Romų padėtis Italijoje (diskusijos) 
Pirmininkas
Kitas klausimas - Komisijos pareiškimas dėl romų padėties Italijoje.
Vladimír Špidla
Pone pirmininke, ponios ir ponai, Komisija griežtai smerkia bet kokios formos romų diskriminaciją ir prašo visų valstybių narių valdžios institucijų užtikrinti visų šių asmenų asmens saugumą savo teritorijoje. Praėjusios savaitės įvykiai Ponticelli mieste anaiptol nėra pavienis atvejis. Daugelyje valstybių narių pastebima rasinprievarta, kylanti iš politinio populizmo, neapykantą reiškiančių pasisakymų ir triukšmingas žiniasklaidos dėmesys.
Komisija kategoriškai atmeta bet kokią romų stigmatizaciją ar jų prilyginimą nusikaltėliams. Valstybių narių valdžios institucijos privalo ne tik susilaikyti nuo tokio elgesio, bet ir rodyti kovos su rasizmu ir ksenofobija pavyzdį. Joms tenka pareiga tirti rasinius užpuolimus ir bausti šias veikas skatinančius ar vykdančius asmenis.
Norėčiau į kai ką atkreipti dėmesį. Vienas iš Europos Sąjungos pagrindinių tikslų - įveikti daugelį amžių Europos istorijai būdingą rasinę neapykantą, pogromus ir naikinimą ugnimi. Europoje skatinama kiekvieno vyro, moters ir vaiko teisį apsaugą nuo persekiojimo ir diskriminacijos. Europa įkūnija socialinį solidarumą, demokratiją ir įstatymo viršenybę bei pagarbą kiekvienam, nepriklausomai nuo jo kilmės, tikėjimo, odos spalvos ar gyvenimo būdo.
Neturėtume užmerkti akių susidūrę su realiomis problemomis, su kuriomis romams tenka gyventi Italijoje ir kitose šalyse. Visiškai akivaizdu, kad šie asmenys tampa visiško skurdo, socialinės atskirties, nenuolatinio darbo ir menko išsilavinimo aukomis. Iš šios padėties kyla žmogaus kančios ir socialinįtampa. Tai veda romus į visuomenės pakraščius. Šis talentų ir galimybių praradimas žiauriai paliečia romus ir Europą.
Ką tai reiškia? Romai savo protiniais sugebėjimais anaiptol nenusileidžia daugeliui žmonių, jie nėra nei elgetos ar nusikaltėliai iš prigimties. Ką galime padaryti, kad ši padėtis pasikeistų? Pakalbėkime atvirai, ką gali nuveikti Komisija, o ką privalo nuveikti valstybės narės. Kaip pagrįstai pabrėžiama 2007 m. gruodžio mėn. Europos vadovų tarybos išvadose, kuriomis džiaugėsi ir Parlamentas, valstybės narės ir Sąjunga privalo daryti visa, kas įmanoma, siekiant geriau įtraukti romus.
Kalbant apie laisvą piliečių judėjimą Europos Sąjungoje, pažymėtina, kad direktyva 2004/38 pagrįsta pripažintais Sąjungos teisės principais. Daugelis jos nuostatų galioja jau daugelį dešimtmečių. Į direktyvą taip pat įtraukta Europos Teisingumo Teismo praktika šiais klausimais. Į Europos Sąjungą įstojus Rumunijai, rumunai gali naudotis ta pačia judėjimo laisve, kaip ir kiti Sąjungos piliečiai. Rumunai nebėra migrantai iš trečiųjų šalių. Rumunai yra Sąjungos piliečiai. Jokiomis aplinkybėmis su jais neleistina elgtis mažiau palankiai, nei kitais Sąjungos piliečiais, o Komisija ketina užtikrinti jų teises.
Direktyvoje valstybėms narėms leidžiama nesuteikti teisės gyventi savo teritorijoje Sąjungos piliečiams, kurie nedirba ir kurie neturi pakankamai išteklių, kad šie asmenys netaptų našta jų socialinės gerovės sistemai. Šių išteklių neleistina vertinti automatiškai; privalu atsižvelgti į asmens elgesį.
Laisvo judėjimo taisyklės nėra skirtos nusikaltėliams. Direktyvoje leidžiamas asmenų, keliančių tikrą dabartinę ir pakankamai rimtą grėsmę pagrindiniams visuomenės interesams išskyrimas. Kova su nusikalstamumu vykdytina tik visiškai laikantis įstatymo viršenybės principo. Sprendimas išskirti galimas tik kiekvienu konkrečiu atveju, laikantis procedūrinių garantijų ir pagrindinių sąlygų. Neatidėliotino išsiuntimo atveju skubumą būtina tinkamai pagrįsti. Sąjungos piliečių išsiuntimas - tai ypatinga priemonė. Ja ribojama pagrindinSąjungos teisė.
Daugelis pagrindinių romų įtraukimo į visuomenę aspektų priklauso valstybių narių kompetencijai, pvz., švietimas, užimtumas, socialinįtrauktis, visuomenės sveikata, infrastruktūros ir būsto gerinimas ir pan. Tačiau Europos Sąjunga yra pasirengusi prisiimti savo vaidmenį ir koordinuoti, remti ir skatinti nacionalines politikos sritis. Jei visos valstybės narės išmoktų lygiais pagrindais rodyti tam tikrą spaudimą, pavyktų pasiekti rezultatų.
Vienoje iš sričių, kurioje Europos Sąjunga neabejotinai turi įgaliojimų - kovos su diskriminacija srityje, įsipareigoju užtikrinti Bendrijos teisės aktų taikymą. Direktyva 2000/43 yra svarbi ir plačiai taikytina priemonė. Tačiau jos įgyvendinimas nacionaliniu lygmeniu neįmanomas be iniciatyvų didinti teisių ir pareigų suvokimą. Būtina sąlyga padėčiai pagerinti - už lygybę atsakingos institucijos turi aktyviai stebėti nusiskundimus, o pilietinei visuomenei turi būti sudarytos sąlygos dalyvauti priežiūros procese.
Po praėjusios savaitės įvykių Italijoje reikalingos bendros mūsų pastangos. Mūsų bendrapiliečiams romams reikalingas mūsų solidarumas, norint nutraukti ydingą iš nevilties kylančio išskyrimo ir prievartos ratą. Šį prievartos proveržį vertinu kaip pagalbos prašymą. Mūsų, politinių vadovų, pareiga - suteikti kiekvienam asmeniui viltį, kad šioms problemoms bus rastas ilgalaikis sprendimas. Su socialine atskirtimi įmanoma kovoti pasitelkus tikslines, specialiai parengtas programas ir Europos struktūrinių fondų (pirmiausia - Europos socialinio fondo) finansavimą. Dėl šios programos pavyktų pagerinti visų gyventojų - tiek jų mažumos, tiek daugumos - gyvenimo sąlygas.
Atsakydami į Europos Vadovų Tarybos ir Europos raginimą, šiuo metu tiriame Bendrijos priemones ir politikos sritis, kurias galima įgyvendinti romų įtraukimui skatinti. Norėčiau paraginti Italijos ir kitų valstybių narių vyriausybes su mumis aptarti šio įgyvendinimo rezultatus ir atkreipti dėmesį į galimas to pamokas.
(Plojimai)
Dėkoju jums, Komisijos nary V. Špidla. Norėčiau, kad Parlamentas geriau suvoktų socialinio solidarumo, demokratijos ir įstatymų viršenybės vertybes!
Lívia Járóka
PPE-DE frakcijos vardu. - (HU) Dėkoju, ponia pirmininke. Ponia pirmininke, ponios ir ponai, romų padėtis Italijoje ir visoje Europoje jau daugelį dešimtmečių yra siaubinga. Kol kas nuveikta itin mažai, o vyriausybės, kurioms mes vadovaujame ar remiame (net ir priklausančios mūsų frakcijoms), labai mažai daro padėčiai pakeisti.
Paskutiniais dešimtmečiais nei kairiosios, nei dešiniosios vyriausybės nesėkmingai mėgino siekti pokyčių ir romų priėmimo, todėl, mano įsitikinimu, itin svarbu įtraukti šį klausimą kaip nuolatinį į šio Parlamento darbotvarkę ir diskusijas. Norėtume paprašyti dar didesnio frakcijų įsipareigojimo ir esu įsitikinusi, kad reikalingos programos, tikra ir tinkamai įgyvendinta romų integracija Europoje - priešingu atveju, romų tautybės gyventojai gali tapti šios masinės isterijos sukeltų žiaurumų aukomis.
Nemanau, kad pakanka pasisakyti plenariniuose posėdžiuose, o šio klausimo traktavimas kaip politinio klausimo yra visiškai nenaudingas, nes kol kas nei socialistų, nei liberalų ar konservatorių vyriausybėms nepavyko nieko nuveikti. Prieštaraujame šiuo metu besitęsiančiam Europos neveiklumui; taip pat prieštaraujame kolektyvinės kaltės teiginius ar jos taikymą, taip pat - nusikaltimams.
