1. Venezuela
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om sex resolutionsförslag om Venezuela.
Tunne Kelam
Herr talman! En del ledamöter av Europaparlamentet har visat synnerligen stor oro över att regimen i Venezuela under den senaste tiden har skärpt kontrollen av pressfriheten.
Som ni vet är frihet för medierna en av hörnstenarna i ett demokratiskt samhälle. Denna frihet innefattar naturligtvis rätten att ta emot information från en mängd olika källor. Nyligen har president Hugo Chávez gått till attack mot friheten för medierna. I augusti förra året beordrade han stängning av 34 radiostationer genom att vägra förnya deras tillstånd. I januari i år beordrade han stängning av RCTV International och fem andra kabel- och satellittv-stationer som inte hade sänt hans officiella anförande. Dessutom har han beskrivit användande av Twitter och Internet för att sprida regeringsfientlig information som terroristverksamhet. Vi protesterar mot att två venezuelanska studenter har dött sedan de protesterat mot denna stängning av de fria medierna ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Renate Weber
författare. - (ES) Herr talman, mina damer och herrar! Yttrandefrihet är ingen faktisk frihet som man kan komma överens om utan att ta hänsyn till ett lands politiska och sociala verklighet. Pressfrihet för att uttrycka kritiska åsikter om regeringen eller politiker, vare sig de är presidenter, regeringsanhängare eller medlemmar av oppositionen, är den viktigaste säkerhet som människor kan ha. Detta handlar om tillgången till information från många olika källor så att rösträtten blir en verklig rättighet.
Tyvärr är verkligheten i Venezuela sådan att det efter ett flertal antidemokratiska åtgärder av president Chávez regering mot oppositionen verkar som om pressen nu kommer att avskaffas. Vi hänvisar inte bara till det senaste fallet med tv-bolaget RCTV International som Venezuelas audiovisuella myndighet har påtvingat en retroaktiv lag, utan också till att 34 av de mest populära radiostationerna i Venezuela har lagts ner sedan 2009.
Dessutom är Globovisión, som fortfarande har en av regeringen oberoende redaktionell linje, utsatt för påtryckningar för att ändra på detta. Vi får inte glömma att det värsta sättet att undanröja media är att införa självcensur.
Sedan 34 radiostationer lades ner har Hugo Chávez regering officiellt tillkännagett att det finns en lista över andra stationer som också ska stängas: En lista som ingen känner till eftersom förfarandena inte är öppna, en lista som det råder stor osäkerhet om och vars enda syfte är att främja självcensur. Alla dessa kränkningar äger rum utan att de behöriga domstolarna reagerar på de framställningar som lämnas in till dem.
I ett land där man inte respekterar en universell princip som icke-retroaktivitet, där de rättsliga myndigheterna inte reagerar på några överklaganden om inte presidenten uppmanar dem att göra det, finns det ingen rättssäkerhet och ingen fördelning av befogenheterna. Det finns helt enkelt ingen demokrati. Tyvärr är detta dagens Venezuela.
Véronique de Keyser
författare. - (FR) Herr talman! Jag beklagar, men det förslag till resolution om Venezuela som huvudsakligen har lagts fram av Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) är ett skämt som har hittats på för att utnyttja den brådskande debatten för politiska syften och som ett försök att misskreditera Hugo Chávez.
Jag fortsätter eftersom det gäller att inte slösa bort tiden. Fyra nationella stationer har underlåtit att uppfylla sina lagstadgade registreringskrav. De har tillfälligt dragits in och håller för närvarande på att uppfylla dessa krav och jag hoppas att de snabbt kommer i gång igen.
I ett gemensamt resolutionsförslag tillsammans med gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen och gruppen Europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster upprepar min grupp sitt entydiga stöd för yttrandefrihet och mångfald. Jag är emellertid förvånad över de mycket varierande åsikter som PPE-gruppen har om denna yttrandefrihet. Var det inte ni som röstade mot resolutionen om pressfriheten i Italien till försvar för Berlusconi? Ni är välkomna att göra bort er i dag om ni vill det. Ni kommer att bli många när det är dags för omröstning, så jag uppmanar er att utnyttja situationen.
Raül Romeva i Rueda
författare. - (ES) Herr talman! Även jag har två problem som gäller Venezuela. Det ena gäller formen och det andra innehållet. När det gäller formen måste jag säga att våra kolleger i Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater), som under en tid har aktivt missbrukat denna brådskande sammanträdesperiod om brott mot de mänskliga rättigheterna för att ägna sig åt en partipolitisk debatt, skapar en komplicerad situation.
