Transatlantiska förbindelser (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är rådets och kommissionens uttalanden om transatlantiska förbindelser.
Günter Gloser
Herr talman, herr kommissionsledamot, ärade ledamöter! Som det uttrycks i den europeiska säkerhetsstrategin: ”I samverkan kan Europeiska unionen och Förenta staterna bli en överväldigande kraft för det godas sak i världen.”
Att stärka transatlantisk samverkan och bygga vidare på våra förbindelser med USA är centrala beståndsdelar i vårt ordförandeskap, lika mycket inom det politiska och ekonomiska området som inom energisäkerhetsområdet och när det gäller åtgärder mot klimatförändringen. Det är vår avsikt att detta budskap ska gå ut från toppmötet mellan EU och USA som ska hållas i Washington den 30 april.
Det är bra att vi har tillfälle att diskutera saker och ting här i dag, bara några dagar före toppmötet, så att denna viktiga signal kan nå ut från Europaparlamentet.
Ert parlament spelar en aktiv roll i de transatlantiska förbindelserna, inte minst - för att bara nämna ett exempel - genom den transatlantiska lagstiftningsdialogen, som är en viktig del i nätverket med bilaterala band tvärs över Atlanten på många olika nivåer. Jag vill uttryckligen tacka er, herr talman, och hela Europaparlamentet för detta engagemang.
USA är fortfarande den partner som EU har närmast och mest mångfasetterade kontakter med. De transatlantiska förbindelserna vilar på en solid grund som har sitt ursprung i gemensamma historiska erfarenheter, mycket likartade intressen och framför allt delade värderingar - frihet, demokrati, rättssäkerhet och tolerans. Dessa erfarenheter har visat att denna grund, som ibland sätts på svåra prov, kan stå emot en hel del. Det är då desto viktigare att de transatlantiska förbindelserna förnyas kontinuerligt och anpassas till framtiden. Jag anser att konkret samverkan är det mest hållbara sättet att förstärka betydelsen av transatlantiskt samarbete, både nu och i framtiden.
Det transatlantiska partnerskapet begränsas inte till bilaterala frågor utan har en stark global dimension. I så gott som varje kris - från Afghanistan till Iran och Kosovo - arbetar de transatlantiska samarbetspartnerna tillsammans för att finna möjliga lösningar. Vi är i stor utsträckning överens i vår analys av de centrala farorna och utmaningarna och om våra grundläggande politiska mål. EU och USA har dock haft, och har fortfarande, olika inställningar till såväl prioriteringarna som instrument och metoder. Så kommer det att fortsätta att vara, och det skulle vara orealistiskt att förvänta sig att vi alltid skulle tycka likadant.
I stället för att ignorera svåra frågor för vi en intensiv dialog med USA om dem, och vi kommer inte att avvika från vår ståndpunkt att åtgärder för att bekämpa terrorismen måste vara förenliga med våra internationella åtaganden, inklusive de mänskliga rättigheterna, flyktinglagstiftning och internationell humanitär lagstiftning och att de måste vidtas på grundval av våra gemensamma värderingar. Europaparlamentet har upprepade gånger intagit en mycket tydlig ståndpunkt, och vi kommer att fortsätta att ta upp dessa frågor i samtal med våra amerikanska partner.
Det är grundläggande att vi inte låter oss splittras av dessa frågor, för ett nära partnerskap mellan EU och USA är oumbärligt för båda sidor. Detta budskap ska nå ut från det kommande toppmötet mellan EU och USA den 30 april i Washington.
Vid detta tillfälle kommer fokus inte bara att ligga på politiska och säkerhetsrelaterade frågor utan också på att stärka den transatlantiska handeln och på ett närmare samarbete om klimatskydd och energipolitik.
I utkanterna av toppmötet kommer vi att underteckna flygtransportavtalet mellan EU och USA, vilket innebär ytterligare ett viktigt steg på vägen mot mer liberaliserade transatlantiska marknader, till gagn för både allmänheten och affärslivet.
Det är slående att våra medborgares rörlighet är en viktig faktor i detta också. Som ni känner till krävs det fortfarande visum för medborgare från tolv EU-stater till och med för korta besök i Förenta staterna. Ordförandeskapet uppmanar USA att tillåta att EU-medborgare får ta del av det amerikanska programmet för viseringsundantag, och även detta kommer att diskuteras på toppmötet. Detta är någonting som jag skulle vilja betona på nytt, eftersom det under de senaste dagarna har funnits en smula irritation i vissa medlemsstater som trott att ordförandeskapet kanske inte ville det. Tillsammans med våra efterträdare på ordförandeposten skulle jag vilja betona att vi verkligen vill att alla medlemsstater ska omfattas av det amerikanska programmet för viseringsundantag.
Förenta staterna och EU är redan de mest sammanflätade ekonomiska områdena i världen. Vi menar - och jag vet att många bland er tänker likadant - att vår potential för ekonomiskt samarbete är långtifrån uttömd. Olika metoder för lagstiftning i EU och USA ger upphov till onödiga översättningskostnader, och det är angeläget att fortsätta avveckla icke-tariffära handelshinder. Det är av den anledningen som vi vill använda toppmötet EU-USA som en språngbräda för lanseringen av en förstärkt transatlantisk handel. Kärnan i detta initiativ är ett ömsesidigt politiskt engagemang för fördjupat samarbete med avsikt att uppnå överensstämmelse i fråga om lagstiftningen och ännu starkare ekonomiska band. Genom initiativet vill vi också försöka ge ny stimulans till samarbete inom en lång rad områden, till exempel investeringsvillkor, regleringen av finansiella marknader, ny industriell teknik och immaterialrätt.
Vi räknar med att vi ska kunna sätta ihop ett ambitiöst paket som kommer att ge ny fart åt samarbetet.
En sak som jag vill betona är att detta initiativ inte står i motsättning till de multilaterala insatserna för främjande av handel utan att det tvärtom är avsett att komplettera dessa insatser och stödja ett framgångsrikt avslutande av Doharundan.
En annan central punkt under toppmötet kommer att vara energisäkerheten och klimatförändringen. Detta är frågor som ordförandeskapet ser som centrala transatlantiska frågor inför framtiden. Vid EU:s vårtoppmöte den 8-9 mars enades vi om långtgående mål för klimatskydd och en energihandlingsplan. Mot bakgrund av dessa beslut vill vi utnyttja toppmötet mellan EU och USA för att utveckla ett närmare samarbete med USA på dessa områden.
Jag behöver inte påminna parlamentet särskilt om att det under de senaste åren och årtiondena har funnits återkommande skiljaktigheter mellan EU och USA i klimatförändringsfrågan. Vissa har gällt de grundläggande frågorna, men jag menar att vi kan lita på intrycket av att mycket håller på att förändras i Förenta staterna, särskilt när det gäller samarbete inom forskning och teknik. Där är även amerikanerna mycket intresserade av att trappa upp samarbetet med EU. Vi måste sträva efter att samutnyttja våra krafter och radikalt korta ned innovationscyklerna för nya processer och tekniker, inte minst eftersom detta är en viktig framtidsmarknad. Det ligger verkligen i vårt eget intresse att våra transatlantiska partner tar täten på detta område. Detta säger jag med hänvisning till forskarsamhället i EU och det inflytande som Europaparlamentet har där. Jag är övertygad om att energisäkerhet och klimatförändring kommer att finnas med bland de transatlantiska projekten under 2000-talet.
Säkerhet och välstånd i Europa och Förenta staterna är i allra högsta grad beroende av en fredlig och stabil utveckling i hela världen, och vi vill utnyttja toppmötet mellan EU och USA för att sända ut en signal om bredast möjliga enighet i utrikes- och säkerhetspolitiska frågor.
I Mellanösternkonflikten har vi, genom återupplivandet av kvartetten - och jag ska vara mycket försiktig med vad jag säger i denna fråga - på nytt öppnat dörren för en lösning, åtminstone i någon liten omfattning. I våra mellanhavanden med Iran och dess samarbetspartner inom kärnenergi har vi lyckats bevara en enad front inom det internationella samfundet, vilket jag menar är nödvändigt för att komma fram till en överenskommelse med Iran. Vi har ett nära samarbete med Nato och Förenta staterna i den civila och militära stabiliseringen av Afghanistan, och vi vill utöka detta samarbete ytterligare, särskilt när det gäller polisutbildning. Detsamma gäller det planerade uppdraget inom ramen för den gemensamma europeiska säkerhets- och försvarspolitiken i Kosovo.
Detta är endast några av de internationella frågor där det är nödvändigt med ett nära samarbete tvärs över Atlanten.
Jag kanske får avsluta genom att ännu en gång hänvisa till den europeiska säkerhetsstrategin, där det stadgas att ”inget land kan på egen hand angripa dagens komplicerade problem” - en utsaga som är sann för EU och även för Förenta staterna. Det är bara om vi kan utnyttja Europas och Förenta staternas inflytande, erfarenhet och potential och mobilisera deras främsta krafter och idéer som vi kan finna hållbara åtgärder för vår gemensamma framtid och framtiden för kommande generationer.
Vladimír Špidla
Jag vill inleda med att be om ursäkt för att min kollega från kommissionen Benita Ferrero-Waldner inte är här. Hon fick lov att gå på begravningen av den förre presidenten för Ryssland, Boris Jeltsin.
Herr talman, ärade ledamöter! Toppmötet mellan EU och USA den 30 april är ett nytt tillfälle att stärka våra politiska och ekonomiska band med Förenta staterna. Låt mig säga någonting i korthet om målen för detta toppmöte.
För det första kommer vi att arbeta för ekonomisk konvergens tvärs över Atlanten eftersom de ekonomiska förbindelserna mellan Förenta staterna och EU är bland de viktigaste i världen i och med att de står för 40 procent av världshandeln. De behöver ändå ett tillskott av ny politisk kraft, och en avveckling av hinder för handel och investering skulle vara till stor nytta för våra konsumenter och företagare.
Därför välkomnar kommissionen initiativet från förbundskansler Angela Merkel, som har uttalat sig tydligt för ett nytt ambitiöst ekonomiskt partnerskap mellan EU och Förenta staterna, där lagstiftande organ och tillsynsorgan ska ha sina uppgifter och deltagarna i toppmötet stå för viktig tillsyn och ledarskap.
Vid toppmötet kommer vi att kartlägga särskilda politikområden där vi kan uppnå hållbar utveckling, bl.a. lagstiftningssamarbete om industrivaror, energi, innovation, finansiella marknader och investeringar.
För det andra kommer vi inom utrikespolitiken att utforska ett antal centrala områden där vi har en gemensam bas med Förenta staterna. Vi kommer att fortsätta med ett nära samarbete för stabilitet, välstånd och rättssäkerhet i Kosovo och Afghanistan.
Som medlemmar av Mellanösternkvartetten arbetar EU och Förenta staterna tillsammans på ett konstruktivt sätt för att återuppta den politiska processen med både de israeliska och de palestinska regeringscheferna. Vår vilja att förhandla med den nationella samlingsregeringen för att stödja den är inte bara beroende av den regeringens politik utan även på om dess handlingar överensstämmer med kvartettens principer.
Kommissionen har en särskild roll att spela i utvecklingen av en internationell biståndsmekanism för det palestinska folket, i syfte att stödja befolkningen och förbättra det sätt på vilket den styrs.
En annan viktig händelse vid toppmötet kommer att vara undertecknandet av det nyligen slutförda och historiska avtalet om ett öppet luftfartsområde för EU och Förenta staterna som, på båda sidor av Atlanten, kommer att ge upphov till ekonomiska vinster som uppskattas till 12 miljarder euro och skapa omkring 80 000 nya jobb. Samtidigt kommer vi att inrikta våra ansträngningar på den andra fasen av förhandlingarna om en omfattande överenskommelse om flygtransporttjänster som kommer att spä på de ekonomiska vinsterna av liberaliseringen av denna viktiga sektor.
