Spørgetid (spørgsmål til Kommissionen) 
Formanden
Det næste punkt på dagsordenen er spørgetiden (B7-0207/2010/rev. 1). Følgende spørgsmål er stilet til Kommissionen.
Del et:
Om: Oprettelse af en europæisk myndighed for vurdering af kreditværdighed
Agter Kommissionen at foreslå, at der oprettes en europæisk myndighed for vurdering af kreditværdigheden af medlemsstaterne i euroområdet og/eller disse medlemsstaters finansieringsinstitutter?
Michel Barnier
Hr. formand! Jeg vil gerne takke hr. Papastamkos for dette spørgsmål om et emne, som jeg i min nuværende kapacitet finder yderst vigtigt for, at økonomien og de finansielle markeder kan fungere korrekt.
Kreditvurderingsbureauer spiller en afgørende rolle for vurderingen af de risici, der er forbundet med virksomhedernes og for den sags skyld også medlemsstaternes situation, og krisen har - mildt sagt - vist, at deres måde at operere på har været og fortsat er problematisk, nogle gange med meget alvorlige konsekvenser til følge. Det er grunden til, at G20-landene med rette traf svære beslutninger om at indføre tilsyn og nye regler for styring.
Jeg vil gerne minde om, at Kommissionen, da krisen indtraf, meget hurtigt påtog sig sit ansvar i denne henseende og har prioriteret regulering af kreditvurderingsbureauernes aktiviteter i de seneste to år. I september 2009 - med andre ord et år efter Lehman Brothers' kollaps - blev reguleringen af kreditvurderingsbureauerne vedtaget med Parlamentets støtte. Jeg vil især gerne rose hr. Gauzès' arbejde i hans egenskab af ordfører med at løse de problemer, som disse bureauers funktionsmåde medførte, hvilket har bidraget væsentligt til finanskrisen.
Med den regulering, jeg taler om, blev der indført et system med obligatorisk registrering for alle kreditvurderingsbureauer etableret på EU's territorium. Der blev indført en række strenge krav med denne regulering: For det første skal det sikres, at potentielle interessekonflikter bringes til ophør. For det andet skal kvaliteten af vurderingerne og den metode, der anvendes, gennemgås og forbedres. Og endelig skal det sikres, at disse vurderingsbureauer opererer på en gennemsigtig måde.
Jeg har tiltro til, at de nye regler for kreditvurderingsbureauerne, som jeg netop har redegjort for, helt klart vil forbedre vurderingsprocessens uafhængighed og integritet, de vil gøre kreditvurderingerne mere gennemsigtige og vil forbedre kvaliteten af sådanne vurderinger, herunder vurderingerne i tilknytning til medlemsstaternes -EU-landenes - og EU's finansielle institutioners suveræne gæld. Det er her, vi befinder os i øjeblikket.
Hvad angår oprettelsen af et europæisk offentligt kreditvurderingsbureau, som det hr. Papastamkos anmoder om, er det en idé, der bliver en del af debatten om mulige alternativer til kreditvurderingsbureauernes aktuelle økonomiske model, som er kendt som "udstederen betaler"modellen. Virkningerne af en sådan idé skal evalueres nøje, navnlig med hensyn til ansvar.
Min første prioritet i dag er helt klart at sikre, at forordningen fra 2009 gennemføres korrekt, og at få det aktuelle reformerede system til at fungere. Jeg udelukker dog ikke tanken om oprettelse af en europæisk myndighed. Den skal overvejes i lyset af evalueringen af forordningen fra 2009 og af dens virkninger på kreditvurderingsbureauerne. Denne evaluering indgår desuden i forordningen, og Kommissionen skal fremsende den til Parlamentet og Rådet inden december 2012.
Jeg kan bekræfte, at Kommissionen snart vil fremsætte et ændringsforslag til forordningen om kreditvurderingsbureauer for at give den nye Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA) det overordnede ansvar for tilsyn med disse bureauer. Europa-Parlamentet anmodede herom, da forordningen blev forhandlet, og stats- og regeringscheferne er nået frem til en aftale om dette princip. Vi vil derfor foretage denne ændring. Jeg er overbevist om, at overdragelsen af ansvaret for tilsyn med kreditvurderingsbureauerne til den nye myndighed vil styrke og forbedre de lovrammer, der står til vores rådighed i EU.
Georgios Papastamkos
(EL) Hr. formand! Jeg vil gerne takke kommissær Barnier for hans svar og sige, at dette er et emne, som jeg gentagne gange har underlagt parlamentarisk kontrol siden 2006, med andre ord før den internationale økonomiske krise brød ud.
Efter min mening er der to paradokser: Der findes internationale vurderingsbureauer, men de er ikke underlagt internationalt tilsyn. Det andet paradoks er, at private ordninger og interesser uden for Europa opfører sig dominerende over for europæiske institutioner og medlemsstater.
Jeg så gerne - og hr. kommissær, jeg opfordrer til - at Europa handler hurtigere, og endelig vil jeg gerne vide, hvor det geografiske hovedsæde er, og hvordan disse kreditbureauers omsætning vil blive fordelt?
Michel Barnier
Hr. formand! Jeg er bekendt med hr. Papastamkos' langvarige engagement, og derfor hilser jeg denne dialog, som han i dag for første gang har indledt mellem os, velkommen, fordi jeg personligt kun har siddet på posten i nogle få uger.
Jeg tager hensyn til denne nye forordning, som blev foreslået af den tidligere Kommission under hr. Barroso, og som forbedrer tingene. Jeg har nævnt de nye krav, som vil blive pålagt kreditvurderingsbureauerne, og jeg har talt om de seneste fremskridt, der vil blive gjort i forbindelse med det forslag, jeg i overensstemmelse med Parlamentets ønsker skal forelægge for det om Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndigheds (ESMA) tilsyn.
Hr. Papastamkos har ret, når han siger, at dette er ikke det eneste område, hvor vi i et nu yderst integreret fælles og indre marked ser, at der er virksomheder, særlig finansielle virksomheder, der ikke længere ejes nationalt. Jeg vil gerne minde om, at 50 % af banksektoren i halvdelen af EU-landene tilhører koncerner fra andre lande.
Vi befinder os derfor på et integreret marked med virksomheder, der i bredt omfang er transnationale, men tilsynet er forblevet nationalt. Vores opgave er derfor at sikre integration, og det er det, vi vil arbejde på at gøre. Med de nye beføjelser, der indrømmes ESMA, vil det internationale - eller lad os sige europæiske - tilsyn, hr. Papastamkos efterlyser, i højeste grad blive en realitet.
Med hensyn til Grækenland, der har oplevet dette chok, må vi være meget årvågne. Jeg vil ikke drage forhastede konklusioner om, hvad der skete. Vi må være årvågne i alle sager, hvor kreditvurderingsbureauerne træffer beslutninger om medlemsstaterne og vurderer deres økonomiske situation og deres offentlige rolle. Hvorfor? Fordi der rent faktisk er tale om en suveræn stat, udgifterne til dens gæld og i sidste ende situationen for dens skatteydere, som jeg mener alt for ofte må stå for skud. Dette var i øvrigt emnet for de forslag, jeg fremsatte for Økofinrådet i Madrid i lørdags om forudsigelse, forebyggelse og håndtering af fremtidige kriser, så skatteyderne ikke altid skal stå for skud.
Jeg er helt klar over virkningerne af de beslutninger, som kreditvurderingsbureauerne træffer, og over den virkning, som disse beslutninger har på investorernes adfærd. Derfor har vi brug for streng, krævende lovgivning, og disse bureauer må opveje alle deres ansvar, og der skal føres tilsyn med dem for at sikre dette. De vil blive overvåget af europæiske myndigheder i henhold til de forslag, jeg vil fremsætte ved årets udgang.
Franz Obermayr
(DE) Hr. formand! Jeg vil gerne takke for den fremragende betænkning. Jeg føler mig ret optimistisk ved tanken om, at oprettelsen af en europæisk kreditvurderingsmyndighed endelig vil gøre os uafhængige af private amerikanske bureauer. Det, der interesserer mig i denne sammenhæng, er dog ikke blot placeringen, men også den funktionelle og strukturelle sammensætning af denne europæiske kreditvurderingsmyndighed. I sidste ende er det vigtigt for en organisation af denne art, at den er skarp. Jeg er naturligvis også interesseret i de forventede konsekvenser af procedurerne og i konsekvenserne af, at et medlem af euroområdet får en dårlig kreditværdighedsvurdering.
Michel Barnier
Hr. formand! Jeg skal gøre hr. Obermayr opmærksom på, at hr. Papastamkos spurgte mig om muligheden for at oprette et europæisk kreditvurderingsbureau, som han støtter. Dette bureau skulle, hvis jeg har forstået hans tanker rigtigt, være offentligt.
