Relaţiile UE/Tunisia (dezbatere)
Preşedinte
Următorul punct pe ordinea de zi este declaraţia Comisiei privind relaţiile UE-Tunisia.
Neelie Kroes
membră a Comisiei. - Dle preşedinte, aş dori să mulţumesc Parlamentului pentru invitaţia pe care mi-a adresat-o de a participa la dezbaterea privind Tunisia.
Relaţiile UE-Tunisia sunt reglementate de un acord de asociere semnat în 1995. Printre altele, Tunisia a fost prima ţară mediteraneeană care a semnat un asemenea acord şi, din acel moment, a făcut progrese semnificative.
În relaţiile internaţionale, Tunisia se situează aproape de Uniunea Europeană şi este un partener de încredere al acesteia. Punctele de vedere pe care le exprimă şi poziţiile pe care le adoptă în organizaţiile internaţionale şi în alte foruri sunt moderate şi echilibrate. Este cooperantă în materie de securitate şi migraţie şi are relaţii bune cu vecinii din regiunea mediteraneeană de sud. În plus, mereu a jucat un rol constructiv în direcţia integrării regionale a Maghrebului.
Tunisia participă activ la politica europeană de vecinătate, iar rapoartele periodice ale Comisiei privind punerea în aplicare de către Tunisia a planului de acţiune din cadrul politicii europene de vecinătate sunt elocvente prin afirmaţiile formulate: Tunisia a înregistrat progrese într-o serie de domenii de cooperare, inclusiv planul de acţiune.
Reformele economice au avansat, permiţând o creştere solidă a economiei tunisiene, precum şi a volumului comercial cu UE. S-au obţinut rezultate importante în sfera socială, în domenii precum asistenţa medicală, educaţia, combaterea sărăciei şi protecţia drepturilor femeilor.
Pe de altă parte, rapoartele evidenţiază şi deficienţe, în special, în domeniile justiţiei, libertăţii de exprimare şi de asociere.
Dialogul politic cu Tunisia a fost continuu în privinţa tuturor subiectelor tratate în planul de acţiune, care sunt abordate în cadrul a 10 subcomisii şi în cadrul grupurilor de lucru. Consiliul de asociere UE-Tunisia s-a întrunit deja de mai multe ori, iar următoarea reuniune este programată în următoarele câteva luni.
La 1 ianuarie 2008, Tunisia a devenit prima ţară din regiunea mediteraneeană de sud care a instituit o zonă de liber schimb cu UE pentru produse industriale, cu doi ani înainte de data prevăzută. UE este primul partener comercial al Tunisiei: 72,5 % din importuri provin de la UE şi Uniunea Europeană este destinaţia pentru 75 % din exporturile sale. Cooperarea financiară a UE se ridică la aproximativ 75-80 de milioane de euro pe an, pentru care Tunisia s-a dovedit că are o bună capacitate de absorbţie.
De asemenea, s-au lansat negocieri privind liberalizarea treptată a comerţului cu servicii şi dreptul de stabilire, precum şi privind produsele agricole şi pescăreşti. Concluzia acestor negocieri, alături de armonizarea legislaţiei relevante, vor marca o nouă fază a relaţiilor dintre UE şi Tunisia şi progresul în direcţia integrării economiei tunisiene în piaţa unică europeană.
Tunisia a solicitat ca relaţiile sale cu UE să primească un nou impuls printr-un statut avansat. Considerăm că un asemenea efort serveşte intereselor Uniunii Europene. De asemenea, anticipăm că Tunisia va demonstra un avânt real spre realizarea unor reforme mai democratice şi a libertăţii de exprimare. În absenţa unor progrese în importantul domeniu al drepturilor omului, realizările semnificative ale ţării pe care le-am menţionat anterior ar fi oricum percepute ca incomplete, în pofida valorii acestora, în special după standarde regionale.
În concluzie, aş dori să precizez că noi considerăm relaţiile dintre UE şi Tunisia ca solide şi prietenoase şi credem că există într-adevăr un potenţial de consolidare mai aprofundată a acestor relaţii.
Preşedinte
Următorul punct este reprezentat de discursurile grupurilor politice.
Ioannis Kasoulides
Dle preşedinte, Tunisia contribuie la stabilitatea regiunii prin rolul acesteia ca partener în cadrul Uniunii pentru Mediterană, ca prima ţară care a semnat acordul de asociere şi ca prima ţară care beneficiază de un plan de acţiune pentru punerea în aplicare a politicii de vecinătate. Tunisia a obţinut, la nivel comparativ, în avans rezultate în ceea ce priveşte egalitatea de gen şi protecţia familiei şi a copilului, aşteaptă în prezent negocieri pentru acordarea unui statut avansat de parteneriat.
În acordurile menţionate anterior, există clauze privind democraţia, statul de drept şi drepturile omului. Sunt prevăzute planuri pentru discuţii, în scopul de a ne ajuta să realizăm progrese în ceea ce priveşte aceste subiecte foarte sensibile şi importante pentru noi, în cadrul Parlamentului European. Dacă dorim rezultate tangibile şi dacă nu trebuie să le obţinem în mod necesar prin polemică şi critică, trebuie să avem mare grijă să evităm o atitudine superioară, să dovedim că discutăm ca egali şi nu ca superiori şi inspectori, să arătăm că suntem, de asemenea, pregătiţi să manifestăm interes faţă de problemele şi sensibilităţile partenerilor noştri.
În acest context, sunt sigur că guvernul tunisian va răspunde prin realizarea unor paşi concreţi înainte în domeniile în cauză.
Pier Antonio Panzeri
Dle preşedinte, dnă comisar, doamnelor şi domnilor, dacă ar trebui să ne exprimăm opinia cu privire la relaţiile existente între Uniunea Europeană şi Tunisia, aceasta ar putea fi doar una pozitivă, inclusiv în ceea ce priveşte stabilizarea regiunii.
Este adevărat că s-au înregistrat progrese importante în plan economic şi, de asemenea, se observă semne încurajatoare din punct de vedere social. Cu toate acestea, în plan politic, în urma alegerilor prezidenţiale din 25 octombrie, ne confruntăm cu problema susţinerii, prin acţiuni concrete mai însemnate, a parcursului spre realizarea unor reforme democratice. După cum ştim, în vederea realizării politicii sale externe, obiectivul Uniunii Europene este dezvoltarea şi consolidarea democraţiei, a statului de drept şi a respectării drepturilor omului şi a libertăţilor fundamentale.
