Finansiella instrumentet för miljön (LIFE+) - Finansieringen av Natura 2000
Talmannen
Nästa punkt är
en andrabehandlingsrekommendation om rådets gemensamma ståndpunkt inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning om det finansiella instrumentet för miljön (Life+) (06284/1/2006 C6-0226/2006 (Föredragande: Marie Anne Isler Béguin),
en debatt om en muntlig fråga till kommissionen från Karl-Heinz Florenz för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, om finansieringen av Natura 2000 B6-0441/2006).
Marie Anne Isler Béguin 
föredragande. - (FR) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill inleda med att tacka ledamöterna i utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet och framför allt skuggföredragandena för det arbete vi uträttat tillsammans, för jag tycker att man kan säga, även om det som vanligt vid den här tiden är ganska tomt i kammaren, att vi verkligen har gjort en gemensam insats och att detta betänkande, som bär mitt namn, lika gärna kunde bära någon av mina kollegers namn - Cristina Gutiérrez-Cortines, Frédérique Ries eller Marie-Noëlle Lienemann, som ber om ursäkt för att hon inte kan delta i kvällens debatt.
Vi har också arbetat tillsammans med kommissionen. Det är beklagligt att ingen företrädare för rådet är här, eftersom utgången i hög grad kommer att vara beroende av rådet. Jag är fullständigt övertygad om att det samarbete som vi har lyckats åstadkomma i samband med första behandlingen och som följer på den gemensamma ståndpunkten kommer att möjliggöra ett samförstånd med rådet och med er, och jag räknar med att ni, herr kommissionsledamot, förmedlar utgången av denna debatt till rådet.
Life+ är inte samma program som tidigare utan kommer i själva verket att utgöra EU:s budgetrubrik för miljön. Life+ kommer alltså att styra EU:s innovativa politik till svar på utmaningar som kampen mot klimatförändring och insatser mot luft- och markförorening, för att förhindra att den biologiska mångfalden skadas och för att ge generaldirektoratet för miljö och de icke-statliga organisationerna, våra allra främsta indikatororganismer, möjlighet att ge medlemsstaternas miljöpolitik ett europeiskt mervärde.
Som ni säkert vet talar vi här om en ”omöjlig budgetpost”, med tanke på det skrattretande belopp som rådet och kommissionen har anslagit för den. Vi försökte under första behandlingen att öka budgeten för Life, som faktiskt inte ens utgör 1 procent av den sammanlagda budgeten, för att göra den förenlig med den politik som EU självt så gärna framhåller. Vid den tiden var debatten inriktad på stödet för Natura 2000, vårt miljöpolitiska flaggskepp. Genom ett tillägg på 21 miljarder euro, som till och med kommissionen såg som nödvändigt för en korrekt förvaltning av Natura 2000, sände Europaparlamentet en stark signal till kommissionen och rådet. Det gjorde vi rätt i.
I dag har, i och med minskningen av strukturfondernas budgetar, ett slags otyglad konkurrens skapats i regionerna, och alla våra kolleger ändrar sig. Eftersom Natura 2000 inte nämns särskilt i budgetförordningarna är det utan tvekan frivilliga miljöarbetare som kommer att stå för resultaten. Vi bör emellertid inte hysa alltför stora förhoppningar när det gäller den andel som kommer att avsättas för skydd av naturen och den biologiska mångfalden, trots att vi, vid Europaparlamentets första behandling, var i stort sett enhälliga i vårt stöd för en ambitiös EU-politik.
I den gemensamma ståndpunkt som lagts fram för oss har man på ett uppseendeväckande sätt bortsett från vår varning. Och vad värre är, man tar avstånd från den på ett oroväckande sätt och går så långt som till att ge medlemsstaterna 80 procent av det delegerade förvaltningsansvaret, trots att denna siffra inte nämndes i ert ursprungliga förslag. Vilken minister skulle tacka nej till en sådan gåva? Det ska erkännas att vi också inser att kommissionen, med sin alltför fåtaliga personal, är ovillig att förvalta mångsidiga projekt. Situationen försvåras ytterligare av att någon förstärkning av personalen vid GD miljö knappast kan förväntas nu, när en minskning av antalet EU-tjänstemän har tillkännagivits.
