Изменения на климата и развиващите се страни в контекста на Конференцията на ООН от Копенхаген по въпросите на изменението на климата (разискване) 
Председател
Следващата точка от дневния ред е изявления на Съвета и на Комисията относно изменението на климата и развиващите се страни в контекста на Конференцията на ООН от Копенхаген по въпросите на изменението на климата.
Андреас Карлгрен
Г-н председател, намираме се в решаващ момент във времето. След по-малко от два месеца светът ще подпише в Копенхаген споразумение за борба с предизвикателствата във връзка с климата, пред които сме изправени. Това споразумение трябва да отговаря на три условия: да задържи глобалното затопляне под 2° С, да обхване всички държави и да приспособи бъдещите усилия към по-високи равнища на амбиция, съобразно натрупването на нови знания.
Тъй като до откриването на изключително важната Конференция на ООН по въпросите на изменението на климата остават само 48 дни, е крайно време политическата воля да се превърне в конкретни действия. Преговорите обаче напредват твърде бавно. Редица основни въпроси още не са решени. Мнозина избират лесния изход - като се поддават на песимизма.
Нека изясня едно нещо: не това е работата на ЕС.
Искаме ЕС да поведе, като изрази ясна и недвусмислена политическа воля. Всеобхватното и амбициозно споразумение относно изменението на климата е с най-висок приоритет за шведското председателство.
Решението на ЕС за преодоляване на трудностите в преговорите е, че трябва да ускорим темпото. Трябва да тласкаме нещата напред, за да сме сигурни, че светът ще стигне до необходимото споразумение. Ще поемем предизвикателството да приобщим към нас другите нации в света, в рамките на едно споразумение, което да е годно в достатъчна степен да посрещне предизвикателството на изменението на климата. Поради това възприемаме интензивен подход по две направления: първо, изпращайки категорично послание до партньорите ни в преговорите; и второ, обединявайки ЕС в подкрепа на един ясен мандат за преговори преди конференцията от Копенхаген. ЕС вече положи основите за това посредством пакета от мерки за изменението на климата и енергетиката, съгласуван от Европейския парламент и Съвета през декември 2008 г.
Бих искал да изразя конкретни благодарности за ангажираността, проявена от мнозина тук в Парламента, при работата по пакета от мерки за изменението на климата и енергетиката. Решението, взето тогава от Европейския парламент, поставя ЕС в силна позиция на преговорите. Тази седмица и последните елементи ще бъдат добавени, за да се получи пълна картина на силната ни позиция. Преговорите ще приключат следващата седмица в Европейския съвет и знам, че мнозина от вас ще ги проследят отблизо. Със задоволство отбелязвам, че някои от вас също ще имат възможност да присъстват в Копенхаген. Приветствам също и резолюцията, която е в процес на подготовка от Европейския парламент.
Емисиите трябва да бъдат ограничени до равнището, необходимо за задържане на глобалното затопляне под 2° С. Това означава, че предложенията, които в момента се разглеждат, не са достатъчни. ЕС ще намали емисиите с 30% до 2020 г., при условие че и другите страни поемат адекватни задължения. Ние разглеждаме целта от 30% като начин да способстваме другите да се присъединят към нас, като увеличат амбициите си. Емисиите следва да бъдат намалени с най-малко 80% към 2050 г. Мерките само от страна на ЕС обаче не са достатъчни, за да се осигури, че глобалното затопляне няма да превиши два градуса по Целзий. Трябва да приобщим всички. Видяхме обещаващи сигнали например от новото правителство в Япония. Сега настоятелно призоваваме другите развити страни - не на последно място САЩ - да увеличат залозите си.
Развиващите се страни имат възможност да постигнат устойчиво развитие, като в същото време намалят емисиите. Това означава планиране на растеж с понижени въглеродни емисии, залагане на мерки в областта на климата и приспособяване на националните стратегии за развитие. Това е начин да се гарантира, че мерките в областта на климата и развитието ще бъдат заложени във всички политически решения и да се гарантира, че растежът ще бъде от полза за всички; начин за изграждане и отваряне на демократичното управление, допринасящ за равенството и за борба срещу и намаляване на бедността.
Отправяме конкретни искания към най-бързоразвиващите се държави - не на последно място Китай, който е държавата с най-високите емисии. Емисиите трябва да бъдат съкратени с близо 30% към 2020 г. по сравнение с положението, при което не бъдат взети мерки.
Въпросите на развитието определено трябва да заемат централно място в споразумението, постигнато в Копенхаген. Европейският съвет заключи, че изменението на климата подкопава усилията за борба с бедността и постигане на устойчиво развитие. Изменението на климата е заплаха за Целите на хилядолетието за развитие. В работата по преговорите ще участват и експерти в областта на развитието. Ние ще подчертаем конкретно въпросите на развитието в рамките на провеждащите се преговори.
Всички държави - с изключение на най-слабо развитите - следва да споделят отговорността за разходите за мерките за борба с изменението на климата, но ние в развитите страни трябва да поемем водачеството, като сами намалим емисиите и финансираме важните мерки. Нуждаем се от устойчива международна структура за сътрудничество и подпомагане на развиващите се страни. Една такава структура би ни позволила също да помогнем на най-бедните и най-уязвимите страни, които често са засегнати в най-голяма степен от изменението на климата. В това отношение са необходими мерки за приспособяване.
Накрая, позволете ми да заявя, че ЕС е готов да се отнесе сериозно към отговорността си. Съветът е наясно за мащаба на необходимото финансиране. По оценки на Комисията разходите ще възлизат на около 100 млрд. евро годишно в развиващите се страни към 2020 г. Ние в ЕС сме готови също да предоставим своевременно финансиране за незабавни мерки в периода до 2012 г., като начин за увеличаване на доверието между Севера и Юга в преговорите по въпросите на климата. Изправени сме пред голямо предизвикателство през последните седмици преди Копенхаген. Затова изисквам от вас да дадете пример. Нуждаем се от водеща роля на правителствата на държавите-членки, усилия от страна на националните парламенти и подкрепа от населението в държавите-членки на ЕС. Европейският парламент ще играе много важна роля в рамките на работата, ако искаме да постигнем целите си в Копенхаген.
Карел Де Гухт
Г-н председател, позволете ми най-напред да Ви благодаря за дадената ми възможност да изложа вижданията на Комисията по този чувствителен въпрос.
Вие вече сте наясно, че в Копенхаген няма да има амбициозно споразумение, ако проблемите на развиващите се държави не бъдат взети предвид, не само тези на нововъзникващите икономики, но в също толкова голяма степен и проблемите на най-уязвимите и най-бедните развиващи се страни.
При все това, постигането на добро споразумение в Копенхаген е в наш общ интерес. Развиващите се страни са най-уязвимите от изменението на климата. ЕС е първият донор в света и е лидер в борбата с изменението на климата. Трябва да съчетаем усилията си. Няма място за конфронтация между Севера и Юга, когато става дума за изменението на климата.
Ще задълбоча дори повече темата и ще кажа, че никой друг съюз не може да бъде толкова определящ и ефикасен, както този, който ангажира най-уязвимите страни и тези, които са поставили на масата за преговори най-амбициозните предложения за борба с тази чума - тоест Европа.
Общият ни подход към най-уязвимите държави, прилаган до момента чрез Световния алианс за борба с изменението на климата, се състои от три успоредни линии, които са взаимосвързани и се подсилват една друга.
Първо, изграждане на политически съюзи чрез по-активен диалог по въпросите на изменението на климата. Три общи политически декларации бяха подписани съответно с Африка, Карибския и Тихоокеанския басейн плюс една с държавите от АКТБ като цяло.
Второ, насърчаване на добре обосновани политики и стратегии, свързващи изменението на климата и развитието. Аз съм на мнение, че издръжливостта спрямо климата и политиките за намаляване на въглеродните емисии трябва да бъдат включени в развитието в по-широк план и в стратегиите за намаляване на бедността на нашите партньори. Може да има само една стратегия за развитие, която да обхваща важните въпроси във връзка с климата, преследвайки целите за устойчиво развитие и намаляване на бедността. Не става дума да се избере едното или другото: и двете са съществени.
В този дух ние вече подкрепяме прилагането на съществуващите национални програми за действие за приспособяване на най-слабо развитите държави (НСРД) в 15 допустими държави.
Трето, насърчаване на адекватен принос от страна на ЕС за финансиране действията в областта на климата и по-конкретно за приспособяване, което основният повод за загриженост при тези страни, които са най-уязвими от въздействието на изменението на климата, но които почти не участват в емисиите на парникови газове.
До Копенхаген ни остават само 50 дни. Очакванията са много големи. И сме обезпокоени, тъй като в момента преговорите са опасно близо до задънена улица. Сега е моментът да се представят предложения. Европа направи това и същото очакваме да сторят и нашите партньори.
Първо, внесохме предложения във вид на ангажименти. ЕС вече предложи амбициозни цели и ангажименти - до момента вторите по амбициозност на масата на преговорите. Ние вече гарантирахме едностранно намаляване на емисиите с 20% до 2020 г. и се ангажирахме да го увеличим до 30%, ако съпоставими усилия бъдат направени от останалите, съобразно техните отговорности и възможности.
Второ, предложения от гледна точка на финансирането. Всички осъзнаваме, че едно споразумение относно финансирането ще бъде от решаващо значение за постигането на споразумение в Копенхаген. За да даде тласък на преговорите, EC излезе в средата на септември със свои собствени предложения във връзка с финансирането.
Едното от тях е необходимостта краткосрочното международно публично финансиране за климата да бъде увеличено за периода 2010-2012 г., за да се посрещнат приоритетно неотложните потребности, установени в най-уязвимите развиващи се държави, и по-конкретно в НСРД, малките островни развиващи се държави МРОД и африканските страни, както са определени в Плана за действие от Бали.
Другото е готовността на ЕС да поеме своя справедлив дял от очакваните изисквания за финансиране, като вноските от публично финансиране се основават на предпочитаните критерии за способност за плащане и отговорност за емисиите. Това може да позволи вноска от страна на ЕС между 2 млрд. евро и 15 млрд. евро годишно към 2020 г. Тези предложения ще бъдат обсъдени от Европейския съвет в края на октомври и се надявам да станат основа за напълно завършената позиция на ЕС за преговорите относно финансовата част.
Но действие само от страна на ЕС не е достатъчно. Силно се надяваме, че други развити страни ще тръгнат по стъпките ни с нарастването на натиска преди Копенхаген. Разчитаме също и на развиващите се страни. Те трябва да се възползват от възможността, която предлага финансирането във връзка с климата, за да включат пълноценно приспособяването в своите стратегии за развитие и постепенно да преминат към направления на развитие с намаляване на въглеродните емисии в по-дългосрочен план.
Макар вниманието до момента да бе съсредоточено върху адаптирането на най-бедните и най-уязвимите развиващи се страни, има известна възможност за насърчаване на направления на развитие с намаляване на въглеродните емисии (т.е. смекчаване), които да са съвместими с целите по намаляването на бедността в тези държави.
От решаващо значение е конкретното съсредоточаване върху механизмите за избягване обезлесяването и насърчаване на устойчивото управление на горите. Наистина борбата срещу обезлесяването на тропическите гори е най-голямото непосредствено предизвикателство при смекчаването на последиците за НСРД и те могат да бъдат бенефициери чрез механизми като схемите за намаляване емисиите от обезлесяването и деградацията на горите на международно финансиране за нея.
Подобно, осигуряването в бъдеще на едно по-балансирано разпределение на инвестициите за Механизми за чисто развитие (МЧР) в полза на НСРД също следва да бъде част от обмисляната в момента реформа на този механизъм.
Накрая, няколко думи за каналите за доставка на финансиране във връзка с климата. Ние в качеството си на Комисия не подкрепяме създаването на нови фондове. Новото финансиране във връзка с климата следва да използва съществуващи и потенциално подобрени канали за доставка, като се насърчава децентрализирана структура на управление "отдолу-нагоре", подпомагаща мерките, предприети от държавите.
Karl-Heinz Florenz
Г-н председател, изразявам задоволство, че присъствате днес на това разискване, особено предвид факта, че сте бивш член на комисията по изменението на климата. Г-н действащ председател на Съвета, г-н член на Комисията, напълно правилно е, че Европейският съюз следва да изпрати ясен сигнал до Копенхаген. През следващите 50 дни обаче истинската работа в рамките на конференцията ще се проведе не толкова в Копенхаген, а при закрити врата. Занимавам се с този въпрос от конференцията по въпросите на климата в Рио през 1992 г. Настроението преди такива конференции е винаги едно и също, но има и възможности.
Г-н член на Комисията, бих искал да Ви видя ангажиран малко по-ентусиазирано с оказване на положителен натиск върху колегите Ви от САЩ да преговарят, тъй като Вие продължавате да излъчвате определено флегматична нагласа, върху която трябва да работим. Считам за правилно, че сега не следва да започваме някакво финансово съревнование. Един казва 15 милиарда, друг казва 30 милиарда. Има и такива, които съвсем лесно отпускат парите, като всяка година са готови веднага да сложат на масата 150 милиарда. Нека разработим критерии за начина, по който ще се използват парите. Тогава ще бъдем в състояние да осигурим голям принос от страна на Европа, но той следва да бъде в някакви граници.
По въпроса за кризата беше казано достатъчно. Бих искал обаче отново да се спра на възможността, която има индустриализираният свят в Съединените щати и Европа. Ако въведем правилните стандарти, ще бъдем способни да се развиваме ефективно. Впоследствие това ще позволи на Европа да продава ефективни машини в целия свят, например на Китай, където понастоящем например енергията се произвежда по най-неефективните начини. Също така аз виждам не само заплахата от изменението на климата, но и възможността да тласнем напред бизнеса и икономиката чрез развитие на ултрамодерни технологии. Трябва да се възползваме от възможността, трябва да бъдем много по-смели и трябва да действаме като предприемачи, като политически предприемачи, тъй като ако не сторим това, бихме били невнимателни и ще се окаже, че сме избрали погрешен път.
Г-н член на Комисията, пожелавам Ви много късмет и да бъдат здрави мишците Ви! Напредвайте с увереност! Вземете американците и индийците с Вас и половината работа вече ще бъде свършена.
Véronique De Keyser
Г-н председател, изменението на климата отнема повече от 300 000 човешки живота всяка година. То засяга 325 милиона души, като над 90% от засегнатите хора, над 90% от смъртните случаи са в развиващите се страни.
Икономическите загуби, дължащи се на изменението на климата, се оценяват на повече от 125 млрд. щатски долара годишно и отново 90% от тях се понасят от развиващите се страни.
Тези страни едновременно попадат под ударите на финансовата криза, на изменението на климата и изключително неравноправните механизми на една форма на необуздан капитализъм, който ги ограбва във всяко ъгълче на света.
И така, за какво призоваваме? Първо - и е вярно, както казахте, че сега се обръщам към Съвета - за широкомащабни и дългосрочни действия за борба с изменението на климата, което означава създаването на нов, по-амбициозен Протокол от Киото, и именно затова срещата на върха в Копенхаген през декември е толкова важна; второ, за увеличаване на финансовата помощ по вече поетите ангажименти, така че да бъдат постигнати 0,7% от БВП към 2015 г.; и накрая, трето, за правна защита за новите "екологични бежанци", които започват да прииждат.
Защото какво ще правим с тях? Къде да ги върнем, ако случайно поискат да влязат в Европа? В Либия ли, както предлага търговският договор, който Ви призовавам да проучите, г-н Де Гухт, бъдещият договор, който ще сключим с Либия? Ние задължително трябва да определим подходящ план и подходящи средства за управление на потоците от "екологични мигранти" и трябва да запълним пропуските в правната рамка, които засягат защитата на тези мигранти.
Считам, че носим огромна отговорност, тъй като е ясно, че тук е заложено много повече от солидарност; в действителност ние се занимаваме с бъдещето на планетата.
Corinne Lepage
Г-н председател, ние, членовете на Европейския парламент, носим двойна отговорност, първо, към нашите граждани, които очакват от нас да положим истински усилия в Копенхаген, и, второ, към страните от Юга, които Европа винаги, а вероятно и единствена е подкрепяла на международно равнище. Трябва да излъчим искрено послание към страните от Юга посредством ясен финансов ангажимент, който ще позволи да бъде съгласуван пакет за помощ в допълнение към помощта за развитие, който непременно трябва да достигне съгласуваното равнище, т.е. 0,7%. Приносът на Съюза следва да не бъде по-малък от 35 млрд. евро годишно към 2020 г., а от 2010 г. нататък, следва да се предоставят между 5 и 7 млрд. евро на държавите от Юга за покриване на най-неотложни изисквания.
Втората ми бележка е във връзка с метода на финансиране. Няма да се ограничаваме - няма да бъдем в състояние да се ограничим - само със съществуващите фондове. Ще трябва да се намерят други методи на финансиране, тъй като ако в Копенхаген няма пари, няма да има и амбициозно споразумение от Копенхаген. Това най-вероятно ще означава - макар и темата да е твърде спорна - че ще трябва да поставим въпроса за данък, един вид "зелен данък на Тобин", за да се финансира борбата срещу изменението на климата.
Трето, по въпроса за обезлесяването, на което, искам да отбележа, се дължат 20% от днешните емисии на парникови газове, е крайно наложително да запазим целта за нулево брутно обезлесяване към 2020 г. Искам да привлека вниманието ви към разликата между брутното обезлесяване и нетното обезлесяване, под което се има предвид първичните гори да бъдат заменени с такива от тополи, като идеята е, че резултатът би бил същият. Всички знаем, че това не е така.
Вярно е, че трябва да сме реалисти по отношение на нашата индустрия, но трябва да сме реалисти и що се отнася до оцеляването на нас самите и на децата ни.
