Revision af rammeaftalen om forbindelserne mellem Europa-Parlamentet og Kommissionen - Tilpasning af Europa-Parlamentets forretningsorden til den reviderede rammeaftale om forbindelserne mellem Europa-Parlamentet og Kommissionen (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om
betænkning af Rangel for Udvalget om Konstitutionelle Anliggender om revision af rammeaftalen om forbindelserne mellem Europa-Parlamentet og Kommissionen
betænkning af Rangel for Udvalget om Konstitutionelle Anliggender om tilpasning af Europa-Parlamentets forretningsorden til den reviderede rammeaftale om forbindelserne mellem Europa-Parlamentet og Kommissionen
Paulo Rangel
Fru formand! Med hensyn til disse to betænkninger vil jeg gerne først lykønske og offentligt nævne, som jeg gjorde i Udvalget om Konstitutionelle Anliggender, det bemærkelsesværdige arbejde, der er udført af mine kolleger Klaus-Heiner Lehne, Hannes Swoboda, Dagmar Roth-Behrendt, Diana Wallis og Rebecca Harms, som udgjorde det team af parlamentsmedlemmer, som forhandlede om rammeaftalen med Kommissionen.
Jeg vil også gerne nævne den store åbenhed og særdeles konstruktive samarbejdsånd, som Kommissionens formand og - efter at den nye Kommission var trådt til - kommissær Šefčovič og hans team har udvist. Jeg mener, at vi har udført et bemærkelsesværdigt stykke arbejde, og at det har ført til en historisk aftale, som udgør den første rammeaftale efter underskrivelsen af Lissabontraktaten og den første rammeaftale med et direkte, udtrykkeligt grundlag i traktaterne, men især artikel 295 i Traktaten om Den Europæiske Unions Funktionsmåde.
Faktisk ville jeg gerne sige, at denne aftale skaber en højst åben, meget dynamisk og yderst tæt forbindelse mellem Parlamentet og Kommissionen, og at den i alt væsentligt repræsenterer et kompromis, en balance mellem de to institutioners respektive visioner for den nye rolle, der tilfalder dem ifølge Lissabontraktaten.
Jeg mener, at det arbejde, som vores team har udført, faktisk var meget positivt, da det i denne rammeaftale har formået at give udtryk for nye kompetencer og styrkelsen af de beføjelser, der er kommet med Lissabontraktaten. Dette gælder for lovgivningsproceduren og programmering eller planlægning, især - for bare at nævne to eksempler - i Parlamentets inddragelse i Kommissionens arbejdsprogram eller f.eks. i anliggender om Kommissionens brug af soft law i Parlamentets lovgivningsbeføjelser.
Et andet meget vigtigt aspekt er Parlamentets udvidede beføjelser til kontrol og overvågning, uanset om det drejer sig om detaljer i fastlæggelsen af regler om valget af formand for Kommissionen og af hele Kommissionen som organ, eller f.eks. hvor det vedrører Parlamentets inddragelse i spørgsmål om omrokering eller eventuel fjernelse af en kommissær eller, for at tage et andet eksempel, høringer af direktører for lovgivende agenturer eller endda overvågning af internationale forhandlinger. På alle disse områder er de beføjelser, der hidrører fra Lissabontraktaten blevet bekræftet.
Adgang til information er også meget vigtig, især når det vedrører klassificeret eller fortrolig information, og desuden udvekslingen i sig selv af information og synspunkter mellem Parlamentets og Kommissionens ledere. F.eks. ved vi, at det i dag allerede er muligt for det medlem af Kommissionen, der er ansvarligt for konstitutionelle anliggender, og formanden for Kommissionen at deltage i de relevante dele af formandskonferencen, eller at der er forskellige platforme for direkte dialog mellem formandskonferencen, udvalgsformandskonferencen, formanden for Parlamentet, formanden for Kommissionen og kommissærkollegiet. Selv Kommissionens tilstedeværelse i Parlamentet er også blevet styrket, især gennem indførelsen af en spørgetid, ikke kun for Kommissionens formand, men også for kommissærerne.
Set i lyset heraf vil jeg gerne med dyb respekt for Lissabontraktaten og dens nye magtbalance og også med dyb respekt for tanken om at dele magten udtrykke, at vi her har en opklarende aftale, som vil gøre Lissabontraktaten aktuel, aktiv og anvendelig.
Maroš Šefčovič
Fru formand! Det er med stor fornøjelse, at jeg melder mig ind i drøftelserne om revisionen af rammeaftalen om forbindelserne mellem vores to institutioner. Jeg er meget glad for, at det i den beslutning, som medlemmerne skal stemme om på onsdag, anbefales, at Parlamentet godkender rammeaftalen. Det vil sikre en vellykket afslutning på en proces, der startede for næsten et år siden med Lissabontraktatens ikrafttræden.
I denne anledning vil jeg gerne give udtryk for min store taknemmelighed over for hr. Lehne og hele arbejdsgruppen, nemlig Diana Wallis, Dagmar Roth-Behrendt, Rebecca Harms, Hannes Swoboda og selvfølgelig vores ordfører Paulo Rangel. Vores arbejde er foregået i en god ånd og med stor intensitet, og vores drøftelser har været meget konstruktive og samtidig meget ærlige.
Det er indlysende, at Parlamentets øgede rettigheder og kompetencer i henhold til den nye traktat på mange måder har indflydelse på arbejdsforholdene mellem vores institutioner. Det kom til udtryk i Parlamentets beslutning af 9. februar 2010 og kommissionsformand Barrosos erklæring herom samme dag. Det er derfor meget vigtigt, at vores institutioner med den reviderede rammeaftale nu får et solidt og formelt vedtaget grundlag for deres indbyrdes forbindelser og vil kunne begynde at gennemføre alle elementer i aftalen i det daglige arbejde. Den reviderede rammeaftale bygger på den eksisterende rammeaftale fra 2005, der, som vi har set, har været et meget vellykket redskab til at styre forbindelserne mellem vores institutioner.
