Situationen i Yemen (forhandling) 
Formanden
Mødet er genoptaget.
Næste punkt på dagsordenen er redegørelse ved Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og næstformand i Kommissionen om situationen i Yemen.
Catherine Ashton
Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og næstformand i Kommissionen. - (EN) Fru formand! Vi ved, hvorfor Yemen er på vores dagsorden i dag. Vi har fulgt Detroit-bombemandens spor fra USA over Europa og Afrika til Yemen. Så vi blev på ny mindet om, at vores egen sikkerhed er i fare, hvis vi ikke hjælper lande som Yemen, der kæmper med at imødegå utallige udfordringer på samme tid.
Terrorisme er det umiddelbare fokus, men det er kun en af flere indbyrdes forbundne udfordringer. Den ustabile situation i den nordlige del af landet har fået næring af en væbnet konflikt med Houthi-oprørere. Der er en konflikt om jord- og vandrettigheder og langvarige spændinger med den sydlige region, som har følt sig marginaliseret siden foreningen i 1991. Regeringen har hidtil været i stand til at opretholde en vis stabilitet, men efter at olieindtægterne er svundet ind, kæmper staten nu med at bevare kontrollen over dele af det nationale territorium.
Dertil kommer sørøveri i Adenbugten, smugleri, migration og menneskehandel fra Afrikas Horn og nu også stigende jihad-terrorisme. Yemen har en væsentlig befolkningstilvækst og en støt stigende utilfredshed blandt unge. Det er fortsat svært at opnå en bred intern politisk konsensus om vejen fremad.
Midt i alt dette er der én ting, der står klart: Ingen af os har råd til at have et område med lovløshed, der strækker sig fra Afrikas Horn til Afghanistan. Vi ville selv skulle betale prisen.
I de sidste 18 måneder har EU fremhævet Yemen som en prioritet i sin strategi for bekæmpelse af terrorisme og sin omfattende strategi for statsopbygning og udvikling. I oktober vedtog Rådet nogle omfattende konklusioner om Yemen. Vi forsøger nu at samle alle vores nøgleaktører rundt om strategien. Det britiske initiativ til at afholde et møde på højt plan med og om Yemen i næste uge kunne derfor ikke komme på et bedre tidspunkt.
Et centralt punkt på mødet vil være sikkerhed. Der er nu en vigtig pakke under udarbejdelse, som skal bidrage til regeringsindsatsen: uddannelse inden for retshåndhævelse og retshåndhævelsesudstyr, et bedre retsgrundlag og strafferetligt system, arbejde om antiradikalisering og forebyggelse af konflikter. Det kommer oveni de 11 mio. EUR, der under Kommissionens udviklingsprogram blev afsat til uddannelse af politi og strafferetlig behandling af ungdomskriminalitet.
Etableringen af al-Qaeda i Yemen er et symptom på dybereliggende problemer. Forbindelsen mellem økonomiske, politiske, sociale og sikkerhedsmæssige udfordringer er af afgørende betydning. Derfor har vi brug for en omfattende strategi. Det er også vigtigt, at staten Yemen styrker sin kapacitet til at opfylde befolkningens behov i hele landet. EU foreslår at øge sine udviklingsmidler med en tredjedel for perioden 2011-2013. Den humanitære bistand fra ECHO fortsætter i 2010. Vi bringer gentagne gange problemerne med adgang til de mange fordrevne befolkningsgrupper på bane over for regeringen.
Intet støttebeløb kan dog erstatte regeringens eget engagement og initiativ. Præsident Salehs erklærede engagement til fordel for en national dialog med alle relevante aktører kan potentielt set bidrage til at nå en ny national konsensus, hvis alle aktører inddrages, og der tages hensyn til deres interesser. Det internationale samfund bør give denne dialog en stabil støtte. Det er den eneste bæredygtige vej frem.
Sidst, men ikke mindst skal de regionale nøgleaktører også inddrages i den fælles arbejdsindsats med Yemen, ikke mindst Saudi-Arabien. Mødet i London giver en uvurderlig mulighed for at inddrage Saudi-Arabien, USA og andre i en meningsfuld international dialog om og med Yemen. Jeg ser frem til vores drøftelser.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
for PPE-Gruppen. - (ES) Fru formand! Efter Talibans drabelige præstation i går i Afghanistan, hvor vi ikke skal glemme, at vi har 100 000 soldater, der kæmper for frihed, og det mislykkede terrorangreb over Detroit her i julen, mener jeg, at det er på sin plads at spørge sig selv, om terrorismen står stærkere nu, end da friheden blev angrebet med den barbariske sammenstyrtning af tvillingetårnene i New York.
Vi har lige haft en debat om Iran, og vi kan se, hvad der sker i Afghanistan, Pakistan, Mellemøsten, Somalia og selv begivenheder her i hjertet af vores kontinent med angrebene i Madrid og London. Det spørgsmål, vi må stille os selv, for vi må alle drage vores konklusioner af disse begivenheder, er, om vi gør det godt nok.
Det er rigtigt, at der er en ny faktor, nemlig at vi nu har hære uden nogen synlige fjender og fjender, som ikke har hære. Præsident Obama tog dog alligevel hurtigt affære efter det mislykkede angreb over Detroit, og i løbet af meget kort tid besøgte general Petraeus for tredje gang Yemen. Vi kan se, at USA har mobiliseret en betydelig økonomisk hjælpepakke og har udviklet en politik, der giver resultater.
Fru Ashton, De har lige talt til os om de konkrete foranstaltninger, som EU overvejer at iværksætte, og De har oplyst os om beløb ud over de 11 mio. EUR. Det beløb, som USA har brugt, er steget fra 67 mio. USD i 2009 til 167 mio. USD i 2010.
Mit spørgsmål er derfor følgende: Når vi konfronteres med terrorisme, mener De så, at områderne for udenrigspolitik, sikkerhed, forsvar, udviklingssamarbejde, bistand, handel, og endog også kultur og civilisation, alle går op i en højere enhed, og at vi må indse, at vi, når vi står over for farer og trusler, som berører os alle ligeligt, også alle bør være fælles om reaktionen?
De talte om at koordinere samarbejdet med USA. Kan De oplyse os om, på hvilke betingelser dette samarbejde, som er så vigtigt og nødvendigt, finder sted?
David-Maria Sassoli
Fru formand, fru Ashton, mine damer og herrer! Min gruppe er meget bekymret over situationen i Yemen, for der er en global trussel dér. Det mislykkede forsøg på at sprænge et amerikansk fly i luften, truslerne mod udenlandske ambassader og al-Qaedas intensivering af angreb, det seneste i Afghanistan, skal tages meget alvorligt.