Eva Joly
Г-н председател, г-н Карлгрен, г-н член на Комисията, госпожи и господа, няма съмнение, че в Копенхаген залогът ще е бъдещето на света, но преди това в края на октомври в Брюксел ще бъде заложено на карта доверието към Европейския съюз като световен лидер в борбата срещу глобалното затопляне. Държавите-членки трябва да направят предложения във връзка с финансирането, които да са съразмерни с трагичното положение.
Заедно с ангажимента - който се надявам да бъде амбициозен - за намаляване емисиите на парникови газове въпросът за финансирането, както и за намаляването и приспособяването към изменението на климата в развиващите се страни, ще бъде основна тема в предстоящите преговори.
Цифрите са красноречиви: на 100 страни, повечето от които бедни, се падат само 3% от световните емисии. Макар развиващите се страни да са допринесли в най-малка степен емисиите на парникови газове, те вече са засегнати най-тежко.
Според неотдавнашен доклад на "Оксфам" (Oxfam) 26 милиона души вече са били принудени да мигрират поради последиците от изменението на климата или други форми на увреждане на околната среда. Към 2050 г. тези "климатични бежанци" може да наброяват повече от 200 милиона. Последиците от изменението на климата могат да заличат напредъка, постигнат в някои развиващи се страни, и могат съвсем лесно да се окажат пречка за постигането на Целите на хилядолетието за развитие.
Ето защо това не е въпрос на благотворителност. Става въпрос да приемем пълната си отговорност и да положим основите на един справедлив и мирен свят. Сегашната стратегия на Европейския съюз не е достойна за амбициите, заявени от ръководителите на дипломацията в областта на околната среда. Тя следва сега да постави картите си на масата, за да бъдат подновени преговорите.
Съюзът не може аргументирано да предложи по-малко от 35 млрд. евро публични средства. Несъмнено те могат само да допълват средствата, вече обещани за официална помощ за развитие, още повече че ангажиментите, поемани в тази област, не винаги се спазват от нашите държави-членки.
Г-н министър, г-н член на Комисията, госпожи и господа, бъдещето на нашата планета е в ръцете ни. Ако не прекратим уврежданията, които се причиняват на околната ни среда, и неравенствата, можем да се опасяваме от най-лошото.
Имаме избор между това да бъдем една амбициозна и активна Европа или една плаха Европа на страната на Съединените щати, които слабо ги засяга съдбата на развиващите се страни. Настоятелно ви призовавам да направите правилния избор.
Miroslav Ouzký
Г-н председател, г-н Карлгрен, г-н член на Комисията, бих искал да започна, като дам отговор на предишното изказване. Не считам, че Европейският парламент или Европейският съюз следва да се ограничават със скромни амбиции в тази област. Преди година завършихме подготовката на пакета от мерки за изменението на климата, който безспорно е най-напредналият и най-амбициозният от този вид в света. Следва също да признаем факта, че той ще има може би най-голямото икономическо въздействие от което и да било друго законодателство, приемано тук през последното десетилетие. Когато чета декларацията, подготвена от Европейския парламент за Копенхаген, виждам в нея неща, които ми харесват. В декларацията става дума за необходимостта от укрепване ролята на Европейския парламент, за необходимостта да се подготвим за приспособяване към изменението на климата и със сигурност всички можем да се съгласим с члена относно обезлесяването, във връзка с който бих искал да подчертая, че обезлесяването не е и не е било проблем само на развиващия се свят, но също е и европейски проблем, така че трябва да съсредоточим вниманието си върху него.
Това, което липсва, обаче е посочване на необходимостта от глобално споразумение, което бе посочено както от представителите на Съвета, така и от представителя на Комисията, който присъства тук. Без глобално споразумение няма да стигнем доникъде. Говорим за помощ за най-бедните страни, което е наистина много добре, но ако погледнете актуалните цифри за производството на парникови газове, можете ясно да видите, че дори и да бяхме по-амбициозни в Европа и действително да бяхме изключили всички наши енергийни източници, това не би променило абсолютно нищо по отношение на изменението на климата, тъй като е просто невъзможно да забавим това явление. Знаем, че днес е необходимо да говорим не само за Китай, който нееднократно се споменава, но също и за други бързоразвиващи се икономики като Мексико, Бразилия, Южна Африка и особено Индия. Не мога да си представя какви ще бъдат следващите стъпки на Индия и това, което чувам до момента, трябва да призная, не е никак приятно. Искам да подчертая в тази зала, че ако не стигнем до глобално споразумение, тогава всичките ни усилия ще се окажат просто тежест за европейската икономика и мазохистично унищожаване на конкурентоспособността на Европа.
Bairbre de Brún
Г-н председател, трябва да окажем подкрепа на развиващите се страни, да им помогнем да се приспособят към изменението на климата - явление, за което те не носят отговорност, но в резултат от което страдат несъразмерно много.
Развиващите се страни нямат ресурсите за борба с изменението на климата, които ние в Европа имаме. Като насочваме вниманието си към преговорите на Обединените нации в Копенхаген, това, от което се нуждаем, е солидарност, която да е истинска и практическа.
Солидарността трябва да бъде доказана с финансова и техническа подкрепа. Подкрепата трябва да бъде в допълнение към нашата помощ за развитие на отвъдморските държави и територии. Не следва да даваме нещо с едната ръка, а да го вземаме обратно с другата.
Държавите трябва да имат роля на пълноценно и активно участие, независимо какви финансови механизми са създадени за разпределение на финансовата подкрепа.
Един от най-важните начини да оценим евентуална договореност, постигната в Копенхаген, е да се разгледа начинът, по който тя помага на развиващия се свят да се справи с предизвикателството на изменението на климата. Значителната помощ в борбата с обезлесяването например ще бъде от жизненоважно значение в едно цялостно споразумение.
Без финансова солидарност и трансфер на технологии няма да видим напредъка, от който всички се нуждаем.
Изменението на климата без съмнение се ускорява. Не можем да губим повече време. Ако срещу изменението на климата не бъдат взети мерки, то ще доведе до бедствия в целия свят. Икономическата рецесия следва да ни даде смелост да се придвижим по-бързо към "зелена" икономика. Научният ни подход не следва да се променя. Не следва да се отказваме от смелостта и политическата воля, които показахме до момента.
Действията, които ще бъдат извършени на международно равнище, трябва да бъдат амбициозни и обвързани с научната реалност на нашите собствени метеорологични условия и трябва да продължим напред със съзнанието, че не развиващите се страни са създали този проблем. Ние самите го създадохме.
Anna Rosbach
Г-н председател, снощи под бурни ръкопляскания комисията по околна среда, обществено здраве и безопасност на храните прие коледен списък за конференцията за изменението на климата в Копенхаген през декември. Списъкът включва множество добронамерени, големи и тежки подаръци. Но, скъпи Дядо Коледа, наричан също Комисия: има ли изобщо някакъв шанс всички тези добронамерени желания да се осъществят, когато на дневен ред за 500 милиона граждани на САЩ са здравеопазването, пенсиите, работните места и благосъстоянието, а 2,5 милиарда китайци и индийци просто искат същия жизнен стандарт, който имат някои от нас тук в Западна Европа?
Ние не можем да влияем на поведението на Слънцето. Както всички знаем, то определя до голяма степен климата на планетата ни. Казано по друг начин: какво реално може Комисията да направи, за да накара всичките 6 милиарда души на Земята да използват по-малко ресурси не в бъдеще, а тук и сега?
Nick Griffin
(EN) Г-н председател, в тази зала имаме две водещи теми: първо, загриженост по повод на разширяващата се пропаст между политическия елит и обикновените данъкоплатци. Второ, истеричната обсебеност от причиненото от човешка дейност глобално затопляне. Двете теми са тясно свързани.
Натрапчивата идея за глобалното затопляне е класически пример за това, как политическата класа тук е загубила връзката с обикновените хора, които трябва да плащат сметките. Докато ЕС подкрепя предложенията за Копенхаген за задълбочаване на деиндустриализацията на Запада и корпоративно господство над Третия свят, растящо мнозинство от обикновените хора гледа на изменението на климата като на елитна измама - като на оправдание да ни облагат с данъци и да ни контролират, както и да ни бъдат наложени интернационалистка догма и световно правителство за сметка на националната държава. Не виждате ли опасността от тази разширяваща се пропаст? Време е да погледнем фактите.
Причиненото от човешка дейност глобално затопляне е недоказана теория, основана на манипулативна статистика. Така нареченият консенсус по въпроса е продукт не на разискване, а на потискане на несъгласието на експертите. Преди политическата класа и "зеленият" промишлен комплекс да посмеят да наложат нов единен данък, отровни крушки или безполезни вятърни паркове на обикновения данъкоплатец, те трябва да се опитат да убедят обществеността, че глобалното затопляне е причинено от човешка дейност, че връщането към по-топлия климат от средновековието би било нещо лошо и че има нещо, което Европа - в противовес на Съединените щати, Китай и Индия - на практика може да направи по този въпрос. Или проведете разискване и затворете пропастта между вас и хората, или не се оплаквайте, когато ние, националистите - ние, които слушаме хората - я затворим вместо вас.
Андреас Карлгрен
Г-н председател, искам да благодаря в една или друга степен на всички взели участие в разискването за подкрепата, която давате на ЕС в твърде важната му работа по преговорите във връзка с климата. ЕС има жизненоважна отговорност. Наистина ще ни е необходима подкрепата на Парламента, ако искаме успешно да изиграем ролята си. Усилията и възгледите на Парламента са от решаващо значение за работата.
Позволете ми също да заявя от самото начало, че високо оценявам факта, че въпросите на развитието заемат толкова централно място в разискването. Съгласен съм с бележката на г-н Florenz, че е невероятно важно това да не се превърне просто в "конкурс за красота". Това не е търг в Лондон, на който целта на всеки е да заложи повече от останалите. По-скоро става дума за създаване на здрава архитектура, която наистина създава предвидими и мащабни инициативи за развиващите се страни в дългосрочен план. Във връзка с това усърдната работа на ЕС е от жизненоважно значение.
Поради това съм съгласен също и с предизвикателството на г-жа de Keyser към развитите страни най-после да постигнат целта от 0,7% за помощта за развитие. В крайна сметка това е въпрос на солидарност. Като един от по-богатите региони в света, ЕС има сериозни причини да демонстрира своята сила и солидарност. Искам също да кажа на г-жа Lepage, че съм напълно съгласен, че има нужда от нови, увеличени и предвидими инициативи и ресурси. Официалната помощ за развитие обаче също ще играе роля за гарантиране, че въпросите на развитието са обвързани с политиката в областта на изменението на климата. Следователно ще се изискват както ресурси по линия на официалната помощ за развитие (ОПР), така и ново финансиране.
Един въпрос от решаващо значение за развитието е спирането на обезлесяването на тропическите гори. Бих искал в Копенхаген да видя силна подкрепа за инициативите за борба с обезлесяването на тропическите гори и насърчаване на новото залесяване и устойчивото горско стопанство. Системата, която в момента се изгражда под името REDD (Намаляване на емисиите от обезлесяване и деградация на горите) ще бъде от решаващо значение във връзка с това.
На мнение съм, че тези, които отричат проблема на изменението на климата, всъщност прехвърлят разходите върху обикновените хора. Нещо повече, това е начин за прикриване на проблема и за прикриване на причините защо обикновените хора трябва да платят цената на деградацията на климата. Такъв е случаят в развитите страни - и дори в по-голяма степен такъв е случаят в развиващите се страни, където най-бедните вероятно ще бъдат най-силно засегнати от деградацията на климата. Ето защо се обръщаме към групата на развитите държави като цяло. Както каза г-н Florenz, трябва да сътрудничим с големите държави, например САЩ. Също така обаче е необходим натиск за по-големи усилия за внушаване на посланието, че емисиите трябва да бъдат намалени в достатъчна степен. Ето защо е толкова важно ЕС да стигне до същината на проблема на емисиите, т.е. действителното увеличение на емисиите. Имаме най-амбициозните и всеобхватните цели в света. Сега трябва да се направи необходимото да накараме другите да се присъединят към нас при вземането на мерки на необходимото равнище, за да бъде спасен климатът.
Икономическата криза дава отлична възможност да се увеличат инвестициите в "зелени" инициативи, с други думи, в нови "зелени" продукти, в нови компании със "зелено" производство и в нови работни места, създадени чрез "зелени" инициативи. Това е начин и за подмладяване на нашите икономики. Трябва да поемем водачеството на офанзивата по посока на общество с ниски емисии на парникови газове, което ще създаде също условията за реални възможности за развитие в развиващите се страни. Трябва да направим възможно за развиващите се страни да избегнат зависимия от изкопаеми горива маршрут на икономиките, по който поеха развитите страни, и вместо него в бъдеще да има растеж при ниски въглеродни емисии.
Това е и начин да се обърнем към бързо растящите развиващи се икономики и да им кажем, че развитите страни носят отговорност за най-бедните и най-уязвимите; но най-бързо растящите икономики сред развиващите се страни - а на Китай вече се падат най-високите емисии в света - също трябва да поемат отговорността си и да допринесат за решаването на проблемите на климата. При такъв подход Европа ще бъде в състояние да играе жизненоважна роля, докато вървим начело по пътя към амбициозно споразумение в Копенхаген.
Карел Де Гухт
Г-н председател, на първо място, забелязах в разискването, че всички политически групи са съгласни с принципите, които следва да представим в Копенхаген. Според мен това е много важно обстоятелство. Не е често срещано в Парламент с толкова много политически партии и политически групи все пак да имаме единодушна подкрепа за това, което предлагаме.
На второ място, г-н Florenz и други казаха, че не следва да има състезаване при внасянето на предложенията - става дума за ангажименти. Може и да е вярно, но от друга страна мисля, че е важно, че внесохме предложение и казахме, че сме готови да го изпълним при условие, разбира се, че получим зелена светлина от Европейския съвет по-късно през този месец. Не става дума просто за състезание. Става дума за ангажимент от страна на Европейския съюз. Очакваме другите големи в политическо и икономическо отношение участници също да представят предложенията си, каквото до момента няколко от тях не са направили. Разбираме, че положението на Съединените щати не е много лесно в момента, но е важно те да представят предложение, за да можем да преговаряме. В противен случай безизходицата, в която се опасяваме, че се намираме в момента, ще продължи.
(FR) Считам, че е вярно, че развиващите се страни са най-силно засегнати както от икономическата криза, за която те не са отговорни, най-меко казано, така и от изменението на климата. В това отношение трябва да предложим на развиващите се страни съществена по размер подкрепа.
Ние обаче ще трябва да подкрепим развиващите се страни не само в този дух, но ще трябва да проявим смелост и по отношение на нашите собствени производства и нашите собствени икономически оператори. Когато се говори за обезлесяване в развиващите се страни, това е отговорност и на нашите страни, на Европейския съюз. Считам, че след Копенхаген ще трябва да признаем необходимостта от приемане на закони с извънтериториални аспекти, така че да не бъдем изправени пред положение, в което, от една страна, финансираме приспособяването към изменението на климата и смекчаването на явлението и, от друга, при икономическите оператори се получава обратен ефект в развиващите се страни.
(EN) Едно последно съображение във връзка с ОПР: Мисля, че това е една много важна тема, с която също ще трябва да се заемем помежду си, тъй като едно от най-големите опасения е, че целта от 0,7% от БВП ще бъде постигната, като се добавят усилията за приспособяване.
Дори и в момента ОПР включва много теми, които представляват приспособяване и това е съвсем нормално. Това, разбира се, ще продължи, но следва да изнамерим механизъм за измерване, с който да можем ясно да разграничим настоящите усилия, които полагаме, от допълнителните усилия, които трябва да се направят във връзка с изменението на климата. Със сигурност ще трябва да се върнем към този въпрос след Копенхаген.
Corien Wortmann-Kool
(NL) Г-н председател, след 10 години обсъждания ето че се приближаваме към конференцията от Копенхаген по въпросите на изменението на климата. Остават ни 50 дни, през които да постигнем амбициозно споразумение с обвързващи цели не само за Европа, но също и за Съединените щати и държави като Китай и Индия. Амбициозното споразумение изисква адекватни финансови ресурси - както бе споменато преди малко в разискването - и то не само от Европейския съюз. Всички страни ще трябва да предоставят финансови ресурси, така че развиващите се страни също да могат да участват в споразумението по въпросите на климата. В крайна сметка солидарността с най-бедните следва да бъде стабилно заложена във всяка договореност по въпросите на климата.
Комисията правилно пое водачеството относно финансирането, но това, което най-вече имаше предвид г-н Florenz, е, че в залата ние предимно се опитваме да изпреварим другите по отношение това кой ще даде най-много, а въпросът е дали това е наистина от полза. Вие правилно изискахте от държавите-членки да участват и аз поздравявам и шведското председателство за положените усилия. При все това, Съединените щати и нововъзникващите икономики също трябва да бръкнат в джоба си. Можете да разчитате на нашата подкрепа.
Все пак остава да се направи много и в Европа. Макар да сме сред водещите в света по отношение на нашите стандарти за емисиите, далеч изоставаме от Съединените щати по отношение на инвестиции от частния сектор в технологични новости и устойчивост. Гледам на положителните стимули за "зелени" инвестиции и иновации от предприятията като по-обещаващи от един нов европейски данък. Все пак, особено по време, когато ни е неотложно необходима повече активност и заетост, европейските инвеститори и предприятия трябва да бъдат все по-настоятелно предизвиквани да дадат своя принос по посока на този необходим преход в Европа и в света.