Förberedelserna inför toppmötet är ännu inte färdiga, och kärnfrågorna kommer att omfatta klimatförändring och energi. Vårt mål är att få Förenta staterna att förbinda sig att föra en politik som grundas på marknadsmekanismer, med ren teknik som mål och med global inriktning. EU:s strävan mot detta mål grundas på det samtycke som uppnåddes vid Europeiska rådets möte den 9 mars 2007 om att det krävs globala åtgärder från vår sida för att minska utsläppen av växthusgaser.
Avsikten är att det kommande toppmötet ska leda till att EU:s samarbete med Förenta staterna på detta område går framåt, och det är min förhoppning att deklarationen från toppmötet kommer att bereda väg för entydiga ståndpunkter från G8 och från FN:s klimatkonferens i Bali i december i år. Vi kommer också att diskutera frågor om energisäkerhet och energieffektivitet samt finna gemensamma mål för utvecklingen av ren teknik och tillämpningen av denna teknik på kort och medellång sikt.
När det gäller viseringspolitiken kommer vi vid toppmötet mellan EU och USA att uppmana president Bush att trycka på för att alla EU-medborgare ska få komma in i Förenta staterna utan visum, på samma sätt som amerikanska medborgare inte längre behöver visum för att komma in i EU. Vi skulle verkligen välkomna om USA utvidgade undantaget från visering till att gälla alla EU:s medlemsstater och således fick slut på denna de facto-diskriminering av EU-medborgare.
Vi kommer också att uppmana Förenta staterna att gå med på en lösning för överlämnande av flygpassageraruppgifter som tillfredsställer de strängaste kraven på uppgiftsskydd inom en ny ram som skulle ersätta de nuvarande övergångsbestämmelserna.
Inte minst är det också viktigt att betona behovet av närmare samarbete i kampen mot terrorismen. Här kommer vi att hänvisa till vårt engagemang för att se till att sådana åtgärder inte hamnar i konflikt med våra folkrättsliga åtaganden, för detta är nödvändigt om de åtgärder vi vidtar tillsammans på detta område ska ha någon trovärdighet alls.
(Applåder)
Joseph Daul
Herr talman, herr kommissionsledamot, herr rådsordförande, mina damer och herrar! Jag föddes i Alsace för 60 år sedan och hör alltså till den generation som, efter alla dessa år, kan vittna om allt européerna har att tacka amerikanerna för.
De mycket starka transatlantiska band som förenar våra två kontinenter grundas på miljoner av levnadshistorier som min. De har bidragit till att utforma vår historia och våra gemensamma värderingar.
Under högtidlighållandet nyligen av 50-årsdagen för Romfördraget hyllade gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater Förenta staterna för den centrala roll som landet spelade vid grundandet av det som skulle komma att bli Europeiska unionen. Utan stödet från Marshallplanen och utan den avgörande roll som Förenta staterna och Kanada spelade inom ramen för Nato skulle återuppbyggnaden av Europa utan tvivel inte ha varit möjlig. Också i svåra tider har vi alltid trott på den stora betydelsen av transatlantiskt partnerskap, ett partnerskap som grundas på dialog och respekt.
Vår grupp i Europaparlamentet är den främsta anhängaren av nära transatlantiska förbindelser. Det var därför som jag ville att det första besöket utanför unionen skulle bli ett besök i Washington. Europaparlamentet måste knyta starkare band med den amerikanska kongressen och den amerikanska administrationen så att vi kan samarbeta på en högre nivå i frågor av gemensamt intresse. Jag vill föreslå att Europaparlamentets talman bjuder in den nya talmannen i representanthuset att tala i kammaren.
Det gladde mig att höra att den amerikanska kongressen, liksom vi, har inrättat ett tillfälligt utskott för klimatförändringar. Jag hoppas att dessa två utskott kan ha ett nära samarbete.
Att skapa en gemensam transatlantisk marknad senast 2015 är ett av våra prioriterade mål. Vi måste minska regelbördan, stimulera konkurrens och harmonisera tekniska standarder på båda sidor av Atlanten. Låt oss se till att vi har en obligatorisk färdplan och en detaljerad tidtabell där 2015 är slutdatumet för införandet av en transatlantisk marknad utan gränser.
Europaparlamentet måste vara i högsta grad delaktigt i denna process, men som vänner har vi också rätt att tala helt öppet till varandra och även uttrycka kritik.
Som president Kennedy noterade 1963 - låt oss inte blunda för våra olikheter, men låt oss också se på hur vi kan hantera dessa olikheter. Jag vill också lyfta fram mina farhågor angående riskerna för att den amerikanska tullens allt strängare kontroller blir till dolda handelshinder.
Vi måste fortsätta att vara vaksamma utan att urholka en rättvis handel. På samma sätt är det fortfarande tveksamt om den amerikanska lagstiftningen om skydd för personuppgifter fullt ut respekterar skyddet för privatlivet och medborgerliga rättigheter.
EU är beslutet att kämpa mot terrorism och organiserad brottslighet, men denna kamp måste bygga på en adekvat rättslig grund. Respekten för grundläggande rättigheter kommer bara att stärka vårt arbete och vårt inflytande i världen.
Vi står också bakom åtagandet att skapa förutsättningar för stabilitet, fred och välstånd i EU:s grannskap. Vi har redan haft ett positivt samarbete med Vitryssland, Ukraina och Kosovo. Vi måste emellertid också agera i Afrika. Det är vår moraliska och historiska plikt att återupprätta hoppet för världens fattigaste folk.
Folkmordet i Darfur och tyranniet i Zimbabwe visar att våra insatser inte räcker till för att möta utmaningarna. Vi måste också övertala andra nationer som Kina, Indien, Brasilien och Sydafrika att stödja våra ansträngningar i utvecklingsländerna.
Dessutom måste Dohautvecklingsrundan avslutas på ett framgångsrikt sätt eftersom det är en utvecklingsrunda för de allra fattigaste länderna. EU och Förenta staterna måste så snart som möjligt nå en global överenskommelse.
Sammanfattningsvis vill jag säga att vår grupp tror på möjligheterna till en tryggare värld. Kärnvapenspridningen har gjort världen farligare. Vi stöder en förhandlingslösning i samband med Irans kärnenergiprogram. Européer och amerikaner har gemensamma rötter som i stor utsträckning har format vår värld. Vi måste bibehålla vår position i den värld som har blivit en multipolär värld. Som Jean Monnet sa: amerikaner och européer försvarar tillsammans en gemensam civilisation.
(Applåder)
Jan Marinus Wiersma
för PSE-gruppen. - (NL) Herr talman! Jag menar att det är tydligt för oss att nya vindar blåser i Washington - vindar som skapar möjligheter, inte minst för samarbete med EU. Först och främst är det naturligtvis segern för den demokratiska majoriteten i kongressens båda kamrar, som vi ännu en gång vill gratulera dem till, men det finns också märkbara förändringar i Bushadministrationen. Tonen har förändrats, och vi kan se att utrikesministeriets auktoritet och Condoleezza Rice har vuxit oerhört. Man efterfrågar mer samarbete, och det är någonting som vi måste svara på.
Förra veckan var jag tillsammans med delegationen i Washington där en påtaglig förändring håller på att ske. För det första finns ett ökat stöd för någonting som alltid har varit mycket viktigt för oss, nämligen verklig multilateralism. Det finns ett växande stöd för det, och också för strävan efter samarbete med EU på detta område. De inser att den strategi som använts i Irak har misslyckats och att man måste hitta andra samarbetssätt för att ta itu med säkerhetsfrågor.
Afghanistan har nämnts av många som ett exempel. Som vi ser det finns det ingen anledning till att EU och EU-länderna, inom ramen för Nato, inte skulle kunna delta i gemensamma styrkor med amerikanerna i projekt som omfattar både säkerhet och återuppbyggnad. I själva verket har nyligen en debatt uppstått just på den nivån om missilförsvar. Samtidigt som vi slås av att man söker mera dialog med européer och ryssar är vi fortsatt kritiska till resultatet av denna process.
En annan viktig fråga som vi tog upp är Mellanösternkonflikten. Vi skulle återigen vilja betona - och vi hoppas att ordförandeskapet noterar det - att vi måste se till att den nya nationella samlingsregeringen i Palestina inte lämnas ute i kylan, och att vi letar efter sätt att stödja denna nya utveckling på.
Någonting annat som slog oss är att särskilt demokraterna eftersträvar en ny social agenda för Förenta staterna med fokus på hälso- och sjukvårdsproblem men också på Doha. Vad kan vi göra tillsammans för att se till att miljön och arbetsförhållandena får en central plats i samtalen?
Det finns naturligtvis också områden att kritisera, som vi nämnde i samband med överlämnandena och de hemliga fånglägren, men också när det gäller överenskommelserna om uppgiftsskydd. Detta är områden som vi måste ha i åtanke. I slutsatserna, när allt är sagt och gjort, finns det en omfattande dagordning för samarbete, grundat på de gemensamma värderingar som redan har nämnts.
Jag vill avsluta med en liten fråga, nämligen att man får hoppas att ordförandeskapet också kan lägga till fallet Wolfowitz på dagordningen för toppmötet om detta visar sig nödvändigt. Enligt vår uppfattning, mot bakgrund av Världsbankens viktiga roll i kampen mot korruptionen, har hans position som chef för Världsbanken blivit ohållbar.
(Applåder från vänster)
Graham Watson
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Efter den 11 september tillkännagav Le Monde: ”Nous sommes tous Américains” (vi är alla amerikaner). Tiderna har förändrats.
På ekonomiska, miljömässiga och etiska grunder har Förenta staternas regering trasat sönder de värderingar som vi respekterade Förenta staterna för. Utmaningen för EU:s medlemsstater är nu att stå emot den amerikanska utvecklingen mot ensidighet, antingen det gäller handelspolitik, Kyoto eller respekten för folkrätten. Det kommer att kräva en uppriktig, rättfram och tidvis laddad transatlantisk dialog i frågor som den om viseringssystemet, utlämning och ett gemensamt luftrum, något som våra medlemsstater hittills har motsatt sig. President Bush har verkligen lyckats ”söndra och härska” i Europa, minst lika bra som president Putin.
Det är dags för en del beska sanningar vid detta toppmöte. Vår främsta prioritet måste vara att få bort lagstiftningshinder och harmonisera standarder mellan världens största handelspartner. Det får dock inte ske på bekostnad av att säkra en framgångsrik Doharunda innan George Bushs mandat går ut den 1 juli.
Vi måste också utnyttja toppmötet för att tvinga fram ett erkännande av den moderna tidens största säkerhetshot - klimatförändringen - och få amerikanerna att gå med på att stabilisera och minska utsläppen av växthusgaser. FN:s säkerhetsråd debatterade frågan för första gången förra veckan och underströk då allvaret i situationen.
Men vi måste också kräva att administrationen tydliggör sin inställning till beskyllningarna för tortyr, hemliga fängelser och extraordinära överlämnanden i kriget mot terrorismen. Det är inte bara det rätta utan det enda rätta, för att återupprätta Förenta staternas rykte.
I det långa loppet är det bara en mer omfattande demokratisk process där både Europaparlamentet och USA:s kongress och senat är delaktiga, möjligen inom ett transatlantiskt Schengenliknande system, som kan stärka våra strategiska förbindelser och förhindra den typ av rättsligt limbo som vi nu upplever i fråga om passageraruppgifter eller SWIFT-transaktioner.
Framgångar i kriget mot terrorismen vilar på en avvägning mellan frihet och säkerhet, inte på ett uppoffrande av våra medborgerliga fri- och rättigheter.
Kaoset i Irak är beviset på vad som händer när den avvägningen går fel. USA och EU borde hjälpa till att reparera den skada som gjorts och visa solidaritet med Iraks två miljoner flyktingar. Amerikanerna har tagit emot exakt 466 irakiska flyktingar sedan 2003. Vi vet att de inte vill erkänna en flyktingström som är ett symtom på deras misslyckande, men vi behöver en tydlig och omfattande biståndsbudget och en överenskommelse om att dela på bördan med asylansökningar.