Låt oss tala klarspråk: detta är inte rätt väg att gå, eftersom miljöfrågor fortfarande hanteras bäst och säkrast på EU-nivå. Vi menar att denna delegering av befogenheter från kommissionen till medlemsstaterna faktiskt är farlig. Enligt vår mening är denna utgångsstrategi för att återföra miljöpolitiken till medlemsstaterna ett tecken på en långsam upplösning av den europeiska tanken. Varje medlemsstat som kräver sin ursprungliga insats tillbaka skulle sålunda fritt kunna ösa ur Lissabonstrategin och därmed bli en oöverträffad konkurrent - och vi är mycket väl medvetna om att konkurrens vanligtvis går hand i hand med miljöförstöring - eller hävda att hållbar utveckling, som kräver ett globalt perspektiv, är raka motsatsen till sådan konkurrens. Vi vet också i vilken utsträckning etiketten ”miljö” används för att motivera många företeelser som skadar miljön.
Vi får inte gå i denna fälla, för det skulle också innebära ett förnekande av EU:s alla framgångar på miljöområdet. Om det finns någon politik som européerna ser, känner igen, erkänner och uppskattar så är det den vi har lyckats genomföra på miljöskyddsområdet.
Vi vet alla att Life måste ge oss möjlighet att hantera nödsituationer och genomföra strategier för att återställa miljön. De 100 miljoner euro som avsattes i samband med budgetramen och som vi nu, herr kommissionsledamot, kräver ska anslås helt och hållet till miljön kommer inte att räcka för att nå dessa mål. Om ni inte är en trollkarl kommer det att bli omöjligt för er att hålla era löften med sådana skrattretande belopp. Att överlåta ansvaret för dem till medlemsstaterna innebär därför en risk för misslyckande.
Vår strävan är att EU ska förbli flaggskeppet, den världsledare som tar initiativ till lagar för att skydda vår planet. För detta krävs att kommissionen kan utarbeta en ambitiös politik, axla ansvaret och utöva kvalitetskontroll över de projekt som inleds på nationell nivå och avslå sådana som är olämpliga. EU:s politik får inte under några omständigheter kompensera för medlemsstaternas misslyckanden på miljöområdet, och som ni förstår är vi inte beredda att ge dem någon blankocheck.
Å andra sidan är vi väl medvetna om att den fördröjning som detta förfarande kan leda till även kan ge upphov till förseningar när det gäller finansieringen. Därför har vi tillsammans lagt fram samma ändringsförslag, för att se till att det arbete som utförs av ert GD Miljö får fortsatt finansiering, givetvis i avvaktan på en överenskommelse. Vi vill framför allt också att detta arbete ska kunna fortsätta och att ni ska kunna inleda nya projekt och se över finansieringen av de icke-statliga organisationernas arbete. Vi vill här i kammaren klargöra att det är både rättsligt och ekonomiskt möjligt.
Avslutningsvis vill jag säga att bollen nu ligger hos rådet och kommissionen, och att vi är övertygade om att vi kommer att nå en överenskommelse sinsemellan just för att kunna se till att denna ambitiösa miljöpolitik kan drivas vidare. Det är vad våra medborgare förväntar sig, och de uppmuntrar er i det avseendet.
Cristina Gutiérrez-Cortines 
frågeställare. - (ES) Herr talman! Mitt anförande består av två delar. Först ska jag ställa den muntliga frågan om Natura 2000 från Karl-Heinz Florenz, som inte är här och som har bett mig tala i hans ställe.
Frågan lyder som följer: Mot bakgrund av att kommissionen anser att det behövs 6,1 miljarder euro per år för att upprätthålla och bevara de skyddade områdena inom Natura 2000 och finansieringen väntas komma från landsbygdsutvecklingsfonderna, strukturfonderna, Life+ och fiskerifonden, hur avser kommissionen att samordna denna politik? Hur tänker kommissionen sända tydliga budskap om sin samordnade politik till användare, ägare och de som ansvarar för mark som ingår i Natura 2000? Var finns medlen? Vilka åtgärder måste vidtas? Kan EU tillhandahålla skydd och stöd?
Detta är fortfarande oklart. Frågorna måste presenteras på ett mycket tydligt sätt så att kommunikationen mellan ägarna och kommissionen verkligen blir fullständig.
När det gäller Life+ är jag helt och hållet enig med Marie Anne Isler Béguin. Omröstningsresultatet speglar en verklig enighet inom utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, även om det kan finnas olikheter och skilda ståndpunkter på grund av de olika staternas varierande synsätt. Varför? Därför att det nya Life+ som nu läggs fram står för en decentraliserad politik som skiljer sig väldigt mycket från den politik som hittills förts.
