Godkendelse af protokollen
Formanden
Protokollen fra mødet i går er omdelt.
Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg den som godkendt.

Avgerinos
Fru formand, mit navn fremgår ikke af tilstedeværelseslisten i gårsdagens protokol. Jeg vil bede om at få det rettet, da jeg var til stede hele dagen.

Formanden
De ledede sågar mødet. Det tror jeg, alle kan bekræfte. Er der andre indsigelser?

Blokland
Fru formand, jeg lykønsker Parlamentet med den uudgrundelige beslutning, som blev taget i går aftes, vedrørende betænkningen af hr. Scarbonchi om at lade antallet af arbejdspladser stige med 12 millioner fra 1995 til 1996. Jeg gad godt vide, hvornår Europa-Parlamentet beslutter at udsætte år 2000 et år.

Provan
Fru formand, der blev taget et fotografi her i salen i går. Jeg ønsker ikke at gøre en stor sag ud af dette, men kunne vi få en forsikring om, at fotografiet ikke bliver offentliggjort på nogen måde, og hvis det gør det, kunne Præsidiet så ikke sørge for, at det ikke sker igen og også for, at der bliver truffet forholdsregler over for medlemmet, for han har givet denne forsamling en forsikring om, at fotografiet kun var til personlig brug?

Formanden
Kollegaen sagde jo i går, at det var et privat foto.

Collins, Kenneth
Fru formand, kunne vi i lyset af dette også få sikkerhed for, at private telefonopkald fra mobiltelefoner i denne sal heller ikke bliver brugt til formål som dette?

Formanden
Jeg har modtaget Deres opfordringer. Hr. Kerr om protokollen.

Kerr
Fru formand, De vil bemærke fra protokollen for i går, at jeg havde seks indlæg for De Grønne om seks forskellige betænkninger. Jeg spurgte, om dette var en rekord. Har tjenestegrenene haft tid til at tælle endnu?

Formanden
Det er meget venligt af Dem, at De hjælper os med at ordne noget, som ikke altid bliver gjort automatisk.
(Protokollen godkendtes)

Afstemning
Formanden
Ordføreren har meddelt mig, at ordene »bl.a. Det Forenede Kongerige« ved en fejl indgår i punkt F og skal slettes.

Kerr
Fru formand, jeg er medlem af Udvalget om Kvinders Rettigheder og koordinator for De Grønne. Så vidt jeg husker, blev dette ændringsforslag ikke fremsat ved mødet. Jeg vil gerne anmode om, at det ikke bliver fjernet fra betænkningen, og at vi godtager betænkningen med ordene »Det Forenede Kongerige« og »USA« i den. Det er et forsøg fra mine kolleger i Det Ny Labour på at redde den britiske regering ud af en forlegenhed. Vi bør lade betænkningen være, som den er, og stemme om den, som den er. Hvis vi ikke gør det, vil jeg anmode om, at en fuld afspilning af udvalgsforhandlingerne bliver hørt, og jeg vil bevise, at dette ændringsforslag ikke blev fremsat i udvalget. Jeg foreslår, at vi lader betænkningen være, som den er, og stemmer om den, som den er.

Formanden
Fru ordfører, hvad mener De om dette?

García Arias
Fru formand, jeg er virkelig overrasket over hr. Kerrs reaktion, for han må udmærket kunne huske, at den dag, hvor vi i parlamentsudvalget stemte om denne betænkning, vedtog vi ved afstemning at fjerne referencerne til bestemte lande. De var faktisk medtaget i det oprindelige udkast, ikke kun i disse to afsnit, men også i andre afsnit, men i udvalget blev vi enige om det, som jeg lige har nævnt, og det må fremgå af protokollen fra mødet. Jeg beder derfor hr. Kerr om at huske tilbage til afstemningsdagen. Jeg husker det perfekt, fru formand. Derfor bør det ikke kun i henvisning F, men også i afsnit 12 rettes til, at vi kritiserer »modeller« og ikke »model«, og referencen til USA bør helt slettes.

Formanden
Tak, fru García Arias. Hr. Kerr, denne sletning har altså ikke noget med Det Forenede Kongerige at gøre, der nævnes generelt ikke nogen lande.

Kerr
Fru formand, jeg foreslår, at den bedste måde at ordne dette på er at behandle det som et mundtligt ændringsforslag fra ordføreren. Hvis Parlamentet godkender det mundtlige ændringsforslag, kan der stemmes om det på denne måde. Hvis 12 medlemmer er imod, er det ikke godkendt.

Formanden
Nej, det er ikke klart, det De der foreslår. Udvalget har - som ordføreren har forklaret - fundet en entydig løsning, som også stemmer overens med det, der er blevet diskuteret her, og så kan der ikke tillades yderligere ændringsforslag.
(Forslaget til beslutning vedtoges)

Seillier
For bedre at kunne leve op til samfundets reelle krav synes det nødvendigt at klarlægge visse begreber, herunder begrebet eneforsøgerfamilie: Dækker dette begreb over enker eller enkemænd med børn, fraskilte kvinder eller mænd med børn, enlige mødre med ét eller flere børn osv.?
Uanset om det er livets gang eller kvindens personlige valg, er en tilværelse som enlig forsørger altid vanskelig, både på det materielle plan, men også hvad angår børnenes uddannelse. Dette bliver understreget flere gange i betænkningen. Derfor forstår jeg ikke afvisningen af vore ændringsforslag, hvori vi, med henblik på børns materielle og psykiske velbefindende, kræver en forebyggelsespolitik, hvorved man gennem øget ansvar, så vidt muligt undgår situationer med enlige forsørgere.
30 år efter 1968 træder de forfærdelige konsekvenser af en falsk seksuel frigørelse stadig tydligere frem.
Betænkning af Provan (A4-0277/98)
Nicholson
Jeg lykønsker hr. Provan med en fremragende betænkning, der afspejler det fælles synspunkt, at overvågningen af fiskeriet bør forbedres, hvis vi skal opretholde fiskebestandene og sørge for, at der også er et levebrød til fremtidige generationer af fiskere.
I denne betænkning har hr. Provan understreget et vigtigt strategisk punkt, der alt for ofte synes at mangle i Kommissionens måde at tænke på, og det er behovet for at få fiskerne selv med. Ved at gøre dette gør vi fiskerne til lige partnere i overvågningsprocessen frem for noget, der undertiden kan fremstå som en spionaktion. Overvågningen af fiskeriet vil kun blive fuldt ud succesrig, når fiskerne selv har fuld tillid til processen.
Jeg må sige, at det er vanskeligt at beskæftige sig akademisk med dette emne uden også at komme ind på EUfiskeripolitikkens politiske kurs. De af os, der repræsenterer områder, hvor fiskeriindustrien har lidt under beslutningstagningen på politisk niveau, kan ikke lade være med at fundere på, om behændig overvågning ikke vil kunne gøre den skade god igen, der blev forårsaget ved at åbne vores fiskerifarvande for alle og enhver. Når dette er sagt, må jeg sige, at jeg bestemt bifalder forslagene om at stramme overvågningen af fartøjer fra tredjelande, der opererer i EU-farvande.
Dette er en nyttig betænkning, der giver yderligere substans til Parlamentets fortsatte insisteren på, at Kommissionen gør mere for at tage sig af den fælles fiskeripolitiks svagheder. Jeg håber, at vi her ser begyndelsen til en holdning hos Kommissionen, der går ud på at lytte til Parlamentet i forbindelse med dette emne.

Wibe
Denne betænkning indeholder mange gode tanker og forslag. Jeg savner dog en kritisk holdning til hele EU's fiskeripolitik. Det er jo denne politik, der nu fører til overfiskning af store dele af Afrikas kystfarvande. Denne grundlæggende situation ændres ikke gennem bedre kontrol, men kun gennem en anden politik.

Fiskeriaftale EF/Madagaskar
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A4-0282/98) af Gallagher om indgåelse af protokollen om fastsættelse for perioden 21. maj 1998-20. maj 2001 af de fiskerimuligheder og den finansielle modydelse, der er omhandlet i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Madagaskar om fiskeri ud for Madagaskar.