Slutligen: våra förhandlare får inte vara rädda för att ta initiativet. Paul Wolfowitz har urholkat Världsbankens moraliska auktoritet. Vårt budskap till dem måste vara att det är dags för honom att gå.
Sammanfattningsvis vill jag säga att jag har en amerikansk poet, Ralph Waldo Emerson, att tacka för tanken att det inte finns någon historia i egentlig mening, bara biografi. EU:s ledare bör tänka på att de kommer att bedömas som individer för det mod som de uppbringar i Washington.
Angelika Beer
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Herr talman, mina damer och herrar! I morgon ska vi - enade och tillsammans - anta en resolution där den brutala behandling som demonstranterna utsattes för av de ryska väpnade styrkorna fördöms, och vi förväntar oss att man kommer att tala klarspråk på liknande sätt under EU-USA-toppmötet. Ja, självfallet vill vi ha nya ekonomiska förbindelser genom ett starkare transatlantiskt samarbete på nya grunder, men det måste baseras på entydiga värderingar - de demokratiska värderingar som Europeiska unionen själv har åtagit sig att försvara.
Efter Guantánamo, efter tortyren och bortförandet av oskyldiga människor behöver vi en bro, och vilken annan bro kan väl finnas än påtryckningar på den amerikanska administrationen för att den i framtiden ska anta en politik som styrs av demokratiska principer? När vi talar om ett moratorium för dödsstraffet - som vi har gjort de senaste veckorna och kommer att fortsätta med i framtiden - är det inte bara för att rädda potentiella offer i Iran från en sådan död utan också i förväntan om att amerikanerna kommer att gå med på det.
När vi talar om kriget mot terrorismen förväntar vi oss också att grundläggande värderingar kommer att omdefinieras på båda sidor och att den parlamentariska kontrollen kommer att utvidgas, inte bara i de nationella parlamenten utan också i detta parlament. Det vi har sett hända är någonting som vi inte kan acceptera som en verklig kamp mot terrorismen, eftersom vi därigenom inskränker grundläggande fri- och rättigheter för Europa, för människor och för samhällen.
När det gäller Afghanistan och Kosovo vill jag uppmana båda sidor att göra mer än bara prata om en strategiändring i Afghanistan - den måste också genomföras i verkligheten. Operation ”Enduring Freedom” har inte längre någon rättslig ställning och måste förändras, men vi européer måste också bidra med mera pengar för att möjliggöra en fredlig utveckling i Afghanistan, särskilt genom att bekämpa droger och ge utbildning och stöd till demokratiska medborgare där, i synnerhet till kvinnor.
Detsamma gäller för Kosovo - vi kan inte vänta på att amerikanerna ska lösa upp den knuten åt oss. Jag vädjar ännu en gång till EU och utrikesministrarna att ge Kosovo dess självständighet så att Kosovo kan räddas från ännu ett krig.
När det gäller Iran är det dags att överge den idé om regimskifte som Bush fortfarande håller fast vid. Tillsammans med förhandlingar är det enda sättet att förhindra nästa krig, och jag hoppas att EU entydigt kommer att förbinda sig till det.
Francis Wurtz
Herr talman! Vad har det transatlantiska ekonomiska partnerskapet egentligen i beredskap för oss?
Enligt Angela Merkel kommer det inte att innebära frihandel eller en gemensam marknad utan reglering av marknaderna, patentskydd, harmonisering av regler och samarbete för att förbättra den ekonomiska styrningen i hela världen. Hennes statssekreterare, Joachim Würmeling, uttryckte sig mer direkt när han förklarade att målet var att gå i riktning mot en transatlantisk marknad utan gränser. Förbundskanslern själv påstod förresten att experimentet med den europeiska inre marknaden skulle kunna tjäna som modell för detta nya område.
Behöver jag påminna er om definitionen av denna inre marknad som vi fick av kommissionsledamot Charlie McCreevy med ansvar för övervakningen av denna marknad? Som han framhöll är den inre marknaden ”den ojämförligt största avregleringsövningen i Europas sentida historia”. Är det verkligen detta experiment som vi nu ska kopiera tvärs över Atlanten?
Frågan är desto mer berättigad eftersom detta projekt redan har en stormig historia. Det var i mars 1998 som den dåvarande galjonsfiguren för det liberala EU, kommissionsledamot Leon Brittan, lanserade det nya transatlantiska marknadsprojektet, med Nafta, det nordamerikanska frihandelsavtalet, som modell. Samtidigt hölls topphemliga förhandlingar vid OECD om det multilaterala avtalet om investeringar, MAI, som redan var utformat för att spåra upp all lagstiftning som investerare såg som hinder för sina alltmer förgrenade finansiella operationer.
Dessa två projekt orsakade ett sådant rabalder bland européerna att man tvingades överge dem. Sedan dess har lobbygrupper, såsom den transatlantiska affärsdialogen, ständigt tagit upp detta strategiska projekt till diskussion, om än i en ny form. Förra året antogs amerikanska redovisningsstandarder och senare blev den europeiska Euronextbörsen uppköpt av New Yorkbörsen, som en del av denna oroande utveckling.
Här talar vi om en huvudfront i kampen om hur EU:s framtid ska se ut, långtifrån den bild av konstruktivt samarbete som säljs till oss. Det som står på spel är både EU:s samhällsmodell och dess demokratiska identitet. Jag skulle vilja framhålla att man, i det betänkande i frågan som parlamentet antog i juni förra året, beklagade att ”förbindelserna mellan EU och Förenta staterna i hög utsträckning förmörkas av politiska konflikter och ofta präglas av gräl”.
Måste vi hålla tyst om kriget i Iran eller om Guantánamo för de gemensamma värderingarna i den transatlantiska affärsdialogens skull? Eller om dödsstraffet eller Internationella brottmålsdomstolen? Om Kyoto eller genetiskt modifierade organismer? Om personuppgifter, SWIFT-affären eller CIA-flygningarna? Vid en tid då vi är inne i den process som ska leda till ett nytt EU-fördrag är arten av förhållandet mellan EU och Förenta staterna en mycket viktig fråga som måste hanteras på ett mycket tydligt sätt.
Godfrey Bloom
för IND/DEM-gruppen. - (EN) Herr talman! På den mycket korta tid som har tilldelats mig skulle jag vilja göra en eller två iakttagelser och möjligen mana till försiktighet. Under de senaste åren har jag sett att det finns något av en passion för politiska utspel här, något som vi måste vara mycket noga med att undvika i våra förbindelser med Förenta staterna. Lagstiftning, till exempel, får en global påverkan. Allting som vi gör har en global dimension. Den mest omfattande BNP-tillväxten sker i Stillahavsområdet, Indien och Kina, förutom de andra områdena vid Stilla havet och Japan, så vi måste verkligen vara oerhört försiktiga och inte bränna några broar i våra mellanhavanden med Förenta staterna där det också finns ett starkt protektionistiskt inslag i samhället. Som britterna känner till är Förenta staterna Storbritanniens största handels- och investeringspartner och har så varit under några år. Det är verkligen synd och skam att britterna, mot sin vilja, har tvingats att gå ifrån imperiets måttenheter, som vi naturligtvis har gemensamma med Förenta staterna och som gav oss en speciell fördel där. Det är dock en fråga som vi får ta upp någon annan dag.
Frank Vanhecke
för ITS-gruppen. - (NL) Herr talman! Jag delar förhoppningen med många i parlamentet att toppmötet den 30 april och det nya transatlantiska partnerskapet kommer att bli en framgång, även om vi naturligtvis borde tillägga att detta nya partnerskap måste grundas på ömsesidighet och respekt för ömsesidiga centrala intressen. Därmed kommer amerikanerna och deras diplomater t.ex. att behöva lära sig att Turkiet inte är ett europeiskt land och inte kan bli EU-medlem, oavsett vad amerikanerna har för intressen i denna fråga.
Våra handelsförbindelser med Förenta staterna kommer att tas upp vid samtalen i Washington i april, när energifrågan och klimatförändringen diskuteras. Men jag ser det också som ett tillfälle att fundera mera på den gemensamma kamp vi måste föra mot den internationella terrorismen och den hotande islamiska fundamentalismen i synnerhet. Låt oss inte glömma bort att denna kamp handlar om de västerländska värderingar som vi delar, och det är dessa västerländska värderingar som den islamiska fundamentalismen och terrorismen har i sikte. Det är någonting som man ofta förbiser, inte minst här i parlamentet.
Den amerikanska utrikespolitiken förtjänar ofta kritik, men parlamentets ofta ensidiga kritik är knappast konstruktiv. Den ensidiga verksamheten i det tillfälliga utskottet för CIA:s verksamhet i Europa och de ensidiga slutsatser som utskottet kom fram till, liksom frågan om personuppgifter, är exempel som man kommer att tänka på. Vad vi än gör, låt oss inte ta fel på fiende. Trots de många missförstånd och skiljaktigheter som kan råda är det bra att påminna sig själv om att USA inte är någon fiende utan en bundsförvant.
Brian Crowley
thar ceann an Ghrúpa UEN. - A Uachtaráin, tá an gaol eacnamaíochta idir an tAontas Eorpach agus Meiriceá ar an ngaol eacnamaíochta is tábhachtaí ar domhan. Is dhá chóras pholaitiúla sinn, le haidhm láidir a chinntíonn caomhnú agus cur chun cinn an daonlathais ar fud an domhain. Bíonn ár naimhde ag iarraidh aird a tharraingt ar an difríocht pholaitiúil atá idir an dá réimeas. Ní mór dóibh cuimhneamh, áfach, go bhfuil i bhfad níos mó nithe comónta eadrainn ná mar atá difríochtaí.
(EN) Det är nu ännu viktigare att gå framåt, särskilt när vi tänker på de band som finns mellan Europa och USA i fråga om de insatser vi kan göra globalt, trots de svårigheter och skiljaktigheter som har funnits tidigare.
Det är bara att se sig om i världen. I Afghanistan måste vi arbeta tillsammans med USA, inte bara för att se till att situationen där stabiliseras och inte bara för landets egen skull, utan också därför att 90 procent av det heroin som används i Europa för närvarande kommer från Afghanistan. Likaså måste vi agera gemensamt i Sydamerika för att se till att lantbrukarna kan odla alternativa grödor, eftersom det kommer enorma mängder kokain därifrån.
Vi kan se i Darfur hur det internationella samfundet har misslyckats att agera och reagera mot det folkmord som sker. Det åligger oss i Europa att få med USA för att vidta ytterligare och mer kraftfulla åtgärder. I dag högtidlighåller vi dessutom den internationella malariadagen. De insatser vi kan göra gemensamt är långt större än dem vi kan göra enskilt.
Vad som är allra viktigast är dock insatserna för världshandeln, för att se till att vi får ett mer rättvist och skäligt samhälle för alla. Jag uppmanar kommissionen och andra här att inte längre återkalla överenskommelser med andra länder för att skydda och hjälpa de fattigaste i världen. Tillsammans kan vi åstadkomma mera än vad som skiljer oss åt, och så kan vi övervinna våra politiska skiljaktigheter i små frågor.
Roger Helmer
(EN) Herr talman! Här i parlamentet älskar vi att skryta om vår gröna trovärdighet och kritisera USA och president Bush för deras miljöförstöring. Vi har ju trots allt undertecknat Kyotoprotokollet och det har inte de.
Låt oss stanna upp och ta en titt på verkligheten. USA undertecknade faktiskt Kyotoprotokollet, men man har inte ratificerat det. Här i Europa har vi ratificerat det, men vi har inte åstadkommit några resultat. Trots att kommissionen har ägnat de senaste tio åren åt att frisera utgångssiffrorna för Kyoto verkar det fortfarande som om kanske bara två medlemsstater faktiskt kommer att nå sina Kyotomål.
