

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om forberedelse af Det Europæiske Råds møde (Bruxelles, den 4. og 5. november 2004).
Minister Nicolaï har ordet på vegne af Rådet.
Nicolaï,
    Hr. formand, den 5. november afholder Det Europæiske Råd sit første møde under det nederlandske formandskab. Sidst Det Europæiske Råd mødtes under nederlandsk formandskab, var i juni 1997, hvilket som bekendt resulterede i Amsterdam-traktaten.
Ambitionerne er ikke så store denne gang. Men det overrasker nok ikke nogen, at flere af de vigtigste emner, der skal drøftes på Det Europæiske Råds kommende møde, er de samme som for syv år siden. Som følge af proceduren for godkendelse af Maastricht-traktaten - der havde medført problemer i visse medlemsstater - blev spørgsmålet om, hvordan Unionen kunne nærme sig borgerne, tilføjet som et punkt på dagsordenen i 1997. Dette spørgsmål er forsat lige relevant. På det kommende topmøde vil vi desuden drøfte borgernes engagement i EU.
De øvrige vigtige emner til behandling i Det Europæiske Råd er for det første et nyt flerårigt program for retlige og indre anliggender, for det andet forberedelsen af Lissabon-strategiens midtvejsrevision og det luxembourgske formandskab næste år og for det tredje forbindelserne udadtil.
Jeg vil indlede med samarbejdet inden for de retlige og indre anliggender. Det er et yderst vigtigt punkt på dagsordenen for dette møde i Det Europæiske Råd. I løbet af de sidste fem år er der med udgangspunkt i programmet fra Det Europæiske Råd i Tampere udført et stort stykke arbejde for at skabe et europæisk område med fred, frihed og retfærdighed. EU har styrket samarbejdet mellem medlemsstaternes retlige myndigheder og politimyndigheder og udviklet en politik vedrørende asyl, migration og eksterne grænser, men arbejdet er ikke afsluttet. De problemer, Unionen står over for, er i vid udstrækning af grænseoverskridende karakter, nemlig terrorisme, organiseret kriminalitet og tilstrømning af asylansøgere og illegale indvandrere. Desuden har angrebene den 11. september 2001 i New York og den 11. marts 2004 i Madrid mere end nogensinde før vist, hvor overordentligt store udfordringer der er forbundet med at forbedre borgernes sikkerhed. Samtidig skal Unionen sikre, at borgerne kan bevare deres grundlæggende friheder og rejse frit inden for Unionens grænser.
Rådet har derfor udarbejdet programmet for de kommende fem år på grundlag af den evaluering, Kommissionen forelagde i juni. Det nye flerårige program - også kaldet Haag-programmet - bygger på Tampere-programmet. Ministrene med ansvar for retlige og indre anliggender har de sidste to dage foretaget en mere indgående drøftelse af programmet i Luxembourg. Der er skabt bred enighed i Rådet om programmets indholdsmæssige del. Derimod kan det blive nødvendigt at gøre spørgsmålet om kvalificeret flertal og fælles beslutningstagning i asyl- og indvandringssager til genstand for yderligere drøftelser i Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser).
Et andet punkt, der blev drøftet, var den fælles asylordning. Det ser ud til, at man er nået frem til et fornuftigt kompromis i denne sag. Det er hensigten, at Det Europæiske Råd opstiller det flerårige program. Haag-programmet er baseret på forfatningstraktaten, men foregriber den ikke. Det er formandskabets mål så vidt muligt at lade det flerårige program udnytte de muligheder, der eksister i den nuværende traktat.
Blandt det nye flerårige programs øvrige aspekter kan nævnes bekæmpelse af ulovlig indvandring, styrkelse af partnerskaber med tredjelande, en fælles visumpolitik, der fastlægger de grundlæggende principper for integration af indvandrere, effektiv grænsekontrol, hurtig udveksling af oplysninger mellem retsmyndigheder, politi og sikkerhedstjenester, bekæmpelse af terror og skabelse af et virkeligt europæisk retsrum. Disse aspekter er alle væsentlige bestanddele af et mere sikkert Europa, hvor der kan herske retssikkerhed, og hvor det enkelt individ kan føle en reel frihed. Ifølge planen skal Det Europæiske Råd anmode Kommissionen om at forelægge en handlingsplan i 2005 med forslag til foranstaltninger og tidsfrister for det flerårige programs gennemførelse.
Det andet emne er forberedelsen af Lissabon-strategiens midtvejsrevision. Afgørende aspekter af Lissabon-strategien vil som bekendt blive taget op til drøftelse under det luxembourgske formandskab. Rådets forårsmøde i marts 2005 vil skulle behandle midtvejsrevisionen af Lissabon-strategien. Det nederlandske formandskab ønsker at bidrage til, at dette vigtige forårsmøde bliver en succes. Den 4. november vil Det Europæiske Råd behandle rapporten fra Wim Koks arbejdsgruppe. Det Europæiske Råd kan derefter henstille, at Kommissionen og Rådet bruger Kok-rapporten som udgangspunkt for forberedelsen af Rådets forårsmøde.
Under en middag for stats- og regeringscheferne vil der blive afholdt en uformel drøftelse om offentlig støtte til en reform af medlemsstaternes økonomi med titlen Drøftelsen vil blive indledt af den tyske kansler, den finske statsminister og den slovakiske premierminister. De vil delagtiggøre Rådets øvrige medlemmer i deres erfaringer på området. Den nye kommissionsformand vil derefter kort redegøre for sit syn på Lissabon-strategiens fremtid. Arbejdsmarkedet parters betydning for Lissabon-strategiens gennemførelse vil også blive behandlet på dette møde i Det Europæiske Råd. Inden Det Europæisk Råd vil der blive afholdt et trepartstopmøde med arbejdsgivere og arbedstagere på europæisk plan.
Som jeg nævnte i min indledning, vil vi også fokusere på borgernes engagement i EU. Efter den skuffende valgdeltagelse ved det sidste valg til Europa-Parlamentet vedtog Det Europæiske Råd i juni, at det var på tide at tage dette emne op igen. Som en forberedelse af drøftelserne i Det Europæiske Råd organiserede formandskabet et uformelt møde mellem ministrene med ansvar for europæiske anliggender den 5. oktober, der udelukkende omhandlede mulighederne for at øge borgernes engagement i Europa. Mødet fokuserede på de kommende ratificeringsprocedurer i medlemsstaterne, som kræver folkeafstemning i mindst 10 lande. Resultatet af dette møde skal danne grundlag for drøftelserne i Det Europæiske Råd.
Det tredje emne, Det Europæiske Råd tillægger stor betydning, er de eksterne forbindelser. Fire temaer vil blive drøftet. For det første situationen i Irak, idet Det Europæiske Råd vil behandle en pakke af foranstaltninger til støtte af Iraks overgangsregering. Denne pakke vil formelt blive forelagt under en arbejdsfrokost med den irakiske premierminister Allawi. Pakken vil forhåbentlig indeholde en politisk hensigtserklæring om etablering af forbindelser med EU såvel som en række specifikke foranstaltninger til støtte af den irakiske overgangsregering. Jeg tænker i denne forbindelse på EU's støtte til valget i begyndelsen af det nye år, aktiviteter vedrørende civil krisestyring - såsom uddannelse af politi - og kapacitetsopbygning inden for retsvæsenet. Dette vil ikke blot vise, at EU står samlet, hvilket er umådeligt vigtigt efter det sidste halvandet års begivenheder, men det vil også give os mulighed for aktivt at bidrage til en virkelig forbedring af situationen i Irak.
Det Europæiske Råd vil også beskæftige sig med situationen i Mellemøsten. Vi vil undersøge, hvordan EU yderligere kan fremme fredsprocessen på kort og mellemlang sigt på baggrund af den politiske afgørelse, der er truffet i Israel, med planer for en tilbagetrækning fra Gazastriben. Det er endnu for tidligt at udtale sig om resultatet af denne drøftelse. For mit eget vedkommende fastholder jeg de fem nøglepunkter, der blev opstillet på Det Europæiske Råd i marts.
Det Europæiske Råd vil også kort drøfte Iran. Det internationale samfund, der omfatter EU, bør fortsat i fællesskab lægge pres på Iran og kræve, at landet fuldstændigt indstiller al berigelse af uran og forbedrer menneskerettighedssituationen. I denne forbindelse vil mødet i IAEA's bestyrelse den 25. november udgøre et vigtigt pejlemærke.
Endelig vil vi overveje situationen i Sudan, især i Darfur. Vi bør lægge pres på alle parter for at opnå fremskridt i de forskellige fredsprocesser. Vores udgangspunkt er fortsat, at hvis ikke der sker tilstrækkeligt store fremskridt, vil der klart kunne blive tale om at træffe passende foranstaltninger - herunder sanktioner. Rådet vil også drøfte muligheden for positive foranstaltninger, herunder EU's støtte til den nyligt vedtagne udvidelse af Den Afrikanske Unions repræsentation i Darfur.
Det var en oversigt over det forestående møde i Det Europæiske Råd, som vi er i fuld gang med at forberede. Formandskabet vil redegøre for topmødets resultater under mødeperioden i november.
Verheugen,
    Hr. formand, hr. formand for Rådet, mine damer og herrer, jeg ville egentlig have indledt min tale med ordene "I næste uge vil vi have en ny Kommission", men det vil jeg lade være op til Dem at afgøre i dag ...
... og sige, at uanset hvad der sker i dag, så står vi over for at skulle have en ny Kommission. Den nuværende Kommissions embedsperiode udløber, og den nye Kommissions embedsperiode vil begynde. Men det betyder ikke, at der er en helt ny politik under opsejling. Tværtimod, uanset hvilken afgørelse De måtte træffe, så vil der være kontinuitet i de overordnede retningslinjer for den europæiske politik. Det er vigtigt at understrege, at der ikke er uenighed om de store emner, som Europa står over for i dag, og at den europæiske politik fortsat vil være pålidelig, stabil og konstant, også når den nye Kommission er tiltrådt.
Det var med det i tankerne, at hr. Barroso, som De allerede har valgt som formand for Kommissionen, i går morges bekræftede, at den næste Kommission i helt samme grad som den nuværende går ind for at skabe et konkurrencedygtigt Europa og for at gøre den europæiske økonomi mere konkurrencedygtig. Lissabon-strategien var og er central i disse bestræbelser, og det skal den fortsat være, med alle dens væsentlige komponenter intakte. En ændring er dog væsentlig i én henseende, og det er, at vi ikke kan nøjes med at lægge planer eller udvikle ambitiøse perspektiver, vi må også arbejde seriøst og hårdt på at gennemføre disse planer og ambitioner, hvormed jeg mener virkelig at puste liv i denne Lissabon-strategi.
Et andet væsentligt punkt, som den udpegede formand fremhævede, er skabelsen af et sikkert Europa, et som koncentrerer sig om borgernes behov. Vi ønsker et Europa, som styrker sine eksterne forbindelser til alle vigtige partnere, navnlig til fremtidige medlemsstater og til sine naboer generelt.
De emner, som Det Europæiske Råd vil behandle i næste uge, er meget nært forbundet med disse spørgsmål. Jeg vil gerne fremhæve de vigtigste punkter med en særlig reference til Lissabon-strategien og det nye program til styrkelse af retfærdighed, frihed og sikkerhed.
Kommissionen bifalder i høj grad midtvejsrevisionen af Lissabon-strategien, som nu går ind i sin afgørende fase. Ekspertgruppen ledet af den tidligere nederlandske premierminister Wim Kok vil fremlægge sin rapport i næste uge. Kommissionen går ud fra, at den på grundlag af denne rapport vil få mandat til at udarbejde konkrete forslag til denne midtvejsrevision som forberedelse til Rådets forårstopmøde. Det er en tidshorisont. Det er her, at vi har mulighed for at få Lissabon-strategien på rette spor. Det skal ikke opfattes, som om der ikke er sket noget i de sidste fem år, men der er ingen grund til at snakke uden om den kendsgerning, at der ikke er sket tilstrækkeligt, og Kommissionen er meget foruroliget over at konstatere, at den ene medlemsstat efter den anden frem for alt ikke har opbudt tilstrækkelig energi til at omsætte disse løfter til handling. Det må der ændres på nu. Kommissionen er fortsat villig til nøje at overveje alle muligheder for, hvordan der rent faktisk kan sættes skub i processen, og hvordan den kan overvåges bedre.
Kommissionen tror, at EU nu virkelig må fokusere på vækstaspektet. Europa har uden tvivl brug for en dynamisk og varig vækst for at skabe større beskæftigelse og dermed sikre vores socialmodel. Det kræver flere iværksætterinitiativer, større villighed til at være innovativ og øget investering i forskning og uddannelse. Vi må gennemføre de reformer i Europa, som styrker den økonomiske dynamik.
For at blive et ægte videnbaseret økonomisk område, som kan klare sig i den stadig hårdere internationale konkurrence, må Europa spille sine trumfer ud på områder som uddannelse, ekspertise og teknologisk udvikling. Lad mig gentage helt tydeligt, at skabelsen af et mere dynamisk og konkurrencedygtigt Europa skal gå hånd i hånd med bevarelsen af den europæiske socialmodel. Vi vil kun kunne opretholde denne model i et dynamisk og mere konkurrencedygtigt Europa. Vi må ikke glemme, at nogle af vores medlemsstater stadigvæk er langt fra at have en virkelig tilstrækkelig socialsikringsordning. Konkurrenceevne, samhørighed og solidaritet skal fremmes parallelt, så at sige i takt med hinanden. Midtvejsrevisionen af Lissabon giver os mulighed for at nå disse mål.
I den forbindelse vil jeg gerne gøre opmærksom på, at Kommissionen i uformindsket omfang bestræber sig på at forbedre lovgivningsarbejdet, dvs. at gøre det enklere og mere forståeligt og navnlig at lægge mere vægt på en så bred vurdering af virkningerne som muligt, så det bliver synligt, hvad der sker med de dele af samfundet, som bliver berørt af den lovgivning, vi laver, navnlig økonomien og virksomhederne.
Formandskabet har prioriteret tiltag, der tager sigte på at forenkle og forbedre vurderingen af virkningerne og måle de administrative udgifter. Disse tiltag støtter Kommissionen uforbeholdent. Vi deltager i arbejdet med disse tiltag, og vi bifalder det arbejde, som ekspertgruppen med repræsentanter for Parlamentet, Kommissionen og Rådet gør for at forbedre lovgivningsarbejdet.
Hvad området frihed, sikkerhed og retfærdighed angår, vil Det Europæiske Råd som opfølgning på Tampere-programmerne vedtage et flerårigt program, som vil fastlægge, hvad EU gør på dette område i de kommende år. Siden Tampere har vi skabt grundlaget for et fælles område med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Det nye Haag-program vil fortsætte disse bestræbelser med samme vision og fornyet vilje til samarbejde med en udvidet Union og en Union under udvidelse, der bygger på de grundlæggende værdier som retfærdighed, frihed og sikkerhed for alle borgere.
Siden Tampere har vi tilpasset vores prioriteringer, så der tages højde for de mange tragiske begivenheder og forfærdelige ugerninger, som vi har været vidne til i de seneste år. Det er nu i stor udstrækning accepteret, at medlemsstaterne ikke kan håndtere disse udfordringer alene. Hvis det skal lykkes os, må vi fortsat samarbejde inden for EU's rammer.
Et andet vigtigt element var den gradvise udvikling af en ny politik om grundlæggende rettigheder. Optagelsen af chartret om grundlæggende rettigheder i forfatningstraktaten, den kommende tiltrædelse af den europæiske menneskerettighedskonvention, udviklingen af mekanismer i henhold til artikel 7, vedtagelsen af antidiskriminationsdirektiverne - det har alt sammen haft en effekt på EU og afspejles på alle områder af Unionens politik. Ligesom vi inden for den økonomiske politik af egen kraft søger at blive det stærkeste økonomiske område i verden, så bør vi også være ærgerrige nok til at sætte alt ind på at blive det område i verden, der har de stærkeste garantier på menneskerettighedsområdet. Disse elementer minder os om, at vi må finde den rette vej mellem behovet for og retten til frihed på den ene side og sikkerhedsaspektet på den anden.
Hvad sikkerheden angår, så har begivenhederne i de seneste år tvunget os til at prioritere terrorbekæmpelse. Selv om vi ikke må lade os aflede af det, så må vi ikke glemme behovet for at fortsætte den effektive forebyggelse og bekæmpelse af alle alvorlige former for organiseret kriminalitet, og det tages der højde for i det nye program. Med henblik på den praktiske gennemførelse bifalder Kommissionen Rådets beslutning om at indføre proceduren med fælles beslutningstagning for de sektorer, der er omfattet af afsnit IV i Nice-traktaten, og den vil fremlægge en årlig statusrapport om resultaterne og måden, hvorpå det virker i praksis.
Det Europæiske Råd vil i næste uge også beskæftige sig med, hvordan Europa kan formidles i forhold til borgerne. Det er en opgave, som jeg ikke behøver at uddybe her i Parlamentet, fordi De alle beskæftiger Dem med denne opgave dagligt, og jeg er sikker på, at vi alle er enige om, at kommunikationen kan forbedres, og at det må prioriteres meget højt. Der er en kendelig kløft mellem de europæiske institutioner og borgerne, og den må vi lukke. Jeg tror, at ratificeringen af forfatningstraktaten i alle medlemsstaterne vil være en god lejlighed til at diskutere Europa med borgerne og inddrage dem i de politiske processer. Mens ratificeringsprocessen fortsat er et nationalt anliggende, så vil Kommissionen, mens processen løber, kommunikere mere med folk for at hjælpe alle de steder, hvor der er behov for informationer om forfatningen eller for at forklare fordelene ved den for EU. En sådan kommunikationsoffensiv kan selvfølgelig kun gennemføres i tæt samarbejde og partnerskab med Europa-Parlamentet.
Lad mig slutte med at sige lidt mere om udvidelsen. Det Europæiske Råd vil i de kommende uger ikke træffe afgørelse om Kommissionens seneste redegørelser, de vil blot blive drøftet og præsenteret. Parlamentet har allerede modtaget de forslag, som Kommissionen godkendte i begyndelsen af måneden, og jeg tror, at vi, hvad udvidelsen angår, er nået til et meget vigtigt punkt. Vi kan allerede i dag med rimelig stor sikkerhed forudsige, at den femte udvidelse, som planlagt, vil være afsluttet i 2007 med Rumæniens og Bulgariens tiltrædelse. Vi kan forudsige temmelig præcist, at vi vil indlede forhandlinger med Kroatien i starten af næste år, og vi ved, at der i slutningen af indeværende år skal træffes den store og vidtrækkende afgørelse, om der indledes forhandlinger med Tyrkiet eller ej. Lad mig her blot sige, at Kommissionen har bestræbt sig på at stille et konsensusorienteret forslag, hvori der er taget store hensyn til de diskussioner, der har været i medlemsstaterne, og til det, der er blevet diskuteret i Parlamentet - i hver eneste af Parlamentets grupper. Det var også hensigten, at forslaget skulle tage så stor højde for folks tanker og idéer som muligt, men også for deres bange anelser og bekymringer, som vi deler. Kommissionen er derfor overbevist om, at de forslag, den har stillet, udgør et godt grundlag for de afgørelser, der skal træffes.
Kommissionen tror, at Det Europæiske Råd i næste uge vil være en glimrende mulighed for både at demonstrere kontinuitet i den europæiske politik og en ny dynamik.
Thyssen (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. formand for Rådet, kære kolleger, et af de vigtigste emner for Det Europæiske Råd i næste uge er naturligvis rapporten om midtvejsrevisionen af Lissabon-processen. Nøgleordene, når det gælder Lissabon-processen, er, som næsten alle ved, vækst, konkurrenceevne, viden, økonomi, beskæftigelse og bæredygtig udvikling. Alle taler om processen, alle står bag den, men resultaterne udebliver, eller de er i enhver henseende utilstrækkelige. Siden Lissabon-mødet har verden naturligvis undergået en vis forandring. Der er lande i Asien, som oplever voldsom vækst, og Unionen selv er blevet en del større. Vi har fået yderligere 10 lande med, og det gør ikke just opgaven nemmere. Vi har også erfaret - og kunne i foråret se det sort på hvidt - at medlemsstaterne ganske vist har accepteret Lissabon-direktiverne, men de viser langt mindre engagement, når det drejer sig om at omsætte dem til praksis. Vi må også konstatere, at de strukturelle foranstaltninger, der trænger sig på i medlemsstaterne, ikke iværksættes eller ikke iværksættes overalt, eller ikke iværksættes i tilstrækkeligt omfang overalt. Skal vi så opbløde Lissabon-ambitionerne, fordi de ikke kan opfyldes? Det er det modsatte, der er brug for. Det vil være bedre at styrke indsatsen. Jeg ønsker derfor også for det nederlandske formandskab, at det må være i stand til at sætte gang i en udvikling, der bringer diskussionen på ret kurs.
Spørgsmålet er naturligvis, hvordan vi når dertil, hvad der skal til. Der må efter vores opfattelse afgjort ikke ske det, at man opbløder stabilitets- og vækstpagtens krav. Der må afgjort heller ikke ske det, at vi, når vi skal drøfte de finansielle overslag, begrænser vores eget råderum så meget, at det egentlig bliver ikke-eksisterende. Det, vi fra EU's side til gengæld skal gøre, er at lette udviklingen, og til det formål er der behov for mange ting og også mulighed herfor. Jeg har altid spurgt mig selv, om medlemsstaterne ikke kunne forpligte sig over for hinanden på en sådan måde, at de kunne anvende denne forpligtelse som en ekstern faktor, de kan inddrage, når de på den indenrigspolitiske scene savner mod til at gøre det fornødne, og når de endnu en gang forledes til at udskyde det, de skal gøre, endnu et år. Det var en hjælp, da vi skabte Den Økonomiske og Monetære Union, og det kan også være en hjælp nu.
Burde vi ikke også i fællesskab gøre en indsats for at tale om Lissabon-processen på en anden måde, for at formidle den til borgerne på en anden måde? Det kan også fremme sagen betragteligt, hvis vi ændrer vores ordvalg. Vi taler altid om vækst og konkurrenceevne, men vi kunne også tale om velfærd for flere og bedre muligheder for gode job. Vi taler om befolkningens aldring som problem, men vi kunne også tale om perspektivet i et længere og bedre liv. Vi bør foretage en finpudsning af budskabet, men vi bør også sørge for en god budbringer, hvilket vi også har savnet de seneste år. Jeg håber, at vi får en ny kommissionsformand, som også påtager sig den del af sit hverv. Det er der brug for. Det kan bidrage til at fremme en proces som Lissabon-processen. Det er vores opgave, og vi bør alle bidrage hertil. Kære kolleger, har De planer om nu om lidt at stemme imod den indstillede Kommission, beder jeg Dem tænke på, at det også vil medvirke til yderligere at forhale Lissabon-processens videre udvikling, og det er ikke, hvad der er brug for. Hr. formand for Rådet, jeg ønsker Dem held og lykke.
Van den Berg (PSE ),
   Hr. formand, det nederlandske formandskab giver anledning til bekymring hos Socialdemokraterne. Vi frygter, at Europa under Deres formandskab trænges yderligere op i en konservativ krog, og at Lissabon-dagsordenen dermed i virkeligheden ombyttes med en højreorienteret dagsorden. Det betyder krav om, at der skal arbejdes mere og i længere tid for samme løn, i stedet for at imødegå den globale konkurrence ved at bevare beskyttelsen og gribe produktionen an på en mere hensigtsmæssig måde, ved at øge investeringerne i mennesker og i vidennetværk og også skabe plads hertil på statsbudgetterne. Det ville efter vores opfattelse vidne om det sociale Europa. Det kan ikke undre, at Dronning Beatrix i går udtalte her i Europa-Parlamentet, at hun savner ildhu i Europa.
Samtidig finder vi det bekymrende, at De er fraværende i afgørende øjeblikke i forbindelse med det politiske drama, der her til morgen når sit højdepunkt. Mens regeringschefer som Verhofstadt i Belgien og Persson i Sverige i utvetydige vendinger har givet udtryk for, at de ikke vil have en person som Buttiglione hverken i deres eget lands eller Europas ledelse, vægrer formandskabet sig ved at sende et signal til formanden for Barroso-Kommissionen om, at han må bøje sig og efterkomme det klare ønske, som et flertal af Europa-Parlamentets medlemmer har giver udtryk for. Ja, minister Bot har endog udtalt, at han fuldt og helt støtter Buttiglione. Mens det nederlandske formandskab udtaler sig klart og tydeligt om skatte- og afgiftslettelser og besparelser, er det fraværende, når det gælder den indstillede kommissærs udtalelser, som udgør en trussel mod europæiske normer og værdier. De normer og værdier, De selv taler så varmt for.
Netop nu, hvor borgerne synes grebet af politisk lidenskab, er det nederlandske formandskab fraværende, i går morges endog fysisk fraværende. Det nederlandske formandskab er, uagtet dets tekniske kompetence, politisk splittet internt, og dets gennemslagskraft svækkes kraftigt derved. Europa har fortjent bedre. Europa har fortjent et mere socialt, et stærkere og først og fremmest et mere demokratisk udtryk. Vi opfordrer det nederlandske formandskab til i højere grad at vise profil og markere sig politisk. Det har de europæiske borgere krav på. I første omgang drejer det sig om en klar udtalelse fra Rådets side med opfordring til hr. Barroso om at imødekomme Europa-Parlamentets krav. Eller er Deres ord om et stærkt Europa-Parlament i virkeligheden kun tomme ord. De har valget.
Watson (ALDE ),
   Hr. formand, i betragtning af de seneste begivenheder har Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa nydt den underspillede måde, hvorpå formanden forelagde Rådets nærmest barokke dagsorden. Det var virkelig en udsøgt fornøjelse at høre talen blive holdt med 33 omdrejninger i minuttet.
Dette Råd vil arbejde sig gennem resultaterne i Kok-rapporten om genoplivning af Lissabon-dagsordenen. Den foreløbige udgave af rapporten tyder på, at der er tale om et overraskende sammenhængende stykke arbejde. Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa glæder sig over planerne om en fornyelse af Lissabon-dagsordenen, som kan sikre en mere strømlinet og fokuseret proces. Jeg skal i forbifarten bemærke, at Kok-rapporten dæmper vores ordvalg lidt, idet der i stedet for "verdens mest konkurrencedygtige videnbaserede økonomi" nu tales om "blandt verdens bedste". Jeg ser ikke dette som en nedskrivning af vores ambitioner. Lissabon-dagsordenen bør ikke fokusere på international benchmarking. Målet er at nå frem til bæredygtig velstand og bedre livskvalitet for Europas borgere på en måde, der afspejler den europæiske livsstils iboende potentiale og enestående dynamik, og ikke at nå et bestemt nationalt slutresultat før Kina eller USA.
I Kok-rapporten understreges det med rette, at der bør sikres en bedre samordning mellem EU's medlemsstater. Vi kan ikke køre et fælles marked uden en fælles mentalitet. Hvor mange europæiske stater tilrettelægger deres nationale økonomiske politik under hensyntagen til Lissabon-dagsordenen? Ikke mange. Ikke nok.
Det væsentligste denne weekend er, at Kok-rapporten ikke bliver en erstatning for en samordnet indsats fra Rådets side. De kan hilse den velkommen, godkende den, gentage Deres forpligtelse over for den, men bør for EU's skyld frem for alt omsætte den til virkelighed.
Rådet skal også behandle den flerårige dagsorden for retlige og indre anliggender, Tampere+, som hr. Verheugen omtalte. Målet er en fornyet bekræftelse af det meget vidtrækkende anvendelsesområde, der er fastsat for EU's politik for retlige og indre anliggender. Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa finder det glædeligt. Ikke desto mindre har Europa ændret sig siden Tampere, og det bør den nye dagsorden afspejle. Aldrig før har Europa haft så stort et behov for en afbalanceret og liberal tilgang til indvandring- og asylspørgsmålet. Vi bør modsætte os visse regeringers klare ønske om at outsource vores internationale retlige forpligtelser over for flygtninge og asylansøgere til stødpudestater uden for vores egne grænser.
Tampere+ er også ensbetydende med efter-Madrid. Kampen mod terror og det umiddelbare behov for et bedre retligt samarbejde og politisamarbejde bør prioriteres. Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa vil være særdeles agtpågivende for at sikre, at de foranstaltninger, der skal øge sikkerheden i Europa, ikke underminerer vores grundlæggende rettigheder. Unionen vil snart få en ny lovgivning om retsplejegarantier og forsvarets rettigheder, og vi må erindre Rådet om, at disse rettigheder er ufravigelige. Vi ønsker desuden et tilsagn om en ny tredje søjle inden for databeskyttelse, som kan sikre Europas borgere databeskyttelse i hele EU. Disse rettigheder bør udgøre hovedhjørnestenen i den nye dagsorden.
I går omtalte jeg Rådet som den usynlige elefant. Nu står jeg over for elefanten, og jeg håber, at den vil høre på, hvad Parlamentet siger i dag, reflektere over vores rettigheder og den måde, vil vælger at udøve dem på, og respektere Europa-Parlamentets beføjelser uanset udfaldet af dagens afstemning.
Frassoni (Verts/ALE ),
   Hr. formand, kære kolleger, først vil jeg gerne stille to spørgsmål til formandskabet. Det ene spørgsmål drejer sig om dagen i går. Jeg kunne godt tænke mig at vide, hvad der var så presserende for formandskabet, at det ikke kunne være til stede i Parlamentet. Efter min mening havde Deres tilstedeværelse været vigtig og absolut velkommen i den type forhandling, der fandt sted i går. Det andet spørgsmål drejer sig om Lissabon-strategien. Inden jeg kommer ind på strategiens indhold, kunne jeg godt tænke mig at vide, hvordan formandskabet agter at tilrettelægge forbindelserne mellem de tre rapporter på højt plan, der er blevet udarbejdet for nylig, nemlig Strauss-Kahn-rapporten, Sapir-rapporten og den seneste Kok-rapport. Det er nemlig mere eller mindre de samme ting, der står i disse tre rapporter, men det fremgår ikke klart, hvilke forbindelser der er mellem dem, og ikke mindst hvordan der bliver fulgt op på dem. Jeg ville gerne have formandskabet til at sige noget om disse to punkter.
Til gengæld har jeg tre bemærkninger til Kok-rapportens indhold og planerne for Lissabon-strategiens fortsættelse. For det første er der, når man taler om den europæiske socialmodel, en tendens til - i det mindste i forbindelse med debatten om Lissabon-strategien i disse tre rapporter - at man udelukkende koncentrerer sig om levestandarden og det indkomstniveau, der skal sikres. Efter vores mening er dette dog en yderst begrænset opfattelse af den europæiske socialmodel, som også omfatter den måde, man lever på, dvs. de solidaritetsmodeller, der eksisterer i Europa, forbrugsmåderne - og således også respekten for miljøet - samt produktionsmåderne, idet man forsøger at anvende gennemsigtigheds- og deltagelseskriterierne på en positiv måde.
For det andet er det efter vores opfattelse helt forkert, at navnlig en gruppe af eksperter på højt plan udelukkende betragter arbejdsmarkedsreformerne og nødvendigheden af at reducere omfanget af regler og forpligtelser som den eneste reelle måde at være virkeligt konkurrencedygtig på. Der mangler fuldstændigt en alvorlig overvejelse af de nødvendige makroøkonomiske reformer og f.eks. en overvejelse af, hvordan vi skal tackle den manglende efterspørgsel.
For det tredje behandler man i denne rapport - hvilket også er tilfældet med andre rapporter - udelukkende spørgsmålet om miljødimensionens medtagelse i Lissabon-strategien som en slags symbolsk handling, som man ikke tror så meget på, men som man føler sig forpligtet til i det mindste at nævne for konformismens og den politiske korrektheds skyld. Miljødimensionen bliver sat i baggrunden og kommer ikke til at høre med til det egentlige vækstbegreb. Også her kunne jeg godt tænke mig at vide, hvad formandskabet agter at foretage sig.
Hvad spørgsmålet om de retlige og indre anliggender angår, er der to ting, som interesserer os med hensyn til de spørgsmål, De skal drøfte. Selv om det er rigtigt, at man på G5-mødet i det store og hele gik bort fra idéen om lejre uden for EU, forholder det sig dog sådan, at den rapport, som De nu tager i betragtning, under alle omstændigheder drejer sig om behandlingen af asylansøgninger uden for EU, samarbejdet med tredjelandene - som vi selvfølgelig ikke er modstandere af, men lad os først se, hvordan det konkret kommer til at foregå - og en forøgelse af asylkapaciteten i tredjelandene, hvad der efter min mening er særlig hjerteløst, eftersom det er udviklingslande, vi taler om. Jeg ville gerne have Dem til at fortælle mig, hvorfor denne generelle modstand mod lejre så på en vis måde er medtaget i rapporten, og hvordan formandskabet har i sinde at håndtere dette spørgsmål. Det andet problem er naturligvis den fælles beslutningstagning og den berømte passerelleklausul, som der er stærk modstand imod. Hvad er det nederlandske formandskabs strategi?
Til sidst et spørgsmål om udvidelsen, hr. formand, eller rettere om det tidspunkt, der ligger mellem udvidelsen og de nye medlemsstaters optagelse. Jeg kunne godt tænke mig at vide, om formandskabet har til hensigt at gøre noget ved det tyrkisk-cypriotiske spørgsmål. Som De ved, har lederen af det tyrkisk-cypriotiske samfund mistet sit flertal. Jeg kunne godt tænke mig at vide, hvad man vil gøre, for det er klart, at EU ikke - sådan som det er tilfældet i øjeblikket - må opgive de tyrkiske cyprioter.
Meijer (GUE/NGL ),
   Hr. formand, når denne forhandling er afsluttet, har Europa-Parlamentet mulighed for at vise, at det ikke er Rådets og Kommissionens marionet. Såfremt den nye Kommission nedstemmes under det nederlandske formandskab, vil det længe blive husket som det tidspunkt, hvor det europæiske demokrati blev styrket. Den Kommission, som derpå skal sammensættes på ny, vil ikke få en ændret politisk sammensætning, men det er i alles interesse at fjerne de mest omstridte kandidater. Det gælder både kandidater, som er vant til at prioritere egne forretningsmæssige interesser højest, og kandidater, som vil fastholde forskelsbehandling af kvinder og homoseksuelle.
Det er en væsentlig nyhed, at medierne nu beretter, at hr. Prodi og hr. Kok endelig er nået til den erkendelse, at det ikke er muligt at nå den primære målsætning i henhold til Lissabon-dagsordenen fra 2000. De foranstaltninger, der er iværksat, og som tager sigte på at sikre store internationale virksomheder mere rum og frihed, vil ikke sikre, at EU bliver den mest konkurrencedygtige økonomi i verden. Det giver Europa nye muligheder at få fastslået, at Lissabon-målsætningerne ikke nås. Det er på tide, at der fastlægges en ny målsætning, nemlig at Europa skal blive den mest sociale økonomi i verden. Det var oprindeligt målet i 2000. Dengang gjorde man den fejl at sammenblande indsatsen for et socialt Europa, der allerede længe havde været i gang, og jagten efter flest mulige arbejdspladser i den kommercielle sektor. Den fejl har i mellemtiden ført til et forslag om et tjenesteydelsesdirektiv, som bringer national lovgivning og kollektive overenskomster i konkurrence. Den har også ført til mere vidtrækkende privatiseringer, som indebærer ringere kvalitet og højere omkostninger, og den har ført til endnu et havnedirektiv, som vil fratage havnearbejderne endnu flere opgaver.
Vi hører til den rigeste del af verden. Vores problemer består i samfundsmæssig desintegration og miljøforurening. De problemer løses ikke ved stadig stigende økonomisk vækst for enhver pris. I stedet for at fokusere på vækst, bør vi i langt højere grad sætte fokus på en bedre fordeling af det, der allerede er til rådighed. I stedet for at fastholde stabilitets- og vækstpagtens snærende bånd, hvilket alvorligt undergraver den demokratisk valgte regerings rolle som problemløser, bør vi bestræbe os på at sikre bedre offentlige tjenester, social sikring for alle og fair deling af det arbejde, der er til rådighed. Vi har midlerne til aktivt at sætte ind over for fattigdom, ligegyldighed, kriminalitet, ødelæggelse af naturen og miljøet. Det er den nye udfordring, vi står over for, efter at Lissabon-processen er mislykkedes.
Piotrowski (IND/DEM ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, EU's kommunikationsstrategi er netop blevet skitseret. Alle er enige om, at denne strategi har været og stadig er utilfredsstillende og endog uhensigtsmæssig. Hr. Verheugen var en af de talere, der sagde det i dag. Både i EU's medlemsstater og uden for EU er det eneste synspunkt, der kommer til udtryk, synspunktet om en enkelt, centralistisk tilgang til skabelsen af Europas fælles fremtid. Mange af Parlamentets medlemmer nærer faktisk skepsis over for denne integrationsmodel, som, når alt kommer til alt, kun er en af mange mulige modeller. F.eks. er et stort antal medlemmer imod, at Tyrkiet får adgang til EU, og deres argumenter er fornuftige. Mens vi søger efter en måde, hvorpå EU kan kommunikere bedre med dets borgere, vil jeg understrege betydningen af ikke at ignorere holdninger og idéer, som det endnu er et mindretal, der har, men som bliver mere og mere udbredte og er lige så meget værd. Dette er den eneste måde, hvorpå demokrati og pluralisme kan opnå respekt i Parlamentet, i EU's medlemsstater og i kandidatlandene. Tak.
Libicki (UEN ),
   Tak, hr. formand. Parlamentet har hørt en masse om Lissabon-strategien, og vi ønsker naturligvis, at den lykkes. Men hvis det skal ske, kan vi ikke opfatte den som en slags trylleformular, der vil løse alle vores problemer af sig selv. Hr. Verheugen har sagt, at Europa skal være konkurrencedygtigt, og vi er enige i, at det skal være konkurrencedygtigt i forhold til andre regioner i verden. Samtidig er det imidlertid blevet sagt, at vi må opbygge en europæisk social model, hvilket jeg tolker som en overbeskyttende velfærdsstat eller en stat, der fratager borgerne initiativet ved at give dem alt det, som staten mener, at de har brug for. Der skal naturligvis træffes et valg. Enten vælger vi en social model og en overbeskyttende velfærdsstat, eller også vælger vi konkurrenceevne i forhold til USA. Hvis det valg ikke træffes, vil vi ikke være i stand til at sikre Europas økonomiske succes.
