Förberedelser inför Europeiska rådets möte (24 juni 2011) (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är rådets och kommissionens uttalande om förberedelserna inför Europeiska rådets möte den 23-24 juni 2011.
Enikő Győri
rådets ordförande. - (EN) Herr talman, herr kommissionsordförande, mina damer och herrar! Detta är sista gången som jag har möjlighet att under en debatt i plenum tala inför parlamentet på rådets vägnar.
I januari lovade vi att förestå ett parlamentsvänligt ordförandeskap. Med vetskap om Lissabonfördragets konsekvenser insåg vi att ett nära samarbete med parlamentet och dess ledamöter är avgörande för att lyckas med varje framtida ordförandeskap. Den europeiska allmänheten förväntar sig resultat av EU och bryr sig inte så mycket om åtskillnaden mellan parlamentet, kommissionen och rådet. Och detta med rätta. Vi har ett gemensamt ansvar och därför delar vi också framgångar eller misslyckanden.
I och med Europeiska rådets kommande möte avslutas det ungerska ordförandeskapet. Därför är denna debatt ett gyllene tillfälle att redogöra för vad ordförandeskapet, i nära samarbete med parlamentet, har uppnått i ett antal frågor.
Låt mig börja med den ekonomiska politiken. Europeiska rådet kommer att slutföra den första europeiska planeringsterminen. Under en politisk arbetscykel sammanförs den ekonomiska återhämtningens två grenar, dvs. ekonomisk stabilitet som grundar sig på budgetkonsolidering och återspeglas i stabilitets- och konvergensprogrammen, och strukturreformer för en smart, hållbar, socialt inkluderande och sysselsättningsskapande tillväxt. Tack vare det utmärkta samarbetet mellan kommissionen, rådet och medlemsstaterna avseende hanteringen av de nationella reformprogrammen och rekommendationerna har den första europeiska planeringsterminen varat en termin och inte en dag längre.
Europeiska rådet kommer att uppmanas att godkänna de landspecifika rekommendationer som rådet godkänt, och som ska återspeglas av samtliga medlemsstater i deras nationella beslut om de egna budgetarna och strukturreformerna. Till och med under trepartsförhandlingarna tog vi med en hänvisning till den europeiska planeringsterminen så att parlamentet kunde informeras på vederbörligt sätt om utvecklingen.
När det gäller europluspakten har merparten av de medlemsstater som deltar presenterat åtaganden som sammanlagt omfattar fler än hundra separata åtgärder. Dessa åtaganden är ett positivt steg i riktning mot att uppnå paktens mål, som nu bör genomföras på nationell nivå.
Ambitions- och precisionsgraden när det gäller dessa inledande åtaganden är emellertid ojämn. När de kommande åtagandena förbereds bör medlemsstaterna säkra en bredare räckvidd, ett mer konkret tillvägagångssätt och en högre ambitionsnivå.
Låt mig nu gå över till de sex lagstiftningsförslagen om ekonomisk styrning, dvs. de som på vår jargong kallas ”six-pack”. Jag kommer inte att gå in på detaljerna eftersom paketet finns med på föredragningslistan som en särskild punkt. Låt mig bara påminna er om att det ungerska ordförandeskapet fick ett mandat av Europeiska rådet att till slutet av juni nå en politisk överenskommelse med parlamentet. Efter rådets antagande av en allmän strategi i mars påbörjade vi omedelbart arbetet och inledde intensiva trepartsförhandlingar med parlamentet och kommissionen.
De tre institutionerna har utfört ett mycket omfattande arbete. Parlamentets ursprungliga ståndpunkt omfattade omkring 2 000 ändringsförslag. Vid det här laget har vi lyckats reducera de kvarstående frågorna till en enda stor fråga och några tekniska detaljer. Jag är övertygad om att den text som vi i dag har framför oss är mer kraftfull och bättre lämpad att förhindra framtida kriser. Vi kommer att informera Europeiska rådets ordförande om detta, och således avlägga rapport till det organ som gav oss uppdraget.
