Naturkatastrofer i Den Europæiske Union 
Formanden
Jeg vil indlede med nogle meget triste oplysninger om oversvømmelserne i Europa. Igen i år er Europa blevet ramt af en oversvømmelseskatastrofe. Senest er Belgien, Frankrig, Nederlandene og Norditalien blevet ramt. I øjeblikket er der oversvømmelser i det centrale Italien. Også det sydvestlige England og flere andre lande er blevet ramt af oversvømmelserne. Når jeg giver ordet frit om lidt, er der måske nogle af de tilstedeværende, der vil give andre eksempler på de alvorlige oversvømmelser, der har ramt Europa.
Det har kostet liv såvel som massive materielle tab i millionklassen. For otte år siden blev EU's solidaritetsfond oprettet for at hjælpe lande, som bliver ramt af naturkatastrofer. Pengene i denne fond er hidtil blevet brugt i forbindelse med 33 alvorlige naturkatastrofer. Vi føler i dag med dødsofrenes familier og med dem, som har mistet alt, hvad de ejede, i vandmasserne. Vi ved, at hændelserne er usædvanlige og forfærdelige for den enkelte, der bliver berørt af dem.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
Hr. formand, mine damer og herrer! De seneste uger har en række alvorlige oversvømmelser ramt flere europæiske lande og tvunget befolkningen i de berørte områder i knæ.
I sidste uge mistede fire belgiske statsborgere livet i provinserne Waals-Brabant, Oost-Vlanderen og Henegouwen på grænsen mellem hovedstaden og den nordlige del af landet. Ifølge myndighederne var det den værste oversvømmelse i de sidste 50 år. På to dage faldt der lige så meget regn, som der normalt falder på en måned. Det var så slemt, at hæren måtte indsættes for at evakuere de hårdest ramte områder.
Lignende situationer har præget den vestlige del af Frankrig, hvor mange veje var ufremkommelige og dannede en prop i transportsystemet. I efteråret kunne man ikke få såsæden i jorden, fordi det regnede konstant, så der ikke kunne køres på markerne.
For tyve år siden blev mit eget land Italien også hårdt ramt. Det var i regionen Veneto, hvor to døde, Friuli-Venezia Giulia, Ligurien og Calabrien, hvor en i hvert område døde, og provinsen Salerno i Campanien og Toscana, hvor tre døde. Man måtte også trække mange kvæstede mennesker op af mudderet, og der savnes stadig en person i Rovigo.
Skaderne løber op i over en milliard euro for bare det mest nødtørftige oprydningsarbejde, og dertil kommer de nødvendige midler til byggeri og anlægsarbejder bagefter. Over 4 500 blev hjemløse, 280 kommuner og over en halv million mennesker blev berørt, landbrugsområder blev ødelagt, og 150 000 husdyr døde.
Jeg vil gerne fremhæve to punkter. Det første er den ekstraordinære mobilisering af hjælpemaskineriet og den verden af solidaritet, der sendte tusinder af frivillige til katastrofestederne for at støtte de mennesker, der blev ramt af de første direkte virkninger af oversvømmelserne. De fortjener Parlamentets tak og påskønnelse.
Det andet punkt er de langsigtede virkninger, som denne katastrofe vil afføde. Den europæiske fremstillingsindustri er vævet sammen af små og mellemstore virksomheder, som har mistet alt, maskiner, køretøjer og materialer. Det samme gælder de tusinder af landbrug, som ikke alene har fået ødelagt deres afgrøder, men også måtte afskrive deres såsæd, traktorer og maskiner, fordi mudderet gjorde dem ubrugelige, da det trængte ind i stalde og bygninger, hvor også kvæg og fjerkræ druknede i det i tusindvis.
Disse landbrug, som allerede havde det hårdt på grund af den økonomiske krise, er nu på vej mod konkurs. Oversvømmelserne vil med tiden ødelægge produktionssystemet og dermed føre til arbejdsløshed og nedbrydning af de berørte landområder. EU må derfor træde i karakter hurtigst muligt og forsikre de berørte lande om, at vi er villige til at mobilisere solidaritetsfonden.
