Euroopa ühise varjupaigasüsteemi tulevik (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on kodanike õiguste, justiits- ja siseasjade komisjoni nimel Giusto Catania koostatud raport Euroopa ühise varjupaigasüsteemi tuleviku kohta.
Giusto Catania
raportöör. - (IT) Proua juhataja, daamid ja härrad, eelmisel aastal suurenes pagulaste arv kogu maailmas. Praegu on see ligikaudu 12 miljonit. Kui lisada riigisiseselt ümberasustatud isikud, siis kerkib näitaja kogu maailmas üle 26 miljoni inimese, kes vajavad mingisugust kaitset. Põhjuseks on maailmas toimuvad sõjad - praegu on Iraagis 4 miljonit pagulast ja ümberasustatud isikut ja on selge, et need pagulased tekkisid sõja tõttu, mille alustamises osalesid ka Euroopa Liidu liikmesriigid.
Ühtse Euroopa varjupaigapoliitika loomine on vajalik, sest õigusriigina on meil kohustus tagada, et neid inimesi võetaks võrdselt vastu kogu Euroopa Liidus. See muutub veelgi tähtsamaks, kui võtta arvesse seda, et mõnedes liikmesriikides puudub süstemaatiline varjupaigaõigus. Pean kahetsusega nentima, et varjupaigamenetluse ühtlustamist on kaks aastat edasi lükatud, mis tähendab seda, et seda hakatakse rakendama 2012. aastal. Me peame tegema lõpu sellele kohutavale erinevusele, mis esineb liikmesriikide ja erinevate varjupaigasüsteemide vahel. Praegu oleme paradoksaalses olukorras, kus pagulasseisundi kandidaatide tunnustamise määr kõigub teatud kolmandate riikide kodanike puhul nullist kuni üheksakümne protsendini, sõltuvalt sellest, millisele liikmesriigile taotlus esitatakse.
Standardite ühtlustamine peaks tagama tugeva kaitse kogu ELis ega tohiks tugineda madalaimale ühisnimetajale. Varjupaiga institutsioon on oluline osa meie demokraatiast ja inimõiguste kaitsest ning on vastuvõetamatu, et seda on viimastel aastatel tugevasti nõrgendatud, sest varjupaigataotlejate vajadusi ja rahvusvahelistes konventsioonides sätestatud mittetagasisaatmise põhimõtet ei ole alati järgitud. Euroopa Liit peaks oma välispiiridel kehtestama mehhanismid varjupaigataotlejate tuvastamiseks ja tagamaks, et isikud, kellel on õigus rahvusvahelisele kaitsele, pääseksid Euroopa Liidu territooriumile, sealhulgas välispiiri kontrollimise operatsioonide käigus. Seepärast peame põhjendatuks vaadata läbi Frontexi tegevus, sest Frontex suhtub sageli varjupaigataotlejatesse kui illegaalsetesse immigrantidesse.
Käesolevas raportis palub Euroopa Parlament Frontexil esitada üksikasjalikud andmed operatsioonide käigus tuvastatud varjupaigataotlejate ning kinnipeetud ja transiit- või päritoluriiki tagasisaadetud isikute kohta. Me peame tagama rahvusvaheliste konventsioonide ja kolmandate riikidega sõlmitud lepingute korrektse rakendamise. Lepinguid ei saa sõlmida riikidega, mis ei ole ühinenud Genfi konventsiooniga. Paljud liikmesriigid aga eiravad seda, sealhulgas Itaalia, kes on sõlminud migratsioonivoogude juhtimise lepingu Liibüaga, kes ei kavatsegi ühineda Genfi pagulaste konventsiooniga.
Me oleme väga rahul - oleme seda rõhutanud ja loodame, et see paistab ka raportist välja -, et Euroopa Kohus on tunnistanud kehtetuks varjupaiga taotlemise direktiivi artikli, mis puudutab "turvaliste kolmandate riikide" kontsepti ja turvaliste kolmandate riikide üldist nimekirja. Meie arvates ei saa olla sellist asja nagu "turvaline kolmas riik"; tegu on eksliku kontseptiga, sest iga kodanikku saab taga kiusata ka riikides, kus on kõrged demokraatlikud standardid.
Varjupaigataotlejad on haavatavad inimesed, kellel on vaja asjakohaseid vastuvõtutingimusi. Liikmesriigid ei tohi pidada inimesi kinni pelgalt põhjusel, et nad taotlevad rahvusvahelist kaitset. Seepärast väidan, et põhimõtteliselt ei tohiks varjupaigataotlejaid kinni pidada. Kahjuks peetakse paljudes liikmesriikides varjupaigataotlejaid jätkuvalt kinni seoses asjaoluga, et nad sisenevad riiki ebaseaduslikult. Kahjuks - ja selle märkusega ma lõpetan - ei ole Euroopa Liitu sisenemiseks teist võimalust. See ongi paradoks - isegi varjupaigataotlejad arvatakse ELi sisenemisel erinevatest rühmadest koosnevate rändevoogude hulka. Varjupaik ei ole soodustus, vaid riikide kohustus ja sõja eest põgenejate õigus.
Jacques Barrot
komisjoni asepresident. - (FR) Proua juhataja, lugupeetud liikmed, juunis võttis komisjon vastu varjupaigaküsimuste tegevuskava. Komisjon kohustus esitama 2008. aasta ja 2009. aasta vahel konkreetsed ettepanekud kaitsestandardite parandamiseks, solidaarsuse suurendamiseks liikmesriikide vahel ja praktilise koostöö tugevdamiseks.