Jag har personligen varit delaktig i fascinerande samtal med flera av parlamentets ledamöter. Jag vill ta tillfället i akt att tacka er alla innerligt för denna erfarenhet. Som ett parlamentsvänligt ordförandeskap hoppas vi att de resultat som fört oss närmare en överenskommelse inte är bortkastade. Finansmarknaderna, EU:s näringsliv och - viktigast av allt - våra EU-medborgare förväntar sig att vi visar ansvar och beslutar oss för att motverka skuldsättning, som är den sämsta situationen för våra ekonomier. Slutligen känner vi också till att frågan om Grekland kommer att finnas med på Europeiska rådets dagordning.
Låt mig nu gå över till rättsliga och inrikes frågor. Europeiska rådet kommer att ta upp strategiska frågor om asyl, migration och Schengenavtalet på grundval av de slutsatser som antogs av rådet (rättsliga och inrikes frågor) den 9 juni 2011.
Mot bakgrund av den senaste utvecklingen kommer Europeiska rådet att diskutera idéer och främja ytterligare politisk vägledning och samarbete inom Schengenområdet. Vid mötet kommer även idéerna om en eventuell skyddsmekanism att diskuteras. Men låt mig betona att det för att Schengenavtalet ska fungera väl krävs att medlemsstaterna till fullo införlivar reglerna och således ökar det ömsesidiga förtroendet dem emellan. Det kräver också ett effektivt och uppdaterat övervaknings- och utvärderingssystem.
Låt mig gå in på den fria rörligheten för personer. Den hör till ett annat kapitel i gemenskapens regelverk än Schengenavtalet, men de är ändå oupplösligt förbundna. Båda hör till den europeiska integrationens mest synliga och populära framsteg. Medlemsstaterna är medvetna om detta och avser att skydda dem till fullo. Logiken bakom Schengenavtalet är oförändrad - en allt effektivare förvaltning av de yttre gränserna är förutsättningen för resor utan gränskontroller inom Schengenområdet.
Som ni vet har det förekommit intensiva förhandlingar om ändringsförordningen om Frontex. Frontex är ett betydelsefullt europeiskt verktyg som är avgörande för kontrollen av våra yttre gränser. Ordförandeskapet välkomnar det senaste trepartsmötets positiva resultat. Medlemsstaterna kommer att diskutera resultaten i eftermiddag, och vi är optimistiska om att en överenskommelse kan nås i tid för Europeiska rådets möte.
När det gäller den europeiska asylpolitiken har den senaste tidens utveckling inneburit att asylpolitiken satts på prov. Människor som är i behov av skydd behöver säkra och effektiva asylförfaranden. Därför är det avgörande att det gemensamma europeiska asylsystemet fullbordas till 2012. Detta system bygger på höga skyddsstandarder kombinerat med rättvisa och effektiva förfaranden som ska förhindra missbruk och möjliggöra en snabb handläggning av asylansökningar för att säkerställa systemets hållbarhet.
Europeiska rådet kommer också att granska de framsteg som gjorts med att upprätta planerna för kapacitetsutveckling i syfte att hantera migrations- och flyktingströmmar. Målet måste vara att ta itu med den olagliga migrationens grundorsaker. För detta ändamål kommer partnerskap att utvecklas med de sydliga grannländerna. Som ett första steg kommer en vittomfattande strukturerad dialog om migration, rörlighet och säkerhet att upprättas med dessa länder, för att säkra konkreta fördelar för både dem och EU.
Låt mig nu säga några ord om Kroatien. Att avsluta anslutningsförhandlingarna med Kroatien fanns med bland ordförandeskapets främsta prioriteringar. Till följd av de enorma insatser som gjorts av Kroatien, kommissionen och ordförandeskapet och med betydande stöd från parlamentet - för vilket det förtjänar stort beröm - kommer Europeiska rådet att kräva att anslutningsförhandlingarna med Kroatien ska ha avslutats i slutet av juni 2011. Ett undertecknande av anslutningsfördraget planeras till slutet av detta år.
Denna utveckling ger ny kraft åt det europeiska perspektivet för västra Balkan. Europeiska rådet kommer att återkomma till denna fråga vid sitt möte i december 2011. I samband med detta är det lämpligt att välkomna gripandet av general Ratko Mladić och överföringen av honom till domstolen i Haag. Serbien har tagit ett gigantiskt steg mot en EU-anslutning.