Marita Ulvskog
(SV) Г-н председател, г-н Карлгрен - който представлява Съвета тук днес - започна като каза, че много хора са склонни да се поддадат на песимизъм преди конференцията от Копенхаген. Мога само да се съглася и наистина се надявам, че мнозинство от Европейския парламент може да осигури, че на песимистите, с които г-н Карлгрен трябва да се пребори в управлението на своето собствено председателство и в Съвета, няма да се позволи да имат решаващ глас.
За да докажем, че песимистите не са прави, трябва да решим два конкретни въпроса. Първият, който вече беше споменат, е, разбира се, финансирането на усилията по въпросите на климата в развиващите се страни. Предложението на Комисията просто не е достатъчно. Вноските на ЕС за развиващите се страни трябва да бъдат поне 30 млрд. евро годишно към 2020 г. и ние трябва да предоставим съществена подкрепа за мерките по преструктуриране още през 2012 г. Естествено, тази подкрепа следва да бъде в допълнение към редовната помощ. Преразпределянето на пари, които вече са обещани, само ще застраши способността ни да постигнем глобално споразумение по въпросите на климата. Искам да запитам г-н Карлгрен дали има подкрепата на Съвета за високите си амбиции.
На второ място, трябва да приемем сериозно целта за два градуса. Ако искаме да успеем в това, не е достатъчно развитият свят да намали своите емисии на парникови газове с 20%. Затова искам г-н Карлгрен, като представител на Съвета, още веднъж да заяви позицията си по въпроса. Мнозина от нас смятат за необходимо емисиите да бъдат намалени с между 30% и 40% към 2020 г. Какво е равнището на амбиция на Съвета - и подкрепя ли Съветът г-н Карлгрен?
Charles Goerens
(FR) Г-н председател, по мое мнение, в настоящото разискване има три съществени точки.
На първо място, конференцията от Копенхаген е залагане на бъдещето. Залогът още не се е изплатил, както посочи току-що председателството. Няма да стигна дотам да заявя, че всичко зависи от Европейския съюз, но без решителност и убедителност, както току-що отбеляза г-жа Joly, нищо няма да бъде постигнато в тази област.
Втората ми бележка е, че трябва да внимаваме да не добавим объркване към несигурността. Европейският съюз трябва да запази доверието към себе си, когато става дума за отражението на изменението на климата върху развиващите се страни. Той пое ангажимент през 2005 г. относно нивото на oфициалната помощ за развитие, която трябва да достигне 0,7% през 2015 г. За пестене от тази цел не може да става и дума.
Не може да става дума за разводняване на обещанието, било то чрез намаляване на ангажимента, както току-що обясних, или чрез преразпределение на сумите, платени като официална помощ за развитие за борба с изменението на климата.
Следва да се посочи, че сумите, които се очаква да бъдат обявени в Копенхаген като предназначени за развиващите се страни, трябва да бъдат допълнителни средства. Преди малко тук бе спомената сумата от 35 млрд. евро; става въпрос за допълнителни 35 млрд. евро.
Европейският съюз ще прояви благоразумие, ако не допусне да остане и най-малко съмнение в решимостта му да се бори за постигане на Целите на хилядолетието за развитие, от една страна, и срещу изменението на климата, от друга страна. Ако Европейският съюз се отклони от този път, това ще е равносилно на политически провал, който несъмнено би подкопал доверието на развиващите се страни към Европейския съюз. Ако успеем да се съгласим дори само по този въпрос, разискването няма да е било безполезно.
На трето място, необходими са ни Съединените щати, Китай, Индия и всички индустриализирани страни, но са ни необходими и нововъзникващите икономики и, разбира се, развиващите се страни. За тази цел би било оправдано да се мисли за нови партньорства Север-Юг, особено в областта на производството на алтернативна енергия. Използването на слънчева енергия за производство на електричество южно от Средиземноморието може да стане, ако пожелаем това, един от големите проекти Север-Юг, в отговор на икономическата криза, от една страна, и на кризата с изменението на климата, от друга. Това не следва при никакви обстоятелства да подкопава усилията, които трябва да бъдат положени в областта на борбата с обезлесяването например, където отговорността - също държа да посоча - на нововъзникващите икономики, някои от които са членове на Г20, е преобладаваща.
Satu Hassi
(FI) Г-н председател, госпожи и господа, един финландски поет сравни човечеството с пътниците на влак, който пътува към ада, а те са увлечени в кавга за едно място в първа класа. Моментът отново изисква водеща роля от страна на ЕС. Най-добрият начин, по който можем да излезем от задънената улица по преговорите във връзка с климата, е на срещата на върха на ЕС през следващата седмица да бъде отправено предложение за финансиране на мерки в областта на климата в развиващите се страни.
Вчера комисията по околна среда, обществено здраве и безопасност на храните даде подкрепата си за цифра от 30 млрд. евро за дяла на ЕС във финансирането. Очевидно е, че 2-15 млрд. евро, предложени от Комисията, не могат да бъдат достатъчни. Ако бъдем честни, трябва да признаем историческата си отговорност за изменението на климата и че нашите емисии на глава от населението са все още в пъти по-големи, отколкото тези на Китай или Индия например.
Peter van Dalen
(NL) Г-н председател, срещата на върха по въпросите на изменението на климата трябва да успее и затова Европа трябва да говори с един глас и да си постави високи цели в преговорите. Копенхаген е важен, защото създаденото от Бог е силно уязвимо и дълбоко засегнато от действията на човека.
Към развиващите се страни е необходимо специално внимание. Хората от тези страни нямат почти никакъв принос за изменението на климата, но те са тези, които ще понесат основната му тежест. Земеделските култури изсъхват или биват отнесени от наводнения, циклони унищожават селата, развитието на цели региони се връща назад с години само за една нощ. Нашите индустриализирани страни допринесоха в голяма степен за изменението на климата и следователно носят отговорността да предоставят на развиващите се страни адекватна и устойчива финансова и техническа подкрепа. Планът за действие от Бали добре формулира това.
Поради това е важно да бъдат предоставени достатъчно европейски средства; все пак, именно за това става дума. Ето защо казваме, че годишен минимум от 15 млрд. евро трябва да отива във Фонда за климата, плюс вноски от останалите големи световни икономики. Те също трябва да се изправят пред отговорностите си.
Най-накрая, изразявам задоволство, че действащият председател на Съвета привлече вниманието към обезлесяването. Според нас това е съществена област. Борбата срещу обезлесяването е най-добрият начин да се намалят емисиите от въглероден диоксид.
Kartika Tamara Liotard
(NL) Г-н председател, обезлесяването често пъти бива донякъде пренебрегвано, когато се разискват въпросите във връзка с климата в светлината на помощта за развитие. За щастие, случаят не е такъв в днешното разискване в залата. Горите, включително тропическите, противодействат на значителен дял от емисиите на въглероден диоксид. На промените в земеползването, като обезлесяването и унищожаването на тропическите гори, се падат най-малко 18% от сегашните емисии на въроден диоксид. Също толкова зловещ резултат от обезлесяването е, че много местни народи в развиващите се страни се оказват прогонени от териториите си и повече не могат да посрещат насъщните си нужди. Нито пък Механизмът за чисто развитие (МЧР) действа, т.е. финансирането на проекти в развиващите се страни, за да бъдем самите ние в състояние да отделяме повече емисии въглероден диоксид.
За съжаление, все още светът е устроен така, че интересите на богатите страни и големите промишлености се смятат за по-важни от социалната и икономическата справедливост. Обезлесяването трябва да бъде спряно, но индустриализираните страни са морално задължени да окажат на развиващите се страни финансова и техническа подкрепа в това отношение.
Oreste Rossi
(IT) Г-н председател, госпожи и господа, снощи, делегацията на движението "Северна лига" (Lega Nord) беше единствената политическа сила, която гласува в комисията срещу тази резолюция. Ние гласувахме "против", защото я смятаме за евро-безумие.
По време на промишлена криза като тази, която преживяваме, която носи загуба на конкурентоспособност и работни места, идеята да се финансират технологични иновации в трети държави, които са развиващи се държави, е все едно да бием погребална камбана за европейските предприятия. Този текст предвижда заделяне на 30 млрд. евро годишно до 2020 г. за държави като Китай, Индия и Бразилия, които са най-опасните ни и нечестни конкуренти и в същото време иска от нашите промишлености да намалят допълнително емисиите си, което води със себе си сериозни икономически последици.
Не можем да превърнем оправданата борба за защита на околната среда във война между бедните народи. Докато има страни като Китай, които правят от нелоялната конкуренция своя промишлена политика, не може да има екологично устойчив световен пазар.
Ние от "Северна лига" подкрепяме работниците, предприемачите и жените, които ден след ден трябва да се борят с промишлените мастодонти от държави, които не познават смисъла на правилата. "Да" на околната среда и "не" на финансирането на конкуренти за сметка на нашите работници.
Zoltán Balczó
(HU) Г-н председател, има различни мнения за това доколко човечеството влияе на изменението на климата. Според мен ние оказваме влияние и целта на конференцията по въпросите на климата от Копенхаген е то да бъде смекчено. Изразявам твърдо убеждение, че резултатът ще бъде определен в политическата сфера.
Какви средства можем да използваме, за да успеем да убедим най-големите замърсители да ограничат емисиите си? Няма да успеем, като популяризираме силното послание от Европа, че ще направим съкращения не от 20%, а от 30 и 40%. Трябва да накараме най-големия замърсител в света, Съединените щати, да намали едромащабното си замърсяване. Решение, внасящо такова изменение, вече бе предложено в компетентната комисия. Имаше много хора, които оптимистично очакваха Барак Обама да направи големи промени и да пътува до Копенхаген. Вместо това обаче той се яви на заседанието на Международния олимпийски комитет, за да агитира за Чикаго. Без успех.
Лидерите на Европейския съюз действат от името на 500 милиона души, като това в много случаи е излишно. Въпросът е защо не се осмеляват да действат по-решително сега, когато само с тяхната намеса ще съумеем да постигнем успех по глобален въпрос, нещо което не може да се постигне на местно равнище.
Filip Kaczmarek
(PL) Г-н председател, с голямо безпокойство получих новините за заседанието на министрите на финансите и околната среда, и по-конкретно за проекта за заключителен документ, който не съдържа решение на един решаващ въпрос: как Европейският съюз желае да подкрепи най-бедните страни в света в усилията им да ограничат емисиите на въглероден диоксид и да се приспособят към изменението на климата?
Това наистина е въпрос от решаващо значение. В проекта на документ липсва дори повторение на сумите, които Европейската комисия предлага - че нуждите на развиващите се страни в тази област се оценяват на 100 млрд. евро годишно до 2020 г. и каква би могла да бъде частта на ЕС в тази сума. Нещо повече, няма решение за това какъв механизъм за съфинансиране от държавите-членки ще бъде въведен, а ние знаем, че предложенията по тази тема са много разнородни.
Разбира се, можем да разберем аргументите в смисъл, че следва да бъдем внимателни при правенето на конкретни декларации и че трябва да изчакаме предложения от други страни, особено от тези със силни икономики. Ако ЕС обаче желае да бъде лидер в борбата с изменението на климата, той трябва да представи конкретни предложения и конкретни решения, особено защото част от проблема е наш вътрешен въпрос, както е механизмът за съфинансиране.
Наш дълг е да договорим справедливо споразумение с развиващите се страни. Най-бедните страни в света в най-малка степен са допринесли за изменението на климата и в същото време понасят най-големите последици от него. Значителната зависимост на много от бедните страни от земеделието и рибарството, както и слабата им инфраструктура, ги оставя в много трудно положение, що се отнася до изменението на климата. През последните четири години Африка, която е най-бедният континент и един от най-изложените на последиците от изменението на климата, получи по-малко от 12% от средствата, предоставени за борба с изменението на климата. Не това е начинът да убедим такива държави да се включат в процеса.
Thijs Berman
(NL) Г-н председател, в Тихоокеанския регион хиляди хора са принудени да се преселват, защото островите им биват наводнени; в Судан добитъкът умира от жажда. Всеки е виждал снимките и най-важното нещо по отношение на тези и други последици от изменението на климата е, че замърсителят е длъжен да плати. В Копенхаген през идния декември светът ще се изправи пред историческата задача да придаде съдържание тези думи.
Според изчисления на "Оксфам" обаче до момента три четвърти от промените в бедните държави са направени от самите тях. Междувременно петролът изчезва безпрепятствено от тези развиващи се държави, често пъти без справедливо заплащане да достига до техните хазни. В бъдеще изменението на климата ще струва на развиващите се страни повече от 100 млрд. евро годишно. Тези пари отиват не за развитие, а само за създаване на предпоставки за развитие, тъй като само благодарение на политика в областта на климата един Тихоокеански остров може да избегне заливането от океана или пък опустиняването ще може да бъде предотвратено, така че хората да продължат да живеят и работят, където желаят.
Разбира се, има мерки в областта на климата, които също могат да стимулират развитието на бедните страни. Засаждането на дървета помага в борбата срещу опустиняването. Понастоящем обаче парите за политиката в областта на климата идват предимно от фондовете на политиката за развитие и това е неприемливо. "Никакви нови фондове", казва членът на Комисията г-н Де Гухт. Съвсем правилно, но тогава трябва да се гарантира, че съществуващите фондове са покрити.
Развиващите се страни сега понасят троен удар. Повечето страни от ЕС не изпълняват собствените си обещания по отношение политиката на развитие, икономическата криза доведе до спад в инвестициите в бедните държави и бюджетът за развитие намалява. Може да се добави четвърто съображение: че самите бедни държави се налага да плащат за увреждането на климата, което не те са причинили. Трябва да разрушим тази логика в Копенхаген, като въведем нови механизми за финансиране. Политиката за развитие трябва също занапред да бъде съгласувана с политиката в областта на климата. Двете ще трябва да бъдат обвързани една с друга, както никога досега. Най-важното нещо е самите развиващи се държави да имат възможност да изказват позициите си що се отнася до прозрачното изразходване на Фонда за климата. Следователно фондът трябва да бъде въведен за ЕС и за света.
Marielle De Sarnez
(FR) Г-н председател, главно ние сме отговорни за изменението на климата, но развиващите се страни са основните му жертви, ето защо развитите страни, които са и най-големите замърсители, ще трябва да поемат някои големи ангажименти в Копенхаген. Това е необходимо за нас, но е дори в по-голяма степен необходимо за страните от Юга.
През един дълъг период натрупахме дълг, особено с Африка. Ето защо ще трябва да намерим правилната степен на финансово и технологично компенсиране. Европа ще трябва да се подготви за посрещане на отговорността, дори и ако това е болезнено за нашите съграждани. Ще трябва да помогнем на тези държави да приспособят икономиките си и да се борят с изменението на климата, но ще трябва също да разработим и коренно различна политика за развитие. Африка има нужда от защитен пазар, ако ще очакваме най-после да се оформи устойчиво земеделие. Африка трябва да защити горите си, почвата си и ресурсите си от грабежа на развитите страни. Ще имаме успех в Копенхаген, само ако можем да предадем това послание за споделена отговорност и солидарност.
Yannick Jadot
(FR) Г-н председател, госпожи и господа, изменението на климата вече отне 300 000 живота и ще отнеме милиони повече в бъдеще.
Бездействието е престъпление срещу човечеството. Положението изисква неотложни действия, а преговорите са на практика в задънена улица. Страни като Япония, Австралия, Норвегия, Китай, Бразилия и Южна Африка обаче полагат усилия, които са съразмерни с отговорностите им. Не е такъв случаят със Съединените щати и за съжаление, вече не е такъв и случаят с Европа. Разширяването на обхвата на амбициите на Европа върху цялата планета би довело до глобално затопляне от 4° С. Това е напълно неприемливо. Европа обаче е тази, която държи ключа към Копенхаген.
Г-н действащ председател на Съвета, ако на европейската среща на върха, следвайки препоръките на Европейския парламент, се вземат правилните решения в края на месеца, тогава Европа ще може да даде тласък на преговорите - с цели за намаление от 30% и пакет от помощи на стойност 35 млрд. евро за страните от Юга.
Г-н председател, начинът, по който определени държави-членки използват днес помощта за държавите от Юга като инструмент в преговорите, по наше мнение, е напълно потресаващ. Бедствието в страните от Юга не е въпрос на преговори.
Sajjad Karim
(EN) Г-н председател, от решаващо значение е да се постигне международен консенсус относно мерките за противодействие на изменението на климата и глобалното затопляне. Срещата на върха в Копенхаген ни предоставя възможност. Но нека за момент се замислим за проблемите, които стоят пред нея. САЩ, най-голямата икономика в света, не успяха да съгласуват конкретни съкращения на емисиите на парникови газове към 2020 г. и много други индустриализирани нации не са сигурни дали изискващите се амбициозни действия са възможни.
Нека бъдем ясни: наистина нямаме избор. ЕС, поставяйки си амбициозни цели за 2020 г. и 2050 г., действа смело и сега трябва да настоятелно да призове другите да направят същото. Не можем да постигнем целите си без сътрудничество от страна на другите държави. Създаването на ефективен световен пазар на въглеродни емисии е от решаващо значение, както и международният консенсус, ако искаме да се избегне опасността от протекционистки мерки по отношение емисиите на въглероден диоксид в рамките на ЕС. В Копенхаген трябва да насърчим смелата водеща роля на националните правителства на големите индустриализирани държави. Макар отделни щати в САЩ да започнаха работа срещу изменението на климата, виждаме достойна за съжаление липса на водачество от федералното правителство. Необходимо е САЩ и нововъзникващите икономики като Индия и Китай да изградят партньорство с нас за бъдещето на нашата планета.
Можем да насърчим развиващите се нации да следват различен, по-малко вреден за околната среда път на промишлено развитие. Те все още имат време да възприемат нов подход, който да бъде по-малко вреден за околната среда, и трябва да им помогнем в планирането и изграждането на инфраструктурата, с която да се постигне това.