Me oleme sätestanud põhimõtted, millest liit peaks oma tegevuses juhinduma, mis peaksid säilitama liidu humanitaarse ja kaitsetraditsiooni, tagama tõeliselt võrdse kohtlemise kogu liidus, parandama varjupaigasüsteemi tõhusust ja edendama solidaarsust liidus ning liidu ja kolmandate riikide vahel.
Mul on hea meel tõdeda, et parlament jagab täielikult komisjoni seisukohti. Parlament jagab meie soovi luua kaitsvam, tõhusam ja õiglasem Euroopa varjupaigasüsteem.
Asjaolu, et parlament on koos nõukoguga nüüd kaasseadusandja, sisendab minusse lootust, et pikaks kujunevate läbirääkimiste tulemusena on nüüd suuremad võimalused töötada välja kvaliteetsed instrumendid, mis on rohkem kooskõlas põhiõigustega.
Tänu kaasotsustusmenetlusele ja kvalifitseeritud häälteenamusele hääletamisel nõukogus saab liit ühtlustada need rahvusvahelised kaitsestandardid kõrgemal tasemel.
Ma tänan parlamenti tugeva toetuse eest, mida parlament on osutanud komisjoni tegevuskavas välja kuulutatud algatustele.
Ühtlasi tänan teid selle eest, et olete prioriteetsena käsitlenud minu hiljutist ettepanekut varjupaigaküsimuste Euroopa tugiameti loomise kohta. Meil on vaja parlamendi tuge, et tagada selle mehhanismi edukus, mis võimaldab meil tugevdada praktilist koostööd ja varjupaigasüsteemide kvaliteeti. Ma loodan, et kolm institutsiooni jõuavad kiiresti kokkuleppele, et see amet saaks võimalikult kiiresti tööd alustada.
Härra Catania - lubage mul end raporti eest tänada -, te olete mures mõningate olukordade, eeskätt varjupaigataotlejate kinnipidamistingimuste pärast, varjupaigataotleja õiguste pärast Dublini menetluse raames, piirikontrolli mõju pärast juurdepääsu eest kaitsele ning teatud liikmesriikide poolt varjupaigataotlejate voogude vastuvõtul võetud koorma pärast. Mul on teile mõned vastused.
Mis puutub varjupaiga taotlejate kinnipidamise tingimustesse, siis komisjon on teinud vastuvõtutingimuste direktiivi muudatustes ettepaneku kehtestada kehtivatega võrreldes selgemad eeskirjad, eeskätt üldise keelu pidada kinni saatjata alaealisi. Me oleme sätestanud ka juhud, mil on võimalik täiskasvanute kinnipidamine, kehtestades seejuures sellised kaitsemeetmed nagu tõhus õigusabi või õigus õigusabile ning kinnipidamismeetme regulaarne kohtulik kontroll.
Lisaks, kooskõlas 5. veebruaril vastu võetud proua Roure'i raportiga avatud ja turvaliste vastuvõtukeskuste kohta tuvastas parlament neis keskustes rea probleeme. Vastuvõtutingimuste direktiivi suhtes tehtud muudatusettepanekud peaksid need probleemid lahendama.
Samu põhimõtteid järgides tegin ettepaneku paremini tagada Dublini menetlusest tulenevad varjupaigataotlejate õigused. Näiteks peame me aitama kaasa perekondade taasühendamisele, laste taasühendamisele nende perekonnaliikmetega ja tugevdama Dublini menetlusest tulenevaid varjupaigataotlejate menetluslikke garantiisid.
Ka parim varjupaigamenetlus oleks kasutu, kui ei oleks tagatud juurdepääs sellisele menetlusele. Ma olen teiega nõus, härra Catania, seoses vajadusega parandada piirivalveametnike tööd, koolitada neid ja tõsta nende teadlikkust varjupaigaküsimustest. Te mainisite erinevatest rühmadest koosnevaid rändevooge. Fontex peab olema võimeline täitma seda koolitusülesannet. Pärast käivitamist aitab tugiamet sellele kaasa, koostades käsiraamatud piirivalveametnikele. Me peame paremini määratlema ka kohustused seoses merelt päästetud inimestega. Kuhu nad peaksid suunduma? Kus saaksid nad vajaduse korral taotleda varjupaika? Ma teen koostööd liikmesriikidega, et leida õiged vastused nendele küsimustele. Loomulikult tuleb teadvustada survet, mille all varjupaigasüsteemid mõnedes liikmesriikides on. Me tahame suuremat solidaarsust mitte üksnes rahaliselt, vaid ka ameti poolt moodustatud kiirreageerimisekspertide meeskondade näol.
Me analüüsime ka võimalust viia pagulased kaitset pakkunud liikmesriigist vabatahtlikult üle teise liikmesriiki.
Nädala lõpus lähen ma Lampedusale ja Maltale, et heita pilk praktilistele nõuetele ja sellele, kuidas saab ühendus oma tuge pakkuda.
Proua juhataja ja austatud liikmed, lubage mul kasutada võimalust tänada teid täiendava 10 miljoni euro eest, mille eraldamise Euroopa pagulaste fondile parlament 2008. aasta lõpus heaks kiitis. Seda 10 miljonit eurot kasutatakse selleks, et 2009. aastal rohkem pagulasi liidu sees ümber paigutada. Sellega seoses tahan rõhutada, et väga tähtis on kohustus, mille liikmesriigid võtsid pärast Jordaaniasse ja Süüriasse saadetud missiooni, mis puudutas Iraagi pagulaste ümberpaigutamist Euroopa Liidu liikmesriikidesse.