När det gäller det södra grannskapet förväntas Europeiska rådet godkänna den nya strategi för förbindelserna med EU:s grannländer som man enades om vid måndagens möte i rådet (utrikes frågor). Mot bakgrund av den allvarliga utvecklingen i delar av unionens södra grannskap förväntas Europeiska rådet också anta ett uttalande om de senaste händelserna i regionen.
Låt mig, bland andra frågor, informera er om att Europeiska rådet förväntas utse Mario Draghi till Europeiska centralbankens näste chef, vilket även parlamentet kommer att rösta om.
Sist men inte minst är det troligt att Europeiska rådet godkänner EU-strategin för Donauregionen och EU-ramen för nationella strategier för integrering av romer, och därmed förverkligas ytterligare två av det ungerska ordförandeskapets prioriteringar.
Donaustrategin är avsedd att förbättra möjligheterna för en hel region som omfattar en mångfald av medlemsstater och tredjeländer på västra Balkan - både nationer, befolkningar och befolkningsgrupper. Genom EU-ramen för nationella strategier för integrering av romer kommer vi för första gången på EU-nivå att ta itu med romernas svåra situation och vända den till en möjlighet för oss alla.
Ett särskilt tack till parlamentet för att ha utarbetat ett så utmärkt betänkande - Járókabetänkandet - och för det beslut som utgjort en utmärkt grund för vårt arbete i rådet. EU kommer med detta att visa att unionen, med premiärminister Viktor Orbáns ord, ”har ett hjärta och inte bara en hjärna”.
Det ungerska ordförandeskapet valde ”Ett starkt Europa” som motto. Jag hoppas att ni kommer att instämma med talman Jerzy Buzeks bedömning; han sade nyligen att ”efter det ungerska ordförandeskapet kommer EU att vara starkare och bättre”.
Återigen ett innerligt tack för ert samarbete under det senaste halvåret.
José Manuel Barroso
kommissionens ordförande. - (EN) Herr talman! Europeiska rådets möte denna vecka har en mycket omfattande dagordning. Minister Enikő Győri har för rådets ungerska ordförandeskap redogjort för dagordningen i allmänna ordalag. Jag vill vid detta tillfälle tacka henne för det engagemang hon visat under loppet av dessa sex månader.
Jag ska inrikta mig på vissa specifika frågor. Jag har utarbetat en skrivelse till Europeiska rådets medlemmar om kommissionens ståndpunkter i de frågor som jag anser vara viktigast på dagordningen, och dessa ståndpunkter vill jag delge er. I slutet kommer jag också att framföra några synpunkter om Grekland.
Europeiska rådet kommer att vidta viktiga åtgärder för att se till att EU:s ekonomiska beslutsfattande blir mer konsekvent och effektivt.
För det första gäller det paketet om ekonomisk styrning. Jag vill innerligt tacka parlamentet för det mycket hårda arbete och engagemang som det har visat när det gäller att upprätthålla en hög ambitionsnivå i denna fråga. Senare i eftermiddag kommer kommissionsledamot Olli Rehn att på kommissionens vägnar mer detaljerat redogöra för våra ståndpunkter i dessa ytterst viktiga frågor. Nu förväntar jag mig att parlamentet och medlemsstaterna ska nå en överenskommelse, eftersom antagandet av paketet om styrning är grundläggande för att vi ska kunna bemöta krisen på ett övergripande sätt.
En överenskommelse om detta paket är avgörande. Det kommer att bli ytterst svårt att förklara för våra medborgare varför vi inte kan enas om de grundläggande inslagen i vår hantering av krisen när vi försöker möta utmaningar av den storleksordning det rör sig om i dag. Jag anser att överenskommelsen om paketet kommer att stärka våra mekanismer för ekonomisk övervakning på EU-nivå. Den kommer att göra unionen bättre rustad att förhindra att ohållbara statsskulder och underskott utvecklas, samt förhindra uppkomsten av skadliga makroekonomiska obalanser. Även om det är bättre att förekomma än att förekommas kommer vi också att bli bättre rustade att vidta åtgärder för att justera dessa situationer om de uppstår.
För det andra förväntar jag mig att stats- och regeringscheferna ska godkänna de landspecifika rekommendationer som kommissionen lade fram den 7 juni. Som ni vet är det första gången vi gör en kollektiv övning av detta slag på EU-nivå.