Vi anser att Life traditionellt sett har varit ledande när det gäller att finansiera innovationsprojekt och innovativa förvaltningsmodeller, särskilt på miljöområdet. Det är ett prestigefyllt program som de icke-statliga organisationerna har sett som vägledande och haft som förebild. För de lokala och regionala myndigheterna har det blivit en väg som måste följas, en ständig utgångspunkt. Vi vill behålla den utgångspunkten.
Så har det emellertid varit därför att tonvikten legat på miljöpolitikens allomfattande karaktär, vilket har varit ett av skälen till EU-politikens framgång på detta område.
I EU vet vi att miljöpolitiken inte bara kan tillämpas på en enda region. Den kräver ett globalt förhållningssätt. EU har alltid gjort detta klart, och det har alltid beaktats inom det sjätte miljöhandlingsprogrammet.
Politiken på områdena för klimatförändring, ökenspridning, vatten, avfall, skyddet av livskvaliteten, välbefinnande och förorening är allomfattande till sin karaktär, och vi vill därför att den ska tillämpas även utanför EU och att EU ska bli en förebild för hela världen.
Vi måste dock komma ihåg att Life skapades för att åstadkomma detta, vilket framgår av finansieringsöversikten där det står att anslaget till Life+ ska användas för bidrag till åtgärder för att tillämpa, uppdatera och genomföra gemenskapens miljölagstiftning och miljöpolitik, inklusive integreringen av miljöhänsyn i andra politikområden. Hur ska detta gå till om politiken bara är nationell? Hur ska det gå till om EU blir av med sitt ledarskap och lägger dessa åtgärder på medlemsstaterna?
Vi vill därför klart och kraftfullt förespråka en mer centraliserad modell, där EU återtar ledningen och initiativet. Vi förstår att kommissionen saknar resurser. Vi kommer, när vi kan, att stödja den i framtiden, för denna minskning av antalet tjänstemän är ohållbar.
Om inte EU har en förvaltningsstruktur, förvaltningskapacitet och kvalificerad personal kommer det inte att kunna fullgöra denna uppgift. För att kunna göra detta är vi övertygade om att en del av förvaltningen måste återgå till kommissionen och att internationella EU-projekt bör skapas, så att EU genom kapacitetsuppbyggnad kan förbättra sina möjligheter i framtiden och se till att projekten övervakas bättre, att man finner sätt att samordna politiken och att verksamhet som sträcker sig över flera politikområden kan fortsätta.
Detta är vårt förslag, och vi kommer att samarbeta till fullo under medlingsförfarandet så att en överenskommelse snabbt kan nås, finansieringen kan garanteras och, givetvis, så att kommissionen kan göra sitt arbete. Det är just därför vi är här: för att samarbeta med kommissionen och tala om för medlemsstaterna att hållbarhetspolitiken är en process och EU är mer än bara en marknad.
Stavros Dimas
ledamot av kommissionen. (EL) Herr talman! Jag vill först och främst tacka föredraganden Marie Anne Isler Béguin för hennes utomordentliga arbete och för hennes betänkande om detta förslag. Jag vill också tacka Cristina Gutiérrez-Cortines för hennes positiva inställning och försäkra dem båda, liksom parlamentets alla ledamöter, om att kommissionen kommer att arbeta för att underlätta förfarandet och snabbt nå en överenskommelse med rådet.
Jag vill betona att vi, sedan september 2004 när kollegiet antog kommissionens förslag omkring ett år efter första behandlingen, har gjort stora framsteg med Life+, och kommissionens ståndpunkt har ändrats avsevärt på flera områden jämfört med det ursprungliga förslaget.
Jag anser att rådets gemensamma ståndpunkt, som kommissionen i stor utsträckning instämmer i, uppfyller många av parlamentets grundläggande krav. Förslaget till förordning innehåller nu ett avsnitt om natur och biologisk mångfald. Life+ kommer att kunna finansiera åtgärder och verksamhet avseende åsiktsutbyte och bästa praxis eller demonstrationsprojekt, även sådana som avser förvaltning och val av Natura 2000-områden samt riktlinjer för livsmiljöer och fåglar.
Den del av Life+ som avser förvaltning av naturen är stor. Minst 40 procent av resurserna kommer att anslås för utgifter på detta område. Jag vill betona att detta är en undre gräns och att medlemsstaterna får anslå en större andel om de så önskar.