Vi säger att USA är världens största förorenare, men bara därför att det är världens största ekonomi. Sedan Kyoto kom på plats har den amerikanska utvecklingen när det gäller koldioxidutsläpp varit bättre än vår! Jag upprepar, för Graham Watsons skull, att den amerikanska utvecklingen när det gäller utsläpp har varit bättre än EU:s. Energiintensiteten i den amerikanska ekonomin påminner om vår, och mot bakgrund av den nuvarande utvecklingen kommer den amerikanska ekonomin att vara grönare än den europeiska senast 2010. USA har ett omfattande biobränsleprogram. Landet investerar i grön teknik, och dess AP6-partnerskap omfattar Kina och Indien. Utan dessa kan inga världsomfattande program lyckas. Kommissionsledamot Vladimír Špidla uppmanar USA att anta en global strategi, men det har man redan gjort.
Det är dags att vi i parlamentet slutar med vårt moraliska hycklande och börjar behandla vår amerikanska allierade med en smula mer hövlighet och respekt.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Herr talman! Jag anser att det är viktigt att vi lyfter bort det ideologiska bagaget från denna debatt om transatlantiska förbindelser.
Jag vet inte om Världsbankens ordförande, som det fastslås i den gemensamma resolutionen, borde avgå eller inte, men jag anser att det är viktigt att EU börjar utveckla sina strategiska positioner och blir en mogen aktör på den internationella arenan. Jag vet att kommissionsledamot Benita Ferrero-Waldner ägnar allt sitt arbete - vilket inte är obetydligt - åt detta område.
Jag anser att detta inte får leda till att vi glömmer att de transatlantiska banden inte är inskrivna i EU:s genetiska kod och också att Förenta staterna - möjligen som ett resultat av vår oförmåga - har varit en garant för säkerheten i Europa, och att det i säkerhetsavseende för närvarande inte finns något alternativ till de transatlantiska banden.
Herr talman! Om vi vill att EU ska bli en makt i Europa får detta inte ske i opposition mot Förenta staterna utan snarare tillsammans med Förenta staterna, som två partner med ömsesidig respekt som har en gemensam uppsättning värderingar och en gemensam vision av världen.
Detta betyder naturligtvis inte att vi måste ge Förenta staterna carte blanche. EU måste slå fast sina principer i frågan om dödsstraffet, Internationella brottmålsdomstolen, Kyotoprotokollet och utomterritoriella lagar.
Det innebär också att Förenta staterna måste lära sig att respektera EU, som för närvarande är en stabiliserande kraft i världen och som spelar en grundläggande roll genom att utöva sitt inflytande i många regioner.
Vid ett tidigare tillfälle här i parlamentet sa kommissionsledamot Chris Patten att om EU ska uppnå sina mål - och ett av de viktigaste målen är att de mänskliga rättigheterna och de grundläggande fri- och rättigheterna ska respekteras överallt i världen - är Förenta staternas samarbete mycket viktigt. Han sa också att Förenta staternas mål endast kan nås genom samarbete med EU.
Herr talman! Om EU och Förenta staterna arbetar tillsammans kan välståndet, stabiliteten och säkerheten i världen förbättras. Jag anser att detta är de mål som det transatlantiska toppmötet måste bidra till och som man måste samarbeta om.
Poul Nyrup Rasmussen
(EN) Herr talman! Jag vill tacka kommissionsledamoten och Günter Gloser för deras uttalanden om förbindelserna mellan USA och EU.
Jag menar att Förenta staternas uppläggning och strategi gradvis och försiktigt nu håller på att ändras från unilateralism till multilateralism. För bara sex dagar sedan besökte jag, min kollega Jan Marinus Wiersma, som är vice ordförande i vår grupp, och andra kolleger den amerikanska kongressen och senaten, och det är mycket tydligt att stämningen håller på att förändras. Det ger EU nya möjligheter.
Jag har tre reflexioner som jag vill dela med mig av. För det första anser jag att en förutsättning för framsteg i WTO-förhandlingarna är att vi på något sätt införlivar den så kallade agendan för anständigt arbete. Låt oss erkänna att det inte är möjligt att åstadkomma ytterligare viktiga framsteg utan den.
För det andra är det dags att inse att de finansiella marknaderna, den senaste utvecklingen när det gäller hedgefonder och mycket stora och kraftfulla privata aktiefonder inte helt stämmer överens med Lissabonmålen och våra behov av långsiktiga investeringar och finansiering. Denna reflexion görs inte bara i Europa utan också i allt större utsträckning av demokraterna, som har majoritet i den amerikanska kongressen och senaten. Vi hoppas därför att denna signal är tydlig och att frågan kommer att diskuteras vid det kommande G8-mötet i Heiligendamm.
För det tredje får vi inte vara naiva i Mellanösternfrågan och förvänta oss stora förändringar av den amerikanska politiken de närmaste två veckorna. Det kan dock vara motiverat att trappa upp dialogen med våra amerikanska vänner och kolleger och kräva stöd för den palestinska enhetsregeringen. Om den regeringen misslyckas är det Hamas som blir vinnare, och det vill ingen.
(Applåder från vänster)
Sarah Ludford
(EN) Herr talman! Under vårt parlamentsbesök i Washington förra veckan fick vi veta mer om kontaktgruppen på hög nivå om säkerhet än vi har fått veta i Bryssel. Tack och lov för kulturen med informationsfrihet i Förenta staterna! Vi fick också höra om de förnyade transatlantiska diskussionerna mellan tjänstemän om den rättsliga grunden för överlämnanden. Kongressledamöter och Europaparlamentariker måste få information och också bli delaktiga i debatten.
Taktiken i det globala kriget mot terrorismen har misslyckats, enligt chefen för Scotland Yards antiterroristenhet. Han sa i går att al-Qaida inte bara hade överlevt det sexåriga angreppet utan också hade kraft att slå till.
Vi måste verkligen sträva efter att bygga upp ett gemensamt transatlantiskt område för rättvisa och resor, med maximalt informationsutbyte. Men vi måste också kräva maximalt skydd och respekt för grundläggande rättigheter. Om den information som utbyts grundas på tvivelaktiga övningar med profilering eller utvinnande av uppgifter, eller om den är besudlad med tortyr - vilket värde har den då? Som en av tjänstemännen i Washington sa på det där uppfriskande amerikanska rättframma sättet: ”sopor in, sopor ut”. Den potentiella skadan för individens rättigheter är enorm.
Europaparlamentet och den amerikanska kongressen måste samarbeta mera för att få till stånd demokratisk ansvarighet och det eftersträvade målet om ett transatlantiskt Schengenliknande område.
Konrad Szymański
(PL) Herr talman! Av alla EU:s viktiga politiska och ekonomiska problem finns det inte något som kan lösas utan dialog och samarbete med Förenta staterna. Bara en gemensam marknad för EU och Förenta staterna kan ge oss en situation där vi kan konkurrera med Kina och Indien. Bara amerikansk-europeiskt samarbete kan bidra till att framgångsrikt hejda det hot mot vår säkerhet som Iran utgör. Iran är i dag det största hotet mot världsfreden, det är en kärnvapenmakt och en svuren fiende till västerländsk civilisation. Bara tillsammans kommer vi att kunna stoppa Korea från okontrollerat angrepp. Och, för att inte sträcka oss för långt, är det bara tillsammans vi kommer att kunna få Ryssland att avstå från att missbruka sitt militära inflytande och sitt inflytande över energin i Europa och sina grannländer. I dag har vi möjlighet att agera på ett mer pragmatiskt sätt. Det är inte bara en fråga om att byta regering i Washington utan också i Paris och Berlin. Jag lever i förhoppningen att vi kommer att lyckas och att den europeiska identiteten aldrig mer kommer att reduceras till en tarvlig, falsk och farlig konfrontation med Förenta staterna inför så allvarliga hot mot vår säkerhet och våra värderingar.
Johannes Voggenhuber
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Partnerskap bygger på ömsesidig respekt som i sig börjar med respekten för varandras lagar och för de värderingar som båda parter har gemensamt. En hel del av de åberopanden av den transatlantiska harmonin som gjorts i debatten i dag skulle utan tvivel storligen förvåna österrikarna och göra dem mycket förbryllade.
Den allmänna opinionen i Österrike upptas och oroas av två saker: En stor bank köptes av en amerikansk fond och tvingades, från den ena dagen till nästa, att göra sig av med sina kubanska kunder - utan förvarning och endast på grund av deras nationalitet, vilket strider mot folkrätten, EU:s lagstiftning och österrikisk straffrättslig lagstiftning. Nu tvingas ett större mineralbolag att sluta göra affärer med Iran - och det är också emot österrikisk lag, EU:s lagstiftning och folkrätten.
Jag är ganska förvånad över att denna mycket viktiga fråga inte har nämnts i debatten. Om våra partner erkänner vår rättsordning och våra värderingar så handlar det om ett verkligt partnerskap. Om de inte gör det så är det ett förhållande mellan herre och tjänare. Kommissionens reaktion på dessa två händelser i Österrike, som har fått en hel del publicitet och vållat stor oro, bidrar inte till att bygga upp det allmänna förtroendet för kommissionens förmåga och vilja att försvara och upprätthålla europeisk lagstiftning. Ändå är det på detta som partnerskapet bygger.
(Applåder)
Miguel Portas
(PT) Herr talman! I ett område i Bagdad bygger den amerikanska armén nu en mur som med säkerheten som förevändning kommer att skilja irakier från irakier. Det gör man trots protester från invånarna i området och kritiken från Iraks premiärminister. Bushadministrationen älskar murar och bygger dem i Irak, i Palestina och på gränsen mot Mexiko. Den europeiska inställningen måste vara en annan. Den mur som föll i Berlin borde ha varit den sista.
De euroatlantiska förbindelserna borde därför ligga högre på den politiska dagordningen. För det ekonomiskt liberala EU betyder politik affärer, trots att dollarns värdeminskning, miljödumpningen som utövas av ett land som inte har ratificerat Kyotoprotokollet och obalansen i fråga om sociala rättigheter visar faran med att blint riva ned hinder för kapitalhandel i en värld av murar.
Bastiaan Belder
(NL) Herr talman! I dag ligger EU och Förenta staterna jämsides i de gigantiskt stora frågorna i världspolitiken. Först och främst har vi faran med den islamiska terrorismen som lurar bakom varje hörn. Vad kan vara mera självklart än att möta de gemensamma hoten tillsammans? Det är dock inte enkelt med transatlantiska förbindelser och har inte varit det på åratal, och det skulle vara alltför enkelt för EU att höja ett anklagande finger mot Förenta staterna. Gång efter annan gör sig antiamerikanska reflexer påminda inom EU och riskerar att paralysera det transatlantiska samarbetet. Låt oss ha i åtanke att den aktuella frågan inte handlar om någonting annat än en viktig överlevnadsstrategi.
Därför vill jag önska rådet och kommissionen all framgång med att skapa ett gynnsamt transatlantiskt arbetsklimat. Denna insats från vår sida utmanar den amerikanska idén om att vi skulle vara ohanterliga exotiska européer. Förenade transatlantiska krafter kommer i alla händelser att skapa en konstruktiv fungerande förbindelse, och det är definitivt en utmaning vid varje transatlantiskt toppmöte.
Andreas Mölzer
(DE) Herr talman! Innan Irak invaderades hade EU chansen att sluta hänga det tvivelaktiga USA i kjolarna och i stället utforma sin egen oberoende roll som medlare med förnuftet som ledstjärna. Till och med så sent som vid affären med CIA:s överlämningsflygningar och hemliga tortyrfängelser borde vi ha sett till att få ett rejält avstånd mellan oss och George Bush-ligans verksamhet som var inhuman och stred mot folkrätten. Vi borde ha kritiserat dem i stället för att försöka få EU:s skattebetalare att punga ut med pengar för amerikanernas aggressiva politik.
Om vi som planerat skulle införa strängare sanktioner mot Iran, skulle vi ännu en gång blint lyda Washingtons order. Det leder ofelbart till att vii ännu högre grad ses som fiender av den islamiska världen. Så mycket är uppenbart efter tidigare terroristgärningar och genom de senaste hoten mot Tyskland och Österrike. Rollen som medlare, som vi har arbetat så hårt för att behålla i sikte, överges utan vidare eftertanke, och detta görs utan tvivel i hopp om att toppmötet mellan USA och EU ska gå bra. Så mycket är alltså vår oberoende och självmedvetna utrikespolitik värd.