João Ferreira
(PT) Г-н председател, подходът към проблема на изменението на климата бе лишен от някои съществени аспекти и, преди всичко, изкривен от т.нар. "пазарни решения". Понастоящем изкопаемите горива обезпечават почти 85% от енергийните нужди в света. Един последователен подход към изменението на климата следва да се съсредоточи върху намаляването на тази зависимост. Вместо това основното средство, предлагано от Европейския съюз за противодействие на изменението на климата - търговията с въглерод - не само че няма да помогне за смекчаване на тази зависимост, а и самата тя ще се окаже пречка пред необходимите промени в системата от възгледи за енергетиката.
Опитът ни показва, че търговията с квоти за емисии не доведе до намаляване на емисиите на парникови газове, а по-скоро до обратното. Различни примери опровергават способността на пазара да контролира емисиите, докато други доказват ефективността на нормативното регулиране и целевите инвестиции, по-конкретно по отношение на последиците и опазването на околната среда.
Екологичните проблеми, пред които днес е изправено човечеството, са много и разнообразни и са достатъчно сериозни, за да застрашат съществуването на живота на Земята, какъвто го познаваме, но те едва ли ще намерят решение в рамките на ирационалната система, която ги е породила изначало.
Godfrey Bloom
(EN) Г-н председател, възползвам се от възможността да отправя добри пожелания към градовете в Източна Европа във връзка с идването на много ранния ски сезон, предвид снега и леда, които дойдоха там. Разбира се, това е показателно за факта, че, както независимата наука вече потвърди, светът всъщност се охлажда и се охлажда от 2002 г. насам, а температурите са като цяло без промяна от 1998 г. Така че всички ние тук говорим за нещо, което не се случва.
Отново и отново чувам други колеги тук да говорят за въглеродния диоксид като за замърсител. Замърсител! Това е животворен природен газ. Оставам с впечатлението, че някои от нашите колеги не са имали възможност да получат училищно образование.
Не става ли дума всъщност за това държавата да може да бръкне в джоба на обикновените хора, за да открадне още повече данъци от тях? Не става ли дума за политически контрол? Не става ли дума за политика и едър бизнес? Всичко това е едно мошеничество - фалшивата хипотеза, смехотворните безсмислици, че създаденият от човека въглероден диоксид причинява глобалното затопляне. Достатъчно, моля, преди непоправимо да увредим световната икономика.
George Becali
(RO) Причислявам себе си към членовете на Европейския парламент, които считат селското стопанство за решение, а не просто за причина за изменението на климата. Мисля дори, че то е сред жертвите на явлението, тъй като сушата и наводненията засягат всички нас в Европа все по-редовно, но последиците им се усещат най-вече от земеделските стопани.
Причислявам себе си и към членовете на Европейския парламент, които считат, че ни е необходима обща селскостопанска политика и за в бъдеще. Тя ни е необходима, за да можем да разработим нови модели и нови методи на производство, за да се възстанови земеделското и домашното биологично разнообразие, от което вече бяхме изгубили 70% в началото на хилядолетието. Когато говорим за земеделие, ние говорим за живи същества, започвайки с почвата, след това растенията и особено дърветата, горите и пасищата. Иска ми се да мисля, че в Копенхаген след два месеца ще има такова послание и подход и че политиката на ЕС в тази област ще бъде възприемана по конкретен и стратегически начин, както и от гледна точка на бюджета, за да се гледа на земеделието като на решение, както споменах в началото на изказването си.
Richard Seeber
(DE) Г-н председател, госпожи и господа, тук разискваме политика, а не религия. Поради това следва да правим разграничения между факти и емпирични доказателства, от една страна, и хипотези, от друга. Факт е, че температурата в света се е повишила с около 0,7° C в сравнение с времената преди индустриализацията. Факт е обаче и че температурата едва се е повишила през последните десет години.
Друг факт е, че Копенхаген е международна конференция и че емисиите от въглероден диоксид на Общността съставляват около 17% от общото количество в света. Общността вече прилага законодателство, изискващо емисиите й от въглероден диоксид да бъдат намалени с 20% към 2020 г.
Сега нека разгледаме хипотезите. Едната хипотеза е, че температурата в света ще продължи да се покачва. Втора хипотеза е, че има пряка връзка между емисиите от въглероден диоксид и съдържанието му във въздуха и покачването на температурата, докато според трета хипотеза човечеството може реално да повлияе върху съдържанието на въглероден диоксид във въздуха. Има различни научни становища по този въпрос. Това е дилема, пред която ние, като политици, сме изправени и относно която трябва да вземем решение.
Би било полезно обаче да вземем предвид второ наблюдение, за да дадем ориентация за изготвянето на политиката ни и това наблюдение е, че всички общества, които работят по много ефективен начин със своята енергетика и ресурси, са преуспяли. В този смисъл е логично да се прилага политика, която създава възможността да бъде ефективна от гледна точка на енергетиката и ресурсите, и това да става на равнище на Общността, така че да можем да продължим да играем водеща роля в международен план от гледна точка на икономическата политика, но също и да предложим помощ на други държави, особено по-слабо развитите държави, да поемат по същия път.
Ако сега погледнем предоставянето на средства, което се обсъжда във връзка с това, от решаващо значение е те да бъдат много добре наблюдавани и обвързани с условия, защото в противен случай ще се окаже, че на практика отваряме втори канал за помощ за развитие.
Linda McAvan
(EN) Г-н председател, не мисля, че Godfrey Bloom чу оратора от Британската национална партия (BNP) иначе щеше да види, че те имат толкова много общи неща, както винаги съм подозирала. Изказването сякаш беше размножено с индиго.
Чухме нещо за допитвания. Всъщност в едно неотдавнашно допитване повече от две трети от европейците заявиха, че изменението на климата е много сериозен въпрос, а 20% казаха, че е донякъде сериозен въпрос. Във Великобритания същите цифри бяха: 51% заявили, че това е много сериозен въпрос и 30% че е донякъде сериозен въпрос. Това прави общо 81%. Всъщност само 10% от европейците заявиха, че това изобщо не е сериозен въпрос. Допитванията до общественото мнение показват, че хората в Европа наистина са загрижени за изменението на климата и че наистина разбират. Ето защо всички основни партии в залата подкрепят Съвета и Комисията в Копенхаген и защо ние подкрепихме законодателния пакет миналата година.
Снощи в комисията по околна среда, обществено здраве и безопасност на храните колегите гласуваха с 55 "за" и 1 "против" в подкрепа на амбициозна преговорна позиция на Европейския съюз в Копенхаген. По отношение на финансирането, което е изключително важно тази седмица - и ние знам, че министрите на финансите се срещат днес - искаме средства, които да са в допълнение без двойно отчитане и с добри структури на управление.
Понякога в живота си човек вижда неща, които не може да забрави никога. Преди около три години двете с Fiona Hall отидохме в Северна Кения. Отидохме в една от най-бедните общности и там се срещнахме със земеделски стопани, отглеждащи добитък. Срещнахме се с млади жени - момичета - които биваха омъжвани на все по-ранна възраст в Северна Кения. Защо? Защото когато една млада жена се омъжи в Кения, срещу ръката й за съпруга баща й получава заплащане в крави, защото кравите са валутата. Кравите стават рядка стока в Северна Кения поради изменението на климата. Никога няма да изпратим бедността в историята, ако не се справим с изменението на климата и залата е длъжна да отговори на този призив.
Marit Paulsen
(SV) Г-н председател, ако вземем цялата верига на производството, около 40% от всички емисии на парникови газове идват от производството на храни. Във връзка с това може да се каже, че селското стопанство е главният злодей. Трябва да сме наясно, че селското и горското стопанство вероятно са едни от областите от решаващо значение, които трябва да се разгледат, ако искаме да се справим с проблема с емисиите. За тази цел обаче ние, богатите държави, трябва да бъдем достатъчно смели, за да възприемем нови технологии и да се откъснем от миналия си опит. Трябва да променим селскостопанската си политика, така че да спрем дъмпинга на наша продукция на пазарите на развиващите се страни. Може би това ще е една от най-полезните мерки, които бихме могли да вземем, за да може земеделието на Африка да стъпи на крака и да освободим жените на Африка.
Carl Schlyter
(SV) Г-н председател, г-н Карлгрен, Вие идвате тук отново и отново с хубави изказвания, но какво е действителното им съдържание? В развиващите се страни земята пресъхва, а болестите се разпространяват. Расте броят на "климатичните бежанци". Очаквате ли от тях да се усмихват пред лицето на смъртта?
Можете да трансформирате песимизма, който вие сами създавате в Съвета, като дадете някои конкретни обещания. Така че се питам: ще предложите ли 35-40 млрд. евро годишно като нова помощ за мерки в областта на климата? Ще изключите ли ядрената енергия, улавянето и съхранението на въглерод от проектите, избираеми за помощта? Ще приемете ли задължително лицензиране за важни "зелени" технологии за най-бедните страни? Ще спасите ли горите, като отхвърлите механизмите на пазарна основа за намаляване на емисиите от процеса на обезлесяване и деградация на горите (REDD)? Ако можете да обещаете всичко това, ще постигнете и намаление с 40% - и тогава всички ще си тръгнем оттук с усмивка на лице.
Konrad Szymański
(PL) Г-н председател, за съжаление, в позицията на Парламента при общото разпределение на задълженията за намаляване на въглероден диоксид липсва баланс относно начина, по който разходите за намаляването трябва да бъдат поети. Ако приемем резолюцията, ние подкопаваме пакета от мерки за изменението на климата, който бе договорен с толкова труд и разходите за който в момента се разпределят неравномерно върху държавите-членки от централна Европа. Приемането на решенията, предложени днес, ще засили още повече неравенството. Опитваме се да наложим на държавите-членки норми, които са фатални за икономиките им, като в същото време не изискваме нищо конкретно от държавите, които носят най-голямата отговорност за емисиите от въглероден диоксид в световен мащаб. Това е несправедливо и неефективно. Без пропорционалност в световен мащаб ние само ще увеличим конкурентоспособността на Китай, Индия и Бразилия.
Резолюцията отива дори по-далеч - тя предлага да субсидираме най-бедните държави. Сумата от 330 млрд. евро до 2020 г. означава, че вноската на държава като Полша би била от 16,5 млрд. евро до 40 млрд. евро. Това е политическа лудост, която поставя под съмнение икономическия смисъл от членството в Европейския съюз. Още повече че това е един неефективен метод, както се вижда от подготовката, която се извършва, за да се пристъпи към износ на електроенергия от Калининградския регион, който граничи с Полша. Няма смисъл да се подписва споразумение в Копенхаген, ако в него тежестта, свързана с ограничаването на емисиите от CO2, не е разпределена пропорционално в световен мащаб.
Marisa Matias
(PT) Г-жо председател, обмислянето на план за действие в подкрепа на развиващите се страни по отношение на изменението на климата е просто въпрос на справедливост и равенство. Те са най-силно засегнатите страни, макар и да са допринесли в най-малка степен за положението, в което се намираме. Ето защо трябва да направим нещо повече от декларация за намерения. По този начин ще покажем, че сме решени и имаме сериозни намерения по основните въпроси, като финансирането.
Колкото и амбициозна да е стратегията ни, ако въпросите на финансирането не бъдат ясно определени, не можем да имаме никаква конкретна политика. Съветът говори за около 100 млрд. евро към 2020 г. Има различни оценки, включително такива, които говорят за необходимост от 120 млрд. евро годишно, всяка година, в подкрепа на развиващите се страни. Затова се нуждаем от собствени ресурси, а не просто от средства за временно решаване. Поради тази причина е от жизненоважно значение да се установи как ще бъде използвано финансирането и кой ще го осигурява. Трябва да имаме смелостта да се заемем с въпроса и да приобщим всички заинтересовани страни, като в същото време включим и частния сектор и промишлеността. Или се надяваме те да предложат да финансират това начинание със собствени сили?
Timo Soini
(FI) Г-жо председател, мафията, действаща в областта на климата, използва наивни "зелени" политици, за да прехвърли стотици милиони евро от данъчните ресурси на развитите държави на наднационални компании, които правят огромни печалби в развиващите се страни, и на държавни предприятия в развиващите се страни, във формата на този вид такса за климата, която сега се прокарва. Китай например би могъл много лесно да изпълни задълженията си и сам: той е най-богатата държава в света от гледна точка на резервите му в чуждестранна валута.
Финландия и Европейският съюз трябва да спасят своите собствени стоманодобивни, инженерни и горски промишлености, като призоват в Копенхаген да бъде взето решение за въвеждане на конкретна система за емисиите, с която да се постигнат целите във връзка с климата за продуктите, които му влияят, вместо сегашните цели, основаващи се на проценти и търговия с емисии. Това е по-справедливият вариант.
(Ръкопляскания)
Pilar del Castillo Vera
(ES) Г-жо председател, искам да благодаря на Съвета и Комисията. По отношение на темата, която сега разискваме, има някои сигурни и редица несигурни аспекти.
Първият сигурен аспект или първият общ елемент е, че сега има голямо сближаване на мненията, че емисиите трябва да бъдат намалени и че трябва да се развиват чисти източници на енергия.
Вторият е, че трябва да има глобален подход към или начин за справяне с проблема. Следователно държавите, които отделят най-много въглероден диоксид в атмосферата, трябва да участват във всички международни споразумения. Сред големите производители на въглероден диоксид са Съединените щати, Китай, Индия и Бразилия.
Третият сигурен аспект е, че Европейският съюз е внесъл предложение, което представлява задължителна система от цели: 20% или 30%.
Четвъртият е, че няма реални признаци, поради различни причини, големите страни, отделящи въглероден диоксид, да приемат договореност от такъв характер и това е действителността.
Няма да е някаква липса на оптимизъм, ако признаем действителността, песимизмът ще спечели, ако не сме наясно с действителността. Само като признаем действителността, можем да създадем ефективна политика и тя ще бъде една по-оптимистична политика.
Мисля, че поемайки водещата роля по този въпрос, Европейският съюз е длъжен да внесе допълнителни мерки и предложения на масата за преговори. Япония бе спомената тук и трябва да говорим за успеха на проекти, като проекта "Sector Focus", които засягат най-силно замърсяващите промишлености. Въз основа на процес на бенчмаркинг такива проекти постигнаха невероятни резултати в Япония. Това са реалистичните начини за справяне с изменението на климата.
Копенхаген е възможност, но той ще бъде възможност за ефективност, а не за риторика, само ако се основава на действителността.
Jo Leinen
Г-жо председател, членът на Комисията Оли Рен похвали Парламента за действията му по приемането на пакета от мерки за защита на климата и в действителност целта ни е да продължим да бъдем амбициозни.
Снощи комисията по околна среда, обществено здраве и безопасност на храните гласува 55-1 в подкрепа на приемането на резолюция, която поставя високи цели за преговорите в Копенхаген. Този резултат показва, че отричането на изменението на климата, невежеството по тези въпроси, се представлява от пренебрежимо малцинство лица тук в залата, чиито мнения наистина би следвало да се пренебрегнат и които са разгласявали мненията си тук по редица поводи, но които всъщност плуват срещу течението на мнението на гражданите на всички държави от Европейския съюз.
За атмосферата на Земята няма значение откъде идва въглеродният диоксид. Това означава, че ни е необходима глобално споразумение за всяка държава, а не - както вече се привеждат доводи в Банкок - множество споразумения, тоест едно за САЩ, едно за Европа и едно за развиващите се страни - това ще бъде катастрофално. Нужен ни е световен пакт срещу изменението на климата и това означава, че ни е нужен също световен пакт за солидарност на богатите държави с бедните. Този аргумент вече беше споменат многократно.
Изменението на климата представлява възможност за нас и също за развиващите се страни да задвижим нисковъглеродно развитие с нови технологии, съчетано с модернизация на инфраструктурата. Европа трябва да помогне това да се случи. Що се отнася до финансирането, ние сме подкрепили искането, че ЕС се нуждае от 30 млрд. евро до 2020 г. и че трябва да разработим механизми за финансиране, които да са трайни и предсказуеми. Те не трябва просто да са зависими от бюджетни средства, а да имат и други източници на финансиране.
Искам отново да подчертая, че морският транспорт и въздухоплаването трябва да бъдат включени и че, разбира се, горите и селското стопанство имат свой собствен, значителен дял. Развитието и опазването на климата не са противоположности - по-скоро те трябва да бъдат събрани в синтез в Копенхаген.
Gerben-Jan Gerbrandy
(NL) Г-жо председател, като вземем всичко това предвид, има само едно решение на проблема с изменението на климата и това е технологията. Само новата технология може да ни позволи за поддържаме начина си на живот. При все това развитието на технологията е прекалено бавно и разпространението й, по-конкретно към развиващите се страни, е особено бавно. Климатът е световен проблем, но към него не е подходено чрез споделяне на най-добрите налични технологии. Това бе пълен провал в рамките на Киото и затова нека извлечем поуки.
Трябва, разбира се, да отчетем интелектуалната собственост. По-конкретно предприятията, които са в челните редици на развитието, трябва да бъдат насърчени и възнаградени съответно. И все пак, това знание трябва да бъде разпространявано по-бързо. За тази цел бе създаден фонд по отношение проблема с озона съгласно Монреалския протокол и бе предложена идеята за Многостранен фонд за технологии в областта на климата. Могат ли Комисията и Съветът да обяснят възгледите си по този въпрос?
Накрая, спирането на обезлесяването е особено важно, що се отнася до развиващите се страни, а ето че разбирам, че Европейският съюз в момента е разделен за ролята на горите, особено благодарение на Швеция, Финландия и Австрия. Как да убедим развиващите се страни да спрат обезлесяването, ако самият ЕС има двусмислено отношение към собствените си гори? Очаквам коментарите на г-н Карлгрен във връзка с това.
