Rättsstatsprincipen i Ryssland (debatt)
Talmannen
Nästa punkt på föredragningslistan är uttalandet av kommissionens vice ordförande/unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik om rättsstatsprincipen i Ryssland.
Jag ber Enikő Győri ta till orda för kommissionens vice ordförande och unionens höga representant.
Enikő Győri
rådets ordförande. - (EN) Herr talman! På begäran av baronessan Ashton företräder det ungerska rådsordförandeskapet kommissionens vice ordförande/unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik under denna debatt. Som ni kanske vete är besöker baronessan Ashton Nordafrika och Mellanöstern denna vecka.
Jag vill tacka er för att ni tar upp frågan om läget förde mänskliga rättigheterna och rättsstatsprincipen i Ryssland. Trots de mycket positiva signalerna från president Medvedev förra året fortsätter läget för de mänskliga rättigheterna i Ryssland, särskilt i norra Kaukasus, att vara djupt oroande. Vi är mycket oroade över våld, trakasserier och hot mot aktivister, jurister och oberoende journalister.
Antalet fall som underbygger detta uttalande är oacceptabelt högt. De brutala angreppen mot de ryska journalisterna Oleg Kashin and Anatoly Adamchuk och miljöaktivisten Konstantin Fetisov hör till de senaste påminnelserna om den otrygghet och de hot som journalister, aktivister och människorättsförsvarare i Ryssland möter i sitt dagliga arbete.
Trots försäkringar från högsta nivå åtalas och döms gärningsmännen sällan. Utkrävandet av ansvar av dem som utsätter människorättsförsvarare - låt mig nämna fallen Estemirova, Politkovskaya, Barburova och Markelov bland ett stort antal andra - för våld och hot förblir ett viktigt test av det ryska rättsväsendets oberoende och effektivitet. Så länge som dessa brott förblir ouppklarade kommer en anda av straffrihet att fortsätta att råda.
Det finns dock också positiva förändringar. Här bör jag nämna Moskvas kommunfullmäktiges beslut att tillåta fredliga och välordnade demonstrationer - som var förbjudna till förra året - som dem som ordnas till stöd för artikel 31 eller kampanjer för pressens dag. Det var ett glädjande beslut. Samtidigt fortsätter vi att få rapporter om godtyckliga gripanden av fredliga demonstranter, bland annat oppositionsledare, just vid dessa demonstrationer som har fått tillstånd, liksom vid andra över hela landet. Detta är mycket oroande.
Yttrandefrihet, mötes- och föreningsfrihet är förutsättningar för utvecklingen av ett modernt samhälle. Alla dessa friheter är stadfästa i den ryska författningen. De ingår också i de åtaganden som Ryssland har gjort som medlem av FN, OSSE och Europarådet. EU uppmanar Ryssland att infria sina åtaganden och garantera medborgarna dessa rättigheter.
President Medvedev har bett sitt människorättsråd att granska fallen Khodorkovsky, Lebedev och Magnitsky. Vi är mycket glada över det beslutet. EU har inte gjort någon hemlighet av att det är starkt bekymrat över hur dessa fall har hanterats.
President Medvedev har ofta kritiserat det som han kallar för den rättsliga nihilismen i Ryssland. EU står redo att stödja Rysslands ansträngningar att få bukt med detta förhållande genom att först och främst reformera sitt rättsväsende. Eftersom vi är övertygade om en verklig modernisering kräver att rättsstatsprincipen upprättas och tillämpas på ett jämlikt och rättvist sätt, har vi satt den principen i centrum för vårt partnerskap för modernisering.
Konkreta insatser har redan förberetts - till exempel att inrätta ett system som gör det möjligt att överklaga domar i civil- och brottmål i Ryssland - i nära samarbete med presidentens förvaltning och Europarådet. Vi är redo att arbeta med Ryssland om detta och med nya projekt om korruption och Haagkonventionerna.
Läget i norra Kaukasus är särskilt oroande och kräver omedelbara åtgärder. Vi välkomnar den nya strategin för ekonomisk och social utveckling och insatserna av vice premiärminister Khloponin, men mer behöver göras för att få en varaktig reaktion mot de grymma terroristangreppen mot civila. Den fortsatta immuniteten och straffriheten för de säkerhetsstyrkor som opererar i Tjetjenien underblåser missnöjet och skräcken i regionen, vilket bekymrar oss mycket.
Vi hyllar alla dem som har förlorat sitt liv och alla som har utsatts för våld på grund av sitt yrke eller sina övertygelser, och de modiga personer som inte har låtit sig avskräckas från sitt samhällsengagemang i denna riskabla omgivning.