Desværre er Yemens indenlandske situation ikke nogen hjælp, og vi må huske på, at det som et af verdens fattigste lande er præget af alvorlig vandmangel, høj arbejdsløshed og en økonomi, der er stærkt afhængig af indtægter fra olie og gas, som forventes at være brugt op i løbet af de næste 10 år.
Jeg mener derfor, at det er af afgørende betydning, at EU handler i form af et tæt samarbejde med Kommissionen om humanitær bistand og udvikling og den højtstående repræsentant for udenrigsanliggender om fælles sikkerhed, samarbejde med politistyrker og grænsekontrol.
Jeg må også nævne vores bekymringer med hensyn til stramningen over for repræsentanter for den politiske opposition i landet, journalister og menneskerettighedsforkæmpere, hvilket de humanitære organisationer i Yemen længe har gjort opmærksom på. Jeg betragter det derfor som en prioritet at sikre, at humanitære organisationer kan rejse ind i Yemen og arbejde under fuldstændig sikre forhold.
Jeg håber også, at EU gør en indsats for at få Yemen til at opfylde de forpligtelser, der blev indgået i 2006 på den internationale konference for donorlande, nemlig at fremskynde den politiske og økonomiske reformproces for at fremme demokratiet og befolkningens levevilkår.
Siden angrebet den 11. september har vi erfaret, at hvis vi skal skabe sikkerhed i usikre områder, afhænger det af, i hvor høj grad vi er villige til at øge levestandarden. Demokratiet starter herfra, nemlig fra evnen til at slå bro mellem rige og fattige lande.
Holger Krahmer
Fru formand! Det virker lidt symptomatisk på mig, at vi i EU generelt, men også især i Parlamentet, automatisk drøfter visse landes situation, som på ingen måde er ny. Desværre sker det ofte, at pludselige begivenheder fører til, at vi her i Parlamentet fremsætter bølger af politiske krav, som jeg til tider finder temmelig tvivlsomme. Jeg synes ikke, at det giver et godt indtryk af os, hvis et mislykket bombeangreb på et fly bare resulterer i en generel debat om Yemen. Vi bør være klar over, at det vil være passende at overveje en strategi for, hvordan vi skal håndtere denne situation.
Jeg synes også, at situationen i Yemen kræver en præcis analyse, navnlig med hensyn til, at det er en kuldsejlet stat, hvor regeringen har mistet kontrollen over store dele af landet. Vi bør analysere, hvilke risici det kan have for Europa. Risiciene synes at være, at terrorister bliver trænet dér, og risiciene synes også at være, at der klart foregår piratvirksomhed ved Yemens kyster. Vi, og måske også fru Ashton, bør overveje, hvad vi kan gøre for at modvirke disse risici. Som jeg ser det, kan det centrale spørgsmål meget vel være, hvordan vi kan støtte Yemens regering, så den kan genvinde kontrollen over landet og dermed dæmme op for disse risici. Vi skal naturligvis også føre alle de andre debatter om en langsigtet opbygning af landet, men jeg mener ikke, at der egentlig er nogen pointe i, at Parlamentet på nuværende tidspunkt fremsætter en liste af krav inden for alle politiske områder, fra pressefrihed til kvinders rettigheder, eller at vi bliver taget alvorligt, hvis vi gør det. Det vil ikke få os til at nå vores mål i Yemen, så vi bør i stedet koncentrere os om, hvilken håndgribelig bistand vi kan yde i den nuværende situation for at løse et presserende problem.
Franziska Katharina Brantner
for Verts/ALE-Gruppen. - (EN) Fru formand! Jeg går lidt videre med det, som den foregående taler har sagt. Yemen er bestemt ikke en ny krise. Situationen er i årtier blevet skærpet, og den forværrede politiske situation fremgik tydeligt af Kommissionens midtvejsevaluering.
Jeg mener, at vi virkelig bør fokusere på den politiske kontekst, nemlig den langvarige konflikt i nord mellem regeringen og Houthis og urolighederne i syd, som De selv nævnte, og nu spreder den nordlige konflikt sig i regionen og berører Saudi-Arabien og Iran.
Så spørgsmålet er, hvad vi helt præcist skal gøre. Jeg har lige hørt opfordringer til, at der under stabilitetsinstrumentet iværksættes en FSFP-mission, som kan dele midler ud til uddannelse af flere borgere, men jeg tror ikke, at det er en hensigtsmæssig tilgang, det er i det mindste ikke en krisereaktion, medmindre vi accepterer konceptet permanent krise.
Jeg mener, at vi må presse på for et øget engagement fra Golfstaternes Samarbejdsråd i Yemen, og ikke kun fra Saudi-Arabien. Vi har brug for, at denne organisation samler de forskellige parter i Yemen, regeringen, oppositionen, de sydlige separatister, Houthis og de regionale aktører i en form for fredslignende proces, og jeg mener, at det f.eks. skal støttes og finansieres af stabilitetsinstrumentet. Det er, hvad jeg mener stabilitetsinstrumentet skal bruges til.
Hvis vi har endnu en FSFP-mission og endnu en omgang uddannelse under stabilitetsinstrumentet uden en målrettet politisk proces, tror jeg ikke, det vil hjælpe os. Jeg opfordrer Dem kraftigt til i højere grad at anvende stabilitetsinstrumentet som et politisk varslingsinstrument forud for en politisk proces og støtte og finansiere det. Jeg mener, at det vil være umagen værd.
Jeg vil gerne tilføje et andet punkt. Kønsligestilling er blevet nævnt, og De kom ind på det, og jeg mener virkelig, at det er noget vi bør satse meget på. Befolkningstilvæksten er et af de største problemer i disse lande, og som vi alle ved, kan det ikke løses, før vi har familieplanlægning, og det betyder kvinderettigheder.
Jeg ved, at De ikke vil presse på med omfattende kvinderettigheder, men jeg mener, at ligestilling mellem kønnene og især familieplanlægning er af afgørende betydning, hvis vi skal overveje, hvad vi kan gøre for at hjælpe det yemenitiske samfund.
Adam Bielan
Fru formand! Hele verdens øjne var for nylig rettet mod Yemen, efter at al-Qaeda-aktivister dér tog ansvaret for det, der heldigvis var et mislykket forsøg på at sprænge et amerikansk fly i luften ved juletid. Vi har dog længe været klar over, at den forværrede sikkerhedssituation i landet giver terroristgrupper mulighed for at søge skjul og planlægge og organisere nye aktioner. Terrorismen har spredt sig til regionen længe før 11. september, en dag, som vi alle husker. Vi skal blot tænke tilbage på al-Qaedas angreb på det amerikanske krigsskib, USS Cole, den 12. oktober 2000.