Det är helt berättigat att de vill bedriva partipolitisk verksamhet. Men det här är inte rätt plats. Om de vill uttala sig till stöd för sina vänner eller kritisera regeringar som de ogillar är detta varken rätt tillfälle eller rätt plats.
Låt oss emellertid ta denna brådskande sammanträdesperiod då vi diskuterar brott mot de mänskliga rättigheterna och demokratin mer på allvar. Om vi inte gör det kommer vi nämligen att förlora all den trovärdighet vi nu har, och det är naturligtvis svårt att återvinna den på internationell nivå.
Det finns många uppenbara fall av kränkningar av de mänskliga rättigheterna i Latinamerika. Vi måste också vara mer konsekventa. Vill vi diskutera de mänskliga rättigheterna i Latinamerika? Låt oss då tala om Colombia och Honduras. Hur kommer det sig att dessa frågor aldrig diskuteras här i plenum. Varför har vi alltid detta problem och ändå får vi i det aktuella ärendet, som bara är en administrativ fråga, denna form av närvaro och stöd? Detta är oacceptabelt. Det är oacceptabelt därför att vi faktiskt förlorar all trovärdighet och all legitimitet som gör att vi kan uttrycka en åsikt om denna typ av ärenden.
Låt mig tala klarspråk. Jag är ingen anhängare av Hugo Chávez. Jag är för yttrandefrihet, även när det gäller personer som inte alls delar mina åsikter, vare sig det är här, i Italien eller Honduras. Men dagens debatt handlar inte om detta. Det problem som avhandlas i dag är huvudsakligen en administrativ fråga, en fråga som gäller den inre ordningen i Venezuela, en fråga som håller på att lösas och som dessutom har lösts, enligt de uppgifter vi har fått.
Därför finns det inte ens något problem. Det finns ingen anledning. Om vi vill fortsätta att förlöjliga denna brådskande sammanträdesperiod ska vi fortsätta på samma sätt. Då kommer vi till sist inte att diskutera någonting alls, eftersom vi kommer att sakna all trovärdighet.
Därför vädjar jag till ledamöterna i PPE-gruppen att se till att vi tar denna brådskande sammanträdesperiod lite mer på allvar. Annars kommer den till slut att bli helt meningslös.
Joe Higgins
författare. - (EN) Herr talman! Låt mig först uppmärksamma det hyckleri från högergrupperna i denna kammare som fördömer den venezuelanska regeringen för det tillfälliga borttagandet av sändningsmöjligheter för Radio Caracas Television (RCTV) och låtsas vara försvarare av press- och tryckfriheten. Det är samma grupper som stöder ett system i Europa där majoriteten av medierna kontrolleras av miljardärer och stora privata företag, som i sin tur använder sig av detta system för att roffa åt sig enorma vinster och samtidigt sprida kapitalistisk, marknadsvänlig och nyliberal propaganda. Det är aktörer som med tanke på den nuvarande ekonomiska krisen, baktalar och hånar arbetstagare i den offentliga sektorn, till exempel genom att oavbrutet insistera på att det är arbetarklassen som måste betala för krisen. De baktalar dessutom oavbrutet arbetarorganisationer som vågar protestera.
Att ta upp frågan om RCTV i dag i samband med den brådskande resolutionen om de mänskliga rättigheterna är ett missbruk av detta förfarande. Förresten är majoriteten av mediernas marknad i Venezuela faktiskt privatägd, inklusive de mäktiga medieföretag som konspirerade för att störta Hugo Chávez 2002. Han råkar ha valts och blivit omvald flera gånger av Venezuelas befolkning. Verkligheten är den att Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) i Europaparlamentet har samma agenda som de som konspirerade för en kupp. De vill störta Hugo Chávez regering eftersom den inte har utfört de oförskämda befallningarna från världskapitalismens företrädare om en generell privatisering och avreglering av landet och de vill inte ha något motstånd för sin nyliberala agenda. Ja, arbetarklassen i Latinamerika gör i allmänhet motstånd. Nej, jag är inte helt utan kritik mot den venezuelanska regeringen.
