Gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och särskilda bestämmelser nationella kvoterna för mjölk (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Elisabeth Jeggle, för utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling, om förslaget till rådets förordning om ändring av förordning (EG) nr 1234/2007 om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (”enda förordningen om de gemensamma organisationerna av marknaden”) vad gäller de nationella kvoterna för mjölk - C6-0015/2008 -.
Iztok Jarc
rådets ordförande. - (SL) Jag vill först och främst säga att ordförandeskapet välkomnar betänkandet av Elisabeth Jeggle om förslaget att öka mjölkkvoterna och anser att det är ett konstruktivt och balanserat bidrag till den debatt som pågått i mer än några veckor nu.
Europeiska kommissionen har, baserat på de gynnsamma marknadsvillkoren, föreslagit en ökning på 2 procent av de nationella mjölkkvoterna i sin rapport, med början från nästa kvotår, dvs. den 1 april 2008.
Mjölkkvoter är inte bara en fråga om procentandelar. De är en mer omfattande fråga som är knuten till översynen av den gemensamma jordbrukspolitiken. Det är anledningen till att rådet inte begränsade sig till denna fråga utan inledde en bredare, simultan debatt om det övergripande paketet för hälsokontrollen av den gemensamma jordbrukspolitiken.
Jag måste säga att rådet och parlamentet delade vissa åsikter och tveksamheter beträffande detta förslag. Det förekom t.ex. krav på ett större föregripande och en större stabilitet inom mjölksektorn. Det förelåg oro över områden med en mindre gynnsam odlingspotential, där det finns få alternativ till traditionell mjölkproduktion. Det fanns å andra sidan bestämda krav på att låta europeiska jordbrukare dra fördel av de möjligheter som erbjuds genom de internationella och europeiska marknaderna under utveckling.
Trots komplexiteten hos detta problem är vi övertygade om att vi kan finna balanserade svar och lösningar inom ramen för hälsokontrollen av den gemensamma jordbrukspolitiken. Här vill jag tillägga att rådet stöder parlamentets förslag att kommissionen ska utarbeta en allmän, långsiktig strategi, dvs. ett förslag till strategi, för den europeiska mejerisektorn. Vi anser att den avgörande delen av denna strategi bör vara en så kallad mjuk övergång till ett avskaffande av mjölkkvoter, vilket skulle garantera en smidig övergång till en mer marknadsorienterad mejeripolitik och en förutsebarhet inom denna sektor.
Rådet avser att i detta syfte uppmana kommissionen att studera alla lämpliga sätt att uppnå detta på. Vi anser emellertid att kommissionens förslag om en ökning på 2 procent av kvoterna för nästa kvotår borde behandlas som en del av ett paket, och att de andra delarna borde diskuteras på lämpligt sätt inom hälsokontrollen av den gemensamma jordbrukspolitiken.
Jag vill också tillägga att förslaget kommer att vara på dagordningen för det sammanträde för rådet (jordbruk och fiske) som ska hållas nästa vecka. Jag hoppas att det kommer att antas. Så om förutsättningarna är tillfredsställande kommer genomförandet att inledas under det nuvarande kvotåret, dvs. 2008.
Avslutningsvis vill jag tacka alla som har deltagit i debatten om detta betänkande, och framför allt föredraganden. Enligt vår uppfattning är detta en balanserad och välgrundad observation. Tack för era ansträngningar.
Mariann Fischer Boel
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag tycker att ordförandeskapet sänder en väldigt positiv signal genom att jordbruksministern är närvarande här i dag för att delta i denna mycket viktiga diskussion.
Jag ska inleda mitt tal på traditionellt sätt med att tacka utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling, och framför allt föredraganden, för det mycket konstruktiva betänkandet om förslaget att öka mjölkkvotsystemet med 2 procent, som ministern angav, för det kommande mjölkåret, som inleds den 1 april 2008.
Det är många som har drivit på kommissionen i fråga om att förbättra den mycket spända mejerisituationen. I rådet bad en stor majoritet av medlemsstaterna kommissionen att lägga fram ett förslag om en ökning av kvoterna. Kommissionen uppmanades också i en resolution om stigande livsmedelspriser som antogs i oktober 2007 här i Europaparlamentet att omedelbart föreslå en tillfällig ökning av mjölkkvoterna. I december 2007 presenterade kommissionen en rapport om marknadsutsikterna som visade att det uppenbarligen finns, och kommer att finnas i framtiden, en stigande efterfrågan på mejeriprodukter.
Ert betänkande bekräftar också att vi bör öka möjligheterna till en större mjölkproduktion. Jag tror att alla håller med om att kommissionens förslag är tämligen klokt och tydligt, med ett förutsebart och jämt resultat för alla medlemsstater. Jag skulle ödmjukt vilja påpeka att behovet av förutsebarhet och lika behandling av jordbrukare inte verkar beaktas helt och hållet i era ändringsförslag.
Ändringsförslaget om att göra ökningen på 2 procent frivillig för medlemsstaterna skulle vid tillämpning troligen skapa vissa svårigheter. Först och främst tror jag att alla är överens om att vi eftersträvar en bättre marknadsorientering och större produktivitet. Därför anser jag personligen att producenten bör få välja om denne vill producera mer mjölk eller inte. Jag tror också att vi är överens om att mjölkproducenter behöver förutsebarhet - visshet om sina produktionsmöjligheter inom kvotsystemet - och jag tror inte att ett system på frivillig basis skulle bidra till detta.
Medlemsstaterna har, som en lösning på detta, möjlighet att besluta att inte fördela kvoterna utan att behålla dem i den nationella reserven. Detta är en möjlighet, även om jag skulle driva på medlemsstaterna, och jag gärna skulle vilja att kvoterna fördelades eftersom jag anser att det är det rätta att göra.
Ändringsförslaget om utjämning i fråga om kvoterna i slutet av ett kvotår är inte någon ny idé. Det är faktiskt något som kommissionen har undersökt noggrant, eftersom en sådan teori skulle kunna underlätta användningen i vissa medlemsstater av oanvända kvoter i andra medlemsstater. Men jag tror att vi också kan enas om att teori är en sak och praktik en annan.
För det första tycker jag att det utan tvekan skulle skapa osäkerhet för mjölkproducenterna. Då skulle de bli tvungna att gissa så gott de kan hur situationen kommer att se ut i slutet av produktionsåret, och utifrån det försöka göra ett val i fråga om produktionen, och de skulle inte få veta förrän året efter om produktionen varit avgiftsfri eller inte. Jag tycker, med all respekt, inte att detta är fördelaktigt för det beslut som fattats på den mjölkproducerande gården. Det är uppenbart att mjölkproduktion innebär stora investeringar, och vi är skyldiga våra jordbrukare att ha ett förutsebart system fram tills kvoterna försvinner 2015.
För det andra, vem skulle gynnas av detta? Jag behöver inte påpeka att det i stort bara skulle gynna en liten grupp medlemsstater. Redan detta gör det politiskt sett svårt. Det viktigaste är att det kommer att gynna de producenter som redan har överstigit sina kvoter - de som har producerat för mycket - och inte dem som har försökt hålla sig inom kvotsystemets gränser. Det finns alltså ingen garanti för att detta skulle leda till en större tillgång till mjölk på marknaden.