F.eks. er hr. Nicolaïs meddelelse om, at der vil blive afholdt høringer med arbejdsgivere, arbejdstagere og fagforeninger et skridt for meget. Det er tilstrækkeligt, at arbejdsgivere og arbejdstagere deltager. Hvis det viser sig, at både fagforeninger og arbejdstagere skal deltage, tror jeg aldrig, der vil kunne opnås enighed. Hvad angår det fælles retlige område, skal vi være opmærksomme på, at det ikke må strække sig ud over de retlige rammer, der er fastsat i de europæiske traktater, som er blevet undertegnet til dato. Hvis det gjorde det, ville det være en overtrædelse af traktaterne og dermed et angreb på EU's samhørighed. Det skal også understreges, at udenrigspolitikken skal være baseret på ting, der er fælles for os alle, med andre ord på positive værdier. Politik er ekstremt vigtig på dette område, f.eks. i Darfurs tilfælde. Tak.
Czarnecki, Ryszard (NI ).
   - Hr. formand, hr. Nicolaï, hr. kommissær, på EU-topmødet i november vil den tyske kansler stille forslag om fuld liberalisering af EU's energimarked inden 2007, om oprettelse af et europæisk system til overvågning af finansielle markeder og om harmonisering af principperne for finansielle transaktioner i de 25 medlemsstater. Et andet af hr. Schröders forslag vedrører konsolidering af det europæiske forsvarsmaterielmarked. I denne forbindelse vil jeg gerne nævne det franske ordsprog "grib alt, mist alt". Det ville være bedre at have færre planer, men at disse planer var mere realistiske. Noget virkelig foruroligende er imidlertid hr. Schröders forslag om at harmonisere selskabsskattegrundlaget i EU. Dette projekt, som blev beskrevet i en artikel i gårsdagens udgave af den tyske erhvervsavis , forventes afsluttet i 2006 og vil føre til, at der bliver indført intervaller for skattesatserne i EU med momssystemet som forbillede. Har dette virkelig noget som helst at gøre med konkurrenceevne, en af EU's kæpheste? Overhovedet ikke. Det harmonerer derimod med de seneste forslag fra den franske finansminister, hr. Sarkozy, hvis gennemførelse vil ramme de nye medlemsstaters økonomier særlig hårdt. Det kan vi ikke gå ind for.
Eurlings (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke hr. Nicolaï for hans redegørelse. Han understregede på Rådets vegne efter min opfattelse tre væsentlige forhold. For det første Lissabon-dagsordenen. Jeg er enig med alle, der påpeger, at det nu er på tide at lade de smukke ord omsætte til praksis. Det er på tide, at den europæiske økonomi virkelig bringes i front. Efter min opfattelse er det positivt, at der trods alt er sket et vist paradigmeskift. Jeg tænker ikke på de store planer, som nogle går med, om en "superkommissær" eller noget i den retning, og forandringen skal ikke kun komme oppefra, men i højere grad være rettet mod landene selv. Hvor er de gode eksempler, og hvordan kan vi støtte dem? Jeg tænker på en -tilgang. Og jeg vil bede om, at man i den forbindelse ikke mindst har opmærksomheden rettet mod den regionale dimension, mod en bedre sammenhæng mellem en europæisk politik og en effektiv national politik, eksempelvis også ved at fremme teknisk førende regioner. Sådanne succesfaktorer bør støttes, men hertil hører også, at det i højere grad bør undersøges, om de nationale parlamenter også opfylder deres . Måske kan rådsformanden komme nærmere ind på det aspekt.
Det andet forhold er terrorismen. Der er sagt mange smukke ord herom. Men hvordan er det muligt, hr. formand, så kort tid efter de dramatiske anslag i Spanien, hvor der her i Parlamentet blev sagt, at nu måtte samarbejdet mellem sikkerhedstjenesterne virkelig forbedres - det samme sagde vi også allerede den 11. september 2001 - at denne handlekraft nu igen synes at ebbe ud? Hvordan kan vi sikre, inden det igen går galt, at der samarbejdes med hensyn til terrorbekæmpelse?
Det tredje forhold er Tampere. Det er et afgørende aspekt, hvis vi vil bevare en troværdig social Union. Vi må i den forbindelse optræde handlekraftigt. Vi kan ikke fortsat acceptere, at der på grund af divergerende politikker åbnes mulighed for, at menneskesmuglere hver år kan smugle hundredtusindvis af mennesker, som var de kvæg, over EU's indre grænser. Jeg er derfor helt enig med Rådet i, at der bør træffes beslutninger med kvalificeret flertal og ved fælles beslutningstagning. Vi bør beslutsomt holde os til den vej, for det er på tide, at EU virkelig løser disse menneskers problemer. Jeg vil derfor gerne sige til dem, som måtte håbe, at der ved afstemningen i eftermiddag er et flertal imod Kommissionen, at de bør tænke på, hvilken forvirring det vil skabe i befolkningen. Mange vil ikke kunne forstå, at Unionen skyder sig selv i foden, når der er så meget, der skal gøres. 
De Keyser (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil koncentrere mig om problemerne med udvidelsen og om den vigtige dato for indledningen af tiltrædelsesforhandlingerne med Tyrkiet.
Jeg vil først og fremmest lykønske kommissær Verheugen med hans fremragende redegørelse om Tyrkiet. Jeg tror, at man i den både kan finde argumenter for tiltrædelsen og aspekter, som blot øger de bekymringer, som nogle af os måtte have. 
Den drøftelse, som vi indledte med Udenrigsudvalget i går aftes, bevirkede, at vi kan skelne mellem to grupperinger. Den første gruppe er allerede begyndt at opremse alle de ting, som Tyrkiet skal gøre, inden selve tiltrædelsesforhandlingerne kan indledes, herunder bl.a. menneskerettighederne - som vi alle er optaget af - Cypern og kurdernes vilkår. Alle disse ting skal drøftes, men det kan ske i en meget lang periode under selve tiltrædelsesforhandlingerne.
Andre derimod, som min gruppe, mener, at Tyrkiet ud fra et geopolitisk og geostrategisk aspekt er en chance for Europa. Vi bør meget alvorligt overveje betingelserne for tiltrædelsen. Vi kan ikke allerede på dette tidspunkt sige ja eller nej, men vi kan starte arbejdet med præcis de samme betingelser, som har været gældende for de øvrige lande.
Hr. kommissær, jeg vil dog gerne sige, at jeg er overrasket over, at der i redegørelsen ikke er flere overvejelser eller aspekter om de indvirkninger, som Tyrkiets tiltrædelse kan have på den europæiske sociale model. Kan vi f.eks. fortsætte den nuværende politik om social samhørighed og strukturfondene, som er uundværlige for den europæiske samhørighed? Vil den sociale model ikke blive skadet af disse udvidelser, som ikke har taget hensyn til dette?
Redegørelsen indeholder kun nogle meget vage forestillinger om de nødvendige tilpasninger i Europa til den kommende tiltrædelse, og det betragter jeg som fuldstændig utilstrækkeligt. Spørgsmålet om Tyrkiets tiltrædelse er i høj grad et europæisk spørgsmål. Kan vi udvide og stadig bevare vores solidaritetsmodel? Vi skal være særlig opmærksom på dette og på spørgsmålet om menneskerettighederne i Tyrkiet.
Bourlanges (ALDE ).
   - Hr. formand, ifølge den offentlige mening forventer borgerne i Europa tre ting af Det Europæiske Råd. Først og fremmest at der sker store fremskridt inden for terrorbekæmpelse. Attentaterne i Madrid gjorde os opmærksom på, hvor meget det haster med at få skabt store fremskridt særlig inden for politisamarbejdet, organiseringen af Europol og det strafferetlige samarbejde. Dernæst forventer vi, at vi ikke er afventende hvad angår beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder, hvad enten det drejer sig om udveksling af data, som skal være under fuldstændig juridisk kontrol, eller om asyl og indvandring, som ikke kan løses uden anerkendelse af menneskerettighederne.
Endelig forventer vi, mens vi glæder os over det nederlandske formandskabs engagement i denne forbindelse, at De tager et vigtigt skridt ved at inddrage hele EF-traktatens afsnit IV i den fælles beslutningsprocedure, som er garant for demokratiet, og i systemet med kvalificeret flertal, som er garant for effektivitet.

Catania (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, rådsformandskabet lagde i dag meget stor vægt på nødvendigheden af et mere sikkert Europa. Inden vi får et mere sikkert Europa, er det dog efter vores mening først og fremmest nødvendigt med et mere demokratisk, frit og imødekommende Europa.
Når det gælder garantien for asylret, er der nemlig sket en lang række krænkelser og ulovligheder for nylig, lige fra Cap Anamur-sagen til deportationen fra Lampedusa og den seneste føljeton om de 13 kurdere, som gik i land i havnen i Augusta. Genève-konventionen om, at man ikke må sendes tilbage til det land, man er flygtet fra, bliver alt for ofte overtrådt, asylansøgere bliver identificeret i al hast, og der sker krænkelser, som sågar omfatter brug af håndjern, sådan som vi har set for nylig.
På Rådets møde i næste uge om frihed, sikkerhed og retfærdighed ligger man naturligvis under for de beslutninger, der allerede blev truffet på G5-mødet i Firenze i sidste uge. I den forbindelse vil jeg gerne spørge rådsformandskabet, hvad det mener om brugen af biometriske data i pas og visa, og hvordan det ser på oprettelsen af modtagelseslejre uden for EU. 
Sinnott (IND/DEM ).
   - Hr. formand, fem år efter Lissabon-processens start har fattigdom, diskrimination og boligmangel gode kår i Irland og givet mange andre steder. En selektiv fortolkning af Lissabon-dagsordenen gav vores landes finansplanlæggere en undskyldning for at understøtte profitten til trods for de menneskelige omkostninger.
I Irland gav nedskæringerne i de sociale udgifter penge til at fyre op under den økonomiske vækst. Men selv da overskuddet væltede ind, tjente Lissabon-strategien i vores lederes udlægning heraf fortsat som undskyldning - eller en form for mantra - for at bruge de mange nye penge på alt andet end de mennesker, som havde mest brug for dem. Der er f.eks. blevet brugt enormt mange penge på universitetsstuderende, men ingen penge på tidligere hjælp til børn med indlæringsvanskeligheder, så de kan gøre sig håb om at få en videregående uddannelse eller et job og ikke leve et liv i afhængighed.
Jeg opfordrer Dem indtrængende til som led i revisionen af Lissabon-dagsordenen at korrigere alle fejlagtige - og i særdeleshed korrekte - fortolkninger af strategien, der har haft den uheldige virkning at øge skellet mellem rige og fattige, personer med og uden førlighed, stærke og svage.
Ó Neachtain (UEN ).
   - Hr. formand, der er klart behov for flere initiativer, hvis EU skal blive verdens mest videnbaserede økonomi i 2010. EU's program for 2005 skal gennemføres fuldt ud, så vi kan forbedre skolernes og bibliotekernes adgang til bredbånd og sikre, at alle unge er garanteret adgang til højhastighedsinternettjenester og udviklingskompetencer. Fuldstændige bredbåndsfaciliteter bør være tilgængelige for alle land- og byområder og især EU's yderste randområder.
EU bør også gennemføre handlingsplanen for finansielle tjenesteydelser inden udgangen af næste år. Den skal sikre, at bank- og finansieringsvirksomheder og forsikringsselskaber kan fungere på et fælles EU-grundlag. Et nyt rammedirektiv om tjenesteydelser - en nøgleforanstaltning, der er påkrævet for at gennemføre det indre marked - bør også gennemføres.
Jeg er desuden af den opfattelse, at EU bør implementere henstillingerne fra Den Europæiske Taskforce for Beskæftigelse. Denne taskforce har til opgave at fremme større fleksibilitet inden for uddannelse, undervisning og nyskabelse, tilskynde til større fleksibilitet fra arbejdstagernes og virksomhedernes side og fjerne hindringer for beskæftigelse. Vi bør også investere mere i forsknings- og udviklingspolitikker.
Vi sætter desuden vores lid til, at Det Europæiske Råd overvejer mulighederne for at skabe større opmærksomhed blandt Europas borgere omkring EU's arbejde og EU's betydning i vores dagligdag. Det Europæiske Råd har til hensigt at anmode Kommissionen om at udvikle en bredere kommunikationsstrategi. Det vil blive kommissær Wallströms opgave, idet hun vil komme til at spille en nøglerolle i bestræbelserne på at forklare, hvordan Europa træffer sine beslutninger, og hvorfor Europa træffer disse beslutninger.
Battilocchio (NI ).
   - Hr. formand, jeg taler på vegne af Italiens nye Socialistiske Parti, som jeg og Gianni De Michelis repræsenterer her i Parlamentet. Midtvejsrevisionen skal være en klar og tydelig lejlighed til analyser og debat. Når vi noterer os de vigtige resultater, der er nået, skal vi også fremhæve de områder og virkefelter, hvor EU's indsats har været langsommere og mere mangelfuld ud fra de parametre, der fastsat i Lissabon-strategien.
Som reformister vil vi ligeledes gerne understrege vigtigheden af, at væksten og den økonomiske udvikling ikke sker på bekostning af Europas solidariske socialmodel, som vi har udviklet, og som kan ajourføres, men hvis retningslinjer og principper bør ligge fast.
Endelig er målsætningen om at skabe et borgernes Europa efter vores mening grundlæggende. Vi skal finde de metoder til kommunikation og kontakt med folk, som bringer Europa stadig tættere på europæerne, for tidligere er EU-institutionerne desværre alt for ofte blevet opfattet som noget fjernt og abstrakt. Det er en tendens, som skal vendes. 
Buzek (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. Verheugen, Lissabon-strategien er afgørende, men i dag er det blevet erkendt, at der ikke er sket tilstrækkeligt store fremskridt med den. Det er vigtigt at huske på, at der i Lissabon-strategiens bestemmelser og mål ikke blev taget højde for EU's udvidelse, der ikke blev udnyttet fuldt ud som en katalysator for udvikling. Det er også muligt, at der blev fastsat for mange prioriteringer. Foreløbig må vi konstatere, at der ikke sker nogen fremskridt med gennemførelsen af strategien. Vigtige økonomiske reformer er også blevet forsømt, og det har ført til nedsat vækst. Samtidig forsøger visse regeringer at dele deres problemer med andre, f.eks. ved at foreslå skatteharmonisering eller initiativer til støtte for europæiske giganter i stedet for små og mellemstore virksomheder, der er langt vigtigere. Slutresultatet af alt dette kan kun være, at vi alle sammen taber i dette væddeløb.
Hvordan kan der rettes op på situationen? Først og fremmest skal Lissabon-strategiens prioriteringer begrænses til et absolut minimum, og prioriteringer forbundet med økonomisk vækst skal sættes øverst på dagsordenen. Hvilke prioriteringer ville dette omfatte? For det første gennemførelsen af det indre marked. Dette omfatter ting som markedet for tjenesteydelser og uoverensstemmelsen mellem regeringernes erklæringer og deres handlinger, som det er tilfældet med kvotebegrænsningerne pålagt polske tjenesteudbydere på det tyske marked og det faktum, at situationen er forværret siden 1. maj 2004. For det andet støtte til små og mellemstore virksomheder, frem for alt i form af forenklet lovgivning. For det tredje modernisering af arbejdsmarkedet, da arbejdstagerne må være mobile for at vinde kampen om konkurrenceevne. Vi bør derfor arbejde ud fra den antagelse, at der fra 1. maj 2006, to år efter udvidelsen, ikke vil være nogen begrænsninger for bevægeligheden for personer inden for EU. For det fjerde bør den eksisterende de facto-fortrinsret, der gives til forskningsinstitutioner fra de gamle medlemsstater frem for dem fra de nye medlemsstater i forbindelse med det syvende rammeprogram, afskaffes. For det femte bør et af de instrumenter, der anvendes til forbedring af EU's konkurrenceevne, være en effektivt gennemført samhørighedspolitik, hvor der tages højde for den yderligere katalysator for udvikling, som medlemsstaterne tilvejebringer. Desuden bør Kommissionens beføjelser styrkes, så de omfatter opgaven med at stille regeringer til ansvar for deres aktioners effektivitet. Og sidst, men ikke mindst, bør Europa-Parlamentet ikke blot holdes orienteret om beslutninger vedrørende Lissabon-strategien, det bør også have indflydelse på sådanne beslutninger. Det vil gøre det lettere at opnå enighed på nationalt plan. Tak.
Sacconi (PSE ).
   - Hr. formand, jeg måtte med en vis undren konstatere, at da man talte om midtvejsrevisionen af Lissabon-strategien, var der i begge introduktionstaler nogle ord, som ikke blev nævnt, nemlig miljø og bæredygtig udvikling. Jeg er ikke interesseret i formelle anerkendelser og rituelle lovprisninger, men jeg spørger mig selv, hr. Verheugen, om det er den type kontinuitet, De hentydede til.
Når man ser bort fra dette, er der dog tre gode grunde til stadig at betragte den tredje søjle i Lissabon-strategien som relevant. Den første grund er, at der for et par dage siden fandt en meget vigtig international begivenhed sted, som for en gangs skyld var positiv, nemlig dumaens ratificering af Kyoto-protokollen, som er et område, hvor EU har været førende på verdensplan. Den anden grund er, at miljøområdet sjovt nok er netop det område, hvor medlemsstaterne er længst bagud med deres gennemførelse af EU-politikkerne. Men der er en endnu vigtigere grund, som har at gøre med det spørgsmål, der med rette - og næsten som en hel besættelse - bekymrer regeringerne i hele Europa i øjeblikket, nemlig konkurrenceevnen.
Hvordan kan EU genvinde sin konkurrenceevne på verdensplan, hvis ikke vi satser på de nye teknologier, og hvis ikke vi også indtager en teknologisk førsteplads, når det gælder miljøteknologierne? Det er det spørgsmål, som jeg rejser, og jeg håber, at det bliver et vigtigt punkt i strategiens revisionsproces. 
Sbarbati (ALDE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, først vil jeg gerne takke for redegørelsen. Der er to spørgsmål, som jeg gerne vil tale om, og det første er Lissabon-strategien. Den europæiske socialmodel kan så afgjort forenes med konkurrenceevne, samhørighed og solidaritet, som ikke kun skal være slagord, men omsættes til politisk handling. I den forbindelse er det nødvendigt, at vi konkret vurderer resultaterne og ikke giver afkald på de store ambitioner. Jeg vil gerne understrege, at det først og fremmest gælder om at satse stærkt på uddannelse, skoler og forskning, der giver alle de nødvendige instrumenter til at udvikle sig og blive aktive borgere, så den sociale sikring ikke bliver til en modtagekultur.
Det andet spørgsmål er borgernes Europa, som ikke rigtigt er kommet i gang, og hvor der absolut er brug for en omfattende kommunikationsindsats fra vores side. Hvis dette skal være andet og mere end en ren hensigtserklæring, er vi dog nødt til at sætte et tilstrækkeligt beløb af på vores budget, og her kan forfatningstraktaten bestemt trække i den rigtige retning. 
Figueiredo (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, vi er meget bekymrede over, hvordan den i marts 2000 vedtagne Lissabon-dagsorden gennemføres, og mener, at den bør revideres. Det forholder sig jo sådan, at vi i dag - og i modstrid med, hvad der blev stillet i udsigt - har 20 millioner arbejdsløse og ca. 70 millioner fattigdomstruede. Disse tal er helt uacceptable. Hvis det er rigtigt, at Lissabon-dagsordenen har været en stor fiasko, som den afgåede kommissionsformand Prodi sagde for nylig, så er det kun tilfældet for de forventninger og løfter, der blev afgivet på det sociale område om fuld beskæftigelse og social integration og med hensyn til viden og forskning, for på de områder, der interesserer de store økonomiske og finansielle grupper, har det ikke været tilfældet.
Liberalisering og privatisering i nøglesektorer som energi, post, telekommunikation, basale offentlige tjenesteydelser og de finansielle område er gået så vidt, at der fremkommer stadig flere lovgivningsforslag på områder, der truer de grundlæggende menneskerettigheder og lønmodtagernes rettigheder, heriblandt ikke mindst direktivforslaget om indførelse af et indre marked for tjenesteydelser - altså mere privatisering - og det reaktionære og uantagelige forslag om et direktiv om arbejdstid. Lissabon-dagsordenen skal derfor revideres i dens indhold, så den i stedet prioriterer beskæftigelse med rettigheder og den nødvendige sociale integration. 
Borghezio (IND/DEM ).
   - Hr. formand, at tale om sikkerhedsproblemer i Europa og fortie - sådan som man i bund og grund gjorde i de redegørelser, der indledte denne forhandling - den islamiske terrorismes farer er meget alvorligt og viser, i hvilken grad vi efterhånden har vænnet os til situationen, hvilket måske også skyldes propagandaen med det smukke eventyr om det moderate islam og den indflydelse, som den meget stærke islamiske lobby - der er rig på oliedollars - har på europæisk politik, på de enkelte lande og på medierne.
Hvad det vigtige og vanskelige asylspørgsmål angår, mener jeg til gengæld, at vi bør støtte den måske noget sene indsats med at lade tredjelandene stå for behandlingen af asylansøgernes sager og situationer - og her tænker jeg på de afrikanske lande - og at denne behandling bør høre ind under disse landes politiske og sociale kompetenceområde. Måske har de afrikanske ledere nogle klarere idéer i den forbindelse, eftersom de fortæller os, at der er en tendens til et misbrug af denne teknik og dette trick med falske asylansøgninger, og de opfordrer os til at lukke øjnene op. Hvis vi skal inddrage de afrikanske lande, er vi dog nødt til at ændre bistandspolitikken og gøre den mere gennemsigtig og mere værdifuld for de afrikanske befolkninger. 
Mote (NI ).
   - Hr. formand, Det Europæiske Råd bør forstå, at det britiske folk aldrig har stemt for at blive regeret af tidligere kommunister, især ikke personer, der har bidraget til at gennemføre den sovjetiske besættelse af Østeuropa. Vi vil heller ikke have ikke-folkevalgte kommissærer, der skjuler deres skumle indblanding i korrupt brug af offentlige midler, skatteunddragelse og bestikkelse.
Vi kræver rettidig agtpågivenhed fra vores regerings side, og derfor forelagde jeg i sidste uge detaljerede oplysninger om institutionaliseret korruption på dette sted for i London og opfordrede den britiske regering til at tilbageholde al fremtidig finansiering af EU under henvisning til Wien-konventionen. Intet britisk parlament har nogensinde stemt for en overdragelse af de britiske skatteyderes penge til en uvederhæftig tredjepart.
Evans, Jonathan (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg glæder mig over denne debat, som finder sted kun to uger inden Det Europæiske Råds drøftelse af Wim Koks rapport om Lissabon-dagsordenen. Der er tale om det mest presserende emne for EU. En sund europæisk økonomi er af allerstørste betydning for de 2 millioner borgere, som fortsat er uden arbejde. Det er afgørende for den fremtidige konkurrenceevne, at Europa tvinges til at tage den dobbelte udfordring op, der tegner sig i form af omfattende demografiske ændringer og øget konkurrence fra Kina, Indien og andre nye økonomier.
Da premierminister Balkenende talte til Parlamentet i juli, sagde han, at Europas økonomi har stive led og bruger hovedet for lidt. Det betyder, at vores konkurrenter bliver hurtigere og klogere end os. Enhver, der betragter udviklingen objektivt, kan se, at Europa taber terræn selv i perioder med økonomisk opsving. Det var kloge ord, og jeg tilslutter mig formandskabets prioritering af den økonomiske sklerose, der rammer betydelige områder i Europa. Hvis vi ikke gennemtvinger radikale økonomiske reformer, vil Europa ikke nå sit mål. Det gælder ikke kun den nuværende generation, for vi vil også videregive resultaterne af vores fejlslagne beslutninger til vores efterfølgere.
Hr. Prodi påstod tidligere på ugen, at Lissabon-processens manglende succes skyldes utilstrækkelig brug af flertalsafgørelser i EU. Sikke noget vrøvl! Fejlen ligger i den manglende politiske vilje til at videreføre de reformer, der helt klart er behov for. Visse personer forsøger at omskrive Lissabon-dagsordenen, såedes at de sociale og miljømæssige mål fremmes på bekostning af de hårde økonomiske beslutninger, der er nødvendige. Det kommer ikke som en overraskelse for mig, at de europæiske nationer, der har økonomisk vækst, er dem, der har gennemført de nødvendige reformer. Ingen benægter, at disse reformer var smertefulde, men de var nødvendige.
Det forekommer mig, at Parlamentet, Kommissionen og Kok-arbejdsgruppen alle er enige om, at det er nødvendigt at gøre reelle fremskridt. Spørgsmålet er, om Europa har mod til at skride til handling i stedet for fortsat blot at blive ved ordene.
Formanden.
   - Efter at have overvejet sagen i to minutter vil jeg gerne erklære, at det, som hr. Mote anmoder om, naturligvis strider mod EU's lovgivning. Jeg siger det, så det bliver indført i protokollen, at hr. Mote har stillet et lovstridigt krav i Parlamentet. 
Hughes (PSE ).
   - Hr. formand, det glæder mig, at både formanden og kommissær Verheugen understregede, at Kok-rapporten ikke er målet, men udgangspunktet for den midtvejsrevision af Lissabon-processen, der skal afsluttes på næste års forårstopmøde. Det glæder mig, fordi de foreløbige udkast til Kok-rapporten, som jeg har stiftet bekendtskab med, ville være en upassende konklusion på en midtvejsrevision, eftersom balancen er forkert. På det punkt er jeg uenig med hr. Evans.
I rapporten lægges der ganske rigtigt stor vægt på behovet for øget vækst og konkurrencedygtighed, men man skal langt ind i den, før man støder på den tanke, at socialpolitikken kan udgøre en produktiv faktor. Den er en produktiv faktor. Vi skal forbedre konkurrencedygtigheden for at kunne bevare den europæiske sociale model, men denne model er i sig selv en produktiv faktor, der medvirker til at skabe konkurrencedygtighed.
I stedet for store ord vil jeg give Dem et konkret eksempel. Jeg læste for nylig, at hele 40 % af arbejdsstyrken i de nye medlemsstater rammes af arbejdsrelaterede sygdomme eller skader. I de 15 gamle medlemsstater er tallet betydeligt lavere, nemlig 25 %. Jeg tror, at det i vid udstrækning kan tilskrives det omfattende net af sundheds- og sikkerhedsbestemmelser, vi har indført i Europa i løbet af de sidste 10 år. Det må vi ikke glemme. Her indgår socialpolitikken som en produktiv faktor, der bidrager til at forbedre konkurrenceevnen, arbejdsvilkårene, jobkvaliteten og befolkningens tilknytning til arbejdsmarkedet. Lad os bevare den overordnede balance i Lissabon-dagsordenen.
Mayor Oreja (PPE-DE ).
   - Hr. formand, ingen sætter spørgsmålstegn ved betydningen af Tampere I: Der blev fastlagt en strategi, der blev åbnet et indre område, og som følge heraf blev der iværksat utallige aktioner på alle områder.
De af os, der fremmede og deltog aktivt i Tampere I, ved, at Tampere II skal være helt anderledes. Det kan ikke blot være et flerårigt program med de samme karakteristika som det foregående. Der skal udsøges, udvælges, udtages, konkretiseres, understreges og især prioriteres. Disse er ikke de eneste verber, man kan bruge til at beskrive, hvad der skal opnås med Tampere II.
Vi skal bevæge os fra den generelle terrorbekæmpelse til et europæisk politisk projekt, som kan tage kampen op imod den islamiske terrorisme, vi må gå videre fra de generelle planer mod terrorisme og forklare, hvilke konkrete foranstaltninger vores kamp mod en konkret organisation kræver. Jeg kan fortælle Dem, at vores kollega Alain Lamassoure netop har indført et europæisk pilotprojekt til bekæmpelse af islamisk terrorisme i Parlamentets budget. Det er efter min mening den vej, som Det Europæiske Råd skal gå.
Luxembourgs premierminister, som afløser rådsformanden, har erklæret, at terrorbekæmpelse er vores kontinents prioritering, fordi attentaterne i Madrid, Filippinerne og Asien viser, at det er et problem, der berører os alle. Men det er ikke bare et udenrigspolitisk problem: Det skal have følger for den interne politik. Der vil ikke være en europæisk udenrigspolitik, hvis der ikke forinden er en fælles intern politik i EU. Der vil ikke være en udenrigspolitik i Europa, hvis der ikke forinden er et område med frihed, som kan håndtere terrorbekæmpelsen.
Roure (PSE ).
   - Hr. formand, de nye prioritetsområder for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed bør frem for alt være fremme og beskyttelse af de grundlæggende rettigheder, ikke blot for borgerne i Europa, men også for borgerne i tredjelandene. Og denne målsætning kan kun blive indfriet, hvis de bestræbelser, der er planlagt til udvikling af dette område, ikke begrænser sig til oprettelse af et fort Europa. I asyldebatten skal der igen fokuseres på Europas humanitære forpligtelse. Vi bør reelt sikre asylretten. Alle de personer, der er i fare, skal kunne finde tryghed i Europa.
Vores målsætning er stadig opnåelse af et acceptabelt harmoniseringsniveau i Europa. Det viser sig, at den første etape ikke har ført til den harmonisering, som vi ønskede. Harmoniseringen er sket med laveste fællesnævner. Det er derfor helt nødvendigt, at der hurtigst muligt bliver skabt mulighed for at vedtage nye retslige instrumenter. Vi bør have en overordnet indstilling til forvaltningen af indvandringsstrømmene og grænserne. Jeg glæder mig over formandskabets forslag om fra den 1. april 2005 at anvende kvalificeret flertal og den fælles beslutningsprocedure for hele området om asyl, indvandring og grænseforvaltning. Og jeg opfordrer de medlemslande, der ikke er overbeviste, til hurtigst muligt at gøre overgangen til den fælles beslutningsprocedure for hele området mulig i henhold til traktatens artikel 67.
Det er desuden nødvendigt fortsat at styrke det europæiske samarbejde mod terrorisme og i særdeleshed at fremme udvekslingen af informationer mellem de berørte nationale tjenester og de tjenester, der beskæftiger sig med terrorbekæmpelse. Dette skal ske i forbindelse med en styrkelse af Europols og Eurojusts rolle. Vi opfordrer derfor medlemslandene til at være tro mod ånden fra Tampere for at kunne tage disse udfordringer op.
Silva Peneda (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, hr. minister, hr. kommissær, i 1980'erne indgød Jacques Delors det europæiske projekt en ny fremdrift, en ny vision, da han foreslog det indre marked og den fælles valuta. I 2000, på topmødet i Lissabon, opstillede EU igen en udfordring for det følgende årti, nemlig at blive den mest dynamiske og mest konkurrencedygtige økonomi i verden. Ved indgangen til 2005, hvor det halve årti er gået, fremstår situationen ikke allermest lovende. Der er kun gjort beskedne fremskridt, og om få dage fremlægger Wim Kok sin midtvejsrevision, som bliver det centrale emne på det europæiske topmøde i november.
Europa-Parlamentet skal først senere udtale sig om denne midtvejsrapport. Jeg vil dog gerne pege på to vigtige punkter. Det første er, at når en strategi skal sigte på alt, rammer den normalt slet ikke noget. Der skal derfor opstilles klare prioriteringer inden for den valgte strategi. Det handler ikke om at lægge større vægt på strategiens økonomiske side til skade for det sociale område eller miljøet - eller omvendt. Det handler derimod om at definere politiske prioriteringer inden for alle strategiens områder. Det er vanskelige valg, men de kan ikke opsættes længere.
Som andet punkt vil jeg gerne understrege, at Lissabon-strategien ikke kun bør ses som EU's ansvar. Dens succes afhænger for en stor del af medlemsstaternes evne og vilje til at gennemføre de strukturelle reformer, som de bliver nødt til at gennemføre, hvilket betyder, at de må udvise en klar politisk vilje til at påtage sig en ledende rolle på verdensplan. Jeg mener stadig, at Lissabon-strategiens målsætninger hverken er utopiske eller uigennemførlige. Hvem ville således i 1980'erne have troet, at mere end 300 millioner europæere i dag ville benytte den samme valuta? Som Kohl engang sagde, har de visionære vist sig at være de sande realister.
Et sidste ord, hr. formand, kære kolleger, som udtryk for min glæde over, at formanden for den kommende Kommission - som jeg håber det bliver - har valgt at gøre Lissabon-strategien til en prioritering for sin embedsperiode. 
Nicolaï,
    Hr. formand, lad mig indledningsvis understrege, så kraftigt jeg kan, at jeg glæder mig meget over at være her i Europa-Parlamentet, ikke mindst set i lyset af de spørgsmål, som blev rejst under den vigtige debat om Kommissionen, som jeg overværede i går. Der er også konkret blevet spurgt om årsagen til mit fravær. Det skyldtes ganske enkelt, at jeg skulle ledsage dronning Beatrix hertil og være til stede under hendes tale. Men jeg forsikrer, at vi særligt nøje følger, hvad der siges her i Europa-Parlamentet om det særdeles vigtige spørgsmål om den nye Kommission og Parlamentets beslutning herom. Vi holder som formandskab nær forbindelse med alle berørte, og vi hører hvert ord. Det forsikrer jeg Dem! Som formandskab er vi imidlertid ikke part i denne vigtige diskussion mellem Dem som Parlament og den nye kommissionsformand. Vi føler os i høj grad involveret heri, men det er udtryk for fuldt udviklet demokrati, at det er mellem Dem som Parlament og den nye kommissionsformand, diskussionen føres. Jeg vil understrege, at ingen, og heller ikke formandskabet, på nogen måde vil nægte Dem ret til selv at træffe beslutninger. Det er endnu et vidnesbyrd om Europa som fuldt udviklet demokrati. De har denne ret, og jeg tager det for givet, at De om kort tid træffer en klog og velovervejet beslutning.
Jeg vil dernæst gerne takke Dem for de opmuntrende tilkendegivelser fra mange medlemmer til formandskabet og med henblik på Det Europæiske Råds kommende møde, ligesom jeg vil takke Dem for, at De i mange tilfælde har givet udtryk for anerkendelse af emnerne og den måde, hvorpå de drøftes. Naturligvis kan der efterfølgende være meningsforskelle, når det gælder indholdet, og det er helt, som det skal være. Den eneste kritiske bemærkning af almen karakter, hvad angår formandskabets rolle, kom fra det nederlandske socialdemokratiske parlamentsmedlem hr. van den Berg. Derudover føler jeg mig generelt bestyrket i den vej, vi som formandskab følger.
Hvad angår Det Europæiske Råds kommende møde, har mange medlemmer opfordret os til at rette opmærksomheden mod Lissabon-strategien. Jeg vil i den forbindelse påpege, at det, som De ved, formelt er forårstopmødet, der er afgørende og således træffer beslutninger, når det gælder hele Lissabon-strategien. Arbejdet under Det Europæiske Råds forestående møde i november skal De således se som forberedelse til forårstopmødet, der ledes af det luxembourgske formandskab. Ikke desto mindre står der meget på spil, og jeg er helt enig med alle, der har anført, at det er af største vigtighed at puste nyt liv i Lissabon-strategien og dermed udviklingen af en på globalt plan så konkurrencedygtig videnøkonomi som muligt - hr. Verheugen var den første, der kraftigt understregede dette aspekt. Jeg er også helt enig med de mange, eksempelvis hr. Eurlings og hr. Evans, som har sagt, at det ikke drejer sig om ord, men om handling, om at lade ordene udmønte i handling. Og jeg er ligeledes helt enig med dem, som opfordrede til at have øje for de nationale myndigheder. Til ikke at forsøge at skubbe det hele til Bruxelles. Lad os imidlertid gøre det klart, at Lissabon-dagsordenen først og fremmest er de nationale myndigheders ansvar, og at det er dem, som skal lade ordene udmønte i praksis. Fru Thyssen var en af de første, der understregede dette, men også hr. Watson, hr. Eurlings og andre har understreget, at det er vigtigt at turde gennemføre strukturelle reformer på nationalt niveau. Dette emne vil netop også blive drøftet under regeringschefernes uformelle middag. Der vil blive udvekslet erfaringer med hensyn til gennemførelsen af de yderst nødvendige reformer. Enkelte har påpeget, at der i Lissabon-strategien, som den er præsenteret her af Rådet, og som den vil blive drøftet i Det Europæiske Råd, savnes den rette balance, idet der i for ringe grad fokuseres på de elementer, som ligger ud over økonomisk vækst som sådan, nemlig det sociale element og miljøelementet. Jeg kan forsikre de medlemmer, der har påpeget dette, såsom hr. van den Berg og fru Frassoni og andre, at vi vil sikre den balance. Der vil naturligvis være tale om en diskussion i Rådet, og Rådet må selv drage sine konklusioner, men formandskabet vil klart holde Rådet fast på de tre søjler, der udgjorde og fortsat skal udgøre Lissabon-strategien.
Jeg er således slet ikke enig i, at der er tale om en konservativ tilgang og plan - det var også en af de lidt spidse bemærkninger fra hr. van den Berg. Tværtimod mener jeg, at vi netop på progressiv og fremadrettet vis bør fremme den økonomiske vækst i forbindelse med de to andre søjler. Det er også positivt, at Nederlandenes tidligere socialdemokratiske premierminister hr. Kok står i spidsen for den arbejdsgruppe, der tager sig af midtvejsrevisionen og aflægger rapport herom. Jeg håber afgjort, den kan danne udgangspunkt for Rådets videre drøftelser.