Jeg har ikke taget stilling til dette spørgsmål. Jeg kan tilføje, at det ikke var den retning, Kommissionen gik i, da dens forslag - via den forordning, som Parlamentet vedtog - fokuserede på reformen af det aktuelle system med bureauer, som er private, og på den meget strenge konsolidering af gennemsigtighedskravene for at undgå interessekonflikter, pålidelighedskonflikter i deres kreditvurderingsarbejde. Det er her, vi befinder os i øjeblikket. Denne forordning er nu fremlagt, den vil træde i kraft snarest muligt, uden forsinkelse - og jeg nævner dette en passant - og vi vil så færdiggøre denne plan ved at tildele Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed en tilsynsrolle.
Med hensyn til dette nye bureau, som hr. Papastamkos ønsker så højt, så udelukker jeg det ikke. Men vi har virkelig brug for tid til at evaluere den ændring i virksomhedsmodellen, som tanken om et europæisk kreditvurderingsbureau medfører. Det er en idé, som jeg finder interessant, men den skal evalueres nøje. Jeg vil derfor ikke sige, hvem der skal deltage i den, eller hvordan den skal arbejde, for det ved jeg ikke. Der er også spørgsmålet om de offentlige myndigheders indgriben i et sådant bureaus arbejde. De strenge vilkår, der gælder for private kreditvurderingsbureauer, bør også gælde for et europæisk, offentligt agentur, navnlig reglerne om interessekonflikter.
Disse spørgsmål vil opstå, hvis vi arbejder på at oprette et nyt europæisk, offentligt agentur. Helt ærligt bør vi, for at arbejde seriøst med dette spørgsmål uden at improvisere, først tage den tid og træffe de beslutninger, der er nødvendige for at gennemføre det reformsystem, Parlamentet har vedtaget med denne forordning, og for det andet tage os tid til seriøst at behandle alle spørgsmål, og navnlig dem, jeg lige har nævnt.
Formanden
Reglen er, at spørgsmålet udgår, hvis spørgeren ikke er til stede. På grund af de særlige omstændigheder i forbindelse med denne plenarforsamling vil vi læse navnene på de medlemmer, der ikke er til stede, og de vil modtage et skriftligt svar på deres spørgsmål. Der vil dog ikke være nogen forhandling i plenarforsamlingen.
Så de medlemmer, der er fraværende, men som vil modtage et skriftligt svar i den rækkefølge, spørgsmålene blev indgivet, er hr. Balčytis og fru Morkūnaitė-Mikulėnienė.
Del to:

Om: Valgfrihed for forbrugerne og smartphone-teknologi
Smartphone er blevet et stadig mere populært produkt og har skabt et nyt marked for teknologi, software og applikationer. Nogle operatører af smartphone- og smartdevice-tjenester stavnsbinder forbrugerne og har indrettet markedet således, at de fuldstændig kontrollerer brugernes råderum, hvad angår adgang til software, browsere og applikationer. Disse omstændigheder begrænser således forbrugernes valgfrihed. Har Kommissionen til hensigt at undersøge forbrugernes rettigheder og valgfrihed inden for det voksende digitale marked, og kan den udtale sig om, hvorvidt åbne styringssystemer bør være vejen frem for smartphone-forbrugere?
Joaquín Almunia
Hr. formand! Kommissionen overvejer udviklingen i forbindelse med smartphones og tilknyttede markeder nøje. Som hr. Aylward siger i sit spørgsmål, skabes der i nogle tilfælde nye markeder.
Kommissionen går fuldt ud ind for at sikre, at de generelle EU-regler og -principper for konkurrence overholdes, samtidig med at der tages hensyn til de dynamiske forhold på markedet, der ændrer sig hurtigt. Som nyere sager såsom Microsoft og Intel har vist, vil Kommissionen træffe håndhævelsesforanstaltninger og sikre, at konkurrence på kvalitet, hvor det er nødvendigt, gør det muligt for forbrugerne at vælge mellem forskellige alternativer og derfor at drage fordel af den teknologiske udvikling og innovationer. Kommissionen erkender, at generisk teknologi er det centrale element i Europas succes inden for mobilteknologier af anden og tredje generation, men er samtidig bekendt med den fremragende teknologiske udvikling, der drives af almennyttige teknologier.
Vi må overlade det til industrien at træffe beslutning om de specifikke virksomhedsmodeller, den ønsker at anvende, og til markedet at vælge vinderen, men Kommissionen understreger betydningen af interoperabilitet i forbindelse med tilskyndelse til konkurrence på kvalitet mellem teknologier fra forskellige virksomheder og hjælp til at forhindre lock-in. I denne forbindelse hilser Kommissionen brugen af åbenhedsspecifikationer, der kan forhindre en uretfærdig overførsel af dominerende stillinger mellem nabomarkeder, velkommen. Åbne platforme, der tjener dette formål og tillader etableringen af konkurrencedygtige markeder og softwaresystemer.
Liam Aylward
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke kommissæren for hans svar. Med få ændringer har der været en række nye historier på det seneste om indholdsbaseret censur, der optræder sammen med denne teknologi. Operatører og softwareproducenter har afvist nogle applikationer på grund af deres politiske indhold.
Hvad kan Kommissionen gøre for at sikre, at der er øget konkurrence i adgangen til information via nye teknologier, og at ytringsfriheden ikke tilsidesættes?
Antonio Tajani
Hr. formand! Jeg ved, at de punkter, hr. Aylward henviser til i sit andet spørgsmål, kan skabe problemer for konkurrencen på markedet.
Vi overvåger hele tiden spørgsmålet nøje, men jeg kan ikke kommentere bestemte undersøgelser, der gennemføres eller planlægges. Jeg er dog helt klar over, at de spørgsmål, hr. Aylward rejser, og de problemer, han har præsenteret for Parlamentet, er reelle, og min og konkurrencemyndighedens rolle går ud på at overvåge situationen og undgå en form for dominerende stilling med lukning af markedet, hindringer for nye aktører på markedet og i sidste ende problemer for forbrugerne og brugerne af disse nye teknologier, som skulle drage fordel af og ikke lide under udviklingen og forbedringen af teknologier.
Paul Rübig
(DE) Hr. formand! I den første roaming-forordning om dataudveksling og telefoni indførte vi en "must-carry"forpligtelse, der betyder, at alle operatører i Europa skal kunne nå alle forbrugere. Nu opstår der pludselig konflikter, fordi operatører fjerner disse tjenester fra netværk og ikke er parate til at levere den nødvendige support. Mener kommissæren, at det er nødvendigt, at de nationale lovgivningsorganer træffer foranstaltninger i denne forbindelse?
Franz Obermayr
(DE) Hr. formand! Jeg glæder mig over, at Kommissionen beskæftiger sig med dette emne ud fra et konkurrencemæssigt perspektiv. Mit spørgsmål er følgende. Har EU-Domstolen pådømt tilsvarende sager, og kan disse sager gøres gældende i forbindelse med denne form for adgangsbegrænsning? Er der brugere af smartphones, som allerede har forsøgt at anlægge sag mod deres tjenesteydere?
Joaquín Almunia
Hr. formand! I forbindelse med dette spørgsmål mener jeg, at vi, når det er hensigtsmæssigt, skal kombinere lovgivnings- og konkurrenceinstrumenter.
Med hensyn til nogle af de aspekter, der blev rejst i spørgsmålene og i hr. Obermayrs indlæg, har konkurrenceinstrumenterne været nyttige og vil fortsat være nyttige, men jeg udelukker ikke, at Kommissionen på et hvilket som helst tidspunkt, hvor det forekommer hensigtsmæssigt, vil anvende de lovgivningsbeføjelser, den har. Det har vi gjort tidligere, og vi kan gøre det igen i fremtiden.
Jeg mener, at den bedste løsning er en passende blanding af konkurrence og lovgivning, ikke som alternativer, men som instrumenter, der supplerer hinanden. Undskyld mig, hr. Obermayr, jeg er ikke advokat. Jeg aner intet om individuelle borgeres sagsanlæg. Under alle omstændigheder modtager vi nogle oplysninger og nogle gange klager, og hver gang de oplysninger, vi har modtaget, eller de klager, der er blevet sendt til Kommissionen, fortjener en reaktion fra os, så reagerer vi - og De har set vores instrument.
Som jeg sagde i mit tidligere svar på dette område, gennemfører vi nu nogle undersøgelser af disse problemer, men jeg kan ikke offentligt redegøre herfor, da jeg naturligvis skal være diskret.
Formanden
Den næste spørger, hr. Toussas, som er fraværende, og hr. Ziobro, vil som tidligere oplyst modtage skriftlige svar.