Sammantaget är den senast rapporten inte särskilt positiv. Det finns dock positiva tecken när det gäller läget för de mänskliga rättigheterna i Ryssland. Dessa tillintetgörs dock ofta av utvecklingar i motsatt riktning och har generellt sett inte varit tillräckliga för att uppnå verkliga framsteg. Vi får dock inte tappa modet.
Europadomstolens betydande rättspraxis i människorättsmål utgör ett viktigt incitament för utvecklingen av den ryska rättskipningen i fråga om respekt för de mänskliga rättigheterna. Vi för allvarliga samtal med Ryssland om de mänskliga rättigheterna. Ryssland accepterar detta och använder det naturligtvis också för att kritisera det som landet uppfattar som brister inom EU. Vi kommer att fortsätta den dialogen. Det finns inget annat alternativ.
György Schöpflin
Herr talman! De som känner Ryssland vet att det som kallas för ett rättsväsende där inte uppfyller kriterierna för rättsstatsprincipen.
Detta påverkar Rysslands förbindelser med resten av världen och även med dess egna medborgare. Följaktligen måste Europeiska unionen när den har att göra med Ryssland beakta en mängd utomrättsliga faktorer, särskilt politisk inblandning, korruption och stundtals våld.
Förbindelserna mellan Ryssland och västvärlden är därför osäkra, för att inte tala om avsaknaden av öppenhet och ansvarstagande. När det gäller de ryska medborgarna lever de ett liv som är mer utsatt för godtycke och våld än vad som är förenligt med EU:s åtagande för de universella mänskliga rättigheterna.
Försök att omvandla Ryssland har misslyckats och därför har EU inte något annat alternativ än att leva med de svårhanterliga kontakterna mellan sin egen laglighet och den ryska laglösheten.
Adrian Severin
Herr talman! Modellen för maktdelningen mellan staten och samhällets invånare bestämmer innehållet i de politiska besluten men det är beslutsprocessens förutsägbarhet och rättsväsendets professionalism och oberoende som garanterar att besluten genomförs korrekt.
Om EU och Ryssland ska kunna göra affärer med varandra måste deras maktdelningsmodeller, beslutsmekanismer och rättsväsende vara förenliga. Arbetet med att uppnå denna förenlighet handlar om partnerskap och samarbete, samförstånd, förtroende och uppbyggande av samverkansförmåga, inte om politisk argumentering, predikningar och tillrättavisanden.
Ryssland är fullvärdig medlem av Europarådet och har undertecknat Europakonventionen. Därför är det Europarådet som har behörighet att granska hur demokratin och rättsstatsprincipen fungerar i Ryssland. EU bör därför förlita sig på Europarådet när det gäller att tillsammans med Ryssland uppnå ett gemensamt område av frihet, tryggad demokrati och rättvisa.
Eftersom också EU är på väg mot att ansluta sig till Europakonventionen bör det använda sin framtida ställning som part till konventionen att påskynda konvergensen och samverkansmöjligheterna med Ryssland på området demokrati och rättsstatsprincipen.
För många år sedan när, Europaparlamentet knappt hade mer makt än en stridbar icke-statlig organisation, var dess enda medel att retoriskt namnge och skämma ut. Efter Lissabonfördragets antagande är vi i dag en mäktig politisk institution. Det kräver mer ansvarstagande, pragmatism och självbehärskning av oss. Vi får inte låta oss ledas av känslor. Men vi får inte heller behandla våra värden lättvindigt. Vi får inte lov att samtidigt vara åklagare och domare. Vi får inte handla enbart på grundval av påståenden, rykten eller påtryckningar från olika intressegrupper. Vår trovärdighet, som skapas av att vi agerar rättvist och moget, är beslutsamma och öppna, är det bästa vapen vi har i vår dialog med Ryssland vid en tidpunkt då våra medborgare har ålagt oss att utveckla ett strategiskt partnerskap med Ryssland, inte att starta om det kalla kriget.
Kristiina Ojuland
Herr talman! Vi anser att Ryssland är en viktig partner till Europeiska unionen. Därför förväntar vi oss att Ryssland ska respektera sina internationella förpliktelser och införa författningsenliga rättigheter för sina egna medborgare.
Det är ett faktum att kränkningar av de mänskliga rättigheterna och rättsstatsprincipen har varit vanliga i Ryssland. Laglöshet och utbredd korruption har lett till att 300 000 medborgare emigrerade från Ryssland bara under förra året. Det är svårt att tänka sig vare sig utländska eller inhemska affärsinvesteringar i ett sådant klimat.