För det tredje går detta också, enligt min uppfattning, emot idén om att förenkla den gemensamma jordbrukspolitiken. Jag är rädd att det skulle vara oerhört komplicerat att införa bestämmelser på detta område, och jag är inte för att göra systemet mer komplicerat i ett läge då detta kvotsystem bara ska existera i sju år till.
Sammantaget noterar jag med glädje att vi alla är överens om behovet av att öka möjligheterna för mejerisektorn i Europa att öka sin produktion. Det är en oerhört viktig signal för mig och för alla medlemsstater att utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling enhälligt valde denna väg efter de mycket skilda uppfattningarna i inledningen av denna diskussion. Därför vill jag ge föredraganden de allra största lyckönskningar för denna insats. Jag hoppas att jag kommer att lyckas lika bra i rådet.
Elisabeth Jeggle
föredragande. - (DE) Herr talman, fru kommissionsledamot, herr rådsordförande, mina damer och herrar! Utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling har, vilket redan nämnts, enhälligt förkastat kommissionens förslag att öka kvoterna för det kommande mjölkåret med 2 procent. Det skulle uppgå till 2,8 miljoner ton. Vi anser att detta förslag är för stelbent, för oflexibelt, och det är fel signal att sända i den nuvarande situationen, i synnerhet för marknaderna. Det kommer ändå, baserat på utslag från 2003, att bli en ökning på 0,5 procent i kvoter för 11 medlemsstater från den 1 april i år - vilket motsvarar 700 000 ton mer mjölk i Europeiska unionen.
De intensiva debatterna med mina kolleger i utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling har visat att det inte finns något universalmedel eller något bekvämt sätt att fortsätta debatterna på. Det råder vitt skilda uppfattningar, och alla ståndpunkter, från ett allmänt och grundläggande förkastande av all ökning av kvoter upp till och med en ökning på 5 procent, finns representerade. Vi lyckades ändå finna en kompromiss i vilken alla gruppers ståndpunkter beaktades, och den antogs enhälligt, utan avvikande eller nedlagda röster. Jag vill tacka alla mina kolleger hjärtligt för det konstruktiva samarbetet.
Den kompromiss som vi enats om har två brännpunkter. Detta har ni klargjort, fru kommissionsledamot. Jag är av en annan uppfattning.
För det första inrättandet av en europeisk utjämningsmekanism, med vilken minusbedömningar eller plusbedömningar av befintliga nationella kvoter kan kompenseras på EU-nivå. Detta skulle inte vara särskilt byråkratiskt, och det skulle leda till att producenter som överstiger sina kvoter bestraffas först efter en utjämning.
För det andra kan medlemsstaterna från och med den 1 april besluta att frivilligt öka de nationella kvoterna för kvotåret 2008/2009. Vi eftersträvar flexibilitet, inte stelbenthet! Denna kompromiss innebär att de redan befintliga kvoterna kommer att användas på ett mer effektivt sätt. För medlemsstater med större potential finns också möjlighet att använda denna europeiska kvotram i linje med ett gemensamt europeiskt inre marknadssystem.
Fru kommissionsledamot! Ni betonar alltid att befintliga mjölkkvoter kommer att gå ut 2015 enligt detta system. Enbart en linjär ökning av kvoter kommer emellertid inte att skapa en sådan mjuklandning som ni utlovar. Tänk bara tillbaka på de gamla mjölksjöarna! Utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling har därför entydigt förespråkat, som det redan gjort i fråga om minimjölkpaketet, att inrätta en mjölkfond för att nå kostnadsbesparingar som ett resultat av de reformer som bara görs inom mjölksektorn. Enligt vår uppfattning kan ett sådant framsynt främjande och bevarande av hela sektorn bara möjliggöras på detta sätt. Detta instrument bör framför allt användas för mjölkproducenter i missgynnade områden och i områden som helt och hållet överlåtits till betesmark. Därför vill jag be er, fru kommissionsledamot, att inbegripa detta krav från Europaparlamentet i konkreta ordalag i ert lagförslag om hälsokontroll.
Enligt vår uppfattning är en tillämpning av artikel 69 otillräcklig, eftersom den inte är tydligt definierad i fråga om praktiska åtgärder, framför allt för redan nämnda sektor. Det är också oerhört cyniskt när en högt uppsatt tjänsteman vid kommissionen tillkännager inför en samling jordbrukare att de inte borde klaga på att producentpriserna i själva verket redan sjunker igen, eftersom de sedan tidigare fått nöja sig med 27 cent per liter mjölk. Detta är att visa förakt mot en hel yrkesgrupps legitima intressen, vilket jag, i egenskap av ledamot av ett parlament, som kämpar för demokratins sak på högsta nivå, inte accepterar!
Czesław Adam Siekierski
för PPE-DE-gruppen. - (PL) Herr talman! Jag är övertygad om att en ökning av mjölkkvoterna för kvotåret 2008/2009 inte kommer att utgöra något hot mot stabiliteten på EU:s mjölkmarknad, och att mjölkpriserna inte kommer att sjunka påtagligt. Vi hade väntat oss en större ökning, men efter att ha hört Elisabeth Jeggles och andra parlamentsledamöters argument stödde vi paketet med kompromissändringsförslag, i vilket en frivillig ökning med bara 2 procent föreslås.
Det framgår av information i pressen att kommissionsledamoten stöder förslag om en årlig ökning av kvoterna på bara 1 procent från 2010 som en del av vad som kallas för mjuklandningen. Detta är en ganska konservativ strategi, även om kommissionen påstås vara liberal - men låt oss komma till saken. Å ena sidan begränsar låga kvoter utvecklingen av EU:s mjölkindustri genom att konkurrenskraften och exportpotentialen minskar. Å andra sidan är detta en garanti för en stabil inkomst för våra mjölkproducenter.
Vi kommer att fortsätta att diskutera valet av bästa lösning i framtiden.
(Talmannen avbröt talaren.)
Rosa Miguélez Ramos
för PSE-gruppen. - (ES) Herr talman! Sanningen är att de extremt låga priser som betalades till europeiska mjölkproducenter i åratal orsakade stor skada för sektorn. De ledde till att ett stort antal producenter lämnade sektorn, framför allt i vissa regioner, som t.ex. min egen, Galicien, och en annan av följderna var att de strategiska mjölkreserverna, som är en grundläggande förutsättning, minskade enormt.
Jag skulle vilja säga att marknaden sedan 2007 har utvecklats positivt, och detta ger i själva verket producenterna en viss respit, och till och med möjlighet att investera i sina gårdar, vilket tidigare varit otänkbart. Det finns två goda nyheter i detta sammanhang, enligt kommissionens egen rapport: positiva utsikter för framtiden innebär att det krävs ytterligare kvantiteter mjölk från marknaden, och därför föreslås en ökning på 2 procent för detta år. Jag har stått bakom detta förslag ända från början.