Tunisia şi-a asumat angajamente importante în contextul planului de acţiune din cadrul politicii de vecinătate, în ceea ce priveşte democraţia, guvernarea şi drepturile omului. Planul de acţiune stabileşte o serie de priorităţi şi, din cadrul acestora, trebuie să se acorde o atenţie deosebită implementării şi consolidării reformelor şi intensificării dialogului politic şi a cooperării, mai ales în ceea ce priveşte democraţia şi drepturile omului, politica externă şi securitatea.
Instituţiile trebuie consolidate în acest cadru. Aceste instituţii permit o participare sporită la viaţa politică a diferiţilor membri ai societăţii tunisiene, o dezvoltare mai profundă a rolului societăţii civile, un sprijin continuu pentru partidele politice în vederea stimulării contribuţiei lor la procesul democratic şi respectarea mai evidentă a libertăţii de asociere, a libertăţii de exprimare şi a pluralismului presei.
Suntem convinşi că aceste obiective se pot realiza şi este logic să se anticipeze progrese tangibile în acest sens. Angajamentul nostru este de a proteja prietenia care leagă Uniunea Europeană şi Tunisia, consolidând în acelaşi timp relaţia existentă, ţinând seama, de asemenea, de conflictul care ar putea apărea cu privire la ideea unui statut avansat pentru această ţară. Cu toate acestea, Tunisia însăşi trebuie efectiv să ia măsuri concrete.
Louis Michel
Dle preşedinte, dnă comisar, doamnelor şi domnilor, aş dori să încep prin a-i mulţumi şi a o felicita pe dna comisar pentru poziţia adoptată de Comisie cu privire la acest subiect. Sunt complet de acord cu această poziţie, deoarece pare mult mai rezonabilă decât punctul de vedere al celor care au solicitat dezbaterea de astăzi şi nu ştiu cine a sugerat acest lucru.
După cum s-a afirmat, Tunisia a fost prima ţară euromediteraneeană care a semnat un acord de asociere şi este un partener activ în cadrul politicii europene de vecinătate. Merită să subliniem, aşa cum a făcut-o dl Kasoulides, că, la 1 ianuarie 2008, Tunisia a devenit singura ţară mediteraneeană care a stabilit o relaţie de liber schimb cu Uniunea Europeană. Această cooperare funcţionează foarte bine, iar Tunisia dovedeşte că are o excelentă capacitate de absorbţie. Tunisia a realizat progrese considerabile, ceea ce a condus la un înalt standard de dezvoltare cu rezultate socioeconomice recunoscute de instituţii internaţionale. Pe plan economic, Tunisia a realizat o rată de creştere de 4,6 % între anii 2002 şi 2008. În plus, a reuşit să îşi reducă datoriile.
Pe plan social, ar fi nedrept să ignorăm progresele realizate, în special în ceea ce priveşte femeile. Indicatorii vorbesc de la sine: 59 % din studenţii din învăţământul superior sunt femei. Învăţământul obligatoriu este generalizat pentru femeile între 6 şi 16 ani, iar femeile reprezintă aproape un sfert din populaţia activă a Tunisiei.
Admit că acest bilanţ nu poate în mod evident să ascundă necesitatea imperioasă de a încuraja autorităţile tunisiene să facă progrese mai mari în ceea ce priveşte guvernarea şi drepturile omului; suntem foarte conştienţi că mai trebuie să se depună eforturi. Ca pe alţi vorbitori, mă preocupă acest aspect, în numele valorilor democratice pe care le apărăm. Cu toate acestea, de asemenea, este important să ne amintim că nu suntem singurii care apără aceste valori. Aceste valori fac parte şi din seva societăţii tunisiene, care este o societate dinamică şi proeuropeană.
Din aceste motive, trebuie să susţinem cererea Tunisiei de a accede la un statut avansat în acest parteneriat cu Uniunea Europeană. Şi eu cred că prin acest dialog vom găsi cadrul adecvat pentru a-i încuraja pe partenerii noştri să avanseze în domeniul guvernanţei.
Trebuie să conducem acest dialog cu partenerii noştri, în mod evident, fără a avea sentimente de automulţumire, dar şi fără a recurge la acest tip de dogmatism moralizator în care Europa este prea frecvent expertă şi care este adesea contraproductiv.
Evident, nu sunt insensibil la cazuri particulare pe care le-au expus unele persoane. Avem dreptul în mod clar de a le cere explicaţii partenerilor noştri cu privire la situaţiile care ni se par inacceptabile, dar aş dori să închei prin a evidenţia că Tunisia a reuşit să instituie un sistem politic fondat pe principiul separaţiei dintre religie şi stat.
Autorităţile publice din Tunisia au capacitatea de a oferi un ansamblu de servicii de bază populaţiei, pe care alte ţări din regiune nu au reuşit încă să le pună în aplicare, iar eu cred că este important să subliniem şi acest fapt. Prin urmare, sunt extrem de optimist cu privire la viitorul relaţiilor dintre Tunisia şi Uniunea Europeană, de vreme ce acestea se construiesc pe baza unui respect reciproc între parteneri care se stimează şi care se înţeleg asupra aspectelor fundamentale.
Hélène Flautre
Dle preşedinte, sunt tulburată de discursurile pe care tocmai le-am ascultat, de la cel al dnei comisar până la cele ale colegilor mei. Cred că trebuie să muncim pentru a dobândi o apreciere justă şi obiectivă a situaţiei actuale din Tunisia.
Sincer, când vă aud, am impresia că-i aud pe intelectualii occidentali vorbind cu bucurie, cu multe decenii în urmă, despre reuşita economică şi socială din ţările URSS-ului, cu o incapacitate totală de a merge şi a vedea la faţa locului ceea ce reprezintă în realitate valorile noastre comune în ţările respective. Care sunt valorile noastre comune, dle Michel? Acestea sunt drepturile omului, democraţia şi statul de drept.