De ryska myndigheterna tillämpar uppenbart en lag och ordning som strider mot författningen. Läget i norra Kaukasus är ett av de värsta exemplen på detta. Den ryska författningen föreskriver ett flerpartisystem men i praktiken har det blivit ett enpartisystem med ett marginaliserat parlament.
Jag vill fråga rådets företrädare vilka bestraffningar och sanktioner som kommer att tillämpas mot de ryska befattningshavare som är direkt ansvariga för kränkningarna av de mänskliga rättigheterna och förvanskningen av rättsstatsprincipen.
EU måste vara konsekvent i sin politik mot tredjeländer. Det skulle sänka EU:s anseende om vi blundar för vissa allvarliga brott i vissa länder samtidigt som vi inför sanktioner mot andra länder för samma brott. Vi får inte fortsätta våra normala förbindelser utan att konkreta förbättringar sker i Ryssland. Vi måste se sanningen i vitögat.
Werner Schulz
Herr talman, mina damer och herrar! Trots sin utmärkta författning är Ryssland ännu inte en rättsstat, eftersom det finns en avgrund mellan författningsbestämmelserna och den konstitutionella verkligheten. De grundläggande kraven på en stat som fungerar enligt rättsstatsprincipen - ett oberoende rättsväsende och en fri press - saknas tyvärr. Som en sarkastisk kommentator sa: ”Den bästa ryska domstolen finns i Strasbourg”. En tredjedel av målen i Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna härrör faktiskt från Ryssland. Ryska medborgare har inget förtroende för sina domstolar, som ytterst sällan skipar rättvisa. Detta framgår också av det minskade antalet överklaganden.
Landet leds av två jurister, president Medvedev och premiärminister Putin, som upprepade gånger har sagt att de tänker bekämpa rättsnihilismen. Deras ord, som ofta följts av helt motsatta åtgärder, har dock inte visat sig vara något annat än rättscynism. Ingen domstol i Ryssland vågar döma utan att ha samrått med högre myndigheter. Detta system med telefonrättskipning har skapat domare som inte längre är oberoende och som är mer angelägna om sin egen säkerhet och framgång än om rättvisa. Khodorkovskymålet var en tydlig demonstration av detta. En anställd i rättsväsendet sade nyligen att domaren Danilkins dom var dikterad uppifrån. De nya domarna mot Khodorkovsky och Lebedev är ett tecken på att rättsstatsprincipen i Ryssland fortfarande befinner sig i gulag-eran. Precis som på Sovjettiden fälldes domarna i förväg av den politiska ledningen.
Styrd demokrati går hand i hand med styrd rättskipning. Även om det ryska rättsväsendet förkroppsligar den bestraffande statsmakten faller den helt till korta när det gäller att lösa, åtala och döma politiskt motiverade brott. Angreppen och morden på journalister har skapat ett klimat av rädsla och förtryck.
Förhållandena i ryska fängelser är dessutom förfärliga. Ett exempel på detta är fallet Sergei Magnitsky, en jurist som avslöjade ett fall av korruption och som en följd därav fängslades godtyckligt och utan åtal. Han dog en förfärlig död i fängelset på grund av att han inte fick läkarbehandling.
Om ett moderniserat avtal mellan EU och Ryssland ska bli en framgång måste det bygga på ett moderniserat avtal mellan den ryska ledningen och dess egen befolkning. Detta innebär att se till att medborgarna författningsenliga rättigheter till sist respekteras och att fullgöra de förpliktelser som landet har åtagit sig i Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE) och Europarådet.
Ryssland måste omvandlas från en styrd demokrati till en demokrati under utveckling. Bland de nödvändiga förutsättningarna för detta finns fria och rättvisa duma- och presidentval, ett enklare förfarande för registrering av politiska partier, som motsvarar europeiska normer, samt en rättvis valkampanj som ger alla kandidaterna samma möjligheter och samma tillgång till offentliga medier.
Charles Tannock
Herr talman! Ryssland är en viktig partner till EU i många avseenden, men vi får inte låtsas som om Ryssland är en verklig demokrati där rättsstatsprincipen råder. Olösta mord på journalister och människorättsförsvarare och politiskt motiverade skenrättegångar med medgörliga domar säger enligt min mening allt. Varför tolereras då Ryssland som medlem av Europarådet? Det är en mycket bra fråga.