Jag har stått bakom förslaget, och jag har försökt att samarbeta med föredraganden, Elisabeth Jeggle, just för att det är uppenbart att det fanns en viss förbehållsamhet och att vissa ledamöter i utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling inte ansåg att detta förslag från kommissionen borde stödjas.
Men utifrån mitt perspektiv, och som jag ser det, bör inte parlamentet, som ni sa, hindra de producenter som valt att agera positivt på efterfrågan på marknaden. Det var därför jag, i samråd med Jeggle, föreslog att denna åtgärd skulle vara frivillig.
Som Jeggle redan har sagt antogs betänkandet enhälligt i utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling. Även om det stämmer, som föredraganden sa, att kvoterna på EU-nivå inte utnyttjas fullt ut så är detta underutnyttjande absolut inte jämnt fördelat över alla medlemsstater, och underskottet i produktionen strider inte heller mot den teoretiska konsumtionen.
Tänk på att den produktion som anslagits åt mitt land, Spanien, är 6,1 miljoner ton, och vår teoretiska konsumtion är 9 miljoner ton. Därför måste man säga att Spanien nästan har det största underskottet per invånare per år i hela Europeiska unionen.
Därför kräver vi i Lutz Goepels betänkande att en sådan korrigering ska göras av kvoterna i framtiden, inte genom en linjär ökning, som ni föreslår i detta förslag, utan snarare utifrån den klyfta som existerar mellan den befintliga strukturen och den struktur som sektorn borde ha, som ni säger, för att kunna vara konkurrenskraftig och möta marknaden på egen hand. I detta avseende vill jag fråga er, fru kommissionsledamot, om ni överväger möjligheten att, med hänsyn till kompensationsmekanismerna och mjuklandningen, utforma individuella modeller för varje enskild medlemsstat?
Jag vill klargöra att jag anser att mjölkproduktionen borde bevaras i hela Europa. Vad gäller kvoterna måste vi, innan vi säger att vi ska avskaffa dem och att de ska försvinna, tänka på den socioekonomiska roll som de spelar till skydd för många svaga ekonomier. I många områden är mjölkproduktion, som ni vet, det enda jordbruksalternativet, och därför har detta system hjälpt ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Niels Busk
för ALDE-gruppen. - (DA) Herr talman, fru kommissionsledamot, herr rådsordförande! Föredraganden, Elisabeth Jeggle, har återigen utarbetat ett utmärkt betänkande som jag vill tacka henne för. Europeiska mjölkproducenter står för närvarande inför stora utmaningar när det gäller den stigande efterfrågan på mejeriprodukter från framför allt Fjärran östern. Detta är ett mycket positivt problem. Samtidigt undergrävs produktionsekonomin av stigande foderpriser, eftersom EU förhindrar foderimporten, som de konkurrerande länderna behöver. För att överleva måste vi tillåta en ökning av kvoterna nu. Om vi väntar till 2015, när kvoterna förhoppningsvis ska avskaffas, kommer vi annars att missa ett unikt tillfälle för den europeiska mejeriindustrin.
Min grupp vill se en avreglering av mjölkproduktionen i Europa genom marknadsekonomi och fri konkurrens, och detta motverkas med kvotsystemet. Att öka produktionen med minst 2 procent och på ett senare stadium göra en ny bedömning av huruvida det finns behov av en ytterligare ökning av kvoterna skulle stödja och upprätthålla en stark, framsynt mjölkproduktion i Europa och skapa en smidig övergång till ett avskaffande av kvotsystemet, som infördes 1983 - som en övergångslösning för övrigt - till följd av utvecklingen av hela mjölkpulverberg och smörberg. Lyckligtvis finns inte längre några sådana - nu finns det en större efterfrågan på mejeriprodukter på marknaden. Låt oss ge de europeiska mjölkproducenterna möjlighet att tillhandahålla dessa produkter.
Alyn Smith
för Verts/ALE-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag vill, liksom alla andra, gratulera föredraganden till ett stabilt betänkande, som enligt min uppfattning bäst kan betraktas som en del av en större bild av hur vi ska garantera en långsiktig stabilitet för europeiska jordbrukare och odlare.
Jag vill ta upp två punkter. Vi godkänner och välkomnar kommissionens förslag om att kvoterna ska slopas till 2015. Vi vill dock se ett system med produktionskontroller, och vi motsätter oss punkten i betänkandet om att det borde finnas en frivillig undantagsmekanism för medlemsstaterna. Särskilt vi i Storbritannien har upplevt frivillig modulering, som naturligtvis inte alls är frivillig för de jordbrukare som får dras med den, och vi motsätter oss den principen. Vi anser att det inte är någon mening med en asymmetrisk avreglering.
Jag vill också på längre sikt betona för våra kolleger i kommissionen att en av de viktigaste punkterna på en mycket friare och mer liberal marknad för mjölkprodukter kommer att vara konkurrenslagstiftningens inverkan på hur framför allt jordbrukare måste hantera långsiktiga, privata kontrakt och missbruket från vissa producenters och köpares sida, i synnerhet på mejerimarknaden. Men detta är i huvudsak ett solitt betänkande, och det gläder oss att stödja det i stort.
Dimitar Stoyanov
(BG) Omständigheterna inom mejeriproduktionen i Bulgarien är ett exempel på att det är något som inte står rätt till i Europeiska unionens ekonomiska system.
Ökningen av kvoter har liten betydelse, eftersom 30 procent av korna i Bulgarien har dött av svält bara under EU-medlemskapets första år. Detta beror på den enorma inflationstakt som EU-medlemskapet medfört, samt på de nya reglerna, kvoterna och högre priser på foder och bränsle.
Hur mycket längre ska detta behöva fortgå? Om ungefär två år kanske yoghurtens hemland, Lactobacillus bulgaricums hemland, kommer att stå utan en enda levande ko, tack vare EU.
James Nicholson
(EN) Herr talman! Först och främst välkomnar jag den rekommendation som föredraganden har lagt fram här i dag om 2 procent för 12 månader som en frivillig åtgärd. Enligt min uppfattning är det en väl avvägd åtgärd.
Jag motsätter mig att öppna fördämningarna i fråga om produktionen, eftersom jag anser att detta inte skulle lösa någonting. Låt oss se hur marknaden utvecklas under de kommande 12 månaderna. Sedan kan vi göra en ny bedömning av situationen med större erfarenhet. Alla talar om en ”mjuklandning” i fråga om kvoter, men ingen kan tala om för mig vad denna mjuklandning kommer att bestå av. Det är ett ord som vi använder - ordföranden för rådet har använt det och kommissionsledamoten har använt det - men vad är det egentligen som gäller när vi kommer till 2013? Jag vet att det är långt dit, men det finns många mjölkproducenter som just nu verkligen undrar hur situationen kommer att se ut när vi närmar oss den tidpunkten.