Selv om det betyder, at vi ikke overholder de strenge kriterier for udbetaling af midler, og selv uden en godkendelse af budgettet for 2011 må vi reagere med det samme på vores medborgeres behov, idet de selv nu fortsat mærker virkningerne af denne store krise og har ret til at føle, at Parlamentet bakker dem op, og at EU giver en betydelig støtte.
Edite Estrela
Hr. formand! På vegne af Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet vil jeg gerne udtrykke vores solidaritet med alle de regioner, der er ramt af naturkatastrofer, og sende vores dybfølte kondolencer til de familier, der har mistet medlemmer under uvejret. I starten af 2010 fik verden et chok over omfanget af den tragedie, der fulgte i kølvandet på katastrofen, der ramte den selvstyrende portugisiske region Madeira. Kort efter ramte stormen Xynthia Frankrig. Ekstreme vejrfænomener har også ramt Spanien, Belgien, Tyskland og Nederlandene og forårsaget omfattende skader.
I Centraleuropa bliver sommeroversvømmelser mere og mere hyppige og ødelæggende. Tusinder af mennesker har måttet flygte fra deres hjem i Tjekkiet, Slovakiet, Ungarn, Østrig, Polen, Italien og Det Forenede Kongerige, og utallige fabrikker har måttet standse driften. Hvert år udsletter skovbrande hundredtusindvis af hektar skov i det sydlige Europa. Man mener, at klimaforandringerne forværrer situationen, og at der vil komme flere og flere naturkatastrofer med deres forfærdelige følger i form af tab af menneskeliv, skader på miljøet og reduceret økonomisk aktivitet. Det er afgørende at forebygge, udforske og forvalte risikoen ordentligt.
Ifølge FN's internationale strategi til katastrofeforebyggelse kan bedre byplanlægning i kystområder og bevaring af økosystemer mindske virkningen af naturkatastroferne. På den anden side bør mekanismerne til civilbeskyttelse udbygges, EU's reaktionsinstrumenter forenkles og reglerne for gennemførelse af forordninger gøres mere fleksible. Formanden nævnte solidaritetsfonden. Det er ufatteligt, at Rådet har fortsat blokerer den nye forordning om solidaritetsfonden, som er godkendt af Parlamentet. Jeg vil også gerne påpege, at Parlamentet for nylig godkendte forslaget om oprette et europæiske tørkeobservatorium som et center for viden om og afbødning og overvågning af virkningerne af tørke. Større investeringer i forebyggelse og mere omhu i forberedelsen og uddannelsen af personale kan også gøre en forskel.
Dirk Sterckx
for ALDE-Gruppen. - (NL) Hr. formand! Helt naturligt ligger vores sympati hos ofrene. I mit eget land druknede fire mennesker, og jeg hører, at der også i andre lande er hundredtusindvis af mennesker, der har lidt enorme finansielle og følelsesmæssige tab i forbindelse med deres virksomheder og hjem. Vores tanker går først og fremmest til dem, det er klart. I de seneste måneder, ja år, har en lang række medlemsstater haft problemer med vand, hvilket vil sige oversvømmelser. Jeg har et spørgsmål til Kommissionen. Mener Kommissionen - efter at have vurderet disse begivenheder - at det vil være nyttigt at samle eksperter fra forskellige medlemsstater og regioner og give dem lejlighed til at fortælle os, hvad de mener om det skete, så vi kan få et bedre indblik i årsagerne? Det er et meget kompliceret problem, men efter min mening vil vi også kunne drøfte, hvad vi skal gøre ved problemet, hvis vi kan komme til bunds i årsagerne. Jeg mener, at det vil være hensigtsmæssigt at foretage en risikoanalyse af hvert vandløbsopland i lighed med de analyser, vi har foretaget af hensyn til miljøet i henhold til vandrammedirektivet. Vi skal også høre dem om forebyggende foranstaltninger. Hvordan kan vi forebygge, at der sker sådan en katastrofe igen? For vi forventer stadig massiv regn, og den vil være koncentreret i bestemte områder. Det har trods alt været årsagen til oversvømmelsen. Hvis vi oplever en ny katastrofesituation, vil vi endelig også få brug for at sikre, at vi kan træffe bedre koordineringsforanstaltninger til at forbedre vandforsyningen. Jeg vil gerne bede Kommissionen indkalde eksperterne, så vi kan få en ordentlig vurdering af de seneste katastrofer.