Kreml utnyttjar helt klart denna internationella legitimering av en regering som i de amerikanska diplomatiska depescherna, som nyligen läckts till WikiLeaks, beskrivs som en veritabel maffiastat.
Däremot tappar Europarådet sitt anseende genom sin fortsatta eftergivenhet mot den auktoritära ryska regeringen. Europadomstolen har 27 000 oavgjorda ärenden enbart från Ryssland, och ändå kan en rysk domare i domstolen beordra den brittiska regeringen att ge brittiska fångar rösträtt. Detta visar inte bara på absurditeten i Rysslands medlemskap i Europarådet utan förklarar också varför Europarådet enligt min uppfattning ignoreras alltmer internationellt. Detta har lett till att många britter, och även en del politiker, nu tyvärr funderar på om det är dags för Storbritannien att ompröva sitt medlemskap i denna organisation och dess mycket närgångna domstol.
Bruno Gollnisch
(FR) Herr talman! Europaparlamentet tror att det kan läxa upp Ryssland om de mänskliga rättigheterna. Det vore bättre att hålla ordning i sitt eget hus, Europeiska unionen. Charles Tannock nämnde till exempel Julian Assange, en journalist och aktivist som grundat webbplatsen WikiLeaks, vars verksamhet jag för övrigt inte stöder. Han har hållits kvar i Storbritannien i många veckor på grund av en upprörande och löjeväckande utlämningsbegäran från Sverige, och man kan tydligt se att detta kan bli ett steg mot att han överlämnas till USA.
Julian Assange har anklagats för våldtäkt av två unga kvinnor, varav en faktiskt anmälde honom därför att kondomen gick sönder under samlaget. Den andra anklagade honom för att ha våldfört sig på henne när hon sov, efter att de tidigare haft samlag enligt ömsesidigt samtycke. Vem försöker de lura? Det är uppenbart att om dessa två unga kvinnor inte ville bli ”våldtagna” av Julian Assange, borde de inte ha lagt sig nakna i hans säng! De har inte blivit kränkta, de har blivit hedrade. Detta exempel illustrerar i vilken grad extrem frihet ...
(Talmannen avbröt talaren som dock fortsatte att tala utan mikrofon)
Talmannen
Bästa kollega! Detta är en debatt om Ryssland. Punkten på föredragningslistan handlar om läget i Ryssland. Jag beklagar, men vi kan inte byta ämne mitt under debatten.
Ria Oomen-Ruijten
(NL) Herr talman! Vi håller den här debatten i dag eftersom de ryska ledarna, och särskilt Medvedev, själva så ofta har framhållit rättsstatsprincipens betydelse för moderniseringen av Ryssland.
Samtidigt finner vi dock många enskilda exempel på saker som hindrar just denna modernisering. Till exempel om jag tittar på korruptionen som enligt rapporterna fortsätter att öka trots att det finns en bra, ny antikorruptionslag, om jag tittar på Yukosfallet, eller på de upprepade gripandena av oppositionsmedlemmar och människorättsaktivister som har tilldelats vårt Sacharovpris.
Den modernisering som har förkunnats i Ryssland har faktiskt ännu inte blivit en realitet. Eftersom vi antas arbeta tillsammans med Ryssland i partnerskapet för modernisering och antas förhandla om ett avtal mellan EU och Ryssland, är det enligt min mening helt otroligt att endast fem meningar i rapporten om partnerskapet för modernisering ägnas åt moderniseringen för rättsstatsprincipen. Jag anser också att vi behöver utveckla mer sakkunskap hemma.
Det som jag vill göra och som vi också kommer att göra är att tillsammans med det betänkande som parlamentet utarbetar om Ryssland efterlyser främjandet av rättsstatsprincipen.
Knut Fleckenstein
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Jag beklagar att denna debatt togs upp på föredragningslistan med så kort varsel att unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik inte kunde vara här. Under de senaste månaderna har baronessan Ashton arbetat tillsammans med rådet för att förbättra samordningen inom EU av samarbetet med våra strategiska partner, däribland Ryssland. Med hänsyn till baronessan Ashtons insatser för att uppnå en samordnad ståndpunkt, anser jag det hade varit klokt att hon deltog i denna debatt.
