
Andrews
Jeg finder det helt urimeligt, at De Grønne i Parlamentet i går demonstrerede højlydt over situationen i Østtimor. De er tilsyneladende ligeglade med Parlamentets holdning i denne sag, og jeg ønsker og håber, at De vil insistere på, at folk ikke opfører sig sådan fremover. Jeg vil desuden minde De Grønne om, at de tyske Grønne er mindst interesseret i Østtimorsagen. Dette er ikke nogen politisk erklæring, men tanken om en demonstration som gårsdagens finder jeg yderst frastødende.


Formanden
Kære kolleger, vi havde nogle mindre tekniske problemer med protokollen fra mødet i går. Det lader til, at ikke alle kolleger har modtaget den. Da et vist antal kolleger ikke har modtaget protokollen, mener jeg ikke, jeg kan bede Dem godkende den. Det er en af de ting, vi må sørge for at forbedre, så den slags ikke gentager sig mere.
Vi godkender altså i morgen tidlig protokollen fra mødet i dag og fra mødet i går. Men vi har dog stadig et problem. De husker, at vi havde planlagt at stemme her i formiddag om fortolkningen af en forordning foreslået af Udvalget om Forfatningsspørgsmål om den blandede gruppe, Den Tekniske Gruppe for Uafhængige Medlemmer.
Jeg henvender mig derfor til repræsentanterne for denne gruppe. Hvis hr. Dell' Alba mener, at vi, da vi endnu ikke har protokollen, bør udsætte denne afstemning, vil jeg gøre det. Det er helt normalt. Mener han derimod, at vi alligevel kan stemme nu, vil jeg endnu en gang forklare, hvad det drejer sig om, så alle kollegerne er velinformerede.

Dell' Alba
Fru formand, da det er et bilag til protokollen, vil jeg bede Dem om, at vi i overensstemmelse med forretningsordenen stemmer i morgen formiddag samtidig med afstemningen om protokollen.

Formanden
Hr. Dell' Alba, dette forekommer mig at være fuldstændig korrekt.

Barón Crespo
Fru formand, jeg vil foreslå, at den bliver vedtaget til middag. Det kan vi udmærket gøre.

Formanden
Hr. Barón Crespo, der er ingen afstemning til middag, og jeg tror ikke, det vil være en god idé at afbryde forhandlingerne med hr. Prodi for at godkende en protokol. Jeg siger Dem det ligeud, selvom det er meget vigtigt at godkende en protokol.
Jeg tror helt ærligt, det vil være bedre i morgen.

Barón Crespo
Fru formand, jeg gør Dem opmærksom på, at hvis der ikke bliver stemt om protokollen her i formiddag, vil det få konsekvenser, som ikke kun berører selve afstemningen, men påvirker Parlamentets politiske og finansielle arbejde.

Formanden
Men er vi sikre på, at vi har denne protokol til middag? Hvis jeg kan få forsikring for, at alle vil have protokollen på deres eget sprog på det tidspunkt, kan vi udmærket afbryde forhandlingerne et kort øjeblik for at godkende protokollen. Men Parlamentet vil udtale sig om dette punkt, og vi stemmer således også til middag om fortolkningen fra Udvalget om Forfatningsspørgsmål. Dette forekommer logisk.
Jeg spørger derfor Parlamentet: Hvem går ind for dette under forudsætning af, at jeg får bekræftet, at alle til den tid har fået protokollen?

Pannella
Fru formand, der er visse punkter, hvor formanden bestemmer, og det er en garanti over for hele Parlamentet for, at man ikke drager principperne for en korrekt udnyttelse af procedurerne - end ikke de mest fornuftige - i tvivl.
Vi havde accepteret den beslutning, De havde meddelt. At komme bagefter og lægge den beslutning, De så fornuftigt har taget, ud til et flertal i Parlamentet, udelukkende på grund af et indlæg fra formanden for Den Socialdemokratiske Gruppe, forekommer mig at være en meget tynd begrundelse i forhold til det princip, De har anvendt, og som vi alle tilslutter os.

Formanden
Hr. Pannella, jeg har ikke ændret beslutning. Den eneste beslutning, jeg har taget - og den fastholder jeg - er ikke at lade kollegerne foretage en afstemning netop nu om en protokol og et bilag hertil, som de ikke har. Jeg har nu modtaget et forslag om at stemme til middag, og i øvrigt var der afsat tid til en eventuel afstemning til middag på dagsordenen for i dag.
Rent personligt ønskede jeg ikke, at forhandlingerne med hr. Prodi kunne blive afbrudt. Nu får jeg så at vide, at det kan få konsekvenser, hvis vi ikke stemmer i dag. Jeg vender mig derfor til Parlamentet, på ingen måde for at ændre min beslutning, men for at høre dets mening om det forslag, jeg netop har modtaget, om at stemme om denne protokol til middag. Dette er klart og korrekt.
(Parlamentet markerede sin tilslutning) Forslaget er hermed vedtaget. Vi stemmer til middag om protokollen og derefter om fortolkningen af forordningen.

Redegørelse ved Prodi
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er erklæringen fra hr. Prodi, indstillet formand for Kommissionen.

Prodi
Fru formand, ærede medlemmer, også denne fjerde forhandling i Parlamentet finder ligesom de foregående sted på et tidspunkt, der er kendetegnet ved en særlig international krise. Således som det var tilfældet sidste forår på Balkan, trampes der i dag på den demokratiske vilje i Østtimor med store lidelser og en alvorlig fare for freden til følge. Indtil det lykkes os at rette op på denne situation, må vi efter min mening have dårlig samvittighed. Jeg har i disse dage gjort alt, hvad der stod i min magt inden for rammerne af min endnu provisoriske myndighed, for at tage kontakt til de indonesiske myndigheder. I dag kl. 14.00 har jeg en samtale med præsident Habibie, og jeg tror, at vi må udøve så stort et pres som muligt og gøre alt, hvad vi kan, for at bringe denne situation til ophør.
Fru formand, ærede medlemmer, for den nye Kommission er afstemningens øjeblik nu kommet. Jeg har allerede flere gange over for denne forsamling gjort rede for de årsager, der får mig til at tro, at vores program er det rigtige, og at vores hold er det rigtige til at lede Europa-Kommissionen i de kommende fem år.
Alle kommissionsmedlemmerne har været genstand for Deres undersøgelser, både gennem proceduren med de indstillede kommissionsmedlemmers skriftlige svar på Deres spørgeskemaer og gennem Deres høringer af de enkelte indstillede kommissionsmedlemmer. Jeg vil gerne give udtryk for min påskønnelse af den værdighed og professionalisme, hvormed disse vanskelige høringer er blevet afviklet. Endvidere er det mit håb, at Deres afstemning i morgen vil repræsentere en ny begyndelse for forbindelserne mellem vores institutioner, for nu drejer det sig - hvis der stemmes for Kommissionen - endelig om efter mange måneder at komme i gang med vores arbejde.
Sammen er vi forpligtede til at stille Europa til borgernes tjeneste. Vi må genvinde de europæiske borgeres tillid og genskabe deres tro på en europæisk vision, som prioriterer deres behov som borgere højt.
Det er vores ønske, at vores to institutioner og Rådet, det vil sige den triangel, der står i spidsen for Den Europæiske Union, generøst og effektivt kan arbejde sammen i de europæiske borgeres interesse. Vi er fast besluttede på at omdanne Kommissionen til en moderne og effektiv administration, som er i stand til at uddrage læren af den seneste tids erfaringer og ligeledes i stand til endelig at bringe sit hus i orden.
Den allerede iværksatte reformproces i Kommissionen står i dag kun ved sin begyndelse. I februar 2000 vil Neil Kinnock, som er til stede her sammen med mig, forelægge en meget vidtrækkende reformplan, som i høj grad vil tage hensyn til Den Uafhængige Ekspertgruppes anden beretning. Vi vil naturligvis fortsat høre og informere Europa-Parlamentet om samtlige fremskridt på dette område.
Kommissionen agter i enhver henseende at blive meget mere åben. Det er på tide, at der også hos os bliver tale om en smule glasnost. Vi vil få Europa til at komme ud ad sine lukkede døre, således at det kommer frem i lyset og lader borgerne undersøge det til bunds. Det er mit ønske, at borgerne på nært hold kan følge, hvad vi foretager os, og får lejlighed til at konstatere, at Kommisionen virkelig tager sig af de problemer, der ligger dem på sinde.
Vores første skridt viser allerede, hvorledes vi agter at fortsætte, idet den nye Kommission i videst mulige omfang som muligt vil sigte mod at følge øjeblikkets bedste praksis i Europa. Vi har mange eksempler at følge, og vi vil forsøge at følge de bedste! Et eksempel: Vi er i øjeblikket ved at vurdere muligheden for at give offentligheden adgang til korrespondanceregistret, således at borgerne til enhver tid kan konsultere det. Dette er netop i tråd med praksis i Europas mest åbne lande. Og den nye Kommission vil gøre en langt større indsats for at etablere en fyldestgørende kommunikation med de europæiske borgere ved at give dem fuld adgang til oplysninger. Åbenhed har afgørende betydning for Den Europæiske Unions demokratiske helbred og for dens behov for at stå til ansvar for sine handlinger over for samtlige borgere.
Efter at have talt om metode vil jeg nu gerne gå over til at tale om det arbejde, som den nye Kommission vil udføre, hvis den bliver godkendt af Dem, idet jeg naturligvis vil stille det i relation til de programmer, der allerede er redegjort for i andre indlæg i Parlamentet, og som stadig vil have fuld gyldighed.
Til januar vil Kommissionen som aftalt forelægge sine retningslinjer for de kommende fem år, som straks vil blive blive efterfulgt af forelæggelsen af arbejdsprogrammet for 2000. Endvidere er det vigtigt og afgørende, at der ved hvert års begyndelse finder en bred generel politisk debat sted mellem os. Jeg ved, at De er enig i mit valg på dette punkt, og fremover agter jeg derfor hvert år at forelægge en rapport om den politiske og økonomiske situation i Den Europæiske Union, hvori det, der i øjeblikket er at finde i en lang, men undertiden ikke koordineret række kommissionsundersøgelser, vil blive fremstillet i konsolideret form. På denne måde vil der blive skabt et samlende element i processen med udformningen af vores politikker. Jeg håber, at vi sammen vil kunne tilrettelægge den politiske debat og processen med gensidig høring med meget større kohærens, end det tidligere har været tilfældet.
I dag vil jeg gerne give Dem en meget hurtig oversigt over de tre grundlæggende udfordringer, som vi står over for: udvidelsen af Den Europæiske Union og indvirkningen heraf på forbindelserne med nabolandene, reformen af Den Europæiske Unions institutioner og forberedelsen af regeringskonferencen, konsolideringen af den økonomiske vækst, jobskabelse og bæredygtig udvikling.
Vi har fra vores forfædre arvet et yderst fremtidsorienteret projekt, et modigt projekt, men når vi skal planlægge fremtiden, må vi ikke glemme alt det storslåede, der er blevet gjort tidligere: Vi har oprettet toldunionen, det fælles marked, som er baseret på fri udveksling af varer, tjenestegoder, kapital og personer, vi har opbygget Den Økonomiske og Monetære Union, og vi har nu en fælles mønt, vi har skabt grundlaget for en politisk union med fælles institutioner og et stærkt direkte valgt Europa-Parlament.
Det, der nu skal opbygges, er en union af følelser og intellekt, som støttes af en stærk følelse for vores skæbnefællesskab, som er bevidstheden om vores fælles europæiske statsborgerskab. Vi kommer fra forskellige lande, vi taler forskellige sprog, vi har forskellige historiske og kulturelle traditioner, og vi bør bevare disse forskelligartetheder, men på nuværende tidspunkt må vi søge en fælles identitet, fordi vi søger en ny europæisk bevidsthed.
Unionens grundlæggere havde for 50 år siden den vision at skabe et fællesskab på grundlag af fred, stabilitet og fremgang. For vores borgere har dette europæiske ideal lige så stor betydning nu, som det havde dengang. Når jeg nu står her over for Dem, er fred, stabilitet og fremgang i dag, ligesom dengang, vores store fælles mål.
Dette er grunden til, at en udvidelse af Den Europæiske Union udgør en vanskelig og ekstraordinær udfordring. Og i vores holdning til udvidelsen giver vi, ligesom i et spejl, et billede af vores dybtgående politiske overbevisninger. Ville vi virkelig kunne forestille os, at vi kan opnå fred, stabilitet og fremgang ved at forbeholde den for os selv, og derved forbeholde den for kun 15 medlemsstater? Jeg mener det ikke, og begivenhederne i Balkan-landene beviser, at dette ikke er muligt.
Vi må derfor stille os det spørgsmål, om vi har mod, vision og ambition til at tilbyde oprigtige muligheder for fred, stabilitet og fremgang i en udvidet Union, og også til de lande, som ikke er og ikke vil blive medlemmer af Unionen, de lande i Europa, som står os nær. Frygtelige konflikter har delt vores kontinent i dette århundrede, og vi i Den Europæiske Union har for altid og definitivt vendt dem ryggen og må nu hjælpe vores nabolande til at gå i samme retning.
Jeg vil ikke give indtryk af, at dette er en let opgave. Der kræves en samlet strategi for at tilrettelægge fremgangsmåderne til, at vi i det kommende kvarte århundrede kan udvide Den Europæiske Union fra 15 til 20, 25 eller måske 30 medlemsstater. Denne proces vil kræve en lang række ofre, forandringer og omdannelser blandt os og inden i os.
I denne strategi må vi tage hensyn til tre forhold. Først og fremmest må udvidelsen nødvendigvis ske gradvis, således at nogle lande tiltræder før andre. I anden række er der de specifikke krav fra de lande, som skal vente længst i forbindelse med tiltrædelsen. For det tredje er der den indvirkning, som udvidelsesprocessen vil få på vores nabolande, for hvilke der ikke er påtænkt nogen tiltrædelse, men med hvilke vi ønsker at have nære og konstruktive forbindelser, som også er nødvendige for fred og fremgang.
Hvad angår første punkt, må det stå klart, at der kræves en stor politisk vision, og ikke et teknokratisk synspunkt. Vi bør tilrettelægge en egentlig udvidelsesstrategi, som rækker længere end tiltrædelsen i sig selv, og som kan samle de europæiske lande i én stor familie. Dette betyder først og fremmest, at vi i Helsinki bør afholde seriøse drøftelser for at fastsætte en nøjagtig dato for tiltrædelsen af de bedst forberedte lande, også i det tilfælde, at det er nødvendigt at give dem lange overgangsperioder for at lette deres politiske, sociale og økonomiske problemer. Der er i denne forbindelse følgevirkninger for den kommende regeringskonference, som jeg vil komme nærmere ind på i det følgende.
Der er desuden et andet fundamentalt spørgsmål: Hvilke indvirkninger vil udvidelsen få på vores fælles politikker? Jo mere vi udvider, des vanskeligere vil det blive at se, hvilke problemer der mest effektivt skal behandles på europæisk plan og hvilke på et lavere niveau.
Vi må fuldt ud organisere den subsidiaritet, Europa bygger på. Jeg mener ikke, at jeg kan redegøre for det i dag, men vi bør have mod til at behandle dette problem på en meget seriøs og ærlig måde.
I anden række bør vi udvise kreativitet og forståelse for at imødekomme kravene fra de lande, hvor tiltrædelsesmulighederne ligger fjernere. Jeg forestiller mig et nærmere samarbejde med disse lande, eventuelt ved at tillade dem en virtuel deltagelse - undskyld udtrykket, men det er vanskeligt at finde et bedre, og det er under alle omstændigheder en undervisningsterm. I et sådant samarbejde inden for visse specifikke sektorer ville man som indledning til et fuldt medlemskab i en meget mere fjern fremtid kunne tilbyde dem f.eks. en så omfattende deltagelse som muligt i Den Økonomiske og Monetære Union, nye former for samarbejde på sikkerhedsområdet, nye former for forbindelser med de europæiske institutioner, også på et rådgivningsgrundlag, som skal tilrettelægges sag for sag, på en empirisk og specifik måde.
Der bør dog rettes særlig opmærksomhed mod situationen i Balkan-landene. Selvom disse landes muligheder for en tiltrædelse af Den Europæiske Union ikke umiddelbart er aktuelle, må vi benytte denne omstændighed til at anspore dem til en fredelig sameksistens og et større interregionalt samarbejde.
Jeg vil udtrykke mig klart: Folkene i Balkan-landene bør selv løse deres konflikter, inden de kan få adgang til Den Europæiske Union. De må ikke tro, at de kan eksportere disse konflikter til Unionen, for at vi kan løse dem, men vi bør hjælpe dem med at løse dem.
Men samtidig er det klart, at de har brug for vores hjælp, og jeg vil gerne understrege Kommissionens særlige ansvar i forbindelse med den store og nødvendige genopbygningsindsats. Vores borgere forventer, at EU påtager sig en rolle som moralsk og politisk lederskikkelse, navnlig i et område, der ligger så tæt på os. Vi kan ikke tillade os at skuffe dem. Jeg er også bekymret over, at debatten om Balkans fremtid på få uger har mistet pusten og allerede forekommer mindre dramatisk, som om vi ønskede at skubbe den i anden række.
Et tredje element i strategien bør bestå i en klar og global holdning til vores nærmeste naboer, hvis bidrag er vitalt for freden og stabiliteten i et udvidet Europa. Denne strategi vil kun kunne lykkes, hvis den inddrager alle involverede. Vi, EU, ansøgerlandene og vores naboer i det udvidede Europa, bør alle samarbejde om vores fælles fremtid, et stort europæisk område, der kan sikre fred, stabilitet og velfærd. Med andre ord skal vi skabe en ny europæisk orden. Denne nye orden skal også omfatte strategiske samarbejdsformer med Rusland og Ukraine, der skal tilpasses de geopolitiske forhold i disse to lande. Og den skal også omfatte samarbejde mellem forskellige kulturer, og jeg påtænker således at foreslå et nyt og mere ambitiøst, meget ambitiøst, initiativ i Middelhavsområdet, hvor vi europæere bør bestræbe os på at fremme en ny og eksemplarisk form for samarbejde mellem de befolkninger, der er samlet under de tre religioner i Jerusalem. Vi bør således møde nødvendigheden af konflikt mellem de forskellige kulturer med et bestemt "nej".
Endelig vil jeg omtale betydningen af vores strategiske forbindelser med USA. Vi må etablere et styrket transatlantisk samarbejde af en sådan beskaffenhed, at det kan bevise, at der eksisterer et fælles leadership. Den første lejlighed, hvor vi kan bevæge os i denne retning, bliver indledningen af den ambitiøse millennium-runde i Seattle, der skal bringe alle WTO's medlemmer et skridt videre. Vi bør gribe denne lejlighed med fremsynethed og intelligens og indlede et nyt afsnit i de verdensomfattende handelsforbindelser.
Dernæst vil jeg gerne tale om den næste udfordring, som vi står over for, nemlig den umiddelbart forestående regeringskonference. Vi har altid været klar over, at udvidelsen ville stille et stort spørgsmålstegn ved vores institutioners virkemåde, men den seneste krise i Kommissionen og den beskedne deltagelse i valget til Europa-Parlamentet i 1999 har bevist, at det nu er tvingende nødvendigt med en meget mere ambitiøs reform af de europæiske institutioner. Amsterdam-traktaten har udvist effektivitet på nogle områder, men det lykkedes den ikke at nå de resultater, som er nødvendige for at løse de store institutionelle spørgsmål.
Efter min mening ville det være særdeles uheldigt at gå frem etapevis med en endeløs række af regeringskonferencer. Europa ville kaste sig ud i en uophørlig konstitutionel reform, der ville forekomme uforståelig for borgerne og vores naboer. Desuden ville man gøre sig skyld i et meningsløst spild af energi, der tværtimod bør kanaliseres i andre retninger til opbygning af nye politiske initiativer.
Vi kan således ikke lade os nøje med en minimalistisk reform, der ikke formår at give os et robust og effektivt beslutningsapparat. Som De ved, har jeg anmodet de herrer De Haene, von Weiszäcker og lord Simon om at udarbejde en beretning, som Kommissionen vil tage udgangspunkt i, når den skal fastlægge sin holdning til de emner, der skal behandles på regeringskonferencen. De vil også kunne gøre Dem bekendt med denne beretning, og jeg forventer en stor og konstruktiv debat som forberedelse til topmødet i Helsinki.
Vi bør udtrykke vores holdninger med klarhed og beslutsomhed, for de næste måneder vil få afgørende betydning for, om vi kan træde ind i det nye årtusinde stærke og velforberedte eller svage og ude af stand til at skue ud over vores egne 15 lande.
Men Europa er ikke blot et spørgsmål om institutioner, Europa drejer sig om borgerne. Deres velfærd afhænger af, om der findes arbejdspladser, og det er nødvendigt, at vi sætter Europa i gang med at arbejde. Antallet af arbejdspladser afhænger af økonomiens velbefindende. Den tredje grundlæggende udfordring, vi står over for, består i at finde frem til, hvordan der kan sikres bæredygtig vækst både i miljømæssig og økonomisk henseende, det vil sige en vækst, der omsider er i stand til at skabe beskæftigelse.
Efter en vanskelig periode er den europæiske økonomi på vej op. Væksten er vendt tilbage, selvom den ikke er trængt frem lige meget overalt, men tegnene på vækst er gode. Den vanskelige konvergensproces hen imod Den Økonomiske og Monetære Union kombineret med en ansvarlig holdning hos de økonomiske og sociale parter på lønområdet har desuden tilvejebragt de makroøkonomiske betingelser for en sund udvikling. Euroens indførelse har konsolideret disse fremskridt, og medlemsstaternes stabilitetsprogrammer vil gøre den endnu sikrere.
Disse forhold er i høj grad positive, men samtidig giver de os et enormt ansvar. Økonomiens opsving er en oplagt anledning til at gennemføre strukturforbedringer til rimelige priser. Modernisering af den europæiske økonomi betyder arbejdspladser i Europa i de kommende år, og vi kan ikke tillade os at lade en sådan lejlighed gå fra os, sådan som vi alt for ofte har gjort det i de forgangne år.
De mere gunstige udsigter for de kommende år bør vi altså udnytte til at sikre, at væksten forbliver stærk så længe som muligt, skaber de nødvendige arbejdspladser og giver os mulighed for at kombinere den med en ny og betydelig indsats til gavn for en bæredygtig udvikling.
Vi bør også løse de langsigtede problemer, som er en følge af den nye befolkningsudvikling, der er et af Europas store problemer, som vi bør behandle i fællesskab, og deres følger for vores samfundsstruktur. Dette betyder samtidig en forøgelse af produktiviteten pr. ansat og af den erhvervsaktive befolkning. Hvis det lykkes os, vil det virkelig blive muligt at bebude et retfærdigt og bæredygtigt samfund.
Det fælles marked har betydet nyt liv til vores økonomi og medvirker til det nuværende opsving, men vi bør fortsætte omstruktureringen af det indre marked og fortsat fremme liberaliseringen for at styrke konkurrencen yderligere inden for vareudveksling, men navnlig inden for serviceydelser. Vi kan således udnytte det jobskabelsesprotentiale maksimalt, som væksten betyder. På langt sigt vil dette medføre en yderligere forbedring af vores produktionskapacitet.
Dette er ikke stedet til at sammenfatte de nødvendige strukturreformer, som allerede er beskrevet i flere beretninger fra Kommissionen. Nu skal vi begynde at gennemføre dem.
Alligevel vil jeg pege på en enkelt særlig udfordring, som ligger foran os, og som skal tilføjes til de forslag, som allerede er fremsat på de møder, vi har haft om sundhed, sport osv. Denne udfordring handler om informationsteknologi, som har ændret vores leve- og arbejdsvilkår samt erhvervslivets arbejdsformer. Den enkelte eller virksomheden kan i dag udføre utrolige ting i forhold til tidligere. Den amerikanske økonomis imponerende resultater skyldes i stor udstrækning den begejstring, hvormed USA har taget informationsteknologien til sig. Jeg er imidlertid bekymret over den tilbageholdenhed, de europæiske lande viser med hensyn til fuldt ud at ydnytte denne teknologis muligheder.
Den moderne økonomi bliver mere og mere baseret på viden, og netop inden for denne sektor er vi konkurrencedygtige. At fremme beskæftigelsen og udviklingen af informationsteknologien vil derfor blive prioriteret højt i den nye Kommission. Vi vil derfor tage et omfattende initiativ på dette område i forbindelse med Helsinki-topmødet, og det vil blive et virkelig omfattende initiativ, hvor hele Europas ungdom vil blive inddraget.
Endelig bør vi benytte os af det økonomiske opsving og den store vækst til at tilpasse vores sociale sikkerhedsordninger til den nuværende befolkningsudvikling. Vi kan ikke længere se bort fra problemerne og udsætte vores beslutninger. År 2050' s pensionister er allerede blandt os. Et veludviklet socialt sikkerhedssystem er et af den europæiske kulturs vigtigste kendetegn, og vi bør bevare det. Det er under alle omstændigheder vores pligt over for vores børn at tilpasse det, således at det er et lige så troværdigt system, som det har været for tidligere generationer.
Kommissionen har for nylig foreslået en ambitiøs strategi for at udbygge samarbejdet i denne sektor. Det er et punkt, vi tillægger særlig betydning. Inden for alle disse andre områder har Den Europæiske Union en afgørende funktion, først og fremmest fordi det er mest effektivt at behandle disse langfristede problematikker gennem samordnede europæiske strategier, f.eks. til fordel for beskæftigelsen, i stedet for blot med aktioner, der er begrænset til et nationalt eller lokalt område, selvom også dette område er nødvendigt. I anden række gør en aktion på europæisk plan det ofte lettere at overvinde de forhindringer, som skyldes den mere direkte pression, som følger af de nationale politiske tidsplaner. Vi har således lidt større afstand til problemerne, og vi har derfor forpligtelse til at betragte dem med større rækkevidde. Vi råder over instrumenterne til at nå disse mål. Efter topmødet i Luxembourg er der f.eks. gjort reelle fremskridt i retning af en virkelig europæisk beskæftigelsesstrategi, hvor kombinationen mellem retningslinjer og evalueringer, som krydssammenlignes, omsider er ved at give en væsentlig tilskyndelse til en forandring.
Vi må derfor fortsat udvikle denne proces og uddybe samarbejdet på europæisk plan, således at vi kan koncentrere vores opmærksomhed og vores aktioner om de store strukturelle reformer, som er nødvendige for at give vores økonomi en ny vitalitet. Dette er muligt i dag.
Fru formand, ærede parlamentsmedlemmer, De er demokratisk valgte repræsentanter for de europæiske borgere, De repræsenterer de forskellige politiske familier i Europa i alle deres forskelligartetheder og hele deres kompleksitet. Jeg håber, at De med afstemningen i morgen vil give den nye Kommission en overbevist støtte. Jeg vil på min side holde mig til de politiske forpligtelser, som jeg har givet udtryk for i sidste uge på Formandskonferencen, og som nu skal indgå i en ny rammeaftale, der skal tjene som ledetråd for vores fremtidige arbejde. Vi skal nu vende bladet, vi skal fremme en ny samarbejdsånd mellem vores institutioner, vi skal skabe en ny ligevægt, der ikke blot er baseret på gensidig respekt, men også på et dybtgående samarbejde. Dette er en ny måde at arbejde sammen på til fordel for de europæiske borgere, en ny Kommission, et nyt Europa-Parlament, en ny begyndelse.
(Bifald)

Poettering
Fru formand, hr. indstillede formand for Kommissionen, Den Europæiske Union befinder sig i en vigtig historisk fase i sin udvikling. Vedvarende fred i Sydøsteuropa, de centraleuropæiske landes tiltrædelse af Den Europæiske Union, dialogen og partnerskabet mellem Den Europæiske Union og de arabiske og islamiske stater vedrørende forskellige kulturer i Middelhavsområdet er nogle af de udfordringer, der kræver et stærkt Europa. Derfor har vi brug for en handledygtig Kommission.
Romano Prodi talte på Parlamentets møde i juli om Kommissionen som en slags regering. Hvis man overtager dette udtryk - og jeg personligt har sympati for det - er denne regering, altså Kommissionen, ansvarlig over for Europa-Parlamentet. Det betyder, at ignoransens tid, ignoransen foran Europa-Parlamentet, skal være endeligt forbi.

Vi støtter en ny kultur i forbindelserne mellem Europa-Parlamentet og Kommissionen. Den 2. september stillede jeg fem krav til den indstillede Kommission. Det Europæiske Folkepartis Gruppe/Den Kristelig-Demokratiske Gruppe bifalder, at den indstillede formand for Kommissionen gav et tilfredsstillende svar herpå på gruppeformændenes konference den 7. september, og at han refererede netop hertil.
For det første har Parlamentets og parlamentsudvalgenes kalender og dermed Kommissionens tilstedeværelse i Parlamentet højere prioritet end alle andre af Kommissionens forpligtelser. For det andet følges Parlamentets opfordringer til Kommissionen om at fremsætte lovforslag så vidt muligt. For det tredje er et mistillidsvotum over for et medlem af Kommissionen en anledning for formanden for Kommissionen til seriøst at overveje at afskedige den pågældende. For det fjerde finder der en konstruktiv dialog med Europa-Parlamentet om en reform af Kommissionen og en regelmæssig høring sted. For det femte støtter Europa-Parlamentet og Kommissionen en omfattende institutionel reform i forbindelse med regeringskonferencen.
Det Europæiske Folkepartis Gruppe/Den Kristelig-Demokratiske Gruppe vil omhyggeligt sørge for, at Kommissionens forpligtelser overholdes ordret. Vi har tillid til, at Romano Prodi holder ord. Men vi forventer også af ethvert fremtidigt medlem af Kommissionen, at vedkommende på baggrund af den forpligtelse, som den indstillede formand for Kommissionen har indgået, selv forpligter sig, og er dette ikke tilfældet, vil det få konsekvenser!
Den indstillede Kommission overtager, hvis den udnævnes i morgen, sine opgaver med underskud. Det må vi heller ikke fortie i dag. Den indstillede formand har ikke altid fået det spillerum, som er muligt i henhold til traktaten, i forbindelse med udnævnelsen af medlemmerne af Kommissionen. Der er et strukturelt, demokratisk underskud tilbage, der handler om, at resultatet af valget til Europa-Parlamentet ikke er kommet med i betragtning ved den politiske sammensætning af Kommissionen. Dette må ikke gentage sig af hensyn til demokratiet i Den Europæiske Union.
(Bifald)
Alligevel sætter vores gruppe ikke de partipolitiske interesser højere end Den Europæiske Unions interessser. Men der er stadig spørgsmål, også seriøs tvivl over for nogle indstillede medlemmer af Kommissionen, især over for det medlem af Kommissionen, der skal være ansvarligt for forskningspolitikken. Vi opfordrer Dem, hr. professor Prodi, også hvad angår den diskussion, som vi oplever i disse dage, til at give os et tilfredsstillende svar i Deres sammenfatning og også i morgen. Vi er ikke ukritiske over for os selv, over for Europa-Parlamentet. Høringerne, som er et vigtigt bidrag til større gennemskuelighed og åbenhed, var alt i alt en succes. Kritikere burde tænke på, at der ikke er noget sammenligneligt på nationalt plan.
Alligevel er det nødvendigt med forbedringer. Parlamentet bør allerede nu drøfte i det kompetente udvalg, om det ikke ville være fornuftigt at optage nogle procedureregler i forretningsordenen for at undgå de vanskeligheder og problemer ved de næste høringer, som er opstået ved de aktuelle høringer.
I løbet af de sidste måneder har man fået indtryk af, at Den Europæiske Union er præget af økonomisk rod, svig, nepotisme og skandaler. Dette indtryk er i sin generalisering ikke berettiget. Det helt store flertal af de europæiske tjenestemænd yder et godt og kvalificeret stykke arbejde, og disse tjenestemænd har krav på, at vi som Parlament støtter dem samt takker dem og giver udtryk for vores anerkendelse af dem.
(Bifald)
Men dér, hvor det fører til en forkert udvikling, ja, endda til kriminelle handlinger, skal vi møde disse konsekvent og beslutsomt. Kommissionen og Europa-Parlamentet har som fælles opgave at fremme og styrke tilliden til de europæiske institutioner. Fru formand, hr. indstillede formand for Kommissionen og indstillede Kommission, Det Europæiske Folkepartis Gruppe/Den Kristelig-Demokratiske Gruppe vil træffe sin afgørelse i aften, også i lyset af de svar, som vi stadig venter på at få fra den indstillede formand for Kommissionen. Vores gruppe vil træffe denne afgørelse, idet den bærer et meget stort ansvar for et handledygtigt Europa, for en handledygtig Europæisk Union, som er forpligtet over for principperne om gennemskuelighed, demokrati og parlamentarisme, en Europæisk Union, som befolkningerne kan give deres accept, og det netop efter erfaringerne fra dette århundrede på tærskelen til år 2000 og efter erfaringerne i det tidligere Jugoslavien. Vi skal fortsat bygge Den Europæiske Union og styrke den, således at befolkningerne kan acceptere den som et fællesskab af lovgivning, et fællesskab af frihed, et fællesskab af fred i det 21. århundrede.
(Bifald)

Barón Crespo
Formand Prodi indledte sit indlæg med at tale om Østtimor. Jeg stiller ham et spørgsmål: Er De indstillet på at foreslå en europæisk fællesaktion for Østtimor?
I den lange tilblivelsesproces for årtusindskiftets Kommission er vi kommet til det afgørende øjeblik: Dens indsættelse med den demokratiske legitimitet, som det nylige valg til Europa-Parlamentet gav os.
De Europæiske Socialdemokraters Gruppe har optrådt konsekvent og fastholdt den samme linje under hele forløbet, som i korthed går ud på at understrege behovet for på positiv vis at overvinde den institutionelle og politiske krise, som har lammet Unionen siden december sidste år. Vi skal opbygge og ikke nedbryde, vi skal gå i gang med arbejdet med det mål at få løst problemerne og leve op til vores medborgeres ønsker.
Parlamentet tog det første skridt, da det i maj måned med massivt flertal stemte for Romano Prodi som formand for Kommissionen. I dag kan jeg over for ham gentage vores gruppes støtte med den frihed, det giver os at stemme på en politiker med en lang europæisk løbebane til så ansvarsfuld en post. Vi deler ikke hans partimæssige baggrund, selvom vi værdsætter hans vandring mellem korset, oliventræet og æslet. Vi har hverken nu eller tidligere bedt hr. Prodi om nogen partibog for at stemme på ham til så ansvarsfuld en post.
Ud fra samme kriterier har vi skriftligt og mundtligt undersøgt det hold, som hr. formand Prodi efter forhandlinger med medlemsstaternes regeringer har præsenteret for os som sin regering. For at lære kandidaternes personlighed og egnethed til at udføre deres hverv at kende finder vi, at de offentlige høringer har været en positiv oplevelse med en demokratisk og åben tone, uden at de, der ønskede at omdanne dem til en heksejagt, har haft held med deres forehavende.
Som afslutning på processen har vi besluttet at støtte indsættelsen af den nye Kommission, til trods for de forbehold vi har i forbindelse med fru Palacio, som vi går ud fra er uskyldig, men hvis opfattelse af det politiske ansvar i et spørgsmål, som gælder fællesskabsbudgettet, vi ikke deler. Hun vil forhåbentligt som næstformand komme med mere troværdige oplysninger end dem, hun kom med for at blive frikendt af den spanske Kongres. Debatten finder sted på plenarmødet næste torsdag i Madrid.
Hvad angår hr. Bolkestein, forstår vi, at de betingelser, som hr. formand Prodi selv opstillede for sit hold, tvinger ham til at opgive formandskabet for Internacional Liberal på grund af uforenelighed, ikke fordi vi ønsker, at han skal give afkald på sine idéer, især ikke dem, han har givet udtryk for under høringen.
Vores stemme er ikke en blankocheck. Ved at give dem vores tillid etablerer vi den navlestreng, som fuldstændiggør Kommissionens legitimitet som ansvarlig regering i demokratisk henseende. Vi gør det, for at de skal arbejde hårdt og godt i valgperioden. Og vores relationer bør bygge på, hvordan vi opnår og fastholder tilliden mellem os og vores medborgere.
Det er det eneste middel til at undgå nye kriser og til at komme ud af den nuværende. For at opnå det foreslår vi dem følgende konkrete forpligtelser, som vi finder kan være grundlaget for en ny kontrakt med vores befolkninger. Kommissionen bør forelægge det politiske program for sin valgperiode, som De, hr. Prodi, på forslag fra min gruppe forpligtede Dem til at forelægge til januar, med programmer og årlige forhandlinger. Jeg gør opmærksom på, at dette forslag er blevet accepteret af Formandskonferencen og betyder en de facto ændring, som vi skal indarbejde i vores forretningsorden.
Forud for denne forhandling gør jeg Dem allerede nu opmærksom på, at min gruppe ønsker at få en bedre konkretisering af politikkerne for beskæftigelsen, for den økonomiske og sociale samhørighed, for en modernisering af vores økonomier, som tager hensyn til menneskene, til udvidelsen, til Middelhavet og til forsvaret af menneskerettighederne i hele verden, og som skal være grundpillerne i vores udenrigspolitik.
I mellemtiden skal vi forhandle om en rammeaftale, som udgør en solid basis for at forbedre vores institutionelle forbindelser, med foranstaltninger til åbenhed og oplysning, f.eks. at råde over Rådets arbejdspapirer, kommissærkollegiets mødeprotokoller, undtagen når det aftales, at det er fortroligt, eller et system til oplysninger om OLAF' s arbejde med overholdelse af tavshedspligten.
Med en god rammeaftale rejses spørgsmålet om den individuelle forkastelse af kommissærerne på rette sted: hr. formand Prodis og alle kandidaternes offentlige, politiske forpligtelse her i Parlamentet.
Hvis en kommissær helt klart har mistet Parlamentets tillid, tilkommer det Dem at påtage sig Deres ansvar, og det samme gælder den pågældende kommissær. For der må ikke ske det, der skete med denne Vestens åndelige leder, hr. Stoiber, regeringschef i Bayern, som ikke opnåede, at hans minister Sauter blev syndebuk og accepterede at gå af, og han har været nødt til at søge tilflugt hos det pågældende parlament.