Me töötame ja mina töötan kõigil rinnetel ehk teisisõnu me tegeleme õigusaktide kvaliteedi, praktilise koostöö ja liikmesriikidevahelise ning liidu ja kolmandate riikide vahelise solidaarsuse parandamisega.
Ma olen parlamendile toetuse eest tõesti väga tänulik. Me peame tegema Euroopa Liidust tõeliselt ühtse kaitseala. Ma kavatsen lisada selle teema Stockholmi programmi.
Tänan teid, daamid ja härrad. Aitäh härra Catania ja proua Roure kogu tehtud ja väga kasuliku töö eest.
DanutBudreikaitė
arengukomisjoni arvamuse koostaja. - (LT) Viimastel aastatel on pagulaste arv üle kogu maailma kerkinud 16 miljonini. 2007. aastal sai EL üle 200 000 varjupaigataotluse. Probleeme on nii varjupaika taotlevatel pagulastel kui ka liikmesriikidel ning Euroopa ühine varjupaigasüsteem saaks seda koormat kergendada. Valitsusasutused peaksid rakendama konkreetseid, selgeid ja võrdseid tingimusi varjupaigataotluste rahuldamise otsustamisel. Tähtis on anda pagulase staatus konkreetsete asjaolude, mitte näiteks rahvusele tugineva üldhinnangu põhjal. Ma tahaksin juhtida tähelepanu ka asjaolule, et Euroopa Komisjoni varjupaigapoliitika kavas ei mainita agentuuri Frontex, millel on väga tähtis osa pagulaste kaitsmisel. Lisaks on oluline mainida, et varjupaiga taotlejate arv sõltub otseselt varjupaigataotlejate päritolumaade poliitilisest, majanduslikust ja sotsiaalsest olukorrast. Seepärast peaks ühtne Euroopa varjupaigasüsteem olema tihedalt seotud Euroopa arengukoostööpoliitika ja humanitaartööga, mis vähendaks nende varjupaigataotlejate arvu, kes on tegelikult majanduslikel põhjustel ümberasujad.
Carlos Coelho
Proua juhataja, komisjoni asepresident, daamid ja härrad, pärast Tampere otsuseid on tehtud palju liikmesriikide varjupaigaõiguse ühtlustamiseks. Ühtlustamise aluseks on olnud väikseim ühisosa olukorras, kus tavad ja menetlused on väga erinevad. Meil pole ikka veel võrdset ligipääsu kaitsele Euroopa Liidus ja seetõttu on ikka veel probleeme pagulaste edasiliikumisega teistesse liikmesriikidesse ja taotluste dubleerimisega.
Nagu raportöör juba märkis, kerkis pagulaste arv 2008. aastal üle 12 miljoni. Seepärast on meil kiiresti vaja käivitada Euroopa ühise varjupaigasüsteemi teine faas. Ühesugune kaitse kogu ELi ulatuses on võimalik vaid siis, kui kehtestada ühtne varjupaiga taotlemise menetlus tõhususe, kiiruse, kvaliteedi ja otsustusprotsessi õigluse tagamiseks koos ühtsete standarditega isikute kvalifitseerimiseks pagulasteks või rahvusvahelist kaitset vajavateks isikuteks. Ainult niiviisi saab varjupaigataotlejaid kohelda võrdselt, olenemata liikmesriigist, kus nad oma varjupaigataotluse esitavad.
Seepärast on mul hea meel esitleda käesolevat varjupaiga tegevuskava, mille koostamisel on osalenud mitmed avalikud organisatsioonid ja mis sätestab tegevusjuhendi eelseisvateks aastateks eesmärgiga töötada välja Euroopa ühine varjupaigasüsteem. Ma toetan vastuvõtutingimuste direktiivi, varjupaigamenetluste direktiivi ja kvalifikatsiooni direktiivi muudatusettepanekuid, millega täpsustatakse kriteeriume, mis võimaldavad varjupaigataotlejatel saada rahvusvahelist kaitset. Mul on hea meel, et volinik Barrot on rõhutanud vajadust tagada vastavus teiste poliitikavaldkondadega, mis mõjutavad rahvusvahelist kaitset, ja ma loodan, et see vastavuses olev lähenemine laieneb teistele ühisvaldkondadele.
Lõpetuseks tahaksin õnnitleda raportöör Giusto Cataniat tehtud töö eest, mida toetavad Euroopa Rahvapartei (Kristlikud Demokraadid) ja Euroopa Demokraadid.
Martine Roure
fraktsiooni PSE nimel. - (FR) Proua juhataja, ma soovin õnnitleda meie raportööri suurepärase raporti puhul, mis kajastab õigesti seda tasakaalustamatust, mis iseloomustab praegust varjupaigasüsteemi Euroopas ja esitab mitmeid ettepanekuid, mis võimaldavad meil liikuda edasi õiges suunas.
Me peame tegema lõpu olemasolevatele vastuvõetamatutele erinevustele liikmesriikide vahel. Varjupaigataotlejale antav vastus sõltub riigist, kus ta varjupaigataotluse esitab.