Isabelle Durant
Hr. formand! Også jeg vil gerne på vegne af Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance kondolere alle de familier og personer, som er blevet berørt af disse tragiske oversvømmelser, alle dem, der har mistet en eller flere af deres kære, og alle dem, der har måttet lide materielle tab. Men jeg vil også gerne nævne og takke alle brandfolkene, redningsarbejderne og de frivillige, som har været meget aktive gennem de seneste uger i alle de berørte regioner.
Ofrene skal have hjælp og kompensation, ikke kun på meget kort sigt, men også i de kommende måneder. Vi bliver også nødt til at udforme en sammenhængende og innovativ politik, der kan tage fat om problemets grundlæggende årsager, og jeg foreslår Kommissionen at træffe tre typer foranstaltninger.
For det første må vi gennemføre renoverings- og anlægsarbejder for at gøre jorden mindre uigennemtrængelig. Hver gang man skal bygge et industrianlæg, et butikscenter eller en boligblok, skal man derfor konstruere bygningen sådan, at jorden hindres i at blive en smule mere uigennemtrængelig. Denne bestemmelse vil ikke kun gælde oversvømmelsesområder.
For det andet må vi revidere vores landbrugsmetoder. Intensive landbrugspolitikker har gjort jorden mere sårbar over for pludselige vejrforandringer. Vi bør derfor styrke alle miljøforanstaltningerne i landbruget i tråd hermed.
Til sidst er der opgaven med at advare byerne og koordinere videnudvekslingen mellem dem, så de kan forberede sig og håndtere hændelserne, når de indtræder. Vi mener, at kommunikationen og mobiliseringen til tider ikke har været hurtig nok, og der skal helt klart ske overvejelser om mere aktive procedurer til koordinering af formidlingen af vejradvarsler.
Jeg foreslår derfor, at EU gennemgår alle sine politikker - forebyggelsespolitikker og aktive politikker på alle andre områder - og udformer nye, der kan være en hjælp i denne henseende, fordi vi ellers, når det næste ekstreme vejrfænomen rammer os om nogle måneder, igen står her og kondolerer de dødes familier og føler med dem, der har lidt andre tab. Det mener jeg, vi skal undgå, og vi kan gøre det i alle vores politikker.
Julie Girling
for ECR-Gruppen. - (EN) Hr. formand! Min gruppe sender også sine dybfølte kondolencer til dem, der er ramt. Jeg har en meget personlig erfaring hermed. Det var faktisk oversvømmelsen i min egen region, der bragte mig i kontakt med Parlamentet og inspirerede mig til at stille op og i sidste ende blive valgt ind. Så mobiliseringen af solidaritetsfonden i den anledning var bestemt en stor begivenhed for mig. I denne uge har vi haft en oversvømmelse i Cornwall, som er min hjemegn.
Min pointe er allerede fremført af hr. Sterckx, men jeg tror godt, den kan tåle at blive gentage. Jeg mener, at tidlig varsling er vigtig, men vi ved alle, hvor hurtigt vejret bevæger sig, og hvor hurtigt det skifter. Jeg spekulerer på, om man virkelig får noget for pengene, hvis man bruger store summer på tidlig varsling af vejrfænomener, som reelt allerede er over os. Det handler om, hvad man gør, når man modtager varslingen. Som hr. Sterckx sagde, kunne Europa sandelig opnå en stor merværdi ved at skabe en situation, hvor vi kunne lære af hinanden.
Jeg ved, at vi i Gloucestershire, hvor jeg kommer fra, efter oversvømmelserne fik stor hjælp og glæde af forbindelserne til især de østrigske regioner, hvor de havde stor ekspertise i oversvømmelser i højtbeliggende områder. Det havde vi ikke selv.