Her taler vi i politiske vendinger og mellem ansvarlige mennesker. Der er ingen regler, der kan erstatte seriøsiteten på dette felt.
Der er to områder, hvor en tæt forbindelse mellem vores institutioner ville kunne skabe tillid hos borgerne. Det første er en reform af institutionerne. Vi venter på Kommissionens reformforslag, som De har annonceret, og som næstformand Kinnock skal forelægge til februar. Vi kan for vores vedkommende, og det siger jeg højtideligt, bidrage ved at benytte denne periode til at vedtage statutterne for medlemmerne og assistenterne, hvorved vi også, mine damer og herrer, vil foregå med et godt eksempel.
Det andet område er regeringskonferencen. Vi kan ikke vente på programmet. Jeg tager Dem på ordet, hr. Prodi, og jeg håber, at vi kan diskutere den beretning, der blev pålagt de tre eksperter før topmødet i Helsinki, og lægge en fælles linje mellem Kommissionen og Europa-Parlamentet forud for regeringskonferencen.
Vi vil stemme for indsættelsen af Kommissionen for valgperioden uden mentale pantsætninger eller forbehold og også uden at give afkald på vores rettigheder og ansvar. For at den skal begynde at arbejde allerede fra i morgen og gøre det, den skal gøre, det som vores befolkninger ønsker, at den gør, og at den gør det godt.

Cox
Fru formand, lad mig starte med at sige på gruppens vegne, at vi er fuldstændig enige med hr. Prodi i, at vi fra i morgen står på tærskelen til en ny begyndelse. En ny begyndelse især i forholdet mellem de to institutioner, Parlamentet og Kommissionen, men også en ny begyndelse for selve Europa.
Med hensyn til de reformområder, som den indstillede formand omtalte, og som skal præsenteres af kommissær Kinnock til februar efter passende høring, nemlig det politiske program for januar, de moralske og politiske krav til udvidelseprocessen samt forberedelserne til regeringskonferencen, vil jeg gerne opfordre min gruppe til positive og konstruktive forhandlinger med Kommissionen. Vi ser således frem til straks at komme i gang med det vigtige arbejde med især emner som Østtimor, Sydøsteuropa og Balkan.
Men dagen i dag giver Parlamentet mulighed for at gennemgå indsættelsesprocessen og tage fat på nogle af de spørgsmål og observationer, der er opstået i kølvandet på denne. Når tiden er inde i Parlamentet og de passende fora, vil min gruppe bidrage til den debat, som vi håber vil blive indledt på baggrund af Parlamentets erfaringer fra høringsprocessen. Vi håber, at vi i fremtiden kan udvikle procedurer, som giver mere tid til det, der kan betegnes som uddybende spørgsmål til de indstillede kommissærer. Men når det er sagt, mener vi, at det, vi lige har været igennem, har været en positiv og værdifuld øvelse.
Nogle i Parlamentet - jeg har altid ment, at de er i mindretal, selvom de til tider er ret dominerende i medierne - har talt om at målrette spørgsmålene til de enkelte indstillede kommissærer. Det har ikke været min gruppes holdning eller synspunkt. Vi mener, at denne form for proces, der som sagt foretrækkes af mindretallet, hele tiden har været et tegn på svaghed og ikke styrke.
I morgen, når vi stemmer om kollegiet, vil ELDR-gruppen stemme for kollegiet, og vi vil på nuværende tidspunkt ikke vælge eller vrage mellem de enkelte indstillede kommissærer. Under afstemningen i morgen vil vi respektere, at Europa-Kommissionen er et kollegium og betragte det som en afgørende faktor for Kommissionens arbejdsmetoder. Vi har dog visse spørgsmål som følge af høringerne samt visse observationer.
Indtil nu har mange af de indstillede kommissærer været så venlige på forhånd at love et reformcharter for deres eget område, og de har hentydet til specifikke politiske løfter. Vi har bemærket disse løfter og forventer at se dem afspejlet i arbejdsprogrammet i januar. Vi vil sammenligne programmet med de løfter, der blev givet under høringerne.
Det fremgår tydeligt af høringerne - og hvis man ser bort fra høringerne, er det helt tydeligt - at der findes større overlappende områder og dermed også potentielle konflikter vedrørende det operationelle ansvar i kollegiet. Her håber vi igen, at disse overlapninger vil blive identificeret nærmere, og at der vil blive gjort noget ved dem, efterhånden som de dukker op under arbejdet i januar, så potentielle konflikter vedrørende ansvar ikke får lov til at bremse reformprocessen.
Især husker jeg spørgsmålene om overlapning mellem fødevarelovgivningen og fødevaresikkerheden, de forskellige overlapninger, som kan opstå i forhold til Verdenshandelsorganisationen og en række andre ansvarsområder, ikke mindst for miljøkommissæren. Formanden omtalte betydningen af elektronisk handel og informationsteknologi. Ansvarsområderne inden for disse spørgsmål skal helt klart drøftes.
Mange kolleger har desuden rejst spørgsmålet om, hvorvidt man i Kommissionen skal adskille ex ante-ansvaret for budgetkontrol fra ex post-ansvaret for gennemførelsen eller udformningen af budgettet. Flere i min gruppe har stillet mig dette spørgsmål. Jeg viderebringer det her i dag, men vil gerne tilføje, at dette på ingen måde skal ses som en vurdering af evnerne eller kapaciteten hos den indstillede kommissær, som inden for det nuværende ansvarsområde har fået betroet begge disse opgaver.
Hr. Prodi, blandt Deres indstillede kommissærer har der været forskellige holdninger til deres personlige politiske ansvarlighed i fremtiden. Under høringerne accepterede de alle, at de har ansvaret for sig selv og deres kabinet. Visse accepterede ikke helt, hvad jeg ser som et nødvendigt krav, nemlig at de i forbindelse med udformning og gennemførelse af politikker har det overordnede ansvar for deres afdelinger, som rapporterer til kollegiet, men er ansvarlige over for Parlamentet.
Faktisk har min gruppe nu i flere måneder rejst spørgsmålet om individuelt ansvar. I dag vil jeg atter vende tilbage til dette spørgsmål. Jeg har allerede sagt, at vi i det nødvendige omfang støtter, at Kommissionen er et kollegium. Vi vil dog gerne understrege, som vi har gjort hele tiden, at et effektivt kollegium kræver, at medlemmerne påtager sig individuelt politisk ansvar. Sorteper skal jo havne et sted. Hvis alle er ansvarlige, kan det ende med et system, hvor ingen er ansvarlige. Hr. formand Prodi, vi bestrider ikke Deres ret til at gribe ind i denne forbindelse. Men vi insisterer på, at lovgivningen, uanset dens nuværende udformning, skal ændres, og at De, såfremt en kommissær ikke længere har Parlamentets tillid, vil handle derefter. Vi opfordrer Dem til at gribe ind. Det er Deres valg, men det er vores ret at insistere på, at Parlamentets tillid eller mangel på samme respekteres. Jeg håber ikke, at De vedtager Stoibers udformning, som blev omtalt af Barón Crespo.
Vedrørende spørgsmål, som under høringerne blev rejst, men ikke endeligt besvaret, vil jeg med hensyn til nogle af de indstillede kommissærer gerne tilføje, at såfremt der indledes strafferetssager - hvilket jeg ikke forventer - som kan så tvivl om Kommissionens integritet, forventer vi, at formanden for Kommissionen under sådanne omstændigheder griber ind.
Vi ønsker senere i dag og i morgen at forhandle os frem til en politisk løsning, så vi kan få formuleret og konkretiseret en række anmodninger, ikke kun vedrørende individuelt ansvar, men også i forbindelse med gennemsigtighed og aktindsigt. Når disse områder er til afstemning, forventer min gruppe, at De kommer med et konkret og positivt svar før den endelige afstemning.
Alt i alt deler vi de holdninger, der er kommet til udtryk i dag. Det er tid til at starte på en frisk. Det er tid til at vende tilbage til arbejdet. Det er tid til at anerkende og genopbygge de to institutioner - Kommissionen og Parlamentet - som vores fælles europæiske kald. ELDR-gruppen påtager sig denne opgave.

Hautala
Fru formand, ærede indstillede formand for Kommissionen, De har lige skitseret os udsigterne for de fremtidige opgaver for Den Europæiske Union. De talte om en bæredygtig udvikling, de talte om fred og stabilitet. Hr. Prodi, De hører måske ikke til de store ekspressionister inden for malerkunsten, men jeg stoler på, at Deres stilfærdige håndelag kan frembringe gode resultater. De har også nævnt Østtimor, og vi forventer alle, at Europa påtager sig sit fulde ansvar i denne sag. Kommissionens høringer i Parlamentet har ikke på nogen måde været en unødvendig begivenhed eller et spil for galleriet, de har været meget nødvendige, og De har selv helt rigtigt redegjort for os i sidste uge, at i intet andet parlament har den udøvende institution måttet afgive så omstændelige forklaringer. Dette kan måske også danne model for forholdene mellem andre parlamenter og de udøvende institutioner.
Denne Kommission kan ikke ensidigt alliere sig med Rådet, sådan som dens forgænger uheldigvis ofte gjorde. Min gruppe slutter sig ikke til dem, som vil have, at Kommissionen er en slags sekretariat for Rådet. Nej. Kommissionen er en politisk institution, og nu er det tydeliggjort, at den også er politisk ansvarlig netop over for Europa-Parlamentet. For at vi kan sætte vores lid til Deres Kommission helt indtil år 2005, skal vi først have fastlagt, hvad den nye atmosfære mellem Parlamentet og Kommissionen i praksis betyder, og vi venter stadig på nogle klargørelser.
Min gruppe fremhæver det enkelte kommissionsmedlems politiske ansvar, og vi tager Deres løfte om, at De nøje gransker Parlamentets begrundede utilfredshed med et enkelt medlem af Kommissionen, meget alvorligt. Formanden for Kommissionen bør også binde sig til, at han/hun anvender sin magt, hvis et enkelt kommissionsmedlem mistænkes eller undersøges for misbrug og forbrydelser.
Hr. Prodi, der skal lægges vægt på ét aspekt: Deres Kommission består stadig af for få kvinder, det skal konstateres nu, så vi lærer noget af det til næste gang. Fremover kan en ligevægtig repræsentation af mænd og kvinder i Kommissionen eller i Unionens andre institutioner ikke være et frivilligt princip blandt mange. Der er brug for konkrete handlinger. Når den nye aftale mellem Parlamentet og Kommissionen forhandles, skal det foregå således, at der fremover også forhandles med Parlamentet om medlemskandidater til Kommissionen. Den procedure, der nu er efterlevet, har tydeligt vist sig at være for begrænset. Min gruppe vil også have, at ændringerne til lovgivningsprocessen, foreslået af en stor majoritet af Parlamentet, medtages i kommissionsforslagene. Vi sætter også pris på, at De har lovet at forholde Dem seriøst til Parlamentets lovgivningsinitiativer.
Vi vil også have, at Parlamentet ved den kommende institutionelle reform deltager i forhandlingsprocessen med en helt anden vægt end tidligere. Vi vil også sørge for, at hele det europæiske borgersamfund er med i denne proces, fordi de europæiske borgere også skal garanteres større rettigheder i den næste institutionelle reform. Vi har ikke været tilfredse med den måde, som det har været tilladt for Parlamentet at deltage i internationale aftaler på. Vi vil have, at Parlamentet fremover konsulteres i alle faser af forhandlingerne, f.eks. ved WTO-forhandlingerne.
Hr. Prodi, alle taler om glasnost, alle taler om åbenhed, og jeg tror, at De taler oprigtigt om det, men høringerne har ikke forsikret mig om, at de enkelte kommissionsmedlemmer eller selv De, Kommissionens kommende formand, i praksis har forstået, hvad åbenhed, glasnost, betyder. Det må ikke blot forblive et slagord. Deres første opgave er at udfærdige en forordning om åbenhed, som Amsterdam-traktakten kræver. Det er ikke kun nødvendigt af den grund, at Parlamentet bliver informeret, men også for, at borgerne og hele borgersamfundet kan påvirke Den Europæiske Union med fornyet styrke.

Wurtz
Hr. formand for Kommissionen, siden Deres indstilling til posten som formand for Kommissionen og indstillingen af de 19 kommissærer har hverken De eller medlemmerne af det nye kollegium gjort sig nogen anstrengelser for at give Parlamentet et helt klart budskab. Vi har lyttet til Dem. De og kommissærerne har fundet ord for at sige: forandring, reformer, tage op til ny debat, kultur og glasnost.
Kommissionen, der ofte har været mistænkt for arrogance, har forstået at stige ned fra sin piedestal. Med et rygte om uigennemskuelig er den begyndt at foregive gennemsigtighed. Udsat for en alvorlig kritik fra ekspertgruppen har den gjort de uafhængige eksperters anbefalinger til sine egne. Under høringerne har kommissærerne vist sig så enige med EP-medlemmernes flertal, at selv de grupper, der af årsager, der ikke har noget med EU at gøre, havde lovet at være aggressive, hurtigt begravede stridsøksen. De havde kort sagt lagt Dem fast på målet at genvinde Parlamentets tillid, og De har fået midlerne til at opnå dette.
Man må så på den anden side konstatere, at De ikke med den samme viljekraft har taget fat på den anden udfordring - men den er også anderledes mere ambitiøs - som De netop har nævnt, hr. formand for Kommissionen: at genvinde borgernes tillid. Og det er netop dér, skoen trykker. De konstaterer som vi, at en sand afvisning af neoliberalismen, der stiller store forventninger til retsvæsenet, til solidariteten og til forandringer, vokser i vores samfund. Hvilke nye svar har De på den voksende afvisning af den galopperende usikkerhed på arbejdsmarkedet og i livet som sådan? Hvilke nye svar har De på denne tørst efter modstand mod rentabilitetens tøjlesløse kurs, der giver sig udtryk over hele EU, for øjeblikket f.eks. i mit land i form af den enorme sympatibevægelse, der støtter arbejderne fra Michelin-koncernen, der netop har meddelt, at man vil nedlægge 7.500 stillinger i Europa, efter at vi har set, at koncernen har forøget sit overskud med 20%. Hvilke nye svar har De til de kvinder og mænd, der forventer, at EU starter et reelt kraftfelt af alternativer til den nuværende verdensomspændende udelukkelse fra arbejdslivet, hvad enten det drejer sig om lønmodtagere, landbrugere og kulturarbejdere, der går imod reglerne for den globale handel, eller de to unge fra Guinea, der var ofre på flugt fra elendigheden, på grund af mangelen på en international orden, der anerkender det enkelte individs ret til et liv, et arbejde og til værdighed?
Jeg bemærker i den forbindelse, hr. formand for Kommissionen, at jeg i Deres indsættelsestale ikke har hørt Dem nævne forbindelserne mellem EU og landene i syd, hvilket vil sige størstedelen af menneskeheden. Kommissionens svar på alle spørgsmål om civilisation er helt generelt alt for klassiske. De mangler kreative ambitioner om at skabe store projekter.
Jeg fremhævede i begyndelsen af mit indlæg de anstrengelser, De har udfoldet for at indfri Parlamentets forventninger. Det, jeg netop har sagt, udsletter ikke dette fremskridt, det relativerer det blot. Min gruppe ser ikke så meget desto mindre bort fra den lette forskydning af tyngdepunktet fra Kommissionen mod Parlamentet, der netop er foregået, idet dette bekræfter i den brede befolknings øjne, at det er muligt at bevæge magtcentrene, selv de, der blev anset for at være urørlige, og dette er meget vigtigt. Jeg vil tilføje, at de områder, der dermed har åbnet sig, interesserer os. Vi vil således i den forbindelse være krævende, men konstruktive partnere. Vi vil derfor ikke stille os tilfredse med en administrativ reform, når vores medborgere i dag spørger os om selve meningen med EU. På nuværende tidspunkt kan vi derfor til vores store beklagelse ikke sætte vores lid til denne Kommission.

Collins
Fru formand, som udgangspunkt skal denne uge betragtes som en ny begyndelse for alle nøgleinstitutioner i Den Europæiske Union, nemlig hvordan de i de næste fem år vil fungere og samarbejde i forbindelse med forskellige politiske programmer. Især forholdet mellem Europa-Parlamentet og Europa-Kommissionen skal være kendetegnet af hårdt arbejde og harmoni med henblik på at sikre, at de vigtigste elementer af vores EU-lovkrav bliver vedtaget så hurtigt som muligt.
De 350 millioner mennesker i Den Europæiske Union vil hverken takke Parlamentet eller Kommissionen, hvis vores forhold i offentligheden betragtes som problemfyldt. Det vil blot bidrage til at nedbryde folks tillid til EU-institutionerne, hvilket ville være et stort tilbageskridt for alle interesserede parter, specielt i lyset af de store udfordringer, som Unionen står over for som en politisk og økonomisk enhed.
Kommissionens indstillede formand, hr. Prodi, har i hvert fald gjort det klart, at han vil garantere, at Europa-Kommissionen og Parlamentet vil arbejde meget tæt sammen om gennemførelsen af et omfattende arbejdsprogram i Unionen i løbet af de næste fem år. En del af denne proces skal være en effektiv procedure med fælles beslutningstagning, som dækker vedtagelse af EU-lovgivningen i 38 forskellige økonomiske og sociale sektorer i vores samfund. Siden Amsterdam-traktaten trådte i kraft den 1. maj, har proceduren med fælles beslutningstagning, som indebærer et meget tæt samarbejde mellem Parlamentet, Kommissionen og Rådet, dækket mange forskellige politiske områder, herunder transportsektoren, regionale anliggender, sociale anliggender, beskæftigelsestiltag, strukturfonde, forbrugerbeskyttelse, folkesundhed samt miljøanliggender. Forholdet mellem Kommissionen og Parlamentet skal ikke være baseret på strenge aftaler. Vi skal sammen fastsætte fælles politiske mål og i fællesskab tage de store udfordringer op, som Den Europæiske Union står over for.
Den Europæiske Union fungerer bedst, når Parlamentet, Kommissionen og Rådet arbejder tæt sammen om gennemførelsen af forskellige EU-forordninger og -direktiver. Traktaterne i Den Europæiske Union, især den europæiske fælles akt, Maastricht-traktaten og Amsterdam-traktaten, skal alle gennemgås inden for rammerne af den kommende regeringskonference. På regeringskonferencen skal det undersøges, hvilke vigtige ændringsforslag der skal stilles til EU-lovgivningen for at tage højde for den forestående udvidelse af Den Europæiske Union. Forberedelserne til udvidelsen bliver en svær opgave, som kun kan blive nemmere, hvis Parlamentet og Kommissionen arbejder tæt sammen for at garantere, at de svære beslutninger inden for dette område træffes eller gennemarbejdes i en atmosfære af forståelse og fælles målsætninger. Udvidelsen af Den Europæiske Union vil kun lykkes, hvis de interne beslutningsprocedurer i Unionen strømlines og forenkles.
Endelig, med seks nye medlemsstaters tiltrædelse i 2004-2006 ligger der et stort arbejde foran os alle sammen med at sikre, at den proces vil lykkes. Den forestående regeringskonference er den største udfordring for Den Europæiske Union som et politisk og økonomisk organ, siden man under forhandlingerne om Maastricht-traktaten besluttede sig for at iværksætte Den Økonomiske og Monetære Union.

Bonde
Fru formand, høringerne har ikke givet et klart svar. Næste gang må de forberedes bedre og koncentreres om færre spørgsmål, som så kan følges op, indtil kommissærerne giver klare og entydige svar. Vi kender endnu ikke de 15 mænd og de 5 kvinder. Vi har hørt, hvem der interesserer sig for jazz, men vi vil også gerne have oplysninger om de økonomiske interesser, de har repræsenteret i de sidste tyve år, så de er beskyttet mod unødig pression. Vi vil også insistere på klare svar om åbenhed. Derfor nogle spørgsmål: Vil ombudsmanden få alle dokumenter, han beder om? Vil formanden for Budgetkontroludvalget få alle dokumenter om svindelsager, som hun beder om? Vil vi kunne få en fuldstændig oversigt over alle komitéer og deres medlemmer, så vi kan se, hvem der medvirker til at vedtage love og beslutninger? Vil Prodi her i salen højtideligt love, at der ikke længere vil være dokumenter i Kommissionen, som kan læses hos COPA, i de nationale delegationer, hos lobbyisterne i firmaerne, hos journalisterne, men ikke hos os, der bare er folkevalgte? Kære professor Prodi, på mødet i min gruppe lovede du, at der altid vil være et sted i Parlamentet, hvor man kunne få fuld oplysning fra Kommissionen. Vil du gentage løftet her i salen i dag, hvor det forpligter? Så skal jeg til gengæld på min gruppes vegne love kritisk og konstruktiv opposition.

Speroni
Fru formand, ærede kolleger, vi skal stemme om den Kommission, som professor Prodi er formand for. Han har - ligesom alle andre, der præsenterer et program - præsenteret et godt program. Det manglede da også bare, at han og hans medarbejdere ikke skulle være i stand til at præsentere et godt program! Men lad os se på, hvad han har gjort tidligere. Her mener jeg ikke det, han har gjort på det arbejdsmæssige plan, for hans personlige held er betydeligt - han har forstået at administrere sine egne evner godt - lad os derimod se på dengang, han var formand for IRI, Italiens største offentlige selskab, og på, hvor mange milliarder, eller rettere tusinde milliarder, når vi taler om lire - navnlig fra bidragyderne på Po-sletten - det lykkedes ham at ødsle bort ved at iværksætte en fiaskopolitik. Man behøver blot at tænke på de stålværker i Syditalien, som i dag er lukket. Og jeg husker, at han som Italiens ministerpræsident fik et mistillidsvotum fra parlamentet, også fra de politiske kræfter, som - jeg gad nok vide, hvordan de får sig selv til det, og hvor de får modet fra - optræder som vendekåber og er villige til at stemme for ham her, efter at de stemte imod ham i Rom.

Galeote Quecedo
Fru formand, jeg finder også, at høringsprocessen har været stringent og nyttig, sådan som min gruppe havde anmodet om, og vi har alle taget et vigtigt skridt mod åbenhed i fællesskabsinstitutionerne. Og som afslutning på nævnte høringer har hr. formand Prodi efter min mening i den tale, han netop har holdt, udvist fornuft og politiske mod. De tilbud, han kommer med til os, og som i det væsentligste er blevet krævet af min gruppe, er en klar forpligtelse over for den europæiske integration og en hensigtserklæring over for den repræsentation af borgerne, som dette Parlament udøver.
Hvad er så problemet? Jeg finder helt klart, at det ligger i nogle personers forsøg på at overføre deres hjemlige debatter til fællesskabsinstitutionerne. I nogle regeringer, som spiller med de europæiske poster for at tilfredsstille krav til aftaler i deres egne lande, og også i nogle oppositionspartier, som vil anke det, de ikke kan opnå hjemme, til højere instanser, som hr. Barón, som man i Spanien har pålagt at forlænge den interne valgdebat ved at - og det ved han godt - komme med uretfærdige og illoyale angreb på den foreslåede næstformand for Europa-Kommissionen.
Hr. Barón, udvis mere uafhængighed, mere fornuft og ikke mindst mere ansvarlighed. Bed Deres partifæller, hr. Solbes og hr. Solana, om råd, for man ved, hvordan disse ting starter, men ikke, hvordan de ender, og nogle gange forregner man sig. De har en vis erfaring på området. Og De skal især lade være med at fordreje kendsgerningerne. Sig her, at den spanske Kongres' undersøgelsesudvalg om hør allerede har draget sine konklusioner, erklær åbent, at dette udvalg har fritaget fru Palacio for ethvert ansvar og har placeret ansvaret for ledelsen, kontrollen og ydelsen af støtten hos de selvstyrende spanske regioner, ikke mindst hos den, der ledes af en af Deres partifæller i Castilla-La Mancha.
Jeg slutter, fru formand, med at sige, at jeg ønsker at glemme disse nederdrægtigheder, for det er ikke vores stil. Vi står foran en kæmpe opgave for de kommende fem år, hvor dialogen og viljen til konsensus mellem os og mellem institutionerne er tvingende nødvendige for fortsat at gøre fremskridt. De kan regne med vores velvilje.

Swoboda
Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer i Kommissionen, jeg går ud fra, at Parlamentet viser Dem sin tillid i morgen. Derfor vil jeg også gerne henvende mig direkte til Dem. Jeg vil blot komme med en bemærkning til hr. Galeote, der er så rar at tage hovedtelefonerne på nu.
De mente til at begynde med, at vi ikke skulle behandle nogen indenrigspolitiske emner her. I den forbindelse brugte De mindst halvdelen af Deres tale på at behandle indenrigspolitiske emner. Hvis De har set, hvor tilbageholdende Enrique Barón har talt om emnet, vil De se, hvor tilbageholdende vi også behandler dette emne, fordi vi ikke ønsker at behandle nogen indenrigspolitiske emner.
Hr. formand for Kommissionen, jeg er 100% enig i det program, som De har præsenteret i dag. Jeg vil derfor ikke kommentere det nærmere, men blot nævne nogle punkter særligt.
For det første befinder vi os midt i processen - og her vil jeg gerne tage fat i et begreb, som Michel Barnier har brugt ved høringerne - midt i konstitutionaliseringsprocessen, det vil sige forfatningstilblivelsen. Det er ikke noget, vi kan gøre fra i dag til i morgen, men det er noget, som vi virkelig skal sætte i gang i de kommende år. Til det formål er der brug for en omfattende europæisk debat. De har selv - og det er jeg enig i, hr. formand for Kommissionen - givet udtryk for, at en endeløs række af regeringskonferencer ikke ligefrem er det, der har allermest sexappeal. Jeg kan forestille mig, at De også fremsætter forslag fra Deres synsvinkel om, hvordan De forestiller Dem denne proces af forfatningstilblivelse. Kommissionen skal jo have en ledende rolle. I den forbindelse, hr. formand, kan jeg nævne, at nogle af medlemmerne af Kommissionen måske endnu ikke har taget skridtet mod at blive europæisk kommissær ved høringerne. Nogle var stadigvæk fanget for meget i anliggender for den regering, som de tilhørte, eller i rollen i de enkelte nationer, som de tilhører. Her skal den europæiske bevidsthed helt sikkert styrkes, især fordi vi desværre også ser en voksende nationalisme dér, som vi skal bekæmpe.
For det andet en bemærkning til reformen af institutionerne. Ved gårsdagens debat bifaldt vi det, kommissær Kinnock fremførte her, fuldt ud. Det var en klar og entydig bekendelse til reformen, som ikke kan være klarere. Jeg vil dog gerne gentage hans egne ord om, at ord er vigtige, men handlinger er det afgørende. Det vil vi måle Dem på. Jeg er overbevist om, at disse handlinger vil følge, men det er vores målestok for den fortsatte accept i de kommende år.
Det tredje er spørgsmålet om åbenhed og gennemskuelighed. Ja, det er også et kriterium for forholdet mellem Kommissionen og Parlamentet, at vi forlanger fuld åbenhed, at vi forlanger hele sandheder, ikke halve sandheder, ikke forhold, der vildleder. Det er afgørende for os! Det er også helt klart - det har vi også altid sagt helt tydeligt - at hvis det skulle vise sig, at et medlem af Kommissionen lyver for Parlamentet, er tilliden til denne kommissær helt sikkert ødelagt. Derfor er vi absolut tilhængere af, at der som supplement - jeg understreger, som supplement - til kollegialitetsprincippet også er et princip om individuel tillid og individuelt ansvar. Vi ønsker dog ikke, at flerpartipolitik skal spille en rolle her. Vi ønsker ikke, at kommissærer fra små politiske grupper fra mindre lande så at sige kan afpresses af et flertal i Parlamentet. Derfor skal det nydes med forsigtighed. Vi har brug for fornuftige regler, som ikke undergraver og ødelægger kollegialitetsprincippet.
En sidste bemærkning til høringerne. Høringerne var positive. Det var ikke alle, der glimrede, men det er også lettere, når man er den, der prøver, og ikke den prøvede. Men i det store og hele mener vi, at denne Kommission kan være en stærk Kommission, men, hr. Prodi, også en stærk Kommission, fordi De kan være sikker på, at vi vil være et stærkt og årvågent Parlament.
De to tilsammen kan sagtens give sig i kast med den nødvendige reform af de europæiske institutioner. Vi ønsker Dem held og lykke i Deres arbejde!

Costa, Paolo
Hr. formand, hr. indstillede formand, ærede kolleger, historiens gang har medført, at vi i dag skal afholde denne debat som følge af en gennemsigtighedskrise og en krise i Kommissionens måde at fungere på. Denne krises overvindelse, hr. indstillede formand, som De har accepteret at stå i spidsen for, har fået Dem til i dag at foreslå - og os til at bede Dem om - institutionsreformer og en væsentlig styrkelse af europæisk politik. Det kunne ikke være anderledes, for ud over det ganske vist alvorlige tilfælde med den krise, der foranledigede det hele, står vi af nogle modsætningsfyldte årsager over for et ønske om og en større opmærksomhed på nødvendigheden af såvel institutionsreformer som mere politik. Og det er, som jeg sagde før, af nogle tilsyneladende modsætningsfyldte årsager, for en af de ting, vi står over for, er de europæiske borgeres åbenlyse forvirring - og forhåbentlig ikke mistillid - sådan som det fremgik af den ringe valgdeltagelse i juni. På den anden side er der dog ingen tvivl om, at der er et stadig større ønske om Europa. Krisen i Kosovo har uden tvivl gjort opmærksom på realiteterne i den oprindelige opbygningsplan for selve Europa, nemlig Europa som et instrument for nogle styrkede europæiske institutioner og som et instrument, der kan sikre freden - før det sikrer fremgangen - på hele kontinentet.
Dette ønske medfører en indsats med hensyn til udvidelsen og ud fra dette synspunkt en indsats med hensyn til styrkelsen, som vi kun bør støtte. Også ud fra det andet synspunkt - også hvad angår det allerede eksisterende Europa, det Europa, der allerede er blevet skabt, og de lande, som allerede er kommet med i Unionen - er der dog et større ønske om Europa. Euroen er et instrument og en mellemetape. Den er en betingelse og et instrument, der kan skabe fremgang for alle, så man kan gå over til de politikker, som udgør det endelige mål og det vigtige kapitel, vi står over for, nemlig øget vækst, øget udvikling og øget beskæftigelse. Vi står over for et behov for en ny gennemsigtighed, nye institutioner og en ny politik. Med hensyn til gennemsigtigheden - og det har vi allerede sagt, hr. formand - har vores gruppe stor tillid til Dem. Det er naturligvis en tillid, der er betinget af de resultater, som De og Deres Kommission vil være i stand til at opnå, og det er en tillid, der er betinget af en vedvaren af hver enkelt kommissærs høje moralske og arbejdsmæssige kvaliteter, som vi vil holde øje med på enhver måde og under alle former, også under de bedste former for gennemsigtighed, som De har forsikret os for.
De største fremskridt bør vi dog efter min mening gøre med hensyn til institutionsproblemet, for det er her, vi sætter alle institutionernes omdømme over for de europæiske borgere på spil. Jeg mener, at topmøderne mellem den triangel, De nævnte for os - nemlig Kommissionen, Parlamentet og Rådet - skal udvikle sig, er ved at udvikle sig og vil udvikle sig etapevis, nemlig i form af en gradvis og uundgåelig overgang af beføjelser fra regeringerne, det vil sige fra Rådet, til borgerne, det vil sige til Parlamentet. Dette er den grundlæggende linje, som vi kan fremskynde eller sinke. Vi beder Dem - og det er derfor, at vi glæder os over at kunne give en stærk Kommission vores tillid - om at gøre alt, hvad De kan. Det vil være meget, og måske også mere, end De forestiller Dem i dag. Vi beder Dem om at være meget ambitiøs i den retning og om at sørge for, at forholdet mellem Kommissionen og Parlamentet, sådan som De allerede havde lejlighed til at sige under et møde med Parlamentets gruppeformænd, ikke giver nul, men giver en positiv sum.
Dette er muligt. Det vil afhænge af Dem, og det vil afhænge af os. Vi vil gøre alt for at gøre Dem i stand til at lade dette ske. Alt dette tjener dog til, at man herefter iværksætter nogle europæiske politikker. Vi accepterer Deres indsats, når det gælder udvidelsen, selvom denne - der i dag hovedsagelig går i retning af Øst- og Centraleuropa - ikke bør få os til at glemme de middelhavspolitikker, Europa skal føre.
Jeg ved, at der er meget arbejde at gøre, og jeg ved, at vanskelighederne godt kunne se ud til at være uovervindelige, men jeg ved, at De besidder alle de nødvendige kvaliteter samt lysten og evnerne til at gøre det. Vær ambitiøs, hr. formand!

Lannoye
Hr. formand, omstændighederne har ført til, at forhandlingen om indsættelsen af den nye Kommission, fokuserer på problemerne omkring, hvordan institutionen fungerer. De har meddelt, at De agter at skabe orden i huset, at bekæmpe korruptionen, at levere beviser på effektivitet og strenghed, og De har introduceret iværksættelsen af ambitiøse reformer. Det glæder vi os over. Men De har også selv under denne debat nævnt en række udfordringer, som Kommissionen og EU står over for, nemlig udvidelsen, en styrkelse af væksten og en bæredygtig udvikling.
Når det er sagt, må jeg sige, at jeg ikke ser nogen prioritering på denne liste, og jeg tror ikke, man kan undgå det, der forekommer mig at være en hovedudfordring for fremtiden: At håndtere en eventuel mangel på sammenhæng i den politik, EU fører. Lad mig give et eksempel. De går varmt ind for mere liberalisering, men det bliver svært at nå frem til en virkelig bæredygtig udvikling på den måde. De husker sikkert de forpligtelser, EU har påtaget sig i forbindelse med den biologiske mangfoldighed, det være sig i Kyoto eller i Rio. Den dertil hørende konvention foreligger stadig kun som tekst. Er det også nødvendigt at minde Dem om København-erklæringen om den sociale udvikling, der på en meget ambitiøs måde behandler kløften mellem Nord og Syd og kløften internt i Nord mellem fattige og rige. EU påtog sig ved den lejlighed forpligtelser, men indtil nu er ingen af disse blevet overholdt. Jeg tror derfor, det er nødvendigt at sætte spørgsmålstegn ved de redskaber, vi råder over, og ikke bare være tilfreds med at anvende de redskaber, der har eksisteret i mange år. Jeg tænker f.eks. på relationerne til WTO. Det siger sig selv, at reglerne for Verdenshandelsorganisationen i meget stor udstrækning ikke er forenelige med målet for en bæredygtig udvikling.
Jeg vil gerne slutte med at nævne det andet og sidste punkt. De vil gerne forsone EU-borgeren med EU's institutioner. Det er da udmærket. De taler også om gennemsigtighed. Den er helt sikkert et effektivt redskab, men den skal ikke begrænse sig til en rutinepræget mekanisme og vanlige administrative forløb. Gennemsigtigheden må også sigte på de store emner, der med god grund bekymrer borgerne, som det f.eks. er tilfældet i dag med fødevaresikkerheden. I den forbindelse konstaterer jeg stadig oftere - og det er netop det, der bekymrer mig - at de store beslutninger på området er både gennemdiskuteret og gennemtyggede i diplomatiske kredse og dermed unddrager sig såvel parlamentarikernes som borgernes kontrol. Jeg tænker her især på en erklæring, som USA's ambassadør fremsatte for få dage siden over for EU. I denne glædede han sig over, at det var lykkedes den bioteknologiske arbejdsgruppe i det økonomiske transatlantiske partnerskab at nå frem til et forslag til en aftale om processen for at godkende nye genetisk modificerede sorter.
De ved, hr. formand, at genetisk modificerede sorter ikke har noget godt omdømme i EU, og vi står dermed ved indledningen til en sandsynligvis meget hård konflikt mellem eksperternes og borgernes opfattelser på dette område. Jeg kunne ønske mig mere klarhed fra Kommissionens side om, hvilken rolle den agter at spille over for Parlamentet og borgerne. Står De på samme side som eksperterne og storindustrien, eller står De sammen med borgerne og Parlamentet?

Frahm
Hr. formand, jeg vil gerne takke den indstillede kommissionsformand for oplægget. Som nyvalgt medlem af Parlamentet havde jeg set en del frem til at deltage i den demokratiske proces, som var planlagt, før vi skulle tage endelig stilling til Kommissionen. Men de illusioner, jeg havde på forhånd, blev hurtigt pillet af mig, for det udvalg, jeg deltog i, havde jo allerede udarbejdet de skriftlige spørgsmål, før vi holdt vores første møde. De var udarbejdet af embedsmænd og af det afgående Parlament. Vi nyvalgte har ikke haft nogen chance for at stille skriftlige spørgsmål til Kommissionen. Det kan vel næppe kaldes særlig demokratisk.
Hvad den mundtlige runde angår, så har det været et kæmpearbejde og en kæmpeindsats for såvel Parlamentets medlemmer som de foreslåede kommissærer og de ansatte i både Kommissionen og Parlamentet. Og alligevel ser det ud til i dag, at det ikke var den åbne demokratiske proces, der reelt har afgjort sagen. Beslutningerne blev taget et helt andet sted og på en helt anden baggrund. Det, der var afgørende, var den samtale, De, hr. Prodi, førte med hr. Poettering fra PPE, og efter at De således havde vredet armene om på Parlamentets største gruppe, mente hr. Poettering åbenbart ikke, at han havde noget valg. Er det et udtryk for europæisk demokrati i fremtiden, at der ikke er noget valg?
Jeg vil ikke være i stand til at støtte denne form for demokrati. Slet ikke når man ser stort på alle advarsler og foreslår kommissærer, som den første beretning fra Den Uafhængige Ekspertgruppe jo har kastet en stærk mistanke på, men efter samtalen blev der ikke stillet kritiske spørgsmål til hr. Lamy i udvalget under den mundtlige høring. Der bliver sagt, at vi får en stærk Kommission, stærkere end den, der går af nu. Og Prodi talte om, at vi skulle have en åben, moderne og effektiv administration. Det er der mange positive ting at sige om. Men den indledende runde tegner ikke godt for, hvordan Kommissionen vil bruge denne styrke. Vride armen rundt på Europa-Parlamentets politikere, tromle idéer igennem om fælles forsvar, fælles skat, fælles politik for sociale ydelser, som man oven i købet anbefaler skal sættes ned, tromle en sådan politik igennem, uanset hvordan de europæiske befolkninger ser på det. En Kommission, der har styrke og arbejdsformer som en bulldozer, vil gøre det svært med et fornuftigt samarbejde og med en udvikling af demokratiet, hvis man vil tage det bare en smule alvorligt.
De foregående talere har ikke ment, at dette var symptomatisk for, hvordan det fremtidige samarbejde skal foregå. Jeg mener nu, at man skal tage problemer i opløbet. Der er afgivet løfter på Formandskonferencen. Et af dem skulle jo være, at en kommissær, som ikke har Parlamentets tillid, vil blive bedt om at trække sig. Det hænger dårligt sammen med kravet om, at Kommissionen godkendes under ét - alle eller ingen.
Jeg kan ikke anbefale et ja. Jeg vil anbefale et nej til den foreslåede Kommission af politiske, men faktisk først og fremmest af demokratiske årsager.