Ühtlasi kutsume üles oluliselt parandama varjupaigataotlejate majutustingimusi. Selleks on vaja kinnitada põhimõtet, mille kohaselt varjupaigataotlejaid, eeskätt haavatavaid isikuid, naisi, lapsi ja piinamisohvreid ei tohi kinni pidada. See nõuab ka garanteeritud juurdepääsu minimaalsele õigusele elamispinnale, tööle, tervishoiule ja haridusele ehk teisisõnu põhiõigustele, mis tagavad inimväärikuse.
Tähtis on reformida Dublin II süsteem. Eeskätt kinnipidamiskeskuste külastused on meile näidanud - nagu ütles härra Rothe -, missugune on ebasobiva tegevusega kaasnev kahju, niivõrd kuivõrd see tegevus asetab vastuvõetamatu koorma riikidele, keda otseselt mõjutavad Euroopa ukse poole suunduvate sisserändajate vood.
Meil on käia veel pikk tee, enne kui saavutame ühtse varjupaigapoliitika. Meil ei maksa laskuda illusioonidesse, kuid ma loodan, et komisjoni uued ettepanekud, mille suhtes saame anda tõhusa panuse, võimaldavad meil panna aluse struktuurile, mis hoolimata sellest, et ta on täna veel nõrk, kujuneb loodetavasti tugevaks tulevikus.
Ma tänan südamest volinik Jacques Barrot' käesolevas asjas üles näidatud vankumatu tahte eest, sest siinkohal on tarvis just tugevat tahet. Ma loodan, lugupeetud volinik, et teil on aega seda tööd teostada, sest see kohus tuleneb väärtustest, mida me Euroopa Liidus kaitseme.
Sarah Ludford
fraktsiooni ALDE nimel. - Proua juhataja, ma toetan raportööri raportit ja komisjoni tööd. Pagulaste kehval olukorral ELis ei ole mingit vabandust, sest varjupaigataotluste arv on läbi aegade olnud madal. Ühistegevuse puudumine, erinevad allikad teabe hankimiseks päritolumaa kohta ja suutmatus rakendada ELi õigusakte tähendab, et mängureeglid ei ole võrdsed. Seetõttu keskenduvad varjupaigataotlejad riikidele, kus varjupaigataotluste rahuldamise tingimused on kõige leebemad, samas kui riigid püüavad suunata taotlejaid teisesse riikidesse.
Üks element, mis tekitab ebavõrdset juurdepääsu kaitsele, seisneb selles, et mõned liikmesriigid deporteerivad inimesed enne nende hindamist ning sisuliselt maksavad altkäemaksu kolmandatele riikidele, et need takistaks sisserändajate tulekut.
Paljud eri rühmadest koosnevad rändevood võivad sisaldada majanduslikel põhjustel sisserändajaid, ent see ei tee neist veel kurjategijaid. Isegi kui vaid mõned neist on pagulased, tuleb nad tuvastada. Nagu ütles härra Catania, tuleb inimõiguste kaitse integreerida piirikontrolli, eeskätt Frontexi mandaati. Inimesi ei tohi pidada kinni pelgalt seetõttu, et nad taotlevad varjupaika.
Lisaks ühtsele menetlusele ja kaitse sisule on vaja praktilist koostööd, toetust ja solidaarsust, sealhulgas olulise varjupaigaküsimuste Euroopa tugiameti kaudu, mis pakub ühtseid allikaid teabe saamiseks riikide kohta. Parem kvaliteet ja täpsemad esmaotsused säästavad raha, sest väheneb kulukate apellatsioonide arv.
ELi riikide kohustamine lubada varjupaigataotlejatel kuue kuu pärast töötada, kui nende taotluse osas ei ole otsust langetatud, on väga tähtis: säilib nende inimväärikus ja nad maksavad ka makse. Ma olen väga pettunud, et Ühendkuningriik otsustas loobuda täiendatud vastuvõtudirektiivi rakendamisest, sest see keelab automaatse kinnipidamise pelgalt põhjusel, et isik on esitanud varjupaigataotluse, ei luba Ühendkuningriigi poolt kinnipidamisel kasutatud kiirmenetlust ja jõustab õiguse töötada pärast kuue kuu möödumist. On üsna häbiväärne, et minu oma riik peab neid tingimusi liiga koormavateks.
Jan Tadeusz Masiel
Proua juhataja, me peaks veel kord kogu südamest tänama eesistujariiki Prantsusmaad, mis tegi varjupaigaküsimuses suuri edusamme, kui saavutas Euroopa sisserände- ja varjupaigapakti vastuvõtmise nõukogus eelmise aasta oktoobris. On tõsi, et Euroopa Liit vajab ühtset varjupaigapoliitikat ja peab kujundama ühtse suhtumise pagulaste vastuvõtmise kohta. Abi tuleks osutada ELi liikmesriikidele, millesse suunduv varjupaigataotlejate voog on suurim. Varjupaiga küsimus on väga delikaatne. Raske on otsustada, kellel on tõepoolest vaja kaitset ja kes püüab põgeneda oma riigis valitseva vaesuse eest ning ehkki ka viimased vajavad abi, ei saa me kõiki vastu võtta. Kokkuvõttes peaks ELi menetlus olema ühtne, läbipaistev ja kiire.
Hélène Goudin
fraktsiooni IND/DEM nimel. - (SV) Proua juhataja, "Euroopa kindluse" loomine kiireneb iga aastaga. See on äärmiselt kahetsusväärne mitte pelgalt seepärast, et ühtne varjupaigapoliitika kujuneb suure tõenäosusega rangemaks ja veelgi piiravamaks poliitikaks, mille korral kaotavad enim inimesed, kes vajavad kaitset. See areng on pehmelt öeldes murettekitav.