Gång på gång har amerikanerna visat att de inte har något större intresse av EU som partner och hellre skulle vilja se EU försvagat av överansträngning, interna problem och oroshärdar vid dess gränser, vilket är precis vad en anslutning av Turkiet skulle leda till. Tanken är att tvister skulle göra EU kraftlöst, och just där passar det planerade antimissilsystemet in.
Politiska krafter har inga vänner utan bara intressen. Amerikanerna försöker säkra sina intressen, hänsynslöst, och till och med på bekostnad av européerna som ska föreställa deras vänner.
Jana Bobošíková
(CS) Herr talman! Jag stöder helt och fullt avtalet om ekonomiskt partnerskap mellan unionen och Förenta staterna.
Gemensamma standarder och regler på det industriella och finansiella området förenklar inte bara handeln utan sparar också miljarder dollar och euro. Jag anser att borttagandet av visum för EU-medborgare är en självklar del i en sådan överenskommelse.
Transatlantiska förbindelser kan dock inte inskränkas till bara visum och handel. Vi måste lägga fram olika strategier för att lösa situationen i Irak och arbeta tillsammans för att utveckla energikällor som inte förorenar planeten och som kommer att ge oss en varaktig, hållbar utveckling.
Mina damer och herrar! Jag tror fullt och fast att den stora tävlingen mellan EU och USA är över. Att ta på sig boxningshandskarna i en ring byggd på grunden för våra gemensamma värderingar om frihet, demokrati, mänskliga rättigheter och rättssäkerhet ger inget mervärde åt EU-medborgarna.
Enligt min åsikt är det mycket mer angeläget med gemensamma reaktioner på den utmaning som Indien och Kina utgör, som börjar dra ifrån oss i den ekonomiska och politiska utvecklingen. Deras makt bygger på miljömässiga och sociala värderingar som skiljer sig från våra. EU och USA har sociala system som bygger på tidigare erfarenheter.
Vi står inför den svåra uppgiften att se till att konkurrenskraften för vår gemensamma kulturella modell och våra medborgares levnadsstandard bibehålls på lång sikt och inte sänks. Jag menar därför att den största utmaningen för de transatlantiska förbindelserna ligger i att försvara positionen som ledande kultur på planeten. Tack.
Charles Tannock
(EN) Herr talman! Nästa toppmöte mellan EU och USA kommer att visa sig bli historiskt. Jag stöder helt och fullt det tyska ordförandeskapets initiativ till ett omfattande ekonomiskt partnerskap mellan EU och Förenta staterna, som nu representerar omkring 40 procent av världshandeln, och särskilt förbundskansler Angela Merkels ambitiösa strävan efter en transatlantisk marknad utan gränser senast 2015 genom ett ömsesidigt erkännande av samma standarder för olika industrier och tjänster, särskilt inom finanssektorn.
Vissa här i parlamentet skulle tyvärr kalla detta transatlantisk rivalitet snarare än partnerskap, eftersom de ser det som att EU konkurrerar med Förenta staterna. Om det verkligen är så, är det tydligt att Förenta staterna vinner. De hälsosamma långsiktiga utsikterna för dess fria företagsamhet står i bjärt kontrast till EU:s gradvisa förfall ned i ett överreglerat hav som vi måste åtgärda innan det blir för sent. Förbindelserna mellan EU och USA, liksom dem mellan EU och Indien - och jag välkomnar särskilt besöket av Indiens president Kalam senare i dag - är ett partnerskap som bygger på våra gemensamma värderingar om demokrati, mänskliga rättigheter, frihet och säkerhet.
På världsarenan borde vi vara tacksamma mot USA för att landet med sin kompromisslösa inställning till Irans anskaffande av en atombomb är villigt att bära en oproportionerligt stor börda i kampen mot den globala terrorismen, vilket nu kräver en liknande respons från regeringarna i EU. USA har gått i spetsen för kraven på sanktioner mot Sudan angående folkmordet i Darfur och motsatt sig vapenexport till Kina. Förenta staterna hjälper också till att göra Europa mera säkert genom sin spridning av missiler och missilförsvarssystem, och arbetar nu tillsammans med EU för att försvara kvartettens principer för en varaktig fred mellan araber och israeler. Dess engagemang i länder som Georgien, Moldavien, Vitryssland och Ukraina och ansträngningar för att lösa låsta konflikter är också högst välkomna.
Slutligen måste vi uppmana Ryssland att uppträda som en pålitlig energileverantör och stå fast vid sina åtaganden om demokrati och mänskliga rättigheter.
Erika Mann
(DE) Herr talman! Jag vill bara ta upp några aspekter som är relevanta för idén om en transatlantisk marknad. Det återkommande intrycket när man lyssnar till parlamentets ledamöter är att förhållandet mellan EU och Förenta staterna är påfallande spänt, med förväntningar om permanent frustration på den ena sidan och konstant entusiasm på den andra, och det är ingen hållbar grund för ett förhållande. Det vi behöver i stället är en hälsosam realism. Jag vill gratulera det tyska ordförandeskapet i rådet till att ha tagit upp idén om en transatlantisk marknad, som parlamentet har talat om i ett antal resolutioner och under många år arbetat mycket på tillsammans med amerikanerna och naturligtvis också tillsammans med många ordförandeskap i rådet och med kommissionen. Jag vill tacka alla som har varit inblandade i detta arbete.
Det är denna hälsosamma realism som vi kommer att behöva i framtiden, tillsammans med en modell, med lagstiftningsmässiga förutsättningar, där ekonomiskt samarbete mellan båda sidor kan förbättras, där de kan arbeta mer tillsammans och tillsammans se mot framtiden. Målet är dock inte sammanhållning utan snarare att de två ekonomiska områdena och samhällena ska fortsätta utvecklas och fortsätta att vara självförsörjande. Framtiden kommer med nödvändighet att bära med sig konflikter oss emellan, men det beror på att detta inte är ett enda ekonomiskt samarbetsområde utan ett område där det finns många skillnader. Vad vi behöver är denna hälsosamma pragmatism, och jag hoppas att framtida ordförandeskap i rådet och kommissionen kommer att kavla upp ärmarna och sätta i gång och jobba för att tillämpa ett pragmatiskt förhållningssätt på många olika områden.
Det är också uppenbart att det inte enbart handlar om ekonomi. Denna modell har fått upprepat stöd i många dialoger på vitt skilda områden, från konsumentskydd till fackföreningar, och den har ett brett stöd i hela samhället. Jag skulle också säga att det bara är rimligt att ledamöter av parlamentet blir delaktiga i samarbetet och även att detta är helt nödvändigt om man ska kunna utveckla en modell som fungerar i framtiden. Jag anser inte att det finns någon grund för de farhågor som vissa ledamöter har gett uttryck för, att utvecklingsländerna skulle kunna skadas av detta. Det är struntprat. Genom samarbete kommer vi tvärtom att hjälpa dem snarare än splittra dem.
Sophia in 't Veld
(NL) Herr talman! EU har all rätt att ställa sig kritisk till Bushadministrationens metoder i kampen mot terrorismen, men detta är inte ett tecken på antiamerikanism, som antyds i vissa grundlösa och billiga uttalanden här i kammaren. Kritiken mot Bushadministrationen och dess hänsynslösa trampande på de mänskliga rättigheterna är långt större i Förenta staterna än här i Europa. Det räcker dock inte med att klaga på att Förenta staterna tvingar på EU sin politik eller att uttrycka vårt ogillande mot detta. I stället för att gnälla borde EU äntligen tala med en röst, för det är bara så vi kan få igenom våra egna principer. Vi måste vara en stark och trovärdig partner i dialogen med Förenta staterna, för att protestera med 27 gnälliga röster kommer inte att göra något som helst intryck. Jag skulle vilja uppmärksamma er på att det är Förenta staterna själva snarare än européerna som har fördömt skandalen med CIA-utlämnandena, SWIFT-skandalen, illegal avlyssning eller FBI:s missbruk av ”National Security Letters”.
Slutligen vill jag säga att jag är för att vi förenar våra krafter med amerikanerna, så länge det inte sker i små, odemokratiska skumraskgrupper som högnivåkontaktgruppen, utan genom att vi helt enkelt följer demokratiska förfaranden.
Mario Borghezio
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Det tyska ordförandeskapet har inlett en klimatförbättring i de transatlantiska förbindelserna och ett mycket starkt engagemang för kampen mot terrorismen. Allt detta står i kontrast till en medlemsstats politik, nämligen regeringen Prodi-D'Alemas utrikespolitik, som är tvivelaktig och oerhört farlig - rentav en självmordspolitik. Detta är en regering som är god vän med Hizbollah och samtalar med Hamas, för att inte tala om dess stöd till Hugo Chávez och Evo Morales, eller de tvivelaktiga förhandlingarna med talibanerna för att se till att en journalist släpptes fri. Allt detta står i konflikt till de förbättrade transatlantiska förbindelserna och gör också att europeisk politik framstår som tvetydig.
Jag anser att det folkens Europa som vi försöker företräda definitivt inte vill vara någon undersåte till Förenta staterna på varje område, till exempel när det gäller genetiskt modifierade organismer, handelspolitik och Turkietfrågan, frågor som vi uppmanar Förenta staterna att överväga på nytt. I stället menar jag att EU:s förbindelser med Förenta staterna borde utgöra en del i en politik för fullständig solidaritet, ömsesidig tillit och lojalitet, i överensstämmelse med Edmund Burkes vision. Det han har gett oss är de djupt kända värderingar som vi delar med det djupt rotade autentiska Amerika, som är fast förankrat i sina traditioner och sina historiska, religiösa och kulturella värderingar.
Georgios Karatzaferis
(EL) Herr talman! Det var inte länge sedan George Bush, med direkt adress till EU, sa: ”De som inte är med mig är emot mig.” Så sa inte ens Hitler.
Ska vi nu glömma bort det uttalandet från denne utpressare och springa efter honom och tigga om samarbete? Har kongressen röstat igenom en liknande resolution gentemot oss? Kan det vara så att vi har glömt hur denna person och denna nation har uppträtt, med de hemliga flygningarna över Europa? Vad är det för sorts samarbete vi strävar efter för europeisk industri och ekonomi, när Förenta staterna inte visar någon hänsyn? Vår industri rättar sig efter Kyotobestämmelserna, medan amerikanerna inte gör det. Hur ska det då kunna bli något samarbete? Hur ska det kunna bli något som helst samarbete när vi har en ”dyr” valuta och inte kan exportera någonting, medan amerikanerna kan göra det?
Om vi vill få till stånd ett samarbete i en transatlantisk handelsmiljö måste vi justera båda valutorna. Vi har inte råd med denna lyx. Endast amerikanska produkter säljs i hela världen. Om vi verkligen vill att Europas drömmar om frihet, demokrati och internationella relationer ska besannas, måste vi kräva att Wolfowitz och Bush avgår.
Jonathan Evans
(EN) Herr talman! Som ordförande i den transatlantiska lagstiftningsdialogen hade jag förra tisdagen äran att leda parlamentets delegation vid genomgången inför kongressen i Washington om resultatet av arbetet i det tillfälliga utskottet för CIA:s påstådda användning av europeiska länder för transport och illegal internering av fångar. Vi fick ett kraftfullt svar från ordföranden i underutskottet för internationella organisationer, kongressledamoten William Delahunt från Massachusetts, som inte bara gav oss stöd utan också tackade parlamentet för dess arbete i denna fråga.
Det var första gången ett sådant möte hölls, i detta fall av utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, inom ramen för den transatlantiska lagstiftningsdialogen och i den amerikanska kongressen. Som vår föredragande, Claudio Fava, sa till våra amerikanska kolleger, var det mycket hedrande för kongressen att kongressen var det första parlamentariska organ som bad parlamentets utskott att få utbyta information och diskutera vad utskottet kommit fram till. Vår kritik har också riktats mot europeiska regeringar och nationella parlament som ännu inte har följt kongressens exempel.