Om: Kreditvurderingsbureauers aktiviteter
Dagen efter meddelelsen af de skrappe foranstaltninger, som den græske regering har truffet, truer vurderingsbureauet Moody's Investors Service med at nedsætte de fem største græske bankers kreditværdighed.
Ifølge det internationale kreditvurderingsbureau kan den voksende arbejdsløshed og faldet i den disponible indkomst føre til yderligere pres på det græske banksystem, som allerede oplever faldende rentabilitet og formuetab.
Udsendelse af den slags budskaber giver under de nuværende omstændigheder ny næring til spekulationer. Hvordan vurderer Kommissionen situationen i det græske bankvæsen?
Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe som reaktion på kreditvurderingsbureauernes "virksomhed"?
Karel De Gucht
Hr. formand! Finanskrisen i Grækenland havde ikke sin oprindelse i banksektoren, men i den offentlige sektor. Banksektorens sårbarhed er dog vokset som følge af bankernes risici i forbindelse med græske statsobligationer og endnu vigtigere som følge af udsigterne til lav økonomisk vækst.
Kommissionen tager i sin egen analyse af den græske økonomi og det græske finansielle system hensyn til en lang række informationskilder, herunder kreditvurderingsbureauerne. I denne forbindelse overvåger Kommissionen nøje gennemførelsen af de supplerende fiskale foranstaltninger, som de græske myndigheder annoncerede den 3. marts 2010, og som det græske parlament vedtog den 5. marts 2010 med henblik på at nå budgetmålene for 2010.
Kommissionen overvåger udviklingen i den græske banksektor nøje. Omkring 8 % af bankernes aktiver udgøres af statsobligationer eller lån, selv om statslånene og de misligholdte lån ikke forventes at overstige 8 % i 2010 som følge af den svage økonomi.
Desuden er de græske banker meget afhængige af, at ECB's markedsoperationer for kortsigtet finansiering afskæres fra de internationale pengemarkeder. Kommissionen tager sit ansvar for at sikre makrofinansiel stabilitet i euroområdet og EU som helhed seriøst. Banker i andre EU-lande rammes således hovedsagelig af den græske krise via deres beholdning af statsobligationer, idet Frankrig og Tyskland er de hårdest ramte.
Selv om disse risici ikke er store med hensyn til BNP, vil de sandsynligvis få større betydning i de enkelte bankers statusopgørelser. I mellemtiden er omkring 10 % af de græske bankers balance investeret i Syd- og Østeuropa, hvilket antyder, at der findes en anden transmissionskanal.
Nikolaos Chountis
(EL) Hr. formand! Jeg vil gerne takke kommissæren for hans svar. Der er naturligvis problemer med bankerne i Grækenland. Der er den likviditet, som den græske offentlige sektor har skabt, og som desværre ikke tilgår realøkonomien. Jeg vil dog gerne påpege, at disse famøse kreditvurderingsbureauer kommer og nedvurderer Grækenlands og de græske bankers kreditvurdering, hver gang Grækenland meddeler visse foranstaltninger, visse former for låneoptagelse.
Det er en sørgelig rolle. Der blev tidligere gennemført en debat, og jeg har intet ønske om at åbne den igen. Disse kreditvurderingsbureauer, som er private amerikanske virksomheder, er yderst upålidelige, og jeg finder det uacceptabelt, at Den Europæiske Centralbank og de europæiske institutioner - selv i dag - anser dem for at være betydningsfulde. Det spørgsmål, der rejser sig, og de svar, som vi hørte tidligere, er følgende. Spørgsmålet reguleres måske i 2013. Kan EU og institutionerne for nuværende stoppe med at tage hensyn til disse bureauers vurderinger?
Karel De Gucht
Hr. formand! Som jeg netop har sagt, tager Kommissionen i sin egen analyse hensyn ikke blot til kreditvurderingsbureauernes, men også til dens egne analyser. Kommissionen følger begivenhederne i den offentlige sektor og banksektoren i Grækenland meget nøje, så vi kan drage vores egne konklusioner og fremsætte forslag for Rådet på grundlag af disse konklusioner. Der er naturligvis noget andet, og det er kreditvurderingsbureauernes aktivitet. Der er tale om private virksomheder, som er meget indflydelsesrige, når det gælder finansmarkederne, men det er naturligvis ikke Kommissionens ansvar.
Morten Messerschmidt
(DA) Hr. formand! Vi er alle sammen meget optaget af, hvad man kan gøre for at afhjælpe problemerne efter finanskrisen. Jeg så, at De, hr. kommissær, var ude i medierne forleden dag og kom med det forslag, at medlemslandene fremover skal indlevere deres forslag til finanslove til Kommissionen, inden de nationale parlamenter foretager en debat og en vedtagelse af de pågældende forslag til finanslove. Og jeg vil gerne have, om De kunne uddybe dette, altså det forhold, at Kommissionen fremover skal have mulighed for at forholde sig til medlemslandenes finanslove, inden de nationale parlamenter gør det. Det lyder meget interessant. Det vil jeg gerne have en uddybning af.
Georgios Papanikolaou
(EL) Hr. formand! Jeg vil gerne takke kommissæren for hans svar. Jeg har lyttet meget opmærksomt til de oplysninger, han har givet os, og til hans redegørelse for Kommissionens holdning.
Jeg forsøger at nå frem til en konklusion. Hvis et andet land i euroområdet på et eller andet tidspunkt i umiddelbar fremtid står over for tilsvarende problemer med kreditvurderingsbureauer og markedspres, vil vi så fortsætte ad den samme velkendte vej? Vil vi indtage en "vent og se"holdning? Vil vi antage, at vi med den strategi, vi til dato har anvendt over for Grækenland, generelt løser strukturelle problemer i euroområdet, som på et eller andet tidspunkt kan blive et problem for andre medlemsstater?
Karel De Gucht
Hr. formand! Lad mig først minde om, at jeg besvarer disse spørgsmål på vegne af kommissær Rehn, som er syg, så det er ikke min egen portefølje, men jeg kan med hensyn til de spørgsmål, der er blevet rejst vedrørende de nationale budgetter, som vi drøftede for første gang i kommissærkollegiet i sidste uge, sige, hvilke foranstaltninger der bør træffes med henblik på fremtidig overvågning. Det er naturligvis et af de emner, der vil blive taget op, men det står på nuværende tidspunkt klart, at der endnu ikke er truffet nogen beslutning. Det er blot blevet drøftet, at det skal sikres, at spørgsmålet drøftes behørigt i kommissærkollegiet, og den ansvarlige kommissær vil inden længe fremsætte sine forslag. Så kan Parlamentet naturligvis drøfte dem direkte med ham.
Med hensyn til det andet spørgsmål er der ingen grund til, at Kommissionen skulle indtage en anden holdning over for Grækenland end over for en anden medlemsstat, så jeg håber, at disse spørgsmål ikke vil blive stillet igen. Hvis de bliver stillet igen, vil vi have nøjagtig samme holdning.
Om: EU's bredbåndsstrategi
Kan Kommissionen skitsere, hvilke foranstaltninger den vil træffe for at fremme højhastighedsadgang til internettet i EU og navnlig i landområderne?
Neelie Kroes
næstformand i Kommissionen. - (EN) Hr. formand! I en verden, der hurtigt bevæger sig ind i den digitale tidsalder, skal Europa være forberedt med den mest avancerede bredbåndsinfrastruktur, som reelt vil drive fremtidens vækst. Rådet fastsatte i marts 2009 et vejledende mål for opnåelse af 100 % dækning i 2013. Europa 2020-strategien har taget udfordringen et skridt videre ved at sætte 2020-målene for højhastighedsbredbånd til 30 megabit pr. sekund for alle europæere, herunder mennesker, der bor i landdistrikter, og 100 megabit pr. sekund for 50 % af de husholdninger, der opkoblet til internettet.
I den digitale dagsorden for Europa, der er et af de syv flagskibsinitiativer under Europa 2020, fastlægges strategien for fremme af højhastighedsinternet i Europa, og den skal efter planen vedtages inden længe. Dagsordenen vil blive fulgt op af tre dokumenter om bredbånd, nemlig for det første bredbåndskommunikation, hvori redegøres nærmere for gennemførelsen af dagsordenen for bredbånd, for det andet henstillingen om næstegenerationsnetadgang, der sigter mod at klarlægge grundlaget for at fremme investering i højhastighedsinternet, og for det tredje det første program for radiospektrumpolitikken, der vil udgøre grundlaget for Kommissionens strategi for at frigøre nok spektrum til trådløst bredbånd.