Gallagher
Fru formand, jeg vil indlede med at udtrykke, hvor utrolig taknemmelig jeg er over for alle dem, der har bistået mig i udarbejdelsen af min betænkning, herunder især udvalgets sekretariat, de medlemmer af Fiskeriudvalget, der har deltaget aktivt i drøftelserne i udvalget, personale fra Kommissionen og naturligvis dem, der udarbejdede udtalelserne for Budgetudvalget og Udvalget om Udvikling og Samarbejde.
Denne betænkning er baseret på Kommissionens forslag om at forny protokollen til fiskeriaftalen mellem EU og Republikken Madagaskar for en treårig periode fra maj 1998 til maj 2001. Den første protokol med Madagaskar blev indgået i 1986, og denne protokol er den femte. Den beskæftiger sig udelukkende med tun, og den omfatter 45 fartøjer med fryseanlæg og 30 langlinefartøjer. Den tilladte fangstmængde vil være 9.500 t. Aftalens samlede omkostninger for Fællesskabet vil være ECU 2, 28 millioner over en treårig periode. Den finansielle modydelse vil være ECU 912.000, hvilket er 40 % af de samlede omkostninger. Resten vil blive anvendt til at finansiere foranstaltninger til støtte af Madagaskars fiskerisektor via finansiering af videnskabelige forskningsprogrammer og overvågningsprogrammer såsom inspektions- og kontroloperationer. Det er af vital betydning, at der ydes finansiel bistand til at hjælpe med udviklingen af et kystfiskeri i lille målestok. Denne bistand vil også indebære uddannelsesbevillinger til at bistå fiskerne i Madagascars kyststater.
Det er vigtigt at bemærke sig, at finansieringen for første gang nogensinde er forbundet med en retlig forpligtelse fra de madagaskiske myndigheders side. De skal levere en detaljeret årsberetning til Kommissionen om de bevillinger, der er ydet i forbindelse med det videnskabelige program, overvågningsprogrammet og den tekniske bistand. Udbetalingen af disse bevillinger er forbundet med gennemførelsen af disse foranstaltninger, hvilket er en velkommen udvikling. Yderligere oplysninger kan kræves af Kommissionen, og udbetalingerne kan blokeres af Unionen, hvis den ikke er tilfreds med de yderligere oplysninger. Dette er i høj i grad i overensstemmelse med Parlamentets tænkemåde og vil også sikre fuldstændig åbenhed, hvilket er absolut væsentligt. For at sikre, at de madagaskiske myndigheder og Madagaskars folk nyder gavn af dette, skal fællesskabsfartøjer skaffe sig de tjenesteydelser og forsyninger, de har brug for, fra de madagaskiske myndigheder.
Denne protokol fastslår, at aftalen kan udvides til også at omfatte andre fiskeriaktiviteter. De er ikke specificeret, men der er en meget klar henvisning til rejer, der er af en betydelig økonomisk værdi, og som for nærværende forvaltes gennem private aftaler.
Denne internationale fiskeriaftale giver nogle af Unionens fartøjer mulighed for at søge efter fisk uden for Unionens fiskerizone og giver vores fartøjer en ret til at fiske bestande i tredjelandes farvande og letter således presset på mange af vores bestande inden for Unionen.
Muligheden for at fiske i tredjelandes eksklusive økonomiske zoner bør ikke begrænses til fartøjer fra kun nogle medlemsstater. Den bør være åben for fartøjer fra enhver medlemsstat, der kan sejle langt og fiske de pågældende bestande. Lande uden traditionelle rettigheder må have de samme muligheder og bør ikke forhindres i at udforske fiskeriområder efter tun og vandrefisk, der bevæger sig i farvandene ud for flere kyststater i perioden mellem marts og juni hvert år. Kun en forvaltningsordning baseret på regionalt samarbejde kan sikre en ordentlig bevarelse. Jeg behøver ikke at minde Parlamentet om betydningen af en bæredygtig bevarelse af ressourcerne. Vi er vogterne, og vi må sikre, at disse ressourcer er til rådighed for fremtidige generationer. Rent faktisk er de, der forstår dette bedst, vores fiskere, der ønsker at sikre, at bestandene er dér for deres generation og for fremtidige generationer.
Jeg vil slutte af med at sige, at jeg har fremsat en række ændringsforslag. Det er i overensstemmelse med Parlamentets tænkemåde, idet der deri anmodes om, at der leveres detaljerede og sammenhængende oplysninger til Parlamentet. Jeg anbefaler betænkningen for Parlamentet og ønsker, at det nøje vil overveje mine ændringsforslag, som efter min opfattelse gør den til en bedre betænkning.

Jöns
Fru formand, kære kolleger, jeg vil på Budgetkontroludvalgets vegne gerne lykønske hr. Gallagher hjerteligt med hans betænkning. Denne gang kan jeg imidlertid også - og det sker ikke så tit - lykønske Kommissionen. Det er altid glædeligt, når embedsmænd kan tage ved lære, og for første gang er det lykkedes for Kommissionen at afslutte forhandlingerne tidligere end i absolut sidste øjeblik, ja faktisk to måneder før udløbet af protokollen. Vi ville naturligvis gerne have haft, at det havde været 4-6 måneder før protokollens udløb, så hele lovgivningsproceduren havde kunnet afsluttes i rette tid, men to måneder er trods alt et første skridt i den rigtige retning, vel at mærke i retning af code of conduct .
Vi ville imidlertid også gerne have undgået denne kedelige, foreløbige anvendelse af protokollen. Så ville vi nemlig ikke igen stå i den situation, at vi endnu en gang blot giver vores velsignelse til allerede vedtagne kendsgerninger, for som De alle ved, begrænser det vores rettigheder som en del af budgetmyndigheden betydeligt.
Et punkt mere. Naturligvis har vi som Budgetkontroludvalg en anden mening, når det drejer sig om klassificering. For os er midlerne til internationale fiskeriaftaler naturligvis nu som før ikke-obligatoriske, selvom en del af kollegerne i Fiskeriudvalget har en anden opfattelse. Det ville jeg gerne slå fast en gang til. Det gælder naturligvis også for aftalen med Gabon, som vi skal debattere senere. Men denne diskusion vil vi sikkert heller ikke kunne afslutte i de videre lovgivningsprocedurer. Her gælder det virkelig, at vi må afvente den næste interinstitutionelle aftale.

Hardstaff
Fru formand, spørgsmålene omkring denne fiskeriaftale med Madagaskar er blevet fremlagt meget klart af hr. Gallagher i hans fremragende betænkning og i hans indlæg her til formiddag.
Den Socialdemokratiske Gruppe bifalder varmt den måde, hvorpå genforhandlingerne af fiskeriaftalerne med tredjelande i stigende grad sikrer, at de pågældende lande, og navnlig deres fiskerisamfund og ikke kun deres regeringer, nyder gavn af sådanne aftaler. Som hr. Gallagher har påpeget, skal Madagaskars regering aflægge beretning om, hvordan den bruger de penge, den modtager i henhold til denne aftale. Disse sikkerhedsforanstaltninger kan i meget høj grad tilskrives pres fra Parlamentet. Denne særlige aftaler kræver, at ejere af fiskerfartøjer fra Fællesskabet, der fisker tun i madagaskiske farvande, skal yde finansielle bidrag til madagaskiske fiskere, hvis de ikke beskæftiger lokale arbejdere. Kun særlige fartøjer kan købe licenser, og disse licenser kan ikke overdrages. Vi kan ikke bare drive rovdrift i vores egne farvande og så udnytte andre folks farvande, hvis verdens fiskebestande skal opretholdes. Hr. Gallaghers ændringsforslag blev støttet af udvalget og støttes fuldt ud af PSE, eftersom de sikrer, at Parlamentet bliver holdt fuldt ud underrettet om, hvordan denne aftale iværksættes. Men vi er imod Den Liberale Gruppes ændringsforslag, eftersom det sandsynlige resultat heraf ville være at gøre det umuligt for Fællesskabets skibe at tjene til føden lige bortset fra i særligt gode år, og så er der mange, der ikke vil gøre brug af aftalen. Og Madagaskar selv ville også blive berøvet de fordele, som denne protokol tilbyder dets fiskerisamfund.