Mano įsitikinimu labai svarbu, kad Italijos vyriausybpadarytų visa, kas įmanoma savo pažadui įvykdyti ir užtikrinti, kad planuojamas saugumo priemonių paketas nebūtų skirtas kuriai nors atskirai etninei grupei, o masinių deportacijų pavyks išvengti. Dar svarbiau, mano manymu, pasakyti šalims nuo Europos ir Europos Komisijos prisiimtina atsakomybsiekiant užtikrinti minimalius reikalavimus, pasiekti valstybių narių susitarimą dėl ketinimų nedelsiant pakeisti romų tautybės gyventojų padėtį Europoje.
Manau, Europai (tiek moralės, tiek konkurencijos terminais kalbant) būtina liautis tuščiai kalbėjus ir imtis veiksmų bei įgyvendinti svarbius planus. Tai turėtų būti pagrindinis uždavinys. Taip pat manau, kad privalu jį skatinti ir jo reikalauti. Dėkoju.
Martin Schulz
PSE frakcijos vardu. - (DE) Pone pirmininke, šios diskusijos surengtos Europos Parlamento socialistų frakcijos pageidavimu, todėl dėkoju jums, Komisijos nary V. Špidla, už tai, kad paminėjote svarbiausius nurodytinus dalykus. Taip pat esu jums labai dėkingas už labai aiškų pasisakymą.
Todėl norėčiau kreiptis į visus. Šio Parlamento kairiųjų ir dešiniųjų narių vertybės sutampa. Esu labai dėkingas daugeliui šio Parlamento konservatorių už sutikimą, kad spręstinos problemos traktuotinos iš humanitarinių pozicijų.
Žmogaus orumas Europos Sąjungoje nediskutuotinas. Stovyklų deginimas ir žmonių persekiojimas gatvėse nepriimtinas! Taip nieko neišspręsime. Dėkoju jums, Komisijos nary V. Špidla, kad savo pastabas skyrėte šiai esminei Europos politikos vertybei.
Norime šias problemas spręsti, tad noriu pasakyti viena. Šiandien aptariama problema - ne vien Italijos problema; nors sutinkama Italijoje, ji per paskutinius metus pasireiškir kitose Europos Sąjungos šalyse. Esmta, kad mažumos nepakankamai integruotos į Europos visuomenes, todėl pirmiausia romų bendruomenės dėl to kenčia visose ES šalyse.
Tokie įvykiai, kokie pasitaikItalijoje, ir dėl kurių šiandien reiškiame pasipiktinimą, taip pat pasitaikir kitose ES šalyse. Todėl pasikartosiu - ne laikas rodyti pirštais į Italiją. Laikas pagalvoti, kaip mes kartu su Italijos valdžios institucijomis galime šią problemą spręsti, pirmiausia - romų bendruomenės, kuriai reikalinga neatidėliotina ir tiesioginpagalba, interesais. Problema spręstina ir vietos valdžios institucijų, nedidelių miestų ir miestelių naudai, nes kai kurie jų nesusidoroja su reikalaujamu integracijos darbu. Mūsų pagalbos taip pat reikia ir merams. Todėl, Komisijos nary, jūsų pasiūlymas dėl pagalbos savivaldybėms nedelsiant pasitelkiant turimas ES lėšas yra labai protingas.
Manau, turėtume sutelkti savo pastangas viena linkme. Nevertėtų šiuo metu ginčytis ar ieškoti kaltų. Turėtume kartu siekti neseniai įvykusius įvykius laikyti priežastimi teigti, kad romų bendruomenę įmanoma integruoti tik užtikrinus visų valstybių narių, visos Europos piliečių bendrijos, norą. Privalu visuotinai reikalauti, kad romų bendruomenleistųsi integruojama į mūsų visuomenę. Tai turi būti įmanoma užtikrinant visišką pagarbą šios bendruomenės kultūrinei tapatybei.
Šiandien telefonu kalbėjau su Italijos užsienio reikalų ministru F. Frattini ir aiškiai pasakiau, kad mes, socialistų frakcija, Komisija ir Taryba norime labiausiai neatidėliotinų problemų sprendimo, nes, mano įsitikinimu, negalime leisti romus užsipulti tiems, kuriems priimtina politikuoti dešiniųjų, populistų politikų stiliumi, pasinaudojant šiomis silpnybėmis. Tai visų mūsų užduotis; būtent dėl šios priežasties ir paprašėme šių diskusijų.
(Plojimai)
Viktória Mohácsi
ALDE frakcijos vardu. - Ponia pirmininke, sveikinu Komisijos narį su labai puikia kalba šia tema. Norėčiau pakalbėti apie prieš romus nukreiptus pogromus Neapolyje šių metų gegužės 13 d. ir tolesnius pokyčius Italijoje. Nusprendžiau apsilankyti Romoje ir Neapolyje praėjusią savaitę praktiniam tyrimui atlikti ir asmeniškai kalbėjausi su ten gyvenančiais žmonėmis. Taip pat pareikalavau Italijos valdžios institucijų nedelsiant įsikišti, užtikrinti pagrindines teises ir apsaugoti romus šioje šalyje nuo tolesnių prievartos ir rasinės agresijos veiksmų bei išsklaidyti vyraujantį priešiškumą romams Italijoje. Vasario 23 d. parašiau raštą S. Berlusconi. Man, kaip ir kitoms 88 NVO kėlrimtą susirūpinimą tai vykdytos politinės kampanijos metu romai buvo siejami su neigiamais stereotipais, o visa romų tauta paversta atpirkimo ožiu, o tai visiškai priešinga Europos vertybėms. Dabar prieš akis - šios kampanijos įtaka.
Romų kritinpadėtis paskelbta žiniasklaidai pranešus apie tai, kaip 16 metų amžiaus romų tautybės mergaitmėgino pagrobti 6 mėnesių amžiaus kūdikį iš jos motinos Neapolyje. Kaip išsiaiškinau vietoje, ši istorija melaginga: policija apie tai duomenų neturi, šis atvejis nebuvo tirtas.
Gegužės 13 d. maždaug 60 žmonių minia, apsiginklavusi Molotovo kokteiliais, mėgino padegti 5 romų stovyklas Neapolyje. Panašūs prievartos proveržiai pasitaikir kai kuriuose kituose Italijos miestuose, pvz., Milane. Labiausiai nerimą kelia tai, kad sprendžiant iš informacijos, kurią man pavyko gauti iš Neapolio policijos pareigūnų, šis įvykis taip pat nebuvo tirtas. Privalau pasakyti, kad atrodo, jog Italijos vyriausybgriežtai elgiasi su silpnaisiais ir atlaidžiai - su stipriaisiais. Jei jau kalbama apie saugumą, pirmiausia kalbėtina apie organizuotus Kamoros vykdomus nusikaltimus. Jie ketina kalbėti apie migracijos ir romų problemą, norint nukreipti dėmesį nuo tikrųjų Italijos problemų. Tikiuosi, kad Italijos valdžios institucijos užtikrins tinkamą ir efektyvų įvykių Neapolyje ir Milane tyrimą ir patrauks atsakomybėn įstatymų nustatyta tvarka visus kaltininkus, taip pat ir pareigūnus už priešiškus pareiškimus romų adresu, nes šie skatina rasinę neapykantą.
Kreipiuosi į Italijos valdžios institucijas ir raginu jas visapusiškai bendradarbiauti su tarpvyriausybinėmis institucijomis, tarptautinėmis organizacijomis ir šalies pilietine visuomene, norint sklandžiai ir efektyviai nutraukti kritinę romų teisių padėtį Italijoje. Taip pat raginu Europos Komisiją parengti ES romų strategiją, įvardinti romų įtraukimą skubiu prioritetu ir vadovauti bei koordinuoti valstybių narių pastangas užtikrinant jose gyvenančių romų tautybės piliečių teisių apsaugą.
Monica Frassoni
Ponia pirmininke, ponios ir ponai, Parlamentas nėra tinkama vieta polemizuoti prieš šalių vyriausybes; čia mes renkamės aptarti, tirti ir ieškoti bendrų problemų sprendimų, kurios kelia nerimą ir jaudina Europos piliečius, o įvykiai Italijoje iš tiesų svarbu daugeliui Europos gyventojų.
Įvykiai yra labai skirtingos svarbos ir sunkumo: pradedant romų užpuolimais, ištisų nusikalstamų gaujų valdomų vietovių degradacija ir skurdu, kur italai ir migrantai kovoja dėl nieko, ir baigiant tragiškomis ekstradicijomis ir galiausiai - neįtikėtinais neseniai padarytais gražiosios Italijos naujosios lygių galimybių ministrės homofobijai artimais pareiškimais.
Todėl palikime sterilią polemiką ir laikykimės faktų bei ieškokime būdų padėčiai pagerinti, o ne pabloginti. Faktų paneigti neturime teisės. Kodėl šiandien aptariame būtent romų padėtį Europoje ir Italijoje? Todėl, kad romai - labiausiai Europoje diskriminuojama mažuma, o Parlamentas šią problemą sprendžia jau daugelį metų. Anaiptol nesame geradariai, tačiau pasitaikiusius žiaurios prievartos, tolerancijos stokos ir rasizmo atvejus būtina vadinti tikraisiais vardais, nes priešingu atveju šių reiškinių nutraukti nepavyks.
