Pidulik istung ja arutelu - euro 10. aastapäev
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on pidulik istung ja arutelu euro 10. aastapäeva puhul.
(Filmilõik)
Lugupeetud peaminister ja eurorühma president Jean-Claude Juncker, president Valery Giscard d'Estaing, Euroopa Keskpanga president Jean-Claude Trichet, volinik Joaquín Almunia, majandus- ja rahanduskomisjoni esimees ning kolleeg Pervenche Berès, austatud kolleegid, daamid ja härrad!
1. jaanuaril 2009 oli euro 10. sünnipäev. Täna tähistame Euroopa Parlamendis üht olulisimat ajaloolist otsust, mille Euroopa Liit on seni teinud. Majanduslikult üha enam kokku kasvavas Euroopa Liidus oli euro sünd loogiline samm, mis aitas tugevdada ühisturgu ja lihtsustada kauplemist siseturul; siiski tuleb öelda, et kui kümme aastat tagasi vahetati üheteistkümne liikmesriigi vääringud ühisraha vastu, oldi üsna skeptilised kavandatava ühisvääringu edukuse suhtes. Euro kasutuselevõtt nõudis julgust ja otsusekindlust.
Kümme aasta hiljem näeme, et eurot usaldatakse sama palju kui euroalal varem kasutatud vääringuid, ent ka seda, et euro pakub kahtlemata märkimisväärseid eeliseid Euroopa Liidu inimestele ja ettevõtetele.
Euroalast on saanud makromajandusliku stabiilsuse kants. Kui lähtuda euroala majandusvõimsusest ja asjaolust, et ülekaalus on sisekaubandus, on selge, et euroala peab majandusšokkidele palju paremini vastu kui liikmesriigid varem enda omavääringutega.
Üleilmse finantskriisi viimastel kuudel on eurost saanud tähtis tasakaalustav tegur: ühisraha on kaitsnud meid halvima eest selles finantskriisis, mille sarnast pole nähtud 1930. aastatest.
Ilma stabiilsust pakkuva Euroopa Keskpangata ja Euroopa Keskpankade Süsteemita oleks Euroopa Liidu olukord olnud eelmisel sügisel palju halvem.
Vaadakem Iirimaad, keda finantskriis mõjutas iseäranis tugevalt: tema kuulumine rahaliitu kaitses teda veelgi ulatuslikuma kriisi eest.
Rahaliit on loodetavasti pöördumatu samm sügavama majandusliku ja poliitilise lõimumise suunas; sinna kuulumine kujutab endast "ühise eesmärgiga liidu” liikmesust. Nii nagu perekonnas, peavad kõik euroala liikmed üksteisega rääkima ja leidma parima lähenemisviisi, millest on kasu igaühele.
Euro loomine ei olnud pelgalt majandus- ja finantsotsus; see andis väga selgelt märku, et Euroopa Liit suudab teha kaugeleulatuvaid otsuseid, mis aitavad ehitada ühist helget tulevikku.
Praegu peavad paljud euroala kodanikud ühisraha Euroopa lõimumise üheks paremaks tulemuseks. Et see ka nii jääks, peame igal viisil oma ühisraha tugevuse säilitama, vaid nii suudame tagada, et euro jääb selles ebakindlas maailmas ka edaspidi tasakaalustavaks teguriks ja stabiilsuse kantsiks.
Tänaseks on enam kui pooled Euroopa Liidu liikmesriigid euro kasutusele võtnud. Mõned päevad tagasi tervitasime me rahaliidu 16. liikmena Slovakkiat ja ma olen kindel, et kui me tähistame euro järgmist suurt sünnipäeva, siis on liidul veel rohkem liikmeid. Kõik Euroopa Liidu liikmesriigid peavad seadma eesmärgiks ühisrahaga ühinemise stabiilsuskriteeriumide alusel.
Olen veendunud, et samm-sammult laienemine aitab tugevdada kogu euroala ja sümboliseerib Euroopa ühist, rahulikku tulevikku eeskätt Euroopa Liidu noorte jaoks.
Täna on meie hulgas Prantsusmaa endine president Valery Giscard d'Estaing, kes on siin väga oodatud. Koos Saksamaa endise kantsleri Helmut Schmidti, Luksemburgi endise peaministri Pierre Werneri ja teistega on ta üks ühisraha looja. Minu südamlikud tervitused teile, härra Giscard d'Estaing!
(Aplaus)
Nõustun Helmut Kohliga, kes koos François Mitterrandi, Jacques Delorsi ja teistega - äsja nägime ekraanilt Jacques Santeri - andis euro kasutuselevõtul oma panuse, öeldes 1998. aastal, et "...loomulikult on raha maksevahend. Ent raha on ka midagi enamat kui lihtsalt maksevahend. See on seotud kultuurilise identiteediga ja kujutab endast poliitilise stabiilisuse mõõdupuud... Kujutage ette, milline imetlusväärne saavutus see on, kui siin, Euroopa Liidus..., on kogu meie intelligentsuse, loovuse ja värvikireva mitmekesisuse juures ning kõikidest raskustest hoolimata ... miljonitel inimestel üks ja sama raha.”
Euroopa Parlamendi nimel tahaksin südamest tänada kõiki euro loojaid ja inimesi, kes aitasid selle kasutuselevõttu ette valmistada, eeskätt Euroopa Keskpanka, selle praegust presidenti Jean-Claude Trichet'd ja tema eelkäijat, meie hulgast kahjuks nüüdseks juba lahkunud Willem Duisenbergi, nende ajalooliste saavutuste eest. Euroopa Keskpanga tähtsust ei saa üle hinnata.
(Aplaus)
Meie eriline tänu kuulub Euroopa Rahainstituudi presidendile Alexandre Lamfalussyle, kellega me kohtusime eile õhtul ja kes osaleb hetkel ühel kollokviumil.
Euroopa Parlament ning selle majandus- ja rahanduskomisjon, mida tollal juhtis Karl von Wogau ja hiljem Christa Randzio-Plath, on samuti olnud üheks selle ajaloolise projekti taganttõukajaks nende aastate jooksul, mil vahetuskursimehhanismist jõuti ühisraha loomiseni. Sama kehtib ka praeguse majandus- ja rahanduskomisjoni kohta, mida juhib Pervenche Berès, kellele oleme tänulikud mõtte eest korraldada tänane üritus.
Alates euro kasutuselevõtust kümme aastat tagasi on Euroopa Keskpank ja eurorühm süvendanud oma lähedasi suhteid Euroopa Parlamendiga. Tahaksin mõlema asutuse presidente - eurorühma presidenti, peaministrit Jean-Claude Junckerit, ja Euroopa Keskpanga presidenti Jean-Claude Trichet'd - tänada südamest suurepärase koostöö eest Euroopa Parlamendiga.
Euro 10. sünnipäeval soovime oma ühisrahale palju edukaid aastaid ja õitsvat ühist tulevikku Euroopale.
Jean-Claude Trichet
Euroopa Keskpanga president. - (FR) Härra juhataja, härra president, härra peaminister, daamid ja härrad, mul on suur au ja rõõm osaleda euro - Euroopa ühe suurima saavutuse - aastapäeva tähistamisel.
Euroopa Liidu üks asutajaid Jean Monnet ütles kord: "Kui mõte vastab aja vajadustele, siis ei kuulu ta enam inimestele, kes selle peale tulid, ja on tugevam kui need, kes seda teoks teevad,” lisades, et "ei ole olemas ennatlikke mõtteid, vaid võimalused, mida peab oskama oodata.”
Aastakümneid oli Euroopa ühisraha idee, millel oli vähe toetajaid. Paljud arvasid, et see ei saa kunagi teoks või on määratud läbikukkumisele. Tänaseks on ühisrahast saanud reaalsus 329 miljoni eurooplase jaoks. Ühel päeval nähakse euro sündi otsustava sammuna pikal teel Euroopa rahvaste üha tihedama liidu suunas.
Siinkohal väärivad äramärkimist Euroopa Liidu asutajad Robert Schuman, Walter Hallstein, Alcide de Gasperi, Pierre Werner, Sicco Mansholt ja Paul-Henri Spaak, kes - nagu me äsja nägime - olid visionäärid, kellele võlgneme Euroopa Liidu tekke.
Ei saa jätta nimetamata ka riigimehi, riigipäid ja valitsusjuhte, kes olid otsusekindlad, veendunud ja julged eurooplased ja keda täna esindab Valéry Giscard d'Estaing. Ilma nendeta poleks eurot.
Alates euro kasutuselevõtust on meie kaaskodanikud kogenud sellist hinnastabiilsust, milleni on euroala liikmetest jõudnud vaid vähesed. See hinnastabiilsus on eelis kõigi Euroopa kodanike jaoks. See kaitseb sissetulekuid ja sääste, aitab vähendada finantseerimiskulusid ja soodustab investeeringuid, töökohtade loomist ning õitsengut nii lähemaks kui ka pikemaks ajaks. Ühisraha on Euroopa majanduse dünaamilisuse näitaja. See on suurendanud hindade läbipaistvust, tugevdanud kaubandust ja edendanud majanduslikku ja rahalist lõimumist.
Euroopa Keskpanga president. - (DE) Viimased kuud on toonud esile veel ühe euro eelise. Finantskriis on näidanud, et tormilistel aegadel on parem olla suures ja ohutus laevas kui väikses paadis. Kas oleksime suutnud Euroopas nii kiiresti, otsustavalt ja järjepidevalt tegutseda, kui meil poleks meid siduvat ühisraha? Kas me oleks suutnud kaitsta enda omavääringut finantskriisi mõju eest? Võime tunda uhkust selle üle, kuidas Euroopa riikide parlamendid, valitsused ja keskpangad on olukorrale reageerinud. Koos oleme näidanud, et isegi väga keerulistes oludes suudab Euroopa otsuseid langetada.
(Aplaus)
Euroopa Keskpanga president. - Euro ajaloolise edukuse eest ei võlgne me tänu mitte üksnes eelnimetatud visionääride otsuse- ja järjekindlusele, vaid ka Euroopa institutsioonide omavahelisele tõhusale koostööle.