Så även om omsättningen inom mejerisektorn har genomgått dramatiska förändringar under 2007 kan vi inte garantera att det kommer att fortsätta så i all evighet. Låt oss vara helt uppriktiga. Det var inget kommissionen gjorde. Det var inget som vi politiker gjorde. Det var inget som någon nationell regering eller ens mejerisektorn gjorde. Det var marknadskrafterna i världen som drev upp marknadspriserna, och det är precis vad som hände. Spannmålspriserna drev upp priserna. Men vi måste också inse, när de kommande 12 månaderna inleds, att kostnaderna för spannmål, kostnaderna för konstgödsel, de höga energikostnaderna och foderkostnaderna i sommar kommer att innebära att mycket av de extra pengar som gått till mejerisektorn i själva verket kommer att absorberas av dessa extra kostnader.
Låt oss därför inte förivra oss att tro att allt är så rosenrött och underbart i mejerisektorn - för det är det inte. De extra 2 procenten kommer att innebära en betydande mängd. Men jag instämmer med kommissionsledamoten - låt oss inte göra situationen mer komplicerad. Låt oss underlätta för producenten. Mjölk- och mejeriproduktionen är, var man än befinner sig i Europa, ryggraden i den lilla familjegårdsstrukturen, och vi måste stödja den.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Herr talman, fru kommissionsledamot Fischer Boel! Den ökning på 2 procent av mjölkkvoterna som föreslås i betänkandet påverkar ett flertal medlemsstater. Ungern påverkas inte av detta, eftersom landet bara utnyttjar 70 procent av de mjölkkvoter som man tilldelats, men vi känner ändå solidaritet med medlemsstater som t.ex. Polen och andra länder som behöver ökade mjölkkvoter. Utöver ökningen av kvoterna måste vi förbereda oss inför det totala avskaffande av marknadsordningen för mjölkkvoter 2015 som kommissionen föreslår, och vi måste därför utarbeta stödmekanismer som verkligen kommer att bidra till att främja produktion av mjölk med hög kvalitet. Ett särskilt problem i vissa länder är förskjutningen av den tekniska och teknologiska utvecklingen. Därför skulle det vara bra om vi kunde använda gemenskapens resurser till att främja teknologisk utveckling i länder som Ungern eller andra nya medlemsstater som inte har kunnat utnyttja de kvoter som de tilldelats. Samtidigt som vi ökar kvoterna är det också viktigt att utveckla innovationen inom jordbrukssektorn. De stigande foderväxtpriserna är ett problem, och det finns ett särskilt problem som varken kommissionsledamot Fischer Boel eller någon annan kan göra något åt, nämligen att industrin för beredning av mejeriprodukter i Ungern olyckligtvis inte ägs av mjölkproducenterna, och detta innebär en enorm konkurrensnackdel för dem. Tack för er uppmärksamhet.
Margrete Auken
(DA) Herr talman! Som kommissionsledamoten vet är inställningen i den allmänna debatten i Danmark mycket negativ till jordbruksstöd. Om det är attraktivt att producera mjölk i Europa är vi väl medvetna om att det till största delen kan tillskrivas konstgjort höga priser och inskränkningar i konkurrensen från tredjeländer. Dessa förutsättningar ledde till överproduktion, som vi har lyckats ransonera med hjälp av kvoter. Jag ska inte gå in på all den olycka som detta har medfört, utan bara påpeka att om kommissionen vill öka kvoterna för att beakta den stigande efterfrågan så är detta naturligtvis otillräckligt. Kvoterna måste slopas helt och hållet, och snedvridningarna på marknaden måste elimineras. Därför krävs en grundlig reform av den gemensamma jordbrukspolitiken, med en mycket snabbare avveckling av arealersättningen än vad som är fallet för närvarande. Avregleringen på marknaden måste ske ordentligt, och detta bör vara det huvudsakliga målet med reformen. Dessutom kan vi undersöka möjligheterna för ett fortsatt stöd till utvalda, mindre områden där det finns goda argument för mjölkproduktion, trots de ekonomiska förutsättningarna. Avreglering måste utgöra en del av EU:s jordbrukspolitik: en politik som inbegriper miljömässig hållbarhet i de allmänna marknadsvillkoren och garanterar fritt tillträde till EU:s marknader på rättvisa villkor för utvecklingsländer. Det finns fortfarande mycket att uträtta innan vi kan känna oss stolta över EU:s jordbrukspolitik.
Albert Deß
(DE) Herr talman, fru kommissionsledamot, herr rådsordförande! Också jag vill tacka Elisabeth Jeggle för detta betänkande, som hon har utarbetat på ett så skickligt sätt. Det befintliga kvotsystemet gäller enligt överenskommelse till 2015. Det kommer följaktligen att gälla i ytterligare sju år och några dagar för att vara exakt. Jag anser att det är fel att öka mjölkkvoterna med 2 procent i detta läge.
Jag hade inte haft några problem att förstå en ökning av kvoterna med 2 procent för de nya medlemsstaterna, eftersom konsumtionen av mjölkprodukter ligger långt under genomsnittet i EU där. Fru kommissionsledamot! Hur mycket jag än respekterar er så anser jag att kommissionens förslag är fel. Under de senaste månaderna har våra mjölkproducenter för första gången på många år fått ett rimligt pris för mjölken. Mjölkproducenterna, som mjölkar sina kor varje morgon och kväll 365 dagar om året - och 366 dagar i år - förtjänar en bättre inkomst än vad som varit fallet under de senaste åren.
Att öka kvoterna nu skulle därför innebära att mjölkpriserna sätts under enorm press, och de är redan under enorm press, utan någon ökning. Vi talar om en mjuklandning, vilket för mig innebär att slå blå dunster i ögonen på mjölkproducenterna. Det kommer inte att bli någon mjuklandning; det kommer att bli en tuff landning när det står klart vad kommissionen har för avsikt beträffande kvoterna. Jag anser att alla Hoelgaard och Rasmussen i kommissionen, som vill se snabbt sjunkande mjölkpriser, måste stoppas. Ni borde inte låta dem komma undan med detta.
Vi har problem också utan någon ökning, och vi måste försöka motverka detta. De bayerska ledamöterna i CSU kommer att rösta mot betänkandet i morgon, eftersom de är emot denna ökning. Detta är inte riktat mot Elisabeth Jeggle, utan mot ökningen av kvoterna.
Bogdan Golik
(PL) Herr talman! Jag vill börja med att tacka min kollega Elisabeth Jeggle för det enorma arbete hon lagt på att utarbeta detta betänkande. Det vi diskuterar i dag presenterade jag för tre år sedan, när jag inledde mitt arbete i Europaparlamentet. I tre år har vi talat om att det är nödvändigt att öka mjölkkvoterna i de nya medlemsstaterna och i Europeiska unionen, att utjämna den orättvisa och oproportionerliga klyftan i dessa kvoter mellan enskilda länder, att öka produktionen, och främst exporten, och framför allt att sluta bestraffa de producenter som vill öka produktionen och som vill producera europeisk mjölk av god kvalitet.