Pe bună dreptate, toţi aţi afirmat că Tunisia este primul nostru partener care a semnat un acord de asociere. Este adevărat şi de aceea mă îngrijorează afirmaţiile dumneavoastră, deoarece nu vorbim despre deficienţe, dnă comisar, sau despre paşi mici. Nu. Există o degradare masivă şi continuă a drepturilor omului şi a democraţiei în Tunisia. Puteţi numi un singur ziar, un singur partid sau un singur sindicat care a fost autorizat în ultimii 20 de ani ? Nu.
Adevărul este că libertăţile fundamentale sunt neglijate sistematic şi din plin şi, cu acestea, propriile noastre angajamente. Toate acestea nu înseamnă că dăm lecţii de morală; ci este vorba despre a impune respectarea valorilor Uniunii Europene şi a respecta angajamentele pe care ni le-am asumat prin semnarea acestui acord de asociere.
Prin urmare, solicit să se efectueze cel puţin o analiză partajată a acestei situaţii. Cred că am muncit mult pentru a obţine această dezbatere, dar ar fi cu siguranţă mai util să ne străduim să organizăm o delegaţie reală, care merge şi interacţionează cu adevărat cu societatea civilă din Tunisia şi cu diferiţii membri ai acestei societăţi civile, pentru a elabora bilanţul hărţuirii continue pe care o suportă apărătorii drepturilor omului, studenţii, sindicaliştii, lucrătorii şi avocaţii. S-au organizat puciuri aproape în toate asociaţiile care manifestau o anumită autonomie faţă de putere. Prin urmare, cred că vă înşelaţi.
Ascultându-vă intervenţiile, înţeleg perfect de ce nu doriţi să vedeţi adevărata realitate tunisiană. Nu doriţi să vedeţi realitatea tunisiană, deoarece credeţi că sunt interese economice la mijloc, deoarece credeţi că sunt interese în lupta contra terorismului şi în lupta contra imigraţiei ilegale. Aţi exprimat toate acestea în modul cel mai clar şi menţionaţi în mod repetat progresele legate de egalitatea dintre femei şi bărbaţi şi de familie, care datează din vremea lui Bourguiba. Repet, acestea datează din timpurile lui Bourguiba. Nu s-au realizat progrese de atunci încoace.
Prin urmare, dacă ne respectăm, dacă respectăm acordurile pe care le semnăm, dacă respectăm politica de vecinătate sau valorile Uniunii Europene, cu siguranţă cred că nu putem propune un statut avansat pentru Tunisia. Prin urmare, vă spun direct: dacă propuneţi acest lucru şi renunţaţi la toate cerinţele şi la toate angajamentele în materie de drepturile omului şi de democraţie cu toate ţările Mediteranei, acesta va fi rezultatul garantat.
Charles Tannock
în numele Grupului ECR. - Dle preşedinte, Tunisia este un prieten şi un aliat al Uniunii Europene, o societate laică prosperă, progresistă, modernă şi meritocratică, unică în lumea arabă. De asemenea, Tunisia adoptă în mod just o abordare intransigentă faţă de extremismul islamic.
Se conturează rapid un sistem politic multipartit în Tunisia, o ţară în care femeile sunt la egalitate cu bărbaţii. Atunci, de ce dorim să alienăm Tunisia şi populaţia sa de 10 milioane de locuitori? Poate din invidie pentru succesul acesteia, poate fiindcă este o ţară mică şi care nu deţine petrol, aşadar nu există avantaje economice pentru UE, spre deosebire de Libia sau Arabia Saudită.
În opinia mea, cei care au planificat această dezbatere se străduiesc în mod deliberat să saboteze în mare măsură progresul relaţiilor UE-Tunisia din ultimii ani. Este supărător faptul că această dezbatere are loc odată cu vizita parlamentarilor tunisieni la Strasbourg, care cred că asistă la această dezbatere.
Tunisia are nevoie de sprijin, încurajare şi dialog din partea noastră, nu de o serie constantă de insulte absurde. Este teribil de ironic că stânga, care pretinde că apără cu atâta fervoare drepturile femeilor, atacă Tunisia, în ciuda faptului că această ţară oferă femeilor oportunităţi şi libertăţi neegalate în alte ţări din lumea arabă.
Faptul că autorităţile tunisiene interzic purtarea hijabului în locuri publice ilustrează determinarea acestora de a proteja valorile de laicism, toleranţă şi libertate ale Tunisiei. Ar trebui să respectăm Tunisia ca partenerul nostru euromediteraneean care merită un statut avansat.
Preşedinte
Deşi nu am fost anunţat cu privire la prezenţa unei delegaţii tunisiene, membrii acesteia au făcut un semn cu mâna când aţi menţionat acest lucru. Aş dori să vă urez bun venit.
Marie-Christine Vergiat
Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, personal, sunt foarte încântată că am organizat această dezbatere privind situaţia drepturilor omului din Tunisia. GUE⁄NGL a contribuit din plin la organizarea acestei dezbateri. Am apărat dintotdeauna drepturile omului, dar acestea sunt aceleaşi în orice colţ al lumii.
Regret că această dezbatere nu a fost însoţită de un vot pentru o rezoluţie. Vorbele zboară; doar cuvintele scrise rămân. Ca cel mai vechi partener al UE, Tunisia primeşte cel mai mare ajutor pe cap de locuitor dintre toate ţările din sud şi este un participant entuziast la instituirea unei zone de liber schimb în jurul Mării Mediterane. De fapt, manifestă un entuziasm atât de puternic, încât conducătorii acestei ţări încep să îşi ceară dividendele şi să solicite primirea unui statut avansat.
Împărtăşesc întru totul remarcile formulate de dna Flautre şi îngrijorarea sa faţă de unele comentarii avansate. Acordurile de parteneriat ale Uniunii Europene cuprind de acum clauze referitoare la democraţie şi la drepturile omului. Aceste clauze trebuie examinate cu aceeaşi vigilenţă ca cele economice. Or, dnă comisar, raportul Comisiei privind punerea în aplicare a politicii de vecinătate este nesatisfăcător în această privinţă; este un caz clar de standarde duble.
La 25 octombrie, dl Ben Ali a fost reales pentru al cincilea mandat, cu peste 89 % din voturi. Doar această cifră vorbeşte despre starea democraţiei din această ţară. Este o democraţie închisă, unde apărătorii drepturilor omului, magistraţii, avocaţii, jurnaliştii - pe scurt, toţi cei care îndrăznesc să nu susţină regimul - sunt hărţuiţi, arestaţi şi chiar torturaţi unii dintre ei.
