Återupptagande av sessionen
Ordföranden
Jag förklarar Europaparlamentets session för återupptagen efter avbrottet fredagen den 14 mars 1997.

Justering av protokoll
Ordföranden
Protokollet från fredagen den 14 mars har delats ut.
Finns det några synpunkter?

Rosado Fernandes
Herr ordförande! Innan vi börjar sessionen skulle jag vilja passa på att ta upp en politisk incident som inte är av den allra trevligaste sorten, då det handlar om ledamot Martens, som i Lissabon hävdade att det parti som jag samarbetar med hör till ultrahögern.
I en intervju som offentliggjordes den 29 mars anklagade ledamot Martens CDS-Partido Popular, med vilket jag samarbetar som oberoende och i vilket mina kollegor Girão Pereira och Celeste Cardona är partimedlemmar, för att vara ett ultrahögerparti. Varför? Svaret är enkelt: därför att vi haft modet att försvara ett referendum i Portugal om Maastrichtfördraget. Det var inget stort brott.
Det här partiet blev då uteslutet ur PPE och det var ledamot Martens som åkte till Lissabon för att göra " the dirty job" , genom att på ett föga etiskt sätt hota och utesluta för skilda åsikters skull"
(Ordföranden avbröt talaren.)

Ordföranden
Ledamot Rosado Fernandes, detta är ingen ordningsfråga inte heller ett personligt inlägg, eftersom det berör något som skett utanför parlamentet. I artikel 108 föreskrivs rätten till frågeställningar av personlig karaktär inom parlamentet, men inget föreskrivs i fråga om debatt över politiska diskussioner som skett utanför parlamentet.
Ursäkta, Rosado Fernandes, jag kan inte ge er ordet just nu för denna typ av inlägg. Det är min plikt att avbryta inlägget eftersom det kommer att ge upphov till andra personliga frågeställningar, som för närvarande varken finns på dagordningen eller har en dimension som påverkar arbetsordningen. Ursäkta, men så får det bli!

Rosado Fernandes
(utan mikrofon) direkt personligen till oss alla. Jag tycker att jag alltid undvikit att göra personliga påhopp, det är något jag inte brukar och skulle vilja...
(Applåder) ...jag tycker att personliga påhopp kännetecknar nedbrytningen av vår demokrati, det kännetecknar dem som exempelvis vill överskyla den socialdemokratiska gruppens övergång till PPE...
(Ordföranden kopplade bort talaren.)
Ordföranden
Ursäkta, ledamot Rosado Fernandes, inget av detta är ett personligt påhopp. Det kanske rör sig om politiska åsikter, men detta är inte rätt ögonblick och inte heller är det en fråga som belyses i arbetsordningen. Ursäkta, men ni får inte ordet.

Balfe
Herr ordförande! Låt mig bara påpeka för ledamöterna att inskrivningsbladen nu åter finns inne i kammaren.
Jag hoppas att ledamöterna kan uppmärksamma sina kollegor på det, de kanske vandrar omkring utanför och letar efter dem.

Ordföranden
Tack, Balfe. Ni vet att det är ett initiativ av kvestorskollegiet, som har behandlats på enklaste sätt.
(Protokollet justerades.)

Graefe zu Baringdorf
Herr ordförande! Beträffande föredragningslistan och arbetet i ordförandenas konferens enligt artikel 28 i arbetsordningen: Tyvärr har parlamentet ännu inte satt in något kontrollutskott, som följer omsättningen av kraven i undersökningsutskottet för BSE. Trots flera brev efter ett beslut från jordbruksutskottet har Ni hittills inte gett något svar. Sedan den första april i år måste en förordning omsättas, efter vilken djurkroppsanläggningarna måste arbeta efter vissa kvalitetskriterier. Detta gör Ni emellertid inte! Det här parlament måste göra detta krav, som var ett av huvudkraven, gällande även vid kommissionen. Detta är emellertid inte möjligt, eftersom utskottet ännu inte har påbörjat arbetet. Jag har det intrycket att man hela tiden skjuter upp att sätta in detta utskott, närmare bestämt från en parlamentsgrupp av valtaktiska skäl.
Vi kan inte ställa detta parlaments rykte bakom ett medlemslands valtaktiska synpunkter. Därför vill jag be Er att påskynda att detta utskott sätts in, så att parlamentet kan sköta sitt arbete.

Ordföranden
Graefe zu Baringdorf, ni har åberopat artikel 28 i arbetsordningen. Men artikel 28 tillåter skriftliga, men inte muntliga, frågor om presidiets arbete. Presidiet har redan noterat ärendet ni hänvisar till och kommer att fatta beslut vid den tidpunkt det finner lämpligt. Frågan togs upp vid presidiets senaste möte, eftersom det inte varit möjligt tidigare. Presidiet har många frågor att avhandla. Det kommer att fatta ett beslut på torsdag, om beslutet är väl genomtänkt, och om inte, så fort det är möjligt.

Green
Herr ordförande! Graefe zu Baringdorf har just gjort en del kommentarer. Han var inte modig nog att säga vad han egentligen menade; han talade om ett visst land.
Som brittisk ledamot av denna kammare vill jag göra det helt klart att jag inom några dagar efter det att den tillfälliga kommittén för BSE avgivit sin rapport, skrev och begärde att vi skulle ta itu med uppföljningskommittén omedelbart.
Om det är min grupp han menar så har inga som helst försök gjorts att hålla den borta från dagordningen.

Ordföranden
Green, det har inte gjorts någon som helst anspelning varken på er eller er grupp, som skulle ha nödvändiggjort denna förklaring.

Martens
Herr ordförande! Jag antar att man kommer att fatta ett beslut om denna tillfälliga kommitté på grundval av meddelandet om ordförandekonferensens beslut under konferensens nästkommande sammanträde.

Ordföranden
Det är min avsikt. Det ankommer på er, ordförande i partigrupperna, att fatta beslutet.

Arbetsplan
Ordföranden
Vi övergår till fastställande av arbetsplanen.
Det slutgiltiga förslaget till föredragningslista som utarbetats av ordförandekonferensen i enlighet med artikel 95 i arbetsordningen har delats ut, till vilket föreslagit eller inarbetats följande ändringar:

Theato
Herr ordförande, jag vill hänvisa till att budgetkontrollutskottet har antagit dessa betänkanden helt på föreskrivet sätt, men beklagar verkligen att rådet inte inom vederbörlig frist har haft möjlighet att yttra sig i ärendet och därigenom tvingar oss att skilja dessa båda betänkanden från den allmänna ansvarsfriheten och skjuta upp dem till april-II-sammanträdet. Detta är för övrigt den sista tidpunkten, när vi kan föra denna debatt om ansvarsfrihet och träffa ett avgörande, eftersom vi enligt budgetordningen till och med slutet av april är bundna att utdela ansvarsfriheten, eller avge vårt yttrande till plenum beträffande ansvarsfriheten.
Jag vill säga detta med all tydlighet och jag beklagar verkligen att vi nu måste ta detta steg.

Ordföranden
Tack, Theato. Jag hoppas, att rådet noterar denna anmärkning.

Ordföranden
Gruppen Den europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster har begärt att ett uttalande från rådet och kommissionen skall upptas i föredragningslistan om nedläggningen av Renaultfabriken i Vilvoorde.
Rådet har meddelat, att det för sin del inte tänker avge något uttalande, eftersom det enligt rådets uppfattning inte ligger inom dess kompetens. Kommissionen skulle vara beredd att göra det på onsdag, även om onsdagen skapar åtskilliga problem, eftersom föredragningslistan redan är ganska ansträngd. Men naturligtvis ligger avgörandet hos er, mina damer och herrar.
Moreau från gruppen Den europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster har ordet för att motivera sin begäran.

Moreau
Herr ordförande, beslutet att stänga Renaultfabriken i Vilvoorde, som är avslöjande för dagens europeiska industri, vilken grundar sig på konkurrens mellan löntagarna, har väckt en berättigad proteststorm.
Vår församling har anslutit sig till denna genom att under mars månads sammanträdesperiod anta en resolution som kräver att rådet och kommissionen, jag citerar, "gör allt de kan för att få Renaultledningens beslut upphävt ".
Hur långt har vi kommit med det en månad senare? Renaults ledning, som inte har lagt fram något konkret förslag, står fast vid sitt beslut. Arbetarna fortsätter både med sina protestaktioner och sin ockupation av platsen med stöd från löntagare i andra länders Renaultfabriker. Två rättsliga beslut, det ena belgiskt och det andra franskt, har visat att Renaultledningen har fel. Domstolen i Nanterre har förbjudit att man fullföljer stängningen av fabriken i Vilvoorde. Vår församling kan inte nöja sig med att ha antagit en resolution, utan att bekymra sig om vilken följd denna fått. Insatsen är alltför stor.
Därför föreslår min grupp, i enlighet med förordningens artikel 96.1, en ändring av arbetsordningen, och vill på onsdagens sammanträde införa rådets och kommissionens uttalanden som redogör för vilka åtgärder som respekterar och följer andemeningen av Europaparlamentets resolution av den 12 mars.

Wolf
Herr ordförande, ärade kollegor! Jag tror att detta är den tid då det sociala Europa börjar växa genom att de berörda kämpar. De första domstolsförfarandena har visat att det verkligen finns en chans till vidareutveckling, och i detta historiska ögonblick borde parlamentet ta sin roll som bollplank för den europeiska allmänheten och de berörda på allvar. Därför bör vi ägna lite tid åt detta problem.
Kära kollegor, ta Er samman och gör detta! Miljoner arbetslösa och utslagna har ögonen på oss. Om Ni inte ställer upp, visar Ni därmed att Ni följer en europeisk konstruktion som verkligen inte har någonting att göra med den situation de berörda befinner sig i! Därför kan egentligen ingen i detta parlament rösta emot förslaget.

Ordföranden
Martens har ordet för att tala emot begäran.

Martens
Herr ordförande! Arbetarna vid Renaults anläggning i Vilvoorde kunde förra veckan notera en viktig seger. Den brutala stängningen av företaget förklarades olaglig av en domstol i Bryssel i Belgien och av en domstol i Rennes. Det har uppstått en fullkomligt ny situation. Fackförbunden, det har jag hört idag på morgonen i mitt eget lands media, har anammat principen att återuppta arbetet, eftersom stängningen av företaget nu är olaglig och en helt ny procedur tar sin början. De skall organisera en omröstning på torsdag morgon, där alla arbetstagare i Vilvoorde kommer att delta. Det är en helt ny situation. Under dessa omständigheter tror jag att det finns en chans, och att det är lagenligt, att det normala arbetssättet och den vanliga proceduren med rådslag med kollektiva beslut kommer att tillämpas. Jag har å andra sidan hört att rådet för sociala angelägenheter kommer att sammanträda den 15 april. Under dessa omständigheter - eftersom lagenligheten har återställts av två domstolar, kommer det en ny procedur - tror jag att vi måste ge den förhandling som arbetarna och deras fackförbund står inför alla möjligheter, och det verkar inte lämpligt att vi genomför en debatt om en ny politik. Vi är solidariska med dessa arbetstagares intressen och det är i detta intresse som jag begär att denna nya procedur ges en chans.

Ordföranden
Jag lägger nu fram begäran från gruppen Den europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster för omröstning.
(Parlamentet förkastade begäran.)
Torsdag och fredag:
(Inga ändringar har föreslagits.)

Green
Herr ordförande! Jag vill bara ta upp en sak, som avser uttalandet från kommissionen och rådet efter Alavanos betänkande om Mellanöstern, och fråga om det går att ändra tidsfristerna. Vad jag förstår så har tidsfristen för resolutionen bestämts till nu på torsdag, och omröstningen skall ske vid April II-sessionen, men jag tycker att om vi skall rösta om en så känslig fråga som Mellanöstern vid April II-sessionen i Bryssel så vore det verkligen lämpligare att lägga tidsfristen närmare den sammanträdesperioden. Det är en mycket känslig politisk fråga. Jag är säker på att mycket kommer att hända i mellantiden, och vi bör ge oss själva möjligheten att uträtta något som är mer aktuellt då, i stället för att fastställa en tidsfrist den här veckan.

Ordföranden
Fru Green. Nästa ordförandekonferens kommer att bestämma tidsfristen för ingivning av resolutioner. Det är bättre på det viset, eftersom vi då kan ta alla detaljer i beaktande.

Lindholm
Herr ordförande! Det gäller dagordningen för denna vecka. På onsdag är det tänkt att vi skall ta upp betänkandet av Terrón i Cusí som gäller det Europeiska informationssystemet. Det har varit litet problem i utskottet under behandlingen av detta ärende, eftersom handlingarna inte har funnits på svenska. Vid det sista sammanträdet diskuterade vi detta länge och väl. Till slut beslöt Cederschiöld och jag, som båda var där, att vi inte skulle, så att säga, stoppa det i utskottet. Vi avstod i stället från att delta i omröstningen i hopp om att det fram till denna sammanträdesperiod skulle ha kommit texter på svenska.
I dag är det så att det bara är motiveringsdelen som finns på svenska. Inget annat finns på svenska, vare sig dokument från rådet eller själva betänkandet. Detta är, som vi alla är medvetna om, ett väldigt viktigt betänkande, en viktig fråga. Från vår synpunkt är det dock fullständigt oacceptabelt och stämmer heller inte med arbetsordningen att inte alla skall ha tillgång till texterna på sitt modersmål. Jag vill hänvisa till arbetsordningen och begär att detta betänkande bordläggs tills handlingarna finns på svenska.

Cederschiöld
Herr ordförande! Det gäller samma fråga som Lindholm just tog upp. Jag vill understryka en del i detta, nämligen att det har diskuterats om debatten skulle kunna tas, trots att översättningen inte finns, men inte omröstningen. Jag tycker att det vore fel. Jag tycker inte att man skall ta vare sig debatten eller omröstningen förrän handlingarna finns på svenska. Därför anser jag att hela ärendet skall tas bort från föredragningslistan tills översättningarna föreligger.

Ordföranden
Cederschiöld, arbetsordningen fastslår detta, och om texten inte finns på svenska och finska kommer vi naturligtvis inte att gå till omröstning.

Lindholm
Herr ordförande! Det gläder mig att ordföranden har förståelse för detta. Men om vi nu tänker oss att översättarna jobbar dag och natt och att dessa texter dyker upp på morgonen före omröstningen, hur i hela friden skall vi hinna läsa dem och tycka till om dem? Det kan inte vara att arbeta på jämlika villkor. Vi måste ha samma möjlighet som övriga nationaliteter att läsa, diskutera och arbeta. Jag finner detta fullständigt oacceptabelt och yrkar på att ärendet bordläggs eventuellt till nästa sammanträdesperiod, när den svenska översättningen kanske har kommit.

Ordföranden
Tack, Lindholm. Jag framlägger för omröstning förslaget att från föredragningslistan dra tillbaka betänkandet, eftersom det inte finns i alla språkversioner.
(Parlamentet godkände förslaget.)

Theato
Herr ordförande, Ni har tagit bort Kellett-Bowmans båda betänkanden över ansvarsfrihet från föredragningslistan. Vi måste nu föreskriva de för april-II-sammanträdet. De står ännu inte på föredragningslistan, men för formens skull måste vi dock infoga dem. När de kommer att behandlas, vet jag inte, men dessa betänkanden måste i vilket fall som helst upp på föredragningslistan för april.

von Wogau
Herr ordförande. Jag är också mycket intresserad av ett klargörande beträffande föredragningslistan för april-II-sammanträdet, eftersom kommissionen har meddelat att den på onsdag förmiddag kommer att fatta beslutet om vilka länder som enligt deras uppfattning uppfyller underskottskriterierna och vilka som inte gör det. Detta är därför ett ytterst viktigt beslut. Vi kräver redan sedan en lång tid tillbaka av kommissionen att den vid sådana beslut alltid först vänder sig till parlamentet och därefter till pressen. Kommissionsledamot de Silguy har meddelat att han är beredd att tillkännage detta ärende klockan 15.00 och att presskonferensen äger rum först efter detta. Detta ser jag som ett mycket viktigt framsteg även i vårt förhållande till kommissionen och därför skulle jag tycka att det vore mycket viktigt att - och som jag hör har detta redan beslutats - denna diskussion med kommissionen verkligen kan äga rum klockan 15.00, det vill säga redan i början av april-II-sammanträdet.

Ordföranden
von Wogau, i det slutgiltiga förslaget till föredragningslista för onsdagen den 23 april förekommer två meddelanden från kommissionen: ett om lika möjligheter for män och kvinnor, och ett annat om allmänna riktlinjer för finanspolitiken och de alltför stora underskotten. För vart och ett är det avsatt 45 minuter för frågor och svar. Ert förslag är därmed redan inarbetat.
Vad Theatos påpekande beträffar, har hon helt rätt, och jag tror att det lämpliga tillfället att avgöra på vilken dag det kan vara möjligt att ta upp de nämnda betänkandena, beroende fortfarande på rådet, är mötet med ordförandekonferensen på torsdag. Det är inte nödvändigt, att vi för ögonblicket lägger fast dag och tid, på torsdag hoppas vi kunna ha mer fakta för att kunna slå fast föredragningslistan.
(Parlamentet godkände arbetsplanen med dessa ändringar.)

Djurförsök inom kosmetikabranschen
Ordföranden
Nästa punkt på föredragningslistan är betänkande (A4-0017/97) av Roth-Behrendt för utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentskydd om kommissionens rapport (KOM(96)0365 - C4-0662/96) om utveckling, validering och juridiskt godkännande av alternativa metoder till djurförsök inom kosmetikabranschen - 1995.

Roth-Behrendt
Herr ordförande, låt mig börja med att säga något, som inte är någon överraskning för oss, utan något som jag i själva verket bara upprepar: Sedan åtta år tillbaka kämpar jag tillsammans med många kolleger om att det inte skall förekomma några mer djurförsök för kosmetika.
Dock är framgången med denna kamp ytterst minimal. Om jag i dag låter lite mjukare i det jag har att säga, beror det bara på att jag inte vill straffa den närvarande kommissionären, Bonino, och hennes tjänster för något som hennes föregångare har brutit mot, vilket tyvärr är fallet.
Detta parlament beslöt under 1993 helt klart att det inte skall förekomma några fler djurförsök för kosmetika, med den motiveringen att det finns 8 000 ämnen som testats på djur. Varje nytt ämne som uppkommer och skall användas för kosmetika skall testas alternativt, det vill säga in vitro, och inte på djur.
Vi har uppmanat kommissionen att årligen redogöra för oss vilka framsteg som har gjorts. Tyvärr har nästan inga framsteg rönts. Att jag i dag nästan talar lite för sent i detta ärende beror tyvärr på att det betänkande, som jag tillsammans med årsberättelsen skrev till kommissionen, togs bort från föredragningslistan i det senaste sammanträdet. Kommissionen har under tiden i all hast låtit utskottet för forskning, teknologisk utveckling och energi sammanträda, vilket för sina förhållanden har fattat relativt milda beslut.
Ändå uppmanar jag kommissionen att anta det betänkande som jag har skrivit för utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentskydd och att ta till sig den visdom som ligger däri. Ingenting av detta här detta tekniska utskott nämligen gjort.
Låt mig få referera till två av de tre ärendena och sedan ställa två frågor till Bonino.
För det första konstaterade vi av lämplighetsskäl att djurförsök - om det fram till 1998 inte skulle ha skett någon utvärdering eller utarbetning av alternativa metoder - i alla fall skulle få förlängas en gång med maximalt två år.
Nu vill jag höra av Bonino, om hon är överens med oss att år 2000 måste bli den slutgiltiga tidpunkten för djurförsök i kosmetikasyfte och att det därutöver inte får förekomma någon mer förlängning. Vad utskottet för forskning, teknologisk utveckling och energi beslöt den 20 mars är tyvärr inte helt klart.
Dessutom vill jag att kommissionen garanterar att det en gång för alla - vilket inte har skett hittills - klargörs att inget av de djurförsök som används någonsin har utvärderats. Det som vi kräver och förväntar oss av alternativa metoder uppfyller dessa djurförsök inte på något sätt!
Bonino, kan Ni garantera att inga högre krav ställs på utvärderingar än på djurförsök? Och kommer Ni också att notera att de flesta djurförsök aldrig har utvärderats, det vill säga aldrig har kontrollerats i egentlig mening och därför bara har en mycket begränsad relevans? Om internationella avtal skall kunna hållas - och OECD är tydligen en auktoritet för kommissionen - kan Ni då också garantera att OECD därigenom försöker gallra bort och avskaffa så många djurförsök som möjligt och att de utvärderar alternativ? Kan Ni därigenom också garantera att OECD har tillräckligt många motioner över erkända alternativa metoder? Och Bonino, kommer det snart att föreligga en sjunde ändring av kosmetikariktlinjen? Jag vet att utskottet för forskning, teknologisk utveckling och energi och dess tjänster gång på annan tacknämligen har förkunnat detta i det förgångna. Den sjätte ändringen ledde med mitt betänkande från 1993 för första gången till att vi krävde att djurförsök skulle förbjudas i unionen.
Nu kan Ni föreställa Er, kommissionär, att en sjunde ändring i ökad grad skulle ta hänsyn till parlamentets önskemål och att Ni därmed även skulle få det understöd Ni så gärna eftersträvar. Därför vill jag veta: Kommer Ni med det snaraste att lägga fram en sjunde ändring till kosmetikariktlinjen? Och kommer denna sjunde ändring äntligen också helt klart fastställa att inte en enda slutprodukt längre testas på djur? Jag trodde att detta redan var helt utagerat i och med den sjätte ändringen. Tydligen var så inte fallet. Därför förväntar jag mig detta av den sjunde ändringen. Nu vill jag gärna höra av Er, när Ni kommer att ge parlamentet möjlighet att yttra sig i detta ärende i lagstiftningsförfarandet, och när Ni kommer att understödja de miljoner människor i Europeiska unionen som kräver att det inte längre förekommer några djurförsök för kosmetika.