De avgörande argument som bekräftade min ståndpunkt för tre år sedan finns också med i rapporten från kommissionen till rådet, ”Marknadsutsikter för mejerisektorn”, i vilken en fortsättning av den positiva trenden tillkännages. Mjölkkvoter som tilldelats enskilda länder utnyttjas inte helt. Å andra sidan innebär inte nödvändigtvis en ökning av kvoterna på 2 procent en likvärdig ökning av mjölkproduktionen i alla regioner. Man slutar producera mjölk på alltfler gårdar i EU, eftersom produktionen anses vara alltför arbetsintensiv. Därför bör vi öka kvoterna med 5 snarare än 2 procent i alla länder där man vill producera mjölk, i synnerhet med tanke på att antalet kunder över hela världen kommer att öka, och med tanke på den stigande efterfrågan, framför allt i Asien, på europeiska mejeriprodukter av utmärkt kvalitet.
Astrid Lulling
(DE) Herr talman! Åsikterna går isär i fråga om mjölkkvoter. Det har vi också sett i utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling, som ändå har antagit en enhälligt godkänd kompromiss. Om Europaparlamentet vill sända en signal till kommissionen och ministerrådet bör man dock vara medveten om att jordbrukarna och deras företrädare fortfarande är splittrade.
Vissa kan fullständigt acceptera en ökning av kvoterna med 2 procent, och därmed en mjuklandning före det totala avskaffandet av kvoter. De vill ha tillväxtmöjligheter med hjälp av ett bättre utnyttjande av sin produktionspotential, eftersom marknadsmöjligheterna i EU och på världsmarknaden är väldigt attraktiva som ett resultat av en ständigt stigande efterfrågan. Andra befarar en kraftig nedgång av produktionspriserna, som först nyligen blivit mer rimliga, om det produceras större mjölkkvantiteter.
Åsikterna går också isär i fråga om den europeiska utjämning som utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling föreslagit. Skulle inte en sådan innebära att man överger det nationella mjölkkvotsystemet när det råder ett försörjningsunderskott på 3 miljoner ton i hela Europa? Skulle inte målet också kunna nås om man minskade tilläggsavgiften och ökade mjölkkvoterna? Vilken mjölkproducent vågar chansa genom att överstiga kvoterna i ett land där tilläggsavgiften för 2006-2007 - som i Luxemburg - återigen kommer att förfalla till betalning? Eftersom det ingår en frivillig ökning av mjölkkvoterna på 2 procent för mjölkåret 2008-2009 i kompromissen kan jag stödja den.
Jag är särskilt nöjd med föredragandens krav på inrättande av ett mjölkfondsomstruktureringsprogram. Jag anser att det är oerhört viktigt att det inom kort ställs krav på en analys av de ekonomiska, sociala och ekologiska följderna av en ökning av mjölkkvoterna och en rapport om konsumentbeteende, i vilken det uttryckligen krävs att de särskilda faktorerna inom mjölkproduktionen i missgynnade områden som t.ex. Luxemburg, med svåra produktionsförhållanden, beaktas.
De medel som avsatts för mjölksektorn måste vara kvar för denna sektor. Det måste också klargöras att producentpriserna, som är rimligare på längre sikt, bara delvis kan beskyllas för att vara orsaken till de stigande livsmedelspriserna. Distributörer och dominerande livsmedelskedjor fortsätter att gynnas i detta avseende.
Katerina Batzeli
(EL) Herr talman! Jag vill börja med att tacka och gratulera Elisabeth Jeggle och alla de samordnare som verkligen har försökt uppnå en balans på det mycket känsliga området mjölkkvoter - en politik som europeiska djurhållare och jordbrukare väntar sig ska medföra långtgående, radikala förändringar.
Det är särskilt uppmuntrande att kommissionen, när man ställs inför en förändring i fråga om tillgång och efterfrågan på mejeriprodukter, har svarat genom att ändra en av de centrala bestämmelserna och ökat de nationella kvoterna med 2 procent för perioden 2007-2008. Jag vill påpeka att det är acceptabelt att kommissionen visar den här sortens flexibilitet i frågor som gäller utveckling av marknaden för jordbruksprodukter, i synnerhet livsmedel, framför allt vid en tidpunkt då djurhållningssektorn står inför överlevnadsproblem till följd av krisen på den internationella marknaden.
Det är emellertid också en principfråga att en sådan kris inte kan lösas med samma åtgärder och samma politik för alla typer och storlekar av djurhållningsverksamhet. Av den anledningen vill jag betona att kommissionen och rådet, inom räckvidden för deras diskussioner, återigen måste se över frågan om fetthalt för att förhindra en snedvridning av konkurrensen på bekostnad av länder som har föreskrivits en låg fetthalt.
Maria Petre
(RO) Först och främst vill jag gratulera föredraganden till hennes arbete och de ansträngningar som gjorts för att en kompromiss skulle kunna nås i denna oerhört känsliga fråga.
I egenskap av ledamot av Europaparlamentet från en ny medlemsstat anser jag att ökningen på 2 procent är fördelaktig, även om vi hade velat se en betydligt högre procentandel, i synnerhet för medlemsstater med såväl låga mjölkkvoter som outnyttjad produktionspotential. Ökningen av de nationella mjölkkvoterna utgör inte ett hot mot stabiliteten på mjölkmarknaden.
Jag vill påpeka att en ökning av kvoterna med 2 procent i själva verket bara utgör en faktisk ökning av mjölkproduktionen på gemenskapsnivå på 0,8 procent. Jag anser också att vi måste upprätthålla det nuvarande kvotsystemet för att stimulera en konsolidering av de befintliga gårdarna och för att stimulera nya gårdar. Det begrepp som används i förhållande till kvoterna utifrån perspektivet av en reform av den gemensamma jordbrukspolitiken är ”mjuklandning”, vilket innebär ett gradvis avskaffande av kvoterna.
De nya medlemsstaterna, framför allt Rumänien och Bulgarien som anslöts till unionen den 1 januari 2007 och som, om jag ska använda samma jargong, ”startade” abrupt, kommer att få svårigheter med att anpassa förfarandena för ”starten” till förfarandena för ”mjuklandningen”. Om detta förslag inte hade antagits skulle de kvoter som tilldelats Rumänien, precis som 2007, ha tagit slut i mitten av året, vilket i själva verket inte stimulerar utan snarare motverkar utvecklingsprojekten för våra jordbrukare helt och hållet. Jag hoppas att omröstningen om detta betänkande under plenarsammanträdet kommer att vara lika tydlig som omröstningen i utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling.
Gábor Harangozó
(HU) Tack, herr talman! Fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill ta tillfället i akt att gratulera Elisabeth Jeggle till ett utmärkt betänkande och till det hårda arbete som hon lagt ned på det. Det råder ingen tvekan om att Europeiska unionen måste reagera korrekt på den stigande globala efterfrågan som föranleder en betydande ökning av mjölkkvoterna. Den föreslagna ökningen på 2 procent, som är planerad att träda i kraft i början av april 2008 i samtliga medlemsstater, kommer kanske att hjälpa denna sektor inom Europeiska unionen att dra fördel av det tillfälle som erbjuds genom den globala efterfrågan. Men vi måste lösa frågan om mjölkkvoter utan att skapa ett nytt problem under förfarandet.