Jeg tror, det ville være en særdeles god idé, at Kommissionen fokuserede på at oprette nogle regionale forbindelser, så vi kan lære af hinanden, hvordan vi håndterer katastrofer, fordi vi tydeligvis ikke slipper for dem.
Lothar Bisky
Hr. formand! På vegne af Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre vil jeg gerne udtrykke min medfølelse med ofrene og dem, der er ramt. Alle grupper i Parlamentet er enige herom. Vi er også enige om, at vi må sende hurtig hjælp. Der er allerede sagt en mængde fornuftige ting. Det er ikke nødvendigt at gentage dem, men jeg støtter dem fuldt ud. Der er et yderligere aspekt, som jeg gerne vil fremhæve, og det er den langsigtede skadevirkning. Vi må ikke glemme, at mange af konsekvenserne vil få en mere varig indvirkning på det naturlige miljø, end vi måske i øjeblikket forventer. Derfor finder jeg det vigtigt, at solidaritetsfonden og de foranstaltninger, vi træffer, er målrettet mod disse langsigtede konsekvenser af ødelæggelsen af naturen.
Jeg vil gerne stille et sidste spørgsmål. Vi kan godt sidde her og drøfte dette emne, men det vigtigste, vi har at gøre, er at yde støtte, så folk kan begynde at arrangere hjælpen selv, fordi de har en bedre forståelse af de lokale forhold, end vi har her i Parlamentet.
Mara Bizzotto
for EFD-Gruppen. - (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! På min gruppes vegne vil jeg gerne udtrykke solidaritet med alle borgere, der er ramt af oversvømmelsen. Jeg vil ikke desto mindre gerne nævne min egen region, der har fem millioner indbyggere, og hvor en halv million blev ramt af oversvømmelsen, 131 kommuner berørt, 7 000 indbyggere fordrevet, et areal på 1402 km oversvømmet, tre hospitaler og klinikker evakueret, og to mennesker døde. Landbruget blev hårdt ramt, og 23 % af erhvervslivet i Veneto mærkede også den fuld virkning. Det er bare for at give en idé om omfanget af katastrofen.
EU må gøre mere. EU må mobilisere solidaritetsfonden, og vi ved, at hvis budgettet ikke bliver godkendt, kan der ikke udbetales penge fra fonden. Vi kan sagtens sidde her og tale om store strategier, udviklingsplaner og mytiske programmer. Men EU bør også investere mere i forskning og forebyggelse af hydrogeologiske risici, fremme ansvarlig fysisk planlægning og give incitamenter til anvendelse og udvikling af tidlige varslingssystemer.
EU bør investere mere i hydrauliske forsvarsværker, fordi vores floder er udsat for risiko, og de fortsætter med at sætte borgernes helbred på spil. Jeg håber derfor af hele mit hjerte, at EU for en gangs skyld vil levere et svar og opløfte sin røst, fordi den ofte beskyldes for at være for fjern og langt væk fra borgerne.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Olga Sehnalová
Desværre oplever vi i Europa forholdsvis ofte både naturkatastrofer og industrikatastrofer som f.eks. den nylige tragedie i Ungarn med udslippet af giftigt slam. EU's troværdighed som organisation, der udviser solidaritet i nødens stund, afhænger af dens evne til at yde effektiv og særlig hurtig bistand til de berørte områder og indbyggerne. Det vigtigste element her er tid. Reglerne for enhver bistand bør derfor være så fleksible som muligt, især i tilfælde af katastrofer af grænseoverskridende art. Det er utilfredsstillende, at det skal være på betingelse af, at der opnås et defineret forventet skadesniveau, uanset størrelsen af de berørte arealer, og en bestemt skadesintensitet. Det er faktisk umuligt at forudsige alting. Jeg støtter derfor fuldt ud ændringer, der skal sikre effektiv og hurtig mobilisering af ressourcerne. At kunne hjælpe vores egne borgere er efter min mening et betydeligt, positivt element i opfattelsen af EU. Er der nogen bedre måde at bevise på, at EU er der for sine borgere?