Flere medlemmer har helt berettiget og forståeligt nævnt det andet væsentlige punkt på dagsordenen for Det Europæiske Råds kommende møde, et punkt som i en vis forstand i højere grad har beslutningsmæssig karakter, nemlig retlige og indre anliggender. Mange har med rette påpeget, at vi ikke må miste handlekraft set i lyset af de frygtelige anslag i Madrid. Vi må udnytte denne handlekraft til at tage nye skridt med hensyn til udveksling af oplysninger og styrkelse af politisamarbejdet og det retlige samarbejde. Det blev med rette påpeget af hr. Eurlings og hr. Bourlanges og mange andre. Det er netop, hvad vi gør. Den proces er i gang, som De ved, og jeg ser bestemt positivt på de skridt, der nu tages. Det vil blive drøftet. Og emnet vil også blive drøftet på mødet i december, hvor vi vil have modtaget den egentlige rapport fra koordinatoren for terrorbekæmpelse og vil sætte den på dagsordenen for Det Europæiske Råds møde. Der er også med rette peget på, at vi i forbindelse med det udtalte behov for at sikre mere vidtrækkende samarbejde og mere vidtrækkende muligheder og foranstaltninger for at bekæmpe terrorismen, også må have de grundlæggende menneskerettigheder og frihedsrettigheder for øje. Hr. Watson og andre påpegede dette. Det er et vigtigt forhold, og det vil med sikkerhed blive taget op som anført under Det Europæiske Råds kommende møde og under mødet i december. Enkelte har stillet mere konkrete spørgsmål angående tankerne om asyl- og indvandringspolitikken. Det gælder fru Frassoni og hr. Catania. Der er talt om lejre, om end vi ikke ville anvende den betegnelse, men foretrækker at tale om modtagemuligheder i nærområdet. Der er behov for samarbejde med de tredjelande, asylsøgerne kommer fra. Formandskabet foreslår, at vi ved intensiveret samarbejde med tredjelande søger til problemets rod, og håber, denne linje også bliver bekræftet og vedtaget under Det Europæiske Råds møde. Det betyder, at vi fra vores side må give udtryk for ægte engagement, men også, at vi kan forvente noget af de pågældende tredjelande, når det drejer sig om indvandring og asyl. Mange, herunder hr. Eurlings, hr. Bourlanges og fru Rühle, har som noget meget væsentligt med rette peget på det principielle forhold, at man vil gå over til beslutningstagning med kvalificeret flertal og den fælles beslutningsprocedure, når det gælder asyl- og indvandringsområdet. Jeg har fuld forståelse for ønsket om på det pågældende område at overgå til denne beslutningstagning, som alle, der har været inde på emnet, har givet udtryk for. Det er en vanskelig diskussion, det kan jeg ikke benægte. De ved, formandskabet ligger på linje med den holdning, flere af medlemmerne har givet udtryk for, nemlig at vi virkelig bør gå så langt som muligt i den retning. Som formandskab gør vi i alt fald vores bedste herfor. Det er således mit håb, at vi kan nå frem til en tilstrækkeligt positiv beslutning, hvad dette angår.
Flere af Parlamentets medlemmer har gjort opmærksom på et tredje emne, som også står på dagsordenen for Det Europæiske Råds kommende møde, og som vedrører problematikken i forbindelse med , altså spørgsmålet om at styrke borgernes engagement i Europa, i det arbejde, der gøres her i Europa-Parlamentet, i Rådet, i Kommissionen, i Bruxelles. Der er fremsat forskellige bemærkninger herom, men under alle omstændigheder er der enighed om, at spørgsmålet bør behandles på bedre og mere effektiv vis. Vi kan ikke fortsætte med at uddele brochurer og så blot håbe på, at borgeren endelig forstår, hvor vigtigt det arbejde er, vi alle sammen udfører her. Jeg er således også enig med eksempelvis hr. Piotrowski, som anfører, at der ikke kun skal fortælles en enkelt historie. Også de kritiske historier og de skeptiske historier skal frem. Nej, lad os ikke være bange for kritik, lad os ikke være bange for kritiske diskussioner, lad os heller ikke være bange for meningskonflikter mellem de forskellige institutioner, såsom Europa-Parlamentet og Kommissionen, når det drejer sig om det fuldt udviklede demokrati, når det drejer sig om at fremme debatten. Netop debat er i sidste ende det allervigtigste for at fremme borgernes engagement i Europa. Når de ser, at det er vigtige forhold, der træffes beslutninger om, at det er forhold, som kan give anledning til meningsforskelle, og som også borgerne kan have en mening om, så vil de ad den vej blive engageret i Europa, og lad mig tilføje, også henvendt til hr. Battilocchio, at ad den vej vil afstanden til Europa heller ikke opleves som værende så stor, som tilfældet er i dag for mange mennesker. Det er korrekt, fru Sbarbati, at det naturligvis også koster penge at gennemføre dette i praksis. Kommissionen, Rådet, de nationale regeringer skal have midler til rådighed for at kunne gøre en aktiv indsats på området. Måske jeg må nævne en enkelt ting i denne forbindelse. Det nederlandske formandskab har foranlediget, at der tidligt på aftenen inden Det Europæiske Råds møde i december vises en tv-udsendelse, som på en alment tilgængelig måde vil udfordre og konfrontere folk med emner, som vil blive drøftet på mødet, og det nederlandske formandskab støtter økonomisk denne udsendelse.
Endelig vil jeg sige følgende, hvad angår andre emner, som er bragt på bane, herunder udvidelsen, som hr. Verheugen allerede har omtalt. Det er ikke hensigten at drøfte emnet som sådant under Det Europæiske Råds kommende møde, da det er sat på dagsordenen for Det Europæiske Råds møde i december. Der vil naturligvis blive tale om en præsentation, og vi kender alle Kommissionens væsentlige og særdeles værdifulde rapport herom. Jeg tilslutter mig gerne de komplimenter, der lød fra bl.a. fru De Keyser til Kommissionen og især hr. Verheugen i anledning af den værdifulde rapport, vi nu har fået forelagt. Jeg tilslutter mig også gerne de bemærkning, hun og andre fremførte om Tyrkiet, nemlig at vi må koncentrere os om de forskellige aspekter, om mulighederne og de positive sider. Jeg synes dog også, hr. Verheugens kloge bemærkninger er værd at understrege. De bekymringer, der er, er ligeledes vores bekymringer, og dem tager vi også med, de er taget med i de forslag, Kommissionen har stillet, og de mulige konsekvenser er også omhandlet i forslagene.
Endelig stillede fru Frassoni et konkret spørgsmål om den tyrkisk-cypriotiske del af Cypern, og hvad Rådet påtænker at gøre desangående. Det er ikke et emne, som er på Det Europæiske Råds dagsorden, men jeg kan da sige og via de tilstedeværende sige til fru Frassoni, at netop hendes bemærkning om, at vi fra EU's side ikke kan lade den tyrkisk-cypriotiske del af Cypern i stikken, er det helt centrale element og ledetråden i formandskabets indsats efter det negative udfald af folkeafstemningen. Det er også baggrunden for, at vi, som De ved, sammen med andre arbejder ihærdigt på under det nederlandske formandskab at nå længst muligt ved direkte bistand og direkte handel. Vi vil i hvert fald arbejde i den retning.
Jeg håber, jeg hermed har omtalt de væsentligste emner og har reageret på de emner, Europa-Parlamentet har bragt på bane. Jeg håber, hr. formand, De vil have mig undskyldt efter dette indlæg. Det gælder også i denne forbindelse, at vi nøje vil følge, hvad der siges fra Kommissionens side. Det kræver efter min opfattelse ikke min tilstedeværelse her i Parlamentet. Jeg vil derfor gerne trække mig tilbage nu, hvis De tillader det. I modsat fald bliver jeg naturligvis, hvis De anmoder herom. 
Formanden.
   - Vi lever i et frit land, hr. Nicolaï. De kan ikke tvinges til at blive her. Det glæder os dog at se Dem her. De udfører selvfølgelig også Deres pligter, hvis De ønsker at blive informeret om det, der bliver sagt her, selv om De ikke kan være til stede. 
Verheugen,
    Hr. formand, mine damer og herrer, med hensyn til Lissabon er det den simple kendsgerning, at vi på de centrale punkter som produktivitet, vækst og beskæftigelse ikke har levet op til vores egne forventninger. Det er der to årsager til. Den ene skyldes faktorer, som vi har meget lidt indflydelse på, såsom eksterne indikatorer, globale økonomiske påvirkninger, oliepriser osv., mens den anden årsag, som vi bestemt har en vis indflydelse på, skyldes, at Lissabon-projektet kun meget sjældent er blevet omdannet til et nationalt projekt i medlemsstaterne. Da langt størstedelen af Lissabon-projektet ligger uden for fællesskabsrammen og skal gennemføres på nationalt plan, skal medlemsstaterne nu foranlediges til at udarbejde nationale planer for gennemførelsen og prioritere Lissabon-projektet i deres egen nationale politik. Hvis de ikke gør det, så vil det ikke fungere, og jeg er helt enig med hr. Watson i, at spørgsmålet om, hvorvidt vi i 2010 er lige så gode som amerikanerne eller ej, ganske vist er interessant, men sandsynligvis ikke det afgørende. Jeg mener, at det er realistisk at få vendt trenden inden 2010, dvs. mindske afstandene med hensyn til produktivitet, vækst og beskæftigelse og få skabt den dynamik i Europa, som vil gøre det muligt for os at nå målet med at blive det økonomisk stærkeste område i verden. Men det vil næppe være muligt at opnå ret meget mere end at få vendt trenden på en synlig måde inden 2010, her bør vi være mere realistiske.
Jeg vil gerne sige et par sandheder om forholdet mellem Lissabon-strategien, miljøet og den sociale ramme. Vi ønsker naturligvis, at miljøstandarderne og de sociale standarder skal være så høje som muligt som noget grundlæggende i den europæiske politik, det kan der ikke herske uenighed om. Men hvis vi ønsker at have de højeste miljøstandarder og sociale standarder, så skal økonomien være så konkurrencedygtig som muligt, med konkurrencedygtige industrier og virksomheder. Konkurrenceevne handler ikke kun om, at enkeltpersoner skal være i stand til at have så store fortjenester som muligt, men om at gøre vores nationale økonomier så stærke, at de kan nå de store samfundsmål som høje standarder med hensyn til miljøbeskyttelse og social sikring. Men kendsgerningen er, at de fraser, der bliver brugt i Europa, afslører grundlæggende forskelle i tænkemåden. Det har jeg bemærket under denne debat, hvor parlamentsmedlemmer f.eks. har talt om helt forskellige forestillinger om den europæiske socialmodel, hvor et parlamentsmedlem sagde, at arbejdere i Europa er overbeskyttet, og andre har sagt, at de har for få sociale rettigheder. En sagde, at vi har behov for reformer for at reducere de sociale rettigheder. En anden sagde, at reformen skal indebære flere sociale rettigheder. Der findes i Europa overhovedet ingen enighed om, hvad begrebet "socialmodel" egentlig betyder. Hvis jeg i de kommende år får lejlighed til at arbejde med dette politikområde, så vil jeg ikke være med til denne fordølgelses- og fortielsespolitik. Jeg vil gøre det klart, at der er konflikter her, der skal kaldes ved deres rette navn. Jeg vil gøre det klart, at afgørelserne skal træffes i fuld bevidsthed om, hvor konflikterne faktisk ligger, og at disse tomme fraser og kodeord, der afslører, hvilket de gør, at man har helt forskellige opfattelser, ikke bidrager til at løse vores problemer.
Undskyld, hvis jeg blev lidt ophidset, men på nogle tidspunkter må man bekvemme sig til at sige sandheden for at opnå et politisk mål, og sandheden er, at der ikke er enighed om, hvordan forholdet mellem de højeste miljøstandarder og sociale standarder på den ene side og konkurrenceevnen på den anden side skal organiseres - men det vil vi arbejde på.
Lad mig lige sige noget om to andre emner, der er blevet taget op. Jeg er taknemmelig for, at fru Frassoni rejste Cypern-spørgsmålet igen, hvilket giver mig lejlighed til at fortælle Parlamentet noget mere om det. Jeg vil ikke lægge skjul på min store skuffelse over, at det har vist sig at være umuligt at holde det løfte, som Parlamentet, Rådet, denne Kommission og hele verdenssamfundet gav til tyrkisk-cyprioterne efter folkeafstemningen i april. De blev lovet, at de ikke ville lide under, at folkeafstemningen var blevet afvist i den græske del af Cypern. Vi lovede dem, at vi ville føre dem ud af deres økonomiske isolation. Rådet har endnu ikke været i stand til at vedtage det pågældende forslag fra Kommissionen, og jeg appellerer indtrængende, ikke kun til Republikken Cyperns regering, men også til en række medlemsstater om at sørge for, at verdenssamfundets og EU's politik over for Cypern bliver gennemført. De negative følger er synlige allerede. Vi har i årevis arbejdet for at få en demokratisk, proeuropæisk regering i den tyrkisk-cypriotiske del. Denne regering er nu strandet, fordi Denktash og hans folk kunne argumentere med, at europæerne som sædvanligt var kommet med tomme løfter, som de ikke kunne holde. Den skade, der allerede nu er sket med henblik på udsigterne til at løse Cypern-spørgsmålet, er umådelig stor, og Kommissionen henstiller til, at dens forslag bliver godkendt inden året udgang, og at det løfte, som vi alle gav tyrkisk-cyprioterne, rent faktisk bliver holdt.
Mine damer og herrer, lad mig slutte med en bemærkning om de økonomiske følger af den udvidelse, der allerede har fundet sted, og af de planer, vi har for fremtiden. Hr. Buzek sagde noget meget vigtigt, og Kommissionen støtter hans synspunkt om, at de 10 nye landes medlemskab har haft en stærk positiv økonomisk impuls. Vores analyse viser helt klart, at udvidelsen har medført positive økonomiske resultater, ikke kun i de nye medlemsstater, men også i de gamle, at begge sider profiterer af vores integrering at det, som er vækstregioner. Vi kan forvente det samme med hensyn til Rumæniens og Bulgariens tiltrædelse, der er under forberedelse. Personligt, for jeg kan kun tale på egne vegne, er jeg helt overbevist om, at hvis den politiske og økonomiske reformproces i Tyrkiet fortsætter over de næste 10 år, så vil resultatet blive en økonomisk situation i landet, som, hvis Tyrkiet tiltræder EU, ville bringe os i samme -situation, som vi allerede har oplevet ved udvidelsen med de central- og østeuropæiske lande. Det besvarer spørgsmålet om, hvorvidt en sådan tiltrædelse ville true vores socialmodel, og svaret på det spørgsmål er et utvetydigt nej. Disse landes tiltrædelse vil ikke udgøre en fare for vores sociale standarder. Tværtimod, de vil styrke Europa, og de vil hjælpe os med at nå vores mål.
Formanden.
   - De franske myndigheder har meddelt mig, at fru Simonot med virkning pr. 22. oktober er blevet afløst af hr. Le Rachinel. Jeg byder vores nye kollega hjertelig velkommen og minder om, at ethvert medlem i henhold til forretningsordenens artikel 3, stk. 5, deltager i Parlamentets og dets organers møder med fulde rettigheder, så længe medlemmets mandat ikke er prøvet, eller for hvem der ikke er truffet afgørelse om indsigelse.
Manolakou (GUE/NGL ).
   - Arbejdstagerne skal ikke forvente sig noget godt af det kommende topmøde den 4. - 5. november. Tværtimod. Efter de første fem år med gennemførelsen af beslutningerne fra Tampere, som har begrænset de demokratiske rettigheder og friheder, og den arbejderfjendske Lissabon-strategi planlægger man endnu fem års angreb med nye, mere repressive og befolkningsfjendtlige foranstaltninger.
Med Tampere II fremskynder man procedurer, som begrænser retten til asyl, man opretter flere lejre uden for Europa, hvor indvandrere drives sammen, indfører biometriske elementer og styrker uigennemsigtige og centraliserede tjenester, EU-informationssystemer og mekanismer til legalisering af undertrykkelse. Det sker under påskud af organiseret kriminalitet og terrorisme, samtidig med at man befæster den europæiske kapitals diktatur.
De nye befolkningsfjendtlige foranstaltninger, som indgår i Kok-rapporten, og som vil udgøre grundlaget for en hurtigere gennemførelse af den arbejderfjendske Lissabon-strategi, vil også dukke op på topmødet, og der vil blive truffet beslutninger om EU's militarisering og udvidede deltagelse i Irak-krigen på USA's side.
De repressive foranstaltninger kan dog ikke standse arbejdernes kamp mod denne krigselskende, arbejderfjendske og despotiske politik og deres løfterige fremmarch, hvor de kræver at få opfyldt deres nutidige behov. 


Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er tale af hr. Barroso, den udpegede formand for Kommissionen.
Barroso,
    Hr. formand, ærede medlemmer, jeg har bedt om ordet, fordi jeg mener, det er vigtigt, at jeg delagtiggør Dem i min analyse af den nuværende situation og min holdning på dette stadium af vores drøftelse.
Jeg lyttede meget opmærksomt til gårsdagens debat. Jeg har haft omfattende kontakt med gruppelederne, og jeg har talt med rådsformanden. Jeg er kommet til den konklusion, at hvis afstemningen afholdes i dag, vil udfaldet ikke være positivt hverken for de europæiske institutioner eller for det europæiske projekt.
Under disse omstændigheder har jeg besluttet ikke at indstille en ny Kommission til godkendelse i Parlamentet i dag.
Jeg har brug for mere tid til at behandle dette spørgsmål, konsultere Rådet og drøfte det yderligere med Dem, således at vi kan sikre bred støtte til den nye Kommission. Det er bedre at give sig mere tid og få løst opgaven rigtigt.
De seneste dage har vist, at EU er en stærk politisk konstruktion, og at Europa-Parlamentet, som er valgt ved direkte valg i alle medlemsstater, har en afgørende rolle at spille i styringen af Europa.
Jeg var beæret over at modtage Deres støtte som udpeget formand for Kommissionen i juli. Dengang gav jeg tilsagn om at indgå i et aktivt samarbejde med Parlamentet i Europas interesse. Jeg fornyer dette tilsagn i dag. Jeg er overbevist om, at vi kan nå til enighed om vores fælles forpligtelse til at styrke den europæiske integrations demokratiske karakter. Det er i den ånd, jeg håber, at vi i løbet af de kommende uger kan nå frem til en løsning, der vil give os mulighed for at gå videre med vores arbejde i EU. Parlamentet kan regne med mig. Jeg vil altid tilbyde et loyalt, konstruktivt samarbejde til fordel for Europa og EU-projektet.
Formanden.
   - Tak, hr. Barroso.
Vi fortsætter på et område, der skal afklares politisk, for vi befinder os i en situation, som vi ikke kunne forudse. Det fremgår tydeligt af traktaterne, at den nye Kommission skal tiltræde den 1. november, og at Europa-Parlamentet forinden skal tage stilling til et forslag. Men Parlamentet kan naturligvis ikke tage stilling, hvis der ikke foreligger et forslag. Hr. Barroso har sagt, at der ikke er noget forslag. Jeg mener, at det ville være rart at høre Rådets mening, for hvis der ikke er et forslag, har Rådet også noget at skulle have sagt.
Nicolaï,
    Hr. formand, ærede parlamentsmedlemmer, vi forstår situationen.
Denne situation indebærer, at den nuværende Prodi-kommission bliver siddende, så længe det er nødvendigt.
Formanden.
   - Før formanden fortsætter overvejelserne, burde vi måske høre, hvad formændene for de politiske grupper har at sige.
Jeg har forstået, at der er et indlæg til forretningsordenen. Jeg giver ordet til hr. Pannella.
Pannella (ALDE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, min bemærkning til forretningsordenen tager udgangspunkt i bestemmelserne i såvel traktatens artikel 214 som forretningsordenens artikel 99, stk. 2, og artikel 132. Hr. formand, den bemærkning til forretningsordenen, som jeg ønsker at fremsætte, drejer sig - som De så rigtigt sagde - om den frist, der er fastsat i traktaten, nemlig november, dvs. om ikke så længe.
Desuden står der også i forretningsordenen, at den udpegede formand skal præsentere Parlamentet for Kommissionen, og at Rådet skal underrettes herom, hvis den bliver godkendt.
Formanden.
   - Det er ikke et indlæg til forretningsorden. Hr. Pannella, De har ikke længere ordet.
Jeg giver ordet til hr. Schulz. 
Schulz (PSE ),
   Hr. formand, efter redegørelserne fra kommissionsformanden og rådsformanden skal jeg på min gruppes og, tror jeg, på andres vegne anmode om, at mødet afbrydes, som oprindeligt planlagt, da vores gruppe ønsker at drøfte, hvad der videre skal ske. 
Poettering (PPE-DE ),
   Hr. formand, dette er et afgørende øjeblik for EU, for Parlamentet og for forholdet til Kommissionen. Vores gruppe har haft en drøftelse, men for at alle, som ønsker at tale, kan få lejlighed til det - det er ikke alle, der er blevet opfordret til det - bør vi imødekomme dette, da vi ønsker, at den afgørelse, vi træffer, når vi genoptager mødet, bliver truffet på så bredt et grundlag som muligt. Jeg støtter derfor forslaget om at afbryde mødet nu.
Formanden.
   - Mine damer og herrer, formandskabet finder det nødvendigt at udsætte mødet og bede de politiske grupper om at holde møde, men før plenarmødet genoptages og efter møderne i de politiske grupper, vil jeg indkalde Formandskonferencen. Grupper, Formandskonference og til sidst plenarmøde.
Vi mødes igen her i salen kl. 12.00.
Formanden.
   - Jeg giver ordet til hr. Rogalski, som har et indlæg til forretningsordenen. 
Rogalski (IND/DEM ).
   - Dette er et indlæg til forretningsordenen, hr. formand. På vegne af vil jeg foreslå, at Parlamentet opløser sig selv, da det er i den europæiske homoseksuelle lobbys vold. Det er en ineffektiv, dyr og uproduktiv institution.
Formanden.
   - Det er helt tydeligt ikke et indlæg til forretningsordenen.
Formændene for de politiske grupper skal tale.
Jeg giver ordet til hr. Poettering. 
Poettering (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer, José Manuel Durão Barroso blev valgt af et stort flertal den 22. juli som den næste formand for Kommissionen, og i dag har han taget initiativet.
Han viser dermed, at han har styrken til at være leder.
Og med José Manuel Durão Barroso som formand
forventer vi en stærk Kommission. Kommissionsformanden sagde, at han ikke har noget forslag at stille i dag, og at han har behov for mere tid. Hr. kommissionsformand, lad mig på vegne af vores gruppe, Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater, sige til Dem, at vores støtte til Dem på intet tidspunkt har været på vippen i de seneste uger, og De kan være sikker på, at vi fortsat vil støtte Dem i de vanskelige dage og uger nu, så vi til sidst vil få en stærk Kommission under Deres beslutsomme ledelse.
Bifaldet i dag har vist, at Deres forslag har bred opbakning.
Vi ville have foretrukket at se et votum til støtte for Deres hold i dag - det skal jeg ikke lægge skjul på - men politik er en proces. Jeg håber, at alle i EU kan se, at Parlamentet har indflydelse og magt, og at EU gennemgår en parlamentariseringsproces. Derfor er dette en vigtig dag i Europa-Parlamentets historie.
Det har altid været vores gruppes strategiske mål at få en stærk Kommission under Deres formandskab og ikke at isolere et enkelt medlem af Deres hold. Vi må i stedet tage de samlede resultater af høringerne til efterretning og drage konklusionerne heraf.
På dette grundlag vil det være Deres opgave at nå frem til de rigtige afgørelser sammen med alle interesserede parter og med Rådet. Vi må også sørge for, at den kommende kommissionsformand kan få det sidste ord og afvise kandidater, som han er blevet foreslået, så De ikke bliver et redskab for regeringerne. På den baggrund mener vores gruppe, at vi ikke har brug for en afgørelse i dag. Det er nu op til os i Parlamentet at leve op til vores ansvar. I vanskelige tider, når forfatningstraktaten bliver underskrevet i Rom på fredag, hvorved vi bekræfter vores tro på vores kontinents fremtid, så ønsker vi et stærkt Europa-Parlament, en stærk Kommission og et Ministerråd, der samarbejder godt med begge institutioner. Da vi tror på, at Europa har en fremtid, ønsker vi nu Dem, den udpegede formand for Kommissionen, held og lykke med at præsentere Deres hold, som vi håber at kunne støtte og godkende. De har vores støtte, da vi går denne vej i fællesskab.
Schulz (PSE ),
   Hr. formand, hr. udpeget formand for Kommissionen ...
Hr. formand, måske den medicinske tjeneste kunne give den ærede kollega en beroligende pille.
Hr. formand, jeg ofrer gerne to minutter af min taletid på hooliganismen i EU. Det er utåleligt. Disse mennesker hævder at tale på de europæiske borgeres vegne! De burde skamme Dem, sådan nogle lømler!

 - Hr. Kilroy-Silk, vær venlig at sætte Dem ned og tie stille.
Schulz (PSE ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, den afgørelse, som vi skal træffe i dag, er af stor betydning for EU og for EU's fremtid. Vi har haft livlige debatter og stor uenighed i de seneste uger. Forud for min gruppes beslutning, der blev truffet enstemmigt i går aftes, har der været meget hårde debatter og stor uenighed, også i vores egne rækker. Der var uenighed, fordi vores afgørelse ville indebære at skulle fælde dom over vores socialdemokratiske venner i Kommissionen. Efter lange diskussioner i går aftes, også med dem - og lad mig sige til dem, at de var de fremragende medlemmer af den foreslåede Kommission - betød vores solidaritet med disse venner fra vores gruppe, at det ikke var nogen nem afgørelse for os. Den beslutning, som vi traf i går aftes, går ud på, at vi alligevel ikke kan have tillid til den Kommission, som De, hr. Barroso, ville have foreslået, eller som De havde til hensigt at foreslå her til morgen. Frem for at genoplive debatten, som var meget livlig, vil jeg gerne sige til Dem, at De ved at erkende - her til morgen, i går aftes og i løbet af dagen i går - at dette forslag ikke ville opnå flertal, har draget den rigtige konklusion ved at imødekomme Parlamentets ønsker. På min gruppes vegne vil jeg gerne sige, at det var det helt rigtige at gøre. Med det, som De har gjort her til morgen, har De banet vejen for en fælles fremtid for alle, både for Kommissionen og for et bredt flertal i Europa-Parlamentet.
Det glædede mig at høre hr. Poettering sige, at han støttede denne udvikling, og jeg kan fortælle ham, at det aldrig er for sent at slutte sig til dem, der har sagt, at Europa-Parlamentet også må styrkes, når diskussionen bliver reduceret, når den bliver reduceret til en fremstillingsmåde, hvor Europa-Parlamentet kun taler fornuft, når det er enigt med Kommissionen. Så velkommen i klubben, hr. Poettering. De, der ønsker en stærk Kommission, der kan arbejde på grundlag af en bred opbakning i Europa-Parlamentet, ønsker en stærk institution - Kommissionen - støttet af en anden stærk institution - Parlamentet - for at kunne løse de virkelige udfordringer i de kommende år. De, der styrker sådan en Kommission, er for Europa. De, der vil gøre den afhængig af stemmerne fra den herre, hvis tre eller fire stemmer lige netop kan give Kommissionen flertal, svækker Europa. Derfor er der behov for et bredt flertal.
Hr. Barroso, i de seneste uger er vi kommet med forskellige forslag til Dem. Min gruppe forventer, at De i Deres kommende overvejelser husker på de forslag, som Europa-Parlamentet kom med efter høringerne. Idet jeg taler på min gruppes vegne, kan jeg sige Dem, at vi også forventer, at Deres overvejelser vil være påvirket af det, som Den Socialdemokratiske Gruppe i Parlamentet har sagt til Dem, for én ting er klart, og det er, at De også vil få brug for min gruppes støtte til Deres kommende Kommission. Vi tilbyder Dem at samarbejde, men henstiller også til Dem om at tage det råd seriøst, som Den Socialdemokratiske Gruppe i Parlamentet har givet Dem. Den 22. juli fik De 413 stemmer, nogle af dem fra medlemmer i min gruppe. Mange i min gruppe stemte ikke for Dem ved den lejlighed, men det var en stor tillidsafstemning, som De vandt dengang. I de seneste tre måneder har De været ved at sætte noget af denne tillid over styr, men med Deres beslutning i dag har De vundet noget af den tilbage. Vi i Den Socialdemokratiske Gruppe er indstillet på et konstruktivt samarbejde, og det er den vej, De har valgt i dag - noget, som vi undertiden har savnet i de seneste uger. Hvis vi skal opnå noget i de kommende uger, så vil jeg gerne bede Dem om ikke at komme med den samme Kommission igen som den, De ville have præsenteret os for i dag, for så kunne vi lige så godt have stemt om den i dag. Jeg beder Dem komme med et nyt forslag, der åbner mulighed for en bredere opbakning til Kommissionen.
Watson (ALDE ),
   Hr. formand, Parlamentet ved Rhinens bred er i dag trådt i karakter. Dets viljestyrke blev sat på prøve, og det satte sig igennem. Vi krævede på intet tidspunkt mere, end vi havde ret til. Vi påberåbte os ikke beføjelser, der ikke var hjemmel for i EU-retten. Vi krævede, at vores velovervejede beslutning blev behandlet med respekt. På alle stadier blev vores vilje til at stå ved den vurdering betragtet med tvivl og mistillid og sat på prøve. Den blev prøvet, indtil vi stod på kanten af en politisk krise, indtil prisen for at stå ved vores beslutning blev så stor, at vi kun kunne se frem til en politisk krise af hidtil ukendte dimensioner, som ingen af os ønskede at kaste os ud i.
Men vores viljestyrke og ønske om at stå ved vores beslutning vandt. Ingen her i Parlamentet ønsker en konfrontation for konfrontationens egen skyld. Vi værdsætter den spænding, der eksisterer mellem institutionerne, fordi muligheden for at udnytte denne spænding til det fælles bedste viser, at vores institutioner har nået en vis modenhed.
Hr. Barroso, De antydede i går, at det var antieuropæisk at stemme imod Deres Kommission. Det tror jeg ærlig talt ikke, De selv er overbevist om. For når EU-tilhængere kritiserer Deres Kommission, går de ikke EU-modstandernes ærinde, tvært imod: EU-modstanderne mister terræn, fordi demokratiets stemme i Europa er steget en oktav og er nået igennem til alle de nationale hovedstæder og endnu videre.
De ved, at Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa udfordrede Dem og Deres Kommission, fordi vi ønsker, at den skal være stærkere end den, De fik mulighed for at sammensætte - stærkere, så EU bliver stærkere.
Hr. Barroso, jeg gentager nu, at Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa støtter Dem. Vi stemte for Dem, vel vidende at Deres europæiske engagement er lige så stort som vores eget. Jeg gentager det, jeg sagde i går, nemlig at hvis Parlamentet er svagt, så er Kommissionen det også, for hvis Europas regeringer ikke respekterer os, vil de heller ikke respektere Dem eller Deres kollegiums uafhængighed. Vores styrke er Deres styrke.
De har nu mulighed for at genopbygge en Kommission, der kan vinde Parlamentets støtte. Arbejd hurtigt! De kender Parlamentets ønsker. Ved hjælp af afskedigelser, omrokeringer eller tilbagetrækninger kan De komme tilbage til os med en ny Kommission, vel vidende at vi værdsætter Deres europæiske engagement og betragter Dem som en yderst lovende kommissionsformand.
I går talte jeg om en elefant her i Parlamentet, og nu er den her igen. Jeg opfordrer endnu en gang Rådet til at overveje Parlamentets beføjelser og den måde, det vælger at udøve dem på. Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa opfordrer indtrængende Rådet til at respektere Parlamentets beføjelser og uafhængigheden af den Kommissionen, det har til opgave at godkende. Vi opfordrer Rådet til at overveje, om det ikke selv bærer en del af ansvaret for, at vi endte i en blindgyde.
Vi vil samarbejde med Dem om at nå videre. Jeg håber, at den overdådige topmødemiddag på fredag vil give næring til sådanne overvejelser.
Hr. Barroso, på min gruppes vegne forpligter jeg Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa til at arbejde sammen med Dem for at sikre godkendelsen af en Kommission i november. Jeg takker Dem for Deres oprigtighed og engagement. Jeg gentager, at Parlamentet i dag er trådt i karakter, fordi vores viljestyrke blev sat på prøve, og vi sejrede.

 - Hr. Kilroy-Silk, hvis De bliver ved med at forstyrre plenarmødet, udviser jeg Dem af salen.
Cohn-Bendit (Verts/ALE ),
   Hr. formand, hr. indstillede formand, hr. Barroso, jeg vil indlede på et sprog, som er et fortidens sprog, ved at citere Mao Tse-tung.
Mao Tse-tung sagde: "At forstå nederlaget er at forberede sejren". Hr. Poettering, De bør give hr. Barroso en lektion i Mao Tse-tung.
For det andet er opbygningen af tillid til Europa-Parlamentet en lang proces. Vi vil hjælpe Dem med denne lange proces …

 Hr. formand, i løbet af de seneste dage har vi set spændende ting ske her i Parlamentet. Jeg tror, at vi alle har lært noget. Vi har lært, at det er sin sag at få hold på en Kommissions politiske substans. Det lærte vi af valget af Dem, hr. Barroso, da De opnåede et flertal, så De er den kommende kommissionsformand. Så skulle vi diskutere de indstillede kommissærers kompetence. Da De introducerede Dem selv for Parlamentet, fortalte De os, at De var uafhængig, at De ville være uafhængig, uanset hvad hr. Schröder, hr. Blair, eller hvem det måtte være, sagde, at Kommissionen ville være Deres værk, frem for Rådets.
Det betyder, at De, hvis en person foreslået af en medlemsstat ikke er kompetent, vil forkaste forslaget med vores støtte, frem for blot at acceptere det. Sammen med os vil De være stærk nok til at gøre det. Vi vil være lige bag Dem.
Og det har ikke noget med ideologi at gøre.
Som jeg ser det, kære venner, så er der blevet foreslået kompetente folk til Kommissionen, som ikke deler mine politiske holdninger. Vi ønsker stærke og kompetente kommissærer, som vil være mere end blot skødehunde for en eller anden regering i Europa. Det siger vi højt og tydeligt.
Derfor, hr. formand, beder vi Dem om at læse det beslutningsforslag meget omhyggeligt, som Parlamentet har stillet, og som fik Dem til at trække i land. Det beslutningsforslag indeholder de argumenter, som vi vil bedømme de næste forslag ud fra. Det handler om kompetence og interessekonflikter. Kom ikke tilbage og foreslå plettede personer som kommissærer, for så vil De ende med ryggen mod muren igen. Foreslå ikke folk, som går imod det, som Deres Kommission har til hensigt at gøre. Derfor siger vi her helt åbent, at vi vurderer Deres tilbagetrækning som et modigt skridt, som et tegn på ræson. De har indset, at der ingen mulighed er for at opnå flertal med kun en del af Parlamentet bag Dem. 

 Hr. Watson, jeg er meget glad for, at De ikke blev nødt til at stemme imod deres overbevisning. Det ville ikke have været godt. Feministerne har lært os, at når en kvinde siger nej, betyder det nej. De har har lært os, at når de liberale siger nej, kan det betyde ja, og det er forkert.

 Og derfor, hr. formand, beder jeg Dem om at lytte til Parlamentet i fremtiden. Hvis De lytter ordentligt efter, så vil De opnå et stort flertal for en Kommission. Det skal De vide. Som hr. Poettering opdagede i dag, så er den største gruppe ikke altid ensbetydende med et flertal i Parlamentet. Det er en demokratisk indlæringsproces, som vi alle har været så heldige at gennemgå i disse dage.
Wurtz (GUE/NGL ),
   Hr. formand, kære kolleger, hr. Barroso skulle være meget tæt på en katastrofe, inden han traf beslutningen om at trække Kommissionen tilbage. Det er en sejr for demokratiet i Europa og en stor opmuntring til alle dem, der har gjort denne beslutning mulig.
Jeg minder om, at den udpegede formand i går under påskud af kritik af holdet anklagede størstedelen af Europa-Parlamentet for at slutte sig til de antieuropæiske ekstremister og derved viste sig at være nøjagtig som den, han for kort tid siden ikke kunne forestille sig at være, nemlig en højrefløjsformand mod venstrefløjen og de liberale.
Kommissionen troede ikke, at vi kunne blive enige om en fælles holdning, men det gjorde vi, og vi vandt. Nu skal den næste etape forberedes, og vi skal drage de nødvendige erfaringer af det, der er sket. Hvordan kan sådan en hidtil uhørt situation opstå? Jeg gjorde i går opmærksom på nogle af symptomerne på mistilliden fra størstedelen af borgerne og de dårligdomme, som præger institutionerne. Udfordringen for de europæiske ledere på alle planer var og er stadig i denne forbindelse at turde foretage en kritisk vurdering af det, som nu mangler, og vise, at de har besluttet sig for at lade fornuften råde, hvad angår det europæiske eventyr, for i modsætning til det, som De sagde, hr. Barroso, så tror jeg personligt på Europa. Jeg er overbevist om, at vi har brug for Europa, og jeg vil derfor ikke klassificeres som antieuropæisk.
Hr. Barroso har gjort det modsatte. Han har ikke blot fremhævet de mest kontroversielle aspekter i den europæiske økonomiske og sociale politik ved at placere fortalere for liberalisme på strategiske poster, han har også forstærket frygten for en tilbagevenden til tidligere tiders moralske og patriarkalske syn og til et verdenssyn, der ligger tættere på de amerikanske nykonservative end det, som de europæiske borgere forventer. Vi mener, at det er det, der skal ændres i den kommende Kommission, og ikke blot navnene på de personer, der bliver ansvarlige for de forskellige områder.
Jeg vil i dette kaos fremhæve en meget god nyhed. Andre talere før mig har sagt, at det drejer sig om en tilbagevenden til politiske konfrontationer i Europa-Parlamentet i stedet for halvhjertede drøftelser og vag enighed. En reel drøftelse om civilisationen er startet, og den kan have vidtrækkende konsekvenser til Europas fordel. I den forstand er disse historiske begivenheder en reel milepæl. Jeg håber, løfterne bliver indfriet!
Bonde (IND/DEM ),
   Hr. formand. Krisen i dag viser, at reglerne for udnævnelse af Kommissionen ikke virker og heller ikke vil komme til at virke med forfatningen. Statsministrene udpeger nogle, de gerne vil have, og ofte nogle, som de gerne vil af med, og forventer så, at vi gummistempler deres valg. Vi foreslår i stedet, at hvert enkelt nationalt parlament vælger sin egen kommissær og holder ham eller hende ansvarlig. Så får vi en demokratisk udpeget Kommission.
Hvem er det organ, vi i dag kalder Kommissionen? Det er integrationens motor. Den lader sig ikke styre af folkevalgte, hverken af de nationale parlamenter eller af de overnationale her i salen. Den virker gennem 30.000 embedsmænd, over 3.000 arbejdsgrupper, hvorigennem Kommissionen sikrer sig indflydelse og et netværk i medlemslandene også uden om de nationale myndigheder. Arbejdsgrupperne er hemmelige og kan ikke kontrolleres fra de nationale parlamenters Europaudvalg. Kommissionens tusindvis af beslutninger og egne lovvedtagelser træffes sjældent i Kommissionen selv, men oftest i arbejdsgrupper med deltagere, vi slet ikke kender. Der er kun ganske få afstemninger i Kommissionen, og resultaterne er ukendte for offentligheden. Kommissionen forvalter et budget på 100 milliarder EUR, men det lader sig ikke kontrollere af Kommissionens egen regnskabsafdeling, af Revisionsretten eller fra af Europa-Parlamentets dertil indrettede Budgetkontroludvalg og for en sikkerheds skyld kan Ombudsmanden heller ikke få de dokumenter, han måtte bede om.