Det var i denne samarbejdsånd, at vi indledte vores forhandlinger om revisionen af rammeaftalen i marts. Jeg mener, at vi alle bør være meget tilfredse med resultatet. Som ordføreren, hr. Rangel, har jeg også den holdning, at revisionen er et stort fremskridt, som vil styrke forbindelserne mellem vores institutioner og sikrer praktiske løsninger i tråd med Parlamentets øgede kompetencer efter Lissabontraktatens ikrafttræden. På den måde omsætter vi det særlige partnerskab mellem Kommissionen og Parlamentet i praksis.
Jeg vil gerne fremhæve nogle få elementer, der er reelle fremskridt. Aftalen fastlægger bestemmelser og en tidsplan for en intensiveret og struktureret dialog mellem vores institutioner, der gør det muligt for Parlamentet at give vigtige input, når Kommissionen udarbejder sit arbejdsprogram, som Parlamentets bidrag til fastlæggelsen af Unionens programmer.
Den fastlægger detaljerede bestemmelser om, hvordan Kommissionen vil informere Parlamentet om forhandling og indgåelse af internationale aftaler. Den bringer bestemmelserne om levering af klassificerede oplysninger til Parlamentet i overensstemmelse med internationale standarder og vil således fremme underretningen af Parlamentet om f.eks. internationale forhandlinger.
Den fastlægger endvidere bestemmelser om forbedring af underretningen af Parlamentet om det arbejde, som de eksperter, der rådgiver Kommissionen, udfører.
Jeg forventer, at aftalen vil forbedre vores dialog og samordning, for så vidt angår tilrettelæggelsen af Parlamentets mødeperioder, og sikre, at kommissionsmedlemmerne er til stede.
Selv om aftalen endnu ikke er trådt i kraft, har vi allerede gennemført vigtige elementer af den. Jeg skal blot nævne nogle få eksempler vedrørende udarbejdelsen af Kommissionens arbejdsprogram for 2011. Den 7. september 2010 afholdt kommissionsformand Barroso sin tale om Unionens tilstand i Parlamentet, og jeg deltog i Formandskonferencen med oplysninger om fremskridtene i udarbejdelsen af Kommissionens arbejdsprogram.
Den 7. oktober 2010 mødtes kommissærkollegiet og Udvalgsformandskonferencen i Berlaymont. Derudover vil Barroso møde Parlamentets Formandskonference igen på onsdag.
Alt det skal intensivere den politiske dialog mellem vores institutioner, og efter min mening har vi udformet det rigtige instrument hertil i vores rammeaftale.
Som alle medlemmerne ved, var forhandlingerne om den reviderede rammeaftale lange og krævede en stor indsats fra begge institutioner for at nå frem til en tekst, der tager hensyn til begge institutioners interesser og overvejelser.
Vi ved også, at vi i forbindelse med en række aspekter af vores forbindelser - f.eks. Unionens programmering, som blev indført med Lissabontraktaten - også vil blive nødt til at inddrage Rådet.
Eftersom Rådet har valgt ikke at være en del af forhandlingerne om den reviderede rammeaftale, har vi været forsigtige med ikke at tage forskud på emner, som vi skal træffe aftale om med Rådet.
Forhandlerne fra begge sider har således gjort en stor indsats for fuldt ud at respektere balancen mellem institutionerne som fastlagt i traktaterne og pligten til loyalt samarbejde mellem dem.
Det gentages flere gange i aftalen, og Kommissionen er desuden overbevist om, at den tekst, som vi nåede frem til efter undertiden vanskelige forhandlinger, fuldt ud respekterer de enkelte EU-institutioners rettigheder og kompetencer og uden problemer vil kunne underkastes juridisk kontrol.
Ikke desto mindre er der folk, der mener, at rammeaftalen allerede går for vidt, og muligheden for retlige indsigelser mod aftalen eller specifikke aspekter af dens gennemførelse kan ikke udelukkes.
I den sammenhæng bemærker Kommissionen, at beslutningsforslaget om vedtagelsen af den reviderede rammeaftale officielt vil fastlægge Parlamentets egen fortolkning af den vedtagne tekst.
For så vidt angår visse vigtige spørgsmål, går denne fortolkning ud over den tekst, der blev vedtaget efter vanskelige drøftelser. Det gælder navnlig bestemmelserne om underretning af Parlamentet om forhandlinger om internationale aftaler og inddragelsen af medlemmer af Parlamentet som observatører i Unionens delegationer til internationale konferencer samt definitioner og vilkår for anvendelsen af "soft law".
Da Kommissionen betvivlede denne tilgang i Udvalget om Konstitutionelle Anliggender, fik den at vide, at disse fortolkninger skulle registrere Parlamentets oprindelige mål, og at kun selve rammeaftalens tekst havde retskraft.
Med henblik på at undgå tvetydighed læser Kommissionen Parlamentets fortolkning af teksten på den måde.
Kommissionen står fuldt og fast ved alle de tilsagn, den har afgivet i aftalen, og har til hensigt at anvende aftalen i henhold til den vedtagne tekst. Jeg vil gerne gøre det klart, at Kommissionen ikke vil være bundet af en unilateral fortolkning af rammeaftalen. Teksten i rammeaftalen som forhandlet vil i praksis give os alle de nødvendige muligheder for at finde løsninger i både Parlamentets og Kommissionens interesse uden at tilsidesætte andre institutioners rettigheder og interesser.