När det gäller frågan om finansiering av Natura 2000 har kommissionen säkrat finansieringen genom strukturfonderna, fiskerifonden och jordbruksfonden för landsbygdsutveckling. Kommissionen kan naturligtvis uppmana till satsningar på Natura 2000, men medlemsstaterna är enligt subsidiaritetsprincipen behöriga att fritt avgöra i vilken utsträckning de vill utnyttja dessa finansieringsmöjligheter.
Kommissionen kommer för sin del att göra vad den kan för att se till att medlemsstaterna utnyttjar finansieringsmöjligheterna när det är möjligt. Generaldirektoratet för miljö rådfrågas alltid innan strategiska referensramar och operativa program för strukturfonderna samt landsbygdsutvecklingsprogram som lagts fram av medlemsstaterna godkänns.
Jag vill upprepa att en av våra främsta prioriteringar är att säkra tillräcklig finansiering för Natura 2000, och därför värderar jag särskilt parlamentets stöd på denna punkt.
Den viktigaste frågan för kvällens debatt är dock hur programmet ska genomföras. Enligt den gemensamma ståndpunkten ska 80 procent av finansieringen för Life+ ställas till medlemsstaternas förfogande. Jag ser parlamentets preferens för ett bibehållande av den centrala förvaltningen av programmet som ett tecken på dess förtroende för kommissionen. Som jag betonade tidigare kräver detta alternativ emellertid större mänskliga resurser.
Den metod som föreslås i den gemensamma ståndpunkten är därför att föredra. För det första är den förenlig med subsidiaritetsprincipen och ger största möjliga flexibilitet för att tillgodose medlemsstaternas varierande behov. För det andra innebär den att alla länder garanteras en minimiandel av finansieringen. Inom det befintliga Life III-systemet blir de ofta utan pengar. För det tredje är det en öppen och kontrollerad metod som innebär att mervärdet för EU säkras.
Som ni vet utgör den delegerade förvaltningen kärnan i kommissionens förslag. Medlemsstaterna förlitar sig på den och deras programförslag är redan under utarbetande. Kommissionen kan därför inte godta de ändringsförslag som innebär att alla hänvisningar till delegerad förvaltning utgår.
De informella mötena mellan parlamentet, rådet och kommissionen efter omröstningen i utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet den 14 september ledde tyvärr inte till att vi kunde ta några större steg mot enighet när det gäller den delegerade förvaltningen. Trots våra meningsskiljaktigheter stöder vi dock alla Life+ och hoppas att det kan träda i kraft så snart som möjligt, så att medlen kan fördelas och programmens genomförande inte försenas.
Medlemsstaterna har mer än två miljarder euro för Life+. Vi måste hitta en lösning så att pengarna kan fördelas så snabbt som möjligt, även om detta innebär kompromisser från alla sidor. Vi måste därför fortsätta att samarbeta och finna praktiska lösningar, särskilt när det gäller metoden för genomförandet av Life+. Inom dessa ramar kommer vi att göra allt som står i vår makt för att få till stånd en kompromiss mellan rådet och parlamentet, och vi kommer att medla för att underlätta en överenskommelse.
Péter Olajos
för PPE-DE-gruppen. - (HU) Inom ramen för Life III, som pågår sedan 2000, har vi lagt mer än 950 miljoner euro på olika miljöskyddsprogram för ett framgångsrikt genomförande av oräkneliga lokala, regionala och gränsöverskridande projekt. Och ännu viktigare, just dessa projekt har fört EU mycket närmare vanligt folk och bidrar mest direkt till att förbättra levnadsförhållandena för EU:s medborgare. Detta är väsentliga överväganden vid en tidpunkt när EU:s popularitet ligger på en rekordlåg nivå.
Situationen för Life+, och för Natura 2000 inom ramen för detta, ger anledning till oro och väcker minst två viktiga frågor. För det första står det redan klart att inget beslut kommer att fattas om det nya programmet inom den närmaste tiden, och vi kommer därför inte att kunna inleda miljöskyddsprogrammen i januari nästa år som planerat. Det är enligt min mening ett allvarligt problem. Jag föreslår därför att vi tillämpar den lösning som valdes 2004, när Life III, som då skulle löpa ut, genom en förordning från Europaparlamentet och rådet förlängdes med ytterligare två år och gavs en tilläggsbudget på 317 miljoner euro.