White
Herr ordförande! Jag tycker att Roth-Behrendts generositet är alldeles häpnadsväckande. Hon har varit mycket vänlig mot kommissionen och jag förstår varför. Det här är inte den kommission som så bottenlöst misslyckades tidigare, det är en ny kommission. Icke desto mindre, vill jag påstå, så övergår den gamla kommissionens ansvar på den nya, och det gör mig verkligen upprörd att denna kommission är lika underdånig lobbyns inflytande som den gamla. Det är bara ett parlament och parlamentariker som får svara på de tusentals brev vi kollektivt får i detta ämne.
Jag måste också säga att det är mycket upprörande att vi missat båten. Hade det här varit en situation där medbeslutande gällde så hade vi haft mycket mer makt och inflytande över kommissionen. Precis som vid det förra tillfället har samarbetsförfarandet inneburit att vi åsidosatts. Jag undrar om kommissionen tänkt på möjligheten att vi som parlament skulle kunna vidta åtgärder, som inte har direkt med denna fråga att göra, och eventuellt hota med att fördröja dem, för att få som vi vill i denna fråga. Vi har aldrig provat den taktiken tidigare.
Jag tycker det verkar som om vårt enda alternativ är ett misstroendevotum med anledning av att kommissionen misslyckats med vad den lovat. Vi provade med det för bara en månad sedan, och under de omständigheterna var vi förstås tvungna att stöda kommissionen - och det med rätta. Vi kan emellertid inte ständigt avvisas av kommissionen, som om vi inte hade någon demokratisk ansvarighet gentemot dem som valt oss.
När hon lämnar sitt svar efter debatten skulle jag vilja att kommissionären tar upp några av de följande specifika frågorna, som uppkommit till följd av den resolution som förelagts kammaren. Kan vi för det första få veta vilka förslag till åtgärder som föreslås oss? " Förslag till åtgärder" kan betyda vad som helst. Kan vi för det andra få någon indikation på vad som hänt hitintills? Utskottet fick ingen entydig förklaring. Vi får höra att ingen entydig statistik finns tillgänglig. Varför inte det? Vilka är det som samlar in statistik? Var kommer de ifrån? Vad har kommissionen gjort för att driva de här frågorna? Om inte kommissionären vet, vem gör det då? Det här har i väldigt hög grad glidit oss ur händerna. Än en gång har lobbyn varit effektivare än alla andra. Det är en fullständigt otillfredsställande situation. Kommissionen och parlamentet bör ta på sig ansvaret gemensamt och säkerställa att djur inte längre förfördelas, på det sätt som skett i namn av handel.

Jackson
Herr ordförande! EPP-gruppen kommer att ställa sig bakom Roth-Behrendts betänkande och vill gratulera henne till det. Vi har följt denna fråga med intresse och inser att den europeiska kosmetikamarknaden har stor betydelse. Den svarar för omkring 40 % av den globala kosmetikamarknaden. Även om det faktiska antalet djur som berörs av djurförsöken för kosmetika är relativt litet, så är vårt syfte, liksom föredragandens, att få ner det till noll. Vi påpekar det faktum att man faktiskt inte känner till vid hur många försök för kosmetika inom Europeiska unionen man använder sig av djur, eftersom de flesta medlemsstater inte uppfyller sin skyldighet att samla in denna statistik, däribland Tyskland. Jag hoppas Roth-Behrendt tar med sig det budskapet hem.
För det andra så smärtar det mig att hålla med White i samband med de allmänna valen i Storbritannien, men det tycks mig som om de enda som befattar sig med denna fråga med någon som helst ihärdighet är Europaparlamentets ledamöter och de som ingår i externa påtryckningsgrupper. Detta är underligt, eftersom Europeiska unionen har en ram till ett förbud tillgängligt i 1993 års direktiv. Det är också underligt eftersom Europeiska unionen påstår sig vara ett demokratiskt organ. Jag uppmanar kommissionären att, när hon tar till orda, redovisa en tidtabell för ett snabbt förbud mot varje krav på att prova färdiga produkter på djur. Det är också väldigt viktigt att vi visar en större klarhet och ihärdighet vad gäller att ta fram och godkänna alternativ.
Tillsammans med Roth-Behrendt och en del andra ledamöter av Europaparlamentet besökte jag European Centre for Validation of Alternative Methods of Testing for Cosmetics vid Ispra i norra Italien. Vi hittade det i en tallskog. Det hade tidigare, tror jag, varit det italienska centret för kärnenergi. Jag har tittat efter i mina anteckningar. Jag kan se att doktor Balls, centrets direktör, sade till oss i december 1995 att han trodde det skulle vara möjligt att, från 1998, förbjuda samtliga följande kosmetikaförsök på djur: färdiga produkter, hudpenetrering, fototoxicitet, hudirritation, mutagenitet, ögonirritation och sensibilisering. Det är något väldigt konstigt som pågår här, när centrets direktör 1995 sade att detta skulle vara möjligt 1998, men kommissionen ändå inte kommit med några förslag.
Jag undrar om det här kan ha något att göra med de problem kommissionen kan förutse med avseende på Världshandelsorganisationen, och det faktum att denna lagstiftning kanske inte kan införas så som man från början tänkt sig, till följd av våra skyldigheter i enlighet med vissa GATT-föreskrifter. Om så är fallet så är jag, och antar jag också Roth-Behrendt, beredda att agera mycket stridslystet i denna sak. Vad är det för mening med att Europeiska unionen har en ståndpunkt i denna fråga, som är väldigt viktig för många människor i Europa, om vi inte kan göra någonting åt den på grund av internationella föreskrifter? Helt visst bör vi testa dessa förordningar till det yttersta.

Eisma
Herr ordförande! Förbudet mot marknadsföring av kosmetikaprodukter och ingredienser som har provats på djur, skulle upphöra den 1 januari 1998. Men tyvärr, och andra har sagt det före mig, är kommissionen av den åsikten att detta förbud måste uppskjutas två år.
Jag vill vara något striktare än föredraganden, Behrendt. I betänkandet står högst två år. Jag skulle även vilja låta perioden på två år gälla som ett maximum och skulle vilja fråga kommissionären om hon även ser en möjlighet att återinföra den perioden. För ett maximum innebär ett maximum, och det innebär även att man kan lita på det.
Jag tycker att hela ärendet är mycket beklagansvärt, och vi kommer även att rösta mot de två ändringarna från UPE-gruppen, för den vill bara försvaga den föredragandes, Behrendts, betänkande. Jag anser det överhuvudtaget galet att djur skall behöva lida i samband med tillverkningen av nya kosmetika. Men jag tycker även att kommissionen har otillräckliga argument för att lämna in ett förslag om senareläggning. Men om man nu ser närmare på kommissionens årsrapport, så vittnar det om slapphet och brist på engagemang för att uppnå bestämmelser om förbud mot djurförsök till 1998. Det är mycket synd att kommissionen har visat så lite förutseende och nu gömmer sig bakom Världshandelsorganisationen och hälsorisker.
Och om vi tittar på punkt tre i betänkandet, då ser vi hur kommissionen sviker genom att den inte kan skaffa fram exakt statistik om kosmetikaprov i unionen. Jag skulle vilja be Bonino att titta på punkt tre, och reagera i ert svar på detta genom att tala om för oss hur ni kan förbättra det för att i varje fall leverera bättre statistik. Det skulle ha hedrat kommissionen, om den hade arbetat mer för ett internationellt erkännande av alternativa provningsmetoder. Och dessutom får vi inte glömma att det redan finns omkring 8000 provade ingredienser. Kommissionen skulle ha gjort ett bättre arbete, om man hade ålagt kosmetikaföretagen att använda dessa befintliga ingredienser och slutligen införa ett förbud för nya djurförsök. Och då säger kollegan White: En reaktion skulle kunna bli att skicka hem kommissionen. Jag hoppas att kommissionärens svar kommer att bli sådant att vi stäms något mildare än när vi började debatten.

Sjöstedt
Herr ordförande! Först vill jag säga att Roth-Behrendt har skrivit ett bra betänkande. Det är emellertid så att det har uppstått ett nytt läge efter beslutet i den tekniska kommittén den 20 mars som förändrar förutsättningarna i grunden. Det beslut som togs måste sägas vara mycket negativt; återigen skjuter man upp avgörandet i denna fråga på en ganska obestämd framtid. Beslutet är negativt av flera olika skäl: För det första naturligtvis med tanke på sakfrågan. Detta är en etisk fråga och det är helt oförsvarbart att använda djurförsök för att framställa kosmetika.
För det andra är formen för beslutet fullständigt orimlig, dvs. att man har en teknisk kommitté som i praktiken lagstiftar. Så går det inte till i ett demokratiskt land till exempel. Det är också oroande att den tekniska kommittén om två år skall kunna skjuta upp beslutet ännu en gång, om den inte har kommit fram till tillräckliga alternativ vid det tillfället. Det är alldeles omöjligt att acceptera att det skall gå till på detta sätt.
Sedan måste också kommissionen få litet kritik för att den har varit passiv och för att den också har tagit initiativ till att skjuta upp detta förbud igen. Det är naturligtvis dessutom så att det går långsammare att ta fram alternativen när man ser att förbudet hela tiden skjuts framåt; man medverkar då till att det går långsammare, om det inte finns något klart stoppdatum.
Dessutom har det nu dykt upp ett nytt argument: Man säger att Världshandelsorganisationen hindrar att det införs ett försäljningsförbud. Detta är ett väldigt tveksamt argument, bl.a. för att man inte kan veta att organisationen verkligen inte kommer att godkänna en sådan regel förrän man har försökt införa den. Om Världshandelsorganisationen inte godkänner den, kan man inte godta det utan att försöka slåss för att införa ett förbud mot försäljning på detta område.
Vi stöder betänkandet och vill ha ett förbud så snart som möjligt, både mot försäljningen och proven i sig.

Bloch von Blottnitz
Herr ordförande, kära kollegor! Vid närmare eftertanke kan man fastställa att kommissionen rent ut sagt har utvecklat en perfektion att motarbeta en gång antagna riktlinjer eller förordningar. Det är rent ut sagt en skandal att det förbud mot djurförsök, som skulle gälla från och med den 1.1.1998 - vilket ändå är känt sedan fyra år tillbaka och upprepade gånger har skjutits upp - nu återigen skall skjutas upp till 2000.
Det är varken av fackmannamässiga eller etiska skäl försvarbart att miljoner djur måste krepera på värsta möjliga sätt bara för att kosmetikaindustrin skall kunna tillverka några burkar till, även om det redan finns miljoner sådana burkar.
Miljontals underskrifter bevisar att en majoritet av befolkningen i EU avvisar detta. Parlamentet vill det inte heller. Det är heller inte acceptabelt att det finns undantagsregleringar. Om man inte genom in-vitro-försök kan bevisa toxisk ofarlighet, måste man faktiskt avstå från ett nytt ämne. Vi har hur som helst mer än tillräckligt av detta. Det måste ändå en gång för alla principiellt klarläggas, om man över huvud taget kan utforska allting med djurförsök. Det som eventuellt visar sig vara helt ofarligt i djurförsök, kan därefter ändå leda till tungt vägande reaktioner hos människan. Detta har bevisats otaliga gånger.
Det kan och får inte vara så att man gång på annan skjuter upp något! Jag påminner bara om leghold traps. Det som här i parlamentet för länge sedan är färdigt för beslut skjuts upp i och med att man anför helt egendomliga argument - statistiken, världshälsoorganisationen och vad som än faller oss in.
Sedan säger ni antingen att ni över huvud taget inte vill ha sådana beslut, och det som parlamentet har beslutat är ju faktiskt bra, men i princip gör vi ändå vad vi vill. Så är läget i dag. Detta avvisar jag dock, och jag avvisar även djurförsök. Jag använder gärna kosmetika, men inte på detta sätt. Vi bör en gång för alla hålla oss till parlamentets beslut. Därför har vi valts, och detta kräver befolkningen av oss.

Féret
Herr ordförande, vid första anblicken borde förbudet mot djurförsök för att testa kosmetika eller beståndsdelar som ingår i deras sammansättning åtnjuta samförstånd, eftersom var och en av oss naturligtvis motsätter sig alla grymma handlingar mot djur. Emellertid infinner sig ett viktigt konstaterande då man granskar detta ärende. Ett beslut som ställer sig positivt till detta förbud riskerar att bli ödesdigert för den europeiska kosmetikaindustrin som är den främsta i världen. I tredje land krävs nämligen denna typ av försök, och våra hårdaste konkurrenter, amerikanerna och japanerna, kommer inte att upphöra med djurförsök utan införa produkter på marknaden som de kommer att sälja över hela världen, däribland till oss.
Är det å andra sidan verkligen grymt att testa en produkt genom att applicera den bakom örat på en kanin eller i värsta fall genom att droppa den på hornhinnan på en råtta för att försäkra sig om att den inte utvecklar bindhinneinflammation? Roth-Behrendts betänkande förordar att man tillåter enbart alternativa metoder. Men vilka är då dessa? Jag känner bara till en enda som är vetenskapligt tillförlitlig och det är försök på människor. Eftersom jag är plastikkirurg är jag mycket välinformerad i denna fråga och kan tala om för er att amerikanerna blivit experter på detta tillvägagångssätt. Särskilt i Kalifornien är det vanligt att i fängelserna rekrytera frivilliga som mot en handfull dollar och en straffeftergift går med på att utsätta sig för solsken under tio timmar i sträck med en mängd olika solkrämer på ryggen. De fångar som ställer sig till förfogande för vetenskapen kommer alltid från missgynnade sociala förhållanden och är oftast invandrare.
Kommer vi i Belgien, i Frankrike och i Europeiska unionens övriga länder att gå runt i våra fängelser och be att få göra försök på nordafrikanska brottslingar? Som den humanist jag alltid varit kan jag inte besluta mig för något sådant, och författaren till detta betänkande kommer att få stora svårigheter att förklara för mig vilka moraliska principer man åberopar då man hellre vill skydda kaninöron och hornhinnor på råttor än värna om invandrares hälsa, även om de så är brottslingar.

Valverde López
Herr ordförande, varje gång som denna debatt äger rum i detta parlament sammanblandas många begrepp, och vi måste klargöra dem om vi vill undgå att tala inför döva öron.
Det finns en första odiskutabel realitet och det är, att, då de finns tillgängliga, är vetenskapsmännen i hela världen för alternativa metoder till djurexperiment, eftersom de är mycket lättare att utföra. Ingen föredrar alternativet att använda djur, eftersom bland annat arbetet är svårare och oändligt mycket dyrare. Följaktligen diskuterar vi inte om vi är för eller emot alternativa metoder. Den verkliga debatten består i att bestämma om man kan skydda människors rätt till hälsa med de alternativa metoder, som i dag existerar. Det är detta som verkligen borde bekymra detta parlament.
Inom juridiken händer det ibland två goda ting råkar står mot varandra. I de fall där det goda vi alla eftersträvar, att skydda djurens välbefinnande, råkar i konflikt med det goda, att skydda människors hälsa, måste vi böja oss för detta andra överordnade goda.
Vi har dessutom ofta en stor politisk vilja i detta parlament. Det finns tillfällen, då vi tyvärr inte kan gå förbi vetenskapen. Det talas om centret i Ispra och man bekräftar, att de inte är i stånd att göra alltför mycket; också här blandar man ihop förmågan och kapaciteten hos Ispracentret. De alternativa metoderna kommer att skapas som resultat av internationell forskning och kommer inte från något specialiserat center, med aldrig så god vilja. Man kan driva på, man kan göra det ena eller det andra, vi kan göra av med pengar, men det är den internationella forskningen som till slut kommer att leverera dessa alternativa metoder.

Dybkjær
Herr ordförande, jag vill gärna understryka, att jag håller inte alls med föregående talare om att det här handlar om människors hälsa. Det handlar om människans fåfänga, och det är en helt annan sak. Sedan vill jag gärna tacka föredraganden för det utmärkta betänkandet, som i verkligheten är lite mer välavvägt - vilket också andra varit inne på - än det borde vara, och detta är självklart helt naturligt. Men det som det handlar om, och det hoppas jag också, att kommissionsledamoten förstår, det är, att det faktiskt är helt oacceptabelt att vi flyttar fram förbudet så att det inte träder i kraft 1998. Det finns det absolut inget skäl för. Det finns rikligt med kosmetiska produkter på marknaden. Det finns inget skäl att forska fram ytterligare, om det inte kan göras med hjälp av alternativa metoder.
Liksom andra också varit inne på, är det helt oacceptabelt, att dessa avgöranden träffas av tekniker. Detta handlar om politik, och därför skall naturligtvis besluten fattas av politiker, inte av tekniker. Beslutsprocessen visar dessvärre med önskvärd tydlighet, hur stark kosmetikalobbyn är i den europeiska gemenskapen. Det är inget att orda om, när vi betänker, att 40 % av marknaden på detta område ligger i Europa, men just därför borde vi också gå i spetsen för att förhindra djurförsök. Det är beklagligt att kommissionen är utsatt för denna lobbyverksamhet. Det är en felaktig signal att skicka ut, att vi ännu en gång vill uppskjuta förbudet. Om vi gör det, kommer industrin bara att tänka, att det gör vi nog också en gång till, och så kan de faktiskt helt bortse från det.

Belleré
Herr ordförande, fru kommissionär. Syftet med Roth-Behrendts betänkande är att presentera de framsteg som gjorts av unionen i fråga om utveckling, validering och juridiskt godkännande av de metoder som skulle kunna ersätta djurförsöken inom kosmetikabranschen. Betänkandet hänvisar även till kommissionens årsrapport för 1994, som bekräftade bristen på validerade alternativ till djurförsök och underströk kommissionens engagemang för att åtminstone sänka antalet använda djur.
Jag måste understryka att det endast var ifråga om tester för ögonirritation, hudabsorbtion, fototoxicitet och fotoirritation, samt ifråga om grundläggande test för mutagenitet, som kommissionens rapport gav uttryck för en viss optimism vad gäller möjligheten att utprova valida ersättningsmetoder. Vi anser att de skiljaktigheter som föreligger mellan Europaparlamentet och kommissionen fortfarande inte har fått någon lösning, därför att det vid det här laget handlar om en konflikt mellan principerna för fri rörlighet och hävdandet av icke-kommersiella värden vad gäller djurförsök inom kosmetikabranschen.
Europa kan stifta lagar för alla produkter som finns på marknaden inom unionen, men den internationella rättens föreskrifter måste iakttas, därför att när de europeiska företagen exporterar till tredje länder som kräver djurförsök för de europeiska produkterna måste de foga sig efter lagstiftningen i dessa länder. Dessutom medger inte de bestämmelser som Europeiska unionen undertecknat inom ramen för GATT-förhandlingarna något förbud mot att utländska produkter som testats på djur släpps ut på marknaden i Europa.
Till sist, att föreskriva strängare regler för de europeiska producenterna än för deras utländska konkurrenter skulle kunna framstå som en diskriminering gentemot de förra. För att, åtminstone tillfälligt, tydliggöra allt detta, borde kommissionen skjuta på direktivet om ett förbud mot saluföring av kosmetiska produkter eller beståndsdelar som utprovats på djur i ytterligare något år.

Flemming
Herr ordförande! Jag tycker att det är helt obegripligt att kommissionen ännu en gång tror att ärendet måste förskjutas med två år och jag vill här ta tillfället i akt att säga till de damer och herrar, som tror att det inte finns några alternativa metoder, att detta är absolut fel. Det är inte sant att det inte finns några alternativ för t ex ögonundersökningar. Detta är internationellt allmänt vetande. Om Ni påstår detta, herr kollega, då vet Ni inte vad Ni talar om. Det är också komplett vansinne att i det här sammanhanget citera några stackars fångar, som har genomgått några slags tester. Varje kvinna och också varje man som vill använda något luktämne, skulle avstå från detta om de visste att någon människa måste plågas för att tillverka detta ämne.
Jag har mycket väl statistik, närmare bestämt från förbundsrepubliken Tyskland, där det råder speciellt stränga bestämmelser. Denna statistik offentliggjordes 1997. Därvid är det också tal om tusentals hundar och katter. Miljontals djur plågas varje år. Och alla ni, mina damer och herrar, som kanske har en hund hemma och funderar på vad mer ni kan göra för honom, borde en gång för alla föreställa er att det var er hund som man skulle testa en kosmetisk produkt på.
Jag tycker att det har forskats nog, det finns tillräckligt många alternativa metoder. Vi vet alla varför ärendet verkligen skjuts upp, nämligen uteslutande av handelspolitiska skäl. Det har ingenting att göra med bristande alternativa metoder.