Kaip sakiau, anaiptol nesame geradariai. Svarbiausia ieškomo sprendimo dalis - teisėtumas (turiu omenyje visų taisyklių laikymąsi). Tai apima ir taisykles, draudžiančias vogti ir švaistyti valstybės turtą, versti vaikus elgetauti ar moteris eiti į vergovę, bei taisykles, draudžiančias diskriminuoti ir daugelį metų besitęsiančią priespaudą tų, kurie nebežino savi tautybės ir keliaujančius ne savo pasirinkimu, o todėl, kad, tiek kartų bėgus, belieka tik gyvenimas kelyje. Ponios ir ponai, būtent su tuo susiduria daugelis romų Italijoje ir Europoje.
Pabaigoje norėčiau padėkoti Komisijos nariui V. Špidla už jo indėlį, nes jis užėmdrąsią poziciją ir paaiškino keletą momentų, kurių laikėmės dėl direktyvos 2004/38/EB ir dėl to, kaip šią direktyvą kai kuriais atvejais netinkamai aiškino Italijos vyriausybė. Tikiuosi, kad šį darbą mūsų pastangomis pavyks tęsti.
Cristiana Muscardini
Ponia pirmininke, ponios ir ponai, veikiausiai šis Parlamentas dėl visų ES piliečių ekonominės, energetinės ir saugumo padėties apsisprendsustabdyti visas ES šalis užplūstančią baimę.
Tačiau vakar Parlamentas priėmpartizaninį sprendimą ir pasirinko kitą kelią, nors galbūt tai padaryta vien tik žiniasklaidos naudai. Akivaizdu, kad šis sprendimas pagrįstas politiniais - partiniais, o ne politiniais sumetimais, nes šių diskusijų metu sprendimo nepriimta. Tai labai daug ką pasako! Pritariame popiežiaus pozicijai dėl solidarumo ir dosnumo. Tačiau apie solidarumą galime kalbėti tik įtvirtinę pagarbą įstatymui. Italija garsėja savo dosnumu. Nors kitos šalys yra atleidusios iš darbo kitų šalių piliečius, privertusios laivus su pabėgėliais plaukti kitur ar negelbėjo skęstančiųjų, besigriebiančių žvejybos tinklų ar sudužusių laivų, Italija visuomet dosniai priimdavo tiek ES, tiek ne ES šalių piliečius.
Be abejonės, neišvengta ir žiaurumo proveržių, kurie smerktini, kaip pasielgir dabartinvyriausybė. Tačiau mums kyla klausimas, kodėl romų padėties Italijoje V. Mohácsi nepasirinko praėjusiais metais, prieš penkis mėnesius ar net prieš pusantrų metų. Kodėl apie tai Parlamente kalbama šiandien, likus penkioms savaitėms iki rinkimų, kai jam nepavyko aiškiai aptarti šio klausimo tuomet, kai jis dar buvo skubus? Ne, M. Schulz, jei šios diskusijos būtų pavadintos romų padėtis Europoje, gal ir būtume pagalvoję, kad tai bendro pobūdžio problema. Tai partijos problema, todėl reikalingi politiniai sprendimai.
Roberto Musacchio
Ponia pirmininke, ponios ir ponai, sutinku su Komisijos nariu V. Špidla: prieš akis - kaip niekad rimti politiniai veiksmai ir įvykiai. Europos Parlamento direktyvos ir deklaracijos taikytinos visuotinai - net Italijoje. Šiuos žodžius skiriame dabartinei vyriausybei, kurios veiksmai ir deklaracijos kadencijos pradžioje kelia mums tikrą susirūpinimą ir mus sukrėtė. Šiais žodžiais taip pat kreipėmės ir į ankstesnę vyriausybę.
Kovą su diskriminacija ir įsipareigojimą integruoti romus rodo balsavimas Parlamente. Judėjimo ir įsikūrimo teisės yra Europos pilietybės ramsčiai. Europa privalo sudaryti sąlygas vykdyti jos sprendimus. Europos Romų mažuma persekiota nacių, todėl būtina pripažinti jų teisę į pilietybę.
Mano manymu, paskutiniai įvykiai yra itin rimti: tai politinis baimės, pvz., romų fobijos panaudojimas rinkimų sutarimui gauti; čia baimpadeda laimėti balsų. Šiame procese užgniaužiama politika ir demokratija, taikus sugyvenimas nuodijamas, o pati civilizacija, kurią Europa raginama globoti, naikinama. Ši diskusija turi atnešti konkrečius rezultatus: stebėti valstybių narių veiksmus, vietos veiksmus ir romų tautybės gyventojų gyvenimo sąlygas.
Gerard Batten
IND/DEM frakcijos vardu. - Ponia pirmininke, įvykiai Italijoje rodo, kas gali įvykti tikrovei susidūrus su utopiniu Europos Sąjungos idealizmu. Europos Sąjungos idealizmas - tikėjimas, kad galima sukurti didžiulę, naują, sienų neturinčią valstybę neribota, nevaldoma ir beatodairiška migracija. Faktiškai tokia netvarka ir nereguliuojama migracija sukelia didžiulių socialinių problemų. Aš su savo partija be abejonės smerkiame neseniai Italijoje pasireiškusią prievartą prieš žmonių grupes dėl jų etninės kilmės.
Esame girdėję apie bendruomenių integraciją į priimančias visuomenes, bet tai dažnai neįmanoma vien dėl didžiulio migrantų skaičiaus. ES siekiama sukurti didžiulę valstybę be sienų; iš čia paskutiniais metais kilo platus tautų kraustymasis Europoje - jam nebuvo lygių nuo pat Romos imperijos žlugimo. Naujasis Italijos užsienio reikalų ministras F. Frattini nori griežtesnių įstatymų migracijos srityje. Tas pats Frattini, dar eidamas ES Komisijos nario pareigas, teigė, kad Europai reikia ne mažiau kaip 20 mln. naujų migrantų iš Afrikos ir Trečiojo pasaulio šalių. O dabar, F. Frattini palikus ES svajonių pasaulį ir pradėjus dirbti realiame politiniame pasaulyje, pasikeitir jo dainelė.
ES atvirų sienų politika reiškia, kad valstybės narės nebegali kontroliuoti, kas turi ar neturi teisės atvykti š šalį. Dėl to Didžiojoje Britanijoje nepaprastai apkraunama infrastruktūra, viešosios ir socialinės paslaugos ir būsto sritis. Ligų ir nusikaltimų skaičius irgi išaugo. Didžiąją dalį organizuotų nusikaltimų mano rinkimų apygardoje, Londone, padaro užsienio etninės grupės. Mano šaliai derėtų turėti valdomos migracijos politiką, kad būtų galima pasirinkti, kokių migrantų ir kiek norima, priklausomai nuo poreikių. Siaubingi smurto vaizdai Italijoje - tiesioginpasekmė, Europos Sąjungai perėmus tai, kas turėtų priklausyti išimtinei tautinių valstybių kompetencijai.
Luca Romagnoli
(IT) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, jei tik aš neklystu, nuolatinius Ispanijos socialistų kaltinimus Italijos ir jos suverenios teisės į vidaus saugumą adresu girdime iš tų, kurie budriai saugo savo pakrantę, tų, kas dar visai neseniai susidūrsu Ceutos ir Melilos klausimu, tų, kurie katalonų ir baskų separatizmą sprendžia prilyginę politinę polemiką terorizmui.
Ar Ispanijos ir Europos socialistams žinoma, kaip dosniai Italija elgėsi su romais? Ar jiems žinoma, kiek gerovės, finansinės paramos, švietimo ir sveikatos priežiūros skiriama romams, nors tai neprieinama net patiems italams? Ar jiems žinoma, kokia antisocialinių teisės pažeidimų dalis (procentais) priskiriama šiems "keliauninkams"? Norėčiau paklausti Komisijos nario V. Špidla, kas saugo gatvėse elgetaujančius, pardavinėjančius gėles ir plaunančius automobilių langus prie šviesoforų Italijos miestuose vaikus; trumpai tariant - išnaudojamus vaikus, kurių dalis (procentais) dažnai mažinama? Kodėl, pvz., nesiimama veiksmų ištirti visų šių vaikų DNR: tai leistų pasiekti dvejopo tikslo - apsaugoti nepilnamečius ir patvirtinti jų kilmę? Manau, galiu pagrįstai nurodyti precedentą - Argentinoje egzistuojantį desaparecidos vaikų reiškinį.
Mano nuomone, Komisijos nary, Italijoje, Rumunijoje ar kitose Europos Sąjungos šalyse neturėtų likti romų stovyklų. Faktiškai, tam, kad romai galėtų tinkamai reikšti savo tapatybę, jų apsaugos ir geresnės savivaldos labui siūlau ES paremti Romų valstybės kūrimą, gal net Rytų Europoje, nes daugelis romų kilę būtent iš šio regiono.
Tai reikštų jų diasporos pabaigą; jie galėtų tvarkytis ir valdyti savo valstybę savarankiškai, todėl pagerėtų jų, ir jums leidus, - mūsų gyvenimo kokybir gerovė!
Stefano Zappalà
(IT) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, vienos minutės šiai temai aptarti aiškiai nepakanka. Jau sakyta, kad Italijos vyriausybnebuvo apkaltinta, tačiau girdėtose kalbose dažnai užsiminta apie populistinę dešiniąją politiką.
V. Mohácsi nurodė, kad įvykis Neapolyje su šešių mėnesių kūdikiu buvo netiesa. M. Frassoni apkaltino Italijos lygių galimybių ministrę. Vos pieš šešias dienas prisaikdintą vyriausybę aštriai kaltina Ispanijos ministrai, nors Ispanijoje įvyko gerokai sunkesnių įvykių.
