Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Edellisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

McMahon
Arvoisa rouva puhemies, viittaan eilisen pöytäkirjan sivulle 1. Sekä Smith että minä esitimme kysymyksen kysymystuntiluettelosta, ja nyt on käynyt niin, että komissaari Kinnockille liikenteestä esittämiämme kysymyksiä ei sisällytetty liikennettä koskevaan osioon. Onkohan tässä sattunut yksinkertaisesti hallinnollinen kömmähdys vai onko asian takana jokin poliittinen manööveri, jonka tarkoituksena on estää Yhdistyneen kuningaskunnan hallitusta menettämästä kasvojaan. Puhemies Imbeni sanoi, että hän välittäisi asian komission tietoon. Onko puhemiehistö saanut komissiolta mitään tietoja siitä, mikä näiden kysymysten kohtalo on?

Puhemies
Herra McMahon, kysymys on otettu käsiteltäväksi, ja komissio päättää siitä, kuka komission jäsenistä vastaa kysymykseenne. Kysymyksenne käsitellään joka tapauksessa, ja komissio voi päättää vapaasti, kuka komission jäsenistä vastaa siihen.

McMahon
Arvoisa rouva puhemies, tiesin hyvin, mikä komissaari kysymykseen vastaisi: esitin kysymyksen komissaari Kinnockille, joka on liikennekomissaari. Nyt joku tämän toimielimen - tai jommankumman toimielimen - työntekijä on päättänyt siirtää sen toiselle komissaarille. Haluan tietää, onko syy parlamentin vai komission henkilökunnan, ja haluan tietää, onko kyseessä hallinnollinen kömmähdys vai poliittinen manööveri! Vain puhemies voi selvittää tämän!

Puhemies
Ei, arvoisa kollega, en minä eikä kukaan muukaan. Voin vain toistaa sen, mitä juuri sanoin. Komissio ottaa kysymykset vastaan kollegiona ja komissio päättää sitten itse, kuka kysymykseen vastaa. Tämä tarkoittaa, että tässä tapauksessa me emme tai te ette voi päättää, että Kinnock vastaa kysymykseenne. Me toimitamme kysymyksen eteenpäin ja sitten kysymykseen vastataan.

Puhemies
Paljon kiitoksia, asia korjataan. Mitä tulee erehdykseen, sen korjaamisen suhteen ei pitäisi myöskään olla vaikeuksia. Kuulen juuri, että näitä huolimattomuuksia tai virheitä ei ole muissa versioissa, joita ette maininnut. Mutta erehdys korjataan niistä versioista, joista puhuitte.

Cornelissen
Arvoisa puhemies, joukko ulkomaalaisia rekka-autoja on jo kahden viikon ajan ollut saarroksissa Espanjan pohjoisosassa. Huolimatta Espanjan hallituksen yrityksistä löytää ratkaisu, on tilanne joissakin paikoissa erittäin synkkä. Renkaita puhkotaan, tuulilaseja rikotaan, ja kaksi rekkaa on sytytetty palamaan. Pyytäisin puhemiestämme Gil-Roblesia käyttämään niitä hyviä suhteita, jotka hänellä on Espanjan viranomaisten kanssa, saattaakseen heidät tietoiseksi parlamentin huolestuneisuudesta ja viitatakseen siihen, että heidän tulee taata henkilöiden ja tavaroiden vapaa liikkuvuus.

Puhemies
Herra Cornelissen, tämä ei sisältynyt pöytäkirjaan. Me käsittelemme nyt pöytäkirjaa koskevia huomautuksia. Välitämme kuitenkin viestinne eteenpäin. Saanko pyytää, että esitätte nyt vain pöytäkirjaa koskevia vastaväitteitä.

Smith
Arvoisa rouva puhemies, minusta McMahon oli aivan oikealla asialla eikä tarvinnut apuani, mutta hänelle antamanne vastaus hämmästytti minua suuresti. Jos on niin, että komissio päättää itse, mihin kysymyksiin se vastaa, miksi meitä pyydetään osoittamaan kysymykset nimetyille komissaareille? Miksi osa kyselytunnista on varattu nimetyille komissaareille esitettäville kysymyksille? Me osoitimme kysymyksemme Kinnockille. Joku päätti siirtää ne pois Kinnockilta ja sijoittaa ne niin loppuun esityslistalla, että niitä ei päästä käsittelemään. Kuka tämän päätöksen teki? Me uskomme, että tämän takana ovat poliittiset voimat. Voitteko kertoa meille, mitä tapahtui? Tässä pelataan likaista peliä: ydinvoimateollisuus tuntee nämä asiat varsin hyvin.

Puhemies
Uskon, että olette käsittäneet nyt asian väärin. Sanoin aikaisemmin, että komissio päättää siitä, kuka komission jäsenistä vastaa kysymykseen. En sanonut, että komissio päättää siitä, mihin kysymykseen vastataan. Tästä on täytynyt muodostua väärinkäsitys. Muutenkin komissio kuulee kyllä, mitä täällä nyt sanotaan, ja uskon, että on varmasti olemassa mahdollisuus, että Kinnock myös vastaisi McMahonin kysymykseen. Mutta me emme voi pakottaa siihen. Voin vain välittää kysymyksen eteenpäin nimenomaisella pyynnöllä varustettuna, että Kinnock vastaisi kysymykseen, minkä tulen myös tekemään.
(Parlamentti hyväksyi pöytäkirjan.)

Keskustelu ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista (vastalauseet)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana äänestys vastalauseista, jotka koskevat keskustelua tärkeistä, ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista (TJ 47 artikla)
Kohtaan I - ihmisoikeudet:

d'Ancona
Arvoisa puhemies, yhdyn tekemäänne ihmisoikeuksia koskevaan huomautukseen. Haluaisin kysyä kahta asiaa. Ensinnäkin meitä on pyydetty korvaamaan Vannunua käsittelevä ihmisoikeuspäätöslauselma sotarikollista Brunneria käsittelevällä päätöslauselmalla. Pyydämme tämän pyynnön esittäneiltä, että he suostuvat siihen, että Brunner lisätään päätöslauselmaan. Se on ensimmäinen pyyntöni ja toinen on kiireellinen pyyntö vihreille, että he peruuttaisivat sen kohdan, jonka he halusivat ottaa käsiteltäväksi ihmisoikeuksien yhteydessä, nimittäin asian, joka koskee vangittua Roisin McAliskeytä. Miksi pyydän tätä vihreiltä? Koska tällä hetkellä käydään neuvotteluja, jotka voivat häiriintyä, mikäli asia käsitellään kiireellisenä. Tärkeintähän on tulos, ja pyydän siis vihreitä, että he eivät ottaisi kohtaa esityslistalle tänään, vaan peruuttaisivat sen.

Puhemies
Rouva d'Ancona, PPE-puolueryhmä on osoittanut minulle edessäni olevan vastalauseen ja aika vastalauseen jättämiseen on oikeastaan umpeutunut. Tämä tarkoittaa, että en voi tulla sillä tavalla vastaan pyynnössänne - ymmärsin kyllä, mitä haluatte, - jos PPE-puolueryhmä ei ilmoita olevan asiasta samaa mieltä.

McKenna
Arvoisa rouva puhemies, tehty ehdotus, jonka mukaan meidän tulisi peruuttaa tämä päätöslauselma, on täysin asiaton, koska parlamentin on keskusteltava unionissa tapahtuvista ihmisoikeusloukkauksista, ja on aivan selvää, että parlamentilla on mahdollisuus tehdä niin tänään. Myöhemmin on liian myöhäistä. Neuvotteluja on käyty, kirjeitä on lähetetty puolin ja toisin, mutta mitään ei ole todellisuudessa tapahtunut. Parlamentin on puututtava unionissa tapahtuviin ihmisoikeusloukkauksiin. Keskustelemme eri puolilla maailmaa tapahtuvista ihmisoikeusloukkauksista, joten emme voi jättää huomiotta sitä, mikä tapahtuu omissa jäsenvaltioissamme.

Puhemies
Kiitos, rouva McKenna.

Naudanliha - Eläinlääkäritarkastukset - Nautaeläinten rekisteröinti
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Papayannakiksen ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0037/97) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi naudanlihan ja naudanlihatuotteiden merkinnästä (KOM(96)0460 - C40546/96-96/0229(CNS)); -Olssonin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0033/97) ehdotuksista: 1.neuvoston direktiiviksi kolmansista maista yhteisöön tuotavien tuotteiden eläinlääkäritarkastusten järjestämistä koskevista periaatteista (KOM(96)0170 - C4-0334/96-96/0109(CNS)); 2.neuvoston direktiiviksi kolmansista maista yhteisöön tuotavien tuotteiden eläinlääkäritarkastusten järjestämistä koskevien direktiivien 71/118/ETY, 72/462/ETY, 85/73/ETY, 91/67/ETY, 91/492/ETY, 91/493/ETY, 92/45/ETY ja 92/118/ETY muuttamisesta; -Mayerin maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0022/97) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönotosta (KOM(96)0460 - C4-0545/96-96/0228(CNS)).
Papayannakis
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, eilen käsittelimme laajasti tutkintavaliokunnan tutkimustuloksia BSE-taudista sekä Yhdistyneen kuningaskunnan, ministerineuvoston ja komission vastuuta tämän asian suhteen. Kukaan ei kiistänyt ongelman laajuutta ja merkitystä eikä varsinkaan kansalaisten kokemaa luottamuspulaa Euroopan unionin toimintaa ja kuluttajien luottamuspulaa karjankasvattajia ja heidän tuotteitaan kohtaan. Tämä kriisi on valtava. Tästä todistavat markkinatilanne, kulutuksen ja hintojen lasku sekä uhka työllisyyttä ja yritysten selviytymiskykyä kohtaan. Tänään keskustelemme niistä alustavista toimenpiteistä, joilla Euroopan unioni voi vastata tähän luottamuspulaan. Puhumme säädössuunnitelmasta, jolla naudanlihaa ja naudanlihatuotteita voidaan tarkastaa. Säädösten edellyttämät toimet ja perustyöt sekä näihin liittyvät säädökset eläinten tunnistamisesta ja luokittelemisesta antavat kuvan BSE-taudin aiheuttaman ongelman laajuudesta. Tarvitaan kuitenkin vielä lisää toimenpiteitä, jotta kuluttajat saavat luottamuksensa takaisin. Tämä on hyvin vaikeaa, sillä luottamus joutuu jatkuvasti koetukselle teknologisen kehityksen ja voitontavoittelun takia. Kehitys mahdollistaa ja voitontavoittelu vaatii uusia tuotteita tai perinteisten kehittämistä, mikä vaikeuttaa sitä, kuinka kuluttaja saa selville, mitä syö tai juo. Täysi luottamus saadaan vasta sitten, kun sovelletaan vakuuttavaa politiikkaa BSE-taudin kitkemiseksi tuotantotasolta. Säädökset, joista keskustelemme tänään, koskevat vain kauppaa ja sillä yritetään antaa kuluttajalle parempaa ja hyödyllisempää tietoa lihan ja lihatuotteiden alkuperästä ja tuotanto-olosuhteista siinä toivossa, että näin saadaan markkinat rauhoittumaan. Säädökset on laadittu kiireellisesti ja sen vuoksi niissä on puutteita, joita pyrimme korjaamaan esittämillämme muutosehdotuksilla. Säädösten mukaan tulevaisuudessa markkinoilla olevissa naudanlihassa ja naudanlihatuotteissa täytyy olla alkuperän ilmoittava merkintä. Tämä kuitenkin edellyttää sitä, että ensin hyväksytään ohjeet, joissa on määritelty tietojenkäsittelyn avulla eläinten tunnus- ja luokittelukoodit ja niiden perusteella sitten alkuperän merkintä. Ohjesäädösten puutteet ovat seuraavat. Ensimmäinen ongelma: ehdotettu alkuperämerkintä on vapaaehtoista. Jos hyväksymme tämän ohjeen, ajaudumme kahden markkinan tilanteeseen. Toisaalta olisi tuotteita, joissa on merkintä ja jotka ovat luotettavia ja hinnaltaan kalliimpia, toisaalta taas ilman merkintää olevia, ehkäpä epäilyttäviä tuotteita, joiden kysyntä olisi pienempi ja hinnat alhaisempia. Tämä ratkaisu vaikuttaa helpolta ja sen ottaminen käyttöön vaikuttaa vaivattomalta, sillä ei kuitenkaan saada aikaan mitään. Se rauhoittaa keinotekoisesti kuluttajia, mutta ei takaa sitä, etteivätkö vähän ajan kuluttua vähemmän tietoiset ja köyhimmät ostaisi vaarallisempana pidettyjä mutta edullisempia tuotteita. Pidän itse parempana, vaikka väliaikaistakin, pakollista merkintää kaikkiin naudanlihatuotteisiin ja jalostusteollisuudenkin valmisteisiin. Tällä ratkaisulla on kyllä huonojakin puolia, kuten laajat hallinnolliset järjestelyt, ohjeiden ja sääntöjen laatiminen ja suuret kustannukset. Se kuitenkin vastaa paremmin tähän suureen luottamuspulaan, jonka edessä olemme. Toinen ongelma: merkintä on tarkoitettu koskemaan ainoastaan liha- ja lihajalostustuotteita. Esittelijänne vaatii, että sitä on sovellettava kaikkiin nautakarjankasvatustuotteisiin mukaanlukien myös jalostustuotteet. Kolmas ongelma: tiedot, joita etiketissä säädöstön mukaan pitäisi olla, ovat puutteellisia. Esitetyin muutosehdotuksin pyritään lisäämään tietoja esimerkiksi karjan lihottamiskeinoista ja tietoja karjan perimästä sekä muita hyödyllisiä tietoja. Lopuksi esittelijänne kehottaa tiukentamaan ohjeiden valvontaa järjestelmän soveltamiseksi sekä esittää pakotteita rikkojia kohtaan. Viimeksi mainittu on asia, jota Euroopan komissiolla on tapana aliarvioida. BSE-taudin aiheuttaman äskeisen kriisin olisi luullut olevan riittävä tekijä, jotta se muuttaisi käsityksiään. Toistan kuitenkin, että kaikilla mainitsemillani asioilla on suhteellinen arvo ja ne liittyvät viimeiseen tuotannosta alkavaan ja kulutukseen päättyvän toimintaketjun vaiheeseen. Toivokaamme kaikki, että tulevissa komission ja neuvoston esityksissä puututaan itse pahan juuriin, itse tuotantomalliin ja sen välttämättömään hallintaan, ja että tuodaan esille ratkaisukeinoja, jotka perustuvat kestävään kehitykseen ja samalla välttämättömään kuluttajien ja yleisen terveyden suojaamiseen. Jos sallitte minulle vielä hetken, arvoisa puhemies, eilen herra Santer ilmoitti kannattavansa pakollista merkintää. Ymmärtääkseni se tarkoittaa, että komissio hyväksyy kaikki ympäristövaliokunnan esittämät muutosehdotukset. Komission antaman vastauksen perusteella arvioimme, minkälaista tukea annamme jatkossa ympäristövaliokunnan ehdotuksille. Kiitoksia paljon.

Olsson
Rouva puhemies! Saanen ensiksi onnitella Papayannakista hyvästä työstä. On tärkeää, että nykytilanteessa koetamme palauttaa kuluttajien luottamuksen elintarvikkeisiin. Ennen vanhaan elintarvikkeet tuotettiin ja kulutettiin paikallisesti. Silloin ihmiset tiesivät, mistä elintarvikkeet tulivat, miten ne oli tuotettu, miten ne valmistettiin ja millaisia seurauksia niillä oli. Oli myös niin, että mikäli niissä oli taudinaiheuttajia tai muita ongelmia, tultiin omalla paikkakunnalla vastustuskykyisemmiksi juuri niitä kohtaan. Nykyisin puuttuvat elintarvikkeiden paikallismarkkinat. Meillä ei ole edes elintarvikkeiden kansallisia markkinoita. Nykyisin markkinat elintarvikkeiden suhteen ovat eurooppalaiset ja osittain maailmanlaajuiset. On hyvä, että meillä on Euroopan unionin sisällä vapaa tavaroiden ja palvelujen virta, ja näen myös myönteisenä pyrkimyksen maailmankaupan kasvuun. Ei ole kuitenkaan hyvä, jos tämä vapaa liikkuvuus johtaa ihmisille tai kotieläimille vaarallisten taudinaiheuttajien ja sairauksien laajempaan leviämiseen. Tästä syystä on tärkeää pysyä selvillä siitä, mitä syömme, sekä informoida kuluttajaa elintarvikkeiden alkuperästä ja tuotantotavoista.
Papayannakisin mietinnöstä puheen ollen joudumme ottamaan kantaa kahteen pääkysymykseen: toinen on merkintäjärjestelmän pakollisuus tai vapaaehtoisuus, toinen taas se, koskeeko merkintä vain naudanlihaa kokonaisina paloina vai myös naudanlihatuotteita. Olen täysin tietoinen siitä, että pakollisuudessa on omat vaikeutensa. Uskon kuitenkin, että parlamentti antaisi virheellisen signaalin hyväksymällä vapaaehtoisen järjestelmän. Puolueryhmäni puolesta haluan sanoa, että kannatamme pakollista merkintäjärjestelmää. Olen myös täysin tietoinen siitä, että jalostettuja tuotteita voi olla vaikea merkitä; kyseessähän on niin sanoakseni tuotteiden yhä etenevä laimeneminen. Tällaisessa tapauksessa voi ilmetä esteitä jalosteiden merkitsemiselle. Uskon kuitenkin että meidän pitää - ja siinä täytyy komission auttaa - löytää käytännön mahdollisuudet vetää rajat siten, että pakollinen merkintä koskee periaatteessa myös jalostettuja lihatuotteita.
Täten, rouva puhemies, siirryn omaan mietintööni, joka oikeastaan koskee samaa asiaa, nimittäin elintarvikkeiden turvallisuutta, mutta keskittyy niihin elintarvikkeisiin, jota tuodaan kolmansista maista. Tässä yhteydessä haluan aluksi esittää suurkiitoksen Kindermannille ja maatalousvaliokunnalle heidän erittäin arvokkaista näkökannoistaan, jotka koskevat koko joukkoa sellaisia yksityiskohtia, jotka eivät olleet meille ympäristölautakunnassa täysin saatavissa. Haluan myös kiittää budjettivaliokuntaa, joka on kirjallisesti esittänyt kantansa tähän mietintöön.
Ehdotuksessa todetaan, että kaikkien Euroopan unioniin tuotavien eläintuotteiden eläinlääkärintarkastusten säännöt tulisi yhdenmukaistaa ja että eläinlääkärin tulisi tarkastaa kukin lähetys hyväksytyllä eläinlääkäritarkastusasemalla. Tässä yhteydessä tulisi käyttää ANIMO-nimistä tietokantaa eri asemien väliseen yhteydenpitoon. Olen pitänyt ehdotusta myönteisenä ja kannatan sitä kaikilta oleellisilta osin. Se sisältää joukon arvokkaita yksinkertaistamisia. Mutta yhteinen järjestelmä merkitsee myös sitä, että meidän täytyy lisätä ponnisteluja tuontipetosten vähentämiseksi.
Mukana on näkökohta, jota minulla on erityinen intressi tuoda esiin; se on ehkä erityisesti ruotsalainen tai pohjoismainen intressi, mutta ei siksi vähemmän tärkeä. Direktiivin artiklassa 2 käsitellään myös tiettyjä kasvituotteita. Tässä tapauksessa kysymyksessä ovat heinät ja oljet, jotka tulee tarkastaa, koska ne voivat sisältää suu- ja sorkkataudin aiheuttajaa. Nykyisin on myös muita ongelmia. Muun muassa ne koskevat soijajauhon tuontia. Soijajauho voi usein sisältää salmonellaa. Tämä on suuri huolenaihe, ei vähiten meille, jotka olemme päässeet pitkälle kohti salmonellattomuutta esim. Ruotsissa ja Suomessa. On myös kappale, jossa kehotetaan ottamaan huomioon ne maat, joilla on erityisvaatimuksia. Tällä on merkitystä myös tässä kysymyksessä ja on arvokasta, että tällainen maininta sisältyy ehdotukseen.
Minulla on muutosehdotus, joka koskee rangaistusmaksua. Kyse on vain yksityiskohdasta. Haluamme Ruotsin oikeusjärjestelmän mukaisesti, että lopullinen päätös rangaistusmaksusta ei ole hallinnollinen, vaan tapahtuu tuomioistuimessa. Lisäksi todellakin ehdotamme - mikä on vähän kummallinen asia - voimaantulon lykkäämistä tammikuun 1. päivään 1998 siksi, että tietojärjestelmää ei ole vielä otettu käyttöön. Siksi voimaantulo ei voi tapahtua komission ehdotuksen mukaan 1. tammikuuta 1997 - se päivämäärähän on jo ohitettu.
Rouva puhemies! Tämä oli suunnilleen se, mitä minulla on esittää tässä kysymyksessä. Olemme ympäristövaliokunnassa vahvistaneet sekä maatalousvaliokunnan ja sen esittelijän Kindermannin että budjettivaliokunnan tekemät muutokset, ja uskon tästä mietinnöstä voitavan päättää melko suuren yksimielisyyden vallitessa.

Mayer
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat. Johtopäätökset BSEtapahtumien perusteella ovat välttämättömiä. Tämä tuli erityisen selväksi jo eilen. Nautaeläinten tunnistamista ja myös naudanlihan merkintää täytyy parantaa aivan konkreettisesti ja edistyksellisesti.
Kuluttajien luottamus naudanlihaan on vakavasti järkkynyt. Syyt ovat monitahoisia. Olennaista on muun muassa, että lihaa myydään pääasiassa anonyymina massatuotteena, jonka alkuperästä kuluttaja tietää oikeastaan hyvin vähän tai ei mitään. Tähän täytyy löytyä parannus.
Edellytyksenä kaikille parannuksille tällä alueella on luonnollisesti avoimuus tuotannossa ja markkinoinnissa. Komissio, ja tätä haluan painottaa, on reagoinut antamalla syksyllä ehdotuksen asetukseksi nautaeläinten tunnistamisesta ja rekisteröinnistä. Tarpeellinen kuluttajaturva edellyttää naudanlihan tunnistamista ja merkintää samassa määrin ja tasapainoisesti. Vain nämä laadunvarmistuksen molemmat osat voivat ratkaisevasti jälleen kasvattaa kuluttajien luottamusta. Ei ole paljon hyötyä valittaa tähänastisen direktiivin riittämättömästä toteuttamisesta - sellainenhan on olemassa. Meidän täytyy päästä asetuksella nopeammin päämäärään ja lopultakin myös toteuttaa tämä asetus perustana kaikissa jäsenvaltioissa.
Nyt nautaeläinten tunnistamis- ja rekisteröintijärjestelmä perustuu neljään elementtiin: kummassakin korvassa oleviin korvamerkkeihin, tietokantoihin - hyvin olennaista -, eläinpasseihin ja yritysten kirjanpitojärjestelmiin. Nämä elementit tulevat pakollisiksi ja niistä on tultava pakollisia.
Neuvosto päättää nyt mietinnön perusteella - ja siihen haluaisin myös viitata, - voidaanko testivaiheen jälkeen ottaa käyttöön elektroninen tunnistamisjärjestelmä. Tämä testivaihe, niin kutsuttu IDEA-ohjelma, on parhaillaan käynnissä, ja se käsittää noin miljoona eläintä.
Ylipäänsä ei ole epäilystäkään siitä, että tämänhetkiset mahdollisuudet nautaeläinten alkuperän todistamiseksi ovat puutteellisia. On huomioitava kaksi periaatetta. Toisaalta ehdotusten täytyy olla toteuttamiskelpoisia. Me emme saa kevytmielisesti vaarantaa toimenpiteitä näillä kolmella alueella. Järjestelmän täytyy toimia. Ennen kaikkea tämä pätee yhteyteen tuottajan ja tietokannan välillä. Toisaalta emme saa unohtaa välttämätöntä kuluttajien luottamuksen takaisin voittamista ja tavoitetta mahdollisimman vähäisestä tuottajalle aiheutuvasta byrokratiasta. Näitä asioita Euroopan parlamentti on menneisyydessä erityisesti vaatinut aina uudelleen.
Kuluttajien luottamuksen takaisin voittaminen asettaa vaatimuksia. Maatalous on myös valmis täyttämään nämä vaatimukset. Uskon, että meidän täytyy kuitenkin painottaa voimakkaammin jäsenmaiden vastuuta säännöstön toteuttamisesta ja antaa siksi tiettyä liikkumatilaa Ennen kaikkea tietokannan ja eläinpassien käyttöönottamisessa.
Edellytykset tietokannan käyttöönottamiselle ovat hyvin erilaisia. Ne toimivat osittain; joissakin maissa toteuttaminen saattaa kuitenkin kestää jonkin aikaa. Pohdintojemme lähtökohtana on oltava se, että takaamme todellakin absoluuttisen luotettavan tietojen luonnin. Siellä, missä tämä on varmistettu, meidän ei pitäisi enää vaatia sitä välttämättömänä. Tällä tarkoitan, ettemme mahdollisesti vaatisi myös tietojen kaksinkertaista luomista.
Hyvin ratkaiseva kohta, jossa näemme toki murtumiskohdan, arvoisa komissaari, liittyy toimenpiteiden uskottavuuteen koskien tuontia kolmansista maista. Olsson viittasi erityisesti tähän. Taataksemme järjestelmällisen tunnistamisen kolmansista maista yhteisöön tapahtuvan tuonnin yhteydessä, tuodut eläimet täytyy tunnistaa virallisesti jo rajalla. Vastaavat tiedot täytyy tallentaa viivyttelemättä tietokantaan ja samoin eläinpassi täytyy laatia välittömästi. Tarkoitan, että komission esitykset tässä kohdassa eivät ole riittäviä.
Tässä vaaditaan järjestelmältä uskottavuutta. Me emme voi sallia, että olemme vähemmän ankaria kolmansista maista tuotavia eläimiä kohtaan, kuin niitä kohtaan, jotka syntyvät yhteisön alueella. Hyvät naiset ja herrat, tätä pidän erityisen olennaisena! Asiaan kuuluu vielä se, että tällä hetkellä voimassaoleva 30 päivän määräaika tunnistamiseen on järkevä ja meidän on pidettävä siitä kiinni.
Sanottakoon vielä, että merkintään on suunniteltu käytettäväksi 100 a artiklan oikeudellista perustaa. Ja jos 100 a artiklaa käytetään oikeudellisena perustana merkinnässä, niin toki silloin myös eläinten tunnistamisessa. Eilisessä BSE-keskustelussa komission lausuntojen mukaan yhteispäätössäännöstöä pitäisi laajentaa myös näille alueille, ja jos kaikkien osallisten hyvästä tahdosta ei synny ajallista viivettä tai mahdollisesti vain aivan merkityksetön viive, niin silloin myös erityisesti tähän kohtaan " nautaeläinten tunnistaminen" 100 a artiklan pitää päteä oikeudellisena perustana.
Esitän tässä suullisen pyynnön äänestää asiasta, ja viittaan siihen, että tässä asiassa myös pienikin viivyttely niin sanoakseni muodollisesti merkitsee palauttamista valiokuntaan. Mutta tarkoitan, että hyvällä tahdolla tässä voidaan toimia vähäisellä ajankäytöllä nopeasti.

Kindermann
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, tänään käsittelyssä olevan komission ehdotuksen päämääränä on vahvistaa yhteiset säännöt kolmansista maista tuotavien eläinperäisten tuotteiden valvonnasta. Sisämarkkinoiden toteuttaminen ja siihen liittyvä rajatarkastusten poistaminen tekee tuontiehtojen harmonisoinnin välttämättömäksi edellytyksenä kahdenvälisten sopimusten purkamiselle. Maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevä valiokunta, jonka puolesta olen valmistellut tämän lausunnon, puoltaa komission ehdotusta. Ehdotus yksinkertaistaa tähänastisia määräyksiä ja mukauttaa ne uusiin olosuhteisiin. Se tavoittelee tiukkoja säännöksiä tietyillä alueilla terveydellisen suojan takaamiseksi. Tähän asti itsenäisesti suoritettujen vastaavuustarkastusten poisjääminen on hyväksytty, koska niiden pitäisi tulevaisuudessa olla osa virallisia tarkastuksia.
Lukuunottamatta virheellistä ja osittain harhaanjohtavaa käännöstä saksan kieleen ehdotus sisältää muutamia epäselviä muotoiluja, joita yritämme poistaa käsiteltäväksi antamillamme tarkistuksilla. Toivomme, että komissio hyväksyy ehdottamamme muutokset.
Edelleen vetoamme komissioon, jotta valittua kantaa oikeudellisesta perustasta harkittaisiin vielä uudelleen. Komissio ilmaisee itse ehdotuksessaan, että eläinlääkäritarkastuksia koskeva yhteinen säännöstö on sidottu päämäärään sisämarkkinoiden toteuttamisesta ja terveyden suojelun harmonisoinnista. Kun otetaan huomioon täällä parlamentissa ja kansalaisten keskuudessa ulkopuolella käyty ajankohtainen BSE-keskustelu sekä komission oikea päätös siirtää eläinlääkäritarkastusten toimivalta pois maatalouden pääosastosta, teidänkin pitäisi ymmärtää, ettei eläinperäisten tuotteiden valvonta kosketa niinkään maatalousmarkkinajärjestyksen kysymyksiä vaan paremminkin terveyden- ja kuluttajansuojelua.
Ainoa parlamentille sopiva oikeudellinen perusta, tuloksena viimeisten viikkojen ja kuukausien päätöksistä ja kokemuksista, on 100 a artikla yhdessä 129a artiklan kanssa. Ajattelen tässä myös erityisesti Mayerin esityksiä. Olen hänen kanssaan sataprosenttisesti samaa mieltä siitä, että oikeudellinen perusta tulisi laajentaa kattamaan myös molempia kahta muuta tänään esiteltyä mietintöä.

McCartin
Arvoisa rouva puhemies, eilen toimme julki huolemme Euroopan kuluttajista ja Euroopan ulkopuolella asuvista kuluttajista naudanlihaa koskevan kysymyksen yhteydessä. Tänään ryhdymme asianmukaisiin toimenpiteisiin, jotta ainakin osaan noista huolenaiheista voidaan puuttua. Pidän tervetulleena Euroopan komission uutta ripeyttä ja aktiivisuutta tässä asiassa. En hyväksy arvostelua, jonka mukaan tällä ehdotuksella sälytettäisiin maanviljelijöille kohtuuttomat hallintokulut. Näin on ehdottoman välttämätöntä tehdä niiden markkinoiden vakauttamiseksi, joilla Euroopan maanviljelijöiden on myytävä lihatuotteensa. On myös välttämätöntä vakuuttaa tuotteitamme ostavat kolmansien maiden ihmiset. Tuotamme Euroopan unionissa miljoona tonnia naudanlihaa, joka on myytävä kolmansiin maihin. Yleisessä tiedossa on, että Euroopan unionin ulkopuolella asuvat kuluttajat ovat entistä tietoisempia heille myymiemme tuotteiden terveys- ja turvallisuusnäkökohdista.
Tämä toimenpide on siis tärkeä kaikista näistä syistä. Minun on tuotava julki talousarvion valvontavaliokunnan kustannusten osalta tuntema huoli. Meillä on Euroopan unionissa noin 70 miljoonaa nautaa. Käytämme vuodessa 60 mrd. ecua. Noin 70 % tuosta summasta maksetaan yksittäisinä maksuina. On siis erittäin tärkeää kirjanpidon kannalta, että tiedämme aivan tarkkaan, missä nuo eläimet ovat, ja että osaamme laskea tarkkaan maksettavat ja jo maksetut rahat.
Talousarvion valvontavaliokunta on myös huolissaan siitä, että tähän asetukseen ei sisällytetty lampaita ja vuohia. Käytämme tällä alalla lähes toiset 2 mrd. ecua. Katsomme, että koska lampaat ja vuohet oli sisällytetty alkuperäiseen direktiiviin 102, ne olisi pitänyt sisällyttää tähänkin. Talousarviovaliokunnan puolesta kehottaisin komissiota valmistelemaan lainsäädäntöä, joka antaisi meille lisävakuutuksia tämän rahan käytön osalta.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, aluksi ilmoitan, että olen pääpiirteissään samaa mieltä herra Mayerin esityksen kanssa. Lisäksi on välttämätöntä, että säädöksen edellyttämät asiat tehdään. Myös muutokset, joilla voidaan parantaa lihan alkuperämerkintää, on tehtävä. Ellemme tiedä nautaeläinten alkuperää ja rekisteröintiä, emme voi panna alkuperäleimaa lihaan emmekä muihin naudanlihajalosteisiin.
Haluan kuitenkin korostaa, arvoisa puhemies, sen pyrkimyksen laajuutta, joka vaaditaan rekisteröinnin suorittamiseen sekä 95 miljoonan pään seurantaan, sillä tämä on Euroopan unionin nautakarjan määrä. Kyseessä on tehtävä, joka muutama vuosi sitten olisi ollut järjetön, mutta nyt se on pakko tehdä ja sen kustannukset ovat valtavat. Se on unionin elinten tyhmyyden hinta, etten sanoisi mitään muuta. Se on hinta, jonka me maksamme siitä voitosta, jonka muut keräsivät koko BSE-taudin kriisin ajan kestäneen mitääntekemättömyyden kuluessa.
Yksi ongelma on kuitenkin olemassa, arvoisa puhemies. Muutamat valtiot ovat lähes valmiita etenemään tämän järjestelmään mukaan, kun taas eräät ovat vain vähän valmiita tai täysin valmistumattomia. Ellemme halua avata ikkunoita harmaan talouden keinoille, salakuljetukselle ja muulle sellaiselle, jonka vaikutukset olisivat terveyden vastaisia, olen sitä mieltä, että muutos, josta äänestimme ympäristövaliokunnassa, tulee hyväksyä. Se pyytää Euroopan komissiota järjestämään ja rahoittamaan erityisohjelman kaikkien jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistamiseksi ja tarvittavien elektronisten ja muiden asiaan kuuluvien välineiden ja rakenteiden hoitamiseksi, jotta alkuperä- ja rekisteröintijärjestelmä saadaan toimimaan niin nopeasti kuin mahdollista koko Euroopan unionissa.

Fantuzzi
Arvoisa puhemies, pidän tänään keskustelun aiheena olevia esityksiä erittäin tärkeinä. Näen vahvan yhteyden tämänpäiväisen keskustelun aiheen, kansanedustaja Mayerin laatiman mietinnön ja eilen käymiemme BSE-kriisiä käsittelevien keskustelujen välillä. Mielestäni tehokkaan, lainvoimaisen ja turvallisen nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönottaminen on hyvin tärkeää. Pidän myös tärkeänä keskustelua siitä, että naudanlihan ja naudanlihatuotteiden merkinnän pitäisi olla pakollinen, kuten Euroopan parlamentin maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevä valiokunta on ehdottanut, eikä missään nimessä vapaaehtoinen. Mielestäni merkitseminen on tärkeää kuluttajaa ajatellen. Kuluttaja suhtautuu tänä päivänä varovaisesti naudanlihaan ja kaikkiin lihatuotteisiin. Hän kyseenalaistaa eläinten hoitotavan ja törmää silloin tällöin ilmituleviin eläintenkuljetusongelmiin. Kuluttajan on vaikea selvittää ruokapöydässämme olevan jalostetun tuotteen alkuperä.
Lisänä kaikkiin näihin vaikeuksiin, jotka ovat jo jatkuvia ja rakenteellisia ja haittaavat naudanlihan kanssa käytävää kauppaa Euroopassa, ilmeni BSE-tauti, mikä teki näkymät entistä monimutkaisemmiksi. Siksi olen sitä mieltä, että eläinpassijärjestelmä, tietopankit, korvamerkinnät, kaikissa liikkeissä pidettävät rekisterit, joiden tulisi ryhmämme mielestä olla ehdottomasti pakollisia eikä vapaaehtoisia edes siirtokuljetuksissa, ovat kaikki hyvin huomioonotettavia elementtejä sekä terveyden ja eläinlääkärin tarkastusten kannalta että myös sen vuoksi, että vältytään väärinkäytöksiltä saada yhteisön maatalouspoliittiset naudanlihan viennille myönnettävät tuet.
Herra komissaari, mielestäni on välttämätöntä palata pikaisesti yhteisen markkinajärjestelyn (OCM) naudanlihaa koskevan uudistuslinjan yksilöimiseen, koska tämä aihe on päivänpolttava, ja uskon, että kaikki ihmiset meidän maissamme ja ennen kaikkea Euroopan unionin tuottajat ovat oikeassa vaatiessaan, että sanoista ryhdytään tekoihin mitä pikimmin.

Schnellhardt
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat, BSE-problematiikan ja siihen liittyvän kuluttajien luottamuskriisin piirissä näillä kolmella ehdotuksella nautaeläinten rekisteröinnistä ja naudanlihan tunnistamisesta kuin myös Olsenin mietinnöllä on suuri merkitys. Kuluttajien luottamuksen palauttamisen on yksinkertaisesti onnistuttava. Eräs merkittävä tekijä tässä on mahdollisuus pystyä todistamaan nautaeläinten ja naudanlihan alkuperä.
Komission suunnitelma nautaeläinten rekisteröinnistä sekä tietokannan ja eläinpassijärjestelmän pakollisesta käyttöönotosta on oikein. Meidän ei pidä antaa epävarmuudelle tilaa otaksuttujen teknisten vaikeuksien takia. Kokemukset tietokannoista muutamissa jäsenvaltioissa osoittavat, että moni asia on mahdollinen. On selvää, että direktiiviä vuodelta 1992 ei olla toteutettu tyydyttävästi, mutta ehkä direktiivi ei ollut edes toteutettavissa tyydyttävällä tavalla. Spekulaatiot yksittäisten eläinten alkuperästä jatkuvat.
Meille pitäisi olla selvää, että uuden asetuksen todellinen toteuttamistyö on vielä edessäpäin. Niinpä käytännössä on varmistettava, että tietojen vaihto jäsenmaiden tietokantojen välillä myös toimii. Mitä hyötyä tietokannasta on ranskalaiselle maanviljelijälle, jos hän ei tarkkaan tiedä espanjalaisen naudan alkuperää, ja tiedot naudasta ovat käytettävissä vain espanjalaisessa tietokannassa, johon hänellä ei ole pääsyä tai päinvastoin?
Minulle on epäselvää, miksi komissio haluaa, että kolmansista maista tuotavien eläinten tunnistaminen suoritetaan vasta kaksi viikkoa niiden tuonnin jälkeen. Juuri tänä aikana petokset ovat mahdollisia. Tuen voimakkaasti maatalousvaliokunnan tarkistusta, joka puoltaa eläinten välitöntä tunnistamista, kuten asia on esitetty Mayerin mietinnössä.
Koko järjestelmästä on vain sitten hyötyä, kun alkuperätodistuksesta voidaan antaa tietoja myös kuluttajalle. Sen takia tarvitsemme naudanlihan tunnistamista aina kaupan tiskille saakka. Me olemme täällä parlamentissa siitä yksimielisiä, että komission ehdottama vapaaehtoinen tunnistusjärjestelmä on väärä tie, jos aiomme voittaa kuluttajien luottamuksen takaisin. Mielestäni siitä ei ole mitään hyötyä, että viittaamme markkinoiden voimiin, joiden pitäisi johtaa merkintäjärjestelmään. Niin kauan kun Euroopassa näillä alueilla ei ole kattavaa merkintäjärjestelmää, säilyy myös kuluttajien epäluottamus. Vain pakollinen merkintäjärjestelmä voi olla tässä avuksi. Komission lausunto ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa oli seuraava: Jos tunnistaminen on vapaaehtoista, voisi myös lihatuotteet ja muut esim. liivatetta sisältävät tuotteet tuoda tämän direktiivin piiriin. Tästä seuraa, että tunnistamista suoritetaan paljon, se kestää kauan ja monia asioita peiteltäisiin. Tämä on silmänkääntötemppu, jonka esitätte meille täällä.
Näiden ehdotusten mukaan pitäisi esim. voidepurkissa olla kahdeksan tietoa naudasta, josta on saatu liivatetta: teurastuspäivämäärä, sukupuoli, siirtomenetelmä, vain muutamia mainitakseni. Tämä on epärealistista ja meidän pitäisi pitää sormemme tästä erossa. Ymmärrän luonnollisesti niiden henkilöiden motiivit, jotka vaativat tässä myös pitkälle menevää ja pakollista säännöstöä. Meidän täytyy todellakin BSE: n jälkeen osoittaa ja todistaa, että olemme aloittamassa uudelleen alusta. On vain kysymys siitä, voidaanko asettaa vaatimuksia, jotka tuskin toimivat käytännössä. Voin vain varoittaa ryhtymästä mihinkään sellaiseen; kaikella ymmärryksellä motiiveja kohtaan. Meidän täytyy kysyä itseltämme, emmekö tuhoa enemmän luottamusta, jos käy ilmi, että tämän kaltainen tunnistus ei ole mahdollista. Tästä syntyvän velvollisuuden perusteella käymme asiaan käsiksi, teemme jotain, mikä ei ehkä ole ymmärrettävää tai ehkä jopa väärin ja vain sen takia, että nämä edellytykset on annettu. Mitä tapahtuu, kun tällaisia tapauksia tulee ilmi? Kuinka me voimme silloin saada takaisin kuluttajien luottamuksen? Uskon, että on tunnistettava vain sellaista, mitä voi myös valvoa. Tietenkään jäsenvaltioita ei pidä estää luomasta omaa säännöstöä näissä kohdissa, mutta eurooppalaisella tasolla meidän ei pitäisi toteuttaa tätä.
Mutta mitä ei voi kieltää ja minkä pyydän teidän huomioimaan, arvoisa komissaari, ovat vaatimuksemme mietintöjen käsittelemiseksi 108 artiklan mukaan. Santerin eilisen esityksen jälkeen uskon, että teidän on helppo olla tästä samaa mieltä. Ympäristöasioiden valiokunnassa oltiin täysin samaa mieltä. Oikeusasioiden valiokunta sanoi suoraan, että on oikein neuvotella tästä asiasta. Silloin olemme oikealla tiellä.

Santini
Arvoisa puhemies, haluan vuorostani korostaa suurta viisautta, kun tämän keskustelun ajankohdaksi on määrätty BSE-tautia koskeneen väittelyn jälkeinen päivä. Mutta haluan tuoda esille myös oivalluksen, että nämä kolme mietintöä on täydellisesti yhdistetty, melkein kolme rengasta yhdessä merkittävään tulokseen päättyvässä ketjussa. Kuluttajat saavat uusia takuita ja myös tuottajat pääsevät taakasta, ehkä kolmansien mutta tällä näyttämöllä kuitenkin tärkeiden näyttelijöiden jonkinasteisella mukaantulolla. Tarkoitan tällä tukkukauppiaita ja vähittäiskauppiaita, jotka kaupallistamisvaiheessa ovat itse asiassa tärkeitä liitoslenkkejä ja jotka joutuvat vastaamaan ennen kaikkea merkintäjärjestelmästä.
Haluan puhua hetken maataloudesta ja niistä ongelmista, joita tämä innovaatio saattaa nostaa esille. Tähän asti melkein kaikki maanviljelijät, myös pienviljelijät, ovat luontevasti selvinneet vanhalla korvamerkinnällä ja liikkeiden inventaarioilla. Mutta ei voida kieltää, etteikö tämä uusi normatiivi toisi maatalousliikkeisiin tähän asti melko tuntemattomia elementtejä alkaen tietokoneesta, mikä vaatii erilaista ammatillista valmentautumista ja jopa uusien asioiden opettelua. On selvää ja olen siitä varma, että kaikki tämä tuo mukanaan uusia taloudellisia rasituksia, erilaisen sitoutumisen ammattiin, vaikka kaikki lisääkin selvästi pätevyyttä. Olen siis innovaation kannalla, mutta ennen kuin kenellekään lahjoitetaan auto, mielestäni olisi soveliasta ottaa selvää, että henkilöllä on ajokortti. Muutenhan ajo loppuu siihen paikkaan.
Ehdotukseni on: progressiivinen uudistus koskien ennen kaikkea tietopankkien käyttöönottoa. Tietopankkien tulee toimia moitteettomasti tuottajien enemmistön käyttäessä taukoamatta elintarvikekanavaa. Minusta ehdotus tehdä 31.12.1997 päättyvän vuoden jälkeisestä vuodesta siirtymäkausi on järkevä. Ajattelen ennen kaikkea pieniä liikkeitä, vuorilla olevia liikkeitä, joissa kaikki nämä innovaatiot voivat aiheuttaa kauhua ja tuoda mukanaan hämmennyksen.
Kun tietopankki on valmis, voidaan ajatella passia. Tämä olisi epäilemättä vaikuttava ja kunnianhimoinen projekti, johon kuuluisi nautojen siirto, eläinten kasvattaminen, eläinten koko elämä aina lopetustodistukseen asti. Tämän kaiken voisimme löytää merkinnästä, dokumentointijärjestelmän terminaalista , missä tulisi aina olla selvät ja täydelliset laatutakuutiedot sekä tuotetiedot, selvä alkuperämerkintä, tiedot valmistusmenetelmistä ja mahdollisista eläinlääkärin tarkastuksista.
Tämä pätee ennen kaikkea lihavalmisteihin. Ajattelen vähän huolestuneena kuuluisia hampurilaisia , joista kaiken tämän kuulevat nuoret pitävät. Hampurilaisissa nämä merkinnät ovat tärkeämmät kuin lihan muu valmistus. Alkuperä- ja sisältömerkinnöin ja ennen kaikkea laatumerkinnöin varustetuista hampurilaisista voidaan tässä vaiheessa vain haaveilla.

Watson
Arvoisa puhemies, edustan Pohjois-Devonissa sijaitsevaa Somersetia, joka on Yhdistyneen kuningaskunnan karjankasvatuksen sydänmaata, ja tiedämme lähestulkoon kaiken tiedettävissä olevan naudanlihasta ja naudanlihatuotteista. Tällä alalla viime aikoina vallinneella luottamuskriisillä on ollut vakavia vaikutuksia alaamme. Siksi pidän tervetulleena näitä komission asetuksia ja etenkin Papayannakisin esittämiä tarkistuksia, koska ne ovat mielestäni välttämättömiä yleisön luottamuksen palauttamiseksi koko naudanliha-alaan.
Ryhmäni kannattaa pakollista merkintäjärjestelmää. Uskomme, että vaikka maantieteellinen alkuperä on tärkeä tekijä, se ei varmastikaan ole lopullinen tai ratkaiseva tekijä. Haluamme sellaisia asioita, joita pyydetään Papayannakisin vähimmäisstandardeja koskevassa tarkistuksessa 4. Haluamme merkintäjärjestelmän, joka kattaa myös geneettiset muuntelutekniikat ja piristeiden käytön naudanlihatuotannossa, vaikka tässä asiassa pidämme Taminon tarkistusta 29 esittelijän ehdotuksia parempana.
Uskon, että on vielä tärkeämpää merkitä naudanlihaa ja naudanlihavalmisteita sisältävät tuotteet kuin liha itse, vaikka se onkin vaikea toteuttaa. Juuri tässä asiassa yleisön luottamus on pohjalukemissa. On tärkeää, että yleisö tietää tarkalleen, mitä heidän ostamansa elintarvikkeet sisältävät, ja tähän liberaalit ovat Euroopan parlamentissa pyrkineet. Uskon myös, että tiukemmat merkintävaatimukset auttaisivat maanviljelijöitä. Maanviljelijät ovat menettäneet otteen alastaan. He ovat menettäneet otteen sekä elintarvikkeiden valmistajien osalta että suurten elintarvikeketjujen osalta. Vaatimukset, jotka auttaisivat parantamaan yleisön luottamusta, auttaisivat myös maanviljelijöitä saamaan jälleen otteen alastaan. Siksi parlamentin liberaalit kannattavat ajatusta eläinpassista.
Lopuksi ehdottaisin komissiolle, että hyvin pian on tehtävä paljon laajempi arviointi elintarvikkeiden merkintävaatimuksista Euroopan unionissa. Meillä on koko joukko asetuksia, ja ne on koottava yhteen asiakirjaan.

Tamino
Arvoisa puhemies, uskon ja keskustelustakin on käynyt selville, että koko parlamentti ymmärtää näiden kolmen toimenpiteen ja näistä aiheista kollegojen välillä käytävän keskustelun soveliaisuuden ja välttämättömyyden. Ensinnäkin siksi, että on järjetöntä laatia merkintäjärjestelmä, jonka haluamme olevan pakollinen, ellemme saa aikaan varmaa nautojen tunnistusta. Tästä syystä korvamerkinnät, tietopankit, eläinpassit, liikerekisterit ja tulevaisuudessa vielä mahdollisesti sähköinen tunnistus ovat välttämättömiä. Kaikki nämä elementit muodostavat välttämättömän perustan mitä pikimmin toteutettavaksi ja hyviin tuloksiin pääsemiseksi.
Tarkoituksena on pystyä takaamaan kansalaisille, kuluttajille tällä merkinnällä, jonka pitää meidän mielestämme olla ehdottomasti pakollinen naudanlihan ja tulevaisuudessa myös muiden lihalajien osalta, että naudanliha ja naudanlihatuotteet ovat käyneet läpi tietyn tarkastuksen. Tuoteselosteen pitää olla sekä pakollinen ja selkeä että myös ympäristöystävällinen Verdin valiokunnassa esittämien tarkistusten pohjalta.
Ajattelemme varmaan, että olisi voitu ryhtyä tässä mielessä toimenpiteisiin jo aikaisemmin ja että ei olisi välttämättä tarvinnut odottaa BSE-draamoja päätyäksemme tähän tulokseen. Mutta nyt kun olemme tulleet tähän pisteeseen, meidän tulee vaatia, että täytäntöönpano tapahtuu lyhyellä aikavälillä, kuten komission puheenjohtaja Santer lausui julki eilen tässä kokoussalissa. Odotammekin komissiolta, että se esittää tänään selvästi, että merkinnät tulevat pakollisiksi ja että se ei täten vastusta tässä asiassa esitettyjä tarkistuksia. Odotamme lisäksi saavamme esityksen, että tuoteselosteen tulee olla hyvin selkeä. Toivonkin, että esim. viittaus geneettisesti muunneltuihin elimistöihin ei herättäisi vastarintaa. Ehtona tulisi myös olla, että geneettisesti muunnelluista elimistöistä valmistetuissa tuotteissa pitää aina olla pakollinen merkintä elintarvikkeiden tuoteselosteissa.
Juridisena perustana, johon viitataan Papayannakisin ja Olssonin mietinnöissä, tulee olla 100 a artikla ja toivomme, että komissaari Fischler sanoo sen suoraan. Muita toimenpiteitä kuin komission hyväksyminen ei tarvita. PO XXIV pitää organisoida uudelleen. PO XXIV hoitaa tosin kuluttajasuoja-asioita, mutta kyseisen pääosaston henkilökuntaa pitäisi lisätä puolella. Lopuksi toivomme todella yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) uudistusta, jossa määrällisten tuotanto-ongelmien sijasta ratkaistaisiin ympäristö- ja terveysongelmia.

Vandemeulebroucke
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, karjankasvatukseen kohdistuu raskas paine, eikä kyseessä ole vain hullun lehmän tauti, vaan paljon enemmän. Helmikuun 20. päivänä tulee kuluneeksi kaksi vuotta siitä, kun Flanderissa murhattiin kylmäverisesti eläinlääkäri, ja tämän murhan takan katsottiin olevan laajalle levinneen hormonimafian. Laiton kasvua edistävien aineiden käyttö nautojen kasvatuksessa on edelleen vakava ongelma. Siksi naudanlihan merkitseminen ja tunnistus ovat tärkeitä aloitteita. Ne ovat myös toisiansa täydentäviä. Aloitetaan tunnistuksesta ja rekisteröinnistä, merkitseminen on niiden looginen seuraus. Silti minulla on muutamia epäilyjä.
Mayerin mietintö sisältää maatalousvaliokunnan esittämän tarkistuksen 19, jossa esitetään, että tuottajat saisivat ylimääräisiä korvamerkkejä ja passeja, jotta he voisivat itse vaihtaa uudet merkit kadonneiden tilalle ja täyttää ne luettavalla tavalla. Se on mielestäni erittäin vaarallista, sillä se voi johtaa kaikenlaiseen pimittämiseen. Kotimaassani on esimerkiksi käytössä hyvä tunnistusmenetelmä. Silti on olemassa epärehellisiä karjankasvattajia, jotka käyttävät usein väärennettyjä merkkejä ja hormonimafian keskuudessa tämä on tunnettu ilmiö. Ylimääräisten tyhjien korvamerkkien tai passien antaminen on oikeastaan suoraa johdattelua petokseen.
Toinen huomio on se, että halutaan vapaaehtoinen tuoteselostejärjestelmä. Jaan Papayannakisin huolen siitä, että sellainen järjestelmä johtaa epäsosiaalisiin kaksoismarkkinoihin. Tällöin meillä on kalliiden tuoteselosteella varustettujen tuotteiden markkinat ja toisaalta markkinat halvoille tuotteille, joita ei ole varustettu tuoteselosteella, näin ei voi olla. Siksi ainostaan pakollinen tuoteselostejärjestelmä on hyväksyttävä.
Lopuksi vielä tämä: jotkut yritykset ovat ottaneet käyttöön sähköistetyn menetelmän nautojen tunnistamiseksi. Se perustuu nautoihin asennettujen levykkeiden sähköiseen tunnistamiseen. Näin eläinten liikkeet rekisteröidään automaattisesti ja se ei ole hyödyllistä vain karjankasvattajien, vaan myös teurastamoiden laskentajärjestelmien ja keskustietopankkien kannalta. Kysymykseni komissiolle kuuluu: onko Schleicher jo tutustunut tähän järjestelmään? Onko se toteutettavissa ja mitä se maksaa? Haluaisin mielelläni vastauksen tähän.

Hardstaff
Arvoisa rouva puhemies, ensimmäiseksi haluaisin kiittää kaikkia esittelijöitä erinomaisesta työstä, etenkin Papayannakista, joka laati sekä oman mietintönsä naudanlihan merkitsemisestä että ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan lausunnon Mayerin karjan tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmää koskevasta mietinnöstä.
Tunnemme kaikki näiden mietintöjen samoin kuin Olssonin taustan, jolla on yhteyksiä komissioon. Yksi keskeisistä asioista, jotka tulivat esille eilisessä erittäin pitkässä keskustelussamme BSE-tautia käsittelevän tutkintavaliokunnan kertomuksesta, oli se, että jos BSE-tauti halutaan eliminoida, karja on pystyttävä tunnistamaan ja sitä on pystyttävä valvomaan. Yksi suurimmista ongelmista oikean karjan erittelemisessä EU: ssa teurastusta varten oli tarkkojen rekisterien puute.
Toisinaan sekä maanviljelijät että suuri yleisö saa nähdä, että BSE-vapaita karjoja teurastetaan, kun taas karjat, joissa on esiintynyt BSE-tapauksia, on unohdettu. Niiden omistajat tietävät, että karja tullaan jossain vaiheessa teurastamaan, mutta eivät tiedä, pitäisikö sille varata ruokaa talveksi vai ei. Ehdotuksia karjan kunnollisesta merkitsemisestä korvamerkkien, eläinkohtaisten karjapassien ja tietokantojen avulla on pidettävä erittäin tervetulleina. On tärkeää, että eläinten sukupuuta, rotua, syntymäaikaa ja aiempia olinpaikkoja koskevat tiedot voidaan tarkistaa helposti.
Ottaen huomioon Euroopan tämänhetkisen tilanteen ympäristövaliokunta ehdottaa tarkistuksia, joilla lisätään ruokintaa, hormoneja ja lääkeaineita koskevaa tietoa. Kuluttajat tuntevat entistä suurempaa huolta antibioottien liiallisen käytön vaikutuksista ihmisten terveyteen. Itse asiassa, kuten eilisessä keskustelussa todettiin, jos eläimiä todellakin laidunnetaan laajemmin, ei ole olemassa samaa tulehdusvaaraa, joka on johtanut antibioottien lisäämiseen rutiininomaisesti eläinten ravintoon.
Kuluttajat haluavat tietää, etteivät he saa lihaa syödessään liiallisia antibioottijäämiä. Tämän vuoksi merkintäjärjestelmä on yhteydessä rekisteröintijärjestelmään, jollainen on otettava käyttöön, jotta voidaan taata tarvittavat tiedot lihan tarkkaa merkintää varten. Papyannakis ehdottaa aivan oikein, että merkinnän tulisi olla pakollista ja että määräyksien tulisi kattaa paitsi naudanliha myös muut naudanlihatuotteet. Tämä on hyvin tärkeää, sillä tartuntavaaran aiheuttavat useammin naudanlihavalmisteet kuin naudanliha itse. Tämä johtuu siitä, että ne valmistetaan usein mekaanisesti käsitellystä lihasta, ja ruhojen osia ei yleensä ole myytävänä marketeissa ja lihakaupoissa.
Kyse ei ole pelkästään BSE: stä. Viime aikoina on Yhdistyneessä kuningaskunnassa saastuneen naudanlihan syömisen seurauksena kuollut enemmän ihmisiä E-kolibakteeriin kuin uusiin CJD-tautitapauksiin. Hyvin vanhat ja hyvin nuoret ovat kaikkein alttiimpia tällaisille tulehduksille. Riskiä voidaan toki pienentää hygieniatoimilla ja kunnollisella kypsentämisellä. Jos valmistajat kuitenkin tietävät, että näihin tuotteisiin on merkittävä lihan tarkka alkuperä, myös eläimelle annettu ravinto, se motivoi huomattavasti heitä varmistamaan, että nämä lihatuotteet valmistetaan ainoastaan terveellisistä raaka-aineista.
Kun BSE: tä ja uutta CJD-tautia tavattiin ihmisissä, me Euroopassa ja etenkin Yhdistyneessä kuningaskunnassa saimme kaamean varoituksen siitä, ettei meidän pidä pyrkiä mahdollisimman suureen voittoon riskeeraamalla ihmisten tai eläinten terveyttä. Meidän on tutkittava maanviljelymenettelyjä, seurattava tarkemmin, mitä elintarvikkeisiin laitetaan, ja annettava kuluttajille tarvittavat tiedot, jotta he voivat luottaa ostamiensa ja syömiensä tuotteiden terveellisyyteen.
Ympäristövaliokunta - sen sosialistijäsenet varsinkin - esittävät komissiolle tiukkoja vaatimuksia, jotka koskevat vaadittavia tietoja, sekä naudanlihan että naudanlihatuotteet kattavan pakollisen merkintäjärjestelmän tarvetta sekä tarvetta panna nämä toimet nopeasti täytäntöön. Sosialistiryhmä katsoo, että velvollisuutemme on vaalia kansanterveyttä ja kuluttajansuojaa Euroopassa. Pitkällä aikavälillä maanviljelijämme ja naudanlihateollisuutemme tulevat varmasti hyötymään kuluttajien luottamuksen palauttamisesta.

Schierhuber
Arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat, BSE on oikeastaan viime aikoina leimannut Euroopan parlamentin työtä. Tutkintavaliokunnan mietinnössä yritettiin tarkastella mennyttä, ja olen vakuuttunut, että tämä ei jää ilman seuraamuksia. Nyt kuitenkin olen sitä mieltä, että meidän täytyy vaihtaa raidetta tulevaisuutta silmällä pitäen. Meidän täytyy nähdä tämänhetkinen katastrofi mahdollisuutena saada aikaan parannuksia. Parannus tarkoittaa myös ennen kaikkea kuluttajien luottamuksen voittamista, joka on menneinä vuosina kadonnut dramaattisella tavalla. Minun ei tarvitse enää toistaa täällä parlamentissa sitä, että lukemattomat maatilat ovat ajautuneet kriisiin BSE-kriisin vaikutuksesta. Nyt meidän täytyy onnistua nopeilla toimenpiteillä auttamaan näitä koko Euroopassa ilman omaa syytään vaikeuksiin joutuneita maatalousyrittäjiä ja saada lihankulutus jälleen kasvuun.
Nautaeläinten, naudanlihan ja niistä saatavien tuotteiden tunnistamisesta on tullut välttämätöntä. Päämääränä täytyy olla lihan anonymiteetin poistaminen. Kuluttajalla valintamyymälässä pitää olla laatutakuun lisäksi mahdollisuus tarkistaa, mistä liha on peräisin. Vastaavasti pidän välttämättömänä sitä, että tunnistus otetaan mahdollisimman nopeasti ja sitovasti käyttöön, erityisesti nautaeläinten ja naudanlihan osalta. Tiedän jo, että tämä on aiheuttanut suuria organisatorisia ja taloudellisia kustannuksia, mutta nautaeläinsektorilla on jo aiheutettu liian paljon vahinkoa, jotta nyt voitaisiin tyytyä puolitiehen jääviin ratkaisuihin. Uskon, että ehdotettu nautaeläinten tunnistusjärjestelmä korvamerkin avulla eläinten yksittäistunnistamista varten, päivitetyt tietokannat, eläinpassit ja yritysten kirjanpitojärjestelmät voivat toimia hyvin, jos niin halutaan. Jäsenmaiden ohella on myös erityisesti komission asia huolehtia välttämättömästä teknisestä infrastruktuurista; etenkään pienille tuottajille ei saa muodostua suhteettoman suuria kustannuksia.
Olen sitä mieltä, että me voimme myös oppia BSE-katastrofista, jotta tulevaisuudessa ei etusijalla olisi markkinat ja voitto, vaan että vastaavasti otettaisiin huomioon myös kuluttajien ja terveyden suojelu. Minusta on hyvin olennaista, että myös tuonti kolmansista maista olisi yhtä tiukkojen kriteerien ja tunnistamispakon alainen. Euroopan unionissa ei saa lähitulevaisuudessa olla yhtään leikettä, jonka alkuperä ei ole yksiselitteisesti todennettavissa. On olemassa eettiset ja moraaliset rajat. Poliitikot ovat velvollisia tunnistamaan nämä rajat ja toimimaan niiden mukaisesti. Heidän on otettava Euroopan kansalaisten toiveet ja tarpeet hyvin vakavasti.

Guinebertière
Arvoisa rouva puhemies, viime maaliskuun 20. päivänä annettu julkilausuma, jonka mukaan BSE on saattanut siirtyä ihmiseen naudanlihan kulutuksen kautta, sai aikaan kuluttajien luottamuksen romahtamisen ja aiheutti samalla ennenkuulumattomia taloudellisia tappioita nautakarjan kasvattajille. Toimielimet yrittivät ryhtyä toimiin. Tapauksesta on nyt kulunut jo 11 kuukautta ja asetuksen antamisesta, nautaeläinten rekisteröimisestä, merkinnöistä ja valvonnasta puhutaan vihdoin vakavasti. Koskaan ei ole liian myöhäistä toimia oikein. Kuluttajalla on vielä tänäänkin kaikki syyt olla varovainen tuntiessaan ne olosuhteet, joissa elintarvikkeeksi tarkoitettuja eläimiä hoidetaan ja mitä elintarviketuotteita ja lääkkeitä käytetään, sekä niiden mahdolliset vaikutukset terveyteensä. Kuluttajat olisi nyt saatava rauhoittumaan niiden karjankasvattajien enemmistön vuoksi, jotka hoitavat työnsä hyvin, sillä tästä aiheutuu haittaa myös heille.
Eurooppalaisissa säädöksissä ja niiden soveltamisessa on nykyisin havaittu yksi merkittävä puute: nautaeläinten tunnistusjärjestelmästä vuonna 1992 annettu direktiivi on riittämätön ja myös sen täytäntöönpano on onnistunut heikosti. Itse asiassa jotkut jäsenvaltioista alkoivat soveltaa sitä vasta vuonna 1996.
Mayerin mietinnössä vahvistetaan ehdotus asetukseksi paitsi eläinten tunnistamista ja rekisteröintiä, myös karjan terveyden tehokkaan valvonnan edistämistä sekä karjankasvatuspalkkioiden hallintaa varten. Ajantasaisten tietopankkien perustaminen on välttämätöntä. Kolmansista maista peräisin olevien tuotteiden valvontaa koskevaa direktiiviä on myös tarpeen yksinkertaistaa. Mitä taas tulee naudanlihan ja naudanlihatuotteiden välittömään ja pakolliseen merkintäjärjestelmään, sen käyttöönotto on aivan välttämätöntä. Se on itse asiassa tärkein niistä toimenpiteistä, joilla uskottavuus voidaan palauttaa. Me kannatamme sitä, kuten myös seuraamusten määräämistä. Luottamusta ei voida palauttaa sääntelyllä, vaan se on ansaittava. Tässä tapauksessa se on voitettava takaisin. Sen vuoksi kannatammekin näitä kolmea mietintöä ja kiitämme niiden esittelijöitä.

Anttila
Arvoisa rouva puheenjohtaja, herra komissaari, aivan aluksi haluan kiittää mietintöjen laatijoita tärkeistä mietinnöistä. Kuluttajat vaativat terveydellisesti ongelmattomia, turvallisia eläinperäisiä tuotteita sekä myös tietoisuutta siitä, että eläinten kasvatus- ja kuljetusolosuhteet vastaavat hyvää eläinsuojeluvaatimustasoa. Erityisesti eläinten kuljetuksissa on yhteisöllä kehitettävää, niin paljon negatiivista julkisuutta unionin alueen eläinkuljetukset ovat saaneet.
ELDR-ryhmässä pidämme nautaeläinten pakollista tunnistamis- ja rekisteröintijärjestelmää samoin kuin naudanlihan ja naudanlihatuotteiden merkitsemistä välttämättöminä toimenpiteinä, keinoina palauttaa kuluttajien luottamus naudanlihaan ja naudanlihatuotteisiin. Pakollinen merkintäjärjestelmä on vapaaehtoista tehokkaampi. Parlamentin lausunto edellyttää koko yhteisöalueen kattavaa eläinpassijärjestelmää ja tietokoneistettuja tietokantoja, jotta eläimen alkuperä, siirrot, olinpaikat, teurastus yms. ovat aukottomasti seurattavissa. Mietinnön perusteluissa kiinnitetään aivan oikein huomiota siihen, että järjestelmästä ei saa tulla liian monimutkainen, byrokraattinen ja kallis eikä osin päällekkäinen, kuten käy jos esimerkiksi luodaan neljä eri järjestelmää. Siksi kysynkin, eikö olisi järkevää ottaa eläinpassit käyttöön vasta niille eläimille, jotka liikkuvat maasta toiseen.
Järjestelmän täytäntöönpanossa olisi voitava soveltaa jäsenvaltioissa tervettä järkeä niin, että suoritetut toimenpiteet ja kustannukset ovat oikeassa suhteessa saatavaan hyötyyn nähden. Jos jäsenmaassa oleva keskitetty eläinrekisteri toimii tehokkaasti niin, että sieltä saa kaikki tarvittavat tiedot, sen pitäisi riittää. Tuotantorakennehan vaihtelee eri maissa ja se on voitava myös ottaa huomioon. Kuluttajien luottamuksen palauttaminen on erinomaisen tärkeä asia ja siksi kannustan jäsenvaltioita ja komissiota työhön ripeässä tahdissa tavoitteena järjestelmän käyttöönotto tämän vuoden lopussa.
Kollega Olssonin mietintö kolmansista maista yhteisöön tuotavien tuotteiden eläinlääkäritarkastusten järjestämistä koskevista periaatteista on myöskin kuluttajien terveysturvan kannalta erittäin tärkeä asia. Perusperiaatteena on ehdottomasti oltava aina se, että tehtävillä sopimuksilla ei saa vaarantaa kuluttajien tai eläinten terveyttä. Kolmannen maan lainsäädäntö on katsottava vastaavaksi vasta, jos sen turvan taso on vähintään yhtä korkealla kuin EU: n omassa lainsäädännössä. Suomen edustajana varoitan EU-viranomaisia lipsumasta tästä periaatteesta. Tiedän nimittäin, että erityisesti Yhdysvaltojen sopimuksen osalta EU olisi valmis jopa tinkimään nykyisestä turvatasostaan, jos EU vastaavasti voisi saavuttaa itselleen lisää vientietua. Toivon BSE-kriisin opettaneen komissiolle ainakin sen, että yrittämisessä ja liiketoiminnassakin etiikan ja moraalin on oltava korkea ja lahjomaton. Eläinsuojelumääräykset on sisällytettävä näihinkin sopimuksiin.

Barthet-Mayer
Arvoisa puhemies, BSE-kriisistä voidaan oppia ainakin kaksi läksyä. Ensimmäinen niistä on se, että eläintuotannossa kaksi tarkastusta on parempi kuin ei yhtään, ja toinen se, että ei voida luottaa ainoastaan jäsenvaltioiden omiin toimiin ja päätöksiin, kun on kyse yhteisön takuun antamisesta jollekin elintarvikkeelle. Eurooppalaisten kuluttajien turvallisuuden varmistamiseksi yleinen yhteisön valvontajärjestelmä on tarpeellisempi kuin koskaan. Komissio johtaa itseään harhaan kuvitellessaan, että pelkkä maininta maantieteellisestä alkuperästä riittää suojelemaan kuluttajaa, ja ehdottaa siten vapaaehtoista merkintää. Papayannakis haluaakin, että tätä lievästi ilmaistuna hajanaista järjestelmää parannettaisiin ottamalla käyttöön lisämainintoja: eläimen syntymäpaikka, rotu, sukupuoli, kasvatus- ja lihotuspaikka sekä lisääntymismenetelmä. Nämä maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan esittämät muutokset ovat kerrankin yhteneväiset ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan muutosten kanssa ja niiden tarkoituksena on muuttaa lihan ja lihatuotteiden merkintä pakolliseksi. Me tietenkin kannatamme vahvasti tätä menettelyä.
BSE-tapauksen, jonka yhteydessä komissio ei juurikaan pyrkinyt esille, aiheuttama pysyvä epävarmuus vaatii enemmän kuin koskaan turvautumista ennalta varautumisen periaatteeseen. Toisaalta pakolliset merkinnät olisi liitettävä tuotantoprosessin alkuvaiheeseen, rekisteröintiin heti syntymän jälkeen ja Mayerin ehdottamaan jatkuvaan tunnistusjärjestelmään. Viimeaikaisten tapahtumien vuoksi kotieläinten seuranta on nykyään eräs oleellisimmista takeista sekä karjankasvattajille että kuluttajille. Tarvitaan kuitenkin järjestelmä, joka olisi tehokas, mutta joka ei kuitenkaan hankaloittaisi liikaa karjankasvattajien toimintaa. Uudessa asetuksessa olisi suositeltava yhtenäisen tunnistamisjärjestelmän käyttöön ottamista Euroopan tasolla. Jollei sitä tehdä, BSE-kriisi ei ole opettanut meille paljoakaan. Jotta karjankasvattajat voisivat soveltaa asetusta käytännössä, sen tulisi pysyä yksinkertaisena ja siinä olisi yhdistettävä nykyiset hallinnolliset velvoitteet, rekisterin hoito ja toimivaltaisen viranomaisen antamat tiedot (eläinpassin myöntämisperusteet ja siinä ilmoitettavat tiedot) yhdeksi menettelyksi. Tämä menettely voisi muodostua rekisteristä, josta olisi yksi jäljennös toimivaltaisella viranomaisella ja toinen eläinpassissa. Koska viimeaikaisista tapahtumista olisi syytä oppia jotakin, tuntuu järjettömältä ja vaaralliselta olla vaatimatta sitä, että karjatiloilla käy tarkastaja tarkastamassa karjan korvamerkinnät ja lukumäärän. Tässä samassa hengessä puollamme tietenkin Olssonin mietintöä.
Hyvät kollegat, jätän harkittavaksenne sen seikan, että käsiteltävänämme on nyt kolme arkaluontoista aihetta koskevaa mietintöä, kolme osoitusta siitä, että komissio hoitaa asiaa edelleen vain puolinaisesti ollakseen mieliksi tietyille järjestelmille, jotka pyrkivät olemaan niin liberaaleja kuin mahdollista ja jotka niin muodoin ovat kaikkein otollisimpia petoksille.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa rouva puheenjohtaja, arvoisat kollegat, BSE-keskustelun jälkeen on kysymys hyvin tärkeästä alueesta, nimittäin eläinten, mutta myös naudanlihan merkinnästä. Olimme maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevässä valiokunnassa yksimielisiä siitä, että pakollisen tunnistamisen täytyy koskea myös naudanlihatuotteita. Toivon, että komissio seuraa meitä tässä asiassa, koska olemme sitä mieltä, ettei tämä velvollisuus koske vain maatiloja - se on oikein ja sitä me myös tuemme - vaan myös jalostusteollisuutta. Jalostusteollisuuden taipumus ostaa mahdollisimman halvalla ja anonyymisti on loputtava, kuluttajat samoin kuin tuottajat huomioon ottaen, koska silloin toimittajan vaihdettavuus vähenee.
Tämä on tuotannollisten yritysten järkevän hinnanmuodostuksen etujen sekä kuluttajien etujen mukaista, jotta he voivat seurata, mistä liha on peräisin. Ja sanoakseni asian arkipäiväisesti: jos ostan lihaa Meierin yrityksestä ja olen ollut kuluttajana tyytyväinen - lähden siitä, että he tuottavat hyvää naudanlihaa. Sitten seuraavalla kerralla, kun liha ei olekaan kaupan ilmoituksen mukaan Meierin yrityksestä, kysytään, miksi tämä liikesuhde on katkennut? Jos tuolloin vastataan, että liha on pystytty hankkimaan toisesta yrityksestä halvemmalla, tämä on säännönmukaisesti yrityksen vaihtamisen syy. Silloin kyseessä ei ole laadullinen argumentti, vaan se on puhdasta liiketoimintaa, jota kuluttajat eivät ehkä pysty seuraamaan. He sanovat, että he haluaisivat mielellään säilyttää hyväksi todetun ja luotettavan toimittajan. Tämän avulla voimme vahvistaa asemaamme.
Haluaisin vielä lopuksi tuoda esiin yhden ajatuksen. Me emme saa kaikella rekisteröinnillä, herra Fischler, luonnollisestikaan tarkoittaa, että rekisteröinti olisi BSE-taudin vastaista taistelua. Jos me ruokimme rekisteröityjä eläimiä saastuneella lihajauholla, ne tulevat hulluiksi rekisteröityinä, jotta tämä olisi myös selvää. Rekisteröinti on apuväline ja ohje kuluttajille, mutta sanoakseni tämän vielä kerran selvästi, se ei ole väline BSE: n torjumiseksi.

Happart
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti hyväksyi 1980-luvun lopussa Borghon mietinnön, joka käsitteli sellaisten laatuelintarvikkeiden merkintöjä, joiden alkuperä on varmistettu. Vielä tähänkään mennessä ei ole toteutettu toimia sen varmistamiseksi, että tällä mietinnöllä olisi vaikutuksia. Arvoisa komission jäsen, näiden mietintöjen kautta teiltä pyytämämme toimet vaativat luullakseni valtavasti vaivannäköä, mutta tämä on tarpeen, jotta varmistettaisiin kansalaisten ja eurooppalaisen kuluttajan luottamus näihin toimielimiin.
Merkinnät, laatu, petokset ja jäljitettävyys ovat kaikki asioita, jotka ovat edelleen ajankohtaisia, ja onkin kysyttävä, kuinka on mahdollista, että tämä viranomaisten ja kuluttajien välinen sopimus on voitu ottaa niin kevyesti. Kuluttaessaan Isosta Britanniasta tuotuja tuotteita ei nykyään voi tietää, sisältävätkö ne gelatiinia vai eivät. Nämä tuotteet liikkuvat. Minulle on kerrottu, että ongelmia on esiintynyt myös rekisteröinnissä, kun eläimiä siirretään jäsenvaltiosta toiseen ja vastaanottava jäsenvaltio haluaa rekisteröidä ne oman rekisteröintijärjestelmänsä mukaisesti. Kaikki tämä aiheuttaa viivästyksiä, jotka tietenkin tarjoavat tilaisuuden petoksille. Kukaan ei ole suojassa eikä kukaan vai taata voivansa jatkaa tällaista toimintaa loppuun asti. Meidän tehtävänämme, kuten teidänkin, on vaatia sellaisen järjestelmän käyttöön ottamista, jolla jäljitettävyys voidaan taata.
Arvoisa komission jäsen, toimien avoimuuden ja toimielinten välisen yhteistyön vuoksi pyydän teitä soveltamaan 101 artiklan mukaista yhteispäätösmenettelyä myös tunnistamiseen ja jäljitettävyyteen, sillä järjestelmän yhdenmukaisuutta ei voida taata, jollei kaikista kohdista päätetä saman, avoimuuteen ja yhteistyöhön perustuvan menettelyn mukaisesti.