I denne ånd vil vi fortsat praktisere det særlige forhold mellem vores to institutioner og samtidig loyalt samarbejde med alle institutionerne.
Jeg ser frem til undertegnelsen af aftalen og den efterfølgende vellykkede gennemførelse heraf.
Íñigo Méndez de Vigo
for PPE-Gruppen. - (ES) Fru formand! Jeg kom ind i Parlamentet for 18 år siden. Dengang var Parlamentet et rådgivende parlament. Det var et parlament uden beføjelser.
Igennem de seneste 18 år er Parlamentet gradvist overgået fra at være et rådgivende parlament til at blive et fuldt ud medlovgivende parlament. Vores gode ven, Francisco Lucas Pires, som har været vidne til denne proces, har sagt, at Parlamentet er gået fra at være et deliberativt parlament til at blive et lovgivende parlament.
Derfor er den tekst, som vi skal vedtage på onsdag, kulminationen på forhandlingerne mellem Kommissionen og Parlamentet om rammeaftalen.
Jeg må indrømme, at jeg, når jeg fortæller min familie, at jeg skal til Strasbourg for at deltage i drøftelserne om rammeaftalen mellem Parlamentet og Kommissionen, er nødt til at give dem en ret lang forklaring. Det er naturligvis, fordi disse elementer ikke eksisterer i de nationale parlamenter eller på nationalt niveau, hvilket betyder, at folk ikke forstår, hvorfor der skal indgås en aftale mellem Kommissionen og Parlamentet for at gennemføre det, der er anført i traktaterne.
Det er dog noget, der skal gøres. Det skal gøres af en helt grundlæggende årsag, som hr. Rangel og hr. Šefčovič allerede har nævnt, nemlig fordi vi ønsker at være effektive.
Det, som rammeaftalen grundlæggende skal gøre, er at løse alle de praktiske problemer, der kan opstå, for så vidt angår lovgivning, parlamentarisk kontrol og adfærdskodekser.
Jeg mener derfor, at det er en god blanding af europæisk demokrati. Det er et konsensuspræget demokrati frem for det konfliktprægede demokrati, som vi har i vores lande.
I et konsensuspræget demokrati er det intelligente at gøre at finde løsninger på eventuelle problemer, der måtte opstå. Rammeaftalen er således et redskab til at forhindre problemer fremover og gøre traktatens ord til virkelighed. Eftersom vi har en ny traktat, nemlig Lissabontraktaten, giver det mening at gennemføre den.
Jeg vil gerne lykønske hr. Rangel og hans hold samt Kommissionen, da jeg mener, at de er nået frem til en meget fornuftig aftale. Når man læser indholdet i aftalen, kan man ikke undgå at blive overrasket over, at stemmer i visse nationale parlamenter sår tvivl om, hvorvidt den udgør en trussel mod Rådets beføjelser.
Vor herre bevares! Rådet er den anden medlovgiver. Vi ønsker at lovgive, og vi lovgiver meget og med succes i samarbejde med Rådet. Vi er medlovgivere på lige fod. Vi har ikke brug for små fordele. Vi ønsker effektivitet, og jeg mener, at aftalen vil bidrage til at opnå det.
Hr. Šefčovič tog tyren ved hornene - et meget tyrefægtningsrelateret udtryk i mit land - da han sagde, at fortolkningen i beslutningens punkt 6 og 7 er Parlamentets fortolkning vedrørende internationale aftaler og internationale konferencer. Jeg mener ikke, at der er noget mærkeligt i det. Det, vi taler om her, er at Parlamentet skal informeres og deltage gennem Kommissionen og gennem forhandling, intet andet. Hvad er formålet? Formålet er, at vi skal vide, hvad Kommissionen har gjort, når vi vedtager det her.
Derfor - jeg er på vej til at afslutte mit indlæg - vil jeg gerne lykønske begge. Jeg mener, at det er et godt tegn. Som de ville sige i Casablanca er det "the beginning of a beautiful friendship".
Ramón Jáuregui Atondo
Fru formand! Jeg vil gerne gentage det, der er blevet sagt i samtlige indlæg under disse drøftelser hidtil.
Jeg mener - hvad der er vigtigere end de tekniske vanskeligheder, som aftalen måtte give anledning til - at vi taler om noget vigtigt, noget, som vi er nødt til at overveje sammen med reformen af forretningsordenen, der blev foretaget for nogle få måneder siden, efter Lissabontraktatens ikrafttræden. Denne rammeaftale og den nye forretningsorden er to afgørende elementer i den nye europæiske demokratiske struktur.
Med reformen af forretningsordenen og rammeaftalen er jeg overbevist om, at den nye rolle, som Parlamentet indtager gennem Lissabontraktaten som lovgivende myndighed får et grundlag, et fundament, der gør det muligt at fungere på en hensigtsmæssig måde. Det skyldes - hvilket allerede er blevet sagt - at det, der er vigtigt, er, at Parlamentet nu har den betydelige rolle at drøfte og godkende ny EU-lovgivning sammen med Kommissionen.
Til dette formål har vi den nye forretningsorden og en rammeaftale, som også fastlægger alle de elementer, der danner grundlag for vores forbindelser. I denne henseende vil jeg gerne understrege betydningen af f.eks. de kontrolfunktioner, som Parlamentet har i forhold til Kommissionen.
Jeg mener, at vi i sidste ende bør overveje en mekanisme, der indebærer, at Kommissionen er til stede i Parlamentet som fastlagt i aftalen. Den kunne f.eks. indebære, at alle kommissærer er til stede samtidig for at besvare direkte spørgsmål. Det er, hvad vi bør gøre for umiddelbart og direkte at forholde os til de politiske forbindelser, som vi har.