Algetapis oli Euroopa Parlamendil otsustav roll. Parlament oli esimene institutsioon Euroopas, kes tegi 1962. aastal ettepaneku võtta kasutusele ühisraha. Viimase kümne aasta jooksul - alates Euroopa Keskpanga asutamisest - on meie asutuste vahel toimunud väga tihe ja viljakas dialoog. See dialoog tähendab viitkümmet Euroopa Keskpanga juhatuse liikmete ärakuulamist Euroopa Parlamendis ja komisjonides, mida president enne nimetas. Parlamendi ja Euroopa Keskpanga dialoog on väga tähtis aruandekohustuse vaatenurgast, võimaldades EKP-l selgitada üldsusele selle valitud esindajate kaudu oma otsuseid ja tegusid.
Esimestel aastatel seisis euro ees kolm suurt tuleproovi: usaldusväärse keskpanga rajamine, uue stabiilse valuuta loomine ja kindlustunde suurendamine. Need tuleproovid läbiti edukalt ja eurol on nüüdseks tugev positsioon. On aeg seda tähistada ja nagu ma ütlesin, olen ma väga liigutatud. Ent me ei saa loorberitele puhkama jääda. Jooksvad probleemid tahavad lahendamist ja aja jooksul lisandub neid juurde. Majandus- ja rahaliidu edukus sõltub sellest, kuidas need lahendatakse.
Ma tahaksin nimetada kolme probleemi.
Esiteks, finantskriis. Kriis on näidanud, et üleilmse finantssüsteemi alustalades nõrgad kohad. Me osaleme väga aktiivselt maailma püüdluses neid nõrkusi kõrvaldada ning muuta õiguslikku ja institutsionaalset raamistikku.
Teiseks, rahaliit. Ühisraha usaldusväärsus toetub kahele sambale: hinnastabiilsusest lähtuvale rahapoliitikale ja kindlale majanduspoliitikale, mis kaitsevad eurorühma, härra peaminister. Majanduse vallas on eriti suurteks katsumusteks stabiilsuse ja kasvu pakti kindlakäeline ja usaldusväärne rakendamine, pidevad jõupingutused liikmesriikide majanduse tootlikkuse ja dünaamilisuse suurendamiseks ning suurte konkurentsierinevuste vältimine euroalal.
Kolmandaks, laienemine. Kümme aastat tagasi oli meid üksteist. Nüüd on meid kuusteist. See ütleb meie ajaloolise ettevõtmise kohta nii mõndagi. Laienemisega parimal võimalikul viisil toimetulek on meie kõigi, eeskätt Euroopa Keskpanga juhatuse ja nõukogu jaoks väga innustav ja nõudlik ülesanne.
Euro on ajalukku minev saavutus. Nüüd on kõige tähtsam meie vastutus tuleviku eest. Meil seisavad ees uued ülesanded. Kui neile selge peaga ja julgelt vastu astuda, siis võib nende lahendamisel sündida vägevaid mõtteid, millele viitas Jean Monnet ning mis on kandnud meid nii kaugele sellel Euroopa stabiilsuse ja õitsengu tagamise teel.
Jean-Claude Juncker
eurorühma president. - (FR) Euroopa Parlamendi president, Prantsuse Vabariigi president, Euroopa Keskpanga president, volinik, daamid ja härrad, viimase 50 aasta jooksul on Euroopa korduvalt tõestanud oma võimet seada suuri eesmärke ning näidanud valmisolekut ja otsustavust nende südamelähedaste eesmärkide saavutamisel.
Selle parimaks näiteks on Euroopa Liit ise koos oma siseturu ja laienemisega, s.t Euroopa geograafia ja ajaloo vaheliste sidemete uuendamisega, ning majandus- ja rahaliiduga, mille 10. aastapäeva me täna tähistame.
Teekond, mis lõppes majandus- ja rahaliidu loomise ja ühisraha kasutuselevõtuga, oli pikk ning seda näitab majandus- ja rahaliidu tekkimine pärast 1970. aasta Werneri raportist saadud esmast tõuget. Euro sünnitee venis pikale, seda saatsid vahetuskursimehhanism, Euroopa rahasüsteem, eküü loomine 1979. aastal, 1989. aasta Delorsi plaan, 1992. aasta Maastrichti leping, Taani "ei” ja Prantsusmaa "jah”, mida toona peeti vähetähtsaks, ning Euroopa rahasüsteemi 1993. aasta kriis. See teekond ei ole kulgenud raskusteta ega šokkideta.
Sel ajal pälvis ühisraha kriitikat paljudelt poliitikutelt ja teadlastelt, rääkimata arvestatavast hulgast keskpankuritest, kes leidsid, et majandus- ja rahaliitu ei saa ega tohi moodustada ning kui see siiski peaks teoks saama, on ühisraha lühidalt öeldes nõrk ja tulevikuta.
Minu jaoks on tähtis kasutada selle Euroopa lõimumise seisukohast tähtsa sündmuse 10. aastapäeva ära selleks, et avaldada omalt poolt austust euro alusepanijatele: Pierre Wernerile, Helmut Kohlile, François Mitterrandile, Jacques Delorsile, Valéry Giscard d'Estaingile ja teistele. Tahaksin veel kord tänada neid nende visiooni, otsusekindluse ja vankumatu Euroopale pühendumise eest. Need ja paljud teised inimesed ei osanud oma poliitilise projekti kiiret edu aimata. Alates käesoleva aasta 1. jaanuarist on majandus- ja rahaliidus 16 liikmesriiki ja eurot kasutab ligikaudu 330 miljonit Euroopa kodanikku. Eurost on saanud Euroopa lõimumise kõige käegakatsutavam märk. See käegakatsutav märk on üleilmselt tunnustatud; euro on stabiilsuse mõõdupuu. See kaitseb kodanikke majanduskriisi kõige rängemate tagajärgede eest. Kümme aastat pärast euro sündi tuleb nentida, et ta on vaieldamatult edukas. Aga aastapäevadel on väärtust vaid siis, kui nad on sild tulevikku; me peame mõistma, et hoolimata meie ühisest rahulolust seisavad meie ees katsumused, mis näitavad euroala tegelikku ühtsust ja sidusust. 2009. aasta on euroala majanduse ja Euroopa kodanike jaoks väga raske ning meil tuleb lahendada palju sise- ja välisprobleeme.
Liidu siseselt peavad euroala riikide valitsused tegutsema koos, et piirata majanduskriisi mõju ja investeerida majanduse alustaladesse, mis rajaks tee kriisijärgsesse maailma. Erakordsed olukorrad nõuavad erakordseid meetmeid. Me ei tohi unustada, et euro - see kaitsekilp, mille oleme oma riikide majanduse ümber rajanud - ei kukkunud meile niisama sülle. Euroala riikide majandus on halbade majandussündmuste eest paremini kaitstud, sest euroala liikme staatus on kvaliteedimärk, mis kinnitab, et see liige on tegelikkuses võimeline rakendama konservatiivset makromajanduspoliitikat ja tegutsema viisil, mis tagab jätkusuutliku kasvu ja kodanike jõukuse. Euro antav kaitse on seega otseselt seotud meie usaldusväärsusega, mis sõltub meie võimest nimetatud moel toimida. Usaldusväärsus on majandus- ja rahaliidu hüvede vundament ja me peame selle eest hoolt kandma, et ka edaspidi ühisraha hüvesid täiel rinnal nautida.
Liiduväliselt peame tegema rahvusvahelisest finants- ja majanduskriisist poliitilised järeldused. Praeguse, USA-st alguse saanud kriisi ja üleilmse tasakaalustamatuse vahel on otsene põhjuslik seos. Kriisi tõukejõuks oli piisava läbipaistvuse, vastutuse ja aususe puudumine finantssektoris. Stabiilsuse taastamine finantssektoris ja reaalmajanduses üle kogu maailma eeldab finantssüsteemi põhjalikku reformi ning üleilmse tarbimise ja säästude vahelise suure tasakaalustamatuse kõrvaldamist. Tasakaalustamine nõuab kõigi Ameerika, Aasia ja Euroopa suurriikide aktiivset koostööd. Hoolimata märkimisväärsest edust on euro rahvusvaheline kuvand liiga sageli ülemäära killustunud ja riiklikud huvid kipuvad väga tihti kaaluma üles ühishuvid, mistõttu euroala ei ole saanud võtta tema majanduslikule tähtsusele vastavat poliitilist vastutust ega saavutada kõiki majanduslikke hüvesid, mida majandus- ja rahaliit pakub. Majandus- ja rahaliit on loomulikult majanduslik projekt, ent eelkõige on see poliitiline projekt. Seepärast peame euro teist kümnendit kasutama selleks, et täiustada majandus- ja rahaliitu selle poliitiliste organite sisemise ja välise tugevdamise teel.
Joaquín Almunia
komisjoni liige. - (ES) Euroopa Parlamendi president, peaminister, Prantsuse Vabariigi president, Euroopa Keskpanga president, daamid ja härrad, olen kindel, et väljendan enamiku siinolijate seisukohti, kui ütlen nüüd, kümme aastat pärast euro kasutuselevõttu, et olen eurooplasena euro edu üle uhke.
Tahaksin tunnustada Euroopa Parlamendi algatust tähistada meie ühisraha 10. aastapäeva siin, Euroopa Parlamendi täiskogu saalis Strasbourgis.
Euro ning majandus- ja rahaliit on olnud vaieldamatult edukad. Nende kümne aasta jooksul on euro pakkunud liidu liikmetele palju hüvesid ning ta teeb seda ka praeguses sügavas majandus- ja finantskriisis.
Lühikese kümnendi jooksul on euro teenitult saavutanud tugeva ja stabiilse vääringu maine. See on maailmas tähtsuselt teisel kohal ja tänu selle rollile rahvusvahelises majanduses saab seda kui kauplemisel ja rahvusvahelises rahanduses kasutatavat maksevahendit võrrelda dollariga juba nii mõneski vallas.
Lõppude lõpuks on euro kuueteistkümnes Euroopa Liidu liikmesriigis ligikaudu 330 miljoni inimese igapäevaelu osa. Me kõik kanname oma rahakotis Euroopa jagatud identiteedi sümbolit, sest euro on lisaks valuutaks olemisele ka meie Euroopaga seotud plaanide keskne element, mis tuletab meile käegakatsutaval viisil meelde enam kui pool sajandit tagasi alanud lõimumisprotsessi hüvesid.
Euro on toonud meile aeglase inflatsiooni ja madalad intressimäärad tänu stabiilsust tagavale makromajanduslikule raamistikule. Euro on andnud suure hoo liikmesriikide vahelisele kaubandusele ja investeerimistegevusele. Viimase kümne aasta jooksul on euro toel loodud euroalal 16 miljonit töökohta - see näitaja ületab eelmisel kümnendil loodud töökohtade arvu kolmekordselt.