Manau, - iš tiesų esu įsitikinęs - kad Komisijos nariui būtų daug labiau derėję kalbėti apie solidarumą su piliečiais apskritai, o ne su tik kuriais jų. Mes visi pasisakome už visuotinį solidarumą. Tačiau, mano įsitikinimu, vyriausybprivalo užtikrinti visų savo piliečių, o ne tik dalies jų, saugumą; jai tenka pareiga užtikrinti, kad visi vaikai galėtų gyventi vienodomis sąlygomis; ji privalo siekti integracijos, o ne siūlytis kai kuriais atvejais tapti nusikaltėlių prieglobsčiu. Ji turi ginti visus.
Ponia pirmininke, jūs išties buvote labai dosni, tad leiskite man mintį pabaigti. Manau, kad vyriausybės negalima ir nederėtų kaltinti; tuo labiau - vyriausybės, Italijoje išrinktos nepaprasta balsų daugumą. Manau, kad būtina šią problemą spręsti iš esmės, o ne politiniais gestais - visuotinai sutariama, kad ji labai subtili ir ypač svarbi. Visuomet pritariau idėjai, kad Parlamentas ir Europos Sąjunga turi liautis galiausiai politiškai pozavęs ir parengtų patikimą Europos integracijos politiką, o ne užsipultų atskirų šalių vyriausybes.
Gianni Pittella
(IT) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, Komisijos narys V. Špidla visiškai pagrįstai įvardijo neseniai įvykusius romų stovyklų Romoje ir Neapolyje užpuolimus kaip labai rimtus, o į juos būtina rasti atsakymus, neatleidžiant Europos nuo jos kaltės, neieškant atpirkimo ožių, vengiant diskriminuojamos ir žeminančios kalbos. Atsiprašau ką tik kalbėjusiojo L. Romagnoli. Tokie atsakymai gali tik pakurstyti pavojingą klimatą, savo ruožtu, galintį sukelti prievartą ir rasizmą.
S. Zappalà, šiose diskusijose nesiekiama teisti Italijos ar jos vyriausybės: Komisijos narys išreiškaiškų siekį bendradarbiauti. Tikimės, pavyks įtikinti ir sulaukti konkrečių atsakymų iš Italijos vyriausybės, laikantis dviejų pagrindinių reikalavimų: integracijos ir saugos bei priėmimo, integracijos ir saugumo pagal įstatymą, tai įgyvendinant valstybei, o ne milicijos ir linčo patruliams, kurie primena mūsų šalies istoriją, prie kurios nenorėtume grįžti. Šiandien galime rasti tokių antraščių kaip "Europa teisia Italiją" ar "Draugas M. Schulz, S. Berlusconi priešas, prieš Italiją". Tai juokinga.
Norėčiau pasakyti, kad Italija, didžiai vertinama ir mėgstama už savo civilizuotas vertybes, prašo Europos įgyvendinti savo vaidmenį, stiprinti saugumą ir puoselėti integraciją.
Marco Pannella
(IT) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, norėčiau pasakyti tik tiek: kad ir kokie sunkūs bebūtų šie įvykiai (manau, daugelis su manimi sutiks), mane gąsdina tam tikras požiūris ir padėties Italijoje ir Europoje nesupratimas. Visuomet kaltas kažkas kitas. Todėl reikalauju pareigos ir teisės save kaltinti. Romoje ir Neapolyje mes valdžioje jau 15 metų! Romoje, Neapolyje ir kitus Italijoje vykdoma gėdinga televizijos kampanija. Eterio laikas, skirtas nusikaltimams pasmerkti, ir sėjantis baimės psichozę, padidėjo nuo 10 iki 24 %.
Ponia pirmininke, tiesiog norėčiau pasakyti, kad Romų ar net italų nelaukia nei demokratija, nei taika. Italija nėra demokratiška valstybė; ten įstatymų viršenybnegalioja. Nuo čia galime ir pradėti bei tikėtis, o ne nuo daugelio mūsų pigios dorovės.
Elly de Groen-Kouwenhoven
Ponia pirmininke, mane didžiai nuvyltai, kad, kaip paaiškėjo, pirmininkas J. M. Barroso nepakankamai dėmesio skyrromų klausimams. Šioje Parlemento kadencijoje priimtos dvi bendros rezoliucijos romų moterų klausimu, ir įvyko daugelis susitikimų su EB. Tuo tarpu prieš romus nukreiptas nusiteikimas paplito, kaip ir visuomenės rasizmo priėmimas. Jau laikas veikti.
Šis su romais susijęs atvejis Italijoje - aiškus vyriausybės remiamo rasizmo pavyzdys. Atpirkimo prieš romus ožiai Italijoje man primena prieš XX a. ketvirtojo dešimtmečio pogromus, kurių aukomis tapo žydai ir romai. S. Berlusconi politintaktika primena S. Miloševičiaus etninį valymą buvusioje Jugoslavijoje.
Prašau jūsų solidarumo - paspausti EB ir Tarybą ES politikos romų atžvilgiu. Esu įsitikinusi, kad šios diskusijos pro ausis nepraleido ir pirmininkaujanti ES valstybė, todėl romų klausimas bus išsamiau nagrinėjamas per artimiausią ES aukščiausio lygio susitikimą.
Roberta Angelilli
(IT) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, aš taip pat norėčiau paaiškinti tam tikrus nesusipratimus. Būtina vienareikšmiškai pasmerkti bet kokios formos prievartą ir diskriminaciją, tačiau reikia atsižvelgti ir į padėtį, pirmiausia - siekiant išvengti veidmainiavimo ar - juo labiau - politinės naudos siekimo. Tenka apgailestauti dėl tokio šiurkštumo, tačiau nenorėčiau slėpti daugelio šio Parlamento narių pastangas dėl dabartinės romų padėties Italijoje kaltinti Silvio Berlusconi.
Galbūt W. Veltroni ir A. Bassolino ir geriau žinoti apie kaltę, pirmiausia - kalbant apie skurdą nelegaliose romų stovyklose. Tačiau norėčiau visų paprašyti pasistengti elgtis atsakingai ir nuoširdžiai, kaip reikalinga po viso delsimo ir raginimų rasti sprendimą (kurie anksčiau nepasiekmūsų).
Turime sustiprinti pastangas, trumpam pamiršti romų stovyklose visiškai nežmoniškomis ir nepriimtinomis sąlygomis gyvenančius žmones; privalu pamiršti motiną, kurios vaikos vos nepagrobė, ir Reggiani šeimą, išžagintą ir išžudytą mažiau nei prieš metus - šis atvejus, deja, atkreipir šio Parlamento dėmesį.
Jau daugelį metų teikiame aiškius pasiūlymus: jie įtraukti tiek į paskutinę Europos Parlamento rezoliuciją dėl romų padėties Europos Sąjungoje, tiek į Europos vaiko teisių strategiją. Pirma: išspręsti romų stovyklų problemą, kur apie sveikatą saugą negali būti nkalbos; antra: pasiūlyti drastiškas priemones, pvz., atimti tėvų valdžią iš tėvų, verčiančių vaikus elgetauti, verstis prostitucija ir vaikų darbu; trečia: sumažinti mokyklos nelankančių vaikų skaičių romų tarpe, kuris kai kuriose valstybėse narėse siekia 75 %; ketvirta: geriau panaudoti prieinamomis Bendrijos lėšomis visiems romų kilmės gyventojams, kurie dirba, siekia integracijos ir siunčiančius vaikus į mokyklą, kartu izoliuojant ir repatrijuojant nuolatinius teisės pažeidėjus.
Galiausiai, kreipiuosi į visą Europos Sąjungą, nes ši problema aktuali visoms valstybėms narėms, kaip, be kita ko, neseniai su apgailestavimu nurodEuropos Vadovų Taryba.
Umberto Guidoni
(IT) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, Komisijos nary V. Špidla, paskutiniai įvykiai Italijoje man kelia itin didelį susirūpinimą. Jaučiamos raganų medžioklės nuotaikos (rumunų ir romų atžvilgiu), vykdoma daugelis baudžiamųjų išvykų, o keliauninkų stovyklos deginamos. Italijos vyriausybyra apsėsta saugumo kampanija, kurioje net abejojama Europa, Šengeno sutartimi ir laisvu judėjimu ES.
Turime dar kartą nagrinėti saugumo problemą teisinės kultūros aspektu, kuriam neturėtų daryti įtakos neatidėliotinas pobūdis. Įstatymų viršenybreikalauja asmeninės baudžiamosios atsakomybės; čia visiškai netinka kolektyvinės kategorijos. Nukrypimas nuo šio principo įtvirtintų pavojingą precedentą ir leistų kriminalizuoti ištisas etnines grupes. Saugumo reikalavimas yra teisėtas, tačiau juo neleistina skatinti neapykantos ir ksenofobijos politiniais sumetimais.
Italijos vyriausybė, užuot kriminalizavusi neteisėtą migraciją, turėtų efektyviau panaudoti ES lėšas integracijos politikos srityse. Trumpai tariant, būtina grįžti prie tinkamos Europos diskusijos dėl romų išsiuntimo ir patvirtinti, kad galiojantys įstatymai turi būti vykdomi, nekvestionuojant laisvo ES piliečių judėjimo - neatimamos Europos pilietybės suteikiamos teisės.