Keppelhoff-Wiechert
Arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, jos lehtien kirjoittelu pitää paikkansa, maatalousministerit ovat tavanneet toissapäivänä Brysselissä ja käyneet orientoitumiskeskustelun tästä aiheesta. Orientoitumiskeskustelu! Tämä kamppailu elektronisesta napista naudan korvassa on mielestäni varma keino tyytymättömyyden lisäämiseksi Euroopassa. Syntyy kysymys: miksi me tarvitsemme käyttöönottoon näin paljon aikaa? Lihan merkinnän ohella on suunniteltu tietokoneperusteisen nautaeläinten tunnistamisen käyttöönottoa EU: ssa. Kiistanalaista on, milloin toimenpiteet toteutetaan ja tuleeko niistä myös pakollisia. Viimeistäänkin vuosituhannen vaihteeseen mennessä tunnistamisen ja merkinnän täytyisi mielestäni olla kaikkia jäsenmaita sitovia. Saksassa tätä säännöstöä halutaan alkaa toteuttaa 1. tammikuuta 1998 alkaen. Ohjelmaa lihan alkuperätodistuksesta sovelletaan käytäntöön jo nyt menestyksekkäästi useilla alueilla. Muistisirun avulla voidaan dokumentoida kaikki välttämättömät tiedot alkuperästä, rodusta ja omistajasta. Tietoja voidaan pyytää milloin tahansa skannerin avulla. En luonnollisestikaan haluaisi, herra komissaari, että elektroninen osa löytyy vasta asiakkaan ruokapöydässä hänen leikatessaan sunnuntaipaistiaan, joten muistisirun järkevästä sijoittamisesta pitäisi varmasti keskustella käytännönläheisesti jo hieman aikaisemmin.
Minun täytyy valitettavasti myös todeta, että maataloustuotannon jälkeen tulevat portaat eivät aina ole samassa määrin kiinnostuneita markkinoiden läpinäkyvyydestä. Elintarvikeliikkeiden taatun alkuperävarmistetun naudanlihan tarjonnassa on vielä paljon toivomisen varaa. Sen takia kysynkin, mitä kustannuksia tästä asetusehdotuksesta syntyy? Toteuttamisvaiheessa jäsenmaissa syntyy varmasti huomattavia kustannuksia. Sen yhteydessä on mielestäni varmistettava, ettei rahatonta eurooppalaista maataloutta rasiteta aivan liian suurilla kustannuksilla. Koko toimenpide tulee olemaan olennaisesti halvempi kuin BSE: hen liittyvät tähänastiset toimet. Uuden järjestelmän rahoitus täytyy säännellä mielestäni sitovasti EU: n tai kansallisista varoista. Myös suunnitellun kolmansista maista tuotavien eläinten tunnistamisen täytyy tapahtua virallisesti jo yhteisön alueelle saapumisen yhteydessä.

Hyland
Arvoisa rouva puhemies, käytimme eilen kokonaisen päivän keskusteluun BSE-taudin vaikutuksesta kansanterveyteen ja sen vakavista vaikutuksista maanviljelijöihimme, elintarviketeollisuuteemme ja työllisyyteen, ja tiedostamme toki myös sen vaikutukset kilpailuasemaamme maailmankaupassa.
On aivan oikein, että otamme käyttöön mitä tiukimman valvonnan koko elintarviketuotannon alalla aina tuottajasta kuluttajaan asti. Eilisessä keskustelussa korostin, että on pantava kiireesti täytäntöön täysimittainen jäljitysohjelma aina tuottajasta kuluttajaan asti. Kuten tiedämme, tämä on mahdollista modernilla tekniikalla ja eläinten kunnollisella koodauksella, ja se on jo huomattavan pitkällä kotimaassani Irlannissa, jossa olemme ottaneet ensimmäisinä Euroopan yhteisössä käyttöön jäljitysohjelman lammaskaupassa. Olemme myös huomattavan pitkällä muidenkin eläinten tunnistamisessa kaikkein uudenaikaisimman teknologian avulla.
Minäkin tulen maasta, jossa lihantuotanto, etenkin naudanlihantuotanto, on tärkeä talouden ala, sillä 85 % koko tuotannosta menee vientiin. On siis sanomattakin selvää, että BSE on ollut Irlannille katastrofi. Luottamus Irlannin naudanlihan laatuun on mennyt. On myös mainittava, että siitä hetkestä, kun ensimmäinen epäilty BSE-tapaus havaittiin Irlannissa, toteutimme koko karjan teurastusohjelman. Maanviljelijämme ovat nyt joutuneet heidän vaikutusmahdollisuuksien ulottumattomissa olevien olosuhteiden viattomiksi uhreiksi, ja komission on tunnustettava käytännössä heidän taloudellinen ahdinkonsa.
Minun on sanottava, että olen jokseenkin huolissani siitä, että puheenjohtaja Santerin eilisessä lausunnossa annettiin ymmärtää, että BSE-kriisi tulee johtamaan alun perin ennakoitua radikaalimpaan uudistukseen yhteisessä maatalouspolitiikassa. Tämä vaikuttaa minusta paniikkireaktiolta, emmekä saa sallia kansanterveydestä tuntemamme ymmärrettävän - ja oikeutetun - huolen heikentää tarpeettomasti yhteisen maatalouspolitiikan merkitystä välttämättömänä hallinnollisena tukitoimena kestävälle maataloudelle sekä etenkään sen merkitystä siinä, että se pitää mahdollisimman monet maanviljelijäperheet Euroopan maaseudulla, sekä sen merkitystä laajemmin nähdylle maaseudun kehittämiselle, johon tiedän läsnä olevan komissaari Fischlerin täysin sitoutuneen.
Lopuksi toteaisin jälleen ihailevani komissaarin sitoumusta maatalouteen ja maaseudun kehittämiseen. Puolustan tätä kantaa missä tahansa ja millä tahansa eurooppalaisella foorumilla.

Virrankoski
Arvoisa rouva puheenjohtaja, BSE-tauti on vakava eurooppalainen ongelma. Siksi sen hävittämiseksi ja aiheutuneiden vaurioiden korjaamiseksi on tehtävä kaikki mahdollinen. Esillä ja tiedossa olevien toimenpiteiden mukaan komission voimavaroja vahvistetaan ja valvontamahdollisuuksia parannetaan. Dubliniin perustetaan eläin- ja kasvitautien valvontayksikkö, parannetaan nautaeläinten yksityiskohtaista merkintää ja luodaan tietokantoja. Naudanlihan alkuperämerkintöjä täsmennetään ja lihantuontia valvotaan paremmin.
Herää kysymys, luottaako Euroopan unioni valvontaan ja hallinnointiin liikaa? Esimerkiksi nautaeläinten merkintäjärjestelmä vastaa valtavaa väestökirjanpitoa; se koskee miljoonia yksilöitä, jotka lisäksi vaihtuvat nopeasti. Keskitettyihin tiedostoihin merkittäisiin muun muassa naudan emä, sukupuoli, kaikki laitumet, joilla se on ollut ja teurastusaika. Onko realistista olettaa, että Euroopan nautaeläimiä voidaan valvoa keskitetyin tietokannoin yhden naudan tarkkuudella vai luodaanko vain valtavaa byrokratiaa? Toisaalta, onko valvonnan painopiste oikea? BSE-tauti levisi, koska viljelijät luottivat oman maansa eläinlääkintäviranomaisiin ja heidän moraaliinsa sekä rehun tuottajiin käyttäen laillista ja hyväksyttyä rehua. Eikö näihin kohteisiin olisi suunnattava enemmän voimavaroja? Naudanlihan jäljittämismahdollisuus on vain jälkikäteisvalvontaa eikä enää korjaa jo tapahtuneita vakavia vaurioita.

Stirbois
Arvoisa rouva puhemies, ei niin pahaa jollei jotain hyvääkin. Tarvittiin BSE-kulkutauti ja sen ihmisen terveydelle ja karjankasvattajien tuloille aiheuttamat vakavat seuraukset, ennen kuin Euroopan unioni päätti lujittaa ja yhdenmukaistaa nautaeläinten tunnistamis- ja rekisteröintitoimet.
Tässä mielessä meistä vaikuttaa siltä, että Mayerin mietintö, joka ulottuu pidemmälle kuin Euroopan komission ehdotukset, on menossa oikeaan suuntaan, vaikka jäsenvaltioille asetettavien velvoitteiden moninkertaistumista olisikin vältettävä. Se, että jokaiselta tilalta vaaditaan korvamerkintöjä, tietokantojen käyttöä, rekisteriä ja eläinpassia, ei ainoastaan uhkaa lisätä luonteeltaan byrokraattisten säännösten määrää, vaan on vaarassa johtaa petoksiin rahavarojen puutteen tai lainsäädännön monimutkaisuuden vuoksi.
Vaikuttaa siltä, että komissio ja neuvosto yrittävät näiden ehdotusten avulla puhdistaa maineensa oltuaan kymmenen vuoden ajan liian sallivia eläinten tuonnissa ja tunnistamisessa, ja että ne nyt liioittelevat asiaa palauttaakseen heikentyneen luottamuksen itseensä.
Arvoisat edustajat, on aivan oikein, että kuluttajien luottamus naudanlihaan halutaan palauttaa. Samanaikaisesti Euroopan komissio kuitenkin sallii geneettisesti muunnellun maissin ja ehkä jo huomenna hormoneja sisältävän naudanlihan tuonnin Yhdysvaltojen painostuksesta. Eikö ole melkoisen tekopyhää toteuttaa toimenpiteitä, jotka kyllä ovat tarpeellisia joitakin tiettyjä turhia toimia lukuun ottamatta, ja samanaikaisesti vähentää rajatarkastuksia ja sivuuttaa kokonaan Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukselle, joka on pääasiallisesti vastuussa hullun lehmän tautia koskevasta kriisistä, kuuluva vastuu puhumalla tappioista ja voitoista?
Olisi muistettava, että BSE-kriisi maksoi Euroopan veronmaksajille yli 23 miljoonaa frangia jo pelkästään vuonna 1996. Naudanliha-alan ammattikunnat vaativat, että jos eläin syntyy, kasvaa ja teurastetaan samassa maassa, alkuperämaa olisi mainittava. Jos se taas on lähtöisin useasta eri maasta, olisi mainittava jokin näistä alkuperämaista ja joka tapauksessa syntymäpaikka ja laiduntamispaikka. Arvoisa puhemies, jotta eläin olisi mahdollista jäljittää, olisi lisäksi annettava takeet siitä, että eläintä on koko ajan ruokittu ruoholla tai viljalla.
Tuottajan ja kuluttajan välinen luottamus korjautuu ja naudanlihan markkinoiden taso palautuu kriisiä edeltäneelle tasolle ainoastaan tällä edellytyksellä. Tekniset toimet eivät koskaan ole voineet korvata sitä poliittista tahtoa, joka poliitikoiltamme on puuttunut niin tämän vakavan BSE-kriisin aikana kuin monilla muillakin aloilla.

Thomas
Arvoisa rouva puhemies, eilen parlamentissa keskusteltiin väliaikaisen BSE-tautia käsittelevän tutkintavaliokunnan kertomuksesta. Kertomus osoitti selvästi, että Euroopan unioniin on tärkeää saada tehokas eläinten rekisteröintijärjestelmä. Euroopan eläinten rekisteröintiä koskevat säännöt ovat olleet olemassa vuodesta 1992, joskaan niitä ei ole pantu tyydyttävällä tavalla täytäntöön kaikissa jäsenvaltioissa.
En epäile hetkeäkään, etteikö BSE-kriisi olisi ollut paljon vaikeampi, jos ei olisi ollut mahdollista jäljittää tartunnan mahdollisesti saaneita eläimiä. Se, ettei Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 1989 ja 1990 karjoja ollut mahdollista jäljittää, oli yksi tärkeimmistä tekijöistä, jotka viivästyttivät sopimukseen pääsemistä Yhdistyneen kuningaskunnan BSE: n hävittämissuunnitelmasta.
Vaikka tämä viikko merkitsee väliaikaisen valiokunnan tutkimuksen päättymistä, se ei merkitse sitä, että kriisi olisi ohi. Normaalitilaan palataan vasta, kun Euroopan kansalaiset luottavat siihen, että tällainen kriisi ei koskaan toistu. Tämä voidaan saavuttaa vain, jos otetaan käyttöön tehokas lainsäädäntö ja valvonta, joiden avulla on mahdollista ryhtyä nopeasti toimiin, jos kansanterveyteen kohdistuva vaara vielä joskus ilmenee.
Eräs tuon valvontajärjestelmän osa edellyttää mahdollisten riskieläinten nopeaa tunnistamista. Tällä suojellaan paitsi kuluttajia myös maanviljelijöitä ja veronmaksajia siltä, ettei terveitä eläimiä teurasteta syyttä. Tällaisen järjestelmän on oltava Euroopan laajuinen, koska tällaiset kriisit harvoin rajoittuvat yhteen jäsenvaltioon, kuten BSE-kriisi ja tuore sikakuumeongelma ovat osoittaneet.
Näistä syistä suhtaudun myönteisesti komission ehdotuksiin ja olen pettynyt esittelijä Mayerin yrityksiin heikentää komission ehdottamaa järjestelmää.
Tällaisena viikkona, jolloin jotkin Euroopan parlamentin jäsenet vaativat komissiota eroamaan sen vuoksi, ettei se ole ryhtynyt riittäviin toimiin BSE-kriisin estämiseksi, olisi varsin ristiriitaista äänestää sellaisia ennaltaehkäiseviä toimia vastaan, jotka olisivat voineet muuttaa maatalouden viimeisen kymmenen vuoden historian kulun, jos ne olisivat olleet jo tällöin voimassa.

Goepel
Arvoisa rouva puheenjohtaja, vanha sanonta kuuluu: "Kaikessa pahassakin on hyvä sydän." Tämä hyvä sydän meillä on tänään näissä kolmessa mietinnössä. Siksi haluankin onnitella teitä kaikkia, jotka olette työskennelleet niiden parissa. Meidän täytyy kiinnittää huomiota siihen, että kolmansista maista tuotavat nuoret eläimet tunnistetaan. Tästä on keskusteltu. Meidän täytyy ehdottomasti vaatia tätä pakollista tunnistamista. Kaikki vaatimukset, jotka pätevät sisämarkkina-alueella toimiviin yrityksiin, täytyy päteä myös tuontiin, muuten jäämme puolitiehen.
Elektroninen tunnistusjärjestelmä pitäisi ottaa käyttöön, ja luin vähän aikaa sitten maineikkaasta saksalaisesta päivälehdestä hyvin huomiota herättävältä sivulta artikkelin kolmesta tunnistusmenetelmästä. Minun täytyy sanoa, että kaikki kolme menetelmää ovat varmasti järkeviä ratkaisuja, nyt meidän täytyykin vain löytää niistä paras. Mutta me emme tule enää toimeen ilman tätä tunnistusta. Tähän voisi vielä todeta, että tunnistus tuollaisilla elektronisilla menetelmillä tässä asiassa toki voi useimmiten olla halvempaa.
Luonnollisesti tunnistaminen maksaa, mutta millaiset valtavat kustannukset tunnistamatta jättäminen onkaan aiheuttanut? Sen takia ei tämän suuntaisia erimielisyyksiä pitäisi olla ollenkaan. Asialla on kiire. Luonnollisesti me olemme liemessä, jos me sanomme tämän ja toisaalta Mayer ehdottaa suullisessa pyynnössään, että kaikki pitäisi käsitellä 100 a artiklan mukaan.
Herra komissaari, on selvää, että sen myötä tapahtuu teoreettinen viivästyminen. Se voi kestää enintään vuoden, mutta vetoankin nyt tässä asiassa teihin. Ehkä voisimme tässä parlamentissa kerrankin antaa esimerkin siitä, kuinka nopeasti yhteispäätösmenettely voi edetä 100 a artiklan mukaan, arvoisa kollega Graefe zu Baringdorf. Oletan, että olette samaa mieltä kanssani. Meidän pitäisi kerrankin näyttää täällä hyvää esimerkkiä siitä, kuinka ennätysajassa käytetään 100 a artiklaa ja ehkä antaa merkki, viitaten hallitusten välisen konferenssiin. Hallitusten johtajat pureutuvat tiukasti asiaan ja kaikki kestää hyvin pitkään.
Olemme asiasta samaa mieltä ja ristiriitoja aiheuttavia kohtia ei ole. Vetoankin teihin, että suoritatte yhdessä kanssamme kiireellisen menettelyn 100 a artiklan mukaan myös näissä mietinnöissä, kuten ne esitellään täällä.

Whitehead
Arvoisa rouva puhemies, olen samaa mieltä kuin Goepel, jonka mukaan komission tulisi kestää hymyssä suin 100 a artiklaan liittyvä asia. Kannatan ajatusta. Komissio näyttää kyllä olevan hymyssäsuin, mutta kestääkö se?
Näiden kolmen mietinnön käsittelyltä odotamme tunnustusta siitä, että maailma on muuttunut täysin BSE-kriisin seurauksena. Asiat eivät ole enää niin kuin ennen. Entinen lupsakka asenne maatalouden sääntelyyn on mennyttä - lopullisesti ja aivan hyvästä syystä.
Kuten monet kollegani ovat todenneet, ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta pitää tervetulleena ja hyväksyy Olssonin ja Papyannakisin mietinnöt, mutta niihin liittyy ongelmia, joihin viitattiin aiemmin Mayerin mietinnön yhteydessä. Syy tähän on yksinkertaisesti se, että emme usko, että ehdotus tulisi vesittää esittelijän ehdottamalla tavalla. Emme tosiaankaan kannata tarkistuksia, joissa viitataan tuon tuosta kustannusten pitämiseen alhaalla.
Mitkä ovat asiaan liittyvät kustannukset? Kyseessä eivät ole ainoastaan maanviljelijälle välttämättömistä varotoimenpiteistä aiheutuvat kustannukset. Kyseessä ovat kustannukset, jotka koituvat yhteisölle, jos varotoimenpiteitä ei täysin toteuteta. Minun maassani on sanonta: " Jos luulette, että koulutus tulee kalliiksi, vielä kalliimmaksi tulee tietämättömyys." Sama pätee tietoon. Meidän on tuotava tieto saataville ja meillä on oltava oikeudellinen perusta, jonka mukaan voimme tulevaisuudessa huolehtia asianmukaisella tavalla kuluttaja-asioista. Mietintöjen lainsäädäntöperustan muuttaminen 43 artiklasta 100 a artiklaan merkitsisi juuri tätä. Parlamentti saisi yhteispäätösvallan. Se olisi paikallaan sellaisten ehdotusten kohdalla, jotka ovat välttämättömiä sellaisten kitkattomasti toimivien sisämarkkinoiden luomiseksi, jossa kuluttaja-asioihin kiinnitetään asianmukaista huomiota. Jos emme tee näin, emme hoida tehtäväämme parlamenttina emmekä toimi sen hengen mukaisesti, jonka puheenjohtaja Santer mainitsi eilisessä puheessaan katumuksesta ja synnintunnosta.

Cunha
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat jäsenet, Olssonin ja Mayerin mietintö ovat hyvin toisiinsa kietoutuneita. Kumpikin pyrkii hyvään kuluttajansuojaan, tulivatpa tuotteet sitten kolmannesta maailmasta tai Euroopan unionista.
Olssonin mietinnön yhteydessä haluaisin kysyä, miksi komissio esittää direktiivejä eikä säännöksiä? Kun kerran kaikkien maiden täytyy menetellä samalla tavalla, miksei menettelyistä tehdä pakollisia komission säännöksillä?
Mayerin mietinnöstä haluaisin tehdä pari huomiota. Ensimmäinen on se, että olen täysin samaa mieltä mietinnön laatijan kanssa siitä, että ei ole järkeä muuttaa eläinten tunnistusrekisteriä pakolliseksi ja lihan merkitsemistä puolestaan vapaaehtoiseksi. Kummankin täytyy olla pakollisia, muuten ei ole mitään järkeä siinä vaivassa, mitä olemme nähneet eläinten rekisteröimisen pakolliseksi saamisessa.
Toinen huomio on se, että lihan merkitsemisessä täytyy olla pakollinen merkintä alkuperämaasta ja lihotuskeinosta. Siinä täytyy olla myös merkintä tarkastuksista, joita eläimille on tehty.
Kolmas huomio korostaa, että Euroopan unioni ei voi harkita kaikkia tämäntyyppisiä säännöksiä ottamatta tehtäväkseen maksaa osan niiden kustannuksista jäsenmaissa. Muuten monet näistä nykyisistä ongelmista laitetaan eläinlääketieteen ja yleisen terveydenhuollon maksettavaksi. Se on aivan sama kuin että näitä käytäntöjä ei otettaisi koskaan käyttöön todellisena yhteisöpolitiikkana.
Neljäs ja viimeinen huomio muistuttaa siitä, että huolimatta siitä, että olen samaa mieltä näiden keinojen päämääristä, olen sitä mieltä, että jos merkitseminen laajennetaan vähitellen koskemaan myös kaikkia muita eläimiä - ja jopa kasveja - siitä aiheutuisi erittäin vaikeasti toimiva byrokraattinen hallinto.
Tämän vuoksi mielestäni olisi aika harkita vakavasti Ruoka- ja lääkehallinnon (Food and Drugs Administration) tyyppisen laitoksen perustamista. Siitä mainittiin jo teille eilen, arvoisa komission puheenjohtaja. Se tarkoittaisi sitä, että mitään tuotetta ei voisi panna myyntiin ilman tämän laitoksen lupaa. Se, mitä olemme kokeneet BSE: n ja muiden eläinsairauksien takia, vahingoittamatta neuvoston, komission ja jäsenmaiden toiminnan kriittistä analyysia, siitä voimme syyttää viimeisenä keinona sitä, ettei tällä alalla ole todellista yhteistä politiikkaa.
Tällä tavalla maksamme Euroopan unionin puutteista tällä alalla. Siksi, nyt kun tutkimme uudelleen sopimuksia, toivon, että meidän poliittiset johtajamme eivät haaskaa tätä mahdollisuutta tutkia ongelmien pohjimmaisia syitä.

Hallam
Arvoisa rouva puhemies, muistelen vastaavaa ajankohtaa viime vuonna ja mietin, että jos olisimme käyneet tämän keskustelun vuoden 1996 helmikuussa, olisiko keskuudessamme vallinnut yhtä suuri myönteinen konsensus komission ehdotuksista ja Mayerin mietinnöstä.
BSE-kriisi muutti kaiken. Se muutti monella tavoin ihmisten ajattelutavan. Kun puhuin vaalipiirini maanviljelijöille, he toivoivat, että heillä olisi ollut erillinen myyntitodistus, jolla olisi voitu todistaa, ettei heidän karjoissaan esiintynyt BSE-tautia, ettei niille ollut annettu antibiootteja jne. Jos näin olisi ollut, he olisivat voineet kaupitella tuotteitaan paljon tehokkaammin. He yrittivät parhaansa, mutta totuus oli, etteivät kansalliset viranomaiset, paikalliset viranomaiset tai kuluttajat suostuneet tunnustamaan, että heidän lihansa oli kunnollista ja syömäkelpoista - kunnon laatutuote.
Meidän on varmistettava, että voimme varjella maailmanlaajuisilla markkinoilla ja maailmanlaajuisissa tiedotusvälineissä teollisuutemme niitä osia, joihin kohdistuu usein hyökkäyksiä, toisinaan häikäilemättömiäkin. Meillä ei ole varaa sallia, että luottamus elintarvikkeisiimme romahtaa näin suuressa määrin. Uskon tähän lihan merkintäjärjestelmään. Minun on yhdyttävä edelliseen puhujaan, sillä olen huolissani vapaaehtoisuudesta, jota komissio ehdotti lopputuotteen osalta, mutta uskon, että nämä lihan rekisteröinti- ja merkintäjärjestelmät varmistavat, että jos alallamme tapahtuu uusi katastrofi, voimme varmistaa, että sen piiriin kuulumattomat osat eivät joudu kärsimään siitä. Tuen tätä täysin ja toivon, että voimme panna tämän järjestelmän täytäntöön mahdollisimman pian.
Lopuksi huomauttaisin, että maanviljelijät tarvitsevat rahoitusta sen varmistamiseksi, että he voivat panna nämä järjestelmät täytäntöön. Toivon, että tämä otetaan huomioon.

Rosado Fernandes
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, kaikki me tiedämme, että edes liittovaltiossa kaikki valtiot eivät toimi yhteisten arvojen mukaan. Olen siis eri mieltä ystäväni Arlindo Cunhan kanssa, kun hän puhuu, että vain tietynlainen unionin politiikka voi parantaa moraalittomuuden, jota näemme ympärillämme.
Tiedämme, että Arcansas ei ole niin rehellinen kuin New York. Ainakin niin lehdissä väitetään. Mutta olen sitä mieltä, että liha ja lihatuotteet täytyy ehdottomasti merkitä. Mutta mielestäni myös Olssonin mietintö on erittäin tärkeä. Tiedän, että myös minun maahani tuodaan tarkastamatonta lihaa Itä-Euroopasta. Ihan vähän aikaa sitten portugalilaiset eläinlääkärit protestoivat maahantuodun lihan tarkastuksen puutetta. Mielestäni tässäkin tapauksessa, sen sijaan, että komissio on niin kuin mitään ei olisi tapahtunut, tästäkin sitä syytetään, komissiolla olisi aivan riittävästi moraalista valtaa. Onhan komissio sentään hallitusten ja valtioiden lähetystö ja sillä olisi auktoriteettia ilmoittaa hallituksille ja valtioille avoimesti ja rehellisesti, että ne eivät menettele oikein. Ei ole mitään järkeä siinä, että petoksia peitellään maksamalla niiden seurauksista, eikä ole järkeä, että yleinen moraali on ostettavissa polkuhintaan. Tässä mielessä komissio on vastuussa, koska itse asiassa sen pitäisi olla sopimuksien ja yleisen moraalin vartija, kontrolloida ja keskustella mahdollisuudesta varoihin niitä toimia varten, mitä kussakin maassa täytyy toteuttaa.

Fischler
Arvoisa rouva puheenjohtaja, arvoisat naiset ja herrat, tuoreimmat esimerkit osoittavat, että määräykset eläinten tunnistamisesta ja rekisteröinnistä ovat osittain riittämättömiä ja puutteellisia. Ne aiheuttavat ongelmia Ennen kaikkea rajojen yli tapahtuvassa liikenteessä. Toisaalta laatutietoinen kuluttaja odottaa tänä päivänä, että lihan merkinnästä käy vähintään ilmi olosuhteet, joissa liha on tuotettu ja että sen avulla voidaan jäljittää lihan alkuperä tilalle saakka, jolta kyseinen eläin on peräisin.
Edessämme on nyt ehdotukset kahdeksi asetukseksi: ensimmäinen nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmää ja toinen naudanlihan ja naudanlihatuotteiden merkintää koskevaksi asetukseksi. Näiden asetusten pitää palvella lihan ja elävien nautojen alkuperänvarmistusta tilalta kuluttajalle ja luoda vakaa perusta naudanlihan ja naudanlihatuotteiden esille panolle, johon kuluttaja voi myös vastaavasti luottaa.
Nyt täytyy toimia nopeasti ja perusteellisesti. Asiaa on painotettu täällä jo useamman kerran. Toiseksi myös komissio on sitä mieltä, että tunnistamiseen ja merkintään on toteutettava pakollinen sääntely. Toteuttamiseen liittyvistä syistä minun täytyy kuitenkin viitata siihen, että pakolliselle merkinnälle täytyy joka tapauksessa varata vastaava valmisteluaika. Tänä aikana kuitenkin pitäisi niiden, joilla on jo kaikki edellytykset, voida aloittaa vastaava merkintä vapaaehtoiselta pohjalta.
Mitä tulee oikeudelliseen perustaan, komissio on valmis hyväksymään 100 a artiklan perustaksi näille molemmille luonnoksille ja myös mietinnölle eläinlääkäritarkastuksista, jolloin tämänpäiväinen keskustelu katsottaisiin ensimmäiseksi käsittelyksi. Annan varmaankin ajattelemisen aihetta todetessani, että tällä me menetämme aikaa ja emme voi käyttää täysin hyväksemme mahdollisuutta kiireellisyyskäsittelystä. Tämä koskee erityisesti eläinten tunnistamista ja rekisteröintiä, mikä on Ennen kaikkea myös edellytyksenä pakolliseen merkintään.
Nyt, rouva puheenjohtaja, hyvät naiset ja herrat, tunnistamista ja rekisteröintiä käsittelevään mietintöön. Ensinnäkin haluaisin kiittää esittelijöitä, Mayeria maatalousvaliokunnasta ja Papayannakista ympäristövaliokunnasta sekä McCartinia talousarvion valvontavaliokunnasta ehdotustemme tarkistamisesta.
Tarkistuksista haluaisin huomioida seuraavaa. Voin hyväksyä tarkistukset 2, 5 ja 6. Valitettavasti komissio ei kuitenkaan voi hyväksyä tänään muita tarkistuksia ja haluaisin esittää parlamentille siitä perustelut. Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta nro 3, koska eläinjalostustyö ei osoita mitään yhteisön päämäärää, yhtä vähän tarkistus nro 4, koska ei ole tarpeellista läheisyysperiaatteen näkökohtien kannalta, että jokaisessa jäsenmaassa täytyisi olla identtiset tekniset infrastruktuurit.
Tarkistukset 7, 9, 12 ja 24 eivät ole hyväksyttävissä, koska on ehdottoman tarpeellista, että järjestelmämme on koko yhteisön laajuinen ja yhtenäinen, jotta mahdollistamme tehokkaan nautaeläinten ja naudanlihan alkuperän todistamisen. Muutoin sellainen järjestelmä olisi hedelmätön ja tekisi tyhjäksi Euroopan parlamentin ja komission yhteiset ponnistelut kuluttajien luottamuksen takaisin voittamiseksi nautaeläinkauppaa kohtaan.
Myöskään tarkistuksia 8 ja 13 ei voida hyväksyä, koska jo ehdotuksessamme sanotaan, että " erityisesti kansallisesti tunnustettujen kuluttajaorganisaatioiden, joille nämä tiedot ovat erityisen tärkeitä, " pitää saada pääsy tietokantaan. Ehdotuksemme menee tässä siis pidemmälle, kuin tarkistus.
Komissio ei voi yhtyä tarkistuksiin 10 ja 18, koska olemme jo ehdottaneet alfa-numerokoodin käyttämistä. Koodi muodostuu kahdesta kirjaimesta ja muuten numeroista. Kirjaimista käy ilmi, missä jäsenvaltiossa eläin on syntynyt.
Tarkistuksen nro 11 poikkeus loisi mielestämme harmaan alueen, koska termin " eläinten pitäjä" määritelmän laajentaminen koskemaan karjakauppaa pitäisi sisällään esimerkiksi myös tapahtumat puhelimitse. Tarkistuksia nro 14 ja nro 18 vastaan sanoisin, että tämän kaltaiset yksityiskohdat, joita näissä ehdotetaan, on toki parempi vahvistaa komission asetuksessa.
Tarkistus nro 15 ei ole tarpeellinen, koska maatalouden harjoittajat voivat itse tehdä korvamerkit. Näkemyksemme mukaan on käytännöllisempää, että eläimet tunnistetaan määränpäässä uudella korvamerkillä eikä saapumispaikassa. Jos eläimet nimittäin toimitetaan teurastamoon, ei uuden korvamerkin tekeminen ole tarpeellista, edellyttäen, että eläimet teurastetaan lyhyellä aikavälillä. Tämä tarkoittaa, ettei tarkistuksia nro 16, 17 ja 26 voida hyväksyä. Tarkistusta nro 19 ei voida hyväksyä, koska määräys siitä, että eläinten pitäjä voisi saada kerran vuodessa tietyn määrän korvamerkkejä, voitaisiin katsoa läheisyysperiaatteen kieltämiseksi.
Komissio ei voi myöskään puoltaa tarkistuksia nro 20, 23, 30 ja 34, joissa käsitellään yksittäisten määräysten voimaanastumispäivämääriä. Kuten tiedätte, olen sitä mieltä, että meidän pitäisi päästä ratkaisuun niin pian kuin mahdollista. Tätä silmällä pitäen olemme sisällyttäneet luonnokseen myös päivämäärät.
Komissio ei voi hyväksyä myöskään tarkistuksia nro 21 ja 22, koska ei ole välttämätöntä, että tilojen tunnistenumerot muodostuvat tietokannassa 14 merkistä. 12 merkkiäkin on jo enemmän kuin tarpeeksi. Sitä paitsi komission ehdotuksessa on jo huomioitu kaikkien tilojen rekisteröinti.
Tarkistukset nro 25 ja 29 on meille ongelma, koska 30 päivää on liian pitkä määräaika tietojen tietokantaan tallentamiselle. Olemme sitä mieltä, että nämä tiedot tulisi olla mahdollisimman nopeasti käytettävissä.
Komissio ei voi myöskään puoltaa tarkistusta nro 27, koska minulla on sellainen käsitys, että eläinpassi pitäisi myöntää vasta eläinten pitäjän ilmoituksen jälkeen. Tarkistus nro 31 on turha, koska vastaavat määräykset sisältyvät jo voimassa oleviin oikeussäännöksiin. Tämä koskee myös tarkistusta nro 32. Mitä tulee ympäristö-, terveys- ja kuluttajasuojavaliokunnan tarkistuksiin, haluaisin viitata siihen, että ne sisältyvät jo tietyssä määrin Mayerin mietintöön. Muutoinkin aikaisemmin mainitusta lausunnostani käy myös selvästi ilmi, mikä on komission kanta näihin tarkistuksiin.
Sitten herra Papayannakiksen mietintöön, joka käsittelee naudanlihan ja naudanlihatuotteiden merkintää. Myös tässä haluaisin sydämellisesti kiittää kaikkia, jotka ovat vaikuttaneet mietinnön laatimiseen ja osallistuneet valiokuntatyöhön.
Uskon, että olemme kaikki samaa mieltä siitä, että tämä puiteasetus Euroopan laajuista merkintäjärjestelmää varten pitäisi hyväksyä mahdollisimman nopeasti. Meidän tavoitteenamme on luoda, kuten jo sanoin, pakollinen järjestelmä. Sen takia komissio ei voi hyväksyä sellaisenaan tarkistuksia nro 3, 5, 6, 7, 10, 11, 22, 24 ja 25, jotka perustaltaan liittyvät pakollisen merkintäjärjestelmän käyttöönottoon. Sillä jos hyväksymme pakollisen järjestelmän, silloin nämä tarkistukset olisi käytävä uudelleen läpi.
Meidän täytyy pitää jalat maassa tosiasioiden suhteen. Uskon ja olenkin viitannut siihen, ettei tällä hetkellä ole mahdollista ottaa jo nyt käyttöön pakollista järjestelmää kaikissa 15 jäsenmaassa. Käsityksemme mukaan saattaa kestää jopa kolme vuotta, kunnes olemme toteuttaneet vastaavat tunnistamisasetukset ja tämän asetuksen edellyttämät valmistelut, kuten tietokannat ja niin edelleen, kaikissa jäsenmaissa.
Pakollinen järjestelmä voi toimia moitteettomasti vasta sitten, kun tunnistaminen kaikissa jäsenmaissa on edellytyksenä täysin toimintakykyinen. Mutta kuten sanottu, jotta emme estäisi muita toimimasta, pitää meidän ylittää tämä aika vapaaehtoisella järjestelmällä.
Komissio ei voi myöskään puoltaa tarkistusta nro 34. Yksityiskohdat, jotka koskevat lihapalan tunnistamisen ja kulloisenkin yksittäisen eläimen välistä yhteyttä, on selvästi säännelty asetusluonnoksen 3 artiklan 2 kohdassa.
Tarkistukset 12, 16, 31 ja 32 koskevat tietoja, jotka täytyy sisällyttää merkintään pakollisessa järjestelmässä. Tässä viittaan aikaisemmin siteerattuun logiikkaan. Sitä vasten komissio voi hyväksyä tarkistukset 23, 27, 30 ja 33 ottaen huomioon jalosteet, ei kuitenkaan tarkistuksia 2, 8 ja 26.
Haluaisin vakuuttaa teille, että meillä on siirtymäajan jälkeen mahdollisuus sisällyttää järjestelmään myös jalosteet. Ottaen huomioon tarkistuksen nro 21 komissio tukee Euroopan parlamentin periaatteellista pyyntöä, että tämä asetus, huomioiden sen merkityksen, saatettaisiin mahdollisimman nopeasti voimaan. Minä tulen sen takia puolustamaan asiaa myös neuvostossa.
Komissio voi periaatteellisesti hyväksyä tarkistuksen nro 18, mutta määräykset rangaistuksista vahvistetaan toteuttamismääräyksissä. Tarkistuksen 19 kohdalla komissio edustaa näkemystä, jonka mukaan säännöstön toteuttamista koskevan vuosittaisen mietinnön mallin sijasta, tällainen mietintö siirrettäisiin ennemminkin siirtymäajan loppuun.
Nyt jäsenmaat voivat vapaasti päättää, kuten tarkistuksessa 4 asia on ilmaistu, määräysten antamisesta, jotka menevät pidemmälle kuin asetuksen määräykset. Komissio pitää tätä alkuna yhteismarkkinoiden uudelleen kansallistamiselle. Tarkistusta 20 ei voida puoltaa, koska komission on vielä liian aikaista asettaa määräaikaa näiden asetusten toteuttamismääräysten hyväksymiselle. Kuitenkin komissio voi hyväksyä tarkistuksen 9 liittyen itsenäisiin tarkastusasemiin. Näiden tarkastusasemien pitää täyttää eurostandardin 45011 kriteerit, ja toimivaltaiset viranomaiset, kuten tarkistuksessa ehdotetaankin, myöntäisivät niille toimiluvan.
Oikeudellisesta perustasta olen jo puhunut. Sen takia voinkin siirtyä viimeiseen mietintöön ja haluan osoittaa kiitokseni erityisesti Olssonille ja Kindermannille.
Sisämarkkinoiden toteutuessa vuonna 1993, tehokas eläinlääkäritarkastussäännöstö tuli välttämättömäksi kolmansista maista tuotaville tuotteille. Tässä kohdassa parlamentti ja komissio ovat yksimielisiä. Nyt on tullut aika parantaa voimassaolevia tarkastusmääräyksiä saatujen kokemusten perusteella.
Käsiteltäväksi annettuihin tarkistuksiin haluaisin sanoa seuraavaa. Komissio on valmis hyväksymään tarkistukset 2, 3, 5, 6, 7, 17 ja 18. Ne parantavat tekstin avoimuutta ja antavat tietyissä kohdissa, kuten tiedon välittämiselle ja pääsylle vapaille alueille, paremmat takuut. Tarkistuksia 4, 8, 9 ja 10 komissio ei pidä teknisesti oikeutettuina. Parlamentin ehdottama laivatoimittajia koskeva sääntely tarjoaa vähemmän takuita kuin alkuperäinen ehdotus. Sen takia asetan komission laatiman tekstin etusijalle. Sitä vastoin komissio voi hyväksyä tarkistuksen nro 11, joka antaa jäsenvaltioille enemmän joustavuutta.
Komissio ei puolla tarkistusta nro 16, koska komissio ei ole vakuuttunut siirtymäajan välttämättömyydestä tässä tapauksessa. Eläinlääkärimääräysten harmonisoinnissa, koskien tuontia kolmansista maista, saavutettiin voimakasta edistymistä, jonka täytyisi mahdollistaa yhteisön kattava yhtenäinen valvonta. Mitä tulee tarkistuksiin 12, 13, 14 ja 15, niin parlamentin pitäisi olla varmasti tietoinen komission yleisestä kannasta. Olen pahoillani, etten voi hyväksyä näitä tarkistuksia, jotka koskevat toimielimiin liittyviä kysymyksiä.

Lannoye
Arvoisa puhemies, oletan, että arvoisa komission jäsen on tietoinen siitä, kuinka poliittisesti tärkeä oli hänen tämänpäiväinen kannanottonsa, joka erosi komission puheenjohtajan joitakin tunteja sitten esittämästä kannanotosta.
Komission jäsen sanoi, että hän haluaisi muuttaa oikeudellista perustaa ja ottaa käyttöön 100 a artiklan, mikä on erittäin positiivista, mutta saatuaan meidät innostumaan asiasta hän kuitenkin samalla pani kapuloita rattaisiin sanomalla, ettei voi hyväksyä muutoksia, joissa vaaditaan pakollista merkintää.
Mielestäni tässä on varsin suuri ristiriita, ja haluaisinkin vahvistuksen tulkinnalleni asiasta. Ehkä ymmärsin asian väärin, mutta yhtäältä meillä on 100 a artikla ja toisaalta komissio ei kuitenkaan puolla parlamentin ehdotuksia. Mitä tällä saavutetaan? Pohjimmiltaan ei yhtään mitään.

Mayer
Oli jo selvää, että komissaari luonnollisesti halusi vastauksessaan tuoda tarkistuksista esiin monia negatiivisia puolia. Mutta uskon, herra komissaari, että korkein periaate on kuluttajien luottamuksen uudelleenrakentaminen. Ja tästä syystä meidän täytyy viedä läpi järkeviä sääntöjä. Pakollinen vahvistaminen nautaeläinten tunnistamisen ja naudanlihan osalta on nopeasti toteutettavissa. Kuten herra Goepel sanoi, 100 a artiklan oikeudellisella perustalla voitaisiin todellakin antaa suuntaa sille, ettei käsittelyn tarvitse kestää 11 kuukautta, vaan että myös tällä oikeudellisella perustalla on mahdollista antaa nopeamminkin vastaavia asetuksia. Tämän verran tästä.

Vandemeulebroucke
Arvoisa puhemies, kysyin aikaisemmin keskustelun aikana komission jäsen Fischleriltä, onko hän valmis tutustumaan sähköisen järjestelmän, levykkeiden, käyttöönottoon, jonka avulla eläintä voidaan seurata koko sen elämän ajan. Kysymykseni kuuluu, onko hän valmis tutkimaan tätä mahdollisuutta ja mitä se tulisi maksamaan?

Olsson
Rouva puhemies! Aluksi haluan sanoa, että oli tavattoman arvokasta, että komissaari hyväksyy oikeudellisen perustan muuttamiseen artiklaan 100 a. Se on sopusoinnussa sen kanssa, mitä Santer sanoi eilen, mikä ilahduttaa minua. Muuten ei ole oikeastaan lainkaan ongelmia - ei ainakaan monia - mietintöäni koskien. Komissaari hyväksyy pääosan muutosehdotuksista, mutta ei kuitenkaan niitä ehdotuksia, jotka koskevat komiteajärjestelmää, ts. suuremman vallan siirtämistä komissiolle ja valmistelutöiden suurempaa avoimuutta. Olisi varmasti ollut arvokasta, jos tämä olisi voitu hyväksyä.
Minun on sanottava kommenttina Papayannakisin mietintöön, että olisi ollut arvokasta, jos olisimme saaneet tiukemman asenteen, nimittäin sen, jonka parlamentti säätää pakollisella lihan merkinnällä. Olen sen verran käytännöllinen, että ymmärrän sen vaikeuden. Olen kuitenkin samalla sitä mieltä, että signaalien tulee olla kovia, koska muutoin ei tapahdu mitään. Vaarana on, että kestää tavattoman kauan, ennen kuin mitään tapahtuu, jos komission taholta nyt päätetään valtavan pitkä siirtymäaika. Siksi uskon tärkeäksi, että parlamentti omasta puolestaan antaa selkeän signaalin tämän päivän kokouksessaan.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, koska tulkkaus oli niin nopea, en ymmärtänyt hyvin. Pyytäisin siis teitä vastaamaan kolmeen hyvin yksinkertaiseen kysymykseen, mutta ensiksi kiitän teitä lakipohjanmuutoksen hyväksymisestä.
Ensimmäinen koskee tietoja, jotka pitää sisällyttää alkuperämerkintään. Sanoitte, ettemme keskustelisi siitä, koska se ei ole pakollinen tällä hetkellä, vaan valinnainen jonkin aikaa. Olen sitä mieltä - ja haluan teidän mielipiteenne asiasta - että vaikka merkintä olisikin valinnainen jonkin aikaa, sen pitää silti sisältää määrätyt asiat. Valinnaisuus ei merkitse sitä, että jokainen voi merkitä, mitä huvittaa. Sellaista ei voisi hyväksyä, ohjesääntö tulisi täysin merkityksettömäksi.
Toinen kysymys liittyy tuotteisiin. Herra komission jäsen, lihan merkinnästä käydään keskustelua. Ympäristövaliokunta ja sen nyt puhuva esittelijä edellyttävät, että merkintä koskee myös kaikkia lihajalostustuotteita. En ymmärtänyt hyvin kantaanne. Hyväksyttekö sen vai ette?
Kolmas kysymys liittyy eläinten alkuperämerkinnän ja rekisteröinnin yhtenäiseen järjestelmään. Joissakin maissa tällaista järjestelmää ei ole ja niiden on luotava se nopeasti, joten on järkevää luoda yhtenäinen järjestelmä. Kysyn teiltä, ajatteletteko luoda unionin rahoittaman erityisohjelman tätä varten. En kuullut vastaustanne tai en sitä ymmärtänyt.

Fischler
Hyvät naiset ja herrat, ehkä todellakin puheenvuoroni meni aika nopeasti, mutta kun pitää ottaa niin moneen kohtaan yhdellä kertaa kantaa, ja kun ei halua ylittää sitä aikaa, josta maksetaan, niin olkoon tämä nyt tämän kerran välttämätöntä.
Siis vielä kerran hyvin selkeästi - komissio hyväksyy 100 a artiklan. Huomautin vain, että sillä on vastaavat seuraamukset. Toiseksi, komissio hyväksyy pakolliset järjestelmät. Siitä ei ollut alkuunkaan puhetta, että teemme eläinten tunnistusjärjestelmän vapaaehtoiseksi - sen täytyy joka tapauksessa olla pakollinen. Kysymys on vain siitä, pitäisikö merkinnästä tehdä vapaaehtoinen vai ei. Myös tässä me hyväksymme pakollisen merkinnän.
Pyydän ymmärtämystä sille, että meillä on seuraava tilanne. Kun sanomme pakollinen - piste, silloin se tarkoittaa, että meidän täytyy varata jäsenmaille riittävästi aikaa. Silloin meillä tänä väliaikana ei ole de facto lainkaan säännöstöä. Sen takia sanoin pohdinnoistamme, että tälle ylimenokaudelle pitää ottaa käyttöön vapaaehtoinen järjestelmä, mutta mikä ei - vielä kerran tätä selvästi painottaakseni - tarkoita, että tässä vaiheessa jokainen voi tehdä mitä haluaa, vaan on itsestään selvää, että myös säännöistä täytyy pitää kiinni, esimerkiksi koskien tietoja, joita tämän merkinnän täytyy sisältää.
Myös tässä on kaksi erillistä kysymystä. Teenkö merkinnän vai en, koska se on vapaaehtoista. Määritelläksemme, mitä merkinnän pitää sisältää, tarvitsemme luonnollisesti myös selvää säännöstöä. Vain näin voidaan toimia järkevästi.
Sanoin hyvin selvästi hylkäämistäni tarkistuksista, että meidän näkökulmastamme monet näistä tarkistuksista ovat sen suuntaisia, etteivät ne juuri paranna järjestelmää. Sen sijaan voisi syntyä harmaita alueita. Meidän ehdotuksemme menevät muuten osittain jopa pidemmälle kuin parlamentin. Uskon, että komission oikeus on kiinnittää huomiota sellaisiin vaikeuksiin ja täällä ensimmäisessä käsittelyssä - jos me lähdemme nyt siitä, että me toimimme 100 a artiklan pohjalta - myös hylätä sellaiset ehdotukset.

Puhemies
Kiitän komission jäsentä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Minulla on ilo toivottaa tervetulleeksi viralliselle lehterille saapuva Jemenin tasavallan valtuuskunta, jota johtaa edustajainhuoneen raha-asioita käsittelevän valiokunnan puheenjohtaja Mohammed Abdo Said.
Valtuuskuntanne suo meille kunnian vieraillessaan luonamme Euroopan parlamentin toimivaltaisen valtuuskunnan kanssa pidettävässä toisessa yhteisparlamentaarisessa kokouksessa.
On miellyttävää huomata, että Euroopan unionin ja Jemenin väliset suhteet ovat erinomaiset ja että parlamentaarisella tasolla ylläpitämämme yhteydet ovat osoittaneet halukkuutemme toimia yhteistyössä.
Toivotan Jemenin valtuuskunnalle hedelmällisiä keskusteluja ja miellyttävää oleskelua Strasbourgissa.

Eläinlääkejäämät elintarvikkeissa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Kenneth Collinsin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0035/97) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi (EY) yhteisön menettelystä eläinlääkejäämien enimmäismäärien vahvistamiseksi eläinperäisissä elintarvikkeissa annetun asetuksen (ETY) N: o 2377/90 muuttamisesta (KOM(96)0584 - C4-0683/96-96/0279(CNS)).

Collins, Kenneth
Arvoisa rouva puhemies, minun on sanottava heti aluksi, että tänä aamuna esittämäni näkökanta on parlamentin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan yksimielinen kanta, ja haluan tehdä selväksi, että kyseessä todella on yksimielinen kanta.
Suurimmat sallitut jäämät ovat ihmisten ruokaan käytettävien eläintuotteiden kemikaalien suurimpia sallittuja tasoja. Niitä säännellään neuvoston asetuksella, joka astui voimaan vuonna 1990 ja jonka voimassaolon piti lakata joulukuussa 1996. Kysymys on hyvin tärkeästä asiasta: mikä on kunkin kemikaalin osalta se turvallinen määrä, jonka ihmiset voivat vaaratta syödä? Asia on näin yksinkertainen, joten se ei koske vain teollisuuspolitiikkaa tai eläinlääkintäpolitiikkaa vaan myös kansanterveyttä.
Markkinat jakautuivat kahtia vuonna 1990. Oli ns. vanhat aineet, joista yli 180 oli jo markkinoilla, ja joita testattiin asteittain suurimpien mahdollisten jäämien määrittämiseksi, ja uudet aineet, joita ei ollut vielä laskettu markkinoille ja joiden suurimmat sallitut jäämät oli määriteltävä ennen niiden myynnin sallimista. Kaikki vanhat aineet oli arvioitava, ja niille oli määriteltävä suurimmat sallitut jäämät vuoden 1996 loppuun mennessä. Näin ei käynyt, minkä vuoksi yhteisön pitäisi itse asiassa kieltää kaikki aineet, joiden suurimpia sallittuja jäämiä ei ole määritetty, ellei erillisiin lainsäädäntötoimiin ryhdyttäisi.
Komission ehdotuksen laatiminen kesti hyvin pitkään. Vanhan asetuksen voimassaolo lakkasi joulukuussa 1996, ja uusi välitettiin parlamentille vasta 10. tammikuuta 1997. Tällä hetkellä vallitseekin siksi lainsäädännöllinen tyhjiö. Käsiteltävänä olevalla komission ehdotuksella on kaksi päämäärää: pidentää kemikaalien arvioinnin määräaikaa, minkä ymmärrämme olevan selvästi tarpeen, mutta myös luokitella eläinten kliinisissä kokeissa käytettävät aineet. Tämä on kunnioitettava tavoite, mutta pelkään, että kaksi tai kolme viikkoa eivät riitä siihen, että parlamentti tutkisi asiaa kunnolla ja käsittelisi hyvin tärkeää kansanterveyteen liittyvää aspektia. Tarvitsemme vakuutuksen siitä, että jos asetuksen voimassaolon jatkamisesta päästään yhteisymmärrykseen, kaikki loput suurimmat sallitut määrät määritetään tietyn määräajan kuluessa. Valiokunta ei epäile, etteikö pidennys olisi tarpeen, ja olemme valmiit suostumaan tähän. Muut osat eivät kuitenkaan suoraan sanoen ole tyydyttäviä, ja näkemyksemme on, että meidän on pidettävä kansanterveyttä ylimpänä tavoitteenamme.
Komission ehdotus ei myöskään ota huomioon kliinisiä kokeita koskevia huolenaiheitamme. Meille kerrotaan, että yritykset eivät aina ole toimittaneet oikeita tietoja, toisinaan jopa siksi, ettei komissio ole aina tehnyt selväksi, mitä se haluaa, ja on aivan liian paljon omia aineita, joiden kokeita ei ole vielä aloitettu, saati sitten viety päätökseen. Tässä kontekstissa emme voi hyväksyä riskiä, jota testaamattomat kemikaalit saattaisivat merkitä kansanterveydelle. Hyväksymme siis määräajan lykkäämisen, mutta emme hyväksy ehdotusta muilta osin. Meille ei ole annettu tarpeeksi aikaa ja meistä se ei turvaa riittävällä tavalla kuluttajien turvallisuutta. Se ei ole kattava ja se jättää kuluttajat samoin kuin lääkeyritykset epätietoisuuden hämärään.
Euroopan parlamentilla on aiheesta vain yksi käsittely - kyse on 43 artiklan ehdotuksesta - ja me käsitämme, että eläinlääketieteellisten tuotteiden komitea saattaa antaa parin viikon kuluessa komissiolle kertomuksensa, jossa ehdotetaan muutoksia testausjärjestelmään. Tästä huolimatta meitä pyydetään tänään hyväksymään tämä ehdotus. Tämä ei ole hyväksyttävissä. Ehdotus, aikataulu ja poliittiset toimenpiteet ovat kaikki eri asioita. Perustamissopimus ei sisällä määräyksiä, joiden perusteella voisimme käsitellä niitä erikseen.
Lisäksi huolimatta siitä, että komissiota on pyydetty osoittamaan oikeudellinen perusta, se ei ole vielä - kello on nyt 11.40 - tehnyt niin. En ole kuullut komission ilmoittavan perustamissopimukseen perustuvaa oikeudellista perustaa, eikä se johdu siitä, etteikö pyyntöä olisi esitetty. Minulle luvattiin tämä tieto tänä aamuna puolitoista tuntia sitten, ja vielä en ole sitä saanut.
Olisi ollut hyvä täyttää lainsäädäntötyhjiö, mutta pelkään, että ellei komissio anna selkeää sitoumusta siitä, että se peruuttaa aineita koskevan osan ehdotuksestaan ja suostuu siihen, että vain määräajan jatkamista koskevan osan käsittelyä jatketaan, valiokuntani on valtuuttanut minut sanomaan aivan selvästi, että viemme tämän takaisin valiokuntaan lisätarkistuksia varten. Tämä on valiokunnan yksimielinen kanta.
Bangemann näyttää hämmästyneeltä. En ymmärrä miksi - jos hän nyt todella on hämmästynyt - sillä valiokunnan yksimielinen kanta tehtiin selväksi jo valiokuntavaiheessa, ja se tehtiin hänelle selväksi hänelle jo eilen lähetetyllä kirjeellä.
Toivon, että komissio ymmärtää peruuttaa aineisiin liittyvän ehdotuksensa. Toivon, että komissio suostuu etenemään ainoastaan aikataulua koskevan osan osalta. Jos se suostuu tähän, siinä tapauksessa suosittelen parlamentille mielelläni, että suostumme aikataulun muutokseen, mutta valiokuntani tiukka kanta on, että muita osia emme hyväksy.

Puhemies
Bangemann pyytää puheenvuoroa. En tiedä, pyytääkö hän sitä puuttuakseen menettelytapaan vai onko kyse henkilökohtaisesta asiasta, mutta huomasin, että hän reagoi hyvin voimakkaasti. Annan siis puheenvuoron heti hänelle Collinsin ja muiden puheenvuoroa pyytäneiden luvalla, joille annan puheenvuoron tämän jälkeen.

Bangemann
Rouva puheenjohtaja, haluaisin aluksi sanoa, miksi pyysin nyt puheenvuoron. En sen takia, että olisin kiihtynyt, vaan koska meidän kaikkien pitäisi ensinnäkin yhdessä todeta, mistä on kysymys. Herra Collinsin puheista otaksuin, että epäselvyyksiä on yhä olemassa. Sen takia haluaisin nyt sanoa, mitä mieltä me olemme asiasta ja kuinka ongelmat pitäisi meidän mielestämme ratkaista.
Ensinnäkin, me emme todellakaan vaadi, että parlamentti tänään tai kahden viikon päästä tai niin edelleen ilmaisee kantansa ehdotusten sisällöstä. Parlamentti voi käyttää tarvitsemansa ajan käydäkseen nämä ehdotukset tarkasti läpi. Tässä voi tuoda julki myös uudemman kehityksen asiassa. Kuten Collins tietää, neuvosto on minulle osoittamassaan kirjeessä vahvistanut, ettei se tule päättämään sisällöstä, ennen kuin parlamentti on päättänyt kannastaan ja muotoillut sen.
Kirje on välitetty myös Collinsille, minkä kuulen juuri nyt. Tämä tarkoittaa, että täytyy olla täysin selvää, ettei kukaan täällä, ei neuvosto eikä komissio, vaadi parlamenttia muodostamaan kantaansa sisällöstä muutamien päivien tai tuntien sisällä tai jopa heti tässä. Se ei ole meidän eikä myöskään neuvoston toivomus.
Neuvosto on sitoutunut. Uskon, että meidän ei pidä lähteä toimielinten välisessä vuoropuhelussa siitä, että tuollainen kirjallisesti vahvistettu sitoumus rikotaan. Mutta minä voin poistaa parlamentilta myös tämän huolen ja sanoa tässä, että jos neuvoston tarkoituksena olisi tehdä päätös ilman parlamentin myötävaikutusta, mitä en todellakaan usko, vetäisimme ehdotuksen takaisin. Sen voimme tehdä milloin vain. Me estäisimme sillä neuvostoa tekemästä päätöstä ilman, että parlamentti olisi sanonut sanaakaan siihen. Me pyydämme sen takia, - myös Collins sanoi tukevansa pyyntöämme - että 14 artiklaa eli tämän määräajan lykkäämistä, käsitellään nyt, koska muuten joudumme mahdottomaan tilanteeseen jo vuosikausia - tosin ilman mitään vaaraa - markkinoilla olleiden lääkkeiden kanssa. Tämä on se ongelma.
Pitää paikkansa, että tämä on kestänyt kauan. Se ei kuitenkaan johdu komissiosta, vaan siitä, että esimerkiksi toimistolla Lontoossa ei ole tarpeeksi henkilöstöä ja että teollisuus, kuten Collins myöntää, ei ole antanut tarpeeksi asiakirjoja käyttöön. En siis usko, että kukaan kiistää asiallista oikeutusta määräajan pidentämiseksi kahdella vuodella.
Rouva puheenjohtaja, uskoakseni te huomaatte, että lisäpuheenvuoroni oli tarpeen. Ei ole kysymys sisällöstä, vaan koko ehdotuksesta. Neuvosto ei tee päätöstä ennen kuin parlamentti on ottanut kantaa. Parlamentilla on kaikki aika, jonka se tarvitsee ja komissio lupaa tässä: jos neuvosto ei kuitenkaan - tämä on täysin hypoteettinen pohdinto - pitäisi kiinni sitoumuksestaan, jonka se on ilmaissut kirjeessään, me vedämme ehdotuksen takaisin, joten sitä ei sitten enää ole olemassa.
Pyydämme nyt kiireellisyyskäsittelyn kautta ainoastaan 14 artiklan soveltamista, ja se on oikeudellisesti mahdollista.

Trakatellis
Arvoisa puhemies, yksi Euroopan yhteisön tärkeimmistä tehtävistä nykyään liittyy eläinten ravinnon ja ihmisten terveyden suojaamiseen, varsinkin viimeaikaisten hullun lehmän tautiin liittyvien tapahtumien jälkeen. Samalla yhteismarkkinat on järjestettävä lopullisella tavalla niin, että markkinoilla olevat tuotteet ovat varmasti terveydelle haitattomia kuten myös, että ne noudattavat kansainvälisiä sopimuksia. Käsillä oleva komission ehdotus määrää erittäin korkeat rajat elintarvikkeissa oleville eläinlääkejäämille. Ehdotuksellaan komissio pyrkii yhdenmukaistamaan säädöksen asettamalla eurooppalaisen järjestön tehtäväksi lääkeaineiden arviointiin liittyvien vaatimusten määrittelemisen, muuttamisen ja jäämien rajamäärien tiedottamisen, kuten myös tämän prosessin päätöksenteon yhdenmukaistamisen keskusprosessin päätöksenteon kanssa. Samanaikaisesti soveltamista on pidettävä välttämättömänä, koska unionin on kunnioitettava ihmisten terveyttä ja ravintoa koskevaa sopimusta, josta juuri käytiin loppuun Uruguayn kierroksen pitkät neuvottelut. Tavoiteltu päämäärä ei ole pelkästään säädöksen soveltaminen, vaan todellinen terveyden suojelu siten, että korkeimpien jäämärajojen säätäminen ei estä ravintoaineiden ja eläinlääkeaineiden vapaata kiertoa. Ohjesäännön pitää myös turvata kuluttajansuoja lopullisella tavalla yhteismarkkinoilla. Ensimmäinen asia ohjesäännön soveltamiseksi on arviointiprosessin aikarajan pidentäminen. Jäsenvaltioissa ilmenneet vaikeudet arviointiprosessissa, kuten myös suhteessa vastaperustettuun Euroopan lääkeaineiden arviointijärjestöön, joka aloitti toimintansa vasta 1995, pakottavat meidät antamaan kahden vuoden jatkoajan. Sen aikana tämän järjestön on annettava arvionsa. Tässä on nyt painotettava sitä, että ihmisten terveys ja kuluttajasuoja pakottavat meidät rajoittamaan vaarallisia aineita, jotka on arvioitava joulukuuhun 1997 mennessä.

Cabrol
Arvoisa rouva puhemies, tämän ehdotuksen tarkoituksena on varmistaa, että ravinnoksi tarkoitetuille eläimille annettavat lääkkeet eivät aiheuta vaaraa kuluttajalle. Itse asiassa eläinlääkkeistä jää jäämiä, jotka pysyvät eläimessä tietyn ajan ja jotka siten voivat siirtyä ihmisravinnoksi tarkoitettuihin tuotteisiin, kuten lihaan, teurasjätteisiin, maitoon tai muniin. Näiden jäämien haitallisuus riippuu pääasiallisesti siitä, miten suuri niiden pitoisuus on kyseisissä elintarvikkeissa. Tätä kutsutaan eläinlääkejäämien enimmäismääräksi eläinperäisissä elintarvikkeissa. Kyse on teknisestä määritelmästä, mutta siitä käy kyllä hyvin ilmi, mitä sillä tarkoitetaan. Tämä enimmäismäärä vahvistettiin asetuksella tammikuussa 1992. Tästä päivästä alkaen mitään lääkkeitä koskevaa lupaa ei ole myönnetty määräämättä ensin lääkkeelle tällaista enimmäismäärää. 400 farmaseuttista tuotetta odotti tätä lupaa, joka oli määrä antaa ennen tammikuuta 1997. Niistä voitiin käsitellä kuitenkin ainoastaan 200. Loput 200 lääkettä ovat vaarassa joutua vedetyksi välittömästi pois eläinlääkintämarkkinoilta. Tästä aiheutuisi vakavia seurauksia maatalouteen liittyvälle teollisuudelle ilman, että tämä kuitenkaan edistäisi kansanterveyttä. Pyydämme siten, että määräaikaa pidennetään 1. tammikuuta 1999 asti.
Sen sijaan olisi vaarallista ja kansanterveyden suojelun kannalta epäedullista, jos sellaisista eläimistä, joille on tehty kliinisiä kokeita, valmistettuja elintarvikkeita voitaisiin kuluttaa ennen kuin lopullinen (eikä siis väliaikainen) enimmäismäärä on vahvistettu. On siis välttämätöntä, ettei sellaisia eläimiä, joille parhaillaan tehdään kliinisiä kokeita, joudu kulutukseen ennen kuin tämä lopullinen vahvistus on tehty.

Lannoye
Arvoisa puhemies, yhdyn Kenneth D. Collinsin muutama minuutti sitten esittämään puheenvuoroon, mutta haluaisin täsmentää hieman tarkemmin asiakirjan jälkimmäistä osaa.
Mitä ensinnäkin tulee ensimmäiseen osaan, on todettava, että kyse on vakavasta ongelmasta, sillä 246: tta sellaista lääkeainetta, joita ennen vuoden 1990 asetuksen hyväksymistä käytettiin eläinlääkkeinä, ei vieläkään ole arvioitu uudelleen! Jäämille ei ole vahvistettu enimmäismäärää ja näiden lääkeaineiden käyttö on itse asiassa kielletty tämän vuoden 1. tammikuuta alkaen. Tämän arvioinnin määräaikoja on siis välttämättä pidennettävä, kuten komissio ehdottaa.
Ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta ilmoittaa suostuvansa tähän yhdellä ehdolla: tämä arviointi on suoritettava vaarallisimmille aineille tai ainakin sellaisille aineille, joita epäillään kaikkein vaarallisimmiksi, ennen 1. tammikuuta 1998.
Haluaisin nyt siirtyä puhumaan ehdotuksen jälkimmäisestä osasta, joka on paljon vakavampi. Komissio ehdottaa, että vuoden 1990 asetusta muutettaisiin siten, että lääketeollisuudelle annetaan mahdollisuus käyttää lääkkeitä, jotka ovat vielä kliinisessä koevaiheessa, määräämällä näille lääkkeille väliaikaiset jäämien enimmäisarvot. Tämä merkitsee käytännössä sitä, että kuluttajista tulisi tahtomattaan lääketeollisuuden koekaniineita. Lääketeollisuus on todellakin ehdottanut näitä väliaikaisia enimmäisarvoja ja lääkearviointivirasto ja toimivaltaiset valiokunnat tutkivat niitä parhaillaan. Asiat ovat muuttuneet vuoteen 1990 verrattuna, sillä tuolloin tätä toimenpidettä olisi pidetty varsin poikkeuksellisena. Nyt sitä pidetään tavallisena. Luulen, että ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa olemme kaikki yhtä mieltä siitä, että tätä on mahdoton hyväksyä. Pyydämme arvoisaa komission jäsentä ottamaan selkeästi kantaa tähän kysymykseen. Suostuuko hän siihen, että tämä osa ehdotuksesta poistetaan vai ei? Mielestäni keskustelussa on kysymys juuri tästä eikä niinkään ehdotuksen ensimmäisestä osasta, josta olemme yhtä mieltä.
Haluaisin kuitenkin vielä palata Santerin esittämiin julkilausumiin. Hän ilmoitti eilen toivovansa, että kasvien ja eläinten terveyteen liittyvissä toimissa sovellettaisiin 100 a artiklaa. On totta, että ensimmäisellä osalla on kiire, mutta tämä ei koske toista osaa.
(Puhemies keskeytti puhujan.) Hyvä on, Bangemann, ilmaiskaa kantanne selkeästi. Äskeisessä puheenvuorossanne puhuitte asiasisällöstä - ellei tässä sitten ole kyse käännösongelmasta. Minä puhun ehdotuksenne toisesta osasta, joka koskee väliaikaisten enimmäismäärien järjestelmän käyttöön ottamisesta sellaisille lääkkeille, jotka ovat vielä kliinisessä koevaiheessa.
Puhukaa selkeästi ja ilmoittakaa, että perutte tämän ehdotuksen!

Barthet-Mayer
Arvoisa puhemies, sanottakoon vielä kerran, että tässä olisi ennen kaikkea keskityttävä kuluttajan turvallisuuteen, joka tässä tapauksessa liittyy eläinlääkejäämiin eläinperäisissä tuotteissa.
Ensimmäinen oleellinen kohta ovat määräajat. Kun on kyse aineista, jotka mahdollisesti ovat kaikkein vaarallisimpia, on hyvin tärkeää, että nämä aineet arvioidaan tämän vuoden 31. joulukuuta mennessä. Jollei sitä tehdä, ne olisi kiellettävä 1. tammikuuta 1998 alkaen. Tämän huomioon ottaen ja koska komission toimet ovat viivästyneet, on normaalia hyväksyä määräajan pidentäminen kolmella vuodella niiden muiden tuotteiden osalta, jotka Euroopan lääkearviointiviraston on vielä arvioitava. Tämä määräaika on tarpeen, sillä ilman sitä yli 200 tuttua tuotetta jouduttaisiin vetämään välittömästi pois markkinoilta tekemättä eroa hyvien ja huonojen välillä, mikä ei olisi oikeudenmukaista.
Toinen oleellinen kohta ovat kliiniset kokeet. Komission teksti on tältä osin edelleen epämääräinen ja epätäsmällinen. Kyse on kuitenkin sellaisista eläimistä valmistettujen elintarvikkeiden kulutuksesta, joille on tehty kliinisiä kokeita ja joiden elimistössä on lääkeainejäämiä, joista jotkut saattavat aiheuttaa vaaraa kuluttajille. Ottaen huomioon alalla koetun kriisin - ja tältä osin yhdyn täysin siihen, mitä Lannoye sanoi - näiden lääkkeiden joutumista ravintoketjuun on mahdoton hyväksyä.

Collins, Kenneth
Arvoisa rouva puhemies, mielestäni asia on tehtävä aivan selväksi. Periaatteessa olen täysin samaa mieltä Bangemannin kanssa. Haluan tehdä tämän aivan selväksi.
Tähän yhtäläisyydet Bangemannin ja minun välillä luultavasti loppuvatkin. En tiedä, onko kovin moni tällaisia yhtäläisyyksiä tähän mennessä huomannutkaan. Me - jokainen istuntosalissa olija, jokainen puheenvuoron käyttänyt tai käyttämättä jättänyt - hyväksymme täysin, että määräaikaa on muutettava. Se voidaan siirtää karkeasti ottaen vuosisadan loppuun. Noin kolme lisävuotta on tarpeen, jotta testausta koskevat vaatimukset voidaan täyttää.
Olemme kuitenkin eri mieltä Bangemannin kanssa siitä, mitä ehdotuksen muiden osien kanssa voi lainsäädännön rajoissa tehdä. Vaikka kunnioitankin Bangemannin aikomusta sanoa neuvostolle: " Ette voi tehdä päätöstä, koska ette ole saaneet parlamentin lausuntoa" , totuus on, että käsiteltävänä on yksi ainoa ehdotus. Käsiteltävänä olevasta ehdotuksesta on vain yksi käsittely, koska ehdotus on tehty 43 artiklan nojalla. Parlamentilla ei ole minkäänlaista mekanismia ehdotuksen jakamista varten eikä sellaista ole nähdäkseni komissiolla tai neuvostollakaan.
Tilanne on se, että he ovat ilmoittaneet aikovansa keskeyttää käsittelyn. Luulen, etteivät saamani kirjeet ole virallisesti päteviä. Ne eivät perustu mihinkään perustamissopimuksen kohtaan. Perustamissopimuksessa ei tietääkseni ole kohtaa - toivon, että Bangemann voi osoittaa minun olevan tässä väärässä - jossa sanotaan, että aikomuksen ilmaiseva kirje muodostaa laillisen velvoitteen.
Jos tällainen kohta olisi, minut voisi ehkä taivutella muuttamaan mieleni ja valiokuntakin saattaisi muuttaa mielensä. Tällä hetkellä meillä ei kuitenkaan ole takeita siitä, että parlamentin sallittaisiin antaa lausunto jostain, josta se on jo antanut lausunnon, koska on vain yksi käsittely ja yksi asetus. Tämä on ongelman ydin. Jos voimme ratkaista sen, jos Bangemann voi osoittaa, mikä tämän kaiken oikeudellinen perusta on, sitten saatamme voida muuttaa mielemme.
Tällä hetkellä en näe mahdollisuutta jatkaa käsittelyä, vaikka ymmärränkin hänen asemansa ja luulen hänenkin ymmärtävän minun asemani. Olemme yhtä mieltä päämäärästä, mutta pelkään, että emme voi luottaa tarpeeksi siihen, että se saavutetaan ehdotetun menettelyn avulla. En usko, että Bangemannilla on riittävän vahva asema neuvostoon nähden sen läpiviemiseksi, koska hänellä ei olisi siihen minkäänlaista oikeudellista perustaa.

Bangemann
Arvoisa rouva puhemies, kaikenlaisten huonoon saksan kieleeni liittyvien epäselvyyksien välttämiseksi haluan vaihtaa ensin erinomaiseen englannin kieleeni ja sen jälkeen ranskaan, jotta kenenkään keskusteluun osallistuneen ei tarvitse olla puutteellisen tulkkauspalvelumme varassa.
Minusta palvelu on ollut erinomaista, viittaan tämän keskustelun aikana pidettyihin puheisiin.
Asiat ovat tulleet selvemmiksi, sillä kuten alussa sanoin, käsittelemme tänään vain 14 artiklaa emmekä muita artikloja. 14 artiklassa ennakoidaan jo markkinoilla olevien aineiden määräajan jatkaminen kahdella vuodella. Ken Collins ja parlamentti ovat valmiit hyväksymään tämän. Teidän huolenaiheenne on: " Mitä teemme ehdotuksen sisällölle?" Olen jo viitannut kahteen kirjeeseen, joista toinen, kuten tiedätte, on neuvostolta ja joista toisen on laatinut oikeudellisen yksikkömme neuvosta kollegani Marcelino Oreja, joka vastaa suhteista parlamenttiin. Näiden kahden kannanoton lainopillinen tulkinta on täysin selvä: kiireellistä menettelyä on pyydetty vain 14 artiklalle - ei ehdotuksen muille osille.
Meidän ei tänään tarvitse keskustella sisällöstä. Kukaan ei halua sitä. Siitä voidaan keskustella, kunhan parlamentti on ilmaissut kantansa. Ainoa tänään käsiteltävä asia on, hyväksyykö parlamentti 14 artiklan alaisen kiireellisen menettelyn, ja tämän me haluamme tietää.
Mitä vakuutuksiin tulee, oikeudellisen yksikkömme kanta on, että se käy päinsä. Neuvosto on pyytänyt kiireellistä menettelyä vain 14 artiklasta ja muodollisesti kiireellistä menettelyä ei ole pyydetty muusta osasta. Jos asiasta aiheutuu hankaluuksia, komissio on lisäksi valmis peruuttamaan koko ehdotuksen tehdäkseen täysin selväksi, että parlamentin on saatava ilmaista kantansa sisältöön.
(FR) Sanon nyt muutaman sanan ranskaksi, koska nämä aineita koskevat huomautukset on tehty ranskan kielellä. Jos parlamentin kanta on tulkittavissa näistä huomautuksista, mikä jää nähtäväksi, olemme, kuten aina ennenkin, täysin valmiita harkitsemaan päätöstä, jonka parlamentti tekee, ja teillä on siihen aikaa. Kliiniset kokeet ja kaikki muut teitä huolestuttavat seikat voidaan todellakin tutkia, ja niistä voidaan päättää vasta sen jälkeen. Tilanne on melko selvä, ja sen vuoksi en näe mitään syytä, miksi näin ei voitaisi tehdä, jos olette yhtä mieltä 14 artiklaa koskevasta muutoksesta. Se on ainoa asia, jota teiltä pyydetään, muuta teiltä ei pyydetä.
Collins, Kenneth
Arvoisa rouva puhemies, kiitän teitä tästä puheajasta ja kiitän myös Bangemannia hänen selityksestään. Tiedän, että meidän pitäisi äänestää tästä seuraavan noin puolen tunnin kuluessa. Mahtaisikohan olla mahdollista äänestää tästä vasta huomenna? Tässä tapauksessa minulla olisi mahdollisuus selvittää asia henkilökohtaisesti Bangemannin ja hänen henkilökuntansa kanssa, ja voisimme selvittää tilanteen molempia osapuolia tyydyttävällä tavalla. Minusta olisi paras ratkaisu, jos suostuisitte tähän.