Jag föreslår att vi nu fattar ett beslut som innebär att Life-programmet, som löper ut 2006, fortsätter att gälla tills den nya förordningen antagits. Det andra problematiska området är rådets förslag att delegera 80 procent av medlen till medlemsstaternas förvaltning. Detta strider enligt min mening mot den logik och den praxis som följts hittills, nämligen att miljöskyddets gränsöverskridande karaktär kräver ett överstatligt förhållningssätt.
Av detta skäl kan jag för egen del bara stödja förslag som går ut på att en större del av befogenheterna för att besluta om de tillgängliga medlen blir kvar hos kommissionen och parlamentet än vad som är fallet i det aktuella förslaget.
Anne Ferreira
för PSE-gruppen. - (FR) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! För det första vill jag framföra Marie-Noëlle Lienemanns uppriktiga ursäkt för att hon inte kan närvara i kväll; ni är ju alla medvetna om hennes engagemang för denna fråga. Jag kommer dock att tala i hennes ställe med samma glädje och övertygelse.
Låt mig påminna er om vår grupps stöd för Marie Anne Isler Béguins betänkande och gratulera henne till den överenskommelse som våra politiska grupper nått om en ambitiös strategi för att konsolidera det enda direkta finansiella instrumentet för EU:s miljöpolitik. Det bör också framhållas att de ytterligare budgetanslagen för Life är parlamentets förtjänst, även om de ligger långt under våra ursprungliga mål. I dag är det på nytt parlamentsledamöter som kräver ökade resurser till stöd för genomförandet av direktivet om Natura 2000. Den insats som gjorts är utan tvekan otillräcklig men har kommit till stånd inom den snäva finansieringsram som vi har att rätta oss efter.
Våra meningsskiljaktigheter i frågan i dagsläget gäller den metod som har valts för att finansiera verksamheten. Life är ett föredömligt EU-instrument. Det har visat vad det går för, och vi kan inte godta att denna politik som planerat återförs till nationell nivå och att förvaltningen av 80 procent av budgeten delegeras till medlemsstaterna. EU får inte nöja sig med att dela ut pengar utan måste stå för styrningen av miljöpolitiken. Vid en tidpunkt när EU-tanken måste värnas är det, med tanke på att detta är en politik som EU-medborgarna i hög grad stöder, oacceptabelt att underminera EU:s styrka på det här sättet. Vår trovärdighet i européernas ögon står på spel efter de uttalanden som gjorts om den framtida strategin för hållbar utveckling.
Life måste dessutom bibehålla sin ställning som föredöme, som har sin grund i valet av innovativa och reproducerbara projekt. Det står klart att vi måste garantera medlemsstaterna den finansieringsnivå de förväntar sig, samtidigt som vi kräver att valet av projekt styrs av en dubbel logik som innefattar både en europeisk dimension och meningsfull miljöpraxis.
Vår grupp stöder Jutta Haugs ändringsförslag enligt vilket kommissionen ska garantera fortsatt finansiering för pågående program. Vi kan nämligen inte godta att icke-statliga organisationer och andra parter som berörs av Life skulle straffas.
Frédérique Ries
Herr talman! För ett år sedan beklagade vi djupt, i likhet med vår föredragande Marie Anne Isler Béguin, denna veritabla gåva från kommissionen. Jag talar om ett ämne om vilket mycket redan sagts: delegeringen av miljöpolitiken till medlemsstaterna, som ska förvalta upp till 80 procent av budgeten för Life+. I detta avseende beklagar jag i likhet med föredraganden att det finländska ordförandeskapet under våra informella diskussioner inte uttryckte någon tydlig avsikt att tillgodose allmänhetens önskemål om en bättre miljö och livskvalitet.
Det står klart att denna institutionella oenighet måste lösas, och under tiden måste givetvis principen om fortsatt finansiering av EU:s miljöpolitik gälla. Detta är syftet med ändringsförslag 32. I likhet med mina kolleger i parlamentet ifrågasätter jag därför denna blankocheck som medlemsstaterna serveras. Varför ska det som EU, trots den brist på resurser som redan nämnts, gör så bra återföras till nationell nivå, nämligen skyddet av den biologiska mångfalden och av sällsynta arter?
Jag vill peka på några av de framgångar som har nåtts när det gäller natur, miljö och tredjeländer sedan Life inrättades 1992. I mitt eget land, Belgien, har inte mindre än 120 projekt för skydd av den biologiska mångfalden delfinansierats av EU. Tack vare Life och den välfungerande övergripande verksamheten inom Natura 2000 klassificeras 20 procent av det belgiska territoriet nu som särskilt naturskyddsområde.