Aktionerne for at fremme højhastighedsbredbånd i den digitale dagsorden omfatter ikke blot Kommissionens engagement, men også forslag til medlemsstaterne. Disse forslag fokuserer på udviklingen af nationale bredbåndsstrategier, der omfatter fremme af private investeringer ved hjælp af byplanlægningsbestemmelser, kortlægning af infrastruktur og klarlæggelse af anlæggelsesrettigheder. Dermed kan medlemsstaterne nedbringe investeringsomkostningerne betydeligt og gøre dem mere bæredygtige. De vil også fokusere på at slå bro over den finansielle kløft ved at anvende de tilgængelige strukturfonde til finansiering af højhastighedsbredbånd og direkte offentlig finansiering, der, hvor der ikke findes nogen incitamenter til privat finansiering.
Kommissionen ser på de tilgængelige muligheder for at øge private og offentlige investeringer i næstegenerationsnetadgang for at nå de fastsatte mål. Finansieringsteknik vil være blandt de muligheder, der overvejes for at nedbringe kløften mellem det, der kræves, og det, markedet er parat til at investere.
Liam Aylward
Hr. formand! Da vi lever i en stadig mere digitaliseret verden, som kommissæren har erkendt, hvor så meget af vores daglige virksomhed udføres online, er der en gruppe, som efter min mening er blevet glemt, og det er de ældre borgere, som har begrænset eller ingen adgang til internettet. Hvad kan vi gøre for at sikre, at de ikke udelukkes fra samfundet, og hvad kan vi gøre for at hjælpe dem?
Neelie Kroes
næstformand i Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Det var ikke blot Kommissionen, men også Rådet, der traf den kloge beslutning så at sige at sætte et vejledende mål for realisering af 100 % dækning i 2013. 100 % er 100 %, så uanset, hvem man tænker på, så skal de være dækket 100 %.
Malcolm Harbour
(EN) Hr. formand! Jeg er meget glad for hr. Crowleys spørgsmål, og jeg er meget interesseret i, at der i Irland foregår en ny udbredelse af trådløst bredbånd for at give førstegenerationsnetadgang til landdistrikterne, som jeg mener er et spændende initiativ.
Jeg ville gerne specifikt spørge om et emne, der er dukket op i mit arbejde, og som vedrører statsstøttekriterierne for støtte til lokale bredbåndsinitiativer. Nogle lokale myndigheder, som jeg ved har forsøgt at arbejde sammen med de offentlige myndigheder om konsolidering af efterspørgslen for at nå frem til en bæredygtig pakke for en investor.
I nogle tilfælde anses dette dog tilsyneladende for at være en overtrædelse af statsstøttekriterierne. Så kan jeg bede kommissærens tjenestegrene støtte nogle af disse lokale projekter ved at opstille nogle klare retningslinjer for statsstøttekriterierne for at hjælpe de offentlige/private partnerskaber, der også efter min mening kunne være afgørende for realiseringen af universelt bredbånd.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Hr. formand! I den økonomiske genopretningsplan er der afsat et beløb på 1 mia. EUR til dækning af 100 % bredbåndsinfrastruktur. Jeg vil gerne spørge kommissæren om, hvor langt man er kommet med gennemførelsen af dette projekt, når man holder sig vigtigheden af indførelsen af denne infrastruktur for øje.
Neelie Kroes
næstformand i Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Jeg er glad for det første spørgsmål, for når vi taler bredbånd, handler det ikke blot om kabelfibre, men også om trådløs teknologi via satellitter osv. Så når jeg svarer parlamentsmedlemmet ved at sige 100 % dækning, nævner jeg ikke, hvordan problemet vil blive taget op eller løst.
Men jeg ser meget positivt på Irland og dets investeringsniveau. Da der var mulighed for at bruge strukturfondene med særlig fokus på og investering i denne type spørgsmål, udnyttede Irland denne mulighed maksimalt. Det lå lidt under 50 %. Sammenlignet med andre medlemsstater var jeg fortvivlet, for nogle gange var der tale om en tredjedel, eller man benyttede sig ikke af denne mulighed. Investering i denne form for infrastruktur er virkelig et arbejde for fremtiden og for genopretning af økonomien og jobskabelse.
Nogle gange glæder jeg mig over små ting, og jeg glæder mig over mit livs erfaringer. Med min tidligere portefølje havde jeg den glæde at revidere statsstøttereglerne. En af disse reviderede statsstøtteregler havde f.eks. forbindelse til bredbånd. Det, vi gjorde med revisionen, var at indføre mere vejledning om, hvordan, hvornår og på hvilken måde den kunne håndteres.
For resten undersøger Kommissionen også i samarbejde med Den Europæiske Investeringsbank mulighederne for at udnytte deres midler og støtte finansieringen af anlægsvirksomhed. Med den seneste revision af statsstøttereglerne mener jeg, at det står ret klart, hvad der er muligt, og hvad der ikke er acceptabelt. De kan altid bede Joaquín Almunias tjenestegrene om vejledning, så tøv ikke med at rette henvendelse til dem, hvis der er usikkerhed.
Alt i alt skal vi være opmærksomme på, at et offentligt-privat partnerskab virkelig gør en stor forskel i forbindelse med et emne af denne art. Det er naturligvis op til medlemsstaten og afhænger af, hvad der står på spil, men alt i alt mener jeg, at vi med 100 % dækning - og jeg gentager mig selv - tjener et fremragende mål, når vi taler om 50 %. Jeg ved, hvad 100 megabyte er, men hvad kan jeg forestille mig? Et blink med øjet er mindre en 100 megabyte, så vi taler om et enormt fremskridt. Så bredbåndsforanstaltninger, og det, der interesserer os i denne debat, skal altså efter planen finde sted tidligere end 2011.
Om: Storbritannien, Sverige og euroen
Hvordan bedømmer Kommissionen de risici, der opstår for EU som fælles økonomisk område, som følge af at medlemsstater som Storbritannien og Sverige stadig ikke har indført euroen, og hvilke foranstaltninger og initiativer har Kommissionen planlagt på området med henblik på sin nye mandatperiode?
Karel De Gucht
Hr. formand! De økonomiske fordele ved at indføre euroen gælder både de medlemsstater, der tilslutter sig euroområdet, og euroområdet som helhed. En detaljeret analyse og drøftelse af dette spørgsmål kan f.eks. findes i Kommissionens EMU10-rapport fra 2008.
I henhold til traktaterne er alle EU-medlemsstater forpligtet til at tilslutte sig euroområdet, når de opfylder de nødvendige betingelser. Danmark og Det Forenede Kongerige har dog forhandlet sig frem til en undtagelsesbestemmelse, der tillader dem at stå uden for euroområdet.
Hvis Danmark og Det Forenede Kongerige beslutter sig for at ansøge om medlemskab af euroområdet, vil de blive underlagt den samme konvergensvurdering som alle andre ansøgere, som det skete med de øvrige medlemsstater, der allerede har tilsluttet sig euroområdet. Kommissionen vil støtte landenes forberedelser fuldt ud, herunder forberedelserne til den faktiske omskiftning af pengene.
Sverige har ikke en undtagelsesbestemmelse. I øjeblikket opfylder Sverige ikke kriterierne for indførelse af euroen. Det er navnlig ikke medlem af valutakursmekanismen, og nogle elementer i landets centralbanklovgivning skulle gøres forenelige med medlemskab af euroområdet. Kommissionen mener dog, at de medlemsstater, der i øjeblikket ikke er i stand til at opfylde konvergenskriterierne for tilslutning til euroen, bør bestræbe sig på at opfylde disse betingelser.
Bernd Posselt
(DE) Hr. formand! Jeg har blot to supplerende bemærkninger til det, kommissær De Gucht sagde. Vil Kommissionen for det første forsøge at tilskynde Sverige til at leve op til sine forpligtelser? Sverige har en forpligtelse i henhold til traktaterne, og de kan ikke blot fortolkes vilkårligt.
For det andet, hvad sker der med Estland? Mener kommissæren, at Estland vil blive medlem i en forudsigelig fremtid, måske endog i år?
Karel De Gucht
Hr. formand! Som jeg med rette nævnte, opfylder Sverige ikke visse kriterier. Jeg nævnte to kriterier. Det er ikke medlem af valutakursmekanismen, og nogle elementer i landets centralbanklovgivning skulle gøres forenelige med medlemskab af euroområdet. Lad os sige det sådan, at jeg mener, at det er kriterier, som det er muligt at opfylde. Det er ikke økonomiske kriterier med hensyn til gæld eller overholdelse af underskud. Om Kommissionen vil tage skridt i denne retning, er et spørgsmål, De bør stille til den ansvarlige kommissær, hr. Rehn, som desværre er syg i øjeblikket.
Estland indberetter, så vidt jeg ved, fortsat om overholdelse af konvergenskriterierne, og Kommissionen har ikke truffet nogen endelig afgørelse herom.