Yemen er et ekstremt vigtigt land, navnlig på grund af dets geografiske beliggenhed. Vi må huske på, at der hver dag transporteres 3,5 mio. tønder råolie, hvilket svarer til 4 % af verdensproduktionen, gennem det 26,5 km brede Bab-el-Mandeb-stræde mellem Yemen og Djibouti. Samtidig er det et land med en meget kompliceret indenlandsk situation. Bortset fra al-Qaeda, som trives dér, er der også en alvorlig opstand blandt det shiitiske folk i Saada-provinsen i den nordlige del af landet og et udbrud af vold fra løsrivelsesbevægelser i syd. Hvis vi dertil føjer de negative følger af fødevarekrisen for to år siden, den seneste finanskrise, landets svindende råoliereserver, som udgør tre fjerdedele af dets indtægter, og endelig den stadigt mere alvorlige vandmangel, har vi et billede af et land, der ligger ned, hvilket er et ideelt mål for al-Qaeda, som i lyset af sine problemer i Afghanistan er på jagt efter en ny base.
Bortset fra en militær aktion, som på den ene eller anden måde synes uundgåelig i lyset af de lokale myndigheders passivitet og hjælpeløshed, skal det internationale samfund, herunder EU - og her appellerer jeg til fru Ashton - derfor først og fremmest bidrage aktivt til genopbygningen af statsinstitutionerne.
Sabine Lösing
Fru formand! Medierne mobiliserer allerede befolkningen til en tredje front i krigen mod terror. På nuværende tidspunkt har USA og EU's medlemsstater dog ikke rigtig nogle strategiske valgmuligheder i Yemen og regionen omkring Afrikas Horn. Problemet er, at den herskende elite omkring præsident Saleh brutalt diskriminerer imod og undertrykker den shiitiske befolkning i den nordlige del af landet og fører krig mod løsrivelsesbevægelsen i syd, i området for den tidligere Demokratiske Folkerepublik Yemen, hvilket går hårdt ud over befolkningen. Der er ikke nogen bevislig forbindelse mellem den shiitiske befolkning og al-Qaeda, så denne idé benytter den korrupte og autokratiske de facto-regering altså blot som et røgslør for at opnå massiv militærstøtte.
Vi bør undgå at støtte denne regering med at opbygge sine sikkerhedsstyrker, hvilket kun ville være at kaste yderligere benzin på bålet. Enhver støtte skal komme alle regioner til gode, uanset deres religiøse, etniske eller politiske orientering. Der bør iværksættes og fremmes en forsoningsproces med FN og alle de lokale aktører, også i nabostaterne, som f.eks. Iran. Vi må ikke ensidigt støtte regeringen mod oprørerne. Operation Atalanta bør ikke fortsættes og udvides, bestemt ikke på det yemenitiske område, for det tjener kun de vestlige industrialiserede nationers geostrategiske interesser.
Vi bør fokusere hele vores indsats med henblik på at sikre, at EU ikke også følger USA's fuldstændig fejlagtige optrapningsstrategi i Yemen.
Fiorello Provera
Fru formand, mine damer og herrer! Yemen er snarere et land med en skrøbelig stabilitet end en ny front mod terrorisme, som en eller anden kaldte det.
Den nationale regerings manglende kontrol over territoriet og grænsernes gennemtrængelighed lader det ulovlige smugleri, den ukontrollerede migration, piratvirksomheden og terroristaktiviteterne få frit spil. Reaktionen på de nye problemer med al-Qaeda i Yemen skal dog ikke kun udmønte sig i et militært pres, men også i en hjælp til de lokale myndigheder, så de kan få bedre kontrol over territoriet. Jeg gentager: de lokale myndigheder og ikke kun regeringen.
Yemens stabilitet skal dog sikres med henblik på nationalt og regionalt ejerskab, uden at der pålægges eksterne eller forudbestemte løsninger, som ofte er ude af trit med situationen i området og dømt til at slå fejl. Det kunne bane vejen for et større engagement fra Golfstaternes Samarbejdsråd, hvis økonomiske støtte til lokale projekter ville være afgørende. EU bør samarbejde med sine partnere, Yemen, G8 og Golfstaterne, og yde økonomiske og udviklingsmæssige bidrag, som får støtte fra Yemens regering.
Afslutningsvis bør langsigtede politikker, selv om de er udmærkede, ledsages af en øjeblikkelig stærk støtte af sikkerheden og kontrollen med territoriet, da vi ellers kan risikere, at staten Yemen spiller fallit, og terrorismen vokser kraftigt i området
Andreas Mölzer
(DE) Fru formand! Det er velkendt, at Yemen i øjeblikket er arnested for islamiske ekstremister og er et fattigt land, som har en ineffektiv sikkerhed og høj koncentration af våben, og som rystes af konflikter og lider af akut vandmangel. Det er et land, hvor regeringen ikke engang synes at have hovedstaden under fuld kontrol.
Yemen befinder sig altså i brændpunktet for kampen mod terrorisme og er derfor endnu et land, hvor tilstedeværelsen af radikale islamister er en uheldig følge af USA's tidligere fejlslagne politik. Det skal vi være meget bevidste om i debatten, også om CIA's overflyvninger, de hemmelige fængsler og de katastrofale konsekvenser af USA's hidtidige kampagner i Mellemøsten.
Efter min opfattelse ville det være naivt at ligestille terrorisme med fattigdom, ligesom det ville være uansvarligt af os at lade os diktere af USA's politik og tillidsfuldt tro, at det udelukkende er med øget militær støtte til Yemen, at vi kan løse problemerne dér. Den diktatoriske præsident er udmærket tilfreds med at indsamle Vestens militære millioner, men han er tidligere gang på gang faldet tilbage på islamisterne for permanent at lukke munden på styrets modstandere.
Vi kan naturligvis ikke bare stå og se til, mens dette land forandres fra jihadisternes tilflugtssted, hvilket det indtil videre har været, til deres operations- og træningsbase. Der er også et klart behov for at drøfte, hvordan vi kan forbedre udviklingsbistanden, også selv om det kun fjerner en lille andel af Jihad-tilhængerne fra regnestykket.
Endelig må EU ikke lade sig tvinge ind i rollen som USA's kasserer. EU skal i stedet påtage sig rollen som upartisk mægler for at bringe en dialog i stand og bane vejen for en langsigtet politisk løsning.
Laima Liucija Andrikien
- (EN) Fru formand! Jeg har en kort kommentar og to spørgsmål til fru Ashton. Det virker, som om EU nu står i et dilemma. På denne ene side er vi nødt til at støtte en mere solid aktion mod de terrorister, der direkte udgør en trussel mod de europæiske borgeres sikkerhed. Flere islamiske ekstremistiske grupper i Yemen har været mere aktive end nogensinde før, og al-Qaeda betragter Yemen som et af de vigtigste områder for planlægning af angreb på vestlige mål og træning af militser og potentielle selvmordsbombere.
