoituksia)

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Tätä mietintöä koskeva äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Taloudellinen ja sosiaalinen koheesio
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Musotton laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0007/2002) komission kertomuksesta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: Toinen taloudellista ja sosiaalista koheesiota käsittelevä kertomus [KOM(2001) 24 - C5-0527/2001 - 2001/2207(COS)].

Musotto
. (IT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, on syytä korostaa, että mietintö tulee parlamentin käsiteltäväksi ajallisesti ja poliittisesti erityisen tärkeällä hetkellä Euroopan rakentamisen kannalta, toisin sanoen valmistelukunnan työn alkamisen kynnyksellä, valmistelukunnan, jonka on luotava perusta uudelle Euroopalle ja jonka arvovaltainen osallistuja komission jäsen Barnier on. Niinpä olemme erityisen iloisia, että hän on täällä kanssamme tänä iltana.
Mielestäni on tärkeää vahvistaa vielä kerran, että koheesiopolitiikka on yksi yhteisön yhdentymisprosessin suurimmista menestyksistä ja menneen, tämänhetkisen, ja sanoisinpa vielä tulevaisuuden yhteisön yhdentymisen kulmakivistä.
Kuten komissio teki jo toisessa kertomuksessaan, mekin olemme voineet todeta, että vuosina 19881998 tavoitteeseen 1 kuuluvien alueiden bruttokansantuote kasvoi 63 prosentista 70 prosenttiin yhteisön keskiarvosta tämä on erittäin hyvä tulos mutta koheesiosta eivät ole hyötyneet ainoastaan rahastoja hyödyntäneet maat, vaan myös nettomaksajat tavaroiden ja palvelujen viennin muodossa.
Prosessi ei tietenkään ole päättynyt. Paljon on vielä tehtävää, ja monta vaikeutta on vielä voitettava, ja näistä erityisesti työttömyys, joka on valitettavasti monia sellaisia alueita koetteleva vitsaus, joilla työttömyysaste ei ole missään tapauksessa pienentynyt.
Tarvitaan infrastruktuuri-investointeja, jotta alueiden vaikeuksien ja saarien ja syrjäisimpien alueiden syrjäinen asema onnistuttaisiin eliminoimaan; liikenneyhteyksiä on parannettava niin, että tämä vaikuttaa ratkaisevasti kilpailukykyyn ilman, että ympäristöalalla joudutaan toisaalta maksamaan liian suuria kustannuksia.
Koheesiopolitiikkaa on muokattava uudelleen ensinnäkin niin, että otetaan huomioon se uusi tilanne, joka laajentumisen seurauksena odottaa meitä kaikkia, ja tämä tapahtuu ennen kaikkea niiden tulosten pohjalta, joihin komissio on päätynyt asiakirjoissaan, erityisesti muutama päivä sitten valmistuneen niin sanotun väliajan asiakirjan pohjalta.
Valitettavasti rikkaiden ja köyhien välinen ero vain kasvaa entisestään, koska laajentumisen jälkeen yhteisön väestöstä kuudesosan tulot ovat vain 40 prosenttia yhteisön keskiarvosta. Ehdokasvaltioita on autettu, ja niitä on tuotu lähemmäksi uutta todellisuutta, johon niiden on integroiduttava, ja tämä on toteutettu Ispan ja Sapardin kaltaisten liittymistä edeltävien välineiden avulla, jotka ovat toimineet elintärkeänä apuvälineenä siinä vaiheessa, kun ehdokasvaltiosta tulee jäsenvaltio.
On kuitenkin tarpeen edistää konkreettista aluekehityspolitiikkaa, ja olen sitä mieltä, että tässä mielessä eurooppalainen aluekehitysmalli voi toimia tärkeänä teknisenä lähteenä, josta on paljon apua yhdentymisen ja kehityksen kannalta.
Kaksi perusedellytystä on sovitettava yhteen, toisin sanoen uusia jäsenvaltioita kohtaan on osoitettava solidaarisuutta kuitenkaan niitä rankaisematta, mutta samaan aikaan on suojeltava nykyisiä yhteenkuuluvuuspolitiikan edunsaajia. Huomattava solidaarisuus on siis välttämätöntä ennen kaikkea politiikan, tiedon, kansojen osallistumisen kannalta talous- ja rahoituspolitiikassa.
Tilastollista lähentymistä ei pidä sotkea nykyisten edunsaajien todelliseen lähentymiseen. Ne eivät rikastu automaattisesti, kun niitä köyhemmät alueet liittyvät unioniin. On otettava käyttöön hallintomenettelyjä, joilla voidaan parantaa toimenpiteiden toimivuutta, komission ja kansallisten ja alueellisten hallintoelinten väliset erimielisyydet on poistettava ja niiden välistä työnjakoa on selkiytettävä, menettelytapoja on yksinkertaistettava entisestään, ja toissijaisuutta ja hallinnon hajauttamista on lisättävä.
Yhtä lailla on välttämätöntä järkeistää toimenpidevälineitä vähentämällä rahastoja sekä pyrkiä yhteisön politiikkojen ja koheesiopolitiikan väliseen parempaan koordinointiin. Tavoite 1 pitää säilyttää niitä alueita varten, jotka ovat edelleen huomattavasti jäljessä kehityksestä, mitä mitataan paitsi tuloina henkeä kohti, myös muina kriteereinä, kuten työttömyysasteena.
Tämän lisäksi tämä on erityisen hankala aihe, josta on käyty laajaa keskustelua koheesiopolitiikalle osoitettuja talousarviomäärärahoja on lisättävä, tai ainakin niiden määrää on tarkistettava, ja ne on mukautettava uuteen tilanteeseen: 0,45 prosentin enimmäismäärää ei tietenkään missään tapauksessa voi laskea. Me toivomme, että parlamentti voisi yksimielisesti komission kanssa esittää pyynnön, että koheesiopolitiikan tuleville varoille osoitettuja määrärahoja lisättäisiin.

Ettl
Arvoisa puhemies, komission kertomus ja Musotton mietintö ansaitsevat kehuja yhtäältä ongelmien analyyttisestä esittämisestä ja toisaalta parannusehdotuksista, vaikka talous- ja raha-asioiden valiokunnan huomautuksia on otettu huomioon aika niukasti. Haluaisin kuitenkin täydentää kuvaa kysymällä valiokuntani puolesta lähes muut kysymykset syrjäyttävän kysymyksen.
Arvoisa komission jäsen, tärkeimpien opetusten, jotka olemme saaneet vaikeuksista, joita meillä on ollut auttaessamme köyhimpiä alueita tai köyhiä entisiä teollisuusalueita muun Euroopan unionin tasolle auttaessamme, on kannustettava meitä ja oltava mittapuuna laajentumisprosessissa, jotta onnistuisimme hieman paremmin siinä.
Varsinkin tulevien jäsenvaltioiden köyhät teollisuusalueet huolestuttavat minua kovasti niiden kaipaamien valtavien uudelleenjärjestelytoimien vuoksi. Tarkoitan ennen kaikkea hiili- ja teräsalueita; näiden maiden terästeollisuudet eivät pysty kilpailemaan kanssamme, ja hiilikaivokset ovat piilevä ongelma.
En nyt kuvaa ollenkaan seurauksia, joita koituisi siitä, että emme voisi riittävästi auttaa uusia ystäviämme. Viittaan vain siihen, että meillä - sen jälkeen, kun on käynyt ilmi, että Euroopan hiili- ja teräsyhteisö EGKS lakkautetaan - ei ole tällä alalla enää sopivaa välinettä. Toistan tämän juuri sen tähden, että nimenomaan EGKS on auttanut meitä viime vuosina erittäin paljon, että yhteisrahoitusta ei ole tarvittu ja että rahoitusjärjestelmää olisi ilman muuta voitu soveltaa. Solidaarista apuahan meidän on annettava ehdokasvaltioille.
Mainitsen tämän nyt taas sen tähden, että uusilla valtioilla ei tule olemaan riittävästi rahoitusmahdollisuuksia. Käsittelin kysymystä, koska komissio osallistui ratkaisevasti tämän välineen muuttamiseen ymmärtämättä tai ajattelematta laajentumisprosessin vaikeuksia. Arvoisa komission jäsen, ottakaa omaksenne tämä ongelma. Se ei ole pieni ongelma. Meillä ei ole riittävästi sopivia välineitä laajentumisen vaatimia sopeutumisprosesseja varten.

Torres Marques
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, käsitellessään nyt analysoitavana olevaa mietintöä yhteenkuuluvuuden tulevaisuudesta laajentumisen jälkeen naisten oikeuksia käsittelevä valiokunta hyväksyi yksimielisesti seuraavat perusperiaatteet:
ensiksi: perussopimuksissa määritelty koheesiopolitiikka on yksi Euroopan yhdentymisen tulevaisuuden keskeisistä pilareista, minkä vuoksi sitä ei pitäisi "uudelleen kansallistaa"
toiseksi: miesten ja naisten tasa-arvopolitiikan aktiivinen edistäminen on välttämätön edellytys todellisen taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden saavuttamiselle
kolmanneksi: koska vauraimpien ja köyhimpien alueiden välinen epäsuhta kasvaa kaksinkertaiseksi ennakoidun kymmenen maan yhteisöön liittymiseen jälkeen ja henkeä kohden laskettu kansantulo alenee merkittävästi, on oleellisen tärkeää, että unionin nykyisiin koheesiopolitiikkoihin käyttämä rahamäärä olisi vähintään 0,45 prosenttia BKT:sta, joten tätä määrää täytyy siis nostaa.
Tahtoisin myös, arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja hyvät parlamentin jäsenet, kiinnittää huomiotanne Lissabonin huippukokouksessa määriteltyyn tavoitteeseen, jonka mukaan Euroopan unionissa tulisi saavuttaa vuonna 2010 naisten 60 prosentin työllisyysaste, sillä tällainen naisten työn lisäys on keskeistä sekä Euroopan unionin BKT:n kasvattamiseksi että myös sosiaaliturvan rahoittamiseksi tulevaisuudessa ja verotulojen lisäyksen mahdollistamiseksi.
Tästä syystä pyydän, että komissio pitäisi miesten ja naisten tasa-arvoa erottamattomana osana yhteisön politiikkaa aloilla, jotka osaltaan edistävät taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta, ja että se järjestelmällisesti, johdonmukaisesti ja tyhjentävästi sisällyttäisi koheesiopolitiikkaan sukupuolinäkökohdan ja miesten ja naisten yhtäläisen kohtelun sekä arvioisi täsmällisiä ja objektiivisia määrällisiä indikaattoreita käyttäen, miten taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus vaikuttaa yhteisön tasa-arvostrategian ja miesten ja naisten yhtäläisen kohtelun mahdollisuuksien strategian soveltamiseen käytännössä.

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, haluan onnitella esittelijä Musottoa tästä mietinnöstä, joka on erittäin hyvää työtä. Ensiksi meidän pitää tarkastella johtopäätöksiä, jotka kumpuavat tähänastisesta kehityksestä, ja toiseksi meidän on tarkasteltava tulevia haasteita.
Tähän asti sovelletuista politiikoista saatavien päätelmien osalta voidaan sanoa, että edistystä on selvästi tapahtunut, mutta tämä edistys vaihtelee jäsenvaltiosta toiseen. On jäsenvaltioita, joissa tulokset ovat erittäin positiivisia ja joissa on tapahtunut paljon edistystä, kun taas toisissa, kuten valitettavasti omassa kotimaassani, tulokset eivät ole niin myönteisiä kuin ne olisivat voineet olla. Tämä tarkoittaa, että varsinkin nyt, kun ollaan panemassa täytäntöön uutta asetusta, hallitusten on saatava viesti, että ne tekisivät voitavansa päästäkseen samoihin tuloksiin kuin muut maat.
Toiseksi edessä on laajentuminen. Tarpeet kasvavat. Koska unioniin liittyy monia köyhiä maita, me kaikki tiedämme, että monien alueiden tulot kasvavat keinotekoisesti yhteisön keskiarvoon verrattuna. Monet alueet siis jäävät tilastojen takia tuen ulkopuolelle, ellei ohjelmakaudella ryhdytä toimenpiteisiin. Tämän johdosta rakennerahastoihin osoitettu 0,45 prosenttia yhteisön BKT:stä on alaraja. Tämän alle ei voida mennä, jos politiikan halutaan olevan uskottavaa. Monet kollegat ovat tästä eri mieltä, ja heillä on tietenkin kaikki syy esittää väitteitään. Kaikkien meidän, jotka todella uskomme Euroopan unioniin ja sen mahdollisuuksiin, on kuitenkin kysyttävä, kuinka paljon rahaa käytämme maidemme BKT:stä päästäksemme niihin suuriin tavoitteisiin, jotka Euroopan unioni on asettanut. Käytämmekö todellakin niin paljon rahaa, että meidän on protestoitava silloin, kun yhteisön talousarviota kasvatetaan? Jonakin hetkenä meidän on käsitettävä, että kunnianhimoisia tavoitteita ei voida saavuttaa ilman vastaavaa rahoitusta.

Duin
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää esittelijää hänen työstään, joka tarjoaa meille mahdollisuuden nähdä lähivuosien hyvän perustan. Lisäksi haluaisin kiittää sallittakoon se minulle omaa ryhmääni, koska se päätyi erittäin kiihkeän ja monesti kiivaankin keskustelun jälkeen yhtenäisiin tuloksiin, ja minusta se on tässä tilanteessa erittäin tärkeää.
Aion käsitellä olennaisia, meille tärkeitä asioita. Arvoisa komission jäsen, ensimmäinen kohta koskee sitä, että vastustamme kanssanne aluepolitiikan uudelleen kansallistamista. Se on meistä tärkein asia. Joissakin jäsenvaltioissa pyritään palauttamaan tämä politiikan alue takaisin kansalliselle tasolle. Olemme täysin yksimielisiä sen vastustamisesta. Euroopan solidaarisuus ilmenee koheesiopolitiikassa, emmekä halua menettää vaan korostaa sitä tulevaisuudessa. Siinä parlamentti ja komissio ovat rinnan.
Toinen kohta koskee sitä, että haluamme lisätä yhtenäisyyttä. Yhtenäisyyttä yhtäältä aluepolitiikan ja toisaalta erityisesti yhteisen maatalouspolitiikan välillä. Kenties voimme aloittaa vuoropuhelun komission jäsen Fischlerinkin kanssa joka koskee sitä, miten yhtenäisyyttä voidaan saada aikaan, sillä muuten tavoitteet, joita me noudatamme maaseudun kehittämisessä, ja tavoitteet, joita noudatetaan maaseudun maatalouspolitiikassa, eivät usein ole samansuuntaiset, ja sen hyväksi meidän on työskenneltävä.
On lisäksi kiistatonta, että 0,45 prosentin rajan alittaminen vaarantaa koheesiopolitiikan tavoitteet. Meidän on siltikin tehostettava toimintaamme, ja sen osoitti selvästi Pohjamon mietintö, josta keskustelimme aiemmin.
Viimeinen kohta: meidän on löydettävä tasapaino tähän asti tuettujen alueiden ja ehdokasvaltioiden välille. Mielestäni ei ole epäilystäkään, että meidän on ponnisteltava valtavasti ehdokasvaltioiden hyväksi, että meillä on oltava koheesiotyökalu, jolla niitä autetaan, ja se mainittiinkin tilannekatsauksessa, jonka esititte viime viikolla. Meidän on vain ajateltava sitäkin, että tähän asti tuettuja alueitakin on edelleen autettava lähentymään EU:n keskiarvoa. Luulen, että jos onnistumme tässä tasapainottamisessa, yhtenevän Euroopankin suosio kasvaa.