Vidare presenterade kommissionen i torsdags 75 miljöprojekt som kommer att få stöd från EU - stöd på sammanlagt 136 miljoner euro tack vare Life-programmet. För att återgå till Belgien gläder det mig att återställandet av Hautes Fagnes-platån, som sträcker sig över mer än 4 500 hektar i de vackra Ardennerna, är ett av de projekt som har godkänts.
Ska vi se detta som ett gott tecken? Jag hoppas det, för genom att försvara Europas miljöintressen säkrar vi också kommande generationers hälsa och välbefinnande. Jag är dessutom övertygad om att EU, som jag understrukit, har allt att vinna på att engagera sig helhjärtat i kampen för att bevara naturen och den biologiska mångfalden.
Avslutningsvis vill jag säga att detta är en kamp som genom hela debatten har gått tvärs över politiska skiljelinjer; det har sagts förut och är viktigt att betona. Det bästa beviset på detta i dag är allas vår starka uppslutning kring vår föredragande, som jag återigen vill tacka och gratulera.
Margrete Auken
Herr talman! Jag vill tacka Karl-Heinz Florenz för hans fråga. Förra året var jag föredragande för parlamentets betänkande om finansieringen av Natura 2000. I det betänkandet uttryckte vi farhågor om medlemsstaternas och kommissionens vilja att ta denna fråga på allvar. I de stora sammanhangen är det många som talar sig varma för naturskyddet. Tänk bara på de högtidliga löftena från stats- och regeringscheferna i Göteborg 2001 om att Natura 2000 skulle genomföras. Ändå var allt glömt när sedan budgeten skulle antas, och den separata budgetrubriken för Natura 2000 avslogs utan vidare. Nu blir det intressant att se om man minns dessa löften när jordbrukslobbyn återigen försöker se till att alla bidrag, inklusive de från landsbygdsutvecklingsfonderna, ska gå till storskaligt jordbruk och till industrin. Kommissionen måste vara striktare på det här området. Den slapphet och bristande tillsyn som rått hittills håller på att få katastrofala konsekvenser, först och främst för naturen men även för EU:s rykte, som många av mina parlamentskolleger påpekat i dag. Natur- och miljöskyddet är för många en av de centrala vinsterna med EU. Vi politiker har, när vi tvingats försvara och förklara behovet av europeiskt samarbete, ständigt hänvisat till vad EU kan göra på detta område. I dag upplever dock många att det finns en likgiltig inställning från EU:s sida till de värden som inte snabbt kan omsättas i pengar.
Snabba åtgärder måste vidtas om vårt goda rykte ska kunna räddas. Kommissionen bör som en förutsättning för utbetalning av framför allt medel från landsbygdsutvecklingsfonderna kräva att medlemsstaterna lägger fram planer och avsätter tillräckliga resurser för Natura 2000. Kommissionen bör också påminna jordbrukssektorn om att landbygdsutvecklingsfonderna inte är jordbrukarnas egna pengar. Natura 2000 måste få sin del, och detta utan någon kompensation till jordbruket. Jordbruket bör ta sin del av ansvaret för naturens hälsa och mångfald. Detta skulle gynna alla på landsbygden. Det finns fantastiska möjligheter att tjäna pengar på utvecklingen av Natura 2000. Vi vet till exempel att omkring en kvarts miljon människor arbetar med naturskydd, och inom turistsektorn finns ännu större potential.
Dimitrios Papadimoulis
Herr talman! Jag vill tacka föredraganden för hennes utmärkta betänkande och hennes starka ståndpunkt när det gäller kraven från utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet i anslutning till Life+.
En avgörande fråga är att säkra tillräckliga resurser för Natura 2000-programmet. Jag stöder därför helhjärtat kravet på ytterligare 50 miljarder euro till budgeten för Life+. Om vi bara gör en randanmärkning om de 50 miljonerna med endast ett politiskt åtagande, som rådet vill, kommer vi inte att ha någon tydlig garanti.
Jag stöder också miljöutskottets krav på att 55 procent av budgeten för Life+ ska anslås för natur och biologisk mångfald, som är frågor av avgörande betydelse för att EU:s mål på området ska kunna nås. För de ytterligare 100 miljoner euro som man enats om inom finansieringsramen bör under alla omständigheter åtaganden göras till mer än de 40 procent som rådet föreslagit. Om andelen ligger kvar på 40 procent kommer detta i princip att innebära att finansieringen för biologisk mångfald minskar i förhållande till den föregående finansieringsramen, och det är oacceptabelt.