Den fejlslagne operation mod flyet fra Northwest Airlines er det seneste eksempel på den trussel, vi står over for. På den anden side skal man huske på, at forskellige menneskeretsorganisationer mere end én gang har beskyldt de yemenitiske myndigheder for at ty til tortur, umenneskelig behandling og udenretlige henrettelser. Vilkårlige arrestationer af borgere og ransagninger af hjem er almindelige, og behovet for at bekæmpe terrorisme er blevet nævnt som hovedårsagen til disse ulovlige handlinger.
Baroness Ashton, i den forbindelse og under henvisning til Rådets konklusioner om Yemen, hvilken slags støtte kan EU tilbyde Yemen, når det gælder bekæmpelsen af terrorisme? Endvidere mener EU ikke, at der er nogen militær løsning på krisen i området. Samtidig har Washington underskrevet en aftale med de yemenitiske myndigheder om et tættere militært samarbejde. Jeg ville derfor sætte pris på Deres opfattelse af og EU's holdning til amerikanernes beslutning om at gå mere aktivt ind i bekæmpelsen af terrorister i Yemen, især nu da de har underskrevet aftalen om militær efterretning og træning.
Richard Howitt
- (EN) Fru formand! Jeg hilser dagens debat velkommen forud for næste uges møde i Udenrigsrådet og London-konferencen, som Gordon Brown har indkaldt til.
Det kan godt være, at vores opmærksomhed blev vakt af bombeforsøget. Jeg appellerer også i dag til det internationale samfund om at gøre en indsats for at befri den britiske ingeniør, Anthony S., og fem andre europæiske gidsler, som arbejdede på et lokalt hospital i Yemen, og som har været kidnappet siden juni.
Men vi bør i vores fremtidige arbejde erkende de interne, og ikke kun de eksterne behov i forbindelse med Yemen, så vi kan bekæmpe den underernæring, der overstiger den, som eksisterer i visse afrikanske lande syd for Sahara, såsom Niger, og de krænkelser af menneskerettighederne i et land, der, som fru Andrikienlige har sagt, fuldbyrder det 11. højeste antal henrettelser i verden, også af børn, og så vi som internationalt samfund ikke venter på, at terroristerne rykker ind, før vi begynder at tage fat på spørgsmål om kapacitet, styring og udvikling i de svage stater i verden.
Jeg hilser den højtstående repræsentants udtalelse om bistand velkommen og anmoder hende om at sikre, at alle deltagerne i næste uges møder indgår egentlige forpligtelser om bistandsmidler til Yemen på et tidspunkt, hvor FN's appel for landet har resulteret i mindre end 1 % af de midler, der er behov for. Man bør på møderne, ligesom fru Brantner sagde, stræbe efter våbenhvile og måske en fredskonference om den seneste række kampe mod Houthis i nord og sikre adgang for den humanitære bistand i regionen. Det skal sikres, at landets olieindtægter investeres i økonomisk og social udvikling for landets befolkning. Europa skal samarbejde om at finde langsigtede løsninger for de yemenitiske fanger, som er den største gruppe fanger tilbage i Guantánamo Bay.
Jeg håber virkelig, at den højtstående repræsentant vil undersøge potentialet for et fælles FSFP-projekt mellem EU og Golfstaternes Samarbejdsråd om uddannelse af sikkerhedsstyrker i Yemen, da vores indsats i landet er yderst vigtig for så mange lande.
Endelig stammer Bin Laden-familien måske nok fra landsbyen Al-Rubat i Yemen, men det er det manglende internationale engagement, der har givet alt for mange af landets unge mulighed for at blive radikaliseret i hans navn. Det er et internationalt engagement, vi nu skal have.
Charles Goerens
(FR) Fru formand, mine damer og herrer! Et angrebsforsøg er nok til at gøre bekræftelsen af borgernes ret til sikkerhed påtrængende. Beskyttelsen af vores samfund tvinger os derudover konstant til at søge efter en balance mellem sikkerhed og frihed.
Retten til beskyttelse, især mod et terrorangreb, er fastsat i artikel 188R i Lissabontraktaten og mere nøjagtigt i dens artikel 4, som giver EU og medlemsstaterne beføjelse til at handle på effektiv vis. Den samme artikel gør det klart, at Det Europæiske Råd skal foretage regelmæssige evalueringer af de trusler, som EU konfronteres med. Jeg vil gerne bede fru Ashton om at præcisere, om og i hvilket omfang EU og medlemsstaterne har handlet i overensstemmelse med denne bestemmelse.
Mener hun, at hun på grundlag af samarbejdet i EU fortsat kan hævde, at den amerikanske efterretningstjenestes fejl, som kom frem i lyset efter det nylige angrebsforsøg mod fly 253 fra Amsterdam til Detroit, ikke kunne have fundet sted i EU?
Et spørgsmål er absolut centralt i denne debat. Kendte alle de europæiske efterretningstjenester til navnet på den formodede terrorist? Hvis ikke, hvilke konklusioner forventer hun så at drage heraf? Vurderer hun på nuværende tidspunkt, at koordinationen og udvekslingen af oplysninger mellem efterretningstjenesterne er god nok til at udelukke den slags fejl i EU?
Vurderer den højtstående repræsentant, at medlemsstaternes efterretningstjenester har en tilfredsstillende kapacitet til at udvise solidaritet i deres samarbejde som fastsat i artikel 188R?
Borgerne har ret til at kræve en fejlfri overvågning af terrortruslen. De ville have svært ved at forstå, hvis EU på den ene side bliver ved med at sende flere og flere personlige oplysninger af SWIFT-typen til USA og på den anden side har mangler på forebyggelses- og efterretningsområdet.
Geoffrey Van Orden
- (EN) Fru formand! Desværre har Yemen for længe siden udviklet sig til rugemaskine for terrorister, og det har der i årenes løb ikke været nok opmærksomhed omkring. Konflikter, lovløshed og korruption er dybt forankret.
Det er i øvrigt værd at minde om, at årsagen til britiske troppers intervention i Yemen i det tidlige 19. århundrede var at sætte en stopper for piratvirksomheden i Adenbugten, og det havde de held med i over et århundrede. I de senere år har Yemen både udviklet sig til rugemaskine for terrorister, hvor terrorangreb har fundet sted, og har eksporteret terrorisme til andre lande. Terrorgrupper er eksperter i at udnytte de muligheder, som kuldsejlede stater byder på. Det må vi være med til at hindre.