Rekommendationerna grundar sig på en omfattande analys från kommissionens sida av medlemsstaternas planer för hållbar tillväxt och skapande av sysselsättning, förenat med sunda offentliga finanser. De är koncentrerade, mätbara och anpassade efter varje lands mest överhängande utmaningar. Diskussionerna mellan kommissionen och medlemsstaterna om dessa rekommendationer har givetvis stundtals varit mycket intensiva, men det gläder mig att man i det samlade resultatet har behållit den höga ambitionsnivån.
Vi kan inte skörda frukterna av den inre marknaden samtidigt som vi ignorerar det vårdslösa ekonomiska beslutsfattandet. Det tjänar ingenting till att underteckna ett splitternytt paket om ekonomisk styrning om medlemsstaterna i samma vecka ifrågasätter metoden och kommissionens oberoende rekommendationer i den landspecifika åtgärden. Denna nya uppläggning av politiken är också en kraftfull uppmaning till kollektivt ansvar, för EU:s ekonomiska område är så mycket mer än summan av våra olika ekonomier.
För det tredje ska Europeiska rådet godkänna den fördragsändring som krävs för att möjliggöra inrättandet av den europeiska stabilitetsmekanismen under 2013, med dess förmåga att - på basis av strikta villkor - bistå euroområdets medlemsstater som befinner sig i ekonomiska svårigheter.
Den europeiska stabilitetsmekanismen är tillsammans med den europeiska finansiella stabiliseringsfaciliteten (EFSF) ett tydligt bevis på vårt åtagande att skydda euroområdets stabilitet på grundval av sunda och hållbara offentliga finanser.
Ni kanske minns att när kommissionen i januari lade fram sin årliga tillväxtöversikt var en viktig fråga behovet av att förstärka ESFS:s effektiva utlåningskapacitet. Vid den tidpunkten blev vi hårt kritiserade, men nu har EU:s regeringar enhälligt beslutat att öka den effektiva utlåningskapaciteten. Jag undrar om inte detta skulle ha varit möjligt att enas om för några månader sedan.
Genom paketet om ekonomisk styrning, de landspecifika rekommendationerna och stabilitetsmekanismerna bör EU på allvar dra lärdom av krisen och agera i enlighet därmed. Kommissionen kommer att göra sitt yttersta för att vidmakthålla denna fasta föresats i alla frågor som ska diskuteras.
För att bemöta finanskrisen måste varje sektor bidra, och inte minst den finansiella sektorn. Jag har lovat parlamentet att kommissionen ska lägga fram ett formellt lagstiftningsförslag om en skatt på finansiella transaktioner.
Förslaget kommer att ha tre syften. För det första att undvika en splittring av den inre marknaden för finansiella tjänster, eftersom ett ökande antal icke samordnade nationella skatteåtgärder håller på att införas. För det andra är skatten på finansiella transaktioner också avsedd att åstadkomma lämpliga hinder mot alltför riskabla eller rent spekulativa transaktioner. För det tredje ska skatten säkerställa att finansinstitut på ett rättvist och konkret sätt också är med och delar på kostnaderna för den aktuella krisen, och att farhågor om omåttliga vinster bemöts.
De mycket höga bonusar som fortfarande betalas ut till bankdirektörer - som ibland blivit räddade tack vare väldiga summor av skattebetalares pengar - antyder att banksektorn gör orimligt höga vinster och också bör bidra till de gemensamma allmänna tillgångarna.
(Applåder)
Den andra viktiga frågan för Europeiska rådet är migrationen. Migrationsfrågan har hamnat i förgrunden de senaste månaderna, i synnerhet på grund av trycket från den senaste tidens händelser i södra Medelhavsområdet.
Jag talade till parlamentet i maj om kommissionens migrationspaket, som utgör en ram för nya och framtida politiska initiativ som gör det möjligt för EU och medlemsstaterna att i en säker miljö hantera frågor om asyl, migration och rörlighet för tredjelandsmedborgare.
Det är bara att konstatera att migrationsfrågan är mycket känsloladdad. Men jag vill klart och tydligt påpeka att kommissionen inte kommer att godta några försök att undergräva Schengenavtalets principer. Jag tror att vi i själva verket kommer att få se det rakt motsatta, genom en förstärkt EU-strategi för migration och fri rörlighet.