Puhemies
Olen sitä mieltä, että ehdotus on kohtuullinen. Käännyn nyt edustajakokouksen puoleen, koska normaalisti meidän olisi pitänyt äänestää tästä mietinnöstä tänään aamupäivällä klo 12.00. Onko vastalauseita siihen, että hyväksymme tämän pienen muutoksen esityslistaan ja siirrämme äänestyksen mietinnöstä toimitettavaksi huomenna äänestysaikaan?
(Parlamentti hyväksyi tämän ehdotuksen.) Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies
Hyvät kollegat, Whitehead esitti minulle pyynnön, johon haluaisin mielelläni suostua. Whitehead on nyt läsnä, mutta joutuu välttämättä olemaan poissa iltapäivällä. Hän haluaisi esitellä mietintönsä. Kello on 12.01. Haluaisin siis nyt antaa puheenvuoron Whiteheadille, jotta hän voisi esitellä mietintönsä, ja pyydän häntä noudattamaan hänelle annettua aikarajoitusta, jotta voisimme sen jälkeen siirtyä äänestykseen.

Kuluttajapolitiikan ensisijaiset toimet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Whiteheadin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0317/96) komission tiedonannosta kuluttajapolitiikan ensisijaisista toimista 1996-1998 (KOM(95)0519 - C4-0501/95).

Whitehead
Arvoisa rouva puhemies, kiitän teitä, en vähiten niiden hankaluuksien vuoksi, joita kohtasitte aiemmin tänään. En suinkaan kuvittele, että tänään läsnä olevat jäsenet ovat paikalla kuullakseen, mitä minulla on sanottavani. He ovat paikalla kuullakseen ja osallistuakseen äänestykseen kuluttajapolitiikan ensisijaisista toimista BSE-taudin ja muiden asioiden osalta.
Haluan käyttää minulle varatut viisi minuuttia esitelläkseni mietinnön, joka on odottanut parlamentin huomiota jo yli kahden istunnon ajan ja joka koskee kuluttajapolitiikan ensisijaisia toimia, jotka ovat perintöä Prendergastin ajoilta, Papasin ajoilta PO XXIV: n pääjohtajana ja jotka nyt kuuluvat Reichenbachin alaisuuteen. Se, että käsittely on kestänyt näin kauan ja että meidän on yhä yritettävä voittaa riittävä kannatus Boninolle ja hänen kabinetilleen, korostaa riittävästi sitä, mitä yritämme tänään sanoa. Minua ilahduttaa se, että puheenjohtaja Santer on läsnä, kuunteleepa hän sanojani tai ei.
Uskomme, että unionin kuluttajapolitiikan ensisijaisia toimia koskevassa puitekehyksessä ei ole tarpeen tarkastella koko toivomuslistaa asioista, jotka voitaisiin toteuttaa ihannemaailmassa, vaan selkeää, lyhyttä ja tarkkaa listaa asioista, jotka on tehtävä ja joiden on liityttävä siihen keskeiseen rooliin, joka 129 a artiklalla tulisi olla Maastrichtin jälkeisenä aikana. Uskomme, että Reichenbach ja hänen joukkonsa tarvitsevat selkeästi määritellyt ensisijaiset toimet.
Tässä joitain lisätoimia sen varmistamiseksi, että kuluttajat saavat osakseen oikeutta tuomioistuimissa sekä niiden ulkopuolella kaikkialla unionissa: konkreettisia lainsäädäntöehdotuksia ja toimia kuluttajien taloudellisten etujen varjelemiseksi, mihin palaamme tänään Marinuccin mietintöä koskevassa keskustelussa; parempaa tietoa, joka muuntaa kuluttajien tiedon kuluttajien vallaksi; kuluttajien etuja vaaliva kestävän elintarvikepolitiikan, miltä osin kiinnitän huomiota Boninon uusiin valtuuksiin. Toivon, että hän kertoo meille tänään siitä, miten hän aikoo käyttää valtuuksia, ja suhtaudun myönteisesti puheenjohtaja Santerin eilisiin sanoihin siitä, miten historiallinen päivä se oli tälle kokoukselle ja sen suhteille komissioon elintarvikkeille, terveydelle ja turvallisuudelle antamamme ensisijaisuusaseman osalta. Lopulta sellaisen yhtenäisen, selkeän perusmääritelmän laatiminen yleispalvelulle, jota voidaan soveltaa alakohtaisesti siirtyessämme kohti markkinoiden keskeisten alojen vapauttamista.
Käytettävissä olevassa ajassa en halua puuttua yksityiskohtaisesti mihinkään näistä aiheista. Sanoisin vain, että mielestäni olemme laiminlyöneet velvollisuuksiamme, kun emme ole antaneet näille asioille niiden ansaitsemaa ensisijaisuusasemaa. Mitä tulee oikeuden saatavuuteen, komissio on viimeinkin ottamassa askelia julkaistakseen suunnitelmansa, mutta sen on tehtävä vielä enemmän varmistaakseen sen, että oikeusavun saamisen edellytykset kaikkialla komissiossa tunnustetaan vastavuoroisesti ja että kotimaani kuluttajajärjestön kaltaiset järjestöt sekä julkiset elimet voivat nostaa ryhmäkanteita tapauksissa, joissa yhteisön lainsäädäntöä on rikottu.
Meidän on myös kuultava uudestaan PO XXIV: ta ja Boninoa siitä, kuinka he tarkalleen ottaen aikovat käyttää lisähenkilökuntaansa ja uusia koko yhteisön laajuisia toimivaltuuksiaan terveyttä ja elintarvikkeiden turvallisuutta koskevassa asiassa. Tutkimuksessa, jota meidän pitäisi tehdä ja jota komission tulisi sponsoroida ja rahoittaa tämän asian osalta, on tarkasteltava ihmisten ja eläinten terveyteen liittyviä kysymyksiä, joita ei perinteisesti ole pidetty kovin tärkeinä, koska kuluttajan etuja on aina pidetty ensisijaisina. Toivon, että näemme paitsi jäsenvaltioiden, muun muassa omani, ja koko komission sitoutuvan sellaisiin asioihin kuin uuden CreutzfeldtJakobin taudin muodon tutkimukseen tarkastellakseen tätä vitsausta ja sen kehittymistä.
On monia asioita, jotka olisin voinut sanoa, ja ehkä myöhemmin vielä tulee mahdollisuus paneutua niihin pääjohtajan ja Boninon kanssa. Pahoittelen, että tämä keskustelu sijoitettiin ajankohtaan, jossa sitä oli lyhennettävä ja jossa se oli jaettava kahteen osaan tauon molemmin puolin.

Puhemies
Kiitoksia, Whitehead. Tilanteen huomioon ottaen en halunnut vaientaa edustajakokousta, koska tiesin, että kaikki odottivat äänestystä.
Keskustelu Whiteheadin mietinnöstä jatkuu iltapäivällä klo 15.00.

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Minulla on ilo tervehtiä viralliselle lehterille saapunutta Lähi-idän rauhan kansainvälistä valtuuskuntaa. Tämä Knessetin ja Palestiinan lakiasäätävän neuvoston jäsenistä koostuva valiokunta kunnioittaa meitä vierailulla, jonka tarkoitus on tavata vastaavia Euroopan parlamentin valiokuntia.
Tämä aloite on ensimmäinen laatuaan ja antaa ainutlaatuisen tilaisuuden käsitellä Lähi-idän rauhanprosessiin liittyviä asioita, jotka ovat meille kaikille hyvin läheisiä.
Käytän tilaisuutta hyväkseni tervehtiäkseni myös Lähi-idän rauhanprosessin Euroopan unionin erikoislähettilästä, Hänen Ylhäisyyttään Suurlähettiläs Moratinosia.
Suhteemme Knessetin ja Palestiinan lakiasäätävän neuvoston kanssa ovat erinomaiset, ja ne yhteydet, joita meillä on ollut edustuslaitosten kesken, ovat osoittaneet, että meillä on yhteistä tahtoa kehittää yhteistyötä lukuisilla eri aloilla.
Toivon, että tämä tapaaminen alkaa uuden vaiheen välttämättömässä lähestymisessä edustamiemme maiden ja kansojen kesken.
Toivon Lähi-idän rauhan kansainvälisen keskuksen valtuuskunnalle hedelmällisiä keskusteluja ja toivon valtuuskunnan viihtyvän Strasbourgissa.

Tamino
Arvoisa puheenjohtaja, puutun puheeseen vain pyytääkseni selvityksen. On olemassa ilmiselvä ristiriita puheenjohtaja Santerin eilisen mietinnön sivulla 8 olevan julkilausuman " pakollisesta ja järjestelmällisestä merkinnästä" komission valitsemana ja sen lausunnon välillä, minkä tänään kuulimme komissaari Fischleriltä, joka torjui kaikki tarkistukset, joissa pyydettiin naudanlihan merkinnän saattamista pakolliseksi.
Haluamme siis tietää komission todellisen kannan ennen kuin äänestämme tästä aiheesta. Onko merkintä pakollinen vai ei? Onko merkintä järjestelmällinen vai ei? Kuulemamme lausunnot eivät ole olleet tämän suuntaisia. Tarkoittaako yleisesti, kuten komissaari Fischler sanoi, että komissio on " yleisesti" samaa mieltä pakollisuudesta, mutta ei nyt välittömästi sitoudu mihinkään eikä aseta mitään määräaikaa eli ei hyväksy tätä puheenjohtaja Santerin eilen esittämää periaatetta. Haluamme tietää selvästi komission virallisen kannan ennen äänestystä!
(Suosionosoituksia)
Fischler
Arvoisa herra puhemies, hyvät naiset ja herrat, olen hyvin kiitollinen tästä puheenvuorosta, sillä se antaa minulle mahdollisuuden oikaista erään asian. Herra edustaja ei ilmeisestikään kuunnellut tänään aamupäivällä.
(Äänekkäitä vastalauseita) Selitin tänään aamupäivällä, että komissio hyväksyy sen, että 100 a artikla tulee kaikkien kolmen ehdotuksen perustaksi, joista täällä keskusteltiin. Komissio selvitti tänään aamupäivällä edelleen, että me puollamme selkeästi pakollista järjestelmää. Tohdin kuitenkin huomauttaa, että tietty vaihe tulee olemaan välttämätön, kunnes me voimme ottaa tämän pakollisen järjestelmän käyttöön de facto kaikkialla kaikissa jäsenvaltioissa, koska me tarvitsemme sitä varten vastaavan eläinten tunnistamisen ja myös vastaavan rekisteröinnin, joka toteutetaan tietokoneperusteisesti.
Jotta emme estäisi niitä jäsenvaltioita, jotka täyttävät jo tänä aikana kaikki edellytykset, ottamasta merkintää käyttöön etukäteen, pidämme järkevänä sitä, että mahdollistamme tässä alkuvaiheessa vapaaehtoisen merkinnän. Tämä asia - sellainen käsitys minulle vähintäänkin muodostui - sai kannatusta suurimmalta osalta keskustelussa läsnäolleista.

Puhemies
Nyt ei ole oikea hetki käsitellä tätä asiaa. Mietinnöstä voi esittää kysymyksiä, kun olemme päässeet siihen asti.

Cohn-Bendit
Haluaisin esittää arvoisalle komissaari Fischlerille vain yhden kysymyksen. Kuinka pitkä siirtymäaika on?

Puhemies
Sanoin jo, että tällaiset kysymykset pitää esittää asianmukaisena aikana.

Evans
Arvoisa puhemies, työjärjestyksen noudattamista koskeva puheenvuoro, jonka yritin hetki sitten esittää Fontainen toimiessa teitä ennen puhemiehenä. Kun kollegani Philip Whitehead puhui, suuri joukko parlamentin jäseniä käyttäytyi häntä kohtaan varsin epäkohteliaasti: häntä ei kuunneltu ja ihmisiä tuli sisään osoittamatta häntä kohtaan minkäänlaista kunnioitusta.
Arvoisa puhemies, viittasitte VIP-vieraiden lehterillä oleviin vierailijoihin. En tiedä, millaisen vaikutelman he olisivat mahtaneet saada hetki sitten - tilanne lienee nyt hieman parempi - mutta toivon, että käytätte nuijaanne kunnolla niin, että järjestys säilyy tässä istuntosalissa ja että puhujia kuunnellaan kunnioittaen, toisin kuin Whiteheadia.

Puhemies
Kiitän teitä huomautuksestanne, Evans, koska kuten varmaan huomasitte, jos ei Evansia, niin ei myöskään puhemiestä kuultu hyvin, kun tämän äänestyksen aloittamiseksi pyydettiin hiljaisuutta.

Cohn-Bendit
Haluaisin esittää arvoisalle komissaari Fischlerille vain yhden kysymyksen. Kuinka pitkä siirtymäaika on?

Puhemies
Sanoin jo, että tällaiset kysymykset pitää esittää asianmukaisena aikana. Fontaine on ollut henkilökohtaisen lausuman kohteena ja pyytää minulta puheenvuoroa.

Fontaine
Arvoisa puhemies, uskon pitäväni tämän edustajakokouksen yleensä hyvin kurissa. Whitehead tiesi sen kyllä oikein hyvin. Hänelle suotiin suuri myönnytys. Normaalisti, hyvät kollegat, emme olisi vielä aloittaneet hänen mietintönsä käsittelyä. Kello oli jo yli 12, ja meidän oli määrä siirtyä äänestämään. Jos vielä tämän lisäksi olisin vaatinut edustajakokoukselta hiljaisuutta, Whiteheadin puheenvuoro olisi entisestään pitkittynyt, ja luulen, että hän ymmärsi sen oikein hyvin. Kyse oli erityistilanteesta. Tässä kaikki, mitä halusin sanoa, arvoisa puhemies.

Äänestys
Hory
Arvoisa puhemies, työjärjestyksen noudattamista koskeva puheenvuoroni perustuu työjärjestyksen 127, 122 ja 34 artiklaan. Vaikka radikaaliallianssin ryhmä yrittikin näillä muutoksilla parantaa kompromissia, olemme edelleenkin kriittisellä kannalla sellaisen menettelyn suhteen, joka meistä vaikuttaa siltä, että Euroopan parlamentti antaa periksi poikkeuksellisen vakavassa asiassa.
Olemme siis eri mieltä asiasisällöstä, mutta puheenvuoroni liittyy menettelykysymykseen, jota tuleva äänestys koskee. Barthet-Mayer ja Puerta korostivat maanantaina, että meillä oli erittäin hyvät syyt siirtää tämä äänestys epäluottamuslauseesta toimitetun äänestyksen jälkeen. Parlamentti päätti toisin eikä noudattanut tätä esitystä, joka kuitenkin oli hyvin perusteltu ja jonka tueksi esitettiin useita parlamentaarisia todisteita. En siis enää palaa tähän aiheeseen.

Puhemies
Hory, tämä asia hoidettiin maanantaina tavanomaista menettelyä noudattaen. En luonnollisestikaan voi sallia sitä, että se nyt otettaisiin uudelleen esiin tavalla, joka on pikemminkin äänestysselitys, koska viittaatte artiklaan, joka koskee äänestysselityksiä. Valitan.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Papayannakis
Arvoisa puhemies, haluaisin viitata kolmeen kohtaan:
1.Haluan muistuttaa kollegoja, että herra Fischler ilmoitti meille komission hyväksyvän lakipohjan muutoksen ja artikkelin 100 a. Tämä on siis ensimmäinen käsittely.2.Arvoisa puhemies, äänestyslistassa näyttää lukevan, että minä olen pyytänyt parlamenttia hylkäämään kaikki muutosehdotukset, joissa oletetaan, että merkintäjärjestelmä ei olisi pakollinen. Mielestäni kaikki tällaiset muutosehdotukset tulee hylätä, koska järjestelmän on oltava pakollinen, kuten myös kaikki muutosehdotukset, jotka rajoittuvat lihaan liitettävään merkintään, koska esittelijänne
ja ympäristövaliokunnan ehdotus on seuraava: merkintäjärjestelmän on katettava kaikki naudanlihatuotteet, - lihajalosteet ja sivutuotteet.
3.Arvoisa puhemies, herra Fischler sanoi, että komissio on pakollisen merkinnän kannalla, mutta se pyytää ylimenokautta ja siksi se ilmoitti, että tästä syystä komissio ei hyväksy muutosehdotuksia, joissa merkintää ehdotetaan pakolliseksi. Tämä aiheutti levottomuutta monissa kollegoissa. Haluaisin siksi tehdä kysymyksen herra Fischlerille. Voisimmeko kääntää tämän järkeilyn ympäri? Komissio hyväksyy pakollisen merkinnän puolesta tehdyt kaikki muutosehdotukset ja lisää yhdessä näiden kanssa, mutta ei niitä vastaan, artiklan, joka määrittää jäsenvaltioiden tarvitseman ylimenokauden, mutta että tämä kausi olisi mahdollisimman lyhyt.
(Suosionosoituksia)
Fischler
Arvoisa puhemies, kuten esittelijä aivan oikein sanoi, on tässä nyt kyse oikeudellisen perustan muutoksen takia ensimmäisestä käsittelystä. Uskon siksi, että voimme palata esittelijän toivomukseen vielä kerran toisen käsittelyn yhteydessä.
Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.

Meyer
Arvoisa puhemies, haluaisin vain muistuttaa siitä, että tänä aamuna annoin suullisesti käsiteltäväksi tarkistuksen siitä, että oikeudellinen perusta muutettaisiin 43 artiklasta 100 a artiklaksi, ja että komissio puolsi sitä.

Puhemies
Kuten tiedätte, suullisista tarkistuksista ei voi toimittaa äänestystä. Otamme sen kuitenkin huomioon, ja kirjaamme sen pöytäkirjaan, niin että komissio voi niin halutessaan sen hyväksyä.
Lisäksi oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevälle valiokunnalle pitäisi ilmoittaa. Joten noudatamme työjärjestystä ja siirrymme äänestykseen ilman tätä suullista tarkistusta.
Ilmoitan, että tämän mietinnön saksankieliseen versioon on korjaus, ja tarkistukset 1 ja 28 eivät koske kaikkia kieliversioita, vaan aikanaan etsitään sopiva kielellinen ratkaisu niiden kanssa, joita asia koskee.
Ilmoitan myös, että maatalousvaliokunnan mietinnön tarkistuksen 17 teksti on tarkistuksen 16 tekstissä, jota on esitetty äänestettäväksi täysistunnossa ja että tarkistus 35 on peruttu. Tarkastelkaamme asetusesitystä.

Goepel
Arvoisa puhemies, ennen kuin siirrymme äänestykseen, haluaisin, että komissaari Fischler vahvistaa herra Mayerin äskeisen puheenvuoron.

Fischler
Arvoisa puhemies, on mielenkiintoista, että juuri ne, jotka puhuvat samaa kieltä kuin minä, eivät tunnu ilmeisesti ymmärtävän mitä sanon. Selitän sen takia kolmannen kerran, että komissio puoltaa tarkistusta.

(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Puhemies
Sallikaa minun tervehtiä Wole Soyinkaa, Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajaa, jonka otin vastaan tänään aamupäivällä saadakseni tietoja Nigerian tilanteesta, jonka tämä parlamentti nyt täydellisesti tuntee.

Provan
Arvoisa puhemies, on tuskin mikään yllätys, että brittikonservatiivi haluaa perustella sitä, miksi äänestimme tänä aamuna Medinan mietintöä vastaan. Jos olisin ollut eilen kärpäsenä katossa, olisin saattanut myös kuulla joidenkin ihmisten yrittävän uskotella meille, että brittihallitus yritti tahallaan edistää BSEtautia maassamme.
Minun on todettava, että pahoittelen kovasti parlamentin omaksumaa asennetta, koska siinä jätetään huomiotta pääasia. Emme voi kirjoittaa historiaa uudestaan, ja juuri näin tässä mietinnössä yritetään tehdä. Itse asiassa siinä yritetään esittää ihan uusia ennakkoluuloja, joita tosiseikat eivät tue. Valiokunta tarvitsisi todella tieteellisiä välineitä, joiden avulla se voisi päätyä oikeisiin johtopäätöksiin - kenties retrospektokoopin, koska sellaista se tuntuu käyttäneen yrittämällä katsoa taaksepäin myöntämättä, että kyseessä on uusi tauti ja sitä myötä myös uusi tilanne.
Tehkäämme asia aivan selväksi. Olen varma siitä, että parlamentti ja me brittikonservatiivit haluamme edistää terveyttä ja luottamusta. Siitä ei ole epäilystä. Siksi meidän on tarkasteltava juuri Yhdistyneen kuningaskunnan tilannetta: kulutus on käytännöllisesti katsoen palautunut ennalleen, naudanlihateollisuus on käytännöllisesti katsoen ennallaan ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen toteuttamat toimet ovat tehonneet. Sitä ei voi sanoa muusta Euroopasta, ja ongelmien syynä on luottamuksen puute.
Tässä mietinnössä ei tunnisteta taudin syitä. Kuten sanoin, sillä pyritään vain lietsomaan ennakkoluuloja, joita tosiasiat eivät tue. On kovin helppo lyödä, on helppo aina valittaa ja arvostella, mutta on täysin eri asia yrittää tehdä jotain myönteistä ongelmien ratkaisemiseksi.
Eläinproteiinin tuottaminen tuntuu olevan ongelman perusta. Olemme noudattaneet Yhdysvalloissa käytettyä menettelyä, eikä siellä tunnu olevan BSE-ongelmaa.
Haluaisin puuttua moniin asioihin, mutta saanen sanoa tämän: parlamentti tuntuu olevan kahden vaiheilla siinä, miten se suhtautuu ministeri Hoggiin. Toisaalta se sanoo, että hänellä oli laillinen velvollisuus tulla, mutta toisaalta juuri hyväksytyssä päätöslauselmassa todetaan, että toimielinsopimusta on vahvistettava, jotta voimme vaatia häntä tulemaan. Väittäisin, ettei tällä hetkellä ole olemassa oikeudellista perustaa, jonka nojalla tätä voisi edellyttää.

Le Gallou
Arvoisa puheenjohtaja, äänestimme yhteistä päätöslauselmaesitystä vastaan, koska ehdollinen epäluottamuslause ei ole oikeudelliselta kannalta puolusteltavissa ja tämän havaitsivat muuten myös parlamentin yksiköt. Ehdollinen epäluottamuslause ei ole puolusteltavissa myöskään poliittiselta kannalta. Todellisuudessa ehdollinen epäluottamuslause on tekaistu epäluottamuslause. Sen vuoksi äänestimme tätä yhteistä päätöslauselmaesitystä vastaan.
Huomenna sen sijaan äänestämme epäluottamuslauseen puolesta, koska hullun lehmän ongelma ei ole, toisin kuin eräät yrittävät uskotella, vain satunnainen virhe. Se ei myöskään ole järjestelmästä johtuva virhe. Tarkalleen ottaen se on niiden henkilöiden virhe, jotka järjestelmästä ovat vastuussa. Ja järjestelmästä vastuussa olevat henkilöt ovat, sanoi edellinen puhuja mitä hyvänsä, sekä Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus että Brysselin komissio.
Niinpä aiomme äänestää epäluottamuslauseen puolesta. Sillä on tietty vaikutus ainakin Ranskan edustustoon, koska jos yhdentoista Ranskan Kansalliseen rintamaan kuuluvan edustajan äänet lasketaan mukaan, suurin osa ranskalaisista edustajista tässä parlamentissa äänestää luultavasti huomenna epäluottamuslauseen puolesta.

Berthu
Yksi asia, jonka hullun lehmän tapaus opetti, on terveystarkastusten sekasortoisuus Euroopassa. Tämä edisti pilaantuneiden jauhojen ja lihan leviämistä eli siis itse sairautta. Tämä osa asiakirjasta ymmärretään edelleen väärin, mutta se on täynnä ohjeita siitä, miten eurooppalaisten instituutioiden olisi nykyään toimittava.
Siltä osin kuin on kyse yhtenäismarkkinoista, joiden piti poistaa sisärajoilta kaikki tuontitarkastukset (siis myös terveystarkastukset), annettiin direktiivi 89/662/ETY, jossa järjestelmä järjestettiin uudelleen. Päävastuu terveystarkastuksista ei enää kuulunutkaan tuojamaalle, jonka rajalla se aiemmin tehtiin, vaan alkuperämaalle, joka tässä tapauksessa on lihan vientiä harjoittanut Yhdistynyt kuningaskunta.
Tähän toimintamalliin kuuluu kuitenkin tiettyjä haittoja, jotka pyrkivät kasautumaan. Se siirtää vastuun tarkastuksista sille osapuolelle, jolle tiukan valvonnan harjoittamisesta on vähiten etua. Tämän puutteen korjaamiseksi olisi siten otettava käyttöön eräänlaiset " liittovaltion" tarkastukset, joiden tarkoituksena olisi valvoa viejämaan toimia. Tämä monimutkainen järjestelmä kuitenkin osoittautuisi kiusalliseksi kansallisille viranomaisille ja sen lisäksi se on kalliimpi, sillä Brysseliin olisi palkattava suuret joukot virkamiehiä. Tässä lyhyesti esitettynä ainakin syyt, jollei nyt ehkä itse hullun lehmän tautiin, ainakin sen leviämiseen (joka aiheutuu luonnonvastaisesta maatalouspolitiikasta). Euroopan unioni purki kansalliset tarkastusjärjestelmät perustamatta tai edes suunnittelematta niiden tilalle muita todella toimivia järjestelmiä.
Mikä on tilanne tänään? Koska kiinteät tullit on poistettu sisärajoilta ja tavaroiden mukana olevat asiakirjat on nekin jouduttu poistamaan, tarkastukset ovat muuttuneet hyvin hankaliksi. Niitä suoritetaan satunnaisesti siellä täällä ilman asianmukaisia perusasiakirjoja, ja vasta silloin, kun tavarat jo liikkuvat kunkin maan kotimarkkinoilla. Näissä olosuhteissa kaikenlaisten petosten mahdollisuus moninkertaistuu. Epäjärjestys on täydellinen.
Uhkaavana esimerkkinä tästä on hullun lehmän taudista laadittu Ranskan Kansallisen rintaman tutkimusvaliokunnan mietintö ja sen tullitarkastuksia koskeva luku. Sen mukaan kukaan kuulluista vastuuhenkilöistä, joita olivat ministeri, keskushallinnon johtajat, ammattijärjestöjen puheenjohtajat, eivät kyenneet esittämään luotettavia lukuja siitä, kuinka paljon Ranskaan oli tuotu Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin olevia eläinperäisiä jauhoja viimeksi kuluneina vuosina.
Euroopan unioni on siis parhaillaan aseidenriisuntatilassa terveyden alalla, mutta tämä ei tapahdu vahingossa, vaan syynä on politiikka, jota en epäröi kutsua tietoiseksi epäjärjestykseksi. Sen laatineiden noidan oppipoikien tarkoituksena on saada aikaan kaaos Eurooppaan. Tätä tilannetta ei voi olla vertaamatta aivan samantapaiseen epäjärjestykseen, joka aiheutui yhteisön alv: n perimisestä sisärajojen poistamisen jälkeen.
Miten tilanne olisi korjattava? Yksinkertaisimmat suostuisivat oikopäätä komission tarjoamiin ratkaisuihin: enemmän yhteisön säännöksiä! Enemmän yhteisön virastoja! Enemmän yhteisön tarkastajia!
Kukaan ei kuitenkaan yritä selvittää sitä, kuinka paljon tällaisen yhdenmukaistetun ja Euroopan tasolle keskitetyn järjestelmän käyttöön ottaminen maksaa, eikä edes sitä, onko se todella toteutettavissa lyhyellä aikavälillä. Mikään ei estä tekemästä tämänsuuntaisia kokeiluja, mutta ei pidä laskea sen varaan, että terveysvaatimusten liittovaltiollinen valvonta korjaisi välittömästi kriisin ja epäjärjestyksen aiheuttamat ongelmat.
Olemme pikemminkin sitä mieltä, että yhtenäismarkkinat on julistettu mitättömiksi sillä komission opinkappaleella, jonka mukaan kaikki rajatarkastukset ja tavaroiden mukana olevat asiakirjat oli ehdottomasti poistettava käytöstä. Vapaa liikkuvuus muuttui tämän myötä vapaudeksi tartuttaa tauteja. Tilanteen korjaamiseksi tämä politiikka olisi kyseenalaistettava.

Cox
Suhtaudun myönteisesti Euroopan parlamentin Euroopan komissiolle osoittamaan haasteeseen parantaa esitystään BSE-taudin osalta. Vastauksena parlamentin BSE-kriisistä tekemään tiedusteluun Euroopan komission puheenjohtaja Jacques Santer myönsi 11 muun komissaarin läsnä ollessa epäsuorasti, että järjestelmässä oli useita vikoja ja että sitä olisi siksi uudistettava.
Euroopan parlamentin mietinnössä, jossa arvostellaan voimakkaasti Yhdistyneen kuningaskunnan roolia BSEskandaalin hoidossa, kritisoidaan myös ankarasti komissiota ja entistä komissaaria Ray MacSharrya, jota tutkintavaliokunta syyttää, jos nyt ei suoranaisesta osallistumisesta tiedon salailuun ja skandaalin villaisella painamiseen, niin ainakin " silmien sulkemisesta" .
Komission tarkoituksellinen lyhytnäköisyys on tuskin ollut palvelus Euroopan kuluttajille, eikä viime kädessä edes EU: n ja Irlannin naudanlihantuottajille. Minusta on erittäin hyvä, että vastuu elintarvikepolitiikasta on nyt siirretty pois maatalouskomissaarin alaisuudesta. Kannatan myös ajatusta FDA: n (elintarvike- ja lääkehallinnon) eurooppalaisesta versiosta.
Liberaaliryhmän nimissä suostun nyt olemaan arvostelematta komissiota ja annan sille muutaman kuukauden aikaa korjata menneisyyden vääryydet elintarvikepolitiikassa tehtävillä merkittävillä uudistuksilla.

Crowley
Jos BSE-kriisistä on ollut jotain hyötyä, se on ollut se, että se on kiinnittänyt huomiota ensisijaiseen tarpeeseen keskittyä kuluttajansuojaan ja ottaa huomioon kuluttajien oikeutetusti tuntemat pelot. Euroopan unionin toimielinten ja jäsenvaltioiden hallitusten on nyt työskenneltävä yhdessä kuluttajien etujen suojelemiseksi kaikissa tilanteissa. Tässä mielessä brittiviranomaisten tapauksen yhteydessä valitsema lähestymistapa on ollut erittäin valitettava. Iso-Britannia on valinnut ylimielisen lähestymistavan, jossa ei oteta huomioon sen toiminnan vaikutuksia sen eurooppalaisiin kumppaneihin.
Vaikka suhtaudunkin myönteisesti tutkintavaliokunnan tuntemaan huoleen BSE-kriisin täydestä tutkimuksesta, sen lähestymistapa askarruttaa minua joiltain osin. Se kuuli EU: n komissaareja ja virkamiehiä, mutta ei miestä, jolla oli ylin poliittinen vastuu tapauksen tapahtumisen aikaan: silloista EU: n komission puheenjohtajaa Jacques Delorsia. Se, ettei Delorsia kuultu valiokunnassa, on huomiota herättävä puute ja on omiaan asettamaan kyseenalaiseksi sen, onko valiokunnan lähestymistapa ollut tasapuolinen. Onko tähän vaikuttanut jotenkin se, että valiokunnassa on sosialistienemmistö? Miksei Delors astunut esiin puolustamaan komissiota?
Paras tapa puuttua Bsd-kriisiin ei ole nyt katsoa taaksepäin nähden asiat jälkiviisaudelle tyypilliseen tapaan täysin kirkkaina vaan laatia laaja-alainen strategia, jolla suojellaan Euroopan kuluttajia ja herätetään heissä uudelleen luottamus. Tämä merkitsee väistämättä sitä, että brittiviranomaisten on omaksuttava yhteistyökykyisempi ja vastuullisempi lähestymistapa.

Deprez
BSE: n leviäminen nautakarjaan on jo harventanut siihen sairastunutta karjaa ja tuottanut hyvin suuria tappioita koko Euroopan nautakarjateollisuudelle. Nämä ovat jo sinänsä hyvin vakavia seurauksia, mutta niiden suhteen ei kuitenkaan ole toteutettu yhteisiä toimia, vaikka ihmisen terveys on uhattuna, jos todetaan taudin levinneen sairastuneiden eläinten lihasta ihmisiin.
Tähän kriisiin jouduttuamme oli välttämätöntä eritellä ne syyt, virheet tai toimintahäiriöt, jotka ovat myötävaikuttaneet tämän eläintaudin leviämiseen ja kuluttajien puutteelliseen suojeluun. Tämä ei tapahdu ainoastaan kunkin osapuolen vastuun määrittämiseksi, vaan ennen kaikkea sellaisten ankarien toimenpiteiden toteuttamiseksi, jotka estäisivät tällaisen onnettomuuden toistumisen.
Medinan mietinnössä tapahtumista syytetään eniten Ison-Britannian hallitusta, joka luopumalla liha- ja luujauhon tuotannon sääntelystä mahdollisti sen, että patogeeninen tekijä, joka aiheuttaa BSE-tautia naudoissa ja joka elintarvikeketjun lopussa saattaa kehittää Creutzfeldt-Jakobin tautia ihmisessä, saastutti nämä jauhot.
Tästä voidaan syyttää yhtä paljon myös Ison-Britannian hallituksen kokemattomuutta, joka vei eläintaudin ja epidemian torjumiseksi toteutetuilta toimenpiteiltä kaiken tehon ja muutti ne epämääräisiksi yrityksiksi suojella maan nautakarjateollisuutta.
Mitä neuvostoon tulee, se laiminlöi institutionaalisia velvollisuuksiaan.
Komissio yritti ilmiselvästi suojella markkinaetujaan ja suhteitaan Ison-Britannian hallitukseen ja piti kuluttajien terveyden suojelua toissijaisena. Lisäksi tutkintavaliokunta paljasti vakavia rakenteellisia puutteita päätöksentekomenettelyssä, jossa sorruttiin suosimaan yksityisiä etuja ja sivuutettiin kokonaan yleisen edun ajaminen.
Tässä tilanteessa on harkittava epäluottamuslauseen esittämistä komissiota vastaan. Syypäänä tämän kriisin huonoon hallintaan on edellinen komissio. Nykyisen komission puheenjohtaja on muuten sitoutunut korjaamaan häiriöt ja ehdottaa tieteellisten asiantuntijoiden kuulemista koskevan järjestelmän, päätöksentekomenettelyjen, valvontakeinojen ja yhteisön oikeudellisen perustan muuttamista, jotta yhteisön toimivaltaa voitaisiin laajentaa terveyteen liittyvissä asioissa.
Sen sijaan, että pahennettaisiin institutionaalista kriisiä, joka on vaarassa jatkua pitkään, olisi järkevämpää antaa panna tarvittavat uudistukset täytäntöön niin nopeasti kuin mahdollista ja uhata komissiota epäluottamuslauseella, jollei se toteuta niitä kohtuullisessa määräajassa.
Sen vuoksi on paras ratkaisu äänestää tämän aloitteen puolesta, jossa velvoitetaan komissio noudattamaan Euroopan parlamentin suosituksia sillä uhalla, että sille myöhemmin esitetään epäluottamuslause. Tärkeintä olisi kuitenkin, että komissio ottaa kuluttajien suojelun ensisijaiseksi huolenaiheekseen.

Dury
En osallistunut juuri toimitettuun äänestykseen tutkintavaliokunnan BSE-tautia koskevien töiden päätteeksi. Tämä ei johdu siitä, että olisin eri mieltä Medinan mietinnöstä, vaan päinvastoin. Mielestäni mietinnössä määritellään tarkasti, mistä seikoista eri tahot, varsinkin Ison-Britannian hallitus sekä myös entinen ja nykyinen komissio, ovat vastuussa hullun lehmän tapauksessa. Tätä onnettomuutta, jonka laajuutta ei kukaan osaa vielä arvioida, pahensivat vielä kaikilla vastuun tasoilla tehdyt virheet: laiminlyönnit, halu miellyttää brittihallitusta, tosiseikkojen salaaminen parlamentilta ja tähän kohdistetut paineet. Puheenjohtaja Santer ylläpiti vielä eilen tätä asennetta ja kielsi komission tehneen valitettavan päätöksen poistaa gelatiinin vientikielto, vaikka tosiasiat osoittivat aivan muuta. Tästä menettelystä olisi välittömästi langetettava poliittisia seuraamuksia eli epäluottamuslause, jonka puolesta aion huomenna äänestää.
Siitä asti kun perustamissopimuksen 144 artikla on ollut olemassa, julkinen mielipide ei ole ymmärtänyt sitä, miksi komissiolle ei esitetä epäluottamuslausetta, ottaen huomioon esitettyjen tosiseikkojen vakavuuden. Jos parlamentti ei hyväksy Happartin kanssa allekirjoittamaani aloitetta, olen sitä mieltä, että hallitusten väliselle konferenssille olisi ehdotettava 144 artiklan kumoamista, jossa määrätään järjestelmästä, joka jo 50 vuoden ajan on mahdollistanut poliittisen vastuuttomuuden komission eduksi. Parempi olisi ryhtyä toimiin ja ottaa käyttöön toimeenpanovallan tehokas valvontajärjestelmä, joka olisi samantyyppinen kuin Yhdysvaltojen kongressin harjoittama valvonta.
Sen sijaan on mielestäni epätervettä asettaa komissio holhouksenalaiseksi tällä päätöslauselmalla, josta juuri äänestimme. Se heikentää entisestään komissiota, jonka arvovaltaa nykyinen kriisi on jo vakavasti horjuttanut. Se vahingoittaa komission riippumattomuutta paitsi suhteessa parlamenttiin, myös neuvostoon ja jäsenvaltioihin. Se valmistaa tietä komission toimivallan vähentämiselle parhaillaan tapahtuvan perustamissopimuksen tarkistamisen yhteydessä. En tiedä onko tämä niiden kollegoideni tarkoituksena, jotka juuri äänestivät tämän päätöslauselman puolesta, mutta pelkäänpä, että näin juuri käy. Parempi ratkaisu olisi suora poliittinen seuraamus, joka mahdollistaisi terveet lähtökohdat ja sen, että instituutioidemme demokratisoituminen pysyy edelleen tavoitteena.

Ewing
Äänestin kompromissin puolesta tietyin epäilyksin. Parlamentin ei pitäisi uhkailla komissiota arvostelulla, kun todellinen syntipukki löytyy lopulta Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksesta.
Se loi BSE-ongelman ja salli sen levitä ja muuttua endeemiseksi monilla eteläisillä alueilla. Sen ei onnistunut hillitä BSE-tautia ja sen käytös, joka on perustunut " yhteistyöhaluttomuuspolitiikkaan" ja Euroopan järkevän torjuntaohjelman rahoittamista koskevien rahoitustarjousten ylimieliseen torjumiseen, on ollut viheliäistä.
Ei ihme, että eurooppalaiset nyt vaativat korvausta vahingoista, joita Yhdistyneen kuningaskunnan kyvyttömyys on aiheuttanut. Valitettavasti me skotit emme voi vaatia korvauksia naudanlihamarkkinoidemme tuhoutumisesta eikä meillä ole yhtä hyvää suojaa Englannin BSE: tä vastaan kuin eurooppalaisilla kumppaneillamme.
Katson, että maanviljelijäni ovat saaneet kärsiä tarpeettomasti tyhmyydestä. Kun järkeä ei löydy Westminsteristä, skotlantilaiset naudanlihantuottajat ovat omalla kustannuksellaan luoneet omat " BSE-vapaan" laadunvarmistusjärjestelmänsä, jota Skotlannin valtiosihteeri mustamaalasi ja vähätteli " Yhdistyneen kuningaskunnan yhtenäisyyden nimissä" !
Puolueeni pyrki haastamaan Skotlannin valtiosihteerin Hoggin vastaisen epäluottamuslauseen yhteydessä tällä viikolla Westminsterissä.
Michael Forsyth kielsi Euroopan lipun käytön Skotlannissa. Muistuttakoon hänen Skotlannin toimistonsa yläpuolella liehuva Ison-Britannian lippu häntä Yhdistyneen kuningaskunnan petoksista, ja tuomitkoon Euroopan parlamentti Yhdistyneen kuningaskunnan kyynisen, muiden syyttelyyn perustuvan BSE-politiikan.

Gallagher
Kansanterveyden täytyy olla ensisijainen huolenaihe kaikille elintarviketeollisuudessa toimiville. Tältä osin maanviljelijöiden ja tuottajien rooli on ratkaiseva. Kansallisen ja Euroopan tason lainsäädännön rooli on myös keskeinen turvallisen elintarviketeollisuuden kannalta. Kuluttajien luottamus on nyt kaikkien aikojen pohjamudissa. EU: n toimielinten ja jäsenvaltioiden hallitusten ensisijainen vastuu on suojella kuluttajien etuja kaikissa tilanteissa ja siten palauttaa entisenlainen luottamus siihen, että naudanliha on laatutuote.
Euroopan parlamentin BSE-tautia käsittelevän tutkintavaliokunnan tutkimus on vain yksi koko BSE-kriisiä koskeva tutkimus. Vaikka kannatankin kaikkia ponnisteluja tämän kriisin ratkaisemiseksi, en usko, että valiokunnan lähestymistapa on ollut täysin tasapuolinen. Sen entiseen EU-komissaariin MacSharryyn kohdistama arvostelu ei ole ollut oikeutettua. Ray MacSharry on jo varsin tehokkaasti kumonnut valiokunnan häneen kohdistaman arvostelun. Haluaisin kuitenkin lisätä, että on varsin helppo arvioida menneitä tapahtumia jälkiviisauden valossa. Olisi parempi, että näitä tapahtumia arvioitaisiin tapahtumahetken kontekstissa. Ray MacSharry oli yksi viime aikojen suurista uudistuskomissaareista ja Irlannin maanviljelijät ovat hänelle paljosta kiitollisia. Tutkintavaliokunta ei saa tahrata hänen mainettaan millään tavalla.
On tärkeää pitää mielessä, että koko BSE-tarinan syntipukki ovat brittiviranomaiset, jotka ovat suhtautuneet erittäin ylimielisesti ja täydellisen välinpitämättömästi vaikutuksiin, joita heidän toiminnallaan on heidän kumppaneilleen EU: n jäsenvaltioissa, ei vähiten Irlannissa. Kaikkien tulevien BSE-kriisin ratkaisemiseen tähtäävien strategioiden on perustuttava brittiviranomaisten vastuulliseen ja yhteistyökykyiseen panokseen.

Hory
Mitä tulee usean ryhmän jättämään yhteiseen päätöslauselmaan, Euroopan radikaaliallianssi on yhä kriittinen sen suhteen, että Euroopan parlamentti arkaili tässä poikkeuksellisen vakavassa tapauksessa, kuten kaikki puhujat korostivat 18. helmikuuta käydyissä keskusteluissa, jättämällä hyödyntämättä niitä poliittisia keinoja, jotka sen käyttöön on perustamissopimuksessa annettu.
Olemme siis eri mieltä meille esitetyn sovitteluratkaisun sisällöstä ja aiomme jättää äänestämättä.
Kantamme tähän äänestykseen johtuu kuitenkin pääasiallisesti siitä menettelystä, jonka soveltamisesta edustajakokous päätti 17. helmikuuta pidetyssä istunnossa. Tämän istunnon aikana Barthet-Mayer ja Puerta korostivat, että meillä oli erittäin painavat syyt siirtää kyseinen äänestys epäluottamuslauseesta toimitetun äänestyksen jälkeen.
Parlamentti ei noudattanut tätä esitystä, joka kuitenkin oli hyvin perusteltu ja jonka tukena oli useita parlamentaarisia todisteita.
Tähän asiaan ei siis ole syytä enää palata. Todettakoon kuitenkin, että viiden ryhmän yhteisesti jättämästä aloitteesta toimitetun äänestyksen epäsuorana tuloksena on, että epäluottamuslause menettää osan poliittisesta merkityksestään ja saattaa toisarvoiseen asemaan ne parlamentin jäsenet, jotka harjoittivat heille kuuluvia etuoikeuksia puoltamalla sitä.
Tämän vuoksi Euroopan radikaaliallianssi päätti määräenemmistöllä olla osallistumatta äänestykseen.

Jové Peres
GUE/NGL -ryhmä ei ole yhtynyt yhteiseen päätöslauselmaesitykseen, eikä se osallistunut äänestyksiin. Tällaiseen suhtautumiseen on kaksi syytä.
Koska huomenna äänestetään komission epäluottamuslauseesta, on ristiriitaista ottaa epäluottamuslauseeseen liittyvä päätöslauselma esityslistalle. Koska Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä on päättänyt puoltaa epäluottamuslausetta, sen mielestä on epäjohdonmukaista äänestää päätöslauselmasta, joka on ristiriidassa niin merkityksellisen kysymyksen kanssa.
Yhteinen päätöslauselma esittää lykättyä ja ehdollista epäluottamuslausetta, jolloin komissio ottaisi käyttöön tiettyjä toimenpiteitä, ja myös se motivoi äänestyksestä pidättäytymistämme. Epäluottamuslausetta voidaan käyttää ainoastaan seuraamuksena tapahtuneista laiminlyönneistä, se ei sovellu tulevien toimien ehdollistamiseen. Tämä on se perimmäinen syy, joka estää meitä ilmaisemasta mielipidettämme yhteisestä päätöslauselmasta.
BSE-tautia käsittelevän väliaikaisen tutkintavaliokunnan mietinnössä mainitaan, että komissio on syyllistynyt peruuttamattomiin laiminlyönteihin. Jos laiminlyöntejä on tapahtunut ja ne ovat peruuttamattomia, sen seurauksena pitää esittää välitöntä epäluottamuslausetta. Välittömän epäluottamuslauseen siirtäminen merkitsee yksinkertaisesti parlamentille annettujen valvomisvelvoitteiden laiminlyöntiä, ja yhteinen päätöslauselma olisi pyrkimys oikeuttaa tämä velvollisuuksien täyttämättä jättäminen.

Killilea
Parlamentin ponnistelujen BSE-kriisin puhkeamiseen johtaneen tapahtumaketjun paljastamiseksi olisi pitänyt antaa arvokas oppitunti maataloutta ja elintarvikkeiden turvallisuutta koskevan politiikan hoitoa varten.
Sen sijaan tutkintavaliokunnan työltä kaivetaan maata alta parlamentissa esitetyllä epäluottamusaloitteella, joka läpi mennessään johtaisi koko nykyisen komissaarien kollegion erottamiseen huolimatta siitä, että suurin osa BSEkriisiin johtaneista tapahtumista sattui ennen tämän komission virkaanastumista.
Epäluottamuslause on tervetullut uutinen brittihallitukselle, joka on pyrkinyt johdonmukaisesti suuntaamaan brittiyleisön huomion pois oman maan hallituksen ensisijaisesta vastuusta koko kriisistä pyrkimällä syyttämään Euroopan komissiota omien ministerien ja elintarvikkeiden turvallisuutta koskevasta politiikasta vastuussa olevien virkamiesten virheistä.
Tämän aloitteen takana olevien olisi harkittava uudelleen toimintaansa, ja minun mielestäni heidän olisi keskityttävä työskentelemään komission kanssa sen varmistamiseksi, että kaikki tutkintavaliokunnan tekemästä tutkimuksesta saatavat kokemukset otetaan huomioon tulevan maataloutta ja elintarvikkeiden turvallisuutta koskevan politiikan hoidossa sekä Euroopan tasolla että kansallisella tasolla.
Tutkintavaliokunnan lopullista mietintöä heikentää huomattavasti se, että se jätti kuulematta monia keskeisiä asiaan liittyviä henkilöitä.
Miksi valiokunta ei esimerkiksi kuullut komission entistä puheenjohtajaa ja tunnettua sosialistipoliitikkoa Jacques Delorsia?
Mielestäni puheenjohtaja Delors, jolla oli ylin poliittinen vastuu Euroopan komission toiminnasta, olisi voinut vahvistaa hänen maatalouskomissaariensa laajat vastaväitteet, jotka koskivat komission yksiköiden toimintaa Delorsin aikana koskevia väitteitä.
Arvostelu, jota on kohdistettu komission toimintaan Delorsin aikana, saattaa entisen puheenjohtajan Delorsin huonoon valoon, ja hänelle olisi pitänyt antaa mahdollisuus kumota tämä arvostelu.
Yhtä paljon askarruttaa se, ettei eläinlääketieteellisen tiedekomitean puheenjohtajana tapahtumien aikaan toiminutta henkilöä ole kuultu. Valiokunnalle olisi varmasti ollut suureksi avuksi, jos se olisi kuullut asiantuntijoita, joilla oli keskeinen asema aikana, jolloin ongelmasta muodostui se huomattava kriisi, mikä siitä lopulta tuli.
Toinen askarruttava piirre valiokunnan työskentelyssä oli päätös saattaa raskauttavia syytöksiä sisältävät asiakirjat yleisön saataville ennen kuin asianomaisilla henkilöillä oli edes ollut mahdollisuus vastata valiokunnalle.
Entinen komissaari MacSharry joutui tällaisen kyseenalaisen menettelyn uhriksi, ja valiokunnan olisi pitänyt olla sen verran kunniallinen, että se olisi pyytänyt anteeksi sitä, että se esitti julkisia syytöksiä häntä kohtaan kuukausi ennen, kuin hänellä oli mahdollisuus esittää todisteita syytöksien kumoamiseksi. On syytä palauttaa mieliin, että kun entinen komissaari vastasi valiokunnalle, hän kumosi syytökset yksityiskohtaisesti, avoimesti ja kattavasti.
Lopulta tutkintavaliokunnan mietintöä vahingoitti vakavasti se, ettei brittien maatalousministeri saapunut valiokunnan eteen antamaan todistusta.
Selvää on, että yksi läksy, joka koko tästä tapauksesta on opittu, on se, että tutkintavaliokunnalla on oltava lailliset valtuudet pakottaa todistajat saapumaan paikalle ja antamaan todistuksen. Muutoin tällaisten valiokuntien lopulliset kertomukset perustuvat puutteellisiin tutkimuksiin ja valiokunnissa istuvien kollegoiden erinomaiseen työhön vaikuttavat kielteisesti seikat, joihin he eivät voi vaikuttaa, kuten tässäkin tapauksessa on käynyt.

Kreissl-Dörfler
Puheenjohtaja Santer suhtautui eilen hyvin ymmärtäväisesti Euroopan parlamentin komissiolle osoittamaan kritiikkiin. Hän myönsi, että komission työskentely on ollut viime vuosina aivan riittämätöntä ja ettei ole tehty mitään, mitä - viitatakseni Euroopan unionin kansalaisille aiheutettuun vahinkoon - olisi pitänyt tehdä.
Jos tämä näkemys on jo olemassa, arvoisa Santer, silloin sillä täytyy olla myös seuraamuksia. EP: n tutkintavaliokunnan kokouksissa tuli selväksi, että muutamat - myös korkea-arvoiset - komission virkamiehet, eivät ilmeisesti olleet valmiita tekemään yhteistyötä EP: n kanssa. Virkamiehet, kuten Legras tai Mansito jopa vaikeuttivat tutkintavaliokunnan työskentelyä, vaikka he pääosaston VI pääjohtajana tai apulaispääjohtajana ovat ensisijassa vastuussa havaituista epäkohdista. Tällaisella käyttäytymisellä täytyy olla seuraamuksia. Tällaiset virkamiehet, joiden osoitetaan olevan kyvyttömiä hoitamaan tehtäviään, eivät saa jäädä virkoihinsa. Herra Moltken tapauksessa turismin pääosastolta EP: n painostus onnistui vähän aikaa sitten. Meidän täytyy järjestää vastaavanlainen painostus pääosastoa VI kohtaan.
Mutta luonnollisestikaan emme saa käydä virkamiesten kimppuun sillä periaatteella, että pienet otetaan kiinni ja isojen annetaan juosta. Komissio ja ennen kaikkea komission puheenjohtajan täytyy ensinnä kantaa poliittinen vastuu viranomaistensa epäkohdista. BSE: n olemassaolosta ei saatu ensimmäistä kertaa tietää vasta eilen. Ja Santerin komissio ei myöskään ole ollut virassaan vasta eilisestä lähtien. Tähän mennessä Euroopassa on kuollut 16 BSE: n uhrina. Kuinka monta kuollutta olisi pitänyt vielä olla, ennenkuin komissio olisi omasta aloitteestaan ryhtynyt toimiin? Ministerit tai tässä tapauksessa ennemminkin komissaarit kantavat aina poliittisen vastuun virkamiesten väärinkäytöksistä. Tämä on toki hyvä eurooppalainen tai vähintäänkin brittiläinen perinne. Komissaari Fischlerin olisi pitänyt aikaisemmin siivota sotkut tallistaan. Ja nyt hänen ei pidä käyttäytyä niin, kuin vain hänen edeltäjänsä olisivat tehneet virheitä. Vihreiden puolueryhmä on anonut " ehdollista epäluottamuslauseäänestystä" selventääksemme tätä poliittista vastuuta. Todennäköisesti uhkaus epäluottamuslauseäänestyksestä on tehonnut, koska Santer ensimmäistä kertaa toi julki nykyisen komission ja edeltäjänsä tekemät vakavat virheet.
Luonnollisesti myös muut tahot ovat epäonnistuneet. Brittihallituksen toimintaa voi nimittää vain ilkeämieliseksi ja tietämättömäksi. Ainoa sopiva vastaus tähän on vahingonkorvauskanne Isoa-Britanniaa (ja siellä toimivaa eläinjauho- ja kalateollisuutta) vastaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa Luxemburgissa. Mutta myös Borchert ja muut eurooppalaiset maatalousministerit ovat epäonnistuneet. He olivat liian kauan tekemättä mitään ja asettivat taloudelliset intressit kansalaistensa elämän edelle.
Vastuu BSE-skandaalista on myös EU: n rakenteissa. Sisämarkkinat ovat johtaneet kuluttajasuojan tason alenemiseen. Me vihreät olemme aina varoittaneet siitä, ettei sisämarkkinoita pidä luoda ilman riittäviä ekologisia ja sosiaalisia suojamekanismeja. Mutta kaikkien puolueryhmien talousliberalistien, rouva Thatcherista herra Bangemaniin, korkein päämäärä oli suojamääräysten purkaminen. Nyt näemme ikävät seuraukset eurooppalaisen integraation epäonnistuneesta muodosta. Kuluttajasuojaa varten ei ole tähän mennessä ollut tehokkaita valvontamekanismeja. Maatalouden piirissä komissio oli oma valvontaelimensä. Tässä tilanteessa vain uuden pääosaston luominen komissioon kuluttajansuojaa varten on aivan liian vähän. Me tarvitsemme viimeinkin itsenäisen eurooppalaisen elintarvikevalvontaviranomaisen. Ja me tarvitsemme viimeinkin enemmän läpinäkyvyyttä ja enemmän oikeuksia Euroopan parlamentille. Kaikkien komission asiantuntijakomiteoiden kokousten täytyy olla julkisia. Epäluottamuslauseen esittäminen täytyy olla tulevaisuudessa mahdollista myös yksittäisiä poliittisesti vastuussa olevia komissaareja vastaan. Ja tulevaisuudessa Euroopan parlamentilla täytyy olla oikeus yhteispäätöksiin kaikissa maatalouspolitiikkaa koskevissa kysymyksissä.
Ja luonnollisesti me tarvitsemme myös aivan toisenlaista eurooppalaista maatalouspolitiikkaa. Kasveja syövien eläinten ruokkiminen lihaluujauholla täytyy periaatteellisesti kieltää. Lihaluujauhoa saa käyttää ruokintaan vain silloin, kun voidaan pitää kiinni korkeasta turvallisuustasosta - toisin kuin Ison-Britannian maatalousteollisuudessa, josta sääntely on purettu. Lajeille oikeudenmukaiselle karjankasvatukselle täytyy luoda taloudellisia etuja ja teolliselle suurkarjankasvatukselle veroja ja maksuja. Me vihreät olemme jo aina vaatineet ekologista maataloutta ja lajeille oikeudenmukaista karjankasvatusta ja olemme kritisoineet voimakkaasti eurooppalaista maatalouspolitiikkaa. BSE-skandaali on nyt traagisella tavalla osoittanut meidän olleen oikeassa.

Lulling
Arvoisa puhemies, en ollut BSE-tutkintavaliokunnan jäsen eikä minulla myöskään ollut puheaikaa täysistuntokeskustelussa. Pidän kuitenkin siitä kiinni ja sanon sen selvästi, että jos olisimme äänestäneet täällä tämän väliaikaisen tutkintavaliokunnan mietinnöstä, en olisi voinut äänestää sen puolesta ja seuraavista syistä:
Lausunnot komission poliittisesta vastuusta, - edellisen ja nykyisen komission, aikaisempien ja nykyisen maataloudesta vastaavien komission jäsenten - jotka koskevat virheitä ja laiminlyöntejä, ovat liian summittaisia ja ovat vailla kaikkea eriyttämistä. Ne perustuvat paljolti ennakkotuomioihin huomioimatta todellista asiaintilaa vuosien saatossa. Niinpä tämä puolueeton tarkkailija, mitä tällä välin on tapahtunut Delorsista Santeriin, MacSharrysta Fischleriin, ei voi yksinkertaisesti hyväksyä tätä globaalia, vivahteetonta syyllisen osoittamista. Ja vielä enemmän sen takia, ettei tutkintavaliokunnalla ollut edes rohkeutta pyytää Delorsia kuultavaksi. On todella epäreilua, että Steichen heitetään samaan pataan MacSharryn kanssa. Ja on aivan irvokasta, että Santerin komissio ollaan valmiita lähettämään autiomaahan ja Delorsia ei pyydetä edes kuultavaksi.
On valitettavaa, että tutkintavaliokunta, joka on tehnyt paljon hyvää työtä, ei tehnyt itselleen hyvää palvelusta tällä täysin vivahteettomalla syyllisyyden osoituksella.
Sitä vastoin haluan painokkaasti puoltaa tutkintavaliokunnan tulevaisuutta koskevia suosituksia ja olen varma siitä, Santerin eilisen rohkean väliintulon jälkeen, että komissiossa näistä suosituksista seuraa tekoja, joita me yhteisön kansalaiset oikeutetusti odotamme, kitkeäksemme nautaeläinepidemian ja asettaaksemme huolen kansalaisten terveydestä etusijalle, kuten kuuluukin.

Martin Philippe
Tilapäisen tutkintavaliokunnan mietintö BSE: n hallinnasta paljasti, että komission toiminta kärsii sisäisistä häiriöistä. Ei tietenkään saa unohtaa Yhdistyneelle kuningaskunnalle, neuvostolle ja brittiläisille jauhonvalmistajille kuuluvaa vastuuta.
Esittämässäni vähemmistön kannassa osoitin, mitä etuja koituisi sellaisen riippumattoman organisaation perustamisesta, joka mahdollistaisi päätöksenteon ilman, että se herättäisi epäluottamusta tai että siihen voitaisiin jotenkin vaikuttaa. Tämän vuoksi täsmensin, että tämän elimen olisi noudatettava EN 45004 -standardeja.
Sen lisäksi, että olisi perustettava riippumaton elin, on välttämätöntä, että myös jäsenvaltioiden valvontaelimet noudattavat samoja kansainvälisiä vaatimustenmukaisuussääntöjä.
Tutustuin siis mielenkiinnolla Santerin ehdotuksiin komission suunnittelemasta uudelleenjärjestelystä.
Mutta vaikka esitellyt toimenpiteet ovatkin mielenkiintoisia, ei kuitenkaan voida vaarantaa sitä asiakirjassa tarkoitettua, hallintaa koskevaa vastuuta, jota komissio vältti ottamasta.
Tämän vuoksi allekirjoitin ehdotuksen epäluottamuslauseeksi ja aion tietenkin huomenna äänestää sen puolesta.

Méndez de Vigo
Jos henkilökohtaisen epäluottamuksen osoittaminen yhdelle komission jäsenelle olisi ollut mahdollista, monet meistä tämän edustuslaitoksen jäsenistä olisimme esittäneet sitä Fischlerille. Luulen, että maataloudesta vastaavan komission jäsenen toiminta on merkittävästi vahingoittanut koko komissiota ja hänen suhtautumisessaan tutkintavaliokuntaan on paljon toivomisen varaa. Juuri eilen käsittelyn aikana hän ei edes kuunnellut Redondo Jiménezin kaltaisten pätevien parlamentin jäsenten puheita.
Ei ole mitään loogisia tai poliittisia perusteita, jotka puoltaisivat äänestämistä sellaisen, komissiolle suunnatun epäluottamuslauseen puolesta, joka on syntynyt ennen tämän komission valtaantuloa suoritettujen toimien seurauksena ja siksi äänestän huomenna tätä aloitetta vastaan.
Mutta ehtojen asettaminen komissiolle, kuten kompromissipäätöslauselman kohta 7 tekee, merkitsee käsittääkseni komission toimintakyvyn heikentämistä niiden haasteiden edessä, joita unioni tulee kohtaamaan seuraavien lähikuukausien aikana, joista yksi on hallitusten välinen konferenssi.
Olen aina ajatellut, että on parlamentin etujen mukaista, että komissio on vahva eikä riippuvainen sille asetetuista ehdoista. Siksi erkanen - tämän yhden kerran - ryhmäni kannasta ja äänestän ehdollista epäluottamusta vastaan.

Pery
Euroopan parlamentin jäsenten, jotka on valittu yleisellä vaalilla, on puolustettava Euroopan kansalaisten oikeuksia. Terveys on kansalaisille arvokkain omaisuus, ja he katsovat, että heidän valitsemansa poliittiset edustajat ovat vastuussa siitä. Tämä nähtiin Ranskassa ilmi tulleessa saastuneen veren tapauksessa.
Tämän vuoksi teimme aloitteen tutkintavaliokunnan perustamisesta niin kutsutun " hullun lehmän kriisin" selvittämiseksi mahdollisimman perusteellisesti.
Tämän mietinnön päätelmät ovat masentavia. Ensinnäkin haluaisin tuoda julki Ison-Britannian hallituksen suuren vastuun asiasta. Margaret Thatcher mahdollisti lihajauhon valmistuslämpötilan laskemisen purkamalla kasvien terveyttä koskevan lainsäädännön 1980-luvulla. Brittihallitus ja tietyt teollisuusyritykset tekivät tästä lihajauhosta kuolettavan laskemalla sen tuotantokustannuksia.
Sen jälkeen brittihallitus kielsi sen käytön maassaan valvomatta kuitenkaan tämän toimenpiteen soveltamista, sulkematta rajojaan ja antamatta eurooppalaisille terveyskomiteoille lupaa suorittaa tarkastuksia.
Tapauksesta on osaltaan vastuussa myös Brysselin komissio. Tietyt virkamiehet vaikeuttivat tieten tahtoen tiedonkulkua ja estivät tämän ikävän tapauksen avoimen käsittelyn.
Kummankin osapuolen olisi nyt tunnustettava vastuunsa, ja niille olisi määrättävä seuraamuksia. Tämän vuoksi äänestän sovitteluratkaisun sisältävän päätöslauselman puolesta ja aion huolehtia siitä, että kaikki tutkintavaliokunnan suositukset pannaan täytäntöön erityisesti siltä osin kuin ne liittyvät tässä päävastuullisena osapuolena olevalle brittihallitukselle kuuluvaan vastuuseen.
En voi hyväksyä sitä, että nykyisen komission vakavat virheet kriisin hallinnassa jätetään rankaisematta. Myös minä aion torstaina äänestää välittömän epäluottamuslauseen puolesta.

Pimenta
Keskustelussa hullun lehmän taudin tutkimuksesta kävi ilmi seuraavaa:
1 - Heti alussa komissio valitsi väärän menettelytavan yrittäen antaa mahdollisimman vähän tietoa ja keskustella mahdollisimman vähän taudista yrittäen välttää kuluttajien reaktiota tieteellisten tietojen ja epävarmuuksien ilmitullessa. Perättäisten komissaarien toiminta oli hyvin moitittavaa ja vaaransi ihmisten terveyden.
2 - Komission strategia vaikutti ratkaisevasti jäsenmaiden toimintaan myöhästyttäen eläinten terveyden kannalta tehokkaiden keinojen käyttöönottoa ja sairauden syiden ja leviämisen tieteellistä tutkimusta.
3 - Yhdistynyt kuningaskunta on selvästi vastuussa tavasta, jolla se mahdollisti taudin leviämisen ja ennen kaikkea miten se pimitti muilta valtioilta tragedian todellisen laajuuden.
4 - Asioiden kulku osoitti, miten huonosti komission maatalousosasto, jolla on vastuullaan eläinten terveyden valvonta ja sen vaikutukset yleiseen terveyteen, reagoi, ja sen tieteellisen tarkkuuden ja rehellisyyden puute. Samoin eläinlääketieteellinen neuvosto ja komiteat osoittautuivat epäpäteviksi; ne suojelivat tiettyjä painostusryhmiä, jotka ovat liittoutuneet lihantuottajien lyhyen tähtäimen intressien suojelua varten. Yhdistyneessä kuningaskunnassa nämä painostusryhmät eivät tuottaneet kunniaa maallensa.
5 - Aivan kuten komission edellisessä lihan laatua käsittelevän tutkintavaliokunnan mietinnössä (Pimentan mietintö - 1989), joka laadittiin hormonikriisin takia, vaadittiin, että on välttämätöntä muuttaa Euroopan unionin sopimusta, onhan yleinen terveys kyseessä. Todellisen toimivallan pitäisi antaa valtuuksia perustaa jokin yleisen terveydensuojelun laitos tai yksikkö, joka ei ole riippuvainen maatalouden tai teollisuuden intresseistä.
Tapahtumien kulku BSE-taudin leviämisessä oli samanlainen kuin " hormonikriisissä" , ja tämä on selvästi sen hinta, ettei tällä alalla ole Euroopan unionia.
Euroopan parlamentti ei paljastanut tämän mietinnön myötä pelkästään moitittavaa käytöstä vaan ennen kaikkea elintarvikkeiden laadun valvontajärjestelmän hajanaisuuden ja puutteet. Tämän vuoksi kannatamme mietintöä ja aloitetta, joka päättää tämän keskustelun.

Poisson
Arvoisa puheenjohtaja, hyvät kollegat, äänestysselitys on liian lyhyt tapa selittää, millaista närkästystä olen tuntenut tutkintavaliokunnan töiden edetessä.
Arvoisat Delors ja Santer, miten saatoitte tältä osin laiminlyödä eurooppalaisten terveyden? Minulle on aina opetettu seuraavaa: " Jos olet epävarma, älä toimi." Miten te olette toimineet? " Jos ollaan epävarmoja, jatketaan."
Voittoa saadakseen lihajauhon valmistajat uskalsivat jopa käyttää sairaiden eläinten ruhoja valmistusprosessissa. Muut, poliitikot ja instituutiot olivat liian hölläkätisiä tehdäkseen asialle mitään, koska pelkäsivät häiritsevänsä markkinoiden toimintaa ja ehkä vaarantavansa yhtenäismarkkinoiden toteutumisen.
Ketkä ovat uhreja? Karjankasvattajat, sillä markkinat ovat tyrehtyneet. Kuluttajat, sillä he voivat kärsiä kyseisestä sairaudesta ja jopa kuolla siihen. Tämä tauti on oire suuremmasta, instituutioiden ja yhteiskunnan sairastamasta taudista.
BSE-kriisistä huolimatta jotkut eivät vieläkään ole lakanneet leikkimästä noidan oppipoikaa. Mitä olisi sanottava siirtogeenisistä organismeista? Ehkä tämä on edistystä, mutta eikö ole hieman uhmakasta yrittää muuttaa sitä, minkä luonto on viiden miljardin vuoden aikana muovannut? Miten se vaikuttaa ihmisten terveyteen kymmenen tai kahdenkymmenen vuoden päästä? Kuka voi tietää sen nyt?
Eurooppalaiset odottavat, että Eurooppa on voimakas ja pystyy toteuttamaan oleelliset toimet kansanterveyden ja kuluttajan suojelun varmistamiseksi. Näin vuosisadan vaihteen jälkeen, jolloin talouksien kehityssuunta muuttui siten, että ne alkoivat täyttää kuluttajien välittömiä tarpeita, on tullut aika esittää todellisia kysymyksiä. Toivottavasti ne politiikat, jotka perustuvat lyhyen aikavälin etujen tavoitteluun, eivät järjestelmällisesti toimi niin, ja toivottavasti osaamme näiden ikävien kokemustemme perusteella välttää tulevat salakarit!
Olisi muistettava, että kenraali de Gaullekin suositteli: valtion (jota tässä tapauksessa vastaa Euroopan unioni) mielipidettä, yleistä etua, yhtenäisyyttä ja ennen kaikkea kykyä ennakoida tapahtumat. Yleisellä vaalilla valitun ja toimistaan kansalaisille vastaavan Euroopan parlamentin velvollisuutena on nyt määrätä komissiolle seuraamukset.
Päätän esitykseni seuraavaan Rabelais'n mietelauseeseen: " Tiede ilman omaatuntoa on pelkkä sielun raunio." Arvoisa Santer, hyvät komission jäsenet, pyydän teitä ajattelemaan asiaa.

Souchet
Hullun lehmän kriisi ja sitä seuranneet onnettomuudet johtivat tutkintavaliokunnan perustamiseen, joka ensimmäisenä jätti päätelmänsä parlamentin käsiteltäviksi. Tämän ensimmäisen tutkimuksen tulokset ovat komission kannalta erittäin masentavia jarrutuksesta huolimatta.
Kuulemiset ja mietintö ovat kuin suuri löytöretki valheen, salailun ja vääristelyn maailmaan. Komissio vaikuttaa kuningaskunnalta, jota lobbarit hallitsevat demokraattisten menettelyjen varjolla ja kaukana maallisesta todellisuudesta. Komissio on kuin hämäräperäinen joukkio, jossa kaikki heittävät vastuunsa jonkin toisen niskoille tai jossa kukaan ei itse asiassa ole vastuussa mistään, jossa tieteellistä tutkimustietoa salaillaan ja muutellaan, jossa huoli kansanterveydestä uhrataan järjestelmällisesti markkinaetujen säilyttämiseksi.
Komissiolle ei vielä riitä, että se jättää kuluttajat vaille suojelua, vaan se kieltää muitakin suojelemasta heitä, mikä on vielä kaksinverroin vakavampaa. Komissiohan esti jäsenvaltioita, kuten Ranskaa ja Saksaa, suojelemasta väestöään pilaantuneiden jauhojen tuonnilta.
Tutkintavaliokunnan esittämä syytekirjelmä on peruuttamaton. Vaikka Delors välttikin saapumasta oikeuteen, syylliset ovat selvillä. Kukaan, eli tämän hirveän taudin uhrit, vararikkoon joutuneet karjankasvattajat sen paremmin kuin teurastussuunnitelmaa rahoittaneet veronmaksajatkaan, eivät voineet käsittää, miksi parlamentti ei ehdota mitään seuraamuksia, vaikka virheet on jo paljastettu ja niistä vastuussa olevat tahot osoitettu.
Näin kuitenkin Medina Ortegan mietintö osoittaa, sillä tutkimuksen masentavista tuloksista tehdään varsin ristiriitaisia johtopäätöksiä. Komissio ei onnistunut toimissaan? Sen toimivaltaa on laajennettava ja vahvistettava. Komissio oli välinpitämätön kansanterveyden suhteen? Sen on otettava asiasta täysi vastuu. Euroopan parlamentti puolestaan ei osoittanut erityistä tarkkaavaisuutta? Sen toimivaltaa on siis laajennettava soveltamalla yhteispäätösmenettelyä maatalousalalla, joka uhkaa tuhota jopa yhteisen maatalouspolitiikan rakenteen.
Sen vuoksi ryhmämme teki pesäeron mietinnön päätelmiin omaksumalla siihen kielteisen kannan, vaikka ryhmämme osallistuikin aktiivisesti tutkintavaliokunnan perustamiseen ja työhön. Sen vuoksi emme voi hyväksyä yhteistä päätöslauselmaa ja olemme panneet kiertämään oman päätöslauselmaesityksemme. Sen vuoksi olemme olleet ratkaisevassa asemassa jätettäessä epäluottamuslausetta, joka vaikuttaa ainoalta mahdolliselta vastaukselta siihen kriisiin, jonka komission välinpitämättömyys on aiheuttanut. Jos todella haluamme sitä, mitä väitämme haluavamme, eli että vasta ilmi tullut skandaali ei enää pääsisi toistumaan, ei ole aika kieltäytyä tekemästä asialle jotain esittämällä mitä erilaisimpia verukkeita. Kansalaiset odottavat, että tämä murhenäytelmä saa toisenlaisen lopun kuin ilmoituksen terveydestä ja ravinnosta pidettävästä tieteenalojen välisestä konferenssista.
Kyse ei myöskään ole minkään näennäishallituksen kaatamisesta, jollainen komissio ei edes ole. Kyse on siitä, että hylätään se kutsu tulla mukaan samaan ylikansallisten instituutioiden väliseen ideologiseen juoneen jäsenvaltioita edustavaa neuvostoa vastaan, jonka komission puheenjohtaja juuri esitti paetakseen omaa vastuutaan. Meidän olisi täytettävä se ainoa tehtävä, joka oikeuttaa parlamentin olemassaolon, eli valvottava komission virkamiehiä sen sijaan, että toimisimme heidän rikostovereinaan. Jotta tämä tapahtuisi kiihkottomasti, meidän tehtävänämme on tässä surullisessa esimerkkitapauksessa tehdä omantunnonpäätös puoluekurista, ministerien nuhteista ja komission jäsenten asettamista paineista välittämättä, jotta hölläkätisyydestä, välinpitämättömyydestä ja vastuuttomuudesta voitaisiin langettaa selkeät ja yksiselitteiset seuraamukset.

Theorin ja Wibe
Varmasti voidaan suunnata syytöksiä BSE-asian hoidon yhteydessä tapahtuneista laiminlyönneistä komissiolle ja myös brittihallitukselle. Epäluottamuslauseen ehdottaminen komissiolle tämän parlamentin taholta on kuitenkin liioittelua, erityisesti koska tehdyt virheet ovat ennen kaikkea entisten komissaarien tekemiä. Epäluottamuslause jää näissä oloissa pelkäksi mielenosoituspolitiikaksi.