Jag vill betona att vi, utöver att uppfylla efterfrågan på marknaden och utvidga produktutbudet, måste hjälpa till att förbättra den redan svåra situationen för producenterna. Det är anledningen till att vi måste se till att det fästs en lämplig betoning vid den sociala och miljömässiga inverkan av ökningen av kvoterna, och dess inverkan på produktionen, i synnerhet i fråga om att stödja producenter i mindre gynnade regioner. Det är absolut nödvändigt med tanke på mekanismerna för den inre marknaden att se till att priserna är rimliga för både producenter och konsumenter. Med tanke på att kvotsystemet kommer att vara avskaffat efter 2015 måste vi nu börja tänka på hur vi ska kunna hjälpa producenterna att uppnå en effektiv och lönande verksamhet. Tack för er uppmärksamhet.
Béla Glattfelder
(HU) Tack! Att öka mjölkkvoterna i det nuvarande marknadsläget är obetänksamt och riskabelt av två anledningar. Å ena sidan är marknadsutsikterna inte på långa vägar så goda som Europeiska kommissionen tror. Den senaste tidens utveckling visar tydligt riskerna med att öka kvoterna. Konsumenterna i och utanför Europa har reagerat uttrycksfullt på de stigande priserna på mejeriprodukter. I ett flertal länder har konsumtionen minskat med 10-30 procent, och importen av mjölkpulver från Kina har minskat. Som en följd av detta har inköpspriset på mjölk i t.ex. Ungern sjunkit med 10-20 procent under de senaste veckorna. Den främsta orsaken till detta kan vara att köttpriserna, samtidigt som priserna på andra livsmedel har stigit, hittills inte har följt deras exempel, med som följd att konsumenterna fyller sitt proteinbehov genom att konsumera kött i stället för allt dyrare mejeriprodukter.
I många medlemsstater är det samtidigt en betydande andel av mjölkkvoterna som inte utnyttjas. Att öka kvoterna skulle hindra producenterna i dessa medlemsstater från att ta tillvara på de möjligheter som de har. För dessa länder skulle en ökning av kvoterna i själva verket faktiskt kunna leda till en minskad produktion, eftersom de producenter i medlemsstaterna som utnyttjar sina kvoter kommer att köpa den boskap de behöver från dessa länder för att öka mjölkproduktionen.
Därför finns det i nuläget ingen anledning att öka kvoterna. Låt oss vänta och se vad som händer. Om de stigande priserna och den stigande efterfrågan håller i sig i längden borde vi ta upp denna fråga på nytt.
Miroslav Mikolášik
(SK) Siffrorna för kvotåret 2006/2007 visar på ett underutnyttjande på 1,9 miljoner ton mjölk på EU-nivå, och på att 18 av 27 medlemsstater producerar under sina nationella kvoter.
Europeiska kommissionen förväntar sig ett underutnyttjande på 3 miljoner ton mjölk för kvotåret 2007/2008. Frågan om en ökning av kvoterna med ytterligare 2 procent är å andra sidan diskutabel. Jag instämmer i att alla alternativ bör övervägas utifrån möjligheten att tillämpa dem, med betoningen på deras ekonomiska, sociala och regionala påverkan samt budgetpåverkan.
Enligt min uppfattning bör de nya medlemsstaterna få större subventioner, på 2 procent såsom föreslagits, för att inte diskrimineras på grund av sitt förflutna, eftersom vi alla är medvetna om både den stigande efterfrågan och de högre priserna.
Zdzisław Zbigniew Podkański
(PL) Herr talman! Min kollega Elisabeth Jeggle har lagt fram ett bra förslag om en ökning av mjölkkvoterna. Omständigheterna i fråga om att öka dem och att skapa ett system för utjämning på EU-nivå stöds också både av situationen på mjölkmarknaden och av mjölkproducenterna.
Med tanke på denna situation måste vi ställa vissa frågor. Varför har Europeiska kommissionen tagit så lång tid på sig för att reagera på behovet av att öka mjölkkvoterna? Planerar man att säkra EU-producenternas intressen och bestånd genom att fastställa ett minimipris för mjölk på en nivå som garanterar en vinst för alla EU-producenter och sätter stopp för köp för priser under produktionskostnaden? Räknar kommissionen med en utjämning av obalansen i mjölkproduktion mellan de gamla och de nya medlemsstaterna?
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf
(DE) Herr talman, fru kommissionsledamot! För två veckor sedan kom fyra och ett halvt tusen mjölkproducenter till Bryssel från alla Europas hörn. De slöt samman för att bilda organisationen European Milk Board och kräver nu rimliga priser.
Detta har redan haft en betydande inverkan i Tyskland. Vi har producentpriser som låg på omkring 40 procent och som nu återigen pressas till viss del. Mjölkproducenterna kräver därför en volymbaserad marknadspolitik. Om denna utveckling skulle gå ännu längre, om den skulle påverka jordbrukspolitiken, kan ni då föreställa er att kommissionen 2015 politiskt skulle kunna stå emot kraven från denna rörelse att öka eller återigen tillämpa mjölkkvotsystemet på ett flexibelt sätt?
Jim Allister
(EN) Herr talman! Jag delar den oro som många i parlamentet känner i fråga om en slutgiltig ökning av mjölkkvoterna. Jag anser att det vid den punkt vi nu har nått krävs att vi ställer grundläggande frågor, bland annat vilken den underliggande motiveringen i själva verket är för att öka kvoterna, om en underproduktion och en situation med delkvoter råder i Europa? I år förväntas ett underutnyttjande på tre miljoner ton, så varför har vi så bråttom i detta avseende?
För det andra måste vi, vad gäller den så omtalade mjuklandningen, ta särskild hänsyn till de regioner vilkas struktur och strategi har byggts för att försörja andra regioner som för närvarande har en begränsad produktion - regioner som min egen valkrets, som försörjer områden över gränsen, till Republiken Irland. I fråga om mjuklandning måste vi finna en långsiktig strategi och alternativa avsättningar för sådana regioner.
Mairead McGuinness
(EN) Herr talman! Jag undrar vad de producenter som kan tänkas lyssna till denna debatt skulle tänka - det är så invecklat. Jag vill gratulera Elisabeth Jeggle till ett mirakulöst arbete med att nå ett enhälligt stöd. De av er som har flugit i stormarna under denna vecka vet dock att en mjuklandning är beroende av åt vilket håll vinden blåser, och ingen av oss vet åt vilket håll vinden kommer att blåsa om några år.
Jag tror att vi med en ökning av kvoterna med 2 procent - och den frivilliga biten ligger enligt min uppfattning inte hos medlemsstaterna, det är upp till producenterna att besluta om man vill utnyttja dem eller inte - kommer att kunna testa marknaden, och det behöver vi göra. 2 procent är inte någon enorm ökning för enskilda producenter.
Vad gäller bekymren - och kommissionen har kanske tänkt för mycket på utjämningsmekanismen - beskattar ni de producenter tungt som kan producera samtidigt som medlemsstaterna inte vill producera. Vi har redan hört detta argument tidigare från andra kolleger, så vi måste göra någonting åt det.