I øjeblikket yder Det Forenede Kongerige uforholdsmæssigt megen bistand. Jeg håber, at London-konferencen kan tilskynde andre lande til at gøre en større indsats, herunder EU og, det er jeg enig i, også andre regionale stater.
Vi kan naturligvis ikke håbe på at kvæle terrorismen, der hvor den opstår, og det betyder, at vi må forbedre sikkerheden i vores egne lande og have en mere effektiv kontrol af vores egne grænser. Jeg tvivler på, at EU er motiveret nok, så hvert enkelt land skal holde orden i sit hus.
Charalampos Angourakis
(EL) Fru formand! Befolkningen i Yemen er offer for imperialistiske konflikter og indgriben. Jeg mener, at de imperialistiske magter ophidser til interne etniske, racemæssige og religiøse magtkampe i landet. De har i årevis ofte grebet til militær styrke. De underminerer den fredelige løsning på stridigheder, så de kan kontrollere energireserver og energitransmissionsnet i området.
Udviklingen i dette land har altid været et resultat af NATO's imperialistiske politik og den politiske støtte af det dybt reaktionære og befolkningsfjendtlige styre i landet. Med USA's stærkt forøgede økonomiske og militære bistand, under påskud af at bekæmpe al-Qaeda, og klassificeringen af Yemen som et land, der skjuler terrorister, saudiske styrkers bombning af landområder med amerikansk støtte og tilstedeværelsen af udenlandske tropper, er det muligt, at en åben imperialistisk militærintervention bliver optrappet. Det fremgår tydeligt af det nye udbrud af hysteri efter det mislykkede terrorangreb på Delta-flyet. Jeg mener, at befolkningen vil svare igen ved at optrappe kampen mod de undertrykkende foranstaltninger og imperialistiske interventioner.
Andrew Henry William Brons
- (EN) Fru formand! Som fiktionsfiguren Lady Bracknell kunne have sagt, er det uheldigt at begå en stor fejl i den muslimske verden, men at begå hele to fejl lyder som skødesløshed.
At begå tre eller flere er tegn på dumhed, sindssyge eller et tilsigtet ønske om at skabe ufred. Yemen kaldes nu for det nye Afghanistan. Der er allerede amerikanske tropper til stede som rådgivere. Hvor længe går der, før de og deres allierede, herunder Det Forenede Kongerige, indsætter landtropper mod al-Qaeda?
Hvad skal Vesten egentlig gøre for at forhindre truslen? For det første skal den standse krigene i de muslimske lande, som dræber vestlige soldater og civile og radikaliserer unge muslimer herhjemme og i udlandet. Vesten skal få tropperne hjem, så de kan beskæftige sig med indenlandsk sikkerhed og beskytte vores befolkninger og infrastrukturer.
Vesten bør føre en helt igennem neutral politik over for Mellemøsten og opgive USA's partisanpolitik, og den bør standse indvandringen fra muslimske lande og tilskynde radikale muslimer i Vesten til at indse, at de ville have meget bedre af at bo blandt deres egne trosfæller.
Angelika Niebler
(DE) Fru formand, fru Ashton, mine damer og herrer! Forholdene for Yemens befolkning og den overordnede politiske og økonomiske situation er i de seneste måneder blevet drastisk forværret. Vi europæere må derfor sætte alt ind på én gang for alle at få landet på rette køl.
Fru Ashton, jeg vil bede Dem om at forhindre, at Yemen bliver et nyt Afghanistan. Vi må gøre alt, hvad vi kan for at bekæmpe den internationale terrorisme. Det kan vi dog kun opnå, hvis vi også støtter en fredsproces i Yemen. Vi er nødt til at skabe fred i regionen, og vi er nødt til at støtte den yemenitiske regerings fredsbestræbelser. Vi kan også endnu en gang minde Yemens regering om, at den skal sikre, at der ikke sker nogen forskelsbehandling i Yemen. Kun da kan der skabes fred. Fred kræver demokratiske strukturer, som beskytter mindretallenes rettigheder. Det er vores europæiske vej, og den kan være anderledes fra andre veje. Jeg anmoder Dem i Deres nye rolle om ikke at sky nogen anstrengelser for at gå denne europæiske vej sammen med os.
Uden politisk stabilitet har Yemen ikke en chance. Med politisk stabilitet kan den lokale økonomi genoprettes, så der kan opbygges en økonomi, og befolkningen kan få perspektiv på fremtiden. Jeg anmoder Dem om at gøre en stor indsats for dette. Jeg anmoder Dem også om at gøre Deres indflydelse gældende for at sikre, at hjælpetropperne dér kan yde humanitær bistand. Der er over 130 000 flygtninge fra Somalia i Yemen. Situationen på stedet er frygtelig. Jeg sætter al min lid til Dem i forventningen om, at De vil gøre Deres indflydelse gældende her. Jeg beder Dem også forsvare de seks gidsler, de europæiske borgere, en brite og fem tyskere, som tilbageholdes som gidsler i Yemen. Måske kan De også hjælpe med at få dem frigivet.
Zigmantas Balčytis
(LT) Fru formand! Jeg er enig med Kommissionen og de kolleger, som har sagt, at situationen i Yemen er anspændt. Landet er udmattet og udpint af endeløse partisankrige og løsrivelseskampe, og folket lider under ekstrem fattigdom. En sådan økonomisk og politisk ustabilitet har allerede givet anledning til bekymring i nabolandene på Den Arabiske Halvø og truer ikke bare den regionale, men den globale sikkerhed. Nyhederne om den nylige intensivering af terrorgruppers aktiviteter er bekymrende. Lad os heller ikke glemme det mislykkede forsøg på at sprænge et fly på vej til USA i luften og truslerne mod ambassader i Yemen. USA har allerede bebudet, at det vil lægge særlig vægt på situationen i det pågældende land. Derfor mener jeg, at det i forbindelse med gennemførelsen af en fælles udenrigspolitik er Europa-Parlamentets, Kommissionens og andre institutioners pligt, navnlig efter Lissabontraktatens ikrafttræden, at gøre en fælles og samordnet indsats med det internationale samfund.
Ivo Vajgl
- (SL) Fru formand! Jeg holder mit indlæg på slovensk, så lyt venligst til tolkningen. Yemen er et land, som plages af religiøse konflikter, stammekrige og de fejl, der er blevet begået af tidligere kolonimagters og USA's politikker. Som nogle af mine kolleger har sagt, har vi her for det første at gøre med Nær- og Mellemøsten, en ustabil region fuld af uløste problemer, og for det andet naturligvis med årsagen til alle konflikter, konflikten mellem Israel og Palæstina.
