Concluziile Conferinţei Organizaţiei Naţiunilor Unite privind rasismul (Durban II - Geneva) (dezbatere)
Preşedinta
Următorul punct pe ordinea de zi este reprezentat de declaraţiile Consiliului şi Comisiei cu privire la concluziile Conferinţei Organizaţiei Naţiunilor Unite privind rasismul (Durban II - Geneva).
Jan Kohout
Preşedinte în exerciţiu al Consiliului. - Dnă preşedintă, aş vrea să încep prin a vă mulţumi pentru şansa de a comenta asupra Durban Review Conference, despre care ştiu că a fost urmărită cu interes de mulţi deputaţi prezenţi astăzi aici.
Procesul de pregătire a conferinţei a fost destul de complex, cu dubii serioase din partea unui număr semnificativ de ţări din cauza a ceea ce s-a întâmplat în 2001. Din cauza preocupării că această conferinţă ar fi folosită drept platformă de exprimare a urii şi intoleranţei extremiste, câteva state membre, inclusiv statul meu, au decis să se retragă din conferinţă. Aceste preocupări au fost confirmate de intervenţia unui membru al ONU în debutul conferinţei. Nu numai că am considerat acest lucru total inacceptabil, dar a fost de-a dreptul contrar spiritului şi scopului conferinţei.
Este regretabil, deşi poate inevitabil, faptul că acest incident şi plecarea ulterioară din sală a tuturor statelor membre, precum şi a altor membri ONU, au ţinut prima pagină a ziarelor, punând în umbră adoptarea consensuală a documentului rezultat. În acelaşi timp, cred că ar trebui recunoscută contribuţia foarte constructivă şi consistentă a UE la faza pregătitoare a conferinţei. Este mai ales cazul elaborării actului final, activitate în care UE a jucat un rol decisiv. In ciuda distragerilor despre care am vorbit, faptul că actul final al conferinţei respectă toate orientările majore ale UE este o realizare considerabilă.
Documentul final respectă în totalitate cadrul existent al drepturilor omului, mai ales cu privire la libertatea de exprimare, şi este în acord cu multe dintre cererile noastre, cum ar fi nevoia de evita orice referinţă la defăimarea religiilor şi de a se reţine de la individualizarea Israelului. În plus, paragraful despre comemorarea Holocaustului a fost păstrat în text.
Acum trebuie să reflectăm asupra implicaţiilor conferinţei în sine şi ale actului final asupra Uniunii Europene. Va trebui mai ales să definim modalitatea prin care susţinem punerea în aplicare a angajamentelor care au fost luate. Consiliul rămâne extrem de îngrijorat de fenomenele rasismului şi xenofobiei, pe care le considerăm drept cele mai mari riscuri la adresa drepturilor omului.
Ştiu că Parlamentul împărtăşeşte pe deplin aceste preocupări şi că aţi fost indispensabili creării unei mari părţi din baza legislativă şi a instrumentelor practice care să combată această nenorocire. Lupta împotriva rasismului şi xenofobiei este un proces în derulare care cere şi voinţă politică, şi măsuri practice, nu în ultimul rând în domeniul educaţiei. Există şi o nevoie continuă de a încuraja dialogul şi înţelegerea reciprocă şi de a promova toleranţa.
În timp ce există semne ale impactului pozitiv avut de legislaţia anti-discriminare a UE, progresul în lupta împotriva acestor fenomene este destul de lent la nivel global. De fapt, curentul este chiar negativ într-un număr de ţări. Am văzut cazuri în care criza economică din prezent începe să alimenteze intoleranţa rasistă şi xenofobă în lume. Pe fundalul crizei economice, politicile puternice împotriva rasismului sunt mai importante ca niciodată. Avem de-a face cu o creştere a numărului de atacuri violente împotriva imigranţilor, refugiaţilor şi solicitanţilor de azil politic, cum ar fi categoria romilor, nu doar în interiorul Europei ci şi în afara ei.
UE are un acquis puternic în lupta împotriva rasismului şi xenofobiei. Ambele fenomene sunt incompatibile cu principiile pe care se fundamentează UE. UE a respins şi a condamnat în mod repetat toate manifestările de rasism şi va continua să facă acest lucru. În limitele puterilor conferite acesteia prin tratate, UE va continua să atace rasismul şi xenofobia, atât în interiorul său, cât şi în contextul acţiunilor noastre externe.