Varela Suanzes-Carpegna
Fru formand, for det første vil jeg gerne lykønske de to ordførere, som her til morgen har fremlagt deres betænkninger for Parlamentet, nemlig hr. Gallagher og hr. Girão Pereira, med det glimrende arbejde, de har lagt for dagen i deres betænkninger om fiskeriaftalerne med Republikken Madagaskar og Republikken Gabon.
Jeg vil gerne påpege, at begge aftaler repræsenterer en fortsættelse af Den Europæiske Unions fælles fiskeripolitik med hensyn til internationale fiskeriaftaler, og de bidrager til at konsolidere disse aftaler som en af grundpillerne i den fælles fiskeripolitik, der som angivet i Crampton-betænkningen her i Parlamentet fortsat er en grundlæggende betingelse for at forsøge at reducere Den Europæiske Unions handelsunderskud og sikre beskæftigelsen, både direkte og indirekte, inden for Fællesskabets fiskeri og fiskerisektor, hvilket grundlæggende vedrører randområderne og de økonomisk dårligt stillede områder, som er meget afhængige af fiskeriet.
Jeg vil fremhæve, at med hensyn til betænkning af Girão Pereira om fiskeriaftalen med Republikken Gabon er der tale om en ny aftale, som udelukkende vedrører tunfisk, med en varighed på fem år, som dækker finansiering af 9.000 t i henhold til forhandlingerne. Men det må bemærkes, at man for første gang på uforståelig og bekymrende vis i denne type aftale indfører en forhøjelse af redernes finansiering fra ECU 20 til ECU 25 pr. ton, samtidig med at Fællesskabets bidrag tilsvarende reduceres fra ECU 80 til ECU 75 pr. ton.
Jeg ser ingen berettigelse herfor. Og såfremt der er en berettigelse, mener jeg, at denne forhøjelse altid bør følges af en tilsvarende forhøjelse af redernes fangstmængde, og at rederne får større mulighed for at deltage i forhandlingerne i tråd med deres større bidrag.
Hvad angår betænkning af Gallagher om indgåelse af en ny protokol i forbindelse med Republikken Madagaskar, må det bemærkes, at der også her er tale om en ren tunfiskeaftale, hvor antallet af notfartøjer er bibeholdt, mens antallet af langlinefartøjer med flydeline er forhøjet, og referencemængden er forhøjet fra 9.000 til 9.500 t. De samlede udgifter til aftalen er øget en smule, men det bør fremhæves, at Komissionen til forskel fra det, vi havde angivet ved aftalen med Gabon, respekterer de finansieringsgrænser for rederne, der indtil videre har været anvendt i alle aftaler af denne type. I denne forbindelse skal rederne bidrage til udgifterne med ECU 20 pr. ton, mens Kommissionen bidrager med ECU 80 pr. ton.
Afslutningsvis vil jeg gerne fremhæve de meget positive ændringsforslag, som blev vedtaget af Fiskeriudvalget i forbindelse med denne betænkning af Gallagher, hvor der anmodes om, at Kommissionen i protokollens sidste anvendelsesår tilsender Parlamentet en rapport om aftalens anvendelse og gennemførelsesbestemmelser og om udviklingen i forhandlingerne om fornyelse af aftalen. På grundlag heraf kan Parlamentet vedtage henstillinger og anmode om, at der tages hensyn til disse, før forhandlingerne afsluttes.
Selvom informationsstrømmen mellem institutionerne er blevet forbedret siden sidste protokol takket være anvendelsen af den interinstitutionelle aftale om en forbedring af budgetmyndighedens informationer om fiskeriaftaler for 1996, er denne informationsudveksling endnu ikke optimal. Dette nye samarbejde, der foreslås i betænkning af Gallagher, og som styrker Europa-Parlamentets deltagelse, kan udgøre en væsentlig forbedring af proceduren for vedtagelse og gennemførelse af internationale fiskeriaftaler.

Aelvoet
Fru formand, da den tidligere fiskeriaftale med Madagaskar blev drøftet her for godt to år siden, kritiserede Europa-Parlamentet kraftigt både indholdet og proceduren, fordi vi faktisk ikke har noget at skulle have sagt på disse områder. Ordføreren anmodede om forkastelse af aftalen, men det bifaldt et flertal af Parlamentet ikke. Dog var det sådan, at hr. Baldarelli på Socialdemokraternes vegne erklærede, at dette var den sidste aftale, som de ville godkende. Siden da har de støttet hver eneste aftale.
Men hvad foregår der på dette område? Ved sammenligning af de to aftaler konstaterer vi, at der stadigvæk ikke er en tilpasset regional ledelsesstruktur, at der fortsat mangler effektive kontrolforanstaltninger, og at Parlamentet stadigvæk kun konsulteres. Vi finder det dog positivt, at fiskerizonen er blevet udvidet fra to til 12 mil. Det var på tide, for det har længe været integreret i mange andre aftaler.
Eftersom det her på ny drejer sig om en aftale, der især omfatter tunfisk, er vi nødt til at fokusere på problemet om anvendelsen af en bestemt type net, nemlig posenet, som helt bestemt fører til by catch -problemer, og her henviser jeg ikke til delfiner, for inden for dette område giver det ingen problemer. Der foreligger imidlertid en nylig undersøgelse foretaget af franske videnskabsmænd, som gør det klart, at der fanges mange andre sorter, såsom guldmakrel, hestemakrel og kipjack bare for at nævne et par stykker. Endvidere er der problemer med meget unge tunfisk, som fanges alt for tidligt. Et antal af disse sorter fanges også af erhvervsfiskere, og derved påvirker vores fiskerivirksomheder helt sikkert de lokale fiskeres muligheder. Det er også iøjnefaldende, at der i denne aftale kun kræves to lokale fiskere til hele flåden, hvorimod der i de fleste andre aftaler om tunfisk skal være to pr. skib. Vi mener altså, at kontrollen skal forbedres betydeligt. Vi støtter derfor også Den Liberale Gruppes ændringsforslag, fordi det er et skridt i den rigtige retning, og fordi der skal være en større deltagelse fra skibsredernes side.

Souchet
Fru formand, de to EU-fiskeriaftaler, som vi diskuterer i dag, hvoraf den ene er med Republikken Madagaskar og den anden med Den Gabonesiske Republik, er en fortsættelse af aftalerne som for Den Gabonesiske Republiks vedkommende udelukkende omhandler tunfiskeri, og for Republikken Madagaskars vedkommende hovedsageligt omhandler tunfiskeri. Denne diskussion kommer to dage efter det tværpolitiske møde om bevarelse og bæredygtig udvikling, som har fået de gavnlige virkninger af vore fiskeriaftaler frem i lyset, både hvad angår udviklingen af den fælles tunfiskerflåde, der er etableret mellem Europa og AVS-landene, og for de underskrivende udviklingslande, herunder særligt de lande med havne, som modtager de godkendte fartøjer. Dette drejer sig især om Madagaskar med Diégo-Suarez, eller som i Abidjan, Dakar, Mahé, Ghana og Mauritius, hvor fiskeriaftalerne har skabt vigtige industrielle aktiviteter på land samt et betydeligt antal arbejdspladser. Flåden af tunfiskefartøjer i de AVS-lande, der udskiber fartøjerne, er således blevet en central aktør i den lokale økonomiske udvikling.
For at denne økonomiske enhed kan fungere, skal der være en sammenhæng mellem fiskeriaftaler i den fælles fiskeripolitik og de toldmæssige bestemmelser i Lomé-konventionen, som muliggør import - uden afgifter - til Fællesskabet af tunfiskekonserves produceret i AVS-landene. Udviklingen af tunfiskerflåden i Det Indiske Ocean og i Atlanterhavet er ligeledes afhængig af en rationel udnyttelse af havets rige ressourcer, hvilke bliver fulgt på tæt videnskabeligt hold, navnlig af det franske Orstom og det spanske IEO. Denne type fiskeri konkurrerer altså ikke med de lokale fiskeres fiskeri til husholdningen, som med sindsro og med al ret fortsat kan benytte deres drivgarn.
Den fælles tunfiskerflåde, der er etableret mellem Europa og AVS-landene, er en af de største succeser for vores fiskeripolitik og vores samarbejdspolitik. Alle fagfolk og deltagende nationale myndigheder lykønsker hinanden med disse aftalers succes og anmoder om, at den nuværende økonomiske stabilitet for tunfiskerflåden ikke bliver sat over styr eller bliver forværret inden for rammerne af den nye Lomé-konvention. De ønsker med rette indførelsen af en særlig tilpasset ordning, som skal være defineret, inden overgangsperioden til den nye konvention begynder. Ordningen skal især indeholde en fastholdelse af det foretrukne Lomé-marked, hvad angår forarbejdede tun, især i forhold til den generelle præferenceordning. Denne ordning har gjort det muligt for vores flåde at udvikle sig overfor de store asiatiske kæmper som Thailand, Filippinerne og Indonesien, som er det største asiatiske tunproducerende land.
Europa-Parlament bør derfor være meget opmærksom på dette spørgsmål og skal i øvrigt også være meget opmærksom på Kommissionens tendens til at bevillige dispensationer i alle retninger, uden altid at bekymre sig om deres virkning på fiskerisektoren: svækkelse af den generelle præferenceordning, årlige kontingenter, handelsmæssige aftaler med diverse regionale områder, som f.eks. Mercosur, som kan medføre en direkte og uudholdelig konkurrence for vores AVS-partnere i Lomé-konventionen. Man skal sørge for, at sådanne initiativer ikke ødelægger de resultater, der er opnået inden for rammerne af den fælles fiskeripolitik og Lomé-aftalerne. Der skal foretages seriøse undersøgelser, der på én gang inddrager de europæiske økonomiske interesser og interesserne for de lande, der har underskrevet Lomé-aftalerne. Disse undersøgelser skal foretages uden undtagelse før hver forhandling, især for dem, der gælder fiskerisektoren.
Jeg har med stor interesse, ligesom ordførerne, lagt mærke til bestemmelserne for de nye aftaler med Republikken Madagaskar og Den Gabonesiske Republik vedrørende kontrol, uddannelse og forskning, der udgør 60 % af den totale finansielle godtgørelse, og som er i stigning. Jeg synes ligeledes, at det er meget positivt, at der for første gang i en fiskeriaftale tales om en udvikling af det lokale fiskeri.
Alt i alt, fru formand, disse to betænkninger er gode, og disse to aftaler er gode, og de bør godkendes af Parlamentet.