Bas Eickhout
(NL) Г-жо председател, ние говорим за изменението на климата, а би следвало да говорим за хората, които са най-силно засегнати от него, а именно тези в най-слабо развитите държави. На Малдивските острови например хората се борят срещу покачващото се морско равнище, а в Судан те се борят за плодородна земя.
Комисията продължава да предполага, че пазарните участници ще допринесат съществено за адаптирането към изменението на климата. Когато човек говори с всички инвеститори обаче, те постоянно повтарят, че дават средства, но предимно на нововъзникващите икономики и че няма да влагат в уязвимите държави. Все пак, тези пазари са нестабилни и съответните проекти, що се отнася до инвестиции в приспособяването към изменението на климата, са малки по размер. Инвеститорите не влагат парите си в такива неща.
Сега трябва да бъде казано много ясно, че публичното финансиране трябва да бъде насочено към най-слабо развитите държави. Световната банка ясно заявява, че въпросната сума следва да бъде най-малко 80 млрд. евро. Време е ЕС да покаже сериозно водачество, като направи сериозна оферта, вместо да предлага неясната цифра от 2-15 млрд. евро. ЕС просто трябва да последва примера на Парламента и да предложи най-малко 30 млрд. евро.
James Nicholson
(ЕN) Г-жо председател, конференцията по въпросите на изменението на климата в Копенхаген през декември ни дава уникална възможност да се занимаем с този тежък и огромен проблем. Ако разгледаме последиците от глобалното затопляне, е очевидно, че развиващият се свят плаща цената за увреждането на околната среда, причинено от по-богатите държави.
Изменението на климата не е единственият екологичен проблем, пред който сме изправени, но е наложително да опитаме да се занимаем с него в Копенхаген. Това е възможност за ЕС да говори с един глас и да намери решение на проблем, който засяга всички ни. Всички държави трябва да изиграят своята роля от гледна точка на изпълнението на цели и устойчивото развитие. Развиващият се свят трябва да бъде подкрепен и насърчен, като целите, определени за тези държави, следва да бъдат реалистични.
Знам, че има други, които са на различно мнение от моето, но не считам, че можем да си позволим да чакаме 50, 60 или 70 години, за да видим кой е бил прав или кой не е бил прав. Имаме отговорност днес да действаме сега, за да направим каквото можем, докато сме тук.
John Stuart Agnew
(ЕN) Г-жо председател, колко хубаво, че вече никой не гори еретиците, защото досега щях да съм целият в пламъци. Аз обаче съм силно разгорещен в противопоставянето си на схващането за причиненото от човешка дейност изменение на климата.
На въглеродния диоксид се падат само 0,038% от нашата атмосфера и само 4% от тях са повлияни от човешката дейност. Той е от жизненоважно значение и е незаменима храна за растителността. Колкото повече го получават растенията, толкова по-бързо растат. Недостигът на този газ би бил далеч по-сериозен от излишъка му. Паникьорските и неверни изявления, които внушават, че увеличаването на въглеродния диоксид ще доведе до значително покачване на морското равнище, се използват като извинение от местните органи да не поддържат евтините дървени прегради за защита от морето. Когато те неминуемо изгният, след 40 години служба, нищо не се прави за ремонта им и се стига до загуба на жилища. Това създава атмосфера на отчаяние сред крайбрежните общности. Ако компютърните прогнози не могат адекватно да прогнозират времето в краткосрочен план, те нямат никакво място при предсказването на промените в дългосрочен план.
Romana Jordan Cizelj
(SL) Госпожи и господа, искам да благодаря на министъра г-н Карлгрен и члена на Комисията г-н Де Гухт за изявленията, които направиха, но все още има нещо, което предизвиква безпокойство в мен. То е, че говорим за количествени цели, които няма да трябва да бъдат постигнати преди 2020 г. и 2050 г., съответно, докато експертите ни предупреждават, че трябва да започнем да намаляваме световните емисии още през 2015 г. Бих искала да знам дали може би Комисията е пропуснала или се е отказала от тази цел.
На второ място, ще трябва да постигнем всеобхватно споразумение в Копенхаген, което да включва всички държави. Не е достатъчно ние да наложим тези амбициозни екологични стандарти само на Европа, тъй като това ще означава само, че технологията, която предизвиква високи емисии, се премества в други части на света. Наистина ще ми е интересно да чуя от Комисията как тя възнамерява да включи в преговорите въпроса за разпределяне на тежестта равномерно сред индустриализираните държави и какви аргументи ще използва тя, за да насърчи развиващите се държави да поемат техните отговорности. Как ще предотвратим изтичането на въглерод? Наистина бих искала да имаме печеливша карта, една добра карта в ръкава.
На трето място, бих искала да посоча, че не можем да си затваряме очите пред действителността. Изкопаемите горива са основният източник на емисии и ние няма да можем да ги забраним в близкото бъдеще. Да очакваме страните да се откажат от въглищата просто така е нереалистично. Развитите страни няма да го направят, а развиващите се страни е дори по-малко вероятно да го направят. Ето защо трябва също да отделим голямо внимание в международните преговори на продължаването на разработването и използването на технологии, които позволяват изкопаемите горива да се използват ефективно, без да се отделят парникови газове. Има още едно нещо, което Европа може да направи веднага: можем да увеличим финансирането за Седмата рамкова програма, която е създадена за целите на международното сътрудничество относно изменението на климата.
Matthias Groote
(DE) Г-жо председател, г-н член на Комисията, г-н Карлгрен, госпожи и господа, темата за изменението на климата ще ни занимава много по-дълго, отколкото финансовата и икономическа криза. Има някои прилики - и двете струват много пари, а целта в Копенхаген ще бъде да се постигне споразумение относно финансовите инструменти за Третия свят и развиващите се страни.
Конференцията от Копенхаген трябва да успее и ние можем да дадем своя принос за постигането на успеха. Вчера свършихме добра работа, като приехме резолюцията в комисията по околна среда, обществено здраве и безопасност на храните с голямо мнозинство и мисля, че резолюцията ще спечели голямо мнозинство тук, в Парламента, и по този начин ще променим политическата обстановка с приближаването на Копенхаген. Често е налице и психологически аспект и ние всички трябва да изиграем ролята си в това отношение.
Все още ме безпокои един конкретен проблем. В Европейския парламент работихме за включване на въздухоплаването в търговията с емисии и накрая успяхме. Затова призовавам Комисията и Съвета да гарантират, че тази тема ще бъде преследвана последователно в Копенхаген. Трябва да постигнем международно споразумение в смисъл, че морският транспорт и въздухоплаването също ще бъдат включени в договора, който ще замени Протокола от Киото. Това е така, защото тези два транспортни сектора се разрастват до непропорционална степен и затова допринасят по непропорционален начин за глобалното затопляне.
Не следва да превишаваме границата от 2° С. Тук всъщност е мястото, където приликите между финансовата криза и изменението на климата свършват. Ако превишим границата, ще сме причинили непоправими увреждания на нашата планета, което означава, че са увреждания, които няма да можем да върнем назад.
Pat the Cope Gallagher
(ЕN) Г-жо председател, трябва да разгледаме възможностите, които могат да произтекат от постигането на цялостно международно споразумение в Копенхаген, така че да можем ефикасно да спрем изменението на климата. Съюзът се ангажира да гарантира, че до 2020 г. 20% от всичките ни енергийни потребности ще идват от сектора на възобновяемите енергийни източници. Европа - и всъщност собствената ми страна, Ирландия - може да стане световен лидер в разработката на нови и иновативни технологии за използване енергията на вълните и на приливите и отливите.
Развитието на такива технологии е жизненоважен компонент на стратегиите ни за постигане целите ни във връзка с изменението на климата. Трябва да гарантираме максимално увеличаване на финансирането на седмата и осмата рамкови програми на ЕС за научни изследвания и технологии в периода от настоящия момент до 2020 г.
(GA) Инвестициите в "зелени" технологии ще помогнат за създаването на работни места в Европа по време на икономическа криза. Знаем за големите трудности, до които ще се стигне ако не поемем международните си отговорности. Знаем за предизвикателствата пред нас. Ще се изправим непоколебимо и отговорно пред предизвикателствата като такива.
Claude Turmes
(ЕN) Г-жо председател, чували ли сте за руска рулетка? Играли ли сте някога на руска рулетка? Разбира се, че не, защото имате шанс едно от шест да бъдете убити или ранени. Ако Копенхаген не бъде успех, няма да имаме дори 50% шанс да предпазим планетата от влизане в опасно изменение на климата.
Защо се намираме в това невъзможно положение? Общо взето изгубихме двадесет години - двадесет години след голямата конференция в Рио, двадесет години лобиране от замърсяващи промишлености от петрол, през въглища до коли. Двадесет години, през които дясноцентристите в САЩ и в Европа затрудняваха максимално зелените и другите да прокарват амбициозен дневен ред.
Така че европейската среща на върха в Копенхаген през следващата седмица е последната възможност за дясноцентристите в Европа - включвайки шведското председателство на Съвета и Дания, както и Франция и Германия, които се управляват от дясноцентристки политици - да действа отговорно.
Bogusław Sonik
(PL) Г-жо председател, на Европейския съюз се гледа като на лидер на международната арена в насърчаването на диалог относно действията срещу изменението на климата и определянето на политически приоритети за намаляването на емисиите на въглероден диоксид. Като част от подготовката, която е в ход за конференцията от Копенхаген, Европейският съюз пое повече обещания от който и да било друг регион в света. До момента нито една от индустриалните сили - Съединени щати, Япония, Австралия - не е представила конкретно предложение с конкретни цифри, посочващо данни за помощта за развиващите се страни в усилията им да ограничат емисиите на въглероден диоксид и за подкрепа развитието на енергоспестяващи технологии, основани на възобновяеми енергийни източници.
Европа ще бъде надежден партньор в преговорите, ако представи реалистични, постижими и разумни предложения, които да станат отправна точка за постигане на международен консенсус и разбирателство. Сега Европа се нуждае от съюзници и от подкрепа за съществуващите си предложения. Поради това следва да бъдем внимателни и с повишаването на ангажиментите за намаляване от 20% на 30%, тъй като останалите индустриализирани държави не проявяват волята сами да си поставят такива амбициозни цели, като финансовата подкрепа за развиващите се страни също следва да бъде реалистично начинание. Това не трябва да бъде просто списък с желания. Това следва да бъде система за предоставяне на помощ, която е в съответствие с принципа на устойчиво развитие и която следва да дава възможност на бенефициерите да планират действията си.
Има още едно нещо, което е значимо от гледна точка на гражданите на Европа. Не следва да забравяме, че срещата на върха в Копенхаген, нашите резолюции и подготовката на Парламента за срещата на върха следва да се придружават от ясно определена система за комуникация с гражданите, с обществото. Не искаме между обществото и институциите на ЕС да се създаде преграда или празнина в системата за съобщаване на информация относно глобалното затопляне.
Michael Cashman
(ЕN) Г-жо председател, аз ще пазя моите емисии на въглероден диоксид ниски и ще бъда кратък. Г-н член на Комисията, радвам се да Ви видя на длъжността. Уважаемо председателство, радвам се да ви видя тук.
Приказките за 2020 г. или 2050 г. не са достатъчни. Трябват ни споразумение и постижения сега, защото изменението на климата излага на риск намаляването на бедността. Наблюдаваме отклоняване на бюджетите за ОПР встрани от развитието. Това е неприемливо и излага на риск Целите на хилядолетието за развитие, които трябва да бъдат постигнати. В Копенхаген ще видим 27 страни да действат като една за постигането на амбициозни цели.
Чухме хората, отричащи на изменението на климата, тук в тази зала. Нека кажа само това: говори се за растения и въглероден диоксид; има обезлесяване и опустиняване. Това значи, че на места няма вода. Няма дървета. Изменението на климата убива. Толкова е просто. Нека бъдем ясни - държавите-членки трябва да запазят цифрата от 0,7% от брутния си национален доход за целите на развитието и да ограничат всяка употреба на този брутен национален доход до максимум 10%, и след това да дадат допълнителните средства, необходими за борба и за победа над изменението на климата.
Fiona Hall
(ЕN) Г-жо председател, опасявам се, че изчисленията на Комисията относно международните финанси за климата са само прах в очите.
Първо, тя заяви, че 90% от мерките за енергийна ефективност могат да бъдат финансирани от самите развиващи се страни. Това прави 30 млрд. евро годишно. В ЕС най-голямата пречка пред въвеждането на мерки за енергийна ефективност както при правителствата, така и при отделните граждани, е липсата на първоначално финансиране. Защо Комисията счита, че развиващите се страни могат да се справят с мерките за енергийна ефективност без първоначално финансиране, след като и държавите-членки на ЕС се затрудняват да го направят?
Също така, идеята, че международният въглероден пазар може да финансира 38 млрд. евро годишно е нереалистична. Видяхме колко бавно успя да се задвижи въглеродния пазар от Системата за търговия с емисии (ETS) на ЕС и колко силно пострада цената на въглерода от икономическата криза. Вероятно ще минат много десетилетия, докато се утвърди правилно функциониращ международен въглероден пазар, затова сега ни е необходима нова и допълнителна мярка за финансиране.
Françoise Grossetête
(FR) Г-жо председател, изменението на климата, както все повтаряме от сутринта, означава просто увеличаване на опустиняването и сушата; означава обезлесяване, означава природни бедствия, означава разпространение на глад и болести, най-вече в страните от Юга и означава миграционни потоци.
Срещата на върха в Копенхаген трябва да получи ангажимента на държавите в света за намиране на баланс между четири важни цели, като първото нещо е, разбира се, да бъдат намалени емисиите на парникови газове, но става въпрос също и да не спъваме нашата икономика, да не допуснем екологичен дъмпинг и да насърчаваме новите технологии на Европа.
Следователно по тази тема, тъй като трябва да вземем предвид най-бедните държави, искам да привлека вниманието ви към някои развиващи се държави, по-конкретно към най-напредналите развиващи се държави. Това понятие не фигурира в международните текстове и тези страни попадат в категорията на развиващите се държави. Така те не се разглеждат като държави, които са длъжни да участват в усилието за намаляване на парниковите газове, дори и някои от тях да са сред най-големите консуматори на въглерод. Имам предвид, разбира се, Китай, Индия и Бразилия, които задължително следва да поемат ангажимент в Копенхаген да постигнат цели, съпоставими с тези на индустриализираните държави тъй като, строго погледнато, те изобщо не приличат на повечето други развиващи се държави.
Усилията за намаляване на въглеродния диоксид трябва да бъдат споделени при най-справедливи условия. Не трябва да допуснем никакво изкривяване на конкуренцията. Преговорите трябва също да бъдат възможност за стимулиране внедряването на нови технологии и да се позволи в научните изследвания и развойната дейност да бъдат направени съществени инвестиции.
В Копенхаген ние ще трябва - и това е една необходимост - да създадем условията за устойчива търговия между държавите въз основа на взаимните интереси. Успехът ще включва насърчаване на разпространението на технологии в най-слабо развитите държави, в замяна на зачитането на правата на интелектуална собственост и отварянето на пазарите им за тези технологии.
Enrique Guerrero Salom
(ES) Г-жо председател, двете най-сериозни кризи в света са бедността и последиците от изменението на климата: две кризи, които ще бъдат дори още по-тясно свързани в бъдеще, две кризи, които стават все по-опустошителни с всеки изминал ден.
Сега има много повече бедни хора, отколкото имаше преди година, десетки милиони повече. Днес последствията от изменението на климата са по-сериозни и по-интензивни от когато и да било.
От Копенхаген ни дели месец и половина, още само няколко седмици. В Копенхаген трябва да направим едно голямо усилие. Трябва да съсредоточим повече усилия върху борбата с изменението на климата, но без да използваме ресурсите, които в момента използваме за помощ за развитие, не с ресурсите, които в момента използваме за образование или здравеопазване.
Развиващите се страни се нуждаят и от двата вида ресурси. Поради това трябва да отидем по-далеч от 0,7% от БВП. Това бе посланието от различни лидери на неотдавнашното заседание на Обединените нации. Това бе посланието от председателя на испанското правителство.
Peter Liese
(DE) Г-жо председател, г-н член на Комисията, госпожи и господа, на заседание с участието на члена на Комисията, отговарящ за здравеопазването, г-жа Василиу и медицински експерти от цяла Европа преди няколко дни в Брюксел бе обсъдена темата за здравето и изменението на климата. Това бе едно много наситено с информация събитие под надслов "Рецепта за една здрава планета". Председателят на Постоянния комитет на европейските лекари (ПКЕЛ) използва едно много подходящо изображение - пациентът планетата Земя е като човек, страдащ от сериозно заболяване. Колкото по-късно се намесите, толкова по-болезнено е лечението, а идва момент, когато дори е твърде късно за лечение. В този момент пациентът бива неизлечимо увреден. Ето защо трябва да действаме бързо и решително за пациента планета Земя. Надявам се всички да се съгласим за това.
Също толкова вярно е, че изменението на климата засяга всички - всяка държава в света и всеки сектор на европейската икономика. Виждам дисбаланс - ние стоварваме много тежко бреме върху традиционните участници в европейската търговия с емисии, при все това на тях се падат по-малко от 50% от емисиите на Европейския съюз. Ето защо тежестта трябва да се разпредели върху повече плещи - снощи решихме това. Приехме и изменения 198 до 202 относно включването на въздухоплаването - както спомена г-н Groote - и морския транспорт. Може би това следва да бъде по-добре разработено и разграничено, но все пак е стъпка в правилната посока. Комисията и Съветът трябва най-накрая да се ангажират повече с този въпрос. На срещата на върха на ЕС при подготовката за срещата в Питсбърг и на самата среща в Питсбърг по този въпрос не бе постигнат никакъв напредък. Съветът и Комисията трябва да правят повече във връзка с това.