Pohjamo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan ryhmäni puolesta onnitella herra Musottoa tästä mietinnöstä. Mietinnössä on kiinnitetty huomiota oikeisiin seikkoihin.
Toimenpiteet taloudellisen tasapainon saavuttamiseksi eivät ole olleet riittäviä, ne ovat olleet oikean suuntaisia, mutteivät riittäviä. Alueelliset ja sosiaaliset hyvinvointierot alueiden välillä ovat jopa lisääntyneet nykyisissä jäsenvaltioissa. Jatkossa on kiinnitettävä huomiota maaseudun elinvoimaisuuden ja monimuotoisuuden vahvistamiseen maantieteelliseltä sijainniltaan ja luonnonolosuhteiltaan epäsuotuisilla alueilla. Vaikeista olosuhteista johtuvia lisäkustannuksia muun muassa saaristo- ja vuoristoalueilla tulee kompensoida yhteisin ponnistuksin ja täsmennetyin aluepoliittisin toimenpitein. Myös työttömyysasteen suuret erot ja rakenteelliset ongelmat on otettava vakavasti huomioon alueen rakennepolitiikkaa suunniteltaessa. Pk-yritysten ja osaamisen sitouttaminen hankkeisiin ovat tärkeitä painotuksia. Rakennerahastojen tukitoimet pitää sovittaa paremmin yhteen myös kansallisten työllistämistavoitteiden kanssa.
Bruttokansantuote ei pelkästään riitä kriteeriksi tukialueita määriteltäessä. Rinnalle on nostettava vaikeista ilmastollisista ja maantieteellisistä luonnonolosuhteista johtuvat pysyvät haitat. Muun muassa poikkeuksellisen harva asutus, pitkät välimatkat, kylmä tai kuuma ilmasto aiheuttavat lisäkustannuksia, jotka säilyvät myös laajentumisen jälkeen. Tehokas koheesiopolitiikka edellyttää, että riittävä rahoitus turvataan. Ryhmässäni on tosin hieman erilaisia näkemyksiä siitä, miten se hoidetaan. Joka tapauksessa on tärkeää parantaa eri rahastoista myönnettävien tukien välistä koordinaatiota.
Unionin laajentuminen edellyttää koheesiopolitiikan vahvistumista. Laajentumista ei tule toteuttaa heikompien alueiden kustannuksella vaan yhteisillä ponnistuksilla. Tärkeää on varmistaa, että unionin kaikki resurssit aina syrjäisimpiä alueita myöten tulevat tehokkaasti käytetyiksi. Meidän on yhdessä huolehdittava siitä, että koko unionin alue on yhteismarkkinoiden ja siitä saatavan hyödyn piirissä. Siksi reuna-alueiden yhteistyö on entistäkin tärkeämpää.

Schroedter
Arvoisa puhemies, kohta 1: tavallisesti tässä kohdassa kehutaan esittelijää. Nyt en voi valitettavasti tehdä sitä, koska esittelijä ei onnistunut eikä pyrkinytkään kehittämään valiokunnassa keskustelua, joka olisi johtanut parlamentin yhteiseen kantaan komission ehdotuksista. Minusta se on erittäin valitettavaa, sillä tärkeä mietintö ja parlamentin tärkeä kanta ovat tarpeen.
Vihreillä sen sijaan on selkeä kanta. Me torjumme kaikki vanhojen valtaoikeuksien säilyttämispyrkimykset ja poikkeukset. Alueiden välisen solidaarisuuden on oltava tärkein vaatimus, eikä kahden luokan Eurooppaa saa päästää syntymään. Rakennerahastojen on siksi tulevaisuudessa tuotettava hyötyä ennen kaikkea köyhimmille alueille, ja ne ovat nimenomaan idässä. Asteittainen poistaminen, phasing out, on siis samanaikaisesti tärkeä väline, ja se pehmentää nykyisten tukialueidenkin menetyksiä. Vaihtoehto 2 osoittaa ongelmat ja tarjoaa ratkaisun, ja siksi vaihtoehdolla 2 on täysi tukemme.
Ryhmämme kääntyy kuitenkin samanaikaisesti ja tämä on seuraava kohta sitä komission taktiikkaa vastaan, jonka mukaan ehdokasvaltiot otetaan liian myöhään mukaan rakennerahastojen hallinnointiin, ja niin säästetään. Minusta viimeviikkoinen ehdotus oli pöyristyttävä. Sen mukaan koheesiopolitiikassa säästetään sen sijasta, että se otettaisiin aikaisemmin käyttöön liittymistä edeltävässä prosessissa. Siksi me vaadimme, että aloitetaan ehdokasvaltioiden asteittainen sisällyttäminen, phasing in, perustetaan kansalliset maksajavirastot, harjoitellaan rakennerahastojen hallinnointia, jotta rakennerahastojen tavoitteeksi saadaan hajautettu rakennepolitiikka eikä keskitetty hankepolitiikka.
Kestävän kehityksen ja paikallisten toimijoiden osallistumisen on oltava tulevan yhdentymispolitiikan tavaramerkkejä, ja se on aloitettava nyt.

Markov
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, päinvastoin kuin te, jäsen Schroedter, minä pidän valiokunnassa äänestettävänä ollutta kollega Musotton mietintöä onnistuneena. Siinä arvioidaan nimittäin ensinnäkin tasapainoisesti Euroopan unionissa edelleen vallitsevia epäsuhtia, toiseksi laajentumisen synnyttämiä haasteita ja kolmanneksi EU:n rakenne- ja koheesiopolitiikan alalla tarvittavia parannuksia.
Haluaisin korostaa neljää periaatteellista kohtaa. Ensinnäkin: rakennepolitiikkaa ei saa uudelleenkansallistaa. Minun ei tarvitse perustella sitä, sillä jäsen Duin teki sen jo puolestani. Toiseksi: monen keskuksen aluesuunnittelumalli olisi järkevä lähestymistapa keskus/periferia-kuilun pienentämiseksi. Kolmanneksi: rakennerahastojen sisäisen koordinoinnin on parannuttava, samoin kuin rakennepolitiikan ja yhteisön politiikan muiden alueiden, erityisesti yhteisen maatalouspolitiikan ja vero- ja talouspolitiikan, välisen koordinoinnin. Neljänneksi: alhaalta ylös- ja kumppanuusperiaatteiden johdonmukainen soveltaminen suunnittelun, toteutuksen, valvonnan ja arvioinnin kaikissa vaiheissa lähentäisi unionia kansalaisiin ja edistäisi lisäksi läheisyysperiaatteen toteutumistakin.
Pian liittyville uusille jäsenvaltioille on osoitettava ehdotonta solidaarisuutta riippumatta nykyisten jäsenvaltioiden kehityksessä jälkeen jääneiden alueiden tuen jatkamisesta. Se tarkoittaa nimenomaan myös näiden valtioiden tasavertaista sisällyttämistä EU:n rakennepolitiikkaan pudottamatta nykyisiäkään pois sen piiristä. Kun otetaan huomioon, miten suurta jälkeenjääneisyys on, mielestäni on jo nyt aivan selvää, ettei siihen riitä 0,45 prosenttia Euroopan yhteisön bruttokansantuotteesta.
Raja-alueiden tuen ja rajat ylittävän yhteistoiminnan merkitys kasvaa laajentumisen yhteydessä. Se on mielestäni jäänyt mietinnössä hieman liian vähälle huomiolle. Rakennerahastot, tuen saamisen kriteerit ja indikaattorit on sopeutettava niin, että taloudellinen ja sosiaalinen koheesio näkyy alentuvina työttömyyslukuinakin. Oma maani, Saksan liittotasavalta, on tässä suhteessa huono esimerkki. Työttömyys nimittäin pahenee huomattavasti tavoitteen 1 mukaisilla alueilla. Se on yli 20 prosenttia, ja kehittyneillä alueilla se ei onneksi ole aivan niin korkea.

Turchi
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen XVII osastossa ja erityisesti sen 158 artiklassa vahvistetaan, että yksi unionin poliittisista painopisteistä on "koko yhteisön sopusointuinen kehitys" pyrkimällä "vähentämään alueiden välisiä kehityseroja sekä muita heikommassa asemassa olevien alueiden tai saarien jälkeenjääneisyyttä". Itse olen sitä mieltä, että tätä päämäärää on tärkeä tavoitella johdonmukaisen, jatkuvan ja kestävän politiikan avulla.
Euroopan unionin toisessa koheesiota käsittelevässä kertomuksessa, jonka komission jäsen Barnier esitteli, kuvaillaan tilannetta, joka on parantunut, mutta sitä ei todellakaan ole ratkaistu. On selvästi nähtävissä, että saavutetut edistysaskeleet ovat epäyhtenäisiä ja että alueiden välillä on edelleen valtavia eroja, jotka kuten esittelijä aivan oikein totesikin eivät heikkene, vaan syvenevät.
Muista tavoitteista haluan sanoa, että kannatan kollega Musotton näkemystä täysin. Tällä hetkellä kriteeri, jonka perusteella valitaan alueet, joille tukea voidaan myöntää, on 75 prosentin raja-arvo yhteisön bruttokansantuotteen keskiarvosta. Olen itse sitä mieltä, että vuodesta 2006 lähtien olisi varmasti asianmukaisempi ratkaisu kartoittaa eri alueiden työllisyysastetta, koska entistä köyhempien ja muita enemmän apua tarvitsevien alueiden liittyminen ei varmasti nosta sellaisten alueiden työllisyysastetta, jotka kuuluvat tällä hetkellä tavoitteen 1 piiriin.

Van Dam
Arvoisa puhemies, unionin tuleva laajentuminen antaa tälle taloudellista ja sosiaalista koheesiota koskevalle keskustelulle erityistä painoarvoa.
Onhan selvää, että jos ehdokasvaltiot liittyvät jäseniksi, osoittautuu, että nykyinen järjestelmä on liian kallis. Sen vuoksi meidän on pakko tehdä valintoja. Komissio on jo maininnut useita vaihtoehtoja, mutta tarvitaan lisäharkintaa.
Meistä taloudelliseen ja sosiaaliseen koheesioon liittyvä tukipolitiikka on joissakin tapauksissa mielekäs ja toivottava kansallisen politiikan täydentäjä. Rakennerahastoilla on tässä varsin laaja erityistehtävä. Koheesiorahasto sitä vastoin liittyy yhteen taloudellisen koheesion erityisnäkökohtaan, nimittäin EMUun osallistumiseen.
Meidän mielestämme tämän on myös oltava koheesiopolitiikan ydin: jäsenvaltiot auttavat saavuttamaan lähentymisperusteet sekä ennen laajentumista että sen jälkeen, eikä tässä yhteydessä erotella vanhoja ja uusia jäseniä, jolloin ei tarvitse tehdä paljonkaan muutoksia.
Komission kertomukset ovatkin osoittaneet, että nykyinen systematiikka toimii. Koheesiorahaston tarkoituksena on myöntää taloudellisia kannustimia selkein, tarkoin määritellyin perustein. Meidän mielestämme näin on oltava jatkossakin, koska muuten vaarana on, että eksymme toivottomasti pehmeiden arviointiperusteiden ryteikköön, ja pehmein perustein talous- ja rahaliittokaan ei pysy koossa.
Siksi olen jättänyt useita tarkistuksia, joissa keskeisellä sijalla ovat rehelliset, mutta kohtuudessa pysyvät toimet. Toivon, että kollegat suovat niille vakavaa huomiota.

Damião
Arvoisa puhemies, teollisuusasioita käsittelevän valiokunnan mielestä tämä mietintö on verrattain myönteinen; mielestämme euroina ilmaistut indikaattorit antavat luotettavamman kuvan kuin nykyiset mittaukseen ja tukikelpoisuuteen perustuvat kriteerit, ja mielestämme myös työttömyyden indikaattorit ovat tärkeitä, koska joillakin alueilla vain 44 prosenttia aktiiviväestöstä pääsee työhön, mutta tuottavuudessa vallitsevat epäsuhdat ovat yhtä tärkeitä. Mielestämme myös unionin talouden keskittyminen kolmioon, jonka tuottavuus on neljä-kahdeksan kertaa syrjäseutujen tuottavuutta suurempi, on yksi epäsuhtia korostavista ja niiden torjuntaa vaikeuttavista ongelmista; olemmekin sitä mieltä, että tulevaan ohjelmointiin pitää sisällyttää erilaisten indikaattoreiden laadullinen arviointi. Laajentumista ajatellen on välttämätöntä tehdä rahastojen toiminnan suuntaviivat joustavammiksi kunkin valtion erityispiirteiden mukaisesti.
Teollisuusasioita käsittelevä valiokunta tukee koheesiopolitiikan rahoituksen lisäämistä, etenkin kilpailusääntöjä tiukentamalla ja mukauttamalla yhteisön politiikkoja paremmin talousarvioon. Valiokunta katsoo, että mikään politiikka, jonka rahoitus on suurempi kuin koheesiopolitiikan, ei voi tehdä sitä tarpeettomaksi, ja katsoo, että kehittyneemmät maat maksavat tuotantotukea, joka on lähes yhtä suuri kuin koko yhteisön talousarvio. Liian väljä kilpailupolitiikka ei ole hyväksi yhteenkuuluvuudelle eikä yhdentymiselle, ja lisäksi sitä arvostellaan jatkuvasti WTO:n piirissä.
Teollisuusasioista vastaava valiokunta kehottaa komissiota turvaamaan Euroopan energia- ja viestintämarkkinoiden rakentamisen tavalla, joka ottaa huomioon yleishyödylliset palvelut, asettaa etusijalle energian tehostetun hyödyntämisen ja tutkimustyön, energiamuotojen talteenoton ja uusiutuvien energiamuotojen käytön. Valiokunta katsoo, että on välttämättä saatettava päätökseen saavutettavuuden ja liikenteen kannalta tarpeelliset infrastruktuurit nykyisten syrjäisten alueiden kilpailukykyyn kielteisesti vaikuttavien seikkojen vähentämiseksi, koska ilman niitä koheesion hyväksi tehdyt ponnistelut vaarantuisivat. Teollisuusasioista vastaava valiokunta kiinnittää huomiota vaikutuksiin, joita energian hinnalla ja verotuksella on syrjäisimpien ja merentakaisten alueiden talouteen. Valiokunta suosittelee, että kehitetään kotimaisia energiamuotoja sekä puhtaita ja turvallisia tekniikoita hiilen, ydinvoiman ja hiilivetyjen käytössä.

Berend
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aluksi sydämelliset onnittelut kollega Musottolle hyvästä mietinnöstä. Esitän ne varsinkin vihreiden ankaran arvostelun vuoksi, johon en liiemmin yhdy.
Haluaisin omistaa puheenvuoroni aluepolitiikan tulevaisuudelle. On nimittäin oltava kuten tänä iltana on jo usein sanottu mahdollista sovittaa yhteen kaksi perustavaa vaatimusta, nimittäin yhtäältä solidaarisuus uusia jäsenvaltioita kohtaan ja toisaalta niitä alueita kohtaan, jotka ovat nyt jääneet jälkeen tai käyvät läpi taloudellista rakenneuudistusta. Toisin sanoen: vaikka yleisesti tunnustetaan, että ensi sijassa on tuettava kaikkien ehdokasvaltioiden alueita, nykyisten 15 jäsenvaltion tavoitteen 1 mukaisia alueitakaan ei saa yhtäkkiä jättää aivan tuetta vain sen vuoksi, että ne muuttuvat laajentumisen vuoksi tukikelvottomiksi laajentuneessa unionissa suhteellisen korkean hyvinvointinsa tähden, siis vain tilastollisten muutosten tähden.
Arvoisa komission jäsen, meidän on keskusteltava lähikuukausien aikana siitä, miten voidaan taata näiden alueiden, joiden on vielä käytävä loppuun taloudellinen yhdentymiskehitys, yhdenvertainen kohtelu ehdokasvaltioiden alueiden kanssa. Tuleva koheesiopolitiikka ei saa poliittisista ja taloudellisista syistä keskittyä pelkästään vähiten kehittyneisiin alueisiin, vaan siinä on otettava huomioon kaupunkialueille, sosioekonomisessa muutostilassa oleville alueille ja luonnonoloista jatkuvasti haittaa kärsiville alueille koituvat edut ja haitat sekä valtioiden rajat ylittävä ulottuvuus.
Politiikalle on tietysti tarjottava riittävät taloudelliset edellytykset. Nykyistä 0,45 prosentin rajaa yhteisön bruttokansantuotteesta ei siksi pitäisi myöskään alittaa sekin todettiin tänä iltana useasti , jotta koheesiopolitiikka ei vaarantuisi. Siinä asiassa emme varmasti ole vielä tehneet kaikkea voitavaamme. Kaikki muu on tutkittava uuden rahoituskehyksen yhteydessä ja laajentumisen tulosten valossa. Siksi minusta on sopimatonta esittää jo ennalta vaatimuksia määrärahojen lisäämisestä.