Euro on soodustanud finantslõimumist ja ühisturu arengut; ta on kaitsnud euroala liikmeid väliste šokkide eest; ta oli ja on ka edaspidi mitte ainult Euroopa majanduse, vaid ka maailmamajanduse stabiilsuse sammas.
Kahtlemata on kriis euro proovile pannud. Ent need, kes arvavad, et majandus- ja rahaliit ei ole valmis tagajärgedega silmitsi seisma, eksivad üsna kõvasti. Vastupidi - kui ühisraha poleks, oleks kriisi halb mõju märksa suurem.
Paljud liikmesriigid oleksid nüüd silmitsi vahetuskursi suure volatiilsusega ja võib-olla ka oma vääringu vastu suunatud spekulatiivsete rünnakutega. Nende riigivõlaväärtpaberite hinnavahe oleks palju märgatavam kui praegu ja nende marginaalid, mille abil võidelda kriisiga eelarvestiimulite kaudu, oleksid väiksemad.
2005. aastal reformitud stabiilsuse ja kasvu pakt on julgustanud valitsusi oma eelarveid korda tegema, mistõttu võis 2007. aastal täheldada viimase 25 aasta kõige väiksemat eelarvepuudujääki, mis võimaldab neil nüüd kriisiga paremini toime tulla.
Kogu kriisi vältel on Euroopa Keskpanga tegevus ainult tugevdanud tema head mainet, mille ta saavutas juba majandus- ja rahaliidu algusaastatel.
Vajalike meetmete otsustav võtmine ja juhtpositsiooni haaramine koos tööstusriikide keskpankadega on lasknud Euroopa Keskpangal olla meie teejuht kogu selle aja vältel ja olnud paljuski abiks selle tohutu finantskrahhi ennetamisel.
Seda aastapäeva tähistades ei ole majandusolukord selline, nagu me oleks tahtnud, ent toimunu tõstab majandus- ja rahaliidu eeliseid esile selgemini kui iial varem. Liiduga veel ühinemata riikide jaoks on euroala üha atraktiivsem võimalus; see leidis kinnitust eelmisel nädalal Bratislavas, kui me tervitasime enda hulgas europere uusimat, kuueteistkümnendat liiget Slovakkiat.
Euroopa Komisjon ja Euroopa Parlament peavad jätkama koostööd liikmesriikide, eurorühma, Euroopa Keskpanga ja rahvusvahelise kogukonnaga, et juhtida liikmesriikide majandus tagasi jätkusuutliku kasvu rajale.
Sellega seoses peavad komisjoni soovitused, mis pärinevad mõned kuud tagasi esitatud raportist, kus käsitleti majandus- ja rahaliidu kümmet esimest tegutsemisaastat ja mida arutati hiljuti ka siin istungisaalis, sama palju või isegi enam paika kui eelmisel kevadel.
Euro järgmise, vähemalt sama eduka kümnendi põhiteemadeks peavad olema suurem eelarvega seotud valvsus, selle ülekandumine teistele makromajanduslikele aspektidele, makromajanduspoliitika ja struktuurireformi vaheline seos, euro väliskuvand ning majandus- ja rahaliidu parem juhtimine.
Härra juhataja, lõpetuseks sooviksin avaldada austust ettenägelikele ja ambitsioonikatele euro loojatele, kelle kujutlusvõime ja otsusekindel tegutsemine on jätnud meile pärandiks vääringu, mille üle võivad uhkust tunda kõik eurooplased. Me peame selle kordamineku põhialuseid kaitsma.
Kriis on avanud maailmamajanduses uue peatüki, kus majandus- ja rahaliit peab jätkama kõigi eurooplaste ühiste huvide ja eesmärkide saavutamist.
Valéry Giscard d'Estaing
endine Prantsuse Vabariigi president. - (FR) Euroopa Parlamendi president, eurorühma president, Euroopa Keskpanga president, daamid ja härrad, kõik Euroopa vääringu loomisel osalenud inimesed on Teile, president Hans-Gert Pöttering, ja Teile, daamid ja härrad, tänulikud selle toreda mõtte eest tähistada euro sünni 10. aastapäeva.
Ma kuulun nende hulka, kelle arvates on targem vältida tähtpäevaürituste arvu suurendamist, ent seekordse sündmuse pidamine on õigustatud, sest see tähistab suurimat panust Euroopa lõimumisse alates Euroopa Parlamendi üldvalimistest 1979. aastal. Me oleme loomulikult käinud pika tee, millest see meeldiv ja sõbralik kokkusaamine ei pruugi anda täit pilti.
Sooviksin tänada kõiki, kes selle tee kaardistasid ja seda mööda käisid. Selle kauge lähtepunkti võime leida 1970. aastast teie eelkäija, Luksemburgi peaministri Pierre Werneri raportist. Ent alles sellele järgnenud aastate rahakriis ja valuutakursside kõikumine pani kõnealuses valdkonnas tegutsema. Senikaua, kuni valuutakursid püsisid, ei häirinud meie ühisturu loomise püüdlus rahasüsteemi. Ent niipea kui nad kõikuma hakkasid, oli kuri karjas.
Pärast ebaõnnestunud katset luua vahetuskursisüsteem asusid Prantsusmaa ja Saksamaa aastatel 1975-1980 jõuliselt tegutsema ja selle tulemusena peeti Põhja-Saksamaal Bremenis kohtumine, kus otsustati luua Euroopa rahasüsteem ja võtta kasutusele euro eelkäija eküü. Sellel sammu toetasid meie partnerid Beneluxi maades ja Itaalias.
Pärast väheaktiivset etappi aastatel 1980-1988 sai protsess uue hoo, kui nõukogu moodustas Jacques Delorsi juhitava komisjoni, ning see päädis Maastrichti lepingu sõlmimisega.
Andkem au teerajajatele, kes on sellest teekonnast osa võtnud samamoodi nagu teiegi hiljuti, härra president, rääkimata minu sõbrast, kantsler Helmut Schmidtist, ja Saksamaa riigisekretärist Manfred Lahnsteinist; toonasest Prantsusmaa keskpanga presidendist Bernard Clappier'st, kes on Robert Schumani 1950. aasta deklaratsiooni üks kaasautoreid; Alexandre Lamfalussyst, kelle suurepärased, peaaegu kordumatud teadmised olid meile suureks abiks koos Helmut Schmidtiga käivitatud Euroopa rahaliidu komitee töös meie ettevõtmise taaselustamise nimel; Euroopa Komisjoni presidendist Jacques Delorsist, kes töö üle võttis; ja viimasena, ent sugugi mitte vähemtähtsana tuleb nimetada inimesi, kes koostasid ja allkirjastasid Maastrichti lepingu, mille tekst on tänini jäänud muutumatuks, eesotsas kantsler Helmut Kohli ja president François Mitterrandiga, kelle otsusekindlust tuleb eriliselt rõhutada, ning kõiki nende kolleege. Täna tuleb meil öelda neile kõigile üks suur aitäh.
Mida saame lausuda euro toetuseks selle 10. aastapäeval, mida me tähistame kriisi ajal? Milliseid häid sõnu võime kasutada aastapäevatoostis? Ennekõike on euro edu ületanud ootusi - mitte üksnes oma vastaste, vaid koguni pooldajate ootusi. Et mulle antud aeg piirdub vaid viie minutiga, siis ei hakka ma üksikasjadesse laskuma. 1995. aastast kuni 2000. aastani peetud vestlustes kõige tunnustatumate rahandusekspertidega olid nad kõik skeptilised euro kasutuselevõtu võimaluste ja selle edukuse suhtes.
Nagu äsja mainitud, on kümne aasta jooksul saanud eurost maailma tähtsuselt teine vääring ja üks hinnatumaid valuutasid. Selle usaldusväärne haldamine pakub meile kilbina kaitset kriisi eest ja loob pinnase inflatsioonivabaks majanduskasvuks. Ilma eurota oleks finantstornaado mandri-Euroopa pea peale pööranud ja majanduskriis oleks olnud palju hullem.
Ootame rahapoliitikas kriisi surve ohjamist vääringu voliala piires ja tee sillutamist inflatsioonivaba majanduskasvu taastumisele, millega me ei ole veel tegelenud, kuid mis peaks elluviimise korral lahendama suure eelarvedefitsiidi ja kriisist põhjustatud riigivõlaga seotud probleemid. Selles vallas usaldame end Euroopa Keskpanga juhtide ja töötajate kätesse, kes on alates kriisi vallandumisest näidanud oma märkimisväärseid teadmisi. Me hindame nende otsusekindlust ja sõltumatust.
Tahaksin lõpetada kahe märkusega. Me ei tohiks anda eurole üleilmset mõõdet - see küll toidaks meie edevust, ent mitmekordistaks ka meie riske. Euro on Euroopa ühisraha; see peab olema talle omase kultuuri kandja ning otstarbekuse ja stabiilsuse eeskuju teiste maailma vääringute hulgas.
Kokkuvõtteks olgu öeldud, et minu arvates ei peaks üldsus euroala pangandusregulatsiooni taastumise järel liiga kaua ootama. Mulle näib, et me võiksime kutsuda Euroopa Keskpanka üles asuda korda taastama ja teostama järelevalvet selle rakendamise üle vastavalt Maastrichti lepingu artikli 106 lõikele 5. Me vajame tugevat tõuget, erialaseid teadmisi ja otsuste tegemise ajakava, mille võiks koostada Euroopa Keskpank ja seejärel vastu võtta ja ellu viia euroala rahandusministrite nõukogu, mida juhite teie ise, president Juncker.
Ütlen lõpetuseks, härra president, et lõimumise sümboliks oleva euro edukus peab andma meile julguse astuda järgmine samm tihedamalt ühendatud Euroopa loomisel, mida on soovitatud erinevates lepingutes ja mille poole me püüdleme. Astugem läbikukkumise paratamatuse vastu jõuga, mida me ammutame edust. Täna tunneme seda edu euro nime all.
(Aplaus)
Pervenche Berès
Härra juhataja, euro on visiooni ja poliitilise tahteavalduse edukas tulemus, mitte turul müüdav toode. See on parim näide sellest, mida Euroopa suudab saavutada, kui kõik ühendavad oma jõud.