Valverde López
BSE-tautia käsittelevän väliaikaisen tutkintavaliokunnan tuloksia pitää tulkita perustamissopimusten ja johdetun oikeuden sekä toissijaisuusperiaatteen hengen ja kirjaimen mukaisesti. Tästä lähtökohdasta katsoen on hyvin selvää, että kaikki ensisijainen vastuu on Ison-Britannian hallituksella, koska sen pitää valvoa ihmisten ja eläinten terveyden suojaa ja se on täydellisesti laiminlyönyt tämän velvollisuutensa. Siten mietinnössä mainitaan että "Ison-Britannian hallitus on se, jolle lankeaa suurin osa vastuusta" . Komissio on osoittanut "Ison-Britannian laiminlyövän käytöksen" . Ison-Britannian toiminnassa on ollut paljon kielteisiä piirteitä, joista huomattavimpia ovat, että se ei varmistanut märehtijöiden ruokkimista lihaluujauholla koskevan kiellon tehokkuutta, että se ei kunnioittanut lihaluujauhon tuontia Isosta-Britanniasta koskevia kansallisia tuontikieltoja ja että se painosti Euroopan komissiota pitäytymään tutkimuksista. Ison-Britannian hallitus ei myöskään soveltanut asianmukaisesti vuoden 1990 ministerineuvoston sopimia sitoumuksia, ja viimeiseksi, Euroopan parlamentti moittii voimallisesti Isoa-Britanniaa yhteisön toimielinten saarrosta.
BSE-tautia kantavia eläimiä, naudanlihaa ja naudanlihatuotteita vievät yritykset ovat myös vastuullisia. Niiden täytyy aikanaan vastata tuomioistuimissa siviili- ja rikosoikeudellisesta vastuusta syntyneisiin vahingonkorvaushaasteisiin.
Euroopan komission vastuu on eri tasolla. EY: n toimivalta koskee ylempää valvontaa eli kansallisten valvontaelinten valvontaa ja oikeutta vaatia EY: n lainsäädännön noudattamista. Siksi parlamentaarinen tutkintavaliokunta mainitsee Euroopan komission vastuun, koska se asetti markkinoiden ohjaamiseen liittyvät edut etusijalle ja koska se oli kyvytön estämään vaarat ihmisen terveydelle ja vaaran taudin leviämisestä muihin maihin. Euroopan parlamentti moittii myös Delorsin johtamaan Euroopan komissiota siitä, että se ei suorittanut tutkimuksia vuosina 1990-1994.
Nykyisen maataloudesta vastaavan komission jäsenen, Fischlerin, pitää osaltaan vastata useista laiminlyönneistä, erityisesti siitä komission päätöksestä, jolla poistettiin liivatteen, talin ja siemennesteen vientikielto.
Ny komission pitää ottaa kollegiaalinen vastuu siitä, että se toimi vastoin tieteellisten komiteoiden näkemystä. Samaa voidaan sanoa siitä jäsenvaltioiden ryhmästä, joka EU.n neuvostossa tuki tällaista menettelyä.
EU: n tulevaisuutta ajatellen on tärkeää toimeenpanna joitakin tämän asian käsittelyssä tarpeelliseksi osoittautuneita institutionaalisia uudistuksia. EU tarvitsee todellista toimeenpanovaltaa sekä suoran että ylemmän valvonnan tasolla ja mahdollisuuden automaattisesti poistaa tuotteita markkinoilta sekä kieltää niiden myynti niin EU: n sisällä kuin sen ulkopuolellakin. Samoin sillä pitää olla valta vaatia jäsenvaltioita noudattamaan täsmällisesti yhteisön lainsäädäntöä.
Suositus Taminon mietinnön (A4-0011/97) uudelleenkäsittelyyn
Donnay
Tässä esitetty aihe on tärkeä, koska se pohjimmiltaan käsittelee liikenteen intermodaalisuutta. On selvää, että nykyisin on kaikkialla Euroopassa huomattavia eroja siinä, miten infrastruktuureista aiheutuvat kustannukset jakautuvat liikennemuodon mukaan ja siinä, kuinka suuri sosiaalimenojen osuus on liikenteen kustannuksista. Nämä erot vaikuttavat tietenkin haitallisesti muihin liikennemuotoihin kuin tieliikenteeseen ja sitä kautta myös yhdistettyihin kuljetuksiin. Näin ollen on kaksi syytä siihen, miksi en voi yhtyä komission asetusehdotukseen.
Ensinnäkin komissio ehdottaa, että nykyinen rahoitustukea koskeva säännös ulotettaisiin koskemaan intermodaalipalveluja ja annettaisiin jäsenvaltioille vapaus valita, miten tuet jaetaan. Sen jälkeen komission ehdotuksessa pyritään keventämään menettelyjä erityisesti korvaamalla nykyinen etukäteistarkastus jälkikäteistarkastuksella.
Luulen, että näin aikaansaadut tuet ovat erittäin mielenkiintoinen keino suorittaa korvauksia sellaisen intermodaaliliikenteen kehityksen edistämiseksi, jossa vesiliikenteellä on hyvin tärkeä asema. Äänestin myös neuvoston yhteisen kannan puolesta, jonka liikenne- ja matkailuvaliokunta hiljattain hyväksyi.
Nämä tuet ovat vieläkin hyvin vaatimattomia siihen nähden, mitkä todelliset tarpeet ovat. Näiden korvausmekanismien lisäksi olisikin sitouduttava sellaiseen keskipitkän aikavälin politiikkaan, jossa todella keskityttäisiin liikenteen intermodaalisuuteen.
Tätä varten olisi aivan ensimmäiseksi yhdenmukaistettava kilpailuehdot Euroopan tasolla. Tarvitaan myös sääntelyä, joka suosii kaikkien reaalikustannusten sisällyttämistä hinnoitteluun eri liikennemuodoissa. Tältä osin komissio esittelikin viimeisimmässä vihreässä kirjassaan eri vaihtoehtoja eri liikennemuodoista aiheutuvien ulkoisten kustannusten sisällyttämiseksi hintoihin.
Tämä seikka on erittäin tärkeä osa sitä keskustelua, jota parlamentissa käydään intermodaalisuudesta, ja juuri tähän Euroopan parlamentin edustajien olisi pyrittävä työssään suuntautumaan, jotta edistettäisiin liikennemuotojen yhä intermodaalisempaa käyttöä.
Weilerin mietintö (A4-0016/97)
Berthu
Komission juuri meille esittelemät mietinnöt osoittavat, että sosiaalimenot ovat viime aikoina lisääntyneet erittäin nopeasti Euroopan maissa (vuonna 1980 24 % ja nyt yli 30 % BKT: sta) ja että tämä kehitys johtuu suurimmaksi osaksi työttömyyskorvauksien aiheuttamasta menoerästä. Jos sosiaalijärjestelmät halutaan pelastaa, olisi siis voitava vähentää työttömyyttä. Tätä varten olisi puolestaan ensin ymmärrettävä, mistä se johtuu. Komission mietinnöt ovat kuitenkin kaukana tästä, sillä niiden mukaan tilanne johtuu ennen kaikkea laskusuhdanteista.
Tämä ei kuitenkaan pidä paikkaansa. Nykyinen lama on jatkoa jo 20 vuotta kestäneelle Euroopan talouskasvun progressiiviselle ja suhdanteisiin liittyvälle hidastumiselle. Se puolestaan johtuu kahdesta eri syystä, jotka kuitenkin liittyvät hyvin läheisesti toisiinsa. Ne ovat rajojemme avautuminen ilman ennakkovaroitusta sekä palkkojen ja sosiaalimenojen suhteellisen korkea taso. Avoimessa markkinataloudessa nämä Euroopan työllisyyteen heikentävästi vaikuttavat menot edistävät työttömyyden kasvua, joka puolestaan lisää sosiaalikustannuksia, jotka jälleen hidastavat talouskasvua ja pahentavat työttömyyttä vielä entisestään.
Tämä on se noidankehä, johon olemme joutuneet, ja jos emme pian ryhdy toimiin, se johtaa suoraan pakollisten maksujen lisääntymiseen ja jopa sosiaalijärjestelmien romahtamiseen ja sellaisen yhteiskunnan nopeaan nousuun, jossa kukin ajattelee vain omaa etuaan ja hylkää kokonaisen väestönosan äärimmäiseen köyhyyteen. Tilanne on paradoksaalinen sen vuoksi, että vaikka kaikki tuomitsevat jyrkästi tämäntyyppisen yhteiskunnan, mutta on kuitenkin hyvin vähän niitä, jotka uskaltavat ryhtyä taistelemaan siihen johtavia syitä vastaan, joista pahimpia ovat tiettyjen sosiaalijärjestelmien byrokratisoituminen ja se, että yhteisössä ei työllisyysongelmiin puuttumista ole pidetty ensisijaisena tehtävänä, sekä sellaisen liian suoraviivaisen maailmanlaajuisen vapaakauppa-ajattelun nopea leviäminen, joka on vain irvikuva todellisesta vapaakaupasta.
Kansallisten sosiaaliturvajärjestelmien kohentamiseksi niille olisi tietenkin laadittava uudet toimintasäännöt: tuet olisi kohdennettava paremmin, passiivisista tukitoimista olisi luovuttava ja tilalle olisi luotava sellaisia aktiivisia tukitoimia, jotka kannustaisivat työttömiä palaamaan työelämään, kuten komissio ehdottaa. Olisi kuitenkin edistettävä myös sellaisten hallintasääntöjen laatimista sosiaalialan organisaatioille, jotka olisivat huokeampia ja kilpailukykyisempiä mutta pysyisivät siitä huolimatta yleisten solidaarisuuden sääntöjen rajoissa. Lisäksi olisi vihdoinkin puututtava siihen ongelmaan, että yhteisössä ei työllisyysongelmiin puuttumista ole pidetty ensisijaisena tehtävänä, ja tähän liittyen myös siihen, että kolmansista maista peräisin oleville pitkäaikaistyöttömille maksetaan edelleen rajoituksetta perussosiaalikorvauksia.
Nämä uudistukset eivät kuitenkaan vielä riitä poistamaan työttömyyttä, jollei samanaikaisesti puututa siihen vakavaan ongelmaan, joka liittyy ulkomaankaupan suhteiden tasapainoon maailmanlaajuistuneessa talouselämässä. Oleellisin kysymys tältä osin on se, kuinka jokin maa tai ryhmä maita voi kokonaan avoimessa ja suojattomassa markkinataloudessa päättää huomenna toteuttaa tehokkaampaa sosiaalipolitiikkaa kuin naapurinsa ilman, että sen sosiaalikustannukset nousevat ja että se siitä syystä syrjäytyy kilpailusta?
Komissiokin tunnistaa varsin hyvin tämän oleellisen kysymyksen, kun on kyse Euroopan maiden välisistä suhteista, kuten tämänaamuisessa keskustelussa jo korostin, mutta siitä on kumma kyllä kokonaan vaiettu siltä osin, kun on kyse suhteista muuhun maailmaan. Jälkimmäisessä tapauksessa ongelma on huomattavasti vakavampi, ja juuri se uhkaa pahiten sosiaalijärjestelmiemme tulevaisuutta työllisyystilanteen huononemisen kautta.
On ymmärrettävää, ettei sen paremmin komissio kuin Euroopan parlamenttikaan ollut halukas kuulemaan näitä totuuksia puollettuaan Uruguayn kierroksen tuloksia. Näihin asioihin on kuitenkin jonain päivänä puututtava, mikäli halutaan, että tilanne korjautuu.

Boogerd-Quaak
ELDR: n ryhmä toivottaa tervetulleeksi aloitteen, joka koskee keskustelua sosiaalisen suojelun tulevaisuudesta Euroopassa, mutta ei tue Weilerin mietintöä. Pääsyy siihen on se, että siinä tehdään muutamia säilyttäviä esityksiä, jotka eivät sovellu yhteen välttämättömän uuden eurooppalaisella tasolla tapahtuvan kehityksen kanssa. Ryhmä toivottaa tervetulleeksi Hollannin sosiaali- ja työllisyysministeri Melkertin keskustelulle antaman edistyksellisen panoksen ja toivoo, että komissio jatkaa uudistusten tiellä.

Carlotti, Rocard
Julkisen talouden kriisi, massatyöttömyyteen liittyvät pakotteet ja ikäpyramidin kehitys vaativat Euroopan unionia osallistumaan täysipainoisesti keskusteluun sosiaalisen suojelun tulevaisuudesta Euroopassa. Tältä osin Weilerin mietintö (PE 220.210) osuu oikeaan.
Euroopan parlamentin huomio olisi kuitenkin kiinnitettävä seuraavaan kyseisen mietinnön 11 kohtaan: " varoittaa yksityistämästä sosiaalisia riskejä erityisesti terveydenhuollon alalla" .
Olemme sitä mieltä, että tämä kohta olisi ansainnut hieman seikkaperäisemmän käsittelyn, sillä se on yksi tämän keskustelun tärkeimmistä kysymyksistä. Arviomme mukaan on olemassa suuri vaara, että jollei olla varovaisia, koko sosiaalijärjestelmä joutuu kurimukseen, joka muka säästämisen ja tehokkaamman hallinnoinnin sekä käyttäjien vastuullistamisen varjolla saa yhä useammat jäsenvaltiot supistamaan terveydenalan tukia ja siirtämään pakollisiin yhteisvastuujärjestelmiin sisältyvät riskit niitä täydentävien järjestelmien kannettaviksi. Näihin lisääntymässä oleviin täydentäviin järjestelmiin eivät kuitenkaan päde minkäänlaiset säännöt ehkä markkinasääntöjä lukuun ottamatta.
Vaarana on nykyisin, että terveydenhuoltojärjestelmämme ajautuvat kohti amerikkalaista mallia (riskien valinta, syrjäytyminen, yksilöllistyminen). Terveydenhuoltoa ei kuitenkaan voida pitää voittoa tavoittelevina markkinoina.
Vaadimme että komissio tarttuu heti näihin kysymyksiin ja aloittaa keskustelun " pakollisista, täydentävistä ja yhteisen edun mukaisista terveydenhuoltojärjestelmistä" .

Caudron
Arvoisa puheenjohtaja, hyvät kollegat, komissio esittää meille määräajoin katsauksen kaikkien jäsenvaltioiden sosiaalisesta suojelusta antaakseen poliittisille päätöksentekijöille hyvän yleiskuvan tilanteesta. Sen perusteella heidän olisi voitava toteuttaa parasta mahdollista sosiaalipolitiikkaa. Tämä on toki tarpeen, mutta se ei vielä riitä!
Kollegamme Weiler yritti selventää jopa itse sosiaalisen suojelun käsitettä ja kehottaa Euroopan unionia toimimaan tärkeämmässä osassa ja aktiivisemmin tällä alueella. Tämä oli tarpeen!
Itse asiassa Euroopan rakentamisen historia perustuu osittain siihen, että taataan korkea elintaso ja pyritään siihen jatkuvasti, ja tähän liittyy myös sosiaalisen suojelun korkea taso. Monet meistä ovat vakuuttuneita siitä, että yhteiskuntamme eivät todellakaan kärsi liiasta yhteisvastuullisuudesta vaan päinvastoin. Niinpä asetamme tänään yhdessä kyseenalaiseksi tämän tavoitteen, joka vahingoittaa jopa itse eurooppalaista aatetta.
On siis unionin kaikkien etujen mukaista panostaa sosiaaliseen suojeluun eikä pitää sitä rasitteena taloudelle, vaan pikemminkin yhden yhteiskuntamallin ilmenemismuotona tai jopa tuottavuutta ja siten kasvua edistävänä tekijänä.
Unionin talousliitto on toteutumaisillaan ja se kehottaa kaikkia jäsenvaltioita noudattamaan Maastrichtin sopimuksessa määriteltyjä lähentymisperusteita. Tämä on tärkeä vaihe. Onko utopistista toivoa, että neuvosto laatisi kesäkuussa Amsterdamissa sellaiset sosiaalialan lähentymisperusteet, joilla pyrittäisiin varmistamaan kaikille unionin kansalaisille korkein mahdollinen sosiaalinen suojelu, mutta jotka kuitenkin turvaisivat sosiaaliturvajärjestelmämme ja uudistaisivat niitä. Tätä saatetaan myös pelätä, ja siksi tämän asian puolesta olisikin tästä lähin taisteltava, sillä se on eurooppalaisen ihanteen toteutumisen kannalta elintärkeä.
Kollegamme mietintö pyrkii tähän suuntaan: Euroopan sosiaaliseen yhdentymiseen, säännöstöjemme yhdenmukaistamiseen, sellaisen kansalaisuuden kehittämiseen, joka on sosiaalisesti ja yhteisvastuullisesti suuntautunut. Ei synny Eurooppaa ilman sosiaalista Eurooppaa.

Elmalan
Kaikki tutkimukset osoittavat, että Euroopan kansalaiset ovat huolissaan siitä, mitä seurauksia yhteisestä rahasta on sosiaaliselle suojelulle. Tämä on aivan ymmärrettävää! Hallitukset käyttävät verukkeena Maastrichtin lähentymisperusteiden soveltamiseen liittyviä pakotteita kohdistaessaan paineita palkkakustannuksiin ja supistaessaan sosiaalimenoja.
Kuten komissio toteaa sosiaalista suojelua koskevassa tiedonannossaan seuraavasti: " Talouselämän maailmanlaajuistuminen ja kilpailukyvyn asettamat vaatimukset edellyttävät todennäköisesti jatkuvaa palkkakustannusten kasvun hillitsemistä. Näissä olosuhteissa eläkemaksujen ja yritysten sosiaaliturvamaksujen korottaminen on vaikeampaa."
Ottaen huomioon yritysten taloudellisen kannattavuuden lyhyellä aikavälillä, niiden osuutta tulojen uusjaosta olisi vähennettävä ja terveyden ja suojelun tarve olisi muutettava laajoiksi markkinoiksi, jotka olisivat avoinna suurille rahoittajaryhmille. Terveydenhuoltoa ja sosiaalista suojelua pidettäisiin siis yksinkertaisesti kauppatavarana, mikä vaikeuttaisi väestön mahdollisuuksia saada hoitoa. Kaikissa jäsenvaltioissa leviävät yksilöllistämisen ja riskien yksityistämisen vanhat reseptit, joissa kapitalisointia esitetään lääkkeeksi uusjakoon. Tiedonannossaan komissio torjuu tämän hyökkäyksen haluten sopeuttaa sosiaalisen suojelun eurooppalaiseen kilpailuun. Komissio tahtoo itse asiassa tuoda sosiaalisen suojelun alalle markkinatalouden piirteitä ja jopa saada aikaan kilpailua viidentoista jäsenvaltion terveydenhuoltojärjestelmien välille.
Työllisyys- ja sosiaaliasioita sekä työympäristöä käsittelevän valiokunnan mietinnössä oikaistaan näitä suuntaviivoja. Siinä vaaditaan erityisesti, että sosiaaliturvajärjestelmä perustuu vastakin yhteisvastuun periaatteeseen ja puolletaan työllisyyttä painavan verotaakan siirtämistä muille aloille. Ryhmämme arvion mukaan pääomaliikkeiden verotus ja sen osuus sosiaalisesta suojelusta mahdollistaisi työntekijöiden verokustannusten keventämisen.
Ryhmämme hylkää sosiaalista suojelua koskevissa asioissa sellaisen tiukasti taloudellisen lähestymistavan, joka johtaa oikeutetun suojelun tarpeen kaupallistamiseen ja tekee siitä kauppatavaraa.
Vaadimme yhteisvastuun periaatteen säilyttämistä ja yleistämistä, jotta täytettäisiin väestöjen suojelun tarve, itsesuojelun tarve sekä tarve varautua kollektiivisesti sosiaalisiin riskeihin.
Ainoastaan sellaiset sosiaalisen suojelun järjestelmät ja sosiaaliturvajärjestelmät, jotka perustuvat yhteisvastuuseen, mahdollistavat kaikille sosiaalisen suojelun ja palvelujen korkean tason sekä korvausten asianmukaisen kustannus/tehokkuussuhteen. Ne mahdollistavat sen, että sosiaalisen murroksen tai jonkin väestönosan kurjistumisen riski pienenee. Sosiaalisen suojelun korkean tason ylläpitäminen perustuu yhteisvastuun, yksilön kunnioittamisen ja demokratian arvoihin, jotka joutuvat kyseenalaisiksi, mikäli alalla aletaan soveltaa kilpailusääntöjä.

Eriksson, Sjöstedt ja Svensson
Pidämme tärkeänä sosiaalisen dumppauksen vastustamista, mutta emme katso sosiaalivakuutusjärjestelmän ja kansallisen työmarkkinapolitiikan yhdenmukaistamista asianmukaiseksi menetelmäksi. Siksi pidättäydymme loppuäänestyksestä.

Gahrton, Holm ja Lindholm
Katsomme tärkeäksi, että jokaisella yksilöllä EU: ssa on oikeus kohtuulliseen perusluonteiseen sosiaaliseen turvallisuuteen. Weilerin mietintö sisältää joukon hyvin kohtuullisia vaatimuksia mm. työllisyyttä edistävistä toimista ja kestävästä talouskehityksestä. Sosiaalisen dumppauksen vastustaminen on myös tärkeää.
Kävi kuitenkin täysin selvästi ilmi sekä keskustelusta että mietinnöstä, että tämä on ensimmäinen askel sosiaalisen hyvinvoinnin yhdenmukaistamista kohti. Tästä syystä emme voi tukea mietintöä.
Olemme sitä mieltä, että kunkin yksittäisen maan tulee päättää sellaisesta sosiaalisesta lainsäädännöstä, jonka se katsoo välttämättömäksi ja kohtuulliseksi. Se on kansallinen asia, ei EU: n tasolla hoidettava.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet Weilerin mietinnön puolesta. Mietintö ilmaisee yhteisen kannan komission kanssa siitä, että jäsenvaltioiden on noudatettava velvollisuuttaan edistää korkeaa sosiaaliturvatasoa ja avustaa asteittaisessa jäsenvaltioiden sosiaaliturva-asetusten yhtenäistämisessä laatimalla vähimmäisnormit.
Mietinnössä on yleisesti ottaen järkeviä ajatuksia, ja se johdattaa mielenkiintoiseen keskusteluun tulevaisuudesta. Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat kuitenkin kiinnostuneita saamaan lisävalaistusta tiettyihin kohtiin, esimerkiksi rajatyöntekijöiden tilanteeseen. Lisäksi meidän kantamme on, että sosiaalisten suoritusten jakamisen ja rahoittamisen on pysyttävä kansallisena asiana.

Skinner
Weilerin mietintö tekee tietä perinpohjaiselle keskustelulle todellisen vapaan liikkuvuuden luomisesta Euroopan kansoille. Mietintö heijastaa parlamentin eri osien näkemyksiä.
Ison-Britannian näkökulmasta on mielenkiintoista huomata, että mietintö heijastaa Ison-Britannian puheenjohtajakauden aikana heinäkuussa 1992 allekirjoitettua neuvoston suositusta. ECOFINin tuolloinen puheenjohtaja Norman Lamont allekirjoitti suosituksen Euroopan sosiaaliturvaa koskevien tavoitteiden ja politiikkojen lähentämisestä. " Lamontin" vuoden 1992 suosituksessa tuetaan laajalta osin tämän mietinnön sisältöä ja parlamentin tänään tekemiä päätöksiä.
Minua ja Euroopan parlamentin työväenpuoluetta ilahduttaa se, että tätä mietintöä tuetaan näin voimakkaasti. Emme kuitenkaan voisi suostua kannattamaan tarkistuksia, joissa vaadittiin uutta hiilipolttoaineveroa ja määräenemmistöäänestyksen laajentamista sosiaalipöytäkirjan osalta. Pidätymme äänestämästä noissa kysymyksissä.

Souchet
Komission kertomuksessa sosiaaliturvasta Euroopassa vuonna 1995, josta kollegamme Weiler esitti huomioita, ehdotetaan hieman kyseenalaista yleistä toimintakehystä, mutta siihen sisältyy kuitenkin myös joitakin aivan asiallisia analyysejä erityisesti työssäkäynnin keskeyttämisestä tai supistamisesta hoidon tarjoamiseksi.
Komissio toteaa, että omaishoito keventää sosiaalisesta suojelusta aiheutuvia menoja, koska se mahdollistaa sen, että vammaisista, pienistä lapsista ja iäkkäistä henkilöistä voidaan huolehtia paremmin erityisesti sen ansiosta, että se puoliso, joka tätä palvelua tarjoaa, on pysyvästi paikalla.
Komission kertomuksessa painotetaan tässä yhteydessä omaisten tarjoamien epämuodollisten palvelujen tärkeyttä silloin, kun jokin perheen jäsenistä on luopunut ansiotyöstä voidakseen huolehtia pienistä lapsista, vammaisista aikuisista tai invalidisoituneista vanhuksista.
Komissio kuitenkin näiden palvelujen tärkeyttä korostaessaan toteaa, että avustukset, joita näistä palveluista maksetaan, ovat nykyisin täysin riittämättömiä erityisesti silloin, kun tähän liittyy työelämästä pois jääminen. Tietyissä maissa käyttöön otetut erityisavustukset (lasten kotihoidon tuki, vammaistuki) ovat edelleen hyvin vaatimattomia, ja puolisolle, joka on luopunut ansiotyöstä tarjotakseen tällaisia palveluja, koituu siitä lopulta vain haittaa; sosiaalivakuutusmaksut ja työttömyyskorvaukset pienenevät, vanhuuseläkkeet laskevat ja oikeus lisäeläkkeen saamiseen menetetään.
Nämä omaisten tarjoamat epämuodolliset palvelut, jotka ovat erityisen tärkeitä koko yhteiskunnan kannalta, ovat entistä tärkeämpiä nyt, kun iäkkäiden henkilöiden osuus väestöstä lisääntyy voimakkaasti Euroopan maissa. Koska yhteiskunnallemme on tunnusomaista myös ansiotyössä käyvien naisten määrän lisääntyminen, monien naisten on yhä vaikeampaa tarjota epämuodollisia palveluja ilmaiseksi.
Valitettavasti komission kertomuksessa tyydytään näihin toteamuksiin ja analyyseihin eikä päädytä esittämään sellaisia uudistuksellisia ehdotuksia, jotka olisivat omiaan mahdollistamaan näiden epämuodollisten palvelujen ylläpitämisen ja kehittämisen. Komissio kuitenkin myöntää, että näiden palvelujen avulla sosiaalisesta suojelusta aiheutuvia kustannuksia voitaisiin alentaa huomattavasti. Voisi siis olla hyödyllistä, että komissio jatkaa asian käsittelyä tutkimalla erityisesti, missä määrin esimerkiksi nykyiset erityisavustukset korvaavan vanhempainrahan käyttöön ottaminen edistäisi sellaisten epämuodollisten omaishoitopalvelujen kehitystä, joita yhteiskunnassamme tällä hetkellä eniten tarvitaan ja joista se eniten hyötyisi.

Wolf
Sosiaalisen turvallisuuden tulevaisuus EU: ssa on yksinkertaisesti Euroopan tulevaisuuden ydinkohta. Tähänastisesta kehityksestä, jossa sidonnainen työ jäsenmaissa on aina uudelleen joutunut kokemaan sen, että " Eurooppaa" käytetään tosiasiallisesti puskurina sosiaalisen turvallisuuden kansallisvaltiollisten järjestelmien leikkaamiseen, on viimeinkin tehtävä loppu käänteen avulla. Käänne sosiaalisen turvallisuuden ja sisällyttämisen kansalliseen strategiaan, joka luo myös rajoja ylittäviä solidaarisuuden ja koheesion tehokkaita muotoja. Rouva Weilerin mietintö osoittaa tässä varovasti joitakin tulevaisuuden näkymiä. Tätä täytyy tukea, erityisesti viitaten käynnissä oleviin rahaliiton valmisteluihin, joiden suunta on valitettavasti päinvastainen.
Tässä yhteydessä haluaisin vielä kerran painottaa, että Eurooppamme laiminlyö tulevaisuutensa, jos näitä ensimmäisiä varovaisia askelia ei kerran oteta - puhumattakaan välttämättömistä askelista samansuuntaisilla alueilla, täystyöllisyyteen paluusta aina rajat ylittävään lakko-oikeuteen.
Papayannakisin mietintö (A4-0037/97)
Díez de Rivera Icaza
Viime aikoina on voitu havaita, että kuluttajien oikeutettu naudanlihaa ja naudanlihatuotteita kohtaan tuntema epäluottamus on kasvanut, mikä on nautaeläinten enkefalo spongiformis -skandaalin, eli ns." hullun lehmän taudin" luonnollinen seuraus.
Tämä dramaattinen tilanne on antanut kuluttajille aiheen närkästyä siitä, että lihaa yhä myydään "anonyyminä" eli ilman merkintää sen alkuperästä.
Koko tämä vaikea tilanne osoittaa, kuinka välttämätöntä on päättää tuotannon paremmasta valvonnasta, jossa ensisijaisena vaatimuksena pitää olla lihatuotteiden moderni ja kuluttajakeskeinen tuotanto.
Ensimmäisenä toimenpiteenään se vaatii selvää merkintää, jonka avulla kuluttajia voidaan rauhoittaa ja heille voidaan ilmoittaa kyseisten tuotteitten oikea alkuperä ja laatu.
Siksi on välttämätöntä parantaa lihatuotteiden merkintää tehokkaan nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän avulla sekä tuotannossa että sen jälkeisessä markkinoinnissa.
Näissä olosuhteissa ääneni on puoltava.

Gahrton, Holm, Lindholm ja Schörling
Olemme päättäneet äänestää " Ehdotus neuvoston asetukseksi naudanlihan ja naudanlihatuotteiden merkinnästä" -mietinnön puolesta, vaikka katsoisimmekin paremmaksi päättää ja kontrolloida kansallisella tasolla tässä kysymyksessä. Haluamme painokkaasti ilmaista pitävämme tärkeänä, että jäsenvaltiot itse voivat päättää selvemmästä merkinnästä, jos niin haluaisivat. Koska kuitenkin katsomme komission ehdotuksen olevan huonompi, tuemme silti mietintöä. Tuemme erityisesti ajatusta merkitä liha tiedoilla alkion mahdollisesta muuttamisesta tai eläimen siirtogeenisestä alkuperästä sekä tiedoilla antibiooteista ja stimulanteista, joilla eläintä on ruokittu.
Mayerin mietintö (A4-0022/97)
Gahrton, Holm, Lindholm ja Schörling
Olemme äänestäneet Mayerin mietintöä vastaan, sillä katsomme perusluonteisen virheen olevan EU: n maatalouspolitiikka sinänsä. BSE-kriisi voidaan siten nähdä ensimmäisenä varoituksena, kehotuksena uudistaa maatalouspolitiikka. Ehdotus tästä nautakarjan tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmästä liittyy hyvin siihen, mitä EU: n politiikka on sellaisenaan pyrkinyt edistämään, nimittäin sitä, että rajatarkastukset ovat jäämässä pois. Tämä on jo hyvin näkyvissä salmonellan suhteen. Mielestämme on väärä tapa käydä käsiksi BSE: hen ottamalla käyttöön tämä absurdi nautakarjan tunnistus ja rekisteröinti sen sijaan, että esim. suuntauduttaisiin raatorehun täyskieltoon.

Theorin ja Wibe
On valitettavaa, että näin suuri organisaatio rakennetaan nautakarjan terveyden kontrolloimiseksi Euroopan unionissa. Jos se nyt katsotaan välttämättömäksi nykytilanteessa, se on toki hyväksyttävä. Mutta haluan mielelläni nähdä, että kun BSE-tauti kerran on hävitetty sukupuuttoon, tätä suurta kontrolliorganisaatiota on kehitettävä ja arvioitava uudelleen miettien, onko sillä tuolloin ylipäätään olemassaolon oikeutta.
Ruotsissa emme ole saaneet BSE-tartuntoja ja olemme kyenneet torjumaan nautakarjan tauteja ilman tarvetta rakentaa sellaista jättimäistä valvontakoneistoa kuin nyt ehdotetaan. Suhteellisen rajallisen rajakontrollin avulla olemme välttäneet esim. BSE: n, salmonellan ja rabieksen.
Tähän voidaan lisätä seuraava huomio: vapaiden markkinoiden puolestapuhujat väittävät, että säännöstelyn purku tuo suuria voittoja säätely- ja tukiaiskustannusten häviämisen myötä. Nyt kuitenkin osoittautuu, että vapaat markkinat tuottavat uusia säädöksiä ja tukijärjestelmiä. Voidaan aiheellisesti kysyä, tuottavatko vapaat markkinat ylipäätään mitään taloudellisia ja terveydellisiä etuja - tässä tapauksessa - maataloustuotteiden kaupassa.
(Istunto keskeytettiin klo 13.21 ja se jatkui klo 15.00.)

Kuluttajapolitiikan ensisijaiset toimet (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Whiteheadin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0317/96) komission tiedonannosta kuluttajapolitiikan ensisijaisista toimista (1996-1998) (KOM(95)0519 - C4-0501/95).

Añoveros Trias de Bes
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, perustamissopimuksen 129 a artiklan ensimmäisessä kappaleessa viitataan 100 a artiklaan, joka sen mukaan on sopivin ohje, kun käsitellään sellaisten lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa, joiden tavoitteena on sisämarkkinoiden toteuttaminen. Perustamissopimus antaa lisäksi mahdollisuuden muihin toimenpiteisiin, joilla täydennetään jäsenvaltioiden toimia kuluttajansuojan alalla.
Varsinaiset todelliset sisämarkkinat voidaan saavuttaa vasta, kun kuluttajansuoja on mukana myös rajojen yli ulottuvissa riita-asioissa. Ja se vaatii sarjan juridisia, taloudellisia, sosiaalisia ja tiedotukseen liittyviä toimenpiteitä.
Asiaa sen juridiselta kannalta katsottaessa, joka kuuluu minun valiokuntani alaan, pidän välttämättömänä painottaa, että kuluttajan oikeudet toisena osapuolena rajojen yli ulottuvissa riita-asioissa tulevat tehokkaasti hoidetuksi vain, jos yhdenmukaistetaan seuraavat toimet: kansainvälisellä tasolla pitää vakuuttaa jäsenvaltiot velvoitteesta noudattaa vuoden 1968 Brysselin yleissopimusta, vuoden 1980 Rooman yleissopimusta sopimusvelvoitteisiin sovellutettavasta laista ja vuosien 1965 ja 1970 Haagin yleissopimuksia yhdenmukaistamisesta ja todisteiden vastaanottamisesta ulkomailla.
Lisäksi täytyy käynnistää tutkimus, jolla selvitetään syyt siihen, että vuoden 1968 Brysselin yleissopimuksesta huolimatta, on edelleen vaikeuksia panna jäsenvaltiossa täytäntöön siviilioikeudellisessa asiassa toisen jäsenvaltion tuomioistuimen antamaa tuomiota. Pitää myös tutkia mahdollisuuksia laajentaa Rooman yleissopimusta sovellettavasta laista koskemaan kaupallisia asioita.
Olisi hyvä luoda yhteisön väline, jolla omaksuttaisiin kansainvälisistä kauppa- ja myyntisopimuksista tehdyn Wienin yleissopimuksen periaatteet sekä tukea kolmannen pilarin osalta aloitetta, jonka tavoitteena on aikaansaada täytäntöönpanomääräys maksamattomille veloille.
Olemme puhuneet toimista kansainvälisellä tasolla, ja nyt haluamme puhua yhteisötason toimista. Haluaisimme ehdottaa seuraavia toimenpiteitä: vahvistaa riita-asioiden ratkaisemismahdollisuutta tuomioistuinten ulkopuolella, joka on yksinkertaisempaa, nopeampaa ja halvempaa, aina kuitenkin sisältäen mahdollisuuden siirtyä tuomioistuinkäsittelyyn. Siksi mielestämme pitää mahdollisimman nopeasti saada käyntiin komission toimintasuunnitelma tuomioistuinten ulkopuolisten menettelyjen edistämisestä.
Parlamentin ja neuvoston direktiivi kieltokanteista on suurenmoinen väline tukea järjestöjen, yritysten ja kuluttajien aktiivisen legitimisoinnin tunnustamista, joka mahdollistaa sen, että tuomari on toimivaltainen olemassa olevien sopimusten nojalla niin, että hän voi antaa päätöksiä, jotka perustuvat itse riita-asiaan sovellettavaan lakiin, vaikka rikkomuksella olisi ollut vaikutuksia ainoastaan kansallisten markkinoiden ulkopuolella. Parlamentin päätöslauselma maksujen määräajoista sisältää mielenkiintoisia ehdotuksia, jotka ansaitsevat tulla mainituiksi. Päätöslauselman mukaan sekä velkojien automaattiset korkomaksut että velkojen perimisestä aiheutuneet kulukorvaukset pitää tunnustaa asianmukaisen julkisen viranomaisen määrittämien tariffien mukaisesti. Samoin pitäisi yhdenmukaistaa viivästyneiden maksujen ja niiden aiheuttamien kustannusten perimistä koskevat oikeudelliset menettelyt.
Viimeiseksi, arvoisa puhemies, ja arvoisa komission jäsen, hyvät virkaveljet, mielestäni on tärkeää tukea Whiteheadin mietintöön kohdistuvaa kritiikkiä, koska komissio ei ole sisällyttänyt siihen yksityiskohtaista aikataulua kuluttajapolitiikan ensisijaisista toimista vuosina 1996-1998. Tämä puute voi tehdä näistä ensisijaisista toimista vain joukon hyviä pyrkimyksiä, jotka eivät luo uskottavuutta unionin kuluttajapolitiikalle.
Loppujen lopuksi on kyse käsillä olevien kansainvälisten ja yhteisöllisten keinojen käyttämisestä todellisen kuluttajansuojan saavuttamiseksi kaikilla tasoilla.

Kuhn
Arvoisa puhemies, hyvä komissaari Bonino, en kuulu niihin edustajiin, jotka kiittelevät esittelijöitä hyvin laveasti. Ensinnäkin sen takia, että siihen kuluu puheaikaa ja toiseksi, koska uskon, että kaikilla esittelijöillä on hyviä mietintöjä. Tänään haluaisin kuitenkin tehdä poikkeuksen, vaikka asianomainen ei olekaan paikalla, kiittää oikein sydämellisesti puolueryhmäni puolesta Whiteheadia työstään. Kiittää siitä, ettei hän vain analysoi ja kritisoi komission suunnittelemia kuluttajapoliittisia prioriteetteja vuosille 1996-1998 ja tee niistä parannusehdotuksia, vaan hän tekee myös vuosien 1993-1995 prioriteettien analyysin. Vasta tämän avulla käy selväksi, mitkä päämäärämme olivat ja mitä niistä saavutimme tai myös mitkä puuttuivat.
Osa prioriteeteista täytyi siirtää vuosien 1996-1998 ohjelmaan. Vasta vuonna 1996 me keskustelimme siitä, mihin toimenpiteisiin täytyy ryhtyä vihreää kirjaa " kuluttajan oikeusturvaa" käsitelleen keskustelun tuloksena. Ensimmäisessä käsittelyssä hyväksyimme direktiivin rajojen yli tapahtuvista kieltokanteista kuluttajan ehkäisevänä kollektiivisena suojana. Toivon, että saamme neuvostolta pian yhteisen kannan. Keskustelimme myös komission toimintasuunnitelmasta, jolla halutaan edistää oikeudenkäynnin ulkopuolista menettelyä riita-asioissa. Tämä toimenpide on hyvin positiivinen, jos jäsenvaltiot ovat valmiita luomaan kaikille tuotteille ja myös palveluille neutraalit järjestelyt. Me voimme vielä säätää todella hyviä kuluttajia koskevia lakeja eurooppalaisella tasolla - mikä on välttämätöntä. Ne eivät kuitenkaan auta yhtään kuluttajaa, joka todella haluaa käyttää sisämarkkinoita, jos hän ei voi saada oikeutta edullisesti ja nopeasti omalla kielellään oikeudenkäynnin ulkopuolella tai myös oikeudenkäynnissä.
Prioriteetit vuosille 1996-1998 näyttävät, kuten Whitehead tänään aamupäivällä sanoi, kuin kuluttajan toivomuslistalta. Minusta ne eivät yksinkertaisesti ole konkreettisia. Meille on tärkeää, että komissio antaa viimeinkin yhteisiä määräyksiä, joita ei vielä ole olemassa ja mikä taas estää sisämarkkinat kuluttajilta. Elintarvikeoikeutta koskevan vihreän kirjan piti ilmestyä 1996. Me odotamme sitä. Siitä on tullut yhä kiireisempi, kun annamme tämänviikkoisen keskustelun BSE-revyystä rauhoittua. Mitä tekee komissio? Komissio ilmoittaa nostavansa kanteen Saksaa ja mahdollisesti kahta muuta jäsenmaata vastaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa, koska vauvanruoalle on vahvistettu liian tiukkoja kansallisia kasvinsuojeluainearvoja. Uskooko komissio, että vanhemmat ymmärtävät tällaista toimenpidettä? Parlamentti on aina vaatinut, että vauvanruoka ei saa sisältää kasvinsuojeluaineita.
Keskustelemme vielä tänään kulutusluottoja koskevasta mietinnöstä ja rahoituspalveluja koskevasta vihreästä kirjasta. Molemmat mietinnöt osoittavat, missä oikeuden luonti on välttämättömän kiireellistä. Älkää säikähtäkö, hyvät komissaarit! Me parlamenttina seisomme kuluttajansuojakysymyksissä komission takana.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää Philip Whiteheadia siitä valtavasta työstä, jota hän on tehnyt tämän asian eteen. Ja miksi mainitsen tämän erityisesti? Koska, ja komission jäsenen pitäisi ottaa tämä itseensä, edessämme oleva etusijalle asetettavia asioita koskeva tiedonanto on mielestäni aivan liian globaali. Olen ehdottomasti sitä mieltä, että etusijan saavien 96-98 asioiden kohdalla on paljon toivomisen varaa. Olenkin kiitollinen siitä, että Whitehead on onnistunut pääsemään niin hyvään tulokseen. Olen nimittäin täysin samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että tiedonannon olisi pitänyt olla yksityiskohtaisempi ja pidemmälle viety ohjelma, ja siinä olisi pitänyt mainita, miten ja missä muodossa komissio aikoo saavuttaa asettamansa tavoitteet, joista minulla sinänsä ei ole mitään huomautettavaa. Mielestäni tiedonannon olisi pitänyt sisältää selkeämpi lista etusijalle asetettavista asioista.
Saisinko mainita pari hankalaa kohtaa? Ensimmäiseksi mahdollisuus viedä asia oikeuteen. On jo yli kolme vuotta vihreän kirjan ilmestymisestä. Käsiteltäessä sitä lainsäädäntöä, jonka yhteydessä itse toimin esittelijänä, sanoimme, että on joka tapauksessa huolehdittava siitä, että ryhmätoimintaoikeus, missä tahansa muodossa, on saatava aikaiseksi ja tiedän, että monilla jäsenvaltioilla oli vaikeuksia kun niiden piti hyväksyä etämyynti. Mutta oli miten oli, kysymykseni kuuluu: minkälaisen muodon annatte tälle ja mitä esityksiä teillä on? Olen sitä mieltä, että ne kolmen vuoden takaiset vihreät kirjat olisi pitänyt muodossa tai toisessa nostaa keskeisiksi kohdiksi.
Ja lisäksi haluaisin kiinnittää huomiota muihin kuin oikeudellisiin menettelyihin. Ehkä pidätte asiaa keppihevosenani, ja sitähän se onkin, mutta mielestäni voimme auttaa kuluttajaa usein nopeammin, halvemmin ja tehokkaammin, mikäli me rohkaisemme riitojen ratkaisuun paljon nykyistä enemmän. Minulla on tähän liittyvä tarve, ei taloudellinen tarve vaan ehkä emotionaalinen tarve, koska olen itse kuluttaja-asioiden sovittelukomiteasäätiön puheenjohtaja Hollannissa, jonka alaisena on tällä hetkellä noin 25 komiteaa, joissa kuluttajat ja eri alojen järjestöt antavat puolueettoman tuomionsa kuluttajansuoja-asioissa, ja tämä toimii erinomaisella tavalla. Mielestäni voimme tehdä tässä asiassa enemmän, ehkä myös siksi, että olen ylpeä siitä, mitä olemme saavuttaneet hollantilaisten kuluttajansuojajärjestöjen kanssa, voisimme saada useammat ihmiset oppimaan näistä kokemuksista.
Sitten kysymys, jota jo eilen käsiteltiin. Muistan, että Behrendt sanoi jotakin siitä. Asia koskee elintarvikkeita käsittelevää vihreää kirjaa. En tiedä, mitä sille tapahtuu. Onko niin, että vihreä kirja pitää saattaa ajan tasalle kaikkien uusien sopimusten ja toimenpiteiden puitteissa, joita me olemme tekemässä? Voisinko saada tähän vastauksen? Sillä jos haluamme tehdä jotain eurooppalaisen kuluttajan levottomuuden suhteen, olen sitä mieltä että meidän on ensinnäkin toimittava nopeasti ja toiseksi meidän on oltava selvillä siitä, minkälaisesta aikavälistä on kysymys ja mihin tulee vielä muutoksia.
Tänään iltapäivällä käsittelemme vielä rahallisia palveluita, en siis sano mitään niistä.
Lopuksi, kaipaan esityksissä seuraavaa: miten komissio aikoo toimia, mahdollisesti yhdessä eurooppalaisten kuluttajansuojajärjestöjen ja yritysten kanssa, alueella, jossa ei vielä ole olemassa lainsäädäntöä ja jossa ei ehkä tarvita sitä, saadakseen joitakin säädöksiä aikaan? Ehkä on mahdollista saada myös tästä toimintalista.

Riis-Jørgensen
Arvoisa puhemies, liberaaliryhmä voi vain ilmaista hyvin suuren tyytyväisyytensä Whiteheadin mietintöön ja sen yritykseen saada joitakin asioita tärkeysjärjestykseen. Liberaaliryhmän puolesta olemme hyvin kiinnostuneita siitä, että emme saa aikaan pelkästään yritysten Eurooppaa, vaan myös kansalaisten Euroopan emmekä suinkaan vähiten kuluttajien Euroopan. Me painotamme kahta tärkeää asiaa. Ensimmäinen on kuluttajan valinnanvapaus, ja toinen on kuluttajien pääsy oikeusistuimiin. Viimeksi mainittuun asiaan en halua tässä paneutua, sillä kolme edellistä puhujaa ovat sen jo tehneet.
Mutta kysymys kuluttajien valinnanvapaudesta on meistä hyvin, hyvin tärkeä. Liberaaliryhmänä me olemme vankkumaton sisämarkkinoiden puolestapuhuja, mutta sisämarkkinoiden kääntöpuolena on kuluttajan valinnanvapaus. Voimme siten - käyttääkseni englanninkielistä ilmausta - sanoa, että olemme the internal market freak ja samalla free choice freak . Edellytys valinnanvapaudelle on, että saamme tietoa kuluttajina, ja siksi haluan mielelläni kysyä komissaarilta merkintäsäännöistä. Kuulimme eilen, että Santer hurskaasti lupasi, että kaikki merkitään, että kaikki geenimuunnellut tuotteet merkitään. Se on suuri luottamuslause komission puolelta. Toivon myös, että komissio on selvillä siitä, ettei merkitseminen ole yksinään mikään ihmelääke. Se edellyttää selviä merkintöjä, ja se edellyttää ainakin tietoa siitä, mitä merkinnät tarkoittavat. Siten toivon lujasti, että yksi etusijan saavista asioista merkintäsääntöjen toteuttamisessa on, että komissio huolehtii tiedottamisesta siitä, mitä geenimuunneltujen elintarvikkeiden taustalla on, sekä tiedottaa merkintöjen perustana olevista kriteereistä. Näin varmistetaan, että meillä on valinnanvapaus emmekä saa merkintöjen viidakkoa, jonka lävitse emme näe.
Kiitos, jään odottamaan komissaarin vastausta.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, arvostettu komission jäsen, tiedän, että vaaditaan kärsivällisyyttä, koska me täällä läsnäolevat parlamentin jäsenet ehkä toistamme itseämme, mutta totta on, että mielestämme Whiteheadin mietintö on erittäin mielenkiintoinen, ja haluamme sanoa siitä sanottavamme. Whiteheadin mietintö, joka hyväksyttiin yksimielisesti, kertoo lähes kaiken sen saman minkä mekin.
Haluaisin kuitenkin näiden minulle suotujen minuuttien aikana tuoda esille pari tärkeää kysymystä. Ensinnäkin, jopa Whitehead, esittelijä itse, toivottaa tervetulleeksi ne komission kymmenen ensisijaista tointa, jotka liittyvät kuluttajatiedottamiseen, oikeudenkäynnin helpottamiseen, turvalliseen ravintoon - joka tällä viikolla on muodissa täällä parlamentissa - ja muihin kysymyksiin, jotka suoraan liittyvät kuluttajan oikeuksiin.
Me kaikki kuitenkin olemme yhtä mieltä siitä, että edellisen, vuoteen 1995 jatkuneen kauden arvioinnissa on puutteita, samoin puutteita ilmeisesti on myös vuoteen 1998 jatkuvan kauden konkretisoinnissa.
Whitehead itsekin esittää hyvin konkreettista ongelmien tunnistusohjelmaa: etsiä kuluttajapolitiikan tavoitteet, laatia toimintasuunnitelma niiden saavuttamiseksi ja sen jälkeen aikataulu niiden toteuttamisesta.
Luulen, että tämä on varsinainen kritiikin kohde. Koska on totta, että sillä kaudella tehtiin jotain ja toisella kaudella aiotaan tehdä jotain. Mutta on myös totta, että yhteisön toimielimiin ei enää luoteta esimerkiksi ravinnon turvallisuuden osalta, hullun lehmän taudin, saastuneen veren ja kasvuhormonien vuoksi, ja lisäksi tulemme esittämään kysymyksen geneettisesti muunnellusta maissista ja soijasta. Miksi? - Koska Espanjassa ollaan hyvin huolestuneita tästä asiasta. On olemassa tutkimus, joka osoittaa, että hyvin monessa valtiossa 60-80 prosenttia väestöstä ei halua käyttää tuotteita, joiden valmistamiseen on käytetty geneettistä muuntelua; ne huolestuttavat, koska ne voivat vaikuttaa ihmisen terveyteen. Siksi yhden tämän päivän ensisijaisista toimista pitäisi olla ravinnon turvallisuus ja sellaisen itsenäisen elimen perustaminen, joka voi valvoa tätä ravinnon turvallisuutta.
Loppujen lopuksi olemme samaa mieltä kaikista kohdista. Tulemme äänestään Whiteheadin mietinnön hyväksymisen puolesta - tunnemme komission jäsenen herkkyyden. Ja tietenkin olemme velvoitettuja toimimaan Euroopan kansan äänitorvena, kun sitä tällä hetkellä huolestuttaa ravinnon turvallisuus ja terveys. Katsomme velvollisuudeksemme toistaa sen, vaikka käsitän kyllä, että se kyllästyttää teitä, koska olette tänä iltapäivänä kuulleet sen jo useaan kertaan.

Hautala
Arvoisa herra puheenjohtaja, kiitän kollega Whiteheadia hyvin rakentavasta yhteistyöstä, erityisesti pakkausmerkintöjen yhteydessä tässä hänen mietinnössään. Toivotan myös komissaari Boninolle hyvää työrupeamaa, kun hän ryhtyy koordinoimaan elintarvikkeiden turvallisuuskysymystä komissiossa. Uskon, että hän on siihen sopiva henkilö.
Haluaisin kiinnittää kollegojen ja arvoisan rouva komissaarin huomiota erääseen yksityiskohtaan tässä mietinnössä. Kohdassa 19 puhutaan komission ja parlamentin EMU-informaatiokampanjoista. Minun ryhmäni ei valitettavasti voi äänestää tämän kohdan 19 puolesta eikä toivottaa näitä kampanjoita tervetulleiksi. On nimittäin juuri käynyt ilmi, että komissio vaatii riippumattomilta tutkijoilta ja asiantuntijoilta kirjallisen vakuutuksen, että kun komissio lähettää heidät puhumaan EMU: sta erilaisiin kansalaisten järjestämiin tilaisuuksiin, nämä asiantuntijat sitoutuvat puhumaan vain komission linjan mukaisesti. Minusta tämä on erittäin vaarallista. Kun ajattelemme tämän päivän BSE-keskustelua, rouva komissaari, kuinka voimme enää luottaa komission lähettämiin asiantuntijoihin, jos tällaista tapahtuu? Olen jättänyt tästä kyselyn ja haluaisin tietää, missä muissa yhteyksissä komissio vaatii tällaisia uskollisuudenlupauksia riippumattomilta asiantuntijoilta.

Sandbæk
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella edustaja Whiteheadia erinomaisesta mietinnöstä, sillä myönteisintä, mitä komission kuluttajapolitiikkaa käsittelevästä tiedonannosta voidaan sanoa, on kai tosiasiassa se, että se on esitetty, koska se on esitetty aivan liian hämärin ja epäselvin sanakääntein. Kuluttajina meillä on oikeus vaatia parempaa. PO XXIV: n myötä tulevista lisävastuualueista kuluttajansuojassa olen täysin samaa mieltä edustaja Whiteheadin kanssa siitä, että on pakottavan välttämätöntä määrätä tärkeysjärjestys ja korvata komission yleiset sanakäänteet havainnollisilla aika- ja toimintasuunnitelmilla. Samoin on tarvetta edistää ympäristö- ja energiamerkintää sekä laatia kuluttajalainsäädäntö kaikissa jäsenvaltioissa.
Ajatukset eurooppalaisesta kuluttajapolitiikasta voidaan periaatteessa jakaa kahteen suuntaan. Yhtäältä voidaan herra Whiteheadin tavoin puhua eurooppalaisen kuluttajavalistuksen puolesta kampanjoin, esittein ja tiedotuskeskuksin tai - ja tähän argumenttiin minä yhdyn - voidaan puhua jo olemassa olevien kansallisten kuluttajajärjestöjen yhteistyön puolesta tarkoituksenmukaisesta sopeutumisesta, konkreettisesti BEUC: n vahvistamisen kautta, ja että ne sen jälkeen toimivat yhdessä poliittisiin instansseihin nähden. Uskon, että meidän on tunnustettava, että on liian vaikeaa ja kallista toteuttaa uusi ja täysin yhdenmukainen kuluttajapolitiikka ja - valistus, sillä tarpeet ovat yksinkertaisesti liian erilaiset. Mutta tästä erimielisyydestä huolimatta haluamme luonnollisesti äänestää herra Whiteheadin mietinnön puolesta.
Ainoastaan proaktiivinen kuluttajapolitiikka voi oikeuttaa EU: n sisämarkkinat ja tehostaa niitä, ja siksi on ennen kaikkea keskityttävä hallitusten väliseen kokoukseen. Siellä kuluttajapolitiikkaa pitää vahvistaa. Jo sopimuksen johdannosta pitää käydä ilmi, että EU: ssa kiinnitetään erityistä huomiota kuluttajapolitiikkaan samalla tavalla kuin erityishuomiota kiinnitetään kestävään kehitykseen. Sopimusta on tiukennettava monilla muilla alueilla siten, että kuluttajapoliittisen näkökannan ja kuluttajien etujen edistämisestä tulee myös itsenäinen tavoite. 129 a artiklasta puuttuu vieläkin joukko tarkennuksia ja parannuksia. Vain näin kuluttajapolitiikka saa sen tärkeän asemansa, jonka se ansaitsee.

Garosci
Arvoisa puheenjohtaja, työskentelymme tässä kokoussalissa ja tässä kokoonpanossa olisi mitätöntä, mikäli emme asettaisi kuluttajaa kaiken toimintamme pääkohteeksi. Kuluttajapolitiikka ei ole ryhmiteltävissä. Ryhmiä voivat olla koneenrakennusteollisuuden kriisi, banaanien tai muiden tämän kaltaisten tuotteiden kauppa. Kuluttajan täytyy olla itse asiassa korkeimmalla pallilla joka asiassa, mihin ryhdymme, kaikessa toiminnassa, jokaisessa direktiivissä, jonka vahvistamme.
Tänä päivänä tuhannet pienet, keskikokoiset ja suuret liikkeet toimivat, tuottavat, palkkaavat ihmisiä töihin, luovat työpaikkoja, tekevät kehitystyötä ja investoivat päätavoitteena tyydyttää kuluttajan tarpeet.
Tätä silmällä pitäen kiitämme herra komissaaria hänen laatimastaan tärkeästä asiakirjasta ja olemme esittelijän ja kollega Oomen-Ruijtenin kanssa samaa mieltä kaikesta, mitä he kannattavat, koska nyt on todella kannatettava ensisijaisia toimia.
Kuitenkin erityisesti viittä esittelijän ilmoittamaa näkökohtaa tulisi käsitellä. Mainitsen nämä näkökohdat pikaisesti: kuluttajan oikeuteen pääsyn helpottaminen, tiedon välittäminen kuluttajille jatkuvalla syötöllä, kuluttajien etuja tukevan elintarvikepolitiikan edistäminen sekä varmistaminen, että kuluttajat pääsevät maailmanlaajuisen palvelun piiriin.
Viimeisenä näkökohtana, jonka merkitystä aiomme erityisesti tästä hetkestä lähtien painottaa, on euron käyttöönotto. Kun euro otetaan käyttöön, eurooppalainen tuntee vihdoinkin itsensä samanarvoiseksi toisen kanssa. Hän voi matkustella 15 jäsenmaassa kuluttaen rahaa tekemällä ostoksia kaupoissa, marketeissa, matkatoimistoissa käyttäen yhtä ainoaa valuuttaa ja tuntea ehkä tämän vuoksi itsensä vihdoinkin eurooppalaiseksi.

Musumeci
Arvoisa puheenjohtaja, rouva komissaari, kuluttajapolitiikka edellyttää enenevässä määrin eurooppalaista näkemystä tarkastella ongelmallisia poliittisia käyttäytymisiä, mitkä sysäävät Eurooppaan vastuuta ja kykenemättömyyttä. Kuluttajien ei siis tule nähdä Eurooppaa ideologisena valintana, vaan paikkana, jossa yksittäisten sinne sijoittuneiden valtioiden etuja valvotaan jatkuvasti eurooppalaisen mittapuun mukaan.
Otan huomioon, ja on myös yleisesti tunnettu, että joissakin jäsenmaissa kuluttajien oikeuksien huomioonottaminen on edistynyt hitaasti muuhun Eurooppaan nähden. Näiden maiden joukossa on tietysti Italia, missä kehitys kuluttajien oikeuksien ymmärtämiseen on riippuvainen lukuisten järjestöjen toiminnasta ja aloitteista. Nämä järjestöt eivät saa toimilleen mitään apua Rooman hallitukselta.
Pyydämme, että komissio puuttuu tarmolla Italian asioihin. Italiassa ei kaiken kukkuraksi ole edes kansallista kuluttajien oikeuksia käsittelevää lakia. Olemme keskustelleet vuosikausia viranomaisten ja parlamentin välisestä vastuusta, mutta vastustus näyttää olevan kovaa ennen kaikkea siksi, että järjestöt antavat ääniä pyynnöistä, joista poliittiset puolueet eivät saa tietoa.
Alleanza Nazionale -puolue toivottaa esittelijälle, kansanedustaja Whiteheadille onnea vuosia 1996-1998 koskevan selkeän päätöslauselmaesityksen johdosta, mitä puolueemme kannattaa kaikilta osin sekä oikeudellisten ja taloudellisten että myös sosiaalisten näkökantojen osalta, ja kiirehtii komissiota lisäämään tukeaan Etelä-Euroopan maihin, joissa järjestäytyneitä kuluttajia on hyvin vähän verrattuna Euroopassa ja lähinnä Pohjoismaissa asuvien järjestäytyneiden kuluttajien neljän miljoonan kokonaismäärään.
Kuluttajajärjestöjen syntymisen tukeminen melko lyhyellä aikavälillä ei itse asiassa mitätöi Maastrichtin sopimusta, jossa vaikka toisaalta hyväksytäänkin uusi kuluttajarooli koulutuksen ja muiden tärkeiden alueiden osalta, toisaalta luodaan uusia ulottuvuuksia, jotka voivat jäädä huonommin toimivien järjestöjen ulottumattomiin.

Malone
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella esittelijää hänen laatimastaan erinomaisesta mietinnöstä. Tiedän, että eri puolilla Eurooppaa toimivat kuluttajajärjestöt, muun muassa Brysselissä toimiva BEUC, arvostavat suuresti hänen työtään, ja minä kannatan täydestä sydämestäni hänen johtopäätöksiään. Tässä kolmannessa kuluttajaohjelmassa ei analysoida riittävästi aiempia ponnistuksia, se ei rakenna aiempien ohjelmien perustalle eikä se sisällä johdonmukaista tulevaisuutta koskevaa strategiaa.
Kun otetaan huomioon sisämarkkinoiden perustaminen ja yhtenäisvaluutan käyttöönoton lähestyminen, kuluttajapolitiikka on toteutettava Euroopan laajuiselta pohjalta eikä siten, että jäsenvaltiot toimivat yksin. Olemassa oleva lainsäädäntö on myös pantava kokonaisuudessaan täytäntöön ja tavallisille kansalaisille on tarjottava yksinkertaisempi ja tehokkaampi valitusmenettely. On selvää, että kuluttajapolitiikan tärkein ja ajankohtaisin haaste on tosiaankin BSE-kriisi.
Sen jälkeen kun ympäristövaliokunta hyväksyi Whiteheadin mietinnön, on tapahtunut monia merkittäviä asioita, joista tärkein on elintarvikkeiden turvallisuutta koskevan vastuun siirto PO XXIV: lle.
PO XXIV: n tämän alan uusiin velvollisuuksiin tuli uusi lisä eilen, kun komissio ilmoitti parlamentille kantansa BSEmietintöön. Yhdyn puheenjohtaja Santerin väitteeseen, että Irlannissa Meathin maakunnassa sijaitsevalla Euroopan eläinlääkintävirastolla voi olla elintärkeä rooli kuluttajien luottamuksen palauttamisessa elintarvikkeiden turvallisuutta koskeviin menettelyihin. Minäkin kehottaisin neuvostoa harkitsemaan uudelleen suhtautumistaan tähän virastoon. Suhtaudun myös myönteisesti päätöksiin, joilla kaikki asiaan liittyvät tiedekomiteat asetetaan PO XXIV: n toimivallan alaisuuteen ja joilla perustetaan uusi yksikkö kansanterveyteen kohdistuvien riskien arviointia ja elintarvikkeiden tarkistusta varten niin ikään PO XXIV: n alaisuudessa.
Olen kuitenkin huolestunut siitä, että komissio saattaa toistaa BSE-mietinnössä jo selkeästi tunnistetut virheet. Eläinlääkintäviraston ja uuden elintarvikkeiden turvallisuutta käsittelevän yksikön tehtävät on määriteltävä selkeästi jo aivan alussa. Jos näin ei tehdä, Euroopan kuluttajat tulevat edelleenkin suhtautumaan hyvin skeptisesti Euroopan elintarvikkeiden turvallisuutta koskeviin standardeihin.

Jackson
Arvoisa puhemies, ne muutamat huomautukset, jotka aion esittää, liittyvät hyvin läheisesti Malonen äskeisiin sanoihin. Haluaisin yhtyä hänen komissiolle esittämiinsä pyyntöihin. Kuten hän ja muut puhujat, pidän tätä täysin toivottomana asiakirjana, jota ei oikeastaan olisi kannattanut kirjoittaakaan. En tiedä, onko sen kirjoittaja nyt läsnä, toivottavasti ei. Toivon, ettei hän enää ole komission tai ainakaan PO XXIV: n palveluksessa. Jos tässä on kaikki, mitä komissio saa aikaan kuluttajansuojan alalta, sitä ei tosiaankaan kannata lisätä perustamissopimukseen, ja kuvittelisin, että Bonino on sanoutunut irti kaikesta siihen liittyvästä vastuusta.
Brittikonservatiivina totean, että on joitain hyvin tärkeitä aloja, joilla kuluttajansuoja saattaa toimia yhteisön tasolla. Kolme alaa, joihin haluaisin erityisesti keskittyä, ovat turvallisuus, tiedotus ja kuluttajien auttaminen. Sanoisin, että komission on tutkittava yhteisön toiminnan ja etenkin rajat ylittävän kaupan osalta kuluttajien näihin kolmeen elementtiin liittyviä tarpeita. Turvallisuuden osalta meidän on pohdittava, mitä PO XXIV teki BSE-taudin osalta, kun tätä laadittiin. Siihen ei viitata missään. Euroopan rajoilla ja tietoisuutemme rajoilla kiehuu suuri kriisi, jota PO VI hoitaa, jos oletetaan, että PO XXIV ei puuttunut asiaan mitenkään. No, se on jo historiaa.
Nyt haluaisin kuitenkin pyytää komissaaria tarttumaan tämän keskustelun tarjoamaan tilaisuuteen ja kertomaan meille, mitä elintarvikkeiden turvallisuuden osalta tullaan tekemään - asia, jonka Malone otti esiin. Jos PO XXIV, kuluttajasuojaa käsittelevä ja tämän asiakirjan laatinut pääosasto, on nyt vastuussa elintarvikkeiden turvallisuudesta, ketkä asioiden hoitoon osallistuvat? Sama henkilökuntako, vai siirretäänkö ihmisiä PO III: sta ja PO VI: sta? Vai jätetäänkö ne tämän asiakirjan laatineiden hoidettaviksi? Taivas meitä varjelkoon, jos näin on.
Toiseksi tiedotuksen osalta kiinnittäisin komissaarin huomion elintarvikkeiden merkintää koskevaan kohtaan, josta puhuin eilen komissaari Bangemannille. Tämän asiakirjan 6 kohdassa sanotaan, ettei ole selvää, että kaikista merkintöihin sisältyvistä tiedoista on todellista hyötyä kuluttajille. Sen jälkeen sanotaan, ettei asialle aiota tehdä mitään. Olen esittänyt tarkistusta, jonka mukaan komission tulisi täyttää velvoitteensa ja tarjota kuluttajille lisää tietoa elintarvikkeiden merkintöjen E-numeroista, ja toivon komission hyväksyvän sen. Se on ratkaisevan tärkeää.
Lopuksi kannattaisin sitä, mitä esittelijä sanoo lakiavusta. Jos vaalipiirini ihmiset jotain odottavat kuluttajansuojapolitiikalta, niin enemmän tietoa ja vakuutusta siitä, että he tietävät, miten toimia, jos he joutuvat vaikeuksiin toisessa jäsenvaltiossa, etenkin omaisuuden ostamisen yhteydessä: kuinka paljon Euroopan oikeus voi auttaa heitä tässä? Tällä hetkellä se auttaa vain hyvin vähän.

Alavanos
Arvoisa puhemies, en ole varma, oliko se poikkeus, mutta lähes kaikki asiasta puheenvuoron käyttäneet olivat naisia. En tiedä, osoittaako tämä jotakin. Onneksi te olette olemassa, onneksi esittelijäkin on olemassa. Hän teki erinomaisen esittelyn.
Lyhyessä väliintulossani haluaisin painottaa sitä suurta välimatkaa, joka vallitsee yleisten periaatteiden välillä, komission, sanoisinko, rehellisten ja " ylipuuhakkaiden" ehdotusten välillä, toisaalta lainsäädännön ja jäsenvaltioissa vallitsevan kuluttajasuojaan liittyvän käytännön tilanteen välillä. Kyseessä ei ole pelkästään BSEtauti, vaan monet muutkin asiat.
Käsittääkseni omassa maassani, Kreikassa, ei tarvitse kuin avata televisio nähdäkseen kaikkien Euroopan unionin periaatteiden ja vastuiden tulevan poljetuksi hyvin lyhyessä ajassa. Täällä taas minut yllätti se, että samalla kun saamme huomata komission ryhtyvän oikeisiin toimenpiteisiin, näemme myös komission osastojen tulevan väliin ja panevan kuluttajien hyödyn ja suojan toisarvoiseksi ja ensiarvoiseksi joidenkin suurten taloudellisten yksiköiden hyödyn, kuten tyypillisesti kävi Ruotsin ja Kreikan Euroopan tuomioistuimen ratkaistavaksi jättämälle lasten leikkikalujen mainostamiskiellolle.
Kun nyt puhuin televisiosta, arvoisa puhemies, haluaisin mainita, että on olemassa määräyksiä kuluttajansuojaa varten, katsoja-kuluttajaa varten esimerkiksi televisiossa ilman mainosten aikarajoituksia jne., jotka eivät ainakaan omassa maassani näyttele mitään roolia. Mitä taas tulee lääkkeiden mainostamiseen, voi television avaamalla huomata lääkkeiden vastuuttoman tulvan aikuisille, nuorille, lapsille...
Olen siis sitä mieltä, että luodessamme jäsenvaltioille kuluttajansuojasäädöksiä ja vastuita, meillä on kuljettavana hyvin, hyvin pitkä tie.

Blokland
Arvoisa puhemies, ei ole kovin yleistä, että parlamentti jarruttelee komissiota. Yleensä asia on toisinpäin. Ympäristövaliokunnan esittelijä Whitehead pyytää komissiota olemaan pidättyväinen luetellessaan kuluttajasuojelun alueella olevia toiveita, ja olen täysin samaa mieltä tästä. Mietintö on realistinen, mikä mielestäni on paikallaan kuluttajansuojapolitiikassa. Olenkin täysin samaa mieltä Whiteheadin mietinnön suosituksista.
Kuluttajansuojapolitiikka on suhteellisen uusi alue, johon liittyy joukko sisäisiä rajoituksia. Ensinnäkin kyseessä on politiikan alue, joka kuuluu yksityisoikeuden alaan. Sanoisin jopa näin: parhaassa tapauksessa valtiolla on mahdollisimman vähän tekemistä kuluttajan kanssa.
Toiseksi erittäin moni asia riippuu yhteistyöstä yritysmaailman kanssa. Mikäli on olemassa voimakkaita kuluttajansuojajärjestöjä, jotka osaavat tehdä kantansa selväksi tavaroiden ja palvelujen tuottajille, puolet kuluttajansuojasta on jo hoidettu.
Kolmanneksi eurooppalaisella politiikalla on rajoituksensa. Koska usein on kysymys yksityisoikeudellisista tapauksista, komissio ei voi tehdä paljoakaan lainsäädännön tasolla, ellei voida vedota olemassaoleviin eurooppalaisiin direktiiveihin.
Siksi mietinnön suositukset, joissa ehdotetaan kuluttajan aseman parantamista levittämällä tietoa, ovat mielestäni hyviä (20-26 kohdat). Oikeuksistaan tietoiset kuluttajat ovat paljon tärkeämpiä kuin kaikenlaiset kauniit säädökset, joita kuitenkin vain pieni osa tietoisista kuluttajista tulisi hyödyntämään. On tunnettua, että Euroopan yhteisön eteläisissä maissa kuluttajien tietoisuus ei ole vielä kehittynyt kovin vahvaksi eivätkä kuluttajat ole järjestäytyneet. Ja tästä on aloitettava, eikä kaikenlaisista laillisista säädöksistä. Siksi on mielestäni hyvä, että komissio julkaisee useimmat kehitellyt ajatukset ensin vihreässä kirjassa, eikä esitä puolivalmiita lakiesityksiä, joista neuvostossa ei kuitenkaan päästä yksimielisyyteen.
Olen erittäin tyytyväinen siitä, että esittelijä ehdottaa edellisen kuluttajansuojapolitiikkaa käsitelleen prioriteettiohjelman esityksien yhdistämistä. Haluan onnitella häntä hänen erinomaisesta mietinnöstään. Komissio tulee hyötymään siitä.

Pimenta
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari ja arvoisat kollegat, ensiksi haluan onnitella mietinnön laatijaa, edustaja Whiteheadia, erinomaisesta mietinnöstä, jonka hän laati, ja myös työstä, jonka hän teki väsymättä kuluttajaryhmän edessä. Jos neuvosto ja komissio olisivat kuulleet siitä ja kuulleet kuluttajaryhmää aikaisemmin, ehkä hullun lehmän ongelmaa ja muita ei olisi koskaan ollutkaan.
Rouva komissaari, haluaisin nyt antaa teille haasteen. Ja haasteena on, että vetäkää asiakirja käsittelystä, koska se on hyödytön. Rouva komissaari, mietintö on huono. Mietintöä valmisteli entisen pääjohtajan työryhmä. Entisen pääjohtajan tilalle tuli Papas, joka oli ympäristökomissiossa ja sanoi, ettei mietinnöstä ole mihinkään ja ettei hän kannattanut mietintöä. Nyttemmin Papas on lähtenyt täältä, ja hänen paikallaan on nyt uusi pääjohtaja. Tämä asiakirja ei ole lakitekstiä, eikä se ole sääntö, joka antaa vaihtoehtoja. Se on poliittisesti suuntaa-antava teksti, joka ehdottaa ensisijaisia poliittisia toimia. Nyt kysyisinkin teiltä, rouva komissaari, että jos teksti, jolla on poliittinen päämäärä, on huono ja mahdoton toteuttaa, niin mitä hyötyä siitä voisi olla? Minun mielestäni kannattavinta on ottaa asia pois käsittelystä - ja luulen, että mietinnön laatija on samaa mieltä kanssani tästä asiasta, koska minulla oli mahdollisuus keskustella siitä hänen kanssaan - ja esittää ehkä ytimekkäämpi versio muistiosta, jossa on vähemmän pääkohtia ja josta voisi tulla todellinen toimintasuunnitelma. Siinä tapauksessa lupaan, että kaikki me eri puolueiden edustajat, koko tämä poliittinen kirjo, olemme täällä puoltamassa muistiota, jossa on neljä tai viisi toiminnan pääkohtaa kuluttajapolitiikan seuraaville vuosille. Juuri tämä on tarpeen.
Muuten mietinnön laatija osoittaa viisi pääkohtaa, joista olen samaa mieltä: ensinnäkin pitäisi saavuttaa mahdollisuus kuluttajasuojan selvittämiseen joko tuomioistuimessa tai jossakin muussa oikeuslaitoksessa tai vastaavassa, toiseksi kuluttajien taloudellisten etujen turvaaminen, kolmanneksi parempi tiedonsaanti, joka muuttaa kuluttajien tiedon kuluttajien vallaksi sekä neljänneksi erilainen elintarvike-, ihmis- ja eläinpolitiikka, - erilainen kuin se on tähän mennessä ollut, ja viidenneksi yksinkertainen ja selkeä määritelmä siitä, mikä on yleistä palvelua kaikille, ja miten sitä voidaan soveltaa.
Rouva komissaari, lopuksi vielä kaksi asiaa. Ensinnäkin kannustan teitä käyttämään enemmän 129 artiklaa, joka on ase teidän kädessänne, mutta jota te ette ole vielä käyttänyt. Meidän mielestämme sitä voi käyttää useammin. Toinen koskee kuluttajansuojajärjestöjen avustuspolitiikkaa. On jo vuosia siitä, kun tämä samainen parlamentti - minä olin yksi laatijoista - esitti muutoksen, joka nosti kuluttajansuojajärjestöjen avustuksia ja jonka päämääränä oli tukea nimenomaan köyhimpiä maita, kuten Irlantia ja eteläisiä jäsenmaita, ja pienimpiä järjestöjä.
Nykyinen politiikka taas on päinvastoin mennyt kohti vain suurien eurooppalaisten järjestöjen tukemista unohtaen, että maissa, joissa kuluttajansuojajärjestöt ovat pienimpiä ja heikoimpia, ne ovat sitäkin tarpeellisempia.