Mastorakis
Hyvät kollegat, kun puhumme kollega Musotton mietinnöstä, haluamme selvästikin tuoda esiin tuskamme unionin poliittisen koheesion tulevaisuudesta, koska tiedetään, että rikkaiden ja köyhien lähentyminen ja tunne kuulumisesta yhteiseen Eurooppaan edellyttävät, että niiden taloudelliset ja sosiaaliset mahdollisuudet lähentyvät.
Lähdemme tietenkin liikkeelle perusluonteisesta ristiriidasta. Haluamme hyvin suurta laajentumista, mutta vastaavasti emme halua varautua vaadittaviin määrärahoihin, ja suunnittelemme alhaisempia lähentymistavoitteita noudattaen tunnettua periaatetta "jos vuori ei tule Muhammedin luo, Muhammedin on mentävä vuoren luo". Joka tapauksessa edessämme on erittäin vaikea ongelma, ja meidän on koetettava ratkaista se lähtökohdista, jotka eivät ole parhaat mahdolliset, mutta emme kuitenkaan lakkaa kamppailemasta lähtökohtien parantamisen puolesta. Emme tietenkään halua kahden nopeuden Eurooppaa, mitä edelliset puhujat painottivat, ja varsinkaan emme halua monien nopeuksien Eurooppaa. Niinpä tavoitteenamme pitää olla uusien tarpeessa olevien alueiden auttaminen, mutta emme saa myöskään hylätä entisiä apua tarvitsevia alueita.
Olen siis sitä mieltä, että meidän on tuotava esiin näkemyksemme 0,45 prosentin riittämättömyydestä, ja että koheesiorahaston, kuten myös muiden yhteisön aloitteiden, pitää jatkaa toimintaansa kuten tähän asti, koska ne ovat osoittautuneen niin tehokkaiksi. On tietenkin syytä tarkastella hyvin huolellisesti koheesiopolitiikan tulevaisuutta yhdessä kestävän kehityksen politiikan ja maatalouspolitiikan kanssa, jonka kohdalla velvollisuutemme on välttää hätäisiä ratkaisuja, jotka voivat tulla kalliiksi viljelijöillemme, joita tarvitsemme maaseudun, ympäristön ja oman elämämme vuoksi.

Sánchez García
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät jäsenet, Euroopan aluepolitiikkaa erottava tekijä on maantiede, joka määrittelee syrjäisimmät alueet. Ne ovat kaukaisia, eristyksissä ja hajanaisia ja erittäin riippuvaisia tuonnista, ja ne ovat kehittyneet epätasaisesti Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen, jolloin tuli mahdolliseksi ottaa käyttöön erityistoimia näiden alueiden jälkeenjääneisyyden korjaamiseksi.
Näiden päivien aikana näiden alueiden viranomaiset ovat kokoontuneet Kanariansaarille tarkastelemaan yhdessä Euroopan komission ja kolmen asianomaisen valtion kanssa näiden ainutlaatuisten alueiden taloudellisen ja sosiaalisen koheesion tilannetta. Sen lisäksi, että he ovat pyytäneet erityiskohtelua, he ovat varmasti pyytäneet joitakin niistä toimista, joita jäsen Musotto jota minäkin haluan onnitella pyytää tänään mietinnössään. Hän painottaa siinä, että on tehtävä ero tilastollisen ja todellisen lähentymisen välillä ja että henkeä kohden lasketun tulon sijasta on kannattavaa käyttää vaihtoehtoisia indikaattoreita, kuten esimerkiksi syrjäisimpien alueiden työttömyyttä, heikkoa infrastruktuuria, liikenteen ja energian vähyyttä, syrjäistä sijaintia ja saaristoasemaa, henkilöresurssien koulutusta sekä otsonitasoa.
Olen varma, että tällä tavoin syrjäisimpien alueiden taloudellinen ja sosiaalinen kehitys ei jää rajoittuneeksi ja että näin Eurooppa toteuttaa selkeästi kansojen välistä solidaarisuutta.

Purvis
Arvoisa puhemies, Musotton mietintö on hyvä. Peruslähestymistapa on aivan oikea. Koheesiorahastojen tarkoituksena on ehkäistä Euroopan unionin ja euroalueen muodostaman laajan yhtenäisen talous- ja rahaliiton luonnollisia keskipakoisvoimia auttamalla jälkeenjääneitä alueita saavuttamaan vauraampien alueiden tason. Asian ydin on seuraava: koheesiorahastot ovat epäonnistuneet tavoitteissaan, jos jälkeenjääneet alueet pysyvät edelleen kehityksestä jäljessä. Sen vuoksi meidän pitäisi pitää kiinni kriteeristä, jonka mukaan bruttokansantuotteen on alitettava raja-arvo, joka on määritelty 75 prosentiksi yhteisön keskiarvosta, toisin kuin mitä esittelijä Musotto ja aluepolitiikkavaliokunta vaativat. Tämän tason saavuttamisen jälkeen tilanne on kohentunut riittävästi, ja tämän kelvollisen muutosprosessin läpikäyneen alueen pitäisi pystyä jatkamaan kehitystään aina 100 prosenttiin asti ja vielä siitäkin pidemmälle. On tietenkin järkevää, että tässä yhteydessä koheesiorahaston varat jaetaan eniten jälkeenjääneille alueille. Tästä syystä aion vastustaa Musotton mietinnön johdanto-osan kappeleita O ja R.
Myös varainhoidon kurinalaisuutta tarvitaan. Avoin hunajapurkki ei rohkaise edistämään omatoimisuutta eikä itseluottamusta. En voi siksi hyväksyä sellaisen mahdollisuuden jättämistä avoimeksi, että suuremmallakin Euroopan bruttokansantuotteen osuudella voisi olla oikeutettu koheesiopolitiikkaan. Tähän pitäisi riittää 0,45 prosentin osuuden - se saa meidät miettimään painopistealueitamme ja menettelyjämme entistä tarkemmin, jopa laajentumisen yhteydessä. En näin ollen voi hyväksyä 57 kohdan loppuosaa enkä mitään muutakaan vastaavaa sopuratkaisua, jossa käytettävissä oleva rahamäärä jätetään avoimeksi.
Edellyttäen, että nämä pienet mutta tärkeät muutokset toteutetaan, kannatan erittäin mielelläni Musotton mietintöä, sillä se edistää merkittävästi kaikkien Euroopan unionin osien hyvinvointia tulevaisuudessa.

Fava
Arvoisa puhemies, saanen ensinnäkin kiittää niitä lukuisia kollegoja, jotka yli 50 tarkistuksen voimin ovat osaltaan panostaneet tämän mietinnön läpileikkauksen vahvistamiseen.
Suonette minulle mahdollisuuden myös esittää komission jäsenelle nopeasti kolme ehdotusta, koska monen muun kollegan tavoin olen vakuuttunut, että koheesio ei ole taloudellinen pakko, vaan ennen kaikkea voimavara, ja että jos emme saa aikaan Eurooppaa, jossa on yhtäläiset mahdollisuudet hyvinvoinnin kannalta, emme saa koskaan aikaiseksi todellista Eurooppaa.
Tämän sanottuani puhun kahdesta ensimmäisestä ehdotuksesta, jotka on jo muuten tuotu esiin tänä iltana. Mielestäni on syytä pohtia muuttujia, koska bruttokansantuotteen vaarana on todennäköisesti se, että se on epätarkoituksenmukainen mitta voidakseen kuvata maittemme todellista hyvien tai huonojen olojen tilaa. Pitäisi siis tarkastella muitakin tekijöitä, kuten työttömyyttä, infrastruktuurien laatua ja työkustannuksia.
Toinen ehdotus: koska olen sitä mieltä, että politiikan on aina oltava tärkeämmällä sijalla kuin lukujen tutkimisen, kehottaisin parlamenttia ja komissiota välttämään laajentumisen tuomia tilastollisia vaikutuksia, ja lisäisin, että me uskomme laajentumiseen vahvasti. Teemme kaikkemme, jotta mikään hallitus ei pitäisi sitä valtaa vähentävänä tekijänä, koska sen sijasta laajentumisesta muodostuu Euroopalle varmasti valtava poliittinen voimavara. Lisäksi haluaisimme välttää sen, että jotkut alueet ovatkin yhtäkkiä hyvinvointitilassa puhtaasti tilastollisista syistä. Tässä mielessä politiikan pitäisi edelleen olla suuremmalla sijalla kuin lukujen tarkastelun.
Kolmas ehdotus: meidän pitäisi panna koheesiopolitiikkamme strateginen linja uuteen uskoon oppimalla investoimaan myös aineettomiin hyödykkeisiin, kuten koulutukseen, tuntemukseen ja tietoon. Tämä on mielestämme tie, jota pitkin kuljetaan kohti yhtenäistämistä, jonka ei pidä jäädä vain sanoiksi paperilla.

Izquierdo Collado
Arvoisa puhemies, viime viikolla tätä keskustelua täydennettiin tiedoilla, jotka eivät ole kovinkaan myönteisiä koheesion kannalta.
Tarkastelimme valiokunnassa vuoden 2000 talousarvion hoitoa. Tavoitteesta 1 oli toteutunut 56 prosenttia, tavoitteesta 2 taas 4,5 prosenttia ja yhteisön aloitteista 0 prosenttia. Koheesiorahastot eivät ole mukana laskuissa. Antamansa tiedon mukaan komission jäsen kirjoitti eri maiden presidenteille kirjeen, jossa hän muistutti heitä n+2-säännöstä eli siitä, että rahastot voidaan lopettaa kahdessa vuodessa, mikäli niitä ei panna täytäntöön. Näin tehdään muiden asioiden lisäksi pelkästään varmuuden vuoksi, mikä on mielestäni aivan oikein.
Komissio ehdotti, että talousarviosta käytetään 0,14 prosenttia laajentumiseen liittyvien ongelmien ratkaisemiseen. Olen joka tapauksessa iloinen jäsen Musotton mietinnöstä, jossa alue- ja koheesiopolitiikkoja pidetään suunnattoman myönteisinä. Se on onnistunutta politiikkaa, jonka avulla voidaan saada aikaan, että 15 jäsenvaltion Euroopassa melkein mikään alue ei kohta kuulu enää tavoitteeseen 1.
Jäsen Musotton mietinnön viestit ovat selkeitä: menettelyjen on oltava vastuuntuntoisia. Olen iloinen, että komission jäsen on pitänyt kiinni siitä, mitä parlamentti ehdotti hänelle aikoinaan: että ohjelmajakso edeltää kahdella vuodella seuraavia rahoitusnäkymiä. Parlamentti viestitti hänelle myös investointien ja osallistumisen sekä vielä käynnistymättömän kumppanuuden täytäntöönpanosta.
Tähtenä taivaalla on kuitenkin ollut laajentuminen: laajentuminen itsessään ja laajentumisen vaikutus muihin alueisiin, jotka saavat nykyään tukia. Arvoisa komission jäsen, parlamentti ei myöskään ole saanut vastausta neljään kysymykseensä. Tämä on kuitenkin vain näennäistä, koska te voitte antaa meille tyydyttävän vastauksen hyvän työn avulla, mikäli teillä on tervettä järkeä ja mikäli uskoa koheesioon riittää.
Arvoisa puhemies, haluan päättää puheenvuoroni sanomalla komission jäsenelle, että parlamentti luottaa komissioon ja että saamme meidän kaikkien tarvitsemamme vastauksen.

Lisi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aivan ensimmäiseksi onnittelut jäsen Musottolle hänen tekemästään erinomaisesta työstä. On vaikea olla toistamatta aiheita, joita kollegat ovat jo tässä vaiheessa keskustelua tuoneet esiin. Käyn asiat läpi nopeasti. Ensimmäinen huomio: koheesiopolitiikka on osoittanut ja mietinnössä tämä on vahvistettu olevansa yksi niistä politiikoista, jotka toimivat. Se ei kaiketi toimi niin hyvin kuin odottaisimme ja haluaisimme sen toimivan, mutta tämä politiikka tuottaa tuloksia. Eikä tässä kaikki, sillä monilla alueilla ja monille kansalaisillemme se on joskus ainoa asia, joka edustaa konkreettisesti, myönteisesti ja ystävällismielisesti Euroopan unionin olemusta, jonka he voivat nähdä. Tämä arvo lisää Euroopan kansalaisuuden henkeä ja kokonaisvaltaista yhteenkuuluvuutta.
Toinen huomio on tosiasia: voimme yrittää lykätä asiaa, jättää tutkimatta sitä tai lykätä sen tarkastelemista, mutta tämä on tosiasia. Objektiiviselta kannalta laajentuminen mullistaa sen tasapainon ja ne tekijät, joiden vuoksi olemme rakentaneet tämän koheesiopolitiikan, ainakin erään tilastollisen tekijän pohjalta, toisin sanoen asukkaiden määrän ja väistämättä syntyvän tuloeron pohjalta. Arvoisa komission jäsen, koska ongelma on tällainen, minä hieman arastelen esittää ehdotuksia, mutta kehottaisin komissiota olemaan hieman rohkeampi. Se, että aletaan pohtia, miten koheesiopolitiikan pitäisi muuttua laajentumisen kannalta, ei tarkoita, että koko laajentumispolitiikka pitäisi kyseenalaistaa. Rohkenen tuoda esiin, että tässä pohdinnassa olisi ehkä syytä keskittyä kolmeen näkökulmaan: varoihin, kuten on jo todettu, koska varojen määrä ei mitenkään voi pysyä nykyisenä, välineisiin, koska näkemykseni on esimerkiksi, että vaikka rakennerahastoväline soveltuu hyvin erijakoiseen koheesiopolitiikkaan alueiden mukaan, ehkä koheesiorahastoa, joka ei ole niin valikoiva, pitäisi harkita mahdollisuutena, ainakin sille osoitettujen määrärahojen kannalta, ja viimeiseksi olisi keskityttävä politiikkojen koordinointiin. Silloin, kun lisävaroja ei ole saatavilla, monissa tapauksissa koordinoiduista politiikoista saattaisi olla hyötyä esimerkiksi veroalennusten muodossa, minkä soveltamiseen joillakin alueilla komission kurinalainen politiikka valtiontukien alalla ei vielä anna mahdollisuutta.

McCarthy
Arvoisa puhemies, minäkin haluan keskittyä tarkastelemaan komission tiukkaa politiikkaa. Äskettäisen kilpailupolitiikkapäätöksen seurauksena erittäin tarpeellisesta Yhdistyneen kuningaskunnan köyhien kaupunkialueiden ja hylättyjen paikkojen alueiden elvytykseen varatuista yli miljardista eurosta leikattiin 75 prosenttia. Belgian lokakuisen kokouksen epävirallisten päätelmien mukaan komission on nyt arvioitava uudelleen valtionapupolitiikan ja alueiden elvytyspolitiikan hoitoa. Voisiko komission jäsen kertoa, millaisia seurantatoimia on toteutettu? Voisiko komissio myös vakuuttaa meille, ettei kilpailupolitiikassa enää kaiveta maata alue- ja koheesiopolitiikassa tehtävien oikeutettujen ponnistelujen alta?
Toiseksi haluan todeta, että toisin kuin konservatiivipuoluetta edustava kollega Purvisin mielestä, minusta meidän ei pidä tässä vaiheessa suhtautua tiukasti vuoden 2006 jälkeisen rahoituksen uudistukseen. Köyhät alueet, kuten omalla kotiseudullani sijaitseva Merseyside, sekä muiden EU-valtioiden köyhät alueet saattavat tarvita jatkossakin tavoitteen 1 rahoitusta, mutta vieläkin tärkeämpää on mainita, että Manchesterin ammattiyhdistysten jäsenten valtuuskunta tuli tänään Strasbourgiin taistelemaan teollisuuden rakenneuudistuksen vuoksi uhattuna olevien 650 työpaikan puolesta. Pelkästään Manchesterin alueella menetettiin viime vuonna 9500 tehdasalan työpaikkaa. Voiko komission jäsen siis tänä iltana ilmaista kannattavansa sitä, että Eurooppa avustaa merkittävästi kaupunkialueitamme, teollisuuden rakenneuudistusalueitamme sekä kaikkein köyhimpiäkin alueitamme vielä vuoden 2006 jälkeenkin?

Marques
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, koska on mahdotonta käydä läpi kahdessa minuutissa yhteenkuuluvuuteen liittyviä lukemattomia asioita - nehän on muuten jo hyvin käsitellyt arvioitavana olevassa mietinnössään parlamentin jäsen Musotto, jota haluan kiittää hänen erinomaisesti laatimastaan työstä - minun sallittaneen esittää muutamia ajatuksia laajentumisen seurauksista Euroopan unionin taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikkaan.
Ensimmäinen ajatus on se, että jos haluamme saada tulevaisuudessakin toimintakelpoisen Euroopan unionin, on taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikkaa välttämättä lujitettava. Itä-Euroopan pitää saada tuntea samantasoista eurooppalaista solidaarisuutta, jota Portugalin, Espanjan, Kreikan ja Irlannin kaltaiset maat saivat osakseen liityttyään Euroopan unioniin. Mutta koheesiopolitiikan lujittamista ei tarvita vain siksi, että kyettäisiin korjaamaan niitä suunnattomia alueellisia epäsuhtia, joita syntyy nykyisten ehdokasvaltioiden monien kymmenien syrjityssä asemassa olevien seutujen mukaantulosta, vaan myös siksi, että vastaisuudessakin hoidettaisiin nykyisen viidentoista jäsenvaltion muodostaman Euroopan unionin yhä jäljellä olevia jälkeenjääneisyyksiä etenkin niiden syrjäisimmillä seuduilla. Näin sitäkin suuremmalla syyllä siksi, että laajeneminen itään tuo varmaankin korostetusti näkyviin nykyisessä viidentoista jäsenvaltion Euroopan unionissa vallitsevan taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vajeen, toisin sanoen alueelliset epäsymmetrisyydet saattavat lisääntyä nykyisen Euroopan unionin piirissä laajentumisprosessista johtuvien dynaamisten voimien vuoksi etenkin äärialueiden ja keskustan välillä, joten siis Portugalin kaltaiset valtiot saattavat jäädä yhä syrjäisemmiksi ja nykyinen keskusta saattaa olla yhä vain vahvempi, koska se on silloin lännestä lähes itärajalle saakka taloudellisesti yhtyneen Euroopan keskus.
Haluan tällä sanoa sen, että vuoden 2006 jälkeen tarvitaan koheesiopolitiikkaa, joka ei katsele pelkästään itään päin, vaan ottaa huomioon myös nykyisessä viidentoista jäsenvaltion Euroopan unionissa yhä vallitsevan yhteenkuuluvuuden vajeen sekä uudet ongelmat, jotka sille laajentumisesta koituvat. Toisen koheesiota koskevan kertomuksen käsittelyssä on käynyt ilmi, että komissio on tietoinen tästä ongelmakentästä. Varmaankin kolmannessa kertomuksessa siihen jo vastataan oikein ja oikeudenmukaisin ratkaisuin.