Din luna septembrie, se observă o abatere reală spre un stat poliţienesc autoritar, după cum o dovedeşte cazul lui Taoufik Ben Brik, care va fi judecat sâmbăta viitoare. Dar am mai putea vorbi despre Zouhair Makhlouf şi Fahem Boukadous, condamnaţi, unul pentru că a vorbit despre condiţiile de mediu ale ţării sale, iar celălalt pentru că a participat la manifestaţiile lucrătorilor din ţara sa.
Da, aceasta este situaţia socială din Tunisia. Apărători ai drepturilor omului, precum Kamel Jendoubi, Sihem Bensedrin, Sana Ben Achour şi Kemais Chamari, sunt victime ale unei ruşinoase campanii de presă. Sadok Chourou putrezeşte într-o închisoare de şaisprezece ani, iar Radhia Nasraoui, care este avocatul acestuia, este târâtă în noroi, fiind împiedicată în permanenţă în exercitarea meseriei sale.
Studenţii sunt arestaţi şi condamnaţi arbitrar, precum sunt şi alţii. Paşapoartele acestora sunt reţinute sau nu se mai sunt reînnoite, iar anumitor militanţi ai drepturilor omului li se interzice să părăsească teritoriul ţării în calitate de martori. Sunt interzise reuniunile asociaţiilor care sunt independente de putere, vizitatorii din cadrul acestora sunt controlaţi şi nu dispun de suficient timp pentru a face un bilanţ concret al realităţii politicii sociale.
De ce întârzie atât de mult guvernul tunisian să răspundă la raportul ONU? De ce a refuzat să primească observatori din Uniunea Europeană dacă alegerile sunt aşa de democratice pe cât pretinde? Realitatea este elocventă; este dezvăluită tot mai mult în ziarele ţărilor noastre.
Comisia şi Consiliul trebuie să ţină seama de acest lucru. Tunisia trebuie să îşi onoreze angajamentele în materie de democraţie şi de drepturile omului. De fapt, este inacceptabil să se continue cu ideea unui statut avansat. Da, sunt în favoarea unor parteneriate egale! Da, toate ţările din lume trebuie tratate în acelaşi mod, dar cu condiţia de a-şi onora angajamentele. Cu aceasta închei, dle preşedinte.
Gerard Batten
în numele Grupului EFD. - Dle preşedinte, situaţia Tunisiei pare a fi în general pozitivă. Are cea mai stabilă societate din Africa de Nord. Are ceea ce reprezintă, tehnic vorbind, o democraţie, deşi eventual doar o semidemocraţie după standarde occidentale, dar nu ar trebui să o criticăm pentru aceasta, întrucât a realizat progrese remarcabile. Există o politică oficială în slujba realizării unei democraţii totale, iar Tunisia este o societate stabilă cu un înalt nivel de siguranţă personală. Acestea s-au realizat prin eliminarea extremiştilor islamişti şi a comuniştilor, ceea ce este un preţ care merită plătit. Politica sa oficială este înfăptuirea unităţii culturale - crearea unei naţiuni. Aceasta este o lecţie pe care multe ţări europene - inclusiv a mea, Regatul Unit - ar putea să o înveţe.
Economia ţării înfloreşte. Doar 7 % din populaţie trăieşte sub nivelul de sărăcie. Are unul dintre cele mai bune standarde de sănătate din rândul ţărilor Africii de Nord, cu o speranţă de viaţă relativ ridicată. Din punct de vedere politic, Constituţia sa limitează numărul de locuri pe care un partid îl poate ocupa în Camera Deputaţilor, cu 20 % din locuri rezervate partidelor minorităţilor. Pare o realitate progresistă dacă se compară cu sistemul electoral al pluralităţii simple folosit în Regatul Unit, care, în opinia mea, este o conspiraţie împotriva alegătorului, astfel încât să se menţină în parlament doar partidele Conservator şi Laburist, iar celelalte să fie respinse. Deci, poate ar trebui să învăţăm ceva de la tunisieni.
Vorbind despre Regatul Unit, partidul meu, Partidul Independenţei din Regatul Unit, a fost criticat săptămâna trecută de un extremist islamic şi aparent de grupuri liberale, când a propus un proiect în conformitate cu care feţele oamenilor ar trebui descoperite în locurile publice şi în cele private dacă cei interesaţi doresc să impună o asemenea condiţie. Dar priviţi ce a făcut Tunisia. Legea nr. 108 interzice hijabul, ceea ce depăşeşte cu mult ceea ce au propus alţii. Ministrul afacerilor religioase, Boubaker El Akhzouri, a criticat aspru hijabul, afirmând că este contrar "patrimoniului cultural” al ţării, considerând că îmbrăcămintea islamică este "un fenomen străin” în cadrul societăţii. Acest lucru este foarte interesat, venind din partea unei ţări islamice. Cu cât aflu mai multe despre Tunisia, cu atât îmi formez o impresie mai bună. Dar am observat unele cifre care indică faptul că 70 de milioane de euro trebuie să se cheltuiască pe proiecte-cheie în cadrul planului de vecinătate al UE. Alegătorii mei, care sunt printre cei mai săraci din Londra, nu îşi pot permite o asemenea cheltuială. Dorim comerţ, relaţii de prietenie şi cooperare cu Tunisia, dar nu cu preţul spolierii contribuabilului din regatul Unit. Să îi ajutăm să îşi dezvolte democraţia şi să îşi sporească prosperitatea şi, dacă ar dori să accepte un sfat gratis, să stea departe de Uniunea Europeană şi să îşi conserve libertatea şi independenţa.
Andreas Mölzer
(DE) Dle preşedinte, relaţiile comerciale dintre UE şi Tunisia sunt strânse şi complexe. Tunisia, care primeşte un ajutor financiar anual de 80 de milioane de euro, este un exemplu strălucit de politică de dezvoltare reuşită. Ca economie emergentă, ţara şi-a asumat o poziţie de frunte în Maghreb, a fost prima ţară mediteraneeană care a creat o zonă de liber schimb cu Uniunea Europeană şi culege beneficiile acestei acţiuni printr-o creştere economică solidă. În consecinţă, se anticipează ca Republica Tunisiană să joace un rol constructiv în deliberările cu privire la foaia de parcurs EuroMed pentru comerţ după 2010 şi cooperarea cu ţările Maghrebului.