Bonino
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minun on sanottava, että olen aika hämmentynyt tästä keskustelusta.
Ensinnäkin muistutan teitä siitä, että tämä suunnitelma esiteltiin parlamentille 3. joulukuuta 1995. Teidän on täytynyt tutkia se todella perusteellisesti, koska esitätte minulle mietinnön ensisijaisista toimista vasta helmikuussa 1997! Joten hyvät ystävät, pysykäämme asiassa! Pimenta, tämä suunnitelma esiteltiin minun nimelläni, ja uskallan toivoa, ettei pääjohtaja ole pettänyt luottamustani. Jos luulette hänen niin tehneen, miksi ette tulleet kertomaan asiasta? Sellainen todellakin vaatisi kurinpidollisia toimenpiteitä. Ilmeisestikin tämä parlamentti on erittäin mieltynyt kurinpidollisiin toimenpiteisiin. Olisi kuitenkin ollut suotavaa ilmoittaa asiasta aikaisemmin komissiolle sen sijaan, että asia otetaan tänään esille julkisesti.
Muistan erittäin hyvin, että ennen tämän asiakirjan esittämistä neuvostolle ja parlamentille parlamentti pyysi, etten esittäisi yksityiskohtaista toimintasuunnitelmaa, vaan toimien poliittiset päälinjat. Ja jos luette tätä asiakirjaa, havaitsette, että komissio valitsi uusiksi ensisijaisiksi toimiksi - mitä ei koskaan aikaisemmin ole tehty - julkiset palvelut, rahoituspalvelut ja tietoyhteiskunnan eikä enää tuotteita. Teidän on täytynyt miettiä todella tarkkaan näitä ensisijaisia toimia, sillä jos minun olisi täytynyt odottaa lausuntoanne joulukuusta 1995 asti ennen kuin olisin voinut ryhtyä mihinkään toimiin, en olisi tähän mennessä tehnyt yhtään mitään. Tätä keskustelua olisi siis tarkasteltava tätä taustaa vasten.
Odottaessaan - 3. päivästä marraskuuta 1995 asti! - sitä, että harkitsette asiaa, komissio, jota oli pyydetty esittämään poliittinen suunnitelma eikä toimintasuunnitelmaa, jonka se muuten laati tämän jälkeen, esitti teille kaiken kaikkiaan kaksitoista direktiiviehdotusta kaikilta politiikan aloilta. Näistä kahdestatoista kolme eli neljännes koskee kuluttajansuojapolitiikkaa, tarkemmin sanottuna mahdollisuutta tuomioistuinkäsittelyyn, vakuuksia ja kulutusluottoja, joista keskustellaan tänään iltapäivällä. Sen jälkeen esittelimme teille vihreän kirjan rahoituspalveluista, josta pian keskustellaan. Sitten parlamentti hylkäsi rahoituspalvelujen etämyynnin, jonka esittelemme uudelleen. Jokaisen on siis myönnettävä vastuunsa, koska en hyväksy sitä, että komissiolle esitetään syytöksiä antamatta sille tunnustusta kaikesta siitä, mitä se sai aikaan vuonna 1996.
Rouva Jackson, jos asiakirja teistä on täysin merkityksetön ilman BSE: tä koskevaa mainintaa, hallituksenne ja puolueenne olisivat voineet olla suureksi avuksi tälle toimielimelle ja komissiolle, jos ne olisivat ilmoittaneet komissiolle, mitä on tekeillä. Muistuttaisin teitä siitä, että vuonna 1996 komissio perusti yksiköiden välisen ryhmän. Saimme aikaan kolme muistiota ja kuluttajille suunnatun ohjekirjan ja asiakirjan - ehkä tämä on se seikka, jota ette ottanut huomioon - joka esiteltiin marraskuussa 1995, kun kriisi puhkesi maaliskuussa.
(FR) Suhteemme ovat tosiaankin aina olleet vilpittömät. Tämä tarkoittaa, että en aio enää kerrata sitä, mitä kaikkea olemme tehneet esimerkiksi lainsäädännöllisten toimien jatkamisen, hintojen merkinnän tai vertailevan mainonnan osalta, mutta katson kuitenkin, että tässä yhteydessä kuulemani huomiot ovat hieman epäoikeudenmukaisia ja melko ylimalkaisia ja etteivät ne ole kovinkaan hedelmällisiä.
Huomautan lisäksi, että sain terveystarkastuksia koskevan toimivallan tarkalleen viikko sitten. Haluaisin pyytää arvoisia parlamentin jäseniä asettumaan aloilleen, koska meidän olisi nyt yhdessä päätettävä, mitä olisi paras tehdä. Minulla ei ole esittää teille ihmeratkaisua, Whitehead, ja sanoin jo tulevani maaliskuun puolivälissä kuulemaan, mitä ehdotatte tehtäväksi. Uuden tehtäväni huomioon ottaen olisi hyvä, että tutkin uudelleen jo melkein valmiiksi tehdyn vihreän kirjan elintarvikeoikeudesta niiden poliittisten muutosten ja ensisijaisten toimien perusteella, joista juuri päätettiin.
Olemme ottaneet suuren harppauksen eteenpäin kuluttajan hyväksi, mutta nyt olisi ryhdyttävä toimiin ilman liiallista kansankiihotusta. Kyse on haasteesta, josta meidän on selviydyttävä yhdessä. Pidän hieman outona sitä, että minulta kysytään tänään, mitä olen päättänyt, millainen on ohjelmani tai mitä ajattelen tai, mikä pahempaa, mitä komissio ajattelee terveydestä, tarkastuksista tai tiedekomiteasta. Sainhan toimivallan vasta viikko sitten! En ajattele niinkään teitä, vaan muita esityksiä, joita tänään kuulimme.
Tämän huomioon ottaen vastaan kuitenkin joihinkin täsmällisimpiin havaintoihin, joita täällä on esitetty. Mitä tulee vihreään kirjaan, se oli valmis komission yksiköiden kesken pidetyissä kuulemisissa, mutta tässä uudessa tilanteessa, joka viime viikolla kehkeytyi, minulla on mielestäni velvollisuus tutkia se uudelleen ja katsoa, voitaisiinko asiaa lykätä hieman tuonnemmaksi.
Kuhn, mitä tulee imeväisille tarkoitettuihin elintarvikkeisiin, voidaan toki aina uneksia vallankumouksesta. Kuitenkin nykyisessä lainsäädännössä säädetään rajoituksista. Jollei perustamissopimusta muuteta, komissio on velvollinen noudattamaan sitä sellaisenaan, ja Bangemann aloitti menettelyn Saksaa vastaan tavaroiden vapaan liikkuvuuden estämisestä. Sääntöjä on noudatettava, miellyttivät ne meitä tai eivät, siihen asti kunnes niitä onnistutaan muuttamaan.
Mitä tulee ohjeisiin, toivon, että kyse on poikkeustapauksesta, mutta olen valmis selvittämään asiaa tarkemmin, sillä en tuntenut tätä tosiseikkaa. En halua päätäpahkaa antaa vastauksia asiasta, johon en ole perehtynyt, mutta olen valmis ottamaan siitä selvää voidakseni määritellä, onko kyse tavanomaisesta käytännöstä vai erikoistapauksesta. Mitä tulee organisaatioille myönnettäviin tukiin - viittaan Pimentan ja muiden viimeiseen huomautukseen - meitä moitittiin siitä, että jaoimme rahoja tietämättä tarkkaan miksi, joten otimme käyttöön menettelyn kuluttajajärjestöjen kannustamiseksi toimimaan yhteistyössä yhteisön hankkeissa, ja yritimme olla enää myöntämättä toimintatukia sekä tukea ainoastaan määrättyjä hankkeita. Olen sitä mieltä, että olemme nyt valmiita julkaisemaan työmme tulokset Virallisessa lehdessä. Työ ei ollut helppo.
Niiden Etelä-Euroopan maiden osalta, jotka sitä eniten tarvitsivat, lähetin itse erityisen neuvonantajan kaikkiin neljään maahan tapaamaan kaikkia niitä kuluttajajärjestöjä, jotka nyt ovat valmiita esittämään minulle ehdotuksia. Minusta oli parempi, että aloite tulee kuluttajajärjestöjen puolelta kuin että itse sanelisin niille, mitä olisi tehtävä. Vuoden kestäneen työn jälkeen olemme nyt valmiita käynnistämään hankkeita, jotka kattavat neljä Välimeren alueella sijaitsevaa Euroopan maata eli Italian, Portugalin, Kreikan ja Espanjan, ja joiden tarkoituksena on lujittaa sitä kulutuskulttuuria, joka Etelä-Euroopassa on niin heikosti kehittynyt.
Mitä tulee 129 a artiklaan, kuusi jäsenvaltiota on esittänyt muutosta hallitusten välisessä konferenssissa, kuten tiedätte; esitimme itse yhtä muutosta 129 artiklaan. Toivomme tällä tavalla voivamme edistää ja lujittaa kuluttajansuoja- ja terveydenhuoltopolitiikkaa.
Siltä osin kuin on kyse elintarvikkeiden merkinnöistä, voin tässä vaiheessa ainoastaan vahvistaa, mitä puhemies sanoi eilisessä puheenvuorossaan: " Vetoan siihen, että vähitellen toteutettaisiin todellista elintarvikepolitiikkaa, jossa keskeistä on kuluttajien suojelu ja terveys. Tältä osin kannatan pakollisia ja järjestelmällisiä merkintöjä." PO XXIV on jo aloittanut kuulemiset ja tutkimuksen kuluttajajärjestöjen keskuudessa yrittääkseen näiden kanssa yhdessä määritellä, mitkä olisivat selkeitä, tärkeitä ja asianmukaisia tietoja, jotta asiakkaita ei enää hukutettaisi tietotulvaan. Tällä hetkellä mielipiteet ovat jakautuneet ja ratkaisu on ajan tullen tehtävä poliittisella tasolla, mutta halusimme saada selville ainakin kuluttajajärjestöjen ajatukset asiasta.
En tiedä, vastasinko kaikkiin kysymyksiin. Minulla oli Garoscia varten huomautus euroa koskevassa asiassa, joka on yksi huolenaiheistamme, ja jota yritämme käsitellä toimivaltaisen komission jäsenen kanssa. Toivon, että vastasin kaikkiin kysymyksiin. Aloitamme nyt keskustelun rahoituspalveluista. Palaamme siis asiaan yksityiskohtaisesti kollegani Montin kanssa. Mitä uusiin terveystarkastuksiin tulee, kokous parlamentin kanssa pidetään maaliskuun puolivälissä.

Whitehead
Arvoisa puhemies, koska minun täytyi käyttää puheenvuoroni tänä aamuna, ehkä komissaari ei kuullut minua, ja siksi haluaisin osoittaa hänelle kaksi erityistä kysymystä. Ensinnäkin yhtyykö Bonino siihen, mitä hänen pääjohtajansa sanoi ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa neuvoaantavasta asiakirjasta? Toiseksi, viitaten tämänaamuisiin sanoihini, koska hän aikoo esitellä vihreän kirjan elintarvikepolitiikasta? En halua hänelle mitään hankaluuksia. Haluan nähdä hänet vahvana ja tarmokkaana. Tiedämme, millaista painostusta hän kohtaa komissiossa. Haluamme tähän keskusteluun vain hieman avomielisyyttä.

Kuhn
Arvoisa rouva Bonino, vain yksi huomio. Te esititte valiokunnallemme käytännöllisesti katsoen syytöksen, että me olisimme käyttäneet liikaa aikaa. Ensinnäkin kestää muutamia kuukausia ennenkuin valiokunta saa asiakirjat. Esititte, että me olisimme sillä välin saaneet myös direktiiviehdotuksen kulutustavaratakuista. Halusin tuoda sen maaliskuussa valiokuntaan, mutta komissio onkin, sen jälkeen, kun paperi oli minulla neljä viikkoa, tilannut hyötykustannusanalyysin. Mutta sitten ei pidä syyttää minua joskus myöhemmin, että minä en tee työtäni.
Yksi huomio liittyen vauvanruokiin. Neuvoisin teitä tarkistamaan, onko olemassa liitettä, lukuunottamatta vauvanruokadirektiiviä, jossa olisi jonkinlaisia raja-arvoja kasvinsuojeluaineille. Jos muistan oikein, ei tällaista ole laadittu. Meillä ei ole eurooppalaisia arvoja.

Bonino
Arvoisa puhemies, tehkäämme tämä aivan selväksi: en voi kommentoida pääjohtajani lausuntoa, koska minulle ei ole ilmoitettu siitä. Olisi paljon järkevämpää, jos antaisitte minulle tiedon - tai olisitte antanut sen etukäteen. Joka tapauksessa, jos toimitatte asiakirjat minulle, otan toki niihin kantaa.
Kuten kerroin teille, elintarvikkeita koskeva vihreä kirja oli valmiina yksikkötasolla, joten se voitaisiin välittää kollegiolle. Sen uuden vastuun ja painoarvon vuoksi, joka meillä on kuluttajina, minun on käytettävä tämä mahdollisuus tarkastella uudelleen vihreää kirjaa, ja tutkin sitä ottaen huomioon kuluttajille annetut valtuudet. En voi siis sanoa, että se tulee olemaan valmis huomenna tai ensi viikolla, sanon vain, että se on jo valmis, mutta nyt sitä on mahdollista vahvistaa. Kuukauden tai kahden päästä esittelemme sen kuitenkin varmasti teille.
Torjunta-aineista totean, että jälleen kerran esitätte minulle kysymyksiä, jotka olen vasta saanut, ja meidän olisi keskusteltava tästä yhdessä. En arvostele parlamenttia viivästyksestä, puhun vain siitä vuodesta, jona olen toiminut virassani, rouva Jackson. Tämä ei ole hyödytön asiakirja. Parlamentti pyysi minulta poliittista asiakirjaa eikä toimintasuunnitelmaa, mutta se sai myös toimintasuunnitelman. Teidän on siis yksinkertaisesti päätettävä asiakirjaa pyytäessänne, mitä todella haluatte.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Vihreä kirja rahoituspalveluista
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Marinuccin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0048/97) komission vihreästä kirjasta " Rahoituspalvelut: kuinka kuluttajien odotuksiin vastataan" (KOM(96)0209 - C4-0339/96).

Marinucci
Arvoisa puheenjohtaja, rahoituspalvelut ovat tulleet perheille ja kuluttajille entistä tärkeämmiksi. Rahoituspalvelujen valikoima on lisääntynyt ja rahoituspalvelujen käyttö on kasvanut, mutta tiedon tai säädösten puutteesta tai laiminlyönneistä tai häikäilemättömistä vilpillisistä menettelyistä johtuen monet kansalaiset ovat kärsineet tappioita, ja muut ovat tulleet epäluuloisiksi.
Sisäkauppa tarjoaa uusia mahdollisuuksia kuluttajille myös tällä sektorilla, mutta se voi myös tehdä kaiken heille hankalammaksi ja lisätä hankaluuksia. Toisaalta kilpailu ja mahdollisuus valita näiden palvelujen tuottajien, myös oman maan rajojen ulkopuolella olevien palvelun tuottajien välillä lisääkin kuluttajina toimivien kansalaisten vapautta. Toisaalta lainsäädäntöjen kirjavuus voi tuoda uusia ongelmia. Ei ole ihme, että rajojen yli ulottuva rahoituspalvelujen käyttö on vielä vähäistä. Kuluttajat luopuvat ehkä edullisemmista tai halvemmista palveluista tiedon puutteen vuoksi, mutta myös varmuuden vuoksi. Täten yhteisön lakia säätävän elimen puuttuminen asiaan mitä pikimmin on tarpeen ottaen huomioon rahaliiton toteutumisen.
Joulukuussa 1995 samassa täysistuntosalissa, jossa vahvistettiin rahoituspalvelujen jättäminen pois etämyyntiä koskevasta direktiiviehdotuksesta, komissaari Bonino lupasi parlamentille tiedonannon, joka hänen sanojensa mukaan sisältäisi toimintaohjelman tai jopa tarpeen tullen direktiivin.
Parlamentti arvostaa suuresti sitä, että lupauksen mukaisesti voidaan lyhyen ajan sisällä esittää vihreä kirja, josta nyt keskustellaan. Komissio ei kuitenkaan ole samaa mieltä, ja se onkin ilmaissut tämän, että sisäkaupan toteutumiseen laajalla alueella tarvitaan noin 50 direktiiviä.
Toisaalta saman vihreän kirjan toisessa osassa analysoidaan vielä olemassa olevia ongelmia kuten mahdollinen ei-vakinaisten asukkaiden erottaminen, tiedon puute tai huono laatu, välittäjiä koskeva kurin puute, verojärjestelmän erilaisuus. Mutta ei siinä kaikki. Annettakoon muutama vakuutusesimerkki. Henkivakuutuksessa on harkinta-aika, mutta ei esim. palo- eikä murtovakuutuksissa.
Vakuutusalalla toimivia välittäjiä varten on suositus vuodelta 1991, mutta se ei tietenkään ole sitova. Ei ole olemassa minkäänlaista suojaa luottokorttien väärinkäytölle. Vuoden 1988 suositus 595 ei ole pystynyt tämänkään asian suhteen kannustamaan jäsenvaltioita tekemään konkreettisia aloitteita kuluttajien hyväksi.
Kulutusluottoja koskeva direktiivi 102 vuodelta 1987 ei kata uusia palveluja, joita ei ollut direktiivin hyväksymisen aikoihin olemassakaan. Käsitys yleisestä edusta vaatii paremman määritelmän. Pankkidirektiivin sitaatti, varsinkin toinen, tuo mukanaan juridisessa mielessä suurta epävarmuutta.
Voimassa oleva lainsäädäntö ei kata etämyyntiä, josta puhutaan vihreän kirjan kolmannessa osassa. Toimivaltaiset lakikomiteat ovat keskustelleet vihreästä kirjasta tarkasti ja asiantuntemuksella, ja useimmat ovat esittäneet ehdotuksissaan vaatimuksen, että yhteisölle pitäisi laatia johdonmukainen ja täydellinen normatiivi, josta horisontaalisesti saisi neuvoa yhä uudelleen esiintyvissä ongelmissa useammalla sektorilla ja vertikaalisesti erikoisaiheissa kuten etämyynnissä.
Komission vastausta odotellessa suosittelen, että kollegat, jotka eivät tällä hetkellä ole kokoussalissa, mutta toivottavasti ovat huomenna paikalla, tutustuvat ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan tekemiin tarkistuksiin.

Kestelijn-Sierens
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen ja kollegat, tätä vihreää kirjaa koskevassa lausunnossani, jonka olen laatinut talousvaliokunnan nimissä, olen päätynyt suurilta osin samoihin toteamuksiin, jotka liittyvät niihin ongelmiin, jotka yhä ovat olemassa kuluttajan ja rahoituspalveluiden välisessä suhteessa. Talousvaliokunnan mukaan niitä on viisi. Ensiksi, yhtenäismarkkinat eivät toimi. Jäsenvaltiot noudattavat kansallista lainsäädäntöä yleisen edun nimissä, joka johtaa ennemminkin niiden markkinoiden kuin kuluttajan suojeluun. On korkea aika käynnistää valitusmenettely Euroopan unionin tuomioistuimessa pakollista bonus-järjestelmää, pakollisia konsessioita, korkoa tuottavien tilien kieltoa ja muita vastaavia asioita vastaan. Jotta vältyttäisiin muilta esteiltä, yhteisön yleistä etua koskeva määritelmä pyritään saamaan esille. Toiseksi, yhdenmukaisen verotuksen puuttuminen aiheuttaa suuren esteen rahoituspalveluiden vapaalle liikkumiselle. Joissakin jäsenvaltioissa henkivakuutuksien korkoja ei voida vähentää verotuksessa, mikäli ne on otettu jossakin toisessa jäsenvaltiossa. Tämä ei ole hyväksyttävää. Kolmanneksi, välimatkan päästä toimivien laillistamattomien rahoitusvälimiesten hämärät puuhat luovat varjon koko alan ylle. Yhteisön ammatin harjoittamista koskevien säädösten on huolehdittava siitä, että kuluttaja voi erottaa jyvät akanoista ja voi luottaa rahoituspalveluiden toimittajiin. Neljänneksi, tehokkaan ja selkeän tiedotuksen on mahdollistettava se, että kuluttaja voi poimia rahoituspalveluiden yhtenäismarkkinoiden tuottamat hedelmät. Hänen pitää saada riittävästi tietoa eduista ja tietää, mitä oikeuksia hänellä on markkinoilla. Rahoituspalvelujen tarjoajien tulee pyrkiä vapaaehtoisten käyttäytymismallien kautta kuluttajille suunnatun tiedotuksen laadun parantamiseen. Lopuksi puollan pankki- ja vakuutusalalla toimivien riippumattomien välityselinten roolin laajentamista. Niiden täytyy kertoa toiminnastaan, jotta asianosaiset voivat ottaa opikseen ja niiden täytyy jatkossa osallistua välttämättömästi rahoitus- ja vakuutusalan lainsäädännön valmisteluun, toteuttamiseen ja arviointiin.
Tässä olivat ne ongelmat, jotka talousvaliokunta asettaa etusijalle. Olen eri mieltä yhdestä kohdasta pääesittelijän kanssa. Mielestäni ei ole perusteltua laatia erikseen direktiiviä rahoituspalvelujen etämyynnistä. Rahoituspalvelujen kohdalla erottelu etäsiirtojen ja paikallisten siirtojen välillä ei ole niin oleellista kuin yksinkertaisten tuotteiden, kuten kirjojen ja villapaitojen kohdalla. Rahoituspalvelut ovat toisenlaisia. Ne eivät ole näkyviä eivätkä kosketeltavia ja siksi ne ovat usein uskon asia huolimatta siitä, tapahtuuko myynti kaukaa vai läheltä. Siksi säädökset rahoituspalvelujen tarjoajan luotettavuuden edistämiseksi ovat liberaalien ryhmän mielestä tärkeämpiä.
Kollegat, vaikka ryhmäni löytääkin esitetyt ongelmat suurilta osin Marinuccin mietinnöstä, emme halua, että lainsäädännöstä tulee yhä useammin ensimmäinen ja ainoa keino ongelmien ratkaisussa. Pankki-, vakuutus- sekä sijoitusalan toiminnasta on säädetty jo 50 direktiivissä, eikä kuluttaja vieläkään voi poimia yhtenäismarkkinoiden hedelmiä. Ryhmäni esittää joidenkin ongelmien ratkaisemiseen pyrkimistä vapaaehtoisten käyttäytymissopimusten pohjalta ja lakeja säädettäväksi vain siellä, missä niitä tarvitaan. Sillä lainsäädäntö merkitsee ennen kaikkea korkeampia kustannuksia, jotka yleensä koituvat kuluttajaan maksettaviksi. Meidän ei muuten pidä pyrkiä saamaan lisää lakeja, vaan parempia ja perusteltuja lakeja. Kuulisin mielelläni komission mielipiteen asiasta.

Florio
Arvoisa puheenjohtaja, oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta kiittää esittelijää työstä ja alistaa mietinnön toimivan valiokunnan tarkasteltavaksi muutamilta kohdin, jotka haluan lyhyesti mainita. Olemme erityisesti korostaneet, että pitäisi saada aikaan yhteisön lainsäädäntö, jotta varmistettaisiin mahdollisimman suuri tarjouskilpailu, tehokas ja vapaa tarjousten ja kyselyjen liikkuminen, riittävä, tarkka ja tarkoituksenmukainen tieto yksittäiselle kuluttajalle, joka loppujen lopuksi tuntee olevansa vähiten nykyisen lainsäädännön suojaama, sekä rajojen yli ulottuvien sopimusten mitä suurin avoimuus ja varmuus.
Olemme lisäksi halunneet korostaa, että yhteisön lainsäädännöllä pitäisi pystyä pitämään rajojen yli tehtävien sopimusten kustannukset kurissa käyttämällä potentiaalisten asiakkaiden omaa kieltä, helpottamalla toisen osapuolen toista osapuolta koskevan tiedon etsimistä ja hankintaa noudattamalla henkilökohtaisten tietojen suojaamiseksi laadittuja määräyksiä, kunnioittamalla kunkin sopimuspuolen oikeuksia toisen sopimuspuolen jäsenvaltiossa, antamalla kuluttajalle tietoa ja opastusta, noudattamalla vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta ja varmistamalla, että isäntänä olevan jäsenvaltion tai asiakkaan asuinpaikan sääntöjen asianmukainen noudattaminen ei estä tehokasta ja vapaata liikkumista eikä kilpailua kaupan olevien tuotteiden välillä.
Tässä on muutamia aiheita, joita halusimme korostaa. Näyttää siltä, että nykyisin on paljon tekemistä kuluttajan aseman suojaamiseksi tällä sektorilla. Olemme vakuuttuneita, että komissio joka tapauksessa aikoo edetä oikealla tiellä selviten myös vihreässä kirjassa olevista aukoista.

Whitehead
Arvoisa rouva puhemies, komissaari Bonino on poistunut, mutta on syytä muistaa, että vihreä kirja on seurausta lupauksesta, jonka hän antoi etämyyntiä koskevan keskustelun yhteydessä. Koska hän syytti tänään parlamenttia hidastelusta, on syytä muistaa myös, että sitä ei esitelty meille luvatussa aikataulussa ja luvatun muotoisena.
Onnittelen Marinuccia siitä, mitä hän on sanonut näistä asioista valiokunnallemme ja parlamentille. Hän on tehnyt ihailtavan työn. Kun tarkastelemme vihreää kirjaa, sen huomiotaherättävin piirre lienee otsikko. Sitä seuraa paljon enemmän yhteenvetoja olemassa olevista rahoituspalveluja koskevista määräyksistä kuin tulevista haasteista. Haluan sanoa, että on kysyttävä enemmän kysymyksiä eikä turvauduttava tällaiseen vähimmäisvaatimusten täyttämiseen. Esittelijä toteaa aivan oikein, että tarvitsemme selkeästi määritellyn puitekehyksen, joka kattaa kaikelle rahoituspalvelulainsäädännölle yhteiset kysymykset ja jota täydennetään vertikaalisilla toimenpiteillä, jotka kattavat sellaiset kysymykset kuin rahoitustuotteiden etämyynnin ja luottomarkkinat. Mitä enemmän sisämarkkinat kehittyvät ja mitä enemmän rajat ylittävän kaupan osuus kasvaa, sitä enemmän lisääntyy myös kuluttajansuojan tarve.
Jos komissio myöntää tämän hyvin yksinkertaisella tasolla, on hämmästyttävää, ettei se halua tarkastella kysymyksiä, joita liittyy rahoituspalvelujen kehittymiseen, jonka myötä myös kuluttajan huijausmahdollisuudet lisääntyvät.
Marinuccin mietinnön aloittaa ja päättää suositus, että meidän tulee edetä kohti direktiiviä, jolla suojellaan kuluttajia erityisesti tällä alalla. Tätä me olemme pyytäneet toistuvasti. Kun parlamentissa keskusteltiin vuosi sitten etämyynnistä, sanoimme tämän olevan välttämätöntä. Kannatamme sisämarkkinoita. Haluamme niiden toimivan, mutta on huolehdittava, että kuluttajansuoja pysyy niiden joka vaiheessa riittävän korkealla tasolla, jotta se pystyy suojelemaan kuluttajaa yhä kehittyneemmiltä huijausyrityksiltä.
Komissaari Boninon ja hänen tuoreimman pääjohtajansa olisi hyvä pohtia, kuinka he käyttävät laajennettua toimivaltaansa. Toivon, että Boninon kollega välittää eteenpäin parlamentin voimakkaan kannan asiaan.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, muistuttaisin vielä kerran siitä, että koko keskustelu rahoituspalveluista alkoi oikeastaan sen jälkeen, kun komissio oli ottanut rahoituspalvelut etämyyntiä käsittelevään direktiiviin, josta parlamentti oli täysin samaa mieltä, mutta jonka ministerineuvosto hylkäsi ja josta sitten keskusteltiin asian toisessa käsittelyssä. Ensimmäisessä käsittelyssä - sanon tämän vielä kerran Kestelijnille, hän pudisteli niin kovasti päätään - rahoituspalvelut olivat vielä mukana, eikä kukaan teidän liberaalien ryhmästänne esittänyt tarkistusta niiden poistamiseksi. Toisessa käsittelyssä, kun neuvosto oli esittänyt poistamista, teidän onnistui neljän äänen enemmistöllä poistaa ne. Siitä syntyi keskustelu. Sen jälkeen Bonino lupasi, että rahoituspalveluista laaditaan vihreä kirja, sillä myös osa komission jäsenistä, ja etenkin Bonino, oli sitä mieltä, että asialle piti tehdä jotakin. Vihreä kirja on tehty, ja siinä on tutkittu, minkälaisia pankkeja, vakuutuksia ja osakekauppaa koskevia lakeja on olemassa ja on osoitettu muutamien ongelma-alueiden olemassaolo. Mielestäni on harmi, ettei siinä ole tehty mitään konkreettisia esityksiä. Olin toivonut sitä.
Olen esittänyt muutamia Marinuccin mietintöä koskevia tarkistuksia, etenkin muistuttaakseni komissiota siitä, että on saatava aikaan rahoitusten välimiehiä koskeva säädös. Lisäksi olen sitä mieltä, että pitäisi saada aikaan sähköistä maksuliikennettä ja luotto- ja pankkikortteja koskeva lainsäädäntö. Sanon Montille, että kaipaamme sellaista.
Sitten luottojen rekisteröinnistä; siitä ei oikeastaan puhuta missään. Tiedämme, että useimmissa jäsenvaltioissa noudatetaan vapaaehtoista luottojen rekisteröintiä, tiedämme myös, että jotkut näistä vapaaehtoisista rekistereistä ovat yhteydessä keskenään, ja olen sitä mieltä, että Euroopan unionin on välttämätöntä antaa ylimääräinen kiihoke tässä asiassa. Mikäli joku ottaa etälainan, eikä ole tiedossa, kuinka paljon luottoja hänellä jo on, se voi aiheuttaa ongelmia sekä lainan saajalle että sen antajalle. Olen siis sitä mieltä, että sitä vapaaehtoista yhteistyötä, jota joissakin maissa tehdään luottojen rekisteröinnin suhteen, on ainakin tuettava.
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää Montille konkreettisen kysymyksen siitä, aikooko hän vuoden sisällä tehdä ehdotuksen erillisestä etämyyntiä koskevasta lainsäädännöstä. Sanon että, ja katson taas Kestelijniä, en ymmärrä sitä, että kun otat ovelta ovelle -asiamieheltä vakuutuksen tai säästövakuutuksen tai muun vastaavan, sinulla pitäisi olla ehdottomat takuut, ja että kun tilaat laiskanlinnastasi television kautta jonakin iltana jotakin, joka aiheuttaa suuremmat seuraukset, tavaran toimittajalla ei ole mitään velvollisuuksia. Sitä ei kateta missään.
Arvoisa puhemies, mitä asiaan tulee, toivon, että komissio lopultakin tajuaa, että tällä hetkellä on tapahduttava jotakin, että aikoinaan tehtyjä päätöksiä ollaan perumassa ja että on aloitettava nopeasti neuvottelut lainsäädännön aikaansaamiseksi. Sitä tarvitaan todella kovasti.

Alavanos
Arvoisa puhemies, minäkin olen samaa mieltä, että kun lukee vihreän kirjan otsikon " Rahoituspalvelut: kuinka kuluttajan odotuksiin vastataan" uskoo, että se on jotain erittäin hyödyllistä, erittäin välttämätöntä, joka erityisesti etelän maissa, kuten Kreikassa, olisi vakavasti otettava vertauskuva kuluttajien tarpeiden palvelussa, varsinkin sellaisen kuluttajan tarpeiden palvelussa, joka ei lue Financial Timesia, ei osaa monia vieraita kieliä, ei näe pienellä präntättyä tekstiä eikä omista lakimiehiä. Tällaisella direktiivillä olisi siis tärkeitä ja myönteisiä ulottuvuuksia unionissa. Mutta kun kuka tahansa tutustuu siihen tarkemmin, huomaa, että tämä direktiivi on todella kaukana otsikostansa. Se rajoittuu pääasiassa etämyyntiin ja uusiin elektronisiin järjestelmiin, kuten rouva Marinucci ansiokkaasti painotti päätöslauselmaehdotuksen 5. kappaleessa. Sen sijaan laajempi alue, joka koskee pankkeja, vakuutuksia tai arvopapereita, on direktiivin ulkopuolella. Olen sitä mieltä, että lopputuloksena vihreällä kirjalla on hyvin pieni arvo niiden ongelmien ratkaisuissa, joita se olettaa ratkaisevansa. Itse asiassa se alleviivaa suurta aukkoa, joka on välttämätöntä peittää. Sillä uskon, että teknologian kehityksen myötä ja piensäästäjien lukumäärän lisääntyessä näin syntyvät ongelmat ovat hyvin suuria ja vaikeita yksinäisen kuluttajan kohdata.

Howitt
Arvoisa puhemies, toivottaessani tervetulleeksi tämän mietinnön ja onnitellessani Marinuccia sen esittelystä, puuttuisin erityisesti kohtiin, jotka koskevat tarvetta suojella kuluttajien oikeuksia tulevassa rahoituspalveluja koskevassa lainsäädännössä.
Kaksi tarkistusta, jotka välitin ympäristövaliokunnalle - ja kiitän kollegojani siitä, että he tukivat niitä - käsittelevät erityisesti kysymyksiä, jotka koskevat yhteisöissämme asuvia heikommassa asemassa olevia ihmisiä, joista on tullut helppo saalis rahoitusalalla toimiville häikäilemättömille onnenonkijoille, ja jotka ovat kokeneet hyvin suuria menetyksiä.
Yksi esimerkki tästä on Isossa-Britanniassa omassa vaalipiirissäni tehdyt kiinnityssopimukset. Kyseessä on eräänlainen uudelleenkiinnittämisjärjestelmä, jossa luvataan eläkeläisille mahdollisuus kiinnittää omaisuutensa uudelleen ja saada varmat tulot loppuelämänsä ajaksi. 28 henkilöä Etelä-Essexin vaalipiirissä ja 700 henkilöä koko Yhdistyneessä kuningaskunnassa lankesivat tähän valheelliseen lupaukseen ja menettivät sen vuoksi useita tuhansia puntia. Monet heistä ovat 75-85 -vuotiaita ja vaarassa tulla kokonaan häädetyiksi kodeistaan.
Tilanteen johdosta vaalipiirissäni asuva James Fielding ja muut esittivät tälle parlamentille vetoomuksen. Vetoomusvaliokunta huolehti siitä, että oikeus tapahtui tässä tapauksessa, ja pyysi, että tulevaa rahoituspalveluja koskevaa lainsäädäntöä laadittaessa suojeltaisiin heikossa asemassa olevien ihmisiä - ei vain brittejä, vaan kaikkialla Euroopassa asuvia. Tätä me peräänkuulutamme tässä keskustelussa tänään. On selvää, ettemme voi käsitellä yksityiskohtaisemmin mainitsemaani erityistapausta, mutta panoksemme tämänpäiväiseen keskusteluun olisi heijastettava päättäväisyyttämme varmistaa, että heikossa asemassa olevien ihmisten oikeuksia suojellaan tällaisissa oloissa.
Näille ihmisille luvattiin tulot koko eliniäksi. He eivät ymmärtäneet sijoitukseensa liittyviä riskejä ja joutuivat kärsimään sellaisessa elämänvaiheessa, jossa he eivät pysty niistä kunnolla selviämään. Haluamme kunnollista tietoa, ymmärrettävää ja selkeää, jotta ihmisiä ei voida johtaa harhaan. Haluamme selkeät valitusoikeudet sellaisia tapauksia varten, joissa ihmisiä on johdettu harhaan, ja haluamme, että he saavat korvauksen. Tähän tällä lainsäädännöllä tulisi puuttua.

Monti
Arvoisa puheenjohtaja, haluan ensiksi kiittää ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokuntaa ja erityisesti esittelijää, edustaja Marinuccia, komission aloitteelle annetusta tuesta. Tämä tukeminen heijastuu tänään kokouksen tarkastelun alaisena olevassa mietinnössä.
Mietintö on lisäksi kahden valiokunnan työn hedelmä, talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan ja oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan työn tulos. Haluan kiittää myös esittelijöinä toimineita edustaja Kestelijn-Sierensiä ja edustaja Floriota.
Komissio oli ilmaissut jo toisessa käsittelyssä nykyisin hyväksyttyyn, etäkauppasopimusten kuluttajansuojaa käsittelevään direktiiviin tehdyssä huomautuksessa, että samalla kun hyväksyttiin rahoituspalvelujen poisjättäminen, olisi pitänyt sitoutua antamaan arvoa kuluttajansuojavaatimuksille koskien rahoituspalvelujen etämyyntiä ja yleensäkin sisäistä rahoitussektoria.
Ja mitä olemme saaneet aikaan. Tämänpäiväinen esittelijä tukee komission ponnistuksia fyysisten henkilöiden kuluttajansuojan vahvistamiseksi. Samalla, kun arvostan suuresti kasvavaa halua saada kuluttajapolitiikka ulottumaan rahoituspalvelujen alalle, olen komissaari Boninon kanssa ottanut tehtäväkseni ehdottaa mahdollisimman pikaista tiedonantoa. Tässä tiedonannossa virallistettaisiin komission vastaus vihreän kirjan aikaansaamaan suureen konsultaatioon ja määrättäisiin niiden toimien, joihin aiomme ryhtyä, ensisijaisuus ja kesto. Tiedonanto jäisi ilmeisesti tämän kokouksen valmistelijan harteille.
Käsittelen nyt lyhyesti yksittäisiä ehdotuksia, joita olen Boninon kanssa harkinnut tarkkaan ja yksimielisesti. Voimme hyväksyä olennaisin osin monet edistykselliset ehdotukset ja viittaan erityisesti kappaleeseen 5. Mietinnössä korostetaan oikeutetusti, että selvän määritelmän puuttuminen käsitteestä " yleinen etu" voi johtaa sovellutusalueen ollessa laaja luomaan esteitä palvelujen vapaan liikkumisen tielle.
Komissio on jo julkaissut pankkipalveluista luonnoksen tiedonannoksi koskien palvelujen tarjoamisen vapautta ja käsitystä yleisestä edusta, mitkä kuuluvat luonnostaan toiseen pankkidirektiiviin. Tarkoitukseni on saada tämä tiedonanto viimeisteltyä mahdollisimman pian sekä saada syntymään samanlainen pohdiskelu kuin on käyty vakuutuspalveluista.
Mietinnön kappaleessa nro 13 komissiota kiirehditään avaamaan vuoropuhelu ammatillisten järjestöjen ja instituutioiden kanssa, jotta voitaisiin yksilöidä mahdollisuuksien mukaan ne ratkaisut, joihin kuluttajat ja ammatinharjoittajat keskusteluissaan päätyvät. Tarkoituksemme on kannustaa osallistujien välistä vuoropuhelua yhteisön tasolla, kuten usein tapahtuu kansallisella tasolla, hyvän käyttäytymisen sääntöjen noudattamiseksi varsinkin annettaessa kuluttajalle tietoa. Aion täten seurata tarkkaavaisesti soveltamista, ja jos siinä ilmenee tyytymättömyyttä, ennakoida juridisesti sitovat välineet. Vuoropuhelua johdetaan ja tiivistetään.
Mietinnön kappaleisiin 14 ja 15 löytyy erilaisia ehdotuksia. Selvittelemme edelleen päämäärää ajatellen, onko horisontaalinen normatiivi tässä vaiheessa sittenkään paras ratkaisu. Varsinkin kuluttajan tiedonsaannin suhteen kutsumme osapuolet keskustelutilaisuuteen, jonka tarkoituksena on yhdenmukaistaa eettiset normit vuoden 1997 loppuun mennessä. Sopivan ajan kuluttua käyttöönoton hyväksymisestä komissio tarkistaa tulokset ja, mikäli jokin paljastuu tuloksettomaksi, komissio sitoutuu ehdottamaan velvoittavampia toimia, joiden soveltuvuus samalla tutkitaan.
Pidänkin rahoitustuotteiden laatua ja varmuutta koskevan aloitteen soveltamista käytäntöön vaikeana. Tuotteita onkin vaikea määritellä sopivalla tavalla niiden eri sisältöjen ja niiden lopullisesti aiheuttamien toimenpiteiden vuoksi.
Mitä tulee rahoitusvälittäjien pätevyyteen ja luotettavuuteen, olemme vakuuttuneita, että vakuutus- ja pankkialalla lailliset toimenpiteet ovat tarpeen siltä varalta, että välittäjät eivät toimikaan sääntöjen mukaisesti. Komissio antaa lähiaikoina ehdotuksen toimenpiteistä.
Peruspalvelujen saamista ajatellen tarkka analyysi tilanteesta tuo esille pienempien syiden heterogeenisyyden ja sekaantumisten paikallisen luonteen. Komissio aikoo tarkkailla valppaasti jäsenmaissa tehtyjä havaintoja.
Kohtuutonta velkaantumista tulisi tarkastella yhdenmukaisesti, minkä vuoksi haluan antaa etuoikeutetun aseman aloitteille, jotka koskevat ennen kaikkea tiedottamista kuluttajille ja opastusta.
Arvoisa puheenjohtaja, käsittelen nyt vertikaalisia toimenpiteitä. Päätämme lähiaikoina komissiossa rahoituspalvelujen etämyyntiä koskevasta ehdotuksesta direktiiviksi, missä rahoituspalvelujen omaleimaisuus otetaan huomioon. Saimme tähän herätteen suunnitellessamme nykyisin jo hyväksyttyä yleisdirektiiviä. Tällainen direktiivi antaisi suojan kuluttajalle antamalla hänelle esim. oikeuden harkita tarvittaessa uudelleen ja saada tietoa. Se sallisi sitä paitsi teollisuuden kerätä rajattoman kaupan hedelmiä. Muussa tapauksessa noudatettaisiin erilaisia kansallisia lakeja.
Mitä tulee luotto- ja ennakkomaksukortteihin ja kotipankkiin, tutkimme mahdollisuutta ehdottaa lakitoimenpiteitä tässä vaiheessa. Koska kauppa kehittyy voimakkaasti, on arvioitava, onko hetki nyt sopiva. Vaihtoehtoinen ratkaisu voisi olla vuodelta 1988 olevan suosituksen mukainen tarkastus laajennettuna seuraavalle kaudelle koskemaan uusia maksuvälineitä ja mahdollisesti tiukentamalla toimenpiteitä.
Muihin teknisiin erityistä paneutumista vaativiin näkökohtiin kehitämme alakohtaisen lähestymistavan, jolloin voimme hyödyntää tilaisuudet saada neuvoja.
Kiinnitysluottojen suhteen kannatamme vaatimusta perinpohjaisesta tutkimisesta ennen asiaan puuttumista, varsinkin koskien selkeyttä. Komissio on äskettäin johtanut tutkimusta, jonka tulokset ovat saatavissa kesään 1997 mennessä. Tuommekin tämän tutkimuksen tulokset parlamentin tietoon mahdollisesti tarpeellisine aloitteineen.
Tässä yhteydessä täytyy myös korostaa, että kaikki vertikaaliset toimet sisältävät tietyn rahoitustuotteiden standardisoinnin, mikä selkeyttää ilman muuta huomattavasti kaupankäyntiä, mutta mahdollistaa samalla sen, että operaattorit sopivat hinnoista kuluttajien vahingoksi.
Lopuksi mainitsen, että komissio ehdottaa ennen kesää direktiiviä liikenneonnettomuuksien uhrien suojelemiseksi, kun liikenneonnettomuudet ovat tapahtuneet muualla kuin uhrien asuinmaassa.
Päätän osuuteni viittaamalla muutamaan näkökohtaan, joihin tulee pikaisesti puuttua, ja jotka tulivat keskustelussa esiin. Komissio on jo käynnistänyt rikkomusprosessin bonus-malus -tariffijärjestelmään nähden. Verojen harmonisoinnin suhteen yhdyn täysin Marinuccin mietinnön havaintoihin ja, kuten te varmasti tiedättekin, veroasioista vastaavana komissaarina, olen ponnistellut kovasti löytääkseni terävämpiä aseita verotuksen rinnastamiseksi, asia, joka koskee tietysti myös rahoituslaitoksia. Yhteismarkkinoiden toteuttaminen on päämäärämme, minkä saavutamme mahtipontisesti, ja mikä on asetettu ajatellen yhteismarkkinoiden viimeistä kohdetta, itse kuluttajia. Komissio on luvannut esittää Amsterdamissa kokoontuvalle Euroopan neuvostolle toimintasuunnitelman yhteismarkkinoiden toteuttamiseksi. Erityinen paino annetaan palvelusektorille, mihin rahoituspalvelut kuuluvat, ja mielestämme kaikki tämä tapahtuu kuluttajan etua ajatellen. Muistanette, että komissio ei epäröi ehdottaa laillisia toimia silloin, kun niiden avulla edistetään kuluttajien etujen ajamista. Tuoreimmat tapaukset ovat olleet pankkitalletusten ja investointien takaaminen, joista nyt on saatu aikaan sopimus, hyväksytty direktiivi rajojen yli ulottuvista maksuista, lisäksi tulevat uudet aloitteet, jotka on tuotu julki tänään tämän istunnon aikana.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, ensiksi: ymmärsinkö oikein, että saamme pian rahoituspalveluita ja etämyyntiä koskevan lainsäädännön? Voitteko vahvistaa tämän? Mitä tarkoittaa pian? Toiseksi, pankkikortit; tiedän, että kollegani, jotka jo 1980-luvulla olivat tekemisissä asian kanssa, ovat yhdessä yritysten kanssa pitäneet meille lainsäädäntöä puoltavan puheen. Mielestäni komission jäsen suhtautuu tähän pidättyvästi. Voiko hän sanoa asiasta vielä jotakin?

Marinucci
Arvoisa puheenjohtaja, haluan kiittää komissaaria hyvin selvästä esityksestä koskien komission lupauksia ja toiveita. Näen asiat suurelta osin samanlaisina, mutta ihmettelen, mistä syystä luottokorttiasia lykätään tuonnemmaksi, kun tiedetään, että luottokortit ovat nykyisin yleisessä käytössä. Tiedämme, että toinen suositus päätyisi suunnilleen samaan lopputulokseen kuin edellinen. En ymmärrä, miksi tässä kohdin täytyy suorittaa lisäarviointeja. Ymmärrän tämän tarpeen muiden kohtien osalta, jotka ehkä vaativat harkintaa, mutta tässä kohdin en sitä ymmärrä.
Yleisen edun kysymyksen suhteen riittää, että valmistellaan tiedonanto ja sitten odotetaan? Minustakin tämä aihe on loppuun käsitelty. Kiitän kovasti saamastani tiedosta koskien seuraavaa ehdotusta direktiiviksi etärahoituspalveluista ja toivon, että aikaraja ei olisi kovin väljä.

Monti
Kiitän molempia parlamentaarikkoja näistä kysymyksistä, joten voin nyt antaa täsmennyksiä.
Mitä tulee rahoituspalvelujen etämyyntiä koskevaan lainsäädäntöön, olen jo sanonut, että olemme vakuuttuneita tämän toimen hyödystä, ja voin sanoa, että pyrimme esittämään lainsäätämistä ennen syyskuuta 1997.
Mitä tulee uusiin maksuvälineisiin, aiomme tehdä parhaamme. Otamme selvää, mielestäni vastuuntuntoisina uusien ilmiöiden edessä, mikä olisi paras toteutustapa. Haluan tuoda julki, että tämä aihe on myös pankkeja valvovien viranomaisten erityisen huomion kohteena. Uudet maksuvälineet voivat tuoda mukanaan maksukykyja varmuusongelmia, jotka ovat vastakkaisia kilpailuvaatimuksiin nähden. Siis myös meidän etusijalle asettamamme kuluttajan näkökannalta, mikä mielestäni on jo selvitetty, tietyissä tapauksissa ei ole itsestään selvää, mikä on paras ratkaisu. Toisaalta kuluttaja haluaa tietysti kehittää kauppaa kilpailun ollessa kova, toisaalta hän myös haluaa, että rahoitusvälineet ja maksutavat ovat todella varmoja ja vakaita. Etsimme parasta tapaa näiden etujen tasapainottamiseksi vastakkaisissa tapauksissa.

Puhemies
Kiitos, herra komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Unionin politiikka Algerian suhteen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston julkilausuma unionin politiikasta Algerian suhteen ja keskustelu aiheesta.

Patijn
Arvoisa puhemies, olen Euroopan parlamentille hyvin kiitollinen siitä, että saan tilaisuuden selvittää neuvoston kantaa Algerian kriisistä, sillä neuvosto jakaa parlamentin huolen Algerian tilanteesta ja seuraa kiinteästi sen kehitystä. Toissa iltana murhattiin Algiersin eteläpuolella olevassa kylässä 33 asukasta. Lehtitietojen mukaan uhrien joukossa oli kahdeksan naista ja kaksi nelivuotiasta lasta. Suuresti lisääntynyt poliittinen väkivalta huolestuttaa meitä suuresti. Molemmat puolet käyvät poliittista taistelua kiihkeästi, ja näin on ollut jo vuosia. Tämän vuoden aikana on kuollut jo 350 ihmistä, joilla ei ollut mitään tekemistä poliittisen konfliktin kanssa. Heidän joukossaan oli paljon naisia ja lapsia. Heidät on teloitettu ilman oikeudenkäyntiä. Luemme miltei päivittäin näistä tapauksista lehdistä.
Viattomien kansalaisten surmaaminen pelottelutarkoituksessa tai poliittisista syistä on järkyttänyt neuvostoa jatkuvasti ja tulee järkyttämäänkin. Iskut ovat moraalittomia ja lisäksi hyödyttömiä. Ääri-islamilaisuuden tuki ei ole noussut merkittävästi niiden seurauksena, pikemminkin päinvastoin. Neuvosto säilyttää luottamuksensa siihen, että Algerian nykyinen johto pyrkii saamaan kriisin hallintaansa ja tulee seuraamaan demokratiaan johtavaa tietä. Ollessaan yhteydessä Algerian hallitukseen, neuvosto ei jätä ilmaisematta huolestuneisuuttaan tilanteesta. Se muistuttaa myös siitä, että juuri maalta, jonka kanssa valmistellaan uutta assosiointisopimusta, voidaan odottaa, että tällainen kriisi hoidetaan viisaudella ja pidättyvyydellä.
Kansainväliset ihmisoikeusjärjestöt ovat muistuttaneet Algeriassa tapahtuvista ihmisoikeuksien loukkauksista, joihin valtiovalta myös on syyllistynyt. Euroopan parlamentti on myös kritisoinut sitä tapaa, jolla Algeria suhtautuu ääri-islamilaisuuteen. Neuvosto on tästä täysin tietoinen, eikä epäröi vaatia Algerian hallitukselta kriisin hallittua käsittelyä. Tässä yhteydessä ihmisoikeuksien rajoja ei saa, toistan, ei saa ylittää.
Algerian kanssa solmittavan assosiointisopimuksen pikainen solmiminen voi olla poliittisesti suotuisa tekijä maan pyrkiessä lain ja järjestyksen palauttamiseen ja demokratiaan. Siksi neuvosto toivoo, että komissio voi saattaa juuri aloitetut neuvottelut kohtalaisen ajan kuluessa onnistuneesti loppuun. Tarjoaahan tämä assosiointisopimus Euroopan unionille tilaisuuden rakenteelliseen poliittiseen vuoropuheluun Algerian kanssa, ja tämän sopimuksen puitteissa unioni voi puhutella Algerian hallitusta sen ihmisoikeuspolitiikasta.
Ainoan ulospääsyn kriisistä tarjoaa se, että Algeria pitää kiinni demokraattisen ja laillisen hallinnon palauttamisesta. Algerian hallitus on jo ottanut muutamia tärkeitä askeleita tähän suuntaan. Sellaisia olivat vuoden 1995 presidentin vaalit ja vuonna 1996 tehty perustuslain muutos. Neuvosto rohkaisee Algeriaa pitämään vuotta 1997 seuraavan tärkeän askeleen ottamisen vuotena tässä välttämättömässä sarjassa matkalla kohti demokraattista legitimaatiota, nimittäin yleisten vaalien vuotena.
Lopuksi arvoisa puhemies, neuvoston silmissä Algeria ansaitsee kansainvälisen luottamuksen ja tuen, erityisesti Euroopan unionin tuen, pyrkiessään saamaan tämän vakavan ja syvällekäyvän kriisin hallintaan. Tämän eurooppalaisen tuen saatavuus ei ole vain molemminpuolinen taloudellinen etu. Se sopii myös poliittisen kumppanuuden henkeen, jonka tulee olla Algerian kanssa tehdyn yhteistyön tunnusmerkkinä. Tämä henki tulee esille unionin pyrkimyksessä assosiointisopimuksen saamiseen Algerian kanssa. Se tuo julki meidän kaikkien halumme välimerelliseen yhteistyöhön niin sanotun " Barcelonan menettelyn" puitteissa. Tämän vuoropuhelun henkeen ei sovi kritiikitön tuki. Päinvastoin, varustaudumme välineillä, jotka mahdollistavat sekä kriittisyyden että rakentavuuden.
Olenkin vakuuttunut siitä, että neuvosto tekee järkevästi pitäessään kiinni nykyisestä linjastaan niin kauan kuin Algerian kriisi kestää. Tämä linja sisältää kaksi olennaista elementtiä. Ensiksi: Algerialle ja sen hallitukselle annettavan eurooppalaisen tuen ja luottamuksen jatkaminen maan ollessa matkalla kohti vahvempaa demokraattista hallinnon legitimaatiota. Toiseksi, sen demokratisoitumisen ja ihmisoikeuksien kunnioituksen vaatimisen jatkaminen. Neuvoston käsityksen mukaan Euroopan unioni voi vain tällä tavalla panostaa Algerian kriisin kestävään ratkaisuun. Neuvoston ajattelu on näin pitkän tähtäimen ajattelua. Tämä näkökulma tarkoittaa sitä, että algerialaisten on itse ratkaistava kriisi palaamalla demokraattiseen hallintoon ja tekemällä rakenteellisia taloudellisia uudistuksia. Vuoden 1996 joulukuun lopulla Euroopan unioni on varannut näissä puitteissa 125 miljoonaa ecua Algerian käyttöön.
Komissio on nimittänyt hiljattain uuden neuvottelijan Algerian neuvotteluihin. Assosiointia koskevat neuvottelut ovat täydessä vauhdissa. Korkean tason poliittista yhteydenpitoa tapahtuu säännöllisesti. Eurooppalaiset seisovat algerialaisten vieressä. Yhteistyö jatkuu.

Wiersma
Arvoisa puhemies, keskustelemme tänään Algeriasta, ja ryhmäni mielestä oikeutetusti, sillä Algeria on pelkoa herättävä esimerkki syvälle menevästä yhteiskunnallisesta konfliktista, jollaisen voimme kohdata muuallakin, sekulaari valtio, joka törmää yhteen fundamentalististen ryhmien kanssa. Tilanne saa meidät masentuneiksi, ja se näyttää toivottomalta. Myös viime päivien aikana useat ihmiset ovat menettäneet henkensä. Nykyinen hallitus ei ole vielä pystynyt estämään väkivaltaa eikä poliittista ratkaisua konfliktille ole näkyvissä. Algeriasta uhkaa tulla Pohjois-Afrikan Jugoslavia. Maltilliset ryhmät eivät saa mahdollisuutta hallituksen ja aseistautuneiden islamilaisten ryhmien välisen taistelun vuoksi. Tuomitsemme tietenkin terrori-iskut voimakkaasti, mutta samalla meillä on vaikeuksia tukea Algerian hallitusta täysin. Sillä on yhä uskottavuusongelma. Ei kritiikitöntä tukea, kuten puheenjohtaja juuri sanoi.
On tärkeää eristää terroristit täysin. Siitä olemme samaa mieltä, mutta nykyinen Algerian hallitus ei pysty siihen yksin. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarvitaan kansallista vuoropuhelua, jonka puitteissa kaikilla on tilaa ja vaalit, joihin kaikki rauhanomaiset puolueet voivat osallistua. Hallitus on ottanut joitakin askelia tähän suuntaan, ja sen on jatkettava sillä tiellä unionin rohkaisemana. Algerian kansalaisten on saatava taas mahdollisuus ilmaista itseään. Vaalien on oltava vapaat ja turvalliset. Mitä Algerian hallitus tekee niiden puolueiden vakuuttamiseksi, jotka eivät halua olla mukana? Kysymykseksi jää, onnistuvatko vaalit.
Euroopan unioni voi ainakin yrittää edistää tätä vuoropuhelun ja vaalien prosessia, ja uskon, että Algerian hallitus toivottaisi tervetulleeksi tämän, eli kansallisen vuoropuhelun edistämisen, tilan vaatimisen kansalaisyhteiskunnalle, rehelliset vaalit, johon kaikki ottavat osaa ja joissa kaikille annetaan hyvät edellytykset ja mikäli ongelmia esiintyy, unionin ei pidä epäröidä tarjoutua välittäjäksi. Algerian hallitus ei näytä aina pystyvän rakentamaan siltoja väestön tärkeisiin osiin. Niin kauan, kuin niitä ei ole, on mahdotonta eristää terrori-iskujen tekijät täysin ja löytää tie rauhanomaisempaan yhteiskuntaan.
EU: n esiintymisen pitäisi tapahtua esillä olevan kompromissipäätöslauselman mukaan yhteisen unionin toiminnan muodossa; se on ele, joka osoittaa, että EU ottaa suhteensa alueeseen vakavasti, eikä pakene vakavia ongelmia. Unionin yhtenäistä esiintymistä tarvitaan, ja tällainen yhteinen toiminta tarjoaa sille erinomaisen perustan. Kysymys on siitä, onko unionilla ja puheenjohtajavaltio Hollannilla rohkeutta tähän. Toivon näin, sillä alueesta ei tule koskaan täysin turvallinen, mikäli unioni välttää tällaisia ongelmia, nimitettäköön niitä ampiaispesiksi, ja tällä tavalla testataan samalla unionin ihmisoikeuspolitiikkaa ja unionin pyrkimystä ihmisoikeuspolitiikan yhdentämiseen Välimeren alueen suhteen.

von Habsburg
Arvoisa puhemies, kuuntelin julkilausumaanne melkoisen ihmetyksen vallassa. Puhuitte luottamuksesta Algerian hallitukseen, mutta sivuutitte sen, mitä Zeroual vasta äskettäin sanoi, nimittäin kitkeä juurineen. Jos tämä on luottamuksen perusta, silloin voin vain todella ihmetellä.
Sanoitte sitä paitsi, että uudistuksia on tapahtunut. Minä olen ehdottomasti sitä mieltä, että käytännöllisesti katsoen minkäänlaisia uudistuksia ei ole tapahtunut. Älkää unohtako, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että rauhan ylläpitämiseen tarvitaan aina kaksi, mutta sodan voi kuitenkin aloittaa yksinkin. Tässä tapauksessa ei voi valita neuvottelukumppania, kuten herra Zeroual tekee, vaan päinvastoin kaikkien kanssa täytyy puhua. Tämä tarkoittaa, että pitää olla avoin ja valmis. Se, että tähän sekoitetaan uskonto, on osittain väärin. Ei saa unohtaa, että moni asia on peräisin epätoivosta, mikä syntyi siitä, että demokraattiset vaalit yksinkertaisesti keskeytettiin, koska ne eivät sujuneetkaan niin, kuten valtiaat halusivat, jotka muuten ovat tunnettuja korruptiosta. Tätä ei saa unohtaa, arvoisa neuvoston puheenjohtaja.
Sen takia meidän täytyy olla selvillä myös eräästä toisesta asiasta. Terrorismi on seurausta erittäin monista tehdyistä synneistä. Siitä lähtien, kun ranskalaiset poistuivat Algeriasta, on siellä hallinnut diktaattori toisensa jälkeen. Siellä ei ole ollut demokratiaa, ja mitä nimitetään tänä päivänä demokratiaksi, näyttää tältä: valitaan ne puolueet, jotka julistetaan demokraattisiksi ja Algerian kansan ei sallita valitsevan niitä, joista se pitää. Meidän täytyy sen takia nähdä tilanne niin kuin se todellakin on ja meidän täytyy myös olla täysin tietoisia siitä, että tässä pitäisi viimeinkin tarkastella rauhan perusperiaatteita. Meidän mielestämme rauha ja sovitus on Algeriassa elintärkeää. Tämän lausuimme Barcelonassa. Tämän lausumme aina uudelleen. Mutta siihen emme koskaan pääse, jos tuetaan vain toista puolta, jota tosin kritisoidaan lempeästi, mutta ei vaadita sitä, mikä on demokratian perusta eli sitä, että kaikki puolueet voivat ottaa osaa vaaleihin samoin oikeuksin ja mahdollisuuksin. Tässä meidän täytyy siis seurata selkeää politiikkaa.
Toinen näkökohta, herra neuvoston puheenjohtaja. Me emme voi tehdä tätä yksin. Euroopan unioni on tällä hetkellä liian heikko neuvottelemaan tosissaan. Älkäämme unohtako, että olemme jo sitä paitsi pilanneet maineemme Bosniassa ja muissa paikoissa. Olemme tällä hetkellä monien silmissä paperitiikeri. Meidän täytyy ottaa huomioon, että myös muut voimat ottaisivat osaa rauhantekoon Algeriassa. Sellainen voisi olla arabiliiga, josta puhuimme päätöslauselmassamme. Sellainen voisi olla Afrikan yhtenäisyysjärjestö. Yksin emme saa tuloksia aikaan. Jos me haluamme tehdä jotain vakavasti, meidän täytyy toteuttaa se yhdessä muiden kanssa.
Älkää myöskään unohtako tätä. On olemassa sellainenkin kuin rohkeiden rauha. Tässä viittaan kenraali de Gaulleen. Hän onnistui siinä. Hän oli valmis keskustelemaan vastustajiensa kanssa, ja se johti sitten ratkaisuun, joka epäilemättä toi Ranskalle tiettyjä etuja, vaikka se olikin hyvin kivuliasta ranskalaisille. Olen ollut usein Algeriassa ja tiedän, mitä tämä merkitsi ranskalaisille, myös ranskalaisille, jotka ovat eläneet Algeriassa, mutta me olemme vastuussa tästä maasta. Olemme samassa yhteisössä Välimeren alueen kanssa, ja tie, jota neuvoston puheenjohtaja on kuvaillut, ei varmasti johda rauhaan. Meidän täytyy ottaa käyttöön aivan toiset periaatteet, ja tätä näkökohtaa palvelee päätöslauselmamme!

Guinebertière
Arvoisa puhemies, hyvä neuvoston puheenjohtaja, käytän puheenvuoroni tänään hieman vastentahtoisesti, sillä tuon jälleen kerran esiin Algeriassa viime tunteina koetun sokean terrorismin pahenemisen. Haluaisin välittää solidaarisuuden viestin kaikille niille, jotka oman henkensä uhalla taistelevat terrorismia vastaan demokraattisten oikeuksien soveltamisen ja ihmisten kunnioittamisen puolesta. Myötätuntoni on erityisesti naisten ja lasten puolella.
Algerian tilanne huolestuttaa kaikkia länsimaisia demokratioita, jotka etsivät myönteistä vuoropuhelua kulttuurierojen suhteen. Euroopan unioni pyrkii tekemään assosiointisopimuksen Algerian kanssa tarkoituksenaan saada aikaan hallittu poliittinen vuoropuhelu. Euroopan parlamentti äänesti jo viime joulukuussa Algeriaa koskevasta päätöslauselmasta, jota muuten UPE-ryhmä ei allekirjoittanut eikä äänestänyt. Tämän päätöslauselman vaikutuksena oli tietenkin se, että presidentti Zeroual ärsyyntyi ja että parlamentin ja tämän maan välille syntyi epäsopua.
Miksi sama virhe olisi nyt tehtävä uudelleen? Mitä sellaista uutta on tapahtunut, mitä ei jo olisi tässä yhteydessä koettu? Tärkeä uusi tekijä, joka oikeuttaisi sen, että asia otetaan uudelleen esiin, olisi vaaliprosessin käynnistyminen. Sen tarkkoja päivämääriä ei vielä ole päätetty, mutta sen odotetaan alkavan toukokuun lopussa tai kesäkuun alussa. Kaikkien muiden puolueiden paitsi FFS: n kanssa on aloitettu keskustelut. Kaikki puolueet ovat ilmoittaneet osallistuvansa vaaleihin.
Miten Euroopan parlamentti voisi tässä tilanteessa toimia positiivisessa osassa? Ei ainakaan välittämällä jonkin puolueen julistuksia. Vielä vähemmän asettumalla opettajan asemaan ja antamalla päätöslauselmia, jotka uhkaavat vähentää vuoropuhelua parlamentin jäsenten ja Algerian välillä, jolloin päätöslauselmien perättäinen liikkeelle laskeminen aiheuttaa perättäisiä negatiivisia reaktioita.
Ryhmämme UPE ei tahdo tätä, vaan se kunnioittaa Italian, Espanjan ja Ranskan sekä Yhdysvaltojen poliittisten päättäjien julistuksia ja pitää niitä vastuullisina, koska ne kieltäytyvät puuttumasta poliittisesti toisten asioihin muka sovittelijoina.
On aivan normaalia, että me parlamentin jäsenet olemme huolissamme tilanteesta. Mutta pysykäämme kuitenkin siinä asemassa, joka meille kuuluu. Tuomitkaamme kursailematta terrorismi ja väkivalta. Tukekaamme vaaliprosessin sujumista, jotta vaalit toimitettaisiin avoimesti. Osallistukaamme tätä varten järjestetyille tarkkailukäynneille, jotta kukaan ei voisi asettaa näiden vaalien tulosta kyseenalaiseksi ja jotta Algeriaan muodostuisi vihdoinkin rauhan palautumisen kannalta suotuisa demokratia.
Vastaamme tänään neuvoston kehotukseen, jossa se toivoi keskustelua Algeriasta. Päätyykö tämäkin aloite päätöslauselmaan vai kutsuisimmeko mieluummin Algerian ulkoministerin, joka käy maidemme kanssa kahdenvälistä vuoropuhelua, omaan ulkoasiainvaliokuntaamme puhumaan ja vastaamaan parlamentin jäsenten esittämiin kysymyksiin? Kohtaamisen ja vuoropuhelun ilmapiiriä ei edistetä äänestämällä sellaisten päätöslauselmien puolesta kuin tänään on esitetty äänestettäväksi. Ryhmäni ei siis äänestä tämän päätöslauselman puolesta. Kuten neuvosto, niin mekin sanomme, että Algeria ansaitsee kriittistä luottamusta ja tukea.

André-Léonard
Arvoisa rouva puhemies, tämänvuotinen ramadan on ollut Algerian historian verisimpiä.
Yli 300 algerialaista miestä, naista ja lasta on löydetty surmattuna. GIA lupasi kauheuksia ja todella piti sanansa. Algerian viranomaiset eivät kuitenkaan näytä olevan kovin huolissaan terrorismista, jota he luonnehtivat " jäänteeksi" . Likainen sota siis jatkuu ja jättää jälkeensä suuren määrän uhreja, joista suurin osa on siviilejä.
Aseistetun miliisin perustaminen viranomaisten toimesta on omiaan kiihdyttämään koston kierrettä ja johtaa väistämättä sisällissotaan. Algerian kokema väkivallan noidankehä oikeuttaa päättäjille poikkeuslainsäädännön käyttöön ottamisen ja lujittamisen.
Ramadanin päättymisestä alkaen lehdistön välityksellä viime päivinä levitetyt kuolintilastot kertovat yli 200 ihmisen kuolleen. Aseistettujen joukkojen käyttämät menetelmät raaistuvat jatkuvasti; kokonaisia kyliä on poltettu ja niiden asukkaat ovat joutuneet pahimpien kuviteltavissa olevien julmuuksien kohteeksi. Väestö elää jatkuvassa pelossa, ja heitä uhkaavat kaupungeissa pommit ja kylissä joukkomurhat.
On totta, että Algerian viranomaiset tuomitsivat jyrkästi parlamentin viime joulukuussa täällä hyväksymän päätöslauselman. Olen siitä pahoillani, kuten me kaikki olemme, sillä emmehän tehneet muuta kuin paljastimme ne kauheudet, joiden uhriksi Algerian väestö on joutunut. Tämä väestö kieltäytyy väkivallasta ja haluaa elää vapaasti ja kunniallisesti ja kaipaa rauhaa, vapautta ja demokratiaa enemmän kuin mitään muuta.
Rauhan aikaansaamiseksi ja Algeriassa riehuvan terrorismin hävittämiseksi hallituksen on aloitettava vuoropuhelu demokraattisen opposition kanssa. Euroopan neuvoston on tunnettava vastuunsa ja osallistuttava neuvotteluihin, jotka auttavat Algeriaa kohti todella demokraattisia vaaleja ensi kesäkuussa.
Algerian ryhmän komission jäsenelle Marínille antama kiittävä arvosana vaikuttaa minusta kovin naiivilta nykyisessä poliittisessa ja sosiaalisessa tilanteessa. Ja syystäkin: kansallisen siirtymäkauden neuvoston vasta eilen hyväksymä uusi laki pyrkii tiukentamaan poliittisten puolueiden perustamisehtoja. Kaikki viittaukset uskontoon, kieleen tai alueeseen kielletään. Sosiaalinen ilmapiiri kurjistuu jatkuvasti, yli neljännes väestöstä on työttömänä, ja pahiten tilanne vaikuttaa tietenkin nuoriin. Kokonaiset perheet ovat ilman ruokaa, koska kunnollisia tuloja ei ole.
Näistä syistä neuvoston ja komission on oltava erittäin tarkkoja myöntäessään tukia. Euro-Välimeri -sopimus on kohdennettava kehitysohjelmiin ja hankkeisiin, joissa tunnustetaan naisten tärkeä rooli. Euroopan unionin on pyrittävä tukemaan Algerian taloudellista muutosta, jotta maa pystyisi siirtymään valtionjohtoisesta ja hiilivedyistä riippuvaisesta taloudesta erilaistuneempaan ja enemmän yksityiselle sektorille suuntautuneeseen talouteen. Tämän tuen jakoedellytyksissä on otettava huomioon ihmisen perusoikeuksien kunnioittaminen.
Jos on totta, ettei demokraattista valtiota voida kuvitella rakennettavan ilman sananvapautta, kuten Zeroual muuten julisti, neuvoston on käytettävä painostusta, jotta tiedon sensurointi turvallisuuden alalla lopetetaan. Uuden lehdistöä koskevan lakiesityksen, jota hallitus valmistelee, on tarkoitus vaientaa lehdistö. On mahdoton hyväksyä sitä, että ihmisen perusoikeudet, joihin sananvapaus ja siihen liittyen myös lehdistön vapaus kuuluvat erottamattomana osana, asetetaan kyseenalaisiksi.
Vaikka ymmärränkin, millaisissa vaikeuksissa Algerian hallitus on, en voi hyväksyä sitä, että joka päivä siviilit maksavat hengellään tästä väkivallasta, joka Algeriassa vallitsee. Meidän on autettava hallitusta ja Algerian kansaa palauttamaan heidän hyvin ansaitsemansa rauha. Pelissä on myös meidän uskottavuutemme.

Moreau
Arvoisa rouva puhemies, Algeriaa koetteleva terrori yltää jatkuvasti yhä pahempiin julmuuksiin.
Murhat, raiskaukset ja joukkomurhat lisääntyvät, ja julmuus valtaa alaa sivistyneistä arvoista piittaamatta. Fanaattiset ryhmittymät haluavat mitä hirveimpiä rikoksia tehden raivata tietä valistumattoman järjestelmän valtaantulolle. Tällainen järjestelmä poistaa kaiken vapauden ja rankaisee kuolemalla niitä, jotka eivät alistu siihen. Tältä emme saa sulkea silmiämme, sillä juuri tästä on kysymys.
Haluan tässä esittää ryhmämme täyden solidaarisuuden ilmauksen Algerian kansalle ja erityisesti Algerian naisille, jotka elävät todellisessa marttyyriudessa ja kieltäytyvät siitä, mitä on mahdotonta hyväksyä.
Algerian kansaa on autettava omaksumatta opettajamaista asennetta. Kyse on demokraattisesta ja humanistisesta velvoitteesta. Tämä ei valitettavasti ole suunta, jonka parlamenttimme valitsi hyväksyessään tiettyjen ryhmien jättämän yhteisen päätöslauselmaehdotuksen, jota vastustamme tiukasti.
Ensinnäkin terrorismi on tuomittava kokonaan, ei ainoastaan tehtyjen rikoksien vaan myös niitä rahoittavien ja puolustelevien henkilöiden osalta. Jos kaikki tähän selkkaukseen osallistuneet osapuolet asetetaan samalle viivalle, kuten 8. kohdassa tehdään, tämä merkitsee, että murhaajia olisi pidettävä poliittisen vuoropuhelun osapuolina. Tätä ei voida hyväksyä, kuten ei sitäkään, että osa näistä rahoittajista oleskelee ja toimii avoimesti jäsenvaltioissa. Nämä verkostot on purettava.
Voimme myös auttaa Algerian kansaa kannustamalla sellaisten poliittisten ja sosiaalisten tahojen kanssa aloitettua vuoropuhelua, jotka tuomitsevat terrorismin, jotta parlamenttivaalit voisivat toteutua ja edistää siirtymäprosessia.
Jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin olisi tuettava tehokkaasti Algerian talouden tervehdyttämistä. Neuvottelujen aloittaminen assosiointisopimuksesta voi myötävaikuttaa siihen, jos hylätään vapaakauppaan perustuva ajattelutapa, joka liian usein leimaa Euroopan unionin ja sen ulkopuolisten kauppakumppaneiden suhteita.
Kehityksen tieltä olisi poistettava rakenteelliset esteet, joita ovat velkaantuminen ja kansainvälisten rahoituslaitosten asettamat sietämättömät rahoitukselliset pakotteet. Maamme ja unioni eivät enää voi pitää näitä kysymyksiä tabuina.
Joka tapauksessa Algerian kansalla on oikeus itse päättää tulevaisuudestaan ilman minkäänlaista ulkoista puuttumista asioihin. Kyse ei ole ainoastaan loukkaamattomasta periaatteesta, vaan myös takeesta kaikkien ratkaisujen tehokkuudelle.

Cohn-Bendit
Arvoisa rouva puhemies, kun julmuus kasvaa näihin mittoihin, toiminnassamme ei usein ole järkeä mukana. Tässäkin tapauksessa toimimme ikään kuin opetuksen antaminen ei olisi meidän velvollisuutemme. Meillä oli hyvä syy antaa opetus Etelä-Afrikalle. Meillä on hyvät syyt antaa opetus myös Turkille. Ja jos meidän tekee mieli antaa opetus Algerialle, antakaamme siis opetus Algerialle. Lakatkaamme jo valehtelemasta toisillemme.
Arvoisa neuvoston edustaja, lakatkaa jo olemasta naiivi, sillä on Ranskan ulkopoliittista naiiviutta sanoa: " Kaikki on hyvin Algeriassa, asiat ovat kehittymässä hyvään suuntaan."
Eräs kirja on juuri julkaistu, sen on kirjoittanut Graham Fuller, joka vastasi ennen CIA: n toiminnasta Keski-idässä. Kirjassaan hän selittää, että amerikkalainen politiikka tähtää FIS: n voittoon. Tahtoisin tietää, mitä demokraattiset länsimaat tahtovat Algeriasta. Poliittinen kehys on sama kuin Afganistanissa, jossa amerikkalaiset leikkivät fundamentalistia, ja tiedämme, kuka maksoi viulut.
Toisaalta on selvää, että olemme solidaarisia uhreja ja Algerian kansaa kohtaan. On selvää, että tuomitsemme uskonnolliseen fundamentalismiin perustuvan terrorismin. Mutta on myös selvää, että Zeroualin hallitus ei päästä Algeriaa siitä ahdingosta, jossa se on. Tässä on meidän ongelmamme. Lakatkaamme valehtelemasta. Kun sanomme tänään haluavamme vuoropuheluun perustuvan ratkaisun, on tietenkin vaadittava islamistisiksi itseään kutsuvia organisaatioita tuomitsemaan terrorismin käyttö paitsi poliittisesti, myös moraalisesti. On myös sanottava, että islamilaisen perhelain otti käyttöön FLN, että Zeroualin hallitus on säilyttänyt islamilaisen perhelain, että Zeroualin hallitus on hallitus, joka haluaa myös islamistista valtiota. Tämä on islamilaisen terrorismin julmuutta.
Miksikö puhun näin? Koska uskon, että kumpikin osapuoli olisi pakotettava jonkin asteiseen maallistumiseen. Meidän olisi pakotettava kumpikin osapuoli tiettyyn suuntaan, ja tämä merkitsee vuoropuhelua tappajien välillä. Sillä osa, en siis väitä että koko hallitus, mutta osa Algerian valtion instituutioista suojelee tappajia, joita on myös vastapuolella.
Tässä dramaattisessa ja vaikeassa tilanteessa ei ole olemassa helppoja ratkaisuja. Onko FIS: n osallistuttava vaaleihin? En tiedä. Olisiko se suljettava niiden ulkopuolelle? En ole varma siitäkään. Mutta jos emme etene demokraattisen vuoropuhelun suuntaan Euroopan erikoisesti lähettäminä, epäonnistumme tehtävässä. Meidän on annettava poliittinen opetus kaikille niille, jotka uneksivat yhteiskunnasta, jota Algeriassa ei ole olemassa.

Pradier
Arvoisa rouva puhemies, Algeriassa on muutamassa kuukaudessa surmattu joitakin tuhansia ihmisiä joko vanhakantaiseen islamiin vetoavien murhaajien toimesta tai sotilaiden toimesta, jotka on muutettu alhaisiksi teloittajiksi.
Tämä useita vuosia kestänyt järjestys on saattanut Algerian kansan epätoivon partaalle, mutta nyt on kuitenkin tullut aika muistuttaa niiden tekstien sisällöstä, jotka Algerian hallitus allekirjoitti Barcelonassa vuonna 1995 ja jotka koskevat perusvapauksia ja ihmisoikeuksia.
Euroopan unionin ja Algerian välisen assosiointisopimuksen allekirjoittaminen on jo esityslistalla. Parlamentin on erittäin tarkkaan harkittava, miten se suhtautuu niihin vakuuksiin, joita Algerian viranomaiset antavat tekemiensä lupaustensa takeeksi. En ole lainkaan varma, että tarvitaan mitään opetuksia! Minun maani, jossa on useita kyliä, jotka ovat rasistien ja muukalaisvihaajien hallussa, on joka tapauksessa erityisen epäsuotuisassa asemassa tämän suorittamiseen.
Olkaamme sen sijaan tyytyväisiä siitä, että horisontissa häämöttävät muutaman kuukauden kuluttua pidettävät vaalit. Tätä horisonttia kuitenkin hieman synkistää aiempiin kokemuksiin perustuva huoli vaalien keskeytymisestä. Joka tapauksessa on vältettävä millään tavalla rajoittamasta ehdokkaaksi pääsyä. Kaikkien niiden poliittisten tahojen, jotka vastustavat väkivaltaa ja kieltäytyvät hyväksymästä tai puolustelemasta taikka " ymmärtämästä" sitä, on osallistuttava tähän poliittiseen taisteluun. Mitä tulee kaikki nämä puolueet yhdistävään konferenssiin, sen toteuttaminen on ehkä ennenaikaista ja joukkomurhien lopettaminen onnistuisi todennäköisesti parhaiten neuvottelemalla, mikä olisi tehtävä suojassa uutisten valokeilalta.
Mitä tulee ehdotukseen, jonka mukaan Algeria voitaisiin auttaa ulos sitä repivästä kriisistä sovittelemalla, on se herättänyt paljon tunteita erityisesti niiden joukossa, jotka pitävät tällaista ehdotusta imperialistisena, kolonialistisena tai muuna sellaisena.
Kaikille antikolonialismin ja anti-imperialismin kannattajille, joihin itsenikin lasken, on sanottava, että syyllisyydentunnosta tai huonosta omatunnosta huolimatta meidän olisi hyväksyttävä, kuten Bosnian ja Keski-idän tapauksessa, että Amerikan Yhdysvaltojen presidentin erikoiskirjeenvaihtaja astuu nyt sille paikalle, jolle meillä ei ollut rohkeutta astua.