Ingen av EU:s andra strategiska partner är så nära oss som Ryssland, vare sig geografiskt eller i förhållande till våra historiska erfarenheter. Därför intresserar vi oss starkt för den politiska utvecklingen inom Ryssland. På den här punkten vill jag särskilt nämna det arbetsprogram som samordnarna för partnerskapet för modernisering, både i Ryssland och EU, utarbetade tillsammans. Det gemensamma arbetsprogrammet för modernisering innehåller viktiga åtgärder för att aktivt stödja utvecklingen av rättsstatsprincipen i Ryssland. Detta är rätt sätt att se till att vårt partnerskap ger verkliga fördelar, särskilt, för medborgarna. Den ryska presidentens initiativ för modernisering av Ryssland som den ryska presidenten inlett ger landets internationella partner möjlighet att starta ett fruktbart samarbete med Ryssland. Vi måste utnyttja den möjligheten.
Som mina kolleger redan har sagt, om moderniseringsprocessen ska bli varaktig kan den inte enbart grundas på teknisk utveckling. En modern rysk ekonomi måste grundas på de tillförlitliga principerna i en rättsstat. Först när medborgarna och näringslivet kan förlita sig på rättsstatsprincipen kommer de att ha tillförsikt att införa innovationer och göra investeringar. Låt oss ta den hand som Ryssland har sträckt ut till oss och hjälpa landet med moderniseringen.
Jacek Protasiewicz
(PL) Herr talman! Precis som många av mina kolleger som redan har talat instämmer jag i det självklara konstaterandet att Ryssland är en strategisk partner för EU, geopolitiskt, för den internationella säkerheten och i ekonomiska frågor. Det är inte heller konstigt att vi nu intresserar oss för läget i det allra viktigaste av våra grannländer. Det visar sig nu att det finns vissa mycket alarmerande tendenser i det landet. Enligt vissa sociala undersökningar som nyligen genomförts anser endast 3 procent av ryssarna att de har något inflytande över det politiska livet i sitt land, 61 procent anser att de inte effektivt kan ta tillvara sina rättigheter och 82 procent anser att de statliga företrädarna inte iakttar de lagar som antagits och trätt i kraft i Ryssland. Detta är ett verkligt beklagligt tillstånd i ett land vars utveckling är så viktig för oss, men förbindelserna mellan EU och Ryssland får under inga omständigheter stanna vid utveckling i strikt ekonomisk mening och ekonomisk modernisering. De mänskliga rättigheterna och rättsstatsprincipen är också viktiga aspekter som vi bör koncentrera oss på, liksom för våra andra grannar, bland annat Vitryssland.
Michael Gahler
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Jag anser det viktigt att jämsides med vårt breda samarbete på affärsområdet och med hänsyn till de globala utmaningarna, som redan har nämnts, att vi behåller ämnet rättsstatsprincipen på dagordningen i alla våra diskussioner med Ryssland.
Under de senaste veckorna har vi diskuterat stabiliteten i Medelhavsområdet vid många tillfällen och vi har fastställt vad stabilitet som begrepp inte består av, nämligen auktoritära strukturer. Samtidigt innebär detta för Ryssland att stabiliteten inte får bygga på politiskt inflytande över domstolarna eller förföljelse av journalister och människor som tar ställning för de mänskliga rättigheterna. Enligt min mening är det därför alltid rätt tillfälle att diskutera denna fråga.
Jag hoppas att vi kan göra det klart för Ryssland under de praktiska förbindelser som vi kommer att inleda under den närmaste framtiden att landet sätter sin egen framtid under risk om det inte inför rättsstatsprincipen.
Tunne Kelam
(EN) Fru talman! Det har förekommit en lång rad av mord på oberoende journalister och medborgarrättsförespråkare i Ryssland - exempelvis Politkovskaya, Estemirova och Magnitsky - men inget brott har klarats upp och ingen mördare har ställts inför rätta. Genom sin ovilja att skapa rättvisa och öppenhet kan Kremlregimen betraktas som delaktig i dessa brott.
I går avslöjade den unga biträdande domaren Natalya Vasilyeva hela härvan av lögner kring Khodorkovskyrättegången genom att förklara att det inte var domarna som hade kommit fram till domen utan att denna hade dikterats för dem uppifrån.
Att utfärda ett viseringsförbud mot de befattningshavare som är ansvariga för Magnitsky och andra fall är en konkret åtgärd för att visa att EU menar allvar när det gäller förbättringarna av rättsstatsprincipen och öppenheten i Ryssland. Att de ryska myndigheterna har blivit så nervösa bara inför tanken på ett viseringsförbud visar vilken stor positiv potential EU verkligen har att genomdriva förändringar av läget.