For så vidt angår fortolkningen af punkt 7 og 8, vil jeg gerne sige, at jeg forstår den. Jeg forstår den, fordi det er sandt, at Parlamentet ikke nødvendigvis behøver at være part i forhandlingerne, men hr. Šefčovič må også forstå, at vi som parlament har givet udtryk for et ønske, en oprindelig holdning og en fremtidig holdning til, hvordan Parlamentet bør forholde sig til internationale forhandlinger.
Andrew Duff
Fru formand! Vi lyttede med stor interesse til kommissær Šefčovič, som lod til at være mere interesseret i at formilde Rådet end i for alvor at angribe Parlamentets holdning. Jeg mener, at det er helt korrekt, for hvis Rådet - som, kan jeg se, ikke er til stede her i aften - for alvor havde været interesseret i at spille en rolle som part i rammeaftalen, kunne det have gjort det.
Som parlament ved vi, at vi, når vi gennemfører Lissabontraktaten, vil skulle udøve vores nye beføjelser på en diskret og ansvarlig måde. Vi ønsker også at styrke Unionens position i internationale forhandlinger gennem en effektiv præstation fra Kommissionens side. Jeg vil navnlig understrege behovet for, at kommissionsformand Barroso reviderer adfærdskodeksen for medlemmer af Kommissionen, navnlig oplysningerne om økonomiske interesser. Vi var bevidste om visse sårbarheder, der blev afsløret i forbindelse med Parlamentets godkendelse af Barroso II-Kommissionen.
Ryszard Czarnecki
Fru formand! Vores spanske kollega, hr. Méndez de Vigo, sagde, at han havde store problemer med at forklare sin familie de meget specifikke lovgivningsmæssige og proceduremæssige forbindelser mellem EU's organer. Han er mere tålmodig, end jeg er. Jeg forsøger ikke engang at drøfte det med min hustru, da det er for kompliceret. Jeg mener, at Lissabontraktaten har vist sig at være en form for blind date, hvilket betyder, at det ikke er godt eller hensigtsmæssigt, at vi først nu begynder at definere de enkelt EU-organers kompetencer. Det er sent, men bedre sent end aldrig. Lad os ikke tale om venskab, som hr. Méndez de Vigo foreslår. Lad os snarere tale om mere praktiske forbindelser og tydeligere kontakter mellem Kommissionen, Rådet og Parlamentet. Det er bedre end at tale om venskab. Jeg takker for muligheden for at tage ordet.
Morten Messerschmidt
for EFD-Gruppen. - (DA) Fru formand! Også jeg vil gerne benytte lejligheden til at kvittere for et fint stykke arbejde fra hr. Rangel i forhold til en række af de afsnit, der findes i betænkningen. Det er klart et fremskridt, at vi får mere information fra Kommissionens side. Det er klart et fremskridt, at det understreges, at der skal være parlamentarisk kontrol, og at vi skal have et bedre gensidigt samarbejde.
Dog på et område - det, som i dag og i den forudgående debat har spillet den største rolle - er der grund til at udtrykke skuffelse. Det handler selvfølgelig om den fælles udenrigspolitik, hvor der ikke er grund til at bebrejde hr. Rangel noget, men til at kritisere hele den udvikling, som dette område har taget, siden Lissabontraktaten trådte i kraft. Jeg var medlem af Folketinget, det danske parlament, da Danmark blev lokket til at sige ja til Lissabontraktaten, under forudsætning af at det ikke førte til overdragelse af suverænitet. Vi fik alle officielle EU-myndigheders ord for, at det var tilfældet, og nu kan vi se, at det er helt klart, at Europa-Parlamentet tiltager sig en magt, som det ikke var tiltænkt oprindelig på det udenrigspolitiske område. Det er dybt bedrøveligt, fordi rigtig mange europæere, heriblandt sikkert også franskmænd, hollændere og irere, som har haft lejlighed til at sige nej på et tidspunkt, er gået ind i dette samarbejde i forventning om, at udenrigspolitikken dog var et område, hvor man stadig havde sin suverænitet. Nu kan vi se, at det hele kommer til at køre i et samspil mellem Kommissionen og Europa-Parlamentet, og Ministerrådet bliver koblet fuldstændigt af. Det er meget bedrøveligt.
Andrew Henry William Brons
(EN) Fru formand! Jeg vil modstå fristelsen til automatisk at afvise en aftale mellem to sæt fortalere for "projektet", som det kaldes, som lusket eller værdiløs. Jeg skal forsøge at bedømme den for dens fordele og ulemper.
Parlamentets hold ønsker at øge Parlamentets magt og indflydelse, og de har haft en vis grad af succes. Det ville være forkert at benægte det. Det er lykkedes dem at opnå ligebehandling mellem Parlamentet og Rådet, større pligt fra Kommissionens side til at overveje lovgivningsinitiativer fra Parlamentet, spørgetid med den højtstående repræsentant, inddragelse i internationale forhandlinger og meget mere.
Der er dog en anden side af sagen. Parlamentets ligestilling med Rådet skal indebære en forholdsmæssig reduktion i magten hos dette organ, der repræsenterer nationalstaternes interesser - om end i mit eget lands tilfælde på en dårlig måde. Derudover udøves Parlamentets beføjelser uforholdsmæssigt af lederne af de store politiske grupper og udvalgsformændene. De almindelige medlemmer af disse grupper har ikke flere selvstændige beføjelser end dem af os, der er medlemmer uden for grupperne.