Slutligen instämmer jag i föredragandens reaktion på kommissionens förslag att låta medlemsstaterna få 80 procent av medlen och därigenom ge dem en blankocheck. Medlen för Life+ ska inte användas för att fylla medlemsstaternas ekonomiska luckor utan för att främja gemensamma europeiska program.
Herr kommissionsledamot! Ni vet mycket väl att det i vårt hemland ofta händer att pengar går till löner i stället för till skyddet av Natura 2000-nätet. Vi vill ha en stark EU-politik. Alla här i Europaparlamentet vill att EU ska göra mer för miljöskyddet. Om kommissionen vill samma sak, varför vill den då inte stå för det inför rådet?
Kathy Sinnott
för IND/DEM-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag är benägen att stödja att Life till 80 procent förvaltas av medlemsstaterna. Detta skulle garantera en mycket bättre och mer rättvis spridning av medlen över hela EU och i alla de många olika miljötyperna inom EU. Det skulle tillföra förfarandet vid projekturvalet mer lokal kunskap och göra det lättare att skapa en medvetenhet hos allmänheten.
Som irländsk ledamot av Europaparlamentet är jag tveksam bara på en punkt: Jag anser att den andra halvan av den andra pelaren i Life - genomförandet av befintlig miljöpolitik - är av avgörande betydelse. Detta är en prioritering eftersom det inte är någon mening med att finansiera nya politiska insatser och projekt när vi inte har lärt oss att genomföra de standarder som vi redan har ålagt oss själva att följa. Uppriktigt sagt är detta ett problem i mitt hemland när det gäller industrin. Min medlemsstats miljöskyddsmyndighet förefaller mycket motvillig när det gäller att tvinga industrin till samma efterlevnad som allmänheten.
Även om jag vill stödja förvaltningen av Life+ på medlemsstatsnivå vill jag ändå gärna se en rimligt hög granskningsnivå för att garantera att de projekt som väljs ut prioriterar insatser för att förbättra industrins efterlevnad av EU:s miljölagstiftning.
Ryszard Czarnecki
(PL) Herr talman! Ett antal ändringsförslag lades fram i samband med första behandlingen av förordningen om Life+. Vi var eniga om att detta finansiella instrument inte uppfyller förväntningarna på miljöskyddsområdet. Den största svårigheten gällde begränsningen av de ekonomiska resurserna för genomförandet av alla strategier på detta område. De finansiella överenskommelserna med rådet och kommissionen överfördes inte till miljöskyddsbudgeten för de kommande sju åren.
Enligt min mening är skillnaden i förhållningssätt mellan Kathy Sinnott och de flesta andra ledamöter ganska abstrakt. Det skulle ge mig mycket bättre samvete att rösta för detta betänkande i vetskap om att de resurser de olika länderna tilldelas kommer att gå till miljöprojekt. Problemet är att medlen går till personal och inte till miljöprojekt. Jag menar att det är skälet till att vi faktiskt måste ingripa på något sätt.
Avslutningsvis vill jag som en sidoreplik säga att miljön skulle kunna tjäna som en verklig gemensam referenspunkt för många medborgare i EU:s medlemsstater, i ett skede som präglas av en kris i fråga om synen på det framtida Europa och av stor skepsis mot EU-institutionerna.
Françoise Grossetête
(FR) Herr kommissionsledamot! Under första behandlingen gällde vårt budskap de begränsade medel som anslagits för Life+. I dag vill Europaparlamentet sända ett tydligt budskap till rådet och kommissionen. Vi kan under inga omständigheter godta att 80 procent av anslagen för Life+ delegeras till medlemsstaterna för förvaltning av nationella myndigheter. Varför är då detta oacceptabelt? Jo, för att miljöpolitiken är en av de delar av EU-politiken som har högst anseende hos européerna och ses som ett av de områden där öppenheten är störst. Man undrar varför i hela världen kommissionen vill avstå från detta tillfälle att visa folk hur EU-politiken direkt påverkar deras vardagsliv. Detta är helt orimligt, särskilt vid en tidpunkt när vi kritiseras för bristande kommunikation med medborgarna.