Om: Udvidelse af nedskæringerne til også at omfatte den private sektor
Den 4. marts erklærede Kommissionens repræsentant, Amadeus Alfataj, at nedskæringerne i den græske offentlige sektor højst sandsynligt ville blive fulgt af tilsvarende nedskæringer i den private sektor.
Ud fra et økonomisk synspunkt vil en sådan udvikling yderligere forværre afmatningen, eftersom den nationale efterspørgsel efter varer og det nationale forbrug ville falde betydeligt. En direkte følge af dette kredsløb vil være et fald i statens indtægter. Kan Kommissionen oplyse, hvad der ligger til grund for dens optimistiske formodning om, at en svækkelse af købekraften i Grækenland vil hjælpe landet ud af krisen? Jeg mener ikke, at man behøver at have særlig megen forstand på økonomi for med sikkerhed at kunne sige, at en indskrænkning af købekraften blot vil føre til en yderligere forværring af afmatningen.
Karel De Gucht
Hr. formand! Forskellige indikatorer tyder på, at der i det seneste tiår er sket en afkobling mellem udviklingen i løn og produktivitet i Grækenland. Dette har medført tab af konkurrenceevne, hvilket har vist sig i vedvarende underskud på betalingsbalancens løbende poster og et fald i andele på eksportmarkederne. Manglende fleksibilitet på arbejdsmarkedet og lønfastsættelse er blevet påvist som en vigtig faktor bag den alt for store lønstigning i Grækenland, og den deraf følgende kløft i enhedslønomkostninger i forhold til landets vigtigste handelspartnere.
I de senere år har den indenlandske efterspørgsel været den vigtigste faktor i den økonomiske vækst, fremmet af den kraftige vækst i de generelle offentlige udgifter og husholdningernes indkomst. Udgifterne til det private endelige forbrug pr. indbygger steg med over 80 % i det seneste tiår. Denne model har tydeligvis været uholdbar og har resulteret i opbygningen af betydelige fiskale underskud, dvs. et højt offentligt finansielt underskud og en stigning i den offentlige gæld, stigende rentebetalinger og makroøkonomi, hvilket indebærer store underskud på betalingsbalancens løbende poster og indkomstubalancer, der fører til udlandsgæld.
Statens stigende finansieringsbehov har resulteret i, at den offentlige sektor har absorberet en stor del af den tilgængelige finansiering, hvorved den private sektor presses ud, hvilket påvirker økonomiens vækstudsigter i negativ retning. Løntilbageholdenhed i hele økonomien med lønnedskæringer i den offentlige sektor spiller en vigtig signalrolle for den private sektor, og stramme fiskale foranstaltninger er derfor nødvendige for at give den græske økonomi et stærkere grundlag ved at genoprette konkurrenceevnen og opnå fiskal konsolidering.
Kommissionen er klar over, at stramme fiskale foranstaltninger og løntilbageholdenhed kan have en negativ virkning på efterspørgslen på kort sigt. På grund af den aktuelle situation i Grækenland er disse foranstaltninger dog nødvendige for at genoprette markedets tillid og skabe grundlaget for en mere bæredygtig vækstmodel for den græske økonomi på lang sigt.
Grækenland har vedtaget et ambitiøst program for genopretning af underskuddet og reform af den offentlige forvaltning og økonomien. De konsolideringsforanstaltninger, som Grækenland har truffet er vigtige for at øge den fiskale bæredygtighed og markedets tillid og er blevet hilst yderst velkomne af Kommissionen, Eurogruppen, Den Europæiske Centralbank og Den Internationale Valutafond.
De modige foranstaltninger, der indgår i stabilitetsprogrammet, og den pakke, der blev meddelt i februar og marts 2010 omfatter ikke blot de planlagte lønnedskæringer gennem en reduktion af de ydelser, der udbetales til offentligt ansatte, og påske-, sommer- og julebonusser, men også foranstaltninger til forbedring af skatteopkrævningsmekanismen, udvidelse af skattegrundlaget og en øget skatteoverensstemmelse.
I den meddelelse, der blev vedtaget den 9. marts 2010, konkluderede Kommissionen, at Grækenland gennemfører Rådets afgørelse af 16. februar 2010, og at de fiskale foranstaltninger, de græske myndigheder meddelte den 3. marts, på grundlag af de tilgængelige oplysninger ser ud til at være tilstrækkelige til at bibeholde budgetmålene for 2010.
Georgios Papanikolaou
(EL) Hr. formand, hr. kommissær! Det nationale statistiske kontor i Grækenland meddelte i sin seneste - jeg tror, det var dagens - meddelelse, at arbejdsløsheden i Grækenland er steget til 11,3 %, hvoraf næsten halvdelen (45 %) er unge op til 34 år. I den mest produktive alder fra 25-34 år er arbejdsløsheden 14,6 %. Jeg vil også gerne påpege, at denne generation af unge i Grækenland modtager meget lave lønninger, et godt stykke under det europæiske gennemsnit. De er 700 EUR-generationen, som de kaldes i Grækenland, og vi er bekymrede over, at lønningerne vil falde yderligere.
Så jeg mener, vi må være meget forsigtige, når vi foretager disse generaliseringer, navnlig på et så vanskeligt tidspunkt for arbejdsløsheden, fordi det græske samfund, som alle vil kunne forstå, er bekymret. Mener kommissæren, at vi kan komme tilbage til vækst med nye nedskæringer og nye afskedigelser, mens arbejdsløsheden er så høj, og vi har alle disse problemer i Grækenland.
Karel De Gucht
Hr. formand! Vi er naturligvis meget bekymrede over arbejdsløsheden i Grækenland og ikke blot i Grækenland, men også i resten af EU. På den anden side er det også meget vigtigt, at grundlæggende økonomiske krav respekteres, og når lønningerne i en periode stiger hurtigere end produktiviteten, så har man et problem, og det er i det væsentlige det, der skete i Grækenland. Jeg er klar over, at dette er et massivt problem, navnlig for unge, og vi overvåger aktivt situationen, men vi mener også, at den finansielle bæredygtighed på lang sigt i et land, der er medlem af Den Europæiske Økonomiske Union, er meget vigtig.
Nikolaos Chountis
(EL) Hr. formand! Mit spørgsmål handler om princippet bag og grunden til min kollegas spørgsmål.
Han sagde, at hr. Rehns repræsentant foreslog, at der blev foretaget nedskæringer i den private sektor i Grækenland. Spørgsmålet er således følgende. Med hvilken ret taler, foreslår, forudsiger og udøver Kommissionens tilsynstjenestemænd, Kommissionens talsmænd og muligvis kommissærerne pres med hensyn til, hvad Grækenland bør gøre i sektorer, der ikke har noget at gøre med fællesskabspolitikken såsom lønninger, pensioner, offentlig forvaltning og sundhed? Hvem godkender disse udtalelser, og hvor kommer kompetencen og ansvaret fra til at sætte spørgsmålstegn ved, til at forfølge og til at foreslå sådanne bestemmelser for den græske økonomi?
Karel De Gucht
Hr. formand! Vi kræver helt sikkert ikke, at beskæftigelsen i den private sektor nedbringes, men vi ser, at arbejdsløsheden stiger, ikke blot i Grækenland, men også i størstedelen af EU som et resultat af den finansielle og økonomiske krise.
Det, vi siger, er, at vi må genoprette den græske økonomi, hvis vi ønsker, at den græske økonomi skal være bæredygtig på længere sigt. Vi bør også bevare Den Økonomiske og Monetære Union, som er af uvurderlig betydning for hele den europæiske økonomi. Det er det, vi siger, vi siger helt sikkert ikke, at arbejdsløsheden skal stige. Desværre er dette resultatet af politikker, der er blevet gennemført over en vis periode.
Om: Kompetencestridigheder mellem medlemsstaterne og EU ved aftaler med IMF
Kommissionen har, hvad angår SMV'ers støtteberettigelse, blandt andet midlertidigt ændret reglerne for statsstøtte og indført væsentlige forenklinger for at forhindre en omfattende krise (det europæiske konjunkturprogram). Ungarn er i den senere tid kommet ud i en særlig vanskelig finanskrise på grund af sin økonomiske politik. På grund af den aftale, der er indgået med IMF, om ca. 20 milliarder euro er Ungarn tvunget til at handle i modstrid med værdier, som det selv har tilsluttet sig som EU-medlemsstat, og som er forankret i traktaterne, nemlig et højt beskæftigelsesniveau og beskyttelse af de vanskeligt stillede grupper. Konkret kan der stilles følgende spørgsmål: Kan en sådan aftale være retmæssig? Hvem er ansvarlig, hvis beskæftigelsessituationen i en medlemsstat forringes drastisk på grund af en aftale med en international organisation, der ikke har nogen forbindelse med Den Europæiske Union, og dette også indvirker på situationen med hensyn til fremme af beskæftigelsen for mennesker med handicap?