Lukas
Herr ordförande! När man hör Flemmings redogörelse, står det väl helt klart att både kommissionen och medlemsstaterna tillskriver tanken på djurskydd mycket liten betydelse. Kommissionens årsberättelse för 1995 låter i varje fall tydligt förstå att kommissionen helt och hållet saknar det engagemang som behövs för att omsätta inskränkningarna och inställningen av djurförsök i kosmetikaindustrin. Medan kosmetikaindustrin själv har genomfört nämnvärda forskningsarbeten, har kommissionen mer eller mindre inskränkt sin verksamhet till att koordinera vissa utvärderingsprogram.
Tyvärr är det ett faktum - och vetenskapen i stor utsträckning eniga om detta - att forskningsmetoder utan djurförsök inte är tillräckligt utvecklade inom vissa områden.
Därför vill jag framför allt understödja föredragandens krav att inbegripa forsknings- och utvecklingsarbeten för forskning av alternativa metoder för tester inom kosmetikaområdet i det femte ramprogrammet för forskning och utveckling.

Bonino
Herr ordförande, ärade parlamentsledamöter, dagens debatt handlar om en mycket ömtålig dossier , som har framkallat och framkallar starka känslor: vilket också bevisas av det stora antal vykort som kommissionen får från europeiska medborgare. Låt mig dock få understryka och klargöra några punkter, inte för att avdramatisera eller begränsa problemet, utan för att ge det dess sanna proportioner.
Först och främst vill kommissionen bekräfta att den i sina initiativ på detta område strävar efter att nå två grundläggande mål, mellan vilka det, som Valverde López redan har påpekat, ibland kan föreligga en viss intressekonflikt: å ena sidan konsumentskyddet och å den andra minskningen och om möjlighet avskaffandet av djurens lidande. Jag är inte säker på att vi bara kan tala om människors fåfänga när vi talar om hygienprodukter som konsumeras i mycket stora kvantiteter, som t.ex. hårschampo eller tandkräm. Mitt intryck är att frågan kanske är en aning mer komplicerad än så. Det finns dock ett annat faktum som jag skulle vilja understryka - ett faktum som parlamentet känner till - det vill säga det faktum att vi när det gäller djurförsök talar om - vilket föredraganden säkert vet - de 0, 03 % av djurförsöken som rör kosmetika: resten av försöken handlar samtliga om andra produkter. Vad gäller kosmetikan görs det så vitt jag vet för övrigt inga test på hundar: jag säger det just för att dämpa oron och ge fenomenet dess rätta dimensioner.
Med dessa förutsättningar, och just för att kommissionen är lyhörda i den här frågan, försöker vi reda ut intresseförhållandet mellan konsumenthälsan och minskningen, eller avskaffandet, av djurens lidande. Kommissionen menar att konsumentskyddet måste komma i första rummet: detta kan måhända ifrågasättas, men det är kommissionens linje. Självklart måste man när det gäller en kosmetisk produkts säkerhet, pröva inte bara den färdiga produktens säkerhet utan även dess beståndsdelar.
Direktivet om kosmetika föreskriver, som här påpekats, plikten att säkerställa den färdiga produktens och framför allt dess beståndsdelars oskadlighet. Ändringen har stärkt denna plikt genom införandet av skyldigheten att tillhandahålla kontrollmyndigheterna en rad informationsuppgifter, inklusive en utvärdering av säkerheten för människans hälsa: den så kallade dossier som vi här sysselsätter oss med.
Även om man begränsade sig till användningen av de aktuella beståndsdelarna - vilket skulle ställa sig i vägen för all förnyelse och framför allt vara till förfång för industrin - så skulle den vetenskapliga kunskapens ständiga utveckling hur som helst erfordra en rad experiment. Kommissionen kan därför inte annat än konstatera faktum, vilket för övrigt har bekräftats av den vetenskapliga kosmetikakommittén, även om det är att beklaga.
Jag upprepar: kommissionen beklagar att situationen är som den är, eftersom den lägger stor vikt vid respekten för djurens liv och välmående. Vi är övertygade och medvetna om det faktum att det här handlar om ett moraliskt värde, vilket många parlamentsledamöter har hänvisat till och unionens medborgare är känsliga för. Ändå är inte kommissionen överens när man säger att det inte har gjorts några viktiga ansträngningar. Låt mig bara få redovisa några siffror, ärade ledamöter: vad gäller finansieringen av till exempel de olika forskningsprogrammen, så kostar det europeiska centret för validering av alternativa metoder - och det är finansierat av kommissionen - 8 miljoner ecu; dessutom är mer än 3 miljoner ecu anslagna till Generaldirektoratet för forskning och utveckling för nya studier: det gör totalt 12 miljoner ecu som - jag vill särskilt påpeka det för parlamentet - motsvarar mer än t.ex. hälften av den totala budgeten för konsumentpolitiken. Jag håller med om att vi alla, både vi och ni, kan vara missnöjda över att vi inte har gjort tillräckligt stora framsteg, men dessa siffror - 12 miljoner ecu för alternativa metoder och nya studier, motsvarande, som jag redan sagt, mer än hälften av den totala budgeten för konsumentpolitiken - kan kanske ge en bild av finansieringens omfattning. Jag säger allt detta samtidigt som jag delar ert beklagande av det faktum att man inte ska kunna göra mer, men man måste åtminstone beakta att vissa ansträngningar och något försök faktiskt har gjorts.
Jag skulle nu vilja hänvisa till några iakttagelser som parlamentets ledamöter har gjort angående de statistiska uppgifterna. De statistiska uppgifterna måste, som ledamöterna vet, tillhandahållas av medlemsstaterna, eftersom kommissionen än så länge saknar siarförmåga; och hade den haft någon sådan är det uppenbart att sianden inte betraktas som en seriös informationskälla. Vad gäller 1985 [sic!] var det åtta medlemsstater - Italien, Grekland, Belgien, Irland, Sverige, Finland, Luxemburg och Tyskland - som hade förklarat att det inte hade genomförts några test på djur för kosmetikaprodukter på deras territorium; sex medlemsstater - Grekland, Holland, Irland, Sverige, Finland och Luxemburg - hade förklarat att det inte hade genomförts några test på djur för kosmetiska beståndsdelar på deras territorium; endast tre medlemsstater Österrike, Frankrike och Storbritannien hade lämnat några siffror angående antalet använda djur, dock med tillägget att dessa siffror inte utgjorde underlag för tolkning och att många frågetecken kvarstod vad gällde det sätt på vilket siffrorna tagits fram.
Kommissionen har skickat ett flertal olika påminnelser till medlemsstaterna för att få dessa uppgifter. Kanske kan man överväga att i framtiden någon form av straffåtgärder, men jag försäkrar att vi, med undantag för detta, har gjort bruk av alla tillgängliga medel för att få dessa uppgifter överlämnade. Faktum kvarstår att vi av den här anledningen har blivit försenade med 1995 års rapport, medan vi har hunnit längre med den som gäller 1996. Hur som helst är det så här verkligheten ser ut.
Ytterligare två saker som svar på era förfrågningar. Rapporten från 1996 om de framsteg som nåtts är redan föremål för rådgivande behandling av kommissionens organ: vi har alltså redan påbörjat den skriftliga behandlingen, varför dokumentet ska kunna nå parlamentet inom en mycket snar framtid. Av denna rapport kommer det klart att framgå att de ansträngningar som gjorts under det gångna året kommer att fortsätta, vilket inte utesluter att kommissionen, i likhet med alla andra berörda parter, måste lägga ännu större kraft bakom dessa ansträngningar och samla in tillförlitliga statistiska uppgifter, förutsatt att medlemsstaterna a) har sådana och b) lämnar in dem.
För att närmare beskriva det aktuella läget skulle jag - med utgångspunkt från de frågor som ni, Roth-Behrendt, särskilt ställt - vilja skilja på två faktorer. Den första gäller slutprodukterna. Vad slutprodukterna beträffar kommer det generellt att vara möjligt att bedöma säkerheten från och med den 1 januari 1998 utan att behöva tillgripa metoder som innebär att djur används, annat än i mycket sällsynta fall och av särskilda hälsoskäl, med den formulering som ni känner till och som jag även om den är mycket återhållsam finner det klokt att inte avstå ifrån.
Vad så beträffar beståndsdelarna och kombinationen av desamma, vill jag säga att nya metoder där man inte använder sig av djur medger som ni vet redan säkerställandet av en viss screening och en sänkning av antalet djur och deras lidande. Det är inte min sak att här redogöra för de alternativa metoder som finns ifråga om hudabsorbtion och fotoirritation, eftersom dessa redan omtalats av Roth-Behrendt. Men kommissionen har i likhet med den vetenskapliga kosmetikakommittén konstaterat att det i nuläget ännu inte finns några alternativa metoder som är validerade eller tillämpliga på kosmetikaprodukter och som tillåter att man helt avstår från djurförsök på något av säkerhetens områden. I det här sammanhanget vill jag passa på att bekräfta kommissionens intentioner. När det gäller beståndsdelarna och deras kombination, har kommissionen till Europaparlamentet lämnat ett förslag på direktiv om att skjuta upp datumet för ett förbud till den 30 juni 2000, med en omprövning av läget före den 1 januari 2000. Som ni vet och vilket här redan påpekats, bifölls den 20 mars 1997 förslaget till direktiv av kommittén för anpassning till den teknologiska utvecklingen, och det formella godkännandet från kommissionens sida är nära förestående.
Vad de färdiga kosmetikaprodukterna beträffar måste kommissionen helt enkelt överväga två tänkbara hypoteser för utarbetandet av ett förslag till direktiv från parlamentet och rådet, det vill säga genom medbeslutandeförfarandet, ämnat att förändra det grundläggande kosmetikadirektivet för att bekräfta datumet den 1 januari 1998, med förbehåll för de tidigare nämnda undantagsfallen.
Här skulle jag vilja göra en sista iakttagelse: oavsett vad de olika ledamöter som hävdar att det är en förevändning kan tänkas tycka därom, så finns problemen med GATT-avtalen. Vi kan inte säga att de inte finns: de existerar och måste följaktligen mötas. Kommissionen överväger två tänkbara metoder för att lösa dessa juridiska problem. Dessutom finns det, som jag redan sagt, ett problem som gäller den bristande överensstämmelsen med Världshandelsorganisationens normer. Frågan om överensstämmelse med internationell lagstiftning måste, såväl vad gäller de färdiga produkterna som i fråga om beståndsdelarna, regleras just i detta förslag till direktiv, vilket ska ske genom medbeslutandeförfarande med parlamentet och utifrån vilket parlamentet som fullvärdig deltagare kommer att kunna fatta beslut. Det är dock tveklöst så att en juridisk studie från kommissionens sida för att finna en lösning på ett existerande problem måste göras: jag tror faktiskt inte det finns någon parlamentsledamot som kan förneka att problemet med Världshandelsorganisationen är en realitet och att lämpliga lösningar måste tas fram. Kommissionen granskar närmare bestämt två möjliga hypoteser: den första är jag citerar
"förbudet mot att utnyttja resultat från djurförsök som utförts inom Europeiska unionens område, för att bevisa dessa produkters säkerhet, " i informationsbroschyrer, etc. Eller den andra möjligheten, "en åtskillnad mellan europeiska och importerade produkter, vilket innefattar ett förbud mot att utnyttja resultat från djurförsök för europeiska produkter " i samband med avregleringen. Men ingenting är ännu beslutat. Jag säger bara att kommissionen håller på att ta tag i detta aktuella problem, innan man i samråd med parlamentet föreslår en ändring och ett direktiv. Följaktligen kommer självfallet parlamentet på grund av samrådsförfarandet att i högsta grad vara inblandat i detta förfarande.

Ordföranden
Tack så mycket, kommissionär Bonino.
Jag har mottagit en begäran från föredragande Roth-Behrendt om att få komma med ett inlägg.

Roth-Berendt
Bonino, tillåt mig att ställa några frågor, så att jag kan vara säker på att jag har förstått Er korrekt. Normalt sett använder jag mycket milda tongångar i umgänget med de delar av kommissionen som Ni företräder, men om jag hade hört Ert tal först skulle jag i dag kanske använda en något barskare ton. Mycket lite av vad Ni sade fann jag tillfredsställande.
Det torde vara överflödigt att argumentera om hur många procent djurförsök som utförs i kosmetikasyfte, för både Ni och jag vet att det utförs väldigt många djurförsök för ämnen som även används för kosmetika och som inte dyker upp i någon statistik. Det handlar heller inte om det finns tillräckligt mycket pengar för Ispra, utan för mig räknas framgångarna. Dessa lyder: Det finns inga utvärderade alternativ.
Har jag förstått Er rätt när Ni säger att det från och med 1.1.1998 inte kommer att utföras några fler djurförsök för slutprodukter? No animal tests for finished products. Så har jag uppfattat det hela och jag hoppas att vi är överens om detta. Då är det en tvistefråga mindre.
För de kollegor som kanske bara nyligen följer detta tema kan man förutskicka att detta parlament redan 1993 krävde ett stopp för djurförsök för slutprodukter. Vi är sedan lång tid tillbaka överens med vetenskapliga företrädare att detta måste kunna vara möjligt och självklart.
Om kombinationer och har testats på djur, måste slutprodukten inte längre testas. Ser Ni det också på det viset? Fristen löper ut den 1.1.1998!
Har jag förstått Er rätt att Ni kommer att lägga fram en sjunde ändring av riktlinjen för kosmetika i medbeslutandeförfarandet och när kommer detta att ske? Min sista fråga beträffar ett ärende som har förargat mig mycket, nämligen GATT. Jag har mycket väl förstått vad Ni har sagt. Men delar Ni min värdering att Era båda propositioner, för det första att göra ett undantag för Europeiska unionen och för det andra att göra ett undantag för produkter som förs in i unionen, inte är försvarbara, varken ur moraliska aspekter eller för europeiska konkurrenter?
Delar Ni min uppfattning att det skulle vara bra om kommissionen hade lite mer mod att hänföra sig till artikel 20 i GATT-avtalet, ur vilken det klart framgår att andra lagar är befogade ur moraliska hänseenden? Har Ni försökt att hänföra Er till föreskrifterna och kanske även kämpat lite grann någon gång? Bonino, Ni är ju annars så stridbar. I detta fall står jag på Er sida, men jag skulle önska mig lite mer mod.

Bonino
. (FR) Ibland råkar jag verkligen på svårigheter när jag försöker diskutera en smula med er. Jag angav vilka frågor kommissionen håller på att diskutera för att lösa ett problem som har samband med Gatt-avtalet. Och jag angav bara några ledtrådar. Jag har inte sagt att man fattat något beslut. Så om vi är modiga eller inte, det får vi se efteråt.
Jag har försökt att, när ni så önskar, föra en dialog med er. Men jag kan inte säga vad kommissionen kommer att besluta, eftersom den håller på att undersöka olika möjligheter. Men ni skall veta att om man bortser från individuellt mod så kvarstår det faktum att jag har tillräckligt mycket respekt för institutionen för att så långt det möjligt, när det är möjligt vara kollegial in i det sista.
Vad beträffar den första frågan, bekräftar jag om igen vad jag sagt. För att vara tydlig läser jag upp det:
"Vad de färdiga kosmetiska produkterna beträffar har kommissionen som jag just sagt påbörjat ett yttrande om den juridiska aspekten på GATT-avtalen och vi planerar att utarbeta ett förslag till direktiv från parlamentet och rådet, i avsikt att förändra det grundläggande direktivet om kosmetika, för att bekräfta datumet 1 januari 1998 för förbudet mot försök, med förbehåll för särskilda fall av hälsorisk ". Jag anser att det kan få bli kvar i handlingarna och hoppas alltså att jag har rett ut hur situationen för närvarande ser ut.

Ordföranden
Tack så mycket, kommissionär Bonino.
Jag förklarar debatten för avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon, kl. 12.00.

Genetiskt modifierad majs och genetiskt modifierade organismer
Ordföranden
Nästa punkt på föredragningslistan är den gemensamma debatten om följande muntliga frågor:
B4-0003/97 - O-0008/97, från Breyer och Lannoye för Gruppen de Gröna i Europaparlamentet till kommissionen, om att genetisk modifierad majs släpps ut på marknaden; -B4-0005/97 - O-0012/97, från des Places för Gruppen Oberoende för Nationernas Europa till kommissionen, om GMU - utsläppande på marknaden av genetisk modifierad majs; -B4-0012/97 - O-0022/97, från Patsy för Gruppen Union för Europa till kommissionen, om genetiskt modifierade organismer.-B4-0013/97 - O-0023/97, från González Alvarez för gruppen Europeiska enade vänstern - Nordisk grön vänster till kommissionen om begäran om moratorium mot införande av transgen majs till EU; -B4-0014/97 - O-0024/97 från Barhtet-Mayer och Kouchner för gruppen Europeiska radikala alliansen till kommissionen om utsläppande på marknaden av genetiskt modifierad majs; -B4-0015/97 - O 0025/97 från Roth-Behrendt för Europeiska socialdemokratiska partiets grupp till kommissionen om utsläppandet på marknaden av genetisk modifierad majs - tillståndsförfarandet; -B4-0016/97 - O-0026/96 från Grossetête för Europeiska folkpartiets grupp till kommissionen om utsläppandet på marknaden av genetiskt modifierad majs; -B4-0163/97 - O 0047/97 från Olsson och Eisma för Europeiska liberala, demokratiska och reformistiska partiets grupp till kommissionen om lanseringen av genemanipulerad majs på marknaden.
Breyer
Herr ordförande, kommissionen har bifallit tillstånd för genetiskt modifierad majs, även om tvivel beträffande hälsa och ekologi inte har kunnat undanröjas. Den har böjt sig för industritrycket och offrat konsumentoch hälsoskyddet. Flertalet medlemsstater har vänt sig mot införande på marknaden på grund av riskerna med en trefaldig genmanipulation. Verkningslös antibiotika, tilltagande allergier och kemiskt kontaminerad mark är följden. Den genetiskt modifierade majsen är en tidsbomb för konsument- och miljöskyddet. Det är att frukta att den inbyggda resistensen mot antibiotikum i sjukdomsalstrare hos människan hybridiseras. Detta kan innebära att ampicillin permanent går förlorat som läkemedel. Kommissionen finner sig i att människor försvarslöst måste utsätta sig för sjukdomsalstrare.
Under tiden har det även inom vetenskapen blivit helt oomtvistat att främmande arvssubstanser genom föda kan passera mag-tarmkanalen utan att brytas ned helt och hållet. Främmande DNA kunde till och med vid ett senare skede konstateras i kroppsceller. Nu uppkommer frågan varför dessa risker har negligerats och konsumenterna därigenom har blivit ett experimentfält för genteknologin. Att tillåta genetiskt modifierad majs på marknaden är ett slag i ansiktet på konsumenten, och Ni, kommissionär Bjerregaard har inte bara satt Er över tvivel beträffande hälsa och ekologi, utan också över kravet på tillgänglighet och konsumentens önskemål om en märkning av genprodukter. Den genetiskt modifierade majsen kommer att pådyvlas konsumenterna, och ett sådant hemlighetsmakeri strider mot konsumentens intressen. Detta liknar en slags tvångsmatning.
Med Ert införande på marknaden har Ni på ett oansvarigt sätt gjort Er till hantlangare för genteknologins industri. Kommissionär, vi förväntar oss svar på våra frågor i dag! Varför har Ni månad efter månad tolererat den illegala importen av gentekniskt modifierad majs? Stämmer det att Ni gentemot USA har förpliktat Er att inte ingripa? Även om kommissionen har kompetens att agera inom utrikeshandeln, har Ni målmedvetet försummat att agera sedan dessa illegala transporter blev kända. Stämmer förebråelserna från Er kollega, Bonino, att ekonomiska intressen har getts företräde framför konsumentens intressen vid införande av gentekniskt modifierad majs? Hur kommer Ni, kommissionär, att handskas med importförbudet från Österrike och Luxemburg? Stämmer ryktena att kommissionen kommer att försöka att bara återvända till formella aspekter? Varför faller de tio genmanipulerade växter, som det väckts motion om att de skall föras ut på marknaden, inte under novel food -förordningen, och varför vill Ni överlämna märkningen av den genteknologiska industrin åt sig själv?
Vi förväntar oss att införandet av genetiskt modifierad majs avbryts tills dess att alla betänkanden tas hänsyn till. Försiktighetsåtgärder och miljö- och konsumentskydd måste prioriteras framför ekonomiska intressen och därför vill vi att Ni tar ställning till förebråelserna beträffande införandet på marknaden och till ett fortsatt förfarande.