Имам да добавя едно последно нещо. И другите региони в света също трябва да направят повече. Радвам се, че Барак Обама спечели Нобеловата награда за мир, но ако той не дойде в Копенхаген и не представи смислено предложение ще се окаже, че губи авторитет и поради това той трябва да представи нещо в Копенхаген.
Kriton Arsenis
(EL) Г-жо председател, развиващите се страни са допринесли най-малко за изменението на климата. В същото време обаче те страдат от най-лошите му последици. В Африка милиони хора трябва да пътуват все по-далеч с всяка година, за да намерят вода, дърва за да си сготвят и храна. Това са хора, зависими от услуги, които черпят от природните екосистеми, и са хора, които с нищо не са допринесли за изменението на климата.
Природните екосистеми, каквито са горите на Африка, съхраняват три пъти повече въглерод, отколкото са отделили в атмосферата, три пъти повече въглерод, отколкото понастоящем има в атмосферата, а поглъщат 50% от въглерода, който ние отделяме в атмосферата всяка година. Ето защо защитата и разширяването на горите въз основа на природни процеси и без търговски цели, следва да бъде най-важният приоритет на нашата политика, както за борбата срещу, така и за приспособяване на развиващите се и развитите страни към изменението на климата.
Theodoros Skylakakis
(EL) Г-жо председател, искам да изразя позиция по конкретния, но много важен въпрос на морския транспорт във връзка с Копенхаген и развиващите се страни. Имам две бележки: би било огромна грешка да подхождаме към морския транспорт и въздухоплаването като към едно и също нещо. Морският транспорт е най-ефективният и природосъобразен начин на транспорт, докато въздухоплаването е повече или по-малко най-лошият. Поради това за морския транспорт трябва да бъдат определени цели, но те трябва да бъдат справедливи по отношение на - по-конкретно - автомобилния транспорт, който се конкурира с морския транспорт и е много по-силно замърсяващ. Като атакуваме несъразмерно морския транспорт в сравнение с автомобилния транспорт, ние атакуваме несъразмерно сърцевината на икономиките на развиващите се страни, тъй като развиващите се страни се опират най-вече на суровини, земеделски продукти и промишлености, които широко използват морския транспорт, докато нашите икономики са основно икономики на услугите.
Питам се ще дали ще успеем да убедим развиващите се страни в добрите си намерения, като предложим да финансираме начинанието във връзка с изменението на климата със средства, които ще вземем в непропорционална степен от морския транспорт и които, като процент от БВП, ще обременят развиващите се страни в по-голяма степен, отколкото развитите страни?
Питам се също, след като научих, че групата на Зелените/Европейски свободен алианс вчера е отказала да подкрепи разискване за взаимовръзката между целите за морския транспорт и целите за автомобилния транспорт, дали шофирането по европейска автомагистрала с луксозна кола със 180 километра в час е по-екологосъобразно от превоза на храни и суровини за икономиката на планетата.
Gilles Pargneaux
(FR) Г-жо председател, г-н Карлгрен, г-н председател на Комисията, изправени сме пред предизвикателство за човечеството, предизвикателство за бъдещите поколения. За предприемем необходимите действия, Копенхаген трябва да осигури условията за световно споразумение, едно споразумение, тъй като, както по-рано заяви председателят на комисията по околна среда, обществено здраве и безопасност на храните г-н Leinen, е необходим универсален съюз, включващ индустриализираните държави и нововъзникващите икономики икономики.
Днес с нашето разискване, но също и със съставянето на проект на резолюция на Парламента ние отново призоваваме Европейския съюз да запази водещата си роля в тази необходима политика за борба с изменението на климата. Нека помним, че трябва да говорим с един глас, за да запазим авторитета си.
Да, трябва да се договорим в Копенхаген за ограничаване на покачването на средната температура в света, така че да не превиши равнищата от времето преди индустриализацията с повече от 2° С. Да, трябва да подпишем споразумение в Копенхаген, за да гарантираме заедно, че към 2020 г. ще има 30% по-малко емисии на парникови газове, отколкото са били през 1990 г. Това обаче няма да бъде достатъчно. Необходимо е не само развитите страни съществено да намалят емисиите си, но те трябва да помогнат за постигане на целите.
Оттук следва, че индустриализираните държави трябва да предоставят на развиващите се страни адекватна, дългосрочна и предсказуема финансова и техническа подкрепа, за да ги насърчат да поемат ангажимент за намаляване на техните емисии на парникови газове. Копенхаген трябва също да позволи на развиващите се страни да преминават към модели с ниски въглеродни емисии.
Така че позволете ми да разгледам две области, които според мен са необходими за бъдещето ни. Първо, въвеждането на международно равнище на финасиране за борба с глобалното затопляне, основано на данъчно облагане на финансовите операции. Второ, мисля, че е необходимо да се въведе данъчна корекция на границите на Европа, която да се прилага към вноса на стоки, произведени без никаква грижа за опазването на околната среда, данъчна корекция, свързана с договорно определено възстановяване за държавите от Юга на данъка върху въглерода, събран по този начин по границите на Европа и който да се използва за финансиране инвестиции в оборудването, от което те се нуждаят за борба с глобалното затопляне.
Rachida Dati
(FR) Г-жо председател, следвайки примера на неотдавнашната среща на Г20, която беше възможност за Европа да изиграе водеща роля при определянето на нов световен икономически ред, на конференцията в Копенхаген през декември Европа отново ще има отговорността, но и преди всичко задължението, да покаже на международните си партньори пътя, който трябва да се следва.
В противовес на казаното току-що, по-конретно от страна на някои мои колеги от групата на Зелените/Европейски свободен алианс, Европа започна да поема отговорностите си по отношение на опазване околната среда, след като през декември 2008 г. беше приет пакетът от мерки за изменението на климата и енергетиката. С този пакет от мерки Европа ще има цялата легитимност, която й е необходима при воденето на преговорите за определяне на амбициозен, практичен и глобален отговор на предизвикателствата на изменението на климата.
Договореността, която трябва да бъде постигната в Копенхаген, ще трябва да се основава на принципа на споделената отговорност, но също и на разграничената отговорност. По-конкретно, както току-що каза г-жа Grossetête, от нас като индустриализирани държави зависи да гарантираме, че нашите партньори, развиващите се страни, имат средствата да ни последват, като предприемем амбициозната стъпка на борбата срещу изменението на климата.
Трябва също да дадем пример, не на последно място, като се ангажираме с амбициозна програма, целяща 80% съкращаване на емисиите на парникови газове до 2050 г. Чух да се казва току-що, че това не е достатъчно, но вече е едно добро начало. Същевременно трябва да създадем и условия да се гарнатира, че развиващите се държави могат да участват заедно с нас в това световно усилие.
Имаме отговорност, но имаме и задължения към тези държави. Простият факт е, че трябва да преодолеем общо предизвикателство, за което се изисква участието на всички. Както знаем обаче, не всички имаме същите възможности и не всички имаме същата история. Поради това Копенхаген трябва да бъде успех, но успех, постигнат с истински принос, който е нещо повече от прост ангажимент. Европейският съюз ще бъде оценяван по този принос и по този ангажимент.
Ако Копенхаген не доведе до това нашите партньори да поемат твърди, споделени ангажименти за предприемане на конкретни действия, тогава, както току-що каза предишният оратор, ние в Европа ще трябва да въведен данък върху въглерода по нашите граници. Това ще бъде единственият начин да бъдем чути и да гарантираме, че нашият благороден ангажимент има смисъл. От Европа зависи да гарантира, че посланието ще бъде чуто ясно.
Anni Podimata
(EL) Г-жо председател, основното предизвикателство пред нас седем седмици преди срещата на върха в Копенхаген е дали ще успеем да постигнем договореност от гледна точка поемане на отговорност за световно финансиране на политиките за смекчаване на изменението на климата от името на развиващите се страни. Европа предприе важни стъпки, като определи източниците за финансиране и начините за организирането му, но вече дойде моментът да убедим другите развити държави да поемат своя дял от отговорността, като се има предвид, че подкрепата от страна на развиващите се държави за усилията ни за борба с изменението на климата също така дава възможност за борба с глобалните неравенства и за стестняване на пропастта между развитите и развиващите се страни.
Има и още нещо, което не трябва да забравяме, особено тук, в Европейския съюз. Близо сме до създаването на нов ред за бежанците, "климатичните бежанци", които не са защитени днес от никаква международна конвенция и в резултат на това нямат права. Запълването на тази правна празнина и съществената подкрепа за "климатичните бежанци" е основно задължение на международната общност, в което Европейският съюз следва да поеме водеща роля.
Maria Da Graça Carvalho
(PT) Г-жо председател, г-н Карлгрен, г-н Де Гухт, Европейският съюз следва да продължи да играе водеща роля в международните преговори за постигане на амбициозно споразумение в Копенхаген. Споразумението следва да се основава на принципа на споделената, но и разграничена отговорност. Този принцип следва да се прилага еднакво към развиващите се държави, но за всяка се изискват мерки, съобразени с нейното индивидуално положение, тъй като те се намират на различни етапи и в различни обстоятелства. Всички развиващи се държави, с изключение на най-слабо развитите, следва да възприемат национални стратегии за нисковъглеродно развитие.
Развиващите се държави ще се посрещнат разходи от около 100 млрд. евро за намаляване на емисиите си и приспособяване към последиците от изменението на климата. Част от финансирането ще идва от частния сектор, но ще бъде необходимо и международно публично финансиране, в допълнение към официалната помощ за развитие. От най-голяма важност сега е да определим как тази система за финансиране ще бъде структурирана, заедно с източника и сумата на финансиране, за да се осигури споразумение в Копенхаген.
От друга страна, механизмът за чисто развитие съгласно Протокола от Киото следва да бъде реформиран така, че кредити да се дават само за проекти, които позволяват постигане на допълнително намаляване на емисиите. По-напредналите в икономическо отношение развиващи се държави и икономически по-конкурентоспособните сектори следва постепенно да бъдат изключени от този механизъм, за да може той да се съсредоточи основно върху най-бедните страни, особено тези от Африка.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Европейският съюз дава пример на другите континенти, като се залавя със заплахите, витаещи над нашата планета. Това също подпомага борбата с изменението на климата. Европейският съюз е готов да бъде лидер и в бъдеще, но в борбата трябва да се включат всички държави, участващи в конференцията в Копенхаген.
За развиващите се държави е нужна допълнителна помощ. Техният икономически растеж, както и този на държавите от BRIC (Бразилия, Русия, Индия и Китай), трябва да се основава на "зелени технологии". Повече внимание следва да се отделя на споделянето на най-съвременните технологии и знания. ЕС следва да даде привлекателен пример не само като поема ангажименти за намаляване на емисиите, но и като насърчава възобновяемата енергия и увеличава енергийната ефективност.
Нека не забравяме, че и в Европейския съюз има значителен процеп между държавите, които успешно прилагат нови технологии и пестят енергия, и тези, които се влачат отзад. Трябва да има съвместно усилие за елиминиране на процепа и това отново ще бъде добър пример за всички.
Eija-Riitta Korhola
(FI) Г-жо председател, някои факти трябва да бъдат признати. На първо място, усилията ни по отношение на климата досега не са ни донесли ползи. Стратегията се оказа неефикасна, защото емисиите се увеличиха както в абсолютно, така и в относително изражение. Обратно на очакванията, относителното отделяне на въглерод в света се увеличи единствено точно по същото време, когато имаше реални международни инвестиции в тази област. Емисиите на тон условна продукция в държавите, които ратифицираха споразумението, не са намалели с някаква по-голяма степен на успех в сравнение с държавите, които останаха извън Протокола от Киото. Разполагаме с едно лошо споразумение и то трябва да бъде заместено от едно по-добро, по-цялостно, по-ефективно и по-амбициозно такова.
Второ, следва да се признае, че знаем по-малко, отколкото си мислехме, че знаем преди известно време. Макар емисиите да нараснаха повече, отколкото се предвиждаше, температурата сега не следва логично ръста на емисиите. Сега тя спря да се повишава и глобалното захлаждане се очаква да продължи през идните години. При все това, времевият интервал е твърде кратък, за да се правят изводи или за да ни позволи да забравим всичко за предишният модел на затопляне. Информацията, която е объркваща за широката общественост, не означава следователно, че не трябва повече да се тревожим за изменението на климата, а означава, че са необходими повече научни изследвания. Следователно емисиите трябва да бъдат на разумни равнища във всички случаи, независимо от това дали има или няма бързо затопляне. Отправната точка за това следва да бъдат идеите относно устойчивото развитие от Доклада на ООН за Целите на хилядолетието за развитие. Той не само подробно разглежда въпроса за въглерода, а се явява също и цялостна политика в областта на климата.
Трето, преживяваме икономическа криза и вследствие на това имаме отговорност към нашите граждани. Това, което правим, трябва да бъде мъдро и ефективно. Светът вече не може да си позволи лошо споразумение относно климата. Не можем да позволим грешките от Киото да продължават и не ни е необходимо споразумение, което да се задоволи просто с изместване на емисиите от едно място на друго, без реално да ги намалява. Тъй като критериите в основата на политиката в областта на климата в момента са свързани с емисиите от производството, а не от потреблението, причините за проблема може да бъдат изместени другаде. Предвид полученото в резултат от това изтичане на въглерод, би било възможно дори, докато местните емисии намаляват, световните емисии да се увеличават. Вместо това са необходими огромни инвестиции в обезвъглеродяване и в технология, която да намалява емисиите. Замърсяващо производство не трябва да бъде възможно никъде. Не можем да създаваме вратички, макар че търговията с емисии в ЕС е образцов пример как да се прави това!
Ivari Padar
(ET) Г-н председател, амбициозните мерки в областта на климата биха спомогнали за намиране изход от сегашната икономическа криза чрез създаване на нови работни места и засилване на стопанската дейност. Международната енергийна агенция счита за необходимо да се стигне до споразумение в Копенхаген за насочване на инвестициите, които бяха забавени поради кризата, към инвестиции в екологично устойчивия енергиен сектор.
Във връзка с това мога да видя и възможности за родната ми Естония. Необходима ни е широка програма за икономия на енергия и също и амбициозен и дългосрочен подход към областта на възобновяемата енергия. Не можем обаче да се ограничим само с това. Следва да преразгледаме нашата собствена транспортна и логистична регулация, да използваме екологосъобразни строителни материали и технологии, да намалим потреблението на материали и химикали в промишлеността, да реформираме методите на опаковане, използвани в търговията на дребно, и да развиваме биологично селско стопанство.
Тези и много други решения ще бъдат съществените сектори на растеж в бъдеще. Много от тези нови решения изискват усилията на нашите учени; други могат да бъдат създадени само чрез собствените ни усилия.
Elisabetta Gardini
(IT) Г-жо председател, госпожи и господа, забелязах че гласуването, което се проведе вчера в комисията по околна среда, обществено здраве и безопасност на храните, бе споменато тук на няколко пъти.
Бих искала обаче да поясня, че не всичко може да бъде сведено до една-единствена екстремистка идеологическа позиция. Чухме много позиции от нашите колеги, които са твърде различни, много по-нюансирани, основани на много повече здрав разум и следователно предвид това, че отразяват реалността много по-добре, мисля, че е по-вероятно да доведат до реални решения.
Науката не е тотем. Когато бе направена грешката да се избере един въпрос по толкова идеологизиран начин, не бяха дадени решения и това доведе до катастрофа. Европа следва да бъде експерт в това да не повтаря едни и същи грешки, дори и когато те приемат различни форми и имат етикети, които на пръв поглед изглеждат много по-безобидно. Трябва да посоча, че самата Директива за търговията с емисии посочва именно, че добродетелният път, следван от Европейския съюз, трябва да бъде оценен от Комисията в съответсвие с резултата от конференцията.
Със сигурност трябва да се явим на конференцията със силни позиции и ясни идеи, но също и с абсолютната цел да разпределим усилията си справедливо най-вече сред всички индустриализирани държави, които следва да приемат равностойни цели за намаляване на емисиите. Трябва също да имаме предвид това, което г-жа Grossetête изрази много добре, а именно, че повече не можем да пропускаме да правим разграничение между развиващите се държави: някои държави наистина са развиващи се, а други са нововъзникващи икономики, като Индия, Китай и Бразилия. Последните също са държави, които трябва да поемат свои собствени ангажименти.
Разбира се, ако в Копенхаген не бъде постигнат балансиран резултат, аз, от друга страна, настоятелно призовавам Европейския съюз да продължи да прави необходимото квотите да се разпределят безплатно за секторите в риск, съгласно Директива 2003/87/EО. Това са въпроси от решаващо значение. Искаме самият Протокол от Киото да запази значението си за околната среда и, преди всичко, искаме да избегнем създаването на финансов балон за сметка на европейските предприятия.
Vincent Peillon
(FR) Г-жо председател, както колегите ни нееднократно заявиха тази сутрин, проблемът за финансирането на борбата на развиващите се страни срещу глобалното затопляне може да доведе до провал на срещата на върха в Копенхаген, когато ние всички се надяваме тя да бъде успешна.
Както знаем обаче тези държави често са основните жертви на глобалното затопляне, но не са отговорни за него. Индустриализираните държави предоставиха съществен пакет финансова помощ. Днес той не е достатъчен и дори обявените суми не се отпускат реално. Точно това ни задължава и ще ни задължи да намерим нови източници на финансиране.