Løftet om inddragelse i internationale forhandlinger var også en del af 2005-aftalen, og Parlamentet er blevet behandlet med foragt. Vi fik ikke oplyst identiteten på forhandlingslederen i forbindelse med aftalen med USA om overførsel af finansielle data, og da medlemmer af Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender spurgte, hvorfor der så ud til at være behov for hemmeligholdelse, nægtede medlemmerne af Kommissionen at svare og enten misforstod eller lod som om de misforstod spørgsmålet.
Salvatore Iacolino
(IT) Fru formand! Jeg vil også gerne lykønske forhandlerne med det positive resultat, der er opnået, endda inden for relativt kort tid. Beviset på og den håndgribelige bekræftelse af den konstruktive interinstitutionelle dialog fremgår af aftalen, der med stor sandsynlighed vil blive vedtaget på onsdag og ratificeret umiddelbart derefter.
Aftalen fremmer helt klart Parlamentets centrale rolle, hvilket var en klar hensigt med Lissabontraktaten, og etablerer tæt samarbejde mellem institutionerne. Forhandlernes intensive arbejde er uden tvivl et skridt i den retning. Der er ingen tvivl om, at Parlamentet sætter sin lid til Kommissionen, og at det gennem konstant kontrol skal vurdere de aktiviteter, der indføres for godkendte programmer, og de håndgribelige resultater, der opnås. Adfærdskodeksen for medlemmer af Kommissionen og oplysningsforpligtelsen, herunder vedrørende fortrolige oplysninger, er velkomne tiltag.
Jeg er uenig i visse ændringsforslag, der efter min mening ikke går i den modsatte retning, selv om de generelt i en vis udstrækning er i overensstemmelse med den vedtagne teksts tilsigtede udformning. Jeg er ligeledes overbevist om, at det med denne betænkning bliver muligt at lovgive på en bedre måde og foretage bedre konsekvensanalyser af de enkelte lovgivningsmæssige forslag. Samtidig bør forbindelserne med de nationale parlamenter, som afspejler disse aktiviteter, styrkes.
Arbejdet med agenturerne hilses velkomment, og jeg er overbevist om, at politikkens forrang også afhænger af en større vilje fra Kommissionens generaldirektoraters side til at samarbejde med Parlamentet.
Jeg håber således, at Kommissionen vil gennemføre aftalen, når den er indgået, uden at gøre brug af bureaukrati.
Zita Gurmai
(EN) Fru formand! Jeg er glad for at se, at den nye rammeaftale udgør en væsentlig forbedring og styrkelse af forbindelserne med Kommissionen, og det særlige partnerskab afspejler Parlamentets nye beføjelser i henhold til Lissabontraktaten. Som følge af et fremragende arbejde i Kommissionen og arbejdsgruppen sikrer de praktiske løsninger i forslaget til en revideret aftale væsentlige forbedringer i lovgivningsproceduren og tilrettelæggelsen af mødeperioder, parlamentarisk kontrol, oplysningsforpligtelse og Kommissionens tilstedeværelse i Parlamentet. Jeg vil gerne byde kommissær Šefčovič velkommen!
Jeg vil især henlede opmærksomheden på to punkter. Jeg opfatter Parlamentets deltagelse i internationale forhandlinger som et væsentligt fremskridt, der fremmer Parlamentets samtykke og gør proceduren mere forudsigelig. Efter min mening er et af de vigtigste elementer opfølgningen af anmodninger om lovgivningsinitiativer fra Parlamentet. Jeg bifalder den udvikling, at Kommissionen forpligter sig til at aflægge rapport om den konkrete opfølgning af en hvilken som helst anmodning om et lovgivningsinitiativ inden for en frist på tre måneder fra vedtagelsen. Senest efter ét år fremsætter Kommissionen et forslag til retsakt eller opfører forslaget i sit arbejdsprogram for det følgende år. Fremsætter Kommissionen ikke et forslag, giver den Parlamentet en detaljeret begrundelse herfor.
Som ordfører vedrørende det europæiske borgerinitiativ håber jeg, at opfølgningen på anmodninger fra borgere vil blive håndteret med lige så stor respekt. Jeg var glad for at se den overvejende opbakning til betænkningen i udvalget. Jeg regner med, at plenarforsamlingen vil følge den linje, som Kommissionen og Parlamentets arbejdsgruppe er blevet enige om. Godt arbejde! Jeg vil gerne sige tak.
Trevor Colman
(EN) Fru formand! Rammeaftalen om forbindelserne mellem Kommissionen og Parlamentet, der blev indført i Lissabontraktaten - som reelt er EU's forfatning - skal angiveligt sikre en mere demokratisk styreform. Reelt er det blot en illusion om demokrati, hvor det ikke findes.
Følgende punkter er vigtige. Lissabontraktaten har ikke nogen demokratisk eller moralsk autoritet i Det Forenede Kongerige, hvor den regerende politiske klasse har franarret den britiske befolkning muligheden for at afsige deres dom over traktaten. De såkaldte ændringer i aftalen vil på ingen måde mindske magten og aktiviteterne i den ikkefolkevalgte Kommission, der ikke kan stilles til ansvar, og som støttes af dette føjelige Parlament. I praksis vil EU fortsætte sit arbejde som hidtil bag lukkede døre.
Med tiden vil anbefalingen være at stemme resolut imod disse forslag, da vi ikke anerkender og ikke vil anerkende Lissabontraktaten, medmindre og før den har været til afstemning hos den britiske befolkning. Det er reelt demokrati.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Fru formand! Jeg er meget glad for muligheden for at drøfte den reviderede rammeaftale om forbindelserne mellem Parlamentet og Kommissionen i dag. Revisionen underbygger Parlamentets styrkede position efter vedtagelsen af Lissabontraktaten og giver den håndgribelig form. I dag vil jeg personligt fremhæve den aftale, der er indgået mellem Kommissionen og Parlamentets arbejdsgruppe om rammeaftalen, og jeg vil gerne takke næstformanden for hans personlige engagement.