Roberto Fiore
(IT) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, norėčiau pasakyti, kad galiausiai apkaltinome vyriausybę, kuri dvejus metus leido tūkstančiams žmonių atvykti į šalį ir kartu leido jiems gyventi absoliučiame skurde, tokiu būdu sukuriant naują, žemesnįjį, proletariatą. Taip pat kaltintini tie, kurie neapsvarstmoratoriumo, į ES įstojus Rumunijai ir kitoms šalims.
Nemanau, kad Italija būtų pajėgi šią problemą išspręsti, nekalbant apie kitus svarbius klausimus, pvz., atliekų tvarkymo, užimtumo ir būsto. Romų klausimas - neįveikiama problema, nes šį "solidarumą" rodo stovyklos - kaip matyti vakarykštėje Porta a porta [Italijos einamųjų reikalų programoje] - kurios teoriškai teisėtos, tačiau jose susiduriama su nuolatiniu vaikų išnaudojimu, o sanitarijos sąlygos yra visiškai siaubingos.
Manau, Italija gali tik viena (o Europa privalo ją paremti šiuo klausimu): 1) ne mažiau kaip šešiems mėnesiams sustabdyti Šengeno sutartį Italijos atžvilgiu, nes Parlamentas pripažįsta, kad Italijoje iškilo neparastoji padėtis romų klausimu, todėl Šengeno sutartis turėtų būti sustabdyta; 2) kriminalizuoti neteisėtą migraciją Italijoje, kaip padaryta ir kitose šalyse; 3) derėtis su Rumunija, Bosnija, Makedonija ir Serbija (kitaip tariant, tiek su ES valstybėmis narėmis, tiek su trečiosiomis šalimis) dėl žmoniškos Italijoje gyvenančių romų repatriacijos.
Mario Mauro
(IT) Ponia primininke, ponios ir ponai, norėčiau leisti M. Schulz suabejoti, išsakant norą laikytis konstruktyvaus požiūrio priėmimo klausimu ir dėl neišvengiamų taisyklių, kurių privalu laikytis visiems (ir romams), norint dalyvauti bendro buvimo projekte - mūsų dar vadinamame Europos Sąjunga.
Nuolatinis šių asmenų ir Italijos gyventojų - besiplečiančios prievartos per 18 mėnesių aukų teisės ir orumo menkinimas - šių vyriausybių ir institucijų, parodytų prieštaravimų pavyzdys; jos pamokslauja apie supratimą ir kartu leidžia žmonėms gyventi skurde, bei tapti minios vykdomų plėšimų, žaginimų ir žudynių aukomis.
Pone M. Schulz, ponios ir ponios, jei iš tiesų norime rasti sprendimą, turime pripažinti, kad ne tik R. Prodi vyriausybžlugo, bet kad būtinos dešiniųjų ir kairiųjų pastangos siekiant abipusio priėmimo. Tuomet bus lengviau kartu spręsti problemą, nes priešingu atveju taptume senosios mokyklos politikos įkaitais, ir reikėtų iškviesti S. Berlusconi šmėklą siekiant išsivaduoti iš savo klaidų. Dėkoju.
Adrian Severin
Ponia pirmininke, Italijoje - šalyje, deramai gerbiamoje ir mylimoje, populizmo retorika susijungsu kraštutinės dešinės doktrinomis, o tai paskatino etninių grupių tarpusavio neapykantą, prieš romus nukreiptus pogromus ir parengdirvą rasistiniams įstatymams. Kažkaip keistai susijungromų ir rumunų fobija. Ryžtingai protestuojame prieš nehumanišką elgesį ir diskriminaciją Birmoje ir kitose atokiose kampeliuose, o vakar EP narių, manančių, kad įvykiams Italijoje derėtų skirti daugiau dėmesio, o ne pasitenkinti vienos minutės pasisakymais, skaičius vos šešiais nariais viršijo manančius, kad padėtis nieko nepasikeitė.
J. Daul vakar dienos žodžiais tariant, Italija susidūrne su romų ar rumunų problema. Rumunai ir romai yra tik aukos. Italai irgi prie jų priskirtini. Įvykiai ir pokyčiai Italijoje tik skausmingai išreiškia daugelyje kitų Europos vietų slypinčią tendenciją. Todėl jie gali išplisti po visą Europą; tai jau Europos problema. Norint šiai problemai užkirsti kelią ir atsakyti į romų iššūkį, reikia daugiau integracijos, o ne represijų. Reikia ne daugiau policijos pareigūnų, o daugiau teisingumo (pirmiausia - socialinio). Taip pat reikia veikiančių valstybių, žiniasklaidos, kurioje nusikalstamumas nepainiojamas su etniškumu, ir Europos Sąjungos, pajėgios suvokti ir stiprinti iš tiesų išsamią ir drąsią Europos strategiją - romų klausimu konkrečiai ir tarpkultūrinių santykių klausimu apskritai. Jei šio išbandymo nepavyks įveikti, liepsnos iš Neapolio išplis po visą Europą.
Milan Horáček
- (DE) Ponia pirmininke, daugiau kaip 10 mln. Šinti ir romai gyvena Europos Sąjungos visuomenės pakraščiuose. Romų įtraukimo dešimtmečiu, prasidėjusiu 2005 m., padėtis kol kas praktiškai nepasikeitė. Įvykiai Italijoje aiškiai rodo, kad priemonės, kurių kol kas imtasi kovoje su atskirtimi ir diskriminacija turėjo labai nedidelės įtakos ir nebuvo įgyvendintos.
Sausio mėn. dar kartą paraginome parengti romų integracijos strategiją, o šiandien aptarėme ir priėmėme pagrindų direktyvą dėl kovos su diskriminacija. Iš romų gyvenamų vietų Italijoje įvykusių pogromų matyti, kaip neatidėliotinai reikalingas tikras ir išsamus politinis sprendimas. Mums nereikalinga konfrontacija. Tikra romų integracija į mūsų visuomenę paliudytų, kad demokratijos pagrindai, įstatymų viršenybir žmogaus teisės sudaro ES pagrindą.
Mario Borghezio
(IT) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, kaip žinote, būtent mūsų šalies gyventojai privalo paprašyti vyriausybę kovoti su kritine nusikalstama padėtimi (taip pat ir romų nusikalstamumu) realiai ir neapsimetant geradariais.
Visomis priemonėmis ginti žmogaus teises - tai turėjo įvykti Ceutoje, tačiau vietoje to iš "Socialist International" tesulaukėme tik konspiracinės tylos. Drauge M. Schulz, argi nesutiksite? Pirmiausia būtina ginti garbingus piliečius nuo kitų piliečių, įskaitant romus, neteisėtų veiksmų! Ketinu asmeniškai vykdyti kampaniją, kad mūsų šalies vyriausybkriminalizuotų priklausomybę nusikalstamai gaujai panašiai kaip tipinėms romų gaujoms, kurios vagia, plėšia ir daro kitus sunkesnius nusikaltimus.
Ksenofobinprievarta nėra būdinga mūsų tautai, nekalbant apie Kampanijos ar Neapolio gyventojus. Tai sietina su Kamora ir su tuo privalu kovoti. Žmonės reikalauja saugumo ir puikiai supranta, kad tai neužkerta kelio humanitarinio pobūdžio ir solidarumo priemonėms. Tačiau saugumas yra svarbiausias prioritetas ir jį labai svarbu užtikrinti.
Paprasčiausia Komisijos kalba mūsų neįtikina: Italijos ir Europos piliečiai šaukiasi apsaugos nuo nevaldomos migracijos ir atvykstančių žmonių srauto, kurie nesiekia integruotis ir dirbti, bet yra atvykę nusikaltėliai.
Vito Bonsignore
(IT) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, dėl sudėtingos teisėtvarkos padėties ir natūralios visuomenės reakcijos į daugelį prievartos proveržių, kurie sukrėtmano šalies visuomenės nuomonę, Italijos vyriausybėmėsi naujų saugumo priemonių. Manau, būtina griežtai atmesti bandymus tų, kurie šiuo metu Italijos Ministrų Taryboje ratifikuojamo saugumo priemonių paketo nuostatas apibrėžia kaip diskriminuojančias rasistines ir nesuderinamas su Bendrijos direktyvomis.
Griežtos priemonės dėl neteisėto apsistojimo., neturinčių vizų migrantų išsiuntimas ir griežtesnės bausmės nusikaltimų prieš visuomenę vykdytojams suderinamos su Europos teise. Italija yra ir išliks šalis, rengianti naują integracijos politiką, tačiau čia nebenorima toleruoti nelegalių migrantų buvimo.
Šalyje laukiami ES ir trečiųjų šalių piliečiai, besilaikantys taikaus bendro buvimo taisyklių. Europos Sąjunga ir jos 27 valstybės narės privalo atlikti savo darbą; privalu stebėti padėtį ir užtikrinti pagarbą pilietinėms teisėms visoje Europoje.
Claudio Fava
(IT) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, jums leidus, kalbėsiu faktų kalba. Esmta, kad Silvio Berlusconi vyriausybketina pakartotinai įtraukti rasės sampratą į Italijos teisės sistemą ir sparčiai veda Italiją į ES pakraštį bei nuolat pažeidžia steigiamuosius direktyvos 2001/38/EB principus, visų pirma pagrindinį laisvo asmenų judėjimo principą.