Fruteau
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, laajentuessaan 15 maasta 25:een Eurooppa on käännekohdassa. Sen on otettava vastaan lukumäärän tuoma haaste. Historia edellyttää meiltä sitä, ja sitoumuksemme pakottavat meidät siihen. On kuitenkin totta, että avoimia kysymyksiä on lukuisia, kun tiedämme, että 25 valtion Eurooppa merkitsee yli 30:tä prosenttia enemmän kansalaisia, yli 30:tä prosenttia enemmän maa-aluetta, mutta vain 10:tä prosenttia enemmän vaurautta.
Laajentumisen vuoksi Eurooppa tarvitsee siis entistä enemmän yhteisvastuullisuutta. Mutta miten sitten onnistumme osoittamaan enemmän yhteisvastuullisuutta samojen summien turvin? Sehän on mahdotonta. Ei ole mitään hyötyä vetäytyä edelleen syrjään ja välttää vastuuta. Euroopan on tehtävä päätös varata tarvittavat varat tähän perinpohjaiseen muutokseen, jota tuleva laajentuminen merkitsee, ja laadittava uudelleen perusteet rakennerahastojen myöntämiselle, jotta kaikkein köyhimpiä ei vahingoitettaisi.
Niinpä aivan erityistä huomiota on kiinnitettävä niihin syrjäisimpiin alueisiin, jotka kuuluvat nykyisen unionin kymmenen köyhimmän alueen joukkoon. Tässä mielessä olen iloinen puheenjohtajavaltio Espanjan hiljattain tekemästä ehdotuksesta, jonka tarkoituksena on luoda näille alueille sopiva pysyvä foorumi.
Hyvät kollegat, Eurooppa on tehnyt kaksi valintaa, jotka koskevat koheesiota ja näin ollen yhteisvastuullisuutta. Tämä on yhteisen hankkeemme hinta.

Hedkvist Petersen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, yhdessä tämän mietinnön johdanto-osan kohdassa todetaan, että liian suuri alueiden välinen epätasapaino muodostaa sekä taloudellisen että poliittisen uhan EU:lle. Se on aivan totta. Meidän on pidettävä laajentunut Eurooppa kasassa. Haluan aivan lyhyesti korostaa muutamia kohtia.
Laajentuminen on erittäin tärkeää koko Euroopan kannalta, eikä köyhimpien alueiden pidä joutua maksamaan laajentumista. Sen vuoksi on oltava tarpeeksi koko tätä prosessia koskevia budjettivaroja. Samalla meidän on käytettävä rahoja mahdollisimman tehokkaasti, minkä vuoksi unionin maatalouspolitiikkaa pitää uudistaa ja koordinoida aluepolitiikan kanssa, jotta se edistää maaseudun kehitystä, toisin sanoen edistää eriytettyä elinkeinoelämää maatalousalueillakin.
Jokaisella jäsenvaltiolla on myös oltava oma solidaarinen koheesiopolitiikkansa ja kaiken kasvupolitiikan on tuettava alueellista oikeutta. Kyse on erityisesti koulutuksesta, tutkimuksesta, työllisyydestä ja liikenteestä.
Lopuksi haluan sanoa, että ne alueet, jotka kärsivät jatkuvasti maantieteellisistä haittatekijöistä, esim. pitkistä välimatkoista ja haja-asutuksesta, on otettava huomioon tulevaisuuden koheesiopolitiikassa. Koko EU:n etu on, että ihmiset voivat asua ja ansaita elantonsa koko EU:n alueella.

McAvan
Haluan edellisen puhujan tavoin huomauttaa tänä iltana kahdesta asiasta ja esittää komission jäsenelle yhden kysymyksen. Ensimmäinen asiani on se, että meidän on varmistettava, ettei laajentuminen tapahdu Euroopan köyhimpien alueiden kustannuksella. Olen jäsen Purvisin kanssa eri mieltä. Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitsevien South Yorkshiren ja Merseysiden kaltaisten alueiden on saatava edelleen tukea, jos ne tarvitsevat sitä ja jos niiden voidaan osoittaa tarvitsevan sitä. Toinen asia on, että teollisuuden rakennemuutoksesta kärsivien alueiden on saatava jonkinlaista tukea jatkossakin.
Kysymykseni koskee myös kilpailupolitiikkaa sekä kilpailupolitiikan ja koheesiopolitiikan johdonmukaisuutta. Saan jatkuvasti paljon valituksia kilpailupolitiikan sovellustavasta, viimeaikoina erityisesti siitä, että vapaaehtois- ja yhteisöalojen järjestöjä kohdellaan samoin kuin yksityisalojen järjestöjä ja että niille sanotaan, että niiden projekteista voidaan rahoittaa kaiken kaikkiaan korkeintaan 50 prosenttia julkisen alan toiminnan piiriin. Haluan tietää, harjoittaako komissio sellaista politiikkaa, jossa vapaaehtois- ja yhteisöalaa kohdellaan samoin kuin yksityisalaa. Koskeeko tämä muitakin julkisen alan järjestöjä? Tämä on erittäin tärkeä asia, sillä jos komissio todellakin harjoittaa tällaista politiikkaa, monet kaikkein heikoimmilla alueillamme meneillään olevat projektit yksinkertaisesti pysähtyvät. Tähän komissio ei ole monivuotisella työllään pyrkinyt. Aluepolitiikassa nämä projektit työnnettiin vapaaehtoisalan järjestöille, ja nyt ne näyttävät jääneen kehityksestä jälkeen. Haluaisin tietää, mikä on komission jäsenen kanta tähän asiaan.

Barnier
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kuten voitte kuvitella, pidän alue- ja koheesiopolitiikkaa hyvin tärkeänä, mikä ei johdu vain siitä, että minulla on kunnia viedä eteenpäin tätä politiikkaa komission puolesta ja yhteisymmärryksessä kollegojeni Franz Fischlerin ja Anna Diamantopouloun kanssa, vaan toisestakin syystä, joka on edellistä poliittisempi: minusta, kuten moni muukin teistä on vahvistanut, koheesiopolitiikka, joka vahvistui 15 vuotta sitten, kuvastaa symbolisesti ajatusta tietynlaisesta Euroopan unionista. Se on todiste siitä, että tämä Euroopan unioni ei rajoitu olemaan pelkkä "suuri markkinapaikka", jossa kaikessa luotetaan yleensä kysynnän ja tarjonnan lakeihin ja verovaihteluihin yhteisvastuullisuuden takaamiseksi tai kahdella, kolmella tai neljällä eri nopeudella etenevän kehityksen välttämiseksi; olemme aikaisemmin osoittaneet, että rahaa oli koottava yhteen ja jaettava sitä sääntöjen mukaan vahvemman yhtenäisyyden saavuttamiseksi. Tämä politiikka on todiste siitä, että unioni ei ole pelkästään "suuri markkinapaikka", että jonakin päivänä siitä tulee poliittinen mahti, kuten toivon, ja että sen on säilyttävä yhteisvastuullisena yhteisönä. Tässä oli se mielipidejulistus, jonka halusin teille esittää vastaukseni aluksi.
Tässä mielessä Musotton mietintö tarjoaa mielestäni hyvin arvokkaan ja hyödyllisen panoksen, kuten te kaikki sanoitte, sen koheesiopolitiikan tulevaisuudesta käydyn keskustelun alussa, jonka avasin teidän edessänne tammikuussa 2001. Hyvät parlamentin jäsenet, koska puhun Eurooppa-ajatuksesta, haluan sanoa teille, että tämä vuosi sitten aloittamani koheesiokeskustelu, jonka aion viedä loppuun asti rehellisesti ja hajautetusti jäsenvaltioiden kanssa voitte luottaa minuun on osa toista suurempaa keskustelua, jota Euroopan tulevaisuudesta käydään. Sen mukaan, millä tavoin valtion- ja hallitusten päämiehet vastaavat koheesiokysymykseen, ja sen mukaan, pidetäänkö koheesiopolitiikasta kiinni, laajennetaanko sitä jopa tai kavennetaan vai hidastetaanko sen kehitystä, voidaan antaa jonkinlainen vastaus tähän tärkeään kysymykseen, jota Euroopan tulevaisuutta käsittelevä valmistelukunta pohtii, ja tähän valmistelukuntaan mekin siis otamme osaa. Mitä me sitten haluamme yhdessä tehdä? Jäsen Musotto, tämä panos on minusta tärkeä myös sen vuoksi, että siinä kootaan yhteen parlamentin viiden valiokunnan näkemykset syvennetystä keskustelusta. Lisäksi tarkoituksenne on hyväksyä tämä mietintö muutaman päivän kuluttua ja vasta sitten, kun komissio on julkaissut ensimmäisen koheesiota koskevan kertomuksensa. Tästä kertomuksesta minä ilmoitin viime viikolla. Aikomukseni on tulla 20. helmikuuta esittelemään tämä välikertomus aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnalle, kuten olen sitoutunut tekemään.
Jäsen Musotto, kaikkien näiden syiden vuoksi olen iloinen huolimatta arvosteluista ja kysymyksistä, joita pidän rakentavina pannessani merkille, että mietintönne kautta ainakin neljässä olennaisen tärkeässä kohdassa on tapahtunut parlamentin ja komission välistä lähentymistä.
Ensinnäkin, tulevaisuudessa koheesiopolitiikan painopistealueista ehdottomasti tärkein on oltava kehityksessä jälkeen jääneiden alueiden, toisin sanoen kaikkein köyhimpien alueiden, tukeminen. Tässä kohdin on saavutettu yksimielisyyttä myös ministerien kesken, jotka tapasin Namurissa Belgian toimiessa puheenjohtajavaltiona. Te vahvistatte yksimielisyyden siitä, että köyhät ja kehityksessä jälkeen jääneet alueet sijaitsevat tulevissa jäsenvaltioissa tämä tarkoittaa miltei kaikkia tulevien jäsenvaltioiden alueita tai unionin nykyisissä jäsenvaltioissa. Meidän on siis painotettava näiden pahasti kehityksessä jälkeen jääneiden alueiden merkitystä ja keskityttävä niihin.
Toinen lähentymiskohta: kuten monet teistä ovat muistuttaneet, koheesio ei ole ainoastaan yhtä politiikan alaa koskeva asia, vaan se koskee kokonaisuudessaan kaikkia yhteisön politiikkoja, joiden on perussopimusten määräysten mukaisesti edistettävä Euroopan maiden ja alueiden välistä koheesiota. Tämä pätee yhteiseen maatalouspolitiikkaan, jolla tulokset ovat olleet riittämättömiä, liikenteeseen komission jäsen Palacio paikalla, hän osaisi puhua tästä asiasta paremmin kuin minä energiaan, kilpailuun, tutkimukseen, työllisyyteen tai moneen muuhun politiikan alaan. Jokaisen näiden politiikan alan on aikaisempaa enemmän edistettävä taloudellista ja sosiaalista koheesiota jo sen keskustelun vuoksi, jota valtava laajentumisprosessi herättää, ja kuten olemme todenneet toisessa välikertomuksessamme, laajentuminen lisää eroja ja epätasaisia tilanteita.
Kolmas seikka: meidän on mentävä eteenpäin rajallisesta koheesiopolitiikasta ja kehitettävä sellainen politiikka, joka soveltuu kaikille niille unionin alueille, joilla on vaikeuksia. Toisin sanoen, totean meidän kannattavan yksimielisesti sitä, että tulevan aluepolitiikan pitää vuoden 2006 jälkeen koskea kaikkia Euroopan alueita, ja tietenkin enemmän tai vähemmän tiiviisti sen mukaan, onko kyse kehityksessä jälkeen jääneestä alueesta vai vauraammasta alueesta. Tämän politiikan tarkoituksena on myötävaikuttaa kaikkien alueiden yhdentymiseen yhteisön alueella ja edistää alueellista koheesiota. Sen vuoksi tämän politiikan on oltava mahdollisimman yksinkertaista ja mahdollisimman hajautettua, ja samanaikaisesti se on kohdennettava tiettyihin asioihin, ja tämä on yksi niistä kysymyksistä, jotka esitin toisessa koheesiota koskevassa kertomuksessa; tämä politiikka on kohdennettava esimerkiksi kaupunkikysymykseen: puolet Euroopan kansalaisista asuu tulevaisuudessa ja jo nyt kaupungeissa; se on kohdennettava sellaisiin alueisiin, joissa tapahtuu tuotantoalan vaihtoa teollisuudessa ja joista te muistutitte; tämä politiikka on kohdennettava sellaisiin alueisiin, joissa on pysyviä tai korjaamattomia luonnonhaittoja, vuoristoalueisiin tai saaristoihin; lisäksi tämä politiikka on kohdennettava aihekohtaisiin tavoitteisiin, kuten tietoyhteiskuntaan. Näissäkin asioissa odotan kuulevani teidän ajatuksianne, mutta nyt esitin teille oman suuntautumiseni asiassa.
Neljäs asia, jossa on tapahtunut lähentymistä: jotta voisimme ottaa vastaan kaikki nämä haasteet, tarvitsemme joitakin apukeinoja, ja seuraavaa koheesiopolitiikkaa varten tarvitsemme keinoja, jotka ovat suurelle Euroopalle sopivia. Bruttokansantuotteesta varattu 0,45 prosentin suuruinen määrä, jonka itse mainitsin viime vuonna raja-arvoksi, on kiistämättä uskottava raja, jota ei mielestäni voi alittaa vaarantamatta koheesiopolitiikan perusolemusta.
Voin tänä iltana todeta, että sillä, että parlamentti ja komissio laativat yhteisen vastauksen näihin neljään kysymykseen, on minusta tärkeä ja hyödyllinen poliittinen merkitys koheesiopolitiikan tulevaisuudesta käytävälle keskustelulle. Kaikki eivät vielä näet yhdy tähän kunnianhimoiseen näkemykseen, ja tämä tarkoittaa myös joitakin jäsenvaltioita, joiden poliittisten johtajien joita kunnioitan ja joita kuuntelen olen kuullut puhuvan joko koheesiopolitiikan uudelleenkansallistamisesta eli siirtämisestä kansalliselle tasolle tai sen heikkenemisestä. Meidän pitää siis pohdin jäsen Izquierdo Colladon kysymystä aivan kohta osoittaa ja osoittaa uudelleen koheesiopolitiikan merkitys, minkä tarkoituksena on vakuuttaa ja todistaa, että tämä politiikka on kantanut hedelmää, että se on edistänyt vahvemman yhtenäisyyden saavuttamista, mutta että me tarvitsemme sitä edelleen. En kuitenkaan kykene osoittamaan tätä yksin. Voitte luottaa siihen, että teen tämän työn yhdessä komission ja kaikkien kollegojeni kanssa; mutta en pysty tekemään sitä, jos alueet, jäsenvaltiot ja te parlamenttiin valitut jäsenet ette osallistu tähän.
Lisäksi tässä vaiheessa on luonnollista, että emme ole saavuttaneet täydellistä yksimielisyyttä kaikista Musotton mietinnössä esitetyistä kohdista. On kohtia, joista välillämme voi syntyä väittelyä tai keskustelua: näin on esimerkiksi tapauksessa, joka koskee tulevan koheesiopolitiikan välineitä ja sitä, mihin nämä yhteisön aloitteet kuuluvat, koheesiorahastoon vaiko mahdolliseen yhteen ja yhtenäiseen aluekehitysrahastoon. Kaikki tämä riippuu tietenkin siitä, miten halukkaita olemme panostamaan tähän politiikkaan.
Toinen keskustelun aihe on tukiin oikeuttavien kriteerien valinta. Komissio on kauan sitten valinnut kriteeriksi henkeä ja aluetta kohti lasketun bruttokansantuotteen sen määrittelemiseksi, mitkä alueet ovat kehityksessä jäljessä. Minusta vaikuttaa, että se on luotettava, yksinkertainen ja avoin indikaattori, jonka kaikki jäsenvaltiot ovat hyväksyneet. Ja koska haluamme säilyttää tässä lähestymistavassa tietynlaisen tasapuolisuuden ja puolueettomuuden, emme tässä vaiheessa aio lisätä tähän henkeä kohti laskettavan bruttokansantuotteen kriteeriin muita kriteerejä.
Hyvät parlamentin jäsenet, tämä ei kuitenkaan tarkoita, että komissio sulkisi korvansa sellaisten alueiden vetoomuksilta, joihin laajentumisen vuoksi saattaisi vaikuttaa sellainen tilastollinen seuraus, jonka useat teistä ovat maininneet ja joka liittyy yhteisön henkeä kohti laskettavan bruttokansantuotteen keskiarvon automaattiseen alenemiseen tai yhtä lailla automaattiseen tukikelpoisuuden kynnyksen alenemiseen, mikä aiheuttaisi sen, että jotkin alueet, joilla on vielä suuria ongelmia ei ainoastaan Etelä-Euroopassa, vaan myös Itä-Saksassa, Isossa-Britanniassa ja muualla joutuisivat automaattisesti ja keinotekoisesti kynnyksen yläpuolelle, vaikka niillä on edelleen todellisia vaikeuksia.
Toistan, että sitoudun sopivalla hetkellä ehdottamaan kelvollista ja yhteisölle sopivaa ratkaisua voidaksemme jatkaa sellaisten alueiden tukemista, jotka joutuisivat näin uuden tukikelpoisuuden kynnyksen yläpuolelle.
Lisäksi sellaisen kunnon koheesiopolitiikan tukeminen, joka ei koske ainoastaan kehityksessä jälkeen jääneitä alueita, pitäisi mahdollistaa sen, että muitakin kriteerejä otetaan huomioon, ja sen, että kuten jotkut teistä ovat sanoneet pyritään lisäämään laadullisia investointeja henkilöresurssien, miesten ja naisten koulutuksen ja tietoyhteiskunnan alalla. Haluan muuten huomauttaa, että nykyisiin ohjelmiin, niihin, jotka olen allekirjoittanut ja jotka on käynnistetty, sisältyy edellistä ohjelmakautta enemmän ohjelmia, jotka on kohdistettu suoraan laatuun pikemminkin kuin määrään.
En myöskään unohda enkä aio unohtaa sitä erityishuomiota, jota on osoitettava unionin seitsemälle harvaanasutulle alueelle ei pelkästään perussopimuksen 299 artiklan nojalla, vaan myös niiden todellisten ongelmien ja kestämättömän työttömyysasteen vuoksi.
Hyvät parlamentin jäsenet, toivon, että nämä muutamat selvennykset ovat osaltaan edistäneet entisestään parlamentin ja komission välistä yksimielisyyttä, jotta me voimme yhdessä vaalia ja edistää tätä eurooppalaista yhteiskuntamallia, jonka ytimeen koheesio kuuluu.
Yksi teistä muistutti rohkenen päättää puheenvuoroni tähän asiaan niistä määrärahoista, jotka olemme ehdottaneet varaavamme maille, jotka liittyvät unioniin todennäköisesti vuonna 2004. En tue sitä hyvin ankaraa mielipidettä, jonka jäsen Schroedter juuri esitti. En pidä sitä oikeudenmukaisena. Olemme ehdottaneet phasing in -menettelyä. Nämä maat saavat jo nauttia rakennerahastoista, ja niillä on ollut pahoittelen, että jäsen Schroedter ei ole enää paikalla kuulemassa vastaustani tuntuvasti vaikeuksia käyttää näitä määrärahoja. Tästä realistisesta syystä ehdotan yhdessä kollegojeni kanssa, että aloitamme koheesiopolitiikan asteittain.
En yritä temppuilla tai ilmaista näkemyksiäni mahtipontisesti. En halua, että ne Euroopan rahat, joita on kaavailtu unioniin vuonna 2004 liittyville ehdokasvaltioille, jäävät Brysseliin tai palaavat Brysseliin. Tämän vuoksi, sen lisäksi, mitä Berliinin toimintaohjelmassa oli ensimmäistä liittymisvuotta varten ehdotettu, teemme kunnianhimoisen ehdotuksen, että rahaa käytetään enemmän, mutta ei siinä määrin, että näitä rahoja eivät voisi käyttää sellaiset maat, joilla ei ole vielä määrärahojen hallinnointiin tarvittavaa hallinnollista perustaa.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, päätän puheenvuoroni tähän. Vahvistan, lopuksi, että komission on määrä hyväksyä kolmas koheesiota koskeva kertomus joulukuussa 2003 ja että tässä kertomuksessa on tarkoitus kyetä esittämään komission suuntaviivat tulevaa toimintaohjelmaa varten. Tämä siis toteutuisi paljon aikaisemmin kuin tavallisesti, niin että, kuten juuri sanoin, voimme aloittaa uusien ohjelmien suunnittelun todellisen toteuttamisen käytännössä heti uuden toimintaohjelman alussa vuonna 2007 eikä kahta vuotta myöhemmin.
On kuitenkin totta, että meillä on vielä käytössämme muutama kuukausi pannaksemme liikkeelle tämän koheesiopolitiikasta käytävän keskustelun, jos onnistumme siinä tarvitsen siihen teitä saamme valtion- ja hallitusten päämiesten kanssa sopivalla hetkellä aikaan sellaisen päätöksen, jossa paitsi pidetään kiinni koheesiosta tietynlaisen eurooppalaisen yhteiskuntamallin ytimessä, annetaan myös valtionpäämiehille mahdollisuus hyväksyä talousarvion ja talouden tasolla sellainen poliittinen ja strateginen valinta, jollaisen he tekivät päättäessään ryhtyä Euroopan mantereen yhdistämiseen sen valtavan laajentumisen kautta, johon se valmistautuu vain muutaman vuoden päästä.
Aiomme seistä ehdokasvaltioiden rinnalla, ja itse toivon, että seuraavasta toimintaohjelmasta lähtien, vuodesta 2007, ne voivat kaikkien muiden jäsenvaltioiden tavoin hyötyä koheesiopolitiikasta kokonaisuudessaan.