Pe plan intern, am adoptat legislaţie care să interzică discriminarea directă şi indirectă, pe motiv de origine rasială sau etnică, la muncă, în educaţie, şi cu privire la accesul la bunuri şi servicii. Legislaţia interzice şi discriminarea pe alte motive, incluzând religia, vârsta, orientarea sexuală şi dizabilităţile, mai ales la locul de muncă. De asemenea, UE a adoptat legi care să interzică discursul urii pe canalele de televiziune, şi care să scoată în afara legii "incitarea publică la violenţă sau ură împotriva unui grup de persoane sau a unui membru dintr-un grup definit prin referire la rasă, culoare, religie, provenienţă sau origine etnică sau naţională”. Aceeaşi lege declară ilegală acceptarea publică, negarea sau trivializarea grotescă a crimelor de genocid, a crimelor împotriva umanităţii şi a crimelor de război.
Pe plan extern, UE ridică în mod periodic problema rasismului şi a xenofobiei în dialogurile sale bilaterale, politice şi pe drepturile omului cu ţări terţe precum Rusia şi China. Ne-am asigurat şi că rasismul şi xenofobia sunt incluse în prim plan în strategiile noastre de cooperare, cum ar fi planurile de acţiune pentru politica europeană de vecinătate. Se întâmplă multe în interiorul diferitelor foruri multilaterale. În cadrul OSCE, statele membre îşi coordonează munca pentru a garanta că angajamentele luate de cele 56 state participante la OSCE din această regiune sunt respectate şi puse în aplicare. Aşa se întâmplă şi în interiorul Consiliului Europei şi în cadrul mai larg al Naţiunilor Unite.
Aceste exemple demonstrează angajamentul nostru colectiv de a lucra asupra acestui punct atât pe plan intern, cât şi, pe plan mai larg, cu parteneri din toată lumea. Durban Review Conference a făcut parte din categoria acelor eforturi mai largi. Nu a fost uşor şi în mod evident conferinţa a fost degradată de cei care s-au gândit să deturneze rezultatele ei în favoarea scopurilor lor politice limitate. Lăsând toate aceste lucruri la o parte, ar trebui să salutăm faptul că, în final, conferinţa a atras atenţia asupra nevoii continue de a lupta împotriva rasismului şi xenofobiei şi asupra angajamentului pe care îl avem, şi care este împărtăşit şi de mulţi alţii, de a eradica această nenorocire.
Jacques Barrot
Dnă preşedintă, doamnelor şi domnilor,sunt fericit că iau parte la această dezbatere. Comisia Europeană a urmărit cu atenţie pregătirile pentru conferinţa din Durban şi căutarea unei poziţii comune a Uniunii Europene în ceea ce priveşte participarea la această conferinţă.
În această privinţă, am luat în considerare apelul Parlamentului - al Parlamentului dumneavoastră - de a încredinţa Uniunii Europene participare activă la Durban Conference Review în contextul rezoluţiei cu privire la progresul înregistrat de Consiliul ONU pentru Drepturile Omului - şi în special rolul Uniunii - rezoluţie pe care aţi adoptat-o la data de 19 ianuarie.
După cum ştiţi, cinci state membre au hotărât să nu participe la această conferinţă. Comisia a decis să-şi confirme participarea în calitate de observator, pentru că împărtăşeşte părerea majorităţii statelor membre conform căreia orientările esenţiale ale Uniunii Europene au fost menţinute în documentul conferinţei.
Actul final adoptat, care este rezultatul unui compromis, nu este textul ideal, dar acest document nu conţine nicio defăimare de tip anti-semitic, nicio defăimare a vreunei ţări sau regiuni din lume ori a vreunei religii.
Adoptarea consensuală a documentului final de către 182 de state membre ale ONU confirmă angajamentul făcut de comunitatea internaţională de a lupta împotriva rasismului şi a discriminării. Acesta este un răspuns la încercările deplorabile făcute de unii de a manipula conferinţa în scopuri anti-semitice, încercări împotriva cărora Comisia Europeană a reacţionat vehement.
În orice caz, evenimentele de la conferinţa de revizuire nu diminuează angajamentul pe termen lung al Comisiei de a face tot posibilul pentru a lupta împotriva manifestărilor de rasism şi xenofobie sub toate formele lor. Comisia rămâne hotărâtă să îşi urmeze politicile de luptă împotriva rasismului, xenofobiei şi anti-semitismului - şi în interiorul şi în exteriorul Uniunii Europene - în acord cu puterile acordate ei prin tratate.