Jeg har nogle få bemærkninger til rammeaftalen. Parlamentets styrkede position sikrer et mere demokratisk EU. Som valgte repræsentanter for medlemsstaternes borgere vil vi deltage i vedtagelsen af europæisk lovgivning og have større kontrol over Kommissionen. Kommissionen vil f.eks. være forpligtet til at aflægge rapport til os om den konkrete opfølgning af en hvilken som helst anmodning om et lovgivningsinitiativ. Kommissionen vil endvidere være forpligtet til at indhente udtalelse fra Parlamentet, når den agter at revidere adfærdskodeksen for medlemmer af Kommissionen. Vi bifalder også i høj grad, at Parlamentet på grundlag af traktaten vil blive holdt underrettet på en bedre og mere gennemsigtig måde om indgåelse af internationale aftaler. Førnævnte bestemmelser er ikke de eneste. Den reviderede rammeaftale indeholder mange flere lignende bestemmelser, og jeg er overbevist om, at de vil føre til et mere effektivt og tættere samarbejde mellem begge institutioner, og at de vil sikre en sammenhængende gennemførelse af Lissabontraktaten.
Afslutningsvis vil jeg gerne fremhæve et nøgleområde. Det tidlige samarbejde med Parlamentet om et hvilket som helst lovgivningsinitiativ, som udspringer af et borgerinitiativ, er en vigtig bestemmelse, der i overensstemmelse med aftalen vil sikre tæt kontakt mellem Parlamentet og borgerne.
Hannes Swoboda
(DE) Fru formand! Først vil jeg gerne takke hr. Rangel for hans betænkning og naturligvis hr. Šefčovič for de forhandlinger, som vi har haft. Han var ikke en nem forhandlingspartner, men han var retfærdig. Jeg mener, at vi har opnået et godt resultat. Det specifikke resultat danner et naturligt grundlag for vores samarbejde, og selv om hr. Rangels fortolkning muligvis er noget vidtrækkende, tillader den os at holde fokus på vores mål.
Det, der er tilbage nu, er ikke blot åbenhed og gennemsigtighed mellem vores to institutioner, men også behovet for at overbevise Rådet - som ikke er til stede - om, at et godt samarbejde ikke behøver at foregå på bekostning af Rådet. Desværre opfører Rådet sig somme tider som et barn, der har fået taget sit legetøj og nu er surt og fornærmet. I stedet for at føle sig fornærmet og true med klager bør Rådet arbejde sammen med os om at opnå det, der er bedst for borgerne på vores kontinent. Hvis vi ønsker at virke stærke udadtil - og den fælles udenrigspolitik, fælles handelsaftaler osv. er vigtige aspekter heri - er det bedst, at vi samarbejder.
Kader Arif
(FR) Fru formand, mine damer og herrer! Som vi alle ved, og som det netop er blevet påpeget, styrker Lissabontraktaten Parlamentets beføjelser. Få af os er imidlertid bevidste om de radikale ændringer, den giver anledning til, navnlig inden for handelspolitikken, som jeg følger på nært hold.
I henhold til Lissabontraktaten skal Parlamentet ratificere alle internationale handelsaftaler. Det giver allerede anledning til uro, og drøftelserne om ACTA og frihandelsaftalen med Korea er blot de første tegn på det. Socialdemokraterne og demokraterne i Udvalget om International Handel ønskede imidlertid at træffe flere foranstaltninger, end traktaten tillader. Jeg er deres talsmand, og til trods for visse personers skepsis og den modstand, som andre udviser, sendte jeg et klart budskab, nemlig at Parlamentet, hvis det skal ratificere en handelsaftale, skal deltage fra begyndelsen af processen. Det, der før virkede idealistisk, er nu et kerneelement i vores forbindelser med Kommissionen, eftersom vi fuldt ud vil blive hørt om forhandlingsmandaterne. Det er jeg glad for.
Jeg opfordrer derfor Kommissionen og Rådet til fortsat at respektere Fællesskabets ånd og den demokratiske vilje, der er central i traktaten. Jeg opfordrer endvidere mine kolleger til - da vi lider af en form for Stockholmsyndrom, når det gælder Kommissionen og Rådet - at anvende alle vores rettigheder, fordi de er vores medborgeres rettigheder.
Guido Milana
(IT) Fru formand! Revisionen af aftalen mellem Parlamentet og Kommissionen danner grundlag for forbedret samarbejde mellem de to institutioner. Der er sket store fremskridt, for så vidt angår procedurer, tilrettelæggelse af lovgivningen, parlamentarisk kontrol, oplysningsforpligtelse og Kommissionens tilstedeværelse i Parlamentet. Det punkt, som jeg især ønsker at fremhæve, er imidlertid fremskridtene inden for den interinstitutionelle dimension af de internationale forbindelser.
Den rolle, som Parlamentet får, bør ikke opfattes som styrket. Det er et krav. Vi håber, at ingen sår tvivl om, at tilstedeværelsen af observatører fra Parlamentet på multilaterale og bilaterale internationale konferencer blot er en ansvarlig handling. At nægte medlemmer af Parlamentet status som observatører i forbindelse med bilaterale aftaler, f.eks. fiskeriaftaler, forhindrer reelt fuldt kendskab til det område, der forhandles om, og som Parlamentet efterfølgende skal afgive udtalelse om.