McCartin
Fru formand, jeg vil gerne takke hr. Gallagher for hans betænkning. Han giver os helt bestemt en masse meget detaljerede oplysninger, der gør det muligt for os at vurdere situationen. Det hævdes normalt, at disse fiskeriaftaler er en gunstbevisning til en bestemt region i Fællesskabet. Jeg er enig med hr. Gallagher i, at det hovedsagelig er spanierne, franskmændene og portugiserne, der udnytter mulighederne, men jeg tror ikke, at folk i de nordligere medlemsstater er i stand til at udnytte dem, selvom de havde alle oplysningerne og mulighederne for at gøre det.
Jeg bemærker af tallene, at omkostningen pr. ton synes at være gået ned. Jeg kunne godt lide at vide, hvorfor vi betaler mindre i denne aftale end i den tidligere, og hvorfor vi har øget antallet af skibe med noget i retning af 30 langlinefartøjer ud over fartøjerne med fryseanlæg, der var del af den første aftale.
Ikke desto mindre bifalder vi de forbedringer, der er gjort i forbindelse med denne aftale for at bevare fiskene i området og gå fra en 2-milegrænse, som vi aldrig skulle have tilladt, til en 12-milegrænse. Dette giver større beskyttelse til de lokale fiskere, der er fuldt ud i stand til at udnytte alle ressourcer inden for denne grænse. Hvis vi ikke havde denne aftale, ville denne vandrefisk ikke blive bevaret til gavn for de lokale fiskere og ville sikkert blive udnyttet under alle omstændigheder. Madagaskar høster en fordel af aftalen, som det ellers ikke ville have fået, så landets økonomi nyder i nogen grad gavn af den. Det er forholdsvis få penge, når man betragter det som regional bistand til fiskerihavne i en given del af Fællesskabet. Denne aftale giver os fisk til en værdi af ca. ECU 10 millioner. Når man trækker fangstomkostningerne fra, er det tydeligvis ikke noget enormt beløb i regional bistand, men alle disse små aftaler må ses i den større sammenhæng.
Jeg ville foretrække, at antallet af fartøjer, der opererede i disse farvande, var mere gennemsigtigt. Det er meget vanskeligt at vide, hvad der sker, når der tildeles licenser til 70-80 fartøjer til fiskeri af en så lille mængde fisk.

Gillis
Fru formand, jeg vil gerne takke ordføreren, hr. Gallagher, for denne betænkning om Kommissionens forslag til fornyelse af tunfiskeriaftalen med Madagaskar i yderligere tre år.
Selvom Republikken Madagaskar burde have lov til at bruge provenuet af denne aftale, som den måtte have lyst til, er jeg glad for at se, at hovedparten - eller 60 % - af den samlede udbyttegivende pakke på ECU 2, 28 millioner skal bruges til videnskabelig forskning, bevarelse og uddannelse og derfor vil være til direkte nytte for kystregionerne og de mennesker, der bor der.
Direkte finansiel bistand og overførsel af teknologi og ekspertise til udviklingslande er Den Europæiske Unions udviklingspolitiks adelsmærke. Det glæder mig at se, at vores fiskeriaftaler med udviklingslandene kombinerer nogen finansiel bistand med en forpligtelse til at forbedre strukturerne og uddannelsesfaciliteterne og sørge for bedre muligheder for de lokale fiskere. Men vi kan og bør gøre mere som en del af både fiskeriaftalerne og vores samlede udviklingspolitik.
Meget ofte er tredjelande som Madagaskar ikke i stand til at overvåge og kontrollere EU-fiskerflådernes fiskeriaktiviteter. Ja, rent faktisk er mange medlemsstaters myndigheder heller ikke i stand til at kontrollere deres aktiviteter. Men vi må finde frem til et system, der gør det muligt for de berørte lande og Kommissionen at overvåge fiskeriaftalerne effektivt og sikre, at der ikke udøves nogen rovdrift mod de begrænsede ressourcer. Rovfiskeri eller rovdrift af enhver begrænset ressource vil skade denne ressource til skade for alle og er derfor absolut ubæredygtig.
Der er et område, hvor vi kunne hjælpe tredjelandene mere. Vi bør give lokale fiskerbåde en større eksklusiv zone at fiske i. Den nuværende praksis med at give en 10-milezone kunne og burde udvides til 15 mil uden alvorlige ulemper for EU's dybhavsflåder. Dette ville give de lokale fiskeriinteresser et større spillerum og et mere solidt grundlag, som de kan bruge til at planlægge deres investeringer.

Flynn
Fru formand, Kommissionen vil gerne takke hr. Gallagher for denne fremragende betænkning om de nye betingelser for fiskeriet, som fællesskabsflåden har accepteret i farvandene ud for Madagaskar. Jeg takker også de medlemmer, der har komplimenteret personalet for deres hårde arbejde med disse aftaler, og den fremgang, de har gjort.
Kommissionen finder, at disse foranstaltninger vil muliggøre en mere effektiv udnyttelse af aftalen i overensstemmelse med de grundlæggende principper for ressourcebevarelse. Kommissionen finder også, at den nye protokol med Madagaskar indeholder betydelige nyskabende træk, der sigter på at fremme et bæredygtigt fiskeri, hvilket hænger godt sammen med Unionens udviklingspolitik.
Den nye protokol til aftalen gør det for første gang muligt for portugisiske og italienske tunfiskerbåde at fiske i Madagaskars eksklusivzone. Den tildeler 60 % af den finansielle modydelse på omkring ECU 1, 368 millioner over de tre år til målrettede aktioner, såsom videnskabelig forskning, fiskeriovervågning, uddannelse og udvikling af traditionelt fiskeri. Den gør det også muligt for de madagaskiske myndigheder at overvåge fællesskabsfartøjernes bevægelser inden for zonen takket være nye bestemmelser i protokolbilaget om kontrolprocedurer, herunder anmeldelse af ind- og udsejling af eksklusivzonen.
Kommissionen accepterer substansen i de ændringsforslag, der er blevet fremsat af Fiskeriudvalget, men ikke den form, hvori de er fremsat. Den ville pege på, at Parlamentet allerede nu bliver regelmæssigt underrettet om stramningsniveauer for fiskeriaftaler gennem udtalelser og rapporter til udvalget. Så Kommissionen kan ikke acceptere hr. Teversons ændringsforslag. Fiskeriaftaler indgås på fællesskabsplan, og det er op til Fællesskabet at betale den finansielle modydelse og til fartøjerne, der fisker i de pågældende fartøjer, at betale afgifterne.
Vi takker Parlamentet for dets overvejelse.