Loomulikult tänan sel puhul nii meie, meie laste kui ka kõigi teiste nimel euro loojaid ja ülesehitajaid: Pierre Wernerit, kes on täna siin, kantsler Helmut Schmidti, president Giscard d'Estaingi, Euroopa Komisjoni toonast presidenti Jacques Delorsi, kantsler Helmut Kohli, president François Mitterrandi, parun Alexandre Lamfalussyd, Tommaso Padoa-Schioppad, Philippe Maystadti ja kõiki teisi, keda ma ei nimetanud. Sooviksin aga avaldada tänu ka teie eelkäijatele, härra president, ja minu enda eelkäijatele Karl von Wogaule, kes on endiselt meiega ning Christa Randzio-Plathile, kes on samuti täna siin. Euroopa Parlamendil on olnud kogu asjas kandev roll, sest eurole ülemineku ajal ei olnud meie mureks mitte üksnes pangakontod, vaid ka kodanikud, kes pidid kohanema ja harjuma uue vääringuga ja võtma selle omaks. Leian, et meie institutsiooni tegevus selles vallas väärib äramärkimist ja tunnustamist.
Mul on hea meel, et tänane üritus toimub siin, Euroopa Parlamendis, mis on demokraatia kodu kõigi eurooplaste jaoks. Lõppude lõpuks on euro siiski esmajoones meie kõigi ja alles seejärel pankade mure. Igal juhul on see eurooplaste mure, nagu meile rõõmsalt öeldakse. Mõned valitsused tunnevad vastumeelt Euroopa seostamisel sümbolitega. Ent eurooplased ise võtsid euro kasutusele, pidades seda Euroopa Liitu kuulumise sümboliks.
Kõik me muidugi ei kasuta veel eurot. Alguses oli meid üksteist, nüüd on meid kuusteist. Me ootame uusi liikmeid ühinema. Mul on tunne, et kriis on pannud mõnesid riike uuesti kaaluma, kas liituda euroalaga või mitte. Arvan, et see tõendab meie edukust kõige paremini. Nagu tihti on näha, saavutab Euroopa edu oma tõhusust näidates, ning euro 10. aastapäeva tähistamisel näeme selgelt, et eurole antud hinnang on valdavalt positiivne. Mõned seni kõhelnud riigid võivad nüüd tulla euroala uksele koputama. Me üksnes julgustame neid seda tegema vastavalt asutamislepingule, mis on püsinud siiani muutumatuna ja mille kasulikud sätted võimaldavad Euroopal lahendada majandus- ja rahandusküsimusi konsolideerimise ja laienemise sammastele tuginedes.
Aastapäev on aga ka tulevikku vaatamise aeg. Euro, mida viimased kümme aastat on täiustanud, peab nüüd muutuma kättesaadavaks ka uutes valdkondades - ma ei taha öelda, et me pole nendega üldse tegelenud, vaid et see töö on veel pooleli.
Jean-Claude Juncker kirjeldas praegust kriisi majanduskoostöös. Tegu ei ole tavaolukorraga. Selles kriisis mõistame kõik, et kui majandusliit oleks suutnud areneda sama kiiresti kui rahaliit, siis oleks meie olukord palju parem. Õppigem siis sellest. Ei ole normaalne, et me keskendume eelarvedefitsiidile ja jätame unarusse riiklike kulutuste kvaliteedi. Valitsused peavad õppima rääkima üksteisega oma majanduspoliitikast. Ei ole normaalne, et liikmesriigid võtavad nii erineva intressimääraga laene, kui neil on sama vääring ja sama Euroopa Keskpanga kehtestatud intressimäär.
Sama käib ka finantsturgude järelevalve kohta. President Valéry Giscard d'Estaing mainis artikli 105 lõiget 6, mis on meie ühine platvorm, kust saame edasi areneda. Minu arvates seisneb üks selle kriisi õppetundidest selles, et see näitab Euroopa Keskpanga kui järelevalve teostaja tähtsust. Me ei taha eraldada finantsturgude järelevalvet makromajanduslikust järelevalvest. Kuid kui me soovime seda saavutada, tuleb meil, poliitilistel liidritel, mõelda, kuidas tasakaalu saavutada. Kui Euroopa Keskpanga ülesandeid laiendada, siis tuleb näidata, kuidas luua tulevikus institutsionaalne tasakaal tervikuna.
Tahaksin teha veel ühe märkuse euro rahvusvahelise rolli kohta. Olen nõus, et me ei peaks nõudma eurole sellist pöörast privileegi nagu reservvaluutaks olemine. Siiski pole õige ka see, et me kulutame euro loomisele kümme aastat ning kümme aastat pärast eurole üleminekut oleme rahvusvahelisel areenil endiselt passiivsed ja euro tugevust ei ole üleilmse rahasüsteemi tasakaalustamisel selgemini näha.
Lõpetuseks olgu öeldud, et minu arvates on euro palju enamat kui pelgalt üks vääring. Seepärast on see Euroopa Parlamendi jaoks tähtis küsimus. See on vahend, mis teenib meie kodanikke, kes on silmitsi ajaloo ühe tõsisema kriisiga. Me peame kasutama seda võrratut Euroopa sümbolit selleks, et aidata oma kodanikel pääseda kriisist parimal võimalikul viisil.
Werner Langen
Härra juhataja, kümme aastat eurot annab tõesti põhjuse tähistamiseks. Kui kümme aastat tagasi oleks keegi julgenud öelda, et euro areneb nii menukalt, nagu ta seda teinud on, siis oleks ta välja naerdud. Euro edule on kaasa aidanud hulk inimesi; mulle meenuvad rohked skeptilised sõnavõtud - eurot nimetati enneaegselt sündinud lapseks ja elujõuetuks ettevõtmiseks -, ent täna teame, et see oli visioon, mille realiseerumise taga olid paljud inimesed. Eelkõneleja tuletas meile meelde kõiki neid inimesi, kes andsid sellesse protsessi oma panuse, samuti pöördepunkte, Euroopa rahasüsteemi, mis kujutas endast Euroopa Keskpangaga tehtud kokkulepet luua keskkurss, Delorsi raportit, kus sätestati rahaliidu juurutamine kolmes etapis, Maastrichti lepingut - vaid kaks aastat pärast Berliini müüri langemist - ja üleminekuperioode. Paljud inimesed on olnud euro edukuse tagamise juures.
Parlamendikomisjoni esimees proua Berès ütles juba, et selle aja jooksul - eelkõige alates 1994. aastast, mil algas Maastrichti lepingu rakendamine, kuni 2002. aastani -, tegi parlament aktiivset koostööd pangatähtede ja müntide kasutuselevõtu vallas, samuti arvukate raportite, arutelude, arvamuste ja ettepanekute koostamisel, ning ma sooviksin tänada eeskätt kaht sel ajal tegutsenud parlamendikomisjoni esimeest, Karl von Wogaud ja Christa Randzio-Plathi, kes esindasid Euroopa Parlamenti ka välismaailmas ja andsid vajaliku parlamentaarse toe selle ettevõtmisele, mis pärines algselt ju valitsustelt. Ka täna püüame proua Berèsi juhtimisel olla oma ülesannete kõrgusel.
18. novembril võttis Euroopa Parlament suure häälteenamusega vastu raporti, milles me kirjeldame edukäiku, ülesandeid, ohte ja probleeme; ma sooviksin proua Berèsi jutule lisada veel paar tähelepanekut.
Euro on olnud väga edukas ja see on ainulaadne projekt - Euroopa Keskpanga juhtimisel aetav tsentraalne rahapoliitika ning kohalik eelarve- ja finantspoliitika. Tulevikus on tähtis, et nende kahe stabiilsuse ja kasvu paktis nimetatud vastutustasandi vaheline side säiliks ka kriisi ajal. Ilma stabiilsuse ja kasvu paktita ning eelarve- ja finantspoliitika rangema koordineerimiseta oleks euro tulevikus silmitsi riskidega, mida on praegu võimalik vältida. Selles kontekstis soovitan ma eeskätt euroala liikmesriikidel, aga ka kogu Euroopa Liidul suhtuda sellesse distsipliini, sellesse koordineeritud koostöösse tõsisemalt, kui seda varasematel aegadel on teatud küsimustes tehtud.
Euro on inflatsiooni märkimisväärselt aeglustanud ning andnud kindlustunde ja stabiilsuse; sellest on saanud maailma tähtsuselt teine reservvaluuta nii lühikese ajaga, mida keegi ei osanud ette näha. Euro suurendas vajadust liikmesriikide struktuurireformide järele ja seetõttu on sellest saanud isegi üleilmastumise ajastul ettevõtete ja riikide "vormis hoidmise programm”. Euroala institutsioonid, millest mitut mainis ka eelkõneleja - rahandusministrite nõukogu, eurorühm ja paljud teised asutused - on loonud vajalikud tingimused koos komisjoni ja Euroopa Keskpangaga, sest nad töötasid juba, sest nad olid juba enne olemas, sest nad tegutsesid iseseisvalt, et reageerida kiiresti, usaldusväärselt ja korrektselt majanduskriisile.
Meil on euro, mille abil loodi Euroopa finantsturg. Selle ühise edukäigu põhjal saab teha poliitilise järelduse, et ühisrahaga ja ühtse siseturuga riigid on saavutanud ainulaadse lõimumisastme, mis tagab rahu ja õitsengu.
Me ei saa võtta aga eurot iseenesestmõistetavana. Esitatud on palju konkreetseid palveid ja nõudeid võtta riske tõsiselt: tänasel aastapäeval ei saa jätta märkimata riikide majanduse kaugenemist, millega kaasnevad märkimisväärsed palgakasvu ja eelarvepuudujäägiga seotud ohud.
Täiesti omaette aspekt on riigivõlakirjade intressimäärade erinev liikumine. Hetkel oleme tunnistajaks olukorrale, kus juba kerkinud intressimäär tõuseb veelgi, tuues üksikutes euroala liikmesriikides kaasa uued võimalikud probleemid.
Tuletan Euroopa Parlamendile meelde, et eelkõige euroala laienemise teemal ei saa teha mingeid järeleandmisi ja kõik euroala liikmesriigid peavad järgima Maastrichti lepingu tingimusi.
Üldsus on euro hästi vastu võtnud. Ta on saavutanud maailma usalduse. Ta on läbinud esimese katse edukalt ja andnud ainukordse panuse Euroopa rahvaste kestvasse lõimumisse. Selle üle võime kõik uhked olla. Tänan!