Jeg mener ikke, at det er muligt at undvære disse forudsætninger, da vi ellers ville ende med, at Parlamentet afviser bilaterale aftaler, der pr. definition ikke kan ændres, og som i fravær af et partnerskab ville gøre afstemningen til en simpel formalitet.
Zuzana Roithová
(CS) Fru formand! Jeg er meget glad for, at Kommissionen anerkender, at det, hvis Unionen skal have succes fremover, er meget vigtigt, at beslutningstagningen bliver mere demokratisk. Det handler derfor om at styrke Parlamentets rolle. Jeg er glad for, at den nye samarbejdsaftale med Kommissionen styrker Parlamentets betydning i videre udstrækning end i henhold til Lissabontraktaten. Jeg bifalder, at aftalen giver mulighed for mere detaljerede konsekvensanalyser og en bedre reaktion fra Kommissionens side på Parlamentets politiske krav. Det er især vigtigt, at Kommissionen reelt forbedrer medlemmernes adgang til dokumenter, herunder forslag til internationale aftaler. Det er allerede blevet nævnt. Ratificeringen heraf må ikke blot være en formalitet, som det ofte er praksis i de nationale parlamenter. Vi har brug for relevante oplysninger på forhånd, så vi kan påvirke indholdet undervejs. Rådet, der føler sig snydt, må vænne sig til, at det fremover skal have et meget bedre samarbejde med Parlamentet.
Jaroslav Paška
(SK) Fru formand! Lissabontraktaten medfører nye opgaver og forpligtelser for både Parlamentet og Kommissionen.
Det er prisværdigt, at vi under et år efter Lissabontraktatens ikrafttræden har revisionen af rammeaftalen om forbedret samarbejde om Kommissionens og Parlamentets fælles opgaver på vores bord. Den gensidige aftale om fælles procedurer vil uden tvivl bidrage til at forhindre eventuelle misforståelser i forbindelse med fælles beslutninger. EU er imidlertid oprettet på grundlag af enighed mellem nationalstater, der har overdraget en del af deres kompetencer til os - Parlamentet og EU. Lissabontraktaten har derfor på sin vis inden for visse spørgsmål medført en forpligtelse til at samarbejde med medlemsstaternes parlamenter. Den korrekte udformning af dette samarbejde bør være det næste skridt i definitionen af samarbejde i EU. Det er det, jeg gerne vil anmode kommissæren om.
Franz Obermayr
(DE) Fru formand! I EU fungerer Parlamentet og Rådet som lovgivere og har demokratisk mandat, for Parlamentets vedkommende direkte og for Rådets vedkommende i det mindste indirekte. Kommissionen, der overhovedet ikke har noget demokratisk mandat, er imidlertid stadig det eneste organ, der kan forelægge forslag til forordninger - til trods for Lissabontraktatens ikrafttræden. Jeg mener derfor, at der stadig er enorme mangler i denne henseende.
Hvis Parlamentet skal kunne udøve sin initiativret effektivt, skal oplysningsforpligtelsen udvides tilsvarende. Det nye instrument borgerinitiativet bør omfatte Parlamentet som det organ, der repræsenterer borgerne, i lovgivningsprocessen på et så tidligt tidspunkt som muligt.
Udvekslingen af information mellem Kommissionen på den ene side og Parlamentet på den anden side skal også forbedres inden for internationale forbindelser. EU's udenrigspolitik må ikke udelukkende henhøre under en bureaukratisk Tjeneste for EU's Optræden Udadtil, der er relativt fjern fra borgerne.
Elena Băsescu
(RO) Fru formand! Jeg mener, at den nye aftale vil forbedre forbindelserne mellem Parlamentet og Kommissionen væsentligt mellem 2010 og 2015.
Timingen af revisionen af retsgrundlaget for dette samarbejde er perfekt, blot kort tid efter Lissabontraktatens ikrafttræden. De nye bestemmelser definerer klart begge institutioners politiske ansvar og styrker de beføjelser, som Parlamentet netop har opnået i beslutningstagningen.
På grundlag af princippet om ligebehandling vil Parlamentet udøve samme rettigheder som Rådet, for så vidt angår adgang til lovgivningsmæssige dokumenter eller budgetdokumenter. Derudover styrker den fremtrædende rolle, som Parlamentet vil få i at udarbejde EU's årlige arbejdsprogram, borgernes deltagelse i fastlæggelsen af prioriteter for europæiske politikker.
Krisztina Morvai
(HU) Fru formand! I henhold til Bibelen bærer hvert godt træ gode frugter, men det rådne træ bærer slette frugter. Lissabontraktaten blev undertegnet under diktatoriske omstændigheder, hvilket betyder, at den ikke må få nogen demokratiske konsekvenser. Nationalstaterne, i hvert fald mit hjemland Ungarn, er blevet påtvunget Lissabontraktaten under klart diktatoriske og udemokratiske omstændigheder, da det er en traktat, der har frataget folk flere muligheder for at træffe beslutninger om deres egen skæbne bag deres ryg og over deres hoved og har givet dem til EU. I henhold til naturretten er Lissabontraktaten naturligvis ugyldig, i hvert fald i forhold til Ungarn. For det første fordi denne meget vigtige traktat ikke er blevet drøftet med og tilpasset befolkningen, offentligheden og forskellige civile organisationer, og for det andet fordi den blev vedtaget uden viden om indholdet i teksten. Så meget for denne diktatoriske traktats demokratiske konsekvens.
Maroš Šefčovič
Fru formand! Først vil jeg gerne takke alle talerne, navnlig dem, der gav udtryk for støtte til rammeaftalen, da jeg mener, at den virkelig er en meget vigtig manual til, hvordan vi kan sikre et bedre samarbejde fremover.