Graham Watson
(EN) Fru talman! Många av oss i kammaren betraktar Ryssland som en del av den stora familjen av europeiska nationer och hade hoppats att vi efter Berlinmurens fall skulle få se Ryssland närma sig EU. Tyvärr har det inte blivit så. Det nuvarande ryska ledarskapet har valt sin egen väg och det är en väg som väcker stor förstämning hos oss som vill se frihet och demokrati samt rättsstatsprincipen för det ryska folket.
Den kommissionsledamot som är här i dag har mer erfarenhet än de flesta av oss av att ha att göra med Ryssland och har säkert sina egna erfarenheter där. Jag hoppas dock att kommissionen kommer att trycka på den höga representanten att anta en ny politik mot alla länder vars ledare ständigt nonchalerar de värden som vi sätter högt. Låt oss tala med dem och inleda handel med dem, så som vi behöver göra. Låt oss bemöda oss att diskutera de mänskliga rättigheterna med dem som vi bör, men låt oss inte tillåta att deras ledare tvättar sina pengar genom Europas banksystem, utbilda sina barn i våra skolor och universitet eller semestra i våra turistorter. Om vi tillämpade detta även på auktoritära ledare i hela världen skulle vi börja röra oss mot något som man skulle kunna kalla en etisk utrikespolitik.
Heidi Hautala
(EN) Fru talman! Jag instämmer med de kolleger som säger att vi behöver smarta åtgärder för att ta itu med auktoritära regimer som kränker de mänskliga rättigheterna.
Jag vill fråga de företrädare för rådet och för kommissionen som är här idag om de är beredda att vidta åtgärder mot dem som kränker de mänskliga rättigheterna på det sätt som parlamentet anger i sin resolution av den 16 december 2010, där vi efterlyste frysning av tillgångar och viseringsförbud mot de 60 befattningshavare som var inblandade i fallet Sergei Magnitsky, som sorgligt nog dog i fängelset i Ryssland.
Finns det ett par modiga utrikesministrar - eller varför inte Catherine Ashtons företrädare - som kan ta upp detta initiativ och om det visar sig stämma att domaren Viktor Danilkin skrev domen mot Khodorkovsky och Lebedev på direkt order från Moskvas tingsrätt, skulle den domaren då finnas med på deras lista?
Jaroslav Paška
(SK) Fru talman! Ryssland är en av EU:s viktigaste och mest stabila partner. Det är ett land där demokratin inte har en särskilt lång historia, och man skulle kunna säga att Ryssland fortfarande håller på att vänja sig vid demokratiskt styre. Vi måste också komma ihåg att det är ett land som fortfarande kämpar med oförsonlig islamisk terrorism och därför har säkerhetstjänsten en högre ställning i samhället än hos oss. Från den utgångspunkten är det nödvändigt att bedöma de ofta förekommande avstegen från våra vanliga normer för en demokratiskt fungerande stat på ett principiellt och förnuftigt sätt. Det vore bra att ha en ordentlig diskussion med våra ryska vänner om allt som bekymrar oss i fråga om de ryska myndigheternas sätt att styra landet. Denna dialog måste dock ske på ett metodiskt sätt, i en anda av partnerskap och motiveras av en ansträngning att förbättra det demokratiska systemets funktion i Ryssland, i stället för föreläsningar av en föregiven väktare av global demokrati. Låt oss förhandla med Ryssland som med en vän, på ett korrekt, öppet och anständigt sätt. Trots allt har vi ett gemensamt intresse av fred, harmoni och välstånd i Europa.
Indrek Tarand
(EN) Fru talman! Enligt min mening har Werner Schulz utarbetat en resolution som är mycket välunderbyggd av argument och med korrekta slutsatser. Jag är dock inte säker på att jag förstår Knut Fleckensteins inlägg. Även om arbetsordningen inte längre tillåter att jag ställer frågor, vill jag ändå ställa denna fråga till honom. Menade han att vi skulle avstå från att stödja resolutionen eller det motsatta, nämligen ett helhjärtat socialdemokratiskt stöd för att den antas nu på en gång?
Knut Fleckenstein
(EN) Fru talman! Ursäkta, men jag lyssnade inte.
(Talaren godtog att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen.)
Indrek Tarand
(EN) Fru talman! Jag var inte säker på om Knut Fleckenstein menade att vi borde stödja denna resolution från Werner Schulz med flera, eller uppmanade oss att avstå från att anta den under denna sammanträdesperiod?
Knut Fleckenstein
(EN) Fru talman! Ja, jag kommer att rösta för resolutionen.