I Kommissionen selv kan formændene ikke styre de forskellige generaldirektører, selv om det formelt er formanden, som har ansvaret. Men retningen er hele logen enig om, nemlig stadig mere magt til Bruxelles. Enhver lejlighed skal bruges til at tiltuske sig mere magt, og indrømmelser til åbenhed gives kun sjældent. Det har taget Santer fire år at få Kommissionens telefonbog gjort til et åbent dokument. Det ligger nu på nettet som et eksperiment. Det har taget Prodi fire år at få Kommissionens dagsordener og referater lagt på nettet. Det tog Barroso en dag at udlevere listen over Kommissionens arbejdsgrupper. Det var dagen før, han skulle vælges her i salen. Da ville han gerne vise, at det var ham, der bestemte, men så gik åbenheden i stå. Vi har ikke fået tilsagn om at se, hvem der deltager i arbejdsgrupperne, og hvad de foretager sig.
Min gruppe deltager ikke i stormløbet mod en enkelt kommissærs personlige tro. Men vi vil heller ikke levere stemmer til en overnational antidemokratisk indretning, som en afgående kommissær meget præcist har kaldt et "monster". Dette "monster" har eneret på at stille lovforslag. Ingen kan fortænke Europa-Parlamentet i, at det bruger sin begrænsede kompetence til at afvise Kommissionen, men den uværdige jagt på en enkelt kommissær viser, at den bedste form for kontrol opnås, hvis hvert lands vælgere og eget nationale parlament vælger sin egen kommissær, og holder ham eller hende ansvarlig. Så vil Kommissionen være valgt nedefra og op og ikke af et kvalificeret flertal af statsministrene og ikke oppefra og ned. Så kan de enkelte kommissærer møde op i det nationale parlament hver uge og lytte til og tale med vælgernes repræsentanter, så vil Kommissionen blive vores tillidsfolk i Bruxelles og embedsmændene deres tjenere, så vil Kommissionen ikke længere være et uregerligt "monster", og borgerne vil rejse sig og klappe spontant, hvis Kommissionens formand kommer forbi. Der er lang vej igen, og Barroso har ikke vist, at han tør tage springet til at blive vælgernes tjener. I dag har han talt med de tre største gruppers repræsentanter. De fire mindste er ikke taget med på råd. 
Muscardini (UEN ),
   Hr. formand, kære kolleger, mange af os har været udsat for uretfærdighed i tilværelsen, og for folk i god tro er dette en grund til at gøre en indsats for, at andre ikke bliver udsat for diskrimination og krænkelser. Før han traf en beslutning, stillede Martin Luther King altid sig selv dette spørgsmål: "Er det rigtigt?" Efter min mening er det rigtigt, at enhver politiker forsvarer sin egen overbevisning og kæmper for, at andre kan få lov til at give udtryk for deres holdninger til gavn for almenvellet. Politik er nemlig at lovgive i de nuværende og kommende borgeres fælles interesse.
De, der ikke giver udtryk for deres klare holdninger, tjener deres partis interesser, men ikke Parlamentets, som repræsenterer alle vælgerne og ikke blot dem, der personligt har stemt på os. Derfor ville vi gerne have haft, at vi stemte i dag og således påtog os vores ansvar over for hinanden. Vi accepterer dog hr. Barrosos beslutning i håbet om, at nærmere overvejelser giver Rådet, som om kort tid mødes i Rom for at undertegne forfatningstraktaten, lejlighed til at nå til en fornuftig aftale med Parlamentet og Kommissionen.
Vi giver endnu en gang udtryk for vores tillid til hr. Barroso i visheden om, at hans valg og regeringernes angivelser vil opfylde borgernes ønske om en gennemsigtig Kommission, som respekterer subsidiaritetsprincippet, og som er i stand til at forsvare alles rettigheder i samfundets overordnede interesse og ud fra en europæisk synsvinkel, men også i resten af verdens interesse.
Vi opfordrer dog Parlamentet til at opstille fælles og faste regler for alle udvalgene, så de kommende høringer finder sted på samme betingelser. De forskelligartede betingelser, der hidtil har været benyttet, har nemlig hverken sikret retfærdige metoder eller respekt for et sandt demokrati.
Vi mener ikke - og det siger jeg som svar på rådsrepræsentantens udtalelse - at Prodi-Kommissionen kan forblive i funktion, så længe det er nødvendigt. Prodi-Kommissionen bør, når det gælder udførelsen af den almindelige forvaltning, forblive i funktion indtil Parlamentets næste plenarmøde i Strasbourg. På denne dato skal kommissionsformand Barroso nemlig endnu en gang møde op her i Parlamentet med en komplet liste over alle kommissærerne. I modsat fald giver vi EU et svagt image, og det tror jeg ikke, at der er nogen, som ønsker.
I de sidste 15 år her i Parlamentet har jeg altid mindet om, at Parlamentets verdslige præg kun kan bevares, hvis denne verdslighed ikke bliver til en ny form for fundamentalisme, hvor man påstår, at man forsvarer visse grupper, men i virkeligheden krænker andres rettigheder. To forkerte kan aldrig blive til én rigtig, men skaber bare nye former for undertrykkelse og splittelse i samfundet.
De, der tror, at de kan forsvare de kulturelle eller seksuelle forskelle ved at diskriminere andres kultur eller religiøse overbevisning, gør det ikke i almenvellets tjeneste, men for at skabe ny diskrimination. Intellektuel snæversynethed gør mennesker små og arrogante. Respekt for andre gør dem derimod i stand til at opstille regler, som sikrer alle en fredelig sameksistens.
Hr. Barroso, Kommissionen skal lytte til Parlamentet, men sige nej til den afpresning, som nogle foretager. Kommissionen har ikke brug for, at nogen holder den i hånden under hele forløbet, men for loyale og intellektuelt ærlige dialogpartnere. 
Czarnecki, Ryszard (NI ).
   - Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer, i Polen er der en anekdote, som går ud på, at en fremragende polsk politiker er en, der aldrig går på kompromis, hvorimod en god amerikansk statsmand er en, der altid kan opnå et kompromis. Hvis denne anekdote skulle oversættes, tages alvorligt og overføres til Europa-Parlamentet, ville hr. Barroso få en succesrig karriere i USA, og mange fremragende politikere og talere i Parlamentet ville blive magtfulde på den politiske scene i Polen.
Som svar til hr. Barrosos kritikere vil jeg minde om, at det er medlemsstaternes regeringer, der træffer beslutning om udnævnelsen af kommissærer. Hr. Barrosos spillerum er begrænset, og vi må være klar over, at det vil forblive begrænset, indtil der bliver lavet om på den måde, hvorpå Kommissionen bliver udnævnt. Hvis Parlamentet ønsker at sige, at medlemsstaternes regeringer spiller for stor en rolle i denne proces, må det sige det højt og tydeligt. Jeg er imidlertid ikke enig i det synspunkt, for jeg mener ikke, at den rolle, regeringerne spiller, er for stor. Hvis Kommissionen skal have medlemsstaternes støtte, må medlemsstaternes regeringer have stor indflydelse på dens udnævnelse, også hvis det nogle gange forlænger beslutningsprocessen.
Vi har stor respekt for alle de talere, der har udtrykt forbehold over for enkelte kommissærudnævnelser, da mange af os også havde vores tvivl om nogle af dem. Afstemningsproceduren er nu engang, som den er, og vi stemmer på Kommissionen som helhed uden at kunne stemme på enkelte kommissærer, hvilket har både fordele og ulemper. Bolden er nu tilbage på kommissionsformandens og EU's medlemsstaters banehalvdel, men denne beslutningsproces må ikke trække i langdrag, for Europa har brug for en ny Kommission, ligesom Europa har brug for et stærkt Europa-Parlament. Parlamentet viser så sandelig sin styrke nu, og jeg er sikker på, at vi alle sammen er klar over det, både de, der ville stemme for hr. Barroso og hans Kommission, og de, der ville stemme imod. Den ophedede debat, som vi er vidne til og involveret i, vil forhåbentlig ikke skabe en permanent kløft i Parlamentet. Selv når vi har grundlæggende holdningsforskelle, må vi huske på de ting, der forener os, og ikke kun på dem, der adskiller os. 
Til sidst vil jeg gerne udtrykke min respekt for hr. Barroso. De har ikke noget let liv, og De har vovet Dem ud i et vanskeligt ærinde. Dette gør det endnu vigtigere for mig at sige til Dem på dette vanskelige tidspunkt, at jeg værdsætter Deres indsats og den karakterstyrke, De har vist. Jeg tror, at vi inden længe vil kunne lykønske Dem med Deres politiske succes. Mange tak.
Formanden.
   - Mange tak. Vi er færdige med de planlagte indlæg fra formændene for de politiske grupper.
Jeg giver ordet til hr. Kilroy-Silk, som har en bemærkning til forretningsordenen.
Kilroy-Silk (IND/DEM ).
   - Hr. formand, en bemærkning til forretningsordenen. Hr. Barroso viste sin foragt for Parlamentet i går ved at komme for sent og ikke undskylde det. Han har nu vist sin inkompetence ved ikke at have forslag at forelægge Parlamentet i dag. Ethvert parlament med respekt for sig selv ville nu vedtage et mistillidsvotum til ...

 - Det indlæg er ikke en bemærkning til forretningsordenen.
Jeg giver ordet til fru Mussolini, som har en bemærkning til forretningsordenen. 
Mussolini (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg har en bemærkning til forretningsordenen. Jeg henviser til artikel 99, stk. 2, sådan som det parlamentsmedlem, hvis navn jeg ikke kender, ønskede at gøre. Jeg finder det absurd, at Parlamentet ikke kan udtale sig om en så vigtig politisk ændring, og jeg mener, at det er nødvendigt med en debat. Det skal ikke kun være gruppeformændene, som taler. Ved at trække sit forslag tilbage har Barroso frataget Parlamentets dets ret til at udtale sig. Den udpegede formand har nemlig lagt en politisk linje i Kommissionens sammensætning, og eftersom hver enkelt kommissær allerede er blevet præsenteret i det ansvarlige parlamentsudvalg, burde vi have foretaget afstemningen.
Vi kan ikke udsætte det hele en måned og forsøge at opnå et flertal, for Parlamentet har suveræne beføjelser. Ellers har vi ikke noget at skulle have sagt. Det skal ikke kun være gruppeformændene, der taler, alle skal kunne tale ...
Formanden.
   - Fru Mussolini, dette er ikke en bemærkning til forretningsordenen.
Jeg giver ordet til rådsformanden, hr. Nicolaï. 
Nicolaï,
    Hr. formand, kære medlemmer af Europa-Parlamentet, tak for ordet. Formandskabet og Rådet er strengt taget ikke officiel part i den diskussion, der føres mellem Europa-Parlamentet og den nye kommissionsformand. Vi er naturligvis stærkt involveret i debatten og den aktuelle situation. Som svar på bl.a. hr. Watsons bemærkning kan jeg forsikre Dem alle, at vi har hørt hvert ord, Europa-Parlamentets medlemmer har udtalt om dette væsentlige spørgsmål, sådan som jeg også understregede i mit indlæg i morges.
Naturligvis er Rådet medansvarligt i den aktuelle situation. Vi vil også påtage os det ansvar ved, som hr. Barroso allerede har anført, så hurtigt som muligt at påbegynde drøftelser med den nye kommissionsformand og de andre medlemmer af Det Europæiske Råd, i håb om at vi kan fremme en snarlig løsning på denne situation. Jeg vil gerne gentage, hvad jeg sagde i mit indlæg i morges, nemlig at Europa-Parlamentet naturligvis er i sin fulde ret til at påtage sig sit ansvar, fastlægge sin holdning og træffe sit valg. Jeg sagde også, at den aktuelle konfrontation mellem Europa-Parlamentet og den tiltrædende Kommission kan ses som et vidnesbyrd om Europa som fuldt udviklet demokrati, og at jeg naturligvis har fuld tiltro til, at den holdning, Europa-Parlamentet måtte indtage, vil være velovervejet. Jeg understregede også igen i morges, at formandskabet havde og har fuld tillid til hr. Barroso som ny kommissionsformand. Jeg har ligeledes givet udtryk for, at jeg har fuld forståelse for det skridt, hr. Barroso netop har taget.
Afslutningsvis, hr. formand, vil jeg gerne sige, at jeg har tillid til, at der hurtigt vil kunne findes en løsning på situationen. Lad mig tilføje, at Deres arbejde her i Europa-Parlamentet fortsætter, Rådets arbejde fortsætter, og formandskabet fortsætter sit arbejde i lighed med Kommissionen. Det er derfor vigtigt at understrege, at den nuværende Kommission under ledelse af kommissionsformand Prodi fortsætter sit arbejde, så de europæiske borgere ikke bliver tabere i denne situation. Arbejdet fortsætter på alle områder og i alle institutioner, og Prodi-Kommissionen vil derfor varetage sit hverv, så længe det er nødvendigt. 
Barroso,
    Hr. formand, mange tak for at have givet mig ordet. Jeg tror, at alt allerede er blevet sagt. 
Jeg vil først og fremmest takke alle de personer, der har støttet mig og forstået det fornuftige i mine handlinger. Jeg håber på et samarbejde med Dem i de kommende fem år. Jeg tror, at man kan sige, at vi skal lære hinanden at kende.
Jeg vil gerne sige, at jeg er en kompromisernes mand. Det er min grundlæggende filosofi. Jeg vil også gerne sige, at jeg er fortaler for en koalition, hvis jeg må udtrykke det på den måde, mellem alle dem, der er for Europas opbygning. Dette er meget vigtigt. Jeg nævnte det allerede under Formandskonferencen i forbindelse med drøftelsen om politisering. Jeg tilhører ganske vist en politisk familie, for jeg har den store ære at være en del af den politiske familie omkring Konrad Adenauer, Robert Schuman og Alcide De Gasperi, men jeg mener også, at vi bør samle alle dem, der i Den Socialdemokratiske Gruppe, Den Liberale Gruppe og i alle de øvrige proeuropæiske grupper ønsker at samarbejde.
Min Kommission er ikke en partibestemt Kommission. Det vil jeg gerne gøre opmærksom på. Den er en Kommission med kristelige demokrater og medlemmer af Det Europæiske Folkeparti, socialdemokrater, liberale og også medlemmer af Gruppen Union for Nationernes Europa. Det er en mangfoldig Kommission. Det virkelige Europa er kendetegnet ved mangfoldighed, tolerance, balance og ved enighed til fordel for de europæiske borgere!
Jeg har derfor gjort det, jeg burde. Jeg har præsenteret mit hold for Europa-Parlamentet, og jeg har på rationel vis vurderet det, som var bedst ikke blot for Kommissionen, men for alle de europæiske institutioner. Og det er et aspekt, som jeg gerne vil understrege. Det er helt naturligt i en politisk drøftelse - jeg er også politiker - at man kommer til et punkt, hvor man siger, at vi har vundet, og de andre har tabt. Jeg ser ikke forholdet mellem EU-institutionerne som Europa-Parlamentets sejr over Rådet eller Kommissionens sejr over Europa-Parlamentet. Jeg ser det slet ikke på den måde. Det er jo ikke en fodboldkamp! Jeg mener derimod, at vi giver hinanden styrke. Som det er blevet sagt, og det er udmærket, har vi brug for et stærkt Europa-Parlament og naturligvis også en stærk Kommission. Vi kan ikke statuere vores myndighed på bekostning af andre institutioner. Og i den forbindelse vil jeg også fremhæve Rådet, for Rådet er repræsentant for medlemslandene, og jeg tror, at alle de, der er blevet valgt af borgerne i medlemslandene, er demokrater.
Alle institutionerne skal respekteres, og det er den vej, som jeg håber at kunne følge, hvis jeg naturligvis får Deres støtte. Vi har brug for respekt mellem de forskellige institutioner for at støtte alle dem, der i Europa er for tanken om kompromis. Jeg tror ikke, at man bør tænke på, at det, som er vundet, er der andre, der har tabt.
Jeg mener, at vi i dag har skabt mulighed for et frugtbart og udvidet samarbejde. Mine damer og herrer, eftersom vi aldrig rigtig har talt om Europas grundlæggende problemer, har vi brug for mere støtte til at kunne skabe fremskridt på vores prioritetsområder for Europa. Personligt er jeg klar til at samarbejde med Dem, naturligvis med gensidig respekt og loyalitet, hvor Europa og de europæiske borgere skal stå øverst på listen over prioriteter. 
Formanden.
   - Mange tak, hr. Barroso. Efter at have lyttet til Dem, til Rådet og til formændene for de politiske grupper drager formandskabet følgende konklusioner ud fra det, der er blevet sagt.
Det drejer sig ikke om en anmodning om at udsætte afstemningen. I så fald skulle Parlamentet have taget stilling til, om det ville acceptere denne anmodning eller ej. Men det er ikke tilfældet. Vi bliver ikke anmodet om at udsætte afstemningen, vi får at vide, at der endnu ikke er et forslag at stemme om. Hr. Barroso har brug for mere tid til at udarbejde det, og Rådet forstår det og accepterer det, og derfor vil Prodi-Kommissionen fortsætte, indtil vi kan forhandle og stemme om et forslag.
Der er altså ikke noget at stemme om nu. Det giver heller ingen mening at stemme om de forslag til beslutning, som var knyttet til forhandlingen om Kommissionen.
Hr. Barroso, jeg vil anmode Dem om at læse forslagene til beslutning opmærksomt, selv om vi ikke stemmer om dem.
Jeg tror, at De i beslutningsforslagene vil finde ting, som kan hjælpe Dem i det arbejde, De skal i gang med.
Der skal altså ikke stemmes om noget.
Når jeg siger, at jeg opfordrer hr. Barroso til at læse dem, opfordrer jeg ham også til at læse alle de forslag, som PPE-DE-Gruppen har stillet.
Så har jeg blot tilbage at opfordre hr. Barroso og Rådet til hurtigst muligt, uden nogen bestemt tidsfrist, at stille et forslag, som Parlamentet kan tage stilling til, og til at holde os orienteret om, hvordan arbejdet skrider frem.
Hvis ingen gør indsigelse, hæver jeg mødet.

Formanden.
   - Protokollen fra foregående møde er omdelt.
Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg den som godkendt. 
Giertych (IND/DEM ).
   - Hr. formand, jeg har som en bemærkning til forretningsordenens artikel 172 en rettelse til protokollen fra i går. I punkt 3 er der en vis forvirring vedrørende et navn. Det andet navn i afsnit 2 - fra medlemmerne - skal være Wojciech Wierzejski og ikke Wojciechowski Janusz Czesław. Fornavnet er blevet forvekslet med efternavnet. Jeg henstiller, at dette bliver rettet i protokollen.
Formanden.
   - Naturligvis, jeg tager Deres bemærkning til efterretning, og de nødvendige rettelser bliver selvfølgelig foretaget.
Knapman (IND/DEM ).
   - Hr. formand, Parlamentets dagsorden blev ændret i morges. Får denne ændring betydning for dagsordenen for hele dagen eller kun en del af den, og hvem har truffet afgørelse herom?
Formanden.
   - Som alle har bemærket, er der sket en del her i formiddag, men dagsordenen for i dag ændres ikke. Vi genoptager derfor forhandlingen i dag kl. 15.00, som det fremgår af dagsordenen.
Czarnecki, Ryszard (NI ).
   - Mange tak, hr. formand. Jeg var lige ved at sige minister, for jeg husker Dem fra Deres tid som fransk minister for europæisk integration. Jeg har en indsigelse og en vigtig bemærkning til protokollen fra i går, navnlig til indlæggene af et minuts varighed. Mit indlæg om den "gyldne aktie" og diskussionen mellem Kommissionen og den tyske og den polske regering er blevet tilskrevet et helt andet medlem, nemlig hr. Jałowiecki fra Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater. Jeg vil anmode om, at det bliver rettet, for det var bestemt ikke hr. Jałowiecki, der talte, men mig. Jeg har også en indsigelse til listen over talere, som holdt indlæg af et minuts varighed, for mit navn forekommer overhovedet ikke. Jeg er et beskedent menneske, og jeg tror ikke, at sådan en udeladelse ville skade mig på nogen måde. Alligevel ser jeg gerne, at de pågældende rettelser bliver foretaget af hensyn til nøjagtighed.
Formanden.
   - Tak for disse bemærkninger, og som man siger: "Giv Cæsar, hvad Cæsars er". De nødvendige ændringer bliver foretaget.
Hvis ingen andre gør indsigelse, betragter jeg den som godkendt.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om topmødet EU/Indien sammen med redegørelserne fra Rådet og Kommissionen om forbindelserne EU/Indien og dernæst betænkning (A6-0024/2004) af Menéndez del Valle om samme emne.
Nicolaï,
    Hr. formand, det første topmøde mellem EU og Indien fandt sted i Lissabon i 2000. Siden da har vores forbindelser undergået en hurtig og dynamisk udvikling. Vores samarbejde dækker en bred vifte af emner, der strækker sig fra det økonomiske til det kulturelle, og vi beskæftiger os med lokale, regionale såvel som globale spørgsmål. Rammen om vores strategiske partnerskab, der blev opstillet i 2000, er allerede nu godt fyldt ud. Det nederlandske formandskab glæder sig meget til at være værter for det kommende topmøde i Haag den 8. november. Det vil yderligt stimulere vores forbindelser. Hvad ønsker vi at få ud af dette topmøde?
Det første, vi bør gøre, er at fastsætte en frist for udarbejdelsen af en samlet handlingsplan for et strategisk partnerskab mellem EU og Indien. Denne handlingsplan bør kunne godkendes på det næste topmøde i 2005. Det vil afspejle viljen til at videreudvikle forbindelserne mellem EU og Indien på flere nøgleområder såsom samarbejdet i FN og andre multilaterale fora, konfliktforebyggelse og efterfølgende genopbygning, samarbejde om ikke-spredning af masseødelæggelsesvåben og midler til fremføring heraf, kampen mod terror og organiseret kriminalitet, dialog om demokrati og menneskerettigheder og EU-støtte til Indiens opfyldelse af millenniumudviklingsmålene. Kommissionens meddelelse, der blev offentliggjort i juni i år, og Indiens reaktion på den danner grundlaget for denne handlingsplan.
Der er mange globale udfordringer, vi bør behandle på topmødet. Både EU og Indien ønsker at styrke FN's rolle. Vi bør derfor understrege, at et effektivt multilateralt system baseret på folkerettens principper med et stærkt FN i centrum er afgørende for, at der kan skabes fred og international stabilitet. Ud over de såkaldte gamle udfordringer skal vi også beskæftige os med de nye såsom ikke-spredning af masseødelæggelsesvåben, hiv/aids og kampen mod terror.
Hvad angår ikke-spredning af masseødelæggelsesvåben, bør vi især styrke vores samarbejde med henblik på at gøre kontrolforanstaltningerne ved eksport af varer med dobbelt anvendelse mere konsekvente og mere effektive. EU ønsker at styrke den politiske dialog med Indien på dette område og om spørgsmål vedrørende masseødelæggelsesvåben. Vi håber, at Indien vil reagere positivt.
EU er meget foruroliget over den trussel, som udbredelsen af hiv/aids udgør i Indien. Den internationale konference om befolkning og udvikling opstillede en klar dagsorden for kampen mod aids, og i 2001 vedtog FN's Generalforsamling en erklæring om aids. Vi ønsker endnu en gang at understrege, hvor vigtigt det er at implementere dagsordenen og erklæringen.
Angående terror har vi nu en klar beslutning fra FN's Sikkerhedsråd. EU vil over for inderne bekræfte vores engagement i kampen mod terror. Vi vil også informere dem om EU's konkrete indsats i kampen mod terror.
Vi vil også drøfte den internationale og regionale udvikling på topmødet. Jeg vil fokusere på sidstnævnte. EU har interesse i at sikre et stabilt, fredeligt og rigt Sydasien. Når vi ser på regionen, bliver vi opmuntret af udviklingen i SAARC og de igangværende og oprigtige bestræbelser på at videreføre den komplicerede dialog mellem Indien og Pakistan. EU har på forskellige politiske og officielle møder tilkendegivet sin fulde støtte til og tilfredshed med de skridt, begge lande har taget.
På topmødet vil EU tilskynde Indien til at gå endnu længere og indvillige i omfattende tillidsskabende foranstaltninger i form af f.eks. bedre transportforbindelser, handelsforbindelser og økonomiske forbindelser og mere personlig kontakt på tværs af kontrollinjen. Men vi kan ikke forvente hurtige resultater, eftersom en forsigtig og gradvis tilnærmelse er nødvendig. Vi finder det opmuntrende, at der de sidste måneder er sket noget, som vi opfatter som et paradigmeskift i forbindelserne mellem Indien og Pakistan. EU håber, at begge sider fortsat vil deltage fuldt ud i denne proces gennem f.eks. en konsolidering af våbenstilstanden langs kontrollinjen.
Vi glæder os også over aftalen mellem de to parter om at undersøge mulighederne for at forhandle sig frem til en fredelig løsning angående Jammu og Kashmir som led i den bredere proces med en sammensat dialog mellem de to lande. Dette er af afgørende betydning for processens fremtid. Pakistan bør selvsagt fortsat gøre alt, hvad der muligt, for at hindre terroristinfiltrationer på tværs af kontrollinjen og grænseoverskridende terrorisme. Men det er samtidig nødvendigt, at Indien træffer yderligere foranstaltninger for at reducere krænkelserne af menneskerettigheder. En forbedring af de sociale og økonomiske vilkår i Jammu og Kashmir er en forudsætning for varig fred. Indien bør fortsat inddrage lokale ledere, der repræsenterer et bredt spekter af de forskellige interessegrupper i Kashmir.
Indisk engagement er desuden nødvendigt, hvad angår situationen i Afghanistan, Nepal, Sri Lanka og Burma, som også vil være genstand for drøftelser på topmødet. EU er rede til at give tilsagn angående genopbygningen og stabiliseringen af Afghanistan i partnerskab med den afghanske regering og regner med, at Indien vil gøre det samme. Der er også behov for fred og stabilitet i Nepal og Sri Lanka. Vi vil opfordre inderne til at gøre deres indflydelse gældende i denne henseende.
De økonomiske relationer udgør en væsentlig del af forbindelserne mellem EU og Indien. Derfor ønsker vi også at sende nogle signaler på dette område. Vi ønsker at intensivere det bilaterale samarbejde for således at fremme og udvide handels- og investeringsbevægelserne. EU er Indiens største partner, hvad angår handel og konkrete investeringsaktiviteter, og en af landets vigtigste partnere inden for økonomisk samarbejde. Det ønsker vi skal fortsætte. Topmødet vil også give os mulighed for at understrege vores engagement i det multilaterale handelssystem og ønske om at gøre fremskridt inden for rammerne af Doha-udviklingsrunden. Vi ønsker også indisk deltagelse i Galileo, vores globale satellitnavigationssystem, og vi ønsker at drøfte forhandlingerne om en søfartsaftale.
Selv om det første topmøde først blev afholdt for fire år siden, går europæisk og indisk kultur mange tusinde år tilbage. De kom første gang i kontakt med hinanden under Alexander den Store. Det er derfor kun naturligt at understrege vores forbindelsers kulturelle dimension ved at undertegne en fælles erklæring om kulturelle forbindelser.
Jeg skal afslutningsvis understrege, at forbindelserne mellem EU og Indien til stadighed forbedres. De dækker mange områder og må nødvendigvis føre til de ønskede resultater. Det vil fremgå af topmødet den 8. november.
Verheugen,
    Hr. formand, jeg er meget glad for at få mulighed for at redegøre for forbindelserne mellem EU og Indien. Indien er en partner, der fortjener særlig opmærksomhed, og denne Kommission har i løbet af sin mandatperiode lagt stor vægt på at bringe forbindelserne med Indien op på et hidtil uset niveau. Vores mål har været en mere omfattende og fremsynet europæisk politik i forhold til Indien, og den er ved at tage form.
Hvis vi gør status over forbindelserne i dag, fremgår det klar, hvor langt vi er nået siden vores første topmøde i Lissabon i juni 2000. Vi har i særdeleshed uddybet og styrket dialogen på alle områder. På sidste års EU-Indien-topmøde vedtoges det, at vi skulle udnytte muligheden for at lade vores venskab udvikle sig til et strategisk partnerskab.
Eftersom der er tale om globale aktører med stærke demokratier og fælles værdier såvel som mange års voksende samhandel og politiske forbindelser, er der meget at bygge på. Indien har et fantastisk økonomisk potentiale og vil øjensynlig snart kunne måle sig med Kina, hvad angår økonomisk vækst. Indien spiller en stadig mere fremtrædende rolle på den internationale scene og har indledt en forsoningsproces med Pakistan. Dette er nogle af de mange årsager til, at EU ganske enkelt ikke kan tillade sig at forpasse en mulighed for samarbejde.
Det er netop udgangspunktet for Kommissionens forslag. I meddelelsen om et strategisk partnerskab mellem EU og Indien beskrives udfordringerne ved, mulighederne for og forventningerne til en styrelse af vores internationale, økonomiske og udviklingsmæssige samarbejde med Indien.
Det er først og fremmest vigtigt at erkende, at vores forbindelse ikke længere kun vedrører handel. Begge parter spiller en mere aktiv rolle på områder såsom fremme af fred, sikkerhed og demokrati i verden, hvor vi har fælles holdninger. EU og Indien burde indgå i et mere effektivt samarbejde om at støtte de multilaterale instanser og De Forenede Nationers rolle. Vi kunne styrke vores samarbejde inden for konfliktforebyggelse og efterfølgende genopbygning og globale indsatsområder såsom ikkespredning og terror. EU og Indien burde givet styrke deres dialog om menneskerettighederne og demokrati, bilateralt og internationalt.
EU og Indien kunne også indgå i et nærmere samarbejde om fremme af regional fred, velfærd og stabilitet. I områder, hvor EU er involveret i fredsprocessen og genopbygningen, såsom Afghanistan og Sri Lanka, kunne dialogen og samarbejdet med Indien intensiveres.
Europa-Parlamentets rolle er afgørende. Vi tilskynder til kontakt med det indiske underhus og foreslår især, at der regelmæssigt afholdes møder mellem delegationer fra begge sider. Det er en udmærket nyhed, at flere medlemmer af Europa-Parlamentet har planlagt et besøg i Indien først i næste måned.
Indien kan blive en vigtig økonomisk partner, og vi har endnu langtfra udnyttet potentialet i handels- og investeringsforbindelserne mellem EU og Indien fuldt ud. Indien har i de sidste 10 år været en af verdens hurtigst voksende økonomier. Landets stigende velstand har øget opmærksomheden fra de europæiske virksomheders side. Indien bør sikre sin opstigning til økonomisk velstand gennem fortsatte økonomiske reformer, herunder øget markedsadgang og bedre regulering.
Vi bør derfor indlede en politisk dialog på væsentlige områder vedrørende økonomisk styring såsom industripolitik, miljø eller konkurrence. Vi har til hensigt at fremme strategiske dialoger - der spænder fra administrative bestemmelser til videnskabeligt samarbejde - inden for sektorer som informationsteknologi, transport, energi, bioteknologi og rumforskning.
Vi ønsker at skabe fremskridt inden for handel og investering. Det inkluderer en styrkelse af det multilaterale handelssystem, som begge parter har draget fordel af. Indgåelsen for nylig af en frihandelsaftale for Sydasien er udtrykkeligt inspireret af EU-processen. Vi er parat til at hjælpe med vores erfaringer.
Gensidig forståelse er et område, der er blevet forsømt alt for læge. Der vil blive sat gang i udvekslingen inden for uddannelsessektoren ved hjælp af et legatprogram under Erasmus Mundus. På næste topmøde i Haag i begyndelsen af november vil vi vedtage en erklæring om kulturelt samarbejde, idet vi håber, at dette område vil blive en prioriteret del af vores fremtidige samarbejde.
Rådet har i sine konklusioner i det væsentligste tilsluttet sig meddelelsens indhold, og Indien har reageret med et meget positivt strategipapir. Med Parlamentets udmærkede henstillinger er alle forudsætninger til stede for, at der på det femte topmøde kan træffes de beslutninger, der er nødvendige for at indlede en ny æra i vores forbindelser og opgradere forbindelserne med Indien til et strategisk partnerskab. Det forventes, at de politiske ledere vil pålægge tjenestemændene at udarbejde en detaljeret handlingsplan og en ny politisk erklæring til det sjette topmøde i 2005.
Implementeringen forudsætter en vedholdende og engageret indsats fra alle aktørers side, herunder Europa-Parlamentet.
Menéndez del Valle (PSE ),
   Hr. formand, det er efter min mening trist, at der skulle en 11. september til, for at visse analyser og aktioner er blevet iværksat, og visse mål er blevet taget alvorligt.
Hvis vi ønsker, at terrorismen en dag skal være udryddet, må vi benytte os af ikke blot magt, men også intelligens, og hvis vi bruger vores intelligens, forstår vi, at den plage, som vi står over for, meget ofte styres af veluddannede mennesker, som finder en perfekt grobund blandt jordens fordømte. Kombinationen af ekstrem ideologi og sult er uden tvivl eksplosiv. Efter min opfattelse er det derfor afgørende, at vi uden at slække på overvågningen samtidig beskæftiger os med de forskellige årsager til terrorisme. 
De internationale forbindelser er i opbrud, og Unionen, som stræber efter institutionel konsolidering med vedtagelsen af den europæiske forfatning, kan - hvis vi har den politiske vilje til det - komme til at spille en afgørende rolle for fred, stabilitet og retfærdighed - herunder økologisk retfærdighed - på vores plagede planet. Jeg siger dette på et tidspunkt, hvor det er lige ved at blive afgjort, om den amerikanske supermagt den 2. november vil vælge en retning med konstruktivt samarbejde og respekt for andres, herunder de internationale institutioners, holdninger, eller om den vil gå i den modsatte retning.
Til trods for at den store amerikanske magt, som kan være venligsindet eller fjendtligsindet, har en enormt dominerende position, er det under alle omstændigheder værd at holde sig for øje, at der ud over EU findes stater, som i forskellig grad får mere og mere indflydelse på de internationale forbindelser. Som eksempler kan jeg nævne Kina, Indien, Japan, Brasilien og Sydafrika. Et snævert, respektfuldt og gensidigt udbytterigt samarbejde mellem Unionen og nogle af de lande kan bidrage til at stabilisere et velstående, retfærdigt og fredeligt Sydasien.
Det er efter min mening ikke nødvendigt at udtale sig om det rimelige i, at Indien får permanent sæde i FN's Sikkerhedsråd, hvilket det som bekendt tragter efter. Men bare det faktum, at det spørgsmål er til debat, viser tydeligt, at det ikke blot er nødvendigt at iværksætte en reform af FN, men også, at det er påkrævet at overveje den strukturelle uretfærdighed, der ødelægger forbindelserne mellem planetens mennesker og befolkninger. At det i det 21. århundrede stadig er nødvendigt at skabe en alliance imod sult, hvilket flere lande for nylig har gjort i FN's hovedkvarter, viser, hvilken katastrofal international samfundsorganisation vi befinder os i.
Vores forbindelser med Indien går tilbage til 1960'erne. Netop Indien var et af de første lande til at etablere diplomatiske forbindelser med det daværende Europæiske Økonomiske Fællesskab. Det er ikke en kliche at sige, at dette store land er verdens største demokrati - selv om det nok har fejl og mangler, er denne påstand korrekt.
Unionen er Indiens vigtigste handels- og investeringspartner, men Indien står som nr. 14 på listen over EU's handelspartnere - faktisk efter netop Kina, Brasilien og Sydafrika.
Af alle disse årsager bør vi bifalde Kommissionens meddelelse, der indeholder forslag om etablering af et strategisk partnerskab, og de positive konklusioner fra Rådet den 11. oktober. Jeg mener, at vi alle sammen kan glæde os over, at dette er noget, som de tre institutioner er enige om, for det vil bane vejen for dette strategiske partnerskab og berige den med forslag og detaljer. Derfor mener jeg, at de tre institutioner, på grundlag af vores respektive kompetenceområder, men altid koordineret, faktisk kan og bør fremme bæredygtig udvikling og hensigtsmæssig styring af globaliseringen ved at opmuntre New Delhi til at bekæmpe fattigdommen beslutsomt, og jeg er sikker på, at de kan regne med Unionens støtte.
At Indien er et fremtrædende land inden for vigtige teknologier, og at 300 millioner af dets indbyggere samtidig lever i fattigdom, er ærligt talt et faktum, der er vanskeligt at kapere. Jeg er imidlertid overbevist om, at det strategiske partnerskab, der foreslås, og som vil blive behørigt forelagt på det bilaterale topmøde den 8. november, vil bidrage til, at der findes løsninger, og til en effektiv multilateralisme i de internationale forbindelser.
Vernola (PPE-DE ),
    Hr. formand, kære kolleger, jeg er helt enig i redegørelserne fra Kommissionen og Rådet og i ordførerens betænkning.
Efter vores opfattelse bør Indien, som i dag er det største multikulturelle demokrati i verden, være en strategisk partner for EU, når det gælder om at tilrettelægge den internationale politik på en sådan måde, at man garanterer fred og sikkerhed. Derfor er vi helt enige i henstillingen om, at man på det femte topmøde mellem EU og Indien den 8. november udnævner Indien til en strategisk partner for EU.
En multilateral indfaldsvinkel, som også munder ud i et tættere samarbejde inden for FN, skal være en central målsætning i EU's udenrigspolitik, som vi i dag beskæftiger os med via vedtagelsen af den nye forfatning. Hvis Indien er en strategisk partner, må vi således antage, at alle betingelser er til stede for, at Indien og Pakistan kan løse Kashmir-spørgsmålet på en fredelig og civiliseret måde. Det skal ske uden utidig indblanding udefra, men på en meget simplere måde, nemlig med al den støtte, som de ønsker, og som EU kan yde ud fra sin egen erfaring på det udenrigspolitiske område.
Vi håber således, at samarbejdet bliver meget mere omfattende. EU er nemlig Indiens vigtigste handelspartner, men Indien er kun på 14. pladsen, når det gælder de europæiske landes partnere. Derfor er vi nødt til at investere mere i det økonomiske samarbejde mellem vores virksomheder og i forskning og bæredygtig udvikling. Efter vores mening er de forslag, der er stillet om oprettelsen af et center for indiske studier i samarbejde mellem EU og Indien, muligheden for at afholde kulturuger i forbindelse med topmøderne mellem EU og Indien og udarbejdelsen af en strategi, der skal give den indiske befolkning kendskab til EU, af afgørende betydning.