Raportis püütakse võtta kasutusele ühtsed standardid, määramaks, kas isiku puhul on tegu pagulasega. Ma küsin endalt: "Miks?" Meil on juba rahvusvahelised konventsioonid, mis selle sätestavad. Me ei peaks püüdma luua uusi ELi standardeid, mis suure tõenäosusega kujunevad rangemaks kui näiteks Genfi konventsioon.
Peaaegu igal nädalal kuuleme kohutavaid teateid Lõuna-Euroopa pagulaslaagritest. Sinna sattunud elavad kohutavates tingimustes, mille suhtes võimud on otsustanud silmad kinni pigistada. Probleem ei ole mitte laagrites kinnipeetavates inimestes, vaid pigem asjaolus, et inimõigusi ei austata, olenemata sellest, et kõik liikmesriigid, vähemalt teoreetiliselt, vastavad Kopenhaageni kriteeriumitele. Hoopis see on küsimus, mida peaksime parlamendis arutama. Juurdepääs riigi territooriumile on iga riigi enese otsustada, ent rahvusvahelisi konventsioone ja lepinguid tuleb loomulikult täita.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Euroopa ühist varjupaigasüsteemi iseloomustab järjepidevuse puudumine rahvusvahelise kaitse instrumentide kohaldamisel.
Suurte erinevuste tõttu 27 liikmesriigi otsustusprotsessis varjupaigataotluste menetlemisel kõigub taotlejate pagulase staatuse tunnustamise määr vahemikus nullist üheksakümne protsendini. Lisaks panevad Dublini süsteemi kriteeriumid Euroopa Liidu välispiiril asuvatele liikmesriikidele ebaproportsionaalse koorma, sest nemad kui riigid, kuhu esmalt sisenetakse, vastutavad varjupaigataotluste menetlemise eest.
Endiselt esineb selliseid nähtusi nagu ühest liikmesriigist teise edasiliikumine ja taotluste dubleerimine. Üks ELi varjupaigapoliitika põletavamaid vajadusi on seotud analüüside, kogemuste ja teabe vahetamisega liikmesriikide vahel. Koostöö arendamiseks varjupaigataotluse menetlemise eest vastutavate haldusorganite vahel tuleb leida praktilisi lahendusi.
Kõige keerukam lahendamist vajav probleem on liikmesriikide vaheline kommunikatsioon, mis puudutab rahvusvahelist kaitset taotlevate isikute erinevat kohtlemist vastavalt nende päritolumaale. Ma loodan, et komisjoni poolt kolm nädalat tagasi esitatud määrus varjupaigaküsimuste Euroopa tugiameti loomiseks aitab praegused probleemid osaliselt lahendada.
Ma kutsun üles selle Euroopa ameti tulevasi juhte mitte eirama koostööd Euroopa Välispiiridel Operatiivkoostöö Korraldamise Ametiga, Euroopa rändevõrgustikuga ning liikmesriikide ja kolmandate riikide pädevate ametiasutustega, mis tegelevad rände- ja varjupaigaküsimustega. Lisaks tegevuse dubleerimise vältimisele võimaldab koostöö koordineerida liikmesriikide tegevust ja kasutada ära nende oskusteavet varjupaigaküsimustes.
Inger Segelström
(SV) Proua juhataja, volinik Barrot, alustuseks tahaksin tänada härra Cataniat tema raporti eest. Ma olen täiesti nõus seisukohaga, et on kahetsusväärne, et jõustumine on lükatud edasi aastani 2012. Ma tahaksin tõstatada kolm küsimust: laste õigused, inimkaubanduse ohvriks langenud naiste toetamine ja võimalused ning parem valmisolek maailmas ootamatult tekkivateks kriisideks.
On hea, et parlament kutsub üles pöörama tähelepanu asjaolule, et lastele ja alaealistele tuleks tagada erikaitse. Mind paneb jätkuvalt muretsema see, et lapsi peetakse kinni. See on vastuvõetamatu.
Eile oli rahvusvaheline naistepäev. Küsimus, millega mina selle koosseisu ametiajal tegelenud olen, puudutab seda, kuidas riigid kohtlevad naisi ja lapsi, kes on langenud inimkaubanduse ohvriks, s.t kas neil inimestel on õigus jääda ELi või saada abi koju naasmiseks. Kui Rootsis olid võimul sotsiaaldemokraadid, siis oli kindel, et naistel, keda oli Rootsis kuritarvitatud - olenemata sellest, kas see toimus seoses inimkaubanduse, abielu või vägivallaga - oli õigus jääda. Nüüd võidakse naisel lubada jääda, ent ainult juhul, kui ta teeb koostööd politsei ja prokuratuuriga. Milliste kuritegude puhul peale inimkaubanduse on varjupaiga saamise eeltingimuseks koostöö? Ma leian, et see on naiste ja laste diskrimineerimine ning arvestades, et eile oli naistepäev, tahtsin sellele küsimusele tähelepanu juhtida.