Souchet
Arvoisa rouva puhemies, Algeria tarjoaa meille yhä murheellisen näkymän jokapäiväisestä julmuudesta. Aseellisten joukkojen moninkertaistuminen vaarantaa kansallisen yhtenäisyyden. Hallitusta puoltavien miliisien ja aseistettujen fundamentalistijoukkojen väliset selkkaukset sekä kaupunkiympäristössä että maaseudulla ja jatkuva väkivallan ilmapiiri tuhoavat ja tyrehdyttävät kaikki kehitysyritykset. Maa, jolla olisi kaikki valtit menestyäkseen Aasian maiden lailla, pilaa mahdollisuutensa ja tuhoaa valttinsa.
Mitä Eurooppa voi tehdä auttaakseen Algerian kansaa jälleenrakentamisessa? Ensinnäkin vahvistaa selkeästi, että se kannattaa Algerian säilymistä valtiona. Algerialaisen yhtenäisvaltion hajoamisesta ei ole mitään hyvää odotettavissa. Lujat valtiot tarjoavat arabimaailmassa parhaan mahdollisen vastuksen islamilaisen fundamentalismin leviämiselle, joka luo epävakautta.
Kenellekään ei ole eduksi, että Algeria ajautuu satavuotiseen sisällissotaan ja että siitä tulee etelärajallemme pysyvästi epävakainen vyöhyke. Sen sijaan on jokaisen jäsenvaltion edun mukaista, että se selviää kaaoksestaan, vaikka tämä tapahtuisi haparoidenkin, ja että siitä tulee vakaa alue, joka järjestää kehityksensä yhteistyössä meidän kanssamme. Algerian kehitys ja siirtolaisilmiöiden parempi hallinta liittyvät kiistämättömästi toisiinsa.
Toiseksi olisi vältettävä kaikkea sellaista, joka saattaa lietsoa sisällissotaa. Erityisesti olisi vältettävä vastuuttomia asioihin puuttumisia, puolueellisia elkeitä tai aiheettomia parlamentin päätöslauselmia, jotka jokainen algerialainen puolueryhmä kiirehtii heti laskemaan omaksi hyödykseen. Pahin karhunpalvelus, jonka voimme Algerialle tehdä, on antaa ymmärtää, että kuulumme johonkin leiriin mieluummin kuin johonkin toiseen. Meidän tehtävämme ei ole korvata algerialaisia heidän kohtalonsa päättämiseksi. Se, mitä lopulta voimme tehdä, on myötävaikutettava siihen, että seuraavat parlamenttivaalit ovat niin kiistattomat kuin mahdollista, jotta aseellisen kohtaamisen tilalle tulisi poliittinen kohtaaminen.
Voimme myös ehdottaa yhteistyötä, joka suuntautuisi ensisijaisesti sosiaalisen verkoston uudelleen luomiseen osana assosiointisopimusta, jotta Algerialla jonain päivänä olisi väliportaan elimet ja demokratian toiminnan kannalta tärkeät sovitteluelimet.

Antony
Arvoisa rouva puhemies, edustajakokous yrittää jälleen kerran ottaa kantaa Algerian sisällissotaan. Mihin se päätyy? Ei mihinkään. Pieneneekö surmansa saaneiden määrä Algeriassa, jos yhdessä parlamentin tekstissä tuomitaan väkivalta, terrorismi - ja nimenomaan sokea terrorismi, ikään kuin terrorismi ei aina olisi ollut sokeaa - ja ihmisoikeuksien loukkaukset, vaaditaan demokraattisia vaaleja ja vuoropuhelua kaikkien osapuolten kesken tai ilmaistaan tukea demokraattisille foorumeille?
Kukaan ei mene lankaan, varsinkaan kukaan tämän tekstin allekirjoittajista tai te, Cohn-Bendit ja Kouchner, tai itsensä intellektuelleiksi julistaneet henkilöt, jotka ovat kokoontuneet Mutualité'hen solidaarisuudesta Algerian kansaa kohtaan. Tiedätte varsin hyvin, että Boulevard Saint-Germainilta Pariisista tai tästä istuntosalista käsin esitetyt vaatimukset eivät pelasta ainoankaan algerialaisen henkeä. Sen sijaan maanmiehemme ovat vaarassa panna heidät maksamaan hengellään näistä ehdotuksista, joiden ainoana vaikutuksena on se, että ne lisäävät entisestään algerialaisten terroristien raivoa sekä islamistisen opposition että sotilasvoimien puolella, jotka jo toimivat aktiivisesti meidän taajama-alueillamme. Mutta pommit eivät huolestuta niitä, jotka eivät käytä Pariisin paikallisjunaverkkoa tai metroa.
Jotkut haluavat todellisuudessa kiillottaa kuvaansa sen, joka heillä hoitaa omantunnon virkaa, eli julkisen mielipiteen silmissä. Nämä henkilöt ovat usein niitä uuden filosofian, lehdistön, show-bisneksen ja mainonnan palvelijoiksi kääntyneitä entisiä Kamputsean punaisten khmeerien, Vietnamin vietkongin ja maoistien kannattajia, jotka vuonna 1980 allekirjoittivat vetoomuksia venepakolaisten, ideologiansa uhrien, puolesta. Yhtä suurta huolta he kantavat Algerian onnettomuuksista, jotka eivät kuitenkaan ole peräisin vuodelta 1992 vaan vuodelta 1962.
Jotkin kollegoistamme - eikö se ollut herra Rocard? - uhrasivat nuoruutensa kannattamalla FLN: n terroristeja! Vuonna 1962 he todistivat 3 000 Algerian ranskalaisen siirtoa FLN: n kuolemanleireille, 150 000 harkin kuumalla vedellä polttamista, elävältä hautaamista, kuohitsemista ja paloittelemista ystäviensä toimesta! Osoittivatko he silloin vähääkään siitä myötätunnosta, jota he nyt osoittavat Nomenklatura fellagalle ? Muistan Melouzan, muistan kaikki ihmiskuntaa vastaan tehdyt rikokset, mutta kuka nämä ihmiskuntaa vastaan tehdyt rikokset tuomitsee? On totta, että uhrit olivat ranskalaisia ja että ranskalaiset ovat niitä ali-ihmisiä, joilla ei historiassa ole oikeutta vaatia itselleen oikeutta eikä oikeudenkäyntiä. Heidän puolustuksekseen on tosin sanottava, etteivät he olleet ainoita. Yksikään viidennen tasavallan hallituksista ei ole lakannut tukemasta algerialaisia diktaattoreja Ben Bellasta Zeroualiin sen jälkeen, kun Ranskan Algeria oli luovutettu FLN: n tappajien käsiin. Tällä tuella on kallis hinta.
Vuonna 1962 maanmiehillemme uskoteltiin, että kansakuntamme vetäytymisellä Ranskan rajojen sisäpuolelle olisi se etu, että se pääsisi eroon Algerian muodostamasta rasitteesta. Valhetta! Tästä taakasta tuli murskaava. Miljoonittain algerialaisia jättää sen kurjuuden, josta heidän maansa kärsii. Nomenklatura de Zeroualiin kuluu vuosittain kymmeniä miljardeja frangeja, mutta vastineeksi se vain sylkee meitä silmille, ja siinä jopa kielletään vastedes opettamasta ranskankieltä algerialaisissa kouluissa.
Tammikuussa 1992 johtajamme osallistuivat Algerian sisällissotaan ja tukivat sotilaallista vallankaappausta, jonka yhteydessä peruttiin ensimmäiset vapaat vaalit. Maamme johdateltiin vähitellen mukaan tähän selkkaukseen. Siihen aikaan olimme tässä edustajakokouksessa ainoita, jotka varoittivat tällaisen kannanoton vaaroista.
Mitä tänään olisi tehtävä? Ensinnäkin olisi suojeltava jäsenvaltioiden kansalaisia. Lyhyellä aikavälillä hallitustemme, ja erityisesti Ranskan hallituksen, on lakattava tukemasta nykyisin vallassa olevaa puolueryhmää ja estettävä Algerian kansalaisten maahantulo sekä palautettava järjestys niihin kortteleihin, joissa terroristiverkostoja suojellaan. Mitä kaikkeen muuhun tulee, ette te tiedä mitä olisi tehtävä, ettekä muuten edes pysty mitään tekemään.

Newens
Arvoisa rouva puhemies, kukaan ihmisoikeuksista vähänkään kiinnostunut ei voi olla kauhistumatta raaoista murhista ja kauhistuttavista julmuuksista, joita Algeriassa on tehty viimeisen viiden vuoden aikana. Olkaamme edes tästä yhtä mieltä.
Jokainen päivä tuo tullessaan uusia verilöylyjä, kuten 33 kyläläisen teloitus, johon Patijn viittasi. Koulutyttöjä on tapettu heidän kieltäydyttyään käyttämästä huntua. Ammattiyhdistysväkeä, kuten työntekijöiden keskusliiton johtaja, on tapettu. Kohteeksi on joutunut viattomia ihmisiä. Parlamentti tuomitsee toki suoralta kädeltä kaiken tuon ja kaikki sen kannattajat.
On väitetty, että nuo ihmiset saavat rahaa Iranista ja muista Lähi-idän terroristikeskuksista ja että heillä on tukijoita Euroopassakin. Meidän on ryhdyttävä kaikkiin tarvittaviin toimiin tällaisen terrorismin vastustamiseksi. Algerian hallituksen on tietysti tunnustettava, ettei se voi aliarvioida demokraattisten arvojen ja ihmisoikeuksien vaalimisen suunnatonta merkitystä, mikäli se ei halua vieraannuttaa niitä, jotka vastustavat fundamentalismia, mutta uskovat vapauteen ja demokratiaan.
Pidämme tervetulleina ehdotuksia järjestää myöhemmin tänä vuonna vaalit. On elintärkeää, että vallitsevissa vaikeissa oloissa tehdään kaikki mahdollinen, jotta aidosti demokraattiset tahot voisivat osallistua niihin. Näin ei ole vielä asian laita.
Meidän Euroopan unionissa samoin kuin muuallakin on tunnustettava, että pitkällä aikavälillä köyhyys ja puute ajavat kehitysmaiden ihmisiä kaikkialla maailmassa suvaitsemattomien ja väkivaltaisten liikkeiden pariin. Uusliberalistinen talous, joka johtaa työttömyyden ja toivottomuuden lisääntymiseen, saa ihmiset liittymään fundamentalistien ja muiden suvaitsemattomien lahkojen riveihin ja ruokkimaan terrorismia ja väkivaltaa.
Ainostaan luomalla parempi elintaso kaikille on mahdollista luoda edellytykset meidän kaikkien tukemien demokratian ja ihmisoikeuksien edistämiselle, ja toivon, että neuvosto pitää tämänkin tiukasti mielessään.

Hernández Mollar
Arvoisa rouva puhemies, Euroopan kansalaiset ovat jo pidemmän aikaa seuranneet kauhuissaan - tämä sana on mainittu tässä käsittelyssä melko usein - sitä, mitä yhdessä EteläEuroopan maiden lähi- tai naapurimaassa tapahtuu, ja espanjalaisena olen itse asialle erittäin herkkä. Terroristit lävistävät miekalla lähes päivittäin satoja viattomia kansalaisia, joiden joukossa on naisia, lapsia ja toimittajia, kuten neuvoston puheenjohtaja sanoi ja muistutti.
Ei enää poliittisesta näkökulmasta tarkastellen, vaan ihmisinä, me emme voi jäädä tällaisen julmuuden hiljaisiksi sivustakatsojiksi. Tilanteen synnyttämän monitahoisen ongelman tarkastelu vaatii suuren annoksen kylmäverisyyttä ja objektiivisuutta, varovaisuutta ja taitoa, kuten puheenjohtaja sanoi.
Algeria on yksi Maghribin maista, jolla samoin kuin kaikilla Maghribin mailla, on tiettyjä erityispiirteitä sen poliittisessa, taloudellisessa, sosiaalisessa ja kulttuurin kehityksessä, joita ei sovi unohtaa. Maat, kuten Espanja, Italia tai Ranska maantieteellisen läheisyytensä ja taloudellisten ja sosiaalisten suhteidensa vuoksi ovat erittäin herkkiä sikäläisten tapahtumien vaihteluille, siksi ne vaikuttavat hyvin suoraan koko Euroopan unionin etuihin.
Välimeren Euroopan kokous on hyvä foorumi syventyä etsimään ratkaisuja, jotka myötävaikuttaisivat tämän meitä kaikkia koskettavan alueen vakauteen. Näiden maiden taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen edistäminen on oikeaa ja viisasta politiikkaa, koska fanatismin ja väkivallan taustalla on taloudellisia syitä, alikehittyneisyyttä, todellista kurjuutta ja nälkää.
Toisaalta kaikki yhteistyö, jolla edistetään sen poliittista kehitystä, sekä tekninen apu ja tarkkailu vaaleissa että kaikki yhteistyö vuoropuhelusta lähtien hallituksen kanssa, jonka pitää vastustaa terroristien väkivaltaa, myötävaikuttaa epäilemättä maan lähentymiseen länsimaille ominaiseen demokraattiseen ja ihmisoikeuksia kunnioittavaan kulttuuriin.
Euroopan unioni ei voi kääntää selkää sille, mitä Algeriassa tällä hetkellä tapahtuu. Siellä on paljon pelissä. Neuvoston pitää nyt ponnistella esittääkseen aloitteita, jotka kylvävät ymmärrystä ja vuoropuhelua tämän maan demokraattisten ja poliittisten voimien välille ja avustaakseen taistelussa terrorismia vastaa, joka valitettavasti siirtyy myös eurooppalaiselle maaperälle.
Loppujen lopuksi: Euroopan unionin pitää esittää pääroolia, että se ei antaisi itsestään sellaista kurjaa kuvaa, kuten muissa ajallisesti ja maantieteellisesti meitä lähellä olevissa konflikteissa.

Carnero González
Arvoisa rouva puhemies, Algeriaan palaa rauha ja kansalaisten yhteiselo vasta, kun rikolliset terroritoimet ovat päättyneet ja siellä jatketaan uudelleen demokratiaan siirtymisen prosessia, mikä vaatii vuoropuhelua edustuksellisten poliittisten voimien välillä, jonka avulla voidaan eristää väkivaltaiset ja pitää lakisääteiset vapaat monipuoluevaalit.
Tämä on se tie, ei se, jonka päätöslauselmaesitys viitoittaa, johon Euroopan union pitää perustaa toimensa - ja tietenkin myös tämän parlamentin, mielipiteensä- työskennellessään saadakseen allekirjoitetuksi sopimuksen Algerian kanssa, joka olisi edullinen molemmille osapuolille, auttaisi ratkaisemaan tämän maan yhteiskunnallistaloudellisia ongelmia, esimerkiksi valtavaa nuorisotyöttömyyttä, sekä edistäisi ihmisoikeuksin täyttä kunnioitusta, sekä miesten että naisten.
Algerian murhenäytelmän lopettaminen on välttämätöntä Maghribin ja Välimeren vakauden takaamiseksi, se on eurooppalaisille ensisijainen tavoite, varsinkin rannikkovaltioille kuten Espanjalle. Sillä, arvoisa puhemies, olisi valtava virhe tehdä eurooppalaisesta toiminnasta Algeriassa ainoastaan ranskalainen asia. Ranskalla on poliittisia velvoitteita, mutta tämän istunnon ensimmäinen puhekierros osoitti, että meillä muilla on oikeus, ja ennen kaikkea velvollisuus puuttua asiaan.

Stasi
Arvoisa rouva puhemies, Algeriassa on pelissä paitsi ihmisten turvallisuus myös ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittaminen, Välimeren alueen vakaus ja Euro-Välimeri -politiikan tulevaisuus. Euroopan unioni ei siis voi tyytyä olemaan hiljaa, voimaton ja passiivinen tässä maassa sattuneiden vaikeiden tapahtumien edessä.
Meidän on ensinnäkin tuomittava sokea väkivalta, johon islamistiterroristit ovat syyllistyneet, päivittäiset joukkomurhat, autojen räjäyttäminen kaupunkien kaduilla, lehtimiesten, älymystön jäsenien ja kaikkien niiden järjestelmällinen joukkotuho, jotka syyllistyvät siihen rikokseen, että haluavat ajatella vapaasti. Yhtä määrätietoisesti olisi tuomittava turvajoukkojen väkivaltaisuus ja ihmisoikeuksien loukkaaminen. Valtiovallan presidentinvaalien jälkeen nauttima legitimiteetti ei oikeuta kaikkia sen käyttämiä keinoja. Julmuuteen ei koskaan pidä vastata julmuudella. Tämä tarkoittaa sitä, että olisi vaarallista arvostella saman mittapuun mukaan kaikkia niitä pöyristyttäviä vallan väärinkäytöksiä, joihin valtiovallan edustajat ovat syyllistyneet, ja että fundamentalistien rikollinen fanaattisuus on tuomittava.
Valtiovallan toisinaan pöyristyttävät menettelytavat eivät saa johtaa siihen, että osoitamme enemmän myötämielisyyttä islamistiterroristeille.
Olisi myös tuettava demokraatteja. Unohdamme liian usein, että Algeriassa todella on demokraatteja. Uskoakseni he edustavat Algerian kansan enemmistöä. Nämä demokraatit ovat valitettavasti jakautuneet, mikä on heidän heikkoutensa, mutta he kaikki käyvät samaa taistelua valtiovaltaa ja islamisteja vastaan henkensä uhalla. Sen vuoksi meidän olisi osoitettava solidaarisuutta ja annettava heille tukemme. Algerian hallitusta olisi kannustettava määrätietoisesti aloittamaan vuoropuhelu kaikkien Algerian demokraattien ja kaikkien poliittisten vastuunkantajien ja kaikkien sellaisten ryhmien kanssa, jotka suostuvat kieltäytymään väkivallasta, ilman taka-ajatuksia.
Meidän olisi ilmaistava luottamuksemme Algerian kansaa kohtaan. Monet algerialaiset ovat nykyisin epätoivoisia maansa tähden. He eivät näe mitään tulevaisuutta tämän kivuliaan ja tuskallisen tien päässä. Meidän on autettava algerialaisia uskomaan Algeriaan ja tiedostamaan kaikki Algerian vahvat puolet, sillä Algerialla niitä on. Ensimmäinen niistä on niiden miesten ja naisten luonteenlaatu, jotka taistelevat usein ihailtavalla rohkeudella.
Toukokuussa 1992 minulla oli pitkä keskustelu presidentti Boudiafin kanssa. Hän jakoi kanssani unelmansa tehdä Algeriasta ensimmäinen muslimimaa, joka juuriaan kieltämättä voisi muuttua sekä demokraattiseksi että maalliseksi valtioksi. Joitakin päiviä myöhemmin presidentti Boudiaf murhattiin.
Luulen, että meidän on autettava algerialaisia omaksumaan Boudiafin unelma ja tekemään siitä totta.

Izquierdo Rojo
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, huolimatta ansaitusta parlamentaarisesta kunnioituksesta ja siitä, että arvostan hyviä parlamentin keskusteluja - räikeitä, tunteellisia ja liikuttavia - joita olemme kuunnellet tänä iltapäivänä täällä parlamentissa, kaikella kunnioituksella, luulen, että Algeriassa ei nyt ole kyse tästä. Kyse on, ei vähempää eikä enempää, kuin poliittisesta tehokkuudesta. On kyse siitä, että haluamme auttaa. Ja pitää pystyä auttamaan oikeaan suuntaan.
On totta, että viimeisen ramadanin aikana väkivalta ja kauhu lisääntyivät. Ja meidän pitää tuomita tämä verilöyly - jonka me teemmekin - ja meidän pitää myös taistella sitä vastaan kaikilla käytössämme olevilla keinoilla. Seuraavien yleisten vaalien, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, pitää todella olla askel kohti demokratiaa ja rauhaa. Ja sen saavuttamiseksi mainitsen kaksi suuntaviittaa.
Ensimmäinen on algerialaisten naisten poliittinen rooli tulevaisuudessa. Ponnistelut sen hyväksi pitää tehdä konkreettisiksi. Se on mahdollista ja se tulee olemaan tehokasta. Algerialaisten naisten pitää johtaa tämän maan siviiliyhteisöä, sen politiikkaa . Algerian kansa tulee olemaan yhtä mieltä tästä asiasta.
Toinen ehdotus on, että Euroopan unioni, yhdessä Algerian kanssa, kokoaa voimansa antaakseen vähimmäistakuut seuraavien vaalien turvallisuudesta ja vapaudesta.
Haluamme, että toimitaan näin. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tämä päätöslauselmaesitys, jonka Euroopan parlamentti tulee hyväksymään, sisältää huomionarvoisia myönteisiä aspekteja. Helmikuun 11. päivästä lähtien presidentti Zerual ja eri poliittisten voimien edustajat ovat käyneen sitä välttämätöntä vuoropuhelua, jota me olemme pyytäneet, ja se on sellainen myönteinen asia, jolle meidän pitää antaa tunnustuksemme.
Toinen myönteinen asia on tarkkailijoiden lähettäminen seuraaviin yleisiin vaaleihin. Painotan, että meidän pitää toimia tehokkaasti. Tehkäämme niin.

Patijn
Arvoisa puhemies, kiitän kaikkia puhujia siitä, että he ovat tuominneet ehdottomasti terrorin ja sokean väkivallan. Mielestäni puhujien suuri enemmistö puolsi myös Algerian kanssa tehtävän yhteistyön jatkamista, ja haluaisin vielä korostaa sen tärkeyttä. Euroopan unionin ja Algerian kansat on yksinkertaisesti määrätty yhteistyöhön. Siihen vaikuttavat maantieteelliset, historialliset, sosiaaliset ja inhimilliset syyt. Teemme sen Euroopasta käsin kunnioittaen täysin pohjoisafrikkalaisten naapureidemme kulttuurisia ja uskonnollisia perinteitä ja tuomitsemalla ehdottomasti niiden fundamentalistisen väärinkäytön. Neuvosto on valmis yhteistyöhön Algerian nykyisen hallituksen kanssa niin kauan, kuin olemme vakuuttuneita siitä, että se pyrkii demokratian palauttamiseen ja ihmisoikeuksien takaamiseen. Siksi vetoamme hallitusta pitämään kiinni vuodeksi 1997 suunnitelluista vaaleista ja huolehtimaan siitä, että niistä tulee avoimet ja vapaat. Toistan vielä, että Euroopan unioni on valmis Välimeren politiikkansa ja kahdenvälisen yhteistyösopimuksen puitteissa panostamaan rakenteellisesti ja kestävällä tavalla Algerian kansan sosiaaliseen ja taloudelliseen kehitykseen.

Puhemies
Kiitos, neuvoston puheenjohtaja.
Annan teille tiedoksi, että työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaan olen ottanut vastaan 6 päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kyselytunti (neuvosto)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston kyselytunti (B4-0001/97). Käsittelemme neuvostolle esitettyjä kysymyksiä.

Puhemies
Kysymys nro 1 Wayne David (H-1026/96):
Aihe: Poliisien tapa kohdella Sonia Esmeralda Gomez Guevaraa ja Carmen Velasquezia
Onko Euroopan neuvosto tietoinen Amnesty Internationalin raportista, joka koskee kahta guatemalalaista tyttöä, Sonia Esmeralda Gomez Guevaraa ja Carmen Velasquezia?
On väitetty, että kolme univormupukuista miestä pidätti nämä kaksi tyttöä Guatemala Cityn 18. kadulla syyttäen heitä katulapsiksi. Miehet ilmeisesti uhkailivat tyttöjä ja sanoivat pidättävänsä nämä marihuanan hallussapidosta, jos tytöt eivät lähtisi heidän mukaansa poliisiasemalle. Matkalla tytöt raahattiin syrjäiselle kujalle, missä kaksi miehistä väitteen mukaan raiskasi Sonian.
Tähän mennessä en ole saanut minkäänlaista vastausta tiedusteluihini Guatemalan presidentiltä tai Guatemalan suurlähetystöltä. Aikooko Euroopan neuvosto selvittää parlamentille, kuinka se aikoo painostaa Guatemalan hallitusta erityisesti katulapsiin liittyvissä asioissa sekä yleensä ihmisoikeusasioissa?

Patijn
Vastauksena Wayne Davidin kysymykseen, joka koski sitä, miten poliisi oli kohdellut Sonia Esmeralda Gomez Guevaraa ja Carmen Velasquezia, haluaisin sanoa seuraavaa. Neuvostossa ei ole keskusteltu arvoisan edustajan esille tuomasta asiasta. Kuten hän tietää, unioni arvostaa suuresti ihmisoikeuksien kunnioitusta ja perustavanlaatuisia vapauksia. San Josén vuoropuhelun uudistamisen taustaa vasten, jonka vuoropuhelun osapuolena Guatemala on, ihmisoikeuksien edistämistä, katulasten ongelma mukaanlukien, pidetään päätavoitteena, joka asetetaan etusijalle Euroopan unionin ja Keski-Amerikan maiden välisissä suhteissa. Tämä käy ilmi myös siitä seikasta, että Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden Guatemalassa käynnistämien kehitysyhteistyöohjelmien tavoitteena on ihmisoikeuksien edistäminen ja ihmisoikeuksia koskevan tiedotuksen ja koulutuksen antaminen.

David
Kiitän neuvoston puheenjohtajaa kovasti kannustavasta vastauksesta. Mietin kuitenkin, mahtaisinko voida painostaa häntä vielä hiukan lisää ja kysyä, olisiko hän valmis sanomaan, että jos ihmisoikeustilanteessa ei tapahdu yleistä paranemista, Euroopan unioni harkitsee kehitysavun keskeyttämistä?
Toiseksi, onko neuvosto valmis tekemään minkälaisia esityksiä tahansa kysymyksessäni mainitsemassa erityistapauksessa?

Patijn
Epäilen, kun otamme huomioon viimeaikaisen poliittisen kehityksen Guatemalassa, onko Euroopan unionin nyt puututtava maan poliittisiin asioihin. Muistan, että siellä on hiljattain käynnistynyt tärkeä poliittinen sovintomenettely, joka on ehdoton edellytys demokraattisten suhteiden täydelliselle palauttamiselle ja ihmisoikeuksien noudattamiselle, katulasten oikeudet mukaan lukien, ja tässä yhteydessä ei ole juurikaan syytä tehdä jotakin erityistä Euroopan unionin nimissä. Tulemme kuitenkin muutaman viikon kuluttua käynnistyvän San Josén vuoropuhelun puitteissa käsittelemään tätä erityistä ongelmaa sopivalla tavalla.

Puhemies
Kysymys nro 2 Felipe Camisón Asensio (H-1029/96):
Aihe: Monikieliset tietokoneistetut palvelut
Miten neuvosto aikoo tukea monikielisiä tietokoneistettuja palveluita osana kielellisen monimuotoisuuden edistämistä?

Patijn
Neuvosto on hyväksynyt 21. marraskuuta 1996 monivuotisohjelman eri kielien käytön edistämiseksi Euroopan yhteisön tietoyhteiskunnassa, jossa ohjelmassa vastataan täsmällisesti arvoisan edustajan esittämiin kysymyksiin. Tällä ohjelmalla, joka on jo käynnistynyt, ja jonka toteuttamiseen on varattu 15 miljoonaa ecua kolmen vuoden ajalle, on erityisesti seuraavat tavoitteet: ensisijaisesti edistää sellaisten teknologioiden, apuvälineiden ja menetelmien käyttöä, jotka vähentävät eri kielien välillä tapahtuvan tiedonvälityksen ja monikielisten palveluiden kehittämisen kustannuksia. Toinen tavoite: kieliteollisuuden kasvun edistäminen. Kolmas tavoite: monikielisten palveluiden kehityksen rohkaiseminen. Komissio on vastuussa ohjelman toteuttamisesta ja sen yhteensovittamisesta muiden yhteisön ohjelmien kanssa.

Camisón Asensio
Olen iloinen voidessani todeta, että neuvosto on päättänyt kiihdyttää kaikkia toimia, jotka helpottavat sen kaikkien kielten käyttöä elektronisessa viestinnässä, on aiheellista muistuttaa, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että kyseessä on kiireellinen toimenpide, joka pitää saattaa päätökseen jopa jo ennen kuin mainitsemanne kolme vuotta ovat kuluneet, mikäli se vain on mahdollista. Sillä nykyisen käytännön jatkaminen ei tunnu järkevältä, käytännön, jossa suurin osa tai kaikki telepalvelualan tietoliikennepalvelut tarjotaan ainoastaan englannin kielellä. Sillä rikotaan unionin kielellistä monimuotoisuutta vastaan, lamaannuttamalla vastaavat kielelliset taidot, jotka ovat hyvin tärkeitä. Neuvosto on sanonut, että tänään on myönnetty 15 miljoonan ecun määräraha edistämään unionin monikielisyysohjelmaa. Se ei ole paljon, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mutta jollainhan pitää aloittaa.
Näen, että se todellakin mainitsee useita tavoitteita - jotka kaikki ovat tärkeitä - ja joiden joukossa tietenkin on työllisyystavoite. Mutta haluaisin kiinnittää huomiota siihen, että tästä huolimatta pitäisi myös harkita sitä, että on tärkeätä helpottaa pk-yritysten mahdollisuuksia tarttua tällaiseen tilaisuuteen ja vähentää siirrosta aiheutuvia kustannuksia.
Arvoisa puhemies, päätän sanomalla, että kaikki tämä on ikävä kyllä tarpeellista, koska yhteisen kielen saavuttaminen ei ole yhtä lähellä kuin yhteisen rahan saavuttaminen.

Patijn
Kiitän arvoisaa edustajaa hänen kannustavasta kommentistaan. Koska tulen 22 miljoonan ihmisen kielialueelta, joka on jonkin verran pienempi kuin teidän kielialueenne, ymmärrän hyvin tarkoituksenne ja teen huomautuksenne tunnetuksi neuvostossa ja komissiossa, jotta voimme katsoa, onko mahdollista suorittaa tämän ohjelman puitteissa erityisiä toimenpiteitä.

Puhemies
Kysymys nro 3 Mihail Papayannakis (H-1030/96):
Aihe: Lähentymiskriteerit ja puolustusmenot
Viime aikoina käyty keskustelu ja huomautukset, jotka koskevat perustamissopimuksen " kriteerejä" kunkin jäsenmaan EMU: un pääsemiselle, ovat erityisen mielenkiintoisia. Yhä useammin useat tahot, enemmän tai vähemmän viralliset, puhuvat kunkin maan näiden kriteerien lähentymisen " poliittisesta tulkinnasta" , ja luonnehdinnan " poliittinen tulkinta" sisältö vaihtelee tapauksittain. Neuvosto oli jo muodostanut jonkin, mahdollisimman yhtenäisen käsityksen asiasta. Olisiko esim. mahdollista sisällyttää tällaiseen " poliittiseen" keskusteluun ja tulkintaan maan puolustusmenojen (joita ei käytetä taloudellisten ongelmien ratkaisemiseen) suhteettoman suuri taakka, jos esim. näiden menojen osuus BKT: sta on suurempi kuin muiden jäsenmaiden keskimääräinen osuus, jotta ainakaan keskimääräisen tason ylittävää osaa ei otettaisi huomioon tämän maan EMU: a kohti etenemisen " poliittisessa" arvioinnissa?

Patijn
Haluaisin vastata arvoisan edustaja Papayannakisin kysymykseen seuraavasti. Arvoisan edustajan kysymyksessään mainitsemaan mahdollisuuteen liittyen haluaisin muistuttaa, että EMU: n kohdalla voimassa olevissa pelisäännöissä konvergenssikriteerit eivät jätä mitään - toistan eivät mitään - toivomisen varaa selvyyden suhteen. Puolustusmenot lasketaan mukaan, kuten muutkin valtion menot laskettaessa bruttokansantuotteen 3 prosentin sallittua vajetta kussakin jäsenvaltiossa ja mikäli se ylitetään, pääsy EMU: n kolmanteen vaiheeseen voidaan evätä.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, en ymmärtänyt puheenjohtajan vastausta hyvin. Luonnollisesti sotilasmenot ovat julkisia menoja. Ei ole olemassa kysymystä tästä. Dublinissa keskusteltiin seuraavasta aiheesta: keskustelun aiheena voi olla 3 %: n ylitys, ja jos se sallitaan, on olemassa poikkeuksellisia ja jäsenvaltioiden tahdosta riippumattomia syitä. Kaikki ovat samaa mieltä, että voi syntyä sotilasmenoja, jotka ovat poikkeuksellisia ja valtioiden tahdosta riippumattomia, varsinkin jos niitä uhataan kansainvälisten sopimusten kieltämällä väkivallan käytöllä. Herra puheenjohtajalle asettamani kysymys oli siis: kuinka paljon sellaisessa tapauksessa olisi katsottava tällaisten kulujen olevan, jotta ne olisivat syy ylittää 3 %?

Patijn
Mielestäni arvoisan edustajan kysymys on jokseenkin hypoteettinen. Periaatteessa olen sitä mieltä, että sovellettaessa EMU: n konvergenssikriteereitä oikealla tavalla on erittäin vaikeaa tehdä erottelu eri tyyppisten menojen välillä: menot ovat menoja. Ulkoisilla erityisolosuhteilla on enemmänkin tekemistä erityisten taloudellisten olosuhteiden kanssa, ei niinkään ulkoisten uhkien kanssa. Haluan verrata tätä oman maani tilanteeseen. Noin puolet kotimaastani on merenpinnan alapuolella. Minäkään en vetoa niihin erityisen suuriin kustannuksiin, jotka kaiken sen ylimääräisen veden pumppaaminen aiheuttaa saadakseni erityiskäsittelyn konvergenssikriteerien suhteen.

Puhemies
Kysymys nro 4 Anne McIntosh (H-1033/96):
Aihe: EU: n pedofilian vastainen toiminta
Voiko neuvosto esittää pääpiirteittäin ne toimenpiteet, joihin se aikoo ryhtyä varmistaakseen lasten seksuaalisen hyväksikäytön vastaiseen toimintaan liittyvän koko Euroopan unionin laajuisen lähestymistavan? Liittyykö tähän myös jäsenvaltioiden välinen oikeudellinen yhteistyö kyseisellä alalla?
Ottaen huomioon neuvoston päätöksen hyväksyä yhteinen pedofilian vastainen toiminta voiko neuvosto antaa lisätietoja tämän ongelman parissa työskentelevän henkilöstön koulutusta ja vaihtoa koskevasta monivuotisesta ohjelmasta (1996-2000)? Miten tähän tarkoitukseen varattuja varoja olisi neuvoston mielestä käytettävä?

Patijn
McIntosh esitti tärkeän kysymyksen, johon haluaisin vastata seuraavasti neuvoston puolesta. Dublinissa kokoontunut neuvosto on ilmaissut paheksuntansa lasten seksuaalista hyväksikäyttöä ja ihmiskauppaa kohtaan ja on sitoutunut suorittamaan tarvittavia toimenpiteitä niitä vastaan. Euroopan unionin neuvosto on pyytänyt komissiota ja neuvostoa suorittamaan nopeasti ne toimenpiteet, joista neuvosto oli yhtä mieltä Irlannin puheenjohtajakaudella ja neuvottelemaan muista vaadittavista toimenpiteistä. Kuten neuvosto jo aikaisemmissa vastauksissaan arvoisalle edustajalle on todennut, ne toimenpiteet, joista muutamia ei vielä ole hyväksytty virallisesti, pyrkivät poliisin ja oikeuslaitosten yhteistyön parantamiseen ja lisäksi ne liittyvät koulutukseen. Kyseessä ovat etenkin seuraavat toimenpiteet. Ensiksi, puheenjohtajavaltio Irlannin esitys ihmiskaupan sisällyttämisestä Europolin huumeyksikön toimialueeseen. Toiseksi, Belgian esitys ohjelmasta, joka edistäisi ihmiskaupan vastustamisen kanssa työskentelevien henkilöiden vaihtoa ja koulutusta. Tämä on niin sanottu STOP-ohjelma. Sen pitäisi saada 6, 5 miljoonan ecun talousarvio. Kolmanneksi, muun muassa Belgian valtuuskunnan esitys listan laatimiseksi asiantuntijoista ja erikoistuneista laitoksista muun muassa ihmiskaupan vastustamiseksi. Näin voidaan vahvistaa poliisien välistä yhteistyötä. Neljänneksi, Belgian esitys koskien yhteistä tapaa lasten seksuaalisen hyväksikäytön ja ihmiskaupan kuvailemiseksi, samoin kuin toimenpiteitä jäsenvaltioiden välisen yhteistyön aikaansaamiseksi. Neuvosto pitää tärkeänä näiden aiheiden nopeaa ja hyvää käsittelyä ja Hollanti tulee asettamaan ne myös etusijalle.

McIntosh
Kiitän neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan. Huoleni liittyy siihen, että nyt vuonna 1997 olemme monivuotisen ohjelman puolessavälissä. Meidän Euroopan parlamentissa olisi helpompi valvoa sitä, jos tietäisimme yksityiskohtaisemmin, mitä nämä toimenpiteet ovat, kun niistä päästään sopimukseen.
Neuvoston puheenjohtaja viittasi syrjään astuvan puheenjohtajamaa Irlannin työhön. Voisiko hän kertoa meille, mitkä ovat hänen virkakautensa ensisijaiset tavoitteet? Puheenjohtajamaa Irlanti kantoi esimerkiksi huolta turvallisista kaduista ja ehdotti toimia, joilla niistä voitaisiin tehdä turvallisia niin lapsille kuin aikuisillekin. Itse pidän erityisen tervetulleena poliisin ja tuomioistuinten yhteistyötä, jossa korostetaan erityisesti koulutusta. Olen erityisen huolissani siitä, että sekä pornografian levittäjät että pedofiilit hyödyntävät Internetiä. Jos jossain jäsenvaltiossa esimerkiksi saadaan joskus aikaan kansallinen rekisteri pedofiileiksi tiedetyistä henkilöistä, tulisiko se myös muiden jäsenvaltioiden viranomaisten käyttöön?

Patijn
Haluaisin täydentää jonkin verran sitä, mitä arvoisa edustaja sanoi. Irlannin puheenjohtajakauden motto ei ollut vai safe streets vaan myös sound money . Olen tutustunut tarkkaan Irlannin esille ottamiin asioihin. Ette varmaankaan pane pahaksenne, että en pysty antamaan tarkkaa vastausta jokaiseen kysymykseen, mutta kysyn, voiko neuvosto, etenkin se osa, joka hoitaa oikeus- ja sisäasioita, antaa teille myöhemmin ajantasalla olevaa tietoa kirjallisesti tai suullisesti lakiasiain valiokunnan toimintaohjelman toteuttamista käsittelevässä kokouksessa.

Stewart-Clark, Sir Jack
Palaisin Internetiä koskevaan kysymykseen. Olen varma, että ministeri on kanssani yhtä mieltä siitä, että Internet on tällä hetkellä yhä lapsenkengissä. Tiedämme, että pedofiilit hyödyntävät Internetiä. Onko neuvoston puheenjohtaja yhtä mieltä siitä, että nyt on ihanteellinen hetki luoda Euroopan unionin ja vaikka koko maailmanlaajuinen ohjesääntö, johon sisältyy välttämättömänä osana mahdollisuus kytkeä pois verkosta lähteet, jotka sallivat pedofiilisen materiaalin pääsyn Internetiin? Tämä on mahdollisuus, johon meidän tulisi tarttua, ja toivon ministerin voivan antaa meille tältä osin konkreettisia vakuutuksia.

Patijn
Olen samaa mieltä edustajan kanssa siitä, että on tärkeää estää Internetin väärinkäyttö etenkin, jos kyseessä on lasten seksuaalinen hyväksikäyttö ja pedofilia. Oikeus- ja sisäministereistä koostuva neuvosto ja myös teletoimintaministerit pohtivat tällä hetkellä asiaa. Tässä on erityisesti kysymys väärinkäytön vastustamisesta hyvien kansallisten ja kansainvälisten sopimusten ja toimenpiteiden avulla, mutta samalla myös siitä, että estetään Internetin valtavien taloudellisten mahdollisuuksien kaatuminen yhteensovittamattomiin kansallisiin säädöksiin.

Puhemies
Kysymys nro 5 Irini Lambraki (H-1036/96):
Aihe: Varautuminen hätätilanteiden hoitamisessa tarvittaviin yhteisön toimiin
Maataloustuotanto tunnetusti riippuu suoraan sääolosuhteista ja koko joukosta muita tekijöitä, joita ei voi ennakoida.
Kuitenkin ajoittain ilmenevien, luonnonkatastrofeista tai muista syistä, esimerkiksi äskettäin BSE-taudista, johtuvien ongelmien tehokas hoitaminen estyy usein sen vuoksi, että talousarviossa ei tähän tarkoitukseen ole varattu määrärahoja.
Neuvostolta kysytään: Uskooko se, että on luotava mekanismi vastaavien hätätilanteiden hoitamiseksi? Mitä mieltä se on siitä, että yhteisön tason toimiin varauduttaisiin luomalla erityinen budjettikohta?

Patijn
Vastauksena Lambrakin kysymykseen haluaisin ensiksi huomauttaa, että Euroopan yhteisön talousarviossa on muutamia momentteja, joista voidaan antaa hätäapua katastrofien uhreille. Tällainen on muun muassa momentti B 4/3400, joka on nimeltään hätäapu yhteisössä tapahtuvien katastrofien uhreille. Tällaisia ovat myös kaikki B 5.2 -momentit, jotka on tarkoitettu korkotuen antamiseen lainoille, joita on otettu luonnon aiheuttamien katastrofien takia yhteisön alueella, ja muun muassa tältä momentilta annettiin rahallista apua Italiassa marraskuussa 1980, Kreikassa maaliskuussa 1988 ja syyskuussa 1986 tapahtuneiden maanjäristysten yhteydessä, samoin kuin Madeiralla vuonna 1993 riehuneen pyörremyrskyn yhteydessä. Sitten meillä on vielä B 7.2, joka on tarkoitettu ruoka-avun ja humanitaarisen avun antamiseen kehitysmaiden väestöryhmille, jotka ovat joutuneet luonnon aiheuttamien tuhojen tai vakavien kriisien uhreiksi.
Yleisesti ottaen komission tehtävänä on perustamissopimuksen mukaisesti talousarvioita laadittaessa esittää talousarvioon momenttia, joka eniten vastaa odotettavissa olevia tarpeita.
Toiseksi, äskettäinen BSE-kriisi osoitti, että yhteisö pystyy hyvin löytämään joustavalla tavalla tarvittavat varat dramaattisten ja ennalta arvaamattomien tilanteiden sattuessa, jotka eivät kuulu luonnon aiheuttamiin tuhoihin. Voimassa olevien asetusten ja noudatettavien käytäntöjen pohjalta on mahdollista selviytyä sellaisista kriiseistä kuin BSE-kriisi. Mielestäni ei ole siis tarpeellista varata pysyviä suuria summia mahdollisesti esiintyvien hätätilanteiden varalta.

Lambraki
Arvoisa puhemies, olisin herra ministerin kanssa samaa mieltä, ellen olisi tutkinut niitä linjoja, joihin hän viittasi.
Herra ministeri, linjalla B4 ei ole yhtään ecua. Otsikko B 5, johon viittasitte, koskee määriteltyjä luonnonkatastrofeja, kuten maanjäristyksiä, jotka ovat tapahtuneet menneisyydessä. Se ei ole nyt voimassa. Otsikko B 7 määrittää Euroopan unionin antaman avun kolmansille maille, ei sen omille jäsenille. Eli mainitsemanne kolme linjaa eivät kata kysymystäni.
Sanoitte kuitenkin, että BSE: n tapauksessa löysimmekin keinot kattaa siitä koituneet suuret taloudelliset ongelmat. Herra ministeri, onnistuimme siinä muiden linjojen kustannuksella. Muiden Euroopan maiden viljelijät menettivät tulonsa voidaksemme tukea Ison Britannian karjankasvattajia. Oli oikein, että Ison Britannian karjankasvattajat saivat tukea, mutta tätä apua ei olisi pitänyt antaa muiden valtioidemme karjankasvattajien ja viljelijöiden kustannuksella. Siksi olen sitä mieltä, että varausten ko. 1 milj. eculla - tämä on nyt ylijäämä viljelijöiden tarpeeseen, herra ministeri, ja se on siirretty varauksiin - voisimme maatalousrahaston puitteissa perustaa rahaston, joka olisi neuvoston eikä komission valvonnassa, jota käytettäisiin sellaisissa katastrofitilanteissa kuin BSE, mutta myös maanviljelykseen liittyvissä katastrofeissa kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa.

Patijn
Ymmärrän kyllä hyvin arvoisan edustajan todistelut, mutta toivon hänen olevan kanssani samaa mieltä siitä, että meidän on kiinnitettävä huomio muutamiin lähtökohtiin. Ensinnäkin, talousarviota laadittaessa neuvosto toimii, voitte olla samaa tai eri mieltä, tiukasti sovittujen taloudellisten perspektiivien ja talousarvion katon puitteissa. Mikäli vaaditte suuren summan varaamista odottamattomia menoja varten, se tarkoittaa sitä, että se summa on pois talousarvion laillisista ennustettavissa olevista menoista. Leikkaukset tulee suorittaa jo aivan alkuvaiheessa. Itse asiassa voi kuitenkin käydä niin, että noin 70 miljardin ecun talousarvioissa on ennen vuoden loppua siellä ja täällä käyttämättömiä varoja, ja niitä voidaan käytännössä käyttää erityisten ennalta arvaamattomien tilanteiden sattuessa, mistä muun muassa BSE-kriisi on esimerkkinä. Mielestäni ei ole järkevää talousarviopolitiikkaa, jos jo alusta lähtien varataan suuria summia odottamattomiin menoihin, mikä tapahtuu etusijalle asetettavien ja ennustettavien menojen kustannuksella.

Puhemies
Kysymys nro 6 jätetään väliin, koska sen laatija ei ole läsnä.
Kysymys nro 7 Jonas Sjöstedt (H-0057/97):
Aihe: Schengen-sopimuksen sisällyttämisen seuraukset Norjan ja Islannin kannalta
Parhaillaan käynnissä olevassa hallitusten välisessä konferenssissa on keskusteltu siitä, että Schengenin sopimus sisällytettäisiin EU: n lainsäädäntöön. Samanaikaisesti käydään neuvotteluja siitä, assosioidaanko Islanti ja Norja Schengen-sopimukseen.
Kuinka Schengen-sopimuksen sisällyttäminen perustamissopimukseen vaikuttaisi Islannin ja Norjan kanssa tehtävään sopimukseen?
Johtaisiko kyseinen sisällyttäminen siihen, että kumpikin näistä maista soveltaa EU: n lainsäädäntöä tällä alalla rajoituksetta?

Patijn
Haluaisin vastata Sjöstedtin kysymykseen, että on totta, että hallitusten välisen konferenssin tulee, mikäli se ottaa esille kysymyksen vahvistetusta yhteistyöstä kolmannen pilarin puitteissa, ryhtyä tutkimaan tällä hetkellä olemassaolevaa yhteistyötä Schengenin sopimuksen allekirjoittaneiden ja sitä noudattavien jäsenvaltioiden välillä. Voin vakuuttaa, että tämän tutkimuksen puitteissa tullaan kiinnittämään ja ollaan jo kiinnitetty erityistä huomiota Norjan ja Islannin tilanteeseen, jotka maat ovat 19. joulukuuta 1996 allekirjoitetulla sopimuksella, joka ei vielä ole astunut voimaan, solmineet yhteistyösopimuksen Schengenvaltioiden kanssa, mutta nyt on liian aikaista sanoa mitään varmaa siitä, miten tätä tullaan käsittelemään hallitusten välisessä konferenssissa.

Sjöstedt
Minulla on kolme kappaletta täydentäviä kysymyksiä ministerineuvoston vastaukseen, josta kiitän. Ensimmäinen on, tarvitaanko uusi sopimus Norjan ja Islannin kanssa, jos Schengenin sopimus integroidaan EU-oikeuteen, vai voidaanko toteuttaa sitä sopimusta, joka on jo olemassa ja jonka maiden edustajat ovat allekirjoittaneet.
Toinen kysymykseni koskee tuomioistuimen roolia: Jos EY: n tuomioistuin sopimusmuutoksen kautta saa tuomiovallan Schengenin sopimukseen liittyvissä asioissa, merkitseekö se silloin Islannin ja Norjan alistamista suoraan EY: n tuomioistuimen tuomioille?
Kolmas kysymykseni on: Miten tulevaisuudessa erotetaan se, mikä oli Schengenin sopimusta, jos se integroidaan perussopimukseen, ja se, mikä on Europolia tai muita osia siitä, mikä nykyisin kuuluu kolmanteen pilariin? Eikö käytännössä tule mahdottomaksi erottaa näitä asioita toisistaan, kun päätetään, mitä tulee soveltaa yhteistyötä tekevissä maissa?

Patijn
Mielestäni on vielä liian aikaista sanoa mitään siitä, pitääkö tehdä uusi sopimus Norjan ja Islannin kanssa mahdollisten Euroopan unionin ja Schengen-yhteistyön välisten sopimussuhteiden muutosten takia. Näin voi olla, ja siinä tapauksessa Schengen-jäsenvaltiot tulevat joka tapauksessa aloittamaan ajoissa neuvottelut Norjan ja Islannin kanssa. Tulemme huolehtimaan siitä, että emme esitä Norjalle ja Islannille yllätyksiä emmekä muuttamattomia tosiasioita tässä yhteydessä.
Toinen kysymyksenne koski Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöä. Mikäli Euroopan unionin tuomioistuin saa valtaoikeudet Schengen-yhteistyön joidenkin osien suhteen, ja mikäli Schengen ikinä tulee yhdentymään täysin Euroopan unionin kanssa, meidän on määriteltävä Norjan ja Islannin asema uudelleen. Muuten Euroopan unionin tuomioistuimen noudattama oikeuskäytäntö, jonka kanssa Norja ja Islanti joutuvat tekemisiin, ei ole mitään uutta, Euroopan talousalueen puitteissa on nimittäin myös olemassa erityisiä suhteita Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöön. Kysymys on siitä, että mikäli Schengenistä tulee osa kolmatta pilaria, voidaanko tätä erottelua vielä jatkaa. Kyllä varmasti, sopimukset pitää vain laatia hyvin ja niitä pitää noudattaa, ettei Schengenin yhdistymiseen liittyvän yhden allekirjoituksen takia esiinny suurta sekaannusta siitä, mihin Norja ja Islanti nyt oikeastaan ovat sitoutuneet ja mihin ne eivät ole sitoutuneet; pitää vain tehdä hyviä sopimuksia, eikä tässä ylipäätään ole mitään kummallista kolmannen pilarin puitteissa tapahtuvan joustavan yhteistyön merkeissä.

Posselt
Arvoisa puhemies, minä edustan täällä Baijeria, ja haluaisin kysyä teiltä, onko ensinnäkin Itävallan ja Italian Schengenin sopimukseen liittymisen aikataulu vahvistettu, ja mitä te voitte kertoa nykyisestä aikataulusta. Toiseksi haluaisin kysyä teiltä Euroopan unionin itärajojen turvallisuudesta.

Patijn
Neuvoston puheenjohtajana en voi enkä saa vastata kysymykseen Itävallan Schengenin sopimukseen liittymisen aikataulusta ja tavasta. Toivon, että ymmärrätte tämän. Vastauksena täydentävään unionin itärajan turvallisuutta koskevaan kysymykseenne: haluaisin ehdottaa teille ensisijaisesti toissijaisuutta koskevien säädösten puitteissa, että esittäisitte kysymyksenne valtuutetuille viranomaisille Bonnissa.

Lindqvist
Haluaisin jatkaa siitä kysymyksestä, jonka Sjöstedt esitti aivan äsken koskien sitä sekaannusta, joka voi syntyä, mikäli hallitusten välinen konferenssi ehdottaa Schengenin sopimuksen integroimista EU-oikeuteen. Kysymykseni kuuluu: olisiko viisaampaa odottaa asiassa, kunnes nykyisistä sopimuksista on ehditty keskustella Ruotsin, Norjan ja Islannin parlamenteissa? Voi näet syntyä suuria sekaannuksia, jos Schengenin sopimus integroidaan EU-oikeuteen, ennen kuin nämä sopimukset ratifioidaan kussakin parlamentissa.

Patijn
Ette esittänyt kysymystänne neuvoston puheenjohtajalle, vaan hallitusten välisen konferenssin jäsenelle; haluan tehdä tämän erottelun. Sanoisin ensinnäkin: meillä ei ole joka vuosi HVK: ta, joten odottaminen tarkoittaa odottamista sine die , ja olen sitä mieltä, että on erittäin välttämätöntä poistaa se epävarmuus, joka on syntynyt siksi, että toisaalta on käynnissä oikeudellinen kehitys Euroopan unionin ensimmäisen ja kolmannen pilarin puitteissa ja toisaalta Schengen-yhteistyön puitteissa on käynnissä oikeudellinen kehitys ja oikeuskäytäntö, joita ei soviteta keskenään hyvin yhteen. Myönnän sen rehellisesti, kyseessä on institutionaalinen heikkous yhteistyön alueella, jonka yhteistyön muuten kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot, jotka tekevät yhteistyötä Euroopan unionin ja Schengenin sopimuksen puitteissa asettavat etusijalle.
Ongelma, jonka otitte esille: minkälainen suhteesta Norjaan ja Islantiin tulee sillä hetkellä, kun henkilöiden vapaa liikkuvuus Euroopan unionin sisällä toteutuu, tämä on kysymys, jota on tutkittava myös unionin perustamissopimuksen 7 a artiklan valossa. Euroopan unionin puitteissa tapahtuvan henkilöiden vapaan liikkumisen ja Norjan passiunionin rinnakkaisuus on järjestettävä kunnolla Schengenin puitteissa tai Euroopan unionin puitteissa, enkä usko lainkaan sitä, että se kaikki johtaa suureen sekaannukseen tai ylitsepääsemättömiin ongelmiin. Hollantilaisen varaministerin ominaisuudessa olen itse saanut johtaa neuvotteluja, joita käytiin Norjan ja Islannin kanssa niiden liittymisestä Schengen-yhteistyöhön ja mielestäni neuvottelut sujuivat erittäin joustavasti. Odotan Pohjoismailta ja erityisesti Norjalta ja Islannilta, että ne valitsevat käytännölliset lähestymistavat ja ratkaisut, jotka tekevä oikeutta näiden kahden maan suvereniteetille; tämä on lähtökohtamme, jota ei ole koskaan asetettu kyseenalaiseksi. En odota minkäänlaisia ongelmia tässä asiassa ja siksi olen sitä mieltä, että teidän väitteenne sekaannuksen herättämisestä ja ehdotuksenne siitä, että meidän on lykättävä asia, tarkoittaa itse asiassa kiireellisesti järjestettävän asian välttämistä.

Puhemies
Kysymys nro 8 jätetään väliin, koska sen laatija ei ole läsnä.
Koska kysymykset nro 9 ja 10 käsittelevät samantapaisia aiheita, niihin vastataan yhteisesti.
Kysymys nro 9 Manuel Medina Ortega (H-1045/96):
Aihe: Euro-setelin kuva
Katsooko neuvosto, että uusi kuva euro-setelissä, jonka kääntöpuolella on Euroopan kartta ilman Kreetaa ja muita Kreikan saaria, Ranskan merentakaisia departementteja, Portugalin Azorien ja Madeiran saaria ja Espanjaan kuuluvia Baleaarien ja Kanarian saaria sekä Ceutan ja Melillan kaupunkeja, on kaikkein asianmukaisin kuvaamaan eurooppalaista identiteettiä? Kysymys nro 10 Ulf Holm (H-0085/97):
Aihe: Eurokolikot
Uuden eurovaluutan uutisoinnin yhteydessä on Ruotsin tiedotusvälineissä ollut tietoja, joiden mukaan uudet eurokolikot sisältävät nikkeliä. Kuluttajien edun kannalta on hyvin onnetonta, jos kolikot sisältävät nikkeliä. Nikkeliallergia on tätä nykyä kosketusallergian yleisin muoto, joka vaivaa yli kymmentä prosenttia naisista.
Onko neuvosto tietoinen tästä ongelmasta?
Aikooko neuvosto varmistaa, että uudet eurokolikot eivät sisällä nikkeliä?
Patijn
Medina Ortegan ja Holmin kysymykset liittyivät uusien eurosetelien ja kolikoiden ulkoisiin tunnusmerkkeihin. Ensinnäkin, mitä seteleihin tulee, Euroopan keskuspankilla on perustamissopimuksen mukaan yksinoikeus antaa lupa seteleiden liikkeelle laskemiseen. Euroopan rahainstituutti valvoo euroseteleiden teknistä valmistusta. Euroopan rahainstituutti korosti 13. joulukuuta 1996 antamassaan lehdistötiedotteessa, joka oli laadittu Medina Ortegan tarkoittaman luonnoksen esittelyyn liittyen, että ensinnäkin se tulee työskentelemään yhdessä suunnittelijoiden kanssa setelien kehittämiseksi ja toiseksi, että Euroopan keskuspankki tulee tekemään vuonna 1998 päätöksen lopullisesta setelistä ja niiden tuotannon aloittamisesta.
Mitä kolikoihin tulee, josta muistaakseni Holm mainitsi, voin sanoa teille, että kolikkojohtajien ryhmä tutkii tällä hetkellä kolikoiden teknisiä erityispiirteitä. Eurokolikon muotoilua ja materiaalivalintaa on käsitelty ensimmäistä kertaa valtionvarainministereiden neuvoston kokouksessa viime tammikuun 27. päivänä. Painotan erityisesti, että silloin keskusteltiin myös kolikoiden nikkelipitoisuudesta ja nikkelin ottamisesta kolikoiden valmistusaineeksi. Valtiovarainministereiden neuvosto on pyytänyt kolikkojohtajia tutkimaan asiaa tarkemmin ja esittämään ratkaisun asiaan.

Medina Ortega
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ensimmäiseksi minun pitää sanoa, että sananne huojensivat minut, kun kerroitte, että meillä on vielä aikaa vuoteen 1998 asti lopullisen kuvan luomista varten.
Haluan vain, että neuvoston puheenjohtajan kautta Euroopan keskuspankille toimitetaan tieto siitä, että miljoonat eurooppalaiset Kanarian saarilla, Azoreilla, Madeiralla, Kreikan saarilla, Ceutassa ja Melillassa, eli useilla merkittävillä maa-alueilla, ovat huolissaan siitä, että tällä kartalla - jossa kartta ja rahan kelpoisuus vaikuttavat olevan yhteneväisiä - ei ole heidän asuinalueitaan, mikä voisi herättää epäilyksen siitä, että näillä alueilla raha ei kelpaa.
Vaikka ongelma voi teidän mielestänne olla turhanpäiväinen, näiden alueiden asukkaille se on perustavaa laatua oleva huolenaihe, ja halusin saada varmuuden siitä, että neuvoston puheenjohtaja antaa Euroopan keskuspankille tiedon tästä parlamentin jäseniä huolettavasta asiasta, koska me tavallaan edustamme näitä alueita.

Patijn
Lupaan mielelläni saattaa Medina Ortegan huomautuksen Euroopan rahainstituutin tietoon.

Holm
Kiitos asiasta vastaavan ministerin vastauksesta. Minua ilahduttaa, että ette ole vielä ottaneet lopullista kantaa kolikkojen nikkelipitoisuuteen. Voidaanhan valmistaa täysin nikkelittömiä kolikoita. Meillä Ruotsissa ovat esimerkiksi sekä kymmenen että viiden kruunun kolikot nikkelittömiä. Puhuitte siitä, että uusien kolikoiden nikkeliprosenttia alennettaisiin. Ruotsin yhden kruunun rahoissa esimerkiksi nikkelin pitoisuus on enintään 25 prosenttia. Olisi kiinnostavaa tietää, millaisista prosenttiosuuksista on keskusteltu.

Patijn
Holm ymmärtänee, että hänen kysymyksensä ovat liikaa virkaatekevälle neuvoston puheenjohtajalle. Ehdotan, että hän odottaa kolikkojohtajien valtiovarainministereille laatiman mietinnön ilmestymistä ja etenkin sitä, minkälaisia johtopäätöksiä ministerit tekevät kolikkojohtajien mietinnöstä.

Puhemies
Kysymys nro 11 Nikitas Kaklamanis (H-1046/96):
Aihe: Tansu Cillerin uhkaukset EU: n jäsenvaltiota kohtaan
Kaikkien uutistoimistojen Ankarasta lähettämien sähkeiden mukaan Turkin ulkoministeri Ciller antoi Turkin pääkaupungin lentokentällä Dublinin Eurooppa-neuvoston kokouksesta palatessaan seuraavan lausunnon:
" Jos Eurooppa ei tartu rauhan nimissä ojentamaamme käteen ja Turkki jää ulkopuolelle, silloin Kreikalla on todella syytä pelätä."
Haluaisin kysyä neuvostolta, kuinka se aikoo reagoida tähän suoraan uhkaukseen, joka on tähdätty EU: n jäsenvaltiota vastaan ja joka on täysin 15 EU-maan heinäkuun 1996 julkilausuman hengen vastainen?

Patijn
Neuvosto pitää Euroopan unionin ja Turkin välisten suhteiden kehitystä erittäin tärkeänä, sekä taloudellisella että poliittisella alueella. On kuitenkin olemassa muutamia ratkaisemattomia kysymyksiä, jotka liittyvät Euroopan unionin ja Turkin väliseen suhteeseen. Neuvoston 15. heinäkuuta 1996 antaman julkilausuman jatkeena puheenjohtajavaltio jatkaa pyrkimyksiään kehittää Turkin kanssa käytävää vuoropuhelua ja sen kanssa tehtävää yhteistyötä edelleen, tarkoituksenaan antaa panoksensa avoinna olevien kysymysten ratkaisun löytämiseksi.

Kaklamanis
Arvoisa puhemies, kiitän herra puheenjohtajaa hänen minulle antamastaan vastauksesta. Haluaisin kuitenkin sanoa seuraavan asian: minä kuuluun niihin, jotka tukevat Turkin lähentymistä Eurooppaan. Voin jopa sanoa neuvoston edustajalle, että olen Turkin täyden Euroopan unionin jäsenyyden kannalla, mutta kuitenkin yhdellä ehdolla. Turkin täytyy hyväksyä Euroopan unionin periaatteet demokratiasta, ihmisoikeuskysymyksistä, ihmisarvosta sekä EU-jäsenyyden asettamat talousehdot, jotka unioni asettaa kaikille jäseniksi pyrkiville.
Herra neuvoston edustaja, kysymykseeni ei kuitenkaan anneta oleellista vastausta. Kysyn siis teiltä: onko 15 jäsenmaan heinäkuussa 1996 antama julkilausuma voimassa? Mikäli se on voimassa, mihin asti aiotte odottaa, herra neuvoston edustaja, että Ciller vastaa, hyväksyykö hän sen vai ei? Ja entä jos hän ei vastaa, herra neuvoston edustaja, mitä neuvosto aikoo tehdä, sillä on kulunut jo kahdeksan kuukautta? Lopuksi kysymys, joka koskee Cillerin viimeaikaisia lausuntoja: mikä on neuvoston kanta Cillerin lausuntoon, jonka mukaan Turkki aikoo estää Kyproksen EU-jäsenyyden, mikäli Euroopan unioni ei ryhdy jäsenneuvotteluihin Turkin kanssa?

Patijn
Heinäkuun 15. päivänä vuonna 1996 annettu julkilausuma ei niinkään liittynyt Turkin ottamiseen unionin jäseneksi vaan Turkin kanssa solmittavan tulliunionin toteuttamiseen, ja se asia on hoidettu. Tietääkseni kaikkia ehtoja ei vielä ole täytetty, ja mielestäni on välttämätöntä ja kiireellistä, että neuvosto jatkaa vuoropuhelua Turkin kanssa päästäkseen täydelliseen yhteisymmärrykseen niistä vuoden 1996 julkilausumaan otetuista ehdoista, jolloin tulliunioni voi neuvoston puolesta astua voimaan niin nopeasti kuin mahdollista.

Puhemies
Kysymys nro 12 jätetään väliin, koska sen laatija ei ole läsnä.
Koska kysymykset nro 13 ja 14 käsittelevät samantapaisia aiheita, niihin vastataan yhteisesti.
Kysymys nro 13 Thomas Megahy (H-0005/97):
Aihe: Ikärajat EU: n toimielinten rekrytoinnissa: ilmoitukset Irlannissa
Mitä järjestelyjä neuvosto tekee rekrytointikilpailuistaan ilmoittamisen osalta Irlannissa tasaveroista työllisyyttä koskevan lakiesityksen, jossa kielletään ikään perustuva syrjintä julkaistuissa työpaikkailmoituksissa, hyväksymisen jälkeen vuonna 1996? Kysymys nro 14 Brian Crowley (H-0097/97):
Aihe: Syrjivät ikärajoitukset
Onko neuvostossa tarkasteltu sitä, että alhaisten ikärajojen asettaminen yhteisön toimielimistä työtä hakeville syrjii suurta osaa työväestöä, ja voisiko neuvosto lisäksi viipymättä toteuttaa toimia yhteisön toimielinten hallinnollisten virkojen 35 vuoden ikärajan poistamiseksi?
Patijn
Vastaus arvoisten edustajien Megahyn ja Crowleyn kysymyksiin. Sallinette minun vastata niihin yhteisesti, kuten jo esitittekin. Euroopan unionin virkamiesten nimittämismenettelystä säädetään Euroopan yhteisön virkamiehiä koskevassa asetuksessa, ja se tapahtuu siten ainostaan yhteisön oikeuden pohjalta. Tämä takaa samalaisen käsittelyn kaikissa jäsenvaltioissa. Vertailevan kokeen kautta tapahtuvasta rekrytointimenettelystä säädetään asetuksen 29 artiklassa ja III-liitteessä. Tämän III-liitteen 1 artiklan g kohdan mukaan ilmoituksessa vertailevasta kokeesta voidaan tarvittaessa ilmoittaa ikäraja, jota voidaan soveltaa erityistilanteet huomioon ottaen. Siis käytännössä tietyissä tapauksissa ikärajaa nostetaan, esimerkiksi enintään viidellä vuodella ottaen huomioon sellaisten lasten kasvatus, jotka vielä eivät ole oppivelvollisia tai sitä nostetaan asepalveluksen suorittamisen tai vammaisuuden takia. Ikärajaa voidaan myös muuttaa ottamalla joidenkin alojen työmarkkinatilanne huomioon. Kaksi vuotta sitten yhteisön laitokset ja elimet, neuvosto mukaan lukien, päättivät rationalisoida rekrytointimenetelmiään ja sitoutua rekrytoimaan virkamiehiä ilmoituksilla, jotka koskevat useimpia laitoksia, ellei jollakin laitoksella ole erityistarpeita. Ne ovat myös talousarvioon liittyvistä syistä ja tietyistä ilmoitettuihin laatuvaatimuksiin liittyvistä syistä, viittaan tässä asetuksen 27 artiklaan, päättäneet noudattaa yleisesti ottaen 35 vuoden yläikärajaa alkuvirkaluokkien vertailevan kokeen kohdalla. Nämä virkaluokat ovat D4, D3, C5, B5, A8 ja A7. Taloudelliset syyt liittyvät etupäässä siihen, että eläkettä koskeva maksujakso kattaa 35 eläkevuotta. Viittaan 77 artiklaan asetuksen toiseen kappaleeseen. Mitä laatuvaatimuksiin tulee, siten kuin ne on määritelty asetuksen 27 artiklassa, on todettu, että asettamalla ikäraja 35 vuoteen saadaan rekrytoitua virkamiehiä, jotka täyttävät asetuksen edellyttämällä tavalla korkeimmat vaatimukset pätevyyden ja suorituskyvyn suhteen. Keskivirkaluokkien kohdalla, ja tarkoitan tässä luokkia D1, C3, C1, B3, B1 ja A5, noudatetaan yleistä 50 vuoden yläikärajaa. Lopuksi haluan painottaa, että asetuksen toisen kappaleen 27 artiklan mukaisesti virkamiesten valinnassa ei tehdä erottelua rodun, uskonnon ja sukupuolen suhteen.

Megahy
Kiitän neuvoston puheenjohtajaa hänen hyvin laaja-alaisesta vastauksestaan yleisiin kysymyksiin.
Sanoisin, etten ole lainkaan vakuuttunut siitä, että hän on esittänyt yhtään hyvää perustetta vanhempien ihmisten syrjimiselle asettamalla ikärajaksi 35 vuotta. Toivon, että kun HVK saatetaan päätökseen - puheenjohtajamaa Alankomailla on tässä merkittävä osuus - meillä tulee olemaan syrjinnän vastainen lauseke, joka poistaa tulevaisuudessa syrjinnän mahdollisuuden.
Erityinen kysymykseni liittyy tilanteeseen, joka näyttää kehittyvän eräässä jäsenvaltiossa, Irlannissa - jota onnittelen tämän askeleen ottamisesta - missä ikäsyrjintään viittaavien ilmoitusten julkaiseminen on kielletty. Haluaisin tietää seuraavan asian: jos neuvosto rekrytoi ihmisiä Irlannista - ja sen tulisi voida rekrytoida irlantilaisia Euroopan toimielinten palvelukseen - kuinka se aikoo hoitaa rekrytoinnin, jos Irlannin hallituksen kanta on, ettei se salli ikäsyrjintää sanomalehtiensä ilmoituksissa? Kuinka neuvosto sitten aikoo houkutella irlantilaisia näihin töihin?
Eikö neuvoston puheenjohtaja usko, että olisi parempi ottaa Irlannista esimerkkiä ja soveltaa tätä kaikkialla yhteisössä, sillä tällöin ongelmaa ei enää olisi?

Patijn
On liian aikaista sanoa mitään siitä, mitä hallitusten välinen konferenssi saa aikaan syrjintäkieltoa koskevassa asiassa. Ymmärsin kysymyksenne Irlannin laista ja irlantilaisista rekrytointimenetelmistä. Voin sanoa teille vain, että puhumme tässä yhteisön oikeudesta, jota sovelletaan yleisesti ja että Irlannin lait ovat voimassa Irlannin tasavallan maaperällä. Irlannin lakia ei sovelleta Euroopan unionin virkamiesten rekrytoinnissa.

Crowley
Minäkin haluan kiittää neuvoston puheenjohtajaa hänen hyvin laaja-alaisesta vastauksestaan ja myös hänen hyvin laaja-alaisesta epävastauksestaan, sillä vaikka Megahy ja minä jätimme käsiteltäväksi kaksi erillistä kysymystä, jotka lähestyvät samaa aihetta kenties hieman eri näkökulmasta, pyrimme samaan lopputulokseen.
En ole varma, yhdynkö neuvoston puheenjohtajaan hänen sanoessaan, että on ennenaikaista keskustella HVK: n tuloksesta, koska parlamentti on jo esittänyt useita ehdotuksia syrjinnän vastaisen lausekkeen sisällyttämiseksi uuteen perustamissopimukseen. Irlannin puheenjohtajakauden aikana viime vuonna laadittuun perustamissopimusluonnokseen sisältyy niin ikään erityinen syrjinnän vastainen artikla, jossa mainitaan erityisesti ikään perustuva syrjintä.
Mahtaako neuvoston puheenjohtaja olla tietoinen komission Euroopan unionista teettämästä väestötutkimuksesta, joka osoittaa, että väestö vanhenee ja että jos haluamme täyttää Euroopan unionin toimielinten paikat, ikärajoja on muutettava.
Minua ilahduttaa, että korkeampiin virkoihin ikäraja on 50 vuotta, mutta ehkä kaikkiin virkoihin tulisi voida rekrytoida ihmisiä niin, että ikäraja olisi sama. Meidän tulisi tarkastella tätä välittömästi.

Patijn
Kiitän arvoisaa edustajaa hänen Irlannin puheenjohtajakauden HVK: lle tekemää esitystä koskevasta huomiostaan, mutta olen edelleen sitä mieltä, että on liian varhaista spekuloida, mitä HVK tulee saamaan aikaiseksi syrjinnän vastustamisen alueella. Ymmärrän demograafiset väitteenne, mutta vastaväitteenä voin sanoa, että EY: n toimintaa säätelevät säädökset eivät ole ikuisia ja mikäli työmarkkinatilanne ja demograafinen tilanne antavat aihetta muutoksiin, voimme harkita asioita uudelleen. Tällä hetkellä minulla ei ole mitään syytä pyytää unionia noudattamaan muuta kuin sovittua rekrytointipolitiikkaa.

Smith
Kiittäisin neuvoston puheenjohtajaa tuosta hyvin laaja-alaisesta vastauksesta. Yhdyn kollegaani Megahyyn siinä, että tähän asiaan liittyvää järkeilyä on hieman vaikea seurata. Hän viittasi budjettisyihin, ja siihen liittyvät eläke-edut. Varmaankin joidenkin yli 35-vuotiaiden tilanne täytyy olla se, että he tuovat eläkkeen mukanaan: eikö tätä oteta lukuun? Ette varmaankaan tarkoita sanoa, että kukaan yli 35-vuotias ei voi olla riittävän pätevä hoitamaan virkaa Euroopan unionin toimielimissä?
Kysyisin neuvoston puheenjohtajalta, onko hän valmis tarkastelemaan tilannetta uudelleen Crowleyn mainitseman väestökehityksen valossa. Ehkä hän olisi valmis tarkastelemaan sitä uudelleen, sillä nykytilanteen taustalla oleva järkeily on puutteellinen sekä eläkkeiden että pätevyyden osalta ja sitä on syytä tarkastella uudelleen pelkästään syrjintään liittyvistä syistä.

Patijn
Euroopan unionin laitosten noudattama henkilöstöpolitiikka ei rehellisesti sanottuna ole erityisalaani. En ole tietoinen siitä, että rekrytoinnin nykyiset lähtökohdat olisivat aiheuttaneet minkäänlaisia ongelmia Euroopan unionin laitosten henkilöstön pitämisessä korkealla laadullisella tasolla. Tästä näkökulmasta käsin en näe mitään syytä kehitellä aloitteita käytännön tai lainsäädännön muuttamiseksi tällä alueella. Minun on selvyyden vuoksi ilmoitettava, että komissiolla on aloiteoikeus tässä asiassa ja mikäli komissiolla on sellainen tunne, etteivät työmarkkinatilanne ja voimassa oleva lainsäädäntö enää vastaa toisiaan tai että esiintyy vakavia jännitteitä syrjinnän vastaisen periaatteen suhteen, uskon, että komissio ei epäröi käyttää aloiteoikeuttaan.

Seal
Minua ilahduttaa kuulla, ettei näitä sääntöjä ole hakattu kivitauluun vaan että niitä voi muuttaa. On tärkeää palata kysymykseen, joka liittyy Euroopan unionin kansalaisten eliniän pitenemiseen. Kun otetaan huomioon se, että ihmiset elävät pidempään ja heidän on työskenneltävä pidempään, sekä Irlannin hallituksen tekemä erinomainen päätös, eikö neuvosto voisi nyt tutkia tilannetta ennen HVK: ta ja laatia ehdotuksia ikäsyrjinnän poistamiseksi kaikkialla Euroopan unionissa?

Patijn
Tulen esittämään arvoisan edustajan huolenaiheet komissiolle ja neuvostolle.