Trots ett stöd från majoriteten av Venezuelas befolkning har Hugo Chávez inte brutit med kapitalismen och inte heller lett en rörelse för genuin demokratisk socialism. Det finns snarare en tendens till byråkrati i vissa avseenden. Avslutningsvis, mina likatänkande på plats, gruppen Socialismo Revolucionário kämpar till exempel mot dessa tendenser och för arbetarnas rättigheter och äkta socialism, vilket förresten skulle innebära att medierna inte var kontrollerade av varken kapitalistiska eller byråkratiska intressen utan var demokratiskt öppna för alla samhällssektorer.
Tomasz Piotr Poręba
Herr talman! Det är faktiskt i Europaparlamentet vi ska diskutera i dag om vad som sker i Venezuela, där en diktator bryter mot lagen, eliminerar oppositionen, stänger oberoende tv-stationer, exproprierar affärsverksamheter och stänger flera institutioner. Detta är platsen för det, eftersom det rör sig om tydliga fall av kränkningar av de mänskliga rättigheterna.
Det finns dock andra frågor, eftersom hans styre inte bara destabiliserar situationen i hans eget land utan även i hela regionen. Provokativt agerande mot Colombia, stöd för FARC-gerillan - detta är handlingar som kan leda till konflikt i regionen.
Colombia är en av våra strategiska partners. Låt oss stödja och bistå Colombia vid en tidpunkt när landet är under så kraftig attack från Hugo Chávez och när landet håller på att svekfullt eller provokativt lockas in i en upptrappning av konflikten i regionen. Det är vår skyldighet. Om dessa attacker och provokationer intensifieras kommer Europeiska unionen och Europaparlamentet tvingas stå på Colombias sida och stödja Colombia i konflikten med Venezuela som jag fruktar kommer att inledas snart.
Bogusław Sonik
Herr talman! Det är alltid samma sak. För en bättre morgondag, för att avskaffa ojämliketer, frigöra folket från förtryckare och tyranner, få ett slut på fattigdom och elände och använda landets rikedomar för nationens bästa - tar någon makten. Det är målet med varje revolution och även för de människor som med hjälp av demokratins mekanismer kommer över den position som de har drömt om, till exempel presidentposten, för att nästa dag kasta bort sina slagord om frihet, demokrati och samhälle. Från det ögonblicket styrs de endast av ett motto: ”När vi väl får makten kommer vi aldrig att ge den ifrån oss.” Diktatorer åstadkommer detta med hjälp av samma metoder: censur, hemlig polis, fängelse för oliktänkande, söndra och härska över de oppositionella krafterna och kontroll över medierna. Ett slags grundläggande stadga, en symbol för exakt den typen av tänkande under nittonhundratalet var till exempel Lenins förtryck av de heroiska Kronstadt-sjömännens uppror. Detta stämmer i dag även in på Venezuela. Mediernas frihet är avgörande för demokrati och respekt för de grundläggande värdena. Europeiska kommissionen bör vidta lämpliga åtgärder.
Zigmantas Balčytis
Några av ledamöterna i vår grupp har redan presenterat sin ställning i frågan och jag håller med om att frågan om Venezuela eller yttrandefriheten inte bara är relevant i Latinamerikas fall utan även för hela Europa och resten av världen. Om jag i detalj skulle granska fall av kränkningar av yttrandefriheten tror jag att jag skulle hitta problemet även i vissa EU-medlemsstater.
Jag håller med om att denna fråga möjligtvis har lagts till dagordningen lite väl snabbt och att det finns värre problem och större brott, inte bara i Latinamerika utan även i andra länder. Jag anser att i dag har denna fråga fått lite för stort utrymme.
Izaskun Bilbao Barandica
Herr talman! Jag håller med om att det finns allvarligare problem än detta men det är min skyldighet att för konsekvensens skull även fördöma det som nu äger rum i Venezuela. Jag röstade för initiativet om Italien.
För några dagar sedan stod jag här och fördömde nedläggningen av den enda dagstidningen på baskiska i Spanien, i Baskien. I dag står jag här för att fördöma stängningen av Radio Caracas 2007 och stängningen av 34 radiostationer under 2009.
Jag önskar att det endast rörde sig om administrativa problem och att sändningsrättigheterna för dessa medier snabbt kunde återställas. I stället blir jag orolig när jag hör president Hugo Chávez likställa de nya sociala medierna med statsterrorism och ser hur Internet står under allvarligt hot.
Det är min skyldighet att försvara de mänskliga rättigheterna, yttrandefriheten, mediernas rätt att tillhandahålla fri och pluralistisk information, eftersom detta innebär att försvara medborgarnas rätt till fri information.