Berthu
Hr. formand, erklæringen fra den indstillede formand for Kommissionen bekræfter dennes tidligere indlæg, især her i Parlamentet den 13. april og den 4. maj, og de franske medlemmer i min gruppe er derfor nødt til at stemme imod.
Hr. Prodi betragter sig reelt som regeringsleder for en europæisk superstat, der ikke ser andre løsninger på problemerne end at gå ind for stadig mere integration, sammensmeltning og formindskelse af de nationale beføjelser.
Under høringerne i sidste uge var de indstillede kommissærer ved at falde over hinanden i deres iver efter på dette område at bevise deres føderalistiske hensigter over for deres eksaminatorer. Hr. Barnier bød endda endnu højere ved at foreslå, at man bevægede sig frem mod en "EU-suverænitet", jeg citerer, "som vil erstatte den nationale suverænitet." Lad mig her sige, at disse høringer i denne form, der presser kommissærkandidaterne til at indgå forpligtelser, som deres befolkninger ikke kan godkende, forekommer mig at indføre en vis forvrængning i loyaliteten over for procedurerne.
Hr. Prodi beskrev i øvrigt for os sin yderligtgående vision med konkurrencen i højsædet, ifølge hvilken den offentlige service kun kan accepteres, hvis den ikke lægger hindringer i vejen for markedet. Formandskandidaten går varmt ind for at videreføre liberaliseringen af den internationale handel i den begrænsende form, man valgte under Uruguay-runden. Denne lovprisning blev derefter modereret en smule af Pascal Lamy, men uden at vi er helt klar over, hvilke midler han vil anvende for at styre globaliseringen uden at kræve en dybtgående ændring af spillets regler, især ved at indføre begreber som sociale eller miljømæssige omkostninger i de internationale forhandlinger. Endelig slog hr. Prodi fast, at Kommissionen, som han selv har udtrykt det, skal fungere som en hovedmotor i en accelereret indsats for at revidere traktaterne på en lang række områder.
Det er klart, at denne udformning fører direkte til den næste udvidede regeringskonference, hvor nationerne vil blive frataget deres præferencer og ikke længere få lov til at bestemme noget som helst. Kursen er allerede sat af hr. Prodi, der selv har udpeget en ekspertgruppe, der på Kommissionens vegne skal udarbejde en foreløbig beretning, selvom selve Det Europæiske Råd i Köln udtrykkeligt havde afslået denne idé om en ekspertgruppe. Man ved faktisk aldrig helt, hvordan eksperterne bliver udvalgt, men til gengæld ved vi ganske udmærket på forhånd, hvad de vil konkludere: At vi går endnu længere frem mod superstaten.
Jeg vil gerne sige til Dem i dag, hr. Prodi, at man ikke bekæmper svig, som De ønsker det. Man genrejser ikke demokratiet i EU ved at skabe en superstat, som vil være kunstig, og som pr. definition vil indebære en Kommission og en offentlig EU-funktion, der er afskåret fra befolkningerne. Det er tværtimod nødvendigt at åbne disse og genskabe deres forbindelser til nationerne.
Hr. Prodi, De har talt om "glasnost" for at beskrive Deres politiske fremtid. Jeg mener, at dette ord, der blev anvendt om de sovjetiske institutioner, er særdeles velvalgt til at beskrive Kommissionen af i dag. Jeg håber, at Deres "glasnost" i lighed med den tidligere vil skabe en rystelse i de antidemokratiske institutioner, der vil lede til reformer, De ikke har forudset i dag.

Saint-Josse
Hr. formand, problemet i dag er ikke at bedømme Kommissionens program, men hvordan institutionen fungerer. De har sagt, hr. kommissionsformand Prodi, at vi må lægge krisen fra sidste år bag os, og at det er nødvendigt at begynde på en frisk. De har derimod efter vores mening ikke taget ved lære af krisen. På trods af anbefalingerne i den første beretning fra Den Uafhængige Ekspertgruppe, som blev bekræftet i den anden beretning, der netop er blevet udsendt, er der reelt ikke foretaget noget seriøst for at ændre metoderne og ordningerne for, hvordan Kommissionen fungerer.
Således omfatter den nye Kommission fire kommissærer, der udgør en del af det gamle, netop afviste hold. Selvom disse ikke personligt har været anklagede, så har de dog alligevel stået som garanter for inkompetencen i den samlede Santer-Kommission og dens mangel på kollektivt ansvar. Endvidere beklager Gruppen for Demokratiernes og Mangfoldighedens Europa dybt, at den absolut nødvendige reform af Kommissionen bliver overladt til et medlem af det gamle hold. Under høringen af de kommende kommissærer konstaterede EDD-gruppen naturligvis kvaliteten hos de fleste af disse kommissærer samtidig med, at den kritiserede visse centralistiske holdninger.
Vi ønsker en ændring af kulturen og en demokratisering af det nuværende system, samt at der bliver taget større hensyn til Parlamentet. Det er således for øjeblikket umuligt at kræve, at en enkelt kommissær går af eller ikke får sit mandat fornyet, uden at sætte spørgsmålstegn ved hele Kommissionen og uden at fremkalde en åben krise. Den kulturrevolution, De havde annonceret, hr. formand, er ikke til at få øje på. De dårlige vaner er ikke blevet straffet, og uregelmæssighederne i systemet består stadig. Derudover er det parlamentariske arbejde blevet hånet af tvivlsomme arbejdsmetoder. Den anden beretning fra Den Uafhængige Ekspertgruppe, der blev diskuteret på plenarmødet i mandags, er endnu ikke eller først for kort tid siden nået frem til fleste af EP-medlemmerne, hvilket har forhindret os i at foretage en ordentlig undersøgelse.
I denne situation vil de seks CPNT-medlemmer sammen med hele EDD-gruppen stemme imod indstillingen af Prodi-Kommissionen for at sige fra over for et dybt antidemokratisk system.

Raschhofer
Hr. formand, kære kolleger, efter tillidskrisen i år er der blevet talt meget om nødvendigheden af en ny begyndelse i forholdet mellem Kommissionen og Parlamentet. Det er virkelig nødvendigt. Det var lig med foragt for Parlamentet, da dokumenter om svig landede på avisredaktionerne, men ikke i udvalget. Det var uudholdeligt, da Parlamentets ændringsforslag ganske enkelt blev ignoreret af Kommissionen, og da de tjenestemænd, der gjorde opmærksom på fejl og forsømmelser, også blev straffet for det. Alt dette gør det virkelig nødvendigt med en ny begyndelse, men selv efter den nye Kommissions lange forberedelsesperiode er der stadig forbehold fra min side.
Jeg vil nævne tre grunde hertil. For det første skal det politiske ansvar også tages alvorligt af den enkelte. Hvert kommissionsmedlem er ansvarligt og skal stå til regnskab for sin afdeling. Ikke alle kandidater ser sådan på det. For det andet er der stadig tvivl med hensyn til den kommissær, der er indstillet til at skulle have ansvaret for forskningsopgaver. Jeg forventer en yderligere stillingtagen fra Dem, hr. Prodi, i den forbindelse. For det tredje er der som følge af tidligere kommissærers genopstilling endelig spørgsmålet tilbage om, hvordan disse forstår deres politiske ansvar som del af en kollegial enhed.
Borgerne i Europa har ret til gennemskuelighed og kontrol og til politikere, der påtager sig ethvert ansvar, som er overdraget til dem, udelt. Vi har vores berettigede tvivl om, hvorvidt dette er garanteret i fremtiden.

Nassauer
Hr. formand, mine damer og herrer, ansvaret for, at Europa og Den Europæiske Union igen får en handledygtig Kommission efter i morgen, ligger hos Parlamentet, hos os. Vi skal samlet bedømme, om vi i morgen kan vise vores tillid til denne Kommission eller ej. Dermed påtager Parlamentet sig ansvaret for Kommissionen, også for enkelte forslag, og det gør ikke vores dom lettere. Jeg vil først sige til Dem, hr. professor Prodi, at De som formand for Kommissionen kan regne med en bred tilslutning fra CDU/CSU-parlamentsmedlemmerne. At vores dom over den kollegiale enhed falder mere differentieret ud, undrer ikke nogen. Nogle har udnyttet chancen i forbindelse med høringerne fantastisk godt, f.eks. Chris Patten og hr. Vitorino. De har dog en kandidat med i bagagen, som sættes i forbindelse med en bidragsaffære i sit hjemland, og som vi siden i går har måttet spørge, om han har forklaret sig rigtigt i høringen for Parlamentet. Denne kandidat kan blive en belastning for Kommissionen. Jeg tillader mig at komme med denne advarende bemærkning, fordi genoprettelsen af den tillid, som De, hr. professor Prodi, med rette selv har rykket for, naturligvis også afhænger af, om De er formand for en Kommission, som upåvirket af sådanne bebrejdelser kan passe sit arbejde. Netop det skal jo adskille den fra den foregående Kommission.
Der har været tale om Kommissionens politiske balance, det er ikke nogen traktatbetingelse, men derimod et påbud om politisk klogskab, ja, også om hensyntagen til Parlamentet. Vores kritiske bemærkning hertil gælder stadig, uden at vi ønsker at understrege det yderligere nu. Derfor, hr. professor Prodi, har vi store forventninger i forbindelse med vores tilslutning til Deres person og Deres opgave som formand for Kommissionen. De er den første formand for Kommissionen, som i henhold til traktaten får mulighed for at opnå enighed, og det ikke kun med den samlede Kommission, men med hver enkelt kandidat. Vi kan kun opmuntre Dem til at udnytte denne rolle eftertrykkeligt. Ingen national regering bør i fremtiden kunne sætte sig ud over formanden for Kommissionen. Vi kræver i sagens natur, at budget og budgetkontrol adskilles eftertrykkeligt. Vi vil bedømme Kommissionen efter, om det lykkes Dem at tage større hensyn til ånden i subsidiaritetsprincippet i den lovgivende aktivitet, end det var tilfældet før. En ny kultur i subsidiaritetsprincippet skal holde sit indtog i den Kommission, som De er formand for.

Napoletano
Hr. formand, med afstemningen i morgen vil den Kommission, som professor Prodi er formand for, endelig kunne gå i gang med sit arbejde.
Efter at have lyttet til den indstillede formands gentagne taler til Parlamentet, efter at have vedtaget hans indsættelse i maj og efter at have deltaget i høringerne på en seriøs måde og uden fordomme over for nogen af de 19 kommissærkandidater mener vores gruppe, at den langvarige krise, der har berørt Kommissionen, bør afsluttes med en klar og stærk indsættelse af Dem, hr. formand, og af den Kommission, De foreslår, i overensstemmelse med de beføjelser, traktaten giver Dem. Det er en handling, som vi vil foretage uden forbehold, så Unionen igen kan få en stærk udøvende magt, som ikke blot er blevet fornyet, når det gælder personerne, men også når det gælder programudsigterne, og navnlig når det gælder den måde, hvorpå Kommissionen skal beskæftige sig med de vigtige interne og internationale politikker, der har behov for demokratiske, effektive og gennemsigtige institutioner, som respekterer hinandens autonomi, men som også samarbejder.
I den forbindelse håber jeg på en genskabelse af den strategiske alliance mellem Parlamentet og Kommissionen, også selvom det er inden for rammerne af de forskellige beføjelser. Det skyldes, at ud over den politiske ligevægt i de forskellige institutioner, får Rådet trods alt en rolle som repræsentant for regeringerne, ligesom der bliver en rolle til Kommissionen og Europa-Parlamentet, som er institutioner med fællesskabsegenskaber og føderale egenskaber, og som derfor er integrationens drivkræfter.
Det er denne tankegang, der skal genskabes, og som de seneste begivenheder har bragt i fare for at forsvinde, idet det naturligvis netop i denne forbindelse er nødvendigt at bekæmpe misbrug, uregelmæssigheder og ineffektivitet.
Den Uafhængige Ekspertgruppes anden beretning hjælper os med hensyn til retningslinjerne. Mange af disse retningslinjer var allerede medtaget i Parlamentets angivelser, og De har selv taget forskud på disse med nogle klare løfter, såsom løftet om nye kriterier for kabinetdannelsen og om en større gennemsigtighed i forbindelserne med Europa-Parlamentet og med offentligheden.
Der er dog et punkt i denne beretning, som jeg gerne vil gøre opmærksom på med særlig bekymring, selvom det ikke er min hensigt at gå mere i dybden med det end nødvendigt. Dette punkt er dog mindst lige så farligt som korruptionen - det drejer sig nemlig om, at man følger de nationale interesser til skade for de fælles interesser, og det gælder for Kommissionen, men det gælder på en måde også for Parlamentet. For hvis Parlamentet bliver anset for at være et sted, hvor man kan gentage de nationale politiske konflikter, hvordan skal vi så på en troværdig måde kunne genskabe et klart, objektivt, stringent og undertiden også alvorligt forhold til Kommissionen? Hvordan skal vi kunne give en europæisk politik sin troværdighed tilbage? Vi står over for de økonomiske og sociale udfordringer efter euroens indførelse, der skal foretages en gennemgribende reform af institutionerne, og borgernes rettigheder skal have en konkret betydning. På det eksterne plan er der et strategisk tomrum på mindst 10 år, der skal udfyldes, når det gælder den dramatiske krise på Balkan, man skal genoptage en middelhavspolitik, som støttes af den fredsproces, der er kommet i gang igen, og desuden er der den dramatiske krise i Rusland samt forsvaret af menneskerettighederne og minoriteterne i verden.
Afslutningsvis vil jeg gerne sige, at hvis ikke de europæiske borgere får nogle overbevisende svar i den overstatslige dimension, vil det blive svært at dæmme op for ligegyldigheden og den manglende sympati for nogle institutioner, der så vil fremstå som fjerne, uforståelige og desuden kostbare. Det er med dette vanskelige arbejde, hr. formand Prodi, at jeg ønsker Dem og Deres Kommission den størst mulige succes og god arbejdslyst.

Clegg
Jeg hilser det selvfølgelig velkommen, at de sidste par måneders traumer mellem institutionerne er ved at være afsluttet, og det er positivt, at vi nu vender tilbage til normale tilstande. Men, som også mange andre talere har påpeget, er det vigtigt at forstå, hvordan krisen i de seneste måneder grundlæggende har forandret forholdet mellem de to institutioner.
Man kan godt sige, at der tidligere var en traditionel opfattelse af, at Europa-Parlamentet og Europa-Kommissionen skulle fungere i en næsten permanent tilstand af enighed for at varetage medlemsstaternes interesser og således fremme europæisk integration. Det er nu en forældet opfattelse, som er blevet overhalet indenom af de seneste begivenheder.
Fra nu af skal vi måske både acceptere og sætte pris på en permanent tilstand af kreativ spænding mellem de to institutioner, hvilket trods alt er kernen i et modent parlamentarisk demokrati. Det kræver, som vi allerede ved, ændringer i Europa-Kommissionen, men det kræver også ændringer i selve Europa-Parlamentet. Således håber jeg, at Parlamentet vil benytte lejligheden til at ændre de forældede procedurer og fremgangsmåder, herunder de finansielle bestemmelser for medlemmer af Europa-Parlamentet.
Hvis ikke vi som parlamentarikere kontrollerer os selv med den samme grundighed, som vi kontrollerer andre institutioner med, vil det blive svært at vende den chokerende vælgerapati, som vi oplevede så mange steder i Europa ved valget i juni. Faktisk er det ikke nogen overdrivelse at sige, at vælgernes ligegyldighed på langt sigt er den største trussel for Den Europæiske Union som helhed og måske dette Parlament i særdeleshed. Derfor skal vores primære opgave være at genskabe interessen hos de desillusionerede vælgere. Den eneste måde vi realistisk kan gøre dette på, er ved at reformere Europa-Kommissionen, reformere Europa-Parlamentet samt skabe et holdbart og modent samspil mellem disse.

Maes
Hr. formand, hr. kommissær, vi vil have et demokratisk Europa, et fredeligt Europa og et folkenes Europa. Europa er i sin vorden. Vi vil være et stærkt Europa, og derfor vil vi også have en stærk Kommission. Høringerne har vist, at nogle af Deres kommissærer er stærke, og at andre er svagere. Parlamentet har mindre tillid til deres vilje til at reformere ting og mindre tillid til den måde, hvorpå de vil omgås Parlamentet. Men alt i alt ønsker vi for Dem, at De vil være den stærke Kommission, som vi har brug for, selvom måske ikke alle medlemmer af vores gruppe vil stemme for den. For De har med rette betragtet ordet ansvar som et nøgleord, ikke blot i den første beretning fra Den Uafhængige Ekspertgruppe, men også med henblik på løsningen af problemerne i fremtiden. Kollegialt ansvar, men også individuelt ansvar til medlemmerne af Deres Kommission og efter min mening også ansvar til Deres embedsmænd. Jeg tænker i denne forbindelse på hr. Van Buitenens skæbne, som bør ordnes på en ærefuld måde.
Hr. kommissær, vores institutioner kan ikke klare de udfordringer, som De har skitseret, hvis udvidelsen af Europa finder sted. For vi skal udvide Europa og samtidig gøre det mere demokratisk, og det er vanskeligt. De talte om på ny at organisere subsidiariteten, og det er et udtryk, som vi kan lide. For det indeholder løfter for fremtiden. Ikke blot vores Parlament skal inddrages, men også befolkningernes parlamenter. Men vi vil gå videre. Vi vil henlede Deres opmærksomhed på, at hvis befolkningernes selvbestemmelsesret skal tages alvorligt, så betyder det også, at de konstitutionelle parlamenter i delstater, i regioner og i kulturfællesskaber skal tages alvorligt og have en plads i dette subsidiære fremtidens Europa, for folkenes selvbestemmelsesret er et helligt princip for alle folk i verden, og det betyder ikke altid kun for staterne, for disse begreber falder ikke altid sammen.
Jeg vil også gøre opmærksom på, at vi lever i en verden, som er blevet meget lille. Jeg synes, at Deres tale var temmelig stærkt eurocentrisk. For når vi ser på vores gader, er Afrikas fattige også til stede der. Verden er i vid udstrækning en verden med fattigdom, en verden med aids, hvori det Europa, som De skitserer, som en ø med velfærd og fred, baseret på viden, stadig for mange mennesker er en fjern drøm. Denne fjerne drøm kan vi ikke engang altid føre ud i livet inden for vores eget Europa. Jeg tænker på den vedvarende fredsproces i Nordirland, og jeg tænker på den vedvarende fredsproces i Baskerlandet.
Hr. kommissær, tillid kan De skabe, men i sidste instans må De også fortjene den. Jeg håber, at det kommer så vidt med denne Kommission.

Bertinotti
Hr. formand, vores gruppes stemme, med hvilken vi nægter at vise Kommissionen vores tillid, er ikke resultatet af en aversion mod personerne, mod Kommissionens medlemmer eller mod formanden, men er et resultat af en politisk vurdering af programmerne.
Vi har lyttet opmærksomt til de gentagne erklæringer fra formanden og til høringerne af Kommissionens medlemmer uden fordomme, og dette har gjort det muligt for os at værdsætte det løfte, der er blevet givet, om et anderledes forhold mellem Kommissionen og Parlamentet.
Efter de tidligere erfaringers sammenbrud foreslår man nu en prisværdig nyskabelse, som også løftet om en årsberetning om situationen i Unionen er en del af. Det er en nyskabende metode, som vi værdsætter.
Når det gælder indholdet og programmet, kunne vi dog ikke være mere uenige. Her fortsætter Kommissionen tværtimod i væsentlig grad med de tidligere erfaringer og retningslinjer. Det var vi modstandere af tidligere, og det er vi i endnu højere grad i dag, for at fortsætte i dag er endda endnu mere alvorligt, når vi står over for de to vigtige nye ting, der har fundet sted. Den ene, Balkan-krigen, er frygtelig og har stadig nogle konsekvenser, og den anden er en mulighed, der kunne udvikle sig, nemlig euroens indførelse. Det ville således være nødvendigt med en ny politisk, økonomipolitisk og social tilrettelæggelse.
Tragedien i Østtimor viser, at de principper, med hvilke Balkan-krigen blev ført, var forkerte. Der blev set stort på FN' s charter og den internationale støtte, USA' s overherredømme var den eneste grund til denne krig - nemlig at slå deres geopolitiske synspunkt fast - hvilket også skabte bekymring blandt nogle af USA' s gamle venner, såsom Helmut Schmidt.
De foreslår en tvetydig løsning med hensyn til FN, der på det militære område ikke har frigjort sig fra USA, under nogle totalt ukritiske forhold, når det gælder verdensøkonomiens globaliseringsprocesser, der kraftigt svækker Europas selvstændighed. Der er kort sagt ikke noget originalt forslag til en ny social og politisk model for Europa, der således risikerer blot at blive en moderat kopi af den nordamerikanske model.
Det slår mig, at der ikke er noget stærkt og originalt udsagn fra Kommissionen, når det gælder kultur, massekommunikation og kunstnerisk og kulturel produktion, hvor der er ved at finde en udfordring sted, samt en enkel og stille modstand fra Europas side mod en nordamerikansk indtrængen.
Men det er navnlig på det økonomiske og sociale område, at Deres forslag ikke overbeviser os. Stabilitetspagten er blevet stadfæstet, og De foreslår en nyliberalistisk indfaldsvinkel ved det vigtige møde i Verdenshandelsorganisationen. Der er kort sagt endnu en gang tale om en monetaristisk ortodoksi imod ethvert foreslået forsøg på at komme ud af denne, f.eks. forslaget fra den franske regering eller fra en minister som Lafontaine.
Vi befinder os i dag i perioden efter euroen og, som formanden siger, i en genopsvingsfase, men massearbejdsløsheden er denne ortodokse politiks straf. De foreslår at fastholde den i dag for i virkeligheden at forfølge målsætningen om en øget produktivitet via en øget fleksibilitet på arbejdsmarkedet. Dette skaber dog en forværring og ikke en forbedring af den sociale krise, og jeg frygter, hr. formand, at dette vil forstærke Europas politiske krise og borgernes voksende ligegyldighed over for disse institutioner.

Muscardini
Hr. formand, ærede kolleger, det lange udnævnelsesforløb er ved at blive afsluttet. Set ud fra et institutionelt synspunkt er det en urolig periode i Unionens liv, der slutter, en periode, som har givet Parlamentet mulighed for at udtrykke alle sine muligheder og for igen at slå sit demokratiske kald kraftigt fast.
Over for Rådet, der udtrykker de nationale regeringers vilje, og over for Parlamentet, som repræsenterer befolkningerne, er det nødvendigt med en stærk og ansvarlig Kommission, der er i stand til at foreslå nogle valg, som kan sikre de europæiske borgeres ønsker.
Kommissionen bliver stærk, såfremt den til fulde forstår at spille sin forslagsfremsættende rolle i harmoni med Parlamentet, der ønsker en større deltagelse i udarbejdelsen af forslag til retsakter samt en konstant institutionel forbindelse til Kommissionen. Denne fortsatte gennemsigtige forbindelse til Parlamentet forhindrer Kommissionen i blot at spille en ren sekretariatsrolle over for Rådet og også i at skade Parlamentet og dets demokratiske rolle.
At foreslå betyder ikke at udføre, men at tage nogle initiativer på grundlag af de retningslinjer, der er blevet drøftet med Parlamentet. Denne hensigt lader til at fremgå af erklæringen fra den indstillede formand Prodi, og vi opfordrer ham til at være ihærdig i den retning og til også at bevæge sig imod en afbureaukratisering.
De begivenheder, der fik den tidligere Kommission til at gå af, må ikke længere finde sted. De interne reformer og omlægningen bør ske efter gennemsigtighedens regler. Princippet om det kollektive ansvar er blevet stadfæstet, men det tilkommer formandsmyndigheden at udøve kontrollen med det individuelle ansvar.
Om kort tid indledes handelsforhandlingerne i forbindelse med millennium-runden, og vi kræver, at Kommissionen indtager en fast og bestemt holdning, det vil sige, at den i Verdenshandelsorganisationen forsvarer førstepladsen, når det gælder de sociale rettigheder, miljøbeskyttelsen og beskyttelsen af den europæiske landbrugsmodel samt af forbrugerne i forhold til verdenshandlen. Kommissionen skal også være modig nok til igen at foreslå en fordeling på tre parter, hvad angår støtten til udviklingslandene.
At bevare og udbrede de europæiske folks kultur er den vigtigste fælles opgave. Hvis Kommissionen udfører denne opgave på en overbevisende måde, vil den få Parlamentets støtte. En af de mest vanskelige og umiddelbart forestående opgaver er at genskabe borgernes tillid, sådan som De selv sagde i Deres redegørelse, hr. formand, og at fjerne den ligegyldighed, som valget tydeligt viste med sit store antal af sofavælgere. Det er ikke kun et politisk problem, det er også et samfundsproblem, hvor man i stadig større grad mangler interessen for politik, og dette er et fænomen, som vi ser i alle vores lande.
Et komplekst organ som Den Europæiske Union må ikke undlade at have en konstant forbindelse til sine indbyggere, der er de endelige modtagere af alle dens beslutninger og politikker. Harmoniseringsprocessen kan dog ikke fortsætte uden en bevidst tilslutning fra borgerne eller uden en reduktion af arbejdsløsheden og indførelsen af en ny økonomisk udvikling.
Såfremt vi ikke foretager denne uddybning, der ligger til grund for et nyt institutionssystem, som skal give Europa en rolle på verdensplan, vil vi hverken effektivt kunne fremme fred og retfærdighed eller være i stand til at forene de undertiden modstridende krav fra Nordøsteuropa og Sydvesteuropa. Udvidelsesprocessen skal derfor være genstand for en ny og indgående debat mellem vores institutioner.
Held og lykke, hr. formand, både til Dem, Kommissionen og Parlamentet! Held og lykke til det Europa, som vi langt om længe skal skabe!

Blokland
Hr. formand, ifølge de nederlandske medlemmer af EDD-gruppen skal Europa-Parlamentet ikke tilslutte sig udnævnelsen af Prodi-Kommissionen. Vi har kraftige indvendinger mod den politiske holdning, som denne indstillede Kommission udviser. Hr. Prodi vælger ikke udvidelsen af Den Europæiske Union med landene i Central- og Østeuropa, men den politiske integration af den nuværende Union som første politiske prioritet. Vi er fuldstændig uenige heri. Den tidligere ideologiske adskillelse mellem Øst- og Vesteuropa vil vi ophæve hurtigt og fuldstændigt. De går også ud fra, at valget af politisk integration har en centraliserende virkning, som står i modsætning til den nødvendige politiske decentralisering.
For det andet er vi overordentlig skuffede over hr. Prodis holdning til sagen om Van Buitenen. Godt 6.000 nederlandske vælgere har støttet en underskriftsindsamling, som vi har sat i gang, og som alle nederlandske delegationer støtter, med henblik på æresoprejsning for denne mand, som har ringet med alarmklokken. Indtil nu har De, hr. Prodi, ikke vist noget tegn på at støtte rehabilitering. De nægter endda at stille tid til rådighed til at modtage underskrifterne! Det er et meget negativt signal til borgere og tjenestemænd, fordi den tanke vinder indpas, at Deres hensigter med hensyn til bekæmpelse af svindel og nepotisme ikke er andet end papirtigre.
Endelig findes der blandt kandidaterne personer, om hvem det hævdes, at de på en eller anden måde har været involveret i svigagtige handlinger. I hvert fald efter sagen i foråret bør Rådet være klogt nok til ikke at indstille nogen kandidater, hvis ubestikkelighed og integritet er tvivlsom. Det er ubegribeligt, at hr. Prodi beskytter disse kandidater med magtord, allerede inden Parlamentet hører kandidaterne og bekendtgør sine resultater.
Det er grunden til, at vi er imod.

Martinez
Hr. professor Prodi, De er en mand med mange talenter, omgivet af mænd og kvinder ligeledes med mange talenter: professor Monti, hr. Barnier, hr. Busquin, der overlevede dér, hvor fru Cresson faldt for en syltetøjskrukke, og Deres talentfulde Kommission skal snart til et stort møde i Seattle. De bliver sammen med hr. Lamy forhandler for de 15 medlemslande. Men vil De fungere i gennemsigtighed eller som ved Blair House i 1992, hvor vi måtte vente et år, til oktober 1993, på at få teksten fra Blair House? Eller sagt med andre ord, er Deres model demokrati fra Athen eller oligarki fra Venedig? Dette er det virkelige spørgsmål på regeringskonferencen. Problemet er ikke afstemninger med kvalificeret flertal eller en reduktion af antallet af kommissærer.
Problemet består i at fungere i realisme, med kompromisser, måske endda med et kompromis som i Luxembourg i 1965. Når alt kommer til alt, tæller Verdenshandelsorganisationen mere end 137 medlemmer, og den fungerer ved enighed. Vi kan derfor udvide til 20 samtidig med, at vi respekterer den enkeltes identitet. Udvidelsen er med andre ord ikke et institutionelt problem. Der ligger muligvis et skatteproblem i at vide, hvem der skal betale. Bliver der tale om en skat på indkomsten? Det er måske også et geografisk problem: Hvor meget skal vi udvide? De har talt om Ukraine. Skal vi gå til Tyrkiet i syd? Og her rejser der sig på et tidspunkt et spørgsmål om civilisation, slet ikke mellem Maimonides, Averroës eller Sankt Augustin, men mellem islamister, der anbringer bomber i Moskva eller massakrerer i Timor, og den højt udviklede civilisation, som De er et symbol for.
Med andre ord, hr. Prodi, når man forsøger at skabe en syntese mellem Østen og Vesten, skaber man et Byzans, og De ved jo, hvordan det endte. Det er årsagen til, at vi vil stemme imod den byzantinske vej samtidig med, at vi beundrer den Basilius, som De kunne have været.

McMillan-Scott
Hr. formand, jeg har fire punkter. De konservative er imod, at de tidligere kommissærer vender tilbage, og vi er blevet nægtet at stemme på enkelte kommissærer. For det andet er den venstreorienterede sammensætning af den foreslåede Kommission stik imod holdningen blandt de europæiske vælgere, som den kom til udtryk i juni. For det tredje er der stadig vigtige ubesvarede spørgsmål vedrørende retskaffenheden blandt nogle af de indstillede kommissærer. For det fjerde er vi bekymret for, at nogle af dem simpelthen ikke kan klare jobbet.
I de sidste par uger har de konservative medlemmer af Europa-Parlamentet som alle andre stillet spørgsmål til de indstillede kommissærer. Vores kriterier var kompetence, politik og baggrund. Lige fra starten krævede vi en åben afstemning i hvert udvalg i Parlamentet, så medlemmerne af Europa-Parlamentet kunne give udtryk for deres holdning til de enkelte EU-kommissærer. Gang på gang blev dette krav blokeret. Hvis vi ikke har mulighed for at holde de enkelte kommissærer ansvarlige, ser de konservative medlemmer af Europa-Parlamentet ingen anden mulighed end at stemme imod de tiltrædende EU-kommissærer ud fra demokratiske principper. Vi insisterer på ansvar og ansvarlighed. Selv professor Prodi afviste en åben høring.
I de fleste af vores lande, måske i alle, ville en minister, som vildleder parlamentet, eller som ikke griber ind over for alvorlige tilfælde af dårlig ledelse, træde tilbage. I ekspertgruppens beretning om den sidste Kommission blev det bemærket, at det er ved at være svært at finde nogen med blot en smule ansvarsfølelse. Det er endnu mindre betryggende at erfare, at EU-regnskaberne under de foregående kommissærer ikke en eneste gang blev effektivt godkendt. Det er vel næppe god reklame for ansvarlig økonomisk forvaltning.
Den afgående Kommission havde et kollektivt ansvar. Fire regeringer har genudpeget deres kommissærer. Derfor er de konservative medlemmer af Europa-Parlamentet imod de fire tilbagevendende kommissærer. Det er ikke personligt. Det er heller ikke politisk. Det er et spørgsmål om principper. Den eneste måde at følge dette til dørs på er ved at stemme imod Kommissionen som helhed. Vi ønsker, at Parlamentet får magt til at afskedige enkelte kommissærer for dårlig ledelse eller svig. Ved ikke at kunne stemme om de enkelte kommissærer er medlemmerne af Europa-Parlamentet blevet nægtet en vigtig demokratisk ret.
Vi ønsker en Europæisk Union, som er effektiv og ansvarlig, og hvor Europas institutioner bliver holdt under skarpt opsyn. Vi er ikke imod Europa-Kommissionen. Vi er imod svig og korruption, dårlig ledelse og ineffektivitet. Vi vil have en Kommission, der fungerer, og som er forenklet og effektiv. Afstemningen onsdag er en vigtig mulighed for at vise den nye Kommission, at business as usual ikke skal være rettesnoren i Bruxelles.

Simpson
Hr. formand, mine kommentarer her til formiddag er primært henvendt til fru Palacio. I sin tale til Parlamentet for nogen tid siden forpligtede hr. Prodi sig til at bekæmpe svig og misbrug af offentlige midler. Defor ønskede mine kolleger og jeg under fru Palacios høring at stille hende uddybende spørgsmål om hørstøtteskandalen i Spanien, som hendes afdeling var involveret i. Vi fandt ikke fru Palacios svar tilfredsstillende, og hendes påstand om, at det spanske parlament har frikendt hende for ethvert ansvar, og at sagen nu er afsluttet, er tydeligvis usand.
Selvom jeg er klar over, at en spansk undersøgelse og OLAF-undersøgelsen stadig er i gang, og at fru Palacio måske bliver helt frikendt, gælder det stadig, at hun var lidt tilbageholdende med sandheden, da hun besvarede mine spørgsmål den 30. august.
Endelig er fru Palacios udbrud på pressemødet efter høringen ikke et godt varsel for en person, hvis opgaver omfatter relationer til Europa-Parlamentet, og selvom fru Palacio senere undskyldte sine bemærkninger, rejser det ikke desto mindre tvivl om hendes evner til at udføre denne særlige rolle i den nye Kommission.
Hr. formand, selvom fru Palacio besvarede vores spørgsmål om transport på en tilfredsstillende måde, og selvom vi som gruppe utvivlsomt vil stemme for Kommissionen i morgen, må vi tilkendegive vores forbehold vedrørende fru Palacios kandidatur, indtil resultaterne af OLAF's og de spanske myndigheders undersøgelser foreligger samt på baggrund af hendes reaktioner på spørgsmål i denne forbindelse under høringen.

Esteve i Abad
Hr. formand, hr. indstillede formand for Kommissionen, De har, hr. Prodi, talt om Unionens fremtid som en union af følelser, om at bevare forskellighederne. De har talt om en ny orden, f.eks. samarbejde mellem kulturer. Og De har endda talt om religioner. Jeg tror, at dette ønske for at få politisk effekt kræver en erkendelse af den pluralistiske virkelighed i Europa og af den pluralistiske virkelighed i mange stater. I Det Forenede Kongerige, i Belgien, i Spanien, i Italien og i mange andre stater, som vil komme med i Unionen i fremtiden, findes der pluralistiske virkeligheder. For at de skal blive reelt politisk anerkendt, er det nødvendigt at tilskynde hertil, og vi finder, at et velegnet organ er Regionsudvalget, som er den institution, som skal kanalisere dette i Den Europæiske Union.
I morgen vil en gruppe af medlemmer fra forskellige politiske grupper indlede arbejdet med at nedsætte en tværpolitisk gruppe, som skal arbejde med dette med det formål at få skabt en samarbejdsånd med Kommissionen og med Unionens institutioner, for at de kollektive rettigheder og en anerkendelse heraf bliver en forlængelse af anerkendelsen af de individuelle rettigheder. Denne anerkendelsesproces skal baseres på dialog, forhandling og politisk konsensus, for at de allerhøjeste værdier for vores sameksistens og for freden kommer i højsædet.
Hvis denne nye kultur bliver anerkendt som et berigende element, vil det komme Den Europæiske Union til gode. Der er ingen tvivl om, at hvis der i det årti, som slutter med udgangen af i år, havde været en større forståelse for folkenes forskellige virkeligheder i den europæiske holdning over for det tidligere Jugoslavien, og vi ikke havde været så besatte af statsbegrebet, så ville tingene have set meget anderledes ud, og helt sikkert mindre ulyksalige.
Jeg påskønner Deres aktive forståelse for Østtimor, og også respekten for forholdet omkring Middelhavet. De kan, hr. Prodi, regne med min stemme, sådan som det er blevet kundgjort af hr. Cox, vores talsmand, med fuld overbevisning.