Kolmas küsimus seondub sellega, kuidas riigid võtavad vastu varjupaigataotlejaid ja mis riike valitakse. Minu kodumaa Rootsi on riik, mis on võtnud vastu kõige rohkem pagulasi Iraagist. Võrreldes nii USA kui ka Kanadaga on tegu tohutu hulgaga ja sama kehtib ka võrdluses enamiku ELi liikmesriikidega. Ma loodan, et ELi uus varjupaigasüsteem on paremini valmis ühise vastutuse võtmiseks, kui maailmas midagi juhtub või kui tungitakse riiki, nagu juhtus Iraagi puhul. ELi solidaarsusel põhinev süsteem ei peaks toimima vaid juhul, kui olukord on rahulik - see peab toimima ka kriiside ja konfliktide ajal.
Gerard Batten
Proua juhataja, pagulase staatuse tunnustamist ja varjupaika taotlevate inimeste arv kasvab plahvatuslikul kiirusel. Nagu raport ütleb, on maailmas hetkel ligikaudu 12 miljonit pagulast ja 26 miljonit riigisiseselt ümberasustatud isikut. See pole sugugi üllatav, sest mõnedes riikides sellistel kontinentidel nagu Aafrika ja Aasia on süvenemas poliitiline kaos ja maailmas süveneb finants- ja majanduskriis, mille sügavus on veel teadmata.
Me võime olla kindlad selles, et lähikuudel ja -aastatel pagulaste ja varjupaigataotlejate arv suureneb veelgi. Kedagi ei üllata, et Euroopa Parlamendi lahenduseks on riiklike varjupaigasüsteemide ühtlustamine. Raportis pakutakse välja Euroopa ühine varjupaigasüsteem ja varjupaigaküsimuste tugiamet, mis lähtub ühistest standarditest pagulase staatuse tunnustamisel ja varjupaiga andmisel. Raportis tehakse ettepanek, mille kohaselt ei tohiks lubada liikmesriikide valitsustel pidada varjupaigataotlejat kinni pelgalt põhjusel, et ta taotleb varjupaika, ja et pagulastel tuleks võimaldada taotleda üleviimist ühest Euroopa riigist teise. Selles tehakse ettepanek, et kui taotlejat peetakse kinni, siis peab ta saama kaitsta oma õigusi liikmesriigi kohtus.
Kõik see on retsept liikmesriikide varjupaigasüsteemide poolt tekitatud kaose ja ummikseisu ületamiseks. Paljud, et mitte öelda enamik neist, kes taotlevad pagulaseks tunnistamist ja varjupaika kodust kaugel asuvates Euroopa riikides, on majanduslikel põhjustel sisserändajad, kes otsivad paremat elu. Neile ei saa seda pahaks panna. Ent mida hõlpsamaks muutub Euroopasse tulek, seda rohkem neid tuleb.
Väljapakutud ühised süsteemid muudavad liikmesriikidel oma piiride kaitsmise veelgi raskemaks ja teevad veelgi lihtsamaks liikmesriikidesse sisenemise majanduslikel põhjustel sisserändajate jaoks, kelle arvu ei ole võimalik ennustada. Suurbritannia vajab veel rangemaid piiranguid, mitte Euroopa Liidu poolt kehtestatavaid leebemaid reegleid.
Simon Busuttil
(MT) Raportööril oli õigus, kui ta ütles, et ühise varjupaigapoliitika aluseks peab olema solidaarsuspõhimõte. Just solidaarsusest on meie varjupaigapoliitikas puudu, nagu volinik Barrot sel nädalal minu kodumaad Maltat ja Lampedusa saart külastades märgib. Volinik, solidaarsust te sealt ei leia. Solidaarsus võeti esmakordselt kasutusele eelmise aasta oktoobris vastu võetud sisserände- ja varjupaigapaktis. See lisati koormuse jagamise klausliga, mis keskendus koormuse jaotamisele riikide vahel. Tegu oli selle esmakordse kasutuselevõtu ja positiivse sammuga. Seda klauslit kohaldatakse vabatahtlikkuse alusel ja see võimaldab ühte riiki saabunud ja varjupaika taotlevate sisserändajate üleviimist teise Euroopa Liidu riiki. Parlament eraldas Euroopa Liidu käesoleva aasta eelarvest koguni 5 miljonit eurot, et aidata kaasa selle klausli rakendamisele. Senini saab praktikast rääkida vaid ühest klausli rakendamise juhust, kui Prantsusmaa tegi ettepaneku võtta Maltalt vastu 80 varjupaiga taotlejat. Tegu on tähtsa žestiga, ent teised Euroopa Liidu riigid ei järginud seda eeskuju, millest on väga kahju. Seepärast küsin ma volinikult, mis meetmeid võtab komisjon selleks, et tagada selle koormuse jagamise mehhanismi rakendamine? Mida teeb komisjon, tagamaks, et suurem hulk riike näitaksid üles solidaarsust ja võtaksid vastu sisserändajaid riigist, mis kannatab ebaproportsionaalse sisserändajate koorma all? Kas komisjon kavatseb koostada programmi sisserändajate ümberjagamiseks riikide vahel ja kuidas ta kavatseb sellele klauslile tugineda ja seda kohaldada?
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Praeguses olukorras, kus pagulaste arv on üle maailma suurenenud ja Euroopa Liitu tuleb üle poolte varjupaigataotlejatest, on Euroopa ühise varjupaigasüsteemi loomine tähtis prioriteet.
Sellega seoses tervitan ettepanekut asutada varjupaigaküsimuste Euroopa tugiamet, et koordineerida liikmesriikide poliitikat ja vältida ebaproportsionaalse koormuse asetamist teatud liikmesriikide õlgadele. Ma arvan, et ameti töö tuleb korraldada nii, et ametil oleks oluline roll kriisi korral ja et amet hindaks taotlusi korrektselt.