Acum am putea fi iertaţi pentru că am crezut că totul a decurs în mod fericit, dacă nu ar exista acel paragraf care asociază ajutorul european în contextul acordului de parteneriat cu respectarea drepturilor omului. Exact în acest punct avem o contradicţie - banii care trebuie folosiţi pentru a stimula economia tunisiană sunt, de asemenea, întrebuinţaţi pentru a finanţa şi a susţine un aparat dictatorial, antidemocratic. Aceasta este o problemă comună în legătură cu ajutorul pentru dezvoltare şi asociere. Trebuie să corectăm această realitate, deoarece UE nu poate promova încălcarea drepturilor omului, chiar şi indirect, în Tunisia, Congo sau, desigur, Turcia, care este o ţară candidată.
Salvatore Iacolino
(IT) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, Tunisia, ca întreaga regiune a Maghrebului, este o importantă zonă strategică. Are un enorm potenţial de creştere şi este un spaţiu atractiv cu interese puternice, nu doar economice, ci, înainte de toate, europene.
De asemenea, s-au iniţiat recent programe cu Uniunea Europeană care promovează cooperarea transfrontalieră. Prin urmare, este vremea să revitalizăm, dacă o vom face vreodată, relaţiile stabilite de Uniunea Europeană cu ţările africane de la graniţele noastre, începând cu Tunisia, sporind pe deplin potenţialul acestei zone şi menţinându-i dezvoltarea socială şi economică asociată, dar într-un cadru de libertate şi securitate.
Relaţia dintre ţările mediteraneene este factorul-cheie care conferă coeziune şi forţă unui program ambiţios de dezvoltare economică şi socială. Pe plan politic, se poate spune că Tunisia este o ţară în care democraţia este încă relativ tânără; dar planul de acţiune stabilit pare a fi compatibil cu aşteptările Uniunii Europene.
Emergenţa unor noi partide şi o prezenţă rezonabilă a femeilor în parlament în urma alegerilor de la sfârşitul lunii octombrie 2009 confirmă faptul că s-au realizat progrese considerabile în ceea ce priveşte participarea democratică. În orice caz, trebuie să se promoveze şi să se apere libertatea presei, precum şi egalitatea de şanse dintre femei şi bărbaţi şi, mai general, drepturile fundamentale ale omului.
În acest cadru, putem ajuta Tunisia să îşi încheie eforturile pe care le-a întreprins prin eliminarea tuturor posibilelor bariere din calea dezvoltării depline a oamenilor din ţara aceasta, toate acestea în contextul unui statut mai avansat.
Rolul central al Tunisiei în zona mediteraneeană şi procesul de modernizare care este în desfăşurare în ţara aceasta necesită o abordare serioasă şi echilibrată, care rezultă în afirmarea necondiţionată a valorilor apărate de Uniunea Europeană. Acum, mai mult decât oricând, Parlamentul European nu poate permite comiterea niciunei greşeli pe calea spre democraţie.
În schimb, un dialog constructiv şi o diplomaţie precaută pot întări mai mult o relaţie destinată să se consolideze într-o ţară care, în unele sectoare - precum justiţia şi libertatea de asociere - trebuie ajutată să se dezvolte, dar o ţară care, repet, este absolut esenţială şi crucială pentru politica de stabilitate din regiunea mediteraneeană.
Carmen Romero López
(ES) Respectarea Tunisiei înseamnă şi respectarea opoziţiei sale democratice, care încearcă să se organizeze, dar este reprimată, precum şi respectarea societăţii sale civile, care reprezintă, de asemenea, opoziţia viitorului. Prin urmare, doresc să-i salut pe parlamentarii prezenţi acum, la această şedinţă, dar aş mai dori să le transmit salutările mele celor care pot deveni parlamentari în viitor, dar care sunt în prezent ameninţaţi şi care pot fi arestaţi. Astfel credem că este foarte important ca societatea civilă să se organizeze şi ca opoziţia democratică să fie respectată, în pofida faptului că în prezent nu este organizată.
În Spania - afirm acest lucru ca deputată spaniolă în Parlamentul European - am avut experienţa unei societăţi în care opoziţia democratică a fost torturată şi reprimată în timpul dictaturii. Dacă opoziţia nu este teroristă, dacă este democratică, are valori care reprezintă valorile viitorului. Prin urmare, trebuie să ajutăm această opoziţie, care în prezent nu este organizată, dar este democratică şi care luptă pentru valorile tranziţiei tunisiene şi pentru consolidarea acestor valori. De asemenea, trebuie să o ajutăm să se organizeze.
Mai trebuie să ajutăm opoziţia astfel încât să poată deveni conducătorii şi protagoniştii viitorului, posibil în opoziţie sau la guvernare, dar rotaţia este esenţială într-o societate democratică.
Prin urmare, această escaladare a violenţei la care asistăm în prezent, care se poate intensifica în viitor, nu este cea mai bună carte de vizită pentru statutul avansat.
Ştim că Tunisia a fost un membru al parteneriatului euromediteraneean şi are o vocaţie mediteraneeană, precum şi una democratică. Prin urmare, în această perioadă, dorim, de asemenea, să contribuie la această consolidare democratică şi să se poată organiza, astfel încât să fie un membru loial şi un membru care să contribuie la dezvoltarea regiunii mediteraneene ca o zonă emergentă cu valori democratice.
Aceasta este dorinţa noastră pentru viitor şi este dorinţa noastră pentru Tunisia.
Tomasz Piotr Poręba
(PL) Dle preşedinte, nu există nicio îndoială că Tunisia este un partener cu care Uniunea Europeană ar trebui să menţină relaţii în numele regiunii Mării Mediterane şi la nivel bilateral. Cu toate acestea, reţinând chestiunile economice, noi, Uniunea Europeană, ar trebui să insistăm asupra transparenţei procedurilor democratice şi asupra statului de drept în ţara în cauză.