Kommissionen har föreslagit en stärkt styrning av Schengenområdet för att därigenom förstärka medlemsstaternas förtroende för, och tilltro till, en effektiv förvaltning av våra yttre gränser.
Detta kommer att ske både genom ett stärkande av gränsförvaltningsbyrån Frontex och genom en utvärderingsmekanism som innebär att nationella gränsmyndigheter kommer att arbeta gemensamt med att utvärdera hot. Vi håller också på att undersöka möjligheten att införa ett skyddssystem för att kunna anta beslut på EU-nivå. Det skulle göra det möjligt att bemöta eventuella svåra situationer där våra gemensamma yttre gränser utsätts för exceptionellt tryck eller där medlemsstaterna inte lyckas uppfylla sina skyldigheter när det gäller gränsövervakning. Beslut om det bästa sättet att hantera sådana situationer bör fattas på EU-nivå, så att man undviker att medlemsstaterna vidtar ensidiga åtgärder. Som en mekanism som vidtas som en sista utväg, och om en kritisk situation motiverar det, skulle dessa beslut möjliggöra ett tillfälligt återinförande av inre gränskontroller, förutsatt att det sker inom en gemenskapsram.
Detta innebär inte att man gör avkall på avskaffandet av de inre gränserna. Det är ett sätt att stärka systemets europeiska dimension så att enskilda medlemsstater inte ska känna sig pressade att agera på egen hand. Jag kommer att försöka få ett tydligt stöd för denna strategi från Europeiska rådet, så att kommissionens detaljerade förslag kan slutföras och ha en möjlighet att bli framgångsrika.
Migrationspaketet har kompletterats med förslag om ett gemensamt, effektivt och skyddande asylsystem som garanterar asylsökande lika behandling över hela EU. Jag är övertygad om att parlamentet och rådet kommer att godkänna förslagen i kommissionens reviderade förslag om minimistandarder för mottagande av asylsökande och om flyktingstatus. Jag kommer att uppmana Europeiska rådet att snarast möjligt och inom den överenskomna tidsfristen ge sitt stöd till fullbordandet av hela asylpaketet.
Europeiska rådet har också diskuterat situationen i vårt grannskap, i synnerhet genomförandet av ett partnerskap för demokrati och delat välstånd med södra Medelhavsområdet. Detta partnerskap är ytterst viktigt för våra arabiska partner, som vänt sig till EU för att få stöd för demokratiseringsprocessen i södra Medelhavsområdet. Vi får inte svika dem.
En annan fråga som finns med på Europeiska rådets kommande dagordning är kommissionens rekommendation att Kroatien ska bli EU:s tjugoåttonde medlemsstat, förhoppningsvis senast den 1 juli 2013. Det kvarstår fortfarande en hel del arbete, men jag hoppas att vi i slutet av månaden kan underteckna de återstående kapitlen vid anslutningskonferensen.
Slutligen ett par ord om Grekland, för jag hoppas att medlemsstaterna också kommer att ha möjlighet att på högsta nivå diskutera denna situation, som inte bara är viktig för unionens medlemsstater utan också för euroområdets stabilitet och för stabiliteten i EU som helhet. Greklands situation väcker flera viktiga frågor, inte bara när det gäller ekonomisk stabilitet utan också när det gäller socialt engagemang och EU:s politiska vilja.
Gårdagens omröstning i det grekiska parlamentet gör det möjligt för regeringen att nå samförstånd om stöd för det reformpaket som man enats om med EU och IMF. Reformpaketet omfattar skatteåtgärder, privatiseringar och reformer som är nödvändiga för Grekland på vägen tillbaka mot tillväxt. För att tala klartext finns det inga alternativ till denna plan. Så låt oss handla i enlighet med den.
Jag vet att många människor i Grekland genomlever en tid av stora prövningar och osäkerhet. Mitt budskap till det grekiska folket är att om landets regering agerar kommer också EU att hålla sitt ord. Om Grekland kan visa att landet verkligen tänker tillämpa det reformpaket som man enats om med EU och IMF kommer vi att följa Grekland på vägen tillbaka mot tillväxt. Budgetkonsolidering är absolut nödvändig, men målet är tillväxt.