Ma leian, et uutele Euroopa Liidu liikmesriikidele, eeskätt Rumeeniale ja Bulgaariale peaks Euroopa Liit andma toetust tõhusate solidaarsusmehhanismide abil, et tagada adekvaatsed tingimused varjupaiga taotlejate vastuvõtmiseks. Ärgem unustagem, et me peame olema Euroopa tasandil proaktiivsed, mitte reaktiivsed ning koondama tähelepanu koostööle kolmandate riikidega, et kriise vältida.
Alin Lucian Antochi
(RO) Igal aastal annab Euroopa Liit peavarju miljonitele inimestele, kes põgenevad tagakiusamise ja konfliktide eest oma päritolumaal. Pagulasteks tunnistamise määr kõigub liikmesriigiti nullist üheksakümne protsendini. Dublini süsteem, mis hõlmab pagulaste vastuvõtmist riigi poolt, kuhu nad esmalt saabusid, tekitab lisaks ebakõla eelnimetatud riikide ja riikide vahel, mis ei külgne kolmandate riikidega seoses varjupaigapoliitika koordineerimisega ja pagulaste suhtes võetavate meetmetega.
Nagu eelkõnelejad juba öelnud on, peab Euroopa ühine varjupaigasüsteem võimaldama liikmesriikidel pakkuda pagulastele suuremat kaitset alates nende saabumisest kuni täieliku sulandumiseni kohalikku kogukonda, kehtestades ühtse varjupaigamenetluse, mis sätestab selged, mõistlikud ja ühtsed tingimused, mida ametiasutused saavad kasutada varjupaigataotluste menetlemiseks.
Erilist tähelepanu tuleb pöörata liikmesriikide vahelisele solidaarsusele eesmärgiga koordineerida suuri pagulaste voogusid mõnedes riikides nii finantsabi kaudu kui ka sisemiste ümberpaigutamis- ja jaotusmehhanismide abil, mis võimaldavad pagulaste ühtlast hajutamist üle kogu Euroopa Liidu.
Katrin Saks
(ET) Ma tahaksin tänada raportööri ja rõhutada selle teema tähtsust, kuigi esindan Eestit, kuhu jõuab väga väike hulk pagulasi.
Senini on pagulastena tunnustatud vaid mõni inimene aastas, ent me oleme väike riik ja ehkki meil käib ka turiste, on elu meil raske. Me mõistame vajadust solidaarsuse järele, ent ma leian, et neid, kes on juba pidanud elus palju kannatama, ei tuleks veel kord karistada karmi kliimaga, kui nad seda ise ei soovi.
Seepärast oleks mõistlik rääkida kohustuste, mitte inimeste jagamisest, et parandada nende riikide olukorda, kuhu saabub suur hulk varjupaigataotlejaid. Standardite ühtlustamine väärib kahtlemata toetust. Kui meil on üks piir, siis on loogiline, et varjupaigataotlejatele tagatakse võrdne kohtlemine kogu Euroopa Liidus.
Zuzana Roithová
- (CS) Proua juhataja, ma ei ole absoluutselt nõus euroskeptikute kampaaniaga Lissaboni lepingus sätestatud ühise sisserände- ja varjupaigapoliitika vastu. Me peame tegutsema ühiselt ja kindlamalt, et võidelda ebaseadusliku sisserändega, tagades samas varjupaigataotlejatele inimväärikamad tingimused. Mind häirib, et Euroopa pagulaslaagrites ei ole pagulaste lastel juurdepääsu haridusele ega kuude kaupa vajalikku tervishoidu. Samuti on vastuvõetamatu, et mõned Schengeni alasse kuuluvad riigid ei tunnusta pagulaste staatust, samas kui teised seda teevad. On kahetsusväärne, et Frontex ei jälgi rahvusvahelise kaitse taotlejate arvu ja päritoluriike. Jah, meil on vaja ühist varjupaigasüsteemi ja meil on vaja ka puhverriike solidaarsuse alusel. Me peame aga siduma varjupaigapoliitika ka arengupoliitikaga, et ennetada sisserännet.
Jacques Barrot
komisjoni asepresident. - (FR) Proua juhataja, ma teen lühidalt, ehkki ma kuulasin hoolega kõiki kõnelejaid ja tänan Euroopa Parlamenti tugeva toetuse eest püüdlusele anda varjupaigapoliitikale täielik ulatus, mida ta vajab kõigi maailmas tagakiusatud inimeste suhtes. Nagu Martine Roure ütles, on meil moraalne kohustus seda teha.
Ma tahaksin teha paar täpsustust. Mõned teist eesotsas härra Cataniaga mainisid Frontexit. Pean ütlema, et Frontexil on nüüd kontaktisik ÜRO Pagulaste Ülemkomissari büroos. Frontex püüab täielikult mõista varjupaigataotlejate probleeme ja komisjon on teinud ettepaneku kehtestada reeglid, et parandada Frontexi kohustuste määratlust mereoperatsioonide korral. Praegu arutame seda olulist küsimust liikmesriikidega.
Ma tahaksin tulla tagasi solidaarsusnõude juurde, mille paljud teist esitasid. Ma pean silmas eeskätt härra Busuttili, kes mainis rasket olukorda, milles Malta antud küsimuses on. On tõsi, et varjupaigaküsimuste tegevuskavas tegi komisjon ettepaneku uurida võimalusi, mida saab pakkuda varjupaigataotlejate jaotamiseks liikmesriikide vahel vabatahtlikkuse alusel.