Andreas Mölzer
(DE) Herr talman! Vi vet att Venezuela är ett av de mest oljerika länderna i världen. Vi vet också att detta land har en enorm vattenkraftspotential. Ändå, som vi alla vet, lider den venezuelanska befolkningen på grund av följderna av åratal av dåligt politiskt styre. Under decennier har landet inte kunnat investera sina oljeintäkter i hållbar utveckling eller kunnat bygga ut infrastrukturen. Den nationella valutans fasta koppling till US-dollarn var säkert ett annat kontraproduktivt drag. Nyligen försökte president Hugo Chávez få bukt med detta problem genom att skriva ner valutan och få statsskulden under kontroll. Nationaliseringen av bankerna, exproprieringen och den tillfälliga stängningen av livsmedelsbutiker kommer dock troligen inte att i längden vara tillräckligt för att kunna avvärja hotet om en okontrollerad inflation.
President Hugo Chávez för en dirigistisk ekonomisk politik, en centralstyrd politik som liknar den som förs av andra auktoritära regimer, vilket oundvikligen är dömt att misslyckas. Situationen kommer troligtvis att försämras, eftersom livsmedelsproducenter, som har tvingats producera livsmedel för fasta i stället för marknadsstyrda priser under flera år, vid någon tidpunkt börjar protestera och gör uppror, när de får tillfälle. Jag är också kritisk till att president Chávez, i denna prekära situation där Venezuelas befolkning lider av strömavbrott, vattenbrist och en usel ekonomi, har köpt vapen för över 70 miljoner US-dollar till nationalgardet. Det bådar inte gott, särskilt med tanke på att de fortsatta protesterna efter stängningen av en tv-station som kritiserade regeringen, lett till att studenter och medlemmar ur oppositionen vid flera tillfällen hamnat i våldsamma konfrontationer med säkerhetsstyrkorna.
Då vi alla är överens om att de mänskliga rättigheterna är särskilt viktiga för Europeiska unionen måste vi göra vad vi kan för att bidra. Vi måste agera, inte bara mot kränkningarna av de mänskliga rättigheterna utan även utforska vilka möjligheter det finns att förbättra villkoren för Venezuelas befolkning utan att direkt ingripa i landets inre angelägenheter. Mycket diplomatisk skicklighet och känslighet krävs för denna uppgift. Jag hoppas att Europeiska unionen är i en position att kunna göra det.
Martin Kastler
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Jag är något överraskad över att gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) i denna kammare anklagas för att tvinga upp denna fråga på dagordningen, som trots att den är angelägen inte troligtvis faller någon av vänstermajoriteten på läppen. Jag är tveksam till om de är i majoritet i denna kammare. Jag var bara tvungen att ställa frågan. Liksom alla de andra grupperna, så har vår grupp all rätt att ta upp denna fråga. Fastän Hugo Chávez, som fortfarande sitter vid makten, är något slags polare till er eller till det spanska ordförandeskapet, måste vi fortfarande fråga vilka åtgärder som kan vidtas i detta avseende.
Jag är faktiskt förbluffad över att en person som Hugo Chávez överhuvudtaget kan säga saker som att ”Twitter är ett terroristiskt system”. När någon i dag beskriver Twitter som ett terroristiskt system så kan jag inte tolka det som annat än att den personen lever i en annan värld, någon gång under stenåldern. Låt mig även säga att Europeiska folkpartiet inte kommer att låta sig skrämmas av denna anklagelse. Vi fördömer kränkningar av de mänskliga rättigheterna överallt. Personligen fördömer jag alla kränkningar av de mänskliga rättigheterna när det gäller tryck- och pressfriheten. I det avseendet vill jag även säga att venezuelanska journalister blir skedmatade information och tillsagda vad de ska skriva och domare kastas i fängelse om de släpper någon som har arresterats på felaktiga grunder. Som européer måste vi våga protestera mot sådana metoder.
Jag tillåter inte att Véronique de Keyser och andra här i kammaren riktar denna anklagelse mot PPE-gruppen. Liksom alla andra har vi rätt att ta upp fall av kränkningar av de mänskliga rättigheterna och friheterna, vare sig de förekommer i Europa eller någon annanstans i världen, som ämnen värda att diskuteras.