Комисията по околна среда, обществено здраве и безопасност на храните, следвайки примера на комисията по развитие призна, че сега има нужда да се разгледа данък върху финансовите операции от вида на данъка на Тобин. Този данък от 0,01% върху спекулативните сделки би донесъл 100 млрд. щатски долара годишно; с други думи сумата, която според оценките ще бъде необходима към 2020 г. за борба с глобалното затопляне в развиващите се държави.
Поради това Парламентът, следвайки примера на някои национални политически лидери, поема отговорностите си. Бих искал да узная позицията на Съвета и Комисията и дали те ще ни подкрепят по този въпрос.
Lena Ek
(SV) Г-жо председател, в момента светът е изправен пред три големи кризи: финансовата криза, кризата в заетостта и кризата с климата. Решенията, които разработим заедно, трябва да помагат за намирането на изход от всичките тези три кризи. Предприятията ни са изправени пред големи предизвикателства, но има и големи възможности за нови работни места и за справяне с редица социални кризи. Ако бъдат правилно приложени, при правилни решения и при достатъчна твърдост от страна на ръководителите на тези преговори, ще можем да видим обновление и една нова, екологично устойчива икономика в света.
Хората в целия свят очакват от конференцията от Копенхаген да излезе с енергични мерки. Трябва да сме наясно, че САЩ ще искат решения на пазарна основа, Европа ще иска решения, основани на законодателството, а Китай ще иска да реши собствените си вътрешни социални проблеми. Има също и разлики в подходите в рамките на Европа. В Европейския парламент има членове, които искат праговете да бъдат вдигнати толкова високо, че да бъде невъзможно да се постигне решение в Копенхаген, докато други ще настояват само за доброволни решения.
Бъдещето е в една "зелена", либерална пазарна икономика. Трябва да гарантираме, че потребителите ще получат възможност да използват силата си на пазара чрез знания и прозрачност.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Обезлесяването - явление, често споменавано през настоящото разискване, със сигурност е нещо, което засяга по-конкретно развиващите се държави. Преди обаче да хвърлим вината върху тези държави трябва да осъзнаем, че обезлесяването удовлетворява някои нужди на оцеляването.
Бих искал да спомена в днешното разискване заключенията от едно неотдавнашно проучване, които подчертават, че близо половината от земеделската площ в света е покрита с поне 10% гори. Земеделската площ, покрита с горска растителност, съставлява два пъти по-голяма площ от тази на амазонските дъждовни гори. Считам, че това ни помага да осъзнаем стойността на тази растителност. Без съмнение фермерите биха положили по-големи усилия за опазване на растителността, ако получат достатъчно финанси, за да го правят.
Друг аспект, който също би могъл да бъде разгледан, е насърчаването на стратифицирани системи за агро-горско стопанство, които съчетават отглеждането на култури и дървета. Културите от този вид, които са по-малко жизнеспособни от монокултурите, често биват изоставяни. Считам, че всяко решение, целящо избягване на обезлесяването, трябва също да взема под внимание системите за компенсиране на земеделските стопани, включително тези земеделски стопани в Европа, които отглеждат такива видове стратифицирани култури.
Judith A. Merkies
(EN) Г-жо председател, "успех или провал, това е въпросът". Всякакви видове кризи вече бяха споменати, но една беше забравена на фона на глобалното затопляне, а именно кризата на общественото доверие към политиката.
Съгласна съм с г-н Карлгрен. Нека не правим от това конкурс за красота относно кой е повече или по-малко амбициозен, повече или по-малко реалист или повече или по-малко склонен да плаща. Необходими ни са четири ясни неща, тъй като е заложено прекалено много: нуждаем се от ясна и амбициозна политическа позиция; нуждаем се от ясен ангажимент; нуждаем се от ясен път и ясни срокове; и не на последно място, се нуждаем от яснота относно финансовата подкрепа. Ако Копенхаген не бъде пълен успех, нека не вдигаме фалшива тревога и да не започваме да търсим виновни и да опозоряваме някого, а вместо това нека определим ясен процес и времеви график, за да може да стигнем до резултат. Нека покажем, че сме надеждни и отговорни както при определяне на целите, така и в рамките на една справедлива финансова перспектива
Graham Watson
(EN) Г-жо председател, много говорим за топенето на ледените шапки, но освен Арктика и Антарктида има също и "трети полюс": Хималайската ледена шапка и нейните ледници, които дават вода на около два милиарда души - почти една трета от населението на света - в Китай, Индия и другаде на субконтинента.
Ледниците се отдръпват бързо вследствие на черния въглерод, който идва най-вече от индустриализацията, но също и от генератори, захранвани с изкопаемо гориво, които се използват в земеделието, и това ще лиши милиарди хора от вода както за пиене, така и за напояване. Европейският съюз трябва да признае, че ще бъде необходима помощ за подобряване на качеството на използваните машини и за намаляване на замърсяващото им въздействие.
Мисля, че това следва да бъде включено в дневния ред за Копенхаген, но то следва да бъде включено и в дневния ред за предстоящата среща на върха между Европейския съюз и Индия и другите срещи на върха със засегнатите държави. Ако не им помогнем, няма да съумеем да предотвратим топенето на хималайските ледници или сериозни проблеми с водоснабдяването на една трета от човечеството.
Iosif Matula
(RO) Живеем на планета с разнороден климат. Има обаче един фактор, който въздейства на всичко това: изменението на климата. Действителността ни показва, че последиците от изменението не се влияят от граници или географски области. Всеки от нас е засегнат по различен начин, независимо дали под формата на наводнения, суша, пожари или силни бури.
Основната причина за тези бедствия очевидно е необузданото развитие на някои групи дейности, водещо до увеличаване на емисиите на въглероден диоксид и глобално затопляне. Според актуалната статистика коефициентът на емисиите на въглероден диоксид на глава от населението може да бъде стотици пъти по-високо при развитите държави в сравнение с развиващите се държави.
Предвид сегашното положение се чувствам длъжен да задам следния риторичен въпрос: наш дълг ли е или не да подкрепим развиващите се държави с инициативи и технологии, за да запазим планетата си чиста? Мисля, че отговорът е очевиден. Следователно за наше собствено добро и за доброто на бъдещите поколения не можем да отлагаме по никакъв начин приемането на конкретни мерки.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Г-жо председател, много е важно преходът към свят с ниски въглеродни емисии да се направи справедливо и да имаме една жизнеспособна политическа система, тъй като пазарът все няма време за справедливост. Ето защо срещата в Копенхаген е важна.
Бих се радвала, ако министър Карлгрен беше приоритизирал повече нещата. Вие направихте от всичко приоритет и така на практика нищо не е с приоритет.
Считам, че политиката в областта на климата трябва също да играе важна роля за последиците от разпределението на доходите. Как бихме могли да улесним приспособяването за домакинствата с ниски доходи в Европа? Никоя ли страна в Европа още не е мислила за това? Например би могло да се използват по-гъвкаво Структурните фондове за насърчаване на "зелена" структурна промяна. Не е достатъчно да бъде спасен светът: трябва да спасим и хората в него.
András Gyürk
(HU) Г-жо председател, една от основните теми в предстоящата среща на върха в Копенхаген по въпросите на климата може да бъде управлението на горите. Не е съвпадение всъщност че повече вредни газове се натрупват във въздуха в резултат от обезлесяването, отколкото могат да бъдат обяснени с транспорта, например. Неспособността да бъде намерен изход от това положение се подчертава от факта, че според някои оценки почти 40% от дърводобива в света се извършва нелегално.
Когато говорим за дърводобив, ние най-напред имаме предвид тропическите гори, но не е необходимо да търсим толкова далеч от дома си. Според едно неотдавна публикувано изследване една трета от дървесината, използвана в Унгария, е отсечена нелегално. Поради липсата на санкции в тази област позициите, като че ли спечелени от възобновяемите енергийни източници всъщност скриват частично незаконното изгаряне и сеч на дърветата. Въз основа на това, което описах, трябва да затегнем правилата, отнасящи се до устойчивото управление на горите. Срещата на върха в Копенхаген по въпросите на климата може да даде възможност управлението на горите да стане неделима част от системите за защита на климата.
Mairead McGuinness
(EN) Г-жо председател, въпросът за продоволствената сигурност трябва да бъде споменат в настоящото разискване относно изменението на климата, по-конкретно във връзка с развиващия се свят. Много е трудно да искаме от хората да мислят за смекчаване на изменението на климата, ако основните им потребности от храна не са задоволени. Трябва да им позволим да използват най-добрата налична технология за да произвеждат, по един устойчив начин, храна, която не уврежда околната среда, и да се заемат с въпроса за изменението на климата.
Имам едно опасение във връзка със Световната търговска организация и една договореност в областта на селското стопанство, която не отчита например въздействието на обезлесяването в Бразилия, тъй като тя доставя говеждо месо на Европейския съюз. Това са много сложни въпроси. Можем да решим проблем на едно място, а да създадем друг на друго място. Явно ни е необходимо глобално споразумение, което да третира изменението на климата, но трябва да признаем и много сериозния въпрос на продоволствената сигурност.
Andrew Henry William Brons
(EN) Г-жо председател, данните сочат, че не покачващите се равнища на въглероден диоксид водят до покачване на температурата, а че причинната връзка е в обратната посока; но, разбира се, не бива да допускаме фактите да се пречкат на една хубава история.
Нека обаче приемем за момента, че предизвиканите от човека емисии са нещо лошо поради различни причини. Защо тогава британската Лейбъристка партия подкрепя агресивни и незаконни войни, в които загиват не само британски войници, иракчани, афганци и, в бъдеще, иранци, но които също причиняват огромно нарастване на емисиите в света?
Edite Estrela
(PT) Копенхаген е чудесна възможност за постигане на глобално споразумение, преди да е станало прекалено късно. За първи път Съединените щати имат администрация, която е ангажирана да изгражда решения и също така има положителни сигнали от други държави, като Япония. Необходим ни е обаче нов подход относно изменението на климата, който да отчита въздействието му върху сигурността, икономическото възстановяване, имиграцията и дори борбата с тероризма. Не трябва да забравяме също, че изменението на климата ще изисква приноса на науката, технологията и икономиката.
Голямото препятствие пред споразумението в Копенхаген е въпросът за финансирането. Не може да има споразумение, освен ако е налице финансиране, приспособено за развиващите се страни. Нещо повече, г-н член на Комисията, трябва да се подчертае, че сега наличното финансиране не е достатъчно. Развитите страни следва да дадат личен пример, като определят амбициозни цели за намаляване на емисиите най-малко с 30% и помогнат на развиващите се страни чрез предоставяне на средства и технологии.
Milan Zver
(SL) Добър ден, г-жо председател, г-н член на Комисията, г-н Карлгрен, госпожи и господа и гости, включително и вие, които сте дошли от Словения. Позволете ми накратко да ви напомня едно нещо: Копенхаген се случва в момент, който може би е неподходящ. Живеем във време на криза, което затруднява вземането на такива решения относно мащабни и важни въпроси, каквито ще трябва да вземем през декември в Копенхаген.
Независимо от това искам да подчертая, че Копенхаген ще стане разказ с щастлив край, само ако укрепи както екологичното, така и социалното измерение, тоест, ако успеем да намалим или да се съгласим да намалим, емисиите. Във връзка с това Съветът и Комисията тепърва предстои да постигнат споразумение относно целите, които трябва да бъдат постигнати до 2020 г. Освен това Копенхаген ще стане разказ с щастлив край само ако гарантира устойчиво развитие, ако освен това включи социално измерение и, по-конкретно, ако ние, развитата част на света, успеем във финансирането на развиващите се страни. Ако това не се случи мисля, че сегашното поколение ще е изпуснало една изключителна историческа възможност.
Elżbieta Katarzyna Łukacijewska
(PL) Г-жо председател, в рамките на нашето разискване искам да привлека вниманието към два въпроса. Първо, когато представяме предложение относно ограничаването на емисиите въглероден диоксид и средствата, предвидени за развиващите се страни, не трябва да забравяме сегашното икономическо и финансово положение, причинено от световната криза, тъй като поставянето на амбициозни цели е много важно, но мисля, че постигането им е дори по-важно.
Второ, би следвало да отделим внимание на въпроса за осведомеността на гражданите и необходимостта от промяна в областта на екологичните въпроси. Научни изследвания, проведени по времето на Конференцията по въпросите на климата в Познан през миналата година, показаха, че обществото разглежда изменението на климата като сериозен проблем, но счита, че решаването на този проблем е въпрос изключително за държавните органи. Поради това е необходим призив, информационна кампания, която ще промени нагласите и насърчи модели на поведение, насочени към повишаване на ефективността или намаляване потреблението на енергия в бита. Необходима ни е кампания, която да осведоми хората, че начинът, по който живеем, и начинът, по който работим, има съпътстваща го икономическа и екологична цена.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Механизмите за развитие и сътрудничество и заделянето на значителни ресурси за развиващите се държави за борба с изменението на климата са важни мерки по отношение сключването на международно споразумение след Протокола Киото.
Най-добрият аргумент да бъдат убедени другите държави да спазват едно споразумение след Протокола Киото обаче се явяват мерките, които Европейският съюз прилага, за да изпълни ангажиментите, които вече е поел.
При секторите извън Схемата за търговия с емисии разглежданите мерки могат да включват следното: обновяване на сгради с ниска енергийна ефективност, създаване на фонд за енергийна ефективност във всяка държава-членка; и значително увеличаване на процента от Европейскя фонд за регионално развитие (ERDF), който може да се използва за подобряване енергийната ефективност на сградите и развитие на обществения транспорт. Тези мерки ще ни позволят да създадем около 7 милиона работни места в цяла Европа до 2020 г.
При секторите, които са в рамките на Схемата за търговия с емисии, се изискват механизми за финансиране на нисковъглеродна икономика. Осъвременяването на технологията, използвана от европейските предприятия от сектора на производството на енергия или металургията, ще им позволи да използват екологосъобразен метод на производство.
Seán Kelly
(EN) Г-жо председател, обезлесяването беше споменато от много от ораторите и то напълно правилно - както индустриализираното обезлесяване, така и индивидуалното обезлесяване.
Аз самият забелязвах, когато работех на доброволни начала в Африка, ден след ден, как хората се изкачват в планината, прекарват по цял ден с малките си секири в сечене на дървета и слизат обратно привечер, носейки малкия си наръч дърва на главата или на велосипеда си.
Съвършено очевидно е, че това не може да бъде преодоляно, без да се занимаем с целия проблем на бедността в света, защото хората няма да спрат да секат дървета в името на общото благо на обществото, ако това би означавало, че те самите ще гладуват. Така че проблемите на изменението на климата и бедността в света следва да бъдат решавани заедно.
Diane Dodds
(EN) Г-жо председател, много се изговори в залата тази сутрин за това развиващите се страни да изиграят своята роля в справянето с изменението на климата и това наистина е вярно. Както и мнозина други, искам да привлека вниманието към факта, че за да може това да се случи в региони на голяма бедност залата, Съветът и Комисията ще трябва да вземат под внимание свързаните с това разходи и ще трябва да има стратегия, за да се заемем с проблема.
Не бих искала обаче да изляза от залата, без да кажа, че в райони като моя в Северна Ирландия, райони на висока цена на енергията, също трябва да бъде извършена някаква работа, за да се вземат предвид тези, които са в неравностойно положение - където има високи равнища енергийна бедност сред лицата в неравностойно положение, където икономическата база разчита на малкия бизнес - при преценката на разходите за справяне с изменението на климата.
Zoran Thaler
(SL) Бих искал да изразя съгласието си с основните цели на нашата стратегия, а именно да не допуснем климатът да се затопли с повече от два градуса температура, средно. Това е стратегия, основана предимно на ограничаване: колкото по-малки са емисиите на парникови газове, толкова по-малко е покачването на температурата.
Бих искал обаче да посоча друго измерение и във връзка с това имам предвид технологичните пробиви, които са необходими. Аз например вярвам в технологиите. Само ограничението няма да ни помогне да постигнем целите си. Нуждаем се от по-големи инвестиции в технологичния напредък и, преди всичко, инвестиции в изкуственото намаляване на парниковите газове в атмосферата и в разработването на термоядрен реактор. Поради това настоятелно призовавам Комисията да направи възможно най-ефективните и бързи постъпки за включване на такива инвестиции в дневния си ред.
Андреас Карлгрен
Г-жо председател, бих искал да благодаря на членовете на Парламента за тяхната ангажираност с разискването и тяхното далновидно участие. Естествено широката политическа подкрепа от Европейския парламент играе много важна роля в определянето на позицията на Европа в преговорите. Аз също искрено приветствам резолюцията по въпросите на изменението на климата, подготвена от комисията по околна среда, обществено здраве и безопасност на храните. Ангажиментът на Парламента е много важен за 48-те дни, оставащи до конференцията от Копенхаген. Наистина трябва да използваме тези дни по най-добрия възможен начин. Това означава, че трябва да се обърнем към останалата част на света и да окажем натиск върху други страни. Глобалната заплаха изисква глобално решение. В разискването стана дума за глобално партньорство - съгласен съм с това. Беше спомената необходимостта от постигане на нисковъглеродно развитие в световен мащаб - съгласен съм и с това. Беше спомената необходимостта от нови "зелени" технологии - съгласен съм с това. Бих искал също така да кажа, че ни е необходим нов световен пакт за солидарност.
Сега заминавам за заседанието на Съвета в Люксембург относно околната среда, на което също така ще определим мандата на ЕС за конференцията от Копенхаген. Тук говорим за дългосрочните цели на ЕС, които трябва да бъдат намаляване емисиите с повече от 80% към 2050 г. Сега говорим за това, как да насърчим другите държави да завишат намаленията на емисиите си, така че и ние да постигнем нашето намаление на емисиите от 30%. Не на последно място, става дума за това, което бе повдигнато в разискването тук - а именно мерките за борба с обезлесяването и за устойчиво земеделие, финансирането, за което Екофин трябва да вземе решение. Накрая, става дума за това да има мандат, който да е приет от Европейския съвет. Искам да благодаря на Парламента за неговата подкрепа.