Formanden
Mange tak, hr. kommissær Flynn.
Forhandlingen er afsluttet.
Vi går nu over til afstemning.
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)

Wibe
Jeg kan ikke stemme for denne betænkning, da den i realiteten godkender den fiskeripolitik, som EU fører. Det er denne politik, der fører til overfiskning af store dele af Afrikas kystfarvande, i dette tilfælde Madagaskar. Desuden fører EU's politik til forarmelse af de lokale fiskersamfund. Hele EU's politik på dette område må tages op til fornyet behandling.

Fiskeriaftale EF/Gabon
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A4-0283/98) af Girão Pereira for Fiskeriudvalget om forslag til Rådets forordning (EF) om indgåelse af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Den Gabonesiske Republik om fiskeri ud for Gabons kyster (KOM(98)0376 - C4-0458/98-98/0212(CNS)).

Rosado Fernandes
Hr. formand, jeg er en »ersatz« for min kollega Girão Pereira, som i går skulle have fremlagt sin betænkning. Fordi betænkningen blev udsat til i dag, og fordi han på ingen måde kan være til stede i dag, vil jeg forsøge at erstatte ham så godt, som jeg kan.
Vi har foran os den første aftale med Gabon, der skal udmøntes i praksis. Der var en aftale i 1988, sågar en bredere aftale, omfattende tun og demersale arter, som aldrig blev ratificeret af indre årsager, politiske årsager, på grund af politiske forstyrrelser, der opstod i Gabon.
I 1995 anmodede Gabon, ligesom Madagaskar, Den Europæiske Union om en aftale for tunfisk. I det område er der allerede andre protokoller i kraft, med Sao Tome og Principe, Elfenbenskysten og Ækvatorialguinea, hvor fællesskabsredere opererer, franske, spanske og portugisiske.
Det er derfor af stor interesse, at denne aftale bliver undertegnet, så rederne kan få fuldstændiggjort deres aktivitetsområde, og for at de, da tunfisk er en vandrende fiskeart, kan få lukket zonen og derved opnå en højere effektivitet.
Det må fremhæves, at fordi denne aftale, til forskel fra visse andre, afgrænser fartøjernes aktivitetsområde til dybt hav og til 12 sømils afstand fra kysten, kommer den indlysende nok slet ikke i konflikt med Gabons beskedne traditionelle fiskerflåde, bestående af både, som vi alle kender - ikke mindst portugiserne - fra vores egne kyster.
Det drejer sig om en aftale med en bred varighed på fem år og med en finansiel modydelse på ECU 810.000 i de første tre år for en total fangstmængde, der vel vil løbe op på 9.000 ton om året. På den anden side har Fællesskabet forpligtet sig til at bidrage med ECU 1.215.000 til initiativer inden for beskyttelse af ressourcerne i fiskerizonen, videnskabelig og teknisk støtte til Gabons fiskerisektor, herunder særlig videnskabelige og tekniske programmer, der skal forbedre kendskabet til fiskebestandene, beskyttelse og overvågning af fiskerizoner samt stipendier og praktikophold.
Jeg tillader mig hér at fremsætte en bemærkning for egen regning: Ofte fungerer disse programmer ikke på grund af Den Europæiske Union, der ikke altid har det fornødne mod til at udarbejde rapporter, der omhyggeligt beskriver, hvad der rent faktisk går for sig ude i terrænet - og i dette tilfælde ude på havet. Meget af det, der går for sig med penge, der er givet dårligt ud, er et resultat af manglende omhu og mod fra Fællesskabets side.
Den Gabonesiske Republik forpligter sig til at levere Kommissionen en årlig rapport om disse initiativers udførelse og deres resultater, således at betalingerne ikke fornys, hvis denne forpligtelse ikke overholdes. Der er således bundet omfattende midler (ca. 60 % af den finansielle modydelse) til forvaltning og bevarelse af fiskebestande, til videnskabelig og teknisk uddannelse af den gabonesiske fiskerisektor, hvad der er overordentlig vigtigt.
Et andet vigtigt aspekt af denne aftale er en forhøjelse af redernes andel, der stiger fra ECU 20 til 25, eller mere end 25 % pr. ton, med en tilsvarende formindskelse af bidraget fra Fællesskabets budget, der falder fra ECU 80 til 75 pr. ton.
Afslutningsvist vil jeg gerne sige, at denne nye aftale respekterer Rådets konklusioner af den 30. oktober 1997, af hvilken årsag vi går ind for, at den bliver gennemført.

Fraga Estévez
Hr. formand, for det første vil jeg lykønske ordfører Girão Pereira med hans fremragende betænkning og i dette tilfælde også Kommissionen, fordi den har forhandlet en ny fiskeriaftale på plads, som er mere end acceptabel. Men jeg vil gerne hæfte mig ved et emne, som jeg finder særdeles interessant, og som vi følger med stor bekymring - og jeg beklager, at budgetkollegerne er forsvundet fra mødesalen, hr. formand - da aftalen med Gabon markerer et skæringspunkt for aftalepolitikken. Denne protokol er den første, der konkretiserer Kommissionens ønsker om, at udgifterne til aftalerne i stadigt større forhold skal betales af rederne og stadigt mindre af Fællesskabets budget.
Baggrunden for dette initiativ er mere end diskutabel, da fiskeriet er en fællesskabspolitik, som vi troede udgjorde en uadskillelig del af de internationale forbindelser.
Men selvom det er usædvanligt, forstår jeg udmærket, at en del skal betales af den, der direkte nyder godt af en fælles politik. Det, jeg overhovedet ikke forstår, er, hvorfor rederne skal betale en meget væsentlig del af finansieringsudgifterne til fiskeriaftalerne uden at få nogen modydelse, da Kommissionen - som De alle ved - fortsat har eneret på forhandlinger. Hvis det er denne vej, vi skal følge, skal man, ligesom fordelingen af udgifterne ændres - i Kommissionens terminologi - også ændre de øvrige foranstaltninger, så Fællesskabets redere får et ansvar ved forhandlingen af aftalerne, især når det tages i betragtning, at Kommissionen ikke altid forhandler ud fra denne sektors interesser. Og vi må ikke glemme, at denne sektor i den type aftaler, som vi taler om - adgang til ressourcer mod finansiel modydelse - allerede betaler ca. en tredjedel af aftalernes samlede udgifter.
Vi må heller ikke her glemme - og her vil jeg gerne modsige en af mine foregående kolleger - den forskelsbehandling, der finder sted over for redere fra forskellige medlemsstater. Dog ikke i den betydning, der er blevet omtalt her, men modsat, for mens nogle flåders redere som i dette tilfælde betaler stadigt mere, drager rederne i andre typer aftaler fordel af fiskerimulighederne uden nogen som helst omkostninger overhovedet - og jeg henviser her til aftalerne med de nordiske lande, hvor de sydlige landes flåder ikke deltager. Aftaler, som endvidere udelukkende er reserveret nogle bestemte flåder, uden at den øvrige fællesskabsflåde har nogen mulighed for adgang, f.eks. Grønland, hvorimod man ved fornyelsen af protokollen med Mauretanien for nylig - og Kommissionen må korrigere mig, hvis jeg tager fejl - har indført lande som Tyskland og Nederlandene med mulighed for pelagisk fiskeri.
Derfor anmodede Rådet på mødet i oktober 1997 Kommissionen om at gennemføre en undersøgelse - en costbenefitanalyse - af fiskeriaftalerne. Og mens man - i henhold til Rådets oplysninger - ventede på de politiske betragtninger, som Rådet skulle fremkomme med, og som kunne udledes af denne undersøgelse, anmodedes Kommissionen - og jeg læser ordret fra Rådets oplysninger - «om at undersøge, i hvilket omfang og med hvilke foranstaltninger de redere, der drager fordel af fiskeriaftalerne med tredjelande, kunne dele finansieringsudgifterne for alle disse aftaler med Fællesskabet ligeligt og uden forskelsbehandling under hensyntagen til Fællesskabets, fællesskabsredernes og de berørte tredjelandes interesser«.
Jeg tror derfor, hr. formand, at Kommissionen er gået for langt og frem for alt for hurtigt frem i denne sag, og vi beder derfor Kommissionen om at overveje sagen på samme seriøse måde, som også Rådet henviser til.