Puhemies
Kysymys nro 15 Ioannis Theonas (H-0007/97):
Aihe: Turkin aiheuttama uhka, jonka syynä on ohjusten sijoittaminen Kyprokseen
Kaksikymmentäkolme vuotta sen jälkeen, kun Turkin armeija miehitti Kyproksen ja 40 prosenttia saaren pinta-alasta ollessa edelleen miehitettynä, USA ja EU: n jäsenvaltiot, unohtaen Turkin ilmeisen sotilaallisen ylivoiman, kieltävät Kyprosta ostamasta venäläistä ohjuspuolustusjärjestelmää ja perustelevat tätä sillä, että se järkyttäisi " valtasuhteita" yhdellä maailman aseistetuimmista alueista.
Kysyn neuvostolta, eikö puolustuskyvyn vahvistaminen ole Kyproksen tasavallan laillinen oikeus ja - mikäli neuvosto on tästä samaa mieltä - mihin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä vastatakseen Kyprokseen Turkin taholta kohdistuvaan uhkaan, mikäli ilmapuolustusjärjestelmä otetaan käyttöön. Tukeeko neuvosto saaren demilitarisointia kansainvälisin takuin, niin että turkkilaiset miehitysjoukot ja uudisasukkaat vetäytyisivät ja että Kyproksen kysymys voitaisiin ratkaista oikeudenmukaisella ja kestävällä tavalla YK: n päätöksen pohjalta? Otetaanko tämä tavoite huomioon tätä aluetta koskevissa EU: n aloitteissa?

Patijn
Theonas otti esille tärkeän aiheen. Neuvosto vetoaa kaikkiin osapuoliin, jotta ne suhtautuisivat pidättyvästi asiaan, eivätkä ryhtyisi mihinkään toimenpiteisiin, jotka voivat vaikeuttaa myöhemmin tänä vuonna kansainvälisen yhteisön valvonnassa käytäviä keskusteluja tai estää niiden käymisen. Kyproksen viimeaikaiset tapahtumat ovat taas kerran osoittaneet, että on tehtävä kiireellisesti työtä Yhdistyneiden kansakuntien ja sen turvallisuusneuvoston päätöslauselmien puitteissa tehtyjen aloitteiden muuttamiseksi kaikenkattavaksi Kyproksen tilanteen poliittiseksi ratkaisuksi, joka perustuisi kahden vyöhykkeen liittovaltioon kaksine yhteisöineen. Tässä yhteydessä neuvosto kannattaa saaren demilitarisoimista. Neuvosto vahvistaa tukevansa täysin YK: n pääsihteeriä ja hänen erityisedustajaansa Kyproksella.
Helmikuun 25. päivänä kokoontuu Kyproksen asiaa käsittelevä assosiointineuvosto. Tässä tilaisuudessa tullaan muun muassa keskustelemaan Välimeren itäosien poliittisesta tilanteesta ja tietenkin myös Kyproksen itsensä tilanteesta. Euroopan unioni on toistuvasti vaatinut Turkkia osallistumaan YK: n turvallisuusneuvoston päätöslauselmien mukaisesti Kyproksen kriisin ratkaisun löytämiseen.
Suurlähettiläs Heaslip, puheenjohtajavaltion edustaja Kyproksella, tulee työskentelemään tiiviissä yhteistyössä kaikkien osapuolten kanssa ja kehittelemään välttämättömiä aloitteita.
Mitä tulee turvallisuuden edistämiseen Euroopan unionin alueen hyväksi koituvien aloitteiden puitteissa, neuvosto viittaa Eurooppa-Välimeri -prosessiin, jonka puitteissa, osana kumppanuuttamme, ollaan kehittelemässä luottamusta herättäviä toimenpiteitä politiikan ja turvallisuuden alalla.

Theonas
Arvoisa puhemies, haluan kiittää puheenjohtajaa hänen vastauksestaan. Haluaisin kuitenkin ilmaista syvän levottomuuteni siitä, että Euroopan unioni on tähän päivään mennessä välttänyt tuomitsemasta Turkin uhkaukset Kyprosta kohtaan.
Tietenkin kannatan Kyproksen kysymyksen poliittista ratkaisua. En näe missään tapauksessa ongelmaan minkäänlaisen sotilaallisen ratkaisun mahdollisuutta. Joka tapauksessa uskon, että jokaisen maan velvollisuuksiin kuuluu oman puolustuksensa vahvistaminen ja että sen vahvistaminen huolestuttaa niitä, jotka aikovat hyökätä. Poikkeuksen muodostaa sitten käsitys, että näitä ohjuksia ei pidetä puolustuksellisina. Kuten kuitenkin on vakuutettu, ja mitä itse tiedän, kyseessä on puolustukseen tarkoitettu aseistus, koska Turkki uhkaa päivittäin Kyprosta ja sitä oikeutettua asiaa, että Kypros haluaa liittyä Euroopan unioniin. Tähän herra puheenjohtaja ei antanut vastausta. Turkki uhkaa estää Kyproksen EU-jäsenyyden, jos sen omia vaatimuksia ei oteta huomioon.

Patijn
Ymmärrän arvoisan edustajan huolestuneisuuden. Neuvosto tulee tekemään kaikkensa asianomaisten, Turkin hallitus mukaanlukien, kanssa käytävän säännöllisen yhteydenpidon puitteissa estääkseen poliittisen jännityksen leviämisen. Vaikka olenkin työskennellyt vuosia puolustusministeriössä, ehdottaisin, ettei avattaisi keskustelua välttämättömyydestä hankkia 150 km: n kantomatkan omaavia raketteja Kyproksen lailliseksi puolustukseksi uhkia vastaan.

Puhemies
Kysymys nro 16 Alfred Lomas (H-0008/97):
Aihe: Kashmirin panttivangit
Kun otetaan huomioon Kashmirin ankara talvi, aikooko komissio painostaa Intian hallitusta tekemään uusia yrityksiä panttivankien vapauttamiseksi?

Patijn
Vastauksena Lomasin kysymykseen voin sanoa seuraavaa. Jo tämän Kashmirin panttivankiasian alusta lähtien Euroopan unioni on tehnyt useita yrityksiä saadakseen Intian ja Pakistanin viranomaiset toimimaan vaivoja säästelemättä tämän kriisin ratkaisemiseksi. Valitettavasti tällä alueella ei ole saavutettu menestystä, ja viime kuukausina saadut panttivankeja koskevat uutiset ovat olleet niukkoja ja ristiriitaisia. Puheenjohtajavaltio ei tule säästämään vaivojaan helpottaakseen panttivankien dramaattista tilannetta, ja se tulee pitämään yhteyttä asianomaisten maiden valtuutettuihin viranomaisiin.

Lomas
Kiitän neuvostoa vastauksesta ja aiemmin tehdyistä ponnisteluista. Asiat tuntuvat kuitenkin edenneen varsin hiljaisesti viime aikoina, vaikka Kashmirin ihmiset itse ovat erittäin huolissaan ja ovat työskennelleet - varsinkin JKLF - heidän vapauttamisensa puolesta. Kyseessä on Intian hallituksen ongelma. Loppujen lopuksi se pitää valtaa Kashmirissa. Sen vuoksi kysymyksessäni pyydetään painostamaan Intian hallitusta.
Tämän lisäksi eikö neuvosto olekin yhtä mieltä siitä, että todellinen ratkaisu kaikkien tällaisten toimien lopettamiseksi - Kashmirissa on sattunut useita kuolemantapauksia vuosien mittaan - olisi myöntää noille ihmisille itsemääräämisoikeus?

Patijn
Aloitan viimeisestä kysymyksestä, olen sitä mieltä, että Kashmirin kysymyksen ratkaisua on etsittävä suorista asianomaisten hallitusten välillä käytävistä neuvotteluista. Olkoon tuloksena self- determination tai jotain muuta, Euroopan unionilla ei ole oikeutta ensimmäisenä puuttua siihen. Olen kuunnellut tarkkaavaisesti arvoisan edustajan panttivankiasiasta kantamia huolia. Tulen harkitsemaan, vaikuttaako tämä ylimääräisiin toimenpiteisiin asiassa.

Truscott
Kiittäisin neuvoston istuvaa puheenjohtajaa hänen vastauksestaan Lomasille. Huolimatta neuvoston aiemmista toimista haluaisin tietää, mitä lisätoimia neuvosto ehdottaa tehtäväksi tulevina viikkoina, jotta voitaisiin ratkaista panttivankitilanne, joka on kestänyt jo jonkin aikaa ja aiheuttanut paljon kärsimyksiä asianosaisten perheille, ja mihin poliittisiin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä ihmisten itsemääräämisoikeuteen perustuvan ratkaisun aikaansaamiseksi Kashmirin tilanteeseen. Tätä nuo ihmiset itse haluavat asianosaisista hallituksista puhumattakaan.
Tämä on kysymys, joka huolestuttaa miljoonia Isossa-Britanniassa asuvia ihmisiä ja useita tuhansia omaan vaalipiiriini kuuluvia ihmisiä, joilla on yhteyksiä Kashmiriin.

Patijn
Kiitän arvoisaa edustajaa siitä haastavasta tavasta, jolla hän toi esiin huolensa. Haluan vielä kerran poistaa sen luulon, ettei neuvostossa kiinnitetä mitään huomiota Kashmiriin. Etenkin poliittisten johtajien komiteassa neuvotellaan usein ja muun muassa Kashmirin kysymyksestä. Etsimme erittäin huolellisesti oikeita tapoja, tulkoon kyseeseen sitten painostus, tai ehkä tulevaisuudessa lähetettävä troikka-lähetystö, jotta emme olisi vain hyvin selvillä Kashmirin tilanteesta, vaan jotta voisimme keskustella Intian ja paikallisten viranomaisten kanssa sellaisista asioista, kuten panttivankidraama, jota kysyjä tarkoitti.

Puhemies
Kysymys nro 17 Sir Jack Stewart-Clark (H-0015/97):
Aihe: EMCDDA puheenjohtajavaltio Hollannin työohjelmassa
Olen pannut merkille, että puheenjohtajavaltio Hollanti on tulevaa toimintaansa esitellessään vaatinut monivuotista ohjelmaa tutkimusmenetelmiä koskevan tiedon vaihtamiseksi jäsenvaltioiden välillä, yleisölle suunnattuja tiedotuskampanjoita ja mahdollisuuksien luomista tietyille kohderyhmille. Lisäksi se toteaa, että läheinen yhteistyö terveydenhoitoalan ammattilaisten, oikeusviranomaisten ja poliisin välillä on olennaisen tärkeää.
Olen hämmästynyt siitä, että Euroopan huumeiden ja huumeriippuvuuden seurantakeskusta (EMCDDA) ei ole mainittu.
Voisiko komissio vahvistaa, että EMCDDA: ta käytetään mahdollisimman paljon sen varmistamiseksi, että eri elimien toiminta yhteensovitetaan asianmukaisesti?

Patijn
Vastauksena Stewart-Clarkin kysymykseen voin sanoa seuraavaa. Dublinissa kokoontuneelle ministerineuvostolle esitettiin huumeiden vastustamista käsittelevä raportti, joka sisälsi joitakin erityisiä huomion kohteita vuodelle 1977. Yksi näistä liittyy tärkeämmän osan antamiseen tutkimukselle huumeiden vastaisessa työssä. Hiljattain hyväksytyssä yhteisön kansanterveyden alaan liittyvässä toimintaohjelmassa, joka koskee huumeriippuvuuden ennaltaehkäisyä, annetaan tärkeä sija tutkimukselle. Ohjelman tavoitteena on antaa enemmän tietoa huumeista, huumeriippuvuudesta ja sen seurauksista, sekä ennaltaehkäisevistä keinoista ja tavoista. Tässä yhteydessä Eurooppalainen huumeita ja huumeriippuvuutta tarkkaileva keskus saa tärkeän osan. Hyväksyessään yhteisön toimintaohjelman puitteissa suoritettavan toiminnan komissio tulee ottamaan huomioon tämän tarkkailukeskuksen toiminnan, jotta vältytään turhalta päällekkäisyydeltä.

Stewart-Clark, Sir Jack
Kuulin sananne, mutta olemme perustaneet tämän seurantakeskuksen Lissaboniin erittäin kalliisti. Se on ehdottomasti elintärkeä. Kussakin maassa on detox-keskuksia, jotka ovat yhteydessä huumeiden seurantakeskukseen. On ehdottoman tärkeää, että neuvosto ja kansalliset hallitukset tukevat seurantakeskusta.
Esitin teille tämän kysymyksen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, koska puhuitte erilaisia huumeisiin liittyviä aiheita koskevasta tiedonvaihdosta. Seurantakeskusta ei mainittu ollenkaan.
Kysymykseni on siis oikeastaan tämä: ensinnäkin - tähän vastasittekin jo osin - tukeeko neuvosto täysin seurantakeskusta, ja toiseksi aikooko neuvosto varmistaa, että jäsenvaltioissa sijaitsevat detox-keskukset saavat täyden tuen ja että niiltä saatava tieto on mahdollisimman laadukasta?

Patijn
Voin vastata kysyjän ensimmäiseen haastavaan kysymykseen koko sydämestäni kyllä. Olemme sitä mieltä, että kun otetaan huomioon tämän länsieurooppalaisen huumeriippuvuutta ja huumekauppaa koskevan problematiikan suuruus ja vakavuus, tarkkailukeskus ansaitsee täyden tukemme. On olemassa myös toinen syy ja se on sellainen, joka näyttelee tiettyä osaa myös sen lähestymistavan kannalta, joka Hollannilla on huumeongelman suhteen. Me olemme sitä mieltä, että ennaltaehkäisyn saama lisääntynyt huomio ja sen estäminen, että ihmiset joutuvat tekemisiin huume- ja narkomaanimaailman kanssa, ovat tärkeimmät keinot tämän hirveän ongelman hallintaan saamiseksi, ongelman, joka on koetellut meitä jo vuosien ajan ja joka tulee koettelemaan meitä tulevaisuudessakin. Yhdyn edustajan ajatukseen siitä, että mikäli halutaan saada monimutkainen ongelma hallintaan, on tarkkailtava, tiedettävä, mitattava ja ennen kaikkea omattava luotettavat ja vertailukelpoiset tiedot tämän ongelman useista eri ilmenemismuodoista ja siitä, miten se ilmenee eri jäsenvaltioissa. Kannatan ehdottomasti arvoisan edustajan valitsemaa lähestymistapaa. Aion esittää asian Hollannin terveysministerille, joka muuten on asiantuntija huumeiden käytön ennaltaehkäisyssä.

Puhemies
Kysymys nro 18 Niels Sindal (H-0018/97):
Aihe: Eurooppa-sopimusten ratifiointi
Nyt on kulunut kaksi vuotta siitä, kun Viron, Latvian ja Liettuan Eurooppa-sopimukset allekirjoitettiin. Siitä huolimatta useat maat (Belgia, Kreikka, Ranska, Italia, Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta) eivät vieläkään ratifioineet sopimuksia.
Mitä neuvoston puheenjohtajamaa aikoo tehdä varmistaakseen sen, että nämä maat ratifioivat Baltian maiden Eurooppa-sopimukset?

Patijn
Vastauksena Sindalin kysymykseen haluan sanoa seuraavaa. Assosiointisopimukset Viron, Latvian ja Liettuan kanssa on allekirjoitettu 12. kesäkuuta 1995, eli runsas puolitoista vuotta sitten. Siitä lähtien ratifiointimenettely on ollut käynnissä ja tähän mennessä se on viety loppuun yhdeksässä jäsenvaltiossa. Kuten arvoisa edustaja hyvin tietää, jokaisella parlamentilla on omat menettelytapansa ja käytäntönsä. Ei ole minun asiani puuttua siihen tai kommentoida asiaa. Ei muuten ole syytä antaa vaikutelmaa, että kolmen Baltian valtion kanssa solmittavien Eurooppa-sopimusten ratifiointimenettely ei edistyisi riittävän nopeasti. Muiden Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa solmittujen Eurooppa-sopimusten ratifiointi vei myös jonkin verran aikaa, nimittäin kaksi vuotta. Muiden tärkeiden sopimusten, kuten Venäjän ja Ukrainan kanssa kesäkuussa 1994 allekirjoitettujen sopimusten ratifiointimenettely on myös kesken. Haluan kylläkin painottaa sitä, että puheenjohtajavaltio ei jätä yhtäkään tilaisuutta käyttämättä kiinnittääkseen jäsenvaltioiden huomion siihen, että on kiirehdittävä useiden sopimuksien, joita ovat myös Baltian kanssa solmittavat sopimukset, keskeneräisten ratifiointimenettelyiden loppuun saattamista. Puheenjohtajavaltio luottaakin täysin siihen, että ne jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ratifioineet Baltian maiden sopimuksia, tulevat tekemään kaikkensa, jotta se tapahtuisi nopeasti.

Sindal
Kiitos vastauksesta. Minua ilahduttaa, että neuvosto ei näe mitään ongelmia, mutta neuvoston on ymmärrettävä, että hakijamaat Viro, Latvia ja Liettua ovat olleet huolestuneita siitä, ettei unioni osoittanut samaa innostusta kuin muita hakijamaita, esimerkiksi Puolaa, Unkaria ja Tsekinmaata, kohtaan. Olemme päättäneet, että kaikki ovat tasavertaisia jäsenyyttä hakiessaan. Kysymykseni kuuluu siksi seuraavasti: voiko neuvosto vahvistaa, ettei komissiolla ole suosikkeja sen valmistellessa uusien jäsenvaltioiden ottamista? Minun on todettava teille, että tämä on käsitys, johon olen törmännyt eronneena Viron, Latvian ja Liettuan suhteiden valtuuskunnan puheenjohtajana. Toivon, että voitte vastata tähän.

Patijn
Voin vakuuttaa teille, ettei neuvostolla ole suosikkeja niiden 11 ehdokkaan joukossa, jotka haluavat liittyä Euroopan unionin jäseneksi. Jäsenyyden tulee perustua niin paljon kuin mahdollista neuvoston Kööpenhaminassa 1992 laatimien kriteereiden objektiiviseen soveltamiseen.

Cars
Nämä ratifioinnit tekee kiireelliseksi tilanne, jossa eri suhteissa olemme. Ajattelen sitä, että hallitusten väliset neuvottelut ovat meneillään, ja puolen vuoden kuluttua niiden suunnitellun päättymisen jälkeen tulisi aloittaa jäsenyysneuvottelut muiden muassa Baltian valtioiden kanssa. On selvää, että voi syntyä huolta siitä, ettei näitä neuvotteluja edistetä riittävästi. Nyt olette sanonut, herra ministeri, että kunnianhimoisena tavoitteenanne on pitää tätä aina esillä. Lähden siitä, että teette niin ministerineuvostossa ja kannustatte ministerikollegoitanne niissä maissa, jotka eivät vielä ole ratifioineet, pyytämään parlamenttiaan pikimmiten käymään käsiksi näihin kysymyksiin. Jos näin tapahtuu, ei ymmärtääkseni ole mitään aihetta huoleen Baltiassa enempää kuin tässä kamarissakaan.

Patijn
Minun nähdäkseni Baltian maissa ei ole syytä levottomuuteen, ei myöskään lähemmin määriteltävän liittymisstrategian suhteen, joka käynnistyy myöhemmin tänä vuonna sen jälkeen, kun komissio on antanut lausuntonsa neuvottelutavasta. Mikäli olette Euroopan parlamentin jäsenenä huolestunut siitä hitaasta menettelystä, jota jotkut parlamentit noudattavat ratifioinnin suhteen, ehdotan, että kaikki ne, jotka tuntevat sellaisia kansallisten parlamenttien jäseniä, jotka eivät kiirehdi menettelyä, ottaisivat yhteyttä näihin parlamenttien jäseniin ja vaatisivat heitä kiirehtimään.

Puhemies
Kysymys nro 19 Jan Andersson (H-0020/97):
Aihe: Huumeiden kysyntää koskevat aloitteet
Huumeiden väärinkäyttö on yleistä Euroopassa. Synteettisten huumeiden kauppa ja käyttö yleistyvät. Siitä huolimatta, että EU-mailla on erilaisia käsityksiä siitä, miten huumeiden vastaista taistelua on käytävä, EU: n on korkea aika muodostaa strategia lisääntyneen käytön aiheuttaman tilanteen vuoksi. Strategian tulee sisältää toimenpiteitä sekä huumeiden saatavuutta että niiden kysyntää vastaan. Puheenjohtajamaa Alankomaiden ohjelma sisältää joukon yleisiä näkökohtia huumeiden vastaisesta taistelusta. Huumekauppaa vastaan halutaan taistella ja erilaisista ennalta ehkäisevistä ohjelmista saatuja kokemuksia halutaan vaihtaa. Tässä olen samaa mieltä. Sitä vastoin kysyntää rajoittavat toimenpiteet puuttuvat.
Mitä konkreettisia toimenpiteitä puheenjohtajamaa Alankomaat aikoo tehdä huumeiden kysynnän vähentämiseksi?

Patijn
Haluaisin muistuttaa arvoisaa edustajaa siitä, että Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat 16. joulukuuta 1996 hyväksyneet huumeriippuvuuden ennalta ehkäisyä koskevan yhteisön toimintaohjelman kansanterveyden alaan kuuluvan toimintakehyksen puitteissa. Tämä ohjelma sisältää joukon edistämis- ja tukitoimenpiteitä, jotka on tarkoitettu tämän tavoitteenasettelun toteuttamiseen. Kyseinen ohjelma keskittyy ensisijaisesti kahteen seuraavaan toiminta-alueeseen. Ensiksi: tietojen ja arvioinnin alueella tapahtuvaan toimintaan, jossa tavoitteina ovat paremman tiedon saanti huumeista, huumeista riippuvuudesta ja sen seurauksista ja niistä välineistä ja keinoista, joita käytetään huumeriippuvuuden ennalta ehkäisyssä ja niihin liittyvistä riskeistä. Tämä tapahtuu käyttämällä Euroopan tarkkailukeskuksen huumeita ja huumeriippuvuutta koskevia tietoja, siitähän juuri keskustelimme, ja käyttämällä olemassaolevien yhteisön ohjelmien tarjoamia mahdollisuuksia.
Toinen toiminta-alue käsittää toiminnan tiedotuksen, koulutuksen ja opetuksen aloilla, jossa tavoitteena on parantaa huumeriippuvuuteen liittyvää tiedotusta, koulutusta ja opetusta ja estää niihin liittyvät riskit. Tämä tapahtuu etenkin nuorten omassa ympäristössä, kotona, koulussa, yliopistossa, vapaa-ajan vietossa ja helposti vaikutteita saavien ryhmien parissa, entiset huumeiden käyttäjät mukaanlukien. Komissio tulee paneutumaan toimintaohjelman käytännön toteuttamiseen.
Kuten arvoisa edustaja oikeutetusti sanoi, puheenjohtajavaltio tulee keskittymään huumeiden käytön ennaltaehkäisyä koskevien kokemusten vaihtoon. Lisäksi tullaan tutkimaan, mitkä yhteisen, neuvoston joulukuussa 1996 hyväksymän, ohjelman osat vaativat täydennystä huumeriippuvuuden ehkäisyn alueella. Haluaisin muistuttaa arvoisia edustajia, en ainoastaan Anderssonia, vaan muitakin, jotka ovat minun laillani kiinnostuneita tästä aiheesta, että puheenjohtajavaltio tulee asettamaan huumeproblematiikan tutkimisen ja ennaltaehkäisyn etusijalle, samoin kuin sen oikeudellisen ja rangaistavan puolen.

Andersson
Kiitän neuvostoa vastauksesta. Aiheena kysymykseeni on se, että yleisesti ottaenhan on kaksi tapaa torjua huumeiden väärinkäyttöä, toisaalta estämällä tarjontaa, toisaalta kysyntää. Molempia tapoja on sovellettava. Mitä tarjontaan tulee, ts. synteettisten huumeiden ym. valmistukseen ja kauppaan, olemme melko yksimielisiä. Kuitenkin samalla tiedämme, että vaikka kävisimme miten monen tehtaan ja suurvälittäjän kimppuun, huumeiden väärinkäyttö tulee säilymään niin kauan, kuin on kysyntää. Siksi katson, että kysyntä on ehkä tärkein, ja kaikkein tärkeintä on se, että nuoret eivät koskaan aloitakaan huumeidenkäyttöä.
Minulla on kaksi kysymystä, toinen tästä aiheesta ja toinen liittyen Stewart-Clarkin saamaan vastaukseen. Ensiksikin: katsotteko tekin tärkeimmäksi panostukseksi huumealalla oikeastaan sen, että estettäisiin nuorisoa edes kokeilemasta huumeita? Toiseksi: Itä-Euroopassa valmistetaan nykyisin amfetamiinia ja muita synteettisiä huumeita. Eikö tällöin meidän EU: ssa kuuluisi " lakaista omat kynnyksemme" , kun meillä nyt on kontakteja ItäEuroopan maihin?

Patijn
Olen samaa mieltä Anderssonin perusanalyysistä, joka erottaa toisistaan kysynnän ja tarjonnan. Mielestäni Euroopan unionissa vallitsee erittäin suuri yksimielisyys huumeiden tarjonnan vastustamisen suhteen. Kyseessä on ennen kaikkea repressiivinen puoli, kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden vastainen taistelu ja tähän liittyen Andersson kiinnitti oikeutetusti huomiota suhteisiimme kolmansien maiden kanssa. Tiedämme, että nopeiden yhteiskunnallisten muutosten seurauksena joissakin Itä-Euroopan maissa otetaan suuria riskejä kovien huumeiden tuotannon ja niiden viennin suhteen, ja voin vakuuttaa teille, että neuvostossa tullaan kiinnittämään huomiota tähän. Sanon vielä, että Dublinin ministerineuvosto päätti nimittää ryhmän korkean tason edustajia, jotka lyhyen ajan sisällä tekisivät ehdotuksia järjestäytyneen rikollisuuden vastustamiseksi, ja tässä on kyse nimenomaan suuren ja keskisuuren luokan huumekaupasta ja tässä yhteydessä tullaan ottamaan esille suhteet kolmansiin maihin erityisenä aiheena.
Mitä kysymyksissä esitettyihin rajoituksiin tulee, koska eri maiden kulttuurien välillä on suuria eroja ja erilaisia lähestymistapoja, olen sitä mieltä, että meillä on lisääntyvässä määrin tarve oppia tuntemaan toistemme kokemukset paremmin ja olen jo käsitellyt tätä asiaa jonkin verran vastauksessani Stewart-Clarkille. Jäsenvaltioiden ja niiden asiantuntijoiden välisen yhteistyön ja tarkkailukeskuksen suorittaman yhteensovittamisen lisäksi on vielä mahdollista tiivistää yhteistyötä. Ennaltaehkäisy on meidän hollantilaisten mielestä ollut tärkeä tekijä analysoitaessa yhteiskunnallisia ja koko nuorisoa koskevia seurauksia ja niiden seurausten hallintaan saamisessa, ja voin vakuuttaa teille, ettei puheenjohtajavaltion huomio tähän asiaan tule vähenemään.

Puhemies
Kysymys nro 20 Nuala Ahern (H-0022/97):
Aihe: Radioaktiivisista kuljetuksista matkan varrella sijaitseville maille annettava ennakkoilmoitus
Kun otetaan huomioon, että Ranskan hallitus on selvästi myöntänyt olevansa vastuussa siitä, että Ranskan satamista lähtevistä radioaktiivisten ja myrkyllisten aineiden kuljetuksista annetaan ennakkoilmoitus matkan varrella oleville maille, jotka ovat allekirjoittaneet Barcelonan yleissopimuksen, katsooko neuvosto, että Ranska ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat samalla tavoin vastuussa siitä, että Haagissa ja Sellafieldissä sijaitsevista ydinjätteiden käsittelylaitoksista lähetettävistä ydinmateriaalin merikuljetuksista ilmoitetaan matkan varrella oleville maille?

Patijn
Ahernin esittämään radioaktiivisten jätteiden kuljetusta käsittävään kysymykseen liittyen on olemassa muutamia tärkeitä säädöksiä. Nimeän yhteisön asiaa koskevat säädökset niiden säätämisjärjestyksessä, nimittäin direktiivin 92/3/Euratom, 3. helmikuuta 1992, koskien radioaktiivisten jätteiden jäsenvaltioiden välillä tai yhteisöön tai yhteisöstä pois tapahtuvien kuljetusten valvontaa ja tarkkailua. Toiseksi mainitsen ydinjätteiden kuljetusta koskevat ohjeet, jotka on laadittu kansainvälisen atomienergiajärjestön puitteissa ja kolmanneksi merikuljetuksia koskevat ohjeet, ns. IMO-koodin koskien meritse kuljetettavia vaarallisia tavaroita.
Tätä laillisten ja hallinnollisten säädösten kokonaisuutta sovelletaan kuljetettaessa ydinjätteen uudelleenkäsittelylaitoksista peräisin olevia radioaktiivisia jätteitä, nimittäin La Haguen ja Sellafieldin laitoksista, joita arvoisa edustaja tarkoittaa.
Mitä arvoisan edustajan mainitseman Barcelonan sopimuksen soveltamiseen tulee, minun on sanottava, että tässä tapauksessa viittaus siihen on perusteeton. Tämä sopimus liittyy nimittäin Välimerellä tapahtuviin kuljetuksiin, kun taas La Haguesta peräisin olevat uudelleen käsitellyt jätteet kuljetetaan aivan toista reittiä, niiden päämääränä on nimittäin Japani, eikä niitä kuljeteta Välimeren kautta. Samalla haluaisin muistuttaa arvoisaa edustajaa siitä, että ei ole neuvoston tehtävä taata sitä, että jäsenvaltiot noudattavat niitä kansainvälisiä sopimuksia, jotka ne ovat solmineet Euroopan unionin ulkopuolella. Se on jäsenvaltioiden omalla vastuulla, ellei ole kysymys yhteisön lainsäädännöstä.

Ahern
Tällä hetkellä jossain Ranskan ja Japanin välillä matkaa La Haguesta Ranskasta lähtenyt radioaktiivinen lähetys. Voiko neuvosto varmistaa, että reitin varrella oleville valtioille on ilmoitettu tästä? Sanotte, ettei ole neuvoston asia valvoa tätä, mutta kenen asia se sitten on? Euratominko? Onko jäsenvaltio itse vastuussa muille valtioille ilmoittamisesta? Onko muille valtioille ilmoitettu? Kuka on ilmoittanut kenelle ja ketkä haluaisivat saada ilmoituksen? Onko reitin varrella sijaitsevilta valtioilta pyydetty lupa etukäteen?
Tiedän, että Australian hallitukselle on ilmoitettu. Se on antanut julkisen tiedonannon, mutta emme ole varmoja, mitä todella tapahtuu unionissa ja niillä vesillä, jotka sijaitsevat Euroopan ja Australian vesien välillä. Onko reitin varrella olevilla valtioilla oikeus saada tieto ja keneltä? Kuka tästä ilmoittamisesta huolehtii paitsi Ranska ja Yhdistynyt kuningaskunta?

Patijn
Ymmärrän Ahernin huolen tästä arkaluontoisesta asiasta, mutta haluan muistuttaa, että tämä on neuvoston ja parlamentin välinen keskustelu, ja siksi voin puhua täällä vain niistä velvoitteista, jotka aiheutuvat Euroopan unionin lainsäädännöstä ja silloin kyseeseen tulee yhteisön Euratomia koskeva lainsäädäntö, mutta siihen sisältyy muutamia erityisiä asetuksia, joita myös komissio valvoo. Puhuitte etenkin kolmansille maille annettavista tiedotuksista; ne eivät kuulu yhteisön lainsäädännön piiriin, eivätkä Euroopan unionin elimet näyttele mitään osaa tässä, joten vastauksena kysymykseenne näitä kuljetuksia koskevista velvollisuuksista, minun on viitattava niihin velvollisuuksiin, jotka on määritelty kansainvälisen atomienergiajärjestön ja IMCO: n, merenkulun yhteistyöjärjestö, jossa yksittäisillä jäsenvaltiolla on velvollisuuksia, puitteissa - joita velvollisuuksia en nyt muista ulkoa, toivon, että ette pane sitä pahaksenne - jotta ne täyttäisivät omat sopimuksissa määritellyt velvollisuutensa kolmansien maiden suhteen. Tämä ei ole Euroopan unionin vastuulla.

Puhemies
Hyvä jäsen Ahern, teillä ei ole oikeutta puheenvuoroon kesken kyselytunnin. Antaisin teille mielelläni puheenvuoron, mutta en voi sitä tehdä.

Posselt
Arvoisa puhemies, olemme tulleet kyselytunnin loppuun, ja haluaisin ilmaista vastalauseeni neuvoston puheenjohtajan sopimuksen vastaiselle vastaukselle, sillä kohdallani hän vetosi läheisyysperiaatteeseen ja opasti minut kääntymään Bonnin puoleen, kun kysyin tarkistuksista ja turvallisuudesta EU: n ulkorajoilla. Hän ei kuitenkaan sanonut minulle, miten tämä on sidottu Maastrichtin kolmanteen pylvääseen, Eurooppaan ilman sisärajoja, eikä hän kertonut minulle, kuinka Bonnin pitää valvoa EU: n itärajaa Suomesta Kreikkaan.

Puhemies
Arvoisa jäsen Posselt, te tiedätte aivan hyvin, että emme ole vielä lopettaneet kyselytuntia, ja siksi te ymmärrättekin aivan hyvin, että teillä ei ole oikeutta puheenvuoroon.

Puhemies
Kysymys nro 21 jätetään väliin, koska sen esittäjä ei ole paikalla.
Kysymys nro 22 Alex Smith (H-0028/97):
Aihe: Ydinmateriaalin jälleenkäsittelylaitokset ja leukemia
aikakauslehden 11. tammikuuta 1997 ilmestyneessä numerossa (vuosikerta 314, s. 101-106) julkaistiin yksityiskohtainen artikkeli mittauksista, jotka koskevat leukemian ilmenemistä lähellä COGEMAn johtamaa ydinmateriaalin jälleenkäsittelylaitosta Haagissa Cotentinin niemimaalla Normandiassa.
Kun otetaan huomioon aiemmat, professori Gardnerin tekemät syöpätutkimukset Sellafieldin ydinmateriaalin jälleenkäsittelylaitosten ympäristössä Cumbriassa sekä leukemian korkea esiintymisaste Dounreayn laitoksen lähellä Skotlannissa, aikooko neuvosto nyt tutkia (ja harkita uudelleen) Euroopan kansalaisiin kohdistuvia terveys- ja ympäristövaikutuksia, jotka aiheutuvat näiden ydinmateriaalin jälleenkäsittelylaitosten toiminnan jatkumisesta Euroopan unionissa?

Patijn
Arvoisa edustaja Smith esitti kysymyksen ydinjätteen uudelleenkäsittelylaitoksista. Noudattaen edeltäjäni esimerkkiä hänen vastatessaan arvoisalle edustajalle, haluan painottaa vielä kerran sitä, että neuvoston mielestä on erittäin tärkeätä, että taataan turvallisuuden ja terveyden korkea taso Euroopan unionin ydinenergiaan liittyvän toiminnan ollessa kyseessä. Tässä yhteydessä muistutan siitä, että neuvosto on hiljattain hyväksynyt direktiivin 96/29/Euratom, jossa säädetään väestön terveyden suojelua koskevista perusnormeista, kuten myös asianomaisten työntekijöiden saamaan ionisoivaan säteilyyn liittyvistä vaaroista. Tämä direktiivi sisältää nykyistä tiukemmat normit. Tässä on otettu huomioon uusimmat tieteelliset ja tekniset tiedot.
Mikäli komissio katsoo välttämättömäksi, ajatellen yhteisön lainsäädännön mahdollista muuttamista uusien kansainvälisesti tunnustettujen tieteellisten tietojen pohjalta, tehdä aikanaan uusia esityksiä, neuvosto tulee varmasti ottamaan ne käsittelyyn. Komission tehtävä on seurata tämän alan kehitystä ja tutkia, onko sillä tutkimuksella, johon arvoisa edustaja viittasi, maailmanlaajuisesti tunnustettu ja tieteellinen perusta. Tämä ei tietenkään muuta sitä käsitystä, joka minulla on, että arvostetut asiantuntijat ovat tehneet tämän tutkimuksen. Komission tehtävä on toimia tässä asiassa.

Smith
Kiitän neuvoston puheenjohtajaa, jonka takana jälleen kerran seison, hänen vastauksestaan.
Tällä viikolla olemme keskustelleet väliaikaisen tutkintavaliokunnan mietinnöstä, jossa arvosteltiin paitsi komissiota myös neuvostoa siitä, ettei se toiminut riittävän nopeasti kansanterveyttä koskevassa asiassa. Tässä meillä on toinen potentiaalinen kansanterveysvaara, ja neuvoston puheenjohtajan juuri antaman vastauksen perusteella sanoisin, että asioihin olisi suhtauduttava vakavammin. Kysyisin häneltä, suostuuko hän pyytämään komissiolta arviota tämän Kanaalisaarilla tehdyn tutkimuksen luotettavuudesta ja selvittämään, antaako se aihetta lisätutkimuksiin tai tällä hetkellä voimassa olevien asiaa koskevien asetusten muuttamiseen etenkin kansanterveysnäkökohdan valossa?

Patijn
Koska Smith on toistanut pyyntönsä niin monta kertaa, aion viedä mainitun tutkimuksen suoraan komission käsiteltäväksi.

Ahern
Kiittäisin teitä tänä iltana antamistanne moninaisista vastauksista. Viittasitte useaan otteeseen Eura tom-asetuksiin ja direktiiveihin, mutta Eura tom-sopimuksen osalta unionin demokraattinen valvonta voisi yhtä hyvin olla toiselta planeetalta. Sopimus olisi pitänyt tarkistaa ajat sitten ja sisällyttää uuteen Maastrichtin sopimukseen tai sitten siitä pitäisi hankkiutua kokonaan eroon.
Vahvistaisitteko, että puheenjohtajamaa Alankomaat käsittelee parhaillaan Eura tom-sopimusta koskevia tarkistuksia ja että se aikoo tarkastella noita tarkistuksia ja/tai suorittaa itse Eura tom-sopimuksen tarkistamisen Hpk-neuvottelujen aikana?

Patijn
En tiedä, ymmärsinkö arvoisan edustajan esittämän kysymyksen jetin. Mikäli siinä vihjattiin, että ne, jotka ovat vastuussa Eura tom-sopimuksen toteuttamisesta, nukkuvat jatkuvasti, haluan kieltää tämän. Toiseksi haluan sanoa, että tällä hetkellä hallitusten välisen konferenssin puitteissa ei ole tehty esityksiä Eura tomsopimuksen muuttamiseksi.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa neuvoston puheenjohtaja.
Kysymyksiin nro 23-43, joita ei voitu käsitellä tänään, vastataan kirjallisesti.
Kyselytunti on päättynyt.
(Istunto keskeytettiin klo 19.15 ja se jatkui klo 21.00.)

Kulutusluotot
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Mosiek-Urbahnin oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö A40345/96 ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kulutusluottoja koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 87/102/ETY (sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 90/88/ETY) muuttamisesta (KOM(96)0079 - C4-0243/96-96/0055(COD)); -Caccavalen oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö A40010/97 komission kertomuksesta kulutusluottoja koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämistä koskevan direktiivin 87/102/ETY täytäntöönpanosta (KOM(95)0117 - C4-0185/95).
Mosiek-Urbahn
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, ehdotus direktiiviksi kulutusluottoja koskevan direktiivin muuttamisesta on pieni, mutta tärkeä askel kohti kattavampaa kuluttajansuojaa. Muutosten pääasiallisena tavoitteena on määrätä Euroopan unionin kaikkia jäsenvaltioita sitova yhdenmukainen tapa laskea todellinen vuosikorko. Tästä on hyötyä etenkin kuluttajille, jotka pystyvät tämän myötä vertailemaan rajat ylittäviä rahoitusalan palveluita paremmin.
Lisäksi komission ehdotuksessa esitetään laskentaperusteiden yhdenmukaistamista siinä suhteessa, että todellinen vuosikorko laskettaisiin 365 tai 366 päivältä vuodessa. Ehdotan mietinnössäni kuitenkin, että standardoitu laskenta perustuisi ainoastaan 365 päivän pituiseen vuoteen. Tätä ehdotusta tukee myös oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta puolueryhmäni äänin.
Tämä oikaisu on välttämätön, koska komission teksti on epäselvä ja antaa mahdollisuuden päiväkoron laskemiseen. Päiväkoron laskeminen olisi kuitenkin epäedullista kuluttajille. Perusteena pitäisi olla kulloinenkin todellinen arvo ja todellinen ajanjakso, koska esimerkiksi helmikuussa on 28 päivää ja tammikuussa taas vastaavasti 31. Tämä tarkoittaisi, että todellinen korko muuttuisi eri pituisina kuukausina huolimatta nimellisesti samasta korkokannasta. Korkoa voitaisiin vertailla tällöin vain rajoitetusti.
Koska tällä ehdotuksella direktiiviksi ei oteta huomioon kokonaisvaltaista laskentaperusteiden yhdenmukaistamista, oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokuntakin vastustaa komission ehdotusta todellista korkoa koskevan symbolin toteuttamisesta. Komissio haluaisi tehdä selväksi tällä symbolilla, että ilmoitettu todellinen korko laskettiin kulutusluottoja koskevan direktiivin perusteella ja että sitä voidaan verrata muiden jäsenvaltioiden kulloiseenkin korkoon. Koska laskennassa mukaan otettavat kustannuselementit kuitenkin vaihtelevat vielä huomattavasti jäsenvaltiosta toiseen - esimerkiksi diskontto, joka joissain maissa lasketaan mukaan ja joissain ei - ei todellista korkoa voida käytännössä verrata. Tällöin tällaista symbolia voidaan käyttää kuluttajien harhaanjohtamiseksi, ja silloin se on täysin ehdotuksen päämäärien vastainen.
Haluaisin lisätä Caccavalen mietintöön, että Euroopan kansalaiset ovat tietysti ensisijaisesti kuluttajia. Siksi komission kertomukset kuluttajasääntöjen muuttamisesta ja soveltamisesta jäsenvaltioissa ovat erityisen tärkeitä. Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietintö oli muutakin kuin kritiikkiä komission mietinnöstä: se yritti ennemminkin tarjota konkreettisia ratkaisuja komission esittämiin kysymyksiin.
Haluaisin nostaa esiin erityisesti kaksi kohtaa. Ensinnäkin: Komissio haluaisi laajentaa kulutusluottoja koskevan direktiivin koskemaan remontointi- ja uudistustöitä varten myönnettäviä luottoja, joita ei ole taattu kiinnityksillä. Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta vastustaa mietinnössään tällaista laajennusta, minun käsittääkseni aivan oikeutetusti, koska tällainen kulutusluottoja koskevan direktiivin käyttöalueen laajentaminen huonontaisi kuluttajien asemaa. Näitä tiettyä tarkoitusta varten myönnettäviä luottoja ei nimittäin enää voitaisi tarjota edullisella kiinnitysluottokorolla, vaan ainoastaan kalliimmalla kulutusluottokorolla - kuluttajan tappioksi.
Toiseksi: komissio esitti kysymyksen eurooppalaisen kiinnitysluottoja koskevan direktiivin tarpeellisuudesta. Me olemme yhdessä valiokunnan ja puolueryhmäni kanssa sitä mieltä, että tällaista eurooppalaista direktiiviä ei tällä hetkellä voida kannattaa. Kiinnitysluotto on sidottu kiinteästi hyvin erilaisiin kansallisiin vakuus- ja arvostusmekanismeihin. Kiinnitysluoton sääntely eurooppalaisella tasolla vaatisi siis samanaikaisesti vakuus- ja arvostussäännöstöjen sekä lopulta kansallisten asiallisoikeudellisten lainsäädäntöjen Euroopan laajuisen yhdenmukaistamisen. Tämä ei olisi kuitenkaan toissijaisuusperiaatteen mukaista.

Caccavale
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, kulutusluottomarkkinoilla on tapahtunut nopeaa kehitystä viime vuosien aikana, ja markkinat laajenevat maantieteellisesti tulevien vuosina. On kuitenkin totta, että nykyään toiset sopimusosapuolet ovat itse asiassa muita paremmassa asemassa. Tämä ei johdu yksinomaan lainsäädännöllisistä syistä, vaan pikemminkin siitä, että myös lainsäädännölläkin on oma taakkansa.
On kuitenkin selvää, että elämme nyt tarjonnan taloudessa. Itse asiassa, rahoituslaitokset vaativat parhaillaan omia valintoja, omia tuotteita, omia sopimuksia - myös vähemmän ymmärrettävin ehdoin - , minkä vuoksi tarjonnan moninaisuus on usein hyvin rajoittunut ja tiukka.
Tämän vuoksi uskomme, että olettamus eurooppalaisluonteisesta säännöstöstä, joka laajentaisi jollain tapaa direktiiviä 87, on tarpeellinen, koska, 100 a artiklan kolmannen kappaleen mukaisesti, kuten myös 129 a artiklan ensimmäinen lause "yhteisön tavoitteena on kuluttajansuojelun korkea taso" . Mutta kuluttajien suojelemiseksi ei tarvita ainoastaan suojelevia toimenpiteitä. Emme usko, että suojeleva säännöstö on tarpeellinen. Kuten komissaari Bonino sanoo usein, kuluttaja ei ole vaarassa kuolla sukupuuttoon. Tarpeellista on kuitenkin nopeuttaa prosessia, joka innostaa kuluttajansuojelun nykyisiä sääntöjä, suojelee kuluttajien oikeuksia etsiä ja saada hyödylliseksi katsomiaan tietoja, suojelee kuluttajien oikeuksien, etujen sekä vapaan tahdon ilmaisemisen kunnioittamista.
Siksi siis ajattelemme säännöstöä, joka pysyy kurissa sekä horisontaalisesti että rinnakkaisesti, joka ei ole kattorakenne kaikille jäsenvaltioiden säännöstöille, joka pystyy pitämään järjestyksessä kuluttajien oikeudet ja niiden käyttäjät sekä heidän järjestöjensä ja valtion hallinnon väliset suhteet sekä olettamukset tiivistetystä oikeudellisesta suojelusta tai sovittelevasta suojelusta, joita nyt vaaditaan takaamaan yhteisön yhtenäisyys, kevyt mutta vakaa, joka on välttämätön sisämarkkinoiden hyvälle toimivuudelle.
Uskomme, että kuluttajien suojelemiseksi on erityisesti sovellettava vapaan kilpailun periaatetta, mikä tarkoittaa sitä, että tehdään totta kuluttajien valinnan mahdollisuudesta ja tunnustetaan kuluttajien oikeus valita useista eri tuotteista sekä vaihtaa tuote toiseen ilman rangaistusta. Näemme siis kuluttajan asioista perillä olevana ja liikkuvana toimijana, joka noudattaa selkeitä sääntöjä ja kunnioittaa tehtyjä sitoumuksia; ajatelkaamme kuluttajalle annettua varsinaista valinnan valtaa, joka voi auttaa, ja auttaakin, kiihdyttämään ja suuntaamaan tuottajien valintoja, jotka tarvitsevat vahvistusta myös taloudellisesti voidakseen uudistaa ja uudistua. Suurempi tarjonta ja laajempi kilpailu pystyvät antamaan kuluttajalle suuren vapauden valita useampien eri tuotteiden välillä ja mahdollisuuden vaikuttaa näin tarjontaan ja markkinoiden kehitykseen.
Nykyisin on selvää, että kansalainen, jonka on vaikea saada yhteyttä pankkeihin ja rahoituslaitoksiin, pystyy arvostamaan tarjolla olevien eri palveluiden tunnusomaisia piirteitä. Tämän vuoksi kuluttajan täytyy etsiä ja saada käyttöönsä kaikki tieto, hänen täytyy oppia ja vertailla, valita, välttää kohtuuttomuuksia, suunnitella omat sitoumuksensa. Menettelytapojen avoimuus ja ehtojen julkisuus ovat viime kädessä välttämättömiä heikoimpien kuluttajien suojelemisen takaamiseksi sekä erityisesti markkinoiden tehokkuuden varmistamiseksi.
Tämän vuoksi haluamme kiinnittää huomiota joihinkin mietintömme yksittäisiin kohtiin. Esimerkki uudesta kuluttajan käsitteestä laajentaa eurooppalaisen oikeudellisen perustan, corpus juris , noudattamista ja kattaa kaikki ne - myös pienet yrittäjät - , jotka ovat tappioasemassa rahoituslaitoksiin nähden, sillä samanlaisessa tappioasemassa on myös yhteisön kuluttaja rahoituslaitosten vertailussa.
Emme tietenkään halua vääristää kuluttajan käsitettä sellaisenaan, mutta uskomme, että tässä on tärkeä ja huomattava kohta, jonka avulla voitaisiin löytää oikea määritelmä kulutusluottojen erityissektorille. Ja tästä syystä olemme hiljattain esittäneet tarkistuksen, jonka pyydämme hyväksymään, jotta tämä uusi kuluttajaidea voisi kiihdyttää markkinoiden avautumista ja tarjonnan moninaisuutta sekä parantaisi kilpailukykyä ja edistäisi kilpailua.
Uskomme myös, että vielä selvempi syy kulutusluottomarkkinoiden puutteelliseen avautumiseen on koronkiskonta sekä sellaisten mahdollisten kuluttajien siirtyminen mustille markkinoille, jotka eivät löydä pankeista ja rahoituslaitoksista riittävän laajaa avautumista ja riittävän kattavaa tarjontaa.
Uskomme vielä myös, että - esimerkki panttilainamarkkinoilta - on suoritettava arviointi. Emme vastusta panttilainamarkkinoiden laajentamista koskemaan myös direktiiviä 87. Tästä olemme esittäneet tarkistuksen, joka jättää avoimeksi kysymyksen ja pyydämme tässä muiden ryhmien kollegojemme tukea. Pyydämme heitä tukemaan komission kantaa.
Puhemies, haluaisin lopuksi esittää muutaman tärkeän kohdan. Pyydän kannattamaan tarkistusta itsesäätelevien menettelytapasääntöjen optisten sopimusten standardisoinnista; pyydän kannattamaan laajennettua kuluttajan käsitettä mahdollisuutta arvioida huolellisesti panttiluottoesitystä; pyydän kannattamaan uutta esitystämme markkinoiden ja kilpailun avaamiseksi.

Kuhn
Arvoisa puhemies, haluaisin ottaa kantaa Caccavalen mietintöön, en Mosiek-Urbahnin. Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan aikataulu pakotti meidät antamaan lausuntomme jo viime vuoden huhtikuun lopulla. Valiokuntana me vaadimme komissiota muotoilemaan vuoden 1986 direktiivin uudelleen. Miksi elinkeinonharjoittamisen aloittamista varten myönnettävän luoton ei pitäisi olla direktiivin alainen? Miksi kulutusluottojen mainonnassa ei pitäisi olla vähimmäismääräyksiä, jotka olisivat luottojen hakijoille informatiivisia, selkeitä ja totuudenmukaisia? Miksi uudet lainamuodot, kuten esimerkiksi luottokortit, eivät ole osa uudelleen muotoiltua direktiiviä tai miksei niistä anneta omaa direktiiviä? Miksi kaikissa jäsenmaissa ei pitäisi olla luottosopimusten purkamista koskevaa määräaikaa? Kuinka me voimme rajoittaa koronkiskontaa ja yhä useamman Euroopan unionin kansalaisen ylivelkaantumista?
Onko tästä ehkä pääteltävissä, että jotkut luotonantajat eivät omaa asian vaatimaa koulutusta ja vakavuutta? Eikö tässä tarvita eurooppalaista määräystä? Valiokuntamme mielestä tarvitaan. Vuoden 1986 direktiivin pitäisi vaikuttaa kansallisten määräysten yhdenmukaistamiseen. Direktiivi hyväksyttiin ennen yhtenäisasiakirjan voimaanastumista. Neuvosto vaati yksimielisyyttä, mikä tarkoittaa, että oltiin yhtä mieltä pienimmästä yhteisestä nimittäjästä. Kansallisella tasolla muutokset tapahtuivat hyvin vaihtelevasti. Osittain otettiin käyttöön paljon parempia suojamääräyksiä, joissa yhdenmukaisuudesta ei ollut tietoakaan ja jotka olivat ongelmia rajat ylittäville toiminnoille.
Huomautus Caccavalelle: päätöksen 16 kohdassa lukee seuraavasti: "Ei yhteisölainsäädäntöä kiinnitysluotoista." Perusteluna on: "Yhteisölainsäädäntö on paikallaan." Tämä on vähintäänkin ristiriitaista. Valiokuntamme vaatii direktiiviä. Juuri täällä raja-alueella on olemassa riittävästi kielteisiä esimerkkejä Saksan pankkien tavasta kohdella Ranskan kansalaisia.

Añoveros Trias de Bes
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ylistän Caccavalea siitä taidosta, jolla hän on johtanut mietintöään, koska minun pitää sanoa, että pyrkimyksessään löytää osapuolten yhtäpitävään tahtoon perustuva ratkaisu mietintöön esitettyjä tarkistuksia tarkasteltaessa, käsittely vaikutti enemmänkin diplomaattiselta neuvottelulta kuin parlamentaariselta äänestykseltä
Sisämarkkinoissa on nyt, vuoden 1992 suurten fastien jälkeen, meneillään tärkeä vaihe; olemme uponneet sovellutusvaiheeseen, jonka perimmäisenä tavoitteena on lähentää unionia kansalaisten jokapäiväiseen elämään. He tulevat olemaan tietoisempia unionin merkityksestä, kun he oman alueensa ulkopuolella voivat tehokkaasti käyttää välineitä oikeuksiensa puolustamiseen tai kun he voivat suorittaa rahan siirtoja yksin ja ainoastaan kulutustarkoituksessa.
Kuluttajansuojan monitahoisuus unionin tasolla lisääntyy, kun käsittelemme luottoa, mikä johtuu mm. vapaasta kysynnän ja tarjonnan liikkeestä sekä lähestyvästä rahaliiton kolmannen vaiheen käynnistymisestä, joka tuo tullessaan merkittävän juridisen ongelman, periaatteen sopimusten jatkuvuudesta.
Kuten mietinnön kohdissa K ja L hyvin tiivistetään, luottoihin liittyvä normatiivinen toimivalta on jäsenvaltioilla, vaikka niiden pitääkin kunnioittaa yhteisön lainsäädäntöä. Tulemmeko, arvoisa puhemies ja arvoisa komission jäsen, näkemään sen päivän, jolloin kulutusluotto kuuluu yhteisön toimialaan eikä enää ole valtion toimialaan kuuluva asia? Eikö se olisi tärkeä ja vaikuttava saavutus kansalaisille? Kuten sanoimme tänään iltapäivällä Whiteheadin mietinnöstä, yksi luottoihin liittyvistä suurimmista vaikeuksista on riita-asioiden ratkaiseminen. En nyt painota enempää, koska kuten sanoin tänään iltapäivällä, meidän pitää suosia yksinkertaisuutta. Olemme tilanteessa, jossa toiminta ulottuu rajojen yli, eikä luotto saa tulla niin kalliiksi, että se on mahdoton tai mahdollinen ainoastaan paperilla.
Minulle juristina tuo paljon iloa se, että Caccavalen mietinnössä esitetään sarja siviilioikeuden teorian perusperiaatteita. Molemminpuolinen velvoite antaa oikeata ja täydellistä tietoa (vilpittömyyden periaate), osapuolten tahdon itsemääräämisoikeus, sopimuksen pääosien yhteen sopivuus, syy, tarkoitus ja loppu.
On vai yksi kohta, josta haluaisin ilmaista eriävän mielipiteeni. Se on mietinnön kohta 10, joka suo mahdollisuuden absoluuttiseen yksipuoliseen kumoamiseen. Eikö tässä jouduta ristiriitaan sopimuksen jatkuvuusperiaatteen kanssa? Sopimuksen soveltamisen, kuten erittäin vanha siviilioikeuden teoria sanoo, ei koskaan pidä olla riippuvainen yhden sopimusosapuolen vapaasta tahdosta.
Loppupäätelmäni, arvoisa puhemies. Haluan lopuksi sanoa, että oikeus, laki, edustaa tai sen pitää edustaa kultaista keskitietä. Siksi olen innostuneena tukenut mietintöä, erityisesti sen korkoja käsittelevää kohtaa. Mutta oikeusnormit eivät saa olla interventionistisia eivätkä ohjaavia. Riittää, että ne luovat sopivan ja tasapainotetun ympäristön.

Thors
Herra puhemies, arvoisa komissaari, jonka esiintymistä koko kamari on sekä tänään että eilen ihaillut. Mosiek-Urbahnin mietinnön toivottavat tervetulleeksi myös kotimaani Suomen kuluttajat. Suomi on niitä maita, joita muutos koskee. Kuluttajille se on tervetullut; saamme tehokkaamman koron ja yhtenäisen eurooppalaisen järjestelmän. Tämä Mosiek-Urbahnin mietinnöstä.
Mitä Caccavalen mietintöön tulee, se viittaa monissa kohdin lisäselvitysten tarpeeseen. Niitä tarvitaan, kun todellakin saamme yhtenäiset pääomamarkkinat EMU: n kolmannen vaiheen myötä. Kokemukset siitä vapauttamisesta, jota olemme nähneet pääomamarkkinoilla jo nyt, osoittavat suuria eroja jäsenmaiden välillä. Nykyisin meillä Pohjoismaissa on pääoman ylitarjontaa, joka varmasti on parantanut kansalaisten asemaa. Suurin ongelma on näkemykseni mukaan niillä ryhmillä, jotka ovat marginalisoituneet, jotka ylipäätään eivät saa luottoa, joiden maksukyky on heikko, joilla on merkintöjä luottotietorekisterissä ja jotka ylivelkaantuivat ylikuumenneen talouden aikana. Tarvitsemme jatkossa määräyksiä, jotka takaavat näiden ryhmien oikeutetut edut. Uskoakseni tänään keskusteltavanamme olevat ongelmat ovat ehkä enemmän keskiluokan ongelmia, mikä on aika tyypillistä nykypäivän poliittiselle keskustelulle.
Caccavalen mietintö näyttää avoimesti myös ne vaikeudet, joita kohtaamme halutessamme yhtenäistää pääomamarkkinoiden sääntöjä. Meillä on se rajoitus, että siviilioikeudellisten määräysten yhtenäistäminen on vaikeaa. Se, mitä tarkoitetaan hypoteekkilainalla jossakin osassa Eurooppaa, on jotakin aivan muuta kuin jossakin toisaalla. Uskoakseni Caccavalen asenne, toisin sanoen asian tarkastelu avoimessa hengessä, on sitä, mitä ryhmäni on valmis tukemaan. Sitä tarvitaan, jos todellisuudessa haluamme saada yhteiset säännöt niin konkursseille kuin luotoillekin.
Pidän tervetulleena myös ehdotuksen kohtaa 9 mainonnan tiukemmista säännöistä. Caccavalen mietinnön kohdassa 9 on aivan toinen henki kuin siinä ehdotuksessa, josta myöhemmin keskustelemme liiketoiminnan tiedottamista koskien. Toivon, että tutkimme kohtaa 9 ja palaamme siihen, kun keskustelemme liiketoiminnan tiedottamisesta.

Ullman
Arvoisa puhemies, olemme käsitelleet erästä Euroopan unionin puitteissa toimivan rahoituspalvelualan keskeistä teemaa mietinnössä, joka on 87/102 direktiivin uudelleenmuotoiluluonnos, ja tämä tilanteessa, jossa kaikki sitä koskevat pohdinnot on laadittu valmistelemaan ratkaisevia askeleita kohti rahaliittoa. Haluaisin osoittaa kunnioitukseni ja kiitollisuuteni kaikille komission jäsenille sekä esittelijälle asian todistettavasti kattavasta ja yksityiskohtaisesta käsittelystä.
Asian tärkeyden huomioon ottaen haluaisin kiittää Caccavalea erityisesti siitä, että hän esitti kysymyksen kuluttajan laajennetusta määritelmästä ja juuri kuluttajan, joka on vapaa kansalainen. Näissä puitteissa puhun erityisellä painolla tarkistuksien 1 ja 5 puolesta. Mutta, edustaja Caccavale, en voi valitettavasti sanoa samaa tarkistuksesta 6; tarkoitan, että teidän alkuperäinen tekstinne oli tarkempi kuin tämä, mitä te olette jälkeenpäin ehdottanut.
En voi kieltää, etteikö minulla olisi se käsitys, että tämän vaikean asian lopullinen yhdenmukainen järjestäminen vaatii rahaliiton toteutumista.

Oddy
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella molempia esittelijöitä, Caccavalea ja Mosiek-Urbahnia, heidän mietinnöistään. Haluaisin kuitenkin käyttää tätä tilaisuutta painottaakseni vaikeuksia, joita pienituloisilla tai ilman ansiotuloja elävillä ihmisillä on Euroopan unionissa, ja sitä, että luotosta ei saa tulla ainoastaan hyvinvoivien ihmisten taloudellisen tuen lähde.
Henkilöillä, joilla ei ole vakuuksia eikä omaisuutta, on suuria vaikeuksia saada luottoa. Isossa-Britanniassa monien ihmisten on turvauduttava kulutusluottoihin, koska se on paras tapa, jolla pienituloiset tai ilman ansiotuloja elävät ihmiset voivat saada luottoa.
Haluaisin myös kiinnittää huomiota usein muuttaviin ihmisiin ja heidän luottokelpoisuusluokitukseensa. Syistä, joita en oikein ymmärrä, Isossa-Britanniassa usein muuttavilla ihmisillä ei ole yhtä hyvää luottokelpoisuusluokitusta kuin pidempään samassa paikassa asuneilla. Tätä pidetään mittana, jonka perusteella ihmisille myönnetään luottoa. Mielestäni on myös epäoikeudenmukaista - ja tätä onkin viime aikoina erityisesti pidetty ongelmana - että ihmisillä, jotka asuvat samassa osoitteessa jonkun toisen kanssa, jolla on huono luottokelpoisuusluokitus, on myös vaikeuksia saada luottoa. Itse asiassa se, että henkilö menee kaupungille ja tekee useita luottokorttihakemuksia samana päivänä, voi heikentää hänen luottokelpoisuuttaan.
Mielestäni komission on kiinnitettävä huomiota tapaan, jolla organisaatiot mittaavat luottokelpoisuutta, ja kuluttajien mahdollisuuteen korjata paitsi omia luottotietojaan, ehkä myös muiden perheenjäsenten luottotietoja. Mielestäni komission olisi tehtävä voitavansa luottokuntien tukemiseksi, koska nämä ovat erittäin hyödyllisiä pienituloisten tai ilman ansiotukea elävien ihmisten kannalta ja kannustavat itsensä auttamiseen.
Lopuksi haluaisin kiinnittää komission huomion Washingtonissa 1. 4. helmikuuta järjestettyyn mikroluottokonferenssiin, jossa pyrittiin korostamaan mikroluoton hyötyä ihmisille, jotka eivät perinteisesti voi saada luottoa tavanomaisista luottolaitoksista. Tämä koskee myös teollistuneita maita. Toivoisin komission suhtautuvan asiaan hyvin vakavasti.

Bonino
Arvoisa puhemies, arvoisat edustajat, tänään on itse asiassa hyvin tiivis päivä, paljon keskustelua, esityksiä ja aloitteita rahoituspalveluista. Toivotan parlamentille onnea, koska astuttuani virkaani vain kaksi vuotta sitten uskoin, että rahoituspalvelusektori ja kuluttajat olivat, en sanoisi aivan tabuja, mutta hyvin arkaluontoisia aiheita, jotka saivat keskusteluosapuolet erityisen hermostuneiksi.
Tämä osoittaa myös, että valitsemamme tie -joka näytti toista pidemmältä - tehdä vihreä kirja rahoituspalveluista eli kutsua kaikki keskusteluun ja pyytää esityksiä, osoittautuu nyttemmin loppujen lopuksi ehkä tehokkaammaksikin. Uskon todellakin, että vihreän kirjan antamia vastauksia noudattaen samat rahoituspalvelujen tuottajat eivät voi enää vakuuttaa, ettei ongelmia ole, sillä nyt todellakin on todisteita. Mutta uskon, että olette keskustelleet tästä kaikesta jo iltapäivällä edustaja Marinuccin mietinnön yhteydessä kollegani Montin kanssa.
Tarkentaakseni hiukan kahta keskustelussa olevaa esitystä, erityisesti ensimmäisen mietinnön osalta ja kommenttejanne ainutlaatuisesta matemaattisesta kaavasta, en ole täällä muistuttamassa parlamenttia, että kyseessä on vanhentuneita tietoja sisältävä asiakirja, dossier , joka on ollut monissa keskusteluissa monissa paikoissa. Mielestäni on kuitenkin tärkeää, edes jollakin tavoin, saattaa asia päätökseen. Tämän pohjalta haluaisin esittää kolme erittäin tärkeää huomautusta. Mitä tulee ulkoasuun, komissio ottaa huomioon parlamentin kannan. Haluan vain sanoa, että ulkoasua on esitetty ja suositeltu eräiden jäsenvaltioiden taholta. Mikäli mielipide muuttuu, komissio voi ainoastaan ottaa sen huomioon.
Mitä tulee laskelman perusteena olleen ajan määrittämiseen, käsitelläänkö laskennallista vai todellista kalenterivuotta, on olemassa väistämättä kaksi mahdollista kriteeriä, joista molemmilla on oma logiikkansa. Komissio pyytää saada vain sanoa, että todellisen kalenterivuoden kriteeri on tarkempi kuin laskennallisen vuoden - jota te ehdotatte - joka on ehkä hieman helpompi, mutta kuluttajien kannalta yksikertaisesti laskennallisesti epätarkka.
Tämän lisäksi laskelman pyöristäminen, jota parlamentti ehdottaa, on mielestäni omaksi vahingoksi koituva siinä mielessä, että se saattaa olla kaavaltaan yksinkertaisempi, mutta mielestäni kuluttajien tiedottamisen kannalta mahdollisimman suuri tarkkuus varsinaisten vuositasojen ilmoittamisessa on erittäin tärkeää.
Lopuksi, keskusteltuaan useaan otteeseen direktiivejä koskevien määräaikojen määrittämisestä, voin vain tyytyväisyydellä todeta, että parlamentin tarkistus esittää määräajan, joka on melko lähellä komission esitystä, vaikka onkin hieman pidempi kuin komissiolla. Samaan suuntaan kuitenkin ollaan menossa.
Viimeinen kommentti koskien listaa, sanokaamme positiivista luetteloa, tai negatiivista luetteloa laskuihin mukaan otettavista tai niistä pois jätettävistä osasista. Kuten tiedätte, komission alkuperäinen ehdotus sisälsi ajatuksen positiivisesta luettelosta, joka kuitenkin myöhemmin, kuten muistatte, vedettiin takaisin. Nyt meillä on siis tämä negatiivinen luettelo osasista, jotka jätetään pois näistä laskuista. Minun on kuitenkin sanottava, että komission tämän direktiivin valmistelemista varten teettämien tutkimusten perusteella, ei todellakaan ole suurta eroa lopputuloksessa, tehtiinpä laskelma kummalla menetelmällä tahansa. Komissio on esittänyt tämän negatiivisen luettelon, koska edellinen menetelmä hylättiin.
Joka tapauksessa komissio on varmasti valmis tutkimaan kanssanne lähemmän yhdenmukaistamisen muotoja ja ottamaan mukaan myös jäsenvaltiot esittämään tietoja, jotka kertovat näistä ongelmista. Ilmoitan parlamentille, että aineistosta, jonka komissio sai käyttöönsä eräältä jäsenvaltiolta, joilla oli enemmän ongelmia negatiivisen luettelon osalta, nimittäin Ranskalta, ei tätä huolenaihetta, suoraan sanoen, ollut nähtävissä.
Yhteenvetona minusta näyttää siltä, että meidän pitäisi kaikkien olla tyytyväisiä siihen, että tämä direktiivi on nyttemmin saatu vietyä päätökseen ja että ainutlaatuisen matemaattisen kaavan hyväksyminen varsinaisen vuositason laskemiseksi on kuluttajille, vielä tosin muutamin rajoituksin, suuri askel eteenpäin suhteessa säännöstöihin kymmenen vuotta sitten.
Mitä tulee kulutusluottoja koskevaan mietintöön, haluaisin tehdä vain muutamia huomioita, ehkä vain hälventääkseni mahdollisesti syntyneitä väärinkäsityksiä, jotka huolestuttavat minua.
On selvää, että viimeisten kymmenen vuoden aikana komissio on jakanut parlamentin näkemykset, joiden mukaan kulutusluottomarkkinoilla on viimeisten kymmenen vuoden aikana tapahtunut huomattavaa kasvua. Riittää vain ajatella, että nykyisen direktiivin 87/102 aikana osamaksukauppa oli pääasiallisesti lähestulkoon ainoa hankintatapa. Tänä päivänä sitä vastoin, vanhanmallisista luottokorteista alkaen asiat ovat muuttuneet paljon ja muuttuvat vielä enemmän yhteisen valuutan euron käyttöönoton myötä.
Kaikkien näiden syiden perusteella komissio - uskon komissaari Montin kertoneen tänään jo asiasta - myös rahoituspalveluista tehdyn vihreän kirjan mukaisesti aikoo esittää muutosdirektiiviä vanhalle kulutusluottoja koskevalle direktiiville yhdessä aloitepaketin kanssa - jossa tehdään lainsäädäntöesitys - koskien välittäjiä, ei ainoastaan vakuutusvälittäjiä, vaan myös luottovälittäjiä, jotta päästäisiin neuvotteluihin ja löydettäisiin ratkaisu korostamiinne ongelmakohtiin.
Haluaisin antaa teille, ikään kuin tiedoksi, muutamia osasia tästä uudesta muutetusta direktiivistä: ennen kaikkea nykyisen 20 000 ecun luottorajan korottaminen, soveltamisalan laajentaminen, joka voisi kotiuttaa muita kuin panttiluottoja kiinteistöjen uudelleenrakentamiseen - tämä herättää minussa tosin joitakin epäilyjä -, esimerkiksi heikosti myyvien tuotteiden provisiomyynnin laajentaminen, vekselien kieltäminen sekä monia muita osasia, joita olette jo korostaneet. Kaiken kaikkiaan pohjiaan myöten muutettu direktiivi.
Viittaan nyt, vain väärinkäsitysten poistamiseksi, kappaleeseen 4, jossa parlamentti hylkäsi komission esityksen molemminpuolisten muiden kuin panttiluottojen mukaanottamisen direktiivin soveltamisalaan kiinteistöjen uudelleenrakentamista ja peruskorjausta varten. Tämä teidän hylkäyksenne perustuu mielestäni väärinkäsitykseen, sillä uudelleenrakentamiseen ja kunnostamiseen tarkoitettujen muiden kuin panttiluottoja koskevan direktiivin kattavuuden mahdollinen laajentaminen ei tarkoita, meidän katsomuksemme mukaan, hyökkäystä uudelleenrakentamiseen tarkoitettuja panttiluottoja tarjoavia luottomarkkinoita vastaan, ottaen huomioon väistämättä jälkimmäisen luoton erityisluonteen. Mielestäni siis tietty selvennys tähän kohtaan voisi ehkä auttaa ymmärtämään paremmin kummankin tarkoitusperät.
Mitä tulee kappaleeseen 16, johon liittyy ajatus yhteisön säännöksistä panttiluottojen yhdenmukaistamiseksi, myös tässä kohdassa törmäämme väärinkäsitykseen, sillä komissiolla ei ole aikomusta yhdenmukaistaa voimassa olevia kansallisia lainsäädäntöjä tai siviilioikeudellisia lausekkeita - eikä se oikeastaan olisi mahdollistakaan - , vaan ainoastaan aloittaa keskustelut mahdollisuudesta ja yksityiskohtaisista säännöistä nykyisessä direktiivissä säädettyjen tiedotus-, avoimuus- ja suojelusääntöjen laajentamiseksi myös tämäntyyppisiä luottoja koskeviksi.
Kolmas kohta: mitä tulee kappaleeseen 10, joka rajoittaa luoton ennenaikaiseen takaisinmaksuoikeuden kulutushyödykkeisiin, kun taas komissio ehdottaa yleisperiaatteeksi pätevyyttä kaikkiin luottoihin, on parlamentin kanta mielestäni liian rajoittava. Katsomukseni mukaan joustavampi ja vapaampi kanta on sellainen, joka lähestyy esitettyä mietintöä.
Lopuksi myös kappale 2 näyttää komission mielestä liian rajoittavalta. Meidän kantamme on, että on määrättävä yhtenäinen harkinta-aika sekä yleistetympi soveltamisala tämän tarkistuksen osalta, joka, ilman minulle ymmärrettävää syytä, haluaa rajoittaa tämän mahdollisuuden yksinomaan kulutushyödykkeisiin. Mielestäni komission olettamus on kattavampi ja kuluttajien kannalta suotuisampi, ja tämän perusteella haluaisin pyytää parlamenttia harkitsemaan asiaa uudelleen ottaen huomioon nämä esittämäni tarkennukset.
Lopuksi minun on sanottava, että tunnen hieman institutionaalista hämmennystä siitä, mitä tulee kuluttajien ja pkyritysten olemuksen samanarvoistamiseen. Ilmeisesti jaan tämän näkökannan, mutta, toistan vielä, tunnen tiettyä institutionaalista hämmennystä nykyisestä tilanteesta, erityisesti kuluttajapolitiikan, toimivaltuuksien ja itse sopimuksen osalta. Koska kuitenkin olen sitä mieltä, että toimielinten murteet ovat tarkoituksenmukaisia ja ne antavat sysäyksiä uusille näkökannoille, myös kulttuurin alalla, ja uusille käsitteille, olen kuitenkin tänään sellaisessa institutionaalisessa tilanteessa, etten voi hyväksyä näitä kappaleita. Olen kuitenkin sitä mieltä, että ne muodostavat huomattavan askeleen kohti keskustelua, joka tällä hetkellä on hieman enemmän kulttuuri- kuin toimielinpainotteinen suunnitelmansa ja kuluttajia ja kansallisia koskevan filosofiamme osalta, tarkoitan luonnollisesti myös pk-yritysten osalta.

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Tutkintojen tunnustaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Gebhardtin oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0003/97) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tutkintotodistusten tunnustamisjärjestelmän perustamisesta vapauttamisdirektiivien ja siirtymätoimenpiteistä annettujen direktiivien soveltamisalaan kuuluvan ammatillisen toiminnan osalta, sekä tutkintotodistusten yleisen tunnustamisjärjestelmän täydentämisestä (KOM(96)0022 - C4-0123/96-96/0031(COD)).