(Aplaus)
Jean-Paul Gauzès
PPE-DE fraktsiooni nimel. - (FR) Härra juhataja, Prantsuse Vabariigi president, peaminister, Euroopa Keskpanga president, volinik, daamid ja härrad, kolleegid, siin on öeldud juba palju häid mõtteid.
Kümne aastaga on eurost saanud tugev Euroopa sümbol. Ent ideed, et Euroopa võiks luua ühisraha, mille alused olid sätestatud eeskätt Bremeni kokkuleppes rahasüsteemi kohta 1978. aastal ja eküü loomisel, oleks omal ajal võinud tabada ka turgude ja Euroopa-väliste peamiste rahandusasutuste skeptitsism. Me peaksime südamest tänama ja õnnitlema kõiki selle otsuse tegijaid, kelle nimesid on täna juba mainitud.
Euro loomine on parim tõestus sellele, et poliitilise tahte olemasolul suudab Euroopa langetada ühise õitsva tuleviku nimel pikaajalisi otsuseid. Tänasel päeval kannab see aastapäev endas väga asjakohast lootusesõnumit.
Siiski tuleb nentida, et meie kaaskodanike hulgas valitsesid euro suhtes veel hiljaaegu vastakad tunded. Nende jaoks, kes reisivad, olid ühisraha eelised ilmselged. Nende jaoks, kes ei reisi, seostus euro hinnatõusuga. Uuringud on näidanud, et enamikus riikides tajuti inflatsiooni, kuigi ametlikel andmetel oli rahapoliitiline stabiilsus ennekõike tänu Euroopa Keskpanga tegevusele tagatud. Tegelikult kasutasid mõned eurot kindlasti ära selleks, et hindu ülespoole ümardada; ja võib-olla polnud ka tarbijad piisavalt tähelepanelikud.
Kui euro hakkas dollari suhtes kallinema, siis kuulsime kommentaare ka mõnedelt tootjatelt, kes valmistavad oma toodangut enamjaolt euroalal, ent realiseerivad seda väljaspool seda piirkonda. Euroopa Keskpanga kriitikud ei ole seadnud kahtluse alla panga sõltumatust, vaid pigem selle seatud intressimäärasid, mis näisid liiga kõrged.
Nüüdseks on kriis paljusid neid tundmusi muutnud. Me kõik mõistame, et euro on otsustav tegur, mis aitab leevendada USA-st Euroopasse jõudnud kriisi mõju. Euroopa Keskpank on vaidlematult olnud kõige kiiremini reageeriv keskpank. Tema ülimalt asjakohased otsused on ühehäälselt heaks kiidetud. Missugune oleks olukord olnud siis, kui iga liikmesriik oleks pidanud kaitsma enda omavääringut? Devalveerimised olnuks möödapääsmatud ja valuutakriisi poleks õnnestunud vältida.
Euro rõõmustavad tulemused peavad julgustama meid jätkama ja avardama majanduspoliitika koordineerimist ning järgima stabiilsuse ja kasvu pakti põhimõtteid. On tõsi, et erandeid võib ja vahest tulebki lubada, ent need saavad olla vaid ajutised ja eelarvetasakaalu põhimõttele tuleb kindlaks jääda. Range eelarve- ja majanduspoliitika on pikemas plaanis vajalikum kui kunagi varem. See garanteerib tõhususe, konkurentsivõime ja kasvu. See on meie ühisraha - euro - tugevuse pant.
Robert Goebbels
Härra juhataja, praegusel ebakindlal ajal on tähtis, et meil oleks midagi, millel on kindel väärtus - see on euro. Et mul õnnestus rahandusministrite nõukogu liikmena osaleda mõnedes tulevase ühisraha ettevalmistustes, oli mul võimalik näha nii euro pooldajate kui ka vastaste kahtlusi ning liikmesriikide puiklemist, mis lõppkokkuvõttes muutis eurorühma tugevamaks koostööfoorumiks, mis oli oma ajast ees. Et mõned riigid olid langetanud meelekindla otsuse liikuda edasi ja muuta lõimumine kõigi kaaskodanike jaoks käegakatsutavaks, said teoks kaks Euroopa parimat saavutust. Pean siin silmas Schengeni lepingut, mis sätestas eurooplaste vaba liikumise ja sündis viie riigi - president Mitterrandi juhitud Prantsusmaa, kantsler Kohli juhitud Saksamaa ning Beneluxi maade - algatusel. Nüüdseks on Schengeni piirkonnaga liitunud ka Šveits, ent britid ja iirlased kardavad avatud Euroopat ikka veel.
President Mitterrand ja kantsler Kohl olid ühtlasi euro poliitilised autorid, ehkki seda rahapoliitilist edu toetasid paljud alates Jacques Delorsist. Selle moraal on eelkõige see, et igaüks, kes tahab paremat Euroopat, ei peaks kartma valitsustevahelist tegevust, eriti kui on olemas riikide koalitsioon, kes tõepoolest soovib Euroopat edasi viia. Euroopa tihedama koostöö heaks näiteks on kasvõi Prümi leping, mille eesmärk on võidelda raskete kuritegudega. Ajal, mil põhiseaduse leping on mitte üksnes Prantsusmaa, vaid ka Hollandi kummaliste poliitiliste jõudude "ei” järel surnud ja maha maetud ning mil Lissaboni "minilepingu” nime all tuntavat vastuvõetamatut õigusakti blokeeritakse Iirimaal ja võimalik, et ka Tšehhis, peaksime tõestama, et Euroopa toimib endiselt, toetudes ülimalt tihedale koostööle.
Igal juhul on euro endiselt atraktiivne. Sloveenia järel liitus meiega äsja Slovakkia. Ülejäänud tunnevad ärevust, kas nad saavad ikka euro pakutavast kaitsest rohkem kasu. Koguni Ühendkuningriigis on hakatud kõhklema riigi paljuhinnatud isoleerituses seoses naela nõrgenemisega, mille tagajärjel on maailma peamisest reservvaluutast saanud vähem kui sajandiga täiesti tavaline vääring. Tänu Wim Duisenbergi, Jean-Claude Trichet' ja teiste inimeste järjepidevatele jõupingutustele on euro kümne aastaga muutunud maailma tähtsuselt teiseks reservvaluutaks. Loomulikult on dollar endiselt üleilmsete tehingute valitseja, mis pakub turvalisi investeerimisvõimalusi, kuid USA tohutu võlakoorem, mis on tekkinud seeläbi, et ülejäänud maailmal on lastud rahastada ameeriklaste elustiili, külvab üha rohkem kahtlust, kas maailma suurim majandusjõud suudab oma lubadustest kinni pidada. Tegelikult on finantsmaailm kaldumas euro ja dollari kaksikvõimu suunas. Rahapoliitiline kaksikvõim ilmneb tavaliselt pariteetsuse kohandamisel, mis toimub sageli järsult. Praegusel ulatusliku majanduslanguse perioodil vajab maailm stabiilsust ja uut kindlust. Eurol on uue stabiilsuse tagamisel peaosa. Euroopa Keskpank (EKP) on teinud kõik vajaliku, et tulla toime üleilmse finantskriisiga, mis on "valmistatud USA-s”.
Nagu Jacques Delors ütles, võiks euro kaitsta kilbina kogu Euroopat, ent seni ei ole see Euroopa majandust veel piisavalt stimuleerinud. EKP vastutab vaid rahapoliitika eest. Lõppude lõpuks on komisjon üksnes esimese järgu nõustaja, kes jagab üldiselt kasulikke soovitusi, ent tõelised majanduslikud otsustajad on ikkagi riigid, kes tegutsevad paraku organiseerimatult. Ehkki 27 riigi kumulatiivse majandusjõu tulemuslikul ühtlustamisel võiks imesid korda saata, on eurorühm Jean-Claude Junckeri kiiduväärt jõupingutustest hoolimata siiski pelgalt mitteametlik arutelurühm. 1999. aasta kevadel oli mul võimalus olla tunnistajaks sellele, kuidas mõned rahandusministrid, sealhulgas Oskar Lafontaine, Dominique Strauss-Kahn, Carlo Ciampi ja mõned teised püüdsid eurorühma raames arendada majandus- ja rahanduskoostööd Euroopa Liidu ja Euroopa Keskpanga vahel. Wim Duisenberg tegi vihase märkuse: "Euroopa Keskpangaga ei saa toimuda mingisugust ex ante koordineerimist, sest te peate alati reageerima ex post meie otsustele.” Põhjus on lihtne - EKP on praegu ja ka tulevikus rahanduspoliitika määramisel sõltumatu; ent sõltumatus ei tähenda, et keelatud on viljakas dialoog institutsioonide vahel, kelle ülesanne on kaitsta 500 miljoni eurooplase huve ja ühist saatust. Miski ei takista riike korraldamast enda tegevust paremini, et koordineerida oma majanduspoliitikat korrektselt, olgu siis tegu ELi liikmesriigiga või kolmanda riigiga, nagu Jean-Claude Juncker just arukalt märkis.
Wolf Klinz
Euroopa Parlamendi president, Prantsuse Vabariigi president, eurorühma president, Euroopa Keskpanga president, volinik, kolleegid, on ülimalt kahetsusväärne, et tänasel pidulikul istungil viibib nii vähe liikmeid, sest tegu on tõepoolest ajaloolise sündmusega. Me juba kuulsime mitmelt kõnelejalt, kui suur skeptilisus valitses euro kasutuselevõtu ajal. Arvati, et ainuüksi miljardite pangatähtede ja müntide logistika on käsitamatu ning mõtet, et me võiksime ühendada ühtse rahapoliitika liikmesriikide eelarvepoliitikaga, ei peetud mitte suureks proovikiviks, vaid lihtsalt võimatuks.
Täna kõnelevad faktid sootuks teist keelt. Euroopa rahaliit on tegelikkus; euro on olnud kasutusel kümme aastat. Tegu on väikse poliitilise imega ja taas kord on saanud tõeks komisjoni esimese presidendi Walter Hallsteini sõnad: "See, kes ei usu Euroopa asjades imedesse, ei ole realist”.