Olsson
Hr. formand, mens jeg i mit tidligere indlæg talte om balancen mellem økonomiske og miljømæssige interesser samt udviklingsbistanden, vil jeg denne gang tale om principperne for subventioner. Jeg vil naturligvis også lykønske ordføreren til denne betænkning med et godt stykke arbejde.
Det var jo sådan, og det tror jeg, at vi bør huske på nu og da, at de gamle erhverv, det vil sige landbrug og fiskeri, var de erhverv, der kunne undvære midler i industrialismens barndom. Det var de erhverv, der fødte og uddannede de mennesker, som senere blev aktive inden for industri og service. Det var altså en subvention, der kom fra landbrug og fiskeri. Senere kom en mellemperiode, som vi stadig lever i, hvor øget effektivitet har ført til øget produktion. Rædslen for ikke at få mad medfører, at denne produktion konstant er lidt for høj; vi får overskud på verdensmarkederne og lave priser. For at dette ikke skal føre til en fuldstændigt urimelig og unormal strukturændring, er det nødvendigt at resten af samfundet betaler noget, for at vi kan bevare det, der er vigtigt, inden for disse gamle erhverv. Jeg taler altså om både fiskeri og landbrug her, idet de er sammenlignelige, og eftersom vores politik på disse områder er sammenlignelige.
På længere sigt bør vi naturligvis nå frem til en situation, hvor vi kan skabe en ny ligevægt, hvor vi bør kunne fjerne forskelle mellem verdensmarkedet og nationale markeder, og hvor flere lande kan deltage. I denne situation bør subventioner kunne afskaffes. Teverson, som har fremsat et ændringsforslag, mener, at vi skal huske på dette, at fiskeriet selv skal betale denne udgift. Personligt må jeg imidlertid erkende, at jeg har lidt for nær kontakt til virkeligheden til at kunne støtte dette ændringsforslag. Derfor undlader jeg at deltage i afstemningen om dette forslag fra ELDR, selvom jeg har fuld forståelse for selve tanken. Det vil dog fortsat vare et stykke tid, før vi når så langt.

Formanden
Mange tak, hr. Olsson.
Mine damer og herrer, tillad, at jeg som formand og også som børnelæge byder velkommen i den officielle loge til et lille spædbarn på nogle få måneder, en europæisk borger på få måneder. Jeg håber, at vores indlæg ikke bringer barnet gråd, men derimod en dyb europæisk søvn.

Aelvoet
Hr. formand, en nylig undersøgelse fra Verdensbanken af følgerne af subsidierne til fiskerisektoren gør situationen meget tydelig. Det er en undersøgelse fra april i år. Ifølge Verdensbanken bevirker subsidierne, at de lokale fiskeres muligheder for at fiske uden tvivl reduceres. I de fleste tilfælde viser også denne undersøgelse, at der ikke er nogen tilstrækkelig kompensation for den samlede økonomiske værdi af fisk.
For det andet henleder undersøgelsen opmærksomheden på, at det kan skade det lokale ernæringsbehov, og højsøflåderne har nu en gang tilbøjelighed til at fange især de mest indbringende sorter.
For det tredje har det også konsekvenser for handelen, fordi de handelsmuligheder, som egentlig skulle være til disposition for de råstofrige udviklingslande, uden tvivl formindskes. Det er og bliver altså en tvivlsom praksis, hvor man skal se sig godt for.
Rådet har, som fru Fraga Estéves også har sagt, i oktober givet et antal retningslinjer, men ved nærmere undersøgelse viser de sig at være meget vage. Således gøres det ikke klart, hvilke kriterier en aftale skal opfylde. Det udtales, at der skal være en mere lige fordeling af udgifter mellem skibsrederne og Fællesskabet. Vi går derfor ind for Gabon-aftalen om, at redernes bidrag skal stige fra ECU 20 til 25 pr. ton, idet Fællesskabet fortsat yder ECU 75. Derfor mener vi, at der stadig er behov for yderligere specifikationer, større omhu og en bedre kontrol med fiskeriets vedvarende karakter.

McCartin
Hr. formand, jeg vil gerne takke hr. Girão Pereira for hans betænkning og sige, at jeg støtter denne aftale, der er blevet indgået på Europas fiskeres vegne. For det første har vi at gøre med et land, der ikke er helt magen til de andre lande i subtropisk Afrika. Det har olie- og skovressourcer og et BNP pr. indbygger, der er dobbelt så stort som det gennemsnitlige afrikanske land. Så dets repræsentanter befinder sig i en bedre situation, når det gælder om at hævde sig og indgå deres egen aftale.
Jeg er ikke desto mindre bekymret over de begrænsede midler, der er til rådighed for Den Europæiske Union til at føre kontrol med sådanne aftaler. De 9000 t er en forholdsvis lille mængde fisk. Ikke desto mindre taler vi om licenser til 70 både - 120 t pr. båd, hvis de alle går med. Vi ved ikke, om de fanger 120 t eller dobbelt så meget.
Og alligevel er jeg enig med fru Fraga i hele spørgsmålet, om det er rigtigt at afkræve fiskerne penge for privilegiet at fiske. Den Europæiske Union har en ressource, som vi deler ud gratis og omkostningsfrit til vores fiskere, og vi udvider denne ressource gennem disse aftaler. Så længe aftalerne er udformet på en sådan måde, at de gør den mindst mulige skade på de bestande, der alligevel ikke ville blive fisket af de lokale fiskere, er det rimeligt for Unionen at overlade udbyttet fra denne, ligesom vi overlader udbyttet fra vores egne bestande i vores egne farvande til de fiskere, der får licenser til at udnytte dem.
Så jeg finder princippet rimeligt, men når fiskere fra en særlig region tager ud for at udnytte disse ressourcer, bør vi under visse omstændigheder overveje, om vi burde genoverveje ressourcerne i vores egne farvande.

Flynn
Hr. formand, Kommissionen vil gerne takke det ærede medlem, hr. Pereira, for hans fremragende betænkning, og jeg vil gerne takke hr. Rosado Fenandes personligt for med kort varsel at stille op for ham i dag for at behandle denne nye fiskeriaftale, som vi har indgået med Gabon.
Aftalen letter fællesskabsfiskerflådens adgang til de vandrefisk, der passerer gennem Gabons farvande. Den kompletterer de tunfiskeriaftaler, som Fællesskabet allerede har indgået i Guineabugten med nabolandene Sao Tome og Principe og Ækvatorialguinea.
Aftalen har en række særegenheder, hvoraf nogle er ret nyskabende. De højere afgifter, der skal betales af rederne, udgør et indledende skridt henimod en mere retfærdig fordeling af omkostningerne mellem Fællesskabet og rederne.
Tilskyndelsen til et bæredygtigt fiskeri i Gabons farvande er i overensstemmelse med Den Europæiske Unions udviklingspolitik, idet den afsætter 60 % af den samlede finansielle modydelse til en målrettet indsats til støtte af den gabonesiske fiskeindustri. Denne omfatter forskning, overvågning af fiskerizoner, institutionel støtte og uddannelse samt deltagelse i arbejdet i internationale fiskeriorganisationer. Der vil blive tale om et tæt samarbejde mellem de to parter om de nærmere enkeltheder i denne målrettede indsats. Unionen vil være i stand til at tage udbetalingerne op til fornyet overvejelse i lyset af den egentlige anvendelse. Der foreligger ligeledes et forbud mod adgang til 12-milekystzonen, og det vil være med til at beskytte miljøet og det gabonesiske småfiskeri.
Kommissionen accepterer substansen i de tre ændringsforslag, der er fremsat af Fiskeriudvalget, men ikke i den form, de er fremsat. Jeg vil gerne påpege, at Parlamentet allerede nu bliver regelmæssigt orienteret om stramningsniveauer for fiskeriaftaler gennem udtalelser og rapporter til udvalget. Så Kommissionen kan ikke acceptere hr. Teversons ændringsforslag. Fiskeriaftaler indgås på fællesskabsplan, og det er op til Fællesskabet at betale den finansielle modydelse og til fartøjerne, der fisker i de pågældende fartøjer, at betale afgifterne.
Jeg vil gerne takke fru Fraga Estévez for hendes meget velovervejede bidrag. Ifølge aftalen koster hvert ton fisk rederne ECU 25. Aftaleomkostningerne er kun lidt mere end 2 millioner for Den Europæiske Union, og det bliver omkring ECU 75 pr. ton, hvis man sætter den samlede årlige fangst til 9.000 t. Fællesskabet betaler to tredjedele af omkostningerne, omkring ECU 50, imod redernes ECU 25, der anses for at være rimeligt under omstændighederne.