Voggenhuber
Hr. formand, hr. indstillede formand for Kommissionen, jeg vil give Kommissionen min tilslutning i morgen, men jeg vil tage en hovedpinepille først, og sandsynligvis får jeg brug for en dobbelt dosis efter afslutningen og i betragtning af resultaterne fra de høringer, hvor en Kommission, der blev betegnet som glimrende, har bestået, men ikke glimret. Enkelte kommissærer mistænkes for at have vildledt Parlamentet, og der er risiko for, at enkelte kommissærer vil blive indhentet af deres fortid. Nogle kommissærer var ikke ligefrem gennemsyret af ambitioner, kompetence og vilje til fornyelse, og at det netop gælder for kandidaterne for Kommissionens forbindelser til Parlamentet og for forberedelsen til regeringskonferencen, beklager jeg overordentligt.
Hr. formand for Kommissionen, jeg tror på, at den opgave, De står over for, er større end den bevidsthed, som Kommissionen har herom. Jeg vælger Dem af den nøgterne grund, at arbejdet skal påbegyndes, og jeg vælger Dem for Deres meget troværdige løfte om at indgå en alliance med Europa-Parlamentet. Jeg vælger Dem ikke på grund af de visioner, som De i høj grad stadig er os skyldig, eller de veje, som fører derhen. Jeg tror, at visionerne om europæisk integration enten opstår i Parlamentet eller ingen steder. Men vi har brug for Deres alliance til visionen om europæisk demokrati, vi har brug for Deres alliance til visionen om europæisk fred, og vi har brug for Deres alliance til visionen om Europa som et socialt og økologisk område.
I den forbindelse er der dog brug for mere, end De hidtil har præsenteret. Til et europæisk demokrati kræves der en forfatningsproces, til skabelse af fred er det nødvendigt med modet til selv at tage ansvaret for egen sikkerhed, og for det sociale og økologiske område vil det være nødvendigt, at politikken frigør sig i forhold til en stadig mere aggressiv neoliberal ideologi. Jeg vælger Dem - det kan være, at det er utilgiveligt for et parlamentsmedlem efter 20 år - ud fra håbet, endnu ikke af overbevisning.

Korakas
Hr. formand, til trods for de nidkære forsøg har hele denne forestilling med Kommissionens afgang og udskiftning samt høringerne af kommissærerne ikke formået at skjule problemets kerne.
For os er det vigtigste faktisk ikke selve personerne eller kommissærernes kvalifikationer eller diverse administrative ændringer. Vores dom og vurdering af den nye Kommission handler udelukkende om den politik, som den har i sinde at føre. Vi må indrømme, at de afhørte kommissærer både som enkeltpersoner og som et samlet hele besidder, sådan som det også er fremgået af høringerne og hr. Prodis daglige udtalelser, alle de kvalifikationer og den beslutsomhed, der er nødvendige for at tjene EU's målsætninger trofast og ufravigeligt, på bekostning af arbejderklassen og Europas folk generelt.
Vi er sikre på, at den nye Kommission ikke kun vil fortsætte det samme katastrofale arbejde som den foregående, men at den vil forstærke det. Hr. Prodi har i dag endnu en gang fremlagt sine akkreditiver over for storkapitalen, idet han har forsikret om, at han og hans gruppe er i stand til at tjene den, samtidig med at de kan snyde befolkningen med forføreriske ord. Men Europas folk må ikke lade sig narre. For som man siger, Manolios har blot taget særken omvendt på. Befolkningen kan være sikker på, at den nuværende dystre situation vil fortsætte under den nye Kommission, for det er netop et resultat af NATO's og EU's politik. Vi vil opleve nye kriser og krige, sådan som vi har set på Balkan, man vil fortsætte en politik af samme målestok med hensyn til respekt for menneskerettighederne og folkeslagenes suverænitet. Arbejdsløsheden vil svulme op, privatiseringerne vil blive intensiveret, de små og mellemstore bønder og faglige håndværkere vil blive udryddet, de sociale rettigheder vil blive reduceret, og de demokratiske friheder vil blive indskrænket.
Men konfronteret med denne farlige struktur er vi ingenlunde ligeglade. Ikke blot fordømmer og nedstemmer vi den nye Kommission, men vi opfordrer også arbejderne, Europas befolkninger til at forstærke deres kamp, til at sætte en barriere op mod de katastrofale planer for deres fremtid, til at omstyrte den nuværende situation til fordel for et andet Europa, et folkenes Europa, der er kendetegnet ved fred og solidaritet samt gensidigt og nyttigt samarbejde.

Camre
Det er med stigende bekymring, at jeg har hørt den indstillede kommissionsformand hr. Prodis udtalelser om Kommissionens rolle. Hr. Prodi og en række af de indstillede kommissærer har fremsat stærkt føderalistiske planer, som flertallet i mit land er modstandere af, og som jeg har bemærket, at et voksende antal indbyggere i andre medlemslande også vender sig imod. Modviljen mod et føderalistisk Europa skyldes naturligvis det forhold, at EU' s lande generelt er meget bedre til at løse deres egne problemer i overensstemmelse med deres folks ønsker end et overbetalt embedsværk, som vil etablere sig som Europas herremænd. Denne holdning er blevet bestyrket af den misadministration, det svig og den mangel på ansvarlighed, som fældede den tidligere Kommission. Vi ved alle, at det i bedste fald vil være en meget stor opgave at få Kommissionens tunge og egenrådige bureaukrati ført op til den standard, vi forlanger af den offentlige forvaltning i vores hjemlande. Derfor har det været chokerende at se, at den ny Kommission rummer flere medlemmer, som i den ene eller anden funktion har en sådan andel i fortidens fejl, at de bestemt ikke burde sidde i Kommissionen. Det har været beskæmmende at høre, at flere kommissærer har afvist behovet for helt elementære ændringer, som er en forudsætning for at komme de skandaløse forhold til livs, som prægede den tidligere Kommission og flere tidligere Kommissioner, og som har gjort EU's administration til en karrikatur på en ansvarlig demokratisk forvaltning.
Høringen af hr. Kinnock viste således, at der ikke er nogen vilje i Kommissionen til at overtage det fulde ansvar og de fulde instruktionsbeføjelser i forhold til generaldirektørerne og deres ansatte. Når kommissærerne ikke får det fulde ansvar og den fulde myndighed for hele administrationen, er enhver tale om forsvarlig forvaltning tomme ord, og jeg er sikker på, at hr. Kinnock ligesom de fleste af os andre er bedre vant hjemmefra. Jeg må derfor sige, at jeg anser det for min pligt over for mine vælgere og over for min samvittighed at stemme imod godkendelsen af denne Kommission.

Holmes
Hr. formand, det lader til, at selv de fleste af Deres egne medlemmer af Europa-Parlamentet er ligeglade med dette cirkus af en demokratisk debat. Hr. Prodi, hvad kan man på 90 sekunder eller 90 minutter sige, som over for folk i Europa kan retfærdiggøre udnævnelsen af Dem og Deres kommissærer? Svaret er "intet", eftersom intet kan retfærdiggøre Deres plan om i smug at styre det politiske liv i Europas nationer sammen med de medskyldige regeringschefer i medlemsstaterne, ikke mindst i Det Forenede Kongerige. Det britiske uafhængighedsparti støtter EDD og afviser den farlige og umulige plan om at skabe en ny nation kaldet Europa. Vi står for et Europa, som atter vil respektere de politiske, økonomiske og kulturelle forskelle imellem de enkelte lande samt disse landes ret til demokratisk selvstyre. Derfor anbefaler det britiske uafhængighedsparti, at vores land træder ud af Den Europæiske Union ved at ophæve loven om De Europæiske Fællesskaber, som så fejlagtigt blev underskrevet af premierminister Heath i 1972. Næsten 50% af de britiske vælgere støtter udtrædelse af EU. Vores kampagne har klart placeret dette spørgsmål på den politiske dagsorden i vores land.
Af de tre lande, som kunne stemme om Maastricht-traktaten for syv år siden, var det kun Irland, med en befolkning på 3,6 millioner, der viste entusiasme. Hvad med de 12 andre medlemsstater? Skulle det forestille et europæisk demokrati? Udnævnelsen af hr. Kinnock og hr. Patten understreger med al tydelighed det indtryk, at udnævnelsen til kommissær faktisk er en trøstepræmie for at kompensere for politisk afvisning i ens eget land. Det er endnu en grund til, at en stor del af de britiske vælgere afviser medlemskab af EU og støtter vores kampagne for udmeldelse.
I morgen stemmer vi imod udnævnelsen af Deres Kommission.

Vanhecke
Hr. formand, der er selvfølgelig mange områder, som den nye Kommission skal bedømmes på, men først og fremmest tror jeg, at det simpelthen er spørgsmålet om tillid, der skal stilles, med andre ord: Kan vi som parlamentsmedlemmer, som repræsentanter for vores befolkninger, med rimelighed antage, at den nye Kommission ikke vil gå samme vej, som den, der førte til Santer-Kommissionens fald? Jeg tror desværre, at svaret på dette spørgsmål må være negativt, og det til trods for den respekt, som man kan have for en række indstillede kommissærers individuelle dygtighed. Den belgiske regering har jo i hr. Busquins person indstillet en kommissær, som i årevis har været formand for en forening af svindlere, for det vallonske socialdemokratiske parti, en forening, som så at sige står model for bestikkelsesskandaler, for finansiering ved hjælp af våbenhandlere, for svindel, for politiske udnævnelser, for spild af offentlige penge og europæiske subsidier. Hr. Busquin selv beskyttes kraftigt, det skrives der åbent om i mit lands presse, men han var i hvert fald personligt ansvarlig, og det har han selv erkendt og bekendt, for forelæggelsen af et bevidst forfalsket partiregnskab, som førte til uretmæssig finansiering af partiet. Han nægter desuden at tale nederlandsk, flertallets sprog i hans land, som en slags varemærke.
Hr. formand, i mit land, Flandern, slår man en hånlatter op, når spørgsmålet om tillid til en Kommission, der omfatter sådanne politisk mistænkelige personer, tages op.

Tajani
Hr. indstillede formand for Kommissionen, vi værdsatte Deres redegørelse, hvad angår udvidelsen af Den Europæiske Union, reformen af institutionerne, styrkelsen af og den økonomiske vækst i hele Unionen samt den bæredygtige udvikling med henblik på at skabe nye arbejdspladser.
I Deres tale, hr. indstillede formand for Kommissionen, lagde De vægt på et emne, som ligger os særligt på sinde, nemlig nødvendigheden af at kæmpe for den europæiske identitet, og det er en kamp, uden hvilken det ikke er muligt at nå de ambitiøse målsætninger, som alle Europas befolkninger, vores Parlament og alle institutionerne ønsker at nå.
Det er en kamp, som skal kæmpes i fællesskab af alle de europæiske institutioner, nemlig Rådet, Kommissionen og vores Parlament. Det er en kamp, som er ideel til at give europæerne følelsen af at have en fælles skæbne, en fælles opgave, en fælles identitet, en fælles kultur og et fælles fædreland. Og vi, vores bevægelse Forza Italia, Italiens centrumsfolkeparti og Det Europæiske Folkepartis Gruppe, der er knyttet til kristendommens minde, vil give vores størst mulige bidrag til denne kamp.

Garot
Hr. formand, hr. indstillede formand for Kommissionen, lige et par ord om WTO og landbruget.
Vi har reelt brug for WTO til at organisere en åbning af markederne og ikke for at underkaste os denne organisation. Dette er specielt tilfældet, når det gælder landbruget. Enhver ved, at vores landbrug og hele vores landbrugssektor ikke kan sammenlignes med de tilsvarende i Australien, Argentina og USA. I denne situation har EU derfor pligt til at forsvare sin landbrugsmodel og ret til en tilpasset fælles landbrugspolitik.
Vi forventer helt præcist, at man i de multinationale aftaler indarbejder vores producenters og vores forbrugeres bekymringer. Vi forventer, at man i de kommende forhandlinger udtrykkeligt tager hensyn til den kendsgerning, at vi i EU har produktionsstrukturer og sociale og miljømæssige betingelser, der medfører omkostninger, det er nødvendigt at kompensere for gennem offentlig støtte. Jeg vil også minde om, at landbrugets konkurrenceevne ikke kun måles på verdensmarkedet, men også i forhold til balancen i landområderne, vedligeholdelsen af landdistrikterne og bevarelsen af den naturlige kulturarv.
Dette er grunden til, at begrebet multifunktionelt landbrug ligeledes bør anerkendes i WTO. Det er også grunden til, vi agter at følge forhandlingen af alle disse spørgsmål med de pågældende kommissærer, og vi vil følge udviklingen i disse forhandlinger meget tæt.

Thors
Hr. formand, ærede kommissærkandidater, jeg må sige, at jeg på en måde synes, at det er synd for Dem. De kommer ikke til at få nogen hvedebrødsdage, da vi alle venter utålmodigt på, at De skal tage fat på arbejdet, at De skal begynde at arbejde, og at vi sammen skal begynde at arbejde for Europa. Derfor tror jeg ikke, at De kommer til at få nogen hvedebrødsdage, sådan som nye kolleger og instanser plejer at få.
I det hele taget har jeg en positiv opfattelse af Deres program og af det, som De har fremført tidligere og i dag. Der er dog tre ting, som jeg vil bede Dem om at overveje.
For det første betragter jeg det lidt som "kejserens nye klæder" i de codes of conduct, de adfærdsregler, som De har fastsat for den nye Kommission. Hvad er det, der adskiller dem fra de regler, som allerede var aktuelle for den tidligere Kommission? Det handler ikke om en stram lovgivning, reglerne tager ikke hensyn til borgerne eller borgernes rettigheder. Hvor findes de hårde regler og borgerperspektivet?
For det andet nævnte hr. Prodi i dag glasnost. Da jeg kommer fra Finland, kender jeg til en del af de russiske vittigheder. Der findes en russisk vittighed om forskellige præsidenter og sovjetiske ledere, som kører med tog. Den slutter netop med glasnost og Gorbatjov. Et tegn på glasnost er, at der ikke sker noget - det er bare åbenhed. Jeg mener ikke, at vi i fremtiden skal tale om nogen glasnost-stemning i Europa, da det er synonymt med, at der ingenting sker.
For det tredje vil jeg bede Dem sørge for, at De undersøger Deres rådgiverstab nøje. Hvis De har den samme rådgiverstab i den nye Kommission som i den gamle, er der nemlig risiko for, at der begås præcis de samme fejl, f.eks. som i den tidligere Kommissions forhold til Parlamentet. Rusk op i de nærmeste kommissionskollegers rådgivere!
Til sidst vil jeg sige nogle ord til hr. Swoboda. Jeg var helt enig med ham, da han sagde, at vi skal være forsigtige med, hvordan vi bedømmer de enkelte kommissærer i fremtiden. Det lykkedes ikke for os i den forrige Kommission. Det var nemlig især kommissærkandidater fra mindre lande, som man gik særligt hårdt frem imod. Det er ikke nogen ærefuld måde at gennemføre den individuelle ansvarsprøvning af kommissærkandidater på.

Jonckheer
Hr. Prodi, gruppen af økologiforkæmpere har foreslået Dem at ændre fordelingen af ansvarsområder på Deres hold, idet vi mener, ud over hver enkelt kommissærs integritet og kompetencer, at deres personlige engagement og deres vilje til at forsvare de områder, de er blevet tildelt i konteksten et føderalt EU også er elementer, der er vigtige at vurdere.
Med hensyn til emnet vækst, som De nævnte i Deres indledningstale, har vi forpligtet os over for vores vælgere til en bæredygtig vækst, der skaber færre uligheder, og som går imod de strukturelle tendenser, vi ser i dag. I den forbindelse er det uomgængeligt med nye EU-politikker, og kommissærerne havde mulighed for under høringerne at meddele os deres prioriteringer, der går i denne retning.
Hvad angår især skattepolitikken, er vi specielt skuffede over den svage overbevisning udtrykt af den kommissær, der er udpeget til at få ansvar for at koordinere udviklingen af skattesystemerne, og nødvendigheden af at gå over til reglen om kvalificeret flertal på den kommende regeringskonference.
Et stort flertal af vores skatteborgere ønsker mere retfærdighed på skatteområdet, hr. Prodi, og det er grunden til, at vi endnu en gang beder Dem om at udvise et personligt og stærkt engagement i disse spørgsmål.

Laguiller
Hr. formand, medlemmerne af LO (Lutte ouvrière, arbejdernes kampparti) og LCR (Ligue Communiste Révolutionnaire, den revolutionære kommunistiske bevægelse) vil stemme imod Prodi-Kommissionen.
Europa-Kommissionen, der er det udøvende organ i EU, er udformet for at tjene interesserne hos de store økonomi- og industrigrupper i Europa i forbindelse med den internationale konkurrence. Den er et resultat af dunkle købslagninger mellem regeringerne, og den har til formål at skabe de mest fordelagtige vilkår for de multinationale i deres konstante anstrengelser for at øge deres profitter på bekostning af deres egne lønmodtagere - det seneste eksempel herpå er Michelin. Ydermere er den til skade for flertallet af EU's borgere og befolkningerne i de fattigste lande. Dens udnævnelse, måden den fungerer på og dens sammensætning afspejler denne grundlæggende kendsgerning.
Der bliver ikke taget hensyn til arbejderklassens afgørende interesser. For at retfærdiggøre den katastrofale ledighed og nedlægningen af arbejdspladser søger EU tilflugt bag de nationale regeringer. Med hensyn til harmoniseringer, som hører ind under deres ansvarsområde, forbedrer disse ikke engang situationen i de enkelte lande, hvor lovgivningen er den dårligst tænkelige for arbejderklassen og de dårligt stillede og diskriminerede grupper, især kvinder og indvandrere, for når der endelig harmoniseres, bliver der altid harmoniseret nedad. EP-medlemmerne i LO og LCR stemmer derfor imod Prodi-Kommissionen.

Karoutchi
Hr. formand, mine kære kolleger, vurderingen hos de franske medlemmer af PPE/DE-gruppen er snarere positiv over for Prodi-Kommissionen. Denne vurdering er i øvrigt hverken en gummicheck eller en blankocheck.
Det er ikke en gummicheck, hr. formand, fordi vi er bevidste om den udvikling, der er foregået siden den forrige Kommission. Hr. Prodi har på opfordring fra grupperne - og især fra vores - indgået en række meget klare forpligtelser angående gennemsigtighed for Kommissionens handlinger, om samarbejde med Parlamentet og om ansvarlighed for de enkelte medlemmer af Kommissionen over for Parlamentet. Hvad angår de store spørgsmål, der ligger forude - forhandlinger i Verdenshandelsorganisationen, regeringskonferencen og forhandlinger om Middelhavsspørgsmålet - har formanden for Kommissionen endda udtalt sin vilje til at tilknytte samtlige medlemmer af Parlamentet som aktører og som beslutningstagere. Alt dette går i den rigtige retning.
Men vi kan heller ikke levere en blankocheck. Først og fremmest fordi, selvom høringerne af kommissærerne stort set blev afviklet på en god måde, har de ikke fremkaldt en enstemmig entusiasme. Vi nævnte allerede i juli - uden at sætte spørgsmålstegn ved personerne - den politiske ubalance i denne Kommission, der svarer meget dårligt til fordelingen af styrkeforholdene her i mødesalen. I september forekom nogle af kommissærerne ikke nødvendigvis at være på niveau med de ambitiøse projekter, De selv havde fremlagt.
I morges bekræftede De, hr. formand, at De ønskede en helstøbt og effektiv administration af kompetente kommissærer hævet over enhver mistanke og et politisk program for de kommende fem år i nær tilknytning til Parlamentet. Hvordan kan vi andet end godkende Dem?
Hr. formand, de store udfordringer venter os - udvidelsen, uddybelsen af en EU-realitet, der respekterer de nationale identiteter gennem en ny anvendelse af subsidiariteten, bevarelsen af vores landbrug, skabelsen af et EU, der er mere menneskeligt, hvad angår beskæftigelsen, og mere gavmildt - og dem må vi nødvendigvis tage op i fællesskab. Men selvom vi ikke giver Dem hverken en gummi- eller en blankocheck, meddeler vi vores vilje til at samarbejde for på trods af vanskeligheder og konflikter at give alle EU's befolkninger grunde til at tro på deres egen skæbne og til at håbe på deres fælles fremtid.

Miguélez Ramos
Hr. formand, det tilkommer ikke mig at komme med en politisk vurdering af den nye Kommission. Men jeg vil dog gerne komme med et par ord om fiskeriet.
Reformen af den fælles fiskeripolitik, som er planlagt til år 2002, bliver en stor udfordring og en stor prøve, som den nye Kommission kommer til at stå over for. For fiskerisektoren håber med denne reform, at fiskeripolitikken bliver til en virkelig fælles, europæisk politik, og at Kommissionen giver den den nødvendige fællesskabsmerværdi.
Også for fiskeriet bør beskæftigelsen have vores politiske førsteprioritet, hr. Prodi. Den Kommission, som De er formand for, skal forpligte sig til at bevare beskæftigelsen inden for fiskerisektoren, såvel i fællesskabsflåden som i forarbejdningsindustrien. Fiskeripolitikken er, hr. Prodi, også et effektivt værktøj til europæisk fysisk planlægning og til afhjælpning af de forskelligheder, som stadigvæk findes i Europa.
Det er randområderne, som er mindst udviklede, meget mindre udviklede end gennemsnittet i Europa, der lider under størst arbejdsløshed, og som har de mest mangelfulde infrastrukturer. Det er, hr. Prodi, dem, der er mest afhængige af fiskerisektoren.
Ret Deres indsats, hr. formand, kommissærer, hr. Fischler, mod den fælles europæiske fiskeripolitik, for hele Europa, også det Europa, som ikke har havudsigt, vil takke Dem for det.

Flautre
Hr. Prodi, De har givet udtryk for Deres ønske om at genskabe borgernes tillid til samarbejdet i Europa og i EU. Vi tror, at en stor del af EU's dårlige omdømme hænger sammen med dens manglende evne til effektivt at bekæmpe den omgivende neoliberalismes ødelæggelser. De EP-medlemmer, der er til stede her, og som har ført kampagner, i hvilke nødvendigheden af en øjeblikkelig social indsats og kampen for mere beskæftigelse var hovedemner, har fået mandat til reelt at arbejde frem mod et EU for beskæftigelse.
Det arbejdsprogram, De fremlægger her i dag, sådan som De på forhånd havde meddelt det, og sådan som det er blevet iværksat gennem adskillige år, ligger ikke på nogen måde på højde med ambitionerne. De Grønne foreslår en række foranstaltninger angående en aktiv, samlet og massiv reduktion af arbejdstiden, støtte til økonomisk bæredygtige aktiviteter samt jobskabelse, f.eks. inden for bygge- og anlægssektoren, den kollektive transport og vedvarende energikilder. Vi mener også, det er absolut nødvendigt nu at gøre noget for at harmonisere sociale minimumsstandarder på EU-niveau.
Vi er naturligvis godt klar over, at der ikke på EU-plan - og herunder i Parlamentet - er enighed om dette arbejdsprogram og om at bekæmpe utrygheden og arbejdsløsheden. I øvrigt mener vi, det haster, og det er et spørgsmål om ansvar at tillade en offentlig debat om disse spørgsmål. Det er grunden til, at vi helt klart er bekymrede over, at det blev besluttet på Rådets møde i Köln at udelukke Europa-Parlamentet fra beskæftigelsesprocessen. Vi beder Dem derfor, hr. Prodi, om at sætte alt i bevægelse for, at Parlamentet igen fuldt ud kan indtage sin plads i netop denne proces.

Alavanos
Hr. formand, jeg vil gerne stille et spørgsmål, som ikke er fremkommet under høringerne af kommissærerne, fordi problemet ikke fandtes.
Hvad har hr. Prodi tænkt sig, at Kommissionen vil gøre og foreslå for at tackle jordskælvene og deres følger i Grækenland. Vi taler om et uhyre stort emne. Vi taler om flere end 130 døde, og tallet stiger stadig. Vi taler om 100.000 mennesker, der står uden tag over hovedet i Athen, til enorm belastning for den græske økonomi. Der er et stort socialt problem med små virksomheder og fabrikker, som er styrtet i grus.
Så vidt jeg ved, har hr. Prodi modtaget et brev fra den græske statsminister. Jeg forstår godt, at han måske ikke i dag kan bekendtgøre specifikke foranstaltninger, men jeg ville gerne høre hans første tanker. Jeg ved, at han er bevidst om sagen, han husker jo EU's foranstaltninger ved jordskælvene i Italien, i Assisi, så jeg håber på et positivt svar.

Friedrich
Hr. formand, især hr. indstillede formand for Kommissionen, jeg har en god og en mindre god nyhed til Dem. Først den gode. De har som person og som formand for Kommissionen også de unionspolitikeres tillid, som er meget skeptiske over for Deres hold, det vil sige, at De personligt kan regne med et ja fra vores gruppe ved begge afstemninger. Nu til den dårlige nyhed. Ved høringerne viste det sig, at De ud over fortræffelige, fremragende kommissærer åbenlyst også måtte præsentere gennemsnitlige kommissærer, kommissærer under gennemsnittet og desværre også den ene eller anden ikkekvalificerede kommissær. Det vil sige, at vi naturligvis især har betænkeligheder ved hr. Busquin. Hvis en person løber fra en skandale, viser almindelig erfaring, at den også indhenter vedkommende på et eller andet tidspunkt.
Med fuld forståelse for Deres begrænsede spillerum skal der ved sådanne tungtvejende bebrejdelser foretages en ændring af holdet. Når Barón Crespo i formiddags mente, at en opsætsig minister i Bayern ikke var trådt tilbage, vil jeg gerne føre ham helt ajour: Han trådte tilbage i går før afstemningen i parlamentet, men jeg frygter, at før Kommissionen har nået den bayriske statsadministrations effektivitet, vil der desværre nok gå endnu et århundrede!

Hr. formand for Kommissionen, med al respekt for Dem og en række af de damer og herrer på Deres hold, hvis det ikke lykkes Dem at gennemføre en ændring især hos hr. Busquin, ser en række kolleger sig desværre tvunget til ikke at kunne vise denne Kommission tillid for øjeblikket. Chancen for at begynde på en helt ny æra i Europa skal udnyttes modigt og med al mulig energi nu!

Roth-Behrendt
Hr. formand, ærede kolleger, når vi i dag taler om den fremtidige Kommission, taler vi også om vores politiske prioriteringer. Og hvad hører så med til dem, hr. Prodi? Hertil hører områder, som er blandt de vigtigste for folk, der er vigtige for dem og for deres børn til daglig. Det er f.eks. ren luft og drikkeligt vand, det er sikre fødevarer, som ikke forgifter folk, det er f.eks. beskyttelsen af folks personlige økonomiske interesser, og det er f.eks. også udviklingen af en principiel sundhedsmæssig standard i Den Europæiske Union. At disse prioriteringer er blevet noteret, og at hele engagementet skal lægges i denne politik og i opfyldelsen af den, viste Margot Wallström og David Byrne ved høringerne for de kompetente udvalg med overbevisning og bravur og til udvalgenes tilfredshed.
Men hvordan bliver sådanne politiske områder til prioriteringer og politiske realiteter? Det kan kun ske med støtte fra hele Kommissionen ved kommissionsbordet og med støtte fra formanden for Kommissionen, altså fra Dem, hr. Prodi. Kan vi da være håbefulde? Det har jeg spurgt mig selv om i nogle dage, og, hr. Prodi, jeg spørger mig selv om det ved hver tale, som jeg har hørt af Dem. Det er i alt fire eller fem. Jeg kan også give Dem svaret: Jeg er ikke håbefuld. Det er mit indtryk, at De førhen er kommet med bekendelser med munden alene. Det var for besværligt for Dem. Derfor gjorde De det slet ikke i dag. De sagde ikke et ord, ikke ét eneste, om miljøpolitik i Deres tale i dag! De nævnte sustainable development én gang. Det er en obligatorisk øvelse, som enhver udfører. De sagde ikke et ord, ikke ét eneste, om forbrugerbeskyttelse og om sikre fødevarer! Og det efter BSE og dioxin! De brugte ordet "sundhed" i forbindelse med healthy economy og med sundhed og sport. Det er en falliterklæring, hr. Prodi, som De har afgivet for Dem selv, ikke for Deres Kommission, kun for Dem selv.
Fru Wallström og hr. Byrne har helt klart bestået deres eksamen med bravur over for Europa-Parlamentet. Men de vil sandsynligvis ofte føle sig ensomme ved kommissionsbordet, for De, hr. Prodi, har ingen anelse om borgernes interesser i Den Europæiske Union, selvom De altid taler om den europæiske sjæl! De siger, at De har taget ved lære. Hvad har De så taget ved lære, hr. Prodi, ud over at økonomi er vigtig? De har tidligere vist, at De ikke mener det, De siger, alvorligt, og derfor siger De slet ikke mere derom. Jeg siger til Dem helt tydeligt, hr. Prodi, at for mig har De ikke bestået eksamen, De er helt klart dumpet indtil nu! Og når jeg stemmer ja i morgen, er det på grund af de gode kolleger, men ikke på grund af Dem, hr. Prodi! Hvis jeg kunne differentiere, ville De få et klart nej og alle andre et klart ja. I fodbold ville et godt team med en dårlig træner aldrig nå toppen af ligaen. Jeg håber, at den fremtidige Kommission vil vende denne regel!

Formanden
Ærede kolleger, vi afbryder debatten her for at give plads til den afstemning, der blev vedtaget her til morgen. Forhandlingen genoptages efter afstemningen.

Godkendelse af protokollen
Formanden
Protokollen fra mødet i går er omdelt. De har alle haft mulighed for at se den igennem.
Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg den som godkendt.

Napolitano
Fru formand, i den protokoltekst, som vi har fået uddelt, er det kun anden del af afgørelsen fra Udvalget om Forfatningsspørgsmål, der er gengivet.
I går oplæste De både første del og anden del her i salen. Anden del drejer sig om den fortolkning, der skal tilføjes som note til forretningsordenen, men i første del står der følgende: "Stiftelseserklæringen for "gruppen af løsgængere - blandet gruppe" er ikke i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 29, stk. 1". De havde faktisk forelagt dette spørgsmål for os og naturligvis også herefter givet os mulighed for at formulere vores fortolkning som en note til forretningsordenen, der også skal gælde i fremtiden.
Jeg mener derfor, at protokollen også skal indeholde første del af Deres meddelelse til Parlamentet i går.

Formanden
Det vil reelt blive gjort på denne måde. Protokollen vil blive rettet og færdiggjort, hvad dette angår.

Gollnisch
Med Deres tilladelse, fru formand, vil jeg gerne udtale mig om protokollen og indlægget fra vores kollega i forbindelse med det, De lige har sagt. På samme måde som De - og med god grund - i morges udsatte afstemningen til senere, idet vi ikke havde fået den protokol, Parlamentet skulle udtale sig om, er det helt indlysende, at vi kun kan udtale os om den bestemmelse, der findes i protokollen, en bestemmelse af generel karakter, og på ingen måde om de særlige konklusioner, der udgår fra denne.
Det er det første punkt, fru formand, som jeg mener er hævet over enhver diskussion. Parlamentets beslutning vil gælde for den generelle bestemmelse, der er en fortolkning af artikel 29 i vores forretningsorden.
Som andet punkt vil jeg med Deres tilladelse kort forklare, hvorfor denne fortolkning efter vores opfattelse ikke bør vælges. I artikel 29, stk. 4, i vores forretningsorden står der, at erklæringen fra gruppen skal omfatte navnet på gruppen, navnene på medlemmerne og navnene på bestyrelsesmedlemmerne. Dette er de tre eneste krav, der er nævnt i vores forretningsorden.
Hvis De, kære kolleger, måske i foragt for minoriteternes rettigheder, ved at udtrykke en herskervilje hos Parlamentets store grupper, vælger en fortolkning, der går videre end selve tekstens ordlyd, der dog er ganske klar, vil jeg gøre Dem opmærksom på, at De skaber en præcedens, der er meget vigtig og meget skadelig, og den kan en anden dag blive brugt imod en hvilken som helst anden gruppe eller undergruppe her i Parlamentet.
De giver således flertallet mulighed for på en overordnet måde at udtale sig om de politiske slægtskaber, der måtte eksistere mellem det ene eller andet EP-medlem, der i øvrigt har underskrevet en erklæring om stiftelse af en gruppe, og vi ved udmærket, at der også inden for de store grupper findes fraktioner, der ikke - og endda langt fra - er enige i et fælles politisk program.
Dette, fru formand og mine kære kolleger, er grundene til, at vi appellerer til Parlamentets forstandighed og mådehold og især til respekten for mindretallene, som jeg må sige, det indtil nu ikke har taget særlige hensyn til.

Dell' Alba
Fru formand, jeg vil blot sige, at protokollen er udmærket, som den er nu, og at det derfor er korrekt, at den udelukkende meddeler beslutningen om at fortolke forretningsordenen, der skal vedlægges selve forretningsordenen. Resten af bestemmelsen besluttet af Udvalget om Forfatningsspørgsmål har ikke noget at gøre i denne tekst. Jeg foreslår derfor at bevare protokollen sådan, som den foreligger nu, og som den er omdelt til vores godkendelse.

Formanden
Hr. Dell' Alba, en ting ligger fast: Jeg ved, hvad jeg sagde i går, og ikke nok med det, jeg har her foran mig den tekst, som jeg læste op i går, og det kan ingen bestride.
Ifølge vores procedure skal vi godkende protokollen, og de kolleger, der mener, den ikke svarer til det, der er blevet sagt, kan ikke godkende den. Jeg kunne i øvrigt også selv vurdere, at mine udtalelser ikke er blevet korrekt gengivet, sådan som jeg sagde dem, og sådan som jeg genfinder dem her.
Jeg kan derfor naturligvis ikke gøre andet end at tage den rettelse, hr. Napoletano har bedt om, til efterretning, idet jeg bedre end nogen som helst anden er i stand til at vurdere, om mine udtalelser er gengivet korrekt. Jeg kan derfor under ingen omstændigheder tage hensyn til denne rettelse.
Hvis ingen andre gør indsigelse, betragter jeg protokollen som godkendt.

Pannella
Vi skal stemme for eller imod protokollen, og helt bestemt ikke for eller imod konsekvenserne af denne afstemning og af en beslutning truffet af Parlamentet. Det var alt.

Formanden
Lige præcis, hr. Pannella. I øvrigt skal man ikke blande tingene sammen. Lige nu beder jeg hver enkelt om at komme med de rettelser, De mener er nødvendige for protokollen, også måske til andre punkter end dette. Som vi altid har gjort, vil jeg derefter erklære protokollen for godkendt med de rettelser, man har meddelt mig. Først derefter stemmer vi om modstanden mod fortolkningen, som De har fremført.
Hvis ingen andre gør indsigelse, betragter jeg nu protokollen som godkendt.

Knörr Borràs
Fru formand, jeg vil gerne sige noget i forbindelse med side 7 i protokollen. De var så venlig at give mig ordet i går, og jeg talte i anledning af årsdagen for påbegyndelsen af fredsprocessen i mit land, Baskerlandet. I Deres venlige svar sagde De til mig:
"Kære kolleger, jeg har forstået Deres indlæg, som udmærket kan passes ind i den debat, vi har planlagt om dette emne."
(ES) Vi har ikke arrangeret nogen forhandling om dette spørgsmål. Sandsynligvis var det en oversættelsesfejl, men jeg takker Dem under alle omstændigheder for at have givet mig denne lejlighed til at give udtryk for det, som jeg ønskede at sige om fredsprocessen i Baskerlandet.

Posselt
Fru formand, på side 6 i protokollen står der, at hr. Posselt præciserede sine bemærkninger i begyndelsen af mødet. Hertil vil jeg gerne sige følgende: For det første har jeg overhovedet ikke anført nogen bemærkninger i begyndelsen af mødet, og for det andet synes denne præcisering i går ikke at være lykkedes, for der står igen ikke det i protokollen, som jeg egentlig har sagt, og det tilsluttende punkt modsiger det, jeg har sagt.
Derfor vil jeg gerne endnu en gang sige følgende: Jeg gjorde under sidste møde opmærksom på, at plenarforsamlingen i henhold til vores forretningsorden bestemmer over delegationernes formandskaber, men at de blandede udvalg i henhold til vores forretningsorden skal gennemføre valg af deres formandskaber præcis som Parlamentets udvalg, altså de normale faglige udvalg i Parlamentet, sådan som vi har gjort det f.eks. i det interne udvalg i alle udvalg. Sådan skal det også foregå med de blandede udvalg i tredjelandene.
Det har jeg nævnt flere gange her. Der har aldrig været nogen reaktioner på det, selvom det står helt tydeligt i forretningsordenen. I går gjorde jeg endnu en gang opmærksom på det i forbindelse med godkendelsen af protokollen fra fredag på det foregående møde, og nu står der på den ene side i protokollen, at jeg har præciseret uden at sige, hvad jeg egentlig har sagt, og for det andet anføres det efterfølgende, hvem alle i disse blandede udvalgs formandskaber er. Men det er ikke korrekt, det handler derimod om forslag, som der først skal stemmes om i de blandede udvalg ved konstitueringen af dem.

Formanden
Hr. Posselt, vi vil kontrollere, at Deres udtalelser fra i går er blevet indført korrekt i protokollen, idet det udelukkende drejer sig om dette og ikke på nogen måde om at genåbne forhandlingerne om dette spørgsmål.
(Protokollen godkendtes)

Redegørelse ved Prodi (fortsættelse)
Formanden
- Jeg har i henhold til forretningsordenens artikel 180, stk. 4, modtaget en indsigelse fra Den Tekniske Gruppe for Uafhængige Medlemmer mod fortolkningen foreslået af Udvalget om Forfatningsspørgsmål af forretningsordenens artikel 29, stk. 1. I overensstemmelse med forretningsordenen lægger jeg nu fortolkningen ud til Parlamentet. Jeg minder Dem om, som jeg nævnte det i går, at vores forretningsorden kræver et simpelt flertal, og at mindst en tredjedel af Parlamentets medlemmer er til stede. Jeg går ud fra, der er i hvert fald 209 kolleger til stede og endda flere, men det vil vi under alle omstændigheder meget let kunne kontrollere, idet man har bedt om at få afstemning ved navneopråb.
(Fortolkningen vedtoges)

Bodrato
Fru formand, hr. indstillede formand, verden har, lige fra Kosovo til Østtimor, brug for Europa, og EU-institutionernes Europa samt Den Europæiske Union har brug for et godt forhold mellem Rådet, Kommissionen og Parlamentet for at få sine medborgeres fulde tillid. Hr. Prodi har vist, at han er fuldt bevidst om disse betragtninger. En institutionskrise ville svække Kommissionen, men også vores nye Parlament, og det på et tidpunkt, der er afgørende for den europæiske føderalisme. I vores politiske vurdering lægger vi stor vægt på Kommissionens program, der tager sigte på at udnytte de tidligere resultater og gøre en større indsats for fred, sikkerhed, stabilitet og beskæftigelse samt for alle europæeres velfærd, men også for velfærden i de andre lande, som er tæt på os, både i øst og i syd. Men når det gælder Kommissionens indsættelse, er også ledelsesmetoden vigtig, såvel i forbindelse med hele kollegiets ansvar for en handling som i forbindelse med de enkelte kommissærers adfærd. Vi tror, at hr. Prodi også med hensyn til dette spørgsmål vil være i stand til udøve sin rolle som formand for Kommissionen på en kompetent måde. Alle de spørgsmål, som vi har drøftet, gør det muligt for os at stemme ja til det, som hr. Prodi kaldte "en ny start". Det er et almindeligt udtryk, der vedrører Kommissionen, men som efter min mening også vedrører vores nye Parlament.