Vi får aldrig glömma att varje euro som går till räntor för att betala av skulden i stället skulle ha kunnat gå till Greklands befolkning. Därför är det av yttersta vikt att minska skulden och kontrollera underskottet så att vi kan återupprätta förtroendet för den grekiska ekonomin i syfte att främja tillväxt.
Samtidigt är det oerhört viktigt att det grekiska folket förstår att det krävs ett nationellt samförstånd när landet nu står inför dessa svåra omständigheter - ett nationellt samförstånd och inte någon kortsiktig partipolitik. Vi behöver ett nationellt samförstånd i Grekland så att landet kan återvinna sina partnerländers och marknadernas förtroende när det gäller de mycket viktiga och välbehövda reformerna.
(Applåder)
I måndags kväll träffade jag premiärminister Georgios Papandreou, och vi diskuterade även en mer strategisk användning av EU:s strukturfonder. Grekland har möjlighet att få tillgång till betydande EU-medel inom ramen för sammanhållningspolitiken. Jag anser att vi bör öka utnyttjandegraden för dessa medel och påskynda dem, för att åstadkomma väsentliga effekter när det gäller att förbättra konkurrenskraften och sysselsättningen.
Detta kommer att ske inom ramen för de befintliga medlen. Det kommer att handla om ett övergripande program för tekniskt stöd med inriktning på tillväxt och sysselsättning, men av brådskande karaktär eftersom - jag upprepar - Grekland befinner sig i en nödsituation.
Jag kommer att diskutera dessa frågor med Europeiska rådet - vad vi kan göra tillsammans med Grekland. Vi, kommissionen, kan införa dessa åtgärder bilateralt tillsammans med regeringen, men jag anser att det krävs insatser från alla som kan bidra, bl.a. i form av tekniskt bistånd från olika medlemsstater.
Den grekiska regeringen är redo att tillsammans med oss inleda denna strategi. Jag anser att vi också bör vara beredda att reagera på ett mycket positivt sätt, och ständigt på grundval av de strikta villkor som gäller landets nödvändiga reformer.
Genomförandet av Greklands reformplaner kräver mycket stora insatser från den grekiska befolkningen. Kommissionen föreslår nu ett exceptionellt svar som ett tecken till det grekiska folket på att det finns hopp. De gör uppoffringar, och vi känner till detta, men i slutänden finns det ändå förhoppningar och lösningar inom räckhåll. De genomför vissa viktiga nedskärningar, men dessa är nödvändiga för tillväxten. Tillväxt är svaret, och vi kommer att samarbeta med de grekiska myndigheterna och det grekiska folket för att uppnå detta mål.
Joseph Daul
Herr talman, herr kommissionsordförande, fru rådsordförande och minister Győri! Jag vill först och främst säga några ord till dig, som ett erkännande för allt det arbete du har utfört och särskilt det metodiska tillvägagångssätt du har tillämpat och de timmar du lagt ned på detta arbete, i synnerhet tillsammans med parlamentet. Jag anser att detta är värt att nämnas och därför, återigen, tack!
(Applåder)
Ni ger henne en applåd, men det kunde inte ha varit på något annat sätt. Vi har nämligen utbildat henne väl inom vår grupp. Därför känner hon till vad parlamentets verksamhet handlar om.
Sällan har ett möte i Europeiska rådet ägt rum under så svåra och spända förhållanden. Sällan har förväntningarna varit så höga bland befolkningarna i våra olika länder. Man förväntar sig modiga och gemensamma beslut från de egna ledarna i den brännande frågan om euron och skuldkrisen, samt om den ekonomiska styrningen. I vissa länder, och särskilt i Grekland, är medborgarna förvirrade, bekymrade och djupt oroade över sin och sina barns framtid. Jag vill ta tillfället i akt att sända tre budskap till våra grekiska vänner.
För det första känner EU solidaritet med dem, och vi européer gör allt som står i vår makt för att hjälpa dem ur denna ytterst svåra situation. Vi gör detta i en anda av sammanhållning och ansvar - och jag betonar ordet ansvar.
För det andra är den situation som de - och förvisso flera andra länder i Europa - upplever ett resultat av att man under flera års tid har levt över sina tillgångar. Detta bör påpekas, och jag uppmanar alla européer att böja sig för verkligheten.