Formanden
Mange tak, hr. Flynn.
Forhandlingen er afsluttet.
Vi går nu over til afstemning.
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)

Wibe
Jeg kan ikke stemme for denne betænkning, da den i realiteten godkender den fiskeripolitik, som EU fører. Det er denne politik, der fører til overfiskning af store dele af Afrikas kystfarvande, i dette tilfælde Gabon. Desuden fører EU's politik til forarmelse af de lokale fiskersamfund. Hele EU's politik på dette område må tages op til fornyet behandling.

Interimsaftale om handel EF/Republikken Aserbajdsjan
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A4-0287/98) af Schwaiger for Udvalget om Eksterne Økonomiske Forbindelser om forslag til Rådets afgørelse om Det Europæiske Fællesskabs indgåelse af interimsaftalen mellem Det Europæiske Fællesskab, Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab og Det Europæiske Atomenergifællesskab på den ene side og Republikken Aserbajdsjan på den anden side om handel og handelsanliggender (KOM(96)613-5467/97 - C4-0315/98-96/0299(CNS)).

Schwaiger
Hr. formand, kære kolleger, i foråret 1997 vedtog Europa-Parlamentet med stort flertal samarbejds- og partnerskabsaftalen med Republikken Aserbajdsjan. Ratifikationsaftalen for denne aftale, som regulerer de samlede forbindelser mellem Den Europæiske Union og Aserbajdsjan, vil først være afsluttet om nogen tid. Derfor sættes de dele af aftalen, som ikke kræver ratifikation, såsom demokratiklausulen, bestemmelserne om varehandel, konkurrence og institutionelle bestemmelser, i kraft forud i form af en interimsaftale, som det er normalt ved denne type aftaler.
På vegne af Udvalget om Eksterne Økonomiske Forbindelser foreslår jeg i dag Europa-Parlamentet at godkende denne interimsaftale. I initiativbetænkningen fra 1997 om det økonomiske samarbejde med Aserbajdsjan godkendte dette Parlament følgende hovedprincipper, som jeg havde foreslået: For det første nødvendigheden af et snævrere økonomisk og politisk samarbejde mellem Den Europæiske Union og Aserbajdsjan, for det andet Aserbajdsjans geostrategiske betydning som et olierigt land og som mellemled for Den Europæiske Unions økonomiske forbindelser med de centralasiatiske republikker og for det tredje nødvendigheden af at støtte et snævrere regionalt samarbejde mellem de transkaukasiske republikker, altså mellem Aserbajdsjan, Georgien og Armenien, fra Den Europæiske Unions side. Endelig støtte til fredsprocessen til løsning af konflikten om Nagorno-Karabakh.
I mellemtiden har den Aserbajdsjanske økonomi udviklet sig yderligere i positiv retning. Inflationen er under kontrol, den årlige prisstigning ligger på kun 3 %. Handelsbalancen og budgettet balancerer næsten. Bruttonationalproduktet er gennem flere år vokset med ca. 5 %. Det eneste svage punkt i økonomien er moderniseringen af landbruget, som endnu ikke er slået igennem.
Hvad angår det politiske samarbejde, bør EU's tekniske hjælp til at opbygge en moderne administration og et uafhængigt retsvæsen intensiveres yderligere. Desuden bør Aserbajdsjans overordnede lovgivning om ytrings- og pressefrihed fuldstændiggøres, og i praksis bør der etableres en større mediepluralitet. Støtten fra Den Europæiske Union, som via Echo og hjælp fra medlemsstaterne udgør 75 % af den samlede hjælp, der på verdensplan ydes til Aserbajdsjan, må videreføres. Nu som før er over 20 % af Aserbajdsjans territorium besat af fremmede tropper. Under meget vanskelige betingelser skal der sørges for over en million flygtninge i landet. Aserbajdsjan er ganske vist potentielt et rigt land, men indtil olieforekomsterne kan udnyttes fuldt ud om nogle år, råder landet på ingen måde over de finansielle midler, der skal til for at forsørge en million flygtninge.
Interimsaftalen er altså en væsentlig etape i den videre styrkelse af vores samarbejde med de transkaukasiske republikker. Vi betragter den også som en tilskyndelse til snart at få løst Nagorno-Karabakh-konflikten. Der findes nye vigtige initiativer til at forbedre de transkaukasiske trafik- og energinet. Her er Aserbajdsjan en væsentlig deltager. Når pipelinen via Georgien åbnes, hvilket forventes at ske i oktober 1998, vil Aserbajdsjan kunne opnå større selvstændig økonomisk gennemslagskraft og også større uafhængighed af naboerne mod nord og syd.
Åbningen af det mellemasiatiske område via de transkaukasiske republikker med jernbaner og veje, projektet Racika, som EU er med til at finansiere, vil føre yderligere impulser for Aserbajdsjans økonomi med sig. Herunder hører også et tættere samarbejde mellem Moldavien, Ukraine, Georgien, Aserbajdsjan og de mellemasiatiske republikker for yderligere at lukke op for økonomiske forbindelseslinjer mellem Europa og denne region.
Denne interimsaftale og den særlige finansielle hjælp til Aserbajdsjan er i øvrigt nødvendige etaper for at give Aserbajdsjan en støtte i samme omfang, som Armenien og Georgien allerede har modtaget fra Den Europæiske Union. Vi håber, at der med en fortsat hurtig udvikling af demokratiet vil blive skabt grundlag for et tæt, tillidsfuldt og varigt samarbejde mellem Aserbajdsjan og Den Europæiske Union i begge parters interesse. Vi satser på en tæt regional integrering af Transkaukasien og tilbyder vores hjælp til selvhjælp til denne region, som i mange henseender politisk, økonomisk, kulturelt og samfundsmæssigt er begyndt at nærme sig Europa.

Wolf
Mange tak, hr. formand. Hr. Schwaiger, jeg vil gerne lykønske Dem. Sovsen og garnituren er prima, og retten er omhyggeligt tilberedt. Men desværre, for nu at blive i billedet fra i formiddags, fisken er ikke længere frisk, og den efterlader en bitter eftersmag.
Interimsaftalen er en foregribelse af den handelspolitiske del af partnerskabs- og samarbejdsaftalen. Set i lyset af de seneste 500 års historiske virkelighed er det helt enkelt hyklerisk at påstå, at fri handel på nogen måde af sig selv fører til demokrati og menneskerettigheder. Eller også er det - og det tillægger jeg ikke Dem, men de mennesker, der har forhandlet aftalen igennem i denne form, og som også så ensidigt praktiserer safety -klausulen - en kynisk negligering af de problemer, den berørte befolkning står over for.
Her er der sikkert også forbehold i medlemsstaterne, som man vil omgå med denne interimsaftale. Menneskerettighedssituationen er katastrofal. Krigen med Armenien fortsætter, trods alle formaninger fra OECD om at indgå en fredstraktat. Jeg vil ikke gå i detaljer her og nævner derfor kun et par eksempler: Den 12. september mishandlede politiet i udkanten af en demonstration, som var organiseret af oppositionen, 34 journalister og beslaglagde deres udstyr. Den 1. september blev journalisten Tai Hamid revet ud af sin bil og mishandlet. I denne situation bør vi benytte de eksisterende SNGaftaler til at yde hjælp, til at videreudvikle forbindelserne og ikke gå denne handelspolitiske omvej. Vi vil derfor undlade at stemme for Deres betænkning.