McNally
Hr. formand, i morges brugte De, hr. Prodi, et russisk ord, glasnost, som betyder åbenhed. Jeg håber, at De kender det andet ord, som hr. Gorbatjov gjorde berømt - perestrojka, som betyder genopbygning, reform - fordi det forventer vi også af Dem. De skal genopbygge tilliden blandt folk i Europa. Det har alle påpeget her til morgen. Men De kan kun gøre det, hvis De viser følgende kvaliteter: klarhed, lederegenskaber, ærlighed og ydmyghed.
Klarhed: Deres politiske vision, som De gjorde rede for her til morgen, lever ikke helt op til vores vision, og De skal udvide Deres vision og i højere grad tænke på et socialt Europa, miljøet og andre aspekter. Vi ønsker konkrete målsætninger fra Dem. Det kan folk forstå, og som en del af denne klarhed ønsker vi bevis på, at De kan lytte. Det fremgår ikke tydeligt i øjeblikket. Vi ønsker bevis på, at De kan lytte, og at De kender Deres egen rolle, vores rolle, Ministerrådets rolle, lobbyisternes rolle og generaldirektoratets medlemmers rolle.
Lederegenskaber: De skal udvise viljestyrke og integritet, og De skal vise, at De er opmærksom, samt at De er kompetent.
Ærlighed: De skal fortælle sandheden, selvom det er ubehageligt.
Deres kommissærer bliver testet ud fra samme kriterier. Vores udvalg, Industriudvalget, stillede spørgsmål til tre kommissærer og sendte delegationer til tre andre. Vi stillede spørgsmål til kommissær Liikanen, Lamy og Busquin, og vi var til stede ved høringerne af Palacio, Patten og Wallström. Vi havde den største rækkevidde af alle udvalg. Vores spørgsmål til kommissær Liikanen og Lamy var objektive, idet vi spurgte om deres rolle. Det var ikke tilfældet med halvdelen af de tilstedeværende medlemmer under kommissær Busquins høring. Den afslørede langt mere om den anden halvdel af Parlamentet, end den afslørede om kommissær Busquin. Han blev i modsætning til de andre indstillede kommissærer udsat for et sadistisk, planlagt og fælles angreb. Der var ingen reaktion på hans gentagne og meget klare svar på det samme spørgsmål. Spørgsmål om belgisk indenrigspolitik, som ingen indflydelse havde på hr. Busquins fremtidige rolle, blev gentaget til bevidstløshed, da dette jo er et flersproget Parlament. Ingen andre kommissærer fik en sådan ilddåb, og det er krænkende for os, der ønskede at gøre dette på en passende måde og lytte objektivt til, hvad kommissærerne havde at sige om deres fremtidige arbejde. Den anden halvdel af Parlamentet burde skamme sig noget så eftertrykkeligt over deres opførsel under høringen af Busquin.
I modsætning til den anden side af salen lyttede vi til svarene på spørgsmålet om de fremtidige roller. De seks kommissærer, som vi havde udeståender med, kom med tilfredsstillende redegørelser for deres fremtidige kompetence i de roller, som de skal udfylde.

Maij-Weggen
Hr. formand, jeg har et indlæg til forretningsordenen. En af de aftaler, som indgås med Prodi-Kommissionen, er, at kommissærerne skal være til stede, når der drøftes noget, som vedrører dem. Jeg ser nu, at en stor del af kommissærerne, en betydelig del, åbenbart allerede er begyndt på frokostpausen, selvom der stadig tales om dem. Jeg synes, at hele Kommissionen skal være til stede, indtil denne forhandling er afsluttet.

Bayrou
Hr. indstillede formand, De føler sikkert, at De har tilliden fra en betydelig del af Parlamentet af årsager, der hænger sammen med Deres baggrund, og jeg tror også med Deres menneskelige og personlige kvaliteter. De vil altså modtage Parlamentets tillid, og på grund af Dem stemmer mange af os for hele Deres hold. De vil få ansvaret for EU's generelle interesser. Dette er Kommissionens opgave. Jeg mener, at disse generelle interesser i dag kræver, at De i løbet af de kommende fem år skal tage to hovedudfordringer op.
Den første er befolkningernes manglende forståelse for EU's institutioner. Det, der fungerer her, er institutioner for indviede, som folk ikke forstår, og som de ikke informeres om. Da de opfatter dem som dunkle, fatter de en mistanke til disse institutioner, som ofte er overdrevet. Det er op til Dem som advokat for EU's generelle interesser og til os som repræsentanter for befolkningerne at gøre denne handling forståelig, og De ved, det er årsagen til, at vi forsvarer idéen om en forfatning, om at arbejde for en EU-forfatning.
Den anden udfordring, der er langt vigtigere, er at finde ud af, om der findes forslag til en samfundsmodel for EU. EU er oprettet for at skabe en plan og i disse globaliseringstider, hvor borgerne har indtryk og fornemmelse af, at alle de vigtige beslutninger træffes et andet sted, og især inden for den økonomiske verden, er det relevant igen at fremsætte idéen om en plan for EU, der deles af borgerne og forsvares af institutionerne. Formuleringen af en sådan plan påhviler Dem som formand for Kommissionen på samme måde, som den påhviler os som repræsentanter for befolkningerne.
Jeg er sikker på, De fornemmer det, og det er min konklusion, at det er i dialogen mellem Europa-Parlamentet og Kommissionen, at nøglen til EU's fremtid ligger.

Cashman
Hr. formand, som en bemærkning til forretningsordenen vil jeg gerne henvise til den bemærkning til forretningsordenen, som kom fra den anden side af salen om kommissærernes tilstedeværelse. Hvis vi kræver kommissærernes tilstedeværelse, er det så ikke rimeligt, at vi også kræver, at alle medlemmer af Parlamentet skal være til stede? Jeg vil gerne understrege over for den anden side af salen, at man ikke kan være selektiv, når man taler om principper. Tak.

Walter
Hr. formand, hr. Prodi, i Deres tale den 21. juli 1999 sagde De, at Deres slagord vil være gennemskuelighed, ansvarsbevidsthed og effektivitet. Netop inden for budgetpolitik gælder det om at udfylde disse tre grundprincipper med lødighed. Hvis vi vil genvinde borgernes tillid, har vi brug for gennemskuelighed i gennemførelsen af EU-budgettet i alle dets enkeltheder, ansvarsbevidsthed i omgangen med skattemidlerne og budgetpolitisk effektivitet ved gennemførelsen af Fællesskabets politikker. I den forbindelse er det klart, at dette er en opgave for hele Kommissionen, alle kommissærer og alle kontorer.
Men med fru Schreyer har De præsenteret en erfaren politiker, som på europæisk plan ganske vist skal kunne udholde det ene eller det andet, fordi hun først skal finde sig til rette på den ene eller den anden måde, men som hurtigt og omfattende har sat sig ind i det meget komplicerede stof vedrørende budgetpolitikken og er meget bevidst om de kommende budgetpolitiske udfordringer. Hun har fremstillet budgetdisciplin som et af sine højest rangerende principper. Det er prisværdigt. Vi vil dog også være opmærksomme på, at det ikke kun handler om at beskrive nye opgaver og lade disse indgå i vores budget, men vi vil også skulle optræde sammen med Dem over for Rådet og sige, at nye opgaver kræver flere penge.
Efter min mening var det godt, at fru Schreyer meget udiplomatisk sagde, at en skelnen mellem ikkeobligatoriske og obligatoriske midler burde ophæves. Det ville betyde ligeberettigelse i Parlamentet på alle områder. Et sådant modigt udsagn betaler det sig at nævne endnu en gang! Hun sagde endvidere, at indtægtsbeføjelsen skal flyttes hertil, og at vi meget snart skal gå i gang med diskussionen herom. Jeg mener, at fru Schreyer hører til blandt de indstillede kandidater, der absolut vil udføre sin opgave i Parlamentet. Vi har - i det mindste ikke her på stedet - nogen anledning til at tvivle på Deres hold.

Giannakou-Koutsikou
Hr. formand, vi har opmærksomt lyttet til formanden for Kommissionen, hr. Prodi, og hans programerklæringer, erklæringer, der fremhæver toppen af de politikker, som EU vil følge. Hr. formand Prodi, Deres omtale af udvidelsens fortræffeligheder samt Deres vedholdende interesse for gennemførelsen af Europas politiske union er principper, som vi deler.
Vi er af den mening, at Europa faktisk kun har en fremtid som et fælles politisk, socialt og kulturelt område. Målet bør være et område med frihed og social retfærdighed for de europæiske borgere. Men et sådant område har brug for en samlet deltagelse fra borgernes side. Det sidste valg til Europa-Parlamentet var karakteriseret ved en voldsomt lav stemmedeltagelse. De må vide, at i borgernes bevidsthed symboliserer den europæiske opbygning ikke længere nær så intenst den fredelige sameksistens mellem folkeslag. Den seneste krise og Europa-Kommissionens afgang på grund af visse personer, som ikke påtog sig deres ansvar, har bidraget til europæernes skuffelse.
Hr. formand Prodi, De har påtaget Dem ansvaret midt i en tid med intens tvivlen, men et Europa med megen uro og megen tvivl vil altid eksistere, og De har sammen med kommissærerne påtaget Dem et alvorligt ansvar. Da De blev indsat som formand, troede vi alle på basis af Deres udtalelser, at den endelige beslutning om enhver kommissærs placering ville få Deres stempel. Det foregik nu ikke sådan i sidste ende. Vi beder Dem naturligvis ikke om at overtræde traktaten, men vi beder Dem om at realisere et nyt princip, at kollidere, at bryde med fortidens "dårligdomme" og tage hensyn til Parlamentets anvisninger.
Vi fra partiet Nea Dimokratia fra Grækenland vil stemme for Deres Kommission til trods for visse forbehold, eftersom vi dels håber, at De vil respektere Deres forpligtelser fra sidste uge, og dels er enige i det politiske indhold i Deres erklæringer i dag. Det skal ikke opfattes som en blankocheck, men som en tillidstilkendegivelse til Dem til glæde for et Europa, som bør udvikle sig. Vi håber, at De vil prioritere gennemsigtighed i Europa-Kommissionens virke og have politikken om borgernes beskyttelse, beskæftigelsen, den kulturelle udvikling samt solidariteten mellem de folk, som lider under udemokratiske tilstande og fattigdom, som hovedmål.

Hughes
Hr. formand, vi socialdemokratiske medlemmer af Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender mener, at fru Diamantopoulou har vist sig at besidde de evner og egenskaber, som er nødvendige for at blive en god kommissær for beskæftigelse og sociale anliggender. Vi vil opmuntre og støtte hende i det omfang, hun har brug for det, med henblik på at fremme et socialt Europa gennem Kommissionens kollegium. Vi håber, at hun får en fair behandling her.
Hun kender til nogle af de prøver, som vi vil udsætte hende for. Jeg vil gerne nævne tre. For det første skal hun så hurtigt som muligt sammen med medlemmerne af udvalget udtænke et nyt socialt handlingsprogram, som skal dække den nye Kommissions embedsperiode, og som tager højde for de nye omstændigheder efter indførelsen af euroen samt de nye muligheder efter Amsterdam-traktaten for at fremme beskæftigelsen og beskæftigelsesmulighederne og bekæmpe usikkerhed og udelukkelse. For det andet skal hun hos Parlamentet søge ny forståelse for anvendelsen af bestemmelser vedrørende den sociale dialog i det sociale kapitel. Den måde, som proceduren indtil nu har været anvendt på, har hverken opfyldt selve proceduren eller de retmæssige forventninger til denne demokratisk valgte institution. Det er et prioritetsområde, der haster. For det tredje skal hun sammen med Parlamentet opfordre Rådet til at råde bod på udelukkelsen af Parlamentet fra den makroøkonomiske dialog som aftalt i Köln. Det sidste, vi har brug for nu, er mindre demokrati.
Hvis alt går vel i morgen, ser vi frem til at arbejde sammen med hende i disse og andre sammenhænge.

Maij-Weggen
Hr. formand, selvom Kommissionen nok vil opnå flertal her i Parlamentet, betyder det ikke, at vores gruppe ikke tøver med hensyn til nogle kommissærer. På grundlag af denne tøven er der også optaget to kritiske passager i beslutningsforslagene. Under pkt. 3 og 5, litra a og b, i vores beslutningsforslag siges det tydeligt, at hvis Parlamentet mister tilliden til en kommissær, skal simpelt flertal være tilstrækkeligt til at anmode formanden, hr. Prodi, om at lade den pågældende kommissær fratræde. Pkt. 5, litra b, tilføjer, at hvis der er en juridisk anklage på grund af korruption, er også dette fratrædelsesgrund. Desuden står der også i pkt. 5, litra f, i beslutningsforslaget, at Parlamentet kan anmode om et porteføljeskifte, hvis der er god anledning dertil. Jeg vil endnu en gang bede hr. Prodi om at reagere derpå.
En anden bemærkning vedrører de aftaler, som allerede er indgået i beslutningsforslagets pkt. 1 og 4 og i pkt. 5 t/m (h). Af de supplerende spørgsmål må det være tydeligt, at løfterne har været utilstrækkelige med undtagelse af de punkter, som jeg netop nævnte. Men jeg henviser også til informationspligten: nødvendigheden af at forelægge Parlamentet dokumenter, når der anmodes derom. Om denne informationspligt har jeg allerede forelagt et forslag til forordning i Udvalget om Forfatningsspørgsmål. Vi synes, at det skal ordnes hurtigt. Enten kommer De med et forslag til forordning, eller også gør Kommission det selv, og der foreligger altså allerede en tekst.
Endelig har jeg et budskab til hr. Bolkestein, som altså ikke er til stede. Han har i årevis markeret sig som eurokritiker og euroskeptiker og under høringen foretaget en vending på 180º. Som kristdemokrater må vi naturligvis støtte enhver, som omvender sig. Men vi går dog ud fra, at det ikke var en vending kun for høringen, men at det er en vending, som også vil komme til udtryk i hans arbejde. Det vil vi følge meget kritisk.
Spørgsmålet, om vi i morgen vil stemme for eller imod eller hverken vil stemme for eller imod, afhænger af hr. Prodis svar på punkterne i anden halvdel af vores beslutningsforslag.

Goebbels
Hr. formand, retten til at godkende Kommissionen hænger udtrykkeligt sammen med Parlamentets pligt til at kontrollere de kommende kommissærers evner til at udøve deres mandat.
Høringerne har været meget nyttige, og de er generelt forløbet i et konstruktivt klima. Jeg vil dog ikke desto mindre godt advare kollegerne imod ethvert forsøg på at efterabe visse overgreb fra USA's Kongres, især hykleriske indfald i politikernes privatliv. Det er normalt, at man kræver en erklæring om enhver politisk aktørs interesser, men gennemsigtigheden må stoppe ved privatsfæren.
Europa-Parlamentet er ikke den hellige inkvisition, hvilket ville behage visse af Torquemadas lærlinge, hvad enten de er flamlændere eller bayrere, i deres forsøg på at bagtale Philippe Busquin. Flandern er et af hjemstederne for den europæiske civilisation, og flamlænderne har fortjent bedre end Vlaams Blok. Jeg har kendt Philippe Busquin i en årrække, og jeg har fuld tillid til hans personlige integritet.
Jeg vender mig ligeledes imod dem, der synes at ville svække de kommende kommissærer politisk. Jeg deler ikke Bolkesteins politiske idealer, men han har fuldt ud ret til fortsat at være aktiv i Liberal International.
De kommende kommissærer bør afholde sig fra at stille op til politiske valg i deres mandatperiode. Men jeg håber, de vil forblive tro mod deres politiske overbevisninger.
Ingen har kritiseret det alt for høje antal kommissærer, der er trofaste socialdemokrater. Denne kendsgerning afspejler måske ikke Parlamentets aktuelle politiske sammensætning, men det afspejler socialdemokraternes styrke i de 15 medlemsstater. Uanset hvad, bør Kommissionen sætte sig ud over traditionelle politiske stridigheder. Den bør helt afgjort forblive et kollegium. Selvom fristelsen hos mange parlamentarikere til at dømme kommmisærerne individuelt er stor, kræver traktaten med god grund en samlet afstemning.
Traktaten giver ligeledes Komissionen en eksklusiv ret til at tage initiativer i administrationen af EU. At ændre dette vil i realiteten sige, at man gjorde Kommissionen til slet og ret et administrationsorgan. Parlamentet har interesse i at forsvare Kommissionens beføjelser og især dens ret til at tage initiativer, uden hvilken regeringernes og de nationale bureaukratiers tyngde ville blive knusende. Parlamentet har intet at vinde ved en opløsning af Kommissionens beføjelser.
Høringerne har vist, at Prodi-Kommissionen vil samarbejde med Parlamentet og tage hensyn til vores udtalelser og lovgivende arbejde. Til sammenligning har kommissærerne Monti og Solbes over for Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål lagt grundlaget, et godt grundlag, for et fremtidigt samarbejde. Uanset hvad, skal man dømme Kommissionen og kommissærerne på deres politiske handlinger. Hr. Prodi viste os i morges en første skitse. Jeg håber, at vi i begyndelsen af år 2000 har ret til at få et mere udviklet EU-freskomaleri.

Pacheco Pereira
Hr. indstillede formand for Kommissionen, De indledte Deres indlæg med at tale om Timor. Jeg takker for Deres interesse, og jeg appellerer til Kommissionen om klart at forstå, at Timor-spørgsmålet desværre vil stå på dagsordenen endnu i nogen tid og kræve omgående forholdsregler både på det humanitære område - i dobbelt betydning - og på det politiske og sikkerhedsmæssige område, eftersom meddelelsen om, at en international styrke skal gribe ind, ikke i sig selv er nogen garanti for sikkerheden i området, da den bør kunne gribe ind uden nogen som helst betingelser fra de indonesiske myndigheders side, og der virkelig skal ydes humanitær bistand omgående i dette ords egentlige betydning.
Jeg kan sige det som øjenvidne til afstemningen i Timor på vegne af Europa-Parlamentet. Situationen er meget alvorlig og kræver øjeblikkelig indgriben, samt at der straks udøves et vedholdende pres fra alle de europæiske institutioner, for der er langt fra den nødvendige sikkerhed for alt.
At en ny Kommission indleder sit arbejde, er et håb for Europa. Imidlertid ved vi jo, at omstændighederne for, hvorledes forslaget til dens sammensætning er kommet Parlamentet i hænde, ikke har været de bedste. Ligeledes ved vi, således som vi da også igen har gjort opmærksom på, at der er blevet rejst berettiget tvivl om de overvejelser, der er gået forud for regeringernes udpegning af de enkelte medlemmer. Vi ser også med bekymring, at Kommissionens sammensætning ikke afspejler resultaterne af det seneste valg til Europa-Parlamentet eller den tidligere tradition for større politisk pluralisme.
Disse indsigelser betyder dog ikke, at vi ikke ønsker Kommissionen god arbejdslyst. Århundredskiftet bliver afgørende for Europa. Vi ønsker, at Kommissionen bliver i stand til at klare det, der sandsynligvis bliver dens vigtigste opgave, nemlig at forlige den økonomiske og sociale samhørighed med udvidelsen. Hvis disse to mål ikke bliver nået på en sammenhængende og fornuftig måde, kommer det politisk og socialt bevidste Europas grænser næppe til at svare til Europas geografiske grænser.
I bevidsthed om, at dette er Kommissionens vigtigste opgave, ønsker vi hr. professor Prodi og Kommissionens medlemmer god arbejdslyst samtidig med, at vi erklærer, at den kan regne med stemmerne fra de portugisiske medlemmer af Det Europæiske Folkepartis Gruppe.

Sakellariou
Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, i Deres tale i morges sagde De, at Kommissionen skal være meget mere åben. De talte i denne forbindelse om den nødvendige glasnost her og nu. Dermed har De ramt problemets kerne. Konflikten mellem Kommissionen og Parlamentet det sidste års tid skyldtes for en stor del Kommissionens hemmelighedskræmmeri og den arrogance, med hvilken Kommissionen interesserede sig for Parlamentets berettigede bekymringer. Jeg håber, at det alt sammen hører fortiden til, og glæder mig sammen med Dem, hr. formand for Kommissionen, til en ny begyndelse.
Jeg er nu kommet frem til de konkrete høringer for Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik. Først en generel bemærkning: Hvis vi fastsatte kvalificeringsmålet for kommissærer til det niveau, som min kollega Ingo Friedrich har vist ved høringerne og ved debatten i dag, ville vi ikke have problemer med nogen. Men det behøver de indstillede kommissærer Günther Verheugen og Chris Patten ikke. De har begge engageret sig i en fremragende debat i udvalget og virkelig leveret en prøve ikke kun på deres faglige kvalifikationer, men også - og det er næsten vigtigere - på den nye politiske kultur, som De selv, hr. kommissær, nævnte, og på dialogen mellem Europa-Parlamentet og Kommissionen.
Naturligvis har vi konstateret, at der er forskelle i de politiske meninger. Det ville også være uforståeligt, hvis det var anderledes, men netop dét gør samarbejdet interessant og redder os fra kedsomhed. Ikke uden grund var alle koordinatorer efterfølgende helt enige om, at vores udvalg får to værdifulde og værdsatte samtalepartnere.
Hr. formand for Kommissionen, også Udvalget om Udvikling og Samarbejde har opnået samme enighed, hvad angår den indstillede kommissær Nielson. Jeg siger det, fordi vores udvalg også var engageret her. Jeg vil gerne love Dem og de andre kommissærer vores kritiske samarbejde og vores dialog og sige til Dem, at det ikke falder mig svært at gentage det, som min gruppeformand sagde tidligere, nemlig at vi vil vise Dem vores tillid.

Stenzel
Hr. formand, hr. indstillede formand for Kommissionen, godkendelsen af den nye Kommission må ingen tage let på. Det, som borgerne forventer af Europa, er efter mange måneders krise og lammelse en genoptagelse af arbejdet, men under bedre betingelser, der også styrker tilliden. Det store svage punkt i konstruktionen af Den Europæiske Union er der fortsat, hvad enten vi til sidst kan stemme for den samlede Kommission eller ej, selvom vi - i det mindste ved én indstillet kommissær - har store betænkeligheder. Jeg er klar over, at De som indstillet formand for Kommissionen allerede har optaget væsentlige politiske krav fra os for at gøre det muligt at gennemføre det individuelle ansvar. Jeg understreger dette så meget desto mere, som kravet om individuelt ansvar er forankret i Europa-Parlamentets beslutning af 23. marts i år på baggrund af et forslag, jeg har fremsat.
Det, jeg ønsker på vegne af min delegation, men også som parlamentsmedlem for mit land, er tillid og kontrol. En tillid, som borgerne både kan nære til Kommissionen og til Europa-Parlamentet. Denne tillid er ikke nogen selvfølge, men skal altid retfærdiggøres på ny. Vi hverken vil eller kan udstede en blankocheck. Vi har brug for stærke, funktionsdygtige institutioner, ellers mister den europæiske tanke troværdighed ved gennemførelsen. Jeg er, hvad angår indholdet, fuldt ud enig i Deres program, som helliger sig "glasnost ", som ikke ønsker en "lille bitte reform " af institutionerne, men en dybtgående reform, der stræber efter en effektiv skabelse af arbejdspladser gennem konsekvent liberalisering, som tillægger subsidiaritet stor værdi, som anser adækvate svar på den demografiske udvikling i Europa for nødvendig. Den Europæiske Union skal fortsat være en attraktiv model. Zonen for fred og velstand skal også omfatte udvidelseskandidaterne, med sund fornuft og med troværdighed. Den europæiske tanke, som ligger til grund for EU, kræver nye impulser. De personligheder, der omsætter denne tanke i praksis, skal være i stand til det. Individuelt ansvar og samarbejde med Parlamentet i alle faser af processen er i den forbindelse ufravigelige betingelser.

O' Toole
Hr. formand, vi glæder os over muligheden for at arbejde med den indstillede formand for Kommissionen og Kommissionen. Nu har vi mulighed for at undersøge deres tilsagn om at arbejde sammen med Parlamentet og imødekomme vores ønske om kontrol med gennemførelsen af reformprocessen samt undersøge deres konstruktive engagement i vores mål som parlamentsmedlemmer, nemlig en europæisk økonomi baseret på viden, færdigheder og kreativitet og et europæisk samfund baseret på inddragelse, forskelligartethed og kulturel velstand.
Men vi kan ikke ignorere de globaliseringsudfordringer, som Unionen nu står over for, eller den eksplosive udvidelse af det audiovisuelle samfund og informationssamfundet, behovet for en uddannelseskapacitet med stor bredde og dybde og endelig behovet for at etablere vores institutioners legitimitet og give deres former ny styrke. Det er udfordringer, der går lige til kernen af reformprocessen, og udfordringer, der involverer mit eget udvalg. Jeg håber, at den indstillede kommissær fremover vil nyde vores tillid, men samtidig også have forståelse for, at hans succes også afspejler vores succes. Sammen kan vi arbejde for Den Europæiske Unions fremtid.

Carlsson
Hr. formand, vi har store forhåbninger nu om at skabe åbenhed og gennemføre reformer med henblik på effektivitet. Hr. Prodi, Deres aftale med hr. Poettering tyder på en ny æra, en mulighed for en helt ny kommissionskultur, præcis i den hensigt at genvinde tillid til og interesse fra borgernes side for EU. Det har været en omtumlende, men efter min mening absolut nødvendig proces for Unionen.
Lad mig gå tilbage til december 1998, da vi i PPE-gruppen, sammen med De Liberale og De Grønne, kæmpede for åbenhed og krav om ansvar i dechargedebatten i forbindelse med budgettet. Dér valgte Socialdemokraterne partihensyn, flugtforsøg og fejhed over for Rådet! Uden vores borgerlige vilje til at udøve kontrol, påtage os vores ansvar og kræve papirerne på bordet, åbenhed frem for alt, var vi aldrig kommet så langt, som vi faktisk er i dag.
Hr. Prodi, kære kommissærkandidater, udvidelsen, udenrigs- og sikkerhedspolitikken, at styrke frihandlen i verden, at åbne markeder, fortsætte liberaliseringen i Europa med øget konkurrenceevne for den fælles valuta og en virkningsfuld miljøpolitik - i forbindelse med alt dette får Europa behov for en meget stærk og fungerende Kommission, hvor De, professor Prodi, vil få vores tillid og en godkendelse af Deres lovforslag. Når De får det, får De imidlertid også ansvaret for, at hver og en af kommissærerne kan leve op til de idealer, den indstilling, den overbevisning og de krav om ret og rimelighed, som vi alle stiller nu. Jeg ønsker Dem held og lykke. De vil få den moderate delegations ja ved afstemningen i morgen.

Gebhardt
Hr. formand, med afstemningen om Prodi-Kommissionen i morgen sætter Europa-Parlamentet et punktum for Santer-Kommissionens skandale. Jeg håber dermed også, at vi kan overvinde en forståelig portion mistillid fra borgernes side og skabe ny tillid til Den Europæiske Union.
Punktum betyder dog ikke slutpunktum. Europa-Parlamentets opmærksomhed arkiveres ikke. Vi vil også fremover holde godt øje med Kommissionen. Det er det, vi er blevet valgt til af befolkningerne i Europa. Vi vil sørge for, at enkelte medlemmer i givet fald fjernes fra Kommissionen, hvis de af faglige eller personlige grunde ikke længere er acceptable. Hvis vi havde mulighed for at stemme om den enkelte kommissær ved indsættelsen af Kommissionen, ville f.eks. hr. Bolkestein dumpe i morgen efter min mening. Den, der som kommissær er ansvarlig for det indre marked, og som ved høringen konstant tager ordet subsidiaritet i sin mund, har nemlig forstået for lidt af de store fælles opgaver i Europa.
Befolkningerne i Europa forventer en ledelse til deres fordel, der er optaget af det fælles vel og ikke af summen af enkeltinteresser i medlemsstaterne. Hvis hr. Bolkestein lærer at forstå det, kan han deltage længe i den succes, som jeg ønsker for hr. Prodi og hans Kommission. Lærer han det ikke, er han kandidat til et løbepas. Hr. Prodi, da hr. Bolkestein stadigvæk ikke er kommet tilbage, stoler jeg på, at De siger det videre til ham.

Thyssen
Hr. formand, på vegne af den belgiske delegation, de belgiske medlemmer af PPE-gruppen, vil jeg på forhånd gøre det tydeligt, at vi skal være helt klar over, at vi med afstemningerne i morgen står over for en overordentlig vigtig beslutning. Hr. Prodis formandskab rejser ingen tvivl hos os. Vi påskønner hans indlæg, vi regner med positive svar på punkterne i vores beslutningsforslag, vi har tillid til hr. Prodis evner til at lede Kommissionen på en ansvarlig og sagkyndig måde. Hvis vi var blevet anmodet om at udtale os om hver enkelt af disse indstillede kommissærer, ville de fleste af dem også have fået vores støtte. Men vi skal nu engang udtale os om Kommissionen som kollegium. Vi ved, at en kædes styrke bestemmes af dens svageste leds styrke. Vi konstaterer desværre, at ét led i helheden er temmelig svagt.
Er det en forlængelse af den institutionelle krise? Ikke for os, for det er på høje tid, at Kommissionen på ny med fulde beføjelser kan udføre sit arbejde. De må således ikke forvente af os, at vi stemmer imod. Det svage led, det ved alle i mellemtiden, er den kandidat, som den belgiske regering har indstillet. Denne regering kunne have gjort sit eget land en bedre tjeneste. Høringen af hr. Busquin var ikke nogen stor succes for kandidaten. Det var vi, næsten alle tilstedeværende i udvalget, enige om. Men desværre er denne konstatering ikke kommet til udtryk i brevet til parlamentsformanden. Vi kan gætte os til hvorfor.
At hr. Busquin desuden ikke har udvist den mindste følsomhed for slet ikke at tale om engagement med henblik på at forsvare brugen af nederlandsk i de europæiske institutioner, er en fornærmelse for seks millioner flamlændere. Det kan de af os, som repræsenterer flamlænderne, ikke uden videre se bort fra. Hr. formand, kære kolleger, det vil ikke overraske Dem, at den belgiske delegation i PPE ikke uni sono kan godkende dette kollegium, men vi vil dog indtage en konstruktiv holdning med henblik på at arbejde med kollegiet i de kommende år.

Formanden
Ærede kolleger, hr. indstillede formand for Kommissionen, vi afbryder vores forhandling her.
(Mødet udsat kl. 13.02 og genoptaget kl. 15.00)

Redegørelse ved Prodi (fortsættelse)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er fortsættelse af redegørelsen ved Prodi.

Myller
Hr. formand, hr. indstillede formand for Kommissionen, hr. Prodi, hvis og når vi forhåbentlig er optimistiske og tillidsfulde med hensyn til fremtiden, kan vi konstatere, at vi nu befinder os i en ideel situation. Nu har vi alle chancer for at lede arbejdet i EU i en bedre retning end før, og det en retning, som øger borgernes tillid. Foran os har vi en ny Kommission, som under høringerne har bundet sig til løfter om at udvikle arbejdet i Unionen, så det bliver mere åbent, mere effektivt og mere forståeligt. Vi har også hørt under høringer af de enkelte kommissionsmedlemmer, at Kommissionens arbejdsområder i fremtiden har ledere, som har bundet sig til at arbejde i tæt samarbejde med Europa-Parlamentet. Kollektivt har Kommissionen gennem formanden forsikret, at den er parat til reelle reformer.
Den strenge anmærkning fra de europæiske borgere ved parlamentsvalget i juli har vi endnu i frisk erindring. Den nuværende praksis kan ikke fortsætte. Unionen skal straks påbegynde reformerne, som kan overføre arbejdsprocedurer og strukturer på alle Unionens institutioner til det nye årtusinde. Kommissionen skal gå i takt med medlemsstaternes og deres borgeres virkelighed. Parlamentsmedlem Roth-Behrend henledte opmærksomheden på et meget vigtigt aspekt: Kommissionen skal virkelig ved udvælgelse af sine egne prioriteringer og ved offentliggørelse af dem huske borgernes faktiske bekymringer som miljøspørgsmål, bæredygtig udvikling i sin helhed samt behovet for forbrugerbeskyttelse. Her vil jeg gerne tilføje borgernes samfundsmæssige ligeberettigelse.
Selvom jeg sagde, at vi har alle muligheder for forbedringer foran os, er jeg bange for, at vi ikke er i stand til at udnytte denne chance. Der er først og fremmest tale om, hvorvidt den kommende Kommission har evner til at gennemføre grundige reformer, i stedet for, at den blot nøjes med politikken med lappeløsninger på de reelle problemer. Det har vi ikke råd til, og jeg er sikker på, at reelle reformer er på vej, og i den tro ønsker jeg den kommende Kommission en lang levetid.

Pannella
Hr. indstillede formand for Kommissionen, hvis vi i dag skulle vælge mellem Dem og Deres modstandere samt de grunde, disse har fremsat, ville vi være i en sådan knibe, at vi måske endda blev nødt til at undlade at stemme eller ligefrem stemme ja til godkendelsen af Dem, så ringe og ynkelige finder vi de argumenter, som de værste kommunister og Milosevics allierede river af sig her i Parlamentet mod NATO og vores lande, de britiske konservative og flere endnu. Men vi skal bedømme Dem og vise Dem vores tillid eller ej på baggrund af Deres erklæringer og på baggrund af det, vi ved om Dem, uafhængigt af disse erklæringer.
Som europæiske føderalister kan vi absolut ikke vise Dem vores tillid. I selve den politiske og programmæssige indfaldsvinkel, De har angivet for os, nævnes der ikke noget om de uopsættelige institutionsspørgsmål og om den overstatslige indfaldsvinkel.
Som liberale og liberalister ved vi, også ud fra Deres hentydninger til programmet, at der er en risiko for, at vi i Europa overtager den postkorporative og postfascistiske arv, der kendetegnede det italienske partistyrede systems såkaldte blandede økonomi.
Og endelig er vi, netop som italienere, bange for, at De skal forårsage en gentagelse på kontinentets politiske scene af denne udlodning af partiers og det partistyrede systems magt til skade for enhver forestilling om en retsstat og enhver reel følelse af et Europa med forandringer og reformer inden for frihed og rettigheder samt et fremskridt i denne retning. Det er således derfor, at vi sammen med de andre valgte fra Lista Bonino bekendtgør, at vi er fast besluttede på at stemme nej, og at vi klart nægter at vise Dem vores tillid.

Krarup
Der er flere fra min gruppe, der har talt i denne sag. Personligt og på vegne af den gruppe, jeg repræsenterer i Danmark, må jeg sige, at jeg ikke kan stemme for Kommissionen. Jeg vil fremhæve to punkter. Det ene er, at det politiske program, der er fremlagt, fremmer en integration, der går langt ud over det, der er dækning for hos 80% af den danske befolkning og i øvrigt i de øvrige medlemsstaters befolkninger. Det er politisk uspiseligt. Det vil være mere Union af et omfang, som er truende for vores nationale stater. Det andet er baggrunden. Baggrunden for Prodi-Kommissionen er jo som bekendt den skandale, der blev oprullet i forbindelse med ekspertgruppens første beretning i foråret. Man kunne forestille sig, at Parlamentet - som forudsætning for at godkende den nye Kommission - krævede radikale ændringer, som hindrede, at de systematiske misbrug, som har fundet sted, blev standset, at den konsekvente mangel på kontrol, der gør sig gældende i systemet, blev udbygget, men det er der ikke tale om. Under disse høringer har man accepteret en aldeles lemfældig forklaring fra de udpegede kommissærkandidater. Det er specielt en skandale, at en mand som forhenværende kommissionsformand Delors' højre hånd, som har ansvaret for opbygningen af de kritiserede sikkerhedstjenester, bliver lempet igennem dette Parlament uden så meget som et eneste kritisk spørgsmål. Af disse grunde er det umuligt for os at stemme for den udpegede Kommission.

Suominen
Hr. formand, i sin tale nævnte den indstillede formand for Kommissionen, professor Prodi, i dag helt rigtigt, hvor vigtige samarbejdsparterne er for Unionen. Han nævnte behovet for at møde USA og Middelhavsområdet og endda behovet for, at religionerne mødes. Jeg lyttede måske dårligt, men jeg opdagede ikke, at han nævnte Unionens nordlige dimension, området fra Barentshavet gennem Nordrusland til Baltikum og Polen, og igen fra Skandinavien til det nordlige Tyskland. Dette område har imidlertid de længste grænser mellem Unionen og landene, som søger om medlemskab, ligeledes har det den eneste fælles grænse med den store europæiske stat, Rusland. Jeg håber, at problemerne og også mulighederne i dette område får Kommissionens opmærksomhed. Ligeledes ønsker jeg en konstant fornyelse med hensyn til Rusland-strategien, selvom jeg godt er klar over, at Rusland med alle skandaler og problemer i dag er et virkelig stort spørgsmålstegn. Beretningen fra Den Uafhængige Ekspertgruppe påpeger, at strukturerne i EU og Kommissionen er blevet komplicerede og uklare i årenes løb, hvad ansvar og magtforhold angår. Kommissær Kinnock har sandelig et lige så stort job som eventyrenes Herkules, når han skal fortsætte kommissær Liikanens arbejde med at reformere strukturerne. Jeg ønsker, han får succes, og venter på resultater.
Professor Prodi efterlyste mere glasnost. Det har han helt ret i, når det drejer sig om forholdet til Parlamentet. Det støtter jeg. Vi skal dog huske, at Gorbatjovs Sovjetunion blev opløst på grund af for megen glasnost og for lidt perestroika. Ordet perestroika oversættes nemlig bedst med "at bygge et nyt hus på en afprøvet grund". At Sovjet opløstes, gjorde ikke noget, men det ønsker jeg ikke for Unionen. Jeg håber, at Prodis Kommission også tager højde for perestroika i Unionen, det er kun på den måde, Kommissionen er i stand til at gøre fremskridt i substansspørgsmålene og "bygge et nyt hus på en afprøvet grund".