Berthu
Herr ordförande, den 18 december förra året fattade kommissionen ett beslut som vi bedömer som katastrofalt. Genom detta beslut blev det tillåtet att på den europeiska marknaden, för all slags användning och utan särskild märkning, släppa ut både tusentals ton genetiskt modifierad majs och spannmålsersättning framtagen ur denna majs, som kom från Förenta staterna och som då fanns lagrad i våra hamnar.
Innebörden i detta beslut förefaller oss mycket allvarlig i två avseenden. Först och främst känner vi inte med säkerhet till vilka konsekvenser spridningen av genetiskt modifierade organismer i miljön eller näringskedjan ytterst kan få. Genom genförändring överskrider man i själva verket artgränserna och bringar genomet ur jämvikt, utan att veta hur naturen kommer att reagera. Genom att tillåta detta förefaller det oss som om kommissionen fräckt har brutit mot den försiktighetsprincip som kommissionen emellertid efter galna ko-krisen hade lovat oss att framdeles iaktta.
Vår oro har tilltagit ytterligare då vi noterar det förhastande och den inkonsekvens som kännetecknade beslutet av den 18 december. De yttranden från de vetenskapliga kommittéerna som kommissionen påstår att de stödjer sig på är vaga och fåordiga, i detta fall bara några få rader från var och en, sägs det, trots att riskerna med genetiskt förändrad majs är mycket allvarliga. Man riskerar en spridning av pollen i naturen, vilket kan leda till att vilda växter blir resistenta mot bekämpningsmedel, vilket kommer att kräva nya, dyrare produkter för att bekämpa dem. Människor kan bli resistenta eller allergiska mot vissa antibiotika, och binas liv kommer att äventyras, eftersom det toxin som finns i den genetiskt förändrade majsen och är avsett att döda pyralisparasiten är ett gift som växten ständigt kommer att fortsätta tillverka, etc.
I denna fråga är det tydligt att man än en gång utsätter befolkningarna i Europas länder för ett äventyr med förbundna ögon. Detta är desto mera sant då kommissionen inte ens underställt hanteringen någon särskild märkning.
Utan tvivel kommer man strax att tala om för oss att en sådan märkning är på gång, men den finns inte nu och vi svarar omgående att vi inte tror på det, eftersom man aldrig entydigt kommer att kunna märka alla produkter, särskilt inte biprodukterna. För övrigt talas det redan om att denna märkning inte kommer att kunna tillämpas på genetiskt modifierade produkter som redan är godkända eller för vilka en godkännandeprocess redan dragits i gång. Slutligen har hur som helst inte vare sig medlemsstaterna eller kommissionen någon moralisk rätt att på marknaden tillåta spridningen av en produkt som innebär sådana risker, även om den är märkt.
Ställda inför denna europeiska oförmåga har vissa medlemsstater fattat beslut, antingen om odlings- eller importförbud.
Vi menar att det ena inte kan gälla utan det andra - att förbjuda odling men inte import skulle faktiskt inte ta bort alla potentiella risker för människors och djurs hälsa och dessutom skulle ett sådant beslut försätta våra majsproducenter i en ohållbar situation gentemot utländsk konkurrens. Med allvar ber vi därför kommissionen att återkalla sitt beslut av den 18 december, med risk att ge upphov till en tvist med Världshandelsorganisationen. I alla händelser måste vi en dag ha läget klart för oss och veta om vi har rätt att försvara oss eller ej.

Cabrol
Mina kära kolleger, marknaden för produkter som framställts med hjälp av den genetiska ingenjörsvetenskap som utvecklas mycket snabbt på världsnivå väcker två stora frågor. Först och främst frågan om säkerheten hos dessa produkter, för det andra frågan om konkurrenskraften hos unionens medlemsstater jämfört med tredje land.
Allra först problemet med säkerhetsfrågan, som består av två frågor: livsmedels- och miljösäkerhet. Livsmedelssäkerheten består i att försäkra sig om att de nya, genetiskt modifierade produkterna inte är skadliga för vår egen och våra efterkommandes hälsa, det vill säga för människosläktet. Alltså måste myndigheter som är oberoende av all kommersiell och politisk påtryckning låta experter utföra nödvändiga tester och undersökningar.
Vad beträffar miljösäkerheten måste man försäkra sig om att de modifierade växterna inte ger upphov till miljöförstöring, till exempel genom att korsa sig med kringstående växter och därigenom i omgivningen sprida nya farliga arter, som är motståndskraftiga mot alla bekämpningsmedel och på så vis hotar vår växt- och djurmiljö. Personligen tror jag som vetenskapsman och politiker att man genom att helt enkelt totalförbjuda dessa nya produkter ger upphov till det andra stora problemet, i detta fall de europeiska unionsstaternas konkurrenskraft gentemot konkurrensen från tredje land . Man får inte bortse från att dessa nya produktionstekniker på världsnivå successivt kommer att ersätta de traditionella metoder som för närvarande används vid växtförädling och att de kommer att ersätta dem inte bara på växtförädlingsområdet utan troligtvis också på djurförädlingsområdet.
Världsmarknaden kommer alltså att till stora delar basera sig på produkter som härrör från denna teknik. Förenta staterna exporterar redan sin genetiskt förändrade majs, Japan sin genetiskt modifierade soja, och ett förbud mot att framställa sådana produkter i Europeiska unionen skulle medföra en risk för att medlemsstaterna hamnar i ett kommersiellt och sanitärt underläge.
På grund av det dubbla problemet med konkurrenskraften och säkerheten är det alltså viktigt att allra först upphäva tillståndet att importera genetiskt modifierade produkter till Europeiska unionen, eftersom medlemsstaternas nationella myndigheter inte alla är överens och en överväldigande majoritet av dem till och med har motsatt sig denna import. För övrigt är konsumenterna misstänksamma, eftersom de inte ännu är säkra på dessa produkter, vilket är förståeligt efter BSE-krisen. Kort sagt har förordningen om märkningen, som skulle göra det möjligt för konsumenterna att med all kännedom i frågan välja mellan de genetiskt modifierade produkterna och de som inte är det, inte ännu trätt i kraft.
Däremot måste Europeiska unionen, för att göra det möjligt för unionens medlemsstater att förbli konkurrenskraftiga på världsmarknaden, tillåta försäljning av utsäden att utnyttja för odling som ger stor avkastning. Vissa medlemsstater, särskilt Frankrike, har ett försprång man riskerar att förlora på bekostnad av utvecklingen i Europeiska unionen . Vissa medlemsstater, till exempel Förenade kungariket, släpper redan ut produkter på marknaden som härrör från genetiskt modifierade organismer, säkerligen kringgärdade av alla de nödvändiga garantier som vi nämnt, i fråga om livsmedels- och miljösäkerhet, för att skydda de europeiska medborgarna och garantera kvalitén för dessa produkter som härrör från en fullständigt kontrollerad produktion. I avsaknad av en sådan kommer vi att vara utlämnade åt utländsk produktion från tredje land som vi inte kommer att kunna kontrollera med all nödvändig säkerhet.
Sammanfattningsvis kommer jag å ena sidan enträget be kommissionen, jag upprepar detta, att förbjuda import av genetiskt modifierade produkter och å andra sidan tillåta försäljning av ett visst antal produkter som framställts inom Europeiska unionen med alla nödvändiga garantier, för att i slutändan inte försätta oss i ett dramatiskt underläge gentemot tredje land.

González-Álvarez
Herr ordförande, vi bekymrar oss inte så mycket för ekonomin - som Cabrol talade om - utan konsumenternas hälsa i Europa. Och i detta fall är vi inte blott och bart språkrör för oron hos konsumenterna, inte minst hos dem i Spanien.
Till spanska hamnar har mer än 100 fartyg anlänt med genetiskt modifierad majs. Detta har orsakat en enorm oro, och vi har fått motta brev från fackföreningar i ärendet. Som de talesmän vi är, tror vi att Europeiska kommissionen i december förhastade sig, när man gav tillstånd till marknadsföring av dessa genetiskt modifierade produkter.
Vi anser, att man tagit större hänsyn till ekonomiska omständigheter, påtryckningar från Förenta staterna och de multinationella företagen än till hälsan och säkerheten för människorna i Europa. Och vi tror, att man måste införa ett moratorium för marknadsföringen av dessa produkter.
Jag bor i en region som heter Asturias, som i dessa dagar fått något av ett internationellt renommé, eftersom man där undertecknat en konvention om mänskliga rättigheter och biomedicin. Sammanfattningsvis sägs i denna konvention i klartext, att de mänskliga rättigheterna måste stå över också de vetenskapliga intressena, som måste visa ansvar i forskningen och som måste ha omdöme och försiktighet när man omsätter vetenskapliga upptäckter i praktiken.
Jag tror, att man i jordbruket bör följa samma regler som i biomedicinen: omdöme, försiktighet och hela tiden beakta, att hälsan och mänskliga rättigheter står över varje annat hänsyn, och framför allt över ekonomin.
Av denna anledning begär vi i, ordförande, i vår resolution ett moratorium för dessa livsmedel, och vi tror, att det är den vägen kommissionen måste välja, så länge som det inte finns rigorösa vetenskapliga studier som visar, att det inte kommer att finnas något problem för människors hälsa och för miljön. Och vi tror, att det för ögonblicket inte finns sådana garantier.

Barthet-Mayer
Herr ordförande, efter det som vi just har upplevt i samband med BSE-krisen, skulle man ha kunnat hoppas att kommissionen ändrar sitt sätt att fatta beslut. Ta er ur den villfarelsen, för införandet av genetiskt modifierad majs bevisar motsatsen.
I december 1996 godkänner kommissionen införandet av genetiskt modifierad majs, trots att tretton medlemsstater motsatt sig detta. För att rättfärdiga sitt ställningstagande skyddar sig kommissionen bakom yttranden från vetenskapliga kommittéer, som för övrigt inte undanröjer tvivlen, vilket den konsumtionsansvarige kommissionsledamoten noterade. Naturligtvis finns hotet från Världshandelsorganisationen, vilken man utmålar som en stor världspolis, beredd att ta i med hårdhandskarna om Europeiska unionen inte godtar den genetiskt förändrade majsen. Men på detta vis fattar kommissionen beslut utan hänsyn till de europeiska producenterna, folkhälsan och konsumentskyddet, eftersom kommissionen inte föreskriver någon märkning av denna majs.
För att komma till sakens kärna har man inom jordbruket alltid gjort ett urval bland djur och växter; först genom att behålla de finaste exemplaren och sedan genom att korsa dem för att erhålla mer livskraftiga hybrider. Det är naturen själv som sätter upp barriärer mot omöjliga eller vidunderliga korsningar. De nya genförändringsteknikerna stjälper emellertid överända alla naturliga biologiska regleringar. Det finns inte längre några vetenskapliga eller tekniska hinder för att skapa genetiska mosaiker och människan, som bara hörsammar penningens logik, leker trollkarlslärling.
Vilka är då målen inom jordbruket för dem som producerar genetiskt modifierade organismer? Motståndskraft mot sjukdomar, parasiter, bekämpningsmedel, estetiska kriterier och hållbarhetskriterier, men också, låt oss inte glömma det, en obegränsad produktivitet. Emellertid kvarstår riskerna för jordbruket och miljön. Sålunda har den modifierade sojan framkallat allergier hos djur och den modifierade majsen tre gener, varav en är giftig för pyralparasiten, vilket i framtiden kan göra denna insekt mer motståndskraftig och få den att spridas. Den andra genen, som är resistent mot ett viktigt bekämpningsmedel, skulle kunna leda till en ökning av miljöförstöring i marken och den tredje, slutligen, som är resistent mot ett antibiotikum, skulle kunna överföras till bakterier och djur, till och med till människan.
Genetiskt modifierade organismer utgör dock inte något universalmedel för jordbrukets utveckling! Omläggningen av landsbygden, en teknisk kontroll över åkrarna och miljön, en progressivt ökande avkastning samt bekämpning av sjukdomar är i lika hög grad möjligheter att utnyttja med moderna, naturligare och, framför allt, mer kontrollerbara metoder.
Och vad blir det av konsumenten i allt detta? Kommer han alltid att acceptera tillverkning av sin föda på konstgjord väg, bristen på kontroll av innehållet och tillverkningssätt. Och om den europeiska konsumenten vägrar att godkänna GMO i sin föda var hamnar den marknaden? Vissa stora livmedelsindustriproducenter funderar redan på, ur strategisk synpunkt, att inrätta en märkning " garanterat GMO-fri" .
Här gäller det att inte blanda ihop de olika frågorna. Här måste vi noga förtydliga att den bioteknik som används för att bota genetiska sjukdomar utgör en annan fråga, eftersom det då rör sig om ett begränsat spridningsområde som står under medicinsk kontroll, i motsats till biotekniken inom jordbruket där spridningsområdet utvidgas till naturen och inte kan kontrolleras. Vad jag personligen vägrar, med de kunskaper vi för närvarande har, är att överskrida en etisk och filosofisk gräns för att skapa fler och fler framtida luftslott.
Slutligen, vad det än blir och vad man än tycker, för att återgå till GMO inom jordbruket - den fråga som upptar oss i dag - är det minsta man kan begära information till konsumenten och alltså en tydlig märkning. Det minsta man kan begära är också en öppen allmän debatt som föregår politiska beslut och som rent konkret, varför inte, som i Österrike leder fram till att man tillämpar ett anstånd med att släppa ut genetiskt modifierade produkter på marknaden.

Bowe
Herr ordförande! Jag talar å min grupps vägnar, för att uttrycka vår oro över kommissionens beslut nyligen att tillåta att genetiskt modifierad majs, som modifierats av Ciba-Geigy, nu under namnet Novartis, släpps ut på marknaden.
Under tiden fram till kommissionens beslut visade allmänheten stor oro över säkerheten med genetiskt modifierade produkter och den nya risk för folkhälsan och miljön de kan utgöra.
I det här specifika fallet med Novartis och majsen protesterade medlemsstater och Europaparlamentet högljutt.
I Förenade kungariket uttryckte ett fristående expertorgan, som lämnar råd till regeringen, allvarlig oro över förekomsten av en bakteriell gen i den modifierade majsen, som kodats för att stå emot antibiotikan ampicillin.
Denna gen inaktiverar ett antal antibiotika, som är av allra största betydelse i klinisk medicin och veterinärmedicin. Den kan verka omedelbart om den förs över från genetiskt modifierad majs till en bakterie, exempelvis i magen på ett djur.
Även om denna risk betraktas som liten så ansåg kommittén att risken var oacceptabel och rekommenderade att genen skulle avlägsnas innan majsen användes som djurfoder.
Trots att detta råd fanns tillgängligt offentligt, och trots motståndet från de flesta medlemsstaternas sida, fattade kommissionen beslutet att släppa ut den genetiskt modifierade majsen på marknaden utan några begränsningar med avseende på användandet.
Dessutom föreligger en ytterst oroande och ännu inte kvantifierad oro över uppkomsten av nya typer av livsmedelsallergier, förorsakade av överföringen av genetisk information från andra arter till arter som vanligtvis används som livsmedel. Detta måste undersökas noga och kvantifieras innan eventuellt ödesdigra olyckor inträffar.
Beslutet är än mer obegripligt om vi beaktar att kommissionen inte hade någon tidsfrist för att ta ett beslut, efter övervägande av tillämpningen, och att direktivet om nya livsmedel, som kunde ha tillåtit märkning, skulle träda i kraft en kort tid därefter.
Allt detta ger intrycket av att ekonomiska och kommersiella påtryckningar fick förhand framför hänsyn till folkhälsan och miljöskyddet.
Kommissionen måste därför motivera sitt beslut betydligt mer detaljerat än den hitintills gjort, och lägga fram bra förklaringar för sin motivation och sitt tänkande bakom det beslut den kom fram till när den gjorde det.
Håller kommissionen slutligen inte med om att denna följd av skeenden lägger i dagen allvarliga brister, i den godkännandeprocess som fastslogs i direktiv 92/220, som reglerar avsiktliga utsläpp till miljön av genetiskt modifierade organismer, och kan den vara vänlig att upplysa oss om vilka steg den lägger fram för att säkerställa en brådskande översyn av det direktivet.

Grossetête
Herr ordförande, vi sitter i allmänhet i detta parlament för att försvara konsumenten, den europeiske medborgaren som vi förmodas representera. Emellertid har jag ofta intrycket att man glömmer bort denne europeiske medborgare och i denna fråga har vi kunnat konstatera att Europeiska kommissionen ännu en gång handlat mycket förhastat utan att iaktta den öppenhet som vi alla önskar, en öppenhet som är helt oundgänglig då det i själva verket handlar om en så grundläggande fråga som den om livsmedelssäkerhet.
I dag diskuterar vi genförändrad majs. Jag fruktar att vi ofta kommer att få diskutera frågor av detta slag här i parlamentet. Det är alltså viktigt att vi anger var vi står och att vi fastställer vad vi bör göra föra att skydda konsumenten, som ovillkorligen måste få veta om han varje dag kan vara säker på vad han har på tallriken, på vad han äter, på kvaliteten hos den produkt han äter.
Vi kan verkligen förebrå Europeiska kommissionen att de fattat detta beslut att släppa ut amerikansk genförändrad majs på den europeiska marknaden, ett beslut som tagits alltför brådstörtat, eftersom man ställt sig en rad frågor i Europeiska unionens länder. Vissa länder förbjöd faktiskt genast införandet av denna genförändrade amerikanska majs, medan andra länder, som Frankrike, förbjöd framställning av genförändrad majs på det egna territoriet.
Det flertal frågor som uppkommit utgör lika många källor till oro för den europeiske konsumenten, beträffande resistensen mot bekämpningsmedel. Kommer man en dag att upphöra med användandet av alltfler bekämpningsmedel som är särskilt skadliga för såväl miljö, natur och hälsa? Kommer man också att besvara de frågor som ställs om denna majs resistens mot antibiotika? Kommer denna resistens att överföras till människan? Där har ni de frågor man ställer sig. Man skulle kunna räkna upp ännu fler, men andra talare har redan sagt tillräckligt mycket om detta.
Det är på grund av alla dessa frågor, på grund av all denna oro som vi i dag måste komma med mycket precisa svar, och i väntan på svar måste vi ovillkorligen och obligatoriskt upphäva allt tillstånd för den genförändrade majsen på europeiskt territorium. Till sist tror jag att detta för oss i Europaparlamentet skulle kunna vara ett sätt att bevisa för de europeiska medborgarna att detta parlament är sitt namn värdigt och finns till just för att bevara det europeiska territoriet och agera förutseende för kommande generationer.
Det var vad jag ville säga om införandet av denna genförändrade majs. Jag tror att det är absolut nödvändigt att vara särskilt vaksam och försiktig, och att man också tänker på våra jordbrukare, som faktiskt kräver att man har litet större förtroende för dem.

Olsson
Denna debatt gäller inte bara utsläppandet på marknaden av genetiskt modifierad majs, utan också själva frågan om genmodifiering. Man hade trott att efter BSE-krisen skulle frågan om livsmedelssäkerhet och frågan om konsumenternas intresse stå väldigt högt på dagordningen, men uppenbarligen står denna fråga inte tillräckligt högt upp på kommissionens dagordning. I detta fall vet vi, vilket många redan har påpekat, att det också finns en gen som har antibiotikaresistens, vilket kan innebära en risk. Man borde alltså vara extra försiktig med just denna typ av genetiskt modifierad majs.
Det har naturligtvis varit så att man har låtit handelsintressena, dvs. de ekonomiska intressena, gå före intressena i fråga om livsmedelssäkerhet - jag tycker att det finns anledning att upprepa förebråelserna gentemot kommissionen för detta. Egentligen är det ansvarslöst av ett företag att släppa ut en produkt som man inte är alldeles säker på och som inte är kontrollerad på alla sätt. Men det är också ansvarslöst av kommissionen att tillåta spridning av en sådan produkt så länge man inte är absolut säker.
Det som jag säger innebär inte att man skall vara dogmatisk och negativ till genförändring och genteknik. Jag tror att denna teknik i sig kan gagna mänskligheten på många sätt, men vi har alltså än så länge inte byggt upp det säkerhetssystem som är nödvändigt för att använda tekniken i den omfattning som vi gör. Min fråga till kommissionen är: Hur rättar man till detta? Hur kan man förbättra kontrollen? Hur kan man garantera att märkningen blir säker, och kommer man att stoppa spridningen av genetiskt manipulerad majs fram tills dessa åtgärder har genomförts?

Ordföranden
Innan jag ger ordet till kommissionär Bjerregaard för svar, meddelar jag att jag mottagit åtta resolutionsförslag som presenterats enligt artikel 40.5 i arbetsordningen
Jag ger ordet till kommissionär Bjerregaard.