Šia prasme norėčiau paminėti du momentus: pirma, kaip matėme Neapolyje prieš keletą dienų, kai Kamora buvo paskirti teisėtvarkos pareigūnais ir užpuolvisus romų stovyklose mieste likusius Molotovo kokteiliais. Antra, kaip girdėjome iš L. Romagnoli, kuris pateikpasiūlymą, kurio kilmės negalima pagražinti. Šis pasiūlymas visiškai neoriginalus: atstatyti, kurti ar statyti valstybę ir jai priskirti visus romų tautybės piliečius. Kiek pamenu analogiškus pasiūlymus, dar XX a. 4-ajame dešimtmetyje nacistinėje Vokietijoje romų ir žydų atžvilgiu pateikJ. Goebbels prieš prasidedant karui kai romų ir žydų valstybę pakeitkrematoriumai. Būtent taip suprantu šiandienį pasiūlymą.
Romano Maria La Russa
(IT) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, šiandien planavau kalbėti tik kartą, tačiau po C. Fava pasisakymo kalbėsiu dar kartą. Ponia pirmininke, man tikrai tenka apgailestauti, tačiau manau, sprendžiant iš šiandieninių persekiojančių, kaltinančių ir baudžiamųjų pasisakymų, kad šias diskusijas sukėlvalstybės narės ir didžiąja dauguma išrinktos vyriausybės puolimas. Tenka apgailestauti, kad ji kalta tuo, kad nėra kairiųjų vyriausybė.
Anaiptol ne mūsų kaltė, kad romai Italijoje aptariami beveik išimtinai dėl vagysčių, plėšimų, vaikų grobimų, elgetavimo ir kitų nusikaltimų. Būtent toks yra susiformavęs romų įvaizdis Italijoje, kurį susikūrpatys romai, nepaisant kuo geriausių mūsų pastangų. Vis dar ieškau romų Italijoje (prašom pasakyti jei tokių pažįstate, kurie teisėtai dirba ir moka mokesčius).
Kalbėkime rimtai ir nekaltinkite manęs rasizmu. Aš viso labo ginu sąžiningus europiečius - patylėkite ir grįžkite į savo eilę! - ponia pirmininke, mane pertraukė. Kalbėkime rimtai, nekaltinkite manęs rasizmu. Aš viso labo ginu sąžiningus europiečius ir sąžiningus romus. Kiekviena valstybnarturėtų laikyti savo piliečių saugumą prioritetu, priešingu atveju piliečiai imsis teisingumą vykdyti patys.
Todėl pabaigoje norėčiau, kad Ispanijos EP nariai ir EP nariai susiimtų, patylėtų ir labiau apsitvarkytų savo kiemą.
Pirmininkas
R. M. La Russa ir M. Pannella: čia ne Italijos Parlamentas, prašome elgtis tinkamai - ar suprantate, prašome liautis rodžius gestus? Prašau liautis, kitaip pakviesiu valdytojus!
Csaba Sógor
(HU) Dėkoju, ponia pirmininke, liūdna pastebėti, kad po įvykių Tibete ir Kosove atsidūrėme Europos Sąjungos teritorijoje. Nepamirškime, kad romai yra Europos Sąjungos piliečiai. Jie yra ir ES piliečiai. Socialinės problemos ir ksenofobija visuomet susijusios. Būtų malonu, jei mūsų kolegos socialistai būtų taip pat pasisakę dar Walter Veltroni, socialistų ir buvusiam komunistų kandidatui į ministro pirmininko pareigas, einant mero pareigas ir reikalaujant deportuoti nepageidaujamus elementus bei painiojant romų tautybės gyventojus su rumunais.
Antra, nederėtų pamiršti, kad mažumų problema yra daugialypė: kalbama apie romus, naujus migrantus ir tautines mažumas, tačiau visos šios grupės panašios tuo, kad visos Europos Sąjungos šalys privalo su jomis susijusias problemas spręsti. Mažiausia, ką galime padaryti tai įsteigti, nuo 2009 m. žmogaus teisių komitetą mažumų klausimais ir užtikrinti suderintus teisės aktus visoje Europos Sąjungoje.
Pabaigoje norėčiau tik trumpai užsiminti apie prevencinę strategiją: ES vaidmuo neturi apsiriboti gaisrų gesinimu; būtina užimti poziciją ir reikalauti, kad Europa įmanoma tik užtikrinus socialinį saugumą, pagarbą pagrindinėms žmogaus teisėms ir kultūrinę ir teritorinę mažumų autonomiją. Dėkoju.
Enrique Barón Crespo
(ES) Ponia pirmininke, pirmiausia norėčiau padėkoti Komisijos nariui V. Špidla už aiškų pasisakymą ir už operatyvų Komisijos atsaką. Ponia pirmininke, leiskite pasisakyti buvusio Europos Parlamento nario, pirmojo Ispanijos romo ir Parlamento nario, išrinkto prieš penkiolika metų Juan de Dios Ramírez Heredia, vardu, kuris man atsiunttokio turinio laišką:
"Kaip jums puikiai žinoma, pastarieji įvykiai suteiktiek daug skausmo šimtams nekaltų romų šeimų, tapusių rasinės prievartos aukomis. Mes, Sąjungos romai, norime šių diskusijų, kad niekas negalėtų pamiršti mūsų pareigos bet kokia kaina ginti žmogaus teises ir besąlygišką teisės viršenybę politinėms aistroms.
Mes, Europos romai, tikime Europa. Romai labiausiai iš visų nuolat gynEuropą be sienų. Todėl manome, kad savavališkai nustatytos laisvo asmenų judėjimo Europos teritorijoje ribos reikštų didelį žingsnį atgal Europos integracijos, kurios taip siekiame, kelyje."
Pabaigoje, ponia pirmininke, norėčiau kreiptis į Komisijos narį V. Špidla, kuris kartu su pirmininko pavaduotoju F. Frattini prieš trejus metus Parlamente pateikplaną dėl teisėtos migracijos. Manau, kad pirmininko pavaduotojas F. Frattini tinkamai ėjo savo pareigas ir tikiuosi, kad jis taip pat padės spręsti padėtį Italijoje.
Magda Kósáné Kovács
(HU) Dėkoju, ponia pirmininke. Neapolyje laikinai valdymu pridengta socialintikroviškilo į paviršių pribloškiama jėga. 27 valstybes nares turinčioje Europoje šios problemos nebėra galimybės spręsti valstybės narės lygmeniu; būtina imtis daug sudėtingesnių Bendrijos veiksmų.
Problema nėra susijusi su tautų, ar senųjų ir naujųjų valstybių narių, ar net romų ir romams nepriklausančių gyventojų santykiais. Ši krizatskleidbeviltišką milijono Europos Sąjungos gyventojų padėtį; jie gyvena visuomenės pakraštyje, priemiesčiuose, varginami nedarbo, avarinės būklės būstuose, antisanitarinėmis sąlygomis ir nepastebimi kovoje dėl išlikimo be tinkamos paramos ar mokymo paslaugų.
Socialistų frakcija Europos Parlamente netylėjo. Jie ėmėsi veiksmų, o ne vien kalbų ir taip pat nurodė, kad vieningoje Europoje romų gyventojų kaltinimai dėl dabartinės visuomenės saugumo padėtis yra nepriimtini.
Nuo mūsų pačių priklauso suvokimas sprendžiant apie įvykius Neapolyje ir kitur ir galimybės geriausiai panaudoti turimus Bendrijos išteklius problemoms spręsti. Aš teikiu pranešimus Europos Parlamentui apie romų padėtį ir siūlau Komisijos nariui bendradarbiauti bei to paties prašau kitų Parlamento narių.
Giuseppe Gargani
(IT) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, atidžiai klausiausi visų diskusijų ir norėčiau pareikšti galutinę nuomonę.
Diskusijos didžiąja dalimi neprilygo Komisijos nario pranešimui ir neatsiliepta į M. Schulz raginimą nekreipti dėmesio į specifines konkrečios šalies (pirmiausia Italijos) problemas ar machinacijas ir nagrinėti bendras problemas, kurios, manau, visi sutiks, yra priėmimas ir solidarumas atvykstančių į skirtingas valstybes, romų, kurie susiduria su specifinėmis problemomis, tačiau kartu - saugumu ir teisėtumu, nes saugumas ir teisėtumas palaiko priėmimą ir solidarumą, kuriuos turime pasiūlyti.
Derėjo atsakyti Komisijos nariui, paklausiusiam, ką gali padaryti Komisija. Manau, kad E. Barón Crespo neseniai nurodė, kad Komisija su Parlamento parama gali išleisti gaires: Europos direktyvas, jas perkėlus. Kaip ir kalbant apie atliekas, taip ir sprendžiant trečiųjų šalių ir ES piliečių klausimą direktyva būtų tinkamas atsakymas, tačiau Parlamentas, Komisija ir Taryba nepasinaudojo savo solidarumu, apsiribojo diskusijomis dėl Italijos, todėl manipuliuojama, o vyriausybeina pareigas vos kelias valandas, kelias dienas.
Jei, priešingai visas Parlamentas dėmesį skirs solidarumui (kaip ragina ir Komisijos narys), tuomet, manau, pavyktų rasti sprendimus ir pasiekti rezultatus.