Arutelud liikmesriikidega algasid sügisel mitteametliku dokumendiga, milles sätestati mitmed võimalused solidaarsuspõhimõtte rakendamiseks varjupaigaküsimustes. Pean tunnistama, et liikmesriikide enamuse nõusoleku saamine pagulaste omavaheliseks jagamiseks ei ole lihtne. Me algatame aga uuringu taolise jagamise mõju ja võimaluste kohta liidu tasandil.
Tahaksin ka lisada, et me oleme valmis rahastama projekte, mis on seotud pagulaste jagamise ja ümberpaigutamisega Euroopa pagulaste fondi raames. Mul on võimalus korrata seda liikmesriikides, mida külastan. Nende puhul on sageli tegu riikidega, kuhu saabub enim varjupaigataotlejaid.
Kokkuvõttes usun, et me oleme alustamas pikka teekonda, mis on oluline, kui tahame, et Euroopa säilitaks oma väärtustes tugeva identiteedi, mille kohaselt on tegu piirkonnaga, mis võtab avasüli vastu kõik kannatavad maailma inimesed, kes loodavad meie abile.
Palju tänu Euroopa Parlamendile, proua juhatajale ja lugupeetud liikmetele seisukohtade eest, mis on mulle kui volinikule väga väärtuslikud.
Giusto Catania
Proua juhataja, daamid ja härrad, ma tahaksin tänada kaasliikmeid, kes on seda raportit toetanud, ja ka härra Barrot' tema toetuse ja komisjoni poolt tehtava töö eest, selleks et muuta teatud direktiive, eeskätt varjupaigamenetluse direktiivi, näidates üles tahet ühist varjupaigasüsteemi paremaks muuta. Parlament tegutseb selles valdkonnas kaasseadusandjana ja ma leian, et me peame täitma oma ülesannet, et ühtlustada varjupaigamenetlus kõrgeimal tasemel, püüdes luua ühtlustatud süsteemi, mis võimaldab võtta vastu suurel hulgal pagulasi ja parandab liikmesriikide vastuvõtutingimusi nii, et süsteem muutub üha sidusamaks.
Ma usun, et parlamendi praegune koosseis on täitnud olulise ülesande, tutvudes pagulaste kinnipidamiskohtadega Euroopas. Me oleme külastanud paljusid - proua Roure oli viimase raporti koostaja - ja täheldanud, et sageli on liikmesriigid rikkunud varjupaiga saamise õigust, sageli pole tagatud normaalsed vastuvõtutingimused, nagu õigus tervishoiule ja õigusabile, ning ei ole antud teavet potentsiaalsete varjupaigataotlejate kohta. See on juhtunud seepärast, et erinevatest rühmadest koosnevaid rändevooge on juhitud viisil, mil võitlus ebaseadusliku sisserändega ja välispiiride kaitse on muutunud vastuvõtmise, eeskätt varjupaigataotlejate vastuvõtmise vajadusest tähtsamaks.
Ma olen nõus mõningate kaasliikmete poolt tehtud märkustega, eriti vajadusega vaadata läbi Dublini määrus ja tagada solidaarsusmehhanism liikmesriikide vahel, et seda koormat saaks jagada, ent ka sellega, et meil on vaja solidaarsusmehhanismi varjupaigataotlejate suhtes, sest tunnustada tuleb nende õigust teise kohta üleviimisele, et nende juhtumiga tutvuda.
Lõpetuseks, mõned liikmed tõstatasid piirikontrolli küsimuse. Ma leian, et see on argumentatsiooni põhiviga: piiride kaitse ja varjupaigaküsimus on kaks täiesti erinevat asja. Me peame tagama õiguse varjupaigale kui Euroopa Liidu poolt järgitava põhiõiguse.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub homme.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 142)
Bogusław Rogalski  
Proua juhataja, eelmisel aastal kerkis pagulaste arv maailmas üle 12 miljoni, samas kui 26 miljonit inimest on riigisiseselt ümber asustatud, mis näitab probleemi tõsidust. Kahjuks ei ole standardid vähimalgi määral ühtlustatud, sest kolmandatest riikidest pärit taotlejate määr, kellele omistatakse pagulase staatus, kõigub erinevates liikmesriikides nullist üheksakümne protsendini.
Varjupaiga andmiseks tuleks kehtestada ühtne kord, samuti ühtsed standardid, mis võimaldaksid otsuste langetamist selle kohta, keda lugeda pagulaseks või kas isik vajab rahvusvahelist kaitset. Kõik inimesed, kes selles valdkonnas otsuseid teevad, peaksid saama võrdse juurdepääsu erialasele teabele taotleja päritolumaa ja kaebusi lahendavate organite kohta ning teavet tuleks anda ka varjupaika taotlevatele inimestele.
Ooteperioodil on ülimalt tähtis, et ametiasutused võtaksid arvesse raskemas olukorras varjupaigataotlejate, sh laste, puuetega inimeste ja naiste erivajadusi. Tähtis on luua ühine andmebaas, et avaldada ja koguda teavet päritolumaade kohta.
Väärib rõhutamist, et kohustus osutada abi on tagatud ÜRO mereõiguse konventsiooniga (UNCLOS) ja see on õiguslikult siduv kõigile ELi liikmesriikidele ja ELi agentuurile Frontex.