Karel De Gucht
Hr. formand! Da den globale finanskrise ramte Ungarn særlig hårdt i efteråret 2008, besluttede Kommissionen og Rådet meget hurtigt at støtte Ungarn med en omfattende EU-støttepakke på op til 6,5 mia. EUR, hvilket var mere end halvdelen af de midler, der stod til rådighed for lande uden for euroområdet på det pågældende tidspunkt, og sammen med lån fra IMF og Verdensbanken blev det til et samlet beløb på 20 mia. EUR.
Jeg vil gerne understrege, at Ungarn uden denne bistand ville have oplevet langt større problemer med sin økonomi end det fald på 6 %, landet oplevede sidste år og den forventede stabilisering i år. Da regeringen desuden ikke længere havde adgang til finansmarkederne, ville manglende støtte have betydet, at skattepolitikken ville have været endnu mere restriktiv, end det har været tilfældet under programmet, og udgiftsbegrænsningerne ville have været endnu mere alvorlige. Ved således at begrænse omfanget af recessionen, undgå en større stigning i arbejdsløsheden og støtte finansieringen af underskuddet, har denne internationale bistand direkte bidraget til at begrænse de sociale konsekvenser af krisen, herunder blandt de sårbare grupper i samfundet.
For at det økonomiske program kunne være troværdigt og for at forsikre investorerne om, at Ungarn med tiden ville vende tilbage til sunde offentlige finanser og en bæredygtig vækst, var det naturligvis vigtigt, at regeringen gennemførte en økonomisk strategi, der omfattede finansielle konsolideringsforanstaltninger. I henhold til subsidiaritetsprincippet har medlemsstaterne ansvaret for udformning og gennemførelse af socialpolitiske foranstaltninger. Når det er sagt, støttede bistanden regeringens foranstaltninger for at foretage budgetbesparelser og en bedre målretning af udgifterne og navnlig bistanden til de fattige og lavindkomstgrupperne.
Kinga Gál
stedfortræder for spørgeren. - (HU) Hr. formand! Jeg vil gerne takke kommissæren for svaret. På vegne af hr. Kósa vil jeg gerne tilføje en bemærkning. Når alt kommer til alt, var årsagen til, at Ungarn ikke kunne udnytte den stimulus på mange milliarder euro, der blev tilbudt med den europæiske økonomiske genopretningsplan, netop at regler som disse ikke muliggjorde en større økonomisk stimulus, og dette gik hånd i hånd med en yderligere forringelse af beskæftigelsen. Især kunne støtten til beskæftigelse af handicappede ikke realiseres, så her opstår en underlig modsigelse. Jeg vil gerne høre kommissærens holdning hertil.
Karel De Gucht
Hr. formand! Jeg er ikke ansvarlig for denne sag i Kommissionen, men jeg tror, parlamentsmedlemmet henviser til en pakke på 100 mia. EUR, men det er en pakke, som blev finansieret af medlemsstaterne selv, og som medlemsstaterne fik tilladelse til at gennemføre. Det var ikke penge, der blev stillet til medlemsstaternes rådighed. De 100 mia. EUR findes på debetsiden i deres nationale budgetter.
Det, der er sket med Ungarn, fordi det var nødvendigt, er, at der blev stillet en supplerende støtte på 20 mia. EUR til rådighed for landet, hvilket er noget, som ikke er sket for andre økonomier. De har blot fået tilladelse til at træffe foranstaltninger, så de kunne overvinde krisen, men der er ikke foretaget nogen udbetalinger til disse medlemsstater.
Nikolaos Chountis
(EL) Hr. formand! Kommissærens svar afspejler efter min mening ikke problemet, og de overvejelser, der lå til grund for spørgsmålet, og i lyset af situationen i Grækenland vil jeg gerne spørge om følgende: Er kommissæren ikke bekymret over Den Internationale Valutafonds, en ekstern organisations, indblanden i EU's indre anliggender? Uanset hvor Den Internationale Valutafond har været, har den så at sige sået ødelæggelse. Så spørgsmålet er nu, er Kommissionen bekymret over, hvorfor Den Internationale Valutafond har blandet sig i EU-anliggender, og i hvilken traktat og i hvilken artikel findes der bestemmelser om deltagelse af Den Internationale Valutafond i EU's procedurer? Hvorfor vælger den ikke en europæisk løsning i forbindelse med Grækenland, som det bestemmes i artikel 122, stk. 2, i traktaterne?
Karel De Gucht
Hr. formand! Ganske kort. Hvis IMF skulle gribe ind i Grækenland, ville det naturligvis blive på Grækenlands anmodning. De griber ikke ensidigt ind, og som det vil være parlamentsmedlemmet bekendt, er der indgået en europæisk aftale mellem medlemsstaterne og medlemmerne af Den Økonomiske og Monetære Union om en fælles indsats mellem EU's medlemsstater og IMF. Men det er kun på en medlemsstats, i dette tilfælde Grækenlands, anmodning, at det rent faktisk vil ske, og det er, så vidt jeg har forstået, det, der drøftes i øjeblikket.
Om: Finansielt underskud i Cypern
Den økonomiske krise plager hele verden, herunder landene i euroområdet.
Har Kommissionen data vedrørende budgetunderskuddet og andre indikatorer for Cyperns økonomi?
Er udviklingen i den cypriotiske økonomi og følgelig dens økonomiske indikatorer foruroligende? Mener Kommissionen, at der bør træffes foranstaltninger, hvad angår den finansielle situation i Cypern, og i givet fald hvilke og over hvilken periode?
Har der fundet nogen drøftelse sted, og er EU's og navnlig Kommissionens holdninger og henstillinger blevet forelagt den cypriotiske regering?
Karel De Gucht
Hr. formand! Må jeg bede Dem sætte en stopper for denne forhandling. Jeg vikarierer for hr. Rehn, og normalt slutter spørgetiden kl. 20. Jeg har andre forpligtelser, så jeg kan ikke blive. Det er virkelig et problem for mig. Jeg har ikke tid og kan ikke blive.
Gay Mitchell
(EN) Hr. formand! Jeg er med store vanskeligheder rejst hertil fra en del af EU, og jeg kan ikke acceptere kommissærens svar om, at han ikke har tid. Hvis De ikke har tid, så gå ud ad døren nu. Jeg er medlem af Parlamentet, jeg har et spørgsmål til besvarelse her. Jeg har også mange forpligtelser. Jeg har siddet her meget længe og ventet på mit spørgsmål, mens alle mulige supplerende spørgsmål blev besvaret. Jeg vil gerne have, at Parlamentet beærer mig med et svar. Jeg finder det meget arrogant af kommissæren at sige, at han ikke har tid.
Karel De Gucht
Hr. formand! Det er op til formanden at træffe beslutning herom. Lad det også stå helt klart, at jeg ikke i øjeblikket besvarer spørgsmål stilet til mig, men jeg vikarierer for hr. Rehn, som ikke kan være her, fordi han er syg. Det må parlamentsmedlemmet sige til formanden. Jeg respekterer formanden for Parlamentets autoritet. Det er ikke op til mig.
Formanden
De gjorde rigtigt i at påpege problemet. De vikarierer for kommissær Rehn, hvilket er uheldigt, da der er mange spørgsmål. Spørgetiden er dog fastsat til kl. 20.30 i vores dagsorden. Selv om jeg ikke kan binde Dem til stolen, kan jeg oplyse Dem om, at De, da De har fået den uheldige rolle at skulle vikariere for hr. Rehn, forventes at gøre dette i hele spørgetiden.
Karel De Gucht
Hr. formand! Jeg havde forstået, at det var indtil kl. 20., men som jeg allerede har sagt, er det Dem, der er formand, og det er op til Dem at afgøre, hvad jeg skal gøre, så jeg vil fortsætte.
Finanskrisen, der også har udviklet sig til en makroøkonomisk krise, har været den værste siden Anden Verdenskrig både i omfang og global dækning. Krisen har været en meget stor belastning for verdensøkonomien, herunder EU og landene i euroområdet. Den ramte også uundgåeligt Cypern, en meget lille, åben økonomi.
Ifølge foreløbige skøn offentliggjort af Cyperns statistiske kontor er Cyperns bruttonationalprodukt i faste priser faldet med 1,7 % i 2009. Det er første gang i de seneste 35 år, at den økonomiske aktivitet i Cypern har fremvist en negativ vækstrate.