Trebuie să spun, dnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, că voi monitoriza personal şi îndeaproape aplicarea de către statele membre a deciziei-cadru privind lupta împotriva rasismului şi a xenofobiei. Voi prelua personal sarcina de a monitoriza transpunerea acestei decizii-cadru şi trebuie să subliniez că Agenţia pentru Drepturi Fundamentale va fi de acum înainte un instrument prin care noi să urmărim toate aceste fenomene care solicită un mare nivel de fermitate din partea noastră.
Să sperăm că următoarea conferinţă ONU despre rasism nu va fi pătată de discursuri inacceptabile care sunt incitări veritabile la ură şi rasism. Acestea fiind spuse, aş mai adăuga că compromisul final ne oferă perspectiva unui viitor mai bun.
Charles Tannock
în numele Grupului PPE-DE. - Dnă preşedintă, preşedintele iranian Ahmadinejad a declarat recent la conferinţa ONU despre rasism de la Geneva că Israelul este o ţară rasistă. Este tentant să îl catalogăm drept demagog populist în căutare de publicitate, dar în trecut a cerut ca Israelul să fie şters de pe hartă şi Israelul ar fi fără îndoială prima ţintă pentru arma nucleară pe care doreşte atât de mult să o construiască. Prin urmare, ar trebui să îi interpretăm intervenţia prin prisma ostilităţii sale implacabile faţă de statul evreu, care este, pe drept în opinia mea, aliatul şi partenerul UE.
În ceea ce priveşte acuzaţia de rasism, este dificil să găseşti o ţară mai diversă din punct de vedere etnic şi mai puţin rasistă decât Israelul, care include în societatea sa minorităţi arabe, armene, druze. Imaginea transportului aerian din anii '80 al evreilor etiopieni în Israel este încă prezentă în mintea mea.
Datorită statutului său de patrie a evreilor din toată lumea, Israelul îşi menţine desigur o politică deschisă imigrării, dar ar trebui să luăm în considerare şi poziţia în societate a arabilor israelieni . Ei se bucură de drepturi democratice şi de un standard de trai care sunt acordate rareori de ţările arabe propriilor cetăţeni. Bănuiala mea este că Ahmadinejad încearcă de fapt să distragă atenţia de la registrul îngrozitor şi oribil al drepturilor omului în Republica islamică Iran.
În Iran, jurnaliştii care îndrăznesc să critice regimul sunt arestaţi, pe când în Israel presa este liberă. În Iran, adulterinii, homosexualii şi tinerii sunt executaţi, inclusiv prin lapidare, în timp ce în Israel homosexualii şi lesbienele se bucură de toată protecţia legii. În Iran, minorităţile (creştini sau baha'i, de exemplu) sunt persecutate periodic, pe când în Israel minorităţile sunt apreciate şi drepturile lor sunt protejate.
Totuşi, în ciuda acestor dovezi, mulţi membri ai acestei Camere ar critica mai degrabă Israelul, aliatul nostru democratic, decât să denunţe regimul barbar şi potenţial catastrofic de la Teheran.
Israelul ar trebui să ştie că are prieteni în acest Parlament, prieteni ca mine care preţuiesc drepturile omului şi resping fanatismul. Sincer, în opinia mea, este ruşinos că state membre ale UE au trimis delegaţii la Durban II, ştiind foarte bine că preşedintele Ahmadinejad va fi prezent şi va veni cu aceste comentarii scandaloase.
Ana Maria Gomes
Unii privesc Durban Review Conference ca pe un succes. De fapt, actul final respectă cele cinci coordonate esenţiale ale Uniunii Europene şi reflectă un consens global real, spre deosebire de versiunile anterioare care au dus la dezbateri atât de multe şi atât de intense.
Totuşi, din păcate, nu acest act va rămâne în amintirea celor care au venit din toată lumea să participe la conferinţa de la Geneva. Îşi vor aminti în primul rând de diviziunile adânci provocate de o conferinţă dedicată unui subiect de vocaţie universală, şi anume lupta împotriva rasismului, şi care a captat atenţia lumii.
Europa a arătat încă o dată fragilitatea unităţii europene în cele mai polarizante subiecte din punct de vedere politic, aşa cum a fost şi cazul acestei conferinţe.
Nimic nu ar fi fost mai simbolic decât exodul colectiv din sala de conferinţă al tuturor ţărilor Uniunii Europene ca răspuns la propunerile provocatoare şi inacceptabile ale unui preşedinte iranian care, în ciuda schimbării de atitudine de la Washington, insistă ca ţara lui să intre în coliziune cu Occidentul. În mod regretabil, anumite ţări europene nici măcar nu erau în sală pentru a-şi exprima nemulţumirea faţă de un discurs al cărui singur obiectiv, aşa cum a fost subliniat de Secretarul General al ONU, a fost să acuze, să divizeze şi chiar să incite.