Ioan Mircea Paşcu
Ponia pirmininke, kai Rumunija dar buvo šalimi kandidate, mums asmenys, pvz., buvęs Komisijos narys F. Frattini skaitpaskaitas apie visišką būtinybę gerbti mažumų, taip pat ir romų teises.
Dabar esame nariai ir daugelis romų, Europos piliečių, įsikūrkitose šalyse, pvz., Italijoje, prisijungprie kitų ten gyvenančių romų, kai kurie gyvena jau 40 metų turinčiose stovyklose.
Sutinku, kad už padarytus nusikaltimus turi būti tinkamai baudžiama. Tačiau visiškai nepriimtina skatinti agresyvių ir neigiamų jausmų prieš juos visus, taip pat pasitelkiant melagingus žiniasklaidos pranešimus. Jei toleruosime šį didžiulį esminių Europos vertybių pažeidimą, kuriomis taip mėgstame remtis ir užmerksime akis paprasčiausiai skatinsime blogesnę padėtį, kuri netrukus taps visiškai nevaldoma ir sukels neįsivaizduojamai neigiamas pasekmes visai Sąjungai.
Renate Weber
(RO) Manau, šias diskusijas galėjome pavadinti "sunkūs žmogaus teisių pažeidimai Italijoje", nes faktiškai nagrinėjamas Italijos vyriausybės neveiklumas, bendruomentapo netikėtinos prievartos auka, o tai tapo įmanoma dėl rasistinių dalies Italijos spaudos, kaip, beje, ir kai kurių aukščiausių politikų, pasisakymų, o tai mums primena blogiausius nesenos Europos istorijos laikotarpius.
Italijos vyriausybprivalo tirti šiuos prievartinius veiksmus, teisti jų vykdytojus, o Italijos teisingumo sistema turi atlikti savo darbą. Priešingu atveju Italijos vyriausybsunkiai pažeistų Europos Sąjungos sutarties 6 straipsnį. Nusikaltėliai, nevalstybiniai veikėjai privalo atsakyti Italijos teisingumo sistemai. Italijos vyriausybprivalo atsakyti Europos Sąjungai. Tai yra sutarties 6 straipsnio dvasia.
László Tőkés
(HU) Ponia pirmininke, iš apskaičiavimų galima teigti, kad Rumunijoje gyvena keletas milijonų romų tautybės piliečių, tačiau užuot kalbėję apie atsakingą socialinę ir mažumų politiką jų nepakeliamai padėčiai spręsti pasaulis paprastai sužino apie jų likimus iš sensacijų besivaikančios žiniasklaidos. Tapome to liudytojais, kai Rumunijos romai Italijoje padarnusikaltimus.
Tenka apgailestauti ir nerimauti dėl to, kad tik sukrečiantys įvykiai Italijoje pagaliau nusipelnEuropos Parlamento socialinio atsako. Dar labiau liūdina tai, kad kai kurios politinės jėgos šiuos įvykius traktuoja kaip kišimąsi į Italijos vidaus reikalus ir mėgina susikrauti politinį kapitalą iš romų klausimo.
Kita vertus, būtina prieštarauti prieš romus nukreipto jausmo naudojimui visuomenėje, siekiant skatinti prieš rumunus nukreiptas nuotaikas apskritai. Pirmiausia Italijoje susiklosčiusi padėtis nėra Italijos vidaus reikalas ir tai nėra išimtinai Rumunijos romų klausimas. Šis klausimas yra susijęs su visais romų gyventojais Europos Sąjungoje, todėl jis reikalauja ir pateisina daugiau nei atskirus ar simptominius veiksmus.
Giusto Catania
(IT) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, šiuo metu Italijoje vykdoma politinir žiniasklaidos kampanija siekiama kriminalizuoti migrantus ir romus. Nemažai Italijos EP narių šiandien atskleidtikruosius Italijos vyriausybės ketinimus, pvz., R. Fiore, M. Borghezio ir R. M. La Russa, kurie, kaip visi girdėjome, aiškiai pasakė, kad reikia sustabdyti Šengeno sutartį, kriminalizuoti neteisėtą migraciją ir išsiųsti visus romus: tai reikštų romų prilyginimą nusikaltėliams.
Matome tikrąjį Italijos vyriausybės veidą. Ši kampanija akivaizdi iš to, kad ką tik paskirtas specialus Komisijos narys romų klausimais. Po to sekromų apsuptis, užuot areštavus romų stovyklų Italijoje padegėjus. Panašius pasisakymus, kaip šiandien girdėjome dažnai, reiškįvairūs Italijos vyriausybės ministrai.
Būtent todėl, C. Muscardini, šiandien, o ne anksčiau vyksta šios diskusijos. Būtina pasakyti tik viena ir aš tuo pabaigsiu: Italijoje yra 200 000 romų. Iš jų - 80 000 yra Italijos piliečiai. Iš likusių 120 000, 50 000 yra gimę Italijoje. Suteikę pilietybę veikiausiai išspręstume didžiąją romų problemos Italijoje dalį.
Vladimír Špidla
Komisijos narys. - (CS) Ponios ir ponai, dėkoju už suteiktą žodį, pasiklausius jūsų diskusijų. Norėčiau labai trumpai paminėti keletą klausimų. Europos istorija pakankamai aiškiai rodo, kad rasizmas, etninneapykanta ir tolerancijos stoka visuomet, anksčiau ar vėliau, veda į tragediją. Tie, kad nesimoko iš istorijos, kartais tragediją išgyvena pakartotinai. Europa į istorijos pamoką turėtų atsakyti žmogaus teisių samprata. Žmogaus teisės yra nedalomos ir nusipelno apsaugos iš visų Europos konstitucinių sistemų, visose valstybėse narėse. To privalo laikytis visos valstybės narės ir imtis tinkamų priemonių šiai pareigai įvykdyti.
Šiame kontekste norėčiau paminėti dar vieną momentą. Šį rytą diskutavome skurdo ir socialinės atskirties tema. Neginčytina, kad skurdas Europoje tapo labai asmeninio pobūdžio ir itin priklausomas nuo asmeninių aplinkybių. Tai pasakytina su viena išimtimi. Jei asmuo priklauso romų mažumai, tai jis su keletu išimčių yra socialiai atskirtas ir vargšas, praktiškai visoje Europoje. Tai tikrovė. Kita vertus, akivaizdu, kad romų padėtis įvairiose šalyse skiriasi ir veiksmingais projektais ir metodais jų padėtį galima pagerinti. Diskusijos taip pat aiškiai parodė, kad maumų klausimas yra labai sudėtingas ir kaip sakiau anksčiau, jį privalo spręsti valstybės narės, nors tam tikras vaidmuo priklauso ir Europos Sąjungai ir Europos Komisijai. Todėl man malonu pasakyti, ponios ir ponai, kad jau birželio mėn. Tarybai pateiksime konceptualų dokumentą, kuriuo bus siekiama peržiūrėti mūsų iki šiol nepasiteisinusias politikos sritis. Deja, su tuo reikia sutikti ir šiam klausimui turime skirti pakankamai dėmesio.
Diskusijos taip pat aiškiai parodė, kaip lengva šiuos kraštutinius klausimus paversti politinėmis priemonėmis. Viena iš visų demokratinių jėgų pareigų yra užkirsti kelią šiam manipuliavimui, dėl kurio veiksmingai spręsti problemą tampa neįmanoma.
Ponios ir ponai, dėkoju už išsakytą nuomonę iš kurios aiškiai matyti daugelis šio klausimo aspektų. Galbūt pridurčiau dar vieną žodį: jūs išreiškėte daugelį skirtingų nuomonių, kurių daugeliui anaiptol nepritariu. Tai normalu, kaip ir jūs galbūt nesutinkate su mano nuomone. Tačiau girdėjome ir visiškai nepriimtiną nuomonę. Neprisimenu, kas šią nuomonę išsakė, bet manau, kad jūs taip pat ją pastebėjote.
Pirmininkė
Diskusijos baigtos.
Dėkoju, Komisijos nary, V. Špidla. Norėčiau, kad ši diskusija būtų aptarta ramiai išlaikant žmogiškumą ir orumą, kaip dažnai sako pirmininkas H. G. Pöttering.
L. Romagnoli, jūsų nepamiršau. Pateikėte asmeninį prašymą pagal Darbo tvarko taisyklių 145 straipsnį, todėl dabar, diskusijoms pasibaigus, jums suteiksiu galimybę pasisakyti. Turite vieną minutę. Tiesiog turiu jums priminti, kad, pagal Darbo tvarko taisyklių 145 straipsnį, negalite kalbėti diskusijose svarstytais klausimais, bet turite apsiriboti paneigdamas savo asmeniui skirtas ir diskusijų metu išsakytas pastabas.
Luca Romagnoli
(IT) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, manau, kad Parlamentas turėtų būti laisvų ir išauklėtų diskusijų vieta, tačiau tai neįmanoma, jei čia toleruojamas šiurkštumas ir galbūt visiškai nepagrįsti įžeidinėjimai.
Visuomet smerkiau ir smerkiu bet kokią prievartą ir diskriminavimą nepriklausomai nuo laiko ir formos, nukreiptą prieš asmenis ir bendruomenes; esu įsitikinęs, kad apsisprendimo laisvė, kurią suteikiame palestiniečiams, taip pat priklauso ir kitiems; būtent tai turėjau omenyje, kai išreiškiau savo nuomonę apie romus.