Bjerregaard
Herr ordförande, ärade ledamöter, jag är glad över, att kommissionen får tillfälle att förklara vad den har gjort, och vilken roll den har spelat med vad gäller genetiskt modifierad majs. Innan jag går in på detaljer om händelseförloppet beträffande GMO-majsen, vill jag gärna ge ett par allmänna kommentarer till de frågor vi diskuterar i dag.
Som vi alla vet, är GMO-området ett mycket svårt och också ett viktigt och känsloladdat område för medborgarna i Europa. GMO-området rymmer inbyggda konflikter. Många starka intressen är knutna till det och därför är det inte möjligt att göra alla till lags. Men oavsett vilken åsikt ni eller jag har om GMO och den utformning man - kanske innan ni kom in i parlamentet och jag blev kommissionsledamot - har valt att ge EU: s politik på detta område, så har vi i dag GMO-produkter som skall utvärderas enligt gällande EU-regler och det är direktiv 90/220/EEG med den utformning det fick den gång det antogs. Det är ett förfarandedirektiv, som skall garantera en riskvärdering av GMO-produkter, så att endast säkra produkter frisläpps för användning inom EU. Filosofin bakom direktivet är att man ur politisk synpunkt velat främja, alltså inte förhindra, utan främja en säker utveckling av GMO-industrin. Det kan därför inte vara till någon större nytta att vi i dag när vi talar om den konkreta tillämpningen av direktiv 90/220/EEG, förväxlar det med diskussionen om huruvida vi överhuvudtaget kan tåla eller önska GMO i våra produkter. Med det mål, som direktiv 90/220/EEG har, och den ram vi arbetar inom, skulle det, så vitt jag kan se, vara en ganska meningslös debatt. När detta är sagt, vill jag gärna tillfoga, att jag ser det som min viktigaste uppgift att prioritera och arbeta för, att säkerheten med hänsyn till hälsa och miljö tas på allvar.
Därför vill jag börja min redogörelse i dag med den senaste utvecklingen i fråga om GMO, nämligen beslutet kommissionens beslut i onsdags. I den omfattande debatt, som följde på frisläppandet av majs i december, har frågan om märkning varit den mest dominerande, och det som kunnat förena dem, som överhuvudtaget inte önskar GMO, med dem, som ser det som ett stort teknologiskt framsteg. Konsumenterna skulle helt enkelt veta vad de fick. Det är också min uppfattning, och därför har jag arbetat på att vi i kommissionen skulle fatta ett sådant beslut.
Kommissionen antog alltså den 2 april en andra anpassning av direktiv 90/220/EEG till den tekniska utvecklingen. Ändringen syftar till att skärpa kraven på information i bilaga 3, så att anmälaren i framtiden skall ge följande upplysningar i sina ansökningar: Det skall finnas särskild märkning av de genetiskt modifierade organismer, som man önskar marknadsföra, liksom vissa molekylrelaterade data, som skall kunna föras upp i framtida register. Den sista punkten har inte gett anledning till någon större uppmärksamhet, men är mycket viktig för att man skall kunna följa utvecklingen. När kommissionens utkast förhoppningsvis får ett positivt utlåtande från kommittén för direktiv 90/220/EEG, skall ansökare i framtiden till sin ansökan bifoga ett förslag till märkning, som skall omfatta den teknik med vilken produkten framställts. I sådana fall, där produkten marknadsförs i blandningar med icke-genetiskt modifierade produkter, skall märkningen eller ett medföljande dokument innehålla upplysningar om möjligheten för förekomst av genetiskt modifierade organismer. Det kommer alltså alltid att genomföras en märkning. Med lite samarbetsvilja från kommittén för direktiv 90/220/EEG kommer det mycket fort - förhoppningsvis inom de närmaste två månaderna - att finnas ett juridiskt bindande krav om att GMO-produkter, som frisläpps enligt direktiv 90/220/EEG, skall märkas. Vi talar alltså inte om riktlinjer, utan om obligatorisk märkning, och reglerna kommer självklart att gälla i alla medlemsländer.
Den nya bilagan 3 kan självfallet inte användas retroaktivt på tidigare anmälningar eller på anmälningar som redan inlämnats till kommissionen i enlighet med reglerna i direktiv 90/220/EEG. Jag har emellertid genast uppmanat anmälarna att frivilligt använda de nya kraven och den nya märkningen. Detta har skett i form av skrivelser till de inblandade företagen. Det skall påpekas, att Europabio i ett brev till kommissionens ordförande, Jacques Santer, den 25 mars 1997 meddelat, att dess medlemmar kommer att erbjuda sig att använda tilläggsmärkning och upplysningar om sina produkter i enlighet med direktiv 90/220/EEG.
I fallet med majsen från Ciba-Geigy Novartis är det värt att nämna att företaget är medlem av Europabio. Jag har förstått, att kommissionen via kommissionsledamot Bangemann under alla omständigheter kommer att vidta en åtgärd i anknytning till direktiv 79/112/EEG om märkning och presentationssätt för livsmedel, som kommer att medföra att majs och soja skall uppfylla samma märkningskrav som kraven i förordning 97/258 om nya livsmedel eller Novel Food -förordningen, som den typiskt nog kallas. Jag har också förstått, att kommissionsledamot Fischler arbetar på ett förslag om novel food .
Jag finner att kommissionens antagande av mitt förslag till ändring av bilaga 3 till direktiv 90/220/EEG är ett viktigt första steg och också en mycket viktig politisk signal till parlamentet, men självklart först och främst till konsumenterna och andra som länge önskat förbättra informationsnivån och öppenheten på GMO-området. Jag talar om ett första steg, eftersom frågan om märkning självklart kommer att vara en del av den fullständiga revideringen av direktiv 90/220/EEG, så att parlamentet får fullt politiskt inflytande på denna viktiga fråga. Enligt planen hoppas vi, att kommissionens förslag till ändring av direktiv 90/220/EEG kan föreligga innan sommaruppehållet.
Vidare är det tal om ett första steg, därigenom att kommissionen den 2 april också beslutade, att man kommer att utarbeta ett meddelande om en sammanhängande märkningspolitik inom hela GMO-området. Meddelandet kommer naturligtvis att skickas såväl till parlamentet som till rådet. Därför är debatten här i dag också nyttig för det fortsatta arbetet. Jag hoppas därför, att vi tillsammans kan medverka till, att kommissionen kan få en fruktbar och konstruktiv debatt på bästa möjliga grundval vad beträffar meddelandet om en gemensam märkningspolitik för hela GMO-området.
Så lite om själva majsfrågan. Jag anser att vi har gjort vad vi kunnat med de existerande reglerna i förhållande till Ciba-Geigy-majsen, och det vill jag kort redogöra för. Direktiv 90/220/EEG innehåller ett noga fastlagt förfarande för marknadsföring av produkter, som innehåller eller består av genetiskt modifierade organismer. Materiellt sett är förfarandet baserat på en värdering av eventuella hälso- och miljöfaror vid exponering för de ifrågavarande genetiskt modifierade organismerna. Formellt sett är förfarandet, som fastlagts i direktivet, ett kommittéförfarande av utskottstyp 3A. Dessa ramar sätter, som parlamentet säkert vet, vissa begränsningar på kommissionens handlingsmöjligheter. Den 15 mars 1995 mottog kommissionen ansökningen om Ciba-Ceigy-majsen. Ansökningen insändes av behöriga myndigheter i Frankrike med ett positivt utlåtande i överensstämmelse med förfarandet i direktivet. Efter att omsorgsfullt ha gått igenom och utvärderat samtliga upplysningar som Ciba-Ceigy och medlemsstaterna hade sänt in, förelade kommissionen, vilket den är förpliktigad till enligt förfarandet i direktivet, den 11 april 1996 kommittén för direktiv 90/220/EEG ett utkast till beslut om tillåtelse att marknadsföra den ifrågavarande majsen som vilken annan traditionell majssort som helst.
Den föreslagna åtgärden fick inte den nödvändiga röstmajoriteten, dvs. en kvalificerad majoritet i kommittén, varför kommissionen i enlighet med det förfarande, som är fastlagt i direktivet, självfallet förelade rådet förslaget till beslut. Rådet (miljö) var den 25 juni 1996 inte i stånd att fatta beslut i frågan, dvs. det kunde varken avvisa eller anta förslaget. Det var Frankrike som hade uppmanat till godkännande, men trots bristande anslutning drog Frankrike inte tillbaka förslaget.
Med hänsyn till att Österrike framlade ytterligare upplysningar till stöd för sina invändningar mot produkten, rekommenderade jag kommissionen att få det vetenskapliga underlaget för den föreslagna åtgärden granskat på nytt. Härmed valde kommissionen att medvetet sätta säkerheten vad gäller hälsa och miljö högre än ett strikt vidmakthållande av våra administrativa förpliktelser enligt direktivet. Det var med andra ord tal om ett nytt grepp vad beträffar den säkerhetsmässiga evalueringen av produkten. Kommissionen gav därför de vetenskapliga kommittéerna för livsmedel, djurfoder och pesticider, sammanlagt tre kommittéer, alla de upplysningar, som inlämnats av Ciba-Ceigy och medlemsstaterna och självklart också upplysningarna från Österrike. Vi anmodade dem att avge ett utlåtande om de aspekter, som gav anledning till oro. Kommittéerna fick sig också förelagda de upplysningar, som Förenade kungariket insände vid en senare tidpunkt.
Som sagt, även om kommissionen enligt direktivets förfarande skulle ha fattat beslut om marknadsföringen av den ifrågavarande majsen fort, så inväntade kommissionen som följd av den bristande reaktionen från rådet och trots den kommersiella press, som uppskjutandet lade på kommissionen, utlåtandena från de tre vetenskapliga kommittéerna, innan den träffade sitt avgörande i frågan. Utlåtandena som avgavs den 9 och 13 december bekräftade den tidigare uppfattningen nämligen att det inte fanns orsak att tro, att den genetiska modifikationen i Ciba-Ceigy-majsen skulle medföra skadlig påverkan på hälsa och miljö.
Det är på grundval av dessa utlåtanden och inte av ekonomiska eller andra hänsyn, som kommissionen antog ett beslut om marknadsföring av den ifrågavarande majsen. Utlåtandena gav alltså inte kommissionen en vetenskaplig grund eller motivering för att inte tillåta marknadsföring av GMO-majsen.
Vad gäller frågan om möjlig skadlig påverkan från genen för ampicillin-resistens, kan kommissionen upplysa om, att denna fråga grundligt undersöktes av de vetenskapliga kommittéerna för livsmedel och foder. I tillägg till sina egna undersökningar genomförde dessa kommittéer en utfrågning med externa experter om frågan den 6 december 1996, där man i synnerhet koncentrerade sig på möjligheten av genens överföring till människor och djur, och de hälsomässiga konsekvenser en sådan överföring kunde få för människor och djur. Efter denna utfrågning konkluderade kommittéerna, att det inte fanns någon anledning att tro att genen för ampicillin-resistens i majs kunde vara till skada för människors eller djurs hälsa.
Några av de ärade ledamöterna anförde, att det fanns dokumentation över hälso- och miljöfaror på lång sikt i samband med de gener, som är införda i majsen. Ingen av de vetenskapliga kommittéerna, som behandlade ansökningen och all förekommande information, kunde emellertid finna något vetenskapligt belägg för sådan inverkan. Då kommissionen fattade sitt beslut om frisläppandet av Ciba-Ceigy-GMO-majsen, beslutade den också, att offentliggöra utlåtandena från de tre vetenskapliga kommittéerna. Kommissionens sekretariat tillsåg därför att de officiellt tillställdes Europaparlamentet. Kommissionen fattade därför den 18 december beslutet på grundval av utlåtandena från de tre vetenskapliga kommittéerna, vilka som bekant var enhälliga.
Beslutet trädde i kraft den 23 januari 1997 och efter utfärdandet av det nödvändiga tillståndet från de franska myndigheterna i början av februari är produkten frisläppt vad beträffar hänsynen till eventuella miljö- och hälsomässiga inverkningar. Majsen kan därför användas som vilken annan majssort som helt, men beslutet utesluter självklart inte tillämpningen av annan EG-lagstiftning.
Vad Frankrikes inställning beträffar, kan kommissionen endast meddela parlamentet, att Frankrike den 5 februari 1997 i enlighet med direktivet utfärdade ett tillstånd till Ciba-Ceigy att marknadsföra Bt-majs för användning som vilken annan majssort som helst.
För att denna majs skall kunna odlas i medlemsstaterna, skall den emellertid först uppföras på den gemensamma sortförteckningen över odlingsväxter i enlighet med rådets direktiv 70/457, som åter är ändrat genom direktiv 90/654. Detta direktiv berör inte miljö- eller hälsomässiga aspekter. Det ställer upp de normer som odlade arter skall uppfylla för att bli betraktade som nya sorter. Medlemsstaterna kan avvisa ansökningar om registrering av odlingssorter som nya sorter om de anser att de inte uppfyller de nödvändiga kraven. Enligt kommissionens senaste upplysningar har majsen ännu inte förts upp i en katalog över odlingsväxter, dvs. majsen kan ännu inte odlas i något EU-land.
Den 14 februari 1997 - och detta är den sista anmärkningen jag skall komma med - meddelade de österrikiska myndigheterna kommissionen att marknadsföring av Ciba-Ceigy-majsen förbjudits i Österrike genom ett betänkande som trädde i kraft samma dag. Denna åtgärd beslutades också i enlighet med direktivet, nämligen artikel 16. Och Österrike insände den vetenskapliga motiveringen för att tillämpa artikel 16. De upplysningar som Österrike insänt har självfallet förelagts de tre vetenskapliga kommittéerna som ursprungligen behandlade denna ansökan för utlåtande, och kommissionen har ännu inte mottagit kommittéernas utvärdering. Mot denna bakgrund har Luxemburg vidtagit en liknande åtgärd, och det har Italien också gjort.
Jag hoppas att parlamentet efter min - måste jag medge - något detaljerade förklaring inser kommissionens roll och också våra bevekelsegrunder med hänsyn till godkännandet av Ciba-Ceigy-majsen i förhållande till direktivet. Jag hoppas också, att jag har kunnat visa er, att kommissionen har handlat med allra största försiktighet och använt alla de möjligheter, som står till buds i förhållande till gällande lagstiftning för att vara på säkrast möjliga sida. Vi fattade först beslut efter att ha förvissat oss om att alla säkerhetsaspekter var grundligt undersökta. Vi har med vårt senaste beslut om märkning av alla genetiskt modifierade organismer under direktiv 90/220: s tillämpningsområde säkrat oss, att konsumenterna vet, vad de får.

Breyer
Herr ordförande, vi har väckt motion om denna debatt för att diskutera med kommissionären hur vi skall gå till väga i fortsättningen, sedan Luxemburg och Österrike har utfärdat sitt importförbud. Jag uppfattade kommissionären på det sättet att hon inte är beredd att noggrant granska de nya vetenskapliga rön som dessa båda länder har inkommit med och att hon heller inte är beredd att granska parlamentets proposition - som vi förhoppningsvis kommer att rösta om i morgon - det vill säga skjuta upp ett beslut tills dess att alla betänkanden har undanröjts, även till exempel de betänkanden som över huvud taget inte har granskats, att denna främmande arvssubstans nämligen kan tas upp av mag-tarm-kanalen.
Vi står inför ett stort demokratiskt och konsumentpolitiskt problem. Jag vill fråga kommissionären hur hon ställer sig till att beslutet skjuts upp tills dess att en granskning genomförs. Jag vill gärna veta hur hon värderar de studier och rön som Österrike har inkommit med och jag vill också gärna veta - och denna fråga har jag redan ställt vid ett tidigare tillfälle - varför detta inte faller under novel food -förordningen.
Jag förstår inte upprördheten. Vi är ju faktiskt här för att föra en debatt. Och om kommissionären inte har svarat på dessa frågor, är det vår uppgift att fråga om igen. Herr ordförande, jag vill be Er att Ni ber kommissionären att ingående bevara de konkreta frågor som ännu är obesvarade.

Ordföranden
Parlamentsledamot Bowe, ni kan inte ha ordet medan en annan ledamot talar. Jag har inte gett er ordet ännu, och ni kan under alla förhållanden inte begära en ändring av föredragningslistan medan en annan ledamot håller på och talar. Det är ordföranden som ger er ordet!

Bowe
Herr ordförande! En ordningsfråga. Jag är något förvirrad. Jag tänkte att vi väl hade börjat med frågestunden till kommissionen, trots att det bara är måndag. Jag blev alldeles häpen eftersom jag trodde att kommissionären skulle svara efter debatten, och att vi skulle få höra andra tala. Jag blev häpen över att få höra Breyer tala på nytt och ställa frågor. Kan ni försäkra oss, herr ordförande, att vi i framtiden kommer att följa talarlistan, och inte tillåta ledamöter att gå emellan med långa frågor, utanför turordningen?

Ordföranden
Tack, men i enlighet med bestämmelserna kunde jag ge Breyer ordet, vilket jag gjorde. Normalt kan ingen ledamot göra två inlägg om samma ämne, men när en ledamot samtidigt är författare, vilket här är fallet, kan ordföranden ge honom ordet en andra gång.

Roth-Berendt
Herr ordförande! Kommissionär! Jag har lyssnat uppmärksamt på Er och av Era mycket korrekta och utförliga redogörelser förstår jag att Ni som person verkligen har bemödat Er om att garantera såväl säkerhet som information för konsumenterna i Europeiska unionen. Detta tvivlade de flesta av oss i vilket fall som helst just inte på här i Europaparlamentets plenum.
Tyvärr har redan den kommissionär som talade före Er hänvisat till att kommissionen alltid beslutar som kollegialt organ. Vi kan mycket väl erinra oss vilken kommissionär som tidigare var för märkning eller konsumentinformation.
Era redogörelser till en ändring av bilagan till friställanderiktlinjen beträffande märkning av alla genetiskt modifierade produkter - väl märkt alla - också mera långtgående än modernare livsmedel - har jag, som Ni kan föreställa Er, med glädje noterat.
Detta parlament kämpar redan sedan lång tid tillbaka att utsäde, genetiskt modifierade livsmedel och även andra produkter märks. Hittills var majoriteten av kommissionen inte införstådd med detta, men även om framgångarna går fram i snigelfart, når de ändå någon gång fram till kommissionen.
Jag är inte lika införstådd med Era redogörelser beträffande frågan om tillstånd för genetiskt modifierad majs. Huvudskälet till våra muntliga frågor var ju nu inte ens en gång märkningen i sig. utan i första hand den övertygelse många av oss hade att godkännandet av denna genetiskt modifierade majs kom i ett för tidigt skede och kanske över huvud taget inte skulle ha beviljats. Godkännandet kom dock vid en tidpunkt, när säkerhetsbetänkanden ännu inte helt och hållet hade undanröjts. Kommissionär, jag måste medge att mina tvivel inte heller har undanröjts genom Era redogörelser.
Dock har Era redogörelser ännu en gång tydliggjort att det kommittéförfarande som används i denna Europeiska union inte bara är bristfälligt utan tydligen leder till grova felaktiga beslut.
Det kan inte gå för sig att det finns vetenskapliga utskott som inte är underkastade någon demokratisk kontroll och som fattar beslut för oss alla. Därför ber jag Er, Bjerregaard om ett klargörande. Ni har visserligen tillställt all information till de vetenskapliga utskotten, men har Ni också ställt konkreta frågor? Har Ni t ex konkret frågat de vetenskapliga utskotten vad ampicillin-resistens innebär, eller kanske hur en antibiotikagen kan fungera som märkgen? Eller har Ni t ex tittat närmare på resultaten från utfrågningarna? Har Ni frågat Er varför denna genetiskt modifierade majs inte tillåts i alla stater i USA? Och delar Ni min och min parlamentsgrupps bedömning att kommittéförfarandet inte kan stämma överens med konsumenternas säkerhet och att vi därför måste ändra det i regeringskonferensen?

Valverde López
Herr ordförande, vi måste tacka för den information kommissionsledamoten gett oss.
Men i verkligheten har hon inte lugnat oss alltför mycket, eftersom det här rör sig om två fundamentala aspekter. Den första aspekten gäller majsen som slutprodukt, som livsmedel, som perfekt skulle kunna passa in i det godkända regelverket, som till exempel det senaste direktivet om nya livsmedel. Vi måste skaffa oss visshet om, huruvida dessa vetenskapliga kommittéer verkligen kunnat ge detta, skulle vi kunna säga, enhälliga utlåtande. Vi kan inte acceptera, att man försäkrar oss, att direktivet godkänts en tid efteråt, eftersom det här inte handlar om ett förfarande av enbart administrativ karaktär. Det gäller att inför alla medborgare garantera, att det nya livsmedlet är säkert och inte skadar vare sig hälsan eller miljön.
Den andra aspekten gäller fröet som en varietet i växtvärlden, som också skapar, enligt det vi har hört, många problem. Det rör sig om två radikalt skilda frågor. När allt kommer omkring, och skulden faller i hög grad på oss ledamöter i detta parlament, har vi insisterat mer på märkningen än på verkliga garantier för produkternas säkerhet. Och nu löser ni och kommissionen hela problemet med att försäkra oss, att allt skall märkas.
Kommissionsledamot Bjerregaard, märkningen är ett krav från konsumenterna, men löser inte problemet med säkerheten. Följaktligen ber vi er, att ni skall koncentrera er mer på säkerhetsfrågorna, eftersom, trots envetenheten från många av mina kollegors sida under de senaste två åren, märkningen är en ganska så underordnad och ingalunda fundamental fråga.