Alguses paljudes liikmesriikides valitsenud kodanike kahtlused euroga kaasneva hinnatõusu suhtes on nüüdseks hajunud. Euro on omaks saanud ja paljud kodanikud on selle rõõmuga vastu võtnud. Sellest on saanud Euroopa nähtav tunnus: lisaks hümnile ja lipule on see üks väheseid sümboleid, mis meil täna on.
Minu arvates võib väita, et Euroopa Keskpanga esimestel tegutsemisaastatel seilasid Euroopa ja selle majandus suhteliselt vaiksetes vetes, nii et pangal oli üsna lihtne hinnastabiilsust tagada. Väärib siiski mainimist, et keskmine aastane inflatsioonimäär on euro esimese kümne kasutusaasta jooksul olnud ligikaudu 2%, mis on enam-vähem vastavuses Euroopa Keskpanga endale võetud eesmärgiga. Teisest küljest oli alati stabiilsuse eeskujuks toodud Saksa marga keskmine inflatsioonimäär 50 kasutusaasta jooksul 3%. Seega võib öelda, et Euroopa Keskpank on teinud head tööd.
Nüüdne kriis näitab aga Euroopa Keskpanga tõelist tugevust ja sisu. Tal on siin väga tähtis roll. Ta on tõestanud, et on sõltumatu, tulemuslik ja meelekindel ning tegutseb otsustavalt ja kiiresti. Temast on saanud eeskuju mõnedele keskpankadele Euroopa riikides, kes ei ole veel euroala liikmed, aga ka väljaspool Euroopat. Ta on andnud USA Föderaalreservile selgelt mõista, et ta püüdleb eduka rahanduspoliitika poole mitte hoolimata oma sõltumatusest, vaid just seepärast, et ta on poliitiliselt sõltumatu ega ole erinevate valitsuste lükata-tõmmata.
Nüüd me teame, et praegu, kui liikmesriikide pangandussektorid on toodud kaitsva varju alla, töötavad liikmesriigid välja mitmesuguseid majanduse elavdamise kavasid, et hajutada finantskriisi negatiivset mõju reaalmajandusele. See seab Euroopa Keskpanga ette uued ülesanded, sest tekib oht, et erinevad käsitusviisid põhjustavad moonutusi konkurentsis, euroala liikmete vahel seni osaliselt saavutatud lähenemisel tekib tagasiminek ja me hakkame nägema üha suurenevat lahknevust meie arengus. Sellele on vaja vastu seista; niisiis on väga tähtis, et stabiilsuse ja kasvu pakti ei õõnestataks ega jäetaks tähelepanuta. Vastupidi, me peame hoolitsema selle eest, et see jääks kehtima. Seepärast ongi ülimalt oluline, et iga liikmesriik hakkaks ellu viima struktuurireforme, millele komisjon ja Euroopa Keskpank on minevikus korduvalt tähelepanu juhtinud.
Eelseisvatel aastatel saab Euroopa Keskpank endale uue ülesande. Kriis on meile õpetanud, et Euroopa finantsturul on meil vaja mingit laadi järelevalvemehhanismi, ja selles valdkonnas võib Euroopa Keskpank võtta endale põhirolli. Ta on andnud märku, et on põhimõtteliselt nõus looma teatud tüüpi Euroopa tsentraalse järelevalvesüsteemi, mis sarnaneb Euroopa Keskpankade Süsteemile. Euro rahvusvahelist mõju on vaja tugevdada. Euroala peab rääkima ühel häälel; samuti peab ta olema ühtsena esindatud sellistes rahvusvahelistes organisatsioonides nagu Rahvusvaheline Valuutafond ning Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon (OECD).
On selge, et ühisraha, millel puudub ühine eelarvepoliitika, on praegu ja ka tulevikus riskantne ettevõtmine. See ei ole tühiasi. ELi ees seisavad ikka veel suured probleemid: meil on suur ja kahjuks kasvav tööpuudus, demograafilised muutused, migratsioonisurve, suurenev vaesus mõnedes ühiskonnasektorites ning üleilmastumisest tingitud karmim konkurents. Euroala suudab need probleemid lahendada vaid juhul, kui liikmesriikide majanduspoliitika õnnestub tihedamalt kokku siduda. Euroala presidendi ametissenimetamine oli esimene samm selles suunas, ent nüüd on vaja enamat.
Cristiana Muscardini
Härra juhataja, daamid ja härrad, kümne aastaga euro abil loodud rahvusvahelise kaubanduse taimelava ja euro kasutuselevõtt reservvaluutana näitavad, et sellest on kujunenud üleilmne mõõdupuu. Euro on taganud rahapoliitilise stabiilsuse ja soodustanud euro kasutusele võtnud liikmesriikide majanduse lõimimist, hoolimata mõnedest ekslikest hinnangutest, mis tekitasid kodanike jaoks probleeme nii euro ja omavääringu vahelise tegeliku vahetuskursi tõttu kui ka kaupade ja teenuste hindade vähese järelkontrolli pärast.
Euro loodi ilma välise sunnita ja sõjaliste vallutuste või poliitilise hegemooniata. See väljendas nende üheteistkümne valitsuse vaba tahet, kes uskusid asutamislepingutes sätestatud majandus- ja rahaliitu, mis kujutab endast meie jaoks seni kättesaamatuks jäänud olulist sammu poliitilise liidu saavutamisel.
Mõned probleemid tekkisid ebatõhusa süsteemi tõttu, mis ei olnud valmis ülesandeks kontrollida muid kaasnevaid nähtusi; ma pean silmas üha kiiremat rahvusvahelistumist ja suuri muutusi rahvusvahelise kaubanduse toimimise viisis. Tänu eurole on olnud võimalik ületada mitmeid raskusi, millest kõige suurem on praegune finantskriis, ning kaitsta meid turge laastanud suure surve eest. Kui poleks olnud eurot, siis oleks kordunud 1992. aasta sündmused, ainult et palju hullemal kujul.
10. aastapäeval on meil hea meel tervitada euroala 16. liiget Slovakkiat. Euroopa Keskpanga (EKP) ja komisjoni võetud kriisivastased meetmed on hetkeolukorra mõju leevendanud ja piiranud, ent me leiame endiselt, nagu ka paljudel varasematel kordadel siin istungisaalis, et rahanduspoliitika lahutamine majanduspoliitikast on mõeldamatu. Tuleb tunnistada, et praegune situatsioon on pisut ebaharilik: 16 liikmesriigis on ühisraha, komisjon kontrollib 27 riigi majanduspoliitikat nii hästi, kui ta suudab, ja 11 liikmesriigis on omavääring.
Rahanduspoliitika kooskõlastamine majanduspoliitikaga, mida pole tegelikult olemas, ei ole sugugi halb saavutus, ent kui liikmesriikide majanduspoliitika eest vastutavad institutsioonid ei suhtle keskpankade ja EKP-ga, kes peab kõigi nende riikide poliitika ühendama, ja vastupidi, siis on Euroopa Liidul jällegi raske praegust kriisi käsikäes ületada, rääkimata pidevatest probleemidest, mille välismaailm ja üleilmastumine meile ise koju kätte toovad.
Loodame, et hiljutised kogemused veenavad inimesi vajaduses teha Euroopas muudatusi, taastades selleks majanduse tsentraalse juhtimise ning kindlustades EKP ning poliitilise ja kavandamisstrateegia eest vastutavate Euroopa institutsioonide vahel parema sidususe ja sideme. Hiljutine energiakriis näitas meile samuti, et peamistes strateegilistes küsimustes on ühtne majanduspoliitika üldsuse huvides ja seda ei saa edasi lükata. Kui poliitiline tahe on olemas, siis euro kasvav mõjuvõim toetab selle poliitika kasutuselevõttu.
Alain Lipietz
Härra juhataja, Prantsuse Vabariigi president, eurorühma president, Euroopa Keskpanga president, volinik, tahaksin teile meelde tuletada, kuidas 1992. aastal, mil oli veel täiesti selgusetu, kas prantslased hääletavad Maastrichti lepingu poolt, pidas Jacques Delors Prantsusmaa roheliste partei üldkogus kõne, tänu millele õnnestus kokku saada puuduolev 1-2% häältest.
Ta ütles meile: "Hääletage euro poolt, siis saame endale poliitilise Euroopa, sest kui me ei loo poliitilist Euroopat, mis hoiaks Euroopat kontrolli all, siis inimesed ei võta seda omaks; nad ei võta seda iial omaks.” Ta ei veennud meid. Maastrichti leping kiideti heaks, ent poliitilist Euroopat ei loodud. See ongi probleem, millega me seisame täna silmitsi.
Miks me tollal euro vastu olime? Sellel oli kaks peamist põhjust. Esiteks tundus meile, et Maastrichti kriteeriumid viivad Euroopa vähemalt viieaastasesse protsüklilisse languspoliitikasse, teiseks ei sobinud meile viis, kuidas ühendati rahanduspoliitika Maastrichti lepingu kaudu üldise majanduspoliitikaga. Euroopa Keskpanga sõltumatuse huvides oleksime eraldanud rahanduspoliitika muudest poliitikavaldkondadest.
Võin ausalt tunnistada, et ehkki Maastrichti leping ei veena mind ka täna, meeldivad mulle ja teistele rohelistele majandus- ja rahaliidu õigusaktides ning nende rakendamises tehtud muudatused.
Toimunud on kolm suurt muutust. Esiteks on kehtestatud hinnastabiilsus, mille määr jääb 2% lähedale, s.t pisut alla selle. See eesmärk võib tunduda pisut absurdne. Hetkel, mil maailma ähvardab deflatsioon ja olukorda halvendab mõnede riikide keinslik soov vähendada kiirustades oma käibemaksumäära, on ilmselge, et 2%list eesmärki ei saa seada enam puhtalt näitamise pärast. Kui me ei suuda seda 2%list eesmärki saavutada, tekib oht, et meile kehtestatakse väga kõrged reaalintressimäärad.
Teine suur reform on loomulikult stabiilsuse ja kasvu pakti reform, mis viidi ellu 2005. aastal ja mis võimaldab meil täna ajada kontratsüklilist kriisivastast poliitikat.
Kolmas oluline uuendus seisneb asjade tegeliku toimimise viisi muutmises. Lakkamatu dialoog härra Trichet', härra Almunia, härra Junckeri ja härra Barroso vahel, nagu me siin istungisaaliski nägime, on rangelt võttes vastuolus Maastrichti lepinguga. Mina pean härra Trichet' ja härra Almunia koostööd samaväärseks näiteks härra Bernanke ja härra Paulsoni koostööga, mis on positiivne ja soovitatav. Mida siis teha? Mul ei ole muud lisada kui seda, et peaksime Maastrichti lepingu häid aspekte korralikult rakendama.