În ciuda faptului că Tunisia este o ţară stabilă, din păcate, nu este o ţară în care se respectă toate standardele democratice. Organizaţiile. neguvernamentale internaţionale afirmă că forţele de securitate din ţara aceasta torturează deţinuţii şi acţionează fără teama că vor fi traşi la răspundere, deoarece sunt protejate de oficiali de rang înalt. Libertatea presei şi libertatea de exprimare sunt drastic limitate şi se spune că situaţia jurnaliştilor este una dintre cele mai nefavorabile din rândul tuturor ţărilor arabe. Represiunea are adesea un fundament religios. Persecutarea minorităţii creştine devine din ce în ce mai îngrijorătoare. Guvernul Tunisiei nu tolerează manifestările de protest sau existenţa unei opoziţii independente.
Reţinând faptul că Tunisia a fost prima ţară mediteraneeană care a semnat un acord de asociere cu Uniunea Europeană, trebuie să insistăm cu fermitate asupra respectării condiţiilor acordului. Respectarea drepturilor omului şi a standardelor democratice în Tunisia trebuie să fie o condiţie a continuării cooperării cu ţara respectivă.
Dominique Baudis
(FR) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, pentru a evita caricaturile - deja am ascultat câteva în dimineaţa aceasta -, aş dori să amintesc câteva fapte obiective referitoare la Tunisia, ţară parteneră a Uniunii Europene.
Situaţia socială a evoluat foarte favorabil, cu o creştere spectaculoasă a venitului mediu pe cap de locuitor, iar acum vasta majoritate a tunisienilor îndeplinesc criteriile care definesc apartenenţa la clasa medie. Peste 90 % din tunisieni beneficiază de protecţie socială şi mai mult de un sfert din bugetul Tunisiei este consacrat învăţământului, astfel încât această ţară este printre primele care a îndeplinit obiectivele de dezvoltare ale mileniului în materie de învăţământ primar.
În final, după cum a menţionat dl Michel de curând, drepturile femeii sunt recunoscute şi garantate. La nivel universitar, studentele sunt mai numeroase decât studenţii şi 40 % din profesori sunt femei. Un sfert din politicieni, funcţionari locali şi jurnalişti sunt femei. Multe ţări ar simţi invidie pentru aceste statistici.
Sylvie Guillaume
(FR) Dle preşedinte, şi eu la rândul meu aş dori să mă alătur celor care au denunţat deja situaţia deosebit de îngrijorătoare în care se află în Tunisia jurnalistul şi scriitorul Taoufik Ben Brik.
După mai multe arestări ale jurnaliştilor şi ale sindicaliştilor, care au fost victime ale violenţei şi maltratărilor, şi după refuzul de a acorda acces jurnaliştilor străini în timpul alegerilor prezidenţiale, continuă represiunile împotriva oponenţilor politici şi activiştilor drepturilor omului. După un proces viciat şi o încarcerare departe de familia sa, îngreunând astfel vizitele acesteia, Taoufik Ben Brik a fost lăsat într-o stare de sănătate care ar face pe cineva să se teamă pentru viaţa lui.
Cum să nu vezi în această situaţie un atac atroce împotriva unei persoane care deranjează? Din acest motiv, nu trebuie să folosim comerţul ca un răspuns pentru toate problemele. Din contră, cred că este crucial ca UE să reacţioneze repede şi ferm, solicitând eliberarea lui Taoufik Ben Brik şi a altor deţinuţi de opinie.
Situaţia drepturilor omului în Tunisia s-a degradat în mod alarmant. Aceasta afectează cooperarea Europei cu această ţară, iar ameliorarea concretă a acestei situaţii constituie o condiţie a deschiderii negocierilor privind un statut avansat pentru parteneriatul UE-Tunisia.
Michael Gahler
(DE) Dle preşedinte, dispunem de o bună bază de cooperare cu Tunisia. S-au menţionat acordul de asociere şi acordul de liber schimb. Dna Kroes a afirmat că vorbim despre integrarea economiei tunisiene în piaţa unică. Este maximum de care poate beneficia o ţară din afara UE şi, prin urmare, reprezintă o bază solidă. Tunisia este un partener solid şi prietenos, cu care ne putem consolida mai mult relaţiile, ca să o citez din nou pe dna Kroes.
Tocmai datorită acestor relaţii apropiate, de asemenea, suntem în măsură să discutăm cu colegii noştri despre toate problemele care ni se par nouă îngrijorătoare. Personal, am demarat un dialog cu colegii noştri, care sunt aici, în sală, iar sentimentul meu este că ar trebui să discutăm despre tot ce ne preocupă.
Dar, în această privinţă, ar trebui să nu pierdem din vedere esenţialul. Tunisia, ca ţară arabă care doreşte să se dezvolte într-un mod laic, este, de asemenea, ameninţată de extremişti. Simpatizez cu oricine acţionează împotriva extremiştilor islamici.
Dar, în privinţa altor aspecte, cred că vom face progrese în cadrul negocierilor în curs. Putem discuta orice cu Tunisia, întrucât este un partener de încredere. Aşadar, sunt nerăbdător să ne continuăm dialogul.
Cristian Dan Preda
(FR) Dle preşedinte, după cum s-a subliniat deja, Tunisia este un important partener al UE; de asemenea, s-a menţionat rolul extrem de important pe care îl joacă sfera socială în Tunisia. Aş dori să mai adaug unele aspecte politice care sunt semnificative, deoarece, după cum s-a spus deja, Tunisia este o societate care practică multipartitismul, chiar dacă este limitat, cu o cotă pentru opoziţie, fără îndoială, dar este totuşi multipartitism. Chestiunea egalităţii de gen a fost, de asemenea, menţionată.
În toate ţările noastre, în ţările Europei, toate aceste opinii politice coexistă alături de libertatea presei şi acest lucru face diferenţa, de fapt, întrucât în Tunisia, această libertate există, dar este limitată şi, în realitate, există jurnalişti care sunt în dificultate.
Întrebarea care se ridică este următoarea: ar putea apropierea de Uniunea Europeană să sporească această libertate sau nu? În opinia mea, o apropiere de UE ar putea ajuta Tunisia să completeze progresele sociale realizate cu unele progrese politice extrem de importante.
Harlem Désir
(FR) Dle preşedinte, dnă comisar, v-aţi exprimat speranţa că Tunisia va progresa în domeniul reformei democratice şi cel al libertăţii de exprimare. Aveţi dreptate, pentru că acest lucru ar fi în conformitate cu acordul de asociere şi cu angajamentele pe care şi le-a asumat Tunisia faţă de Uniunea Europeană.