Jeg vil gerne på ny understrege min taknemmelighed over for arbejdsgruppen og Parlamentets hold, da vi tilbragte lang tid sammen. Vi havde 11 runder meget intense forhandlinger, men det hårde arbejde betalte sig, og jeg mener, at vi i dag kan glæde os over en fremragende aftale.
Jeg har naturligvis lyttet med stor opmærksomhed til bemærkningerne fra medlemmerne og deres spørgsmål, hvoraf nogle giver udtryk for bekymring over den aftale, der er indgået.
Jeg skal derfor først understrege, at det er et vigtigt princip for Kommissionen, at der bør opretholdes etablerede og vellykkede praksisser for samarbejdet mellem vores institutioner. Det betyder, at den reviderede rammeaftale ikke bør forårsage, at vellykkede praksisser ophører. Jeg forventer faktisk, at anvendelsen af rammeaftalen under alle omstændigheder vil føre til klare forbedringer.
Når det er sagt, erkendte begge parter under forhandlingerne, at de vil møde fortolkningsvanskeligheder, men de gav også udtryk for vilje til at gennemføre den reviderede rammeaftale på en så konstruktiv måde som muligt, og jeg kan forsikre medlemmerne om, at Kommissionen har til hensigt at gøre det.
Jeg er overbevist om, at praksis vil vise, at mange af de bekymringer, der er blevet udtrykt her i dag, ikke vil blive en realitet. Visse forventninger, der går ud over de kompetencer, som traktaterne tildeler de enkelte institutioner, vil endvidere være blevet korrigeret. Som svar på opfordringen fra medlemmerne vedrørende min erklæring om adfærdskodeksen vil jeg bekræfte, at Kommissionen snart vil fremsætte et forslag til en revideret adfærdskodeks, og den vil i henhold til betingelserne i rammeaftalen snarest anmode Parlamentet om en udtalelse som lovet under forhandlingerne.
Jeg vil afslutningsvis understrege, at vi, hvis vi skulle støde på problemer, vil mødes igen og finde løsninger. Vi har faktisk allerede planlagt en revision af rammeaftalen i udgangen af 2011, som vil give os rig mulighed for at rette op på eventuelle fejl.
I denne henseende ser jeg virkelig frem til at samarbejde med medlemmerne på grundlag af den reviderede rammeaftale, og jeg håber og forventer, at medlemmerne støtter aftalen på onsdag.
Jeg tror på og håber, at den positive ånd også vil skinne igennem i de overordnede forbindelser mellem alle EU's institutioner, da det er, hvad borgerne forventer af os, og hvad vi bør leve op til.
Paulo Rangel
Fru formand! Jeg vil gerne basere mit afsluttende indlæg på det, der er blevet drøftet her i dag. Jeg vil gerne slutte af med at påpege følgende. Et af de vigtige mål i rammeaftalen var, at Rådet og Parlamentet skulle stilles på lige fod i den almindelige lovgivningsprocedure og budgetanliggender. I forbindelse med andre spørgsmål var målet også at respektere den magtbalance, der fremgår af Lissabontraktaten, og respektere princippet om magtadskillelse med henblik på at give Parlamentet bedre mulighed for at udøve politisk kontrol på andre områder end budgetanliggender og den almindelige lovgivningsprocedure.
Jeg mener, at rammeaftalens præciseringer er gode for begge institutioner. Den gør deres forhold klarere og mere gennemsigtigt.
Den er imidlertid også god for de andre institutioner, navnlig Rådet, fordi Rådet nu har et klart grundlag med en klar forståelse og vision af, hvordan det vil håndtere forbindelserne mellem Parlamentet og Kommissionen efter forbedringerne i kraft af Lissabontraktaten. Uanset hvor voldsom en følelsesmæssig reaktion eller direkte kritik Rådet måtte rette mod rammeaftalen, er sandheden, at der vil komme en tid, hvor det vil huske, at aftalen var et positivt skridt for alle institutionerne, og en tid, hvor vi vil få en rammeaftale, der er udarbejdet ikke for to, men i sidste ende - som offentligheden ønsker det - for tre institutioner, som hver især repræsenterer deres holdning til Lissabontraktatens ordlyd og ånd.
Jeg bifalder den åbenhed, som Kommissionen har udvist under hele processen.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag den 20. oktober 2010.
Skriftlige erklæringer (forretningsordenens artikel 149)
Rafał Trzaskowski
Da vi indledte drøftelserne om den nye interinstitutionelle aftale for et år siden, understregede vi, at tiden - i lyset af Lissabontraktatens styrkelse af Parlamentet - var kommet til at sikre en ny kvalitet i vores samarbejde med Kommissionen. Jeg sagde selv på daværende tidspunkt, at Parlamentet med Lissabontraktaten naturligvis havde opnået fordele på bekostning af Kommissionen, men at djævlen ligger i detaljen, og at det ville afhænge af disse detaljer, hvor fordelagtigt vores forhandlere omsatte traktatens ordlyd til specifikke bestemmelser i rammeaftalen. I dag har vi disse bestemmelser, og det er lykkedes os at inddrage bestemmelser, som vi vedtog i beslutningen i mødeperioden i februar, og jeg vil gerne lykønske vores forhandlere og ordføreren fra Udvalget om Konstitutionelle Anliggender, hr. Rangel, for det. Vi må håbe, at aftalen til trods for de oprindelige gnidninger mellem os og Kommissionen om fortolkningen af de bestemmelser, der var forhandlet igennem, vil bidrage til et mere effektivt samarbejde mellem vores institutioner.