Yemen er et eksempel på alle disse problemer, og vi bør ikke narre os selv til at tro, at vi har med et lokalt problem at gøre. Yemen kæmper med en borgerkrig, al-Qaedas højborge, en svag stat, ringe efterretningstjenester og uduelige sikkerheds- og militærstyrker. Hvad kan man forvente af London-konferencen?
Fru Ashton, efter min mening bliver det sværeste at formulere en holistisk strategi, men det er netop dét, vi må gøre. Det er det eneste, der kan løse Yemens problemer. Vi har brug for en økonomisk og udviklingsmæssig strategi, og vi er nødt til at yde Yemen den hjælp, der kan medvirke til at opbygge statens og den administrative kapacitet.
Jeg er dog af den opfattelse, at den anden betænkning, som jeg gerne vil have Dem til at fremlægge handler om, at vi ikke må narre os selv til at tro, at det her blot er endnu et problem eller et andet problem, som kan løses militært. Jeg er bange for, at der er mange tegn, navnlig i verdensmedierne, på, at vi forbereder os på en ny frontlinje og en ny væbnet konflikt. Det ville være det værste, der kunne ske i Yemen, og noget, som sikkert ville forpeste forbindelserne yderligere i hele regionen. Vi har lært nok af de militære oplevelser, vi har været vidne til i Nær- og Mellemøsten, Afghanistan og et par andre steder.
Struan Stevenson
- (EN) Fru formand! Vi talte tidligere om den forværrede menneskerettighedssituation og det brutale fascistiske styre i Iran. Vi hørte i debatten, hvordan mullaherne har eksporteret terrorismen til Palæstina og Libanon, og hvordan de nu eksporterer deres modbydelige terrorprodukt til Yemen.
Sidst i oktober rapporterede embedsmænd i Yemen, at de havde tilbageholdt et skib lastet med våben fra Iran. De arresterede fem iranske instruktører. Våbnene og instruktørerne havde kurs mod Houthi-oprørerne.
Iran er tidligere mester i at lade andre føre deres krige. Det har de gjort i både Palæstina og Libanon. Nu ønsker Iran at anstifte en regional konflikt med det sunni-dominerede Saudi-Arabien. Jeg vil gerne sige til fru Ashton, at hvis hun håndterer Iran med fasthed, vil hun kunne fjerne en stor del af den ondartede kræftknude, der truer Mellemøsten.
Cristiana Muscardini
(IT) Fru formand, fru Ashton, mine damer og herrer! Den alvorlige politiske, økonomiske og sociale krise i Yemen skyldes al-Qaedas operationelle tilstedeværelse i landet og den jihad-vision, der ligger bag.
Yemen er et af de fattigste lande i verden, og håndteringen af de interne konflikter er fuld af vanskeligheder på grund af den religiøse kilde til konflikten mellem de shiitiske og sunnitiske mindretal. Som det understreges i beslutningsforslaget, er det yderst vigtigt at yde hjælp, samarbejde og støtte i forbindelse med gennemførelsen af programmerne for social bistand. Vi bør dog understrege de risici, som Vesten også løber, hvis sikkerhedsproblemerne ikke håndteres klart og beslutsomt.
De grunde, der driver terrorister til at få militær træning, har rod i jihad-ideologien, som i stigende grad bliver udbredt og rodfæstet også på det afrikanske kontinent, delvis som følge af det internationale samfunds ligegyldige og overfladiske håndtering, eller mangel på samme, af al-Qaeda og al-Qaeda-grupper i Somalia, Sudan og Yemen.
Vi må huske på, at der er en årsagssammenhæng mellem tilstedeværelsen af terrorister i Yemen og den række angreb, der er blevet udført for at destabilisere Somalia, som er en brik kontrolleret af al-Qaedas folk i Yemen. De er så igen afhængige af wahhabiterne i Saudi-Arabien og især af de iranske ayatollaher, som sender dem våben og penge. Støtten til Yemen kan ikke adskilles fra spørgsmålet om sikkerhed.
Arnaud Danjean
(FR) Fru formand! Fru Ashton, De gjorde ret i at understrege, at det vigtigste i Yemen med hensyn til sikkerhedsprioriteringen er at få gjort en ende på de interne konflikter i landet. Vi må ikke forveksle årsag og virkning, og uden at undervurdere risikoen for terror skyldes den ustabile situation i Yemen for det meste ikke terrorisme. Terrorismen udvikler sig på grund af den ustabile situation, som skyldes interne konflikter. Ud fra dette synspunkt bør EU's prioritet være at fremme og støtte de nuværende bestræbelser på at få gang i en national dialog i Yemen med præsident Saleh.
På det regionale niveau er der, som vi lige er blevet gjort opmærksom på, forbindelser til den somaliske krise og krisen på Afrikas Horn. Der er omfattende migrationsstrømme, men også våbenhandel og udveksling af jihad-krigere mellem Yemen og Somalia. Jeg vil gerne i den forbindelse høre, hvor EU står med hensyn til styrkelsen af farvandsovervågningen, som også vedrører Yemen.
Filip Kaczmarek
(PL) Fru formand! Yemen er det fattigste land i den arabiske verden. Jeg var for kort tid siden i Yemen og så det med mine egne øjne. Der er ingen tvivl om, at fattigdom er kilden, eller i det mindste en faktor, der forstærker nogle af de mange problemer, som landet er konfronteret med
Desværre bliver Yemens problemer i en global verden også til vores problemer. De interne konflikter, der henvises til i beslutningsforslaget og denne debat, skal løses ad politisk vej, og konfliktens parter bør respektere menneskerettighederne og den humanitære folkeret. EU bør gøre en indsats for at forhindre en optrapning af den nuværende krise. Den udviklingsbistand, som vi yder, kan, hvis den er effektiv og anvendes fornuftigt, være med til at bringe en politisk, økonomisk og social stabilisering i stand.
Der er dog ikke langt til en katastrofe. Vandmanglen og de svindende råoliereserver er blevet nævnt, men der er også problemet med katmisbrug blandt 90 % af yemenitterne, et hallucinogent stof, der dyrkes i stedet for andre afgrøder. Yemen eksporterede f.eks. tidligere kaffe, men det er ikke længere tilfældet, for nu bliver dette narkotikum dyrket i stedet.
Regeringen i Yemen og det internationale samfund må ikke kun træffe nødforanstaltninger, for de står over for strukturelle problemer, og selv om vi stopper al-Qaeda i Yemen, vil problemerne vende tilbage, hvis vi ikke fjerner årsagen til dem.
Marietta Giannakou
(EL) Fru formand! Som vi allerede har hørt, og som vi alle er klar over, er situationen i Yemen dramatisk fra et socialt og økonomisk synspunkt og med hensyn til den sociale samhørighed. Landet mangler vand, oliereserverne slipper op, og indbyggerne dyrker narkotiske afgrøder.