Som jag sa till kongressen är vi bundsförvanter som delar de gemensamma värderingarna om frihet, demokrati och rättssäkerhet, men samtidigt som vi arbetar för dessa värderingar ute i världen måste vi se till att de upprätthålls i våra egna länder. Jag hoppas att detta initiativ från kongressen, inom ramen för den transatlantiska lagstiftningsdialogen, kommer att efterföljas av andra utskott i detta parlament under de kommande veckorna och månaderna.
Denna helg kommer jag att leda en mindre delegation från parlamentet som reser till Washington för diskussioner på hög nivå i samband med måndagens toppmöte mellan EU och USA. Jag vet att rådet och kommissionen prioriterar att avsevärt fördjupa den transatlantiska dialogen mellan lagstiftare och göra den mer regelbunden. Ett antal idéer har cirkulerat under förberedelserna inför detta toppmöte. Vi får vänta till måndagen för att se hur många som når fram. Men det är nödvändigt att man i uttalandet från toppmötet tydligt uttrycker behovet av en tätare dialog.
Jag vill avsluta med att säga att det är värt att notera att tre uppsatta personer, dvs. kommissionsordförande José Manuel Barroso, president George Bush och förbundskansler Angela Merkel, kommer att ha korta genomgångar med medlemmarna i den transatlantiska affärsdialogen och med globala företagsledare, men de har ännu inte planerat något sådan möte med vare sig amerikanska eller europeiska lagstiftare. Jag hoppas att de kommer att rätta till det förbiseendet vid framtida toppmöten.
Talmannen
Lycka till med er delegation, herr Evans.
Hannes Swoboda
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Jag minns fortfarande mycket väl ett av José Manuel Barrosos första anföranden, när han sa att vi måste hantera Förenta staterna som vår jämlike, och jag tror att det är helt rätt - ett ekonomiskt partnerskap är vad som krävs. Jag är helt och hållet för att man skapar en gemensam marknad med erkännande av allmänt accepterade internationella regler som WTO-reglerna.
Det som inte är godtagbart - och det har redan nämnts - är att Förenta staterna eller i varje fall Bushadministrationen då och då och numera allt oftare försöker kringgå FN-resolutioner och andra regler för att sätta press på europeiska företag och tala om för dem hur de ska göra.
Ett specifikt exempel på detta i Österrike har redan nämnts, där de nya ägarna till BAWAG, en stor österrikisk bank, tvingats avbryta alla affärsförbindelser med kubaner. Detta är skandalöst. Den amerikanska regeringen ska inte bestämma över europeiska bankers affärer, precis som vi inte kan tvinga på amerikanska motparter liknande beslut, och jag förväntar mig att kommissionen eller rådet talar klarspråk i den frågan.
Jag har faktiskt fått ett helt tydligt svar i en annan närstående fråga från kommissionen, men svaret från rådets sekretariat var något otydligt. Det som behövs här är ett otvetydigt och klart ställningstagande som inte ger bränsle åt någon antiamerikanism utan i stället bidrar till att bibehålla ett gott och riktigt förhållande mellan Europa och Förenta staterna.
Jag skulle kunna tillägga att jag anser att Paul Wolfowitz borde dra sig tillbaka. De som driver kampen mot korruptionen får inte ha några lik i garderoben, och detta är ännu en fråga som måste redas ut av EU och Förenta staterna tillsammans.
(Applåder från vänster)
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Herr talman! Det är bra att man på båda sidor av Atlanten inser att broar för samarbete måste byggas upp på nytt. En gemensam uppsättning värderingar och en gemensam historia har hittills varit grunden för de transatlantiska förbindelserna. Vi måste dock inse att vi inte kan vila på gamla lagrar.
Under andra världskriget och efter det enades vi av en gemensam syn på de mänskliga rättigheterna. I dag måste vi fråga oss vad som har hänt med denna gemensamma syn. Om kampen mot terrorismen ska bli framgångsrik får vi inte offra medborgarnas rättigheter och grundläggande friheter, och jag hoppas att även detta kommer att diskuteras vid toppmötet.
Kongressvalen förra hösten ledde till ett nytt klimat, och idén att bjuda in Nancy Pelosi att tala här i parlamentet är väl värd att stödja. Det skulle stärka broarna för samarbetet mellan Europaparlamentet och kongressen.
Miloslav Ransdorf
(CS) Tack, herr talman! Den nuvarande situationen i Irak visar hur rätt den amerikanske tänkaren Santayana hade när han sa att de som inte lär av historien är dömda att upprepa den.
Vissa länder, såsom Frankrike, Tyskland och Belgien, vägrade att delta över huvud taget i vågstycket att angripa Irak. Försvarsminister Donald Rumsfeld delade då upp Europa i det nya och det gamla, och han gillade inte alls länder som Frankrike och Tyskland. I själva verket var de länder som stödde angreppet mot Irak länderna i det gamla Europa. Det var de länder som faktiskt höll fast vid traditionerna med kolonialkrig och de mäktigas arrogans.
Jag menar att det nya Europa bygger på idéer om tolerans, dialog och ömsesidig förståelse mellan civilisationer, utan att man glömmer bort vår kontinents stora erövringar. Om EU i dag ger uttryck för förnuft och mänsklig värdighet i världen kan vi hoppas att Förenta staterna också vill ansluta sig till denna förnuftets och den mänskliga värdighetens röst efter det kommande presidentvalet i landet.
Paul Marie Coûteaux
(FR) Herr talman! Det som vi har hört hela förmiddagen om s.k. transatlantiska förbindelser - ett bedrägligt uttryck eftersom våra regeringars förbindelser med Förenta staterna är mycket olika - är inte lugnande.
I själva verket döljer uttrycket inte särskilt väl att det handlar om ett underordnat förhållande - en underordning som jag känner blir allt mer omfattande. Vi ger efter på varje område. Det kan gälla överföring av personuppgifter av olika skäl. Det kan gälla dessa förvånande - och skamliga för hela Europa - avståenden av suveräniteten i fråga om de hemliga CIA-fängelserna och andra affärer av samma slag, som alltför snabbt glömts bort. Det kan gälla vår beredvillighet att acceptera själva uttrycket ”det internationella samfundet”, som inte innebär stort mer än imperiemakten och dess medbrottslingar. Det kan gälla den allmänna inställningen - som man inte känner till särskilt mycket om - hos den amerikanska ambassaden i unionens centrala organ. I alla dessa fall duger dessa förbindelser inte särskilt bra till att dölja olika intressen, olika principer och olika sätt att se på världen.
Jag uppmanar medlemsstaterna att göra det som Frankrike försöker göra gentemot Washington - det ska erkännas med blandat resultat - nämligen visa lite mer värdighet och oberoende till gagn för Europa som helhet.
Alexander Radwan
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Jag talar i dag särskilt för utskottet för ekonomi och valutafrågor om frågan om de finansiella marknaderna. Där har vi européer redan under en mycket lång tid varit inblandade i internationella och transatlantiska nätverk. Mot bakgrund av mina praktiska erfarenheter i dessa frågor kommer jag också att tala om ett projekt med ekonomiskt samarbete mellan EU och Förenta staterna som vi välkomnar och stöder.
Vi har vissa reservationer och erfarenheter särskilt vad gäller lagstiftning, och jag kan sammanfatta dessa genom att nämna Basel II och AFAS. Jag vill särskilt rikta mig till rådet och Günter Gloser och säga att vi måste vara på vår vakt här så att parlamentets rätt och EU:s rättigheter behandlas jämställt med Förenta staternas i fråga om lagstiftning, Det som hände med Basel II var att amerikanerna slutligen bestämde sig för att inte tillämpa paketet.
Vi måste också beakta frågan om lagstiftning - vilken lagstiftning som tillämpas och var. Jag kan bara nämna Sarbanes-Oxleylagen. Vi har vid upprepade tillfällen tagit upp frågan om följderna av ”den nyaste börsens” inbrytning i Euronext med kommissionen. Kommer lagstiftningen att vara amerikansk? Hittills har kommissionen sagt att kapitalmarknaden ska besluta i frågan.
BAWAG ger oss ett aktuellt exempel på hur amerikansk lagstiftning direkt ingriper på den europeiska marknaden för att frigöra den från europeiska regler. Kommissionen måste invända mot detta på ett entydigt sätt och fråga dem vad de tror att de håller på med. Detsamma gäller naturligtvis för rådet, min käre herr Gloser, och jag vill påminna er om SWIFT. Även där har europeisk lagstiftning tvingats undan av sin amerikanska motsvarighet.
Jag uppmanar kommissionen att äntligen göra någonting åt hedgefonderna, där en amerikansk invasion är på väg och diskussionen på nationell nivå fortsätter. Det är en global fråga. Detta fortskrider medan kommissionen moltiger i frågan och den ansvarige kommissionsledamoten regelbundet säger ”det är så marknaden fungerar”.
Vid internationell samverkan är det särskilt viktigt att den parlamentariska kontrollen inte urholkas, och jag tänker särskilt på rådet när jag säger det. Jag tänker på debatterna om kommittéförfaranden och de europeiska utrikesministeriernas antidemokratiska beteende när jag bestämt yrkar på att man ska samråda med parlamentet i tid om framtida projekt av detta slag snarare än att ställa parlamentet inför ett fait accompli.
Martine Roure
(FR) Herr talman! Förra veckan skickade utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor en delegation - vilket visade sig vara mycket meningsfullt - för att ta upp frågorna om undantag från visering samt personuppgifter, inte minst förhandlingarna om PNR-överenskommelsen och naturligtvis problemen i samband med SWIFT. Det är beklagligt att vi var tvungna att åka till Washington för att få svar på de frågor som vi förgäves har ställt till våra institutioner.
För Europaparlamentet är det viktigt att skilja mellan förhandlingarna om systemet med viseringsundantag från förhandlingarna om PNR. Stater som har undantagits från systemet med viseringsundantag utsätts för utpressning. Inga bilaterala förhandlingar kan godtas i någon av dessa frågor. Endast överenskommelser på EU-nivå kan övervägas. Amerikanska medborgare skyddas av den europeiska lagstiftningen om uppgiftsskydd, medan amerikansk lagstiftning undantar européer och inte medger dem några möjligheter till upprättelse.
Därför måste EU, enligt min uppfattning, föreslå förhandlingar om en omfattande överenskommelse med Förenta staterna om utbyte av och skydd för personuppgifter. Det är vår skyldighet att skydda våra medborgares personuppgifter.
Jerzy Buzek
(PL) Herr talman! I dag vacklar EU:s medlemsstater mellan två ytterligheter: reservation och avståndstagande gentemot USA eller ett helhjärtat stöd som sätter sig över europeiska intressen. Ingendera av dessa attityder är rätt väg. Svaret på den eviga frågan - mer konkurrens eller mer samarbete med USA - är uppenbart. I dagens värld är ett upplyst och klokt samarbete det enda möjliga valet både för USA och för EU.
Låt oss börja med ett helhjärtat och väl avgränsat samarbete inom handel och teknik. Det finns inget behov av att upprepa forskning som redan har gjorts på andra sidan Atlanten - vi har till exempel kommit längre när det gäller förnybar energi, medan USA ligger före när det gäller teknik för rent kol.
Låt oss till fullo öppna våra marknader för varandra och för utbyte på teknikområdet. Låt oss etablera ett bredare samarbete inom EU:s sjunde ramprogram och den amerikanska Nationella vetenskapsfonden. Låt oss inte konkurrera så hårdnackat på marknaderna för olja och gas. Låt oss komma överens om att agera tillsammans. Mångfald är viktigt för båda sidor av Atlanten.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Herr talman! Förbindelserna mellan två viktiga världsmakter som USA och EU har alltid väckt en hel del känslor, inte bara på grund av deras inverkan på den internationella ordningen utan även på grund av deras komplexitet och den rad av frågor som de påverkar.