Soares
Hr. formand Prodi, jeg vil indledningsvis bifalde den vigtige omtale, som De i begyndelsen af Deres tale gav den tragiske situation i Østtimor. Jeg vil dog gerne spørge, hvad De konkret agter at gøre - givetvis i samarbejde med FN - for at befordre og befæste Timors uafhængighed, der nu er uigenkaldelig, og for at yde akut humanitær hjælp til Timors forpinte befolkning.
Hvad angår Deres redegørelse i øvrigt, er det min opfattelse, at De, selvom den berørte meget vigtige emner, ikke i tilstrækkeligt omfang understregede den sociale dimension i de mål, som Deres Kommission har sat sig. Det forhold, at et ord af så stor symbolsk betydning som "samhørighed" er blevet fjernet fra Generaldirektoratet for Regionalpolitik, synes mig ikke særlig lykkeligt. Det har chokeret mig, at De er ganske afklaret med hensyn til frihandel og krav til konkurrenceevne, men ikke omtaler eller kun er ret vag, hvad angår bekæmpelsen af arbejdsløshed, fattigdom og social udstødelse, der jo er virkelige plager for Den Europæiske Union.
Kommissær António Vitorino, der leverede Parlamentet en fremragende redegørelse, lagde vægt på integration af flygtninge og en effektiv beskyttelse af de etniske mindretal. Han fremlagde et glimrende program for det område, som er blevet ham tildelt, et program, som Parlamentets flertal viste sig enigt i og gav sit bifald.
Jeg vil gerne vide, om De som formand for Kommissionen agter at yde en personlig indsats for at få løst de særdeles alvorlige sociale problemer, som EU stadig har, og som efter min mening burde have den absolutte førsteprioritet.

Doyle
Hr. formand, jeg synes, det er vigtigt, at vi ikke glemmer, at Den Europæiske Union anses for at være irrelevant og passiv, når det drejer sig om kriser rundt omkring i verden i dag. Det omfattende problem med tilliden til EU's institutioner forværres af Kommissionens problemer de seneste måneder.
Den Europæiske Unions reaktion på krisen på Balkan, i vores egen baghave, blev generelt betragtet som ubetydelig og for sen. Vedrørende Østtimor - og jeg har bemærket, hvad De har sagt her til formiddag, hr. Prodi - hvor står vi i øjeblikket? To uger efter at hele verden blev informeret om det brutale folkemord efter valget, et forsøg på at etablere det mest grundlæggende i et demokrati, hvilket vi som parlamentarikere frem for alt skal forsvare, er vi endnu ikke kommet i gear, og kommentatorerne betragter os ikke som en del af løsningen.
Mens Parlamentet må se alvorligt på sin egen rolle, specielt efter den lave valgdeltagelse i mange af medlemsstaterne ved det seneste valg - i bedste fald et tegn på manglende interesse, men mere sandsynligt et tegn på borgernes kynisme og foragt - er vores opgave i dag at diskutere høringen af de indstillede kommissærer og indlægget fra den indstillede formand, hr. Prodi.
Ja, hr. Prodi, vi har behov for "ambitiøse reformer i den Europæiske Unions institutioner". Jeg går ud fra, at det er Deres perestrojka, partneren til den glasnost, som De hentyder til. Men det skal ikke være en evig tilstand af reform eller stadig forandring. Vi har brug for stabilitet og brug for at komme i gang med det politiske arbejde så hurtigt som muligt.
Jeg støtter Kommissionens synspunkt, nemlig at forholdet til Parlamentet skal være som en regerings forhold til dets parlament. Men vi skal tænke på, at et mistillidsvotum til et enkelt medlem af regeringen i de fleste parlamenter betyder, at hele regeringen træder tilbage og ikke blot den enkelte minister. Er det det, vi ønsker? Vi sender blandede signaler.
Hvis vi insisterer på en politisk afspejling i Kommissionen af resultatet ved det seneste valg til Europa-Parlamentet, hvor langt bør vi så gå, når det drejer sig om at begrænse og diktere de nationale regeringers valg af kommissærer? Vi skal lære af høringerne. Vi må aldrig tillade, at regeringer bruger Kommissionen som en endestation for politikere, hvis "holdbarhedsdato" - for at bruge et forbrugerudtryk - er overskredet, som en politisk belønning til gamle venner eller som et europæisk eksportsted for skandaleramte nationale politikere. Men samtidig er der behov for en vigtig balance mellem Kommissionen, Parlamentet og regeringernes rettigheder.
Vi har ikke noget valg, hr. Prodi. Det er alt eller intet, hvad angår Deres nye kollegium. Generelt mener jeg, at vi skal acceptere det og støtte Deres hold. Ja, vi har vores tvivl om et par enkelte kommissærer, men ansvaret for, at ingen af dem får negativ omtale i medierne de næste fem år, er Deres og ikke vores set i lyset af de begrænsede høringer her i Parlamentet.
Nøglen til et troværdigt Europas fremtid ligger i et godt forhold mellem Kommissionen og Parlamentet, som bygger på gensidig respekt. Jeg håber, at De er enig med mig. Jeg ønsker Dem held og lykke.

Corbett
Hr. formand, med disse høringer har vi gennemført en øvelse i kontrol og gennemsigtighed, hvis lige ikke findes i nogen af medlemsstaterne. Tænk, hvis alle de nationale regeringer skulle igennem en procedure, hvor de skulle udfylde et spørgeskema med 50 svar og gennemgå et tre timers forhør i fuld offentlighed, inden det nationale parlament stemte om deres tiltrædelse. Det er noget, vi kan være stolte af.
Det er selvfølgelig en ny procedure og et ungt parlament, og ikke alt var perfekt. Visse spørgsmål var mere tilbundsgående end andre. Der er ting, som kan forbedres til næste gang. Med resultatet af proceduren er vi ikke desto mindre i denne side af salen sikre på, at vi har en Kommission, som er en klar forbedring i forhold til den foregående. Jeg medgiver, at der var tvivl om især to af kandidaternes tidligere aktiviteter, men de er nu begge blevet frikendt i nationale undersøgelser af deres indblanding, og eftersom der ikke er fremkommet noget nyt, vil det være svært for Parlamentet at forfølge denne sag yderligere. Men det, at formanden for Kommissionen - i modsætning til sine forgængere - har fået magt til at afskedige kommissærer, såfremt det bliver nødvendigt, betyder, at vi kan være sikre på at kunne gribe ind, hvis noget nyt kommer frem, hvilket vi nok skal være opmærksomme på.
Vi har i denne side af salen ikke forsøgt at indblande partipolitik, national politik eller føre andre af den slags politiske rænkespil. Vi mente, at Parlamentet skulle håndtere dette på en professionel og ansvarlig måde. Vi er tilfredse med resultatet af de muligheder, som vi blev tildelt under den nye procedure.

van Velzen
Hr. formand, vi har haft en række høringer, hvorunder man kunne mærke det spændte forhold mellem kollektivt og individuelt ansvar. Det er naturligvis klart, at det individuelle ansvar og måden, hvorpå dette udformes i denne nye Kommission i de kommende par år, vil blive et vigtigt tema. Når man ser på fortiden, har der været lagt temmelig stor vægt på det kollektive ansvar. Men når man læser beretningen fra Den Uafhængige Ekspertgruppe, den sidste beretning, som netop er offentliggjort, har praksis alligevel været noget anderledes. Praksis har frem for alt været baseret på princippet om ikkeintervention. Jeg blander mig ikke i dine sager, du blander dig ikke i mine sager, og i sidste instans er der ikke nogen, der er ansvarlig. Det har pinligt nok også vist sig. Jeg tror, at det er en udfordring at ændre ikkeinterventionsprincippet gennem virkelig kollektivt ansvar. Hvordan udformer man nu dette personlige ansvar?
Jeg vil egentlig foreslå hr. Prodi følgende: Han fremlægger et årsprogram. I årsprogrammet står der naturligvis også, hvad der skal gøres i de forskellige generaldirektorater. Ville det nu være tænkeligt, at der i et sådant årsprogram også indgås en række politiske resultatforpligtelser af de forskellige individuelle kommissærer? Som kollektiv er De stadig ansvarlig, men også her kan De mere præcist skitsere, hvad hver kommissær skal levere i det pågældende år. Så kan man derefter henvende sig til ham eller hende vedrørende dette. Det vil jeg gerne indtrængende opfordre til.
Så er der stadig ubehaget tilbage i forbindelse med spørgsmålet, om der alligevel ikke skulle være en række, en eller flere kommissærer, som der indledes straffeproces imod. Jeg går ud fra, at hr. Prodi vil anmode en kommissær, som der indledes en straffeproces imod, om at fratræde. Jeg går også ud fra, og det står også i beretningen fra Den Uafhængige Ekspertgruppe, at hvis der skulle være en kommissær, som forsætligt informerer Parlamentet forkert, skal den pågældende kommissær fratræde.

Gröner
Hr. formand, hr. indstillede formand Prodi, vi kvindelige socialdemokrater er skuffede. Trods bekendtgørelser er det ikke lykkedes Dem at opnå en bedre balance mellem mænd og kvinder med det nye hold. EU-Kommissionen er fortsat et mandsdomæne. Forpligtelsen i henhold til Amsterdam-traktaten om at imødegå al diskrimination er i det mindste fortsat et svagt håb for kvinder. Selvom vi taler det samme europæiske sprog, har De ikke forstået os.
På spørgsmålet fra Udvalget om Kvinders Rettigheder og Lige Muligheder vedrørende gender mainstreaming har en tredjedel af Deres kandidater ikke svaret. Et socialdemokratisk krav var og er fortsat - jeg understreger det endnu en gang: er fortsat - at få en kvindelig kommissær for lige muligheder i fremtiden med kompetence heri. Vi kræver, at kollegiet og De som leder udvikler ambitioner vedrørende gender mainstreaming, ambitioner, der fører til en målelig udvikling og målelige forbedringer. Fru Diamantopoulou, til hvis portefølje der foruden beskæftigelse og social dimension også hører lige muligheder, har godt nok vist stort engagement, men, hr. Prodi, hvordan vil hun handle, når hun allerede i planlægningsfasen er blevet kneblet af Dem, og når kampen mod vold og ikkediskrimination er blevet lagt i andres hænder?
De taler om en ny balance, et nyt partnerskab, men bruger ikke et eneste ord på kvinderne i Europa, som jo trods alt udgør halvdelen af borgerne.
Vi ønsker, at De sørger for, at der opnås substantielle forbedringer med hensyn til indkomst, med hensyn til adgang til magt og penge, og at De kæmper sammen med os mod den daglige diskrimination af kvinder og mod vold.
Idéen om den store europæiske familie er ikke til at forestille sig uden kvindernes værk!

Elles
Hr. formand, jeg har tre kommentarer, som vedrører høringerne, deres resultater og de elementer, der stadig mangler at falde på plads mellem den tiltrædende Kommission og Parlamentet.
Hvad angår høringerne, er jeg enig med hr. Corbett i, at det har været en god start, men der er flere ting, som skal forbedres, når vi skal i gang igen i 2004, f.eks. muligheden for at stemme på enkelte kommissærer efter en udvalgsafstemning eller i det mindste en vejledende afstemning for at se, om udvalget reelt er for eller imod. Dernæst skal vi under høringerne have tid til at følge op på spørgsmål, som tydeligvis ikke fik ens behandling i udvalgene. Sidst men ikke mindst skal udvalgene have lige meget tid. Fiskeriudvalget fik f.eks. kun en time, mens andre udvalg fik tre timer. Disse ting skal rettes her i Parlamentet.
Hvad angår resultaterne, har flere i min gruppe, uden her at sætte navn på de enkelte kommissærer, allerede givet udtryk for, hvem i den tiltrædende Kommission de synes var gode eller mindre gode. Den konservative holdning var før repræsenteret ved den konservative leder, hr. McMillan-Scott. Der er nu en ubalance i Kommissionen, og det er her, jeg mener, at vi skal gøre fremskridt.
For det første, set i lyset af erfaringerne med dechargeerfaringerne i 1996, som jeg var ansvarlig for, er der så nogen garanti for, at en indstillet kommissær vil træde tilbage, hvis vi stemmer imod vedkommende? For det andet, hvordan kan vi være sikre på, at vi får de oplysninger, vi har brug for? Det sidste Parlament var tit frustreret over ikke at kunne få de nødvendige oplysninger. Endelig, hvad angår adfærdskodeksen, har vi brug for at vide, at forfremmelser er baseret på fortjeneste, og at forfremmelse til det højeste niveau i Kommissionen kræver ledelseskompetence, hvilket ikke altid har været tilfældet indtil nu.
Sammenfattende er det de vigtigste elementer for min gruppe. Vi ønsker disse ting omfattet af driftsaftalen mellem Kommissionen og Parlamentet, da antallet af parlamentsmedlemmer, der afstår fra at stemme eller stemmer imod Kommissionen ved den endelige afstemning i morgen, afhænger af, i hvilket omfang disse ting er på plads inden i morgen.

Morgan
Hr. formand, De har en stor opgave foran Dem, og ingen er mere opmærksom på det end Budgetkontroludvalget. Første skridt må være reformer. Hvis det mislykkes, vil det gå ud over os alle, og vi vil bedømme Dem meget hårdt. Men som hr. Kinnock sagde i går, vil De blive bedømt på Deres handlinger og ikke på Deres ord.
På vegne af socialdemokraterne i Budgetkontroludvalget vil jeg især gerne knytte en kommentar til hr. Kinnocks præsentation ved høringerne. Hr. Kinnocks hidtidige resultater i Kommissionen er uden sidestykke, og vi anerkender fuldt ud hans tilsagn om at påtage sig det kollektive ansvar for tidligere problemer, idet vi er enige i, at han ikke bærer noget individuelt ansvar. Hans præstation og ledelse af transportdirektoratet har været eksemplarisk, og vi mener, at hans erfaringer med at modernisere Labour-partiet i Det Forenede Kongerige gør ham kvalificeret til at udføre dette arbejde. Hvis man kan forvandle 1980'ernes jammerlige Labour-parti til et parti, som i 1990'erne har gjort rent bord, kan man udføre mirakler.
Vi har bemærket Kommissionens tilsagn om en dagsorden for reformer og især, hr. Prodi, Deres tilsagn om at høre Europa-Parlamentet i forbindelse med reformprogrammet. Vi forventer, at dette vil ske før præsentationen af reformprogrammet i februar. Vi har bemærket tilsagnet om at høre os i forbindelse med reformen af vedtægterne for tjenestemænd, hvilket har relation til nogle af hr. Elles' ønsker, de nye forpligtelser over for informanter samt behovet for at udvikle nye disciplinærprocedurer. Idéen om at give den vedtagne adfærdskodeks juridisk virkning er også noget, vi bifalder, sammen med en grundig undersøgelse af Kommissionens ledelses- og kontrolsystemer. Vi forventer til enhver tid aktivt samråd med Parlamentet, og vi er ikke i tvivl om, at kommissæren vil opfylde sine forpligtelser i den henseende. Vi er dog bekymrede for, hvorvidt Kommissionen vil respektere OLAF's uafhængighed. Vi tillader ikke, at De spiller et budgetpolitisk rænkespil inden for dette område. Dette er starten på reformprocessen, og vi ser nu frem til, at der sker noget.

Formanden
Hr. Cashman, bemærkninger til forretningsordenen?

Cashman
Hr. formand, jeg må desværre komme med endnu en bemærkning til forretningsordenen, selvom jeg endnu ikke har holdt min jomfrutale i Parlamentet. Jeg vil gerne bemærke over for min kollega, at der i Amsterdam-traktaten henvises til et stop for diskrimination, ikke kun af kvinder, men af en hel række minoriteter på baggrund af race, etnisk oprindelse, seksuel orientering eller handicap. Jeg håber, at Kommissionen vil drøfte dette emne i sin helhed og ikke blot tale om lige muligheder for kvinder som en bemærkning til forretningsordenen.

Formanden
Hr. Cashman, dette var ikke en bemærkning til forretningsordenen. Hold Dem venligst til forretningsordenen.

Theato
Hr. formand, hr. professor Prodi, kære kolleger, under de 19 høringer af de fremtidige kommissærer hørte vi uden undtagelse de velklingende begreber gennemskuelighed, effektivitet, ansvar, oplysningspligt. Der skal gennemføres en reform af hoved og led, ikke som stykværk, som De, hr. professor Prodi, troligt forsikrer os om. Men det er en svær opgave for hr. Kinnock, for det må ikke blive ved ordene! De skal hurtigt omsættes til handlinger, i al åbenhed over for Parlamentet. For os er det konstruktive samarbejde med Kommissionen en forudsætning for at kunne forbedre det billede, der desværre er af Europa for øjeblikket, effektivt for borgerne.
Konkret vil jeg gerne nævne tre punkter, som vedrører budgetkontrollen. For det første er opgavebeføjelser og -kontrol adskilt i almindelig praksis. De, hr. professor Prodi, har sammenfattet begge områder til ét. Hvordan forholder De Dem til en eventuel adskillelse af begge områder, nu eller fremover? Er De ikke bange for interessekonflikter?
For det andet har Deres bemærkninger om information af offentligheden glædet mig. Jeg ønsker også, at der er denne åbenhed over for vores udvalg, især også som led i den decharge, hvor vi har krav på en særlig kvalitet i de informationer, vi forlanger af Kommissionen. Vi ønsker ikke fremover at skulle have at vide af pressen først, hvor der er vanskeligheder, dårlig ledelse m.m.
For det tredje en bemærkning om OLAF, den nye bedrageribekæmpelsesenhed. Det krævede antal stillinger i år er på ingen måde tilstrækkeligt. Desværre udtalte fru Schreyer sig ikke tydeligt om de ekstra 15 stillinger - altså 30 i alt - i år. Af svarene på mødet i går i Budgetkontroludvalget var der overhovedet ingen ændring at spore med hensyn til den hidtil lukkede holdning hos Kommissionen vedrørende dens administration.
Der er stadig meget at udrette på kontorerne! Dette gælder også for behandlingen af de 30 ventende uopklarede sager på UCLAF-OLAF-listen, for ikke at tale om de 900 andre sager. Jeg regner med, at ordene gennemskuelighed, effektivitet, ansvar og oplysningspligt bliver gjort levende!

Donnelly
Hr. formand, der er sagt en del i dag om tidligere tiders kynisme og hykleri, men jeg vil gerne sige, at der ikke findes noget mere kynisk og hyklerisk end folk, der på forhånd har tilkendegivet, at de vil stemme imod Kommissionen, hvorpå de kommenterer høringsprocessen. Selv før høringerne startede, tilkendegav en del af Parlamentet, at de havde til hensigt at afvise Kommissionen. Vi har brug for de progressive kræfter her i Parlamentet - og det er henvendt til folk som hr. van Velzen og andre - så vi efter afstemningen i morgen kan stå sammen i arbejdet med den nye Europa-Kommission, således at vi kan gøre fremskridt efter ni måneders stagnation. Vi skal stoppe den politiske guerillakrig her i Parlamentet. Vi skal samarbejde.
Lad mig knytte en kommentar til kritikken af to medlemmer af den kommende Kommission. Vi tilbyder ikke Kommissionen en blankocheck, hr. Prodi. Vi vil holde et vågent øje med, hvad De og Deres kolleger foretager Dem. Men vi vil ikke tillade, at medlemmer af Kommissionen bliver jaget som dyr af pressen i Unionens medlemsstater. Hvis der er beviser, vil de blive fremlagt, og vi regner med, at De griber ind, hvis det bliver nødvendigt. I Den Socialdemokratiske Gruppe vil vi ikke stemme ud fra et partipolitisk grundlag, men ud fra det objektive grundlag fra høringerne og de svar, vi har fået på vores spørgsmål de seneste par uger.
Jeg vil gerne samle op på hr. van Velzens indlæg, da jeg mener, at denne proces foregår i to faser. Vi har haft kommissionsformandens tale, og vi har haft høringerne, men den anden fase er Europa-Kommissionens arbejdsprogram. Arbejdsprogrammet bør være en interessant indikation af, hvor Den Europæiske Union er på vej hen, og hvad Den Europæiske Union har til hensigt at gøre. Før i tiden, selv under Jacques Delors og Jacques Santer, virkede det aldrig sådan, men den anden fase er altafgørende. Derfor er jeg enig med hr. van Velzen. Vi skal sikre os, at dette arbejdsprogram bliver forstået af offentligheden, og at det er vigtigt for offentligheden. Vi skal arbejde sammen med Dem om at levere et sådant arbejdsprogram.
Vi har fået en god start med høringerne, og efter afstemningen i morgen bør de progressive kræfter i Parlamentet samarbejde med Kommissionen om at levere det, som Europas folk ønsker.

Palacio Vallelersundi
Hr. Prodi, jeg taler ikke på vegne af nogen politisk gruppe eller delegation. Jeg taler i eget navn og på vegne af mange andre, som har samme opfattelse af visse ting. Visse ting, som vi kan sammenfatte på følgende måde. For det første, at vi ved, at Europa er baseret på to dialektiske kræfter: Dem, der er sig historiens vægt bevidst, og er fortalere for, at nationalstaten skal bestå og overleve, og de andre som med større vovemod tænker på en fremtid med større integration, men hvor vi stadig ikke har fået en politisk definition heraf, og måske er det en af de største fordele ved denne konstruktion.
Hr. Prodi, jeg taler på vegne af dem, der er enige i Deres principper, der er enige i Deres program, der er enige i idéen om, at Europa skal fastsætte en ny orden for fred, fremgang og stabilitet, som skal udvise coraggio, ambizione og visione.
Og på deres vegne finder jeg, hr. formand, at vi skal respektere den væsentlige ligevægt, som traktaten har anvist. Og i denne forstand skal vi f.eks. respektere Kommissionens initiativret. Og vi skal naturligvis sørge for, at traktaterne, lovgivningsteksterne og praksis i institutionerne er mere i overensstemmelse med samfundets krav. Og samfundet kræver noget andet - det har De selv sagt, hr. Prodi - det kræver realisme, det kræver, at vi er i kontakt med det.
Derfor kan jeg på vegne af dem, jeg taler for, ikke undlade at fremhæve Deres forpligtelse til, at man på regeringskonferencen vil lave den tilbundsgående reform, som borgerne anmoder om, og som de ved deres manglende valgdeltagelse har vist, hvor vigtig er for dem.
Man skal komme med tekster, holdninger, som er i overensstemmelse med det nuværende samfund, men uden at glemme det, der har været slutstenen i hvælvingen ved opbygningen af Fællesskabet.
Hr. Prodi, held og lykke med den kommende Kommission, som uden tvivl vil blive godkendt ved afstemningen i morgen.

Berès
Hr. indstillede formand, medlemmerne af den franske socialdemokratiske delegation lægger meget vægt på, at institutionerne fungerer effektivt, hvilket betyder en hurtig indsættelse af en stærk Kommission, der respekterer traktaterne, og det vil sige, at der er sammenfald mellem Deres mandat og vores.
De har også en bestemt opfattelse af det politiske ansvar. Det er grunden til, at de i morgen vil stemme for Deres indsættelse, fordi vi mener, at Deres Kommission efter samråd med Rådet er sammensat på en afbalanceret måde. Vi har vurderet kvaliteten hos de enkelte medlemmer på Deres hold. Men som De ved - og det ved De udmærket godt - betyder denne tillidsafstemning ikke under nogen omstændigheder en blankocheck.
For os ligger den politiske afregning ikke dér. Vi afventer Deres program. Vi forventer, at De forpligter Dem til at definere og forsvare den europæiske socialmodel for - som Amsterdam-traktaten opfordrer Dem til - igen at skabe balance mellem konkurrencepolitikken og de øvrige politikker. For at de enestående berømte strukturreformer for arbejdsmarkedet ikke nødvendigvis fører til mere arbejdsløshed. For at De endelig tager hensyn til de store arbejdsprojekter, der skal gøre det muligt for EU at opleve et kreativt stigende antal arbejdspladser, og som ikke sender atter tusinder af arbejdsløse på gaden.
Vi forventer også, at De igangsætter en udviklingspolitik, der gør det muligt for EU at bevare sin placering i solidariteten mellem Nord og Syd. Vi forventer endvidere, at De forstår at overveje, hvordan de internationale standarder skal udarbejdes. Mener De, at det er op til WTO at definere, hvordan EU's indre juridiske system skal være, eller mener De, det
er op til os at definere de regler, der skal fungere som vores rammer?
På det institutionelle område er vi tilfredse med de holdninger, De har indtaget, vedrørende en bred definition på mandatet for regeringskonferencen, og vi afventer med interesse beretningen fra Deres tre eksperter. Men vi er bekymrede over at vide, hvem der bliver ansvarlig på Deres hold for at udarbejde og formulere charteret for rettigheder. Dernæst spørger vi Dem om iværksættelsen af denne overvejelse angående Unionens fremtidige arkitektur. Dette er en tvingende nødvendighed for Deres Kommission.
Dannelsen af Deres Kommission har kort sagt givet mulighed for at etablere en ny relation mellem Deres institution og vores. Det glæder vi os over. I dette finansår har vores Parlament bevist, at det kan være et moderne og demokratisk Parlament. Vi forventer det samme af Deres institution, og under disse forudsætninger vil De få vores støtte.

Formanden
Jeg kan meddele, at jeg i henhold til forretningsordenens artikel 37, stk. 2, har modtaget syv beslutningsforslag. Desuden har jeg fra Formandskonferencen modtaget forslag til beslutning om valg af den indstillede Kommission.
Afstemningen om disse beslutningsforslag og forslaget fra Formandskonferencen finder sted i morgen, onsdag, kl. 12.00.

Varela Suanzes-Carpegna
Hr. Prodi, jeg henvender mig til Dem i min egenskab af formand for Parlamentets Fiskeriudvalg.
Vi har ikke hørt Dem tale om fiskeriet, men De bør dog vide, at tusindvis af fiskere, tusindvis af familier, tusindvis af service- og forarbejdningsindustrier, der er nødvendige i Den Europæiske Union, er afhængige heraf, og det er ydermere arbejdspladser, som er beliggende i europæiske områder og regioner, som er meget afhængige af fiskeriet.
Jeg vil gerne være meget tydelig i mit indlæg, hr. Prodi, og jeg vil gerne sige til hr. Fischler, at han kender til landbrug, og det er der ingen, der betvivler, men han kender ikke til fiskeri. Det har han selv indrømmet under høringen, og han har også vist det. Han indgik dog en eller anden for form for politisk forpligtelse med os, som jeg gerne vil minde Dem om som formandskandidat.
Hr. Fischler gav mundtligt udtryk for sin politiske forpligtelse til at bevare det nuværende Generaldirektorat for Fiskeri og ændrede den erklæring, han var kommet med skriftligt i sit spørgeskema, og accepterede derfor at bevare det nuværende Generaldirektorat for Fiskeri. Og jeg understreger nuværende i den forstand, at det drejer sig om et særligt Generaldirektorat, Generaldirektoratet for Fiskeri, med rang af Generaldirektorat.
Jeg siger dette til Dem, for det drejer sig om en absolut forudsætning, som vi har vedtaget i vores udvalg, og således blev det meddelt til Dem i det brev, som jeg underskrev. Derfor beder jeg Dem om at tage dette ad notam. Og det samme beder jeg hr. Kinnock, som sidder til venstre for Dem, om at gøre som den næstformand, der har fået pålagt reformen, eftersom det er en absolut forudsætning for at bevare den parlamentariske tillid, som vi har vist hr. Fischler i vores udvalg.
For det andet vil jeg også gerne minde om, at hr. Fischler oplyste os om det skriftlige mandat til forhandling af den meget vigtige fiskeriaftale med Marokko, og som er ekstremt presserende, for at Parlamentet fortsat kan opretholde den post i budgetreserven, som blev vedtaget af Rådet, og for at Deres Kommission, hr. Prodi, ikke bliver ansvarlig for, at der ikke er finansiering til denne aftale i fremtiden.

Katiforis
Hr. formand for Europa-Kommissionen, jeg vil gerne begynde dér, hvor hr. Donnelly slap, nemlig ved den anden del af Deres mission: arbejdsprogrammet. Jeg mener nemlig, at i højere grad end spørgsmålet om det kollektive eller individuelle ansvar, som jeg så sandelig også anser for et alvorligt emne, vil arbejdet med genopbygningen af Europa-Kommissionens anseelse og kreativitet blive bedømt mere ud fra arbejdsprogrammet end af de forskellige former for ansvar.
Dette program vil blive udsat for både passivitet og reaktioner såvel under dets udformning som under dets udførelse. For at overvinde disse ting, kræves der både originalitet og styrke, hr. formand, så jeg håber, at De har skjulte reserver af denne slags evner, for ud fra Deres hidtidige taler er der mange af os, der er af den mening, at vi ikke har fået tilstrækkelige tegn på, at disse ting er til stede. Specielt har vi ikke fået tilstrækkelige indicier på, at De er i besiddelse af den nye måde at tænke på, som er nødvendig for at kunne tackle den dybe tillidskrise, som Europa står over for såvel inden for arbejdsløshedspørgsmålet, men så sandelig også inden for sikkerhedspørgsmålet.
De har omtalt Balkan, hr. formand. Det er et held, at Europa forstår betydningen af Balkan, og jeg er enig i opfattelsen af, at det haster, ganske som De ønskede at videregive det. De har ret, når De siger, at Balkanstaterne ikke kan eksportere deres sammenstød til Europa, men De har ikke ret, når De distancerer Dem og siger, at de selv må løse deres problemer, for at løsningerne kan blive accepteret.
Europa, hr. formand, har selv importeret Balkans problemer fra det øjeblik, hvor det besluttede at løse disse problemer - om end med våbenmagt. Og det handler ikke kun om Balkan, lad os kalde tingene ved deres rette navn. Det kan ikke være rigtigt, at eksempelvis et kandidatland, der truer med at angribe et EU-land, ikke får at vide, at et eventuelt angreb mod ét medlem bliver betragtet som et angreb mod alle, blot fordi der ikke findes nogen fælles europæisk grænse. Jeg håber, at De under Deres styre, hr. formand, vil finde styrken til at foreslå foranstaltninger, som kan skabe denne grænse og følelsen af sikkerhed hos de mange af os, som ikke har denne følelse nu.

von Wogau
Hr. indstillede formand for Kommissionen, der ligger nogle store opgaver foran den nye Kommission. Vi har en fælles valutapolitik nu, som udformes af Den Europæiske Centralbank. Det, vi stadig mangler, er en fælles økonomisk politik. Hertil hører en konsekvent anvendelse af konkurrencereglerne, hertil hører en konsekvent anvendelse af stabilitets- og vækstpagten, hertil hører fælles minimumsregler for skatter og afgifter, og hertil hører også nogle grundlæggende princippper.
Jeg er overbevist om, at denne fælles økonomiske politik kun kan lykkes, hvis den udformes i henhold til principperne om en social markedsøkonomi. Her har vi brug for - og det, hr. formand for Kommissionen, er et andet punkt, som De har nævnt specifikt - nogle projekter, som er synlige for borgerne.
For det første ved jeg, at der er kritik på dette område, men at sikre fødevarer er et grundlæggende anliggende for borgerne, men også en af forhindringerne for fællesmarkedets virkelige funktion. Jeg vil gerne opmuntre Dem personligt, hr. formand for Kommissionen, til at tage dette emne op, for det forekommer mig at være af grundlæggende vigtighed, på den ene side for borgerne, men på den anden side også for fællesmarkedets funktion.
For det andet en bemærkning til overvågningen af luftrummet. USA har en myndighed på dette område, hvilket også blev nævnt i en af Deres taler i begyndelsen. I Europa har vi tre myndigheder, der beskæftiger sig med dette spørgsmål. Det er uudholdeligt for luftfartsselskaberne, og det er farligt for borgerne. Det forekommer mig at være en anden høj prioritet.
Det tredje emne er den fortsatte nedbrydning af monopoler. I forbindelse med udgifter til telefon og el viser det sig nu for første gang, at denne nedbrydning af monopoler også i praksis giver borgerne håndgribelige fordele. Jeg mener, at det burde opmuntre os til at gå videre ad denne vej, også på områderne post, energi, telekommunikation og jernbaner, hvor der hersker lignende forhold. Nedbrydningen af monopoler er efter min mening en politik til fordel for borgerne i Den Europæiske Union.

van den Berg
Hr. Prodi, på de nederlandske socialdemokraters vegne udtrykker jeg håb om, at vi med udnævnelsen af Deres fuldtallige Kommission i morgen kan understrege krisen. De har vores støtte, i hvert fald under alle de forudsætninger, som De selv har knyttet dertil. De har i formiddag holdt en tale, og vi har hørt meget under høringerne. Hvad vi stadig stærkt savner, er det sociale aspekt. Først og fremmest det sociale aspekt i verden. 125 millioner børn har ingen skolegang i dag. Dermed har de ingen fremtid i denne verden, vores verden er ikke år 2000-sikret. Jeg ville så gerne have, at programmet i januar er en ambitiøs beretning fra Patten, Lamy og Nielson og fra Deres Kommission for på dette punkt virkelig at lade Europa optræde socialt udadtil og derefter indadtil.
Denne solidaritet, dette frie marked og denne nødvendige fornyelse virker kun, hvis vi får alle til fortsat at være med. Der er i dag for mange, som er udelukkede, også i vores egen europæiske verden. Det er med hensyn til denne solidaritet indadtil og udadtil, at vi gerne i januar vil bedømme Dem og Deres program. Hvad os angår, ser vi på alle kommissærer, og vi håber, at vi kan gøre en tillidsvækkende ny begyndelse i Europa, således som hr. van Velzen så udmærket har skitseret, hvordan det kunne lade sig gøre i programmet. Vi vil gerne gøre hver enkelt af Dem individuelt ansvarlig og opnå et godt resultat med Parlamentet og Kommissionen kollektivt.

Chichester
Hr. formand, jeg vil gerne kommentere en række proceduremæssige og indholdsmæssige spørgsmål vedrørende høringerne af de indstillede kommissærer. Efter min mening havde disse høringer visse mangler, da udvalgene ikke fik tilstrækkelig tid til at følge op på deres spørgsmål. Jeg taler ud fra erfaringerne i Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi. Eftersom vi skulle afse tid til delegationer fra andre udvalg, havde hverken medlemmerne i min gruppe, udvalget eller delegationerne tilstrækkelig tid til at stille alle deres spørgsmål til de to indstillede kommissærer, Liikanen og Lamy. Dette finder jeg meget beklageligt.
En anden ting, som gjorde høringerne mangelfulde, var, at der ikke blev afholdt nogen vejledende afstemning efter hver høring. Jeg ved, der er forskellige meninger om denne sag, men for mig virker det, som om man uden en vejledende afstemning ikke præcist kan fastslå, hvorvidt parlamentsmedlemmerne føler, at den indstillede kommissær er kompetent.
Lad mig komme til sagen. Jeg har allerede nævnt to indstillede kommissærer, men der var også en tredje, kommissær Busquin. Det er ikke tilfældigt, at der under denne høring ikke var delegationer til stede fra andre udvalg, og vi havde derfor mere tid til at følge op på vores spørgsmål. Jeg er bange for, at hr. Busquin skuffede de fleste af min kolleger i udvalget med sine svar på spørgsmålene om tidligere økonomiske skandaler, hans egen kompetence i forbindelse med sin portefølje samt spørgsmål om, hvorvidt han har den ansvarsfølelse og de lederegenskaber, der skal til for at løse de opgaver, som Kommissionen står over for. Siden høringen er der i weekendens Sunday Times fremkommet nye oplysninger, som rejser yderligere tvivl om, hvorvidt hr. Busquin var sandfærdig i sine svar til Parlamentet. Jeg har anmodet formanden om at overveje denne sag. Jeg er bange for, at han vil være en dårlig kommissær, hr. Prodi.

Martelli
Hr. formand Prodi, på de italienske socialdemokraters vegne vil jeg gerne give udtryk for mit håb om, at Parlamentet viser Dem sin brede og uforbeholdne tillid. Fraværet har varet alt for længe. Vi har brug for en stærk Kommission. Uden en kompetent Kommission risikerer Parlamentet i øvrigt også at gå til grunde.
Indkøringsperioden kunne ikke have været vanskeligere. Der opstod krise i den tidligere Kommission netop på det tidspunkt, hvor Europa stod i flammer! Og hvis det ikke var for Emma Bonino, havde Kommissionen simpelthen ikke eksisteret, når det gælder tragedien på Balkan. Borgerne og de europæiske befolkninger fik dog indtrykket af, at der var tale om svaghed eller sågar magtesløshed. De fik indtrykket af en bekymrende svaghed netop med hensyn til det afgørende spørgsmål, det spørgsmål, som Europa er opstået ud fra, nemlig at sikre freden på vores kontinent.
De talte mere om befolkningernes Europa end om institutionernes Europa. I befolkningernes opfattelse og bevidsthed er Europa allerede et hele, lige fra Atlanterhavet til Uralbjergene og fra tundraen til Anatolien. De sagde med rette, at den vigtigste målsætning er Unionens udvidelse med de stater, som er klar, og De inddelte herefter nogle samarbejdsformer, idet De opstillede nogle koncentriske cirkler for potentielt medlemskab, når det gælder de stater, som er tættere på os, men som endnu ikke er klar til blive optaget. Derpå talte De om et partnerskab med Rusland og Ukraine og et kulturelt partnerskab med alle middelhavslandene. Og i toppen af alle disse cirkler anbragte De et fælles og styrket lederskab med USA.
Hr. formand, er De sikker på, at dette ønske også deles af dem på den anden side af Atlanten? De har sikkert læst gårsdagens erklæringer fra den amerikanske forsvarsminister, som allerede nu stiller betingelser for Europas fælles forsvarspolitik, selvom vores hr. "fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik" faktisk er NATO's tidligere generalsekretær - det NATO, hvis grænser allerede befinder sig i Warszawa eller Budapest, mens Unionens grænser ikke flytter sig fra Berlin.
Udvidelsen er den sande prioritering, men den er ikke uden problemer, og det er ikke kun i forhold til de andre, men også i forhold til Unionen selv. Og her tænker jeg ikke bare på misforholdet mellem nogle større målsætninger og et mindre budget. Hvis vi ikke ønsker at miste det, vi vinder som følge af udvidelsen, i form af mindre soliditet, hvis vi ønsker at give liv til markedets og den fælles valutas Europa, og hvis vi ønsker at genvinde borgernes og befolkningernes tillid, må vi - Kommissionen, Parlamentet og Rådet - samarbejde om det eneste, der kan skabe et mere solidt grundlag og et nyt opsving, nemlig EU-borgerskabet, et charter for rettigheder og en egentlig forfatning. Hvad ville det nytte at have sikret den frie bevægelighed inden for én fælles grænse, hvis man samtidig bevarer 15 forskellige lovgivninger om indvandring og politisk asyl? Og hvad nytter det med ét enkelt Parlament, hvis det til gengæld bygger på 15 forskellige afstemningsmåder? Der er stadig en ny grænse i syd og et fælles borgerskab, og det er dette perspektiv, som jeg beder Dem om at fokusere på fra nu af og til januar.