Derfor håber vi, at det indiske parlament snart kommer på besøg i Europa-Parlamentet. Det er nemlig ikke sket i mange år, men vi bør tværtimod sørge for et tættere interparlamentarisk samarbejde mellem vores lande. 
Gill (PSE ),
   Hr. formand, jeg vil gerne lykønske ordføreren med den udmærkede betænkning, han har udarbejdet, og det meget indsigtsfulde arbejde, han har udført, hvad angår forbindelserne mellem EU og Indien. Jeg støtter betænkningen i dens nuværende form. Men som formand for Parlamentets Delegation for Forbindelserne med Sydasien ville jeg gerne gå endnu længere.
Det er mig yderst magtpåliggende, at vi udvikler et meningsfyldt strategisk partnerskab. Mit håb for det femte topmøde mellem EU og Indien den 8. november er, at det bliver skelsættende og bringer forbindelserne mellem verdens største demokrati og os selv - verdens næststørste - ind i det 21. århundrede. Det vil kun være muligt, hvis begge parter virkelig er opsat på at omsætte dialog og udtalelser til konkret handling. Jeg opfordrer derfor Rådet til at overveje, hvorfor der til trods for mange tidligere forslag og topmøder kun er gjort meget begrænsede fremskridt på dette område. Kunne forklaringen være, at vi ikke har nogen klar forestilling om, hvordan vi ønsker vores forbindelser skal tage sig ud om fem eller 10 år?
Hr. Nicolaï og kommissær Verheugen opstillede en lang liste over områder, hvor et samarbejde er nødvendigt. Ikke desto mindre mener jeg, at det et nødvendigt at foretage en prioritering, fordi et så bredt spekter af områder forhindrer os i at fokusere på, hvad vi ønsker at opnå. Denne liste mangler også nogle afgørende aspekter, herunder et af vores vigtigste prioriterede områder, nemlig gennemførelsen af Lissabon-målene, som tilfældigvis også er et af Indiens prioriterede mål. Som os stræber de mod at skabe et videnbaseret samfund. Vi har de samme mål, og vi kan lære af hinanden, men vi bør have mulighed for at omsætte denne ønskeliste til konkrete resultater, hvis det skal blive til noget. Vi bør også sikre, at der er passende midler til rådighed.
Jeg håber meget, at Kommissionens meddelelse virkelig kan gøre en forskel i praksis, og at vi kan indgå et partnerskab, der gør det muligt at lade de fordele, der er forbundet med en udvidet Union, afspejle sig i den nye naboskabspolitik.
Jeg skal lede en parlamentarisk delegation til New Delhi i næste uge, og jeg vil indtrængende anmode vores indiske modpart om at gøre en indsats på de samme områder - om at prioritere og udarbejde et dokument - for at forbedre forbindelserne mellem EU og Indien.
Özdemir (Verts/ALE ),
   Hr. formand, jeg vil også gerne takke ordføreren for betænkningen og understrege, hvor vigtigt det er, at forbindelserne mellem EU og Indien bliver styrket og samarbejdet intensiveret. Vi har været for længe om at forstå Indiens betydning. Vi har længe behandlet Indien anderledes end andre lande i regionen, Kina f.eks., og det glæder os derfor, at både EU og mange nationale regeringer - at dømme efter rejseaktiviteten på det seneste - tillægger forbindelserne til landet større vægt.
Som mange af de foregående talere har understreget, er Indien verdens største demokrati, med forskellige religioner, kulturer og etniske grupper, mens landet samtidig er en voksende økonomisk magt. Vi ville derfor gøre klogt i at tillægge landet den fornødne betydning til fælles gavn. Men jeg tror dog, at der til ærlighed, til et ærligt venskab og ærlige forbindelser også hører, at ingen af parterne fejer problemer ind under gulvtæppet, men drøfter dem åbent. Spørgsmålet om importrestriktionerne, som vi i EU fortsat pålægger Indien, hvor nogle af dem er strenge, ser inderne som et af disse problemer. Indien påtaler med rette dette problem, og vi bør overveje, om ikke kunne være til større hjælp for Indien, end udviklingsbistand har været det til dato. Jeg tror, at der her er behov for en kritisk undersøgelse.
Jeg vil dog gerne tilføje, at vi helt bestemt betragter menneskerettighederne som et andet af disse problemer. Det glæder os, at der er tegn på, at forbindelserne mellem Indien og Pakistan bærer frugt i form af en mulig løsning på Kashmir-konflikten, hvilket giver grund til glæde. Vi forlanger dog også og ønsker udtrykkeligt en fremskyndelse af den nukleare nedrustning i hele regionen af hensyn til sikkerheden for de mennesker, der bor der - det haster. Som jeg allerede har givet udtryk for, må menneskerettighederne ikke blive taget af dagsordenen under drøftelserne med Indien, fra kvindens rolle til kastesystemet, disse spørgsmål har en plads i den sammenhæng. 
Knapman (IND/DEM ),
   Hr. formand, i sin første udtalelse i juli sagde hr. Barroso, at vi må vælge et enkelt område, vi ønsker at prioritere, og at det bør være beskæftigelsen. Det er øjensynlig ikke blevet bibragt dette særlige udvalg, som anbefaler en intensivering af forbindelserne mellem EU og Indien ved hjælp af og . Jeg beklager, at ordføreren ikke havde tid til at fortælle os, hvor meget der har fundet sted. Derimod står det klart, at der forekommer en ret omfattende . De fleste britiske banker, forsikringsselskaber og endog den nationale sundhedstjeneste har benyttet sig af .
Min bemærkning vedrører 3SE, der blev oprettet af EU og den indiske regering. På sin hjemmeside går den lidt længere. Ifølge denne hjemmeside består værdien af af et øget antal arbejdsdage. Arbejdstagerne opfordres til at spænde over en tidsforskel på mellem tre og en halv time og fem og en halv time og således inddrage flere timer. Så Kommissionen har ingen skrupler i forhold til arbejdstidsdirektivet, så længe det er de fattige udnyttede arbejdere i Indien, det går ud over! Ordføreren fortæller os, at vi bør hjælpe Delhi med at bekæmpe fattigdommen, men kan han fortælle sin egen institution, hvad den gør for at hjælpe?
Som tidligere nævnt anførte hr. Barroso i starten, at han ønsker at fremme beskæftigelsen i EU. Denne betænkning går i den stik modsatte retning.
Papastamkos (PPE-DE ).
   - Af principielle årsager havde jeg foretrukket, at formanden for Udvalget om International Handel, hr. Barón Crespo, talte først, men Parlamentets fremgangsmåde kræver en anden rækkefølge.
Indiens geostrategiske og geoøkonomiske betydning er åbenlys. Som ophavsmand til udtalelsen fra Udvalget om International Handel vil jeg gerne koncentrere mig om følgende: Som det allerede er nævnt, ligger Indien kun som nr. 14 på listen over EU's vigtigste handelspartnere. På den anden side er EU den vigtigste handelspartner for Indien og den største kilde til udenlandske investeringer. Der er således tale om en vigtig handelsrelation, hvor der dog er mulighed for yderligere forbedringer, da handelens og investeringernes omfang ikke svarer til det eksisterende potentiale.
Som bekendt skaber Indiens store befolkning forudsætning for en bred række og et stort antal potentielle forbrugere af europæiske produkter. Det er dog en nødvendig forudsætning, at Indien får åbnet markedet yderligere og gennemfører økonomiske reformer. EU og Indien har faktisk en fælles interesse i at samarbejde om at fremme handel og investeringer på både multilateralt og bilateralt plan. På multilateralt plan bør EU og Indien fremhæve fælles mål og fælles områder, så der kan komme resultater ud af forhandlingerne om Doha-udviklingsprogrammet. Som eksempel kan jeg nævne de to parters fælles interesse i at beskytte geografiske oprindelsesbetegnelser. Også på bilateralt plan er der muligheder for at udbygge og intensivere arbejdet yderligere. Et godt grundlag er toldsamarbejdet mellem EU og Indien samt en dialog om emner som investeringer og intellektuelle ejendomsrettigheder.
Til sidst vil jeg gerne omtale Indiens udviklingspolitik, som EU kunne bidrage til ved at prioritere dels landets generelle udviklingsmål dels en bedre styring, miljøkvalitet, social og økonomisk samhørighed, det sociale sikringssystem og gennemførelsen af de internationale arbejdsstandarder, der er fastsat af Den Internationale Arbejdsorganisation.
Barón Crespo (PSE ).
   - Hr. formand, jeg tager for det første ordet som mangeårig fortaler for intensivering af vores politiske og økonomiske forbindelser med det store multisprogede, multietniske og multireligiøse demokrati, som Indien er, og for det andet, efter at vores ordfører for udtalelsen fra Udvalget om International Handel, hr. Papastamkos, har givet udtryk for vores udvalgs holdning, for at gøre opmærksom på ikke blot den stigende betydning af vores økonomiske forbindelser - jeg anbefaler Dem at læse lederen i i dag, hvori det forklares, hvordan de indiske virksomheder får større og større betydning set ud fra et synspunkt om multinational udvikling - men også, at Europa-Parlamentet sammen med Den Interparlamentariske Union er i gang med at iværksætte et initiativ fra Seattle, som vi nu har givet konkret form, og at Europa-Parlamentet fra den 24. til den 26. november vil være vært for en interparlamentarisk konference, som vil ledsage Verdenshandelsorganisationens konferencer.
Efter at have ledet Parlamentets delegation i Genève for to måneder siden skal jeg sige, at vi har udarbejdet en statut, som blev vedtaget af de indiske, kinesiske, afrikanske, latinamerikanske og europæiske parlamentarikere i fællesskab, og jeg mener, at dette er et vigtigt skridt til at gøre globaliseringen mere demokratisk.
Claeys (NI ).
   - Hr. formand, undskyld, at jeg kommer sent. Det er positivt, at EU søger en strategisk alliance med Indien for at fremme fred, sikkerhed, menneskerettigheder og demokrati. Vores handelsforbindelser med Indien er ligeledes af betydning. Landet er med stor succes ved at udvikle sig til et økonomisk vækstcenter af format. Det er i den forbindelse nødvendigt, at vi tænker over konsekvenserne af udflytningen af europæiske job til Indien. Den foreliggende betænkning går temmelig let hen over dette emne. Et andet aspekt, som fortjener større opmærksomhed, er de vanskelige relationer mellem Indien og Pakistan. Jeg tænker ikke kun på spørgsmålet om Kashmir. Pakistans mildt sagt tvetydige holdning til den internationale muslimske terrorisme bør klart påtales fra EU's side. Terrorister, som finder ly i Pakistan, udgør en trussel ikke blot mod Indien, men mod hele verden og dermed også mod EU. 
Golik (NI ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, jeg håber, at Kommissionens meddelelse for nylig og Parlamentets forhandling i dag vil markere begyndelsen på en ny æra for forbindelserne mellem EU og Indien. Lissabon-strategien forpligter os til at opnå en økonomi, der racer lige så vanvittigt af sted som den amerikanske økonomi inden for et tidsrum, som jeg anser for urealistisk. Hvis denne strategi skal gennemføres, har EU brug for hjælp fra en partner og ven i de kommende år. Kunne Rusland eller Kina optræde som sådan en partner i de næste 20-50 år? Det virker højst usandsynligt. Alle, der har levet og arbejdet i de lande og har gjort sig bekendt med deres politikker og udviklingsplaner, vil være enige med mig.
I mange år har vi fået klare meldinger fra Indien om, at det gerne vil skabe tættere forbindelser, og at disse forbindelser kunne omfatte mere end økonomi og investeringer. Det har også udtrykt vilje til at skabe tættere politiske og globale forbindelser. Dette er et glimrende tidspunkt for det for nylig udvidede EU på 450 millioner mennesker, som er blevet styrket af en tilgang af nye lande, til at skabe forbindelser med den indiske økonomi med over 1 milliard mennesker. Dette ville skabe en ny alliance af den art, vi har brug for. Det ville bringe en fjerdedel af verdens befolkning sammen. Det er i vores interesse at opbygge forbindelser med et land, hvor 50 % af befolkningen er under 20 år gammel, og hvor BNP i gennemsnit er steget 7 % i de seneste år. Indien er førende på verdensplan på mange områder inden for videnskab og industri, f.eks. bioteknologi, bioinformatik, elektronik, rumfartsindustri og forsvar.
Vi har stadig meget at gøre. Der er opgaver at løse, hvad angår økonomi, investeringer, teknologisk udveksling og opbygning af det civile samfund, og ligeledes hvad angår den fælles genopbygning af gamle internationale organisationer såsom FN, der ikke altid fungerer så godt, som de burde. Mens vi tilslutter os Rådets redegørelse i dag og Parlamentets henstillinger, bør vi nu tænke sådan ...
Beglitis (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil indlede med at takke ordføreren, hr. Menéndez del Valle, for den betydelige indsats, han har gjort med sin betænkning, og jeg vil også gerne takke det nederlandske formandskab, hr. Nicolaï, og kommissær Verheugen for deres indlæg.
En videreudvikling af relationerne mellem EU og Indien vil være af afgørende betydning for verdensfreden, stabiliteten, sikkerheden og udviklingen.
Indien er et stort demokratisk land i regionen med en historie bag sig og med en kulturel fortid. Samtidig er det dog også et fremtidens land, som stabilt og konsekvent er ved at opbygge et grundlag for sin økonomiske, sociale, videnskabelige og teknologiske udvikling.
EU og medlemsstaterne har en åbenlys interesse i sammen med Indien at udvikle en ny strategisk alliance, et nyt strategisk partnerskabsforhold, et forhold som vil bidrage til demokratiseringen af det internationale system, til de nødvendige globale og regionale balancer, til skabelsen af en multipolær verden, til bestræbelserne på at forsvare freden, demokratiet og menneskerettighederne, til en reform af FN-systemet og til at styrke dets legaliserende rolle med hensyn til en fredelig løsning på konflikter.
Indien har en langvarig tradition for selvstændig og uafhængig udenrigspolitik og for deltagelse i FN's fredsaktioner, f.eks. på Cypern. Denne tradition bør EU udnytte.
Til sidst vil jeg gerne erklære mig enig med kommissær Verheugen i, at en ting, EU bør prioritere meget højt, er at udvikle relationer til Indien på områderne forskning, teknologi og informationssamfund, hvor Indien har gjort kolossale fremskridt, hvilket bekræftes af de tusindvis af indere, der arbejder i software og it-virksomheder i Europa. Derfor bør EU fremme programmerne for uddannelsesudveksling og forskningsinstitutioner og straks gennemføre stipendiatprogrammerne. 
Van den Berg (PSE ).
   - Hr. formand, den nederlandske menneskerettighedsambassadør har i de seneste uger fastslået, forud for topmødet mellem EU og Indien, som afholdes i november i Haag, at der er tale om et internationalt menneskerettighedsproblem, når 260 millioner kasteløse dalitters rettigheder krænkes. Verdens største demokrati er ganske vist karakteriseret ved demokrati og ret, men praksis er anderledes i flere henseender. Forskelsbehandling på grund af kaste er forbudt ifølge indisk ret, men den praktiseres. Jeg opfordrer til, at dette problem udtrykkeligt tages op under de bilaterale og multilaterale handelssamtaler og i forbindelse med det brede partnerskab mellem EU og Indien, der her helt korrekt argumenteres for.
Positiv støtte kan i den forbindelse efter min opfattelse bidrage til at styrke partnerskabet, således at der bliver tale om en fælles indsats for at bekæmpe social udstødelse, børnearbejde, udbytning og illoyal handel. Dermed sættes der en positiv dagsorden, hvorved dalitternes problemer kortlægges, og hvorved deres situation kan forbedres ved aktiv indsats. Indsatsen bør ydes fra denne platform, men netop den omhandlede type internationale handelsproblemer i forbindelse med et regulært internationalt retsproblem vedrørende 260 millioner mennesker bør gøres til genstand for en fælles indsats, ikke blot i Indien, men også i andre lande. Jeg håber, vi har modet til at bringe det bredere partnerskab i anvendelse også på denne måde og dette område. 
Nicolaï,
    Hr. formand, jeg vil indledningsvis komplimentere ordføreren, hr. Menéndez del Valle. Formandskabet kan tilslutte sig størstedelen af de bemærkninger og henstillinger, der er indeholdt i denne interessante og udmærkede betænkning. Jeg er også helt enig med alle, der finder det yderst vigtigt at prioritere gode forbindelser med dette meget vigtige land, som får stadig større økonomisk, teknisk og politisk betydning.
Hr. Menéndez del Valle henviste også til de vigtige FN-reformer. Rådet har som bekendt ikke en fælles holdning til udvidelsen af FN's Sikkerhedsråd, så Unionen vil følgelig ikke kunne udtale sig direkte om, hvorvidt den støtter Indiens ansøgning om at blive permanent medlem af Sikkerhedsrådet.
Jeg må understrege, at reformerne af FN omfatter meget mere end blot Sikkerhedsrådet. Eventuelle uoverensstemmelser om disse reformer bør ikke forhindre os i at gennemføre andre nødvendige reformer inden for FN.
Nogle parlamentsmedlemmer - hr. Özdemir og hr. van den Berg - nævnte det vigtige spørgsmål om menneskerettighederne. Menneskerettighederne er som bekendt et meget ømtåleligt emne i De Forenede Nationer. Det er jeg sikker på, at Europa-Parlamentets delegation, som aflagde besøg i Kashmir i juni i år, også bemærkede. Ikke desto mindre har vi til hensigt at drøfte spørgsmål vedrørende menneskerettighederne, kvinders og børns situation mv. på topmødet.
Vi har til stadighed haft den holdning, at kampen mod terror eller enhver anden form for militant yderliggående bevægelse altid bør ske under overholdelse af menneskerettighederne.
Formanden.
   - Tak, hr. formand for Rådet.
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 11.30. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om resultatet af folkeafstemningen og valgene i Belarus. 
Nicolaï,
    Hr. formand, den politiske situation i Belarus forværres fortsat. Ved parlamentsvalget den 17. oktober fik meget få oppositionskandidater tilladelse til at stille op, og ingen af dem blev valgt ind i parlamentet. Folkeafstemningen om godkendelse af en tredje valgperiode til præsidenten skulle angiveligt være blevet vundet med et stort flertal af stemmerne. Vejen er nu åben for, at præsident Lukasjenko kan stille op til præsidentvalget i 2006 og blive valgt for tredje gang, hvis ikke for livstid. Hvis præsidentvalget afholdes på samme måde som valget og folkeafstemningen den 17. oktober, er der ingen tvivl om, at han vil vinde.
I vores erklæring af 20. oktober 2004 fordømte vi klart valghandlingen. Vi noterede med stor foruroligelse, at valget og folkeafstemningen ikke opfyldte de internationale krav til demokratiske valg. Det fremgår klart af OSCE/ODIHR's foreløbige resultater, hvad der gik galt. EU er dybt skuffet over, at der både under valgkampen og på valgdagen forelå håndgribelige beviser for de belarussiske myndigheders tilsidesættelse af de demokratiske regler. Omfanget og karakteren af de uregelmæssigheder, OSCE's internationale valgobservationshold har konstateret, har skabt alvorlig tvivl om, hvorvidt resultatet på nogen måde afspejler de belarussiske vælgeres ønsker. , som anses for at være mere troværdige, tyder på, at det ikke er tilfældet.
De har givet alle efterfølgende set tv-reportager fra sidste uges begivenheder, hvor fredelige demonstranter og oppositionsledere i Belarus bliver gennempryglet af politiet. Vi er meget foruroligede over disse voldelige angreb. Disse angreb og især angrebene mod oppositionslederen Lebedkos liv og helbred forekom meget målrettede og veltilrettelagte. Vi opfordrer indtrængende de belarussiske myndigheder til øjeblikkeligt at løslade alle, der blev arresteret under udøvelsen af den ytringsfrihed, der er garanteret i Belarus' forfatning. Selvsagt fordømmer vi også angrebene på de journalister, herunder russiske tv-journalister, der forsøgte at dække demonstrationerne.
Vi står over for et naboland, hvor én enkelt mand afgør, hvad der er bedst for befolkningen. Oppositionen og uafhængige medier undertrykkes, og demokrati er en saga blot. Denne situation er ikke ny, den har eksisteret siden 1996, hvor præsident Lukasjenko opløste det folkevalgte parlament og ændrede forfatningen, så al udøvende magt blev overdraget til præsidenten, dvs. ham selv.
Det er ikke kun i det belarussiske folks, men også i EU's interesse at sikre demokrati, respekt for menneskerettighederne, fred, sikkerhed og velstand i dette naboland. Så spørgsmålet er, hvordan EU kan fremme en udvikling, der kan give befolkningen i Belarus et bedre liv.
EU har siden 1997 haft meget begrænsede forbindelser med Belarus. Dengang besluttede EU ikke at ratificere partnerskabs- og samarbejdsaftalen med Belarus som følge af demokratiets afskaffelse i 1996. Al teknisk bistand, der ikke fremmede demokratiet eller tog sigte på humanitær bistand, blev indstillet. Efter præsidentvalget i 2001, hvor Lukasjenko blev genvalgt, besluttede EU at videreføre sin strenge politik over for styret, men samtidig at forsøge at videreføre og - om muligt - udvide sine forbindelser med det civile samfund.
Desværre forringes situationen blot. Præsident Lukasjenkos støtte i befolkningen mindskes, og styret bliver - som en reaktion - mere og mere undertrykkende. Spørgsmålet er så, hvad EU kan stille op både som gulerod og som stok.
Først og fremmest må man spørge, hvad EU har at tilbyde. EU har i ønsket om at fremme skabelsen af et område med fred, sikkerhed og velstand udviklet den europæiske naboskabspolitik. Hvis Belarus beslutter at vælge demokratiets og retsstatens vej, hvor befolkningen selv vælger sin økonomiske og politiske fremtid, er EU parat til at give Belarus de samme tilbud som de øvrige nabolande. Det bør vi selvsagt ikke, så længe Belarus ikke gennemfører nogen ændringer.
Men hvor stor er denne gulerod? Efterhånden som velstanden såvel som den demokratiske stabilitet i de nye EU-medlemsstater, der grænser op til Belarus, vokser, kan det forventes at få en stærk psykologisk indvirkning på Belarus' befolkning. Det vil forhåbentlig blive en uigenkaldelig proces.
Bistand til det civile samfund har længe været en del af EU's politik. Men i praksis bliver det stadig vanskeligere at tilvejebringe støtte inden for Belarus' grænser. Styret gør alt for at forhindre vestlig støtte til ikke-statslige organisationer. Et alternativ er at udvikle flere aktiviteter til fordel for Belarus' civile samfund uden for Belarus.
Indbydelsen af en række ledere af oppositionen og det civile samfund til at besøge Bruxelles i maj er et eksempel på denne nye politik. Men der kan gøres mere i form af belarussisk deltagelse i seminarer, kurser og studier i udlandet. Vi bør i de kommende år foretage flere sådanne investeringer i det belarussiske folk.
Jeg er også meget glad for, at Europa-Parlamentet har oprettet en særskilt Delegation for Forbindelserne med Belarus. Det vil give parlamentsmedlemmerne mulighed for i højere grad at fokusere på dette naboland og etablere deres egne kontakter. Jeg tror også, at dette skridt viser belarusserne, at EU tager situationen i deres land meget alvorligt.
Dernæst er spørgsmålet, hvilke negative foranstaltninger EU kan træffe. Forbindelserne befinder sig allerede på et meget lavt plan. Vi har tidligere truffet sanktioner i form af visumforbud over for belarussiske ledere. Det blev for nylig udvidet til at omfatte andre højt placerede personer. Det eneste område, der fortsat er undtaget, er økonomi og handel. En sådan politik ville utvivlsom også ramme befolkningen som sådan og isolere Belarus yderligere. Præsident Lukasjenko ville hævde, at befolkningens forværrede situation skyldtes EU's aktion og ikke hans egen politik. Desuden er det de almindelige borgere, der vil blive hårdest ramt. Så jeg er bange for, at det vil være et tveægget sværd. Vi må være meget forsigtige, når vi overvejer sådanne foranstaltninger.
Den politiske situation i Belarus er meget foruroligende ikke blot for EU, men også for andre såsom OSCE og USA. Hvis vi sender et fælles budskab, vil vores stemme få større kraft. Men vi bør også samarbejde med Rusland, som angiveligt er det eneste land, der har en vis indflydelse på Belarus. Vi tog derfor også situationen i Belarus op på mødet i ministertrojkaen med minister Lavrov i sidste uge. Selv om den russiske regering deler vores foruroligelse over situationen, er vi desværre uenige om, hvilken vej vi skal gå. Russerne ønsker ikke at opretholde den strenge politik, som EU har gennemført. Og det finder jeg dybt beklageligt.
Som sagt er EU's muligheder for at påvirke situationen begrænsede. Men vi vil fortsat som EU, som individuelle medlemsstater og gennem OSCE forsøge at påvirke situationen med de instrumenter, vi har til vores rådighed, og afstedkomme en virkelig forbedring af det belarussiske folks levevilkår.

Verheugen,
    Hr. formand, udviklingen i Belarus er yderst foruroligende for EU. EU har en væsentlig interesse i at sikre stabilitet, velstand og demokrati i sit nabolag.
Det er beklageligt, at Belarus ikke benyttede sig af parlamentsvalget i oktober til at tage et skridt i den rigtige retning mod pluralistisk demokrati. Parlamentsvalget den 17. oktober opfyldte langtfra OSCE-kravene til demokratiske valg. Den kontroversielle folkeafstemning om ophævelse af bestemmelsen om, at en præsidenten højst må sidde i to mandatperioder, opfyldte ikke de internationale krav.
Ifølge de foreløbige rapporter fra det internationale valgobservationshold fra OSCE's Kontor for Demokratiske Institutioner og Menneskerettigheder har uregelmæssighedernes omfang og alvor under valgkampagnen og på selve valgdagen skabt alvorlig tvivl om, hvorvidt valgresultaterne virkelig afspejler de belarussiske vælgeres ønsker. Ytringsfriheden og forsamlingsfriheden blev alvorligt truet. Kandidaternes valgkampagner blev på mange måder begrænset. De statslige medier førte en omfattende kampagne til fordel for de siddende politiske kræfter, mens oppositionen blev beskrevet i overvejende negative termer. Ikke-statslige trykte medier spillede kun en mindre rolle. Adgangen til uafhængige informationskilder er fortsat begrænset, fordi alle landsdækkende radio- og fjernsynskanaler kontrolleres af staten.
I dagene efter valget er de negative tendenser i det politiske klima i Belarus fortsat.
Myndighederne har siden valgdagen vendt sig med stigende styrke og intolerance mod de borgere, der har protesteret over resultatet af valget og folkeafstemningen under fredelige gadedemonstrationer. Mange personer, der har udtrykt sig offentligt, er blevet arresteret eller idømt bøder. Oppositionsledere og journalister er blevet overfaldet. Det er yderst foruroligende, at myndighederne i Belarus fortsat ikke lytter til systemkritikerne, men derimod forfølger dem.
I medgang og modgang er Belarus et EU-naboland med omfattende historiske, kulturelle og sociale bånd til det udvidede EU. Vi kan ikke undlade at forholde os til vores fremtidige forbindelser med dette og mange andre lande i vores umiddelbare nærhed.
EU har opstillet en ramme, der har til formål yderligere at styrke forbindelserne mellem det udvidede EU og dets naboer, herunder Belarus, nemlig den europæiske naboskabspolitik (ENP), som netop hører under mit ansvarsområde - længere end forventet.
Som formand Prodi sagde, er målet med ENP at skabe en ring af venner. Nøgleprincippet bag den ring af venner, vi skaber, er fælles ejerskab. Vi kan ikke påtvinge nogen denne politik, men vi er parate til at overbevise vores naboer om ENP's fordele. Vi tilbyder alle vores forbindelser et nærmere samarbejde i form af alt fra politisk dialog til økonomisk integration på grundlag af fælles politiske værdier. Dette tilbud gælder også Belarus.
EU er rede til gennem ENP at styrke sit permanente tilsagn om at støtte den demokratiske udvikling i Belarus. Hvis og når der gennemføres grundlæggende politiske og økonomiske reformer, vil Belarus få mulighed for at deltage fuldt ud i ENP med alle de fordele, det vil indebære. Under de nuværende omstændigheder er det dog ikke muligt at gennemføre en fuldstændig ENP-handlingsplan for Belarus. Parlamentsvalget i oktober og folkeafstemningen var vigtige milepæle for Belarus i forhold til ENP. Desværre levede Belarus ikke op til forventningerne. En tilnærmelse af forbindelserne, herunder forbindelserne inden for rammerne af ENP, er fortsat en mulighed, så vidt der indledes gennemgribende reformer.
Hvis ikke der indledes gennemgribende reformer, står vi stadig over for et yderst vigtigt spørgsmål: Hvordan fremmer man yderligere den demokratiske proces i Belarus?
Først og fremmest tror vi på et varigt engagement i det belarussiske folk. Støtten til det civile samfund og demokratiseringsprocessen udgør i dag et nøgleelement i EU's politik over for Belarus. Kommissionen ønsker at sende et klart signal til det belarussiske folk, så de ved, at EU ikke har glemt dem. Befolkningens behov bør tilgodeses gennem teknisk bistand. Den direkte menneskelige kontakt mellem Belarus og EU kan tilgodeses yderligere. EU søger at skabe opmærksomhed omkring politikker og bistand til fordel for Belarus' borgere. Jeg er overbevist om, at vores nye medlemsstater i denne del af Europa vil hjælpe os med at nå vores mål.
Kommissionen har til hensigt at gøre brug af de bistandsinstrumenter, den råder over, til fortsat at yde støtte og bistand til organisationer i det civile samfund, journalister og uafhængige medier, universiteter og evt. lokale myndigheder. Belarus vil fortsat kunne deltage i relevante regionale, grænseoverskridende og tematiske programmer.
Det skal dog bemærkes, at det langtfra er ukompliceret at yde international bistand til det civile samfund og uafhængige medier. I de seneste år har Belarus nægtet skattefritagelse for EU-bistand, hvilket er i modstrid med tidligere aftaler indgået mellem Belarus og EU. I dag kræver Belarus, at alle udenlandske gratis hjælpeprojekter skal registreres af de offentlige myndigheder, hvorved de reelt kan afvise enhver international bistand, de ikke påskønner.
For det andet overvåger vi nøje menneskerettighedssituationen, respekten for de grundlæggende frihedsrettigheder og retsstatsprincippet i landet og giver vores foruroligelse til kende over for den belarussiske regering. Kommissionen har på baggrund af informationer fra europæiske fagforeningssammenslutninger indledt en undersøgelse af påståede krænkelser af foreningsfriheden og retten til overenskomstforhandlinger inden for det generelle præferencesystem (GSP). Afhængigt af resultaterne vil EU skulle tage stilling til, om Belarus fortsat kan være omfattet af GSP-ordningen.
For det tredje er det vigtigt at tage hensyn til perspektiverne på lang sigt. På længere sigt vil og skal vores beliggenhed tæt på Belarus udmønte sig i et nært samarbejde og udveksling inden for områder af fælles interesse såsom handel, retlige og indre anliggender, transport, energi og miljø, så vidt der bliver gennemført grundlæggende politiske reformer. Kommissionen ønsker at holde døren åben for et demokratisk Belarus' fuldgyldige deltagelse i ENP.
Jeg skal afslutningsvis endnu en gang understrege, at det er vigtigt, at det belarussiske folk - og især dem, der arbejder for demokratiske ændringer - ikke bliver ladt alene tilbage ude i kulden. Det er vigtigere end nogensinde at videreføre og øge vores bestræbelser på at støtte det civile samfund og de demokratiske kræfter i Belarus. Det er Kommissionen meget magtpåliggende.
Landsbergis (PPE-DE ),
    Hr. formand, kære kolleger, hvis vi blot ser på et kort, kan vi umiddelbart se, at udvidelsen af EU gav Belarus en enestående mulighed, hvis muligheden i sig selv ikke kun er teoretisk. Begge disse hvis'er er de særligt skrøbelige støtter, hvorpå vi kun kan forestille os Belarus som en bro mellem EU og Rusland. Den belarussiske bro er nødvendig for alle tre parter og er nyttig for selve Belarus. Der skal dog først være en demokratisk, uafhængig belarussisk stat. Belarus er i øjeblikket et delvis afhængigt protektorat, styret af en autokratisk diktator, støttet af Rusland. De, der tror, at alt i Belarus, herunder valget, kun afhænger af hr. Lukasjenko, tager fejl. Når vi kun kritiserer lederne i Belarus, ser vi bort fra virkeligheden. Siden 1997 er der dannet en russisk-belarussisk union, som udvider sig i retning af en større og større statssammenslutning. Derfor må vi ikke se bort fra Ruslands ansvar. F.eks. udnævnte hr. Lukasjenko general Usjoptjik - en mand, der er eftersøgt af domstolen i Litauen for mord på ubevæbnede civile under begivenhederne i Vilnius i 1991 - til viceminister i den nuværende belarussiske regering. Vi håber, at denne politiske provokation fra hr. Lukasjenko skete uden vejledning fra Moskvas rådgivere. Hvad angår hans venskab med Saddam Husseins diktatur, herunder med hensyn til våbenhandel, havde det formentlig ikke været muligt uden Moskvas godkendelse. Det ser ud til, at den nuværende situation er nyttig for Rusland. Hvis ikke den var nyttig for Rusland, ville situationen have ændret sig for længe siden, og landet ville ikke være ledet af hr. Lukasjenko. Men protektoratet er givet til ingen andre end hr. Lukasjenko. Ikke kun til landet, men til styret. Situationen ændrer sig, når Rusland forstår, at dette scenario heller ikke er det mest nyttige for Rusland. I mellemtiden kunne der allerede være etableret et informationscenter om et demokratisk Belarus i Bruxelles, hvis EU ville hjælpe med at oprette det.
Wiersma (PSE ),
   Hr. formand, for seks uger siden opfordrede Europa-Parlamentet myndighederne i Belarus til at sikre, at parlamentsvalget den 7. oktober blev afviklet som et frit og retfærdigt valg, og til at afstå fra at afholde folkeafstemning om ændring af forfatningen. Forfatningsændringen vil i teorien gøre det muligt for den nuværende præsident, hr. Lukasjenko at forblive ved magten til sin død. Jeg kaldte det dengang et truende konstitutionelt statskup. Vi må desværre konstatere - og det er ikke første gang - at vores opfordring var forgæves. Myndighederne søgte ikke at råde bod på tidligere krænkelser af oppositionskandidaternes rettigheder. Der blev ikke tale om nogen fair og afbalanceret mediedækning, og OSCE konkluderede, at parlamentsvalget ikke levede op til internationale standarder. Det samme var tilfældet med kampagnen op til folkeafstemningen. Resultatet, en valgdeltagelse på ca. 90 %, hvoraf godt 75 % stemte for forfatningsændringen, mødes med mistillid overalt. Der er ikke indvalgt en eneste af oppositionens kandidater i det handlingslammede parlament. Siden valget har der næsten dagligt været mindre, men vedholdende, ikke-voldelige protestytringer i Minsk, og de er uden undtagelse blevet nedkæmpet med vold. Det er en situation, som kalder på en reaktion. Der må ikke herske tvivl om, at det i denne situation på ingen måde kan komme på tale at styrke forbindelserne med styret i Belarus. Det bør være helt klart for hr. Lukasjenko, at tilnærmelse er udelukket, så længe hans styre ikke forpligter sig til at yde en indsats for at gennemføre demokratiske reformer. Lukasjenko vil under disse omstændigheder fortsat stå isoleret, men som løftestang vil det have begrænset effekt. Vi bør også søge at yde et bidrag til de forandringer i positiv retning, der sker i Belarus, ved at støtte den demokratiske opposition i Belarus. Den amerikanske kongres vedtog i sidste uge en , hvorved der træffes foranstaltninger, som også Europa burde overveje.
Afslutningsvis vil jeg tilføje følgende. Jeg har nu flere gange været formand for observatørkorpset i forbindelse med parlaments- og præsidentvalg i Belarus, og mine frustrationer over de manglende forandringer, trods alle forsøg fra vores side, er fortsat store. Den politik, Rådet og Kommissionen foreslår, støtter vi fuldt og helt, men nøglen til forandring ligger efter min opfattelse først og fremmest hos Belarus' anden nabo, ikke EU, men Rusland. Jeg vil endnu en gang opfordre Rådet til også at intensivere samtalerne med Moskva. Jeg oplevede således, hvordan der, på det tidspunkt hvor vi afviste valgene, samme dag lå et telegram fra præsident Putin, som endnu en gang lykønskede hr. Lukasjenko med det flotte valgresultat. 
Onyszkiewicz (ALDE ),
   Hr. formand, de seneste begivenheder i Belarus er hovedsageligt blevet observeret med henblik på valget i landet. I skyggen af valget fandt der imidlertid en folkeafstemning sted med det formål at ændre forfatningen og gøre det muligt for hr. Lukasjenko at forblive ved magten i Belarus resten af sit liv. Præsident Lukasjenko forhindrede observatører i at overvåge denne folkeafstemning, som var enormt betydningsfuld for ham. Den blev derfor afholdt uden nogen form for kontrol udefra. Dens betydning skyldtes de stigende vanskeligheder med at svindle med resultaterne. Hvis folkeafstemningen skulle være retsgyldig, var det nødvendigt, at der ikke blot var en høj stemmeprocent, men også at over halvdelen af de stemmeberettigede stemte for forslagene. Ifølge uafhængige Gallup-undersøgelser blev disse krav ikke opfyldt. Derfor er der al mulig grund til ikke at anerkende hverken denne folkeafstemning eller hr. Lukasjenkos ret til at stille op til genvalg til præsidentposten, selv om der ikke var nogen uafhængige observatører til stede.
Hvad angår EU's politik, mener jeg, at det er værd at bemærke, at der kun er en forholdsvis lille chance for, at iværksatte sanktioner får nogen effekt. Belarus haster mod selvvalgt isolation og bliver et land, der fuldstændig ignorerer andre landes indflydelse. I betragtning af dette kan den økonomiske virkning af sådanne foranstaltninger også kun blive ubetydelig, og virkningen af den lovede bistand og programmet for samarbejde med Belarus vil utvivlsomt også være meget begrænset, da præsident Lukasjenko betragter dem som et giftbæger. Hvis det er tilfældet, hvad kan der så gøres? Det vigtigste er, som det allerede er blevet nævnt her i salen, at det civile samfund bliver opbygget. Det skal opnås ikke blot ved hjælp af foranstaltninger i selve Belarus, hvilket kunne vise sig at blive vanskeligt, men ved at drage fordel af de muligheder, som den moderne teknologi giver, herunder radio og tv. De kunne overføre visse værdier og holdninger til Belarus, selv om senderne er placeret uden for Belarus' grænser, hvilket ville være tilfældet i henhold til de forslag, som USA har stillet. Endelig ville det være en god idé, hvis EU's aktioner af denne art på en eller anden måde blev synkroniseret og koordineret med USA's aktioner, som fremgår af den amerikanske kongres' og præsidents seneste beslutninger. Tak.