Disse ugunstige økonomiske forhold kombineret med asset booms ophør og en ekspansiv skattepolitik, der til dels skyldtes foranstaltninger vedtaget inden for rammerne af den europæiske økonomiske genopretningsplan, førte til en forringelse af de offentlige finanser. Ifølge den seneste indberetning af BNP-relaterede data fra de cypriotiske myndigheder fremsendt i marts 2010, som i øjeblikket vurderes af Eurostat, nåede den offentlige saldo et underskud på 6,1 % af BNP, og den offentlige bruttogæld nåede 56,25 % af BNP i 2009.
I henhold til stabilitets- og vækstpagten skal Kommissionen udarbejde en rapport, når en medlemsstats reelle eller planlagte underskud overstiger 3 % af BNP-referenceværdien. Kommissionen er i øjeblikket ved at udarbejde en sådan rapport for Cypern. Når rapporten foreligger, vil den blive fremlagt for Rådet, som beslutter, om underskuddet er for stort. Hvis Rådet konkluderer, at dette er tilfældet, vil det fremsætte henstillinger over for Cypern, og det vil fastsætte frister for, hvornår der skal træffes effektive korrigerende foranstaltninger.
I mellemtiden har den cypriotiske regering også sendt sit opdaterede stabilitetsprogram. I programmet fastlægges budgetstrategien på mellemlang sigt frem til 2013. Kommissionen er i øjeblikket ved at vurdere ajourføringen og ved at forberede sin henstilling til Rådets udtalelse om programmet.
Eleni Theocharous
(EL) Hr. formand! Det vil være yderst pinligt, hvis kommissæren ikke lige med det samme svarer på det stillede spørgsmål. Jeg vil dog gerne have, at kommissæren fortæller mig, om Cypern er i fare for at blive sat under overvågning, og om kommissæren er tilfreds med konvergensprogrammet. Kommissæren sagde naturligvis noget om skøn, men jeg vil gerne vide, om han er tilfreds med det konvergensprogram, som regeringen har fremlagt.
Karel De Gucht
Hr. formand! Jeg kan kun gentage det, jeg har sagt, nemlig at vi vil vurdere det, og dette er den normale procedure, som vi anvender på alle medlemsstater, herunder Cypern.
Hvis Kommissionen når frem til den konklusion, at dette underskud er for stort, vil den fremsætte henstillinger vedrørende Cypern.
Om: Grækenland og den aktuelle krise i euro-samarbejdet
Grækenland oplever i dag bagsiden af euro-samarbejdet. I de gode år gav man EU et indtryk af, at alt var i sin skønneste orden. Men da finanskrisen ramte Europa, gik det grueligt galt. Det græske statsunderskud var i 2009 12,7 procent af bruttonationalproduktet, hvilket må siges at være en betydelig overskridelse af de tre procent, som stabilitetspagten for euro-landene tillader. Og regeringen i Athen har nu måttet vedtage en spareplan, der skærer 4,8 milliarder euro i statsbudgettet. Grækerne må spænde livremmen ind, og det kommer til at gøre ondt på alle lige fra offentligt ansatte til pensionister.
Som udgangspunkt er flydende kurser ikke en god ting. De gavner ingen, og de løser heller ingen grundlæggende, strukturelle problemer. Men vi er nødt til at erkende, at penge som alle andre ting har en "pris". I Grækenland har prisen manifesteret sig i skikkelse af skyhøje renter med en fastfrysning af al økonomisk aktivitet som resultat. Når en situation udvikler sig så drastisk, må et land kunne trække i nødbremsen og "sænke" prisen på penge. Er Kommissionen ikke enig heri, og i så fald anerkender man dermed ikke euroens iboende svaghed?
Karel De Gucht
Hr. formand! Parlamentsmedlemmet synes at antyde, at en uafhængig pengepolitik i Grækenland ville være en måde, hvorpå den krise, der har ramt landet, kan mindskes. Dette er ikke korrekt. Den græske regerings høje rentesatser skyldes ikke pengepolitiske faktorer, men snarere høje risikopræmier i tilknytning til bekymring på markedet med hensyn til gældsbæredygtighed.
ECB's rentesatser er historisk lave, og Den Europæiske Centralbank har stillet megen likviditet til rådighed for euroområdets finansielle system, herunder de græske institutioner. Deltagelsen i euroen kræver naturligvis økonomisk tilpasning via andre kanaler end vekselkursen, som det fremgår af Kommissionens dokumenter, f.eks. den detaljerede rapport fra 2008 om EMU10.
Tilpasningen i euroområdet har ikke været tilstrækkelig gnidningsfri. Derfor har Kommissionen understreget behovet for at styrke EU's multilaterale tilsynsprocedurer baseret på intensivt gruppepres for at identificere og håndtere medlemsstaternes sårbare punkter på et tidligt tidspunkt. Kommissionen er i øjeblikket ved at udarbejde forslag med henblik herpå, som jeg allerede nævnte i mit svar på et tidligere spørgsmål.
Morten Messerschmidt
(DA) Der er masser af forskellige muligheder for at regulere sin valuta, hvis man vel at mærke har sin uafhængighed. Men det har medlemmerne af euroen netop ikke, fordi man har deponeret en lang række af de instrumenter, man tidligere havde, i Frankfurt. I øvrigt er det ikke rigtigt, at renterne ikke er forskellige inden for eurozonen, for den private både mellem- og langfristede rente varierer stort, og den græske obligationsrente er langt højere end eksempelvis den danske på trods af, at vi har vores egen valuta.
Men det, jeg søger Kommissionens svar på eller indrømmelse af her, er, om ikke man godt vil se i øjnene, at havde Grækenland ikke været fastlåst i forhold til den position, der udstikkes fra Frankfurt, så ville Grækenland have devalueret, og en devaluering ville have afhjulpet en stor del af de problemer, som Grækenland befinder sig i.
Karel De Gucht
Hr. formand! Helt sikkert ikke. Hele tanken bag en monetær union er naturligvis, at man ikke længere kan devaluere sin valuta, fordi man reelt ikke længere har en valuta - og alle er helt klar over dette, når de bliver medlemmer af Den Europæiske Monetære Union. Der er kun den fælles valuta.
Der findes ikke længere noget, der hedder en græsk valuta. Grækerne har euroen som deres valuta. Så en individuel devaluering er fuldstændig i strid med hele tanken bag en europæisk monetær union, og det er ikke et tilfælde, at Grækenland er medlem af Den Europæiske Monetære Union. Det er medlem, fordi det gjorde alt - bogstavelig talt alt - for at komme ind.
Om: Den Europæiske Monetære Fond
Man har drøftet tanken om en europæisk monetær fond inden for de seneste uger som en mekanisme til at tackle kriser som f.eks. den, som har ramt Grækenland i begyndelsen af dette år.
Hvor langt er man kommet med dette forslag? Hvordan skulle en sådan fond fungere rent praktisk? Hvilke er de vigtigste hindringer for oprettelsen af en EMF? Ville det f.eks. være muligt under de gældende traktataftaler?
Karel De Gucht
Hr. formand! Krisen har vist, at der er behov for at fastlægge en kriseløsningsramme for euroområdet.
På grund af behovet for at tage hensyn til alle økonomiske, juridiske og institutionelle implikationer er dette en spørgsmål, der skal tages op på mellemlang sigt, og ikke et, der kan tages op lige nu.
Stats- og regeringscheferne i euroområdet sendte et stærkt signal den 25. marts, da de opfordrede til, at der blev oprettet en task force vedrørende foranstaltninger for euroområdets ramme for kriseløsning inden årets udgang.
Den offentlige debat om en europæisk monetær fond har berørt en række elementer, der er relevante i denne henseende. Kommissionen er navnlig enig i, at der er behov for at indføre en ramme for finansielle nødforanstaltninger under strenge betingelser og med rentesatser, der er forenelige med incitamenterne.
Der er dog ikke behov for noget nyt organ til at stille dem til rådighed eller til at fastsætte eller overvåge betingelserne. Overensstemmelse med ØMU's stabilitetsorienterede ramme for styring skal sikres. Kommissionen er ved at behandle forslagene i forbindelse hermed. Mere generelt er alle euroområdets medlemsstaters faste forpligtelse til at føre sunde politikker hjørnestenen i ØMU'ens vellykkede funktion.
I denne forbindelse er Kommissionen ved at udarbejde forslag om en øget koordinering af den økonomiske politik og en øget overvågning af landene på grundlag af forslag fremlagt i den seneste meddelelse fra Kommissionen om Europa 2020-strategien.
Gay Mitchell
(EN) Hr. formand! Må jeg for det første undskylde over for kommissæren. Vi lider alle lidt af klaustrofobi, fordi nogle af os ikke har kunnet komme hjem og forsøger at hjælpe nogle af vores familier. Jeg er klar over, at kommissæren har andre aftaler og vikarierer for en kollega.