Santini
Herr ordförande, som alltid när man tar itu med så här komplexa frågor slutar det med att såväl parlamentet som den allmänna opinionen splittras, eftersom deras intressen är vitt skilda och ofta står i direkt motsats till varandra. Konsumenterna, som hittills ärligt talat inte varit särskilt välinformerade men brända av tidigare dåliga erfarenheter, som galna kosjukan och hormonerna, slår helt bakut och avvisar varje försök till förnyelse, vilket de med tanke på vad vi hittills fått höra ärligt talat gör helt rätt i! Det har sagts att de ska skyddas i egenskap av europeiska medborgare, men även bönderna är trots allt europeiska medborgare, och följaktligen har även de rätt att bli behandlade med hänsyn och, varför inte, skydd. Och detta även av det skälet att vi har en dunkel känsla av att det, som så ofta är fallet, är just bönderna som genom att utgöra en svag part som dessutom är dåligt företrädd även i detta parlament riskerar att få betala för den undermåliga insynen i de europeiska och nationella lagstiftningarna, för bristen på säkra uppgifter om forskningen i ämnet från det europeiska forskarsamfundet, men framför allt för de motsägelser som finns mellan kommission och råd och allt det som kretsar kring dessa institutioner.
Man upplever alltså bestörtning, förvirring och oro: bestörtning också på grund av den brådska med vilken Luxemburg och Österrike har stängt sina gränser för handeln med genetiskt modifierad majs. De skyndar sig, eftersom den här sortens vara inte är av någon betydande vikt för dem. Det är häpnadsväckande att Frankrike har sagt ja, för att sedan plötsligt säga nej, med argument som ärligt talat är föga övertygande. Även i Italien har man för övrigt sagt nej, inte utifrån några säkra uppgifter baserade på vetenskapliga grunder utan på basis av en allmän olustkänsla. Man menar att man genom att säga nej alltid är på den säkra sidan: först kommer hälsan, folkhälsoskyddet, och i andra hand handelsvarornas tillsyn och skydd. Varför inte på ett någorlunda konsekvent sätt försöka försvara bägge dessa mål? Låt oss undvika att upprepa den katastrofala erfarenheten med de galna korna, när vi är tvingade att betala - och det gör vi fortfarande - till följd av misstag som kunde ha undvikits!
Faktum är att det verkar finnas intyganden utfärdade ensidigt av USA som talar för den genetiskt modifierade majsen; det handlar trots allt om organ som inte borde ge upphov till misstankar: först och främst miljöskyddsmyndigheten, sedan jordbruksdepartementet, och slutligen Food and Drugs Administration , även om insynen i det här fallet kanske är mindre, eftersom den sistnämnda institutionen just i dessa dagar är föremål för granskning och kontroll.
Just för att undvika det som hände på grund av galna kosjukan, då detta parlament i sex månaders tid plötsligt uppmärksammades på tusen och åter tusen vetenskapliga besked och uppgifter, frågar man sig varför de amerikanska forskningsrönen inte efterfrågas och jämförs med de europeiska. Det skulle göra det möjligt att undvika en situation där man kanske om någon månad upptäcker att konsumenternas farhågor var berättigade. Å andra sidan vore det minst lika pinsamt och nesligt att behöva upptäcka motsatsen, det vill säga att oberättigade åtgärder vidtagits och att detta lett till att den europeiska marknaden blivit utkonkurrerad av den amerikanska.
Det vore i så fall som att kasta jästen i ugnen först när brödet är bakat, det vill säga alldeles för sent. Under alla förhållanden tror jag att det även ur denna debatt, liksom ur kommissionärens deklarationer, har utkristalliserats en tydlig avsikt att få till stånd en konsekvent åtgärd: antigen kan man producera genetiskt modifierad majs även i Europa, eller så förbjuder man importen av detsamma. Det framstår som en så okomplicerad lösning, så enkel: man kan fråga sig varför den inte antagits tidigare.

Moreau
Herr ordförande, långt ifrån att dra lärdom av galna ko-krisen, som innebär en katastrof vars följder vi ännu inte är i stånd att överblicka, framhärdar kommissionen och ger utan några som helst restriktioner tillåtelse att släppa ut genförändrad majs på marknaden. Detta beslut fattades av kommissionen utan hänsyn till negativa yttranden från tretton medlemsländer och det negativa yttrandet från Europaparlamentet. Beslutet fattades under påtryckning från amerikanska exportörer och multinationella kemiföretag.
Den resolution om en kompromiss som undertecknats av vår grupp fördömer den oansvarighet som kommissionen visat prov på och påpekar att ekonomiska och kommersiella påtryckningar har haft företräde framför hänsyn till folkhälsa och miljöskydd. Detta är ungefär de slutsatser som undersökningskommittén om BSE kom fram till. Kommissionen har alltså ingenting lärt sig. Efter oxköttet är man beredd att låta de europeiska konsumenterna löpa nya risker och ge företräde åt marknaden och den fria konkurrensen utan hänsyn till folkhälsan.
Vår grupp påstår om igen att livsmedelssäkerheten måste vara den fråga som har högsta prioritet vid alla beslut rörande livsmedel. Öppenheten måste garanteras och man måste ta hänsyn till vetenskapsmännens utlåtanden. Ingen kan garantera att det inte finns någon risk för folkhälsan eller någon risk för miljön. Slutsatserna från era vetenskapliga kommittéer övertygar mig inte. Vem skulle före galna ko-krisen ha kunnat bevisa att prioner var överförbart till människan? Emellertid skulle man med vanligt sunt förnuft ha kunnat ana att intagandet av infekterat mjöl inte kunde vara riskfritt. Det har livet bevisat, men tyvärr är det alltför sent.
Bör man återupprepa denna fruktansvärda erfarenhet? Det är inte sant att vi förfogar över all nödvändig säkerhet. Därför ber vi kommissionen att åter diskutera utfärdandet av ett anstånd med import och utsläppande på marknaden av genetiskt modifierade produkter, så länge man inte fått några vetenskapliga garantier. Kommissionen måste respektera parlamentets åsikt, och flertalet av parlamentets talare har uttryckt en stark oro. Med hänsyn till sammansattheten hos de uppkomna problemen föreslår vi också att man inrättar en etisk kommitté på europeisk nivå om frågor som rör livsmedel, folkhälsa och miljö.

Dell'Alba
Herr ordförande, kollegor, jag tycker det verkar som om en av de allvarliga aspekterna i den här frågan om genetiskt modifierad majs är kommissionens beslut och de institutionella aspekter som detta innebär. Det rör sig om ett dunkelt beslut, som liksom många kollegor har understrukit, klart visar hur kommissionen åtminstone vid den tidpunkten inte hade dragit någon som helst lärdom av den allvarligare situationen med BSE-krisen.
Det är alltså ett beslut som vi idag återigen är kallade att ifrågasätta, som vi redan tidigare har gjort, som en bred majoritet av medlemsstaterna redan har gjort; men kommissionen har gett intrycket av att arrogant strunta i dessa protester, kanske i namn av marknadsintressen som har föga gemensamt med konsumenterna och folkhälsan.
Jag vänder mig alltså just till miljökommissionären för att få veta hur mycket som sedan dess har gjorts av kommissionen, kanske också tack vare parlamentets åtgärd. Jag vet att man ska bilda en vetenskaplig kommitté om genetiskt modifierade organismer, och jag har nogsamt noterat de förslag som lades fram den 2 april; men jag vill uttryckligen fråga kommissionär Bjerregaard: vad tänker kommissionen göra inför Österrikes och Luxemburgs beslut att begagna sig av artikel 16 i rådets direktiv 90/220/EEG, som tillåter en medlemsstat att utifrån hänsyn till folkhälsa eller skydd av miljön hindra utsläppande av genetiskt modifierade organismer på marknaden? Inför ett beslut som fattats i motsatt riktning till er infallsvinkel, men på grundval av mycket seriösa vetenskapliga dokument - för om dessa två stater har fattat ett beslut i den riktningen måste det finnas ett skäl därför - tänker inte kommissionen ändå upphäva eller dra tillbaka tillståndet, i enlighet med vad Europaparlamentet begär?

Sandbæk
Herr ordförande, vi har nu hört kommissionens mycket utförliga redogörelse, och det är helt möjligt att det rent formellt inte finns något att andra mot kommissionen, men jag anser samtidigt att denna debatt - och det var ju Roth-Behrendt också inne på - visar att vi måste ta tag i förfarandet i 3A, och att vi måste undersöka vilka kriterier som skall läggas till grund för att överhuvudtaget tillåta genmodifierade växter. Det är ju absurt att 13 medlemsländer önskar förbjuda plantering, och att två medlemsländer, som till på köpet senare ångrar sig, kan genomtrumfa det. Och man måste väl också säga, att det i sig är absurt, att man överhuvudtaget utarbetar växter, som är resistenta mot ett visst ogräsbekämpningsmedel, när vi samtidigt vet, att de spillfrön, som blir kvar vid sådden, och som innehåller resistensgenen inte kan utrotas igen, och man därför är tvungen att utnyttja ytterligare ett besprutningsmedel. Det är helt enkelt fullständigt oacceptabelt att överhuvudtaget ge tillåtelse till att använda genmodifierade växter av detta slag. Därför menar jag att man om man överhuvudtaget skall ägna sig åt genmodifiering måste undersöka om man kan göra det på ett sådant sätt att det blir hållbart, och att det blir socialt försvarligt, och inte på ett sådant sätt, att de stora företagen, som i övrigt lever på att sälja ogräsbekämpningsmedel, tjänar ännu mer pengar, än de redan gjort.
Därutöver menar jag mig ha hört - och det är en fråga till Ritt Bjerregaard - att kommissionen förra veckan uttalat att den skall komma med ett antal nya ändringsförslag till direktiv 90/220/EEG, samtidigt som parlamentet är i färd med att behandla de förslag, som nyss har lagts fram. Är det riktigt att man håller på med nya ändringsförslag till direktivet?

Kronberger
Herr ordförande, Österrike har precis som Luxemburg utfärdat ett exportförbud för genetiskt modifierad majs, närmare bestämt både på grund av ekologi- och hälsoskäl. Dessutom avvisar befolkningen i Österrike instinktivt denna genetiskt modifierade majs. Jag tror att det är vår plikt att ta hänsyn till de instinkter de människor har som vi företräder här i parlamentet.
För närvarande pågår i Österrike ett folkinitiativ till folkomröstning mot denna genetiskt manipulation. Vi kan räkna med ett rekorddeltagande.
Om Ni hävdar att vetenskapsmän skall ha fastställt att det inte finns några betänkligheter beträffande genetiskt modifierade växter, säger detta ingenting om de verkliga farorna, utan enbart om den vetenskapliga utrustningen. Och det är just inom det här fältet vi har all anledning att vara skeptiska, eftersom vi vet att en betydande del av den vetenskapliga forskningen i dag sedan lång tid tillbaka forskar på uppdrag av multinationella företag, som ur vetenskapsskäl tyvärr bara tänker på sitt specialgebit.

Graenitz
Herr ordförande, fru kommissionär, kära kollegor! Kommissionen som kollegialt organ skall på grund av paragraf 130r i Maastrichtfördraget genomföra och omsätta principerna för försorg och förebyggande av skydd av miljö och hälsa. Dessa principer för försorg och förebyggande stod den 18 december, vilket man kan läsa ur offentliggörandet av kommissionens protokoll i en fransk tidning, inte till debatt i det beslut att tillåta genetiskt modifierad majs. Bara några ledamöter i kommissionen har företrätt de europeiska medborgarnas position och uttalat sig för ett hänsynstagande av hälsa och miljö. Mycket tydligare hördes de ledamöter som satte större vikt vid relationerna till USA. Detta är mycket beklagligt. De vetenskapliga utskotten har avgivit sina expertutlåtanden och även en hearing har ägt rum.
Men det vore intressant att veta - och dessa frågor förblir obesvarade - varför advisory committee on novel foods från Storbritannien, som min kollega Bowe redan har nämnt, inte har inbjudits och anlitats. Det är ju just detta organ som mycket exakt har formulerat sina betänkanden beträffande en resistens, som skulle kunna utvecklas mot antibiotika.
Det har heller inte klargjorts varför vetenskapsmän från USA inte har bjudits in, som inte bara skulle kunna intyga vad min kollega Roth-Berendt precis sade, nämligen att bioteknologiskt behandlad majs inte tillåts i alla medlemsstater - och detta just i de medlemsstater som redan har tillåtit bioteknologiskt odlad bomull - utan också att IPE (internationellt organ mot utsläpp av bekämpningsmedel) har förbjudit att bioteknologiskt behandlad majs används för tillverkning av popcorn och grönsaksmajs. Vad har inte detta för följder för det europeiska jordbruket och för den europeiske konsumenten, om kommissionen bara kommer med ytterst ofullständig information?
Framför allt tror jag att man ännu inte kan komma med några utsagor om långtidseffekten, om det nu rör sig om denna på andra växter genom att de kan bli resistenta mot växtskyddsmedlet, eller om det finns någon resistens mot läkemedel, eftersom denna genetiskt modifierade majs inte har funnits så länge på marknaden ännu att man har kunnat genomföra en studie som kan bevisa vilken långtidseffekt majsen har på människa, djur och miljö.
På grund av all denna fakta tycker jag att det hade varit klokare att inte fatta ett beslut så snabbt, utan att på förhand förvissa sig om vad som sker i andra länder och i andra världsdelar. Kommissionär, så viktigt och bra att Ni nu föreslår en ändring beträffande märkningen vid tillstånd av nya genetiskt modifierade produkter i unionen. För denna märkning är det dock för sent. Vi talar här om utspilld mjölk, som vi inte längre kan torka upp.

Gillis
Herr ordförande! Den biotekniska industrin har länge betraktats som en nyckel till den europeiska företagsamhetens framgångar i framtiden. Det är ett av de områden som förväntas växa avsevärt i ekonomisk betydelse de närmaste 20 åren. Jag hoppas att den kan bli en källa till många i högsta grad erforderliga jobb i alla våra medlemsstater. Fram tills nu har emellertid mycket litet gjorts för att uppmuntra investeringar i forskningsindustrin i Europa. Också i detta parlament urartar våra diskussioner många gånger till ogrundade och negativa kommentarer, som förvirrar folkopinionen.
Den rättsliga grund, på vilken nya livsmedel eller livsmedelsingredienser som utvecklats av den biotekniska industrin, kan släppas fria för försäljning runt om i Europeiska unionen, är milt uttryckt allt annat än klar. Vi behöver omedelbart en klar och komplett uppsättning regler om genetisk manipulering, som specificerar de säkerhetsprövningar som måste genomföras innan nya produkter släpps ut på marknaden. Jag vill gärna höra kommissionärens kommentarer om detta här i kväll.
I avsaknad av en komplett rättslig grund investerar bioteknikföretag i Japan och USA, där det föreligger en betydligt större juridisk visshet om marknadsföring av nya uppfinningar. I Europa är vi än så länge oförmögna att säkerställa dessa nya produkters säkerhet, ovilliga att godta bevis från Japan eller USA, och samtidigt har vi misslyckats med att ta fram en allsidig rättslig grund för att ta itu med konsumentsäkerheten.
Tre olika vetenskapliga kommittéer, som kommissionen konsulterade innan den godkände marknadsföring av genetiskt modifierad majs, rapporterade att det inte fanns någon grund för att, av säkerhetsskäl, förbjuda marknadsföringen av sådan majs i Europa. Vi kan tillbakavisa dessa råd. Vi kan hävda att de vetenskapliga kommittéerna inte är representativa.
Men om vi inte är nöjda med systemet med vetenskapliga kommittéer så måste vi upprätta ett annat system. Jag föredrar i hög grad det system som upprättats i USA, som visat vad det går för i många års tid. Food and Drugs Administration har alltid varit bra på livsmedelssäkerhet. Jag håller helt med om, vilket framgår av den resolution som förelagts oss, att folkhälsan och livsmedelssäkerheten måste stå överst på vår dagordning. Utöver att säkerställa säkerhet så måste vi också upprätta ett system för övervakning av genetiskt modifierade organismer, innan de tillåts i miljön.
Avslutningsvis så är handeln med livsmedel och livsmedelsingredienser global till sin natur och regleras av GATT/WTO-avtal. Om vår industri och vårt jordbruk skall blomstra så måste de stödjas fullt ut av tydliga och heltäckande regler för konsumentskydd. I annat fall kommer de att bli föremål för illojal konkurrens, i första hand från USA.

Novo
Herr ordförande, ärade ledamöter! Om det är nödvändigt att nämna att vi inget har att invända mot forskningen och användning av bioteknik inom jordbruket, bör jag också understryka och betona att detta är ett område där säkerheten och livsmedelsriskerna, den offentliga hälsovården och miljöskyddet borde få absolut prioritering vad beträffar beslutsfattandet.
Därför att det är självklart att kommissionens enhälliga beslut att tillåta import av genetiskt modifierad majs återigen pekar på ett beslut som förfördelar de multinationella företagens och de stora importörernas intressen framför grundläggande kriterier och prioriteringar.
Som man skulle ha väntat sig, som jag väntade mig - för mig var det inget nytt - lärde sig kommissionen inte ett dugg - jag har inget personligt emot fru Bonino - av " galna ko" -krisen, vilken kommissionen för övrigt hade stor skuld till.
Kommissionen borde därför omedelbart se över tillståndet och tillsammans med medlemsstaterna vidta åtgärder för att alla beslut om genetiskt modifierade produkter skall föregås, och jag insisterar, föregås av noggranna och oberoende vetenskapliga undersökningar och åtföljas av en detaljerad information till allmänheten om tillverkningsformer och respektive sammansättning. Bara på detta sätt kommer vi att kunna bidra till att konsumenternas förtroende återvinns och att folkhälsan effektivt kan skyddas.

Blokland
Herr ordförande! Allteftersom vår kunskap om bioteknologin ökar, ökar även omfattningen av besvären.
Vi står i början av en bioteknisk revolution. Nu när principerna om det genetiska materialets uppbyggnad börjar bli kända, kommer en våg av forskning på människa, djur och växter till oss, som vi måste ta ställning till. Bortsett från alla procedurer och detaljer vill jag klara av en sak: Låt oss som människor aldrig tro att vi genom vår kunskap om organismer kan komma att behärska sjukdom, missbildning och död. Vår kunskap kommer alltid att vara otillräcklig. Därför är upptäckten av än den ena och än andra genen mot en sjukdom eller mögel alltid bara en dellösning. Det verkliga problemet, brustenheten hos skapelsen efter syndafallet kvarstår. Allt vad vi kan åstadkomma för att lindra lidandet tas med, men det hjälper oss inte med de verkliga problemen: Det blir styckverk.
Det är saker som vi i första hand måste fastställa, men låt oss nu ägna oss åt det konkreta fallet med genetiskt modifierad majs.
Det är uppenbart att det i rådet har funnits lite stöd för tillstånd. Det är ett tecken på att det är en viktig fråga på föredragningslistan. Det hade i varje fall bort göra kommissionen mer återhållsam.
Österrike och Luxemburg är mot en tillåtelse av manipulerad majs. Det måste hur som helst respekteras. Inget land kan tvingas acceptera en så känslig materia. Därför ställer jag mig bakom punkt 8 i förslaget till det totala betänkandet: Det bör komma till ett förnyat övervägande av beslutet om att tillåta majset.
Om vi vill ta försiktighetsprincipen på allvar, då behövs mer oberoende vetenskaplig forskning. Det är inte alls någon skam att tvingas inse att vår kunskap om följderna av genetisk manipulation inte ännu är tillräckligt stor.

Kirsten Jensen
Herr ordförande, kommissionens nya förslag om märkning av genmodifierade produkter är i sig riktigt eftersom det kan kasta ljus på en av de gråzoner som återstod efter novel food . Man kan undra över, att det sunda förnuftet, som parlamentets majoritet gav uttryck för några månader sedan, inte den gången gjorde intryck på kommissionen, varefter den nu böjer sig för en mediestorm. Ja, kommissionen är ju överhuvudtaget inte med i den förlikning, som ingåtts om novel food .
Även om ledamoten av kommissionen säger, att vi inte skall se på genmodifiering i största allmänhet, så står vi emellertid inför faran att jordbruket i EU styrs in i fel riktning. Vi riskerar monokulturer som är beroende av bestämda besprutningsmedel, och som just på grund av deras monopol och stora utbredning ökar risken för naturkatastrofer, som till på köpet kan leda till, att vi kommer att sakna livsmedel. Och var finns i övrigt den biologiska mångfald, som vi också har förpliktat oss att främja?
Kommissionen skall ju inte bara försvara direktiv 220. Kommissionen skall försvara hela det samlade regelverket, och det är ju tydligt, att det från alla håll i parlamentet ges uttryck för, att man inte i tillräcklig grad respekterar försiktighetsprincipen och kanske heller inte annat, som det redan har talats om. Till exempel har flera talare nämnt sin oro över ampicillinet och sin oenighet med den åsikten, att riskvärderingen skulle vara helt i sin ordning, även om kommittéerna tillfrågats på nytt.
Med hänsyn till beslutsförfarandet är det svårt att förklara, att ett förfarande, där kommissionen och ett medlemsland kan jaga 13 andra medlemsländer, överhuvudtaget hör hemma i ett demokratiskt system. Ett sådant förfarande måste göras om och jag vill gärna fråga vilket initiativ kommissionen har tagit i den riktningen. Och jag vill också gärna fråga ledamoten av kommissionen vilket förfarande som skall följas, när det handlar om registrering i sortförteckningen. Om ett visst medlemsland protesterar mot införingen i sortförteckningen, vilket EU-förfarande träder då in, och vilka kriterier skall då läggas till grund? Kommer sorten att förkastas eller måste det enskilda medlemslandet kort och gott acceptera ett beslut på EU-nivå?