Schroedter (Verts/ALE ),
   Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, mine damer og herrer, det er blevet klart i Parlamentet i dag, at demokratiske processer kan bringe fremskridt og forandring. For folk, der bor i Belarus, er det en drøm. Vi kan ikke undlade at bemærke, at EU fortsat ser til, mens der er ved at opstå et stalinistisk og diktatorisk system lige uden for EU's gadedør med en lang liste af krænkelser af demokratiske rettigheder og menneskerettigheder og en liste over ofre, som bliver længere, dag for dag. Mange i Belarus har resigneret for længst. Hvis de kan, forlader de landet. Der er ikke noget håb længere.
Det var kun ved at gøre brug af den slags metoder, at Lukasjenko kunne sikre sig magten. Jeg er langtfra tilfreds med erklæringen fra Rådet og Kommissionen, som virkelig ikke indeholder noget nyt. Det er ikke sandt, når man siger, at der findes en ramme. Der findes faktisk kun et stykke papir. Der findes ikke virkelig en ændret holdning med specifik fokus på situationen i Belarus og med overvejelser om, hvilke foranstaltninger der er mulige for at støtte oppositionen og det civile samfund i landet. Ingen af de konkrete instrumenter muliggør dette. De skal ændres. Det skal sættes på dagsordenen nu, for det haster nu og ikke på et eller andet ikke nærmere defineret tidspunkt.
Lad mig benytte denne lejlighed til at minde Parlamentet om hr. Marset Campos' betænkning, hvori det blev fastlagt helt klart, hvad der skal gøres nu. Vi kan kun sikre vores egen sikkerhed, hvis Belarus er demokratisk. Derfor mener jeg, at vi bør støtte et demokratisk Belarus, frem for at spille det russiske kort. 
Maštálka (GUE/NGL ),
   - Mine damer og herrer, som medlem af Europarådets Parlamentariske Forsamling har jeg talrige gange haft lejlighed til at deltage i overvågning af valg i mange af Europarådets medlemsstater, herunder valget i Belarus for tre år siden og det, der fandt sted i landet i sidste uge, og jeg er derfor i stand til at drage sammenligninger. I denne forbindelse er jeg enig i flere af de kritiske bemærkninger i OSCE-rapporten, f.eks. den om, at de politiske partier ikke har haft lige meget adgang til tv-dækning. Jeg fordømmer også brug af vold af enhver art, hvad enten den udøves af enkeltpersoner eller af statsmagten.
Vi må imidlertid ikke glemme de tilsyneladende kendsgerninger, som viste sig at være så vildledende for den politiske beslutningstagning inden konflikterne i Jugoslavien og Irak. For det andet må vi huske på, at det, vi siger om Minsk i dag, vil gælde for Kijev i morgen.
Jeg tror, og det er allerede blevet fremført i Parlamentet, at vi alle ønsker, at Belarus bliver medlem af den europæiske koncert på en værdig måde. Efter min opfattelse skal denne proces ikke fremmes ved at påføre isolation, men ved at yde bistand til den almindelige belarussiske befolkning. Belarusserne skal føle, at EU er opsat på ved sin østlige grænse at få en stabil og demokratisk nabo, som respekterer retten til frie valg. Jeg tror ikke, at vi kan opnå dette med beslutninger alene, der skal også iværksættes konkrete aktioner, f.eks. kan vi øge bistanden til mennesker, der bor i områder berørt af Tjernobyl-ulykken, hjælpe med at løse problemerne med indvandring og grænsebeskyttelse, skabe bedre kommunikation mellem studerende og støtte civile initiativer. Det er alt sammen redskaber, der kan forbedre situationen for almindelige mennesker, og det er efter min mening dem, demokratiet er vigtigst for.
Wierzejski (IND/DEM ).
   - Hr. formand, der er ingen tvivl om, at menneskerettighederne krænkes i Belarus, at grundlæggende demokratiske standarder ikke respekteres i landet, og at mindretal forskelsbehandles, især det polske mindretal. Desuden kan der ikke herske nogen tvivl om, at denne situation langtfra er normal, og at den ikke opfylder vores forventninger, hvad angår en demokratisk stats standarder. Ikke desto mindre står vi ved de erklæringer, vi fremførte på vegne af Gruppen for Selvstændighed og Demokrati i sidste mødeperiode. Som medlemmer af bestrider vi Europa-Parlamentets ret til at blande sig i andre landes udenrigspolitik, for det har det ikke beføjelse til. Parlamentet bør passe sine egne sager i stedet for at dømme standarder i andre lande, navnlig lande, der ikke tilhører EU, da sådanne aktiviteter ikke ligger inden for dets kompetenceområde.
Her kan der drages en parallel til Tyrkiet, som for nylig har været genstand for voldsom diskussion. Tyrkiet er et land, der holder halvdelen af Cypern besat. Tyrkiet har ikke diplomatiske forbindelser med Grækenland og Armenien. Det forfølger det kurdiske mindretal og har stadig ikke givet en undskyldning for folkedrabet på den armenske befolkning. Til trods for alt dette betragtes Tyrkiet som et muligt medlem af EU. I Belarus er forfølgelsen af mindretal ikke så udbredt som i Tyrkiet. Belarus fører ikke nogen fjendtlig politik imod andre nationer, og det ønsker at åbne sin udenrigspolitik og samarbejde med andre lande. Alligevel fordømmes Belarus, mens Tyrkiet betragtes som et land, der kunne tilhøre EU. Vi bør i det mindste anvende de samme standarder for de to lande. Mange tak.
Szymański (UEN ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, det er helt indlysende, at valget og folkeafstemningen i Belarus blev gennemført på en måde, der brød retsstatsprincippet og alle principper for demokrati. Vi ved alle sammen, hvad der skete. Rådet, Kommissionen og individuelle medlemmer af Parlamentet har beskrevet begivenhederne for os. Vi må imidlertid være ærlige over for os selv og indrømme, at dette også er en fiasko for EU's hidtidige politik for Belarus. Desuden er det et usædvanlig levende eksempel på, hvad der kunne ske med Ukraine, hvis vi ikke gennemfører vidtrækkende reformer af vores naboskabspolitik over for Ukraine. Belarus' historie siden 1996 er et overmåde alarmerende eksempel på, hvad der kunne ske i denne region, navnlig i Ukraine.
Hvilke foranstaltninger kan der træffes nu? Det er frem for alt nødvendigt med større ændringer. For det første bør vi ikke anerkende resultatet af hverken valget eller folkeafstemningen. Det bør ingen af EU's medlemsstater gøre. For det andet må vi udvide listen over personer, som er uønskede i EU's medlemsstater, til at omfatte repræsentanter for de belarussiske myndigheder. For det tredje bør spørgsmålet rejses på topmøder mellem EU og Rusland. Rusland har anerkendt valgresultatet og støtter dette politiske eksperiment i Europas hjerte politisk.
Det er også afgørende at investere i samfundet, og vi må lave større investeringer i det civile samfund. For at vi kan gøre det mener jeg, at det er nødvendigt med en særlig fond til støtte for frihed og demokrati. Vi skal have mod og tilstrækkelige midler til at oprette en uafhængig radiostation, som sender til belarussere. De belarussiske intellektuelle er for øjeblikket undertrykt i deres eget land. Vi må have tilstrækkelige midler til at give disse personer mulighed for at studere i hele Europa og for at skabe en fremtid for deres land, når muligheden opstår, og når Belarus genvinder sin uafhængighed. Dette vil være en investering i vores fælles europæiske fremtid, en fremtid, som jeg tror fuldt og fast på. Hvis vi ikke laver denne investering, vil USA gøre det. Dermed vil det få sympati fra endnu et land i Central- og Østeuropa. Personligt ser jeg gerne, at det sker, men jeg ved, at mange europæiske politikere ikke ville være begejstrede for en sådan udvikling. Mange tak.
Lang (NI ).
   - Hr. formand, den 17. oktober gik de belarussiske vælgere til valgstederne for ved folkeafstemning at stemme om en ændring af forfatningen og vælge deres repræsentanter til parlamentet. Deltagelsen var massiv, og 77 % af vælgerne vedtog den forfatningsmæssige ændring. Vi bør glæde os over den demokratiske tankes opvågnen og den store folkelige deltagelse. Visse personer, som næstformanden i OSCE's parlamentariske forsamling, mener imidlertid, at han er berettiget til at anklage Belarus. Nogle af anklagerne er hykleriske og demagogiske, i særdeleshed når de kommer fra regeringer, som inden de anklager andre, burde feje for egen dør. Bliver befolkningen i Tyskland hørt om den europæiske forfatning? Nej. Jacques Chirac udtalte sig på Frankrigs vegne om Tyrkiets tiltrædelse af Europa, og det skete mod det franske folks klare vilje. Disse anklager er desuden også meget uheldige, for vi bør snarere end at lægge en nation for had, der kun har været uafhængig i 12 år, glæde os over de fremskridt, der er sket for demokratiet og ikke blande os på en så arrogant og moraliserende facon i landets indre anliggender.
Klich (PPE-DE ).
   - Hr. formand, der hersker ingen tvivl om, at valget og folkeafstemningen i Belarus blev afholdt på en udemokratisk måde, at de ikke var frie, og at de ikke var redelige. Hvis hr. Maštálka og hr. Lang ikke kan indse det, er det, fordi de ikke vil. Jeg var medlem af den observatørmission, der blev udsendt for at overvåge valget, og jeg så med mine egne øjne, hvordan det foregik. Valgproceduren sikrede ikke, at valget og folkeafstemningen var demokratiske, og ydermere var fremgangsmåden ved valget i mange tilfælde ikke i overensstemmelse med denne procedure.
Vi bør drage to meget vigtige konklusioner ud fra dette. For det første har det belarussiske parlament intet demokratisk mandat til at repræsentere den belarussiske befolkning. For det andet, og det overses ofte, har præsident Lukasjenko intet demokratisk mandat til at stille op til præsidentvalget i 2006, dvs. stille op til en tredje præsidentperiode og måske endda efterfølgende perioder. Den første konklusion indgår i beslutningen, som Parlamentet forhåbentlig vil vedtage med overvældende flertal. Den anden findes i ændringsforslagene.
Hvilke foranstaltninger bør der træffes? Det er allerede blevet sagt, at vores politik for Belarus må tages op til fornyet overvejelse. Både i Rådets og i Kommissionens redegørelse blev der henvist til et meget vigtigt princip, nemlig princippet om støtte til samfundet. Vores europæiske politik for Belarus bør være styret af princippet om at støtte samfundet og isolere myndighederne, og dette princip bør håndhæves, indtil myndighederne bliver demokratiske. Der skal skabes alternative informationskilder for den belarussiske befolkning. Først skal der etableres en radiostation, som sender fra Polen eller Letland, dernæst en tv-kanal. For det andet skal der iværksættes et omfattende program, der gør det muligt for belarussiske unge mennesker og studerende, som ønsker at studere i en af EU's medlemsstater, at opnå stipendier, og et program, der støtter universiteter, som er rede til at modtage dem. Endelig er det meget vigtigt, at EU's medlemsstater ensidigt afskaffer visum og visumgebyrer for belarussere, noget som endnu ikke har været debatteret i Parlamentet. Dette ville være en meget betydningsfuld gestus, som viser, at EU er åbent for den belarussiske befolkning.
Paleckis (PSE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, for 10 dage siden i Belarus blev der taget skridt, der har fjernet landet yderligere fra det demokratiske Europa. Og Belarus har allerede været nabo til EU i et halvt år. Et er at være mere eller mindre tolerant over for et styre, der bliver til et autokrati, fordi det ligger langt væk, noget helt andet er, når en stat, hvis grænse ligger knap 30 km fra Vilnius, som er hovedstad i en af EU-staterne, bliver uforudsigelig. Forbindelserne til Rusland, hvor der er begyndt at komme en antieuropæisk stemning, og hvor nogle af gevinsterne ved demokratiet fjernes, bliver stærkere, og det har en vis indflydelse på Minsk. Jeg støtter Rådets holdning, men jeg mener også, at det i den sidste tid inden præsidentvalget i 2006 er nødvendigt principielt at ændre EU's Belarus-politik, så den tilpasses de nye forhold. Det er tvivlsomt, om foranstaltninger, som delvis støtter de belarussiske lederes bestræbelser på at isolere sig selv, landet og dets indbyggere, er effektive. I denne tid med fjernsyn, computere og information kan man generelt kun opnå selvisolation i en historisk kort periode. Vi skal trække belarusserne ind i et egentligt samarbejde med EU og give mulighed for at blive en fuldgyldig demokratisk del af Europa. Litauen og Belarus' andre naboer har særlige planer. Det omfatter udsendelse af et frit radioprogram, offentliggørelse af en oppositionsavis og oprettelse af et europæisk humanvidenskabeligt universitet i eksil. Der er brug for mere EU-støtte, så disse idéer kan gennemføres. Bemærk, at der efter den 17. oktober ikke er brug for dobbelt, men 10 gange så mange ressourcer til at skabe et civilt samfund i Belarus.
Pafilis (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, valget og folkeafstemningen i Belarus blev afholdt under stærkt pres og med uacceptabel indblanding fra især USA, der igangsatte den såkaldte "akt 2004", angiveligt for demokrati i Belarus. Desuden opdagede NATO-repræsentanter pludselig forbindelser mellem Belarus og international terrorisme. EU har fulgt den samme linje.
Vi mener, at det nederlandske formandskabs og Kommissionens erklæring om valgresultaterne er en fortsættelse af presset og afpresningen af den belarussiske regering. De krænker folkeretten og princippet om ikke-indblanding i en anden stats interne anliggender. Påstandene fra både EU og USA om krænkelser af de demokratiske rettigheder er hykleriske. Vi ved alle, at de egentlige årsager til den intense indblanding er, at Belarus nægter at underlægge sig NATO og de øvrige imperialistiske organisationer. Rapporterne fra forskellige vestlige observatører kan ikke være troværdige, da de tjener politiske formål, for ikke at sige, at der er tale om bestillingsarbejde. Der er også andre rapporter, fra Rusland, Kina og Samfundet af Uafhængige Stater, som siger noget andet.
Efter vores opfattelse er det kun den belarussiske befolkning, der har kompetence og beføjelse til at træffe beslutninger om sin fremtid, og derfor fordømmer vi og tager vi afstand fra det pres og den indblanding, der sker. Der er ingen, der har givet Dem ret til som medlemmer af Kommissionen og Rådet at eksportere demokrati og belære andre lande om demokrati. Kun befolkningerne har kompetence til at løse deres egne problemer. EU og USA ville uden tvivl udtrykke deres tilfredshed, hvis valget var blevet afholdt som i Afghanistan, Irak, Kosovo og Bosnien, som er under besættelse, som er omdannet til protektorater, og som De selvfølgelig ikke mener …
Czarnecki, Ryszard (NI ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, Parlamentet har været meget opmærksomt på Sudan og med god grund. Men vi har måske været for lidt opmærksomme på Belarus og Østen, eftersom hr. Lukasjenko og de belarussiske myndigheder ikke tager notits af EU's holdning. Årsagen er muligvis, at vores krav om beskyttelse af menneskerettigheder og demokrati i Belarus hidtil er blevet udtrykt som en hvisken. Det er imidlertid ikke hvisken, der er brug for. Vi må tale med høj og fast stemme, måske endda råbe en gang imellem. Det er det, der kræves for at beskytte nationale mindretal i Belarus, herunder det store polske mindretal.
Når alt kommer til alt, er der ikke tale om et fjernt afrikansk eller asiatisk land, hvor en lokal tyran træder demokratiet under fode. Der er tale om EU's nærmeste nabo, som er tættere på Strasbourg eller Bruxelles end visse regioner i en række af EU's medlemsstater. Skal frie medier og frie valg, som er hverdag for europæere, være ukendte ord i Belarus? Det korte svar er nej. Vi må gøre mere end blot at diskutere dette problem. Det er på tide at skride til handling. Vi bør boykotte hr. Lukasjenko, men vi må ikke boykotte den belarussiske befolkning, de belarussiske organisationer og den belarussiske ungdom.
Andrikienė (PPE-DE ).
   - Hr. formand, den 19. oktober støttede Kommissionen Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europas konklusioner om, at valget i Belarus den 17. oktober ikke levede op til de demokratiske krav - det var ikke frit og retfærdigt - og jeg tilslutter mig fuldt ud Kommissionens konklusioner.
Derudover blev der sagt, at Belarus kunne glemme alt om naboskabspolitikken. Der var snarere sanktioner under opsejling, idet EU har tradition for at besvare krænkelser af demokratiet og menneskerettighederne med sanktioner.
En uge senere fremsatte det russiske parlament det modsatte synspunkt, idet det erklærede, at valget og folkeafstemningen i Belarus havde været retfærdige, frie, demokratiske og legitime. Kun otte medlemmer af den russiske duma stemte imod, mens 416 stemte for.
Vores konklusion burde være indlysende, nemlig at det russiske parlament har lagt afstand til alle demokratiske parlamenter i verden og desuden har bevist, at den sidste diktator i Europa støttes fuldt ud af den russiske duma, der kontrolleres af politiske kræfter med nære forbindelser til præsident Putin.
Næsten samtidig blev et andet dokument - - undertegnet af den amerikanske præsident. Der er tale om en klar forpligtelse til at støtte alle i Belarus, der arbejder til fordel for demokratiet, herunder studerende, fagforeningsmedlemmer, civile og religiøse ledere, journalister og alle borgere i Belarus, der kræver frihed til deres nation. Med dette dokument afsættes 45 millioner amerikanske dollars til styrkelse af demokratiet i Belarus.
Hvad kan og bør EU - og i særdeleshed Europa-Parlamentet - gøre? For en måned siden redegjorde jeg her i Strasbourg for projektet om radioen for godt naboskab, der skal sende internationale udsendelser til Belarus. Målet er at sende nye udsendelser over grænsen til Belarus på én enkelt radiokanal ved hjælp af dataressourcer fra Radyjo Ratsyya fra Belarus og de kraftige sendetilladelser, der er tildelt Radio Baltic Waves i Vilnius i Litauen. Denne idé kan kun gennemføres med støtte fra kommissær Verheugen og mine kolleger her i Parlamentet.
Nicolaï,
    Hr. formand, jeg er helt enig med alle, der har fremsat kritiske bemærkninger om situationen og givet udtryk for foruroligelse over den igangværende udvikling. Jeg er også enig med alle, der hævder, at det er vigtigt at finde en metode til at forbedre situationen, især gennem direkte kontakt med det civile samfund.
Jeg vil behandle et enkelt emne, som blev nævnt af bl.a. hr. Wiersma, hr. Szymański og fru Andrikienė, og som vedrører Rusland og den rolle, vi og Rusland kunne spille. Vi drøfter regelmæssigt situationen i Belarus med Rusland. Det er et vigtigt land for Rusland og for EU. Desværre er Rusland og EU ikke enige om, hvordan situationen i Belarus skal gribes an. Rusland forstår EU's foruroligelse over menneskerettighedssituationen generelt og mere specifikke forhold såsom situationen i medierne og lukningen af det europæiske humanistiske universitet. Russerne derimod mener, at den demokratiske udvikling bedst kan fremmes ved at inddrage Belarus mere i det internationale samfund. Som jeg forsøgte at forklare det tidligere, er vores tilgang virkelig meget forskellig, men De kan være sikker på, at vi i det omfang, det er muligt, samarbejder med Rusland på dette vigtige område og gør alt, hvad vi kan.
Formanden.
   - Som afslutning på forhandlingen har jeg modtaget seks beslutningsforslag.(1)
Afstemningen finder sted i morgen, torsdag. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om kommende valg i Ukraine. 
Nicolaï,
    Hr. formand, jeg finder det glædeligt, at vi nu får mulighed for at drøfte situationen i Ukraine inden præsidentvalget og forbindelserne mellem EU og Ukraine. Det ukrainske folk står ved en korsvej i form af et meget vigtigt præsidentvalg. Dette valg vil være afgørende for Ukraines udvikling de næste fire år.
På dette vigtige tidspunkt har EU fire klare budskaber til det ukrainske folk. Det første budskab er enkelt: EU følger udviklingen i Ukraine meget indgående. Eftersom vi er naboer, ved vi, at vi har betydning for hinanden. Det er dog ikke ensbetydende med, at vi altid er enige. Visse tendenser i Ukraine bliver fulgt med en vis foruroligelse i EU.
Ukraines resultater, hvad angår demokratisering, menneskerettigheder, respekt for retsstatsprincippet og reformprocessen, må i bedste fald betragtes som blandede. Eksempelvis er der fortsat uafklarede spørgsmål i sagen om en forsvunden ukrainsk journalist, den igangværende forfatningsreform og den virkelige mangel på pluralisme inden for medierne. EU giver regelmæssigt udtryk for sin foruroligelse over for de ukrainske myndigheder, f.eks. under det sidste topmøde mellem EU og Ukraine, men også under andre politiske møder og via vores ambassader i Kijev. Vi følger derfor meget indgående og opmærksomt valgkampen i Ukraine op til valget den 31. oktober.
Det er positivt, at Ukraine har indbudt så mange internationale valgobservatører fra ODIHR. Mange EU-medlemsstater vil sende observatører, og ODIHR's resultater vil udgøre et meget vigtigt referencepunkt for EU. Men vi er allerede nu lidt foruroligede over valgprocessen. Jeg vil give nogle få eksempler herpå.
Der er klare tegn på en uligevægtig mediedækning. Det er som bekendt af afgørende betydning, at alle politiske kandidater får lige adgang til medierne. Der udøves et stigende direkte pres på de uafhængige medier i Ukraine, hvilket gør det yderst vanskeligt at få valgprocessen dækket af pluralistiske og uafhængige massemedier. Kun en uafhængig og fri mediedækning af valgprocessen kan sikre frie, retfærdige og gennemskuelige valg.
Der er desuden forlydender om politisk pres i forhold til vælgerne, som tvinges til at deltage i møder og valgarrangementer. Andre rapporter omhandler administrativ chikane af oppositionen, brug af administrative midler til at hindre præsidentkandidater i at føre kampagne ved at forhindre dem i at fremstille kampagnemateriale, anvendelse af offentlige midler, ejendom og udstyr til kampagneformål osv. Vi håber, at disse hændelser ikke vil hindre et troværdigt og demokratisk valgresultat. Det bør Ukraines regering sikre.
Som sagt værdsætter vi Ukraines indbydelse til at overvåge valgkampagnen og valget, men udenlandske observatører er ikke i sig selv nok. Det er et ukrainsk valg for det ukrainske folk, som kræver ukrainske observatører. Vi beklager derfor, at uafhængige, uvildige observatører ikke også har tilladelse til at overvåge præsidentvalget.
Vi har tilkendegivet dette over for Ukraines regering via Rådets konklusioner og via tidligere erklæringer fra formandskabet. Vi har også gjort brug af vores forskellige kontakter på højt plan for at få dette budskab igennem. Og Rådet vil fortsat gøre en aktiv indsats, ikke kun under første valgrunde, men også under en evt. anden valgrunde senere i november.
Vi håber, at dette budskab vil overbevise Ukraines regering om, at den i højere grad skal respektere de demokratiske standarder. Der bør ikke forekomme nogen form for manipulering af valgprocessen til fordel for en bestemt kandidat og på andres bekostning. Frie og retfærdige valg og respekten for de demokratiske principper er afgørende, hvis Ukraine virkelig ønsker at tilnærme sig EU.
Vores andet budskab til det ukrainske folk er nært forbundet med det første: Ukraine er vigtigt for EU og omvendt, især efter udvidelsen. Flere af de nye EU-medlemsstater har stærke økonomiske, kulturelle og historiske bånd til Ukraine. Efter udvidelsen er Ukraine blevet en direkte nabo til EU. Udvidelsesprocessen har øget Ukraines betydning for EU. Desuden giver de nye medlemsstaters viden EU mulighed for at føre en mere aktiv og effektiv politik.
Men vores forhold handler ikke udelukkende om økonomi, kultur og historie. Ukraine er også en vigtig politisk aktør. Landets nære forbindelser med Rusland og rolle i FN, som kommer til udtryk i adskillige ukrainske bidrag til fredsskabende operationer, er et klart bevis herfor. Vores samarbejde på det udenrigspolitiske område bør derfor udvikles yderligere. ESFP er ét område, hvilket fremgår af det faktum, at der i nærmeste fremtid vil blive undertegnet en aftale om ukrainsk deltagelse i EU's krisestyringsaktioner.
Det bringer mig til det tredje budskab. EU har de rigtige instrumenter til at føre en effektiv politik over for Ukraine og intensivere vores forbindelser. Der er først og fremmest tale om partnerskabs- og samarbejdsaftalen, som indebærer ministerielle trojkaer, politiske dialoger og utallige arbejdsgrupper på ekspertplan. Partnerskabs- og samarbejdsaftalen forbliver hovedhjørnestenen i samarbejdet mellem EU og Ukraine. Derudover håber jeg, at vi snart vil kunne vedtage en handlingsplan under den europæiske naboskabspolitik.
Denne handlingsplan er udarbejdet i fællesskab af EU og Ukraine og vil indeholde konkrete mål for de kommende år. På det sidste topmøde mellem Ukraine og EU udtalte præsident Kutjma, at vi bør forpligte os til at gennemføre en handlingsplan og ikke blot fremsætte hensigtserklæringer. Og EU er villig til at indgå i et nært samarbejde herom med enhver kandidat, der vinder et frit, retfærdigt og gennemskueligt valg.
Vores fjerde og sidste budskab er, at samarbejdet mellem EU og Ukraine ikke altid vil være problemfrit, men vi har en gensidig interesse i, at tendensen på lang sigt bliver positiv og ikke negativ. Meningsdannere og politikeres kommentarer og vurderinger i både EU og Ukraine giver ofte det indtryk, at forbindelserne mellem EU og Ukraine mildest talt er middelmådige. Ukraine vil have, at EU tilbyder mere i form af udsigt til EU-medlemskab, bedre behandling, hvad angår fri bevægelighed osv. Og det hævdes fra flere sider, at hvis ikke EU gør mere for Ukraine, vil Kijev automatisk nærme sig Moskva.
Det fælles økonomiske område anføres ofte som et bevis for, at det allerede er ved at ske. Desuden vil afholdelsen af det kommende præsidentvalg kunne kaste en skygge over vores forhold. Det må anses for at være en opgave, der påhviler den ukrainske regering og det ukrainske folk.
Jeg er dog overbevist om, at selv om samarbejdet til tider kan være vanskeligt, vil den langsigtede tendens være positiv. Udviklingen går ganske enkelt ikke i retning af isolationisme, men i retning af integration. Den 14. september afholdt det ukrainske parlament en debat om forbindelserne mellem EU og Ukraine. På dette møde gik et flertal af parlamentsmedlemmerne ind for EU-integration. Den fælles handlingsplan vil afspejle vores eget ønske om at forbedre vores forbindelser.
Jeg vil som konklusion anføre, at det nu er op til det ukrainske folk at træffe et valg. Vores budskab er klart, både hvad angår valget og de fremtidige forbindelser mellem EU og Ukraine. Tiden omkring et valg er altid hård, og vi håber, at det ukrainske folk vil træffe et klogt valg. Vi håber, at det vil træffe det rigtige valg, et valg til fordel for demokrati og udvikling, retfærdighed og respekt for retsstatsprincippet. Og lad os håbe, at omstændighederne vil være sådan, at de får mulighed for at træffe dette valg.
Verheugen,
    Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil også gerne understrege Ukraines enorme betydning som en strategisk partner for EU. Ukraine, der er et af vores direkte nabolande, som vi har tætte økonomiske, sociale og menneskelige forbindelser til, har en helt særlig betydning med hensyn til langsigtet stabilitet, sikkerhed og velstand for vores europæiske kontinent. Ukraine er en vigtig partner med henblik på at skabe sikkerhed og stabilitet i hele regionen. Landet er uden tvivl en del af vores europæiske kultur og vores fælles historie.
Europa-Parlamentet bekræftede i sin beslutning fra november 2003 om den europæiske naboskabspolitik, at Ukraine - som enhver anden stat i Europa med en demokratisk forfatning og en markedsøkonomi - bør have mulighed for at ansøge om medlemskab af EU en dag, idet det skal være forpligtet til at opfylde de relevante betingelser.
Det er ikke på dagsordenen for øjeblikket, men mine medarbejdere og jeg har i de seneste måneder alligevel udviklet et konkret perspektiv på mellemlang sigt for nabolandene til den udvidede Union - den europæiske naboskabspolitik, som hr. Nicolaï allerede har henvist til. I tæt samarbejde med den ukrainske regering har vi udviklet en konkret og skræddersyet handlingsplan, som jeg vil forelægge for Kommissionen inden længe og umiddelbart derefter også for Rådet og Parlamentet.
Hr. Nicolaï har allerede henvist til de mange vitale og nye ting, som Ukraine og dets befolkning bliver tilbudt gennem naboskabspolitikken.
Vi må ikke glemme, at vi i langt større omfang har samarbejdet med Ukraine i de seneste år, navnlig siden partnerskabs- og samarbejdsaftalen trådte i kraft i 1998. Dialogen dyrkes på en lang række måder, herunder et årligt topmøde. Som led i vores partnerskabsaftale har Europa-Parlament også udviklet sin egen ramme for en intensiv dialog med det ukrainske parlament. Det glæder mig meget, at den nye formand for Parlamentets delegation for Ukraine, hr. Siwiec, kommer fra Polen, et af Ukraines direkte nabolande.
Selv om en åben og ærlig dialog mellem partnere burde være den største selvfølge i verden, så er det påfaldende, at de forestående præsidentvalg i Ukraine i den kommende weekend har vist sig at give anledning til - for at sige det mildt - overordentlig stor kritik. Jeg kan desværre kun erklære mig fuldt og helt enig med hr. Nicolaï, når han giver udtryk for den største bekymring med hensyn til de forsømmelser og uregelmæssigheder, der har aftegnet sig i valgkampen, navnlig med hensyn til mediefriheden.
Jeg ønsker ikke, at De skal misforstå mig. Dette har kun meget fjernt noget at gøre med den debat, som vi netop har haft om Belarus. Der hersker ingen tvivl om de fremskridt, som Ukraine har gjort for at blive en demokratisk stat, og når man husker på, at vejen har været særlig lang for staterne i det tidligere Sovjetunionen, bør man også anerkende det. Der er ved at opstå ægte politiske partier. Det civile samfund er ved at tage form, og en lang række ngo'er begynder at udvise stor aktivitet. I et tæt samarbejde med Europarådet og OSCE er der blevet udarbejdet og reformeret regler og ordninger, som skal garantere retlige og demokratiske processer, hvor støtten fra Kommissionen har været meget afgørende.
Den dag i dag eksisterer mange af disse grundlæggende demokratiske og retsstatslige regler i Ukraine desværre fortsat kun på papiret. Det er vel den grundlæggende sandhed, som viser sig i den øjeblikkelige situation, hvor landet forbereder sig på at gå til valg.
Det er en kendsgerning, at vi oplever en valgkamp ført med de skrappeste metoder nu. Det kan vi naturligvis se som et positivt tegn på, at der findes en politisk konkurrence, men det kan også ses som et tegn på, at den politiske kultur stadig lader meget tilbage at ønske. Vi må dog ikke glemme, at der er en afgørende forskel sammenlignet med andre stater i regionen. Uanset hvad der ellers måtte blive sagt herom, så er den nuværende valgkamp i Ukraine ægte, med flere ægte og konkurrerende kandidater.
Jeg vil også gerne gøre det helt klart for Dem, at vi ikke kan sænke vores standarder for at opfylde de fælles værdier og demokratiske principper, som gennemførelsen af vores handlingsplan for fremtiden som led i den europæiske naboskabspolitik afhænger af - som er meget ambitiøs.
Det er ikke acceptabelt, at myndigheder og andre statsorganer griber ind i valgkampen på forskellige niveauer og på alle mulige måder. Det er heller ikke acceptabelt, at ikke kun oppositionspolitikere, men også uafhængige borgerinitiativer i stigende grad bliver udsat for repressalier. De første foreløbige rapporter fra observatørerne fra OSCE's Kontor for Demokratiske Institutioner og Menneskerettigheder tegner et noget dystert billede med hensyn til en kun delvis objektiv dækning i de landsdækkende elektroniske medier.
Selv om jeg er kritisk og skeptisk, så er jeg fortsat fortrøstningsfuld med hensyn til, at valgobservatørernes tilstedeværelse kan bidrage til, at valget får et demokratisk og legitimt forløb. EU har iværksat en lang række projekter for at prøve at hjælpe både den centrale valgkommission, ngo'er og journalister med at udfylde deres rolle i valgprocessen. 
Ligesom EU's medlemsstater og Kommissionen sender Europa-Parlamentet heldigvis også observatører, der skal deltage i OSCE's internationale valgobservationsmission. De, der så skal rapportere til os fra Ukraine, vil have et meget stort ansvar, for meget af det, som vi iværksætter i Ukraine i fremtiden, vil afhænge af disse indberetninger.
Valget er uden tvivl en afgørende test for demokratiet i Ukraine. Vi bør herfra appellere til de statslige myndigheder, medierne, de politiske partier og ikke mindst til kandidaterne om at lade de resterende dage af valgkampen frem til valget være kendetegnet ved demokrati, retsprincipper og fairness, hvilket er absolutte krav.
Kommissionen er indstillet på straks at gennemføre det tilstræbte tættere samarbejde som led i den nye naboskabspolitik med den nye præsident, men det er under ingen omstændigheder ligegyldigt for os, hvordan dette valg bliver vundet. Lad mig slutte med at gentage, at det tættere partnerskab med Ukraine, som vi ønsker, afhænger af landets bekendelse til fælles værdier og demokratiske principper og af en beslutsom, klar politik, der åbner mulighed for, at disse værdier og principper kan blive virkelighed i den politiske hverdag.
Tannock (PPE-DE ),
   Hr. formand, det valg, der skal afholdes på søndag, er afgørende for Ukraines fremtid. I modsætning til andre tidligere sovjetlande hersker der stadig virkelig usikkerhed om resultatet, hvilket står i klar kontrast til valget for to uger siden i Belarus, hvor der blev begået omfattende svindel mod landets befolkning. Dog er der under valgkampen blevet fremsat mange påstande om svindel fra myndighedernes side i forhold til oppositionens frontløber, hr. Jusjtjenko, som rækker fra anvendelse af administrative midler til støtte af den afgående premierminister Janukovitjs kandidatur til præsidentposten og til mystiske påstande om KGB-agtige forgiftninger med ricin.
Mere foruroligende har det været, at oppositionens trykte medier er blevet chikaneret, og at oppositionen er blevet hindret adgang til offentligt og privat tv. Der er desuden forlydender om, at hr. Janukovitjs tilhængere har opstillet mange proformakandidater for at fordreje sammensætningen af de lokale valgkommitéer. Det skal retfærdigvis nævnes, at sådanne taktikker kan findes overalt, de er lovlige, og Ukraines regering ville være blevet udsat for kritik a la Lukasjenko, hvis den havde afvist disse kandidater.
Mange frygter desuden, at de stemmelokaler, der er oprettet i Den Russiske Føderation, vil være vanskelige at underkaste uafhængig kontrol. Jeg blev desuden selv foruroliget, da jeg sidste weekend hørte, at to tjenestegørende politibetjente havde deltaget i et korporligt angreb på Jusjtjenko-tilhængere.
Jeg glæder mig på vegne af Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater over, at Ukraines regering har indbudt mig - og seks andre parlamentsmedlemmer - til at overvære valget som observatør i Kijev. Jeg henstiller, at man afholder sig fra alle handlinger, der kan forvanske resultatet af det ukrainske præsidentvalg. Ukraine har nu en mulighed for at vise, at det ønsker at afholde frie, retfærdige og gennemskuelige valg som en del af Europas samfund af nationer, som landet virkelig tilhører.
Wiersma (PSE ),
   Hr. formand, Ukraine indtager en central plads i EU's naboskabspolitik i kraft af landets beliggenhed - mellem EU og Rusland - dets udstrækning og dets historiske bånd til vores del af Europa.
Demokratisering i Ukraine er en af de største udfordringer for naboskabspolitikken, som tager sigte på at styrke forbindelserne med landene omkring EU. Udviklingen i Ukraine er naturligvis også en vigtig målestok for, hvorvidt naboskabspolitikken lykkes. Præsidentvalget den 31. oktober og anden runde nogle uger senere spiller en central rolle i udviklingen. Valget står, lidt forenklet fremstillet, mellem på den ene side den kurs, der følges af det nuværende halvdemokratiske styre, og på den anden side den europæiske kurs, der kendetegner den demokratiske opposition. Regeringen, præsident Kutjma og oligarkerne, der står i baggrunden og støtter ham, og Ruslands præsident Putin, som i går indledte et flere dage langt besøg i Ukraine, støtter deres egen kandidat, premierminister Janukovitj. Hr. Janukovitj har, til trods for at der er gennemført en række formelle reformer, ikke noget godt ry, når det gælder pressefrihed, ytringsfrihed og sikring af en åben og retfærdig demokratisk proces. Under forberedelserne til valget meldes der om utallige episoder. Den mest bemærkelsesværdige har været den gådefulde sygdom, der har ramt den førende oppositionskandidat, hr. Jusjtjenko. Det bekymrer os meget. Vi glæder os ikke desto mindre over, at der, som kommissær Verheugen allerede har påpeget, er tale om regulær valgkamp i landet, og vi håber, valgkampagnerne også fortsætter.
Ikke desto mindre er det et spørgsmål, om valget fuldt og helt vil blive anerkendt af de internationale observatører fra såvel EU som OSCE. Jeg støtter kommissær Verheugens opfordring til, at observatørerne tager det store ansvar, der hviler på dem, særdeles alvorligt. Den erklæring, der afgives efter afslutningen af et sådant valg, har nemlig ofte stor indvirkning på forbindelserne mellem EU og det pågældende land. Vi opfordrer derfor myndighederne i Ukraine til i de sidste dage inden første runde af præsidentvalget at sørge for, at alle kandidater får lige adgang til medierne for at råde bod på det, der endnu kan rådes bod på. Vi opfordrer endvidere til, at man gør, hvad der er muligt for at sikre en retfærdig kampagne forud for anden runde, som naturligvis er den vigtigste, således at befolkningen i Ukraine får mulighed for at danne sig sin egen mening.