Tiettyjen moottoriajoneuvoluokkien nopeudenrajoittimet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Hatzidakisin laatimasta aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietinnöstä (A5-0012/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tiettyjen moottoriajoneuvoluokkien nopeudenrajoittimien asentamisesta ja käytöstä yhteisössä annetun neuvoston direktiivin 92/6/ETY muuttamisesta [KOM(2001) 318 - C5-0267/2001 - 2001/0135(COD)].

Hatzidakis
. (EL) Arvoisa puhemies, tässä direktiiviehdotuksessa puhutaan tiettyjen julkisessa käytössä olevien sekä muiden matkustajien ja tavaroiden kuljettamiseen käytettyjen moottoriajoneuvoluokkien nopeusrajoitusten laajentamisesta. Kyseessä ovat luokat M2 ja M3, jotka ovat matkustajien kuljettamiseen tarkoitettuja ajoneuvoja, ja N2, jotka ovat kuorma-autoja. Komission ehdotuksessa vaaditaan nopeusrajoitukseksi erityisten mekanismien avulla matkustaja-ajoneuvoihin 100 kilometriä tunnissa ja kuorma-autoihin 90 kilometriä tunnissa. Arvoisa puhemies, olen pääkohdin yhtä mieltä komission ehdotuksesta.
Hollannissa on tehty tutkimus - komissio on esitellyt sen meille - joka osoittaa, että liikenteessä saadaan vuodessa voittoa noin 40 miljoonaa euroa ja hyötyä yhteiskunnalle noin 89 miljoonaa euroa. Jos nämä luvut muunnetaan Euroopan tasolle, hyötyä tulee noin 3 miljardia euroa. En pysyttäydy tässä tutkimuksessa, koska sen paikkansapitävyyttä voidaan epäillä. Puhutaan hieman maalaisjärjestä. Maalaisjärjen mukaan nopeuden rajoittaminen tuottaa voittoa liikenneturvallisuudessa, koska onnettomuudet vähenevät, toiseksi ympäristönsuojelussa ja kolmanneksi turvataan tasa-arvoinen kilpailu yritysten välillä, koska sama raja on voimassa kaikkialla Euroopassa, ja toisaalta yritykset eivät voi pakottaa kuljettajia ajamaan hyvin nopeasti, jolloin voitontavoittelu vaarantaa ihmishenkiä.
Tästä syystä esittämäni tarkistukset eivät eroa paljoakaan komission ehdotusten sisällöstä. Haluan puhua tarkemmin kahdesta tarkistuksesta, jotka hyväksyttiin valiokunnassa käydyssä keskustelussa. Ensimmäinen koskee poikkeusta, jota ehdotamme kestämään viisi vuotta direktiivin voimaantulon jälkeen, luokkiin M2 ja N2, ajoneuvoihin, joiden paino on yli 3,5 tonnia ja alle 7,5 tonnia. Tässä ehdotamme samaa, mikä direktiivin mukaan olisi voimassa 5 vuotta direktiivin voimaantulon mukaan. Toiseksi ehdotamme komissiota laatimaan puolentoista vuoden kuluttua direktiivin voimaantulosta tutkimuksen nk. älykkään nopeuden sovittamisen järjestelmistä, jotta voisimme nähdä, voidaanko näiden järjestelmien avulla sovittaa nopeudet olojen mukaan, jolloin kaupunkialueilla nopeudet voisivat olla vieläkin alhaisemmat.
Euroopan kansanpuolueen ryhmä on jättänyt tarkistuksen, joka koskee luokkaa N2, johon kuuluvat pienet kuorma-autot, ja ehdotamme nopeusrajoituksen nostamista 90:stä 110 kilometriin tunnissa, koska kyseessä on erilainen, pienempi ajoneuvotyyppi, ja mielestäni tässä kohtaa voimme olla joustavampia. Jotkut kollegat jäivät äänestyksessä vähemmistöön, ja he ovat selittäneet syynsä. Syyt ovat ideologisia ja poliittisia, eikä mielestäni komission ja Euroopan unionin pidä puuttua tähän asiaan. Haluan kiittää heitä, ymmärrän heidän perusteensa vaikka olenkin eri mieltä, ja kunnioitan heidän kantaansa. Koska kuitenkin on esitetty joitakin tarkistuksia, joissa komission alkuperäistä ehdotusta tehdään joustavammaksi ja jotka ovat lähempänä näiden kollegoiden kantoja, haluaisin pyytää heitä tarkastelemaan näitä tarkistuksia rakentavasti ja mahdollisesti äänestämään niiden puolesta, koska ennusteeni on, että tästä direktiivistä tulee joskus eurooppalaista lainsäädäntöä heidän kannastaan riippumatta.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät paikalle vielä jääneet kollegat, PPE-ryhmä tukee täysin esittelijä Hatzidakisin mietintöä. Me tuemme tosin periaatteessa komission ehdotusta, mutta haluamme kuitenkin saada muutamaan kohtaan joitakin muutoksia. Liikenneturvallisuus on tietysti tärkein näkökohta, ja koska liikenneturvallisuus ei rajoitu kansallisiin rajoihin, vaan nimenomaan kuorma-autoliikenne on rajat ylittävää, me tarvitsemme tätä sääntelyä. Me tarvitsemme nopeudenrajoittimia, periaatteessa kevyempiinkin ajoneuvoihin, sillä raskaiden kuorma-autojen nopeudenrajoittimista saadut kokemukset ovat hyviä. Me tarvitsemme eurooppalaista sääntelyä siksi, että kuorma-autot liikkuvat rajat ylittäen kaikkialla.
Arvoisa komission varapuheenjohtaja, meidän on kuitenkin annettava hieman täsmällisemmät määräykset ja pitemmin määräajoin, sillä kyse on myös suurista taloudellisista rasituksista, joita sälytetään pienten ja keskisuurten yritysten harteille. Siksi meidän olisi oltava suurpiirteisempiä siirtymäsäännösten kanssa, jotta taloudellinen kuormitus ei kasva liian suureksi.
Lopuksi vetoan sosiaalidemokraatteihin ja kollega Hedkvist Peterseniin - hän on todellinen liikenneturvallisuuden asiantuntija: hyvä kollega, me tarvitsemme - kuten tarkistuksessamme 12 vaaditaan - kevyiden ja raskaiden kuorma-autojen nopeuksien erottamista! Siksi me pyydämme teitä vielä kerran tukemaan tarkistustamme 12, jotta kevyille hyötyajoneuvoille voitaisiin sallia 110 kilometrin nopeus tunnissa. Jos rajoitamme kaikille kuorma-autoille saman nopeuden, me suorastaan ohjelmoimme ruuhkia moottoriteille! Meidän on annettava pienemmille ajoneuvoille mahdollisuus ohituksiin, jotta liikenteen sujuvuus varmistuisi. Hyvä kollega, sen tähden pyydän teitä tukemaan tarkistusta 12. Silloin luomme erinomaista lainsäädäntöä!

Hedkvist Petersen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan aluksi kiittää esittelijä Hatzidakista siitä suuresta avoimuudesta ja kompromissihakuisuudesta, jota hän on osoittanut työskennellessään tämän mietinnön parissa. Niin ihmisten kuin tavaroidenkin maantiekuljetus lisääntyy entisestään. Liikenne on kansainvälistä ja rajat ylittävää. Sen vuoksi asettamiemme sääntöjenkin on oltava sellaisia.
Loistava esimerkki tästä on nopeudenrajoittimia koskeva lainsäädäntö. Kun se astui voimaan vuonna 1994, niin koko ala kuin itse kuljettajatkin olivat vastustaneet sitä, mutta sitä ei vastustettu enää sen jälkeen, kun sen edut huomattiin.
Euroopassa, jossa yli 40 000 ihmistä menettää henkensä liikenneonnettomuuksissa, on kokeiltava useita keinoja, jotta liikenne muuttuisi turvallisemmaksi. Nopeudenrajoittimien käyttöönotto lopetti raskaimpiin luokkiin kuuluvien ajoneuvojen järjestelmälliset ylinopeudet. Tämän uuden ehdotuksen mukana nopeudenrajoittimien käyttö ulotetaan koskemaan myös kevytkuorma-autoja ja linja-autoja, ja se lisää myönteisiä seurauksia. Kevytkuorma-autojen onnettomuustiheys on lisääntynyt merkittävästi viime aikoina.
Me PSE-ryhmän jäsenet tuemme tarkistuksia, joissa käsitellään pidempää siirtymäaikaa. Eräs kysymys, joka on kuitenkin noussut jälleen esille tätä direktiiviä koskevan keskustelun yhteydessä ja jonka jäsen Jarzembowski otti esille, käsittelee sitä, pitäisikö erilaisia ajoneuvotyyppejä koskea erilaiset nopeudet. Väitettiin, että samat nopeudet ruuhkauttavat tiet ja saavat aikaan pullonkauloja. Se ei uskoakseni pidä paikkaansa. Mitä vähemmän nopeuseroja on, sitä sujuvammin liikenne todellakin sujuu. Matemaattiset laskelmat todistavat tämän. Yksinkertaisinta on kuvitella tie, jossa ajoneuvot ajavat samalla nopeudella. Silloin liikenne sujuu melko kitkattomasti. Vaadin sen vuoksi tarkistuksen 12 hylkäämistä.