Mitt tredje budskap är en följd av de första två: EU kan bara hjälpa Grekland, eller andra länder som befinner sig i svårigheter, om landet verkligen gör allt som står i dess makt för att på lång sikt konsolidera sin ekonomiska och finansiella situation. Detta kommer även att kräva uppoffringar men i slutänden resultera i positiva förändringar för landet. Detta bör också påpekas, och jag kan inte låta bli att tänka på exemplet med Lettland här. För några år sedan var det landet nära bankrutt, men tack vare en djärv återhämtningspolitik ledd av landets premiärminister Valdis Dombrovskis, som har valts två gånger, har Lettland kunnat återupprätta en balanserad situation.
Två olika hållningar kan intas till den aktuella situationen: antingen bestämmer sig folket för att gå ut på gatorna och strejka - det är en del av fackföreningsrörelsen (jag har själv varit fackföreningsmedlem) - eller så försöker de, efter att ha uttryckt sin oro, råda bot på situationen på grundval av en rättvis politik.
Min grupp efterlyser genomgripande förändringar. Vi uppmanar våra länder att få upp ögonen för det faktum att förändringar är både nödvändiga och fördelaktiga. Vi kommer inte att ta oss ur krisen genom att peka ut syndabockar (EU, Internationella valutafonden m.fl.) utan genom att kavla upp ärmarna - och med ”oss” menar jag givetvis politikerkåren men också alla de 500 miljoner EU-medborgarna.
Detta för mig tillbaka till Europeiska rådet, från vilket vi inväntar en bekräftelse på den europeiska solidariteten. Utöver den nuvarande krisen och i syfte att uppnå en hållbar återhämtning inväntar vi emellertid också långtgående reformer av den ekonomiska styrningen. För även om vi har fullbordat den ekonomiska och monetära unionens monetära aspekter i och med euron är de ekonomiska aspekterna ännu ofullständiga, och för det betalar vi ett högt pris i dagsläget. Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) vädjar om att gemenskapsmetoden ska tillämpas under förhandlingarna om lagstiftningspaketet, helt enkelt för att förhindra att våra medlemsstater drar sig undan sina skyldigheter alltför lättvindigt, som de gjort tidigare. När rådet tillsammans med parlamentet beslutar om ekonomiska regler som ska uppfyllas av de 27 medlemsstaterna innebär det att dessa regler inte kan frångås vid första bästa tillfälle. Vi vill helt enkelt ha en försäkran om att de kommer att följas. Om det finns något vi kan lära av den kris som vi nu genomlever så är det att vi måste dra lärdom av det förflutna. Jag uppmanar alla här i parlamentet att erkänna detta.
Jag ska avsluta med en positiv kommentar, genom att välkomna det förväntade beslutet från rådet om Kroatiens kommande anslutning. Kroatien förväntas bli EU:s 28:e medlemsstat inom några månaders tid. Beslutet kommer att utgöra en belöning för de omfattande insatser som gjorts av den kroatiska befolkningen och deras regering, vars mod och känsla för det allmännas bästa jag vill berömma. Anslutningen är en viktig och positiv signal för européer som just nu tvivlar på sig själva. De värden EU står för - solidaritet, tolerans, öppenhet gentemot andra, respekt för minoriteter, respekt för mänskliga rättigheter och människors värdighet - har emellertid aldrig förtjänat mer stöd än i dessa tider av globalisering, när maktpositioner ofta går före allt annat. Jag är säker på att om EU:s folk så önskar, och om unionen får bukt med splittring och populism, kommer vi att gå stärkta ur den svåra tid som vi för närvarande genomlever. Jag hoppas att stats- och regeringscheferna kommer att främja denna vision före varje annan.
Martin Schulz
för S&D-gruppen. - (DE) Herr talman, mina damer och herrar! Sällan har Europaparlamentet förberett sig för ett möte i Europeiska rådet under en värre kris än den nuvarande. Vi får inte ha några illusioner. Detta möte i Europeiska rådet kommer att bli historiskt, eftersom man kommer att besluta om EU:s framtid.