Ukraine har udtrykt ønske om et endnu nærmere samarbejde med de europæiske institutioner og om en styrkelse af forbindelserne med EU. Der kan kun være tale om en styrkelse af båndene mellem Ukraine og EU, såfremt Ukraine viser, at man tager sit eget demokrati alvorligt. Bryder den demokratiske proces sammen i forbindelse med det forestående valg, vil det således i høj grad belaste forbindelserne mellem EU og Ukraine. 
Onyszkiewicz (ALDE ),
   . Hr. formand, Parlamentet har allerede ved mange lejligheder hørt om forskellige brud på de principper, der styrer valgkampene. Jeg vil imidlertid gøre opmærksom på flere nye og, efter min opfattelse, hidtil ukendte aspekter, der er kommet frem under denne valgkamp.
Det første er forekomsten af fiktive kandidater på kandidatlisterne. 23 kandidater stiller op til præsidentvalget i Ukraine, men i realiteten er det kun nogle få, som virkelig gør det. De fleste af de andre er registreret på nøjagtigt samme måde, men deres deltagelse i valgkampen er begrænset til en erklæring om, at selv om de stiller op til valget, er den bedste kandidat i virkeligheden en helt anden. Desuden er deres repræsentanter i valgkomitéer i praksis repræsentanter for en helt anden kandidat.
Det andet aspekt, som for nylig er blevet tydeligt, og som kunne udgøre en risiko, selv om den måske er mindsket noget nu, er det store antal valgkredse uden for Ukraine. Disse er blevet oprettet på grund af det store ukrainske mindretal, som bor i Rusland. Ifølge statistikkerne udgør dette mindretal flere millioner. Valgkredsene på russisk territorium vil helt og aldeles være under kandidaternes kontrol, i hvert fald officielt. De vil undgå alle former for international kontrol, og antallet af afgivne stemmer i de valgkredse kunne få indflydelse på valgresultatet.
Endelig er der et tredje aspekt ved denne valgkamp, nemlig Ruslands meget stærke støtte til en af kandidaterne. Rusland reagerer skarpt med beskyldninger om indblanding i andre landes anliggender over for kritik af f.eks. den måde, hvorpå valgkampen i Belarus og i andre lande føres, men i den aktuelle sag har det absolut ingen hæmninger. Ydermere er der fare for, at spørgsmålet kan blive afgjort med magt. Jeg er for nylig vendt hjem fra et besøg i Ukraine, hvor jeg mødte en række mennesker, og der bliver ofte givet udtryk for bekymringer af denne art i landet. Vi må være opmærksomme på, at en sådan fare kan opstå. Mange tak.
Schroedter (Verts/ALE ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, jeg er enig med kommissær Verheugen i, at i modsætning til situationen i nabolandet Belarus så vil præsidentvalget i Ukraine være forbundet med et tæt og virkeligt spændende opgør mellem to stærke personligheder. Det er virkelig op til Ukraines befolkning at afgøre det. Alligevel, hvilket mange kolleger allerede har bemærket, så ser vi med bekymring frem mod denne weekend og på denne valgprocedure, da det bliver tydeligt, at kampen bliver udkæmpet på ulige vilkår og med unfair metoder. Præsident Kutjma svinger pisken for sin foretrukne kandidat og tvinger de statsansatte og tv-kanalerne til at støtte ham.
Vi støtter hr. Wiersma i hans krav om, at dette må bringes til ophør, og om at give en fair valgprocedure en chance. Jeg tilslutter mig formandskabets krav og deler dets beklagelse over, at der ikke kunne udsendes lokale valgobservatører, fordi det under de sidste valg viste sig at være en nøglefaktor for at få befolkningen til at betragte valgene som demokratiske. En meget stor deltagelse har klart vist, hvilket demokratisk potentiale landet har, og det er derfor vigtigt, at der bliver truffet foranstaltninger for at forebygge uønskede udviklinger og for at sikre, at dette valg virkelig forløber på ægte demokratisk vis. Jeg har tillid til Ukraines befolkning, men opfordrer også formandskabet og Kommissionen til at sørge for, at støtten til de demokratiske strukturer og frem for alt til det civile samfund bliver tildelt en central rolle i handlingsplanen og bliver prioriteret højere end den økonomiske udvikling, fordi udviklingen af demokratiet i Ukraine fortsat er på gyngende grund og skal styrkes. 
Markov (GUE/NGL ),
   Hr. formand, hr. kommissær, Ukraine spiller en enorm vigtig rolle for EU's medlemsstater. Landet har fælles grænse med tre af dem, hvilket naturligvis afføder sociale og økonomiske forbindelser. Og når man betragter de generelle forbindelser med det, øver landet også en stærk indflydelse. Desuden spiller landet en vigtig rolle med hensyn til Moldova, hvor Ukraines engagement er nødvendigt. Jeg har tilbragt seks år af mit liv i Ukraine, og jeg har kendt landet i mere end 30 år, og jeg kan sige Dem, at det for øjeblikket befinder sig på en vej, der helt klart fører til demokrati.
Vi bør være lidt mere tilbageholdende med krav om en enorm hastighed og forandring, da nogle ting ganske enkelt tager tid. Som nogle af de foregående talere har bemærket, så vil der naturligvis altid næres betænkeligheder. F.eks. kan Ruslands støtte til en bestemt kandidat siges at udgøre et problem. Men så udgør det også et problem, at Tony Blair støtter hr. Bush i USA. Der er ikke noget nyt i, at der tales om at kontrollere bestemte stemmer fra vælgere, der bor i udlandet. Der er også en række amerikanere, der er berettiget til at stemme i Tyskland. Det antages altid på forhånd, at der er en enorm risiko for, at de demokratiske spilleregler ikke vil blive overholdt i bestemte lande, hvorimod sådanne antagelser aldrig fremsættes i andre tilfælde. Vi ved også alle sammen, at der ved det sidste præsidentvalg var stor uenighed om valgstemmerne i Florida. Vi bør have tillid til Ukraine. 
Fotyga (UEN ),
   Hr. formand, hr. Nicolaï, hr. kommissær, første runde af valgkampen i Ukraine nærmer sig sin afslutning. Flere internationale organisationer har givet udtryk for en lang række forbehold over for den måde, hvorpå valgkampen blev ført - det har de foregående talere nævnt. Man kan ikke sige, at situationen i Ukraine svarer til situationen i Belarus. Det ville være at gå for langt. Der er imidlertid noget, som de to lande har til fælles, nemlig Ruslands strategiske interesse. Under valgkampen i Ukraine var denne interesse meget åbenlys på Sochi-topmødet den 26. juli i år og under præsident Putins efterfølgende besøg.
Vi ved, at Rusland er interesseret i at opretholde en bestemt politisk struktur i Ukraine. Den kandidat, der repræsenterer denne struktur, er den nuværende premierminister, hr. Janukovitj. Han har langt større adgang til medierne og flere muligheder for at kommunikere med sine vælgere. Det er vigtigt for os at føre samtaler om spørgsmål vedrørende Ukraine med Rusland, som er en vigtig partner i sådanne spørgsmål, og disse samtaler bør være på dagsordenen både ved møder, der holdes inden for rammerne af partnerskabs- og samarbejdsaftalen, og møder under topmødet mellem EU og Rusland. Desuden har jeg nogle få kommentarer til hr. Verheugens redegørelse. Det er rigtigt, at Ukraine endnu ikke opfylder kriterierne for en demokratisk stat fuldt ud, men vi ved, at medlemskab af EU er det bedste incitament for landet til at opfylde disse kriterier.
Klich (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Ukraine, hvor der snart skal afholdes præsidentvalg, kan vælge mellem to udviklingsretninger. Den ene er den europæiske retning, og den anden er den subsovjetiske retning. Den første omfatter demokratiske standarder, retsstatsprincippet, markedsøkonomi og øget politisk integration i EU's strukturer. Den anden omfatter risikoen for, at den aktuelle politiske og økonomiske model bliver befæstet.
Hvilke foranstaltninger kan vi træffe for at øge sandsynligheden for, at det er den første retning, der bliver valgt, og ikke den anden? Der er sandelig ikke meget, vi kan gøre, men vi har nogle muligheder. Det ville være muligt for os at overvåge afstemningen nøje og ligeledes valgkampen mellem første og anden runde af præsidentvalget, da valgkampen i denne periode vil være mest dramatisk. Desuden må vi naturligvis reagere.
Efter præsidentvalget bør Parlamentet vedtage en beslutning og senere en betænkning med udførlige beskrivelser af, hvad der skal ændres i EU's politik for Ukraine. For det andet må vi være forberedt på at udskyde vedtagelsen af en handlingsplan for Ukraine fra EU's eller rettere fra Kommissionens side. Det skal bifaldes, at Kommissionen ikke vedtog handlingsplanen i går, for en sejr til Jusjtjenko vil give os mulighed for at gøre mere, at give Ukraine mere generøse tilbud og at træffe foranstaltninger til støtte for demokratiske ændringer i landet. En sejr til Janukovitj vil derimod give os mulighed for at vedtage handlingsplanen, som den er nu, og observere de foranstaltninger, som den nye præsident træffer, hvis det viser sig at blive Janukovitj, i de første dage efter hans valgsejr. Hvis Jusjtjenko vinder, må vi være forberedte på at rejse betydelige supplerende finansielle midler for at støtte Ukraines omstilling, og vi bør på nuværende tidspunkt sende et klart signal om, at vi er rede til at gøre det. Straks efter valget skal vi organisere en donorkonference i stil med konferencen i Georgien, eller rettere på vegne af Georgien, som gjorde det muligt for EU at støtte omstillingen af dette land. Det er vigtigt at huske på, at et stærkt, demokratisk og uafhængigt Ukraine er afgørende for Europas stabilitet.
Siwiec (PSE ).
   - Hr. formand, hr. Verheugen gav os en god beskrivelse af begivenhederne i Ukraine, eftersom han undlod at tale i sorte og hvide vendinger, men valgte grå toner. Vi har en tendens til at opfatte alting positivt, som de ukrainske myndigheder, eller negativt, som oppositionen. Alting synes at være enten godt eller dårligt. I Ukraine er alting imidlertid enten halvgodt eller halvdårligt.
Jeg vil være leder af Parlamentets observatørmission, og jeg kan forsikre Dem for, at det budskab, vi tager med til Ukraine, er positivt. Vi vil bistå ukrainerne med at opbygge demokratiet og respektere visse principper. Vi tager ikke til Ukraine for at støtte nogen. Vi vil observere valgets afvikling. Målet med vores besøg er at overføre europæiske standarder til den ukrainske offentlighed.
Det er værd at huske på, at valget i Ukraine ikke vil være katalysator for en revolution. Den ukrainske offentlighed forventer ikke, at der vil ske revolutionære forandringer. Jeg tror ikke, at hr. Jusjtjenko vil indføre revolutionære forandringer, hvis han vinder, og jeg tror heller ikke, at hr. Janukovitj bliver præsident Kutjmas alter ego, hvis han vinder.
Vi må spørge os selv, hvordan nutidens Ukraine egentlig er. Hvordan adskiller det sig fra andre lande fra det tidligere Sovjetunionen? Talere her i Parlamentet har sagt, at der foregår en ægte politisk kamp, og hvilke andre steder foregår der en ægte politisk kamp i denne region? En måned før valget i Ukraine ved vi ikke, hvem der bliver præsident. Ved valget i Rusland var det givet på forhånd. At der overhovedet findes en reel opposition og et reelt alternativ i Ukraine, er resultatet af de seneste års indsats. Det er også et positivt resultat for EU og de lande, der støttede oppositionen.
Vi må imidlertid ikke glemme, at selv om en repræsentant for oppositionen sejrer, betyder det ikke, at forbindelserne med EU kan nedtrappes. Det vil blot frembyde nye udfordringer. Ruslands uovertrufne indflydelse er et forhold, der ikke må blive overset, da det er første gang, Rusland har øvet indflydelse i sådan et omfang. Vi må være tålmodige og konsekvente i vores forbindelser med Ukraine, og det kræver tid.
Staniszewska (ALDE ).
   - Hr. formand, når jeg lytter til hr. Verheugens og vesteuropæiske repræsentanters udtalelser om Ukraine, får jeg det sære indtryk, at ingen af Dem rigtig forstår virkeligheden i det land, vi taler om. Dette er et land, som opnåede uafhængighed for kun 12 år siden. Det var under en eller anden form for besættelse i århundreder. I århundreder blev der også gjort forsøg på at udrydde det ukrainske sprog. Det ville være umuligt for sådan et land at komme på fode igen og blive både demokratisk og europæisk i den vestlige betydning af ordet i løbet af 12 år. Glem ikke, at Deres egne lande var flere århundreder om det. Dette er noget, der ganske enkelt skal tages i betragtning.
Jeg mener derfor ikke, at EU kan tillade sig blot at optræde som en passiv tilskuer til begivenhederne i dette land, som ligger ved EU's østlige grænse og har en befolkning på 50 millioner. EU kan ganske enkelt ikke tillade sig det. Uanset resultatet af valget kræves der et klart defineret program. Det skal være et program, der kan støtte proeuropæiske kræfter, prodemokratiske kræfter og demokratiske processer i Ukraine. Det skal være henvendt til unge mennesker og designet til at styrke den økonomiske dimension og økonomisk fremgang. Der skal også være afsat tilstrækkelige midler til det. Jeg håber, at EU vil stille forslag om sådan et program. Som fru Schroedter sagde, skal det primært være henvendt til borgerne, ikke til de ukrainske myndigheder. Vi har alle sammen brug for et program af denne art.
Der er ikke noget værre end én, der udeltagende ser til, mens et lille, svagt barn bukker under for en vanskelig situation. Jeg mener, at der bør være mere plan over vores handlinger. Det er rigtigt, at valget ikke vil være fuldstændig demokratisk, men vi bør ikke lade fremtidig støtte afhænge af valg og valgresultater.
Kušķis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, til trods for at valget i Ukraine er fanget mellem to mediebegivenheder - parlamentsvalget i Belarus og det amerikanske præsidentvalg - er det ikke mindre betydningsfuldt for Europa og hele verden, selv om dette naboland naturligvis er mere demokratisk end Belarus og mindre indflydelsesrigt end USA.
Takket være medlemmerne af Europa-Parlamentet fra de nye medlemsstater og deres viden om og erfaringer med disse spørgsmål har forhold vedrørende Ukraine fået særlig opmærksomhed selv i disse første måneder af Parlamentets virke, hvilket har understreget betydningen af denne nye europæiske nabostat som en strategisk partner. I de seneste år er der opstået en stor og magtfuld demokratisk opposition i Ukraine, men vi kan se negative tendenser, hvad angår mediefrihed og den herskende elites udnyttelse af hele det administrative apparat. Disse tendenser udgør en trussel mod demokratiseringsprocessen og præsidentvalgets retfærdighed. 
Valgloven er juridisk set korrekt, men overholdelsen af den er kun obligatorisk for oppositionen. Det mest alarmerende er imidlertid befolkningens indstilling: Alle ved, hvad der foregår, men der sker så mange overtrædelser, at samfundet har vænnet sig til dem, og kun få mennesker mener, at en sådan måde at gøre tingene på er ulovlig. Ydermere bliver befolkningen hjernevasket med propaganda finansieret med oligarkernes millioner. I valgloven er der ganske vist et loft for udgifter til valgkampe, men reelt er der ingen kontrol med støtten til kandidaterne og de politiske partiers finansielle forhold.
Resultatet af dette valg bør afspejles klart og virkningsfuldt i EU's beslutninger, ikke bare i form af kritik eller støtte, men også hvad angår konkrete strategiske og finansielle spørgsmål. For øjeblikket udarbejdes der en handlingsplan mellem EU og Ukraine inden for rammerne af vores nye naboskabspolitik. Som medlem af Europa-Parlamentet går jeg ind for at tydeliggøre dokumentets indhold og først undertegne det, når valget er overstået, og det står helt klart, om det ukrainske præsidentvalg har været demokratisk, og om den nye regering bliver dannet ud fra demokratiske principper.
Vi har alle sammen brug for naboer, der er demokratiske og uden korruption, så iværksættere kan få et større udbytte i et miljø med fri konkurrence, og vores befolkninger kan sove tryggere i bevidstheden om, at Ukraine ikke har iklædt sig dets store russiske nabos snerrende bjørneskind.
Sonik (PPE-DE ).
   - Hr. formand, er Europa klar over, hvad der sker i Ukraine? Medierne angriber gang på gang oppositionens kandidat, hr. Jusjtjenko, som ikke får lov til at optræde i statslig radio og tv. Oppositionens valgmøder afbrydes af ballademagere, og journalister intimideres. Det er ikke engang det værste. Det unge ukrainske demokrati ville kunne klare den slags udfordringer, men ikke hvis de, der forsøger at ødelægge det, modtager støtte udefra, dvs. fra Rusland. Præsident Putin støtter åbenlyst hr. Janukovitj. Hans aktuelle besøg i Kijev, i valgkampens sidste dage, er en tydelig indblanding i Ukraines indre anliggender. Det er en reminiscens af en zars besøg i en undergivet provins. Desuden rejser meddelelsen om, at der oprettes 45 valgkomitéer for ukrainere, der bor i Rusland, tvivl om valgresultatets troværdighed. Men Ukraine er ingen undtagelse. Rusland er også ligeglad med det belarussiske styres brutale krænkelse af demokratiet og med Parlamentets og Europarådets gentagne opfordringer til, at der findes politiske løsninger på den blodige konflikt i Tjetjenien.
Polen har altid trofast støttet Ukraines ambitioner om at tilslutte sig det vestlige fællesskab af europæiske nationer, og det vil vi vedblive med. Sandheden er ganske enkelt, at Ukraine har strategisk betydning for Vesteuropa både set ud fra et økonomisk og sikkerhedsmæssigt synspunkt, og hvad angår geopolitisk balance i Europa. Hvis Kommissionen ikke er i tvivl om berettigelsen i at anbefale Tyrkiet, er et ja til Ukraine kun et spørgsmål om tid. Vi må gøre alt for at nedbringe den tid til et absolut minimum.
Vores første skridt bør være at sige klart fra over for Rusland. Jeg opfordrer derfor Parlamentet til at sikre, at spørgsmålet om valg i Ukraine ikke forbigås i tavshed af medlemsstaterne under det kommende topmøde mellem EU og Rusland den 11. november. Jeg vil også opfordre til, at der i de næste to uger, som er afgørende for Ukraine, gøres alt for at forhindre Rusland i at tage nogen som helst skridt til at styrke de autokratiske kræfter i dets naboområder. Dette er min appel til Dem, mine damer og herrer, hr. Verheugen. Vi kan ikke tolerere, at der opstår et nyt jerntæppe.
Belder (IND/DEM ).
   - Hr. formand, man kan med god grund nære tvivl om, hvorvidt der bliver tale om et retfærdigt og fair præsidentvalg i Ukraine. Det tegner i øjeblikket til, at valgkampen kommer til at strække sig over to runder. Det er af stor betydning, at vi fra europæisk side opmærksomt følger, hvad der sker i perioden mellem første og anden runde, mellem den 31. oktober og den 21. november 2004, med hensyn til den ukrainske valgkamp. Jeg opfordrer eftertrykkeligt de europæiske institutioner hertil. Endvidere bør EU ikke lægge størst vægt på, hvem der kommer til at stå som sejrherre, men hvordan det sker. Skulle det være sket på uretmæssig vis, forventer jeg, at Rådet og Kommissionen sender et klart signal til Kijev. Det tjener næppe EU's medlemsstaters interesser at isolere Ukraine på den internationale scene, men der kan i så fald afgjort ikke være tale om .
Afslutningsvis vil jeg gerne stille et spørgsmål, som optager mig meget. Hvordan ser Rådet på den russiske præsidents åbenbare indblanding i præsidentvalget i Ukraine? Denne indgriben påvirker trods alt umiddelbart EU's medlemsstaters eksterne interesser, for slet ikke at tale om Ukraines nationale uafhængighed og borgernes politiske frihed. 
Nicolaï,
    Hr. formand, det fremgår klart af medlemmernes bemærkninger, at Europa-Parlamentet følger udviklingen i Ukraine meget nøje.
Jeg vil specifikt omtale valgprocessen og EU-aktiviteterne vedrørende valget, fordi mange medlemmer har fremsat bemærkninger herom. Vi følger som sagt valget nøje. Vores vurdering af processen vil tage udgangspunkt i rapporten fra OSCE's valgobservatørhold. EU stiller omkring halvdelen af disse observatører til rådighed. På nationalt plan har flere medlemsstater ydet finansiel støtte til ngo'er, der ønsker at bidrage til en fri og retfærdig valgproces. Under alle omstændigheder vil EU ikke forholde sig tavs efter afslutningen af den første valgrunde. Vi vil offentliggøre en erklæring, hvori vi klart tilkendegiver vores holdning til valgprocessen.
Nogle medlemmer - hr. Tannock og hr. Wiersma - nævnte de eventuelle forsøg på at forgive oppositionskandidaten, Viktor Jusjtjenko. Vi er foruroligede over disse forlydender, men jeg ønsker ikke at gå ind i spekulationer over, hvad der skete. Jeg er blot glad for, at han er i live og i stand til at fortsætte valgkampen og således bevare det brede felt af kandidater, som det ukrainske folk kan vælge imellem.
Verheugen,
    Hr. formand, da jeg blev spurgt, hvilke ændringer der ville ske i EU som et resultat af otte central- og østeuropæiske staters tiltrædelse den 1. maj i år, svarede jeg, at der ville være en ekstremt vigtig ændring, nemlig at vi vil skulle drage langt større omsorg for vores nabolande Ukraine, Belarus og Rusland, og at vores nye medlemsstater vil sørge for, at vi gør det. Jeg er glad for, at denne eftermiddag har vist, at denne forudsigelse har vist sig at holde stik, selv om jeg ikke er enig i alt, hvad der er blevet sagt i Parlamentet, navnlig af de polske parlamentsmedlemmer. Jeg hilser det dog velkommen, at repræsentanterne fra vores nye medlemsstater har benyttet lejligheden til at fremhæve de særlige problemer i deres region.
Jeg har bedt om ordet en sidste gang for at imødegå det indtryk, at vi er "neutrale" observatører i forhold til begivenhederne i Ukraine. Det er ikke tilfældet, og det, at landet er vigtigt for os, gør, at vi er overordentligt aktive i det. Vores aktiviteter vedrører præcist fremme af det civile samfund, som fru Schroedter krævede, og vi kan bestemt notere os en lang række succeser på det område. Det forholder sig bestemt ikke således, at vi kun skal male et negativt billede. For mig at se er vi stort set fuldstændig enige både med hensyn til, hvad vi ønsker, og hvordan vi vil opnå det.
Det virkelige spørgsmål, som det handler om her, er forbindelsen mellem politiske reformer i Ukraine og udsigterne til, at landet tiltræder EU. Ville klare udsigter til et medlemskab af EU hjælpe de demokratiske kræfter i Ukraine til at få overtaget? Mit svar er et klart ja. Jeg er fuldstændig overbevist om, at virkelig overbevisende udsigter til et EU-medlemskab for Ukraine ville hjælpe. Og det er netop grunden til, at vi sammen med handlingsplanen har tilbudt Ukraine en politik, som først begynder med denne handlingsplan, hvor politikken består af forskellige på hinanden følgende skridt, som bringer os tættere sammen. Under mine samtaler med præsident Kutjma har jeg bevidst ladet det være helt åbent, hvor denne politik i sidste ende fører hen, og det har været Ukraine selv, der har sagt, at det tror, at denne vej vil føre til EU en dag. Jeg synes ikke, at man på nogen måde bør frakende Ukraine en sådan ambition.
Min afsluttende bemærkning skal være, at jeg ikke er helt enig i noget af det, der er blevet sagt i Parlamentet i eftermiddag, f.eks. at vi bør have større sympati for det demokratiske underskud i Ukraine. Landet har det nu engang svært, da det er et ungt demokrati, som kun har været uafhængigt i 12 år. Undskyld, at jeg siger det, men Estland, Letland og Litauen har også kun været uafhængige i 12 år, og alligevel forlangte vi, at disse tre lande skulle opfyldelse vores politiske og demokratiske standarder til fulde. Det kunne de også, selv om deres fortid har været lige så vanskelig som Ukraines. Jeg går ind for, at vi også stiller lignende krav til Ukraine, og at vi fortæller de demokratiske kræfter i landet, hvad vi forventer af dem. Jeg synes dog ikke, at den sammenligning, der blev foretaget i Parlamentet i eftermiddag med Ukraine og et lille barn, er passende. Et lille barn kan man holde i hånden, eller man kan give det et lille klask en gang imellem, hvis det skulle være nødvendigt. Ingen af disse to ting er mulige med hensyn til Ukraine, og i begge tilfælde er metaforen upassende. Ukraine er ikke et lille barn, det er så absolut et selvbevidst, vigtigt og voksent land, og jeg synes, at vi meget vel kan forlange af landet, at det også bør opføre sig som en voksen. 
Belder (IND/DEM ).
   - Hr. formand, jeg beklager meget, at jeg først nåede frem ved afslutningen af forhandlingen om Ukraine, da jeg samtidig skulle deltage i et møde med Delegationen for Forbindelserne med Israel. Det kan have undgået min opmærksomhed, men jeg stillede den nederlandske repræsentant for Rådet et spørgsmål af påtrængende karakter vedrørende Rådets syn på Kremls åbenlyse politiske indgriben i det ukrainske præsidentvalg. Det er muligt, Rådet har besvaret spørgsmålet. I modsat fald, står mit spørgsmål ved magt. Jeg stillede i øvrigt spørgsmålet på rådsformandens nationalsprog, og jeg ville sætte stor pris på at høre Deres svar. 
Nicolaï,
    Hr. formand, jeg kan kun tilføje, at vil også vil drøfte dette med Rusland på det kommende topmøde den 11. november. 
Formanden.
   - Som afslutning på forhandlingen har jeg modtaget seks beslutningsforslag (1).
Forhandlingen er afsluttet. Afstemningen finder sted i morgen, torsdag.
Mødet udsat indtil spørgetiden kl. 18.00. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er spørgetiden. 
Vi behandler en række spørgsmål til Rådet (B6-0017/2004).
Formanden.
I de seneste måneder har der været en stigende tendens til etnisk vold i Voivodina-provinsen i Serbien og Montenegro. Handlingerne har været rettet mod nationale mindretal, der lever i regionen, såsom albanere, kroatere og ungarere, og omfatter krænkelse af nationale symboler, ødelæggelse af ejendom og kulturarv samt påførelse af alvorlige personskader. På trods af gentagne klager fra enkeltpersoner og politiske grupper vil de centrale og lokale myndigheder ikke træffe reelle foranstaltninger for at tage fat på problemet og bringe gerningsmændene for retten.
Er Rådet opmærksom på de skærpende omstændigheder i Voivodina? Agter Rådet at træffe de nødvendige foranstaltninger med henblik på at overtale Serbien og Montenegros regering til at genoprette den offentlige orden og beskytte etniske og nationale mindretals grundlæggende menneskerettigheder? Eftersom Serbien og Montenegros myndigheders passivitet udgør en alvorlig overtrædelse af Københavnskriterierne, kan situationen da påvirke forholdet mellem EU og Serbien, herunder det kommende partnerskab?
Nicolaï,
    Hr. formand, spørgsmålet om interne etniske spændinger i Voivodina har været behandlet i de ansvarlige rådsinstanser og blev den 13. september 2004 behandlet i selve Rådet, nemlig Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser). Lederne af EU's mission i Beograd blev anmodet om at udarbejde en rapport om situationen i provinsen. Rapporten skulle dels indeholde en generel oversigt over de interne etniske forbindelser og dels yderligere oplysninger om de seneste episoder. Rapporten fra missionens ledere blev fremlagt den 15. september. Det fremgår af rapporten, at der ganske vist synes at være tale om tiltagende intern etnisk intolerance i Voivodina, men at de omhandlede episoder - hvor foruroligende de end måtte forekomme - generelt har været i mindre målestok, og der synes ikke at være tale om en klar tendens. Det anbefales i rapporten, at der til sin tid udarbejdes en opfølgningsrapport, når de lokale valg, som afholdes fra den 19. september til den 3. oktober, er overstået. De ansvarlige rådsinstancer vil tage situationen op til ny vurdering på baggrund af opfølgningsrapporten. Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) giver i konklusionerne fra mødet den 11. oktober 2004 om det vestlige Balkan udtryk for, at det glæder sig over den serbiske regerings tilsagn af 8. september om at ville intensivere dialogen med alle etniske samfund, og Rådet giver udtryk for, at det ser frem til, at forpligtelsen opfyldes.
EU vil fortsat følge udviklingen på dette område. Respekt for menneskerettighederne og mindretals rettigheder indgår i EU's grundlæggende værdier og udgør en af målsætningerne for Unionens udenrigs- og sikkerhedspolitik. I øjeblikket eksisterer der ikke kontraktlige forbindelser mellem Serbien og Montenegro og EU. Kommissionen vil i de kommende måneder udarbejde en gennemførlighedsrapport for at undersøge, om den kan anbefale Rådet at indlede forhandlinger med Serbien og Montenegro om en stabiliserings- og associeringsaftale. 
Szent-Iványi (ALDE )
   . - Jeg er meget glad for, at Det Europæiske Råd er opmærksomt på dette vigtige spørgsmål. Det er vigtigt at understrege, at beskyttelsen af mindretals- og nationalitetsrettigheder er en afgørende betingelse for opretholdelsen af forbindelser med EU, og jeg anmoder Rådet om fortsat at være meget opmærksomt på lignende begivenheder og om at træffe afgørende foranstaltninger, hvis de opstår. 
Nicolaï,
    Hr. formand, tak for bemærkningen fra det ærede parlamentsmedlem. Som De ved, foreligger den anden rapport endnu ikke, men jeg kan sige, at vi opmærksomt følger situationen. Jeg vil også endnu en gang henvise til Rådets konklusioner fra den 11. oktober, hvor Rådet hilser Serbiens tilsagn om dialog med alle etniske grupper velkommen. Lad mig også tilføje, hr. formand og hr. Szent-Iványi, at jeg personligt har indtryk af, at situationen er blevet noget roligere siden valget i begyndelsen af oktober. 
Formanden.
På det uformelle møde mellem EU's udenrigsministre i september 2004 blev der truffet en vigtig afgørelse om en såkaldt "twin-track-approach" i forbindelse med Kommissionens "feasibility"-undersøgelse af Serbien og Montenegro med det formål at indlede forhandlinger om indgåelse af en stabiliserings- og associeringsaftale som led i den europæiske strategi, der vedtoges i Det Europæiske Råd i Thessaloniki i juni 2003.
Hvis et samarbejde med det internationale krigsforbrydertribunal for det tidligere Jugoslavien stilles som betingelse, vil der dog ikke alene opstå risiko for en opløsning af forbundet men også for, at Serbien isoleres fra Den Europæiske Union til trods for de fremskridt, der er sket i landet, og det nylige demokratiske præsidentvalg.
Idet Serbien udgør en del af problemets løsning, og at EU ved at hjælpe Serbien kan bidrage til sikkerheden og stabiliteten i området som helhed, bedes Rådet besvare følgende: Hvilke foranstaltninger og afgørelser vil Rådet træffe med henblik på at overvinde den latente krise, som i tilfælde af, at den bryder ud, hurtigt vil føre Balkan ud i en ny ond cirkel af ustabilitet og konflikt?
Nicolaï,
    Tak, hr. formand. EU's udenrigsministre fastlagde under deres uformelle møde i begyndelsen af september en "tosporstilgang", når det gælder Serbien og Montenegro. Den vil omfatte en overordnet stabiliserings- og associeringsaftale med to særskilt forhandlede protokoller om handel, told og andre sektorpolitiske områder, som klart henhører under de omhandlede republikkers ansvar. Det var en positiv gestus over for Serbien og Montenegro. Samtidig har udenrigsministrene valgt at håndhæve de politiske betingelser, herunder efterlevelse af alle internationale forpligtelser, og herunder forpligtelser vedrørende det internationale krigsforbrydertribunal for det tidligere Jugoslavien.
EU kræver derfor, at alle lande på det vestlige Balkan skal samarbejde med det internationale krigsforbrydertribunal for det tidligere Jugoslavien som tegn på, at de er indstillet på at opfylde deres internationale forpligtelser og respektere retsstatsprincippet, hvilket er et af de grundlæggende principper, som Unionen bygger på i henhold til artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union. De pågældende landes ledere har flere gange, også i forbindelse med forummet for det vestlige Balkan, som blev afholdt den 9. december 2003 og samlede udenrigsministrene fra EU og fra regionen, lovet at samarbejde med krigsforbrydertribunalet. Endvidere har de ansvarlige politiske ledere i Serbien og Montenegro, herunder præsidenterne for statsforbundet og for de to republikker samt udenrigsministeren for Serbien og Montenegro, klart udtalt sig til fordel for samarbejde med det internationale krigsforbrydertribunal for det tidligere Jugoslavien. 
Beglitis (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil sige tak for svaret fra repræsentanten for det nederlandske formandskab, men vil dog påpege, at vi i de vestlige balkanlande dagligt er vidner til spændinger og ustabilitet. For blot nogle få dage siden under valget i Kosovo oplevede vi det serbiske mindretals fravær. Vi har været vidner til den krise, der raser nu i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien. Jeg vil gerne spørge det nederlandske formandskab, hvad det har tænkt sig at gøre i denne situation. Vi har den europæiske strategi for Vestbalkan. Hvad vil det nederlandske formandskab gøre? Problemerne hober sig op. Jeg er bange for, at vi har krisen lige om hjørnet. Jeg vil gerne spørge det nederlandske formandskab, hvilke skridt det agter at tage de kommende måneder. 
Nicolaï,
    Hr. formand, tak for bemærkningen fra det ærede parlamentsmedlem. Jeg har forståelse for den bekymring, der gives udtryk for. Rådet ser, hvad disse forhold angår, med interesse frem til Kommissionens gennemførlighedsundersøgelse om indledning af forhandlinger om mulig indgåelse af en stabiliserings- og associeringsaftale med Serbien og Montenegro. Som De ved - og det vil jeg gerne gentage - er samarbejdet med det internationale krigsforbrydertribunal for det tidligere Jugoslavien et centralt punkt også i den omhandlede undersøgelse. Det vil blive kontrolleret med største opmærksomhed. Men jeg kan ikke - og det håber jeg, De har forståelse for - foregribe resultatet af denne gennemførlighedsundersøgelse. 
Formanden.
   - Da de vedrører samme emne, behandler vi under ét spørgsmål nr. 3, 4 og 5:
I forbindelse med et arrangement i Tyrkiet, hvor nogle tyrkiske nationalister, der er medlemmer af den parastatslige organisation "De Grå Ulve", demonstrerede uden for Det Økumeniske Patriarkat, kastede de sten og træblokke samt ophængte og afbrændte et billede af en græsk præst. Alt dette fandt sted dagen før den triste årsdag for 6. september 1955, dagen for den omfattende pogrom mod Patriarkatet og grækerne i Konstantinopel. Hertil må siges, at det tyrkiske politi havde truffet de nødvendige foranstaltninger og afværgede det værste.
Hvilke skridt vil Rådet tage over for den tyrkiske regering for at undgå lignende episoder i fremtiden? Har den tyrkiske regering forpligtet sig til at genåbne den teologiske skole på Halki? Hvilke foranstaltninger vil Rådet træffe for at få den tyrkiske regering til at anerkende Patriarkatets status som juridisk person og de rettigheder, der er forbundet med forvaltningen af dets formue?
Krænkelserne af de kristne mindretals rettigheder fortsætter. Retten til frit at praktisere sin religion og anvende sit sprog er i praksis begrænset. Gamle kirker og klostre forfalder og ødelægges aktivt. Folkemordet på armeniere og medlemmer af den syriske kirke i begyndelsen af forrige århundrede benægtes stadig hårdnakket af de tyrkiske myndigheder.
Hvorledes har Rådet valgt at behandle spørgsmålet om undertrykkelsen af armeniere og den syriske kirke i dets forbindelser med landet med henblik på et evt. medlemskab?
Beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder er et fundamentalt princip i Unionen og en nødvendig forudsætning for dens legitimitet. Hvad angår de eksterne forbindelser er overholdelsen af de grundlæggende rettigheder en udtrykkelig betingelse for ansøgerlandenes medlemskab af Unionen. 
Kommissær Verheugen har som svar på en tidligere forespørgsel (E-3014/00)(1) sagt følgende: "Overholdelse af religionsfriheden er et af de politiske kriterier der blev fastlagt på topmødet i København, og som alle ansøgerlande skal opfylde, inden der kan indledes tiltrædelsesforhandlinger med dem". Kan Rådet på baggrund heraf oplyse følgende: I hvilken udstrækning har Tyrkiet rettet sig efter kravene i Europa-Parlamentets beslutning (P5_TA-PROV(2004)0274), især med hensyn til overtrædelsen af princippet om religionsfrihed i Tyrkiet (punkt 36 i beslutningen)? Kan Rådet træffe afgørelse om datoen for indledningen af forhandlinger med Tyrkiet, så længe der fortsat sker overtrædelser af de grundlæggende rettigheder, som f.eks. den vedvarende lukning af Halki-præsteseminaret, og så længe Tyrkiet ikke har opfyldt de krav, der er blevet fremsat i det memorandum, som den græsk-ortodokse, den syriske, den armenske og den romersk-katolske kirke har forelagt den tyrkiske nationalforsamlings udvalg om menneskerettigheder?
Nicolaï,
    Hr. formand, religionsfrihed er blandt de prioriterede områder i det reviderede tiltrædelsespartnerskab, som blev godkendt af Rådet den 15. maj 2003. I henhold til det således prioriterede område påhviler det Tyrkiet at etablere betingelser for ikke-muslimske trossamfunds virke, som er i overensstemmelse med praksis i EU's medlemsstater. Det omfatter også retten til at nyde sin ejendom i henhold til tillægsprotokol nr. 1 til den europæiske menneskerettighedskonvention. Rådet er fuldt ud klar over, at ikke-muslimske trossamfund, herunder Det Økumeniske Patriarkat, fortsat har problemer. Der kan ganske vist noteres visse fremskridt på dette felt, men forskellige problemer står tilbage, især problemet med ikke-muslimske trossamfunds retsstilling og ejendomsregistrering. En omfattende ny lovgivning er fortsat under forberedelse. I mellemtiden søger regeringen at finde ad hoc-løsninger på de fleste akutte problemer. I den forbindelse er situationen vedrørende genåbning af den teologiske skole på Halki i øjeblikket ligeledes uklar. Rådet følger nøje udviklingen med hensyn til religionsfrihed i Tyrkiet set i lyset af de politiske tiltrædelseskriterier, der blev fastlagt i København. Unionen vil fortsat rejse dette spørgsmål over for Tyrkiet inden for rammerne af de organer, der knytter sig til associeringsaftalen, og i forbindelse med den politiske dialog og i øvrigt ved enhver anden passende lejlighed.