Foster
Arvoisa puhemies, olen melkein varma, että me kaikki hyväksymme sen lähtökohdan, että minkä tahansa ajoneuvon sopimaton vauhti voi aiheuttaa onnettomuuksia. Varsin usein onnettomuudet kuitenkin johtuvat ajotavasta tai kuljettajien heikentyneen huomiokyvyn aiheuttamasta huolimattomuudesta, erityisesti huonolla säällä. Onnettomuuksia aiheuttavat myös kuljettajat, jotka matelevat etanan vauhdilla moottoriteillä, ja toisinaan onnettomuuksia voitaisiin välttää määräämällä sekä vähimmäis- että enimmäisnopeusrajoitus. On myönnettävä, että moottoritiellä ja kaupungissa ajaminen ovat kaksi täysin eri asiaa.
Olen kyllä ilman muuta komission ja kollegojeni, myös esittelijä Hatzidakisin, kanssa samaa mieltä siitä, että meidän on tehtävä kaikkemme parantaaksemme koko Euroopan unionin alueen liikenneturvallisuutta, mutta en ole samaa mieltä siitä, että tämä direktiivi, jossa kannatetaan yksi nopeus sopii kaikkiin tilanteisiin -ajattelua, veisi meitä asiassa eteenpäin.
Yhdistynyt kuningaskunta on todettu EU:n turvallisimmaksi maaksi. Samoin pitää paikkansa, että se oli ensimmäisiä maita, joissa linja-autoihin asetettiin nopeusrajoittimia itsestään selvistä syistä. Tässä direktiivissä ympäristönäkökohdat ja ruuhkaongelmat on lisäksi tarkoitus ottaa huomioon entistä paremmin, mutta kumoan tämänkin väitteen. Olisi virhe laajentaa direktiivin soveltamisalaa ehdotuksessa esitettyihin ajoneuvoluokkiin ja määrätä siinä suunniteltuja enimmäisnopeusrajoituksia. On tarpeeksi hankalaa kamppailla moottoriteillä, kun kaksi raskasta tavararekkaa ajavat rinnakkain, koska toinen päättää ohittaa mäen kohdalla, mutta ei selvästikään pysty kiihdyttämään. Jos tämä direktiivi otetaan käyttöön, uskon ruuhkien ja saasteiden vain lisääntyvän entisestään.
Lopuksi totean, että oikea menettelytapa olisi se, että pohdittaisiin vakavasti tekniikan parantamista, erityisesti ehdotettua jalankulkijoiden suojelua koskevaa vapaaehtoista sopimusta. Lisäksi on olemassa ISAn (älykäs nopeuden sovittaminen) käyttöönoton mahdollisuus, ja komission olisi minusta hyvä tutkia näitä mahdollisuuksia. Jäsenvaltioilla pitäisi kuitenkin olla viime kädessä oikeus päättää, mikä on tarkoituksenmukaista ja mikä ei. Paria tarkistusta lukuun ottamatta ryhmäni ei voi kannattaa mietintöä.

Peijs
Arvoisa puhemies, ensimmäiseksi kiitos esittelijä Hatzidakisille tämän mietinnön hyvästä valmistelusta.
Arvoisa puhemies, liikenneturvallisuus on oikeutetusti yksi valkoisen kirjan ydinaiheista. Euroopan unionin liikenteen kuolonuhrien vuosittainen määrä on edelleen aivan liian suuri. Liian suuri nopeus on usein näiden kohtalokkaiden onnettomuuksien syy.
Kuorma-autojen nopeudenrajoittimet ovat hyvä keino parantaa liikenneturvallisuutta ja vähentää liikenteen uhrien määrää. Johtavathan pienemmät nopeudet liikenneonnettomuuksien ja liikenteen uhrien vähenemiseen.
Lisäksi on odotettavissa huoltoon ja entistä puhtaampaan ympäristöön liittyviä etuja. Nopeudenrajoittimiin liittyvien huijausten estämiseksi ja nopeudenrajoittimen moitteettoman toiminnan varmistamiseksi tarvitaan kunnollista valvontaa. Vuosittain toistuva pakollinen tarkastus näyttää minusta parhaalta keinolta tähän tarkoitukseen. Siinä tapauksessa tarvitaan kuitenkin muutoksia Euroopan katsastusdirektiiviin, jotta toteutettaisiin tasavertaiset toimintaedellytykset (level playing field).
Haluaisin pyytää kiinnittämään huomiota älykkäitä nopeudensovittimia koskevaan kohtaan. Minusta tämä on hyvin tärkeä kohta. Kehottaisinkin komissiota toteuttamaan mahdollisimman nopeasti tutkimuksen niistä mahdollisuuksista, joita tämä järjestelmä voisi tarjota. Näin voitaisiin edistää teiden turvallisuutta ja kuljettajien varmuutta sekä vähentää heidän ärtyneisyyttään.
Yleisesti haluaisin kehottaa komissiota antamaan erityiskimmokkeen tekniikalle, jonka on mahdollistettava teiden ja liikenteen älykkäät lisäjärjestelmät. Tämä sitä ajatellen, että kuljetuksen kysynnän odotetaan kasvavan, jolloin tästä direktiivistä liikenneturvallisuudelle koituva hyöty katoaa. Turvattomuus kasvaa jälleen, tiet tukkeutuvat uudestaan, ja tällä direktiivillä tavoiteltu myönteinen vaikutus mitätöityy.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, ensinnäkin haluan kiittää jäsen Hatzidakisia hänen upeasta mietinnöstään, joka koskee tätä direktiiviä. Siinä tuetaan täysimääräisesti komission ehdotusta, ja se sisältää lukuisia tarkistuksia, jotka parantavat direktiivin sisältöä muuttamatta kuitenkaan sen tavoitetta.
Ehdotuksen tarkoituksena on laajentaa nopeudenrajoittimien pakollisen asentamisen ja käytön soveltamisalaa kevyempiin ajoneuvoluokkiin kuin mitä rajoitukset ovat tähän mennessä koskeneet. Tämän toimen mukana toteutetaan ne ensisijaiset tavoitteet, jotka määriteltiin maaliskuussa 2000 annetussa tieturvallisuutta koskevassa komission tiedonannossa, joka sai osakseen myös parlamentin selkeän tuen.
Ehdotuksen avulla parannetaan tieturvallisuutta ja ympäristönsuojelua. Lisäksi sen avulla varmistetaan, että kilpailu Euroopan unionissa on rehtiä ja tasapuolista kaikkien toimijoiden välillä.
Hyvät jäsenet, haluaisin esittää muutamia huomioita käsiteltävänämme olevasta mietinnöstä. Voimme tukea useita sen tarkistuksista: tarkistukset 4, 6 ja 7 voidaan hyväksyä sellaisenaan, ja tarkistukset 5 ja 10 voidaan hyväksyä periaatteessa, joskin niiden päivämääriä on muutettava, mikä koskee myös mainitsemani tarkistuksen 6 päivämäärää.
Komissio pitää parempana seuraavaa aikataulua: kaksi vuotta vanhoille ajoneuvoille, kolme vuotta kansainväliselle liikenteelle ja neljä vuotta kansalliselle liikenteelle. Luulen, että tässä on vastaus joihinkin jäsen Jarzembowskin esittämiin kysymyksiin direktiivin vaikutuksesta pk-yrityksiin, joissa käytetään eniten tämänkaltaisia ajoneuvoja. Käytössä on myös sopeutumisaika, ja jos otamme huomioon tämänkaltaisten ajoneuvojen kiertoajan, direktiivin voimaantuloajan jne., saamme huomata, ettei aikataulu ole ollenkaan hassumpi.
Mitä tarkistukseen nro 9 tulee, komissio voi hyväksyä tieturvallisuuteen liittyvän tutkimuksen vuoden 2010 tienoilla, mikäli kyse ei ole erillisestä kertomuksesta. Joka tapauksessa 18 kuukauden määräaika on aivan liian lyhyt tutkimuksen toteuttamiseen, sillä tarvitsemme siihen vähintään kaksi vuotta. Haluaisin painottaa, että komissio pitää älykästä nopeuden sovittamista erittäin tärkeänä asiana, jonka tutkimiseen kiinnitetään todella suurta huomiota.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia nro 8 ja 11 käsitteellisistä syistä. Se, että suurimmat nopeudet voisivat olla tietyn aikaa korkeampia, ei ainoastaan aiheuta sellaisia teknisiä ongelmia, joihin ei ainakaan vielä ole olemassa ratkaisua, vaan se myös vaikeuttaisi nyt käsiteltävän toimen täytäntöönpanoa. Komissio katsoo, että toistaiseksi direktiivin soveltamisesta M1- ja N1-ajoneuvoluokkiin ei ole mitään hyötyä.
Lisäksi komissio ei voi hyväksyä muun muassa jäsen Jarzembowskin puoltamaa tarkistusta nro 12, koska direktiivin kolmoistavoitetta tieturvallisuus, ympäristönsuojelu ja tasapuoliset kilpailumahdollisuudet ei voida saavuttaa, jos sama nopeusrajoitus ei koske kaikkia ajoneuvoja.
Lopuksi tutkimme tarkasti tarkistuksia 1, 2 ja 3, jotka käsittelevät eri kieliversioiden ajoneuvojen määrittelyssä olevia eroja.
Haluan onnitella vielä kerran esittelijää ja kaikkia tähän keskusteluun osallistuneita jäseniä. Toivon, että tämän direktiivin soveltamisen mukana tieturvallisuus paranee, mitä juuri halutaan, sillä kukaan meistä ei voi hyväksyä 42 000 kuolemantapausta vuodessa.

Puhemies
Tätä mietintöä koskeva keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Tiettyjen alkoholijuomien valmisteverokannat (Ranska / Portugali)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Marquesin laatimasta aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietinnöstä (A5-0001/2002):
1. Ehdotus neuvoston päätökseksi luvan antamisesta Ranskalle jatkaa alennetun valmisteverokannan soveltamista sen merentakaisissa departementeissa valmistettuun perinteiseen rommiin [KOM(2001) 347 - C5-0401/2001 - 2001/0142(CNS)]2. Ehdotus neuvoston päätökseksi luvan antamisesta Portugalille soveltaa valmisteverokannan alennusta Madeiran itsehallintoalueella siellä tuotettuihin ja kulutettuihin rommiin ja likööreihin sekä Azorien itsehallintoalueella siellä tuotettuihin ja kulutettuihin likööreihin ja tislattuihin alkoholijuomiin [KOM(2001) 442 - C5-0422/2001 - 2001/0169(CNS)].

Marques
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, yhtä äärimmäisen syrjäistä aluetta edustavana parlamentin jäsenenä nyt keskusteltavana olevan mietinnön laatiminen tuotti minulle erityistä tyydytystä. Tyydytykseni syy on se, että komission ehdottama tiettyjen Madeiralla, Azoreilla ja Ranskan merentakaisissa departementeissa tuotettujen alkoholijuomien valmisteverokannan alentaminen on jälleen yksi tapa tehdä havainnolliseksi perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa vahvistettu äärimmäisen syrjäisen sijainnin periaatteen soveltaminen.
Pitäkää mielessä, että tätä Amsterdamin sopimuksella hyväksyttyä oikeusperustaa käyttäen ennakoidaan mahdollisuutta panna täytäntöön erityistoimia useilla aloilla ja etenkin verotuksessa näille Euroopan unionin alueille hyvin luonteenomaiset maantieteelliset sekä sosiaali-, talous- ja kulttuurielämän tosiasiat huomioon ottaen. Lyhyesti sanoen kyseessä on Euroopan unionin taholta tuleva, näiden alueiden hyvin erityislaatuista todellisuutta vastaava erityiskohtelu, jolle saa asettaa rajoituksia vain yhteisön oikeuskäytännön yhtenäisyyden ja johdonmukaisuuden perusteella, sisämarkkinoiden ja yhteisten politiikkojen asettamat vaatimukset mukaan lukien.
Vain tällä erityiskohtelulla takaamme näille seuduille edellytykset liittyä mukaan niihin voimavirtauksiin, joita laskevat liikkeelle milloin sisämarkkinat, milloin talous- ja rahaliitto, milloin seuraava Euroopan unionin laajentuminen ja milloin taas maailmanlaajuistumisen ilmiö. Vain tällä erityiskohtelulla takaamme näillä erittäin syrjäisillä alueilla asuville kansalaisille edellytykset todella yhtäläisiin mahdollisuuksiin.
Toimenpiteet Madeiralla tuotettujen ja kulutettujen rommin ja liköörien, Azoreilla tuotettujen ja kulutettujen tislattujen alkoholijuomien ja Ranskan merentakaisissa departementeissa tuotetun rommin valmisteverokannan alentamiseksi ovat elintärkeitä siinä mielessä, että ne kompensoivat liian suuria tuotantokustannuksia ja turvaavat näin elinkelpoisuuden niille perinteisille toiminnoille, jotka ovat näiden alueiden historian sekä talous-, sosiaali- ja kulttuurielämän kannalta äärimmäisen tärkeitä.
Madeiralla ja Azoreilla uhanalaisena on 140 ja Ranskan merentakaisissa departementeissa 40 000 työpaikkaa. Uhanalaisia ovat myös näiden alueiden omaan erityisluonteeseen liittyvät alkutekijät, erityisesti merentakaisissa departementeissa, joissa sokeriruokoviljelmiin sekä sokerin- ja rommintuotantoon liittyvät toiminnot ovat oleellinen osa näiden alueiden talous- ja sosiaalihistoriaa. Näin siis sokeriruoko, sokeri ja rommi muodostavat jatkumon, johon liittyvät toiminnat ovat kaikki tästä verotustoimenpiteestä riippuvaisia asiayhteydessä, jolle leimansa antavat WTO:n sokerialan markkinajärjestelyn tarkistaminen ja kolmansista maista yhteisön markkinoille tuotavien alkoholijuomien tullisuojan purkaminen.
Toden sanoakseni, jos tätä verotustoimenpidettä ei olisi ehdotettu, kuinka rommin tuotanto voisi lainkaan olla kannattavaa merentakaisissa departementeissa, kun sen on kestettävä selvästi korkeammat tuotantokustannukset kuin viereisissä Karibian maissa tuotetun rommin hetkellä, jolloin se pääsee vapaasti yhteisön markkinoille vuodesta 2003 alkaen? Huomatkaa, että yhteisön tuottajat maksavat sokeriruo'osta nelin- kuusinkertaisesti korkeamman hinnan ja työvoima on heille kolme kertaa kalliimpaa. Kun yhteisö soveltaa säädöksiään, sen piirissä nousevat rommin tuotantoyksiköiden ympäristönsuojelumääräyksiin sopeuttamisesta johtuvat kustannukset.
Korostettakoon vielä lopuksi, että vaikka 299 artiklan 2 kohdassa erittäin syrjäisille alueille myönnetyn erikoiskohtelun oikeuttavat erityisedellytykset ovatkin luonteeltaan pysyviä, nyt käsiteltävät verotustoimenpiteet ovat sekä ajallisesti rajoitettuja - ne ovat voimassa seitsemän vuotta - että myös määrällisesti rajoitettuja. Toisaalta toimenpiteistä tehdään väliarvio, jota täydennetään, jos poikkeusluvan myöntämisen oikeuttaneet perusteet ovat yhä voimassa. Käsiteltävänämme on siis hyvin laadittu ja tasapainoinen komission ehdotus, joka varmasti ansaitsee kaiken tukemme. Yhtäältä se vastaa syrjäisimpien alueiden erityiskohtelun tarvetta ja toisaalta se turvaa yhteisön sisämarkkinoiden yhtenäisyyden. Myös tällaisilla toimenpiteillä toteutetaan ja edistetään Euroopan unionin kansalaisuutta alueilla, jotka sijaitsevat niin etäällä Euroopan keskuksesta kuin syrjäisimmät alueet.

Fruteau
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, sokeriruoko-, sokeri- ja rommiala työllistää noin 40 000 ihmistä neljässä Ranskan merentakaisessa departementissa.
Sallimalla näiden alueiden tuottajille mahdollisuuden markkinoida seitsemän vuoden ajan pelkästään Ranskan markkinoilla rajallisen määrän perinteistä rommia annamme näille yrityksille keinot torjua joidenkin maiden harjoittamaa hillitöntä kilpailua, ja samanaikaisesti suojelemme näiden tuhansien työpaikkojen pysyvyyttä.
Omasta puolestani olen kuitenkin pahoillani siitä, että Ranskan pyynnöstä huolimatta komissio ei ole tehnyt päätöstä pidentää paljon enemmän tämän poikkeuksen voimassaoloaikaa, mikä olisi heijastanut asianmukaisemmin paitsi tämän asiakirjan taloudellista ajattelutapaa myös EY:n perustamissopimuksen hienon 299 artiklan 2 kohdan ydintä ja tarkoitusta. Varmoista edistysaskeleista huolimatta, tämän artiklan toimeenpano on näet toistaiseksi vain osittain niiden toiveiden tasolla, joita se herätti. Meidän on kuitenkin ryhdyttävä kunnianhimoisiin toimiin ja nopeasti. Kansalaiset vaativat meiltä sitä, poliittinen vastuumme velvoittaa meidät siihen.