Marietje Schaake
(EN) Herr talman! Den venezuelanska regeringen har orättvist försökt begränsa yttrandefriheten och mångfalden i medierna och på Internet. Dessa desperata försök att censurera information och yttranden påminner mig om Mahmoud Ahmadinejads beteende. President Hugo Chávez kallar faktiskt Mahmoud Ahmadinejad för vän - och med sådana vänner, vem behöver då några fiender, kan man undra.
Det faktum att Hugo Chávez anser att Twitter och textmeddelanden är en form av terrorhandlingar avslöjar att han ser personer och deras fria utbyte av idéer och opposition som fiender. Jag använder Twitter och textmeddelanden och jag måste erkänna att vi här i Europa lyckligtvis anser att yttrandefriheten är en grundläggande och universell rättighet, inklusive på Internet. Att begränsa de digitala vägarna för yttrande, information och utbyte av idéer vittnar om att den venezuelanska regeringen fruktar sina medborgare och deras uppmaning om ett slut på våld och förtryck.
Den framgångsrika mobiliseringen av medborgarna kan man se i exemplet med Oscar Morales, som startade en grupp på Facebook som han kallade för ”En miljon röster mot FARC” i förhoppningen om att samla en miljon människor på nätet. Han lyckades snart mobilisera 12 miljoner människor som kunde protestera på gatorna över hela världen och uppmana till ett slut på FARC-gerillans våld. Denna rörelse var möjlig tack vare att medborgarna använde sig av tekniken som ett medel. Att försöka begränsa detta kommunikationsmedel är inte bara orättvist utan också, vilket kommer att visa sig, ineffektivt.
Charles Tannock
(EN) Herr talman! Yttrandefriheten och ett fritt demokratiskt styre tillhör EU:s grundstenar. För Hugo Chávez, Venezuelas pseudo-diktator, är de endast hinder på hans väg mot absolut makt. Han är en demagog, inte en demokrat, och han har förstört Venezuelas ekonomi.
Ändå har denna kammare fortfarande sin beskärda del av Chávez-apologeter, som Joe Higgins. Kanske därför att Hugo Chávez återspeglar deras våldsamma antiamerikanism och deras ilska över president Uribes framgång i grannlandet Colombia. Det är beklagligt att andra politiska grupper på vänsterkanten vägrar ena sig med oss i den politiska mittfåran här i denna kammare och fördöma de alltmer godtyckliga och allvarliga fallen av kränkningar av de grundläggande friheterna som begås av Chávez regim. Hans svar till en tv-station som kritiserade hans styre var att stänga ner den.
Det påminner mig om en liknande situation i Folkrepubliken Kina där kommunistregimen försökte stoppa ett europeiskt bolag från att sända anti-kommunistiska tv-program. Chávez har därför - ogenerat - likställt sig med Kinas auktoritära och hårdföra härskare. Hans närmsta internationella vänner är diktatorerna Castro, Lukasjenko och Ahmadinejad, vilket säger mycket.
Min grupp, ECR-gruppen, stöder det venezuelanska folket i deras försök att skapa en äkta demokrati i landet.
Laima Liucija Andrikien
(EN) Herr talman! De demokratiska och mänskliga rättigheterna i Venezuela är satta i konstant förfall och vi måste därför helt och fullt ta hänsyn till det. Vi bör också komma ihåg i dag att Venezuela har av flera människorättsorganisationer utpekats som det land i Latinamerika med den värsta situationen för tryck- och pressfriheten.
Överstelöjtnant Chávez har misslyckats med att styra Venezuela i många avseenden men han har hållit sig kvar vid makten genom att förtrycka oppositionen, ta kontrollen över medierna och manipulera valprocessen. Jag vill kommentera några av mina kolleger som talade i kammaren tidigare och säga att vårt ansvar, vårt uppdrag är att stödja det venezuelanska folket som utsätts för förföljelse, kränkningar av de mänskliga rättigheterna och arresteras av sin president.
Cristian Dan Preda
(RO) Jag anser att Hugo Chávez har anammat alla de värsta tänkbara aspekterna av totalitär socialism från det senaste århundradet. Jag menar inte hans attityd gentemot utländska investeringar, som självklart också är ett stort problem så länge som de är fullständigt slumpartade, utan hans inställning till press- och tryckfriheten och vad som räknas som mångfald. Hugo Chávez stänger radiostationer som vägrar sända hans långa tal och startar i stället nya radio- och tv-stationer för att ge sken av mångfald. Att ge sken av mångfald är inte samma sak som att acceptera mångfald. Demokrati kan inte fungera utan mångfald.