Det er også klart, at forebyggelse eller håndtering af specifikke hændelser, såsom de demonstrationer, det ærede parlamentsmedlem nævnte, udelukkende henhører under de tyrkiske myndigheders kompetence. Som De ved, vedtog Kommissionen den 6. oktober 2004 sine henstillinger vedrørende Tyrkiets fremskridt mod tiltrædelse, og Kommissionen anbefalede, at der under visse betingelser indledes tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet. For at sikre varige og uigenkaldelige resultater med hensyn til de politiske kriterier anbefaler Kommissionen en samarbejdsstrategi, som tager sigte på at styrke og støtte reformprocessen i Tyrkiet, især med hensyn til fortsat opfyldelse af de politiske Københavnskriterier. Reformtempoet vil blive afgørende for fremskridtene med hensyn til forhandlingerne. Hvad angår det specifikke spørgsmål om de armenske og syriske mindretal, giver rapporten et ajourført billede af situationen, som især kommer til udtryk i undervisningssystemer, skolebøger og sprogundervisning. 
Papadimoulis (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, jeg vil sige tak til repræsentanten for det nederlandske formandskab.
Jeg vil gerne stille to spørgsmål. For det første, om der i hele forløbet af drøftelser mellem Kommissionen og Rådet og de tyrkiske myndigheder er indgået konkrete forpligtelser fra de tyrkiske myndigheders side med hensyn til opfyldelsen af disse kriterier. Er der nogen tidsplan? For det andet om Rådet i betragtning af, at der i de seneste dage har været en del spænding i luftrummet over Grækenland, som er fremkaldt af tyrkiske militære kampfly, agter at lade krav om godt naboskab og ikke-provokation indgå i den tekst, som skal vedtages den 17. december.
Sjöstedt (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, jeg vil også takke Rådet for svaret på spørgsmålet. Mit tillægsspørgsmål vedrører den tyrkiske straffelov, som jo for nyligt blev ændret. Ser man på denne nye lov, er der en artikel 305, hvor man stadigvæk slår fast, at det er en forbrydelse, som kan straffes med fængsel, at tale i medierne om det armenske folkemord. Det indebærer jo, at det stadigvæk er direkte forbudt at nævne det historiske faktum, at hundredtusindvis af armeniere blev myrdet i forrige århundrede i det, som i dag er Tyrkiet. Vil Rådet bringe denne artikel 305 på bane i kontakten med Tyrkiet? Hvad mener De om dens indhold? 
Trakatellis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg bliver desværre også nødt til at gentage de spørgsmål, mine kolleger har stillet.
Mit spørgsmål er i bund og grund følgende: Repræsentanten for Rådet sagde, at Tyrkiet faktisk ikke på nuværende tidspunkt opfylder Københavnskriterierne, hvilket hr. Verheugen også har sagt i et svar til mig. Mit spørgsmål lyder: Kan vi indlede optagelsesforhandlinger, når kriterierne ikke er opfyldt? Og, hvis vi går i gang, er der så en konkret tidsplan, som hr. Papadimoulis også var inde på, hvor det er fastsat, hvornår kriterierne skal være opfyldt, for at optagelsesforhandlingerne ikke sættes i stå? Det vil jeg gerne vide. 
Nicolaï,
    Tak, hr. formand, vi kommer afgjort til i Europa-Parlamentet og Rådet, og også de to institutioner imellem, indgående at drøfte de skridt, der skal tages, både indtil december og i tiden derefter, når det drejer sig om forhandlingerne med Tyrkiet, og hvorvidt disse forhandlinger skal indledes og i givet fald hvornår og hvordan.
Jeg kan måske besvare de tre spørgsmål samlet på følgende vis. Kommissionen har anført, at man - og på det område tilslutter jeg mig de bemærkninger, De fremførte - når det gælder de politiske kriterier, endnu langtfra er ved vejs ende. Kommissionen har imidlertid anført, at der under visse betingelser kan indledes forhandlinger med Tyrkiet. Blandt de betingelser anføres netop, at strafferetten, som der bl.a. er blevet spurgt til, sættes i kraft på den af Kommissionen anførte måde.
Det er særdeles væsentligt, også for Dem, som jeg hører Deres spørgsmål, at Kommissionen anfører, at der, såfremt der indledes forhandlinger med Tyrkiet, fortsat nøje vil blive holdt øje med de politiske kriterier. Mere præcist skal det - det er i alt fald, hvad Kommissionen foreslår - være muligt at trække i en såkaldt nødbremse og suspendere de videre forhandlinger, såfremt udviklingen ikke lever op til forventningerne. Det gælder eksempelvis på det politiske område, som De udtrykker bekymring for.
Det vil betegne et nyt og videregående skridt i tiltrædelsesprocessens forløb sammenlignet med de tidligere procedurer. Jeg er overbevist om, at Kommissionens forslag under alle omstændigheder kan sætte gang i initiativer, som imødekommer de bekymringer, som kommer til udtryk her, og som også er kommet til udtryk mange andre steder og fra anden side, såfremt vi træffer afgørelse om dette i december. 
Formanden.
Hvilke specifikke foranstaltninger har Rådet truffet for at hjælpe og støtte Bangladesh og de tilstødende regioner, som er berørt af de nylige oversvømmelser?
Hvilken langsigtet hjælp kan Rådet tilbyde dette vigtige område i verden på baggrund af Nederlandenes lange erfaring med hensyn til at træffe modforanstaltninger i tilfælde af oversvømmelse og de problemer, der er forbundet med at være et lavtliggende land?
Nicolaï,
    Tak, hr. formand. Kan alle, også ikke-nederlandsktalende, forstå mig? Rådet kan oplyse, at EU, især via ECHO, reagerede meget hurtigt på de seneste oversvømmelser i Bangladesh og i de nordlige indiske stater Assam og Bihar og ydede bistand til en værdi af 4 millioner euro. Rådet anmoder det ærede medlem om at henvende sig til Kommissionen, som vil kunne give hende udførlige oplysninger om spørgsmålet, især hvad angår den tekniske og finansielle bistand. 
Evans, Robert J.E. (PSE ).
   - Jeg takker Rådet for det meget korte svar, selv om jeg havde håbet på lidt mere. Oversvømmelserne i Bangladesh, som jeg har set med mine egne øjne, kommer næsten hvert år, men i år har de forårsaget skader for omkring 2,2 milliarder amerikanske dollars. Det er omfattende ødelæggelser som følge af oversvømmelser, og EU har meget venligt sendt en nødhjælp på fire millioner euro.
Jeg ved, at Nederlandene, der har mange års erfaring med at afværge oversvømmelser i deres eget land, allerede støtter betydelige projekter i Bangladesh, men jeg kunne godt tænke mig at vide, om der kan gøres mere i fremtiden. Omkring 36 millioner mennesker er ramt af oversvømmelserne, hvilket er mere end befolkningen i Nederlandene, Belgien, Luxembourg, Danmark og Irland til sammen. Vi tillader ikke, at oversvømmelser af Europas lavtliggende områder kommer ud af kontrol. Den nederlandske regering har gjort en stor indsats for at forhindre dette. Den gør allerede meget i Bangladesh, men jeg vil gerne vide lidt mere om de fremtidige planer.
Nicolaï,
    Ja, hr. formand, jeg undskylder også forvirringen omkring spørgerens identitet. Nu er det helt klart for mig. Det er, om det må være mig tilladt at sige det, mindre klart for mig, hvem spørgsmålet er rettet til. Som formandskab kan jeg således ikke tilføjet meget til det, jeg netop har sagt, og jeg må henvise til Kommissionen, hvad angår de faktuelle oplysninger.
Noget andet er - og det ærede medlem påpegede dette - at landene naturligvis på det bilaterale plan afgjort kan yde en indsats i Bangladesh, hvilket de også har gjort, gør og fortsat vil gøre. Der peges især på Nederlandene, som har erfaring på området. Vi har rent faktisk også ydet en indsats i Bangladesh bl.a. i kraft af Nederlandenes viden og erfaring, når det gælder vand. Der er dog også en række andre lande, såsom Det Forenede Kongerige, Tyskland, Danmark, Irland, Sverige, Italien, Belgien og Frankrig, som på bilateralt plan har ydet bidrag til Bangladesh. 
Formanden.
I august i år klagede rejsende i stigende grad over korruption blandt rumænske og bulgarske grænsevagter og den langsommelige ekspedition ved den tyrkisk-græske grænse. Hvad agter Rådet at gøre for hurtigst muligt at gennemføre bedre normer på dette punkt?
Nicolaï,
    Hr. formand, hvad angår Rumænien og Bulgarien, gør Rådet opmærksom på, at tiltrædelsesforhandlingerne med Bulgarien om kapitel 24, retlige og indre anliggender, fandt deres foreløbige afslutning i oktober 2003, og der er iværksat en overvågningsproces. Forhandlingerne med Rumænien om kapitel 24 pågår. For at blive optaget som medlemsstat skal kandidatlandene opfylde de såkaldte Københavnskriterier, som bl.a. omhandler stabile institutioner, som sikrer demokrati, retsstat, menneskerettigheder og respekt for og beskyttelse af mindretal. I betragtning af at der lægges stor vægt på respekt for retsstaten, er det klart, at en effektiv, ikke-diskriminerende retshåndhævelse i Bulgarien og Rumænien med effektive mekanismer til indgivelse af klager vedrørende korruptionssager betragtes som værende af allerstørste betydning. Begge lande skal acceptere en tidsplan for lovgivningen og opfylde denne og træffe andre foranstaltninger, som tager sigte på at udvikle den institutionelle og operationelle kapacitet, når det gælder de retshåndhævende instanser og den dømmende magt. Foranstaltninger til bekæmpelse af korruption er en del heraf. De bulgarske og rumænske myndigheder har indtil nu truffet en række specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af korruption, og både Rådet og Kommissionen fører tilsyn med, om de gennemføres, hvilket vi vil gøre indtil tidspunktet for tiltrædelsen. Tilsynet vil især blive varetaget af de instanser, der er etableret i henhold til Europaaftalen, nemlig associeringsrådet, associeringsudvalget og underudvalgene. Det kommende europæiske agentur for forvaltning af det operative samarbejde ved de ydre grænser, som forventes at kunne påbegynde sit arbejde den 1. maj 2005, vil også udarbejde og udvikle et fælles kernecurriculum for uddannelse af grænsevagter og vil udbyde uddannelse på europæisk niveau for nationale instruktører af grænsevagter.
Afslutningsvis ønsker Rådet, når det gælder den langsommelige ekspedition ved den tyrkisk-græske grænse, at bringe Rådets afgørelse af 29. april 2004 om fastsættelse af mindstekrav i forbindelse med skiltning ved grænseovergangssteder i erindring. Den omhandlede skiltning skal anvendes i lufthavne. Hvad angår grænseovergangssteder på land og i søhavne, kan medlemsstaterne lede køretøjerne ad særskilte baner. De særskilte baner har bl.a. til formål at lette kontrolprocedurerne og undgå unødige forsinkelser. Samtidig kan denne adskillelse fraviges, såfremt der forekommer midlertidige trafikale forstyrrelser ved grænseovergangsstederne. 
Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand for Rådet, jeg vil gerne takke Dem for Deres udførlige svar. Jeg har lige et tillægsspørgsmål: De talte om overvågning, som, hvis jeg forstod Dem korrekt, primært vil blive udført af Associeringsrådet. Mit spørgsmål, som er foranlediget af konkrete henvendelser fra borgere i min valgkreds i München, går på, om borgere kan rette konkrete klager vedrørende forsinkelser eller korruption direkte til Rådet eller Associeringsrådet, eller, hvis ikke, hvilket organ der så er ansvarligt for at tage imod sådanne klager, der så efterfølgende kan blive behandlet som led i overvågningsprocessen.
Nicolaï,
    Hr. formand, hvad angår en konkret og direkte besvarelse af det konkrete spørgsmål, kan jeg meddele det ærede medlem, at man i spørgsmål af den beskrevne art kan henvende sig til Kommissionen med klager. 
Formanden.
Tyrkiet er medlem af Organisationen for den Islamiske Konference, som er en konfessionel samarbejdsorganisation for verdens muslimske stater. Er tyrkisk medlemskab af denne organisation politisk foreneligt med medlemskab af det ikke-konfessionelle EU?
Nicolaï,
    Hr. formand, endnu en gang tak, også for spørgsmålet. Kriterierne for medlemskab af EU blev som bekendt fastlagt af Det Europæiske Råd under mødet i København i juni 1993. De omfatter bl.a. politiske kriterier med krav om, sådan som jeg anførte for et øjeblik siden, at et kandidatland skal have stabile institutioner, som sikrer demokrati, retsstat, menneskerettigheder og respekt for og beskyttelse af mindretal.
I december 2004 afgør Det Europæiske Råd på grundlag af Kommissionens rapport og henstillinger af 6. oktober 2004, hvorvidt der skal indledes forhandlinger med Tyrkiet. Foranlediget af det tidligere spørgsmål fra hr. Papadimoulis er der allerede henvist til Kommissionens henstilling og til, på hvilke betingelser Kommissionen anbefaler, at der indledes forhandlinger. Jeg mener, jeg i min besvarelse af de tre spørgsmål, der blev behandlet under ét, allerede har redegjort herfor. 
Protasiewicz (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne stille et spørgsmål om den situation, der er opstået, efter at regeringsrepræsentanter i denne måned underskrev udkastet til forfatningstraktat. Under forhandlingen om forfatningstraktaten var der meget snak om, hvordan EU kunne fastholde sin ikke-konfessionelle karakter, og der var diskussion om præamblen. Vil Tyrkiets medlemskab af Organisationen for den Islamiske Konference være foreneligt med forhandlinger om medlemskab eller fremtidigt medlemskab af EU? Bør den betingelse, der blev stillet under forhandlingen om forfatningstraktaten, ikke også stilles meget præcist til de tyrkiske forhandlere?
Nicolaï,
    Hr. formand, adskillelsen af kirke og stat og den tyrkiske stats sekulære karakter er, i højere grad end det er tilfældet i visse af de nuværende medlemsstater, nøje fastlagt i love og administrative forskrifter. Det er principielt ikke noget problem og er heller ikke omtalt som sådant af Kommissionen.
Noget andet er den diskussion, vi netop har haft, nemlig når det drejer sig om praksis, situationen og religionsfriheden, og problemerne, hvoraf nogle har været drøftet på foranledning af Deres spørgsmål. Disse forhold undersøges meget indgående og omhyggeligt af Kommissionen, og såfremt der træffes afgørelse om at indlede forhandlinger, vil der, også efter at forhandlingerne er indledt, blive ført nøje tilsyn med disse forhold. 
Evans, Robert J.E. (PSE ).
   - Jeg blev ret chokeret over dette spørgsmåls implikationer og især indlægget fra den anden side af Parlamentet. Det ærede medlem omtalte behovet for at beskytte det ikke-konfessionelle EU, og Rådet anførte i sit svar, at kirke og stat er adskilt i Tyrkiet.
Intet kunne i højere grad understrege EU vilje til at bevare sin sekulære karakter end Tyrkiets tiltrædelse, eftersom der er tale om et stort land med mange muslimske indbyggere. Det er korrekt, at Tyrkiet udgør en udfordring for EU. Der er mange problemer, der skal løses angående menneskerettighederne og en lang række andre aspekter. Men jeg mener, at religion bør udgøre et af dem. Jeg er personligt tilhænger af, at Tyrkiet med tiden bliver medlem af EU.
Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand for Rådet, De sagde, at dette spørgsmål bliver håndteret bedre i den tyrkiske lovgivning end i mange medlemsstaters. For det første vil jeg gerne vide, hvilke medlemsstater De tænker på. For det andet vil jeg gerne spørge, hvad De mener med, at trossamfundene ikke har nogen retsstatus i Tyrkiet, eller at islam, flertalsreligionen, er organiseret af staten i Tyrkiet, eller at der ikke må bæres hovedbeklædninger af religiøse grunde. Hvad var det, De mente, der var bedre reguleret i Tyrkiet? 
Nicolaï,
    Hr. formand, hvad angår det sidste spørgsmål, anførte jeg, at den formelle adskillelse af kirke og stat ikke er problemet, når jeg læser Kommissionens bemærkninger og vurdering. Diskussionen drejer sig, før som nu og fremover, om den faktiske gennemførelse af adskillelsen mellem kirke og stat, altså om religionsfriheden som et af de forhold, der bliver og fortsat vil blive set nøje på, når det drejer sig om udviklingen i Tyrkiet.
Foranlediget af hr. Evans' bemærkninger - for det var vist ikke noget spørgsmål - vil jeg dog understrege, at det ikke drejer sig om formandskabets holdning til religion som kriterium for tiltrædelse. Det er slet ikke aktuelt. Religion indgår ikke i Københavnskriterierne eller i øvrigt i politiske kriterier. Jeg finder det vigtigt at understrege dette eftertrykkeligt. 
Formanden.
I dagene op til fodboldlandskampen mellem de græske europamestre og Albanien (den 4. september 2004 i Tirana) og derefter fremkom den albanske premierminister, Fatos Nano, med usædvanlige udtalelser, der skærpede fanatismen og spændingerne mellem grækere og albanere, mens han den 9. september 2004 beskyldte grækerne for "racisme og fremmedhad", selv om som bekendt mindst 1,5 millioner albanere har krydset grænsen (lovligt eller ulovligt) til Grækenland og lever og arbejder dér og sender værdifuld valuta tilbage til Albanien. I mellemtiden har personer tilhørende det græske mindretal i Dervitsani (Nordepiros) klaget over, at deres huse blev beskudt af albanere efter afslutningen af ovennævnte fodboldkamp og i flere dage derefter. Er Fatos Nanos adfærd passende for en demokratisk leder i et demokratisk land, der ønsker at tilnærme sig EU og støttes økonomisk af dette?
Nicolaï,
    Tak, hr. formand. Rådet erindrer det ærede medlem om den erklæring, formandskabet på EU's vegne afgav den 14. september 2004 om Albanien, og Rådet må understrege, at det aldrig kommenterer offentlige erklæringer som den i dette spørgsmål omhandlede. Tak. 
Formanden.
I dagene den 11. til den 16. juli fandt en flådeøvelse med betegnelsen Majestic Eagle 04 sted ca. 100 sømil nord for De Kanariske Øer og øst for Madeira med deltagelse af flådefartøjer fra forskellige EU-lande. Som det tidligere har været tilfældet, kunne der konstateres nye tilfælde med strandede hvaler som følge af brugen af lavfrekvenssonarer.
Vil Rådet ved udformningen af en europæisk sikkerheds- og forsvarspolitik tage hensyn til de negative følgevirkninger, anvendelsen af lavfrekvenssonarer har for hvalerne i de farvande, der grænser op til EU's eksklusive økonomiske zone?
Nicolaï,
    Hr. formand, flådeøvelsen fandt sted fra den 11. til og med den 16. juli 2004. Det skal bemærkes, at EU ikke inden for rammerne af den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik afholder feltøvelser, altså øvelser, hvor der indsættes tropper, sådan som det er tilfældet i den øvelse, som spørgeren omtaler. Øvelser af den omhandlede art, som indebærer, at der indsættes nationale eller multinationale tropper, henhører udelukkende under medlemsstaternes ansvar.
Hvad angår de miljømæssige konsekvenser af lavfrekvenssonarer, er Rådet orienteret om de igangværende undersøgelser af, hvorvidt hvaler, delfiner og andre havdyr tilføjes sår, bliver døve eller mister retningssansen på grund af dette udstyr. 
Medina Ortega (PSE ).
   - Selv om EU har visse internationale forpligtelser, f.eks. i forbindelse med direktivet om naturtyper, vedgår jeg, at spørgsmål om militære øvelser hører ind under medlemsstaterne. Men der er tale om et område, hvor vi for øjeblikket er ved at udvikle en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Min bekymring er, at USA's domstole er i gang med at forbyde denne type øvelser i nærheden af USA's kyster, og det betyder, at de militære øvelser, som især USA gennemfører, flyttes til EU's kyster.
Mit tillægsspørgsmål er, om rådsformanden mener, at det efter Rådets mening og i forbindelse med samarbejdet inden for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik ville være hensigtsmæssigt, at vi begynder at indtage en holdning, i det mindste i form af henstillinger, for at forhindre USA i at eksportere denne forurening til farvande nær EU.
Nicolaï,
    Tak for spørgsmålet. Jeg kan desværre ikke tilføje ret meget til det, jeg sagde i første omgang, da det formelt ikke er en sag, som henhører under Rådet eller formandskabet. EU afholder ikke feltøvelser af den type, der vækker bekymring hos spørgeren. Lad mig tilføje, at jeg absolut tager de fremførte bekymringer alvorligt. Jeg har allerede nævnt de igangværende undersøgelser og påpeget, at vi viser engagement og interesse i den forbindelse. Jeg kan sige, at vi fortsat vil følge udviklingen og undersøgelserne. 
Formanden.
I en række eurolande foregår der en debat om nytten af de mindste euromønter med en værdi af 1 og 2 cent. I Nederlandene og Finland foretages der allerede en afrunding af priserne til 0 eller 5 eurocent. I Belgien vil finansministeren indstille fremstillingen af de mindste mønter fra næste år. Der er blevet bestilt forskellige undersøgelser, hvoraf det fremgår, at forbrugerne utilfredse, ifølge andre undersøgelser er det de handelende, og endelig finder producenterne også fremstillingen for kostbar. Der er sikkert argumenter både for og imod bevarelsen af mønterne. Der er utvivlsomt fordele med hensyn til prisstabiliteten, mens ulemperne kan være omkostningerne for producenterne, de handlende og for bankerne.
EU kan naturligvis overlade det til de enkelte medlemsstater at træffe den afgørelse, de finder for godt, men er det, hvad EU ønsker? Mener Det Europæiske Råd ikke, at det er for tidligt at træffe en uigenkaldelig afgørelse, og ville det ikke være bedre at vente, til de små euromønter har været i omløb i f.eks. fem år? Hvordan forholder Rådet sig til afrunding af priserne? Kan en medlemsstat efter Rådets opfattelse uden videre på egen hånd beslutte ikke længere at fremstille de små mønter?
Eftersom afgørelsen om en evt. afskaffelse skal træffes af Rådet af finansministre, bedes Det Europæiske Råd gøre rede for sin opfattelse. Så vidt jeg ved, har ingen medlemsstat anmodet om en afskaffelse, men vil Rådet af finansministre under det nederlandske formandskab blive anmodet om at træffe en entydig afgørelse, eller vil de enkelte medlemsstater bare få lov til at gøre, som det passer dem?
Nicolaï,
    Tak, hr. formand. Hverken Det Europæiske Råd eller Rådet har fastlagt nogen holdning til det spørgsmål, det ærede medlem rejser, da det - i lighed med det emne, jeg netop har omtalt - henhører under medlemsstaternes kompetence.
Ved traktatens artikel 106 fastlægges henholdsvis Den Europæiske Centralbanks og medlemsstaternes kompetence klart med hensyn til udstedelse af eurosedler og -mønter. Ved stk. 1 bestemmes, at ECB har eneret til at bemyndige udstedelse af pengesedler. Det er ECB og de nationale centralbanker, som kan udstede pengesedler. Ved stk. 2 bestemmes, at medlemsstaterne kan udstede mønter, idet to betingelser skal være opfyldt. For det første skal ECB godkende omfanget af udstedelsen, og for det andet skal de udstedte mønter være i overensstemmelse med andre administrative bestemmelser, som måtte være vedtaget med henblik på at harmonisere den pålydende værdi og de tekniske specifikationer for mønterne.
Ved Rådets forordning (EF) nr. 975/98 fastlægges den pålydende værdi og de tekniske specifikationer for de mønter, medlemsstaterne kan udstede. Medlemsstaterne kan inden for disse rammer træffe afgørelse om, hvor mange mønter de vil udstede og med hvilken pålydende værdi, om end enhver udstedelse skal godkendes af Den Europæiske Centralbank. 
Brepoels (PPE-DE ).
   - Tak, hr. formand. Jeg takker rådsformanden for svaret. Jeg er naturligvis også klar over, at dette forhold henhører under medlemsstaternes kompetence. Jeg mener imidlertid, og med mig, tror jeg, befolkningen og en række forbrugerorganisationer, at man vanskeligt kan tale om en prispolitik eller en økonomisk politik i euroområdet, såfremt man inden for euroområdet og i de forskellige medlemsstater indtager divergerende holdninger til, hvorvidt der fortsat skal udstedes visse mindre euromønter, eller hvorvidt der skal indføres afrunding af priserne. Jeg vil derfor gerne spørge, om rådsformanden i det mindste vil tage sagen op til drøftelse i Rådet (økonomi og finans). 
Nicolaï,
    Jeg forstår udmærket det ærede parlamentsmedlems bekymring og spørgsmål, men det henhører, som jeg også anførte i mit første svar, ikke under formandskabets eller Rådets kompetence og muligheder. Jeg må i den henseende skuffe spørgeren, da jeg ikke kan give tilsagn om at ville tage sagen op til drøftelse. Det drejer sig dels om den formelle holdning, men også i politisk henseende føler vi os som formandskab ikke foranlediget til på denne måde at sætte det vigtige subsidiaritetsprincip, ifølge hvilket alt ikke altid afgøres her, men også på nationalt plan, under debat. 
Formanden.
Kan Rådet redegøre for, hvilke initiativer det tidligere har truffet eller agter at træffe i fremtiden for at styrke samarbejdet mellem politikorps og de enkelte kystvagter i medlemsstaterne for at forhindre indførsel af ulovlige stoffer, herunder syntetiske stoffer?
Nicolaï,
    Tak, hr. formand. De forskellige ansvarlige retshåndhævende instanser i medlemsstaterne, herunder politi, toldvæsen og kystvagter, har i en årrække gjort, hvad der har været muligt for at forebygge indførsel af ulovlige stoffer i medlemsstaterne. Det er yderst vigtigt at undgå, at sådanne stoffer når inden for medlemsstaternes grænser. Rammeafgørelsen om ulovlig narkotikahandel, som snarest vil blive formelt godkendt af Rådet, giver de retshåndhævende instanser i medlemsstaterne det fornødne rum til på effektiv vis at gribe ind over for indførslen af ulovlige stoffer og over for en række strafbare forhold. I den forbindelse skal EU's narkotikastrategi nævnes. Den er, som De ved, i øjeblikket til forhandling i Rådet. Der er enighed om at prioritere gennemførelsen af eksisterende europæiske retsinstrumenter, hvor bekæmpelse af narkotikahandelen indtager en central rolle, såsom konventionen om gensidig retshjælp i straffesager mellem EU's medlemsstater, som indeholder bestemmelser om oprettelse af fælles efterforskningshold.
Den 2. juni 2004 offentliggjorde Kommissionen en meddelelse om udvidelse af politi- og toldsamarbejdet i EU. Rådets reaktion er indarbejdet i udkastet til et flerårigt program vedrørende et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, det såkaldte Haag-program, som vil blive vedtaget af Det Europæiske Råd på mødet den 5. november. I mindst 10 år har toldmyndighederne i medlemsstaterne hvert år tilrettelagt fælles operationer for at undersøge, hvorvidt der forekommer smugling af narkotika, herunder ecstasy, over land, til vands eller i luften. Der er planlagt en operation i den nærmeste fremtid vedrørende smugling af ecstasy ad luftvejen, og mere end 20 medlemsstater vil deltage heri. 
Crowley (UEN ).
   - Jeg takker formanden for svaret. Det glæder mig at høre, at der iværksættes nye initiativer på dette område, eftersom der er tale om et omsiggribende problem.
Kan rådsformanden redegøre for formandskabets stilling til bekæmpelsen af indsmugling af ecstasy, eftersom det kan fremstilles i et almindeligt køkken og ikke kræver transport over landegrænserne, hvorimod heroin, opium og kokain nødvendigvis skal importeres. Jeg vil desuden gerne høre Rådets holdning til lsd og andre ulovlige narkotika. De fleste syntetiske stoffer kan fremstilles lokalt. Selv om nogle af ingredienserne evt. skal importeres, kan det ske lovligt, hvorefter de så anvendes ulovligt.
I stedet for at satse på smugling af ecstasy kunne vægten flyttes over til de væsentlige problemer i forbindelse med smugling fra områder såsom trekanten rundt om Afghanistan og via shippingruter.
Moraes (PSE ).
   - Jeg er principielt enig med hr. Crowley, blot afviger min holdning lidt angående ecstasysmugling. Det er et stort problem i London, som jeg repræsenterer, hvor der sker en omfattende indsmugling af ecstasy.
Mit spørgsmål til formanden vedrører ikke desto mindre EU's narkotikastrategi inden for rammerne af de retlige og indre anliggender, som det nederlandske formandskab har prioriteret. Parlamentet har indledt behandlingen af en betænkning om en narkotikastrategi. Hvad foreslår nederlænderne, som har stor erfaring med forebyggelse af narkotikamisbrug og bekæmpelse heraf, der skal gøres for at forhindre indsmugling af narkotika?
Newton Dunn (ALDE ).
   - Sørgsmålet vedrører en styrkelse af samarbejdet mellem politikorps og kystvagter. Efter den 11. september i USA har amerikanerne opdaget, at der ikke var tilstrækkeligt samarbejde mellem FBI og CIA. Hvad gør formandskabet, eller hvilke forslag har formandskabet med henblik på at forbedre tilliden mellem de forskellige instanser inden for medlemsstaterne og på tværs af grænserne? Som formanden er bekendt med - selv om jeg ikke tror, han lytter til mig - er problemets kerne tilliden mellem de forskellige instanser. Vi stoler ikke på hinanden, og derfor er der ikke noget samarbejde. Hr. formand, hvad har de til hensigt at gøre for at forbedre tilliden mellem disse instanser?
Nicolaï,
    Tak, hr. formand. Hvad angår det sidste spørgsmål, er der, som De ved, vidtrækkende planer om forbedring af samarbejdet og udvekslingen af oplysninger inden for EU. Spørgeren påpeger imidlertid med rette, at det også er af største vigtighed at forbedre samarbejdet med instanser uden for EU. Sådanne kontakter er etableret, og de styrkes. Der blev med rette peget på samarbejdet med USA.
Hr. Crowley påpegede helt berettiget, at det, når det drejer sig om det store og afgjort stigende problem med brug af ecstasy, ikke kun er et spørgsmål om smugling ind i EU, men også om, hvad der sker inden for EU.
Min besvarelse vedrørte logisk nok først og fremmest det eksterne aspekt af dette spørgsmål, men De har ret i, at det også bør prioriteres højt internt, inden for de europæiske og nationale grænser. Det ændrer naturligvis ikke ved, at samarbejdet i EU først og fremmest vedrører de grænseoverskridende problemer, og der er - sådan som jeg forstår medlemmets bemærkning - også tale om en opfordring til de nationale myndigheder om at påtage sig deres ansvar i denne sammenhæng.
Narkotikastrategien blev nævnt, og der blev spurgt hertil. Den drøftes i øjeblikket i Rådet (retlige og indre anliggender), og jeg kan derfor ikke på nuværende tidspunkt besvare spørgsmålet om indholdet af nævnte strategi og de prioriteringer, der fortages i den forbindelse. Jeg kan dog sige, at der i henhold til det nederlandske formandskabs planer skal træffes afgørelse herom i Det Europæiske Råd i december. Inden da vil Europa-Parlamentet således også få kendskab til vores målsætninger og prioriteringer med hensyn til den europæiske narkotikastrategi. 
Formanden.
Verdensbanken og den Internationale Valutafond har været med til at finde de midler, der er nødvendige for, at udviklingslandene kan leve op til millennium-udviklingsmålene, som det internationale samfund fastsatte i år 2000. De er enige om, at en forsigtig gældsafskrivelse er fordelagtig og nødvendig, hvis visse lande skal nå udviklingsmålene, men de er skeptiske over for en 100% gældsafskrivelse. De har sikret en eftergivelse af ydelser på gæld på mere end 53 millioner USD. Hvordan har Rådet til hensigt at håndtere de fattige landes gældsbyrde, og mener Rådet, at det ville være fordelagtigt, hvis Kommissionen tog initiativ til at oprette en gældsafdeling, som Verdensbanken for nylig har gjort?
Nicolaï,
    Hr. formand, et af de vigtigste elementer i forbindelse med millenniumudviklingsmålene, som vedrører etableringen af et globalt partnerskab for udvikling, er bæredygtig gældsafskrivelse. Der skal mellem nationale og internationale foranstaltninger findes en bred løsning på gældsproblematikken vedrørende udviklingslandene, således at gældsbyrden på lang sigt bliver til at bære. I overensstemmelse med Monterrey-konsensussen, som stats- og regeringscheferne fra FN's medlemslande godkendte i marts 2002, anerkender EU, at bæredygtig gældsfinansiering er afgørende for at frigøre midler til private og offentlige investeringer, og at sanering af udlandsgælden kan spille en afgørende rolle for at frigøre midler, som kan anvendes til aktiviteter, som fremmer bæredygtig vækst og udvikling.
Det er en central målsætning for EU og generelt for det internationale samfund at sikre, at millenniumudviklingsmålene nås. De forpligtelser, EU's medlemsstater indgik under Monterrey-konferencen, afspejler EU's førende rolle, når det gælder den internationale indsats for at nå millenniummålene, og bør udmøntes i den komplette vifte af politiske foranstaltninger fra EU's side og i forbindelse med beslutningerne om tildeling af finansielle midler. Rådet bekræftede i konklusionerne fra mødet den 14. november 2002, at man er parat til at fortsætte bestræbelserne på at genetablere en bæredygtig gældsbyrde inden for det udvidede initiativ for stærkt forgældede fattige lande (HIPC-initiativet), således at udviklingslandene og især de fattigste lande fortsat kan arbejde for vækst og udvikling uden at være tynget af en uholdbar gældsbyrde.
EU undersøger også, hvordan man kan gå videre end det nuværende HIPC-initiativ. I forbindelse med dialogen på højt niveau om udviklingsfinansiering, som blev afholdt i New York i oktober 2003 i forbindelse med FN's 58. generalforsamling, opfordrede EU alle donor- og kreditorlande til at påtage sig deres del af den bilaterale gældssanering og bidrage til den multilaterale finansiering af HIPC-initiativet, såfremt det endnu ikke var tilfældet. EU understregede også, at det er af stor betydning for IMF og Verdensbanken regelmæssigt at rapportere, om medlemsstaterne efterlever deres HIPC-forpligtelser, især vedrørende artikel 4 om kontrol. Det blev ligeledes fremført, at der i forbindelse med den officielle bilaterale gældsomlægning i Parisklubben burde tages hensyn til debitorlande, som efterlever deres HIPC-forpligtelser som kreditorer. Under dialogen erklærede man sig fra EU's side ligeledes parat til sammen med de internationale finansielle institutioner og andre donorer at drøfte en mulig ændring af den endelige beregningsmåde, når det gælder kravene om supplerende gældssanering - - til de HIPC-lande, hvis gældsbyrde på det tidspunkt betragtes som værende uholdbar på grund af alvorlige eksogene chok. Endvidere gav man fra EU's side udtryk for, at man var parat til at undersøge, hvorledes man kan fjerne den finansielle kløft og samtidig sikre retfærdig reduktion af byrden.
Ansvaret for bæredygtig gældsafskrivelse på lang sigt påhviler efter EU's opfattelse såvel HIPC-landene som donor- og kreditorlandene. De vil forstå, at spørgsmålet om, hvorvidt det ville være hensigtsmæssigt at tage initiativ til oprettelse af en gældsafdeling, sådan som Verdensbanken har gjort, ikke henhører under min kompetence, men under Kommissionens. 
Ryan (UEN ).
   - Tak for Deres svar. Jeg må indrømme, at jeg er lidt skuffet, fordi jeg ikke har hørt noget virkeligt forslag. Mange mennesker taler om dette, men der bliver gjort meget lidt. Spørgsmålet er af kolossal betydning, og Kommissionen burde være kommet frem med mere konkrete forslag snarere end at henvise til forskellige forslag, der allerede er fremsat af andre personer. Jeg er skuffet over svaret på spørgsmålet.
Nicolaï,
    Hr. formand, jeg beklager, men jeg kan næppe helt fjerne denne skuffelse. Jeg har i mit første svarindlæg forsøgt udtrykkeligt at angive, hvilken betydning vi fra Rådets side tillægger disse spørgsmål, og jeg har søgt at give udtryk for Rådets engagement heri og for, hvilken politisk vægt vi tillægger disse spørgsmål, og hvor højt vi prioriterer dem. Hvad angår den konkrete tilrettelæggelse og de aspekter, som det ærede medlem nævner, må jeg henvise til Kommissionen, sådan som spørgeren også selv gjorde i sit supplerende spørgsmål. 
Formanden.
   - Den tid, der er afsat til spørgetiden, er ved at være udløbet, men jeg ser, at der i hvert fald er tre medlemmer indskrevet til de tre næste spørgsmål. Jeg henvender mig derfor til Rådet for at høre, om det kan blive lidt længere og besvare et eller to spørgsmål mere.
I så fald er spørgetiden er afsluttet.
Jeg undskylder over for hr. Newton Dunn, hr. Moraes og fru Malmström, som jeg ser er til stede i salen, men Rådet har meddelt, at det har uopsættelige gøremål og ikke kan blive længere. 
Newton Dunn (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg vil blot påpege, at klokken er 18.56. Ifølge dagsordenen afsluttes spørgetiden kl. 19.00. Følgelig kan spørgetiden vel ikke afsluttes?
Formanden.
   - Da den tid, der er afsat til spørgetiden, er udløbet, vil spørgsmål nr. 14-33 blive besvaret skriftligt(2), undtagen spørgsmål nr. 18, som spørgeren har trukket tilbage.
Spørgetiden er afsluttet.
Mavrommatis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, spørgsmål nr. 20, som er det fjerde spørgsmål, er mit spørgsmål, og jeg tror, jeg er den sidste. På baggrund af den tidligere fremgangsmåde og på baggrund af, hvad De selv har sagt, kunne De måske gå med til en lille udvidelse på et par minutter, så vi kan nå mit spørgsmål? Tak for Deres forståelse. 
Formanden.
   - Som sagt er spørgetiden er afsluttet, da Rådet er nødt til at gå. 

(1) 