Liese
Herr ordförande, Europas befolkning torde vara helt förvirrade. Här föreligger ett beslut från de europeiska organen för märkning av genetiskt modifierade livsmedel och samtidigt som man redogör för detta beslut tillåter kommissionen införsel av majs och soja, som också är föreskriven för livsmedelsproduktionen, utan att det föreskrivs en märkning.
Vem skall ställas till svars för denna förvirring, som å ena sidan diskrediterar gentekniknen, men å andra sidan minskar förtroendet för de europeiska beslutsprocesserna? Europeiska kommissionen skall klart och tydligt ställas till svars.
Kommissionen har blockerat den novel food -förordning, som vi redan beslöt om förra våren. Och om Bangemann och hela kommissionen hade övertagit ändringsförslagen från parlamentet, skulle vi redan till sommaren 1996 haft en giltig märkningsförordning. Kommissionen har också tagit för lång tid på sig för att ändra riktlinje 220/90. För det är faktiskt ologiskt att vi vill märka livsmedel, men inte förprodukterna. Hur skall då tillverkaren kunna vidta en märkning?
Men jag tror också att fundamentalisterna har bidragit till medborgarnas förvirring. Den rädsla underblåses att varje livsmedel, som har något att göra med genteknik, leder till avsevärd fara för konsumenten. Breyer talar om ett jätteangrepp på hälsan.
Då håller jag hellre med en kollega från tyska förbundsdagen, som säger att inga skräckväxter växer upp på fälten. Även resistensen mot ampillicin är enligt min åsikt ingen fara. Men med samma intensitet säger jag att den inte heller är nödvändig, eftersom det man gör med resistensen mot ampillicin även kan uppnås på annat sätt och detta måste ske så snart som möjligt.
Vi vill ha denna genteknik, men den får inte föras in bakvägen och detta katt och råtta spel måste äntligen ta ett slut. Bjerregaard, Ni och hela Europeiska kommissionen har möjligheten att få ett slut på detta katt-och-råtta-spel. Ni måste redan före den 15 maj, innan novel food -förordningen träder i kraft, sammankalla livsmedelsutskottet och det måste klargöras att en omfattande märkning är föreskriven för alla produkter, så att detta småtjafs äntligen upphör.

Ephremidis
Herr ordförande, kommissionsledamotens försvar av den modifierade majsen var detaljerat men inte övertygande.
Jag fick intrycket av att återigen höra talet om galna kosjukan: något liknande sa de till oss för att det skulle framgå som slutligen framgick, och jag kommer fram till den slutsatsen att det handlar om ett beslut som har karaktären av ett brott mot den europeiska befolkningens hälsa.
Kommissionen måste förstå att den återigen blir tagen på bar gärning som återfallsförbrytare till brott mot de europeiska medborgarna och att den måste sluta upp med att tjäna Mammon - d.v.s. Ciba-Geigy och Monsanto, därför att även de främjar en sådan produkt och ber om tillstånd - och tjäna de europeiska folkens intressen och hälsa. Och det var fel, herr ordförande, att vi under föregående förhandlingsperiod upphävde beslutet som vi fattade om ett misstroendevotum mot kommissionen, med anledning av korna: det verkar som om detta uppmuntrar den att systematiskt fortsätta att begå sådana brott.

Fantuzzi
Herr ordförande, ärade kollegor, i vår grupp gör vi inte anspråk på att sitta inne med sanningen, inte heller är vi så fräcka att vi stämplar kommissionen som oansvarig. För övrigt visar det som sagts av kommissionär Bjerregaard, när hon påminner om besluten av den 2 april, att det finns ett samvete och att man försöker, om än med en viss försening, sätta in åtgärder mot en situation i ständig juridisk ovisshet. I resolutionen finns det två starka punkter, av vilka en gäller de aspekter som har att göra med ett jordbruk som är kompatibelt med miljön. Här har man pekat på kommissionens lojaliteter; intrycket är dock att man arbetar lite för mycket inom slutna kretsar. I Cork har man hållit en konferens om jordbruket, landsbygden och ett jordbruk som är kompatibelt med miljön, under vilken det framkom att de miljömässiga åtgärderna inom jordbruket måste bli centrala inom den nya gemensamma jordbrukspolitiken, ändå går man mot beslut som garanterar en massiv ökning av halten av ett visst gift, ett gift som för med sig risken att utveckla en ny generation insekter som är resistenta mot miljövänliga insektsmedel. Man tar med andra ord risken att i bred skala använda sig av ett växtgift, med de följder det kan innebära för vattendragen, eftersom detta växtgift är vattenlösligt.
Även på detta område vore det tillrådligt med ett mer försiktigt förhållningssätt, där man förstod att sätta värde på erfarenheterna från BSE-krisen. Det finns inte några förutfattade meningar från vår sida när det gäller bioteknikerna. Och det är just i kommissionens yttrande från juni 1994 om bioteknikernas framtid som man visar hur framtiden inom den här sektorn präglas av en kontroll av riskerna, vilket skapar ett nytt klimat av förtroende från allmänhetens sida. Det här är något som man idag måste stödja sig på för att undvika att medborgarna börjar fråga sig vad sjutton detta Europa egentligen ska betyda och om det händelsevis är så att Europa har ett genetiskt handikapp som gör att det inte kan reagera på deras ängslan och oro.

Flemming
Herr ordförande, fru kommissionär. Jag är för en konkretisering av diskussionen över användningen av genteknologi. Jag tror på att gentekniken är en teknik för intellektet, en framtidsteknologi med speciell betydelse för medicinen. Bioteknologiska läkemedel används redan i dag mot cancer, diabetes, hjärtinfarkt och multipelskleros.
Men saklighet har två sidor. Därför, kommissionär, är det sakligt ännu oförståeligt för mig varför kommissionen har beviljat införsel av denna majs, trots att 13 av 15 medlemsstater var emot det hela.
Dessutom kan jag sakligt inte förstå att man sätter sig över varningarna från det vetenskapliga livsmedelsutskottet. Förekom det inte liknande saker i samband med BSE? Utskottet var visserligen av den meningen att risken var låg att resistensen mot antibiotika skulle överföras, men har vi inte hört liknande saker i samband med BSE? Det vore möjligt att eventuella följder uppstod inom hälsoområdet, även om de vore försumbara. Har vi inte redan någonstans hört något åt det hållet under den senaste tiden?
Det må vara hur det vill med den saken, mina damer och herrar. Österrike har på grund av nya vetenskapliga rön tills vidare förbjudit införsel av de gällande produkterna. Detta förbud utfärdades, eftersom frågorna om en möjlig överföring av resistens mot antibiotika, men även problemet med en möjlig resistensutveckling mot det biotekniska toxinet på grund av nya vetenskapliga rön ännu inte är slutgiltigt klarlagda och eftersom det behövs fler vetenskapliga undersökningar för att dessa risker definitivt skall försvinna.
Jag ber Er, kära damer och herrar, men framför allt Ni, kommissionär, att rösta för att tillståndet av en sådan omstridd produkt ännu en gång får undergå en grundlig saklig granskning!

Ford
Herr ordförande! Jag yttrar mig i denna debatt i egenskap av såväl politiker som vetenskapsman. Vetenskapen och teknologin saknar, är jag rädd, vanligtvis den absoluta vissheten hos matematiken. Två plus två blir alltid fyra. Vetenskapen och teknologin är mindre exakta. De är sällan absoluta. Vetenskapen handlar om bedömningar, om att väga bevis och dra de riktiga slutsatserna. På basis av de belägg jag sett och läst så är min bedömning den att den genetiskt modifierade majsen är säker för konsumenterna. Men - och det är ett viktigt men - jag och vetenskapsmännen (experterna) kan ju ha fel. De kanske ännu inte sett tillräckligt. Det finns många exempel på vetenskapsmän och teknologer som haft fel. Tacoma Narrows-bron rasade trots ingenjörerna. Challenger exploderade trots teknologerna. BSE tycks kunna överföras till människan trots vad vetenskapsmännen och experterna framfört. Som politiker tror jag därför att det är nödvändigt att ge konsumenterna förutsättningarna att kunna göra andra val än mina eller experternas, utifrån sina egna välinformerade bedömningar. Det innebär att märkning absolut behövs för de produkter som innehåller genetiskt modifierade organismer - en del skulle säga för de produkter som kontaminerats med genetiskt modifierade organismer.
Jag välkomnar därför kommissionens beslut av den 2 april. Vad jag däremot inte förstår är varför den talar om retroaktiv lagstiftning för genetiskt modifierad majs och de andra organismer, för vilka tillstånd redan har sökts. Enligt detta tillvägagångssätt skulle man inte kunna trycka hälsovarningar på cigaretter, eftersom de redan finns, eller kräva att bilar som redan köpts av konsumenter skall foga sig efter nya hastighetsbegränsningar. Jag vill inte ha retroaktiva förbud. Det jag vill och det jag nu kräver är att i framtiden märkning skall ske för alla genetiskt modifierade organismer som används i livsmedelsprodukter.

Pimenta
Herr ordförande, kommissionär Bjerregaard, kära kollegor! Jag skulle vilja ta upp fyra frågor som, för mig, i denna debatt hör till de strukturella:
Ett: När vi talar om genetiskt modifierade produkter måste vi snarare analysera dem på samma sätt som mediciner idag analyseras än som de livsmedel som vi idag känner till och som vi brukar äta analyseras. Därför, som en tidigare talare sa idag, är det nödvändigt att klart och tydligt fastställa förfaranden och handläggning av säkerheten, proven, intygen, utsläppandet på marknaden, vilket enligt min åsikt idag har mer att göra med de förfaranden som finns för mediciner än med dem som finns för livsmedel. Jag är inte helt övertygad om att Europa fram tills nu har metoder för hållbar analys av en sådan handläggning , inklusive analys av dess miljöeffekter, planteringseffekter och möjlig påverkan på annan typ av odling eller på djur. Några sådana metoder har inte framtagits. Därför är det nödvändigt med en fullständig revidering av certifieringssystemet.
Två: Det är frågan om märkningen. Jag säger inte mer, jag håller fullständigt med det vår kollega Ford just sa i frågan.
Tre: Det gäller GATT. Kommissionär Bjerregaard, låt er inte övertygas av det kommissionär Leon Brittan säger. GATT har ingen etablerad filosofi om det här. GATT grundar sig, när det gäller detta på SPS, i Avtalet om tillämpning av hygien- och växtskyddsåtgärder, som är en vetenskaplig text. I avsaknad av doktrin, söker man efter ISO-standarder eller livsmedelskodex. Dessa normer är ofta otillräckliga därför att de fastställts genom en minsta gemensamma nämnare. När det inte finns någon fastställd vetenskap, som när det gäller hormoner, får GATT ett svårlöst problem. Som föredragande för GATT- och miljöfrågor känner jag till lite om respektive lagstiftning och kan inte se hur man i tullhänseende kan säga att GATT hindrar oss från att vidta de försiktighetsåtgärder som är nödvändiga i samband med denna fråga.
Herr ordförande, jag vill avsluta med en slutnotering om jordbrukspolitiken, en fråga som ledamot Janssen tog upp. Det är den grundläggande frågan. Förutom att försvara oss genom alla certifieringssystem, är det nödvändigt att säkerställa att det finns plats för ett jordbruk med distributionsled som når upp till den större ytan, till varuhusen: ett alternativ som inte baseras på denna typ av genetiskt modifierade produkter eller kemisk bearbetning. Utan ett sådant har inte konsumenten något egentligt val.

Happart
Herr ordförande, fru kommissionsledamot, som jag ser det är spårning och märkning en självklarhet och mer än någonsin till för allmän kännedom och i vilket fall som helst aktuellt.
Det enklaste spårningssättet när det gäller växter vore naturligtvis att färga de genetiskt modifierade produkterna, i rött eller blått, med färgämnen härrörande från växtriket som är oskadliga för hälsan. På det viset skulle man åtminstone inte längre kunna lura samhället och dess medborgare.
Jag skulle inte vilja att man misstolkar detta förslag och säger: "De där parlamentsledamöterna är emot allt modernt och emot forskning. " Nej, tvärtom. Men det finns forskning och forskning. När det gäller jordbruk och livsmedel står det tillräckligt med produkter till konsumentens förfogande, åtminstone för dem som kan betala för sig. För det är ju allmänt känt att man inte tar någon hänsyn till dem som inte kan betala för sig, eller hur? Vi behöver vetenskapen, men vetenskapen skall tjäna mänskligheten och inte få oss att äta produkter som innehåller död.
Konkurrenskraften, som man anförde som skäl nyss, har sin betydelse, men också sitt pris i fråga om människors hälsa. Varken konkurrenskraft och konkurrens, pengar eller finanser har alltså någonting med hälsa att göra. Men för mig är ekonomi hälsa, eftersom det inte skulle tjäna någonting till att ge folk billig mat om man får rejäla sjukvårdsutgifter.
Jag är inte med på noterna när vår ärade kommissionsledamot erbjuder garantier för det okända - ni agerar som om ni satt inne med den absoluta sanningen. Våra kollegers inlägg ger snarare en bild av kommissionen som en beslutsfattande politisk myndighet som, även om den inte är inkompetent, är oansvarig.
En del säger säkert att kommissionen ingenting har förstått. Själv tror jag däremot att kommissionen mycket väl har förstått att Europaparlamentet är en församling som är så till den grad feg, att man kan påtvinga den, det vill säga få den att stödja politiska handlingar som blir desto mer anmärkningsvärda, eftersom de skiljer sig från de anföranden som hålls i parlamentet.
Fru ordförande, jag skall sammanfatta med att säga att Europaparlamentet skrämdes av den kritik man fick i februari. I dag beklagar man sin brist på konsekvens. Må alltså kommissionen fortsätta att dra nytta av det, ty den dag då parlamentet återfår sitt mod och sin stolthet kommer det att vara slut med vilan.

Keppelhoff-Wiechert
Herr ordförande, fru kommissionär! Mycket har sagts. Låt mig därför på förhand ställa en fråga. Enligt min mening spelar det över huvud taget ingen roll, om vi å ena sidan förbjuder produktionen av genetiskt modifierade organismer i EU, men å andra sidan under vissa omständigheter - och detta är min fråga även till Er, Bjerregaard - t ex för in genmajsprodukter och popcorn i EU. Då är även det stora votumet i de länder som är totalt emot dessa produkter helt meningslöst. Då är det för konsumenterna ett rent lurendrejeri.
Det har nämligen inte lyckats att väcka en större förståelse för den gröna gentekniken hos befolkningen, dvs. utvecklingen och odlingen av genetiskt modifierade växter. För en bättre förståelse räcker det inte med PRåtgärder. Snarare måste vetenskap och näringsliv göra sig bättre förstådda. Därvid måste medelsvenssons frågor och bekymmer tas hänsyn till. De möjliga riskerna med den gröna gentekniken överskattas enligt utsago av teknologirådet bland annat i Tyskland. Risken med oönskade utvecklingar är mindre vid odling av herbicidresistenta växter är mindre än i den konventionella odlingen, eftersom bara en gen varje gång kan överföras i kontrollerad form i stället för ett stort antal olika gener. Men man gör det inte precis lätt för de som förespråkar en fördomsfri hantering av genteknologi, när de nya möjligheterna av odlingen t ex används för att anpassa växter till ett växtskyddsmedel och inte tvärtom. Hela debatten, även rörande genmanipulerad majs, kräver konkretisering.
Genmanipulerad majs eller inte, det är enligt mitt sätt att se det ingen jordbruksfråga, utan en konkurrensfråga. Inte heller är genteknologin lösningen på alla odlingsproblem, eller ett avskyvärt djävulskap, som - när det en gång har hamnat utom kontroll - hotar grunden för mänskligt liv.
Låt mig säga följande som avslutning på debatten: Det är ett stort misstag att tro att allt skulle förbli vid det gamla, om vi inte släpper in något nytt.

Bjerregaard
Herr ordförande, tyvärr tillåter inte tiden att jag går in på detaljer om de många frågor som ställts. Det är lite förargligt eftersom det är en viktig debatt, och det är mycket som det skulle vara av värde att kunna svara på.
Jag vill emellertid inleda med en mer allmän betraktelse. Ett genomgående drag i de många inläggen i dag har varit att man hänvisat till den allmänna politiska oron och till den oro som mycket tydligt kommer till uttryck hos befolkningen i Europa. Jag förstår min egen uppgift och också er uppgift som parlamentariker på det sättet, att vi, när vi konstaterar en sådan oro, skall komma fram till vilka möjligheter och vilka ramar vi har för att tillmötesgå en sådan oro. Det vill säga, vi skall undersöka, vilka möjligheter vi har för att skapa garantier med hänsyn till denna oro. Det är det vi har försökt göra både i fråga om majsen och därefter i samband med märkningen. Det besvärliga är ju, som många av talarna också varit inne på, att varken ni som parlamentariker, eller jag som kommissionsledamot har möjlighet att ha den vetenskapliga bakgrunden till alla de frågor som vi skall ta ställning till. Det vi måste göra i sådana fall är att fråga kompetenta människor. Det betyder inte, att vi inte själva har ett ansvar. Det betyder inte att vi inte i slutändan måste ta ett politiskt beslut, för det gör vi. Det gör ni i parlamentet, det gör vi i kommissionen, men vi har självfallet en förpliktelse att skapa oss bästa möjliga garantier.
Det anser jag att vi har gjort. Därför menar jag inte, att det är helt riktigt, när flera av er i dag understrukit, att vi inte tog hänsyn till att det var många medlemsstater, som var mot förslaget att frisläppa majs. Det gjorde vi ju. Vi tog verkligen hänsyn. Vi följde inte bara förfarandet, som vi ju skulle göra enligt direktiv 90/220/EEG och godkände ärendet. Vi rådfrågade ju tre vetenskapliga kommittéer, vilket i och för sig inte ingår i grunden för direktiv 90/220/EEG. Vi önskade helt klart ytterligare säkerhet. Dessa tre vetenskapliga kommittéer behandlade frågan, och de kallade till en utfrågning, dit det också inbjöds experter bl.a. från Förenta staterna för att belysa inte minst frågan om ampicillinet. Så därför måste man säga att vi i detta förlopp försökt att tänja på de möjligheter vi har i kraft av gällande lagstiftning så långt som det överhuvudtaget var möjligt.
Detta reser självfallet frågan om kommittéförfarandet, som Roth-Behrendt och flera andra talare varit inne på. Jag håller med om att det självklart är en fråga för regeringskonferensen, men därutöver är det också en fråga om översynen av direktiv 90/220/EEG. Det skall inte finnas något som helst tvivel om att jag inte anser att det kommittéförfarande, som nu ligger till grund för direktiv 90/220/EEG, är ändamålsenligt, och jag anser bestämt att det bör göras om i samband med översynen, och vi hoppas alltså att kunna ha ett förslag till parlamentet före sommaruppehållet.
Det är en annan sak, som i högre grad rör substansen i det vi har diskuterat, och det är frågan om markörgenerna. Här är det viktigt att vi får några riktlinjer för framtiden utarbetade. Jag instämmer med de betänkligheter, som också flera av talarna här i dag gett uttryck för. Jag anser alltså att man måste säga att vi har gjort ganska mycket för att gardera oss, så väl, som vi överhuvudtaget kan. Inte desto mindre håller jag med om det som Ford sade, nämligen att vi självfallet inte kan göra annat än att handla utifrån den bakgrund som vetenskapen ger oss i dag. Vi har inte andra möjligheter, och vi måste fatta de politiska avgörandena, på den grund som vi kan skaffa oss.
Jag tackar mycket för de goda råd, som jag kan gå vidare med till rättstjänsten avseende andra områden, där det kan fattas beslut, och jag måste också hoppas på att de kan göra ett visst intryck. Jag anser att det avgörande i denna debatt är att vi har försökt gardera oss så långt som det överhuvudtaget är möjligt. Vi har, vilket flera efterlyst, försökt att ge konsumenterna den bästa vägledningen de kan få, genom att garantera märkning, och vi försöker rätta till det missförhållandet, att märkningen kommer, efter det att det redan finns företag, som lämnat in ansökan om godkännande, och jag måste säga att jag på grundval av de informationer jag redan fått hyser de bästa förhoppningar.
Till slut har det i flera inlägg, i synnerhet från de österrikiska parlamentarikerna understrukits, att vi bör se på de nya vetenskapliga rönen som lagts fram från Österrikes sida. Det håller jag helt med om. Självfallet måste vi det, och därför har jag sett till att det material, som skickats in från Österrike sänts vidare till de vetenskapliga kommittéerna, så att man där kan företa en självständig bedömning av det.
Jag hoppas alltså att vi med denna debatt har kunnat klara ut några osäkerhetsmoment, och jag kan också säga att jag själv anser att debatten har varit nyttig och klargörande och bestämt också av stor nytta för den kommunikation på hela området, som ju också flera av parlamentarikerna efterlyst här i dag.

Ordföranden
Jag förklarar den gemensamma debatten för avslutad. Omröstningen kommer att äga rum i morgon kl. 12.00.

Skydd för arbetstagare mot risker vid exponering av carcinogener
Ordföranden
Nästa punkt på föredragningslistan är andrabehandlingsrekommendationen (A4-0072/97) från utskottet för socialfrågor och sysselsättning om rådets gemensamma ståndpunkt (C4-0637/96-95/229(SYN) om en första ändring av direktiv 90/394/EEG om skydd för arbetstagare mot risker vid risker vid exponering för carcinogener i arbetet (Föredragande: Ojala).