Det var præcis situationen i Afghanistan for 26 år siden, da vi i denne sal, jeg mener i Parlamentets tidligere sal, under debatten om betænkningen om narkotika drøftede fremtiden for Afghanistan. Hvis der ikke er nogen øjeblikkelig udviklingsmæssig indgriben, og hvis FN ikke får lov til konstant at være til stede på alle niveauer, kommer Yemen helt sikkert til at befinde sig i samme situation som Afghanistan i dag med uløste problemer.
Der er ikke mange måder at bekæmpe terrorisme på, og den måde Vesten gør det på, er bestemt ikke en af dem. Den eneste måde at hjælpe dette land til ikke at blive en forpost for al-Qaeda er ved at få det til at nå til en aftale med alle de arabiske lande, ikke kun Saudi-Arabien, og vi må naturligvis gøre en indsats for at hjælpe denne nation med at vende sig fra dens stammefilosofi og civile konflikter for at søge at indføre demokratiske rettigheder.
Cristian Dan Preda
(RO) Fru formand! Det mislykkede bombeforsøg den 25. december på flyet mellem Amsterdam og Detroit tjente faktisk kun det formål at afsløre et vigtigt faktum. Det henledte det internationale samfunds opmærksomhed på situationens alvor i Yemen, for landet er som bekendt ikke kun præget af én, men tre konflikter. Bortset fra kampen mod løsrivelsesbevægelsen i syd, er konflikten i Saada-provinsen i nord blusset op igen af den offensiv, som regeringsstyrker for omkring seks måneder siden iværksatte mod al-Huthis shiitiske oprørsgrupper, og der er blevet udført luftangreb mod al-Qaedas baser.
Den humanitære situation, som også blev omtalt af FN's generalsekretær den 5. januar, er dybt bekymrende og risikerer at blive endnu værre, hvis ingen af disse konflikter bringes til ophør. Med hensyn til den internationale konference i London i næste uge mener jeg, at EU skal fremme en koordineret reaktion for at sikre dette lands stabilitet, som også kan bidrage til sikkerheden på verdensplan.
Vejen til et forenet, stabilt og demokratisk Yemen går i mine øjne gennem formuleringen af en sammenhængende plan for en øget militær og økonomisk støtte og bekæmpelse af terrorisme, som skal ledsages af konkrete foranstaltninger til støtte for landets økonomiske udvikling.
Alf Svensson
(SV) Fru formand! Yemen er ikke bare et fristed for al-Qaeda. Det er blevet gjort klart her i debatten. Landet kan meget vel udvikle sig til en slagmark mellem to af regionens stormagter, Saudi-Arabien og Iran. Yemens regering har gentagne gange beskyldt Iran for at have støttet den shiitiske oprørsbevægelse. Det tilbagevises af Iran, men sådanne beskyldninger er faktisk også blevet fremsat i de saudiske medier.
De beviser, der er blevet fremført til støtte herfor, er erklæringen fra Yemens regering om, at den i oktober 2009 standsede en iransk våbenleverance til oprørsbevægelsen, og at Irans statslige medier de seneste måneder har dækket den shiamuslimske oprørsbevægelses kamp mere intensivt og velvilligt end tidligere. 82 saudiske soldater er døde i konflikten med oprørerne i Yemen, siden Saudi-Arabien indledte sin offensiv den 4. november 2009.
Som det er blevet påpeget, er Yemen det fattigste land i den arabiske verden, men det er også klemt inde mellem regionens stormagter, Iran og Saudi-Arabien. Jeg gad vide, om fru Ashton kan bekræfte dette og også foretage en analyse af situationen?
Janusz Władysław Zemke
(PL) Fru formand! Jeg er enig i fru Ashtons vurdering af situationen. De har ret i, at vi for at ændre situationen i Yemen både har brug for humanitær bistand og måske også en militæraktion. Hvis vi skal have brede foranstaltninger, kræver det også koordination, for det er ikke kun EU, som har ansvaret for at forbedre situationen i Yemen. Det er der mange institutioner, der har. Jeg vil i den forbindelse gerne stille følgende spørgsmål: Mener De ikke, at FN's og EU's indsats på det humanitære område bør koordineres på bedre vis? Vi har også med hensyn til militære spørgsmål og rekognoscering brug for en bedre koordination med NATO og efterretningstjenester, jeg tænker her navnlig på bestemte landes efterretningstjenester. Disse foranstaltninger skal koordineres, så de kan blive betydeligt mere effektive.
Paul Rübig
(DE) Fru formand, fru Ashton! Mit spørgsmål går på de samarbejdsformer, som vi som EU efter Deres opfattelse bør udvikle i Yemen, f.eks. med hensyn til små og mellemstore virksomheder eller energi- og vandforsyning, da kommunikation og styrkelsen af forbindelser kan spille en vigtig rolle for fremtiden. Hvilke programmer prioriterer De?
Marek Siwiec
(PL) Fru formand! Det var lige før, at Parlamentets formand kom til at udtrykke sin medfølelse med familierne til de hen ved 300 ofre, som var med flyet fra Amsterdam til Detroit. Det skulle han have gjort i går. Angrebet skete ikke ved et tilfælde. Den dramatiske hændelse var nødvendig, for at verden kunne få øje på problemet med Yemen, en ny kilde til terrorisme.
Vi står hjælpeløse over for en situation, som den vi engang stod over for i Afghanistan. Vi står hjælpeløse over for det, der nu sker i Yemen, og Europa og denne bygning genlyder af vildledte synspunkter fra menneskerettighedsforkæmpere, som følte medlidenhed med fangerne i Guantánamo. Disse fanger blev løsladt og organiserer nu igen angreb. Endnu en gang er der mennesker, som vil dø, og vi vil sige, at vi er magtesløse.
Jeg går fuldt ind for det, som hr. Zemke sagde, nemlig at vi sætter vores borgeres sundhed og liv på spil, hvis vi ikke har et militært samarbejde, et efterretningssamarbejde og et samarbejde mellem de institutioner, som har til opgave at bekæmpe terrorisme.
Catherine Ashton
Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og næstformand i Kommissionen. - (EN) Fru formand! Endnu en gang en vigtig og vidtrækkende debat om et område i verden, som vi i nogle år har haft fokus på. Jeg reflekterede over det faktum, at Kommissionen i perioden 2007-2010 har givet 100 mio. EUR i støtte, og at et tilsvarende beløb vil blive brugt i fremtiden i et område, hvor vi ikke desto mindre igen har reflekteret over betydningen af en bæredygtig og samordnet indsats, som mange parlamentsmedlemmer har påpeget.