Casaca
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa esittelijä, hyvät kollegat, tämä keskustelu käydään juuri kaksi päivää Las Palmasissa pidetyn syrjäseutujen puheenjohtajien huippukokouksen jälkeen, jäsenvaltioiden ja komission edustajien läsnä ollessa, erityisaiheesta, jonka ulottuvuus ja merkitys Azoreilla on rajattu, eikä sitä voi edes verrata siihen, mitä merentakaisissa departementeissa tai itse Madeiran itsehallintoalueella tapahtuu. Siksi haluan ilmaista tyytyväisyyteni tuon huippukokouksen päätelmiin ja vedota neuvostoon ja komissioon sen puolesta, että ne ottaisivat nämä päätelmät huomioon. Tämä vuosi on Azoreille erityisen tärkeä kalastuksen kannalta, koska nyt on hyväksyttävä tärkeitä aloitteita kuten yhteisen kalastuspolitiikan uudistus, POSEIMA-PESCA-aloitteen uudistus ja syvänmeren kalaa koskeva kiintiöpolitiikka. Kyse on aihepiireistä, joista puhuttaessa on oleellista tuntea hyvin todellisuus ja ottaa huomioon Azorien erityistilanne. Syvänmeren kalan kiintiöitä koskeva komission ehdotus herättää meissä tältä kannalta katsoen erittäin suuria epäilyksiä.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, ensinnäkin olen tyytyväinen huomatessani, että jäsen Marquesin mietinnössä tuetaan täydellisesti komission ehdotuksia. Mietinnöissä ja komission ehdotuksissa osoitetaan näiden toimien olevan ehdottoman tarpeellisia, jotta Ranskan merentakaisten alueiden perinteisiin kuuluva paikallinen rommintuotanto sekä Madeiran ja Azorien perinteinen rommin-, liköörin- ja viinantuotanto säilyisivät.
Kyse on erittäin tärkeästä toiminnasta näiden alueiden talouden kannalta, ja sen säilyttäminen on keskeistä näiden Euroopan unioniin kuuluvien alueiden taloudellisen, sosiaalisen ja maantieteellisen tasapainon takaamiseksi.
Haluaisin sanoa jotakin ehdotusten oikeusperustasta, koska se on jo saanut aikaan väittelyä, johon esittelijä Marqueskin viittasi. Molemmat ehdotukset todellakin perustuvat Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohtaan, joka ei käsittele sen enempää eikä vähempää kuin syrjäisimpiä alueita. Juuri tämä määräys antaa neuvostolle mahdollisuuden soveltaa erityistoimia, jotka voivat kumota muita sopimuksen keskeisiä määräyksiä ja luoda edellytykset sen soveltamiseksi alueilla, joilla tämä on sanottava erittäin selvästi on hyvin erilaisia erityispiirteitä juuri niiden syrjäisyyden takia.
Hyvät jäsenet, haluaisin osoittaa, että tämän määräyksen Amsterdamin sopimukseen sisällyttämisen tarkoituksena oli luoda yhteinen oikeusperusta näille alueita hyödyttäville toimille. Näiden toimien on mahdollistettava alueiden täydellinen sulautuminen unioniin, mutta siten, että samalla tunnustetaan niiden ominaispiirteet, kuten syrjäinen sijainti sekä taloudellinen riippuvuus muutamista harvoista tuotteista, joista moni liittyy perinteiseen ja pienimuotoiseen toimintaan. Siksi komission mielipiteenä on, että perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohta on nimenomaan se oikeusperusta, johon nämä ja mahdolliset myöhemmät ehdotukset niveltyvät.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Galileo-yhteisyritys
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Glanten laatimasta teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietinnöstä (A5-0005/2002) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Galileo-yhteisyrityksen perustamisesta [KOM(2001) 336 - C5-0329/2001 - 2001/0136(CNS)].

Glante
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat ja ennen kaikkea hyvät tulkit, jotka olette niin lukuisina paikalla näin harvojen kollegoiden vuoksi! Kiinnostavan ja jännittävän aiheen käsittely näin myöhäisenä ajankohtana on aina miellyttävää. Toivon, että myöhäinen ajankohta ei alenna hankkeen arvoa.
Kyse on unionin ja Euroopan avaruusjärjestö ESAn ensimmäisestä suuresta yhteisestä hankkeesta, Galileo-satelliittinavigointijärjestelmästä. Se on teknisesti, taloudellisesti ja poliittisesti täysin verrattavissa Airbus-hankkeeseen tai GSM-matkapuhelinstandardiin.
Järjestelmä on eräänlainen nykyisen yhdysvaltalaisen GPS-järjestelmän tekninen kilpailija, mikä on hyvä eurooppalaisen tekniikan kannalta, mutta siitä tulee myös yhteensopiva toivon niin, ja pidämme sitä tärkeänä GPS:n kanssa ja se voi täydentää GPS:ää. Yhdysvallat niin olen kuullut on hyvin huolissaan kehityksestä Euroopassa. Sen ei tarvitse olla huono asia, sillä se merkitsee vain yhtä asiaa, nimittäin sitä, että olemme hyvässä vauhdissa ja saamassa tällä järjestelmällä aikaan teknistä kehitystä Euroopassa.
Järjestelmä on varmasti nykyisen GPS-järjestelmän tekninen kilpailija, mutta synergiavaikutuksetkin ovat mahdollisia. Pyrimme siihen, että GPS- ja Galileo-signaaleja voitaisiin vastaanottaa samoilla vastaanottimilla. Se lisää molempien järjestelmien käyttöarvoa.
Haluaisin kiinnittää huomiota myös GPS:n, Galileon ja Euroopan geostationaarisen navigointilisäjärjestelmän, EGNOSin väliseen koordinaatioon. Se jää useimmissa keskusteluissa hieman liian vähälle huomiolle, mutta minusta sekin on tärkeä asia.
Turvallisuusnäkökohdat tässä siviilihankkeessa on varmistettu, mitä Yhdysvallat myös epäili syyskuun 11. päivän kriisin jälkeen ja Afganistanin konfliktin yhteydessä. Häiriöt, häirintä ja väärinkäytökset ovat mahdottomia siviilikäytön ja Galileo-hankkeen julkisen valvonnan ansiosta.
Vastaanottimen taajuuskaistan käyttö on tietynlaisen kaistanluovutuksen ansiosta ilmaista. GPS:n kaistan käyttö on ilmaista, samoin tulee olemaan Galileon. Korkealaatuisista, tarkoista palveluista on maksettava, jotta käyttö- ja kehityskustannusten jälleenrahoituskin saataisiin varmistettua. Järjestelmä onkin sitten käytettävissä jatkuvasti.
Minulla oli iltapäivällä ilo keskustella Brysselissä Yhdysvaltain hallituksen edustajan kanssa, joka taas ilmaisi huolensa hankkeen kehittämisestä. Saatoin rauhoittaa häntä, mutta en siinä mielessä, että alistuisimme rajoituksetta GPS-järjestelmän valtaan. Tein selväksi, että me perustamme oman järjestelmän, että pyrimme yhteistyöhön, mutta jatkamme järjestelmän kehittämistä emmekä alistu tiettyihin teknisiin riippuvuuksiin. Minusta nämä keskustelutoiveet ja lausunnot osoittavat, että olemme edelleen oikealla tiellä.
Jäsenvaltiot ovat epäröineet pitkään, ja toivon näkeväni ja näenkin eräiden jäsenvaltioiden hallituksissa merkkejä siitä, että ne vahvistavat maaliskuussa tämän hankkeen innokkaasti tietyistä ongelmista huolimatta, joita niillä on PricewaterhouseCoopersin tekemän tutkimuksen parissa. Toivon, että niin tapahtuu, ja minusta on jo aikakin. Olemme jo muutaman kuukauden myöhässä, mutta kuromme ajan vielä umpeen.
Kiitän vielä kerran komission jäsentä lämpimästi keskustelustamme ja näiden asiakirjojen esittelystä, jotka valaisivat taas hieman sitä, mikä Galileo on, ja jotka voivat hälventää joitakin epäluuloja tai epäilyksiä.
Nyt varsinaiseen mietintöön, ehdotukseen, joka ei ole kiistaton. Luulen, että parlamentissa vallitsee ja vallitsi aiemminkin laaja yksimielisyys siitä, että me haluamme tätä hanketta, että me haluamme sen siviilihankkeena. Viime vuoden ja kuukausien tapahtumien jälkeen olemme yksimielisiä myös siitä, että on tarpeen antaa tietty käyttöoikeus sotilaallisille joukoillemme, jotka lähetetään rauhanturvatehtäviin. Se on mahdollista, se on teknisesti mahdollista, ja se on poliittisestikin toivottavaa ja mahdollista. Järjestelmä säilyy kuitenkin edelleen siviilijärjestelmänä.
Keskustelussa aiheutti suuria ongelmia se, miten yksityinen sektori sidotaan tähän yritykseen. Komission ehdotuksessa lähdetään siitä, että yksityiset yrityksetkin osallistuvat, myös taloudellisesti. Taloudellinen osallistuminen on sanokaamme symbolinen ele. Kehitysvaiheen rahoitukseen riittäisivät pelkät julkiset varat, mutta teollisuuden on tarkoitus olla mukana. Sitä se haluaakin! En ole kuitenkaan saanut selvää merkkiä teollisuudelta siitä, että se hyväksyy komission ehdotuksen ja osallistuu yhteisyritykseen.
Ehdotukseni kehitys- ja tukiyhtiön perustamisesta, joka syntyisi yhtä aikaa yhteisyrityksen kanssa mutta joka olisi läheisessä yhteydessä siihen, tarjoaa käyttöön kompromissin, ratkaisun tähän pulmaan. Talouselämän edustajien suhtautuminen vaihtelee jotkut torjuvat ehdotuksen, toiset suhtautuvat siihen erittäin myötämielisesti. Ehdotuksellani olen vain pyrkinyt poistamaan esteitä yritysten osallistumiselta ja toivon, että ne osallistuvat tukiyhtiöön. Siksi toivon mietinnölle laajaa tukea huomenna. Valitettavasti en voi tukea PPE:n ehdotuksia, jotka perustuvat komission ehdotukseen ja jotka antavat näin ollen mielestäni teollisuudelle vielä yhden perusteen olla lähtemättä mukaan.

Langenhagen
, aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan lausunnon valmistelija. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, esittelijä Glante, kiitos teille myös ponnisteluistanne mietinnön saamiseksi tähän muotoon ja kiitos selvityksistänne. PPE:n ehdotuksesta, jota ette voi tukea, puhuu vielä varjoesittelijä Radwan.
Eurooppa on nyt jo vuosia puuhannut omaa satelliittinavigointijärjestelmää, joka on tosin vasta toiveasteella. Vielä ei ole päästy tekemään päätöksiä. Nimenomaan Galileon yhteydessä kaikki punnitaan tuhansia kertoja, jokainen euro tutkitaan kolmesti, kun taas muilla aloilla Euroopan rahapussin nyörit ovat paljon löyhemmällä. Moitin jäsenvaltioita siirtämisestä ja lykkäämisestä, viivyttelystä ja vitkastelusta, ja se voi jäädä Galileostakin Euroopan kansalaisille mieleen. Siitä uhkaa tulla Euroopan imago, jos emme pidä varaamme!
Minä haluaisin kuitenkin nykyaikaista Eurooppaa, jolla on tekniikka hallussa ja joka on kirjaimellisesti kärjessä maailmanlaajuisesti. Eurooppa voi lyödä valtit pöytään näillä alueilla: taloudellinen voima, innovaatiokyky, tekninen kapasiteetti ja tekniset visiot. En halua lausua pahaenteisiä ennusteita, mutta olen vakuuttunut, että ilman Galileoa Eurooppa menettää tärkeällä sektorilla asemansa täysin ja taantuu niin, että lopulta toipuminen on mahdotonta. Jos emme saa käynnistettyä Galileoa ja avattua lopulta ovia uudelle tekniikalle, jos emme onnistu tarjoamaan siihen tarvittavia varoja, koko maailma ja maailmankaikkeus nauraa meille.
Miksi väitän tällaista? Meidän on lopultakin saatava selvä tuki Galileolle ja kilpaileva vaihtoehto GPS:lle! Neuvosto halusi teollisuuden osallistuvan Galileoon mahdollisimman aikaisessa vaiheessa. Komissio on tehnyt ehdotuksen, jonka parlamentti on tutkinut läpikotaisin. Ehdotusta on arvosteltu ja arvostellaan ankarasti monelta suunnalta, ja mielestäni komissiokin on saattanut laiminlyödä jotain. Valiokunnissa on löydetty muutamia ongelma-alueita. Teollisuuden osallistumisesta yhteiseen yritykseen suoraan tai tukiyhtiön kautta ei saa kuitenkaan tehdä niin tärkeää asiaa, että se johtaa koko Galileo-ohjelman epäonnistumiseen. Eurooppa tarvitsee Galileoa, tai kuten komissio on ilmaissut asian tiedotteessaan: Galileo on välttämätön Euroopalle! Siksi toivon parlamentin selkeää päätöstä ja laajaa enemmistöä huomenna.

Turchi
. (IT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Galileo-asiakirjan lausunnon valmistelijana aion puheenvuorossani keskittyä pääosin komission ehdotuksen rahoitusnäkökohtiin ja jättää kahden pääesittelijän tehtäväksi syventyä aiheen ydinkysymyksiin.
Komissio on ehdottanut sellaisen yhteisyrityksen perustamista, joka täydentää Galileon kehitysvaihetta, ja se olisi joustava rakenne, jossa on mukana oikeushenkilö ja joka kykenee saamaan päätökseen tarvittavat sopimukset ja varmistamaan, että varoja hallinnoidaan yhtenäisesti. Perustajaosakkaat ovat komissio ja Euroopan avaruusjärjestö ESA, ja niiden enimmäisosuus on ensimmäisen kohdalla 520 miljoonaa euroa ja toisen kohdalla 550 miljoonaa euroa. Osallistumismahdollisuus on myös Euroopan keskuspankilla ja millä tahansa yksityisyrityksellä, joka varaa yhteisyritykseen vähintään 20 miljoonaa euroa. Tämän vaiheen kustannukseksi on arvioitu 1,1 miljardia euroa, joka jaetaan yhtä suuriin osiin yhteisön ja Euroopan avaruusjärjestön kesken, ja tähän summaan olisi tarkoitus lisätä yksityisen alan taholta 200 miljoonaa euroa, kuten alan suurimpien yritysten edustajien yhteisymmärryspöytäkirjan allekirjoituksella varmistettiin maaliskuussa 2001.
Yhteisön rahoitusosuus tulisi kahdesta budjettikohdasta: B5-700 Euroopan laajuisten verkkojen (TEN) budjettikohta ja tutkimuksen B6-kohtaan tehtäisiin p.m.-merkintä odottamaan päätöstä tutkimuksen ja kehityksen kuudennesta puiteohjelmasta. Euroopan avaruusjärjestön rahoitusosuudesta 50 miljoonaa maksettaisiin käteisenä ja 500 miljoonaa euroa apporttiomaisuutena ehdotuksen liitteenä olevassa yhteisyrityksen yhtiöjärjestyksessä esitetyllä tavalla.
Olen mietinnössäni ehdottanut kahta tarkistusta: ensimmäinen koskee ehdokasvaltioiden mahdollista osallistumista Galileon kehittämisvaiheeseen, kuten parlamentin 3. lokakuuta 2001 esittämässä päätöslauselmassa vaaditaan. Esitin pyynnön sellaisten talousarviovälineiden kartoittamisesta, jotka mahdollistaisivat niiden osallistumisen, ja näin vältettäisiin kasvattamasta entisestään sitä eroa, joka maiden välillä nykyään on. Toinen tarkistus sen sijaan koskee budjettivallan käyttäjälle tunnustettua asemaa. Pyydänkin, että komissio tiedottaa budjettivallan käyttäjälle säännöllisesti Galileon kehitysvaiheen edistymisestä ja että yhteisyrityksen vuosikertomus toimitetaan sekä parlamentille että neuvostolle, eikä ainoastaan tilintarkastustuomioistuimelle, kuten komissio ehdotti.

Radwan
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aluksi haluaisin kiittää esittelijää hyvästä yhteistyöstä. Olemme yksimielisiä tavoitteesta, Galileon toteuttamisesta. Haluaisin kiittää aluksi myös komission jäsentä, joka mainostaa neuvostossa aina sinnikkäästi Galileoa, jopa kamppailee sen puolesta.
Galileo on strateginen tulevaisuuden hanke, taloudellisesti, teknisesti ja poliittisesti. Se todettiin jo useaan kertaan. Meidän olisi muistettava täällä Euroopassa, että meille väitettiin jo muutamia vuosikymmeniä sitten, ettemme tarvitse Airbusia, ettemme tarvitse ohjusteollisuutta. He osaisivat kuulemma tehdä sen kaiken parhaiten. Missä me olisimme nyt, jos emme olisi kehittäneet esimerkiksi Airbusia?
Nyt kuitenkin kaksi konkreettista huomautusta kollega Glanten mietinnöstä: minusta on olennaista, että teollisuus osallistuu jo nyt aktiivisesti Galileo-hankkeeseen. Kauniiden sanojen löytäminen siitä, kuinka tärkeä Galileo on, ei riitä, vaan teollisuuden on sitouduttava selkeästi Galileoon. Meidän on alettava palvelujen kehittäminen jo tänään, jotta markkinoilla olisi tulevaisuudessa tuotteita, joilla Galileo rahoitetaan, kuten me molemmin puolin haluamme: siksi tämänsuuntaista komission ehdotusta on tuettava. Meidän olisi kuitenkin kenties harkittava sitä, pienennämmekö ensimmäisiä maksueriä hieman.
Toinen minulle tärkeä kohta on Galileon poliittinen ulottuvuus. Haluamme Euroopan yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan. Meillä on nopean toiminnan yksiköt ja me haluamme lähettää sotilaamme tulevaisuudessa kriisipesäkkeisiin. Meidän on kannettava vastuu sotilaistamme, mikä tarkoittaa sitä, että meillä on oltava omat tietojärjestelmät emmekä saa olla muiden varassa. Tämä merkitsee sitä, että Galileo on jossain mielessä välttämätönkin, ulkopoliittisen kasvun kannalta.
Siksi parlamentin on huomenna lähetettävä neuvostolle selkeä kehotus valita Galileo, ja sen on lähetettävä tämä kehotus Euroopan tulevaisuuden vuoksi!
Muussa tapauksessa meillä on vaihtoehtoinen ehdotus: jos neuvosto hylkää Galileon, meidän on mahdollisesti tutkittava puolustusbudjetteja, mutta olen vakaasti sitä mieltä, että ensin meidän on pyrittävä huolehtimaan siitä, että se säilyy siviilihankkeena.