De aceea sunt foarte surprins de comentariile exprimate atât de dl Baudis, cât şi de dl Michel, care par să vă încurajeze să ignoraţi acest aspect al relaţiei noastre şi al cooperării noastre cu Tunisia şi să renunţaţi în final la articolul 2 din acordul de asociere.
În plus, ne aflăm foarte departe de onorarea acestor angajamente, având în vedere soarta, deja evocată de colega mea, Sylvie Guillaume, rezervată jurnalistului independent Taoufik Ben Brik, aflat în închisoare din luna octombrie, în urma unui proces în cursul căruia avocaţii săi şi procedura nu au respectat deloc legea. Şi, la privarea inacceptabilă de libertate, se adaugă o stare de sănătate degradată şi o limitare a dreptului la vizită.
Prin urmare, vă întreb, dnă comisar: intenţionează Comisia să intervină, în cadrul Consiliului de asociere, în favoarea dlui Ben Brik, pentru a solicita eliberarea sa imediată şi a se asigura că situaţia sa şi starea sa de sănătate pot fi luate în seamă, cel puţin din punct de vedere umanitar?
Malika Benarab-Attou
(FR) Dle preşedinte, la 14 ianuarie, m-am întâlnit cu membri ai delegaţiei tunisiene. Am avut un schimb de opinii deschis şi ne-am dezbătut punctele noastre de vedere respective.
Ca franco-algeriană, sunt foarte ataşată de Maghreb şi militez pentru un Maghreb unit, pluralist şi democratic. Chestiunea drepturilor omului este esenţială pentru mine şi este una dintre valorile fundamentale ale Uniunii Europene. Dezbaterea privind acest subiect, în modul în care se prezintă în Tunisia, este indispensabilă şi relevantă.
Ieri-dimineaţă, am întâlnit-o pe soţia dlui Ben Brik, care face greva foamei, precum şi pe unii militanţi ai Reţelei euromediteraneene a drepturilor omului, şi mă declar foarte neliniştită. Se pare că viaţa dlui Ben Brik este în pericol, din cauza bolii sale şi a condiţiilor de detenţie. Sunt sigură că realizaţi că, dacă acest risc s-ar concretiza, responsabilitatea ar cădea pe umerii autorităţilor tunisiene.
În afară de relaţiile comerciale, de asemenea, trebuie să luăm în considerare aspectele sociale. Fenomenul tinerilor tunisieni care se aruncă în Marea Mediterană este produsul unei societăţi închise care nu oferă nicio perspectivă tineretului său. Apărarea contra fundamentalismului şi mizele economice nu trebuie să fie pretexte pentru a ignora drepturile omului. Acum, este esenţial să se realizeze progrese reale în domeniul drepturilor omului. Nu este vorba despre un dogmatism moralizator, ci de o urgenţă la a cărei soluţionare trebuie să participe şi Uniunea Europeană.
Alf Svensson
(SV) Ţările Africii de Nord sunt adesea luate în considerare ca un ansamblu şi, în opinia mea, acest lucru aduce Tunisiei un mare deserviciu.
S-a discutat despre egalitate. În comparaţie cu multe alte ţări arabe, situaţia Tunisiei este excepţională, întrucât dispune de o legislaţie care protejează copiii şi femeile. După cum s-a subliniat deja, Tunisia are mai multe studente decât studenţi la universităţi, iar nivelul de trai a crescut. Infrastructura ţării este într-o stare bună. De la alegeri, parlamentul din această ţară a ales - sau numit - o comisie pentru drepturile omului.
Voinţa Tunisiei de a coopera cu UE este o oportunitate de care ar trebui să profităm din plin. Acum că Tunisia are o delegaţie în vizită la Bruxelles şi Strasbourg şi solicită sprijin în eforturile sale de promovare a drepturilor omului şi de dezvoltare şi intensificare a relaţiilor cu UE, în opinia mea, un răspuns negativ la aceste cerinţe şi refuzul de a dezvolta mai departe relaţiile cu această ţară ar fi contrare principiilor UE.
Rosario Crocetta
(IT) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, pentru mine, care vizitez Tunisia de două sau trei ori pe an din 1982 şi care, în calitate de catolic, la 6 ianuarie am participat la slujbă, cum o fac de obicei, îmi este foarte greu să cred că Tunisia este o ţară care reprimă libertatea religioasă.
Există probleme, dar, pentru numele lui Dumnezeu, haideţi să nu privim aceste ţări, care încearcă să progreseze, prin prisma ţărilor occidentale, deoarece, dacă am folosi acest parametru, pe care cineva l-a utilizat în această dimineaţă pentru Tunisia, atunci anumitor ţări europene probabil li s-ar refuza integrarea în Uniunea Europeană, întrucât violenţa şi negarea libertăţii sunt la o scară mai mare decât în Tunisia.
Astfel, chestiunea porneşte de la un fapt concret: şi anume, că ne aflăm în faţa unei ţări care a abolit fundamentalismul islamic, care depune eforturi pentru a dezvolta o politică de cooperare şi de pace cu Europa, care încearcă să evolueze. Există probleme. Cred că putem soluţiona aceste probleme prin consolidarea dialogului şi a prieteniei şi prin acordarea de sprijin acestor ţări pentru a face progrese mai importante.
Neelie Kroes
membră a Comisiei. - Dle preşedinte, le mulţumesc stimaţilor deputaţi pentru deschidere şi sinceritate şi pentru formularea comentariilor în aşa fel încât, deşi anumite grupuri au abordări diferite, accentul se pune pe găsirea unei soluţii.
Acestea fiind spuse, aş dori să încep prin a răspunde printr-o observaţie la afirmaţia dlui Désir. S-a referit la o observaţie formulată de Louis Michel. Sunt sigur că Louis Michel se poate exprima singur, dar am fost în aceeaşi echipă într-o viaţă anterioară, ca să spun aşa, deci ştiu care îi este opinia cu privire la acest subiect. Dacă dl Désir afirmă că sugestia este să nu facem nimic, nu aceasta este impresia pe care o am eu şi sper cu sinceritate că nu v-aţi format această impresie nici din discursul meu de deschidere.