Personer som står Hugo Chávez nära har redan utsetts. Han är ingenting annat än en diktator eftersom han hatar mångfald. Jag anser därför att socialisterna inte bör försvara honom. Ett av offren under de senaste demonstrationerna var faktiskt en socialistisk student.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Herr talman! Jag vill stödja den åsikt som presenterats av Véronique De Keyser för min grupp. Det råder ingen tvekan om att det inte får förekomma någon tolerans när det gäller kränkningar av mediernas friheter. Vi bevittnar onekligen oroande händelser i Venezuela. Jag anser dock att vi ska vara väldigt försiktiga när det gäller att forma entydiga, kategoriska och slutgiltiga bedömningar. Jag anser först att vi måste få ett svar på en grundläggande fråga. De stationer som stängdes - stängdes de allihop på grund av politiska skäl eller stängdes några av dem på grund av att de faktiskt inte uppfyllde rättskraven? Ett ordentligt svar på denna fråga och en uppfattning om vad som är ren politik och vad som är juridiska fakta skulle få stor betydelse för Europaparlamentets ställning i denna fråga.
Eija-Riitta Korhola
(FI) Herr talman! Det är något förvånande att vissa parlamentsledamöter i kammaren anser att det inte passar sig att tala om ett av världens mest korrupta länder. President Hugo Chávez motståndare sitter fortfarande i fängelse, arresterade på klart politiska grunder. Är det ideologiskt förödmjukande för dem om de inte försvarar sakernas tillstånd?
Venezuelas befolkning har tvingats uppleva onödiga elavbrott och vattenbrist i vad som är Latinamerikas energirikaste land. Stängningen av radio- och tv-kanaler och det våldsamma förtrycket av studentdemonstrationer visar en totalitär regim. Varför ska vi då inte reagera? Med tanke på att medierna är verksamma i enlighet med lagstiftningen, så ska de inte stängas ner såvida inte myndigheterna inte har några andra alternativ samt efter att alla tillgängliga rättsliga åtgärder har utnyttjats. Anklagade personer måste också få en chans att försvara sig och överklaga sina fällande domar.
Om den venezuelanska regeringen ska tillämpa rättsstatliga principer och främja de mänskliga rättigheterna måste den värna om och respektera yttrandefriheten och uppskatta den viktiga information som kritik och öppenhet innebär för ett författningsenligt styrt land.
Gabriel Mato Adrover
(ES) Herr talman! Även om det bara är en administrativ fråga för vissa, så är det så mycket mer för andra. Vi talar om frihet.
Det finns personer som anser att frihet måste försvaras på vissa sätt och på vissa platser. För andra personer är sann frihet, deras egen frihet, en frihet som tvingas på dem av diktatorer som de försvarar och i vissa fall till och med uppmuntrar och inte friheten för personer som oss själva, som försvarar frihet i hela dess betydelse, där vi tror på fria medier och anser att ett land inte kan erövras med förordningar. Ni borde fråga de tusentals människor från Kanarieöarna som utsatts för denna situation i Venezuela.
Vi pratar om rättigheter, mångfald och frihet. Tyvärr tror vissa personer ännu inte på detta.
Viviane Reding
kommissionens vice ordförande. - (EN) Herr talman! Kommissionen noterar de resolutionsförslag som lagts fram av Europaparlamentet om situationen i Venezuela. Ni kan vara säkra på att kommissionen bevakar denna situation mycket noggrant.
I detta avseende har Europeiska unionen med viss oro märkt den fortsatta nedläggningen av vissa medier, inklusive RCTV International. Vi förstår att detta är en fråga som sträcker sig utöver endast juridiska krav och som behöver granskas inom kontexten om yttrandefrihet i Venezuela. Detta har varit oroväckande och har uppmärksammats på internationell nivå under de senaste månaderna.
I till exempel november 2009 hävdade den särskilde rapportören för FN:s råd för mänskliga rättigheter att den föreslagna särskilda lagen mot mediebrott i Venezuela - jag citerar - ”skulle innebära en allvarlig kränkning av åsikts- och yttrandefriheten och begränsa tryck- och pressfriheten i landet om den antas i sin nuvarande form”. Rapportören uppmanade också Venezuela att respektera artiklarna 19 och 20 av den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter, där Venezuela är en part och som garanterar rätten till åsikts- och yttrandefriheten.