Ojala
Herr ordförande, man har uppskattat att ungefär tio miljoner arbetstagare årligen på unionens territorium insjuknar i yrkessjukdomar eller råkar ut för olyckor i arbetet. Det är fråga om ett väldigt mänskligt lidande och stora ekonomiska förluster. År 1992 uppskattades kostnaderna till 27 biljoner ecu.
I artikel 118a i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen föreskrivs, att medlemsstaterna skall sträva efter att förbättra arbetsmiljön för att skydda arbetstagarnas säkerhet och hälsa. Detta är en stor utmaning för unionen. Medborgarna upplever EU: s verksamhet som avlägsen, dess verkningar och fördelar i vardagslivet märks inte. EU: s åtgärder för att utveckla arbetsmiljön bör vara trovärdiga. Bland annat genom dem får unionen, om den får det, sitt godkännande och berättigande bland medborgarna. Människorna måste kunna lita på att främjandet av arbetarskyddet inte är bara en deklaration, utan att det är ett verkligt engagemang för arbetstagarna och deras hälsa.
Förslaget till ändring av carcinodirektivet som nu föreligger för parlamentets andra behandling är i grunden viktigt. Syftet är att förhindra och minska arbetstagarnas exponering för carcinogener. Som helhet är arbetsrelaterad cancer fortfarande en stor utmaning och varje arbetsbetingat cancerfall är mänskligt sett ett för mycket. I förslaget till direktiv fastställs för första gången ett gränsvärde för ett carcinogent ämne, bensen. Samtidigt utvidgas direktivets tillämpningsområde väsentligt till bland annat läkemedels- och kosmetikaindustrin, livsmedel osv.
Enligt den uppfattning, som nuförtiden vunnit bred acceptans inom expertisen, beror sannolikt ungefär fyra procent av dödsfallen i cancer på arbetsrelaterade faktorer. I Finlands befolkning på fem miljoner upptäcks årligen artontusen nya cancerfall. Om man uppskattar att fyra procent av dessa har samband med arbetsförhållandena, innebär det att ungefär sju hundra arbetstagare i Finland årligen insjuknar i arbetsrelaterad cancer. På hela EU: s nivå skulle uppskattningen innebära tiotusentals arbetsrelaterade cancerfall årligen.
Under den första behandlingen av ändringen av carcinodirektivet gav Europaparlamentet uttryck för sin starka strävan och ansvar för att skydda arbetstagarnas hälsa mot carcinogener. Det ville för sin del skärpa den utvecklingslinje för arbetsmiljön som framförts i kommissionens förslag. Parlamentet gjorde sexton ändringar i kommissionens ursprungliga förslag, av vilka kommissionen beaktade de flesta då den framförde sitt ändringsförslag. Rådet godkände dock endast fem av ändringsförslagen. Jag kan verkligen inte vara nöjd med rådets lösning. Europaparlamentet gjorde sina ändringar ansvarsfullt med beaktande av både ett effektivare skydd av arbetstagarna och de tekniska begränsningar som sammanhänger med skyddet, på så sätt att bland annat de små och medelstora företagens ekonomiska verksamhet och produktion inte skulle försvåras oskäligt.
Det är i och för sig positivt att rådet beslöt att fastställa ett gränsvärde för bensen på 1 ppm. Det är dock beklagligt att gränsvärdet blir bindande först sex år efter att direktivet godkänts. Bensen är ett ämne, som man inte kan fastställa ett säkert gränsvärde för. Det finns alltid en risk. Exponering för en bensenhalt på 1 ppm under arbetslivet förorsakar från ett halvt till rentav sex och ett halvt extra fall av leukemi per tusen arbetstagare.
Jag anser det också beklagligt, att rådet i sin ståndpunkt inte alls nämner biologiska gränsvärden och mätmetoder. Beträffande bensen vore det särskilt viktigt att fastställa ett biologiskt gränsvärde, eftersom den nyaste forskningen har visat att det främsta exponeringssättet i exempelvis bilreparationsarbete är upptagning av bensen genom huden.
Förslaget till ändring av carcinodirektivet är dock ett steg framåt för att trygga arbetstagarnas hälsa. Således rekommenderar jag att den gemensamma ståndpunkten godkänns. Som föredragande anser jag dock det vara min skyldighet att på de tidigare nämnda grunderna förnya de ändringsförslag som parlamentet godkände i den första behandlingen, vilka utskottet enhälligt godkände. De gröna har också lagt fram ett ändringsförslag, som jag skall återkomma till i morgon. Slutresultatet skulle dock ha varit bättre för arbetstagarna om det här direktivet hade behandlats enligt medbeslutandeförfarandet. Tyvärr är det inte så.
Slutligen vill jag framföra mitt hjärtliga tack till kommissionens ledamöter för den konstruktiva dialog och det konstruktiva samarbete med parlamentet, som de uppvisat under ärendets behandling. Jag hoppas innerligt att detta direktiv nu under Nederländernas ordförandeskap äntligen skall godkännas.

Blak
Herr ordförande, de danska socialdemokraterna ställer sig positiva till föredragandens förslag om skydd för arbetstagare, när det gäller risken att under arbete bli utsatt för cancerframkallande ämnen. Jag vill emellertid i detta sammanhang gärna framföra några av Dansk Laborantforenings synpunkter på just detta område, och jag håller med om att det gäller att få en strängare lagstiftning. Även jag tar avstånd från fastställandet av gränsvärden för cancerframkallande ämnen, eftersom det är internationellt och vetenskapligt erkänt, att det inte kan uppställas någon säker nedre gräns för, när ett cancerframkallande ämne upphör med att kunna framkalla cancer hos en människa. Man skall, som Dansk Laborantforening föreslår, arbeta för minimal exponering och helst ingen exponering överhuvudtaget, så att man på det sättet kan skapa en nollrisk i arbetsmiljön. När man fastställer gränsvärden för cancerframkallande ämnen på en bestämd nivå, försvåras den dagliga kampen för att vidmakthålla ett skydd för arbetstagarna på en så hög nivå som möjligt. Det beror självfallet på, att det är svårt att övertygande argumentera mot den logiska och sakliga konsekvensen av det vetande, som man har om den möjliga risken, så länge som man parallellt använder begreppet gränsvärden för cancerframkallande ämnen.
De personer från Dansk Laborantforening, som varit mina rådgivare, vet, var skon klämmer. Det är deras dagliga arbete, och dem bör vi verkligen lyssna på. Politiska ståndpunkter och känslor i övrigt kan sällan tävla med yrkeskvalifikationer.

Pronk
Herr ordförande! Jag vill allra först hjärtligt gratulera den föredragande till betänkandet. Jag tror att det är hennes första betänkande - jag är inte alldeles säker på det - men i varje fall har hon förmått föra detta i sig själv svåra och invecklade tekniska betänkandet till ett bra slut. Jag hoppas även - och det säger jag i min partigrupps namn - att de ändringar som hon tillsammans med utskottet för socialfrågor har lämnat in kan övertas av kommissionen. För om detta handlar det naturligtvis här i kväll: Vad övertar kommissionen och vad övertar kommissionen inte? Om kommissionen i samarbetsförfarandet inte övertar någonting alls, då är det illa ställt med vårt arbete. Alltså väntar jag med stort intresse på det.
Här har vi att göra med ett ytterst allvarligt problem. Cancer, det har redan beskrivits av föredraganden, är en av de allvarligaste sjukdomarna i Europeiska unionen. Vi vet att denna typ av ämnen kan ge ett stort bidrag till det, och vi behandlar alltså en ytterst viktig angelägenhet. Det tyder även på, tror jag, att hela direktivfrågan med avseende på artikel 118 A är mycket viktig. Det är inte ofta sådana saker för vars skull folk går ut och demonstrerar, men det är frågor som folk efter åratal kommer till insikt om att det leder till stor skada om direktiven överskrids. Som tur är inser även de som själva förorsakar skadan detta ibland genom att de måste betala enorma belopp i domstolarna. Det är i huvudsak innehållet i den artikeln. Därför måste även denna artikel kvarstå. Men jag är även helt ense med vad föredraganden sade, att den artikeln naturligtvis i framtiden måste vara en medbeslutandeartikel, inte en sådan artikel som den för närvarande är.
Jag anser att rådet i sig självt har gjort ett ganska bra arbete som så ofta i denna typ av frågor. Det kan vara bra att ibland berömma rådet, men jag vidhåller att ändringarna och särskilt de ändringar som inriktar sig på närmare definition och ändringarna som är inriktade på uteslutning av övergångsperioden, måste hållas ovanför vattenytan. De utgör egentligen det väsentliga. Det finns naturligtvis alltid ändringar som är lätta att godta men som i verkligheten inte tillfogar så mycket, men detta är just de ändringar som det handlar om.
Jag tror att hela parlamentet är ganska enigt. Det enda som vi alltså behöver avvakta är om kommissionen delar vår åsikt, och jag vill gärna snart höra kommissionären yttra sig om detta.

Boogerd-Quaak
Herr ordförande! Kollegor! Detta direktiv är ett framsteg, särskilt på grund av det fastställer gränsvärde för bensen. Vår partigrupp stöder den föredragande och hennes uppfattning att vi på nytt måste inlämna de tio ändringarna från den första behandlingen och särskilt ändringen om strykning av övergångsperioden och även de ändringar som Pronk nyss behandlade med avseende på definitionen.
Detta direktiv riktar endast in sig på prevention genom att ange gränsvärden för cancerframkallande ämnen. Jag anser det vara min plikt att i kväll fästa uppmärksamheten på andra sjukdomar till följd av ett annat lösningsmedel som toluen, en viktig framkallare av sjukdomen organisk-psykiskt syndrom.
Detta organisk-psykiska syndrom berör nervsystemet och kan få allvarliga former av hjärnskador till följd. Sjukdomen orsakas av yrkesmässig exponering för kemiska lösningsmedel och kan leda till minnesförlust och ibland till förlamning.
Kollegor! Kommission! Det kan väl inte vara så att vi skapar ett antal lösningar för den ena sjukdomen men inte för den andra. Till följd av skillnader i medlemsstaterna i Europeiska unionen när det gäller användningen av lösningsmedel i lim och färger, är skyddet för arbetstagarna i medlemsstaterna inte enhetligt. För dessa skadliga ämnen ställs till exempel i Förenta staterna och de skandinaviska länderna sedan länge vissa krav. Jag anser att det måste vara så att det på europeiska nivå måste skapas en jämställdhet för arbetstagarna i alla länder, inte endast för cancerframkallande ämnen, utan även för alla skadliga ämnen människor utsätts för.
Herr ordförande! Jag hoppas, och här jag fått information i mitt eget land hos rådet, att det kommer initiativ från er sida på denna punkt och att det inte endast stannar vid detta enda direktiv.

Lannoye
Herr ordförande, det förslag till direktiv som vi i dag mottagit för en andra behandling har i princip två målsättningar. Det första är att utvidga räckvidden för det ursprungliga direktivet från 1990 till att innefatta alla carcinogener som finns på arbetsplatser och beakta alla tänkbara exponeringssätt. Jag tror att jag kan säga att detta mål har uppnåtts. Alla kolleger är helt säkert nöjda.
Det andra målet kvarstår, det vill säga att fastställa gränsvärdena för exponering för det välkända carcinogenet bensen. Och här tycker jag inte alls att målet har uppnåtts. Att bensen är en viktig carcinogen har man känt till mycket länge. Det finns inte längre några vetenskapliga meningsskiljaktigheter i fråga om detta. Och vi vet att det inte finns någon gräns under vilken bensenet är oskadligt. Följaktligen är det av största vikt att man fastställer ett gränsvärde för att begränsa skadorna.
Många fackmän anser att man borde anta ett gränsvärde på 0, 1 ppm. Det viktiga är inte att tala om ppm eller något annat, det som är viktigt är att jämföra gränserna. Kommissionen har föreslagit 1 ppm, det vill säga tio gånger högre. I dag verkar det som om den yrkesmässiga exponeringen i flertalet arbetssituationer inte överstiger 1 ppm. Därför befäster kommissionens förslag endast den rådande situationen. Men vad som komplicerar saken ytterligare är att kommissionen föreslår ett undantag på 3 ppm för bensinsektorn m fl. Detta är i sig oacceptabelt, och redan vid den första behandlingen sade vi nej till detta undantag, även om vi godtog 1 ppm.
Vad händer i dag? Vid andra behandlingen möter vi en allmän inställning hos rådet som jag kallar skandalös, eftersom den utvidgar undantaget med 3 ppm till alla verksamhetsområden och utökar dessutom övergångsåtgärdernas tidsperiod till 2 år. Det skulle alltså behövas sex år för att lyckas respektera gränsvärdet på 1 ppm.
Följaktligen ger denna åtgärd en illusion av att skydda arbetarna medan inte alls förhåller sig så, utan man i själva verket helt och hållet hörsammar kraven från industrisektorn. Vi måste alltså ovillkorligen anta ändringsförslagen och jag hoppas att kommissionsledamoten kommer att lugna oss med att säga att hon själv kommer att stödja dem.

Lindqvist
Herr ordförande! Detta direktiv handlar om vårt arbetsliv och vilka regler vi skall ha för det. Redan i dag finns det länder, t.ex. Danmark och Sverige, som har betydligt strängare krav än kraven i det förslag som kommissionen lägger fram. Det visar att det går att ställa stränga krav på industrin och att dessa krav också kan uppfyllas. Alla gränsvärden måste vara sådana att den så kallade försiktighetsprincipen kan tillämpas, dvs. det måste vara en ordentlig marginal dit där gränsvärdet blir farligt. Det är just det som nästan är omöjligt att bestämma, eftersom det handlar om så många olika typer av inandningar och av miljöproblem. Därför kan kommissionens gränsvärden på 1 ppm, t.ex. för bensen, inte accepteras. På samma sätt är det inte möjligt att acceptera de beskrivna tidsfristerna som ju skulle kunna bli upp till sex år; de är alldeles för långa.
Direktivet går ändå åt rätt håll, vilket är bra, eftersom det handlar om vilken hälsa och säkerhet vi skall ha i vårt arbetsliv. Jag anser dock att det skall vara en självklar rätt för alla länder som önskar att gå före att också kunna göra det.

Bjerregaard
Herr ordförande, jag vill gärna först tacka föredraganden Ojala, för det goda arbete, som hon nedlagt för detta förslag och för att fortlöpande stödja kommissionen i dess strävan att bekämpa yrkesrelaterade cancersjukdomar. Såväl kommissionen som kommissionsledamot Flynn och jag själv erkänner denna insats.
Låt mig först rikta er uppmärksamhet på den politiska betydelsen av rådets gemensamma ståndpunkt. Den är ett klart, principiellt tillkännagivande av, vilken stor betydelse effektiva hälso- och säkerhetsbestämmelser har på gemenskapsplanet. De viktigaste syftena med kommissionens förslag har därmed uppfyllts. De går först och främst ut på att vidga direktivets användningsområde, så att det kommer att täcka en lång rad preparat, som inte tidigare omfattades, och därnäst att för första gången fastställa gränsvärden för yrkesbetingad exponering för ett välkänt cancerframkallande ämne, nämligen bensen. Med er hjälp kommer direktivet att kunna antas inom den närmaste framtiden.
Kommissionen skulle bestämt ha föredragit en kortare övergångsperiod, innan direktivet skulle vara fullt omsatt i nationell lagstiftning. Men de olika aktivitetssektorerna har behov av övergångsåtgärder för att kunna uppfylla direktivets bestämmelser. Med beaktande av att de aktuella gränsvärdena i de flesta medlemsstaterna är långt högre än 3 ppm är tidsfristen inte så orimlig.
Mot bakgrund av det jag sagt tidigare, så beklagar jag, att jag måste meddela, att ingen av de ändringar, som parlamentet föreslagit kan accepteras för närvarande. Ni minns säkert, att kommissionen inarbetade 6 av ändringsförslagen: 1, 4, 6, 7, 8 och 10 i det ändrade förslaget, som nu föreläggs parlamentet. Men att rådet förkastade dem av orsaker, som kommissionen hade en viss förståelse för. Även om jag i dag är motståndare till att ändra texten i den gemensamma ståndpunkten, så kan jag försäkra föredraganden och de övriga ledamöterna av parlamentet, att kommissionen i praktiken kan ta hänsyn till flera av de föreslagna ändringarna, även om vi för närvarande inte kan inarbeta dem i lagstiftningen. Jag tänker här särskilt på ändringsförslag 3, 4, 5, 8 och 10.
Med hänsyn till ändringsförslagen vill jag gärna påminna er om, att kommissionen i samband med antagandet av den gemensamma ståndpunkten förbehöll sig rätten att vid en senare tidpunkt, när det ändrade förslaget antagits, komma tillbaka med detaljerade förslag mot bakgrund av vetenskapliga resultat, särskilt vad beträffar bioövervakning och mätmetoder. Vad biologiska gränsvärden beträffar, och här talar jag om ändringsförslag 4 och 8, avser kommissionen att lägga fram ytterligare förslag till fastställande av gränsvärden för bestämda nivåer för specifika cancerframkallande ämnen, när nödvändiga data föreligger.
På samma sätt kommer kommissionen att framlägga precisa förslag till enhetliga mätmetoder. Det är ändringsförslag 10, och jag avser vidare att göra kommissionens intentioner helt klara för rådet, när det ändrade förslaget kommer upp till behandling. Kommissionen går också in för tanken på en à jourförd prioriteringslista över gränsvärden - och det är ändringsförslag 3 - med utgångspunkt i den synen, att det inte föreligger vetenskapliga data för alla cancerframkallande ämnen just här och nu. Denna lista hör inte hemma i rättsakten, men när nuvarande data talar för ett lagstiftningsinitiativ, kommer kommissionen inte att tveka när det gäller att vidta nödvändiga åtgärder. Jag vill gärna nyttja tillfället till att försäkra föredraganden om, att upptagandet av arsenik och arsenikföreningar på listan kommer att behandlas som ett brådskande ärende, och det är ändringsförslag 5.
Jag hoppas, att jag på detta sätt lyckats övertyga parlamentet om kommissionens vilja att i praktiken följa parlamentets uppmaningar, och låt mig till slut återupprepa, att texten, sådan den nu ser ut, innebär ett väsentligt framsteg, och att parlamentet har en stor del i det goda resultatet.

Pronk
Herr ordförande! Har jag förstått saken rätt när jag tror att kommissionären inte godtar något av parlamentet föreslaget ändringsförslag? Hon vill studera dem och så vidare, men hon vill inte godta några av de tolv ändringsförslag som parlamentet lagt fram? Har jag förstått henne rätt?

Ordföranden
Jag förstod saken på ett annat sätt, Pronk, men det är ändå inte jag som ska svara.

Ojala
Herr ordförande, också jag lyssnade med stort intresse på kommissionsledamotens svar och jag måste säga, att det inte var fullt tillfredsställande. I det lovades att kommissionen i framtiden skulle ta hänsyn till många olika saker, men just nu, när det här ärendet befinner sig i sitt avgörande skede, verkar det som om kommissionen inte har vilja att trycka på rådet. Rådet vill inte ens gå lika långt som kommissionen i dess ursprungliga förslag, som enligt min uppfattning tillräckligt beaktade industrins och andras behov. Det gör mig verkligen indignerad, eftersom just det visar att rådet vill förhala det här ärendet. Jag vet, att ett annat direktiv håller på att förberedas och det inger en del förhoppningar. Jag hörde nyligen beträffande arsenik, som kommissionsledamoten hänvisade till, att det troligtvis mycket snart kommer ett förslag.
Men jag är oerhört besviken över att det här ärendet behandlas enligt samarbetsförfarandet. Vi är en aning rådlösa, eftersom det verkar som om ni, kommissionsledamoten och kommissionen överhuvudtaget, i det här fallet lyssnar klart mer på rådet än på parlamentet. Så länge dessa ärenden behandlas enligt samarbetsförfarandet, så kommer det att vara så här. Därför borde de behandlas enligt medbeslutandeförfarandet.

Bjerregaard
Herr ordförande, jag skall fatta mig kort, och säga till både Pronk och Ojala, att det faktiskt fanns upplysningar om, att kommissionen inte kunde acceptera de framförda ändringsförslagen, men med det tillägget, att där fanns flera, där kommissionen var enig om innehållet och önskade arbeta vidare med saken.

Boogerd-Quaak
Herr ordförande! Det svaret är så otydligt att jag anser att vi måste överlägga med varandra för att överväga om att återförvisa det förslaget till utskottet för socialfrågor för att få större klarhet i detta. Så kan vi inte rösta i morgon.

Bjerregaard
Herr ordförande, jag måste säga, att medan jag utmärkt förstår, att föredraganden och Pronk inte varit särskilt glada över det svar, jag kunnat ge här i dag, så anser jag inte, att man kan säga, att det fattades något i tydlighet. Jag anser, att meddelandet med hänsyn till, vad kommissionen kunde acceptera, var helt klart, så jag anser i varje fall, att man mot den bakgrunden måste säga, att oklarhet har det inte varit tal om.

Ordföranden
Jag förklarar debatten för avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon kl. 12.00.
(Sammanträdet avslutades kl. 20.41.)