Într-adevăr, există o diferenţă de abordare. Unii invită la un dialog din poziţii de egalitate, iar dl Kasoulides este un susţinător al acestei idei. S-a solicitat stabilirea unor legături de prietenie. Toate aceste abordări presupun discutarea aspectelor în cauză faţă în faţă şi efortul de a ajunge la o înţelegere cu privire la soluţionarea câtorva teme asupra cărora convenim cu toţii. Nu există nicio îndoială în această privinţă, întrucât drepturile omului şi libertatea de exprimare sunt într-adevăr o parte foarte importantă şi esenţială din orice acord.
Menţionând acestea, aş dori să abordez câteva dintre problemele care s-au ridicat. În primul rând, instituţii consolidate. Ceea ce încercăm să promovăm şi să încurajăm în toate reuniunile care se vor organiza şi se vor planifica în următoarele luni este instituirea unui dialog regulat, ca mijloc de a realiza un progres esenţial în ceea ce priveşte drepturile omului şi democraţia.
În cursul următoarelor câteva luni, se va reuni Subcomisia pentru drepturile omului şi puteţi avea certitudinea că va exista un dialog de substanţă, în care se vor trata problemele care ne preocupă pe toţi şi modul de abordare a acestora.
În ceea ce priveşte problema încălcării drepturilor omului în Tunisia, vorbitorii s-au referit de regulă la faptul că Tunisia a fost criticată pentru palmaresul său cu privire la drepturile omului. De la alegerile prezidenţiale şi legislative din octombrie, anul trecut, s-a intensificat represiunea împotriva partidelor din opoziţie, jurnaliştilor şi activiştilor drepturilor omului. Comunitatea internaţională a afirmat clar că acest tip de comportament al autorităţilor este inacceptabil şi contrar angajamentelor internaţionale ale Tunisiei. Aşadar, ca să reiterez ceea ce am afirmat deja, în cadrul UE, nu ar trebui să existe nicio nelămurire: angajamentele sunt angajamente şi trebuie să ne menţinem această abordare.
Tunisia trebuie într-adevăr să demonstreze un angajament mai puternic faţă de valorile fundamentale comune, precum respectarea drepturilor omului, democraţia şi statul de drept. De asemenea, ar trebui să îşi respecte angajamentele internaţionale în acest domeniu. Comisia va urma politica noastră de angajament şi de dialog în ceea ce priveşte aceste subiecte, mai ales în cadrul organismelor create prin acordul de asociere.
În acelaşi timp, UE oferă sprijin în vederea îmbunătăţirii guvernării şi promovării reformelor în domeniul justiţiei, prin cooperare şi asistenţă tehnică. Este o prioritate pentru noi să avansăm cu Tunisia în acest domeniu, de exemplu, prin promovarea activă a militanţilor drepturilor omului şi a organizaţiilor societăţii civile în cadrul Instrumentului european pentru democraţie şi drepturile omului.
De asemenea, se depun eforturi în domeniul cooperării judiciare. Uniunea Europeană oferă 17,5 milioane de euro pentru finanţarea unui proiect de asistenţă tehnică în vederea modernizării puterii judecătoreşti. Unii deputaţi din Parlamentul European au criticat această acţiune, deoarece Uniunea Europeană furnizează fonduri pentru sistemul de justiţie al preşedintelui Tunisiei.
Proiectul are multe componente. Acestea cuprind cursuri de formare pentru judecători şi avocaţi, asistenţă tehnică pentru tribunale, infrastructură şi o informare mai bună a cetăţenilor. La încheierea proiectului, vom evalua rezultatul. Sunt desigur de acord că munca în acest domeniu ne expune la anumite riscuri politice. Cu toate acestea, dacă dorim să încurajăm reforma, trebuie să acţionăm; altfel, cooperarea Uniunii Europene se va limita doar la sectorul economic. Suntem cu toţii de acord că nu aceasta este abordarea corectă şi că ar fi incompatibilă cu obiectivele noastre politice generale în ceea ce priveşte relaţia cu Tunisia.
În legătură cu subiectul abordat de dna Flautre şi de dna Vergiat, statutul avansat pentru Tunisia, consider că ar trebui să acordăm prioritate continuării şi consolidării dialogului cu Tunisia. Suntem conştienţi că este un important aliat al UE în regiune şi a realizat progrese considerabile în ceea ce priveşte modernizarea economică şi socială. Poate totul se rezumă la cum se priveşte paharul, ca fiind jumătate plin sau jumătate gol. Menţionând acestea, credem că trebuie să ne continuăm politica de sprijinire a forţelor din Tunisia care lucrează pentru modernizarea politică, economică şi socială a ţării lor. Susţinem propunerile Tunisiei în vederea consolidării relaţiei dintre cei doi parteneri. Consiliul şi Comisia vor analiza aceste aspecte cu mare atenţie şi eu sunt pregătită să vă comunic orice evoluţii viitoare.
Pe de altă parte, în vreme ce consolidarea relaţiilor cu Tunisia este în interesul Uniunii Europene, consider că acordarea statutului avansat ar trebui să determine un puternic angajament din partea Tunisiei în ceea ce priveşte drepturile omului şi guvernarea, aşadar nu va beneficia de nicio gratuitate.
Preşedinte
Dezbaterea a fost închisă.
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Edward Scicluna  
în scris. - Această dezbatere mi se pare inoportună în momentul în care se reia dialogul dintre Tunisia şi UE atât la nivelul Comisiei, cât şi la nivelul Parlamentului. Dialogul cu Comisia a inclus programarea câtorva reuniuni ale subcomisiilor în cadrul Acordului de asociere Tunisia-UE (inclusiv Subcomisia pentru drepturile omului şi democraţie), în vreme ce dialogul de la nivelul Parlamentului European a luat forma recentei vizite la Bruxelles a unei importante delegaţii parlamentare tunisiene formate din patru partide politice reprezentate în Camera Deputaţilor din Tunisia, împreună cu Reuniunea delegaţiilor interparlamentare Tunisia-PE programată în luna martie 2010 în Bruxelles. Într-un moment în care se reia dialogul important şi constructiv dintre Tunisia şi UE, consider că este regretabil faptul că am întreţinut o dezbatere care ar putea submina progresele. Să ne asigurăm că Tunisia şi alte state nemembre ale Uniunii Europene se conformează cu standardele UE în sfera economică, socială sau politică. Dar haideţi să o facem printr-un dialog bine planificat şi structurat.