Alla de frågor som tas upp i resolutionen bör betraktas som viktiga och bör debatteras på bred front vid det kommande toppmötet. Att båda parter är engagerade i gemensamt samarbete för att stärka den transatlantiska markanden är mycket positivt. Jag håller också med om att dessa förbindelser behöver ny stimulans, och ett sätt att åstadkomma detta är att uppdatera den nya handlingsplanen.
Vi lever i en tid med en enorm ökning av den internationella konkurrensen från länder som Kina, Indien och Ryssland. Av den anledningen främjar vi den ekonomiska utvecklingen både i EU och i USA om vi ökar vårt handels- och affärssamarbete genom att skapa en gemensam metodik och genom att undvika rättsliga skiljaktigheter.
Jag vill också fästa uppmärksamheten på något som för närvarande är en viktig hake i förbindelserna mellan EU och USA, nämligen frågan om ett missilförsvar. Vi måste offentligt slå fast om frågan om ett missilförsvar inte bör bli föremål för ett gemensamt politiskt beslut mellan Nato och EU inom ramen för en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik. Samtidigt som jag håller med om att vi måste stödja USA i dess kamp mot terrorismen och i försvaret av säkerheten i världen betyder detta inte att vi bör låta nya skiljelinjer uppstå i Europa. Och sådana skiljelinjer fortsätter att verka inom EU, till exempel när det gäller visumreglerna. Medborgarna i de nya medlemsstaterna och Grekland utsätts fortfarande för diskriminering i samband med resor till USA. Jag kräver att principerna om solidariskt samarbete och icke-diskriminering ska respekteras.
Bogdan Klich
(PL) Herr talman! I åtskilliga år har vi nu krävt att Förenta staterna ska avskaffa de viseringsrestriktioner som gäller för medborgare i vissa medlemsstater. Bristen på framsteg har emellertid väckt förståelig frustration i de berörda länderna, av vilka Polen är ett. USA:s visumpolitik får inte skapa första och andra klassens medborgare i Europa genom att tillåta en grupp att resa till USA utan visum medan andra tvingas att tålmodigt stå i kö för visum.
Sedan december förra året har USA emellertid visat en vilja att göra förändringar i sitt program för viseringsundantag. Vi har hört detta såväl från kongressen som från utrikesdepartementet och departementet för inrikes säkerhet. Vi måste gripa detta tillfälle och uppmana USA vid det kommande toppmötet att verkligen skrida till handling och avskaffa visumkraven för alla EU-medborgare. Jag uppmanar ordförandeskapet och kommissionen att göra detta. Samtidigt måste vi försäkra oss om att utbytet av personuppgifter för personer som reser till USA inte kränker reglerna för dataskydd.
Helmut Kuhne
(DE) Herr talman! Jag vill anknyta till det tillkännagivande som lämnades av rådets tjänstgörande ordförande om att ett krav kommer att framföras vid toppmötet som syftar till att programmet för viseringsundantag ska utsträckas till alla EU-medborgare. Detta är ett mycket viktigt tillkännagivande, för om detta händer kommer alla EU-medborgare att få uppleva de praktiska följderna av EU:s politik och den skillnad som finns mellan dem i det avseende som ni syftade på kan undanröjas.
Beträffande säkerhetspolitiken kan vi européer definitivt vara stolta över hur EU och Förenta staterna nu har enats om den politik som vi förde fram som ett alternativ - med dess kombination av diplomati, påtryckningar och erbjudanden till Iran. Det var den strategin som förde samman världssamfundet, medan andra strategier hade lett till splittring.
Men om det finns en politik som alla är eniga om måste man naturligtvis ställa en fråga i samband med det antimissilprogram som många redan har hänvisat till. För om vi är övertygade om att denna gemensamma strategi kommer att leda till framgång, så måste vi innan någon debatt om placeringen av missilerna och om vilka som ska vara inblandade äger rum behandla frågan om varför det är så nödvändigt att fatta beslut om placeringen av dessa missiler just nu när det tycks vara möjligt att med fredliga medel och förhandlingar få Iran att avstå från kärnvapen, och eftersom jag hittills inte har hört något från deltagarna i denna säkerhetspolitiska debatt som besvarar den frågan skulle jag vara mycket tacksam om den sattes upp på dagordningen.
Avril Doyle
(EN) Herr talman! Som Angela Merkel sa behöver vi ett nytt, ambitiöst ekonomiskt partnerskap mellan USA och EU, men det måste gå hand i hand med det nya, ambitiösa miljömässiga partnerskapet.
Det rådde samstämmighet mellan de båda sidorna av Atlanten vid miljöministrarnas G8-möte nyligen, när de instämde i den vetenskapliga expertrapporten från 2 500 världsforskare om att den av människor framkallade klimatförändringen går allt snabbare och att klimatförändringen får konsekvenser inte bara för den naturliga miljön utan också för den ekonomiska tillväxten och utvecklingen, fattigdomsnivåerna i världen, den internationella säkerheten och energiförsörjningen. Det rådde enighet om att det krävs ”omedelbara insatser” och ”skyndsamma och beslutsamma politiska åtgärder”. Samstämmigheten var dock - tyvärr, om än inte förvånande - mindre i fråga om vilka dessa politiska åtgärder skulle vara. I punkt 16 i vårt resolutionsförslag framför vi vår besvikelse över att Förenta staterna har vägrat att gå vidare i frågor som utsläppsmål och globala system för handel med utsläppsrätter.
Jag anser dock mot bakgrund av Sternrapporten, de senaste valen i USA, IPCC-rapporten och allt högre krav från medborgarna på båda sidor, att den transatlantiska dialogen och samarbetet om klimatförändringen faktiskt ökar, och den kommer att - och måste - leda vidare till en överenskommelse om perioden efter Kyoto 2012 som också omfattar Förenta staterna.
Adrian Severin
(EN) Herr talman! Jag kommer från den del av Europa där USA har setts och fortfarande ses som en europeisk makt.
Det finns inga världsproblem, från Mellanöstern och Balkan till energifrågorna och klimatförändringen, som inte kan lösas genom gemensamt handlande från EU och Förenta staterna. Det måste vara den huvudprincip som det transatlantiska partnerskapet bygger på.
De demokratiska begreppen och retoriken skiljer sig ofta åt mellan Förenta staterna och EU, men de är helt enkelt två dialekter inom samma språk, och språket har sina rötter i samma grundläggande värderingar. Vi måste bygga på detta och under toppmötet kräva att våra amerikanska vänner återgår till principen ”tillsammans när så är möjligt, ensam när det krävs”, och överger den framväxande principen ”ensam när så är möjligt, tillsammans när det krävs”.
Ett av problemen med den transatlantiska dialogen är att vi inte talar med en röst. Ett parallellt problem är att vi inte tillräckligt ofta erkänner att det finns olika tankesätt i Förenta staterna. Vi måste uppmuntra dem som vill återgå till realism och avskräcka från fortsatt neokonservativ unilateralism.
Om vi ska lyckas med det måste vi agera för att få bort asymmetri och olikheter i fråga om forskning, tekniska förbättringar och säkerhetsutgifter.
Slutligen måste vi berömma det tyska ordförandeskapets ambitiösa idéer om ett transatlantiskt partnerskap. Det är dags att arbeta för ett transatlantiskt frihandelsområde som kan öppna vägen mot ett institutionaliserat transatlantiskt samarbete. Vi behöver mer partnerskap och mindre rivalitet.
Georgios Papastamkos
(EL) Herr talman! Det är välkänt att EU och USA har nyckelroller i den globala handelspolitiken. Som ledamot i utskottet för internationell handel skulle jag vilja säga att förståelsen mellan dessa båda partner och ett harmoniskt och funktionellt förhållande inte bara leder till bilateralt positiva resultat. Det överförs till det allmänna multilaterala handelssystemet och påverkar handelsbalansen globalt sett, inte i fråga om politisk makt men när det gäller ekonomiskt ömsesidigt beroende.
Ju mer vi stärker den handelspolitiska konvergensen, desto tydligare kommer följderna av det internationella ekonomiska och politiska samarbetet att bli. Röster mot det multilaterala handelssystemet under Världshandelsorganisationen ger bara utrymme för en uppsplittring av världens handelssystem och ger inget annat alternativ än en återgång till bilateralism.
Skulle sektorerna inom Världshandelsorganisationen tåla att den stora euroatlantiska marknaden, som för närvarande omfattar 40 procent av världshandeln, släpptes fri? Vilka skulle följderna bli för andra länder, särskilt utvecklingsländerna?
Richard Falbr
(CS) Herr talman, mina damer och herrar! Genom hela sin historia har tjeckiska brandmän kommit i konflikt med två begrepp i USA:s utrikespolitik, nämligen fyrtornet och korsfararen. Monroedoktrinen från 1823 och Theodore Roosevelts aktioner 1904, med andra ord rätten att intervenera och de faktiska interventionerna i Västindien - Haiti, Panama, Dominikanska republiken, Kuba och Guatemala - är betydelsefulla illustrationer till en sekelgammal doktrin som nu har återupplivats. Sedan det ödesdigra Nato-toppmötet i Washington vid tiden för bombningarna av Serbien har det stått klart att USA kan agera utan säkerhetsrådet och Nato.
Globaliseringen av militära ingripanden har utvecklats jämsides med den ekonomiska globaliseringen. Bushadministrationen har således gått hundra år tillbaka. Detta kan inte fortsätta. USA måste i stället påminnas om att ”den internationella rätten inte hör hemma i papperskorgen, tortyr inte är ett instrument som ger trovärdiga resultat och att demokrati inte kan och inte får exporteras med hjälp av bajonetter”.
Jag säger ja till transatlantiska förbindelser, men på en jämställd spelplan utan det slags underdåniga uppträdande som några av de nya medlemsstaterna på ett typiskt sätt visar upp.
Antonio Tajani
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! I Italien firar vi i dag den nationella befrielsedagen, slutet på diktaturen och kriget. Vi hade emellertid inte kunnat minnas den 25 april 1945 om inte tusen och åter tusen unga amerikaner hade offrat sina liv. Efter nazismen skulle Europa inte heller ha kunnat besegra kommunismen utan Förenta staternas engagemang.
När vi talar om transatlantiska förbindelser får vi inte glömma det land som kämpade för vår frihet, eftersom det delar vårt västerländska samhälles grundläggande värderingar. Det är därför som våra förbindelser med den viktigaste demokratin i världen bör ha en nyckelroll i EU:s politik både på områden som rör vår säkerhet, kampen mot terrorismen och kampen mot droghandel och när det gäller energisäkerhet och klimatförändring.
I detta sammanhang bör EU stödja Angela Merkels förslag att skapa ett transatlantiskt frihandelsområde. Jag är också övertygad om att skapandet av en europeisk armé i framtiden inte behöver stå i motsättning till Nato, som är ett användbart redskap för FN och allas vår säkerhet.
Precis som Europa behöver Förenta staterna kan Förenta staterna emellertid inte klara sig utan ett starkt Europa som kan vara en lojal, trovärdig och pålitlig samtalspartner och en viktig förkämpe när det gäller att hävda de gemensamma värderingar som våra och Förenta staternas demokratier bygger på.
Günter Gloser
Herr talman, herr kommissionsledamot, ärade ledamöter! Även om jag med tanke på den sena timmen vill fatta mig mycket kort vill jag uttrycka min tacksamhet till er för denna livliga och uppriktiga debatt.
En viktig punkt som har kommit fram i debatten är att det är bättre att tala med varandra än om varandra. Med tanke på hur kontakterna upprätthålls mellan ledamöter av detta parlament och ledamöter av Förenta staternas kongress är det uppenbart att det enda sättet att lära av varandra och att förstå varandra bättre är att tala med varandra.