Uniunea înseamnă putere şi Uniunea Europeană şi-a arătat slăbiciunea când a prezentat un front divizat. Lupta împotriva rasismului şi incitării la ură de către preşedintele Ahmadinejad şi alţii merita ceva mai bun.
Sophia in 't Veld
în numele Grupului ALDE. - Dnă preşedintă, aş dori să încep prin a face o remarcă generală. Nu ţările sunt rasiste, ci oamenii. Există mulţi oameni în Iran, sunt convinsă, care nu împărtăşesc opiniile preşedintelui lor şi cred că, în momentul în care Europa a fost slabă, mută, divizată şi absentă, când nu a vorbit în numele acelor oameni din Iran şi i-a permis domnului Ahmadinejad să îşi expună părerile rasiste, o şansă a fost irosită.
Eu una am fost împotriva boicotării acestei conferinţe, dar ceea ce cred că a fost mai grav a fost lipsa unei strategii europene. De ce a fost Europa divizată? De ce? Aş dori o explicaţie din partea Consiliului - şi am depus un amendament la raportul Obiols i Germà pe care îl vom discuta mai târziu - , de ce nu a existat nicio strategie europeană? De ce 27 de ţări europene nu pot cădea de acord asupra unei strategii? Dacă şi când Tratatul de la Lisabona va intra în vigoare, lucru susţinut de Consiliu, atunci cele 27 de ţări vor trebui să facă un efort mai mare pentru o strategie comună.
În ceea ce priveşte problema defăimării religiei, sunt extrem de îngrijorată de faptul că un organism al ONU capabil să adopte rezoluţii solicită o interdicţie totală a defăimării sau ofensării religiilor. În final, înţeleg că a fost atenuată în rezoluţia finală, dar sunt în continuare îngrijorată de faptul că aşa ceva poate apărea de la ONU. Totuşi, ironia sorţii este că este încă dificil să critici în această Cameră - nu să ofensezi, ci să critici - religiile, mai ales o religie europeană importantă, şi mai există un amendament depus de mine şi de colegul meu Cappato la raportul Obiols i Germà în care criticăm poziţia Vaticanului faţă de prezervative în lupta împotriva SIDA. Aş dori să solicit Consiliului încă o dată să explice ce s-a făcut pentru a se ajunge la o strategie europeană.
Laima Liucija Andrikien
Dnă preşedintă, aş dori să subliniez încă o dată că actul final al Durban Review Conference a fost adoptat prin consens. Deşi textul nu este perfect, reprezentând rezultatul unor negocieri dificile, în ceea ce priveşte noua poziţie înţeleg că este importantă continuarea discuţiilor actului nou şi a mult disputatelor probleme precum discriminarea rasială, xenofobia, stigmatizarea şi stereotiparea oamenilor în funcţie de religia sau credinţa lor.
Discuţiile viitoare ar trebui purtate într-o manieră non-confruntaţională, dar cu o reacţie puternică la declaraţiile inacceptabile şi la încercările de a folosi procesul Durban pentru exprimarea unei ideologii rasiste. Credinţa mea fermă este că, fără o poziţie consecventă a Uniunii Europene cu privire la protejarea drepturilor omului şi lupta împotriva rasismului şi xenofobiei, procesul Durban ar putea lua o direcţie greşită.
Hélène Flautre
(FR)Dnă preşedintă, în mod clar este păcat că victimele rasismului şi discriminării nu au fost punctul central al Conferinţei din Durban. Aceasta s-a întâmplat din cauza deturnării scandaloase a conferinţei de către preşedintele Iranului, ceea ce a fost - şi trebui să îmi exprim dezamăgirea - o capcană în care au căzut câteva state membre ale UE. Aceasta este problema.
Aş dori să le mulţumesc personal statelor membre ale Uniunii Europene care şi-au luat totuşi şi continuă să îşi ia un angajament; avem concluzii care sunt onorabile per ansamblu, chiar dacă imperfecte. Aş dori să aud preşedinţia vorbind despre eforturile depuse sau nu de către statele membre pentru a garanta că Uniunea Europeană nu s-a arătat dezorganizată la această conferinţă, situaţie care a fost demnă de milă.