Enikő Győri
rådets ordförande. - (EN) Fru talman! Först och främst vill jag tacka alla ledamöter för de relevanta frågor som har väckts under debatten.
Jag delar i mycket hög grad de farhågor som många av er uttryckte. Jag anser att EU som helhet måste fortsätta att ta upp dessa farhågor på alla nivåer med våra ryska samtalspartner. Vi bör inte dra oss för att tala direkt när vi har verkliga och konkreta frågor att ta upp. Om vi ska verka som strategiska partner - och jag anser att vi är strategiska partner till Ryssland - måste vi också vara beredda att ta itu med svåra frågor.
Två saker gladde mig särskilt under debatten. Den första var att ingen ifrågasatte att Ryssland är en viktig strategisk partner till EU. Den andra var att det finns ett allmänt samförstånd i parlamentet om att moderniseringen och upprättandet av en fullfjädrad demokrati och rättsstat ännu inte är slutförda i Ryssland och att det finns många problem med hur demokratin fungerar där.
Jag kommer givetvis att framföra alla punkter som har tagits upp till den höga representanten så att vi kan följa upp dem genom de olika medel som står till vårt förfogande. Jag är säker på att den ryska regeringens kommande besök i Bryssel den 24 februari kommer att ge oss ett bra tillfälle att upprepa våra farhågor.
Ryssland är en stående punkt på dagordningen i utrikesrådet. Som ni kanske vet har sedan förra året ett ordinarie möte i utrikesrådet avsatts åt att diskutera problem med våra strategiska partner. Detta skedde för första gången - och senast - i september 2010 och jag tror att Herman Van Rompuy kommer att göra likadant i år.
Jag ska nu besvara några av de särskilda frågor som ledamöterna har ställt till mig. För det första vill jag angående Heidi Hautalas frågor om de mänskliga rättigheterna framhålla att den höga representanten tar parlamentets resolution från december 2010 på stort allvar. Omständigheterna kring Sergei Magnitskys och Vera Trifonovas död när de var frihetsberövade inför rättegång måste utredas ordentligt och utrikesrådet kommer naturligtvis att ägna särskilt uppmärksamhet åt saken. Vi fortsätter att ta upp dessa och andra angelägenheter på alla nivåer, inte bara vid de två årliga samråden om de mänskliga rättigheterna, utan ända upp till högsta nivå, och kräva att Ryssland håller sina internationella åtaganden. Alla beslut om restriktiva åtgärder ska fattas av rådet. Sådana instrument bör brukas förståndigt på grundval av klara bevis. Först och främst fortsätter vi att uppmana Ryssland att sörja för en ordentlig utredning.
Till Ria Oomen-Ruijten vill jag säga att de mänskliga rättigheterna står i centrum för förhandlingarna om det nya avtalet och kommer att tas upp på en rad fronter. Vi kan försäkra er att EU:s och Rysslands åtaganden om att försvara de mänskliga rättigheterna, även för människor som tillhör minoriteter, kommer att ha en mycket framträdande plats på denna dagordning och utgör verkligen ett viktigt inslag i det framtida avtalet.
Avslutningsvis ska jag helt kort sammanfatta några av mina tidigare punkter. Rättsstatsprincipen och rättsväsendets oberoende måste fortsätta att vara en integrerad del av de moderniseringsinsatser som för närvarande pågår i Ryssland. EU måste stå redo att stödja Ryssland i dessa ansträngningar. Yttrandefrihet, mötes- och föreningsfrihet är de byggstenar som alla västerländska demokratier vilar på. Ryssland måste infria sina rättsliga åtaganden som medlem av Europarådet, FN och OSSE.
Norra Kaukasus fortsätter att vara en källa till stor oro för oss. Vi måste uppmuntra Ryssland att söka efter en hållbar lösning på de inre problemen i regionen. Trots våra många farhågor och de många problemen i Ryssland för närvarande är det viktigt att komma ihåg att det också skett många positiva utvecklingar. Vi måste ta president Medvedev på orden och fortsätta att föra en allvarlig dialog med Ryssland om de mänskliga rättigheterna. Om det inträffar fall måste vi alltså bli uppmärksammade på det och vi måste noga följa vad som händer i Ryssland.
Tack så mycket för era värdefulla kommentarer. Den höga representanten kommer att i vederbörlig ordning bli informerad om er ståndpunkt.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum vid middagstid torsdagen den 17 februari 2011.
(Sammanträdet avbröts kl. 11.45 och återupptogs kl. 12.00.)