Ni minns kanske också att Europeiska kommissionen utfärdade en deklaration 2009 om dessa problem, eftersom för oss var frågor som rör yttrandefrihet och fri tillgång till information en del av dialogen som vi har med de venezuelanska myndigheterna. Vi beklagar djupt att två demonstranter dog och flera personer skadades, inklusive medlemmar i säkerhetsstyrkorna och demonstranter. Vi håller med i bedömningen från den interamerikanska kommissionen för de mänskliga rättigheterna, som har uttryckt en djup oro över de allvarliga våldsincidenterna som skedde vid demonstrationerna både för och emot president Chávez regering och som har uppmanat den venezuelanska regeringen att kontrollera demonstrationerna - jag citerar - ”inom ramen för respekten av de mänskliga rättigheterna enligt de interamerikanska standarderna”.
Vi bevakar noggrant och oroligt tendensen till en politisk radikalisering. Valet i september ses allmänt som en milstolpe för landets framtid. I det avseendet understryker Europeiska unionen betydelsen av att detta val hålls under fredliga, öppna och fullständigt demokratiska omständigheter.
Inom ramen för den dialog som Europeiska unionen håller med de venezuelanska myndigheterna har vi alltid betonat vikten av att fullständigt respektera internationella skyldigheter och åtaganden för de mänskliga rättigheterna, inklusive yttrandefriheten och tryck- och pressfriheten som en av demokratins hörnstenar och rättsstatsprincipen. Som ni vet värnas denna princip i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna som nu står med i fördragen. Detta sätter en särskild vikt på yttrandefriheten och respekten för mediernas mångfald, i Europa och även i våra internationella förbindelser.
Europeiska unionen stöder, genom det europeiska instrumentet för demokrati och mänskliga rättigheter, verksamheten hos civilsamhällets organisationer inom detta specifika område. Dessutom har vi ständigt stött alla initiativ till främjandet av tolerans, utrymmen för dialog och ömsesidig förståelse.
I kommissionens namn vill jag försäkra Europaparlamentet om att vi noga kommer att fortsätta följa utvecklingen i Venezuela. Vårt åtagande om att stödja och stärka demokratin och skyddet och främjandet av de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna kommer att återspeglas i vår samarbetspolicy och i våra förbindelser med Venezuela, på samma sätt i framtiden som tidigare.
María Muñiz De Urquiza
- (ES) Herr talman! Om ögonkontaktsförfarandet ska fungera effektivt bör ordföranden titta ut över kammaren för att se vem som begär ordet. Jag har väldigt tydligt försökt begära ordet i denna ögonkontaktsdebatt om Venezuela. Ni eller era tjänstemän bör hålla ett öga på kammaren så att ni ser vem som vill begära ordet.
Talmannen
Fru María Muñiz De Urquiza, det är inte fysiskt möjligt för mig att titta i alla riktningar samtidigt. Jag är omgiven av väldigt uppmärksamma personer. Hursomhelst, när jag gav ordet till den senaste ledamoten sade jag även ”den sista ledamoten som får ordet är Gabriel Mato Adrover”. Om ni hade velat protestera skulle ni ha gjort det då.
Debatten är härmed avslutad. Omröstningen kommer att äga rum efter debatten.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Monica Luisa Macovei  
skriftlig. - (EN) Jag stöder denna resolution för jag är oroad över de odemokratiska åtgärder som vidtagits av regeringen i Venezuela, särskilt dem som begränsar rättigheterna för tryck- och pressfriheten, yttrandefriheten och mötesfriheten, liksom den höga korruptionsnivån, så som uppfattad av folket i Venezuela. Kontrollen över medierna och olika politiska åsikter är typiskt för totalitära regimer. Som det rapporterades av människorättsgrupper, i januari 2010, hotade Chávez regering med att vidta åtgärder mot tv-stationer som sände kanaler som inte uppfyllde regeringens krav om att avbryta den vanliga sändningen för att i stället sända presidentens tal. Som ett resultat av det, stoppade landets kabel-tv-operatör sändningen av sju kanaler. År 2009 tvingade Chávez tv-stationer att live sända 141 tal, inklusive ett som höll på i sju timmar och 34 minuter. När det gäller korruption, bör regeringen fullständigt och effektivt genomföra Förenta Nationernas konvention mot korruption och andra relevanta verktyg, liksom ta den venezuelanska befolkningens oro om korruption på allvar - en indikering av gott styre i vilket land som helst.