Jan Kohout
Preşedinte în exerciţiu al Consiliului. - Dnă preşedintă, UE a fost permanent implicată pe parcursul pregătirii conferinţei şi a participat activ la proiectarea actului final, încercând să-l facă echilibrat pe cât posibil şi asigurându-se că respecta normele existente în materie de drepturi ale omului, mai ales libertatea de exprimare.
UE a reuşit şi să garanteze că Israelul nu va fi individualizat în acest text. Datorită eforturilor reunite ale UE am reuşit în mare măsură să producem în final un text care să respecte coordonatele noastre esenţiale, şi aceasta fără a ţine cont de faptul că anumite state membre ale UE au decis să nu participe în capacitatea lor naţională.
Ar mai trebui adăugat că ţările care nu au participat la conferinţă nu au împiedicat Uniunea Europeană, ca atare, să ia cuvântul în cadrul conferinţei. Preşedinţia a continuat coordonarea internă a participării UE, inclusiv pregătirea a două declaraţii în numele tuturor statelor membre ale UE, declaraţii făcute de Suedia, viitoarea preşedinţie. Declaraţia finală a fost făcută în numele a 22 de state.
După Durban, UE va analiza modul în care va susţine planul de lucru Durban. Faptul că cinci state membre din 27 au decis la final să nu participe deloc la conferinţă pune la îndoială angajamentul viitor al UE în lupta împotriva rasismului şi discriminării. Avem un acquis solid pe aceste probleme pe care ne vom baza în continuare. Aşa cum a fost scos în evidenţă pe drept - ca un fel de critică, cred eu - nu am putut găsi un teren comun la finalul pregătirilor pentru conferinţă. Nu a existat niciodată un teren comun, aşa că înainte de conferinţă nu a existat nicio poziţie a UE. S-a decis prin consens că existau poziţii naţionale, aşa că delegaţiile au părăsit camera în capacităţile lor naţionale.
Repet, miniştrii au discutat această problemă la ultima şedinţă şi se vor trage învăţăminte. Va trebui să reflectăm şi să revenim asupra acestui lucru, pentru că UE nu a ales calea "eroică” în cadrul acestei conferinţe. Trebuie să notăm acest lucru.
Jacques Barrot
Vă mulţumesc pentru discursurile dumneavoastră. Lunea trecută, dna comisar Ferrero-Waldner a primit o scrisoare de la dna Pillay, Înaltul Comisar ONU pentru drepturile omului, scrisoare care a fost trimisă tuturor miniştrilor de externe din Uniune.
În această scrisoare, dna Pillay a reamintit ce spusese deja la Bruxelles la 8 octombrie, într-o conferinţă organizată în comun de Parlamentul European cu privire la protecţia activiştilor drepturilor omului. Dna Pillay consideră că este important să restabilim o anumită unitate în ceea ce priveşte protecţia şi promovarea drepturilor omului în lume, mai ales în legătură cu lupta împotriva rasismului. Domnia sa invită toate statele membre ale ONU să participe la punerea în aplicare a programului ONU pentru combaterea rasismului, mai ales în forma în care este definit în actul final al conferinţei din Durban.
Cred că Uniunea Europeană trebuie să mediteze asupra răspunsului care trebuie oferit acestei invitaţii. În orice caz, Uniunea Europeană a adoptat o politică de luptă activă împotriva rasismului. Uniunea trebuie să rămână vigilentă şi devotată, astfel încât eforturile internaţionale pe acest subiect să rămână eficiente într-un mod demonstrabil. Personal, împărtăşesc perspectiva exprimată aici: o Europă cu o strategie, care să nu fi acţionat dezorganizat, ar fi putut beneficia cu adevărat de această şansă de a exprima, printr-o singură voce, opoziţia ei faţă de declaraţiile inacceptabile. Din aceasta putem trage învăţăminte. Sunt recunoscător preşedinţiei pentru că a spus că ar trebui să tragem învăţăminte din aceasta şi că - susţinuţi, cred eu, de ratificarea Tratatului de la Lisabona - noi trebuie să eficientizăm mai mult politica externă a Uniunii Europene cu privire la drepturile omului, precum şi acţiunea europeană în organizaţiile multilaterale. Nu pot decât să adaug ceea ce am spus eu în legătură cu acest subiect la discursurile unor deputaţi, cărora le sunt recunoscător. Încă o dată, aceasta trebuie să ne încurajeze să reflectăm pentru a pregăti strategii mai eficiente în viitor .
Preşedinta
Dezbaterea este închisă.