Jarzembowski
Hr. formand, hr. indstillede formand for Kommissionen, mine damer og herrer i Kommissionen, kære kolleger, hr. Donnelly har tidligere beskyldt os for, at vi hyklerisk har ført falske angreb mod kommissærkandidater. Jeg kan kun sige, at den, der hørte Brian Simpson i morges, slet ikke kunne genkende ham. Det må have været en socialdemokratisk linje. Brian Simpson angreb på uforståelig og uforskammet måde fru Palacio, og jeg tilbageviser på vegne af min gruppe på det kraftigste disse angreb mod fru Palacio. Kendsgerningerne er helt anderledes.
Udvalget har med stort flertal anerkendt fru Palacios faglige kvalifikationer. Udvalget har bekræftet, at de prioriteringer, som fru Palacio har fremlagt skriftligt og mundtligt, afspejler Parlamentets holdning. Et flertal i udvalget var også tilfreds med svarene fra fru Palacio på beskyldningerne fra Socialdemokraterne i forbindelse med hørstøtteundersøgelsen i Spanien. Fru Palacio redegjorde overbevisende for, at det spanske parlaments undersøgelsesudvalg har tilbagevist alle beskyldninger mod hende som ubegrundede. Vi tilbageviser afgjort angrebene fra Socialdemokraterne, som altid tager dette gamle emne op og altid insinuerer. Vi glæder os til at samarbejde med fru Palacio.
(Tilråb)
Hr. kollega, De må gerne tale, når De har taletid, men De skal ikke stjæle min tid!
Lige så godt, som samarbejdet med fru Palacio vil fungere, vil det også forme sig med den indstillede kommissær for regionalpolitik, hr. Barnier. Hr. Barnier er på grund af sin politiske erfaring som national minister, men også som formand for en regionalforsamling, bedst i stand til at forstå, anvende og gennemføre regionalpolitik. Han har sagt noget, som har overbevist mig meget, nemlig at subsidiaritetsprincippet respekteres, det vil sige, at medlemsstaterne, regionerne primært træffer beslutning, men at han som kommissær er ansvarlig for, at målene for regionalpolitikken overholdes, og at han også vil varetage sit ansvar. For så vidt glæder vi os også til at samarbejde med Dem, hr. Barnier!

De Rossa
Hr. formand, hvad kan man sige på to minutter om udnævnelsen af en Kommission? Jeg vil gerne ønske held og lykke til hr. Prodi, hr. Kinnock og alle de andre, som påtager sig et enormt ansvar på vegne af befolkningen i Den Europæiske Union. Det er et stort ansvar, fordi det har relation til, hvordan folk lever deres liv i de kommende årtier. Der findes mennesker i Europa, der slår hinanden ihjel på grund af uoverensstemmelser over religion, etnisk oprindelse og nationalitet, mennesker, der går sultne i seng, mennesker, der sover udendørs, og mennesker uden tilstrækkelig sundhedspleje. Alle disse problemer skal Europa løse gennem samarbejde, ikke kun mellem Parlamentet og Kommissionen, men også mellem Kommissionen, Parlamentet og medlemsstaternes regeringer og parlamenter. En af de ting, vi skal prøve i løbet af de næste fem år, er at skabe et tæt samarbejde mellem de nationale og regionale parlamenter og europæisk niveau.
Hvis vi skal udvikle et Europa, som folk har del i, skal vi tildele dem en rolle, hvor de kan skabe og tage del i et sådant Europa. Det kan vi kun gøre, hvis vi giver EU's sociale dimension - den sociale konvergens, som er nødvendig i Europa - den samme status, som vi giver den monetære og økonomiske konvergens. Vi kan ikke skabe et Europa, som folk føler er deres, hvis vi kun taler om økonomi og penge hele tiden. Vi skal også tale om sociale spørgsmål, kultur og det, der bekymrer folk i deres hverdag. Vi skal vise, at Unionens politik kan løse deres problemer.

Pronk
Hr. formand, jeg var også meget overrasket over hr. Donnellys angreb på hr. van Velzen. Hr. Donnelly synes stadig at gå ud fra det gamle marxistiske princip om, at det socialistiske parti altid har ret, og at enhver, som afviger derfra, således får uret. Men det var ikke det, jeg ville tale om i dag. Jeg vil tale som koordinator for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender om høringen af fru Diamantopoulou.
Den indstillede kommissærs svar under høringen var i princippet tilfredsstillende. Det er tydeligt, at ikke alle var enige i alle svar, men hele Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender er af den opfattelse, at de givne svar udgør et godt grundlag for et samarbejde i fremtiden. Det gælder også for langt de fleste af medlemmerne af Det Europæiske Folkepartis Gruppe. Denne kommissær hører ikke til dem, som PPE med rette har gjort indvendinger imod.
Alligevel kan der fremsættes kommentarer. Den udpegede kommissær var ikke rede til at acceptere et mere intensivt samarbejde med Europa-Parlamentet, for så vidt angår beskæftigelsespagten og den videre udvikling deraf. Det vedrører her det berømte topmøde i Köln. Der er en stor risiko for, at den succesfulde Luxembourg-proces, som nu er i gang, lægges i en mislykket syltekrukke uden parlamentarisk indflydelse. Kommissionen må derfor fortsat inddrage Parlamentet i processen. Et andet kritisk punkt, som specielt vores britiske kolleger har taget op, er spørgsmålet om deregulering. Også denne skal Kommissionen fortsætte, for så vidt som den kan resultere i beskæftigelse. De ikkestatslige organisationers stilling i den sociale sektor er stadig ikke ordnet. Der må hurtigst muligt komme et retsgrundlag, som gør det muligt for navnlig organisationerne for handicapppede, ældre, børn og familier at skabe et virkeligt civilsamfund på europæisk plan. Den sociale dialog er meget vigtig. Europa kan prise sig lykkelig over, at den sociale dialog har resulteret i så meget. Men den sociale dialog, hr. Prodi, må aldrig være en grund for Kommissionen og Parlamentet til at opgive deres politiske ansvar. Så længe der ikke er truffet bestemmelser om Parlamentets rolle ved bedømmelsen af resultaterne af den sociale dialog, skal der findes en interimsløsning.
Endelig, hr. formand, påskønner jeg det i høj grad, at kommissæren under høringen kom så udførligt ind på min betænkning, som sigter mod at indlede en slags Luxembourg-proces med hensyn til den sociale sikkerhed i medlemsstaterne.

Pomés Ruiz
Hr. Prodi, De kan repræsentere håbet om at gøre det, som Parlamentet har bedt om i så lang tid. Jeg blev tryllebundet af Deres ord her i salen, da De sagde, at De ville handle, at De ikke ville være bange for at tage fejl, at De ville foretrække at træffe de rigtige beslutninger, men at hvis De, fordi De træffer beslutninger, tager fejl, ville De påtage Dem risikoen for at tage fejl. Til lykke med det. Det er en god hensigt, som vi håber snart vil blive fulgt op af kendsgerninger.
I Budgetkontroludvalget hæftede vi, der er medlem af Det Europæiske Folkepartis Gruppe, os temmelig meget ved, at man især skal være ærlig. Den Uafhængige Ekspertgruppe siger, at OLAF skal bevilges de nødvendige midler for at gøre en ende på den hale af korruption, der bragte den gamle Kommission til fald.
Men jeg tror, at man skal gå endnu længere. Der skal snarest udarbejdes en virkelig personalepolitik, som gør, at de, der arbejder i Kommissionen - og vi er afhængige af, om de træffer de rigtige beslutninger eller ej - kan arbejde med en personalepolitik, som værdsætter dem efter fortjeneste. Jeg spurgte hr. Kinnock, om de ca. 500 stillinger, som ikke var besat i Kommissionen, ikke skulle besættes. Hvis De mangler midler, så besæt de pladser, som Parlamentet allerede har givet tilladelse til.
Vi vil have kendsgerninger med det samme. Om en måned skal der afholdes et Råd for indre anliggender. Det kan være, at det er det rette tidspunkt til at introducere de foranstaltninger, som Den Uafhængige Ekspertgruppe foreslår, og som for størstedelens vedkommende er fornuftige foranstaltninger, som vi ikke ved, hvorfor ikke allerede er blevet ført ud i livet. Parlamentet har anmodet om nogle af dem for længe siden.
Vil De, hr. Prodi, forsøge allerede nu at få indføjet de foranstaltninger, som der er behov for at få behandlet i Helsinki? Vi vil have kendsgerninger, for tiden er knap, hr. Prodi. Hvis De i morgen opnår Europa-Parlamentets tillid - hvilket jeg håber - forestår der Dem et kæmpe arbejde for de europæiske borgere. Skynd Dem, hr. Prodi.

Goepel
Hr. formand, jeg vil et kort øjeblik koncentrere mig om tre ting, men først konstatere, hr. professor Prodi, at hr. Fischler, hvad angår og angik landbrugsområdet, var meget velforberedt og overbevisende med hensyn til sin faglige kompetence. I høringen for Landbrugsudvalget var spørgsmålet om Parlamentets ret til fælles beslutningstagning i forbindelse med Fællesskabets landbrugspolitik vel et af de vigtigste. Min gruppe bifalder i denne sammenhæng udtrykkeligt Fischlers udtalelse om, at grundlæggende retsakter, der vedrører den generelle udformning af landbrugspolitikken, skal behandles under proceduren med fælles beslutningstagning, og at hr. Fischler vil støtte dette aktivt på den kommende regeringskonference. Hr. Prodi, jeg går ud fra, at De støtter ham i disse forhold.
Desuden blev ikke blot de stående spørgsmål om udvidelsen af Unionen, men også inddragelsen på internationalt plan af den europæiske landbrugsmodel i de fremtidige WTO-forhandlinger og især sikringen heraf, prioriteret højt under høringen. Også her kan jeg på vegne af min gruppe konstatere, at det åbenbart er Kommissionens faste vilje bl.a. at fastsætte spørgsmål som landbrugssociale standarder og europæiske miljøforskrifter i millennium-runden. Vores kollega Garot har allerede gjort opmærksom på det.
Endelig kan jeg sige, at hvis det lykkes den indstillede landbrugskommissær i den næste valgperiode at komme mere ind på Parlamentets ændringsforslag og på selve parlamentsmedlemmerne, hvis disse, det må man sige helt fair, ikke overskrider de budgetmæssige grænser og ikke sætter bestående retsakter ud af kraft, er flertallet i min gruppe af den opfattelse, at man ud fra kandidatens erfaring, kompetence og engagement kan slutte sig til, at vedkommende vil yde et godt stykke arbejde som kommissionsmedlem.

Méndez de Vigo
Hr. Prodi, jeg vil stemme på Dem, men jeg indrømmer, at jeg stemmer på Dem uden større lyst. Og hvis De er opmærksom på, at en spansk politiker har sagt, at det, der kendetegner spanierne, er deres lyst, så kan De forestille Dem min sindstilstand.
Hvorfor vil jeg stemme på Dem, hvis jeg ikke har lyst? Jo, nu skal De høre: Det er, fordi jeg mener, at det, Europa behøver, er tre ting, som på mit sprog begynder med "i": idéer, illusioner og impulser. Og jeg mener, at Deres tale i dag har lidt under fraværet af alle tre ting. Jeg finder, at det har været en tale uden tydelige politiske målsætninger, uden bid, rent ud sagt kedelig. De har sagt, at De ønsker, at Kommissionen bliver Europas regering. Det gør jeg også, men jeg finder, at Deres tale i dag ikke er en tale holdt af formanden for en europæisk regering, men snarere en tale holdt af De Forenede Nationers generalsekretær.
Og jeg vil give Dem et eksempel på det, jeg ønsker at sige, når jeg taler om konkrete forpligtelser. Vi har forfatningsreformen på det næste Europæiske Råd. Hr. Barnier gjorde en fremragende indsats, da han mødte for Udvalget om Forfatningsspørgsmål og accepterede visse forpligtelser, for Parlamentet ønsker nu ikke længere blot at samarbejde med Kommissionen. Hvad er det, De har sagt i dag? "Kommissionen og Parlamentet skal samarbejde." Nej, vi tager allerede samarbejdet som en selvfølge, det står i fællesskabsretten.
Det, vi har ønsket siden 1997, er at forberede regeringskonferencen sammen med Europa-Kommissionen. At Kommissionen foretager sine overvejelser - det vil vi også gøre - og bagefter vil vi forsøge - de to institutioner i Den Europæiske Union - at nå frem til et forberedende dokument med henblik på at fremme vedtagelsen af aftaler. Om dette, der har været Parlamentets doktrin siden 1997, har De ikke sagt et ord.
Tillad mig derfor, hr. Prodi, at jeg giver Dem et råd. Jeg tror, man skal påtage sig flere forpligtelser, man skal være mindre fornuftig, for det, europæerne ønsker, er en stærk Kommission, som arbejder og udfører sit arbejde for Europa. Hr. Prodi, jeg tror, at vores borgere vil kræve dette mål mere og mere for hver dag, der går, og der findes ingen uforpligtende taler.

Grosch
Ærede hr. formand, ærede hr. formand for Kommissionen, jeg vil ikke gentage, hvad mine kolleger fra PPE allerede har sagt, og som medlem af den belgiske delegation vil jeg ikke bringe den belgiske indenrigspolitik ind i denne debat. Udfordringen for denne Kommission er i mine øjne dobbelt. Det gælder om at vinde Parlamentets tillid, men også og især borgernes tillid.
Som parlamentsmedlem for en grænseregion mellem Belgien, Tyskland, Luxembourg og Nederlandene kan jeg beskrive de forventninger for Dem, som mange europæere har i hverdagen, men især deres manglende forståelse for de talrige chikaner, som endnu findes mellem medlemsstaterne. De vedrører investeringer, arbejdsbeskyttelse, sundhedsbeskyttelse og skattepolitik, for blot at nævne nogle eksempler. Disse problemer er ikke problemer for et mindretal i Europa, nej, Europas fravær i disse områder modtages meget følsomt ved landegrænserne. Det er hverdagsproblemer, der desværre altid først noget senere opfattes som fælleseuropæiske. At hellige sig disse problemer, hr. formand, vil sige at vinde borgeren for Europa, borgeren i hans arbejde og med hans problemer. Men vi skal også vinde borgeren i hans tankegang og i hans arbejde for Europa.
Parlamentet har nøje vist vejen ved den tidligere og ved den fremtidige Kommission. Vi forventer altså ægte samarbejde, og det straks. Vi forventer større kontrol, for EU-midlerne er ikke anonyme, de er alle borgeres skattepenge. Men vi forventer også en præcis definition af denne Kommissions politiske ansvar. Jeg vil vise Dem og Deres hold tillid, fordi De på dette tidspunkt alene bærer ansvaret for dette kollegium og for dets styrke og svaghed. Det er op til Dem, hr. formand, at Parlamentets signaler aflæses rigtigt. Én ting ved jeg allerede nu: Ved grundlæggende kritik vil Parlamentet ikke i ugevis lade sig trøste med argumentet om globalt ansvar. Vores tillid er ikke nogen blankocheck, men et tilbud om konstruktivt samarbejde med mange medlemmer i Parlamentet.

Sumberg
Fru formand, dette er min første tale, min jomfrutale, her i Parlamentet, og ifølge traditionerne i Underhuset, hvor jeg kommer fra, burde jeg bruge en stor del af tiden på at tale om mit skønne område. Men det er der ikke tid til, og jeg vil derfor nøjes med at takke dem, der har stemt mig ind her, og understrege, at jeg vil gøre mit bedste for at tjene deres interesser.
Jeg stemmer imod Prodis Kommission. For det første, trods min sympati for min tidligere parlamentskollega, Neil Kinnock, lovede mit parti og jeg ved EU-valget, at vi ikke ville støtte en Kommission, som havde gengangere. Selvom jeg ikke forventer nogen støtte i denne sag, håber jeg, at de uenige kan forstå, at når man i et demokratisk samfund forpligter sig over for de mennesker, der stemmer på én, så prøver man på at opfylde den forpligtelse, når man bliver valgt.
For det andet vil jeg stemme imod denne Kommission, eftersom jeg mener, at der i realiteten ikke er ændret noget efter de høringer, som vi har holdt i de sidste par uger. Vi har hverken haft tid nok til at stille spørgsmål til kommissærerne eller tid nok til opfølgende og uddybende spørgsmål. Der har ikke været en eneste afstemning i udvalgene om en individuel kommissær, ikke en eneste kommissær er blevet tvunget til at træde tilbage som følge af spørgsmål vedrørende sin egnethed, og ikke en eneste kommissær har påtaget sig noget som helst ansvar for de tidligere begivenheder. Da vi ikke kan stemme på enkelte kommissærer i morgen, og da jeg ikke individuelt kan tilkendegive min stemme her i Parlamentet på min kollega, hr. Patten, som bliver en god kommissær for eksterne forbindelser, har jeg ganske enkelt ikke andet valg end at stemme imod denne Kommission for at indikere over for hr. Prodi og hans kolleger, at hvis eller når de bliver valgt, skal de være lydhøre over for Parlamentet og acceptere, at det ikke længere er "business as usual", samt at vi skal ændre vores metoder, så folk i Europa får den nødvendige tillid til Parlamentet og dets institutioner.

Liese
Fru formand, hr. indstillede formand for Kommissionen, jeg hører også til dem, der stemmer nej i morgen, medmindre der sker noget afgørende. Og tag ikke fejl, diskussionen i PPE-gruppen her til aften bliver meget spændende. Jeg vil, medmindre der sker en gennemgribende ændring, stemme nej af følgende grunde: For det første har Deres Kommission, hr. Prodi, et demokratisk underskud. Resultatet af valget til Europa-Parlamentet ser man ikke ét eneste sted på Deres hold. At De har accepteret en "grøn " kommissær, er efter min mening i orden, i betragtning af De Grønnes resultat ved valget til Europa-Parlamentet. Men at 10 socialdemokrater skal være repræsenteret, vil folk ikke kunne forstå, når de spørger, hvilken indflydelse vores stemme egentlig havde på Kommissionens sammensætning. Og lad os spørge Deres forgænger, hr. Santer: Hvem har mon opnået et positivt resultat med regeringerne under dette aspekt i den ene eller den anden sammenhæng?
Det andet er svarene fra de indstillede kommissærer under høringerne vedrørende Van Buitenen. De europæiske borgere vil ikke kunne forstå det, hvis der ikke langt om længe kommer til at gælde en ny fremgangsmåde, og hvis de, der sørger for gennemskuelighed, ikke også langt om længe får en større støtte i Kommissionen.
Men det største problem for mig og for mange andre er den foreslåede efterfølger efter fru Cresson. Naturligvis vil jeg ikke dømme hr. Busquin juridisk, jeg træder ikke i det belgiske retsvæsens sted, og ingen af os vil sætte ham i fængsel. Det handler om, hvorvidt vi igen kan skabe tillid til de europæiske institutioner! Tror De virkelig, at vi skaber tillid hos borgerne, når vi altid kun får præsenteret svaret: "Jeg er ikke personligt blevet anklaget ". Hr. Busquin er impliceret i Inusop-affæren, og kun fordi sagen var forældet, er han ikke blevet anklaget. Det er en forbløffende parallel til EU-Balkan-koordinatoren Bodo Hombach. Og i Dessault Augusta-affæren er det imidlertid helt klart, at han kendte til en sort kasse. Jeg spørger mig selv, hvem der garanterer os, at vi ikke har en sort kasse i Kommissionen fremover, i GD XII eller andre steder, hvis dette emne ikke behandles bedre, end det hidtil har været tilfældet? Altså, hr. Prodi, De kan stadig overbevise mig ved at handle aktivt, men det skal være et meget stærkt tegn til Parlamentet og offentligheden, ellers vil jeg stemme nej i morgen som mange andre, og dette nej er ikke et nej til Europa, men det betyder en stemme for et rent, et demokratisk og gennemskueligt Europa.

Fatuzzo
Hr. indstillede formand, da jeg lyttede til Deres redegørelse her til morgen gav det på et tidspunkt et sæt i mig, fordi De sagde "pensionisterne er her".
"Han har set mig", tænkte jeg, men han havde ryggen til. Jeg vil gerne takke Dem, hr. formand, for utilsigtet at have nævnt mig, for jeg er blevet valgt ind i Europa-Parlamentet som leder for Pensionistpartiet, der for første gang er kommet ind i dette Parlament som repræsentant for de ældres instanser. Denne udtalelse fra hr. formand Prodi, som endvidere forklarede, at han vil være opmærksom på pensionisternes problemer, gør mig fortrøstningsfuld med hensyn til resultatet i de kommende år.
Jeg må navnlig sige, at jeg personligt - og de pensionister, der har sendt mig ind på denne plads nr. 270 i Europa-Parlamentet - var glad for kommentaren fra den indstillede kommissær, fru Anna Diamantopoulou, som ved et af mine spørgsmål under høringerne - hvor man bør understrege det, der gik dårligt, men også det, der gik godt - svarede, at hun er meget opmærksom på problemet for de ældre, der venter på at få deres pension, og at de 15 medlemsstater ikke længere er i stand til at betale, fordi pensionskasserne er svage og har underskud.
De ældre lever alt for længe. Godt, vi skal sammen med alle vores tilhængere gøre alt, hvad vi kan, for at vores liv bliver så kort som muligt. Jeg er dog bange for, at dette ikke er tilstrækkeligt, og jeg håber derfor, at Europa-Parlamentet og Kommissionen endelig gør en indsats, så de ældre i alle de 15 medlemsstater får den respekt, de fortjener, og ikke mindst så de får nogle bestemmelser, der gør det muligt at lade de penge urørt, som de er nødt til at betale hver måned for at få en pension i fremtiden.

Prodi
Ærede parlamentsmedlemmer, jeg vil gerne takke Dem for denne lange, interessante og indgående debat. Det er sandt, som mange af Dem sagde, at man ikke kan nå at sige så meget på to minutter, men jeg har taget mange notater til Deres bemærkninger. De må undskylde, hvis jeg ikke kan nå at give et detaljeret svar på alle punkterne, fordi jeg ikke har så meget tid til rådighed. Jeg har forsøgt at samle de vigtigste spørgsmål, de spørgsmål, der er i stand til at flytte stemmer, og som kan være afgørende for en institutions kursændring.
Tillad mig dog først endnu en gang at komme ind på spørgsmålet om Østtimor, der blev taget op af hr. Barón Crespo, hr. Soares og mange andre. Jeg ønsker blot at fortælle Parlamentet, at jeg i dag kl. 14.00 havde en lang telefonsamtale med den indonesiske præsident Habibie, efter at han havde haft et møde i Djakarta med ambassadørerne for Den Europæiske Unions 15 lande. Præsident Habibie lovede udtrykkeligt under vores samtale - og jeg gentager udtrykkeligt - at han ville give alle udenlandske journalister fri og ubegrænset adgang til Østtimor, at han ville give sin fulde og ubetingede støtte til FN's indgreb, og at han ville skabe betingelserne for, at dette kan ske snarest muligt, samt gøre den nødvendige indsats for at forbedre forholdene for den østtimoresiske befolkning, idet han dog tilføjede og understregede, at der er 200 millioner indonesere, som befinder sig i en vanskelig situation. Endelig forpligtede han sig til at respektere den østtimoresiske befolknings beslutninger. Jeg gjorde for min del præsident Habibie opmærksom på, at vi vil forsøge at føre den strengest mulige kontrol med overholdelsen af disse betingelser, og samtidig sagde jeg til ham, at jeg ville referere indholdet af vores samtale til hele Europa-Parlamentet, hvilket jeg nu har gjort.
Han gav da udtryk for sit store ønske om at have et godt forhold til Den Europæiske Union, og det er et ønske, som vi deler under forudsætning af, at dette lands borgeres rettigheder og værdighed bliver respekteret, hvilket jeg sagde til præsident Habibie. I forbindelse hermed fortæller kommissær Nielson mig, at vi er i færd med at gøre alt, hvad der er muligt, når det gælder den direkte støtte, og at vi benytter os af enhver egnet kanal. Sagen er den, at det teknisk set ikke er let i dag, og at vi benytter os af alle de organisationer, der har direkte adgang i øjeblikket, såsom FN, Røde Kors med flere.
Det andet punkt, som jeg tænkte på, eftersom jeg blev mindet om det her til morgen, er, at det udvalg, som fru Ana Palacio er formand for, havde opfordret kommissær Bolkestein - dog ikke på nogen forpligtende måde - til at overveje at nedlægge sit hverv som formand for Liberal International, hvilket kommissær Bolkestein har gjort, idet han i stedet har fået hvervet som æresformand for denne organisation.
Et tredje emne, der blev gentaget flere gange her i salen, og som jeg kan mærke, at alle parlamentsmedlemmerne har i tankerne, er det store spørgsmål om tilrettelæggelsen af bekæmpelsen af svindel. Vi har styrket bekæmpelsen af svindel, og vi vil stadig styrke den, men problemet er at få et specialiseret korps, et korps af inspektører på højt plan, der ikke kun styrkes kvantitativt, for jeg er helt overbevist om, at dette er et af de fundamentale punkter. Ligesom det er tilfældet med alle organisationer, der måske vokser hurtigere end ønsket, og som påtager sig nye opgaver, mangler der naturligvis stadig - og de fem eksperters beretning er yderst nyttig, når det gælder den analytiske tolkning - en streng organisationsmodel, hvis led ikke mindst skal supplere hinanden, så svindel ikke længere bliver mulig. Desværre er svindelen et meget stort problem, som jeg kan forsikre Dem for vil blive prioriteret højt i vores aktiviteter, naturligvis også fordi disse problemer optræder der, hvor kontrollen er ringest, det vil sige ved Den Europæiske Unions nye grænser, netop ved de grænser, hvorfra Unionens omdømme udgår. Det er således også et meget alvorligt problem set ud fra et politisk synspunkt.
Med hensyn til de andre emner, der blev berørt, såsom fødevaresikkerhed og luftfartskontrol, vil jeg gerne minde om det, jeg sagde i mine første taler til Europa-Parlamentet. Eftersom dette er min fjerde tale, har jeg forsøgt ikke at kede Dem for meget ved at gentage de samme ting flere gange, men som jeg sagde før, er det, jeg har sagt i mine tidligere taler, stadig gældende, og De skal således betragte de fire taler som én samlet udtalelse.
I dag er der dog nogle grundlæggende punkter, som vi skal komme ind på. Et vigtigt kapitel - som De alle sammen talte om - er gennemsigtigheden og åbenheden. Jeg har allerede understreget vigtigheden heraf. Gennemsigtighed er nemlig en målsætning, der går længere end blot til den gensidige åbenhed mellem vores institutioner - den er grundlaget og den sociale kontrakt for de europæiske institutioner. På baggrund af Amsterdam-traktaten bliver vi bedt om at lovgive om offentlig adgang til dokumenterne. Vi skal og vil benytte os af denne lejlighed til at skabe klarhed på dette område og til at sikre, at alle institutionerne og ikke kun Parlamentet - men med udgangspunkt i Parlamentet - bidrager til at adskille reglerne, der skal være regler og ikke generelle principper, hvorunder der ikke hører nogen operative regler.
Hvad angår visse specifikke dokumenter, er der f.eks. stadig et problem med at modtage de dokumenter, som Kommissionen netop har udsendt, og som Parlamentet således er den første modtager af. Dette er retfærdigt og rimeligt, og hver gang pressen beder om dokumenterne før Parlamentet, er det klart, at der opstår et reelt problem. Der er nogle tilfælde, hvor jeg er bange for, at dette ikke vil kunne undgås på grund af den måde, det sker på, men det er mit store ønske, at dette ikke sker, idet informationen til Parlamentet også fremskyndes. For at gøre dette er vi f.eks. allerede begyndt at gøre kraftigt brug af elektronisk kommunikation, og jeg vil desuden nævne Kommissionens forpligtelse til at være til stede under Parlamentets debatter og forhandlinger, når det gælder plenarmøder og udvalgsmøder. Informationsudvekslingen er nemlig yderst vigtig.
Det er selvfølgelig klart, at det er en proces, som vi skal teste sammen, og som ikke bliver nem at teste. Det er et af de mere vanskelige problemer, for der kræves også en intensiv og aktiv deltagelse fra Parlamentets side. Det er således nødvendigt med nogle bedre forbindelser til Kommissionens beslutningsproces, ikke alene i planlægningsfasen, men også når det gælder informationerne og de beslutninger, som træffes af den enkelte kommissær - den kommissær, som i dag er indstillet og i morgen kommissær - og som skal udbredes på en egnet og forud fastlagt måde.
Jeg mener personligt, at der er god grund til også at informere om Kommissionens arbejde, og i den forbindelse om selve Kommissionens protokol. Også på dette område skal vi indgå nogle præcise aftaler. Det er desuden blevet foreslået, at man i det mindste i Strasbourg-ugen opfører et punkt på dagsordenen for plenarmødet med det formål at informere om Kommissionens møde. Jeg vil være meget opmærksom på disse initiativer, og jeg ville også gerne have, at man begyndte at drøfte spørgsmålet om hemmelige informationer. Der er efter min mening sket nogle betydelige fremskridt i retning af en interinstitutionel aftale om dette spørgsmål - her tænker jeg særligt på dechargen - og det er hensigtsmæssigt at fortsætte ad samme vej med henblik på et gensidigt samarbejde.
Med hensyn til ligestillingen mellem kønnene er jeg af den opfattelse, at dette spørgsmål blev taget op med rette. Der er desværre tale om et trinvist forløb. Vi har gjort nogle fremskridt, f.eks. i forbindelse med kabinetterne og administrationen, og jeg kan kun forsikre Dem for, at der vil blive lagt størst mulig vægt på dette spørgsmål, da det, som mange af Dem sagde, er forbundet med andre ligestillingsspørgsmål, ikke kun mellem kønnene, men også fordi det gælder om at undgå andre former for diskrimination, der sædvanligvis praktiseres i vores samfund.
En anden type spørgsmål vedrørte problemet med tildeling og ændring af porteføljer. Fordelingen af porteføljer rejser nogle spørgsmål, og det gør den også for mig. Vi har foretaget nogle inddelinger, som jeg selv anser for at være vilkårlige, men som jeg også anser for at være de bedst mulige på nuværende tidspunkt. De spurgte f.eks., om det er hensigtsmæssigt - fru Theato spurgte om det for lidt siden - at budgettet og finanskontrollen falder ind under samme kommissærs ansvarsområde. Jeg tror, at vi bør drøfte disse spørgsmål igen. Jeg anser disse inddelinger for at være samvittighedsfulde og for at være foretaget i den bedst mulige tro, men der er tale om forsøgsvise inddelinger, og da jeg som følge af Amsterdam-traktaten har beføjelse til at omfordele disse kompetencer, tror jeg, at det bliver relativt let at gøre dette. Der vil således snart blive rettet en stor opmærksomhed mod de kritiske bemærkninger, og jeg beder Dem udelukkende om at fremføre nogle omhyggelige begrundelser, så det bliver en stærk beslutning, der er enighed om.
Endelig er der spørgsmålet om kommissærernes ansvar og eventuelle sanktioner, et spørgsmål, som lå i luften under høringerne, og som blev taget op mange gange i Deres taler i dag. Det er spørgsmålet om kommissærernes ansvar og om de eventuelle sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af, at deres adfærd ikke svarer til de korrekthedsnormer, som skal gælde for Kommissionen ligesom for enhver anden offentlig institution. Det drejer sig på den ene side om svindelen, og på den anden side om adfærden hos ledelsen, det vil sige Kommissionen.
Jeg vil gerne skelne mellem to aspekter. Det ene aspekt vedrører Parlamentets mistede tillid til en enkelt kommissær, og det andet aspekt vedrører forbindelserne til den enkelte kommissær, der eventuelt er anklaget for nogle betydelige lovovertrædelser set ud fra et strafferetligt synspunkt. Det er efter min mening to aspekter, som vi bør holde adskilt, selvom de hører under samme kategori af problemer.
Hvad angår Parlamentets mistede tillid, vil jeg gerne minde om, at hver enkelt kommissær har forpligtet sig til at nedlægge sit mandat, såfremt jeg beder om det. Et mistillidsvotum fra Europa-Parlamentet til den enkelte kommissær ville for mig helt klart være en grund til en meget lang, alvorlig og grundig overvejelse. Når jeg siger "grund til en meget alvorlig og grundig overvejelse", mener jeg lige præcis det, jeg siger. Jeg kan bestemt ikke tage let på det ønske, som Europa-Parlamentet giver udtryk for. Jeg er dog udmærket klar over, at politik og politisk uenighed godt kan føre til nogle resultater, man ikke havde regnet med, og det bliver derfor nødvendigt at undersøge sagen grundigt samt ikke mindst at overveje den kendsgerning, at der i traktaterne ikke tages højde for muligheden for individuelle sanktioner. Det skal således være noget, der bringes til ophør politisk, og det skal være noget, der kommer fra myndighederne og ikke fra en retsbestemmelse, som ikke eksisterer på nuværende tidspunkt.
Jeg lover selvfølgelig at arbejde for, at hver gang dette problem opstår, skal det tages op på den mest beslutsomme og klare måde. Endelig er det klart, at jeg under alle omstændigheder vil skulle gøre rede for den beslutning, jeg eventuelt træffer, og den skal jeg naturligvis gøre rede for over for Parlamentet.
Jeg vil nu komme ind på det andet punkt, nemlig det om kommissæren, der bliver draget til ansvar for nogle betydelige anklager set ud fra et strafferetligt synspunkt. Jeg har forstået Deres budskab helt klart, og jeg vil gerne bemærke, at så vidt jeg ved, har der i Kommissionens historie hidtil aldrig været nogen kommissærer, som er blevet draget til ansvar for anklager af strafferetlig karakter. Jeg er dog ikke modstander af, at man også tager nogle hypoteser op, som ikke har fundet sted, men som godt kan risikere at finde sted. Jeg må sige, at i alle demokratier ville det faktum, at et regeringsmedlem bliver draget til ansvar for en anklage af strafferetlig karakter, medføre nogle meget alvorlige spørgsmål om vedkommendes mulighed for at fortsætte med at udøve sit ministermandat. Det samme gælder for Europa-Kommissionen og dens kommissærer.
I dag er vi naturligvis ofte vidner til anklager af strafferetlig karakter i forbindelse med korruption. Der er andre anklager, som ligeledes er slemme, og som man burde tage højde for, men jeg tror, at det simpelthen var sammenhængen, der begrænsede de betydelige strafferetlige lovovertrædelser til korruption. På dette område må vi dog ikke - og ønsker vi ikke - at glemme retsstaten, retten til en retfærdig retssag og formodningen om uskyld. Og lad os heller ikke glemme, at vores retssystemer, der er så forskellige i Europa, foreskriver forskellige procedurer, der ofte er umulige at sammenligne. Enhver sag af denne art skal derfor undersøges seriøst, omhyggeligt og i god tro, og den skal derefter forklares for Parlamentet. En hvilken som helst situation af den karakter skal således undersøges til bunds, så man udelukkende når frem til en politisk afgørelse på baggrund af et præcist og indgående kendskab til kendsgerningerne.
Efter denne forklaring fra min side vil jeg dog gerne bekræfte over for Dem, at såfremt der skulle opstå en sådan situation, vil jeg under alle omstændigheder undersøge denne meget nøje.
Jeg vil slutte af med en generel bemærkning. Hr. Méndez de Vigo sagde, at han stemmer på mig uden at have særligt meget lyst til det. Man kunne så sige, at stemmer er stemmer, hvad enten de bliver afgivet med eller uden lyst. Men det mener jeg ikke. Jeg mener, at det er meget vigtigt, om en stemme bliver afgivet med eller uden lyst, for vi befinder os ikke i et hvilken som helst Parlament, og vi står ikke over for begyndelsen af et hvilket som helst politisk forehavende. Vi er i færd med at gå i en usædvanligt ny retning, en retning, som man aldrig før har gået i her i verden. Når jeg konstaterer, hvad den fælles valuta har betydet, kan jeg se, at der aldrig har eksisteret noget lignende i historien. Når jeg tænker på de 50 år uden krig i alle Unionens lande og på krigene uden for Unionens lande, mener jeg ikke, at vi står over for noget, man kan stemme ja til modvilligt. Vi er stillet over for noget, vi skal betragte som en ny grænse i menneskehedens historie. Vil vi være i stand til at videreføre denne vanskelige udfordring eller ej? Det ved jeg ikke, men jeg har så afgjort forsøgt at gøre dette med den tone, som det er nødvendigt at have i sådanne øjeblikke, nemlig en ansvarlig tone, hvor man udmærket er klar over, hvad de 10 sidste måneder har betydet for vores Kommission, der skal genskabe sin egen troværdighed, når det gælder om at holde ord, og når det gælder de enkelte udtalelser. På nuværende tidspunkt kan Kommissionen således ikke tillade sig at foretage de store udsving, som vi har behov for, og som jeg føler et dybt behov for. Det vil jeg og vi udelukkende kunne gøre, såfremt vi genskaber tilliden med hensyn til de enkelte løfter, vi aflægger i disse dage. Disse løfter kan, ligesom alle andre detaljerede løfter, godt være kedelige, hr. Méndez, for dagligdagen er ikke tilrettelagt efter de vigtige emner. Jeg er dog udmærket klar over, at vi foran os har det, jeg kaldte "et vigtigt projekt for Europa".
Hvis det ikke lykkes os at gøre dette, er det klart, at den modvillige ja-stemme snart vil blive en helt bevidst nej-stemme. Men det er denne appel, vi skal samles om, denne appel, som De har anmodet om, og det er en anmodning, der også er kommet fra mange af dem, der stemte imod. De forventer en løsning på de vigtige problemer, vi står over for, og de forventer således et europæisk projekt og et projekt for Europa, hvor det - som Kommissionen har sagt - ikke bliver sekretariatet eller Rådet, men derimod Kommissionen, Rådet og Parlamentet, der bliver udgangspunkterne for opbygningen af det nye Europa.
Det er, hvad vi har til hensigt, og jeg vil gerne takke dem, der har erkendt, at vi i denne vanskelige opgave har skabt en solid og ligevægtig Kommission. Foreløbig ønsker jeg, at det bliver disse to adjektiver, der kommer til at kendetegne vores dagligdag. Jeg tror, at vi fremover også vil kunne tilbyde et stærkt program - idet vi allerede nu begynder med vores januar-program - og en opfattelse af et Europa, der har overvundet sit kritiske punkt; som kan fortsætte med sin opbygning, og som man således ikke blot behøver at stemme ja til med resignation, med også med stor glæde.