Förbindelserna över Atlanten var viktiga i det förgångna och kommer att vara viktiga i framtiden, särskilt med tanke på de utmaningar som vi i Europeiska unionen tillsammans står inför i form av frågor som rör energi och klimatförändring men även när det gäller exempelvis kampen mot den internationella terrorismen. Våra förbindelser med andra ekonomiska huvudaktörer visar att vi bara kan göra allt detta tillsammans och inte i strid med varandra. Tidigare sa Erika Mann att varken öppen entusiasm eller frustration är till någon nytta i detta sammanhang, och den pragmatism som ni har hänvisat till är rätt väg att gå, eftersom pragmatism är nödvändig i varje pågående dialog med Förenta staterna.
Ett antal kritiska synpunkter har framförts, inte bara om säkerhetsfrågor av intresse för USA utan även om frågor av intresse för Europeiska unionen, till exempel om regler för dataskydd, passageraruppgifter och utfärdandet av SWIFT. Det är bättre att diskutera dessa frågor öppet än att undvika dem och kommissionen och ordförandeskapet har redan klargjort att allt kommer att tas upp med amerikanerna. Jag vill än en gång rikta uppmärksamheten på frågan om viseringsundantag. Inom Europeiska unionen får det inte vara några skillnader i behandlingen när det gäller att besluta om vilka som ska kunna resa till Amerika utan visum. Denna möjlighet måste stå öppen för medborgarna i alla EU:s medlemsstater, för det måste vara EU som USA har att göra med i detta sammanhang.
Jag kanske kan få diskutera några andra kritiska synpunkter. Jag anser att EU i flera internationella konflikter har lyckats överge ett unilateralt förhållningssätt och gå mot en form av multilateralism, och det är på detta sätt som EU har lyckats få med USA i sina initiativ med tanke på Iran, något som även innebar samråd och partnerskap med Kina och Ryssland. Viktiga steg har tagits på samma sätt. Jag vet att ledamöterna av Europaparlamentet aldrig kan vara nöjda med vad som till dags dato har åstadkommits när det gäller Mellanöstern, men i efterdyningarna av konflikten mellan Libanon och Israel förespråkades mycket ivrigt ett återupprättande av Mellanösternkvartetten, och behandlingen av dessa frågor i samverkan med USA är ett viktigt bidrag. Jag hoppas att detta gemensamma toppmöte där både Europeiska unionen och Förenta staterna deltar kommer att leda till att en hållbar grund skapas för framtida diskussioner om kritiska ämnen. En allians eller en förbindelse ska inte anses vara försvagad bara för att det förekommer dispyter inom den.
Vladimír Špidla
Herr talman, ärade ledamöter! Denna debatt blev naturligtvis ganska djuplodande och jag ska ta mig friheten att tala lite längre än vanligt. Ett mycket stort antal intressanta tankegångar har kommit fram, och jag tror det skulle vara bra att svara ordentligt på dem.
Jag välkomnar parlamentets uppfattning att vi bör arbeta tillsammans med Förenta staterna för att finna multilaterala lösningar på de utmaningar som vi måste möta tillsammans, och jag stöder detta oreserverat. Jag försäkrar er att vi arbetar mycket hårt för att se till att uttalandet från toppmötet mellan EU och Förenta staterna mycket tydligt ska uttrycka vår gemensamma beslutsamhet att stärka FN:s roll och utrusta detta organ med de redskap som det behöver för att genomföra sina uppgifter.
Vid toppmötet mellan EU och USA kommer vi att kräva att USA i första hand ska vända sig till FN för att lösa kriser som de i Iran, Sudan och Afghanistan och naturligtvis agera enligt kvartettens strategi i fredsprocessen i Mellanöstern.
Ännu ett exempel är kampen mot klimatförändringen, där en multilateral strategi är det enda sättet att arbeta effektivt på. Vid toppmötet kommer vi att sträva efter att få garantier för ett amerikanskt stöd för att inleda förhandlingar om en global ram vid de samtal på Bali i Indonesien i december som FN har begärt.
Kommissionen har vid upprepade tillfällen stött de olika rådsordförandeskapens ansträngningar att för USA klargöra vår skyldighet att villkorslöst stödja tillämpningen av internationell rätt i humanitära frågor och människorättsfrågor. Jag ber att få påminna parlamentet om att det var EU som vid toppmötet 2006 förmådde president Bush att göra ett uttalande enligt vilket han ville att Guantánamo skulle stängas och att de fångar som var kvar där antingen skulle ställas inför rätta eller försättas på fri fot. De farhågor som ni har gett uttryck för tillhörde huvudskälen till inledandet av dialogen mellan EU:s trojka och den juridiske rådgivaren vid utrikesdepartementet i USA.
Jag välkomnar även tanken på en förstärkt dialog mellan ledamöter av Europaparlamentet och ledamöter av Förenta staternas kongress. En dialog mellan parlamentariker på båda sidor är en viktig hörnsten i förbindelserna mellan EU och Förenta staterna. Kommissionen har oreserverat strävat efter att säkra större medverkan från de lagstiftande institutionernas sida i de transatlantiska förbindelserna, och det var kommissionen som särskilt fick i gång en transatlantisk dialog mellan dem. Ledamöterna i dessa institutioner skulle kunna stärka sin position ytterligare om de höll det årliga toppdomänsmötet omedelbart före toppmötet mellan EU och USA, såsom brukligt är med den transatlantiska dialogen på det ekonomiska området.
Kommissionen har som alltid även i år bemödat sig om att få våra amerikanska värdar att involvera de lagstiftande organen i arrangemangen i toppmötets utkant. Så vitt jag vet är det för närvarande amerikanernas avsikt att eftermiddagen efter toppmötet bjuda in företrädarna för toppdomänen till ett informationsmöte med högre tjänstemän från Europeiska unionen och Förenta staterna.
Det är vårt mål att i enlighet med den nya överenskommelsen om att stödja bilaterala ekonomiska förbindelser utse en politiker från vardera sidan för att driva processen framåt i toppmötet mellan EU och USA, och vi har föreslagit USA att dessa personer, eller kontakter som de kallas, ska få råd av en liten informell grupp av valda personer från lagstiftande organ, handelsorganisationer och konsumentgrupper.
Våra gemensamma mål på medellång sikt när det gäller utveckling och användning av miljövänlig energi utgörs av och kommer att begränsas enbart till främjandet av i stort sett utsläppsfri användning av kol, utveckling och användning av förnybara energikällor - särskilt biobränslen - och främjandet av energieffektivitet. På vart och ett av dessa områden kommer vi att sträva efter att ställa upp mätbara mål för både Europeiska unionen och Förenta staterna. EU kommer att arbeta med den plattform för sund politik som grund som man kom överens om vid Europeiska rådets möte den 9 maj.
Beträffande frågan om visum måste jag framhålla att arbetet i Förenta staternas förvaltning med att reformera systemet är välkommet. Men eftersom det skulle vara för tidigt att i nuläget anta en ståndpunkt beträffande reformeringen av USA:s viseringsprogram måste vi vänta och se vad som står i det slutliga dokumentet som USA:s kongress mycket väl kan tänkas anta redan före sommaren. Först när detta har skett kan kommissionen bedöma om det nya programmet innebär ett framsteg i fråga om starkare ömsesidighet mellan EU och Förenta staterna.
Vår ståndpunkt, som har varit klar redan från början, är att alla EU-medborgare ska kunna komma in i USA utan visum på samma sätt som medborgare i USA får komma in i EU utan visum. Vi har vid upprepade tillfällen tagit upp dessa frågor på alla nivåer med Förenta staterna, och vi har krävt att programmet för viseringsundantag ska utsträckas till alla EU:s medlemsstater, så att lika behandling garanteras för alla EU-medborgare.
Förhandlingar om PNR-uppgifter för flygpassagerare inleddes i Washington den 26 februari och vi förväntas ha avslutat dem i slutet av juli, det vill säga när det nuvarande avtalet om passageraruppgifter löper ut. Vi hade fler konstruktiva samtal med USA i förra veckan, som kommissionens vice ordförande Franco Frattini kan ge er mer detaljerade upplysningar om.
Det är också vårt mål att säkerställa liknande säkerhetsåtgärder för SWIFT för att kunna garantera att upplysningar om EU-medborgare skyddas på ett tillfredsställande sätt i USA, och vi fortsätter att arbeta med USA för att på lång sikt komma överens om en rad allmänna principer för dataskyddet. Dialogen mellan experter på båda sidor har hittills varit fruktbar, men vi har ännu inte kommit tillräckligt långt för att kunna förhandla om ett formellt avtal.
Frågan om missilförsvaret har också tagits upp. Jag stöder det som Javier Solana sa till parlamentet den 29 mars i denna fråga, nämligen att EU inte är en försvarsallians och att suveräniteten på detta område enligt fördragen ligger hos medlemsstaterna, även om det måste sägas att detta inte betyder att EU är helt oberört av denna fråga. Med tanke på att EU har en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik och en säkerhets- och försvarspolitik och att frågor av gemensamt intresse, däribland förbindelserna mellan EU och Ryssland, kan påverkas, anser jag att det är viktigt att finna ett tillfälle för debatt om detta ämne på EU-nivå.
Fallet BAWAG är intressant, men kommissionen har ännu inga upplysningar om att BAWAG faktiskt har vidtagit sådana åtgärder. Om ett sådant beslut hade fattats skulle kommissionen med nödvändighet ha informerats om detta, eftersom denna slags extraterritorialitet inte är tillåten enligt våra lagar. De faktiska omständigheterna i fallet är fortfarande oklara, men EU:s regler tillåter allmänt talat inte sådana åtgärder eller en extraterritorialitet av detta slag.
”Ekonomiska kontakter” får inte uppfattas som ren avreglering utan snarare som en strukturering av gemensamma angelägenheter på ett sådant sätt att den ekonomiska potentialen verkligen kan utnyttjas på båda sidor av Atlanten.
Jag är alldeles säker på - och detta har även återspeglats i debatten - att förbindelserna mellan Förenta staterna och Europeiska unionen och de gemensamma intressen som de delar är mycket viktiga och att det inte finns några förbindelser som är viktigare för Europa. Det finns praktiskt taget ingen stor fråga där Europa och Förenta staterna inte har ett gemensamt intresse och engagemang, och därför - vilket också tydligt uttalades - bör vi tala med amerikanerna som jämlikar och föra en verkligt förnuftig dialog med dem, men vi får inte förlora våra gemensamma europeiska värderingar ur sikte när vi gör det.
Talmannen
Tack, herr kommissionsledamot, för att ni ansträngde er att korta ned vad som uppenbarligen var ett mycket längre anförande.
Jag har mottagit sju förslag till resolutioner som ingivits i enlighet med artikel 103.2 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad. Omröstningen kommer att äga rum senare i dag.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Pedro Guerreiro 
skriftlig. - (PT) En av de anmärkningsvärda händelserna i början av det tyska ordförandeskapet i EU var Angela Merkels resa till USA i syfte att förnya Tysklands förslag om ett strategiskt partnerskap mellan EU, Tyskland och USA med ”delat världsledarskap” som mål, detta vid en tidpunkt då Bushadministrationen har betydande svårigheter och tycks isoleras alltmer.
I samband med rivaliteten/försoningen mellan de ledande europeiska kapitalistiska staterna - med Tyskland vid rodret - och USA kan sakernas nuvarande tillstånd karakteriseras som ett försök att återupprätta det som går under beteckningen transatlantiska förbindelser. Det toppmöte mellan EU och USA som ska äga rum den 30 april är resultatet av ansträngningar att komma över skiljaktigheter, att bilägga tvister och att återupprätta de politiska, ekonomiska och militära handlingsplanerna på båda sidor av Nordatlanten.
Ett av de prioriterade områden på dagordningen som Angela Merkel har valt ut för debatt är förstärkningen av det som går under beteckningen ”det nya transatlantiska ekonomiska partnerskapet” med målet att under de kommande åren etablera ”en transatlantisk marknad utan hinder”.
Dessa strävanden - under ledning av Angela Merkel och hennes koalition mellan högern och socialdemokraterna - kommer vid en tidpunkt då USA stärker sina militära rötter i Europa genom att inrätta nya militärbaser och genom sina planer på att installera antimissilsystem som utgör nya hot mot freden.
Imperialistiska intriger ...