Må jeg spørge kommissæren om, hvad der i forbindelse med hans svar forstås ved mellemlang sigt? Taler vi halvvejs gennem denne Kommissions levetid? Taler vi om et år, 18 måneder? Hvor lang tid mener han, der vil gå, før vi ser et mere definitivt svar på dette spørgsmål?
Karel De Gucht
Hr. formand! Parlamentsmedlemmet bør fremsætte spørgsmålet om en bestemt tidsramme for kommissær Rehn, men når man ser på de henstillinger, vi har fremsat, og aftalen om at støtte Grækenland, navnlig med en kombination af bilaterale lån og støtte fra Den Internationale Valutafond, står det klart, at Kommissionen mener, at det, der er sket nu, under alle omstændigheder ikke ville kunne være blevet løst med indførelsen af en europæisk monetær fond, fordi dette helt sikkert ville tage meget længere tid, end vi har i forbindelse med Grækenland.
Så det er et projekt på mellemlang sigt, som vi stiller os positivt til, men med hensyn til en specifik tidsramme, må jeg altså foreslå, at De spørger hr. Rehn.
Om: Procedurer til overvågning af medlemsstaternes finansielle situation
Olli Rehn, der er kommissær for økonomiske og monetære anliggender, har bemærket, at krisen først og fremmest har vist, at der er et påtrængende behov for en mere indgående og omfattende overvågning af de økonomiske politikker og navnlig foranstaltninger til straks at opdage og rette op på ubalancer, således at eurozonens stabilitet i makroøkonomisk forstand beskyttes. Der henvises til, at Kommissionen i medfør af traktatens artikel 121 og 126 råder over de nødvendige instrumenter og mekanismer til overvågning af den finansielle politik i medlemsstaterne, hvoraf flertallet har et underskud, der langt overstiger grænsen på 3 %. Har Kommissionen til hensigt at øge den præventive del af overvågningsprocedurerne? I så fald med hvilke midler og metoder? Vil Kommissionen forelægge forslag med henblik på opnåelse af en større økonomisk konvergens inden for eurozonen? Vil den fremme de nødvendige strukturelle ændringer, således at medlemsstaterne kan gennemføre dem, så snart deres finansielle situation gør det muligt?
Karel De Gucht
Hr. formand! Kommissionen har længe slået til lyd for en uddybning og en udvidelse af den økonomiske overvågning i euroområdet. Europa-Parlamentet anerkendte betydningen af dette spørgsmål i dets betænkning om den årlige erklæring 2009 fra euroområdet og offentlige finanser.
Kommissionen agter at udnytte de nye instrumenter i traktaten fuldt ud til at opnå en stærkere politisk koordinering og styring. I en kommende meddelelse vil vi skitsere nye forslag til udvikling af en detaljeret ramme for kriseforebyggelse og -korrektion i euroområdet på grundlag af den nye artikel 136 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Meddelelsen kan omfatte forslag til en styrkelse af stabilitets- og vækstpagtens præventive og korrigerende dele - forslag til en mere effektiv og mere omfattende overvågning af makroøkonomiske ubalancer inden for euroområdet - og undersøgelse af mulighederne for at indføre en kriseløsningsmekanisme for landene i euroområdet.
Med hensyn til skattepolitikken er der behov for øget vægt på fiskal bæredygtighed på grund af krisens indvirkning på gæld og vækstpotentiale og på grund af de demografiske faktorer, der kommer til. Incitamenterne til at overholde stabilitets- og vækstpagtens præventive og korrigerende dimensioner skal være stærkere. Forpligtelsen til konsolidering skal være stærkere i gode tider. De offentlige finansers underliggende sårbare områder skal tages ordentligt i betragtning ved udformningen af den optimale konsolideringsdel. Der bør igen fokuseres på gældsdynamik og bæredygtighed og på kvaliteten af de offentlige finanser, herunder nationale fiskale rødder. Det er også nødvendigt at tage sager op, hvor reglerne hele tiden overtrædes. Sanktionerne kan gøres mere afskrækkende og incitamenterne kan styrkes.
Udviklingen i konkurrenceevnen og makroøkonomiske ubalancer oveni fiskale ubalancer er et spørgsmål af betydning for alle EU-medlemsstaterne. Der er navnlig behov for overvågning af makroøkonomiske ubalancer og forskelle i konkurrenceevnen i EU-medlemsstater, der tilsluttede sig euroen på grund af den højere økonomiske og finansielle afsmittende virkninger mellem euroområdets medlemsstater. Mindre markedsdisciplin. Fraværet af valutakursrisici og mere udfordrende tilpasning med potentielt højere omkostninger for euroområdet som helhed.
Forskelle i konkurrenceevnen giver anledning til alvorlig bekymring for Den Europæiske Monetære Fonds funktion. I det tiår, der gik forud for krisen, blev forskellen understreget af en foruroligende opbygning af en række interne økonomiske ubalancer i nogle medlemsstater, herunder f.eks. høj gæld og boligbobler i nogle lande med underskud på betalingsbalancens løbende poster samt indgroet svag intern efterspørgsel i nogle lande med overskud. Forskelle i løn- og omkostningstendenser, ophobningen af en bæredygtig udlandsgældsposition og langvarig mytisk fordeling af ressourcer har øget indsatsen for tilpasning og gjort de offentlige finanser mere sårbare. Samtidig er de lande, der er meget afhængige af handelsoverskud, blevet ofre for det kraftige fald i verdenshandlen i den globale krises første faser. Derfor agter Kommissionen i forbindelse med udvidelsen af den fiskale overvågning at fremsætte forslag til en udvidelse af den økonomiske overvågning i euroområdet og tage de makroøkonomiske ubalancer og den konkurrencemæssige udvikling op. Målet er at fastsætte en ramme for tidlig påvisning, forebyggelse og effektiv korrektion af ubalancer inden for euroområdet.
I forbindelse med det tredje hovedelement i Kommissionens forslag vil mulighederne for indførelse af en kriseløsningsmekanisme blive undersøgt. Ad hoc-mekanismen for mulig finansiel støtte til Grækenland opfylder et øjeblikkeligt behov. Det er dog nødvendigt at indføre en permanent kriseløsningsmekanisme med stærke indbyggede hæmmende foranstaltninger for aktivering. Indførelse på forhånd af klare, troværdige og konsekvente regler og procedurer for tildeling af ekstraordinær og betinget støtte til et euroland i alvorlige problemer vil styrke grundlaget for ØMU'en.
Forslagene til øget økonomisk overvågning og koordinering i euroområdet er et vigtigt supplement til EU's detaljerede 2020-strategi for vækst og job. Kommissionen vil sikre en effektiv fordeling mellem de to rammer.
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou
(EL) Hr. formand! Jeg vil gerne takke kommissæren for hans svar. Tillad mig at vende tilbage til spørgsmålet om overvågning og ubalancer. Det, jeg håber at få klarlagt med mit spørgsmål, er, om divergens vil blive et alvorligt punkt på dagsordenen. Ikke blot finansielle ubalancer, men økonomisk divergens, og ikke blot overvågningsmekanismer, men også handling for at tage divergensen op. Internationale kriser, den græske krise har bragt alle svaghederne i euroområdet frem i lyset.
Karel De Gucht
Hr. formand! For det første vil jeg også gerne undskylde over for tolkene, men jeg befinder mig i en noget usædvanlig situation. I kan også tolke, at jeg forsøgte at besvare alle spørgsmålene inden kl. 20.30.
Med hensyn til tillægsspørgsmålet, tror jeg, at vi skal gå tilbage til krisens oprindelse i spørgerens land, som rent faktisk er, at disse ubalancer er blevet skabt over tid. Der er en meget stor ubalance med hensyn til konkurrenceevne. Lønningerne steg meget mere end konkurrenceevnen, og det er naturligvis også i første omgang et indenrigspolitisk spørgsmål.
Svaret på spørgsmålet om, hvorvidt det er bedre med en nøjere overvågning, er ja. Derfor foreslår vi en ny ordning herfor. Man bør huske på, at Europa-Kommissionen i 2002 fremsatte et forslag om, at revisorer skulle kunne sendes til en medlemsstat for f.eks. at kontrollere tallene, men medlemsstaterne accepterede ikke dette. Så Kommissionen har altid været klar over, at overvågning var en meget vigtig del af de nationale budgetters kompatibilitet med Den Europæiske Monetære Union, navnlig i Grækenlands tilfælde.
Formanden
Jeg kan blot sige, at Olli Rehn skylder Dem en stor tjeneste! Så har De noget at forhandle med ham om, næste gang der er spørgetid, måske når det er Deres tur til at stå her.