Alavanos
Fru formand, eftersom vi stadig har nogle minutter tilbage, vil jeg gerne erindre hr. Prodi om spørgsmålet vedrørende jordskælvene i Grækenland. Jeg bemærkede, at han reagerede, da han hørte det, at han bemærkede det, men måske undgik det hans opmærksomhed under hans anden talerunde. Vi har nu chancen, eftersom vi har tid tilbage, til at høre hr. Prodis tanker om et spørgsmål, der volder et helt folk i et af EU's medlemslande stærk smerte.

Prodi
Efter Deres indlæg her til morgen, hr. Alavanos, talte jeg længe med hr. Kinnock om jordskælvsproblemet. Han er ved at tilrettelægge og koordinere alle forholdene i forbindelse med dette emne, og jeg kom derfor ikke ind på det nu, men jeg har foretaget mig noget i mellemtiden. Hr. Kinnock har fortalt mig, at han på torsdag vil være klar til at give et samlet svar om hele dette emne.

Formanden
Kære kolleger, hvis der ikke er andre indlæg, er forhandlingen afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag kl. 12.00.
(I afventningen af den følgende forhandling blev mødet udsat kl. 16.45 og genoptaget kl. 17.00)

Budget 2000
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forelæggelse ved Rådet af forslaget til det almindelige budget - budget 2000. Formanden for Rådet, fru Siimes, har ordet.

Siimes
Hr. formand, ærede medlemmer af Europa-Parlament, jeg har i dag den store ære at præsentere Parlamentet for resultaterne fra Budgetudvalgets møde i Bruxelles den 16. juli 1999. Først vil jeg gerne ønske Dem alle tillykke med valget til Parlamentet, og jeg ønsker Dem fremgang ved modtagelsen af den nye udfordring i Deres karriere og liv.
Budgetproceduren i regnskabsåret 2000 er uden tvivl blevet overskygget af Balkan-krisen. Kommissionens udkast til budget 2000 var knap færdigt, da det viste sig, at der kræves en indsats fra Den Europæiske Union for at genopbygge krigens ødelæggelser i visse områder og helt specielt i Kosovo. Desuden kræver andre nylige hændelser såsom jordskælvene i Tyrkiet og Grækenland og den seneste tids udvikling i Østtimor hurtige reaktioner af de budgetansvarlige. Den form for indsats stiller også store krav til finansieringen.
Finansieringen af Kosovos genopbygning er således ved at blive den største udfordring for denne budgetprocedure. Det viste sig tydeligt ved førstebehandlingen af budget 2000 sammen med Parlamentets udvalg ved mødet den 16. juli. På baggrund af det nævnte møde bliver genopbygningen det mest essentielle emne ved forhandlingerne om proceduren for budget 2000 mellem Unionens budgetansvarlige. Hvis parterne har vilje til det, er det alligevel muligt at finde en løsning, som tilfredsstiller begge parter.
Begge budgetansvarlige institutioner forelagde deres synspunkter om genopbygningen af Kosovo ved mødet den 16. juli, og løsningen på Kosovo-spørgsmålet er en essentiel forudsætning for en succesfuld udvikling af budgettet i finansåret 2000. Resultaterne af den første donationskonference afholdt den 28. juli er set fra denne synsvinkel opmuntrende. De stadig skiftende vurderinger af ødelæggelsernes omfang peger også i retning af, at det er muligt at danne en pakke med en helhedsfinansiering, når det bliver aktuelt. Samtidig skal Unionen for sin del tage del i finansieringsbehovet forårsaget af jordskælvene i Tyrkiet og Grækenland og af begivenhederne i Østtimor, først og fremmest med hensyn til den humanitære hjælp.
Dernæst vil jeg gerne præsentere resultaterne af Rådets førstebehandling af budget 2000 fra det succesrige forligsmøde med Parlamentets udvalg. Vores fremgangsmåde bygger på den nye institutionelle aftale om budgetdisciplin og forbedring af budgetproceduren af 6. maj 1999. Det er vigtigt at overholde både finansieringsrammen for udgifter foreslået i den nye institutionelle aftale og ligeledes dens detaljerede procedurer til fremme for samarbejdet mellem institutionerne.
Vi behandlede sager vedrørende regnskabsåret 2000 efter følgende principper: Først overvejedes i efteråret i overensstemmelse med den nye institutionelle aftale den korrektionsskrivelse, som gælder landbrugsudgifter og udgifter i forbindelse med fiskeriaftaler, for at kunne tage højde for de seneste vurderinger om bevillingsbehov uden imidlertid at udelukke en reduktion af bevillinger til landbrugsudgifter. For det andet besluttedes det at overholde betalingsforpligtelserne vedrørende strukturforanstaltninger. For det tredje blev der fastsat klare retningslinjer for budgetbevillinger til andre politikker, og der stræbes efter, at der forbliver spillerum med hensyn til maksimalbevillinger til finansiering af de overordnede budgetposter.
Da vi overvejede en fælles linje for det foreløbige budgetforslag og helhedsvæksten, gik vi ud fra, at der ved udarbejdelsen af Unionens budget 2000 som minimum skal efterleves den samme disciplin som ved udarbejdelsen af det nationale budget. Vores procedure vedrørende forvaltningsomkostninger byggede til gengæld på følgende principper: For det første skal væksten af alle de pågældende udgifter begrænses bortset fra uundgåelige undtagelsestilfælde, for det andet kan nye stillinger etableres i begrænset omfang på visse områder, efter at mulighederne for stillingernes omorganisering er grundigt undersøgt, og for det tredje kan klassificering af stillinger ikke ændres eller justeres af karrierepolitiske grunde bortset fra særligt begrundede tilfælde. Vi anså det også for hensigtsmæssigt at overholde fremgangsmåden ved godkendelsen af budgetterne 1998 og 1999 og træffe en beslutning om de samlede bevillinger til små virksomheder.
Efter ovennævte principper blev der med hensyn til udgifterne aftalt nogle vigtige beslutninger, som jeg nu præsenterer kort:
For landbrugets vedkommende overholdt vi i beslutningerne den samme disciplin, som vi også anvendte ved andre dele i budgettet. Vi reducerede bevillingerne til markedsordningen med et fast beløb på EUR 375 millioner. Vi beholdt også bevillingerne til løse aktiviteter og til udvikling af landdistrikter. Budgetdelen, som vedrører landbrug, bør bygge på så aktuelle data som muligt, og det er derfor, at Kommissionen skal ajourføre oplysningerne i løbet af efteråret med en korrektionsskrivelse til det foreløbige budgetforslag. Vi fortsætter overvejelserne vedrørende landbrugsudgifterne på baggrund af denne korrektionsskrivelse for at kunne tage endelig beslutning i sagen.
For strukturfondsprogrammers vedkommende besluttede vi at reducere forudbetalingerne af betalingsforpligtelser, som var forenelige med de nye strukturfondsprogrammer, i 2000 til 3,5% i stedet for de 4,0%, som Kommissionen havde foreslået i det foreløbige budgetforslag. Herved mindskes betalingerne med EUR 1.023 millioner. Den pågældende reduktion er væsentlig, når væksten af betalingsbevillingerne begrænses til 2,8% i forhold til de 4,7%, som Kommissionen har foreslået. Det kræver ingen forskriftsændringer, og det nedsætter heller ikke de nye strukturfondsmidler, som medlemsstaterne får i løbet af årerne 2000-2001. Ved strukturforanstaltningerne tog vi også højde for anmodningen, som Europa-Parlamentet foreslog under forhandlingerne om Agenda 2000, og vi besluttede at indføre en ny budgetpost til Fællesskabets Urban-initiativer. Dens forpligtelsesbevillinger udgør EUR 102 millioner og betalingsbevillingerne knap EUR 28 millioner. De midler, vi afsætter til forpligtelserne, er en syvendedel af det samlede beløb aftalt for hele finansieringsperioden.
Da vi drøftede udgifterne til vores interne politikker, lagde vi vægt på, at det er vigtigt at holde sig til de principper, som omfattes af den nye institutionelle aftale om budgetdisciplin og forbedring af budgetproceduren. Vi lagde specielt mærke til vurderingerne af bevillingernes anvendelsesmuligheder samt udmålingen af programmer godkendt ved fælles beslutning. Forpligtelsesbevillingerne blev reduceret med EUR 129 millioner og betalingsbevillingerne til gengæld med ca. EUR 216 millioner.
Vedrørende strategien for førtiltrædelsen af de nye medlemsstater reducerede vi betalingsbevillingerne med EUR 121 millioner. Vi mente, at strategierne for førtiltrædelsen ikke behøvede at have så mange betalingsbevillinger, og at den ikke krævede de beløb, som Kommissionen har foreslået i det foreløbige budgetforslag.
Hvad angår administrative udgifter, fastlagde vi de administrative totalbevillinger til alle institutioner, inklusive Europa-Parlamentet og Ombudsmanden, til EUR 4.664 millioner, hvilket betyder en forhøjelse på 3,6% i forhold til bevillingerne for 1999.
Efter Rådets opfattelse prioriteres midlerne til bidrags- og genopbygningsforanstaltninger i Kosovo absolut højest på budgettet. Rådet mener, at de bør tages fra maksimumsbeløbet for finansieringsrammen til udgifterne ved eksterne anliggender ved at omfordele disse bevillinger. Det er derfor, vi besluttede at foretage en hensættelse til genopbygning af Kosovo, som omfatter forpligtelsesbevillinger på EUR 500 millioner og betalingsbevillinger på EUR 280 millioner. Hensættelsen blev foretaget ved at nedsætte de fleste bevillinger, som Kommissionen i det foreløbige budgetforslag havde beregnet til andre budgetposter til eksterne anliggender. Rådet så det ikke nødvendigt at ændre maksimumsbeløbet til budgetpost 4 for at finansiere udgifterne i 2000. Fremskaffelsen af hensættelsen på EUR 500 millioner, som er godkendt af Rådet, baseres på en foreløbig behovsanalyse opgjort af Kommissionen. Disse vurderinger kan efterfølgende endda vise sig at være overdimensionerede. På den anden side skal vi også være forberedt på at finde bevillinger til forbedring af situationen efter jordskælvet i Tyrkiet og også til et behov for humanitær bistand i Østtimor.
Vedrørende de eksterne anliggender besluttede vi sammen med Deres udvalg ved forligsmødet den 16. juli at tilføje EUR 7 millioner som forpligtelsesbevillinger til de EUR 40 millioner, som Rådet havde tænkt sig at lægge til budgetudgifterne fra den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Vi godkendte også Deres forslag vedrørende budgetkonstruktion og posteringsbenævnelser.
Vi kan således resumere indvirkningen af Rådets beslutning om bevillinger på budgetforslaget som følger:
For det første er forpligtelsesbevillingerne sammenlagt på EUR 92,3 milliarder, hvilket betyder en reduktion på EUR 4,5 milliarder eller på 4,7% sammenlignet med 1999. Betalingsbevillingerne er sammenlagt på 87,9 milliarder, hvilket betyder en forøgelse på EUR 2,3 milliarder eller på 2,8% sammenlignet med budget 1999. For det andet svarer totalbeløbet af betalingsbevillingerne til 1,09% af Fællesskabets bruttonationalindkomst. For det tredje er forbeholdene under finansieringsudsigternes maksimumsbeløb inden for den øverste grænse for interne politikker og eksterne anliggender på henholdsvis EUR 222 millioner og EUR 22,5 millioner.
Til sidst vil jeg gerne takke de udvalgsmedlemmer i Europa-Parlamentet, som deltog i diskussionerne i Rådet (budget) den 16. juli, og også alle dem, som ikke længere er medlemmer af Parlamentet. Desuden venter jeg spændt på fortsættelsen af samarbejdet med Parlamentet og specielt med Terence Wynn, som jeg gratulerer med valget til formand for Budgetudvalget. Jeg venter også spændt på fortsættelsen af samarbejdet med begge ordførere, Jean-Louis Bourlanges og Kyösti Virrankoski, som er ansvarlige for budgettet i regnskabsåret 2000. Vores fælles mål er at sikre et vellykket resultat for budgetproceduren i 2000, en opgave, som vores institutioner også i tidligere år har levet op til. Et succesfuldt samarbejde mellem de budgetansvarlige bygger på gensidig tillid. Derfor ønsker jeg, at begge budgetansvarlige holder fast i de aspekter, som man i fællesskab er blevet enige om ved den uofficielle trilogi i sidste uge, og at tillægsbudget 4/1999 således kan blive godkendt uden ændringer og deraf følgende forsinkelser.

Nogueira Román
Hr. formand, mine damer og herrer, jeg tager ordet for at vise min inderlige forvirring og sige, at det, man forelægger for Parlamentet, er den afgåede Kommissions budget, og det før end at vi har valgt den tiltrædende Kommission.
Når man påtænker at gøre Europa-Parlamentet til et virkeligt parlament, så finder jeg, at vi er ved at gøre noget, som aldrig ville finde sted i de statslige institutioner. Det er den tiltrædende regering - de, der vandt valget - der forelægger budgettet, og det er rent faktisk meningsløst, at den afgåede Kommission nu tvinger os til at forhandle et budget, som under alle omstændigheder indledningsvis er blevet udarbejdet af den.
Jeg nævner også dette i lyset af opbygningen af det nye Europa. Hr. Prodi har sagt til os, at han ønsker, at Kommissionen bliver en virkelig europæisk regering, og hr. Pettering, formanden for den største politiske gruppe i Europa-Parlamentet, har endog også talt om denne rolle, som Parlamentet har i forbindelse med Europa-Kommissionen.
Jeg vil gerne tilføje - og jeg er ked af, at jeg har fået lagt kimen til uro hos nogle medlemmer - at vi nye medlemmer har følt os fuldstændig forvirrede, for vi er i gang med at behandle ændringsforslag til et budget, som vi ikke kendte, og vedtage ændringsforslag til et budget, som endnu ikke er blevet forelagt. Det er en absurd situation, som jeg, uden at ville anmode om nogen foranstaltning lige nu, finder, det er påkrævet at finde lovmæssige foranstaltninger for snarest muligt.

Formanden
Hr. kollega, jeg tror, at Deres spørgsmål er nemt at besvare. Budgetproceduren for budget 2000 begynder jo ikke i dag, vi har derimod allerede tidligere haft en debat om det i Parlamentet. Derefter har Rådet beskæftiget sig med det, og nu ønsker vi at diskutere, hvad resultaterne af Rådets drøftelser er. Det er helt enkelt: Vi har stadigvæk en fungerende Kommission, som hører under hr. Liikanen. Han er ansvarlig for budgetområdet. Den nye Kommission tiltræder først, når Parlamentet i morgen godkender indsættelsen af den, og når kommissærerne på torsdag kl. 12.00 har aflagt embedsløfte for EU-Domstolen i Luxembourg. Fra dette tidspunkt er fru Schreyer ansvarlig. Indtil da er det hr. Liikanen, der er ansvarlig, og derfor får han også ordet nu.

Liikanen
Hr. formand, jo hurtigere denne overgangsperiode er overstået, jo bedre er det for os alle sammen. Så snart Parlamentet har bekræftet den nye Kommission, kan den få tildelt sin kompetence.
For det første vil jeg gerne sige kort, at budgettet udgør en retlig forpligtelse for Kommissionen i henhold til traktaten. Den siddende Kommission skal håndtere budgettet, den har ikke noget valg
Jeg har kun meget få kommentarer til budgetforslaget vedtaget af Rådet. Der foreslås nedskæringer på EUR 430 millioner på forpligtelser og EUR 1,7 milliarder på betalinger. Mens disse nedskæringer er helt normale i den nuværende fase af budgetproceduren, suppleres de i år af en betydelig omplacering af EUR 430 millioner i kategori 4 - eksterne aktioner- for at finansiere genopbygningen af Kosovo, som beløber sig til EUR 500 millioner.
Selvom omplacering synes at være nødvendig for at finansiere denne omprioritering, skal man også tage i betragtning, at en for stor omplacering risikerer at skabe en budgetmæssig og politisk ubalance i de eksterne forbindelser. En omplacering bør være den primære finansieringskilde til aktionerne i Kosovo, men den skal måske suppleres af andre midler.
Hvad angår landbrugsudgifterne, vil den nye Kommission sidst i oktober vende tilbage med nye prognoser i sin efterhånden traditionelle ændringsskrivelse, som institutionerne har tilsluttet sig.
Jeg har bemærket Rådets generelle ønske om at forbedre situationen med de udestående forpligtelser ved at følge de fleste af Kommissionens forslag. I kategori 2 - strukturelle aktioner - kan betalingerne reduceres uden de store problemer som følge af forslaget om at nedsætte acontobetalingerne fra 4% til 3,5%.
Endelig vil jeg gerne gøre Dem opmærksom på en vigtig uoverensstenmmelse i Rådets beslutning. Rådet foreslår, at Kommissionens administrationsomkostninger øges med kun 0,9%, mens der forudses en stigning på 3,5% i de andre institutioner. Rådet er nået frem til denne reduktion ved at antage, at Kommssionen vil øge antallet af ledige stillinger og således opnå vigtige besparelser. Det er i strid med, hvad Europa-Parlamentet har ønsket i mange år, og hvad Kommissionen har forpligtet sig til, nemlig at reducere antallet af ledige stillinger.
Alt i alt er nøglen til succes i dette års budgetprocedure finansieringen af de EUR 430 millioner til genopbygningen af Kosovo samt Tyrkiet efter jordskælvet. Jeg er sikker på, at den nye Kommission som en af de første ting vil kigge nærmere på denne sag og fremkomme med et afbalanceret forslag.

Wynn
Hr. formand, må jeg lige komme med en kommentar til vores kollega bag i salen, som kom med en bemærkning til forretningsordenen, der faktisk slet ikke var nogen bemærkning til forretningsordenen, men en kritik. Ved denne lejlighed er det ikke Kommissionen, men Rådet, der fremlægger budgetforslaget. Og i en sådan sammenhæng er Kommissionen ikke nødvendigvis fjenden - faktisk skal den betragtes som en ven. Oppositionen er disse mennesker! Vi skal ikke glemme, at vi i dag har fået forelagt et budget.
Det er ikke nogen fordømmelse af rådsformanden, som jeg respekterer meget. Og som De nævnte, hr. formand, har denne proces stået på i flere måneder. Mange mennesker har været involveret, og det har været hårdt arbejde. Jeg vil gerne nævne to, som i høj grad har været involveret i arbejdet. Den ene er hr. Samland, den tidligere formand for Budgetudvalget, som forlod Parlamentet ved udgangen af sidste periode. Lige til det sidste arbejdede han utrætteligt på at få etableret det samarbejde mellem Rådet og Parlamentet, som er nødvendigt for at nå frem til et for alle parter tilfredsstillende budget i år 2000. Den anden person, jeg vil takke, er hr. Liikanen. Som kommissær - eller indstillet kommissær - er det sandsynligvis sidste gang, De er her i forbindelse med budgettet. Det er i de seneste år ikke kommet til sammenstød, men vi har haft mulighed for at løse en masse problemer. De fortjener Parlamentets tak for det arbejde, De har udført på budgetområdet, og især tak for Deres forsøg på at ændre nogle ting i Kommissionen. Jeg vil gerne ønske Dem held og lykke i fremtiden.
Hr. formand, så har vi fået venlighederne af vejen. Lad os så komme i gang med budgettet. Vi må ikke forveksle denne forhandling med morgendagens forhandling om tillægs- og ændringsbudget 1, 3 og 4 for 1999, fordi når rådsformanden siger, at dette samarbejde er baseret på gensidig tillid (det er hvad, jeg har skrevet ned) mellem institutionerne, skal jeg blot minde Rådet om, hvad der skete med tillægs- og ændringsbudget 1 og 3 samt vores reaktion herpå. Det havde intet med samarbejde at gøre, og det fremkaldte i hvert fald ikke gensidig tillid.
Jeg kommer i tanke om en historie, som jeg engang fortalte hr. Liikanen. Fru Dührkop sammenlignede, da hun var ordfører, vores harmoniske forhold med en klaversymfoni. Det mindede mig om et berømt komikerpar i Det Forenede Kongerige - Morecombe og Wise. Eric Morecombe spillede på et flygel, og det lød så forfærdeligt, at André Previn sagde "Du spiller på de forkerte tangenter", hvortil han svarede "Jeg spiller på de rigtige tangenter, men ikke nødvendigvis i den rigtige rækkefølge." Vi skal spille på de rigtige tangenter i den rigtige rækkefølge, hvis vi skal skabe harmoni mellem Rådet og Parlamentet.
Fru rådsformand, De huskede os på de områder, som vi nåede til enighed om i trialogerne, De huskede os på ændringsskrivelserne i efteråret, på forpligtelsesbevillingerne i strukturfondene samt på, hvad vores klare prioritering burde være. De sagde desuden, at budgettet skulle udvise den samme disciplin som nationale budgetter. Vi har altid ment, at Parlamentets Budgetudvalg og Parlamentet selv er yderst forsigtige. De er ikke ude på at skabe problemer i budgettet eller spilde skatteydernes penge.
Vores problemer ligger hovedsagelig hos medlemsstaterne, hvor 85% af EU's midler forvaltes, og 85% af vores problemer opstår. Hvis vi samarbejdede mere med medlemsstaterne, ville vi ikke have så mange problemer. Desuden er der underskud på mange medlemsstaters nationale budgetter. Det må ikke ske for os.
Hvad angår de forskellige kategorier, er jeg med hensyn til kategori 1 enig med rådsformanden, når hun siger, at landbrugsudgifterne skal baseres på de seneste oplysninger. Derfor blev vi enige om en ad hoc-procedure samt ændringsskrivelsen i efteråret. Men jeg kan for alt i verden ikke se, hvorfor der egentlig er foretaget nedskæringer i kategori 1. Hvis vi venter på de seneste oplysninger, hvorfor har vi så allerede foretaget nedskæringer i kategori 1? Det virker, som om der tages penge ud af systemet for at tilfredsstille medlemsstaterne.
Med hensyn til kategori 2 kan det godt være, at vi har fået tilsagn om forpligtelsesbevillinger, men vi har så sandelig ikke oplevet den samme forståelse i forbindelse med betalinger. Hvis der tages EUR 1 milliard fra betalinger, igen, vil det blot skabe problemer i fremtiden. Medlemsstaterne skal betale på et eller andet tidspunkt. Det nytter ikke noget at prøve at knibe sig uden om realiteterne eller at skjule dem. De forsvinder ikke. De penge skal betales på et tidspunkt. Vi mener, at det tidspunkt er nu, og at beslutningen ikke skal trækkes ud.
Hvis vi ser på nedskæringerne i kategori 3, er der mange områder, hvor vi er uenige samt enige om at være uenige.
I kategori 4 formoder jeg - jeg taler nu på Parlamentets vegne, inden der er truffet en beslutning - at nedskæringen på 10% over hele linjen er aldeles uacceptabel. Ja, Kosovo er en prioritet, ja, vi vil gerne sikre os, at der er midler til rådighed til Østtimor og jordskælvsofrene i Tyrkiet. Men det skal ske via en justering af det finansielle perspektiv. Det er jeg sikker på vil være vores holdning. Ja, vi ønsker en løsning. Vi ønsker ikke konfrontation mellem de to organer, men i sidste ende vil vi gerne sikre os, at udviklingen, andre områder i kategori 4 samt eksterne udgifter ikke rammes negativt. Hvis der ikke må bruges penge, vil vi se på de områder, hvor der måske skal foretages nedskæringer. Men en nedskæring på 10% over hele linjen er ikke vejen frem.
Hvad angår kategori 5, er det trist, at vi fra Rådets side endnu ikke har set forslag til, hvordan man løser problemet med pensioner i institutionerne. Jeg er sikker på, at mine kolleger hr. Bourlanges og hr. Virrankoski har tilføjelser til mine kommentarer. Vi ser frem til førstebehandlingen i næste måned, hvor Rådet vil få et bedre indtryk af vores holdning til budgetforslaget.

Bourlanges
Hr. formand, jeg vil gerne først kommentere udtalelserne fra hr. Wynn om disse forhandlingers opportune karakter. Det er en forhandling, der foregår mellem Rådet og Parlamentet. Jeg ved ikke, om indsættelsesprocedurerne aktuelt forpligter det fungerende Råd. Det beklager jeg, for jeg ville med glæde have indsat fru Siimes. Men det har vi ikke beføjelse til. I morgen skal vi indsætte den Kommission, som er tiltrådt. Jeg glæder mig i øvrigt over, at vi får lejlighed til denne sidste kontakt med hr. Liikanen på sin nuværende post inden forvandlingen, der i overmorgen vil føre ham til en anden stilling. Jeg vil gerne benytte denne lejlighed til at sige, at selvom vi undertiden har haft temmelig kraftige meningsudvekslinger, har vi altid værdsat hr. Liikanens talent og seriøsitet samt hans meget åbne og sympatiske indstilling til samarbejde.
Hr. formand, fru formand for Rådet, mine kære kolleger, jeg må sige, at vi i grunden ikke blev forført af det foreløbige budgetforslag fra Kommissionen, og at vi er skuffede over Rådets budgetforslag. Vi blev ikke forført af dette budgetforslag, fordi det kom på et tidspunkt, hvor Kommissionen reelt ikke kunne forlade sig på de fastlagte økonomiske perspektiver. Dette gav gennemførelsen af forslaget en temmelig uvirkelig karakter, især fordi Kommissionen af gode grunde ikke kunne integrere dramaet i Kosovo og dets økonomiske konsekvenser, og endelig fordi den af grunde, der ikke forekommer os særligt tilfredsstillende, nægtede at svare på de bekymringer, Parlamentet gav udtryk for med hensyn til den administrative reform.
Vi havde i vores retningslinjer bedt om en gradvis opløsning af Kontoret For Faglig Bistand. Vi havde i vores retningslinjer for budgettet bedt om en præcis vurdering af behovet for personale, og de muligheder, Kommissionen mente, den havde for at handle med det eksisterende personale. På disse to punkter har vi ikke mærket megen iver fra Deres side.
Men jeg vil ikke skjule, fru formand, at vi blev skuffede over budgettet fra Rådet. Skuffede over kategori 1. Vi forstår stadig ikke hvorfor, med hvilken begrundelse, De under de obligatoriske udgifter opererer med massive lineære nedskæringer. Jeg vil gerne minde Dem om, at det argument, vi har fået fra adskillige delegationer, ifølge hvilket det skulle være på grund af den økonomiske udvikling, forekommer os at være modsat og i modsætning til de meget præcise bestemmelser i finansforordningen.
Vi forstår heller ikke, hvorfor De under kategori 2 har formindsket betalingsbevillingerne, end ikke, selvom der her kan være tale om en række tekniske justeringer.
Under kategori 3 ser vi klart, at selvom De på korrekt måde har tjent de store programmer, hvilket vil sige alt det, der er taget fælles beslutning om, har De til gengæld ofret alt det, der interesser Parlamentet specielt og direkte. Det, der kommer fra os, forsvarer De, det, vi har været fælles om, forsvarer De, mens De foragter det, der alene kommer fra os.
Under kategori 4 kender De problemets omfang. De forsøger her at presse en række emner ind, som De ikke kan indføre under denne kategori, herunder "fiskeriaftalen for Marokko" og især massive midler, vurderet til 500 millioner, til Kosovo, og dette uden at forhøje kategorien. Det, De reelt foreslår os, er altså - som vi siger på fransk - at klæde Per af for at klæde Poul på, at ofre prioriteringer fastlagt af lovgivnings- og budgetmyndighederne i går til fordel for prioriteringerne af i morgen. Vi mener ikke, det er nogen god politik.
Endelig mærker vi under kategori 5 en stor ængstelse for at tage hul på pensionsproblemet. Det er efter vores mening alvorligt. Og vi kunne godt have tænkt os en smule mere solidaritet fra Rådets side med hensyn til at støtte den nødvendige omdannelse af Kommissionens administrative strukturer. Jeg tror, at den indvending, vi generelt kan fremføre imod Deres budgetforslag, er, at det på en og samme tid fornærmer både fortiden, nutiden og fremtiden.
Fortiden af de grunde, jeg netop har angivet. Når De mener, at morgendagens prioriteringer bør finansieres ved at ofre prioriteringer, der indtil nu er blevet godtgjort, foretager De en operation, der ikke kan tillades. Vi ved det, og De har netop selv mindet om, at Kommissionen vil få forøget sit ansvar, hvad angår udenrigspolitikken. Det er nødvendigt at leve op til dette ansvar.
Nutiden, fordi De ikke afsætter de nødvendige midler i form af betalingsbevillinger. Men vi ved i dag, at Kommissionen fra nu af er i betalingsstandsning.
Og endelig fremtiden, fordi De enten ser bort fra, eller De meget nonchalant behandler den store indsats, der venter os, hvad angår administrative reformer og pensionering.
Vi får altså, fru formand, en konstruktiv dialog. Jeg har tillid til Deres samarbejdsevner. Men De skal vide, at vi får en vanskelig dialog. Vi vil ikke acceptere, at den interinstitutionelle aftale, vi har indgået, underskrevet og ratificeret, bliver en gabestok. Samarbejde, ja, men en ofring af prioriteringer, der er grundlæggende for EU, nej. Vi skal vide at bede Dem om at foretage en revision af de økonomiske perspektiver dér, hvor den er nødvendig.

Virrankoski
Hr. formand, først vil jeg ønske Dem, ærede minister, velkommen til Europa-Parlamentet og plenarmødet. Samtidig vil jeg takke kommissær Liikanen for et særdeles godt samarbejde. Deres samarbejde med Parlamentet har været åbent, retskaffent og ærligt.
Min præsentationsopgave handler om de administrative udgifter i budget 2000, som vedrører andre institutioner end Kommissionen og Rådet. Det sammenlagte budget for disse institutioner udgør EUR 1.288 millioner. Forøgelsen i forhold til sidste år er på 3,66%. Forøgelsen er betragtelig, selvom den holder sig inden for rammerne af den eksisterende institutionelle aftale. Budgettet for Europa-Parlamentet overstiger faktisk den andel, som Parlamentet selv har lavet en gentlemanaftale om, og som udgør 20% af budgetpost 5, for i øjeblikket er den på 20,3%. Dette betyder naturligvis, at Parlamentets budget kommer under nedskæringspres ved behandlingen.
I den sidste periode udviste Europa-Parlamentet streng disciplin i budgetpolitikken. I institutionernes personalepolitik blev der vist stor tilbageholdenhed, som resulterede i, at personaletilgangen var meget beskeden i den forløbne femårsperiode. Fra 1995 til 1999 blev Parlamentets personale øget med 11 personer og Domstolen ligeledes med 11 personer. Revisionsdomstolen fik i 1997 en mærkbar ressourcetilgang, og dens samlede antal sted med 49 ansatte. Det Økonomiske og Sociale Udvalg samt Udvalget om Regionalpolitik øgede deres personale sammenlagt med 10 personer. Dette er opnået ved en velovervejet personalepolitik og ved at omfordele opgaverne. Vi har altså en god arv at leve op til.
Imidlertid trues denne udvikling, hvor EU har bestræbt sig på at spare på skatteborgernes penge, nu af en ændring. Forskellige institutioner vil have en betydelig tilgang af stillinger. I denne forbindelse skal vi specielt fremhæve vigtigheden af Europa-Parlamentets eksempel. Hvis Europa-Parlamentet vil have en mærkbar tilgang i sit personale, er det et klart signal til andre institutioner. Det samme kan man sige om forfremmelser. Derfor skal Europa-Parlamentet allerede ved behandlingen af dette budget give retningslinjer for kommende års budgetter. Nu skal vi afgøre, hvor disciplinær en personalepolitik Europa-Parlamentet vil overholde, for det har i denne sag temmelig vidstrakte beføjelser. Jeg vil lægge vægt på, at Europa-Parlamentet i denne sag ikke kan fralægge sig ansvaret i spidsen for de andre EU-institutioner.
Min forgænger i denne opgave, Edith Müller, tog den aktivitetsbaserede budgetlægning, activity based budgeting, frem. Kort sagt overfører Parlamentet midler til institutionerne til administration som blokbeløb, og hver institution kan så selv træffe beslutning om sin personalestruktur, indplacering i lønklasser og flytning til højere lønklasser. Jeg tilslutter mig gerne denne tanke. I og for sig er aktivitetsbaseret budgetlægning den eneste fornuftige metode til udvikling af personaleadministrationen i de forskellige institutioner. Det er ikke særlig klogt, at Budgetudvalget og formandskabet diskuterer etableringen af en enkelt C-stilling, når Europa-Parlamentet har 1.776 C-stillinger. Det er meget mere oplagt at diskutere bevillingerne og bevilge dem uden detaljerede specifikationer.
Denne synsvinkel harmonerer også med beretningen fra Den Uafhængige Ekspertgruppe. Den sætter behovet for individuelt og økonomisk ansvar på det lavere tjenestemandsniveau i højsædet. Det eneste middel til at løfte dette ansvar, at forbedre forvaltningen samt at forbedre tilsynet med regnskabsførelsen er at delegere magt og ansvar til lavere niveauer. Samtidig kan et andet brændende problem forbedres væsentlig, og det er EU' s langsomme udbetalingsprocedurer. Det er uanstændigt og forkasteligt, at betalingen af Den Europæiske Unions regninger forsinkes i de forskellige institutioner i månedsvis, endda årevis, mens medlemsstaterne derimod klarer dem på ca. én måned. Det kan ikke begrundes på nogen måde, at EU skal have længere betalingsfrister end medlemsstaterne eller virksomhederne, hvis budget kan være mere end tidoblet i forhold til EU' s budget.
Personalepolitikken skal ses som en vigitig del af EU' s politik. Aktivitetsbaseret budgetlægning, delegering af bevillinger og ansvar til et lavere tjenestemandsniveau, effektiv overvågning af pengetransaktioner samt fremhævelse af personligt ansvar kræver imidlertid meget arbejde. Disse spørgsmål skal der klart tages hensyn til, når personalestatutterne fornyes i løbet af de nærmeste år. Derfor kan man allerede af den grund varmt tilslutte sig Rådets anmodning om, at Kommissionen skal skynde sig at påbegynde udarbejdelsen af nye personalestatutter. Med disse tanker vil jeg for min del være parat til at sende Rådets budgetforslag til forhandling i Europa-Parlamentet.

Siimes
Hr. formand, ærede medlemmer af Europa-Parlamentet, jeg takker for indlæggene og koncentrerer mig om udelukkende at kommentere én sag, men en stor sag, budgetpost 4, nærmere betegnet Kosovo.
For det første, som jeg allerede sagde i mit indlæg, mener jeg, at spørgsmålet om, hvordan behovet for finansiering med hensyn til Kosovo dækkes, bliver sikkert én af de mest essentielle faktorer, som vil dominere efterårets budgetprocedure. Rådets holdning med hensyn til etablering af en Kosovo-hensættelse er, at vi foretager prioriteringer. Det er sandt, at en del af bevillingerne i budgetpost 4 er blevet nedskåret, men Rådets nedskæringer betyder netop indskrænkning i forhold til kommissionsforslaget, ikke så meget i forhold til 1999. Efter min mening er der i de fleste bevillinger i budgetpost 4 alligevel vækst i forhold til igangværende års budget, og for det andet er der under budgetpost 4 også punkter, som slet ikke er blevet ramt af nedskæringer. Set ud fra disse forholdsregler har Rådet betragtet Kosovo som en absolut prioritering.
Hvad angår henvisningen fra såvel Wynn som Bourlanges til den institutionelle aftale og andre finansieringsmetoder end omfordeling, kan jeg oplyse, at Rådet mener, at det samlet set er muligt at finansiere en Kosovo-hensættelse ved at omfordele, det vil sige ved at ompostere bevillinger, men Rådet respekterer også uden tøven den institutionelle aftale og alle punkter i den. Jeg har allerede i flere forbindelser tidligere påpeget, at vi skal vente på en mere præcis analyse af genopbygningsbehovet i Kosovo. Hidtil har resultaterne af behovsanalysen været opmuntrende på den måde, at vurderingerne af behovene for bidrag nærmest er gået mere ned end op, mens situationen udvikler sig.
I den institutionelle aftale konstateres, at før budgettet overskrides, skal andre finansieringsformer undersøges, og sådan mener Rådet selv at have båret sig ad. På baggrund af de foreliggende oplysninger regner vi med, at dette er nok, men vi er selvfølgelig klar til også at forhandle om dette, når informationen bliver bedre, fordi, som vi alle ved, en godkendelse af
budgettet forudsætter, at begge budgetansvarlige institutioner bliver enige om tingene. Som jeg indledningsvis sagde, godt samarbejde og gensidig tillid samt vilje til at søge efter fælles løsninger er den vej, hvorved vi sikkert kan gennemføre også denne procedure, godkendelsen af budget 2000.

Rübig
Hr. formand, jeg ville blot spørge ministeren, om man har tænkt på at inddrage Den Internationale Valutafond i forhandlingerne om de finansielle midler til Østtimor, Tyrkiet og Kosovo, således at vi ikke skal bære byrden alene?

Siimes
Hr. formand, dette synspunkt om at medtage Den Internationale Valutafond er et aspekt, som Rådet for sin del kommer til at undersøge. Det er i almindelighed godt ved bidragssager, at alle parter, som på en eller anden måde har forbindelse med pengestrømmen i en retning, samler sig ved ét bord.

Formanden
Mange tak, fru minister.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
(Mødet hævet kl. 17.53)