Savary
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin ensin ilmaista olevani pahoillani, että aloitamme tarkistustaistelun sen valtavan menestyksen jälkeen, jollainen Langenhagenin mietintö oli. Luulen, että eripuraa kylvävät joukot ovat tehneet työtä myös Euroopan parlamentissa, mutta sen jälkeen, mitä olen kuullut, olen vakuuttunut, että ne eivät onnistu saavuttamaan haluamaansa.
Toivon, että äänestettiinpä tarkistuksista miten tahansa, huomisessa äänestyksessä saavutetaan yleisesti vahva yksimielisyys Galileo-mietinnöstä. Tärkeintä on, että parlamentti ei hajaannu ja että se antaa edelleen tukensa komission jäsenelle ja komissiolle tässä hyvin merkittävässä hankkeessa. Emme voi käydä pelkästään laskennallisia ja autenttisuutta käsitteleviä keskusteluja näin tärkeässä aiheessa, kun yhdysvaltaiset laskevat anteliaasti miljoonia dollareita maansa avaruusteollisuudelle.
Olemme nyt tilanteessa, jossa totuus on koetuksella. Joko Euroopan unioni kykenee aloittamaan Galileon kaltaisen vaatimattoman avaruusohjelman 40 vuotta Airbusin ja Arianen kuvastaman rohkeuden jälkeen, tai kuten jotkut muissa penkkiriveissä istuvat kollegat sanoivat se osoittaa voimattomuutensa. Mikäli unioni osoittaa voimattomuutensa, en halua, että parlamentilla on tässä asiassa jonkinlaista vastuuta, ja toivon, että huomenna komissio ja parlamentti toimivat yhdessä osoittaakseen neuvostolle sille kuuluvat velvollisuudet.

Piétrasanta
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmä esittää pääpiirteissään myönteisen kannan kollegamme Glanten mietinnöstä. Nyt ei näet ole tarkoitus päättää, hyväksytäänkö Galileo-hanke vai ei. Siitä päätettiin jo Langenhagenin mietinnön yhteydessä, kuten hän itse juuri muistutti, ja minäkin esitin myönteisen kannan teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan puolesta. Tavoitteemme on nyt päättää yksityiskohdista, joilla hankkeen kehitysvaihetta ohjataan. Kannatamme mietinnön esittelijän ehdotusta, jonka ajatuksena on perustaa yhteisyritys, jonka osakkaita ovat Euroopan yhteisö ja Euroopan avaruusjärjestö ESA, ja tämä yritys on tarkoitus purkaa sen jälkeen, kun kehitysvaihe on saatu päätökseen. Olemme yhtä mieltä myös hänen ehdotuksestaan luoda samanaikaisesti tukiyhtiö, johon yksityinen sektori aktiivisesti osallistuu. Tämä yritys on sellainen, että se estää eturistiriidat sen aikana, kun urakkaehdot laaditaan ja tarjouskilpailut julkaistaan käyttöönottovaiheessa. Näin yrityksillä ei ole päätösvaltaa asiassa, jonka kanssa ne ovat itse tekemisissä.
Ehdotettu valvontakomitea ei vaikuta meistä kovin hyödylliseltä, koska jäsenvaltiot ovat jo edustettuina yhteisyrityksessä. Kannatamme sitä vastoin sellaisen tavoitteiltaan eettisen komitean perustamista, joka antaa neuvoa-antavia lausuntoja ja joka valvoo Galileon hyvää käyttötapaa parlamentin määrittelemien periaatteiden pohjalta.
Emme myöskään kannata Radwanin esittämiä tarkistuksia, joissa ehdotetaan järjestelmän sotilaallista käyttöä joskus jopa sillä verukkeella, että käytöllä olisi humanitaarisia tarkoituksia. Jos kyseisen tarkistuksen puolesta äänestetään, me emme voi äänestää mietinnön puolesta näin muutettuna.
Yhteenvetona totean, että jos Galileo-järjestelmän sotilaallista käyttöehdotusta ei toteuteta, olipa käytettävä keino mikä tahansa, haluamme äänestää Glanten mietinnön puolesta siinä muodossa kuin hän on sen asianmukaisesti laatinut, paitsi että toivomme, että puheena olevan valvontakomitean on oltava tavoitteiltaan eettinen komitea, jollaisen perustamista me suosittelimme ensimmäisessä mietinnössä.

Chichester
Arvoisa komission jäsen, PPE-DE-ryhmä periaatteessa selvästi kannattaa Galileo-hanketta. Myönnämme täydentävän ja vaihtoehtoisen satelliittinavigointijärjestelmän tarpeellisuuden. Myönnämme, että on tärkeää ylläpitää Euroopan teknisiä valmiuksia avaruustoiminnan alalla. Meistä on ilahduttavaa, että korostetaan siviiliprojektia, jolla on tarkoitus olla viime kädessä kaupallista merkitystä useilla eri aloilla, kuten tiedotuksessa ja maapallon tarkkailussa sekä paikannuksessa. Ongelmana on se, miten tämä rohkea hanke rahoitetaan, ennen kuin se alkaa maksaa itse itsensä, kun otetaan huomioon varsinkin siihen tarvittavat suuret ennakkosijoitukset. Haluamme teollisuuden osallistuvan tiiviisti suunnitteluun, teknisten yksityiskohtien määrittelyyn ja valmisteluvaiheisiin, jotta tekninen tulos olisi mahdollisimman hyvä. Esitimme sen vuoksi tarkistuksia, joiden tarkoituksena on madaltaa yritysten osallistumiskynnystä tähän yhteisyritykseen. Tukiyhtiötä koskeva ehdotus ei ole meistä erityisen hyvä tässä vaiheessa, koska se synnyttää yhteisyritykseen päällekkäisen rakenteen. Tiedämme, miten vaikeaa tällaista suurta infrastruktuurihanketta on rahoittaa pelkin yksityisin varoin, minkä vuoksi esitimme tarkistusta, joka mahdollistaa osarahoituksen puolustusbudjetista, mikäli sitä käytetään ainoastaan rauhanturvaamistarkoituksiin. Tämä vain tukee komission oman muistion liitteessä 1 esitettyjä strategisia pohdintoja koskevia huomautuksia. Lopuksi sanoisin, että on suuri ilo olla täällä "kahden Gillesin muodostaman taivas- ja avaruuskerhon" toisena osapuolena kollegani Savaryn kanssa.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, aluksi haluan kiittää jäsen Glantea hänen mietinnöstään. Lisäksi haluan kiittää jäsen Savarya ja jäsen Chichesteria, koko Taivas ja avaruus -työryhmää sekä kaikkia eurokansanedustajia, jotka kannattivat Galileo-ohjelmaa tukevaa asiakirjaa Laekenin Eurooppa-neuvostoa silmällä pitäen. Ikävä kyllä emme saaneet sitä hyväksyttyä tuolloin, mutta toivokaamme parasta ensi kerralla. Emme saa lannistua, ja meillä on vielä aikaa, vaikkakin erittäin vähän, yrittää viedä kerralla eteenpäin tämä hanke, joka on mielestäni ehdottoman tärkeä Euroopalle ja joka sitä paitsi antaa näytön Euroopan todellisesta halusta toimia kansainvälisellä näyttämöllä.
Keskityn ainoastaan kolmeen mietinnössä mainittuun seikkaan, joista täällä on puhuttu. Me kaikki pidämme yksityisen sektorin osallistumista välttämättömänä. Erot koskevat sitä, miten ja mistä alkaen se tapahtuu. Haluan sanoa kuten jäsen Savary ja jäsen Langenhagen toivovani, että Glanten mietintö saa tarkistusten hyväksymisestä tai hylkäämisestä riippumatta lopulta mahdollisimman suuren tuen minun omista mieltymyksistäni piittaamatta.
Mielestämme yksityinen sektori kannattaa ottaa mukaan alusta alkaen, ei ainoastaan rajallisten rahavarojen takia, joita se panostaa hankkeeseen vuosien 20022005 välisen kehitysvaiheen aikana, vaan myös siksi, että keskipitkällä aikavälillä yksityinen sektori on tuntuvasti mukana seuraavassa vaiheessa, ei siis ainoastaan rakennusvaiheessa, vaan myös käyttöönottovaiheessa.
Yksityisen sektorin rahoitusosuuden tuntuva kasvu on keskeinen edellytys, jotta hanke voisi myöhemmissä vaiheissa saada julkista rahoitusta tulevien rahoitusnäkymien puitteissa. Haluan sanoa, että yksityisen sektorin osallistuminen ei voi olla suunnittelematonta, vaan että sitä pitää valmistella jo nyt, mikä otettiin huomioon jo viime vuoden huhtikuussa pidetyn ministerineuvoston päätöslauselmassa.
Tänään esiteltävässä komission ehdotuksessa ainoastaan pannaan täytäntöön tämä periaate. On totta, että jäsen Glante on esittänyt ehdotuksen, jossa yhteisyrityksen perustamisen kautta tapahtuva suora osallistuminen korvataan samankaltaisen tukiyhtiön avulla. Kuten sanoin, mielestämme tämä ei kuitenkaan riitä.
Osallistumisen pitää nähdäksemme tapahtua yhtiössä, ja sitä paitsi sekä avaruusalalla että sitä soveltavilla aloilla on oltava selkeää tahtoa osallistua hankkeeseen jo tässä vaiheessa joko julkisin tai yksityisin varoin.
Lisäksi haluan sanoa, että mikäli teollisuus sijoittaa varoja yhteisyritykseen, sen riskit ovat kyllä erittäin pieniä, mikä on mielestäni toivottavaa, koska sen on osallistuttava myös koko järjestelmän rakennetta koskeviin lopullisiin päätöksiin.
Sekä neuvostossa että parlamentissa on joitakin eturistiriitoja pelkääviä henkilöitä. Minusta nykyisissä kansallisissa lainsäädännöissä on tapoja välttää ne.
Kuten olen joskus sanonut, jaamme täällä tukia ja rahoitamme ohjelmia, kun taas toisaalla on tukia koskevia neuvoja antava pankki, jossakin on pankkiin kytköksissä oleva ja ohjelman laativa kansalaisjärjestö, ja muualla taas pankkiin myös kytkeytynyt tutkimusryhmä, joka arvioi ohjelman toteutumista. Me sanomme, että kaikki tämä on oikein ja että on olemassa riittävästi sellaisia esteitä, joiden takia etujen toisiinsa kytkeytyminen ei ole mahdollista. Luulen, että tässä tapauksessa on vieläkin käytännönläheisempiä ja selkeämpiä keinoja kuuluisa Kiinan muuri joiden takia pystymme välttämään tämänkaltaiset ongelmat.
Ehdotuksemme mukaan yhtiöjärjestyksen 9 artiklassa sanotaan, että sopimuskysymyksissä hallituksen toiminta ei saa riippua mitenkään hallintoneuvostosta, jossa ovat edustettuina kaikki yhteisyritykseen osallistuvat yritykset, eli toisin sanoen hallitus toimii erillään yrityksistä, jotka saattavat mahdollisesti osallistua tarjouspyyntimenettelyyn. On olemassa keinoja, joilla voidaan antaa paremmat takeet huolten välttämiseksi.
Olemme täysin samaa mieltä Glanten mietinnön unionin jäsenvaltioiden roolia koskevasta näkemyksestä eli jäsenvaltioiden edustajista koostuvan valvontakomitean perustamisesta, jonka tehtävänä on seurata tarkasti ja jatkuvasti yhteisyrityksen toimintaa. Siksi olemme ehdottaneet neuvostolle, joka on hyväksynyt ehdotuksemme, että asetuksessa, ei yhteisyrityksen yhtiöjärjestyksessä, vaan asetuksessa, asetetaan jäsenvaltioiden edustajista koostuva valvontaneuvosto. Sen on kokoonnuttava ennen jokaista yhteisyrityksen hallintoneuvoston kokousta antamaan lausunto niistä kannoista, jotka komissio on aikonut esittää kustakin esityslistan kohdasta.
Nämä toimintaa koskevat säännöt ovat mielestämme kaikkein asianmukaisimpia tavoitteemme saavuttamiseksi, sillä niissä säilytetään yrityksen toiminnan itsenäisyys samalla, kun valtioille annetaan mahdollisuus valvoa yhteisyrityksen hallintoneuvostossa Euroopan yhteisöä edustavan komission toimintaa.
Hyvät jäsenet, mitä sotilaalliseen ulottuvuuteen tulee, sanoisin, että Galileo on siviilitarkoituksiin kehitetty järjestelmä, jonka pitää myös olla siviilien hallinnoima, ja tässä onkin yksi sen keskeisistä eroista GPS-järjestelmään verrattuna. On kylläkin totta, että Galileo-ohjelmassa on julkishallinnolle varattu palvelu, jota on ajateltu käyttää esimerkiksi palolaitosten ja turvallisuuspalvelujen tarvitsemiin sovelluksiin, joita voidaan myöhemmin käyttää toisiin tarkoituksiin. Tätä nykyä avointa GPS-järjestelmää käytetään kuitenkin joihinkin sotilaallisiin sovelluksiin ja tarkoituksiin. Emme juurikaan voi välttää sitä, että niihin kuuluu myös Galileon kanssa synkronoitu laite.
Hyvät jäsenet, tällä tahdon sanoa, että tämänkaltaisia järjestelmiä voidaan aina käyttää kahteen tarkoitukseen. Toiseksi, kuten tiedätte, järjestelmään kuuluu vapaasti käytettävä signaali, joka on täysin ilmainen, ja toinen, etukäteen maksettava koodattu signaali, johon kuuluvia palveluja voi kuitenkin käyttää vapaasti. Kolmas signaali on varattu julkisen sektorin käyttöön, mutta toistan yhä, että sitä ei ole suunniteltu sotilaalliseen vaan siviilikäyttöön, kuten jo kerroin.
Hyvät jäsenet, ministerineuvostolla on nyt käytössään kaikki päätöksentekoon tarvittavat tekijät ja rahoitus koko kehitysvaihetta varten, ilman että minkään unionin jäsenvaltion pitäisi uhrata enää euroakaan hankkeen viemiseksi eteenpäin. On tehtävä erittäin selväksi, että nykyiset rahoitusnäkymät kattavat Galileo-ohjelman koko kehitysvaiheen. Minkään valtion ei tarvitse sijoittaa siihen euroakaan lisää.
Galileo on olennainen eurooppalaisen teollisuuden ja Euroopan avaruustekniikan teknisen suorituskyvyn kannalta, mutta myös muiden asioiden kuten riippumattomuuden ja itsemääräämisoikeuden takia, samoin kuin siksi, että se voi toimia GPS-järjestelmän palvelujen vaihtoehtona. Se taas vahvistaisi tätä järjestelmää, sillä kuten olemme järjestelmällisesti todenneet, Galileo on, ja sen on aina oltava, yhteensopiva GPS-järjestelmän kanssa. Molempien pitää vahvistaa toisiaan, ja mikäli toinen niistä pettää, toisen on toimittava vaihtoehtona kaikille käyttäjille.
Meidän on ainoastaan saatava selville, löytyykö poliittista tahtoa vai ei, ja mielestäni tämä on yksi niistä tilaisuuksista, jossa me saamme tietää, onko sitä maailmanlaajuista merkitystä Euroopan kehittämiseen. Kuten Espanjassa sanotaan, pallo on nyt ministereillä, ja toivon, että he tekevät myönteisen päätöksen.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo12.00.
(Istunto päättyi klo 23.35.)