Jeg synes, at fru Salafrancas kommentarer i begyndelsen er blevet gentaget og genspejlet i en række indlæg om, hvordan vi kan sikre, at vores koordination er effektiv med hensyn til sikkerhed og med hensyn til det politiske og økonomiske samarbejde om at løse de problemer, som denne nation står over for. Fru Giannakou rejste spørgsmålet om svindende vandressourcer og oliereserver. Jeg tror, at Yemen er det første land, der forventes at løbe tør for vand i omkring 2015, noget som vi er nødt til at betragte som en reel og vigtig udfordring.
For at gribe dette an må vi vende blikket mod en integreret tilgang. Et antal parlamentsmedlemmer rejste spørgsmålet om, hvilken strategi vi skal forfølge. Lad mig prøve at skitsere nogle af nøgleelementerne i den. For det første problemet med sikkerhed og terrorbekæmpelse. Nu hvor vi nærmer os mødet i London, må vi samarbejde effektivt herom, et punkt, som en række parlamentsmedlemmer har nævnt. Vi må have en hjælpepakke og fokusere på det igangværende arbejde, f.eks. i Atalanta-missionen ud for kysten, og betydningen af det.
Der bliver netop nu set på spørgsmålet om at forbedre farvandsovervågningen. Det var et emne, jeg for nylig drøftede med den spanske forsvarsminister for at se, hvad man yderligere kunne gøre for at opnå en bedre koordination og mere effektiv håndtering af den maritime sikkerhed, under hensyntagen til kystens længde og det betydelige areal, der skal dækkes.
Jeg mener også, at vi har beskrevet denne omfattende strategi for, hvordan vi skal skabe forbindelse mellem de forskellige elementer og inddrage Yemens naboer. Fru Brantner, De kom navnlig ind på Golfstaternes Samarbejdsråd. Jeg er enig. Vi prøver for en meget stor del at gribe dette an ved at samarbejde med naboerne i regionen, og jeg håber, at mødet i London igen kan samle områdets vigtigste medlemsstater, som kan hjælpe os.
Mødet i London giver naturligvis lejlighed til at samle vores tanker og gøre det sammen med USA og andre. Vi samarbejder med USA. Det er ikke rigtigt at sige, at deres tilgang er begrænset til bekæmpelse af terrorisme. De støtter også og går fuldt ind for det, vi beskriver som vores "grundårsags"tilgang, altså den blanding af tiltag, som vi skal iværksætte for at sikre, at vi støtter dette land.
For at besvare det konkrete spørgsmål om sikkerhed bliver det uformelle møde mellem medlemsstaternes indenrigsministre afholdt i Spanien denne weekend. Jeg kan forstå, at den amerikanske modpart også vil være til stede for at drøfte de punkter, som parlamentsmedlemmerne har været inde på.
Jeg er enig med bemærkningen om, at dette ikke er et juletræ eller en ønskeseddel. Vi må være meget omhyggelige med, hvad vi mener, vi kan gøre for at gøre en forskel. Det er efter min mening lige så vigtigt som alt mulig andet at hjælpe Yemen med at få den indre dialog, som det har brug for, så det kan støtte befolkningen og løse nogle af de konflikter, som præger landet.
Med hensyn til spørgsmålet om at finde den rette form for støtte, mener jeg også, at stabilitetsinstrumenterne kan anvendes hensigtsmæssigt til at yde støtte, men det er ikke en erstatning og kan aldrig blive en erstatning for at hjælpe regeringen med at få den indre dialog, som kun de kan have. Partnerne skal gribe til handling for at løse de problemer, som er vigtigst for Yemen.
Så for mig har det været en meget nyttig debat, og jeg er meget taknemmelig, fordi det giver mig lejlighed til at lave en dagsorden over de emner, jeg vil drøfte i Udenrigsrådet og bagefter i London, hvor jeg som sagt vil tale med regeringen om alle de områder, hvor vi kan yde støtte for at udvikle landet økonomisk, bekæmpe terrorismen og få støtte fra nabolandene.
Jeg tror, at det afsluttende punkt er at anerkende gidslernes situation, hvilket flere gange blev nævnt. Seks gidsler, en brite og fem tyskere, heriblandt mindre børn med den tyske familie, som er blevet taget som gidsler. Jeg ved, at den tyske udenrigsminister, hr. Westerwelle, for nylig har været i Yemen. Han og jeg har talt om det denne uge, og vores tanker vil altid gå til gidslerne, som i øjeblikket lider. Vi tager alle disse emner op på mødet i London, og jeg er igen meget taknemmelig for, at parlamentsmedlemmerne har rejst disse vigtige spørgsmål.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted under første mødeperiode i februar.
João Ferreira  
Vi har længe været vidne til koncentrationen af magtfulde geostrategiske interesser i det umådelige område, der omfatter Mellemøsten, Centralasien og Nordafrika, herunder Det Røde Hav og Adenbugten, hvor Yemen har en strategisk beliggenhed (ved siden af Somalia). Disse interesser bliver i stigende grad forsvaret med militære midler og med endnu større aggressivitet. Den nuværende situation i Yemen og befolkningens forfærdelige lidelser bør analyseres i lyset af denne situation. USA's og EU's stigende militære engagement i regionen skal forstås og fordømmes i overensstemmelse dermed. Et brutalt og modbydeligt udslag af dette var den amerikanske bombning med krydsermissiler af en formodet al-Qaeda terroristbase, hvilket vi skarpt fordømmer, og som efter sigende resulterede i mange civile ofre. Den rigtige løsning på de komplekse problemer og farer, som truer befolkningen i denne region, skal bygge på demilitarisering, respekt for de nationale love og borgernes suverænitet og et ægte samarbejde hen imod løsningen af de dybe sociale problemer, som de står med.
Bogdan Kazimierz Marcinkiewicz  
Jeg vil gerne som medlem af Parlamentets Delegation for Forbindelserne med Den Arabiske Halvø give udtryk for mine bekymringer over sikkerhedsproblemet og problemet med den økonomiske og politiske stabilisering i Yemen, et problem, der på det seneste har manifesteret sig ret ofte. Yemen, som er det fattigste land i den arabiske verden, får særlig opmærksomhed fra terroristgrupper, som har udnyttet landets svaghed og forvandlet det til en base for terrorangreb, der begås langt ud over landets grænser. Ifølge observatører er Yemen i fare for at gå i opløsning som følge af det shiitiske oprør i nord, løsrivelsesbevægelsen i syd og al-Qaedas terroraktiviteter.
Jeg opfordrer derfor til en styrkelse af de bilaterale forbindelser med Yemen og til udarbejdelsen af planer for de mest effektive metoder til at forbedre sikkerheden og den politiske situation, navnlig i forbindelse med det særlige møde om emnet, som Gordon Brown afholder i London den 28. januar.