Meil on tõsine probleem vahetuskursi määramisega, mida on korduvalt maininud ka minu eelkäijad. Vahetuskursi määramise ülesanne on antud nõukogule. Me peame leidma vahendid tagamaks, et nõukogu kehtestab Euroopale vahetuskursi, mis ei tulene juhuslikult Euroopa Keskpanga valitud intressimäärast, vaid kajastab adekvaatselt tööstuspoliitikat. Me peame otsima selleks sobiva viisi.
Teiseks ei ole Euroopa Keskpanga eesmärk mitte üksnes säilitada 2% lähedale jääv inflatsioonimäär, vaid rakendada ka Euroopa poliitikat, mille all ma pean silmas Lissaboni ja Göteborgi strateegiaid. Meil peavad olemas olema meetodid, kuidas Euroopa Keskpank saab eravõlgnevusi refinantseerida ja rediskonteerida vastavalt Göteborgi ja Lissaboni strateegiatele.
Sarnaselt varem mainitule tahan lõpetuseks lisada, et Euroopa tasandil valitseb järelevalvevajadus ja Euroopa Keskpank sobib kõige paremini vajadust täitma.
Ilda Figueiredo
On kahetsusväärne, et eurot vabanduseks tuues ei kasuta me võimalust analüüsida süvitsi praeguse tõsise sotsiaalse olukorra ja kasvava ebavõrdsuse, tööpuuduse, ebakindla ja kehvasti tasustatud töö ja vaesuse põhjustanud neoliberalistliku ja monetaristliku poliitika rakendamise tagajärgi.
On vastuvõetamatu, et me klammerdume selliste ideoloogiliste dogmade külge nagu hinnastabiilsus ning stabiilsuse ja kasvu pakti ebamõistlikud kriteeriumid, mida kasutatakse ettekäändena, et korraldada erastamisi ja loobuda riigi sotsiaalsetest ülesannetest tulenevast vastutusest. Selle lähenemisviisi alla kuulub ka õhukese riigi ja tõhusama erasektori idee, mille eesmärk on kehtestada nn palgapiirang, mis toob kaasa aeglase nominaalpalga tõusu ja koguni reaalpalga vähenemise, nagu Portugali juhtum kahjuks selgelt näitab.
Me ei saa nõustuda libasõltumatusega, mis on antud Euroopa Keskpangale, kes punnib intressimäärade alandamisele alati viimase võimaluseni vastu ja hoiab eurot ülehinnatuna vaid selleks, et kaitsta arenenuma majandusega riike ja võimsamaid majandus- ja finantsrühmi, halvendades seeläbi olukorda haprama majandusega riikides, kus inimestel on väiksemad finantsressursid.
Euroopa Keskpanga poliitika on toonud kaasa Euroopa majanduse aeglustumise, mis näitab selgelt vajadust viitintressimäärade lisavähendamise järele. Kui töötajate ja pensionäride ostujõud on möödunud kümnendil vähenenud, siis majandus- ja finantsrühmade kasum on saavutanud kõrgeima taseme viimase 30 aasta jooksul, tuues kaasa rõõmu ja rahulolu, millest oleme selles istungisaalis kuulnud. Isegi praeguses kriisis, mille need rühmad on ise põhjustanud, natsionaliseerivad nad tekitatud kahju, et erastada seejärel kasum, samas kui töölised, mikro- ja väikeettevõtjad, pensionärid ja töötud kannatavad kriisi tagajärgede all ning peavad parimal juhul leppima vaid jäänustega. Vaadake, mis toimub finantssektoris, kus mõned pangad on suurendanud oma hinnavahesid alates finantskriisi vallandumisest juba rohkem kui kord ja kus küsitav marginaal on aasta jooksul kahekordistunud, karistades sel viisil uusi laenuvõtjaid isegi rohkem.
Seepärast nõuame neoliberaalse ja monetaristliku poliitika kohest kõrvaleheitmist ning lõpu tegemist stabiilsuspaktile, maksuparadiisidele ja Euroopa Keskpanga libasõltumatusele. Seepärast nõuame ELi eelarve märkimisväärset suurendamist tulu ja jõukuse õiglase jaotuse põhimõttel, et sünniks õige majandusliku ja sotsiaalse sidususe poliitika ja heidetaks kõrvale samasugused päästku-end-kes-saab-meetmed, mis lasevad rikkaimatel veel rikkamaks saada ja muudavad vaesed veel vaesemaks, nagu euroala liikmesriikide vahelise ebavõrdsuse ja erinevuste suurenemine on selgelt näidanud.
Seepärast rõhutame me tarvidust toetada tootmist ja mikro-, väike- ja keskmise suurusega ettevõtteid; edendada kvaliteetseid avalikke teenuseid; parandada mitte üksnes kõige kehvemas olukorras olevate inimeste, vaid ka keskklassi laenuvõimalusi ja suurendada leibkondade ostujõudu; luua uusi töökohti ning leevendada miljonite inimeste vaesust ja kehva olukorda.
Nigel Farage
fraktsiooni IND/DEM nimel. - Härra juhataja, nautige euro 10. aastapäeva, sest kahtlen väga, kas te 20. aastapäeva enam tähistate. Täna hommikul nähtu meenutab kangesti nõukogude aega. Kas mäletate, kui viisaastakuplaanide edukast täitmisest teatati juba enne nende käikulaskmist, sealjuures räägiti palju rekordilisest saagist ja traktorite esmaklassilistest tootmisnäitajatest? Nii nagu möödunud aegadel, pakuti ka täna hommikul meile ametisse mittevalitud ja vananevate bürokraatide järjestikusi ettekandeid selle kohta, kui edukas on kogu ettevõtmine olnud. See on pettekujutelm.
Väide, et EKP on teinud head tööd, on ennenägematu. Eelmise aasta juulis tõstis Euroopa Keskpank intressimäärasid just sel hetkel, kui turu areng aeglustus ja mujal maailmas hakati intressimäärasid langetama. Selles pole loomulikult midagi üllatavat, sest euro olemus seisnebki poliitilise klassi tahte pealesurumises Euroopa rahvastele. Tuletan meelde, et vaid kaks riiki - Taani ja Rootsi - korraldasid euro kasutuselevõtuks rahvahääletuse ja mõlemad ütlesid "ei” - selle väikse sõna, mida te igal võimalusel püüate vältida.
Euroala ei ole veel kunagi proovile pandud, ent see aeg on tulemas. Hispaania on majandusraskustes. Itaalia poleks Saksa toonaste majandusteadlaste sõnul pidanud üldse kunagi euroga liituma, ent ma arvan, et põhitähelepanu tuleks meil pöörata hoopis Kreekale. Tänavatel on tuhanded noored, kes nõuavad, et nende valitsus võtaks midagi ette, et ta langetaks intressimäärasid, devalveeriks vääringu. Aga Kreeka valitsus on takerdunud euro piirangutesse. Ta ei saa midagi ette võtta. Ka Kreeka tulevased valimised ei saa midagi muuta. Kui inimestelt on võetud võimalus otsustada valimissedelite abil omaenda saatuse üle, siis ma kardan, et ainus loogiline alternatiiv ongi vägivald.
Euro abil olete saatnud inimesed majanduslikku vanglasse. Te olete toppinud inimesed Völkerkerkerisse, millest väljapääsemine nõuab suurt julgust. Selleks on vaja eestvedamist või vahest ka vältimatut majanduslangust. Te võite mind välja vilistada või minu üle naerda, ent pidage meeles: euroalasse mittekuuluv Suurbritannia on suutnud naela devalveerida ja alandada intressimäärasid. Me oleme suutnud teha, mida vaja. Vilistage, kui soovite, ent kas te olete märganud, et võlakirjade turul kaubeldakse Kreeka võlakirjadega 233 baaspunkti võrra kõrgemal kui Saksa omadega? Saan praegu aru, et enamik siinolijaist ei suuda isegi mõista selle tähendust ja need, kes mõistavad, ei tee sellest väljagi. Te võite oma pead liiva alla peita, kui soovite. Kui soovite, võite turgudel toimuva tähelepanuta jätta, aga ühel päeval jõuab kätte aeg, kus turg ei jäta teid enam tähelepanuta.
Roger Helmer
Härra juhataja, viimase 200 aasta jooksul on tehtud pool tosinat katset luua ühisraha või fikseeritud vahetuskursimehhanisme. Kõik need on läbi kukkunud, kõik nendes osalejad kahju saanud ja nii on lugu ka euroga. Skeptikute ammuennustatud tasakaalustamatus hakkab tunda andma. Itaalia konkurentsivõimest on järel vaid riismed. Hispaania käitub nagu härg härjavõitluse ajal: alguses on ta uhke ja tugev, kuid sureb lõpuks liival verekaotusse. Kreeka rahutused on otseselt seotud töötusega, mille taga on liiga kallis euro. Kreeka ja Saksamaa võlakirjade hinnavahe on kerkinud enneolematule tasemele - üle 200 baaspunkti.
Turud mängivad euroala lagunemise võimalusega. Meie Suurbritannias võime tänada jumalat, et säilitasime oma vääringu ega loksu euroala aegluubis sõitvas romurongis. Palju õnne sünnipäevaks, euro!
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 142)
Richard Corbett  
kirjalikult. - Kümme aastat on möödunud Euroopa Parlamendile ministrite nõukogu nimel selle toonase eesistuja Gordon Browni esitatud ettepanekust lukustada intressimäärad tolle päeva tasemel ja panna euro hääletusele; see annab võimaluse tähistada nüüdseks maailma ühe juhtiva vääringu kümneaastast edu, stabiilsust ja tugevust.
Kui meil oleks ikka veel kasutusel peseetad, liirid, drahmid jm, oleks praegust majanduskriisi võimendanud veel valuutaturgude negatiivsed sündmused, mille puhul oleks eri vääringud üksteise suhtes pidurdamatult kõikunud. Euro on olnud oma liikmete jaoks stabiilsuse kants - seda näitab Islandi ja Iirimaa vastupidine käekäik.