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Cristian Dan Preda
Ärendet Mikhail Khodorkovsky har diskuterats ingående i den internationella pressen och alla tecken tyder på att hans fall har utnyttjats för politiska syften. De uttalanden som domare Danilkins pressekreterare nyligen gjorde visar tydligt att det ryska rättsväsendet saknar oberoende. Det är dock också viktigt att framhålla att detta inte är ett isolerat fall. Tvärtom, de icke-statliga organisationer som är verksamma i Ryssland rapporterar regelbundet att normerna för en rättvis rättegång inte följs i landet. I september 2010 bad Europarådets parlamentariska församling myndigheterna i Moskva att genomföra reformer för att garantera rättsväsendets oberoende och upphöra med förföljelsen av jurister. Till sist är det viktigt för oss att betona det kritiska läget i norra Kaukasus, en region där det råder ett klimat av straffrihet och där det dess värre är så att offren är rädda att försvara sig själva för att inte utsätta sig för ännu större fara. Om de vill visa sin trovärdighet genom att tillkännage sin avsikt att respektera rättsstatsprincipen måste de ryska myndigheterna helt klart göra större ansträngningar än de hittills har gjorts.
Traian Ungureanu
skriftlig. - (EN) President Medvedevs och premiärminister Putins styre är inte förenligt med rättsstatsprincipen. I mer än tio år har Putin och Medvedev tolererat, och möjligen skyddat, en förfärande lista av kränkningar och brott, inbegripet skenrättegångar, presskontroll och politiska mord.
Den fasansfulla laglösheten i Ryssland är inte en fråga om privatpersoners lagöverträdelser. Det verkliga problemet är den statligt sponsrade laglösheten. Det ryska rättsväsendet, ja till och med den ryska staten, tog aldrig itu med brott riktade mot journalister, människorättsförsvarare och människor som slår larm inom armén och rättsväsendet. Laglösheten i Ryssland betraktades alltför länge som en olyckshändelse eller som ett problem utanför den statliga kontrollen.
EU:s politik bör hålla de ryska myndigheterna ansvariga för deras maskopi med kriminella element. Den senaste utvecklingen tyder på att den andra rättegången mot Khodorkhovsky hölls på befallning av höga politiker. Den ryska statens vana att tillgripa utomrättsliga förfaranden är redan en tradition. EU bör i sin politik granska denna beklagliga praxis.
Den vanliga dämpade EU-retoriken är inte lämplig. Den bör ersättas av en resolut politik, med trovärdiga varningar om att det framtida samarbetet med Ryssland kräver en omedelbar förbättring av den ryska brottsbekämpningen.
Krzysztof Lisek
När president Medvedev inledde sin ämbetsperiod lovade han ryssarna en ”lagens diktatur” och full demokrati. Den ryska presidenten är nog medveten om att hans land kämpar för att bygga upp en demokratisk stat som fungerar enligt rättsstatsprincipen och att skapa en modern ekonomi som kan svara mot globala utmaningar. De senaste händelserna i Ryssland, särskilt de många angreppen mot journalister och företrädare för oberoende icke-statliga organisationer samt domen i Khodorkovskymålet innebär att det finns anledning att undra om det finns någon verklig förståelse av de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna bakom de högtidligt formulerade kraven. Rysslands iakttagande av sina internationella förpliktelser kan också anses kontroversiellt i en rad avseenden. De olösta konflikterna i regioner som Nagorno-Karabach, Transnistrien och Abchazien samt Sydossetien måste upphöra snarast möjligt i enlighet med internationell rätt och de förpliktelser som Ryssland har iklätt sig. Ryssland måste förbehållslöst fullgöra alla åtaganden i 2008 års avtal mellan Ryssland, EU och Georgien. Framför allt måste företrädare för EU:s övervakningsuppdrag i Georgien ha garanterad och obegränsat tillträde till de georgiska regionerna Abchazien och Sydossetien, för att kunna garantera fred och stabilitet i dessa regioner.
Indrek Tarand
Problemet med oberoende domstolar och imitationen av demokrati, yttrandefrihet och rättsstatsprincipen verkar uppfattas av en bred krets. EU borde trots allt veta hur man känner igen ett sådant problem. Trots detta verkar det egendomligt att vissa medlemsstater samtidigt vill åsidosätta överenskommelser och till och med avtal, så som EU:s gemensamma ståndpunkt 2008/944/GUSP. För övrigt anser jag... Frankrike har bestämt sig för att sälja ett örlogsfartyg av Mistralklass till Ryssland. Vi tror att Frankrike kommer att djupt ångra sin handling.