Apgailestauju, kad kažkas iškraipmano žodžius. Apgailestauju, kad kai kurie mano kolegos Parlamento nariai mane nepagrįstai pravardžiavo, kaip, neabejoju, sutiks visi mane pažįstantieji. Niekas nesiekia abejoti žmogaus teisėmis. Nesu rasistas ar ksenofobas, tačiau, ponios ir ponai, reikalauju teisės į socialinį tvarką, kurią turėtų ginti visi čia esantys ir Italijos teisę į visišką suverenumą.
Pirmininkė
Tai susiję su prašymu; šiuo metu tai tikrina sekretoriatas, nes nebuvo užsiminta apie prašymo pobūdį. Kaip žinote, nebuvo rezoliucijos ir nebuvo balsuojama.
Reinhard Rack
- (DE) Ponia pirmininke, visiškai suprantu, kad dažnai yra neįmanoma suteikti žodį visiems pagal "prašau žodžio" procedūrą.
Tačiau nesuprantu, kodėl reikėtų rinktis skiriant teisę kalbėti visoms frakcijoms. Tai reikšmingai iškraipo politinį svorį Europos Parlamente. Iš esmės tai reiškia, kad nedidelėms grupėms nuolat suteikiamas daug didesnis svoris. Tai teisėtai politinį susirūpinimą keliantis klausimas, tačiau darbo tvarkos taisyklėse to anaiptol nebuvo siekta.
Taip pat norėčiau paprašyti ateičiai, kad ateityje asmeniui užsiregistravus kalbėti pagal darbo tvarkos taisykles šiam asmeniui iš tiesų būtų sudaryta tokia galimybė.
Pirmininkė
Mums dar liko penkios minutės skirto laiko. Taip nusprendpirmininkų sueiga ir tai teisingas laiko tarpas. Tačiau jūsų pastabas pasižymėsiu.
Rašytiniai pareiškimai (142 straipsnis)
Titus Corlăţean
, raštu. - (RO) Paplitusi prievarta romų migrantų ir romų gyventojų Italijos atžvilgiu - tiesioginfašistinių - ekstremistinių kalbų pasekmė; jas skatino ir dešiniosios ir kraštutinės dešiniosios partijos neseniai Italijoje pasibaigusioje rinkimų kampanijoje.
Italijos valdžios institucijos privalo atsižvelgti į tai, o ketinami priimti teisės aktų pakeitimai privalo griežtai atitikti Europos normas; jais negalima numatyti kolektyvinio išsiuntimo ar toliau skatinti ksenofobinį požiūrį į Italijoje įsikūrusius Bendrijos piliečius.
Faktiškai, svarbiausios problemos nėra susijusios su nusikalstamumu. Tai susiję su asmenine atsakomybe, kurią turi sankcionuoti Italijos teisingumo sistema, Italijos įstatymų nustatyta tvarka. Svarbiausia - nuosekli integracijos į Italijos visuomenę politika ir Italijos valstybės parama, pasitelkiant šios srities Europos lėšas.
Tenka apgailestauti dėl ankstesnės liberalų vyriausybės Bukarešte ir Europos Parlamento ALDE frakcijos pozicijos; pastaroji atsisakpratęsti Rumunijos skirto Europos Komisijos nario mažumų klausimais Europoje (taip pat ir su romų gyventojais susijusiais klausimais).
Todėl Rumunija neteko svarbaus politinio sverto ir galimybės ieškoti Europos sprendimų romų gyventojų integracijos į Europos visuomenę klausimais.
Corina Creţu
raštu. - (RO) Džiaugiuosi Europos Parlamento sprendimu surengti diskusijas dėl romų bendruomenės padėties Italijoje. Tai rodo, kad klausimą pagaliau imta vertinti tinkamai - kaip Europos klausimą. Dėl romų klausimo sudėtingumo, konkretus istorinės padėties sprendimas galimas tik mobilizavus visos Europos Sąjungos energiją. Būtent todėl mums reikalinga strategija ir kontinentiniu lygmeniu suderinti veiksmai. Prašau Komisijos narių nedelsiant pasiūlyti darbo planą šiuo klausimu.
Taip pat manau, kad Europos forumuose būtina užimti tvirtą poziciją dėl Italijos valdžios institucijų supratimo apie kraštutinių priemonių įgyvendinimą. Klajoklių stovyklų padegimai, naktiniai reidai, areštai be orderio ir grasinimai mobilizuoti kariuomenę kovoje su nusikalstamumu atskleidžia skausmingą XXI a. nepakantumą ir rodo sunkią ES ateitį.
Priėmus teisės aktus dėl etninės ir rasinės neapykantos aplinkos, manau, ES privalo apsvarstyti galimybę priimti galimas sankcijas prieš pagrindines vieningos Europos vertybes pažeidžiančią vyriausybę.
Rovana Plumb
raštu. - (RO) Paskutiniai įvykiai Italijoje ir ksenofobindešiniųjų ir kraštutinių dešiniųjų partijų, sudariusių naują vyriausybę, atstovų pozicija prieš romus įrodo, kad, deja, 2008 m. Europoje pasitaiko fašistinių pasisakymų ir veiksmų.
Nusikalstamumą ir etninės kilmės sąsajos, politikų ir žiniasklaidos atliekamas romų tapatinimas su nusikaltėliais yra pavojingas, ir skatina mintį, kad visi nusikaltėliai yra romų kilmės. Baudžiamoji atsakomybyra asmeninio pobūdžio; ji vykdytina pagal Italijos valstybės įstatymus.
Prievartos prieš romus Italijoje (tiek žodžiais, tiek veiksmais) proveržis - Europos problema dėl galimų jos padarinių; sprendimą rastume tik Italijos valdžios institucijoms pasirinkus integracinę politiką romų atžvilgiu. Europos Sąjunga skiria daug lėšų šioms socialinės integracijos programoms finansuoti; Italijos vykdomosios valdžios institucijos gali ir turėtų jomis pasinaudoti.
Antra, Bendrijos vykdomosios valdžios institucijos turėtų imtis veiksmų dėl tam tikrų etninių kategorijų diskriminacijos Italijos darbo rinkoje, nes šiuo metu Italijai dar toli iki visiško užimtumo.
Theodor Dumitru Stolojan
, raštu. - (RO) Džiaugiuosi Europos Komisijos išreikšta pozicija, išsakyta Europos Komisijos nario Vladimír Špidla lūpomis, ir pasmerkiant prievartą romų atžvilgiu, nepriklausomai nuo jų buvo vietos.
Taip pat pabrėžiu Europos strategijos dėl romų tautybės gyventojų įtraukimo į jų gyvenamų Europos šalių ekonominį, socialinį ir politinį gyvenimą poreikį.
Nesant tokios Europos strategijos, kiekviena šalis mėgins spręsti su savo romų gyventojais susijusias problemas atskirai, ir kartais gali būti pasirinktos su pagrindinėmis žmogaus teisėmis ir laisvu gyventojų judėjimu Europos Sąjungos teritorijoje nesuderinamos politikos sritys ir priemonės. Todėl primenu Europos Komisijai, kad 2007 m. lapkričio mėn. Europos Parlamentas patvirtino rezoliuciją dėl Europos strategijos romų klausimu.
Mano šalyje, Rumunijoje, dedamos didžiulės pastangos romams įtraukti. Rezultatai jau matyti, tačiau reikia daugiau laiko vykdomų programų veiksmingumui įvertinti. Iš šių programų pirmiausia paminėtinas romų gyventojų mokymas pareigoms viešojo administravimo srityje ir policijoje užimti, mokyklos nelankančių romų vaikų skaičiaus mažinimas ir jų integravimas į universitetus.
Silvia-Adriana Ţicău
, raštu. - (RO) Vienas pagrindinių Europos Sąjungos principų - laisvas asmenų judėjimas. Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvturėtų užtikrinti saugumą ir pirmiausia pagarbą visų Europos piliečių žmogaus teisėms.
Dabartinromų padėtis Italijoje verčia abejoti būtent bendrosiomis pagrindinėmis vertybėmis - Europos Sąjungos pagrindu. 2007 m. gruodžio 14 d. pasirašyta ir priimta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartija. Europos Sąjungoje pripažįstamos Chartijoje įtvirtintos vertybės, o 6 straipsnyje teigiama, kad "Sąjunga remiasi nedalomomis, universaliomis žmogaus orumo, laisvės, lygybės ir solidarumo vertybėmis" ir "Įsteigdama Sąjungos pilietybę ir kurdama laisvės, saugumo ir teisingumo erdvę, savo veikla ji orientuojasi į asmenį". Be to, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 19 straipsnyje tiesiogiai nurodyta, kad kolektyviniai ištrėmimai draudžiami.
Prašau Italijos vyriausybės užtikrinti Italijoje gyvenančių romų tautybės piliečių teisių laikymąsi ir šių asmenų saugumą. Prašau Italijos vyriausybės imtis veiksmų, nukreiptų prieš bet kokios formos diskriminaciją dėl tautybės ar etninės kilmės.
Prašau Komisijos, Sutarčių saugotojos, imtis griežtų sankcijų dėl pagrindinių Europos piliečių teisių pažeidimo ir neleisti priimti įstatymus ar imtis veiksmų, ribojančių laisvą asmenų judėjimą.