Aastapäev on ühtlasi võimalus arutada, kas Suurbritannia pikaajaline majanduslik tulevik võiks olla seotud euroga. Loomulikult saab Suurbritannia lühikest aega väljaspool euroala hakkama, ent pikema aja jooksul me kaotame: meie ettevõtete tegevust Euroopa turul pärsivad valuutavahetus- ja riskimaanduskulud, mida nende konkurendid ei pea kandma; lisaks eelistavad Euroopa turule investeerijad suure levialaga vääringut väiksemale.
Konstantinos Droutsas  
Euroopa Parlamendi pidulik istung, kus kapitalistliku süsteemi tõsise kriisi tingimustes tähistatakse majandus- ja rahaliidu (EMU) 10. aastapäeva, on vastavuses Euroopa Parlamendi poolt samal teemal korduvalt vastu võetud resolutsioonide ja raportitega ning kujutab endast järjekordset katse maskeerida ELi tavakodaniku ja tööjõu vastast poliitikat, mis avaldus pärast sotsialismi kokkuvarisemist Maastrichti lepingus ja sealses lausrünnakus töötajate õiguste ja vabaduste vastu.
Majandus- ja rahaliit, Euroopa Keskpanga asutamine ja euro kasutuselevõtt on vajalikud lülid kapitalistliku ümberstruktureerimise ahelas, mis teenib kapitali huve, et kaitsta end töötajate nõuete eest ja tagada kapitali kasumlikkus, suurendades töölisklassi ja lihtrahva ekspluateerimist.
Mädad on väited hinnastabiilsuse, inflatsiooni vähendamise ja selle kohta, et majandust kaitstakse riski ja kriisi eest. Majandus- ja rahaliit kaitseb monopolide kasumit ning toetab erastamist ja ühinemist.
Viimase kümnendi jooksul on töötajate sissetulek alanenud, tööstussuhted halvenenud, kindlustusõigused haihtunud, samuti on tervishoiu- ja haridusteenused vähenenud ning muutunud erastatud kaubaks.
Töötajad on vastu Euroopa ühesuunalisele tänavale ja selle toetajatele, samuti Lissaboni strateegiale ja Lissaboni lepingule; nad võitlevad majandus- ja rahaliidu ja ELi enese vastu rohujuure tasandi võimu ja rohujuure tasandi majanduse pärast.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk  
Eurot puudutavas arutelus tahaksin juhtida tähelepanu selle olemuse kolmele negatiivsele tahule.
Esiteks - alates euro kasutuselevõtust, s.o 2002. aastast kuni 2007. aastani (k.a) arenesid kolm euroalast väljapoole jäävat liikmesriiki (Inglismaa, Rootsi ja Taani) kiiremini kui euroala riigid. Nende riikide SKP kasvas ligikaudu kaks korda nii kiiresti kui euroala keskmine ja tööpuudus oli madalam.
Teiseks on võitlus praeguse finants- ja majanduskriisiga neis riikides selgelt tõhusam kui euroalal. Inglismaa, Rootsi ja Taani keskpangad vähendasid kiiresti ja kindlalt intressimäärasid, tagades samas kommertspankade likviidsuse. Samuti näib, et nende riikide eelarvepoliitika kujuneb tõhusamaks kui euroala oma.
Kolmandaks, uued liikmesriigid, kes valmistuvad euroalaga liituma, peavad juba kaks aastat enne liitumist vastama paljudele rahapoliitilistele ja eelarvekriteeriumidele. Mõned neist kriteeriumidest on vastuolulised, näiteks nõue osaleda vahetuskursimehhanismis ERM II ja säilitada seeläbi omavääringu vahetuskurss euro suhtes ±15%lises kõikumisvahemikus, kuid hoida samal ajal inflatsioon väike. Omavääringu devalveerimissurvele vastu seismine tähendab vajadust keskpankade sekkumise järele, mille järel paisatakse rohkem omavääringut ringlusse, mis mõistagi suurendab inflatsioonisurvet. Et komisjon tahab innustada uusi liikmesriike eurot kasutusele võtma, siis peaks ta kaaluma selle ilmselge vastuolu kõrvaldamist.
Sirpa Pietikäinen  
Härra juhataja, daamid ja härrad, Euroopa majandus- ja rahaliit sai alguse 1. jaanuaril 1999 ja siis võtsid üksteist ELi liikmesriiki kasutusele ühisraha. 1. jaanuaril 2009 sai euro 10-aastaseks. Samal ajal sai Slovakkiast 16. riik, kes hakkas kasutama eurot.
Nii nagu Jean-Claude Juncker Euroopa Parlamendile oma kõnes ütles, on euro kahtlemata stabiilsuse ankur. Euroalast välja jäänud riigid on saanud seda oma nahal väga valusalt tunda.
Ehkki euro 10. aastapäeva varjutavad mured majanduslanguse võimaliku süvenemise pärast, usun ma euro võimesse kriisist välja tulla. See nõuab liidult aga märkimisväärseid jõupingutusi. Viimaste hinnangute kohaselt kujuneb kokkulepitud stimuleerivate meetmete mõju palju väiksemaks kui kavandatud 1,5% euroala SKPst. Praeguse hinnangu järgi on see pigem 0,6% kandis. Tarvis on lisastiimulit.
Loomulikult on euro olnud edukas, ent pidevalt pingutamata poleks see nii. Nüüd on vaja tugevdada Euroopa rolli finantsturgude järelevalves. Me peame järgima majandus- ja rahaliidu aluspõhimõtteid ja kriteeriume.
Zita Pleštinská  
kirjalikult. - (SK) 1. jaanuaril 2009 sai eurost Slovakkia ametlik vääring. Alates sellest kuupäevast ilmus Slovakkia lipul kolme mäe peal kujutatud topeltrist ka ühe- ja kaheeurosele mündile, mis lasti ringlusse kogu euroalal.
See oli Slovakkia jaoks ajalooline päev ja meie, slovakid, oleme uhked, et võtsime esimese endise nõukogude bloki esindajana euro kasutusele just sel sümboolsel aastal, mil euroala loomisest möödub kümme aastat.
Mul on hea meel, et praegune Slovakkia valitsus jäi truuks Mikuláš Dzurinda juhitud kabineti 2004. aasta sügisel seatud eesmärgile asendada Slovakkia kroon Euroopa ühisrahaga ning teha seda 2009. aasta alguses.
Euroopa Parlament näib olevat sobiv koht, kus tänada Slovakkia rahvast, sest nemad olid peamised osalised neis rasketes, ent vajalikes Dzurinda reformides, jäädes vankumatuks ja aidates Slovakkial saada edukaks Euroopa riigiks.
Alates 1. jaanuarist 2009 ühendab euro Slovakkia rahvast ja liitu iga päev.
Hüvasti, kroon, tere tulemast, euro!
Nicolae Vlad Popa  
Euroopa ühisraha kasutuselevõtt kümme aastat tagasi tähistas majandussektorist palju kaugemale ulatuva protsessi lõppu. Majandus- ja rahaliidu moodustamine näitas liikmesriikide soovi kaitsta ELi majanduslikku ja poliitilist ühtsust.
Euro edukus tähendab seega Euroopa väärtuste rahvusvaheliseks edendamiseks loodud vahendi ülesehitusprotsessi kordaminekut ja kinnitab, et Euroopa Liidul on maailmamajanduses, äri- ja rahvusvahelistes suhetes tähtsaim roll.
Usun, et euro kasutuselevõtuga kaasnevad hüved - sealhulgas makromajanduslik stabiilsus, hinnakõikumiste märgatav vähenemine, töökohtade loomise edendamine ja tootlikkuse kasvu toetamine, mis kõik suurendab vastupanuvõimet välisšokkide suhtes -, õigustavad kõiki uute liikmesriikide, eeskätt Rumeenia võetavaid meetmeid, mis aitavad täita esimesel võimalusel lähenemiskriteeriume ja liituda euroalaga.
Richard Seeber  
Alates euro kasutuselevõtust 1. jaanuaril 1999 on ühisraha mitmes mõttes osutunud ELi majandusstabiilsuse põhiteguriks. Eelkõige aitab ühisraha tihendada Euroopa Liidu siseseid sidemeid: vahetuskursside kadumine euroga liitunud riikides on kodanike jaoks tähtis ja silmaga nähtav hüve, mis soodustab liikuvust ELis.
Lisaks enesestmõistetavatele hüvedele on eurost saanud finantskriisis kaitsev tugi. Majanduskrahhi negatiivset mõju suudab leevendada üksnes laialtlevinud vääring, mida kasutatakse paljudes liikmesriikides ja nende majanduselus. Tänu rahaliidule saab makromajanduslikke hoobasid rahvusvahelisel tasandil rakendada ja finantskriisile aktiivselt reageerida.
Viimaks sümboliseerib euro Euroopa lõimumist ja pikka teed, mida eurooplased on koos käinud. Rahaliit on järgmine loogiline samm pärast majandusliitu ja see peaks sillutama teed Euroopa veelgi tihedamale lõimumisele.
Iuliu Winkler  
Ligikaudu aasta tagasi, kui meil tuli jutuks Euroopa Keskpanga (EKP) ning majandus- ja rahaliidu (EMU) 10. aastapäev, rõhutasime: "Kümne tegutsemisaasta jooksul on EMU saavutatud tulemused olnud ülihead.”
Arvan, et see hinnang on üsna asjakohane, sest ma pean väga tähtsaks solidaarsust, mida liikmesriigid peavad oma ühistegevuses üles näitama, et võidelda finantskriisi mõjudega ja vähendada üleilmse majanduskriisi negatiivset mõju. Euroopas ei ole pärast Teist maailmasõda nii ebakindlaid majanduslikke olusid veel olnud. Selles õhkkonnas on euro kasutuselevõtu 10. aastapäeva tähistamisel vaja pöörata oma tähelepanu taas Euroopa peamistele lõimumisprojektidele.
Euroopa ühisraha kasutuselevõtt ja EMU loomine olid ühisotsused, mis langetati Euroopa väärtustele tugineva ühtlustamise ja solidaarsuse toel. Sedasorti suhtumist vajame ka sel aastal, et töötada välja ja viia edukalt ellu finantskriisi vastu võitlemise meetmed. Euroopa konkurentsivõime peab euroalal säilima ja suurenema liikmesriikides, kes valmistuvad eurot kasutusele võtma. Lisaks tuleb EMU üksikliikmete erihuvid panna ELi üldiste majandushuvide ees taanduma.
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on hääletamine.
(Hääletuse tulemused ja muud üksikasjad: vt protokoll)