Jag läste något intressant i en tysk dagstidning den här veckan. Den tyska tidningen skriver att marknaderna inte längre litar på EU eftersom de inte längre tror att EU kommer att kunna lösa problemen. Folket i EU, medborgarna, misstror EU eftersom de inte längre litar på att regeringarna kommer att kunna lösa deras problem. Vi är i allvarlig kris. Vi har en förtroendekris för det europeiska projektet. Vi har alla den kris som vi förtjänar. Våra problem har varit kända länge. Frågan är om vi tänker ta itu med dem på ett djärvt eller ett missmodigt sätt, om vi har modet att finna lösningar eller om vår feghet kommer att tvinga oss på knä.
Jag vill säga en sak, som förmodligen är det mest impopulära budskap som man kan komma med i EU just nu. Men jag tänker säga det ändå, eftersom jag är övertygad om att jag har rätt. Vi behöver inte mindre Europa, utan mer! Vi måste vara modigare för att övervinna den kris som förtär EU:s resurser.
(Applåder)
Varför behöver vi mer Europa? Detta rådsmöte handlar främst om två saker. För det första måste stats- och regeringscheferna ta ledningen igen, eftersom det inte bara är stats- och regeringscheferna som bestämmer. I dagens värld finns det 43 företag som har en balansräkning som uppgår till ett minst lika högt belopp som den nationella budgeten i en medelstor EU-medlemsstat, t.ex. Polen. Detta innebär att det finns 43 företagschefer som är minst lika mäktiga som den polske premiärministern. Dessa personer bestämmer också över folkets öde på vår kontinent. Har det över huvud taget diskuterats - och det är ännu en fråga - att ett, två eller tre kreditvärderingsinstitut alltid precis före ett Ekofinmöte eller precis före ett möte i Europeiska rådet förklarar att de förslag som lagts fram är olämpliga, vilka de än är? Vilka är egentligen de personer som har den verkliga makten över den ekonomiska utvecklingen i EU? Och vem står bakom dem i sin tur?
Vilka är det egentligen som betalar kreditvärderingsinstituten för deras kreditbetyg? Det står klart att de inte bara arbetar för att komma till himmelriket. De får naturligtvis betalt från vissa intressenter för sina förslag. Stats- och regeringscheferna måste ha modet att återvinna sin oinskränkta nationella och demokratiska makt att agera. Det enda sättet att göra detta på är genom att sluta sig samman.
(Applåder)
Men det kommer de inte att lyckas med om de delar upp sig i sina beståndsdelar. För närvarande lever 7,8 procent av världens befolkning i EU:s 27 medlemsstater. Befolkningsstatistiken visar att endast 4 procent av världens befolkning kommer att leva i EU år 2050. De återstående 96 procenten av världens befolkning kommer inte att leva i EU. Världens framväxande makter och tillväxtekonomier kommer inte att vänta medan EU delar upp sig i sina beståndsdelar, från stora delar som Tyskland ned till mycket små delar som Malta, i tron att varje enskild del kommer att kunna överleva på egen hand - den åternationaliseringsretorik som många politiker förför folket med. Det enda sättet för oss att överleva i den interkontinentala konkurrensen - den miljömässiga, ekonomiska, finansiella och monetära konkurrensen - är att vi sluter oss samman. Om vi har en gemensam vilja kan vi göra världens starkaste ekonomi - för det är vad EU är om vi håller ihop - till en framgång genom att sluta oss samman i solidaritet. Solidaritet innebär att man delar med sig, och de starka länderna har ett större ansvar att göra det än de svagare länderna. För oss betyder detta för övrigt inte en finansiell skatt, det betyder en skatt på finansiella transaktioner. Om jag går till snabbköpet och köper ett paket mjölk betalar jag mervärdesskatt. Men om jag säljer en finansiell produkt betalar jag ingen skatt. Det är inte rätt. Därför behöver vi denna skatt på finansiella transaktioner.
(Applåder)
Allt detta har förklarats. Förslagen finns på bordet. Antingen kommer vi att lyckas ena EU utan att spela ut en nation mot de andra, eller spela ut en nations känslor mot de andra nationernas känslor, eller så befinner sig det europeiska integrationsprojektet i verklig fara. Om EU misslyckas som ett transnationellt projekt för att säkra fred och välstånd och bryts sönder, kommer det att vara mer än bara en politisk union som bryts sönder. Då kommer demonerna från 1900-talet som störtade vår kontinent i elände snabbt att återuppstå. Försvaret av EU gäller mer än ett toppmöte i Europeiska rådet, det är försvaret av en storslagen idé.
(Applåder)