von Habsburg
Hr. formand. Et blik på kortet burde være nok til at overbevise os om, hvor betydningsfuld Aserbajdsjan er for os. Nogle gange har man jo indtryk af, at vores førende politikere nok har billeder hængende på deres kontorer, men ingen kort, selvom man dog altid bør holde sig de geografiske kendsgerninger for øje.
Et blik på kortet giver anledning til alvorlige bekymringer. Faren for krig vokser over hele verden. Man behøver blot at se på, hvad der uafbrudt sker i Afrika, derefter spændingerne mellem Iran og Afghanistan, som uden videre kunne brede sig ud over disse to landes grænser. I Aserbajdsjan er der det uløste problem med Armenien om Nagorno-Karabakh eller om de områder af Aserbajdsjan, som armenerne holder besat, og hvor der må findes en løsning, før det er for sent.
Alt for ofte har man igen og igen skubbet problemerne foran sig, indtil de er gået i hårdknude. Det kan nemt vise sig at være tilfældet i Bosnien i morgen. Man behøver bare at se på, hvad der foregår i Kosovo. Aserbajdsjan er også vigtig for os af andre grunde. Det er et land med et vældigt økonomisk potentiale, og selvom økonomien på grund af den spændte situation ikke har kunnet udvikle sig helt sådan, som det havde været nødvendigt - især inden for landbrugssektoren står der meget tilbage at ønske - har dette Aserbajdsjan alligevel stor betydning for os på langt sigt.
Men der er endnu en grund til, at Aserbajdsjan er interessant for os. Det er de tætte forbindelser mellem Aserbajdsjan og Tyrkiet. Da jeg besøgte Atatürks mausolæum, læste jeg i en bog, hvor statsoverhoveder, der besøger dette mausolæum, skriver deres tanker ned, følgende ord af Aserbajdsjans præsident: Atatürk, vi melder dig, dine tyrker er her igen. Det var ved afslutningen af sovjetsystemet, og det viser Tyrkiets betydning netop i dette område og nødvendigheden af et samarbejde med Tyrkiet, et samarbejde, som vi hele tiden afbryder med alle mulige aktioner, hvilket er uklogt, politisk uklogt på langt sigt.
Netop spændingerne mellem Iran og Afghanistan viser os, hvilke langfristede farer der lurer her, som vi må forebygge, for hvis det først er gået løs, er det for sent. Derfor, tror jeg, må vi erkende Aserbajdsjans betydning. Disse tøvende forhandlinger fra vores side, disse små forskellige punkter, som måske giver en lille løsning her og der, beskæftiger sig imidlertid ikke med det store problem. Vores samlede forbindelser til dette område er et tegn på stor svaghed, er ledsaget af store irritationsmomenter og viser blot endnu en gang nødvendigheden af hurtigst muligt at komme videre på dette område. Selvom det kun er et lille skridt, kan jeg kun på det varmeste takke hr. Schwaiger for hans betænkning og kun håbe, at også hans personlige dynamik vil bidrage til, at man fortsat kan gøre store fremskridt i forbindelserne til Aserbajdsjan.

Flynn
Jeg vil også gerne slutte mig til medlemmerne og takke hr. Schwaiger for hans betænkning om interimsaftalen med Aserbajdsjan. Jeg bifalder i særdeleshed den positive holdning til behovet for at uddybe vores relationer med dette land.
Interimsaftalen er den første samlede aftale mellem Den Europæiske Union og Aserbajdsjan. Den vil give os et vigtigt grundlag til at regulere og høre Aserbajdsjan om alle handels- og handelsrelaterede spørgsmål. Aserbajdsjan er en vigtig strategisk partner for os som følge af dets geografiske placering og betydelige olieressourcer. Der er så absolut noget i det, hr. von Habsburg sagde her.
Aserbajdsjan forventes i de kommende år at realisere sit potentiale som en væsentlig energiproducent og som transitland for handel mellem Europa og Centralasien. Vores bilaterale handel steg sidste år med 59 %, omend det var fra et lavt punkt - med et betydeligt overskud i EF's favør.
Interimsaftalen vil hjælpe med til at skabe de rette betingelser for EF-virksomhedernes evne til at konkurrere i Aserbajdsjan. De europæiske virksomheder vil skulle arbejde hårdt for at bevare deres økonomiske tilstedeværelse dér som følge af den skarpe konkurrence fra USA, Tyrkiet og fra fjernøstlige og andre asiatiske lande. Denne konkurrence vil blive endnu hårdere, når olieeksporten øges til sit fulde potentiale.
EF er også en væsentlig donor for Aserbajdsjan. Ved sidste års udgang havde vi tildelt over ECU 220 millioner til Aserbajdsjan, og dette beløb omfatter ikke de store regionale samarbejdsprojekter under Tacis-programmet, hvor Aserbajdsjan er en væsentlig aktør.
Kommissionen foreslår, at der leveres Aserbajdsjan finansiel bistand til hjælp med landets samfundsmæssige genopbygning. Som De ved, er forslaget lige nu til drøftelse i Europa-Parlamentet. Denne betænkning er af stor betydning for Aserbajdsjan. Landet står lige nu over for en meget alvorlig økonomisk situation med 70 % af befolkningen på eller under fattigdomsgrænsen. Som følge af lave oliepriser er indtægterne fra oliesektoren blevet mindsket. Det er ikke sandsynligt, at landet vil blive et væsentligt olieeksporterende land inden for de næste fem år som minimum.
Der er blevet henvist til Nagorno-Karabakh-konflikten, og den har gjort den økonomiske situation i Aserbajdsjan endnu vanskeligere. Omkring 20 % af landet er besat af Nagorno-Karabakh-armenske styrker. Landet må endvidere forsørge tæt ved en million flygtninge og internt hjemstavnsfordrevne personer. Men regeringerne i både Armenien og Aserbajdsjan er for nylig fremkommet med en række forsonende udtalelser, bl.a. i forbindelse med Baku-transportkonferencen, som Armenien på Kommissionens opfordring havde modtaget en særlig invitation til at deltage i.
Den Europæiske Union støtter genoptagelsen af forhandlingerne i OSCE's Minsk-gruppe. En væsentlig del af Unionens politik over for Aserbajdsjan går ud på at fremme menneskerettighederne, som hr. Wolf nævnte. Vi er også interesserede i demokratisering og i at sikre fred og politisk stabilitet i denne region.
De aserbajdsjanske myndigheder er godt klar over, at vi anser demokratiseringen for at være et væsentligt element i vores partnerskab. Kommissær van den Broek gjorde dette klart over for præsident Alijev, da de mødtes i Baku i juni. Selvom interimsaftalen formelt set er en handelsaftale, er det blevet standardpraksis at drøfte menneskerettighedsspørgsmål ved kontaktudvalgsmøder. Aftalen indeholder desuden en bestemmelse, der gør det muligt at suspendere den i tilfælde af væsentlige forringelser i demokratiet og menneskerettighedssituationen.
Partnerskabs- og samarbejdsaftalen åbner formelt op for en dialog om disse spørgsmål og omfatter visse forpligtelser, hvad demokrati angår. Kommissionen overvåger de fremskridt, der gøres i relation til disse spørgsmål, og har tilbudt at bistå Aserbajdsjan i dets overgang til demokrati via demokratiprogrammet og Tacis-aktionsprogrammerne. Vi står i forbindelse med OSCE og Europarådet omkring disse spørgsmål. Jeg takker Parlamentet for dets overbærenhed.

Formanden
Mange tak, hr. Flynn.
Forhandlingen er afsluttet.
Vi går nu over til afstemning.
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)

Ford
Hr. formand, jeg har en bemærkning til forretningsordenen. Jeg takker Parlamentets personale for deres bidrag til medlemmernes kondi. På grund af den tid, der går mellem stemmeklokken og afstemningen, tror jeg, at vi alle har brug for lidt gymnastik.

Formanden
Mange tak, hr. Ford. Det vil blive videregivet.

Rübig
Hr. formand. Efter afstemningerne vises det altid, hvordan medlemmerne har stemt. Det er meget vigtigt for os, at vi kan fortælle journalisterne og de interesserede borgere, med hvilket flertal der er blevet stemt. Afstemningsresultatet vises imidlertid for det meste kun i så kort tid, at man ikke kan nå at notere det. Derfor vil jeg gerne bede om, at afstemningsresultatet vises længere, så man i fred og ro kan skrive det ned.

Formanden
Tak, hr. Rübig. Vi vil tage hensyn til Deres bemærkning og forsøge at gå frem i et tempo, som De anser for hensigtsmæssigt.

van Dam
Hr. formand, lige et teknisk problem. Jeg sidder selv i IPE I, og det var heldigt, at jeg der holdt øje med skærmen, for ringeklokken virker ikke for øjeblikket. Det ville være rart, hvis dette bliver undersøgt inden næste møde om to uger i alle dele af bygningen, hvor medlemmerne har kontorer.

Formanden
Tak, hr. van Dam. Jeg har noteret det og vil sørge for, at det sker på denne måde.

Afbrydelse af sessionen
Formanden
Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.
(Mødet hævet kl. 10.44)