Карел Де Гухт
Г-жо председател, съвсем накратко две бележки. Мисля, че след това разискване, след това, което Съветът каза, можем да заявим, че сме готови за конференцията в Копенхаген. Забелязах много широка подкрепа за нашите предложения и това важи и за целите, които сме обявили, за финансовите ангажименти, които поемаме.
Много важно е също общото разбиране, което имаме с развиващия се свят - ангажиментите, които поехме към тях, и, може би преди всичко, е много важно, че също така сме се договорили за вътрешно преразпределение на усилията, които трябва да бъдат направени от Европейския съюз, тъй като ако поемаме ангажименти и обещания, но не постигнем съгласие помежду си, няма да бъдем много ефективни при такива начинания. Можем да продължим напред, при условие че Европейският съвет по-късно този месец даде подкрепата си за предложенията. Не се съмнявам в това.
Очакваме и останалите да откликнат. След това ще говорим за Съединените щати; ще говорим също и за държавите от BRIC. Те трябва да откликнат. Мисля, че в Копенхаген е необходимо честно и открито обсъждане. Със сигурност няма да бъде лесно, това е най-малкото, което можем да кажем, но мисля че там наистина ще обсъждаме общото ни бъдеще.
Председател
Разискването приключи.
Писмени изявления (член 149)
Elena Oana Antonescu  
Не трябва да гледаме на разходите, свързани с прехода към чисти енергийни източници, като на икономическа тежест, която ще увеличи производствените разходи на дружествата и публичните разходи като част от националните бюджети, а като на инвестиция, която ще донесе осезаеми ползи по отношение на създаване на нови работни места, технически иновации и чиста инфраструктура, която ще подпомогне устойчивото развитие на нашите съответни държави.
Изменението на климата се явява заплаха за екологичния баланс и нашата естествена среда. Европа трябва да прояви смелост и да заеме последователна позиция, като поведе усилията за борба с глобалното затопляне. От съображения за справедливост и историческа отговорност на бедните държави трябва да се помогне не само да укрепят и приспособят икономиките си към новите предизвикателства, но също и да се предпазят от последиците на глобалното затопляне, към които те са най-уязвими.
Надявам се тези, които ще участват в конференцията през декември, да осъзнаят, че няма алтернатива на намаляването на замърсяващите емисии и че отлагането на решението в Копенхаген относно задължителните цели ще означава провал не само за конференцията, но също и за многостранния диалог по глобални теми, които засягат бъдещето на всеки един от нас.
Nessa Childers  
Преговорите за едно ново глобално споразумение по въпросите на климата сега се намират на ръба. САЩ като че ли не са в състояние да приемат законодателство за ограничаване на прекомерните си емисии от въглероден диоксид. Китай изглежда няма желание да приеме обвързващи цели. Развиващите се страни с основание твърдят, че не те са причинили кризата.
Ние, европейците, имаме историческа отговорност да оправим бъркотията с климата, която помогнахме да се създаде. Всъщност именно безразсъдното ни пренебрежение към околната среда доведе до тази опасна промяна в климата ни. Това е не само екологичен въпрос и не просто икономически въпрос, но също и въпрос на международна социална справедливост. Присъединявам се към колегите си в подкрепата за призивите към Европа да направи реална оферта за финансирането за развиващия се свят, за да му помогне да се бори с изменението на климата, за да се излезе от задънената улица в настоящите преговори.
Финансирането трябва да бъде ново и допълнително (съществуващите обещания за 0,7% не трябва да се засягат) и то трябва да бъде достатъчно адекватно, за да позволи на развиващите се страни да се борят с изменението на климата с необходимите мерки за смекчаване и приспособяване. Някои казват, че не можем да си позволим такова ново финансиране. Когато банките дойдоха да се молят обаче повечето правителства, включително ирландското правителство, прекалено бързо им предоставиха милиарди от парите на данъкоплатците. Нашите икономики ще се възстановят, но околната ни среда няма...
Vasilica Viorica Dăncilă  
Изменението на климата се явява една от най-сериозните заплахи не само за околната среда, но и също за икономиката и обществото. Добивите от земеделските култури се колебаят от година на година под силното влияние на промените в суровите климатични условия. Това се отразява на всеки сектор от икономиката, но селското стопанство остава най-уязвимото.
Считам, че този проблем трябва да се решава по два начина:
необходим е план за действие за повечето засегнати райони, който да включва: използване на определени сортове растения, които са устойчиви на новите климатични условия, адаптиране на календара на селскостопанските дейности към новите условия, залесяване, строителство на оранжерии, управление на водните ресурси от селското стопанство и превръщане на замърсените земи в по-екологосъобразни;
другата мярка следва да бъде план за бъдещето, насочен към премахване причините за изменението на климата чрез насърчаване на световна икономика, основана на ниски въглеродни емисии, в съчетание с насърчаването на енергийната сигурност.
Мисля също, че е важно да се разработят стратегии за предотвратяване и управление на природните бедствия, тъй като през последните 10 години често имаше суши и наводнения, които оказаха отрицателно влияние върху селскостопанското производство и флората и фауната.
Изразявам силна подкрепа за това, че Европейският съюз следва да задържи водещата си позиция в битката срещу изменението на климата. Той не трябва да се смъква на второ място в резултат на настоящите икономически трудности.
Adam Gierek  
Вече пет години съм свидетел как тук, в Европейския парламент, конкретна група хора, събрана от всички политически групи, но основно от зелените и социалистите, раздухват безпрецедентна истерия около климата. Тази истерия ловко се подкрепя с речи на председателя на Комисията и също на бившия председател на Парламента, представящи ни невъобразими катаклизми, за които те твърдят, че ще бъдат резултат от изменението на климата.
Хората, които мислят рационално по този въпрос, биват обвинявани в липса на морални принципи и просто - какъвто беше случаят с мен днес - не им се дава възможност да се изкажат по "демократичен" начин. Икономическите решения, съдържащи се в пакета от мерки за изменението на климата и енергетиката, които бяха взети на основата на не много достоверната хипотеза за причината за изменението на климата, са не само цинична подигравка със здравия разум, но и предвестник на бъдеща икономическа катастрофа и резки трусове в цивилизацията. Следва да изискаме да чуем честно обсъждане въз основа на мненията на целия обективен свят на науката по темата на настоящото изменение на климата и причините за него, и преди всичко за методите за борба с последиците му.
Zita Gurmai  
За да си осигурим успех в битката срещу изменението на климата, в Копенхаген трябва да бъде постигнато амбициозно, всеобхватно глобално споразумение. Въпросът за финансирането се превърна в крайъгълен камък на споразумението в Копенхаген. Всяка държава трябва да даде приноса си за финансиране на битката срещу изменението на климата, съобразно своите ресурси и стопански потенциал. Европейският съюз играе важна роля във и поема ангажимент за финансирането на програмата за климата. Според оценките за предоставянето на подкрепа на развиващите се страни и въз основа на изчисления за периода 2010-2012 г., 5-7 млрд. евро, изисквани всяка година като финансиране, ще се явят значителна тежест както за бюджета на ЕС, така и за националните бюджети.
Във връзка с последната точка обаче, считам за важно, когато Европейският съюз разглежда как да се разпредели финансовата тежест, произтичаща от бъдещите му международни ангажименти за финансиране във връзка с климата, той да вземе предвид икономическия потенциал на отделните държави-членки и границите на производствения им капацитет. Считам също, че всеки европейски гражданин трябва да участва в битката срещу изменението на климата и че за да се постигне това са необходими цялостни кампании за икономия на енергия.
Edit Herczog  
За нас вече е ясно в наши дни, че сред опасностите, заплашващи Земята, най-голямата опасност досега е причинена от парниковите газове, най-вече емисиите от въглероден диоксид. Макар че в момента това може да изглежда в управляващите политически кръгове като идеологическо разискване, въпросът определя границите за икономическите възможности и развитие, определяйки бъдещите инвестиции в тези области. Когато в Европейския парламент говорим за изменението на климата и подготовката за конференцията от Копенхаген, не трябва да забравяме, че нашето одобрение на пакета от мерки за изменението на климата и енергетиката положи основите за европейска енергийна политика, която благоприятства не само повишаването на конкурентоспособността и укрепването на сигурността на доставките, но също и енергийната ефективност, екологосъобразното производство на енергия и защитата на интересите на потребителите. Третият пакет от мерки за енергетиката създаде възможността от пазарна гледна точка, а пакетът от мерки за изменението на климата - от регулаторна гледна точка, за това нови инвеститори и оператори да навлязат на европейския енергиен пазар. Това е ключът към политиката на Европа в областта на изменението на климата и нейните цели в Копенхаген. Нуждаем се от нови инвестиции в енергетиката, нови иновативни технологии и нови оператори. Все пак можем да постигнем значително намаление на емисиите на въглероден диоксид както на европейско, така и на световно равнище само ако разработим и внедрим нови технологии. Неотдавна взетите европейски решения улесняват това. Трябва да продължим да напредваме по този път.
Marian-Jean Marinescu  
Постигането на споразумение в Копенхаген ще даде необходимия тласък за координация на световно равнище на действията, които трябва да се предприемат срещу изменението на климата. Кризата с климата следва да бъде неразривно свързана с икономическата криза. Това дава възможност да преминем от една неустойчива икономика, основана на ограничени природни ресурси, към устойчива такава. В допълнение към насърчаването на стратегията за сигурност на енергийните доставки и енергийна ефективност, Европа трябва да разработи план за инвестиции в нови енергийни технологии. Насърчаването на "зелени" технологии на равнище на Общността изисква не само намиране на алтернативно решение на енергийната криза, но и даване на тласък на икономическия растеж и създаване на нови работни места. От друга страна, постигането на споразумение в Копенхаген дава възможност да се насърчават бъдещите връзки между системата на ЕС за търговия с квоти за емисии и регионалните или федералните системи за търговия в САЩ и други държави, които прилагат такива или подобни системи. Не на последно място, ЕС трябва да приеме единна позиция за запазване на водещата си роля в преговорите. Той трябва също активно да участва в укрепването на съществуващите партньорства в сектора на климата с развиващите се страни, както и в установяването на нови партньорства, където такива все още не съществуват.
Wojciech Michał Olejniczak  
Месец и половина преди срещата върха в Копенхаген и предвид неизбежното изменение на климата светът очаква от нас да предприемем конкретни действия - действия, които да демонстрират отговорност и внимателно премисляне по отношение на съвместната работа в името на хората и тяхната безопасност. Всички сме запознати с докладите на Междуправителствената група по изменението на климата, които ясно посочват, че по-голямата част от затоплянето, наблюдавано през последните 50 години, е резултат от човешката дейност. Въпросите на климата станаха геополитичекият и икономическият приоритет на 21-и век, приоритет, който изисква решения, които да са едновременно смели и основани на дългосрочни мерки.
За постигането на световен консенсус е необходимо да се определят договорите по въпросите на климата, които ще изградят нови модели за намаляването на парниковите газове след 2012 г. Протоколът от Киото беше първата стъпка за промяна нагласите на правителствата в света по въпроса за опазването на околната среда. Следва да продължим в този дух. Въпросът е обаче, че ние не можем да се ограничим с намаляване на емисиите на парникови газове от развитите страни, каквито са САЩ и Китай.
От съществено значение е да бъдат подкрепяни по-малките, по-бедните страни, които срещат проблеми при въвеждането на алтернативни, "зелени" източници на енергия. Не става дума само за финансова подкрепа, но също и за обучение и споделяне на опит в създаването на "зелени" икономики. Когато вземаме решения, следва също да помислим за гражданите. Следва да ги информираме и образоваме и да ги убедим да инвестират в опазването на околната среда. Както при всяка политическа мярка в областта на безопасността, подкрепата и съдействието от гражданите са незаменими.
Sirpa Pietikäinen  
Г-жо председател, госпожи и господа, ежедневно постъпват нови резултати от научни изследвания на тенденциите в изменението на климата и те показват, че промяната постоянно напредва и то по-бързо, отколкото беше предвиждано преди. Ако искаме да запазим Земята в състоянието, към което животът тук е приспособен, ще трябва да създадем неутрална по отношение на въглерода икономика към 2050 г. В светлината на тези изследвания целите на ЕС по отношение на климата не могат да се нарекат прекалено амбициозни. Всеки знае колко сериозен е проблемът. При все това, все още отделяме време за разисквания дали сме напълно сигурни, че хората причиняват изменението на климата или не. Това нежелание да се предприемат правилните мерки е неразбираемо, особено като се има предвид, че вече от дълго време знаем как да прилагаме промени и сме наясно с технологиите, необходими за тази цел, като в същото време подобряваме качеството на живот, използвайки новите технологии. За тази инерция има психологическо обяснение. Някои от поведенческите ни модели се противопоставят упорито на промяната, докато другите се променят твърде бавно. Единственият проблем е, че не ни остава време. Един от най-големите въпроси в края на настоящата година е готовността на ЕС да работи решително, за да се гарантира, че споразумението, което ще се постигне в Копенхаген, ще бъде на висотата на предизвикателствата във връзка с климата. Съюзът следва ясно да се ангажира с намаление на емисиите от 30% до 2020 г. и с намаление от 80% до 2050 г. Част от споразумението ще бъде едно надеждно обещание от ЕС да помогне на развиващите се страни с информация и трансфери на технологии и достатъчни суми пари като помощ.
Rovana Plumb  
в писмена форма. - (RO) През следващите 50 години изменението на климата ще има значително отражение върху важни стопански сектори, като селско стопанство, енергетика, транспорт, екосистеми, туризъм и здравеопазване.
Изменението на климата ще засегне също и домакинствата, дружествата и определени части от обществото, особено възрастните, хората с увреждания и семействата с ниски доходи. ЕС е решен да вземе бързи мерки за намаляване емисиите на парникови газове. Не е достатъчно обаче да се намалят емисиите на парникови газове, за да се смекчи въздействието на изменението на климата. За смекчаването на този проблем в краткосрочен план са необходими допълнителни действия.
Последиците от изменението на климата се очаква да бъдат по-значителни, отколкото се предвиждаше и те ще се проявят, независимо от мерките, взети за тяхното смекчаване. Следователно се изискват мерки за укрепване на устойчивостта на естествените и човешките системи за противодействие на въздействието на изменението на климата, с други думи - политики на приспособяване.
Такива политики се прилагат в ЕС, но се изискват и политики на световно равнище. Ето защо конференцията от Копенхаген трябва да бъде международен успех. Трябва да разполагаме със световен пакт за солидарност за развитие на "зелени" икономики, чрез насърчаване на определени чисти технологии, които ще гарантират работни места, както и ще опазват околната среда и здравето на населението.
Pavel Poc  
ЕС е световен лидер в борбата с изменението на климата. Тази позиция несъмнено ни възлага отговорност да помагаме на развиващите се страни. Когато предоставяме помощ, трябва да бъдем отговорни във висока степен за нейните последици. Ако на развиващите се държави ще се дават по 30 млрд. евро годишно за усилията им за смекчаване на изменението на климата, целта на тази мярка трябва да бъде справедливост и солидарност във връзка с климата. Не можем да допуснем цел или резултат, която да предизвика ново напрежение вследствие на нови изкривявания в общественото и политическото развитие. Връзките между развиващите се държави и развития свят са сложни. Когато предаваме ресурси трябва да разглеждаме всички възможни последствия от помощта за развитието, включително политическите и тези, свързани с населението. Най-големият дял от ресурсите следва да бъде насочен към подкрепа на образованието и информационното общество. Дори в Европейския парламент не всички са убедени, че изменението на климата е реална заплаха. Ако няма разбиране за реалността на изменението на климата и неговите последици в страните-получателки, помощта ни няма да бъде нищо повече от рушвет, платен за нашето благоденствие на правителствата на държавите, чиито жители не се радват на благоденствие. Ако амбициозните цели на ЕС не бъдат подходящо подети от другите големи страни - САЩ, Китай, Индия и държавите от Южна и Централна Америка - ще бъде необходимо ЕС да се съсредоточи върху укрепването на вътрешните си мерки и механизми за приспособяване, особено по отношение на здравето и безопасността на жителите на ЕС.
Daciana Octavia Sârbu  
Преговорите в Копенхаген относно финансирането за развиващите се страни ще бъдат от решаващо значение, за да бъде успешна срещата на върха. Някои от африканските държави вече заявиха, че няма да могат да се ангажират с договореност от вида, който ни е необходим в Копенхаген, ако тя не съдържа подходящи мерки за финансиране на смекчаването и приспособяването в развиващите се страни. Във връзка с това има два основни момента - първият е, че публичните средства, дадени на тези развиващи се страни, трябва да бъдат нови, допълнителни пари и да не идват от съществуващите бюджети на помощта. Вторият момент е, че във връзка с това могат да се използват не само публични средства; в допълнение към прякото предоставяне на помощ могат да бъдат взети мерки за насърчаване на инвестициите от частния сектор в нисковъглеродните икономики. Степента, до която частният сектор е готов да инвестира в развиващите се страни, ще зависи от международните споразумения по Схемите за търговия с емисии. Споразуменията по този въпрос ще осигурят последователността на политиката и стабилността, които дават на частния сектор увереността да инвестира подходящо в развиващите се страни. Поради това преговорите трябва да бъдат насочени както към цялостни ангажименти по отношение на публичното финансиране, така и към конкретни мерки за осигуряване на инвестиции от частния сектор.
(Заседанието се прекъсва в 11,55 ч. и се възобновява в 12,00 ч.)