Slutligen skulle WTO-avtalet kunna ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Neil Parish
(EN) Herr talman! Jag vill tacka Elisabeth Jeggle så mycket för att ha sammanställt ett sådant svårt betänkande. Jag vill bara snabbt tillfoga att ”rädda pojkar får aldrig kyssa vackra kvinnor”, och jag anser att vi måste vara mycket djärvare i detta avseende. Mjölkkvoter är som en tryckkokare: man kan inte behålla trycket ända till slutet och sedan plötsligt ta bort det, för då brister det. Jag vet mycket väl vad en mjuklandning innebär, och det är att öka kvoterna i betydande grad innan vi når 2015, och därför välkomnar jag verkligen dessa 2 procent.
Jag vill säga till kommissionen och rådet att vi bör vara mycket djärvare när vi når 2010. Vi bör inte bara överväga 1 procent, vi bör överväga 2 procent och se till att vi verkligen får en mjuklandning i fråga om mjölkkvoterna. Unga jordbrukare och nya aktörer har begränsats under årens lopp. Nu har vi möjlighet att ge dem denna produktion. Mjölkhandeln ökar äntligen runtom i världen ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Agnes Schierhuber
(DE) Herr talman! Mjölk är en mycket känslig produkt, och jag vill tacka Elisabeth Jeggle varmt för en effektiv kompromiss. Jag välkomnar särskilt den frivilliga ökningen av mjölkkvoter i medlemsstaterna. Jag skulle dock vilja påpeka följande. Alla som ständigt åberopar livsmedelspriserna som motivering för en ökning av kvoterna eller en överproduktion glömmer helt bort att mjölkproducenterna inte ens får 30 procent av försäljningspriset i butikerna. Jag anser att vi borde diskutera detta.
Det är också av avgörande betydelse att mjölkproduktionen kan fortsätta i bergsregioner och ogynnsamma områden, för det är ofta den enda produktion som äger rum där. Vi behöver ett särskilt program i detta avseende.
Esther de Lange
(NL) Jag ska hoppa över mitt tack och gå vidare till att säga att jag välkomnar förslaget om en ökning av kvoterna med 2 procent. Jag hade personligen föredragit 3 procent, eftersom Europeiska kommissionen själv erkänner att 2 procent bara utgör 1 procent i praktiken, eftersom det inte är alla länder som utnyttjar sina kvoter fullt ut, men jag ska i alla fall stödja Elisabeth Jeggles kompromiss på 2 procent.
Till Europeiska kommissionen vill jag säga att detta inte är en dag för sent, eftersom Nya Zeeland gick om oss på världsmarknaden 2006. Efterfrågan steg, så det fanns utrymme för att undersöka möjligheterna, men vi kunde inte undersöka dem eftersom vi begränsades av kvotsystemet. Detta system hade en uppgift att fylla när det rådde överproduktion, men nu när efterfrågan har stigit borde vi utveckla ett annat system som gör det möjligt för oss att undersöka dessa marknadsmöjligheter. I detta sammanhang tycker jag också att det är skamligt att man inom hälsokontrollen nu överväger fyra ökningar på 1 procent. Enligt min uppfattning kräver en verklig mjuklandning en större ökning än 1 procent. Låt oss vara djärva nog att genomföra den.
Iztok Jarc
rådets ordförande. - (SL) Först och främst vill jag tacka alla er som närvarar vid denna debatt. Den har, som alltid i parlamentet, varit mycket komplex och rik och har belyst alla de problem och olikheter som existerar i medlemsstaterna.
Jag vill betona att ordförandeskapet, och naturligtvis Europaparlamentet, tveklöst har gett detta förslag tillräckligt med tid för att det ska ha kunnat granskas från alla håll och kanter. Om villkoren för ett antagande av detta förslag är tillfredsställande, med beaktande av Europaparlamentets åsikter, kommer denna ökning på 2 procent att tillämpas från och med nästa kvotår, dvs. från den 1 april 2008.
Jag vill dock betona att detta inte kommer att utgöra något slut på debatten om mejerisektorns framtid i Europeiska unionen. Den kommer utan tvekan att fortsätta närmare inom ramen för den så kallade hälsokontrollen av den gemensamma jordbrukspolitiken.
Jag kan i detta avseende garantera att ordförandeskapet är orubbligt i fråga om beslutet att föra denna debatt och nå vårt gemensamma mål, dvs. - och detta är jag övertygad om - en balanserad, långsiktig strategi för den europeiska mejerisektorn.
Jag vill återigen tacka er för att ni har deltagit i denna debatt, och ett särskilt tack till föredraganden.
Mariann Fischer Boel
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag anser att vi alla, efter diskussionen här i dag, kan enas om att produktionen av mejeriprodukter fortfarande är en mycket viktig del av vår gemensamma jordbrukspolitik. Enligt min uppfattning verkar man kunna välja och vraka mellan olika åsikter i dag, som täcker allt ifrån noll och upp till mer än vad vi föreslagit i vårt förslag. Jag tror att det också har visat på den mångfald som kan finnas i olika medlemsstater, och det är, som svar på Neil Parishs kommentar, kanske en anledning att inte vara tillräckligt djärv. Men i slutändan måste vi finna en kompromiss mellan de olika valmöjligheterna.
Jag vill bara göra några påpekanden om några av de frågor som tagits upp. Det är frivilligt för medlemsstaterna att endera fördela denna ökning i kvoter till producenterna eller behålla den i den nationella reserven. Jag ställer mig fast bakom att fördela den. Medlemsstaterna kan ge särskilda förmåner till unga jordbrukare och jordbrukare som lider till följd av de priser som de måste betala för kvoterna.
Jag anser att vi, om vi vill införa en ökning från och med den 1 april, måste göra detta med en fast procentandel i alla medlemsstater. Om vi nu börjar diskutera särskilda siffror eller ökade procentandelar för olika medlemsstater kommer det att bli en flera månader lång kamp. Låt oss alltså enas om att det vi diskuterar nu är en generell ökning på 2 procent. Jag tror inte att vi i själva verket är så splittrade i våra åsikter om vad vi vill uppnå. Jag tror att vi kan fastställa målet, men det kanske finns vissa olikheter i åsikterna mellan kommissionen och parlamentet om hur vi ska nå dit.
Jag tror att vi alla kan enas om att vi inte bör göra något som utsätter sektorn för risker. Det är anledningen till att jag har föreslagit denna mjuklandning. En ”mjuklandning” innebär i själva verket att vi ökar kvoterna under årens lopp och upprätthåller en situation där vi, i slutet av kvotsystemet, 2015, inte upplever så drastiskt fallande priser över en natt, vilket skulle bli resultatet om vi inte agerade alls. Jag anser därför att vi har valt ett korrekt och godtagbart tillvägagångssätt. Jag bortser inte från det faktum att det kan finnas regioner i Europa - bergsregioner, känsliga regioner - där ett totalt avskaffande av kvotsystemet skulle kunna riskera den fortsatta mjölkproduktionen. Vi kommer därför att vara beredda att under hälsokontrollen undersöka lösningar på hur vi ska kunna hjälpa dessa regioner. Jag anser att det mest lämpliga verktyget är artikel 69, en möjlighet för medlemsstaterna att använda sig av top-slice [rabatt för extramängder] vid den direkta betalningen till jordbrukarna och använda den till specifika områden.