Gebhardt
Arvoisa puhemies, hyvät edustajat, myönnän, että tähän kellon aikaan täysistunnossa ei osanottajia ole todellakaan runsain mitoin, mutta meidän pitäisi silti ottaa tämä keskustelu vakavasti. Tämän parlamentin puolueryhmillä on vakavan valmistelun jälkeen melkoisesti sanottavaa ammatillisen pätevyyden tunnustamisen yksinkertaistamisesta Euroopan unionissa. Siinä ei ole kyse pikkuasioista, vaan keskeisistä kansalaisoikeuksista, jotka jäävät yhteismarkkinoiden taloudellisiin etuihin verrattuna aina vain toiselle sijalle. Nyt on kyse samojen kykyjen tunnustamisesta kaupan, pienteollisuuden ja teollisuuden aloilla, niin, että 15 jäsenvaltion kansalaiset pystyvät ymmärtämään ne ja niin, että ne helpottavat heidän yhteiselämäänsä yhteisössä.
Yksinkertaisesti tarkasteltuna voisi ajatella, että tällä tunnustamisdirektiivillä joku on tarttunut lainsäädännöllistekniseen luutaan ja lakaissut 35 yksittäissäännöstöjen murusta yhteen kasaan. Se ei ole niin yksinkertaista. Tällä direktiivillä on toinen ulottuvuus. Se luo ammatillisia kehittymismahdollisuuksia Euroopan unionissa ja pyrkii yhdenmukaisuuteen, joka on keskeinen kansalaisoikeus. Ranskan vallankumouksessa en voinut vielä olla mukana, mutta missä Eurooppa olisikaan ilman égalitéta ?
Meidän aikaamme siirrettynä égalité tarkoittaa yhdenmukaisia mahdollisuuksia. Euroopassa se tarkoittaa, että vastaava pätevyys täytyy olla käypä jokaisessa paikassa. Niin me saamme aikaan kansalaisten vapaan liikkuvuuden. Se ei ole suuri keksintö. Saamme aikaan vain normaalin tilanteen. Aikaisempina aikoina erityisesti käsityöläiset vaelsivat paikasta toiseen ennen kuin he asettuivat jonnekin.
Mutta takaisin pätevyyteen, joka on ehtona jonkin toiminnan harjoittamiselle tai sen harjoittamiselle jossain toisessa jäsenvaltiossa kaupan, pienteollisuuden tai teollisuuden alalla. Se ei tarkoita, että heidän pitäisi pystyä työskentelemään Euroopan unionin jokaisessa kolkassa samalla tavalla. Se tarkoittaa, että meidän täytyy tunnustaa samanarvoiset taidot vastavuoroisesti, ilman suurta byrokratian määrää. Haluan antaa teille tästä esimerkin. Oli melko naurettavaa, että Saksan osavaltio Baijeri ei halunnut tunnustaa DDR: n ylioppilastutkintoa muurin kaatumisen jälkeen. Itä-Saksassa ylioppilastutkinto suoritettiin 12 vuoden jälkeen, ja Baijerissa lasten täytyi istua sitä varten 13 vuotta koulun penkillä. Ei ole tiedossa, että Baijerista tulisi enemmän merkittäviä tiedemiehiä kuin Saksan itäisistä osista.
Näin on kaikkialla Euroopan ammattimaailmassa. Se, joka taitaa alansa ja joka osaa ammattinsa, on yhtä hyvä napapiirin Rovaniemellä kuin Pariisissa, Ateenassa tai pienessä eteläsaksalaisessa kaupungissa. Tätä direktiivi haluaa korostaa, ja se tekee sen selvemmin kuin tähänastiset säännökset. Siksi komission ehdotus on erittäin tervetullut. Kansalaisten näkökulmasta siinä on kuitenkin vielä liikaa jossia ja muttia. Parlamenttina emme voi poistaa ongelmia noin vain, mutta voimme parantaa ehdotusta. Siitä on olemassa useita tarpeellisia tarkistuksia. Neuvottelemme ja päätämme niistä, ja odotamme komissiolta yhteistyötä. Se ei ole kuitenkaan niin helppoa. Se, mitä komissio on meille esittänyt, on huolimattomasti valmisteltu, tuskin kovinkaan selkeästi esitettävissä kansalaisille sekä puutteellinen. Sen näkee helposti tarkistuksien määrästä.
Tarkistukset kertovat siitä, että Euroopan parlamentin täytyy jälleen kerran ottaa vastuulleen yhden hallinnon alan tehtävät. Meitä ei ole valittu siihen. Meidät on valittu varmistamaan poliittisin ratkaisuin 370 miljoonan ihmisen toimiva yhteiselämä nyt ja tulevaisuudessa. Mitä meillä on edessämme? Paperi, jonka pitäisi tehdä ammatillisista kehittymismahdollisuuksista Euroopassa yksinkertaisempia ja avoimempia. Valitettavasti komissio ei vain sysännyt työtään Euroopan parlamentille, vaan se myös vaikeuttaa työtämme sillä, että emme saa siltä riittävästi tietoa.
Vielä enemmän yksinkertaisuutta ja vielä suurempi selvyys olisi ollut toivottavaa. Ilman tarvittavia tietoja niihin ei kuitenkaan päästä. Siksi vaadin komissiota - ja niin vaatii oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokuntakin - toimittamaan parlamentille nämä tiedot pikimmiten, jotta voimme parantaa tätä horjuvaa direktiiviä ja jotta kaupan, pienteollisuuden ja teollisuuden aloilla työskentelevät ihmiset todellakin saisivat vapaan liikkumismahdollisuuden ja oikeuden asettua asumaan mihin tahansa Euroopan unionin jäsenvaltioon. Me astumme nyt valitettavan pienen askeleen kohti tavoitetta, mutta parlamenttina olemme kansalaisille velkaa pienetkin askeleet. Komission ei pitäisi jatkossa estää meitä ottamasta suurempia askeleita.
Ehkä saan lisätä vielä tämän: Olisi ollut hienoa, jos olisimme pystyneet toteuttamaan nämä yksinkertaistamiset 4 artiklassa, mikä ei ollut mahdollista, koska ei ollut aivan yksinkertaisesti saatavilla mietintöjä aikaisempia 35 yksittäistä direktiiviä koskevista kokemuksista.

Heinisch
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, PPE-ryhmän näkökulmasta ja kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan jäsenenä kannatan komission aloitetta yhdistää 35 yksittäistä direktiiviä tutkintotodistusten tunnustamisesta vihdoinkin yhdeksi eurooppalaiseksi säädökseksi, jolla samalla vähennetään kuluja ja parannetaan tunnustamismenetelmien avoimuutta huomattavasti. Ehdotus direktiiviksi on siirrettävä komission toimenpiteenä uudelleen muotoiltavaksi, ja sillä täytyy pyrkiä muotoilemaan nykyiset yhteisösäädökset kansalaiset paremmin huomioon ottaviksi, yksityiskohtaisemmiksi ja yksinkertaisemmiksi.
Kannatamme voimakkaasti edustaja Gebhardtin mietintöä. Se on harvinaisen järkevä ja kannatuksen arvoinen ja se sekä parantaa että yksinkertaistaa tunnustamismenetelmää joiltain kohdin, mutta se on sisällöllisesti käytännössä sama kuin jo kuluneena 30 vuonna olemassa olleet vapauttamisdirektiivit ja siirtymätoimenpiteistä annetut direktiivit vuodelta 1964. Tämä säännöstö yhdistää jo olemassa olevan ja toimivan, ja saavuttaa siten suuremman avoimuuden. Lisäksi se sekä ottaa huomioon että vahvistaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen säännöksen tästä asiasta. Mietintö pyrkii oikeusturvaan ja avoimuuteen.
Erityisesti saksalaisesta näkökulmasta olen iloinen siitä, että mietintö ei edusta summittaisesti tehtävän tunnustamisen suuntausta, vaan tarkastelee ainoastaan menetelmiä ja määräaikoja yksittäistapauksissa. Siksi otsikon käsite "tunnustaminen" on itse asiassa vähän harhaanjohtava.
Kuten tiedätte, meillä Saksassa on kaksiulotteinen koulutusjärjestelmä, joka tarkoittaa rinnakkaista koulutusta yrityksessä ja ammattikoulussa. Se on monien vuosien kuluessa osoittautunut hyväksi järjestelmäksi eikä kaksiulotteisen koulutusjärjestelmän asemaa saa vaarantaa summittaisesti tehtävällä eurooppalaisella järjestelyllä. Näin kävisi, jos summittaisesti tehtävä arvostelu ottaisi huomioon koulussa vietetyt tunnit, mutta ei käytännön ammattikokemusta. Minäkin olen sitä mieltä, että - kuten mietinnössä sanotaan - pitäisi rakentaa EURES-verkko. Siinä on hyvä ajatus, jota tällä hetkellä valitettavasti sovelletaan vielä hieman riittämättömästi. EURES tarjoaa vain noin 500 paikkaa vuosittain, ja todellisia välityksiä ei juurikaan ole.
Uusien tekniikoiden nopean kehityksen näkökulmasta pidän erityisen järkevänä ja kaikkia työmarkkinaosapuolia hyödyttävänä sitä, että perustetaan kattava eurooppalainen tietopankki, jossa tarjolla olevat paikat ovat nähtävinä, ja johon myös kiinnostuneet työntekijät pääsevät käsiksi. Keskeinen tehtävä ei nimittäin mielestäni enää ole pätevyyden tunnustamisen järjestäminen. Melkein kaikista ammattinimikkeistä on nykyään olemassa direktiivi, ja suurimpaan osaan ammatteja on joka tapauksessa rajoittamaton pääsy.
Ei, tärkeintä on nyt saada eri Euroopan maiden koulutusjärjestelmät ja tutkinnot avoimemmiksi. Jotta saavuttaisimme sen, meidän täytyy huolehtia siitä, että kaikille kiinnostuneille on olemassa mahdollisimman suuri määrä tietoa saatavana keskustietopankin, kuten esimerkiksi EURES-verkon, ja kansallisten esittelypisteiden kautta. Tähän avoimuuteen kuuluu tietysti todistusten monikielisyys. Vain niin toisten maiden työnantajat pystyvät ymmärtämään niitä, ja vain niin yksittäistapauksia voidaan vertailla. Haluaisin kuitenkin huomauttaa siitä, että tämä asiakirja, tämä todistus, on ensisijaisesti alkuperämaata varten ja ottaa siten huomioon sen todistuksia koskevat muotoseikat.
Komission ehdotus direktiiviksi osoittaa selvästi halua edistää Euroopan unionin sisäistä liikkuvuutta ja halua purkaa esteet sen tieltä. Tämä pyrkimys on olennainen osa ponnisteltaessa kohti Euroopan integraatiota, sillä rajat ylittävän liikkumisen mahdollistamisella ja harjoittamisella yleisessä ammatillisessa koulutuksessa ja ammatinharjoittamisessa on perusluonteinen merkitys eurooppalaisen itsetunnon ja kansalaisten Euroopan syntymiselle sekä Euroopan talouden hyvinvoinnille.

van Bladel
Arvoisa puhemies, en ole oikeusasioita käsittelevän valiokunnan jäsen, mutta Euroopan parlamentin jäsenenä olen tekemisissä kansalaisten oikeuksien kanssa. Siksi olen erittäin ilahtunut Gebhardtin mietinnöstä, koska nyt voin lopultakin kertoa jotakin myönteistä tänne Strasbourgiin ja Brysseliin tuleville nuorille vierailijoille ja olen erittäin iloinen siitä, että meillä on vuonna 1997, Maastrichtin sopimuksen uudistamisen vuonna, väline kansalaisten lisääntyvää euro-epäuskoa vastaan. Kyseessä on tietenkin teknis-teoreettinen asia, joka onneksi yksinkertaistaa ja selventää yhteisön oikeutta ja tuo mukanaan ennen kaikkea ammatinharjoittamisen laajennuksen ja edistää myös ammatillista liikkuvuutta. Gebhardt sanoikin jo, että nyt Pohjoisnavan ja EteläSaksan välillä on enemmän yhtäläisiä mahdollisuuksia. Olen esimerkiksi sitä mieltä, että hollantilaiset lääkärit saavat nyt enemmän mahdollisuuksia naapurimaassa Saksassa. Se on mahtavaa. Hänen mielestään otettu askel on liian pieni. Haluaisin sanoa, että tämä pieni askel on parempi kuin ei mitään. Mielestäni tämä on hyvä rakennusaine rakentamallemme eurooppalaiselle talolle ja ryhmäni suhtautuu tähän mietintöön erittäin myönteisesti. Rouva Gebhardt, uskon että tulemme huomenna äänestämään myönteisesti tästä ja onnittelen teitä jo etukäteen.

Ryynänen
Arvoisa herra puheenjohtaja, tutkintotodistusten tunnustamisjärjestelmän kehittäminen liittyy oleellisesti kansalaisten perusoikeuksiin vapaan liikkumisen ja ammatinharjoittamisen sekä tasa-arvoisen kohtelun toteutumisen osalta. Tällä direktiivillä pyritään yksinkertaistamaan yhteisön oikeutta ja tekemään siitä kansalaisten kannalta avoimempi. Valitettavasti tällä tiellä ei vieläkään edetä riittävästi. Kehittämistarpeita jää edelleen tuleville vuosille.
1980-luvun lopulla toteutettiin tärkeä periaatteellinen muutos, kun luovuttiin niin sanottujen euroammattien tavoittelusta eli ammattien yhdenmukaistamisesta ja siirryttiin tutkintotodistusten ja muiden kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen tunnustamiseen. Tämä järjestelmä on nyt saatava toimimaan avoimena ja ketään syrjimättömänä. Valitusten tulva osoittaa, että jäsenvaltioiden tasolla on vielä paljon tehtävää esteiden poistamisessa.
Kansalaisten kannalta on tärkeää, että niin sanottu menettelytakuu toimii käytännössä joka tilanteessa. Jäsenvaltion on verrattava hakijan pätevyyttä vastaanottajavaltiossa edellytettyyn pätevyyteen, ja jos vastaava pätevyys todetaan, hakemus tunnustamisesta on hyväksyttävä. Hakijalle on myös aina annettava mahdollisuus osoittaa hankkineensa muulla tavoin puuttuvan pätevyyden, jollei siitä ole todistusta. Tämä on mielestäni hyvin tärkeä lisäys joustavuudessa.
Esittelijän tavoin on syytä ihmetellä, ettei näin suuresti kansalaisten oikeuksia koskettavasta asiasta ole saatavilla ajan tasalla olevaa tilastotietoa. On korkea aika velvoittaa jäsenvaltiot toimittamaan komissiolle tiedot erityisesti niistä ongelmista, joita kansalaiset vielä kohtaavat halutessaan harjoittaa ammattiaan toisessa jäsenmaassa. Vain tältä pohjalta on mahdollista määritellä muutostarve ja toteuttaa tarvittavat muutokset.

Zimmermann
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kannatan komission ehdotusta vapauttamisdirektiivien ja siirtymätoimenpiteistä annettujen direktiivien soveltamisalaan kuuluvien ammatillisten toimintojen tunnustamisesta. Rehellisesti sanottuna ihmettelen kuitenkin, kuinka tämä pitkä otsikko voisi olla selvä kaikille niille kansalaisille, joita se koskee: puhumme täällä usein kieltä, jota monet kansalaiset eivät pysty lainkaan ymmärtämään, ja usein kansalaiset eivät edes tiedä, että he todella hyötyvät tällaisista ehdotuksista.
Kaikesta huolimatta tuen tätä suunnitelmaa ja erityisesti myös kollegoideni minua ennen esittämiä puheenvuoroja. Kaksi miespuolista edustajaa on vielä täällä, mutta he eivät ole sanoneet tähän vielä mitään. Tästä tulee sellainen tunne kuin tämä olisi todellakin aihe, joka koskee vain naisia. Mutta asia ei ole niin.
Luulen, että juuri kansalaisten Euroopassa, jossa vapaa liikkuvuus on tärkeä asia ainakin paperilla ja myös mielissämme, on ehdottoman välttämätöntä, että poistamme tätä vapautta haittaavat esteet. Koulutusjärjestelmien erilaiset pätevyysvaatimukset ja usein vaikea vastavuoroinen tutkintotodistusten ja ammattikokemuksen tunnustaminen estävät ammatinharjoittajia harjoittamasta ammattiaan toisessa Euroopan maassa ja asettumasta sinne asumaan. Siksi käsiteltävänä olevan direktiivin pitää helpottaa ja nopeuttaa tutkintotodistusten tunnustamista.
Keskusteluista asianosaisten kanssa - ja minä olen alueellani paljon heidän kanssaan tekemisissä - tiedän, että monet, jotka ovat nyt työttöminä, olisivat valmiita työskentelemään myös muilla alueilla, mutta he eivät tiedä, kuinka he voisivat todella tehdä sen. Heillä on paljon esteitä voitettavanaan, jotta he voisivat todellakin työskennellä toisella alueella.
Mielestäni on tärkeää kiinnittää tähän huomiota, jotta pätevät ihmiset voivat mennä toiseen maahan. Itse tein sen 25 vuotta sitten ja voin kirjoittaa kirjan niistä ongelmista, joita siihen liittyy. Toivon, että pystymme poistamaan nämä ongelmat ja että tulevaisuudessa rakennetaan kansalaisten Eurooppa, jossa eurooppalainen ajatus on todellakin juurtunut kaikkien ihmisten mieliin.

Monti
Arvoisa puhemies, tämä mietintö on näennäisesti hyvin tekninen, mutta poliittisesti erittäin tärkeä, koska se käsittelee kansalaisia. Onnitelen esittelijää, edustaja Gebhardtia, koko komission puolesta erittäin selkeästä ja yksityiskohtaisesti esitetystä oikeusasiain valiokunnan mietinnöstä.
Tehtävä oli varmasti rankka, ottaen huomioon esitetyn, direktiivin 35 koodijärjestelmää ja lukuisten erilaisten tutkintotodistusten tunnustamisjärjestelmän käyttöönottoa koskevan direktiivin monimutkaisuuden. Onneksi oikeusasiain valiokunta on hyväksynyt mietinnön välttäen keskustelun esityksen teknisestä monimutkaisuudesta. Näin on kannatettu komission toimia yhteisöoikeuden yksinkertaistamiseksi sekä samalla vahvistettu arviointi sosiaaliasiain valiokunnan antamalle direktiiviesitykselle, jolla pyritään edistämään työttömyyden vastaista taistelua.
Periaatteessa - olen iloinen muistuttaessani asiasta - komissio voi ottaa vastaan kaikki oikeusasiain valiokunnan tekemät tarkistukset, minun on myös päättäväisyydellä sanottava, että vedän takaisin edustaja Gebhardtin vakuutuksen "innostuksesta" . Haluaisin, että parlamentti - joka tällä hetkellä ei ehkä ole erityisen toiveikas - voisi poistaa kaikki esteet, jotka ovat sen kannatuksen, teidän kannatuksenne tiellä, kansalaisten Euroopan rakentamiseksi.
Komission linjana on antaa etuoikeus kansalaisille. Kansalainen on käsitteenä laajempi kuin kuluttaja, josta juuri kollegani Bonino puhui, on käsitteenä laajempi kuin säästäjä, työntekijä. Kansalainen on yksikkö, jonka ympärillä me kaikki toimimme.
Tämän mukaisesti komission tehtävänä on työskennellä kansalaisten Euroopan puolesta myös siellä, missä se näyttää kaikkein talouspainotteisimmalta eli sisämarkkinoilla. Ja tämä esitys, jota tämä erinomainen Gebhardtin mietintö käsittelee, mukailee komission toiminnan linjoja: etusija-asema kansalaisille, yksinkertaistaminen, avoimuus, tiedotus. Aivan muuta kuin "ei ilmene innostusta" ! Olemme hyvin innostuneita, myös parlamentilta saamamme tuen ansiosta, jonka avulla voimme rakentaa yhteismarkkinoita kansalaisia varten, Eurooppaa kansalaisia varten.
Haluan nyt muistuttaa aloitteista, joita on viime aikoina tehty, jotta saataisiin konkretisoitua se, mikä muuten voisi olla vain kansalaisten Euroopan retorista rakentamista. Simone Weilin työryhmä tutkimaan liikkumisen vapautta koskevia konkreettisia ongelmia, esityspaketti, jossa on esitetty valvonnan poistamista kaikilta rajoilta turvallisuuden alalla, rikkomukset, joita esiintyy yhä enenevässä määrin jäsenvaltioiden välisessä vertailussa, erityisesti kansalaisten vapaata liikkumista ja todistusten tunnustamista koskevien direktiivien osalta.
Mutta tämän lisäksi, kuten edustaja Zimmermann jo sanoi, pelkkä kansalaisten Euroopan rakentaminen ei riitä: on rakennettava tietoa kansalaisille ja kansalaiset on pidettävä ajan tasalla Euroopan heille tarjoamista mahdollisuuksista. Tältä osin, jälleen parlamentin tukemana, mutta ensin tulee komission innostus, sitten vasta parlamentin, olemme panneet täytäntöön Citizens First - Burger Europa - toimet, jotka tähtäävät ensisijaisesti tarjoamaan ulkomailla työskentelyn alalla tarkkaa ja täsmällistä tietoa, joka auttaa lopulta kansalaisia ymmärtämään, mitä Eurooppa on parhaillaan luomassa heitä varten sekä auttaa meitä, lukuisten puhelinpalautteiden, Internetin ja niin edelleen kautta ymmärtämään, mitä varsinaisia vaikeuksia kansalaiset kohtaavat harjoittaessaan Euroopan kansalaisuuden oikeuttaan.
Niinpä olen varma, että edustaja Gebhardt on jo tässä kohdassa samaa mieltä kanssani siitä, että aloitamme nämä toimet innostuneina, emme vailla innostusta, ja tiedämme, että Euroopan parlamentti jakaa kanssamme nämä vaikeat, mutta erittäin tärkeät komission toimet.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Euroopan yhteisöjen virkamiesten henkilöstösäännöt (Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lindholmin oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0046/97) muutetusta ehdotuksesta neuvoston asetukseksi (Euratom, EHTY, ETY) Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen ja näiden yhteisöjen muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen muuttamisesta tasa-arvoisen palkkauksen osalta (KOM(96)0077 - C4-0565/96-00/0904(CNS)).

Lindholm
Herra puhemies, rakkaat kollegat! Tämä mietintö, jolla on merkittävä ja jännittävä esihistoria, käsittelee henkilöstösääntöjen muuttamista tasa-arvoisen kohtelun suuntaan ja syrjinnän poistamiseksi. Valiokunnassa mietintö äänestettiin nurin pienimmällä mahdollisella erolla. Tulos oli tasan 8-8, vaikka useimmat muutosehdotukset otettiin huomioon. Tuomme nyt uudelleen muutosehdotukset lähes muuttamattomassa muodossa. Muutosehdotusten takana on neljä poliittista ryhmää, tiettyjen takana viisi. Tiedämme, toivomme ja uskomme, että myös muissa poliittisissa ryhmissä on suurta tukea toiminnalle miesten ja naisten välisen tasa-arvon hyväksi ja syrjintää vastaan.
Mitkä sitten ovat ne vallankumoukselliset ehdotukset, nykyaikaisin mittapuin, joita olemme esittäneet? Oikeastaan sellaisia ei ole. Vaadimme esimerkiksi sitä, että instituutiot edistävät yhtäläisiä mahdollisuuksia miehille ja naisille. Vaadimme, että instituutiot pyrkivät miesten ja naisten tasapuoliseen osuuteen rekrytoinnissa, koulutuksessa ja ylennyksissä. Haluamme poistaa syrjivän ja vanhanaikaisen 35 vuoden ikärajan. Haluamme, että virallisesti rekisteröity kumppanuus asetetaan samanarvoiseksi avioliiton kanssa sosiaaliturvan etuuksien suhteen, ja haluamme perustaa tasa-arvokomiteoita.
Rakkaat kollegat! Kolmen vuoden kuluttua kirjoitamme vuosiluvun 2000. Astumme uudelle vuosituhannelle, uuteen aikaan ja ehkäpä uuteen maailmaan. Ne henkilöstösäännöt, joita nyt haluamme muuttaa, uudistaa ja ajanmukaistaa, ovat 1950-luvulta. Kyllä nyt on jo korkea aika sopeuttaa meidän, EU: n, työntekijöiden työehdot nykyaikaan.
Mitä argumentteja ovat mietinnön vastustajat esittäneet? Minkä kestävien, fantastisten argumenttien nojalla on OK, että EU vuonna 1997 saa jatkaa de facto syrjivää henkilöstöpolitiikkaa, samalla kun sopivalla ja sopimattomalla ajalla paheksutaan kaikentyyppistä syrjintää unionin ulkopuolella? Seuraavassa muutamia esimerkkejä. Enintään 35 vuoden ikäraja suosii naisia ja on myönteinen, sanotaan. Me tiedämme asian olevan päin vastoin, minkä lukuisat unionin naisjärjestöt voivat vahvistaa. Puhutaan siis joskus vastoin parempaa tietoa. Ikäraja on sitä paitsi lailla kielletty kahdessa jäsenvaltiossa, Irlannissa ja Suomessa. Miten EU: n instituutiot menettelevät ilmoittelussaan näissä maissa? Rikotaanko kansallista lainsäädäntöä, vai otetaanko käyttöön eri säännöt eri jäsenmaille? Toinen argumentti ikärajan säilyttämiseksi on se, että nuorten päälliköiden ja vanhempien alaisten välille syntyisi ongelmia. Rakkaat kollegat! Vilkaiskaa todellisuutta instituutioiden ulkopuolella. Eurooppa ja maailma ovat täynnä yrityksiä ja organisaatioita, ei vähiten atk- ja tietoliikennealalla, joilla tämä suhde on tavallinen eikä luo ongelmia. Miksi niin tapahtuisi EU: n instituutioissa? Vielä yhdeksi argumentiksi ikärajan säilyttämisen puolesta sanotaan budjettisyyt. Eläkekulut kuulemma nousisivat. Opetan tosin matematiikkaa ja luulin sen jotenkin hallitsevani. Tässä järkeilyssä putoan kuitenkin kärryiltä; se on minulle puhtaan matemaattisesti käsittämätön. Mutta vaikka se olisi totta, on minulle käsittämätöntä, että joku vaatisi syrjinnän jatkamista taloudellisista syistä. Hyväksyisikö EU tämän perusteen miltään muulta taholta? Niin ei tehty esimerkiksi EteläAfrikan apartheidin suhteen. Lyhyesti sanottuna: minulle ja useimmille kansalaisille ei ole yhtäkään kestävää argumenttia tämän syrjinnän säilyttämiseksi.
Argumentti sille, että rekisteröity kumppanuus ei saisi samaa asemaa kuin avioliitto, on ollut se, että EU: n tulee vaalia perhettä. Millä tavoin kumppanuuden tunnustaminen heikentäisi perheen asemaa? Sehän ei loukkaa sitä millään tavalla. Tosikristillisessä hengessä tulisi suhtautua myönteisesti kaikkiin ehdotuksiin, jotka edistävät ihmisten samanarvoisuutta riippumatta sukupuolesta tai seksuaalisesta suuntautumisesta. Hakematta tulee mieleeni Raamatun kertomus viinitarhan työntekijöistä: meillä olisi siitä kyllä paljon oppimista. Toinen argumentti rekisteröityä kumppanuutta vastaan on myös ollut talous: se tulisi kuulemma kalliiksi. Jälleen kerran käytetään rahaa perusteena de facto syrjinnän säilyttämiselle EU: n instituutioissa. Se on mielestäni mahdotonta hyväksyä eikä sellaisen instituution arvon mukaista, joka sanoo työskentelevänsä kaikkia syrjinnän muotoja vastaan.
EU on lukuisissa mietinnöissä, esimerkiksi Vayssaden ja Rothin, sekä monissa päätöslauselmissa ilmaissut kantansa kaikkia syrjinnän muotoja vastaan. Asia on koskenut jäsenmaitakin, mutta ennen muuta EU: n ulkopuolisia maita. EU: lla ja Euroopan parlamentilla on nyt mahdollisuus osoittaa, että ollaan vakavissaan eikä kaikki ole tyhjiä sanoja. Tässä ja nyt voi parlamentti korvata kaikki kauniit sanat konkreettisella toiminnalla. Valiokunta ei kyennyt siihen, vaan äänesti ehdotuksen nurin. Annamme nyt parlamentille kokonaisuudessaan mahdollisuuden osoittaa, että EU on työnantajana valmis kulkemaan kärkijoukoissa syrjintää vastaan ja tasa-arvon puolesta.

Sornosa Martínez
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, aluksi haluan onnitella Lindholmia hänen mietinnöstään, jonka takia minut nimitettiin naisten oikeuksien valiokunnan antaman lausunnon valmistelijaksi. Lopulliseen mietintöön esitettyjen tarkistusten ja niiden hyväksymisen kanssa Euroopan yhteisöjen virkamiesten henkilöstösäännöt muodostavat hyvän mallin, mitä tulee tasa-arvoiseen kohteluun, johon se viittaa. Tässä asiassa edistyksellisen lakimallin käyttöön ottaminen on erittäin tärkeää, ja se on sitä muun muassa kahdesta syystä, joita haluan seuraavaksi tarkastella.
Ensimmäisenä mainittakoon, selkeästi ja laajasti, hallinnosta lähtien, tasa-arvoisen kohtelun periaate, jonka käytännön soveltaminen laillisessa mielessä on osoittautunut niin vaikeaksi ja ongelmalliseksi.
Toisena, halusta sopeutua, toisin kuin tavallisesti tapahtuu, lakiasiakirjoissa, siihen yhteiskunnalliseen tilanteeseen, jossa elämme, tunnustamalla sekä heteroseksuaalisten että homoseksuaalisten parien olemassaolo ja määrän kasvu yhteiskunnassamme ja antamalla heille samat oikeudet kuin muillekin.
Tarve esittää nämä korjaavat toimenpiteet on ensisijainen, koska niistä riippuu se, mikä muuttaa naisia vastaan kohdistuvan syrjivän suuntauksen, sillä samanlaisesta valmentautumisesta ja suorituskyvystä huolimatta miehet ovat niitä, jotka saavuttavat korkeamman aseman työelämässä. Sen lisäksi, että pyritään korjaamaan tämä prosessi, toimenpiteet ja niiden tarkistukset ovat välttämättömiä, koska kyse on luonteeltaan väliaikaisista toimenpiteistä, eivätkä ne merkitse vahinkoa muodolliselle tasa-arvolle, koska niissä rajoitutaan korjaamaan erot palkkaamisen, etenemisen ja kehittämisen piirissä, ja etusija asetetaan tilapäisesti.
Lopuksi haluan sanoa, että naisten tasa-arvoisen kohtelun periaate - jonka puolesta olemme työskennelleet niin paljon ja työskentelemme edelleen - sekä homoseksuaalien tasa-arvoisen kohtelun periaate - joka sisältyy parlamentin helmikuussa vuonna 1994 hyväksymään päätöslauselmaan - ovat periaatteita, joita tavallisesti rikotaan, ja taistelua niiden soveltamiseksi, kuten myös toteuttamiseksi päivästä toiseen, tulisi tarkastella säädöksissä, sellaisissa kuin tämä, jonka luultavasti tulemme hyväksymään.

Zimmermann
Arvoisa puhemies, tänä iltana me puhumme virkamiesasemasta ja virkamiesten työstä Euroopan yhteisön elimissä. Mielestäni juuri Euroopan yhteisön täytyy olla esimerkkinä siitä, että se soveltaa sitä, mistä me aina keskustelemme täällä puhuessamme naisten ja miesten tasa-arvoisesta kohtelusta yhteiskunnan kaikilla aloilla. On aivan sama, onko kyse työstä tai jostain muusta alasta, tärkeätä on, että juuri me olemme hyvänä esimerkkinä ja että juuri me olemme niitä, jotka näyttävät, mitä me Euroopan unionissa haluamme.
Haluaisin puolueryhmäni puolesta selvittää vielä muutamia kohtia lähemmin. Edustaja Lindholm sanoi juuri erittäin selvästi: ihmisiä, jotka elävät yhdessä, ei saa enää syrjiä kohtelemalla heitä epätasa-arvoisesti. Tasa-arvoinen kohtelu ei saa olla asema, jonka voi saavuttaa ainoastaan avioliiton kautta. Itse menin naimisiin vajaat 20 vuotta sitten, koska nimittäin tiesin, että siitä on verotuksellisia ja muitakin hyötyjä. Emme saa hankkia tätä paperia vain näistä syistä, ja mielestäni pitää olla mahdollista saada samat oikeudet ilman, että niin sanotusti noudamme tämän paperin valtiolta. On olemassa paljon ihmisiä, jotka elävät vuosikausia yhdessä yhteisössä, ja joita syrjitään oikeastaan vain siksi, etteivät he ole käyneet hakemassa väestörekisteristä tätä paperia.
Tämä ei koske vain palkkoja, vaan myös sosiaaliturvaa, sairasvakuutusta ja monia muita aloja. Minun mielestäni tästä täytyy tehdä meidän avoimessa yhteiskunnassamme nyt loppu.
Toinen kohta, johon haluaisin vielä puuttua, on ikäraja. Haluaisin lisätä vielä jotain edustaja Lindholmin puheenvuoroon. Ei ole kyse vain siitä, että naisilla on lasten saannin takia erilainen rytmi elämässään, koska he palaavat työelämään takaisin vasta myöhemmin. Viime vuonna meillä oli niin kutsuttu elinikäisen oppimisen vuosi, jolloin keskustelimme siitä, että toisen koulutuksen kautta on olemassa uusi mahdollisuus, siis mahdollisuus toiseen ammattiin. Eikö ole mahdollista, että ikäraja rajoittaa tätä? Monet ihmiset kirjoittavat ylioppilaaksi vasta 30-vuotiaana, aloittavat sitten koulutuksen tai yliopisto-opinnot, eikä heillä ole mitään mahdollisuuksia, jos on olemassa ikäraja. Ikäraja täytyy poistaa.

Casini C.
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää viisi huomiota. Ensinnäkin, edustamani ryhmä puoltaa täysin mietintöä niiltä osin, kun se koskee miesten ja naisten välistä tasa-arvoa. Katsomme, että tämä tasa-arvo on historiallinen voitto, lähes perustavanlaatuinen teko sitten, ainakin teoriassa tapahtuneen, orjien, mustien, lasten, ulkomaalaisten ja erirotuisten ihmisten vapautumisen jälkeen. Uusi täydentävä ja syvällinen yhtäläisyyden katsomus on tervetullut, myös naisten ja miesten välisiin suhteisiin.
Toiseksi, suhtaudumme sitä vastoin varauksellisesti tarkastuksiin 3, 8, 10 ja 11, joita vastaan äänestämme, sillä ne tiedostamatta tuovat mukanaan syrjintää aiheuttavia tekijöitä perheiden yhdenmukaistamisen kautta, joka perustuu heteroseksuaalisten parien avioliittomalliin, jopa homoseksuaaliparien kustannuksella. Niin, tässä on selvä ja näkyvä eroavaisuus julkisen vastuun turvaamisessa verrattuna valtioon ja yhteiskuntaan, mistä rakentaa se, mitä kansainväliset sopimukset ja perustuslakimme kutsuvat " yhteiskunnan ja valtion peruspilariksi" , joka sellaisenaan, palautetaan mieliin ihmisoikeuksien julistuksen 15 artikla, olisi valtion tunnustettava ja turvattava eikä päinvastoin kannettava huolta julkisesta vastuusta, joka varmuudella on oikeutettu ja jota kuitenkin, homoseksuaaliparien tapauksessa, ei voida yhdistää tähän sukupolvien voimavaraan, joka kuitenkin on perusydinperhemallin mukainen, sillä on valtion ja yhteiskunnan etujen mukaista, että valtiossa on lapsia ja lapset on kasvatettu tutuissa ympyröissä. Ne, jotka menevät naimisiin, alistuvat hyvin monimutkaisiin julkisiin sääntöihin, jotka juuri julkinen oikeus on sanellut, sillä on julkisen edun mukaista, ettei muunlaisia tapauksia ole olemassa. Riittää, kun vain ajatellaan vain mitätöinnin syitä, avioeron syitä, avioliiton ja avioeron ehtoja.
Kolmanneksi haluaisin huomauttaa selvin sanoin, että myös erilaiset seksuaaliset taipumukset omaavilla ihmisillä, erityisesti homoseksuaaleilla, olisi oltava oikeus samanarvoisuuteen. Tämä on sanottava voimakkaasti, voimakkaasti myös kristillis-demokraattisella vakaumuksella. Kaikki ihmiset ovat samanarvoisia, ja tämä on tuotava esiin selkeästi. Mutta tämä ei tarkoita sitä, että omanarvontunnon samanarvoisuus voidaan alistaa toimielinten yhtäläisyydelle, jotka kaikki itsessään ovat erilaisia.
Ja nyt neljänteen kohtaan. Miksi perhettä kutsutaan kansainvälisissä sopimuksissamme, mukaan lukien Euroopan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien sopimus, "peruspilariksi" ? Suojellaanko tässä julkista vai yksityistä hyvää? Julkista hyvää, ja olen sen jo sanonutkin, sillä kyse on lapsista, muilta osin pätee vapauden periaate: jokainen voi tehdä, mitä haluaa, ja valtio turvaa vain vapauden, mutta se ei saa rajoittaa eikä suojella. Voidaan sanoa, että myös seura, yhdessäolo on tuote, hyvä, jota on jollain muotoa suojeltava. Olen valmis tekemään tämän johtopäätöksen, mutta se on tehtävä varoen eikä vain rajoittamalla seura sen seksuaaliseen ulottuvuuteen. Myös seura, jolla on kulttuuripohja, psykologinen tai tieteellinen pohja, ystävyyspohja tai kaukainen sukulaisuuspohja ansaitsee suojelua, miksipä ei!
Lopuksi viimeinen huomio. En kiellä, etteikö olisi olemassa myös erityistapauksia. Ymmärrän kyllä sitä, joka sanoo: "Milloin sitten lapset? Milloin yhdessä koettu elämä ja molemminpuolinen apu?" Olen ymmärtäväinen. Kuitenkin uskon, että on hyvä tehdä pohdintoja ja erotteluja. Ei tietenkään kaikissa tapauksissa, mutta joissakin erityistapauksissa. On tehtävä rajoituksia, on otettava huomioon tilanne.
Kaiken kaikkiaan, uskon, että saamme aikaan keskustelua, mutta sitä ei saa käydä kulisseissa, vaan kirkkaassa päivänvalossa laajamittaisesti tästä erityisestä aiheesta eli suhteiden ja parien perusongelmista. Ei ole tarpeen yrittää tuoda keskusteluun piilotetusti mukaan kysymystä, joka on näin tärkeä, mutta jota ei voida käsitellä kyseisten säännösten yhteydessä.

Thors
Herra puhemies, herra komissaari! Minun täytyy sanoa, että kun valiokunta käsitteli itsepintaisen ja hyvän esittelijän ehdotusta täksi mietinnöksi, se oli surkuhupaisa näytelmä, joka kauhistutti suhteellisen tuoretta pohjoismaista edustajaa.
Olen kuitenkin iloinen, että olemme yli monien ryhmärajojen voineet liittyä yhteen yrittämään korjata sitä, mitä esittelijä kuvaili, sitä " kolausta" jonka mietintö koki, ja että nyt olemme esittäneet muutosehdotukset, joilla uskoakseni on hyvät mahdollisuudet tulla hyväksytyiksi. En halua todistaa pohjoisen puolesta, mutta haluan kuitenkin sanoa, että huominen menettelymme ja äänestämisemme tullaan panemaan merkille, sillä osa unionin uskottavuudesta naisten ja tasa-arvon puolustajana ratkaistaan siinä äänestyksessä, jonka huomenna suoritamme. Siksi toivon, että ryhmien yhteinen esitys hyväksytään.
Olen myös iloinen siitä, että tekemillämme ehdotuksilla voimme tehdä määrätietoista tasa-arvotyötä, että saadaan lain tuki niille aikomuksille, joita sekä nykyinen komissio että läsnäoleva komissaari ovat esittäneet, toisin sanoen että pyritään molempien sukupuolten tasaisempaan edustukseen unionin instituutioissa. Tämä on jatkuvasti pidettävä mielessä, muuten kätkössä olevat mekanismit vaikuttavat vastakkaiseen suuntaan, ja tarvitaan suunnitelma, jotta tämä onnistuisi.
On käsitelty myös ikäsyrjintää. Tuen niitä ehdotuksia, jotka olemme täällä tehneet. Mitä tulee rakkauden eri muotojen tasa-arvoon, en näe, että se uhkaisi avioliittoa tai perhemuotoja missään jäsenmaassa. Ne ehdotukset, joita on tehty erilaisten perinteisestä avioliitosta poikkeavien rekisteröityjen parisuhteiden tunnustamiseksi, eivät loukkaa minkään maan lakeja.

Sierra González
Arvoisa puhemies, parlamentin täysistunnon marraskuussa vuonna 1993 hyväksymistä tarkistuksista ja Euroopan yhteisöjen virkamiesten henkilöstösääntöihin liitettävistä ehdotuksista komissio on tehnyt omansa vain siitä, joka koskee kaikkea suoran tai epäsuoran, seksuaaliseen suuntautuneisuuteen perustuvan syrjinnän nimenomaista kieltämistä.
Se tosiasia, että komissio on ottanut tehtäväkseen tämän tarkistuksen, muodostaa epäilemättä askeleen eteenpäin, mitä on osattava arvostaa. Mutta on olemassa muitakin muutosehdotuksia resurssien käyttämiseksi, jotta suoran tai epäsuoran syrjinnän kieltäminen ilmenisi käytännön tosiasioissa, kuten esimerkiksi sellaisen komitean perustaminen, jonka tehtävänä on edistää ja valvoa tasa-arvon periaatteen noudattamista sekä esittää vastaavia positiivisten toimenpiteiden ohjelmia, kuten myös ehdotus virkamiesten etenemisjärjestelmästä, joka perustuu suosituimmuuslausekkeeseen ja jolle komissio ei ole ollut vastaanottavainen.
Sen vastaanottokyvyn puute peittää perimmäisen ongelman: instituutioiden rajoitettu autonomia tasa-arvoisen kohtelun periaatteen syventämisessä ja yleistämisessä. Ja tämä johtuu siitä, että juridisen, muodollisen periaatteen muuttuminen teoiksi tuo mukanaan tietyn määrän kysymyksiä, jotka vaikuttavat yhteiskunnan erilaisiin määräyksiin: hallituksen toiminnasta yhteiskunnallisten palvelujen ja sosiaaliturvan suhteen aina yksilöiden perheeseen ja kotiin liittämien toimintojen uudelleenjärjestelyyn saakka, eikä mitään näistä kysymyksistä voida käsitellä yhtenä ainoana asiana, vaan täytyy ottaa huomioon seikat, jotka ylittävät poliittis-hallinnolliset piirit ja tunkeutuvat kansalaisyhteiskunnan käytäntöihin ja tapoihin.
Mutta mitä tulee oikeuksiin - erityisesti subjektiivisiin oikeuksiin - on yritetty ja toisinaan myös onnistuttu siinä, että eurooppalainen lainsäädäntö on esimerkillistä, eikä se muodosta pelkästään juridista, vaan myös moraalisen vertailukohteen. Ja tässä on syy, jotta lainsäätäjät ottaisivat vastuun asiasta. Kyse ei ole ainoastaan lain laatimisesta yhteisön virkamiehiä varten; kyse on funktionaalisen, taloudellisia ja sosiaalisia oikeuksia sekä etenemisjärjestelmiä koskevan mallin luomisesta, joka muodostaisi itsessään ilmauksen tasa-arvoisesta kohtelusta, lopun kaikille juridisen syrjinnän muodoille, jotka perustuvat seksuaaliseen suuntautuneisuuteen.
Tämän vuoksi tarkistusten teko on välttämätöntä, mikäli halutaan, että Euroopan unioni muuttuu tasa-arvoisen kohtelun edistämisen malliksi. Varmasti jonkun mielestä tämän lain vaatimukset olivat rajallisempia ja sen tavoite tuli laajasti täytetyksi ohjaamalla tasa-arvon periaate yleisesti virkamiehille soveltuvaan hallintoon, menemättä yksityiskohtiin. Mutta seksuaaliseen suuntautuneisuuteen perustuvan syrjinnän lopettaminen velvoittaa menemään yksityiskohtiin. Lailliset vakuudet, jotka varmistavat tasa-arvoisen kohtelun, eivät voi sivuuttaa sellaisia vaikeita yksityiskohtia kuten naisten aliedustus, heidän vertikaalinen erottelunsa hallinnon alueella, sen horisontaalinen keskittyminen tiettyihin toimintoihin, ja eurooppalaisten virkanaisten tapauksessa, tiettyihin kategorioihin.
Mikäli näitä kysymyksiä ei oteta käsiteltäväksi - toisin kuin nämä tarkistukset vaativat, joille, ryhmäni nimissä, annan tukeni - tasa-arvoisen kohtelun periaatteen sisältö jäisi tyhjäksi. Toisaalta olisi syytä muistaa, että tasaarvosopimuksen on demokratian syventämisen välineenä tavoitettava, mitä tulee työ-, kansalais-, sopimus- ja kauppaoikeuteen, kaikki yhteisön kansalaiset, riippumatta heidän seksuaalisesta suuntautuneisuudestaan ja niistä yhteiselämisen muodoista, jotka he ovat valinneet. Toisella tapaa rangaistaisiin menettelytavoista ja rajoitettaisiin yksilöiden valinnanvapautta. Tämän vuoksi olisi välttämätöntä tunnustaa kyseisten parien, heteroseksuaalien tai homoseksuaalien, oikeus nauttia kaikista sosiaalisista tuista.
Lopuksi haluan sanoa, että näiden kompromissien hyväksyminen ei merkitse pelkästään askeleiden ottamista kohti demokraattisempaa vaan myös kohti vapaampaa yhteiskuntaa. Luulen, että komission velvollisuus on pyrkiä tähän tavoitteeseen.

Ullmann
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, käsittelemässämme tapauksessa ei ole kyse vain miesten ja naisten tasa-arvoisesta kohtelusta Euroopan yhteisöjen virkamiesten henkilöstösäännöissä, vaan kuten edustaja Casini niin vakuuttavasti esitti, myös kaikenlaisen uskonnolliseen tai aatteelliseen vakaumukseen tai sukupuoliseen suuntautuneisuuteen perustuvan syrjinnän tuomitsemisesta, siis aivan kuten tarkistuksissa 3, 8 ja 11 lukee.
Euroopan parlamentilla on kaksinkertainen velvollisuus. Se ei saa alittaa muiden kansainvälisten instituutioiden kuten Yhdistyneiden kansakuntien, Maailmanpankin tai Euroopan rahapoliittisen instituutin normeja eikä se saa myöskään unohtaa helmikuussa 1994 tekemäänsä päätöstä saman sukupuolen välisten liittojen tasa-arvoisesta kohtelusta. Sitä päätöstä vastaan ei ole olemassa lainsäädännöllisiä eikä uskonnollisia perusteluita. Ei uskonnollisia, koska niin Vanha kuin Uusikaan testamentti ei rajoita perheen rakennetta tietynlaiseksi. Ei lainsäädännöllisiä, sillä jos yksilön vapauksia kunnioitetaan, ne eivät rajoitu tiettyyn uskonnolliseen tai aatteelliseen vakaumukseen tai sukupuoliseen suuntautuneisuuteen, etenkään julkisia virkoja koskevissa säännöissä.
Jos virkamiesten henkilöstösääntöihin jäisi jotain rajoituksia, ne olisivat ristiriidassa Euroopan unionin vapaiden perusperiaatteiden kanssa.

Hory
Arvoisa herra puhemies, Euroopan radikaaliallianssi kannattaa täysin meille esitellyn asetusehdotuksen tavoitteita.
Jos Euroopan instituutiot haluavat vastakin toimia johtajan asemassa taistelussa sukupuolista syrjintää vastaan, niiden on aloitettava olemalla esimerkillisiä siinä, miten ne kohtelevat virkamiehiään ja muuta henkilöstöään.
Sen vuoksi ryhmäni hyväksyi myös Lindholmin mietinnön yleisen periaatteen; itse asiassa allekirjoitimme suurimman osan niistä komission ehdotuksen parantamiseksi tehdyistä muutoksista, joissa tämä periaate vaikutti.
Esitän tällä kertaa henkilökohtaisen mielipiteeni ja olen tietoinen siitä, että tämä on vastoin nykyisiä suuntauksia, mutta minun on todettava, että minusta tuntuu mahdottomalta puoltaa muutoksia 5, 12, 13 ja 14. Ne aiheuttavat todellisia poliittis-filosofisia ongelmia, koska niissä perustetut oikeudet eivät ole tasapuolisia yhteisön virkamiesten rekrytoinnin ja ylennysten osalta.
Tässä tapauksessa ei enää ole kyse sukupuolten välisestä tasa-arvosta vaan erilaisesta yhteiskuntanäkemyksestä. Suurissa aatesuunnissa näitä ongelmia on käsitelty jo kauan. Aatesuunnat, joita kutsun tässä lyhyesti " kollektivistisiksi" , pyrkivät kohti " tasapuolista edustusta" . Tiedetään jo, mitä seurauksia tällä on yksilön vapauksille ja velvollisuuksille. Mitä tulee liberaaleihin aatesuuntiin, ne perustuvat yhä siihen, mitä kutsun " armoperiaatteeksi" : epätasapuolisen edustuksen korjaamiseksi turvaudutaan yksittäisiin aloitteisiin.
Itse olen radikaali ja viittaan oikeudenmukaisuuden periaatteeseen, jonka mukaan puolueellisiin perusteisiin (kuten rotu, sukupuoli, kieli tai alkuperä) perustuva syrjintä on tuomittava ja oikeuksien ja mahdollisuuksien yhtäläisyys on taattava. Tämän vuoksi pidän naisten ja miesten välistä suhdetta koskevassa ongelmassa laadullista yhtäläisyyttä parempana kuin määrällistä tasapuolisuutta. Tämän vuoksi uskon yleensäkin, ettei todellista epätasaarvoa poisteta siten, että luodaan epätasa-arvoisia oikeuksia, silläkään uhalla, että tämä johtaa meidät " ihanneyhteiskuntaan" , jossa jokaisella on aritmeettisin laskelmin osoitettu paikkansa. Mitä itseeni tulee, en halua tällaista yhteiskuntaa.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, hyvät kollegat, meille esitelty neuvoston asetusehdotus saa ryhmämme kannatuksen, mutta esitän siitä kuitenkin kaksi huomautusta, joista toinen koskee menettelyä ja toinen asiasisältöä.
Mitä menettelyyn tulee, Lindholmin ensimmäinen mietintö hylättiin oikeusasioita käsittelevässä valiokunnassa 27. tammikuuta muutoksista käytyjen keskustelujen jälkeen. Mitä tapahtui? Muutokset, joista ei päästy yksimielisyyteen, hyväksyttiin niukasti ja hyvin usein vain yhden äänen enemmistöllä, kuten tässä mietinnössä todetaan. Lopullisessa äänestyksessä se, että yksi puoltava ääni muuttui, kun eräs komission jäsen pidättäytyikin sen sijaan äänestyksestä, johti siihen, että äänet menivät tasan ja mietintö siis hylättiin. Samalla ehdotus lainsäädäntöpäätöslauselmaksi, josta toimitettiin äänestys hieman liian nopeasti, kärsi saman kohtalon.
Haluaisin sanoa, että olen tyytyväinen todettuani oikeusasioita käsittelevän valiokunnan hyväksyneen 6. helmikuuta ehdotuksen, jonka olin laatinut asetuksen sanamuodon mukaisesti ja sitä menettelyä noudattaen, jonka tarkoituksena oli pyytää valiokuntaa esittämään kantansa komission alkuperäiseen ehdotukseen. Nyt kun teksti on hyväksytty, voimme keskustella siitä tänään iltapäivällä. Se ei estä käymästä väittelyä asiasta ja muutosten esittäminen täysistunnossa on mahdollista.
Kun tämä asia on nyt selvä, haluaisin esittää sisältöä koskevan huomautuksen. Miesten ja naisten kohtelun eriarvoisuus on johtanut sellaisten toimenpiteiden hyväksymiseen, jotka aiheuttavat vakavia oikeudellisia ongelmia ja vaarantavat jopa tasavaltalaisten järjestelmiemme perustan. Lyhyesti sanottuna olemme siirtyneet tarjottujen virkojen kiintiöjärjestelmästä virkojen varausjärjestelmään paljon puhutun positiivisen syrjinnän nimissä. Yhdyn siihen, mitä kollegani Hory juuri sanoi. Hän olisi voinut lainata erään kommunistisen ministerin kuuluisaa lausahdusta virkamiesurasta: " Epätasa-arvoisessa yhteiskunnassa on oltava epätasa-arvoinen, jotta voisi palauttaa tasa-arvon."
Tästä aiheutuukin kaksi ongelmaa. Ensimmäinen on luonteeltaan oikeudellinen. Ranskan perustuslakineuvosto, Italian perustuslakituomioistuin, Saksan perustuslakituomioistuin ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuin tuomitsivat Kalanken tuomiossa sellaiset toimenpiteet, jotka suosivat järjestelmällisesti naisten rekrytoimista paljon puhutun yhtäläisen kohtelun periaatteen nimissä tilanteessa, jossa hakijat ovat yhtä päteviä. Mutta tähän sisältyy myös eräs filosofinen ongelma. Se liittyy tämän positiivisen syrjinnän luonteeseen ja siihen, että se vaarantaa jopa demokratioidemme perustan, koska uhattuna on itse kansalaisuuden käsite. Mitä tehdä? Olisi tietenkin määrättävä tasa-arvon varmistavista toimenpiteistä. Olisi myös edettävä antamalla kannustimia, kuten usein tehdään poliittisissa puolueissa. Emme saa erehtyä siitä, mistä väittelyssä todella on kyse. En ole lainkaan varma siitä, että ehdotetut muutokset, joista 18 tulee samoilta allekirjoittajilta, mahdollistavat asioiden etenemisen.
Näiden muutosten laatijat siirtävät väittelyn painopistettä ehdottomalla näin kyseenalaisia toimenpiteitä, kuten näitä jo mainittuja muutoksia tai muutosta nro 3, muutosta nro 10 ei aviollisista kumppanuussuhteista tai muutosta nro 11 ei-aviollisten kumppanuussuhteiden asettamisesta tasa-arvoiseen asemaan aviollisten kanssa. He ottavat sen riskin, että komission ehdotus hylätään.
Casinin äsken seikkaperäisesti esittämistä syistä emme äänestä näiden muutosten puolesta. Jos ne hyväksyttäisiin ja jos komission ehdotus sen jälkeen hylättäisiin, naisten tilanne ei loppujen lopuksi paranisi. Sen vuoksi haluamme puoltaa komission tekstiä.

Falconer
Arvoisa puhemies, suhtaudun esittelijän mietintöön myönteisesti. Se auttaa suuresti poistamaan epätasa-arvon, joka kohdistuu paitsi naisiin myös miehiin ja naisiin, jotka joutuvat uhreiksi heidän sukupuolisten taipumustensa perusteella. Myös kollegani Zimmermannin ja muiden tekemät ehdotukset auttavat suuresti tämän syrjinnän erityismuodon poistamisessa.
Vastauksena edelliselle puhujalle ja myös Horylle totean, että te ette voi poistaa vuosisatoja kestänyttä epätasaarvoa vain kääntymällä selin ja sanomalla, että luotamme siihen, että samat miehet tekisivät naisille oikeutta. Näin ei kerta kaikkiaan tule tapahtumaan. Luojan kiitos, naiset alkavat päästä tilanteen tasalle. Viimeisten 50 vuoden aikana olemme nähneet naisten pyrkivän eteenpäin ja astuvan esiin varmistaakseen, että tällainen epätasa-arvo hävitetään. Kun Hory puhui ensimmäisen kerran, uskoin hänen Lindholmille esittämiensä auliiden mielipiteidensä perusteella, että hän esiintyisi voimakkaasti näiden syrjivien esteiden poistamiseksi ja siirtyisi jollakin tapaa kohti naisten tasa-arvoista edustusta. Mutta hän käänsikin selän ja iski koko mietinnön ytimeen sanomalla, ettei hän voi kannattaa tarkistuksia 5, 12 ja 14. Tarkistukset 5, 12 ja 14 ovat juuri ne tarkistukset, joissa komissiolle sanotaan: " Kun rekrytoitte henkilöstöä, teidän on varmistettava, että palkkauksessa noudatetaan todellista tasa- arvoa."
Itse olen erityisen huolissani mietinnön tarkistuksesta 18. Uskon, että epätasa-arvon poistamiseksi on mentävä tuomioistuimia pidemmälle. Myönnän myös, että meidän on taisteltava paikoissa, joissa ihmiset käyvät työssä. Siksi on tärkeää, että annamme luottamusmiehille ja työntekijöiden edustajille nämä työkalut ongelmien selvittämiseksi ennen käräjöintiä. Siksi uskon, että koko parlamentin on kannatettava tarkistusta 18, jonka sosialistiryhmä on jättänyt käsiteltäväksi. Sen nojalla työntekijöiden edustajat saavat käyttöönsä eri virkamiesten tietoja voidakseen vertailla niitä muiden viranhakijoiden tietoihin. Korostan, että puheenaiheenamme on nyt työkokemus.
Katsoin saksankielistä käännöstä, ja siinä lukee 'Laufbahnen' . Olen saanut kuulla saksalaisilta kollegoiltani, että sillä tarkoitetaan curriculum vitae ta. Käsittääkseni oikea tulkinta on 'Arbeitserfahrung' , joka tarkoittaa työkokemusta. Voimmeko varmistaa, arvoisa puhemies, että te ja muut, myös sihteeristön henkilöstö, luette käsiteltäväksi jätetyt tarkistukset ja varmistatte, että ne vastaavat käsittelyä haluavien jäsenten toivomuksia? Tämä tarkistus on jätetty käsiteltäväksi virheellisenä. Käännös on väärä. Uskon ja toivon, että parlamentti korjaa sen.

Pex
Puhun kristillis-demokraattien hollantilaisen ryhmän puolesta, pienen osan, joka toivoo huomenna saavansa vähän vahvistusta. Olen tehnyt kaksi ja puoli vuotta töitä eurooppalaisten virkamiesten vetoomuskirjelmien parissa, jotka vaativat samoja oikeuksia; kyseessä olivat ennen kaikkea homoseksuaalisten parien oikeudet. Valitettavasti en ole saavuttanut tulosta. Minun piti kaivaa asia toistuvasti esiin komission pölyistä. Kiitän esittelijää ja tarkistusten esittäjiä siitä, että he antavat asialle uuden mahdollisuuden tänään.
Työnantajat, hyvät sellaiset, tietävät, että hyvät kotiolot ovat tärkeä asia työn kannalta. Työn kannalta on hyvä, jos kotona on joku, joka huolehtii työntekijästä. Tämä ei pidä paikkaansa eurooppalaisten laitosten suhteen. Jan menee naimisiin Marien kanssa, liputetaan, kukaan ei huolehdi taloudellisista seurauksista. Kun Jan kuolee 20 vuoden kuluttua, huolehditaan Mariesta hautaan saakka ilman ongelmia. Kuinka toisin asia onkaan Robertin ja Arthurin kohdalla ja Françoisen ja Nicoletten kohdalla jo tosi kurjasti, koska naisina heitä kohdellaan erityisen huonosti.
Arvoisa puhemies, tämä ero on nimeltään syrjintä. Termi, jota täällä parlamentissa inhotaan, paitsi homoparien ollessa kyseessä. Mikäli hollantilaiset työnantajat noudattaisivat sellaista asetusta, he joutuisivat vankilaan. Täällä asia ei ole niin. Täällä työnantajamme puhuu kanssamme eri puolilla maailmaa tapahtuvasta syrjinnästä, muttei oman henkilökuntansa syrjinnästä.
Haluan esittää kaksi konkreettista kysymystä komission jäsenelle. Jos parlamentti hyväksyy huomenna päätöslauselman ja tarkistukset, mitä komissio tekee asetuksen suhteen? Kuinka kauan kestää, että tämä syrjintä todella loppuu? Miksi ei kunnioiteta niiden jäsenvaltioiden lakeja ja perustuslakeja, jotka ovat järjestäneet nämä asiat hyvin? Miksei komissiolla ole rohkeutta sellaisten ihmisten, kuten Arthurin kohdalla, joka ei saa oleskelulupaa Belgiassa, painostaa Belgian hallitusta, jotta näiden ihmisten ei tarvitsisi paeta Hollantiin ja tehdä sieltä käsin töitä Brysselissä? Komissio ei tee mitään asian suhteen. Itseään kunnioittavat poliitikot haluavat yhteiskunnan, jota pitää koossa muun muassa lähimmäisistä huolehtiminen. Työnantajan on tehtävä osuutensa tässä. Kahdella toisistaan huolehtivalla ihmisellä on parempi asema yhteiskunnassa, kuin jos he olisivat yksinään. Kaikki hyväksyvät sen, paitsi työnantajamme, eurooppalaiset laitokset niiden virkamiesten kohdalla, jotka eivät halua tai voi avioitua.

Eriksson
Herra puhemies! Haluan käyttää tilaisuuden kertoa kaikille kamarissa läsnä oleville, että olen tukholmalainen. Tukholmassa pääosa " perheistä" käsittää yhden ihmisen. Mitä siihen logiikkaan tulee, että lapset ovat välttämättömiä perheen muodostumiseen, ajattelen omasta puolestani, että myös homoseksuaalien tulisi sallia adoptoida lapsia - jos tästä puutteesta on kyse - niin ongelma on ratkaistu.
Pidän tervetulleena Lindholmin työtä sen hyväksi, että EU: n instituutiot ottaisivat Euroopan parlamentin päätöslauselmat vakavasti - päätöslauselmat, joissa tuetaan tasa-arvoa ja syrjimättömyyttä, päätöslauselmat, joita on kerrattu monia kertoja tässä kamarissa ja jotka myös on hyväksytty hyvin suurella yksimielisyydellä.
Ikärajojen ylläpitoa rekrytoinnissa ja oikeuksien kieltämistä homoseksuaaleilta, jotka elävät kumppanuudessa tai asuinliitossa, sellaisten oikeuksien, joita heidän heteroseksuaalisilla kollegoillaan on, voi pitää ei vain kansalaisten aktiivisena syrjintänä, vaan myös kansallisen, muun muassa Ruotsin, lainsäädännön mitätöimisenä.
Meillä on täällä parlamentissa kyky ilmaista itseämme hyvin arvokkaasti ja hyvin suurin sanoin. Meillä on Lindholmin mietinnön tulevassa äänestyksessä nyt mahdollisuus aktiivisesti konkretisoida nämä suuret ja ylpeät sanat äänestämällä esitettyjen muutosehdotusten puolesta. Toivon nyt, ettei vain enemmistö jäsenistä äänestää näiden muutosehdotusten puolesta, vaan että kaikki jäsenet tekevät niin - vaikka käsittely valiokunnassa voi viitata päinvastaiseen. Toivon näin, jotta saisimme sisältöä ja uskottavuutta sellaisiin sanoihin kuin pätevyys, tasa-arvo, samanlaiset mahdollisuudet ja oikeudet kaikille, riippumatta iästä, riippumatta sukupuolesta ja riippumatta seksuaalisesta suuntautumisesta. Näitä muutosehdotuksia vastaan äänestäminen on mielestäni aktiivista syrjinnän tukemista ja myös aktiivista ristiriitaa omien puheiden kanssa.

Gebhardt
Arvoisa puhemies, hyvät edustajat, halusin vain sanoa, että jotkut miehet ovat tässäkin asiassa käsittämättömän itsekeskeisiä; jotkut, eivät kaikki. Väite, että tasa-arvoinen kohtelu on mahdollista saavuttaa, jos me vain säädämme kaiken lainsäädännöllä täysin tasa-arvoiseksi, on todellakin niin itsekeskeinen väite, että sitä tuskin pystytään vahvistamaan. Elämän kulku, työrakenteet, työelämä, kaikki palkkaus- ja ylenemisehdot perustuvat miehiseen maailmaan, miehisiin elämänkokemuksiin. Ja te sanotte meille aivan tosissanne: " Niin, te naiset, olkaa niin kuin me miehet, niin teilläkin on samat mahdollisuudet." Uskotteko todellakin, että haluamme sitä, että emme halua pysyä omana itsenämme? Ei se ole niin! Eihän se todellakaan voi olla niin!
Perhe on jotain arvokasta. Se on totta. Mutta se ei ole kaikki. Ei saa erehtyä luulemaan, että perhe olisi kaikki kaikessa, yhteiskuntamme peruselämänmuoto. Se on sitä yhä vähemmän. Sitä paitsi perhe ei tarkoita, että pitäisi olla vihkitodistus. Perhe on ihmisiä, joilla on lapsia. Mitä vihkitodistuksella on sen kanssa tekemistä? Kyse on yhdessä elämisestä, yhdessä olemisesta, ja se täytyy ottaa huomioon, olivatpa yhdessä elävät ihmiset sitten eri tai samaa sukupuolta. Ei ole olemassa mitään syytä, miksi näitä ihmisiä pitäisi syrjiä, vain koska he myöntävät avoimesti elävänsä niin kuin he ovat ja koska he haluavat samat mahdollisuudet kuin muillakin on. Ei ole olemassa mitään syytä, miksi meidän pitäisi poiketa periaatteistamme, joista olemme jo päättäneet Euroopan parlamentissa. Mehän päätimme niin - niin kuin edustaja Ullmannkin sanoi - helmikuussa 1994.

Liikanen
Arvoisa herra puheenjohtaja, nyt parlamentissa lausuntokierroksella olevalla komission ehdotuksella on takanaan jo pitkä historia. Komissio antoi ehdotuksen parlamentin käsiteltäväksi ensimmäistä kertaa neljä vuotta sitten, maaliskuussa 1993. Ehdotuksella on kaksi tavoitetta. Yhtäältä sisällyttää henkilöstösääntöihin naisten ja miesten tasa-arvon periaate, toisaalta mahdollistaa positiivisten erityistoimien käyttö naisten aseman parantamiseksi, mikäli olosuhteet ovat naisten kannalta syrjiviä.
Parlamentti esitti ensimmäisen mietintönsä marraskuussa 1993. Sen pohjalta komissio muutti ehdotustaan ja sisällytti siihen syrjimättömyysperiaatteen seksuaalisen suuntautuneisuuden perusteella. Komission muutetun ehdotuksen saatoin toimittaa neuvostolle vasta maaliskuussa 1996, koska henkilöstösääntöjen muuttaminen edellyttää laajoja konsultaatioita varsinkin henkilöstön edustajien kanssa. Koska komission ehdotuksen antamisesta ja sen muuttamisesta oli kulunut kovin paljon aikaa, parlamentti pyysi neuvostolta mahdollisuutta tulla uudelleen kuulluksi ja tämä pyyntö hyväksyttiin lokakuussa 1996. Nyt valiokunta on tehnyt lukuisia tarkistusehdotuksia. Ne koskevat sekä naisten ja miesten tasa-arvoa että syrjimättömyysperiaatetta seksuaalisen suuntautuneisuuden perusteella. Haluaisin korostaa, että nyt käsiteltävänä oleva komission ehdotus on vain pieni osareformi eikä mikään täydellinen hallinnon uudistus. Tavoitteena olisi neljän vuoden jälkeen saattaa tämä pieni osareformi voimaan, jotta voitaisiin keskittyä suurempiin muutostarpeisiin.
Keskustelussa on ollut esillä lähinnä kaksi kysymystä, joista pari kommenttia. Toinen koskee ikärajaa ja toinen avoparien asemaa. Ehdotuksessa esitetään ikärajojen poistamista yhteisön toimielinten rekrytointikilpailuissa. Asiasta on keskusteltu kovin pitkään, ja perusteet puolesta ja vastaan ovat tunnettuja. Haluaisin korostaa, että henkilöstöasetus mahdollistaa ikärajan käytön, mutta se ei velvoita siihen. Nykyinen säännöstö ei siis velvoita käyttämään ikärajoja. Onkin syytä pohtia, milloin ikärajan käyttö on perusteltua ja milloin ei ja harkittava asiaa erikseen.
Eräs käytännön ongelma, josta mielelläni olen valmis puhumaan valiokunnalle enemmänkin, on kilpailujen järjestäminen. Viimeksi vuonna 1993, kun nuorille A-virkamiehille järjestettiin kilpailu kahdessatoista jäsenmaassa, hakijoita oli viisikymmentätuhatta yhdeksällä kielellä. Varallaololistalle hyväksyttiin lopulta kuusisataa, siis hieman yli yksi prosentti. Tämä oli valtaisa hallinnollinen työ, joka sitoi suuren määrän hallinnon resursseja. Jos nyt suoritetaan samanlainen kilpailu, niin kuin kohta pitäisi, kaikkien viidentoista jäsenmaan kilpailussa hakijamäärä kasvaa varmasti merkittävästi, mutta samalla uudet työpaikat ovat oleellisesti vähentyneet, koska budjetti ei ole antanut niihin mahdollisuutta. Ikäraja on ollut yksi tapa säännellä hakijamääriä. Sen oikeutuksesta voidaan keskustella.
Toisaalta haluan kuitenkin korostaa sitä, että ikärajaa ei ole aina käytetty rekrytoimisen ehtona. Useimmat niin sanotut määräaikaiset virkamiehet ovat tulleet ilman ikärajaa komission palvelukseen ja monista heistä on tullut sisäisten kilpailujen kautta vakinaisia. Komissio on viimeisen vuoden aikana hyväksynyt aloitteestani uuden määräaikaisia virkamiehiä koskevan politiikan, jonka sisältö on seuraava: tulevaisuudessa järjestettäisiin kahdenlaisia kilpailuja, yhtäältä nuorille yleisvirkamiehille ja toisaalta vanhemmille jo työkokemusta omaaville virkamiehille. Tarkoituksena on, että kaikki kilpailut olisivat avoimia ja julkisia, nuoremmille tai varttuneemmille suunnattuja, mutta varttuneemmilta edellytettäisiin asiantuntemusta. Uusien jäsenmaiden rekrytoinneissa näin on jo menetelty. Alimmille ura-alueille, siis A-virkamiehiksi, on rekrytoitu työkokemusta vailla olevia tai vähän työkokemusta omaavia nuoria. Toisaalta on järjestetty kilpailuja varttuneemmille virkamiehille, siis A4- ja A5tasoille. He ovat sitten sijoittuneet korkeampiin tehtäviin.
Olen juuri vertaillut näiden kilpailujen tuloksia, kun rekrytointi on alkanut. Nuorten kilpailujen osalta A-virkamiesten varallaololistoille uusista jäsenmaista päässeistä naisten osuus oli 51 prosenttia. Varttuneempien virkamiesten osalta naisten osuus oli vähän yli 30 prosenttia. Tämä heijastaa varmasti yhteiskunnallista kehitystä. Nuorten naisten asema on tänään jo selvästi vahvempi kuin joskus 10-20 vuotta sitten. Mutta asiaa kannattaa pohtia tapaus kerrallaan. En ole varma, olisiko kaikkien ikärajasäännösten kieltäminen välttämätöntä. Jokainen tilanne voidaan harkita erikseen. Mutta niin kuin sanoin, komissio on avaamassa kilpailuja nyt myöskin varttuneemmille virkamiehille.
Toiseksi seksuaalisen syrjimättömyyden periaatteista. Komissio on tietoinen avoparien ongelmista ja eriarvoisesta tilanteesta ja on hakenut ongelmaan ratkaisuja. Viime kesänä komissio hyväksyi hallinnollisen uudistuksen, jolla taataan homo- ja heteroseksuaalisille avopareille kaikki ne avioparien oikeudet, jotka voidaan taata muuttamatta henkilöstöasetusta, siis nykyisen voimassa olevan asetuksen pohjalta. Olen kuullut, että Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat osaltaan valmistelemassa samanlaisia uudistuksia. Kannustan parlamentaarikkoja seuraamaan tätä asiaa.
Parlamentti esittää nyt, että pitäisi tehdä myös henkilöstöasetuksen muutos, jonka mukaisesti avoparit olisivat oikeutettuja saamaan samat sosiaaliset ja rahalliset edut kuin avioparit. Tämä on perusteltua tasa-arvon kannalta. Ennen kuin komissio tekee tähän liittyvän ehdotuksen, joudumme tekemään yhden poliittisen harkinnan. Se on seuraava: neuvosto on suhtautunut virkamiesten oikeuksiin lievästi sanoen vihamielisesti ja on esittänyt useilta osin merkittäviä supistuksia. Jos teemme ehdotuksen avioparien oikeuksien saattamisesta sellaisenaan avopareille, on olemassa riski, että neuvosto haluaa poistaa myös avioparien osalta nämä oikeudet, joita ei monissa maissa ole. Täytyy huolellisesti harkita, otetaanko tämä riski, koska joudumme keskustelemaan myös henkilöstön edustajien kanssa. Minulla henkilökohtaisesti ei ole mitään asiaa vastaan. Olen täysin sitä mieltä, että avioparien ja avoparien kohtelun tulee olla yhtäläinen. Riski on todellakin se, että neuvosto ottaa kannan, että yhtäläisyys toteutetaan poistamalla avioparien etuoikeudet ja avio- ja avoparit asetetaan näin samaan asemaan.
Kaiken kaikkiaan haluan todeta näistä parlamentin muutosehdotuksista, että olen usean kohdalla samaa mieltä. Nyt on kuitenkin harkittava, viedäänkö päätökseen tämä pieni osareformi, joka on kestänyt neljä vuotta vai avataanko keskustelu ja käsittely uudelleen. Toinen vaihtoehto on, että tämä pieni reformi viedään nyt päätökseen ja sen jälkeen ryhdyttäisiin valmistelemaan henkilöstöasetuksen kokonaisuudistusta, joka monelta osin on välttämätöntä ennen laajentumista. Valitettavasti näiden asioiden käsittelyaikataulu on tavattoman pitkä. Tämä asia on vienyt neljä vuotta, kuinka kauan mahtaa viedä, kun alamme pohtia kokonaisreformia. Siitä ehkä on hyvä keskustella valiokunnan kanssa. Jo talon sisällä henkilöstöjärjestöjen neuvottelut ja konsultaatiot ovat tavattoman pitkät. Proseduurit vievät aikaa. Jos jotain tehdään, niin se pitäisi tehdä siten, että se olisi tämän parlamentin ja tämän komission aikana myöskin valmis. Kiitän valiokuntaa tästä huomiosta, joka on asialle osoitettu ja olen mielelläni valmis jatkamaan keskusteluja myös myöhemmin asian ympäriltä.

Pex
Arvoisa puhemies, esitin komission jäsenelle kolme selvää kysymystä, enkä ole saanut niihin vastausta. Mielestäni minulla on oikeus saada vastaus kahden ja puolen vuoden jälkeen. Komission jäsen sanoi, että hän on samaa mieltä tarkistuksista, mutta hän ei tee asialle mitään. Komissiolla on aloiteoikeus. Tehköön komission jäsen nyt jotakin ja antakoon ainakin vastaukset kysymyksiini.
Toistan ne nyt. Ensiksi, mitä komissio tekee, mikäli parlamentti hyväksyy tarkistukset huomenna? Toiseksi, kuinka kauan kestää, ennen kuin asetus muutetaan? Ja kolmanneksi, miksei komissio kunnioita niiden maiden lakeja ja perustuslakeja, joissa on samat oikeudet? Kysyn teiltä, arvoisa puhemies, voitteko huolehtia siitä, että parlamentti saa vastauksen näihin kolmeen kysymykseen.

Liikanen
Arvoisa herra puheenjohtaja, olen juuri todennut, että joudumme harkitsemaan, viedäänkö tämä osareformi ylipäätään päätökseen vai ei. Jos näin halutaan tehdä, se täytyisi viedä päätökseen tällaisenaan. Jos haluamme avata tämän asian uudelleen, edessä on todennäköisesti sellainen käsittelyjärjestys, joka vie vuoden tai pari lisää, sillä joudumme henkilöstöyhteistyön periaatetta kunnioittaen avaamaan uudet konsultaatiot tästä kokonaisuudessaan. Sitä on komission harkittava. Itse olisin taipuvainen - mutta tämä on sitten komission päätettävä - mieluiten tekemään tänään ratkaisun, jossa hyväksyttäisiin tämä pieni reformi ja parlamentin esittämät näkemykset otetaan huomioon kun henkilöstöasetuksen kokonaisuutta ryhdytään käsittelemään.
Toinen asia, joka on juridisesti ongelmallinen, on se, että voiko Euroopan yhteisöjen henkilöstöasetus kohdella eri maiden kansalaisia eri tavoin. Tähän saakka juridiset asiantuntijat ovat sanoneet, että Euroopan yhteisön henkilöstöasetuksen täytyy kohdella kaikkia virkamiehiä yhtäläisellä tavalla. Se ei anna meille juridista mahdollisuutta erotella virkamiesten oikeuksia kansallisuuden perusteella. Tämä on ollut siis asiantuntijoiden kanta, ja kun tämä on juridinen tulkinta, siitä on komission vaikea poiketa. Sitä mukaa, kun jäsenmaiden kannat muuttuvat - nyt meillä on pari maata, jotka ovat hyväksyneet avoparien ja nimenomaan myös homoseksuaalisten avoparien oikeudet ja rekisteröinnin - sitä mukaa tietenkin mahdollisuudet saada neuvostossa läpi muutoksia paranevat. Olisin kovin iloinen, jos jäsenmaiden kannat kehittyisivät niin, että asiat saataisiin tässä suhteessa myös järjestykseen.
Kolmas asia, johon kiinnitin huomiota, on sen poliittisen arvion tekeminen, joka on välttämätöntä, jos teemme ehdotuksen avo- ja avioparien saattamisesta samaan asemaan. Onko komissio valmis ottamaan riskin, että sen seurauksena avioparien nykyiset oikeudet, nimenomaan taloudelliset oikeudet, poistetaan ja tällä tavoin saavutetaan tasa-arvo. Se saattaa monien mielestä olla yksinkertainen asia, mutta voin kertoa, että henkilöstöjärjestöjen kannalta se on erittäin herkkä kysymys.

Puhemies
Kiitos, herra komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 23.00.)