Enligt min uppfattning skulle det inte vara någon lösning att inrätta ett mjölkfondsomstruktureringsprogram. Var skulle vi få pengarna till det ifrån? Hur mycket pengar får vi? Hur ska vi fördela pengarna mellan de olika medlemsstaterna? Jag tycker att det finns alltför många obesvarade frågor beträffande denna fond, och vi har begränsade medel. Vi skulle vara tvungna att ta pengarna från vår egen budget, och då skulle andra producenter inom jordbrukssektorn vara tvungna att betala för denna omstruktureringsfond. Jag tror därför inte att det skulle fungera.
Enligt min uppfattning är den huvudsakliga anledningen till att öka mjölkproduktionen att det uppstår nya marknader i Asien. Varför skulle vi inte ta vara på vår del av dessa växande marknader? Vi vet hur svårt det är när andra redan har en fot inne och vi kommer efteråt och försöker få vår andel. Vi bör vara där redan från början med våra produkter av hög kvalitet. Dessa producenter av mejeriprodukter - mejerier, industrier som det går bra för - är de som producerar produkter av hög kvalitet. Detta gäller för vår del framför allt ost. Vi är kända för ost av utomordentligt hög kvalitet i Europa, så varför utnyttjar vi inte det och ser till att få vår andel? Som ministern sa kommer vi att granska denna fråga igen under hälsokontrollen. Jag är övertygad om att det kommer att bli en lika livlig debatt som den vi haft i dag, för mjölkproduktion blir nog aldrig tråkigt.
Elisabeth Jeggle
föredragande. - (DE) Herr talman, fru kommissionsledamot, herr rådsordförande, mina damer och herrar! Vi har lyssnat till en stor räckvidd av åsikter. Vi upptäckte också att detta är en allvarlig fråga för alla som är här i dag, som ingen tar lätt på, och att alla har många farhågor och att vi alla, naturligtvis, hålls ansvariga hemma - å ena sidan inför konsumenterna och å andra sidan inför mjölkproducenterna.
För att återgå till marknaderna: jag vet inte om jag bör sätta tilltro till den kinesiska marknaden. Vi får se en hel del i vår europeiska union och på dagens marknad. Men vi har en inre marknad här, och denna inre marknad hjälper oss att vara starka, till och med när vi står inför en globalisering och en allmän avreglering. Låt oss därför göra en inre europeisk marknad av denna mjölkkvot. Vi brukade kunna göra detta. Jordbruksmarknaderna kan bara möta utmaningarna, och i synnerhet de regelbundna fluktuationerna på världsmarknaden, med hjälp av en stark, stabil och organiserad inre marknad.
För en hållbar förvaltning måste ekonomin, ekologin och de sociala aspekterna vara i harmoni. Alla tre komponenterna måste vara lika synliga i alla åtgärder som vi vidtar. Den europeiska jordbruksmodellen representerar hållbarhet och konsumentsäkerhet - och det gäller fortfarande! Jordbrukarna sköter båda dessa saker mycket bra. De tar hand om landskapet och utgör på så sätt en grund för turism, bidrar till energisäkerheten, producerar livsmedel av bästa kvalitet och upprätthåller den ekonomiska grunden för landsbygdsområden genom att tillhandahålla sysselsättning.
De sociala fördelarna kompenseras allt mindre för jordbrukare genom vad som kallas för ersättning. Livsmedel måste i högre grad ha rimliga priser! Vårt allmänna politiska ansvar innebär mer än att bara beträda avregleringens stig med öppna marknader!
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon kl. 12.00.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Constantin Dumitriu  
skriftlig. - (RO) Det betänkande som utarbetats av Elisabeth Jeggle är oerhört betydelsefullt, inte bara när det gäller de förslag som rör ökningen av mjölkkvoterna, utan också när det gäller att fastställa vissa principer som vi måste beakta när vi diskuterar jordbrukspolitik som helhet.
Efter diskussionerna i utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling enades vi om att medlemsstaterna behöver en ökning av mjölkkvoterna redan från den 1 april 2008. I Europaparlamentet företräder jag Rumänien, en ny medlemsstat som redan under det första året av medlemskap drabbades av en kris i fråga om mjölkkvoterna, eftersom kvoterna var för låga för att uppfylla efterfrågan på marknaden och oförenliga med den rådande verkligheten. Mjölksektorn i Rumänien genomgick en omfattande utveckling från förhandlingen om mjölkkvoter 2004 och fram till anslutningen, efter investeringar i modern teknik, en utökning av produktionskapaciteten och anställning av ny personal. Att upprätthålla en mjölkkvot på samma nivå som i dag skulle leda till konkurs för investerarna, arbetslöshet i landsbygdsområden där man är specialiserad på produktion och framställning av mjölk och en ökad import, som skulle få betalas av konsumenterna.
Detta betänkande utgör en vändpunkt eftersom Europeiska unionen visar flexibilitet i lösningen av ett problem som ett flertal medlemsstater har drabbats av. Det är när allt kommer omkring de europeiska medborgarna som kommer att gynnas av detta betänkande.
Richard Seeber  
skriftlig. - (DE) Hälsokontrollen är ett viktigt förfarande för reformen av jordbrukspolitiken, framför allt jordbrukspolitiken i bergsregioner. En ökning i tillämpningen av mjölkkvoterna är av avgörande betydelse i dessa områden. Det måste fastställas särskilda bestämmelser i detta avseende, i vilka de särskilda omständigheter som råder för jordbruk i bergsområden hörsammas. Jordbrukarnas arbete försvåras till följd av sämre tillgänglighet och branta transportvägar, och detta måste inbegripas i diskussionerna.
En reglering av mjölkkvoterna är nödvändig för de österrikiska jordbrukarna. En EU-omfattande utjämning eller handel med kvoter borde övervägas. Om mjölkkvotsystemet verkligen skulle avskaffas 2015 skulle lämpliga finansiella kompensationsåtgärder med ytterligare budgetmedel krävas för att mjölkproduktionen och framställningen av mjölk skulle kunna upprätthållas i bergsregioner och på betesmarker.
Vid undersökningen av effektiviteten hos stödinstrumenten för marknaden och omorganiseringen och anpassningen av dessa till den nuvarande situationen måste den särskilda situationen för jordbruk i bergsregioner beaktas genomgående. Mjölkproduktion och framställning av mjölk är en mycket viktig del av jordbruket i dessa regioner och har ett mycket högt värde. Särskild uppmärksamhet måste läggas på de ekonomiska, sociala och ekologiska följderna av en ökning eller avskaffning av kvoterna, i synnerhet för bergsregioner. Ett totalt avskaffande av EU:s mjölkkvotsystem är fel väg att gå i EU:s gemensamma jordbrukspolitik.