Life+ är ett oundgängligt finansiellt instrument för hela vår miljöpolitik. Ändå råder en sådan inkonsekvens. Vid sammanträde efter sammanträde röstar vi för tydliga miljöåtaganden inom den hållbara utvecklingens ramar, samtidigt som vi låter Life+ förslösas. Inte heller på denna punkt är vi eniga med rådet. Att överlåta ansvaret för 80 procent av finansieringen till medlemsstaterna innebär att vi riskerar att inte kunna fullgöra alla våra åtaganden och att få se dessa resurser gå till annat än de ursprungligen var avsedda för.
Visst, vi stöder alla Life+, men inte i den form som ni föreslår. Vi måste behålla en centraliserad modell som förvaltas av kommissionen, där projekt väljs ut på grundval av sina förtjänster och det mervärde de kommer att ge. Som ni vet kommer vår miljöpolitik i annat fall att bli urvattnad. Ett återförande till nationell nivå är inte rätta lösningen. Dessa resurser får inte gå till tjänstemannalöner, utan de måste användas för att starta och finansiera projekt.
Evangelia Tzampazi
(EL) Herr talman, herr kommissionsledamot! Nationaliseringen av Life strider i grunden mot tillämpningen av detta miljöverktyg så här långt.
Förslaget om att delegera förvaltningen av 80 procent av den onekligen otillräckliga budgeten för Life+ till medlemsstaterna skulle innebära att hela det europeiska mervärdet skulle gå förlorat och, viktigast av allt, att medlemsstaterna skulle få oinskränkt fullmakt att, eventuellt, förverkliga nationella mål. Vi kräver därför en effektiv och öppen förvaltning under Europeiska kommissionens kontroll av dessa betydelsefulla program med europeiskt mervärde.
Slutligen anser jag att det, om ingen överenskommelse kan nås, är särskilt viktigt att vi stöder det gemensamma förslaget, som kommer att kunna ligga till grund för finansiering av den verksamhet som måste genomföras inom ramen för programmet från och med 2007 och framåt.
Jag vill gratulera Marie Anne Isler Béguin till hennes utomordentliga betänkande.
Mojca Drčar Murko
(EN) Herr talman! Jag håller med föredraganden Isler Béguin om att parlamentet vid första behandlingen på ett betydande sätt förbättrade kommissionens förslag om Life+, särskilt i fråga om den summa som skulle ingå för att finansiera Natura 2000. Därför välkomnar jag ändringsförslag 18 där summan 100 miljoner euro, som beslutades under förhandlingarna om budgetramen, upprepas.
Det finns dock vissa skäl som gör att jag inte känner någon entusiasm för ändringsförslag 10, där den mycket viktiga andra punkten i artikel 6 i rådets gemensamma ståndpunkt tas bort för de nya medlemsstaterna. Jag befarar att en centraliserad tilldelning av medel helt och hållet genom projekten gynnar de gamla medlemsstaterna som är mer förtrogna med förfarandena. Det är allmänt känt att institutionerna i de nya medlemsstaterna ännu inte är tillräckligt förberedda för att kunna konkurrera med de gamla medlemsstaternas projekt på jämbördig fot. Kommissionens förslag att 80 procent av medlen ska tilldelas medlemsstaterna avhjälper denna objektiva nackdel i början, och detaljerade urvalskriterier bör garantera att finansieringen får ett europeiskt mervärde. Om man ser det ur denna synvinkel betraktar jag det inte som åternationalisering. När det gäller genomförandet har jag inga invändningar mot rådets lösning av problemet.
Richard Seeber
(DE) Herr talman, herr kommissionsledamot! Ni har nu tillräckligt många gånger hört sägas att vi alla motsätter oss att detta EU-program återförs till medlemsstaterna. Det bör förbli europeiskt.
Här i kammaren talar vi om miljöprogram och deras finansiering, men vi bör noga tänka över hur detta sker. Det kan inte godtas att livsmiljöprogrammet eller fågeldirektivet i medlemsstaterna utnyttjas för att göra saker som faktiskt strider mot parlamentets syn på saker och ting. Miljöpolitiken måste hanteras med hänsyn till sitt verkliga värde, men det är inte meningen att grodor ska få mer skydd än människor, och en av kommissionens uppgifter är att upprätthålla rimliga proportioner i detta avseende.
Det viktiga är att vi här i parlamentet samarbetar med er i kommissionen när det gäller att genomföra program som ger ett europeiskt mervärde. Det får inte bara handla om en överföring av medel, dvs. att ge medlemsstaterna deras pengar tillbaka och låta dem avgöra vad de ska användas till. Inte heller är det godtagbart att dessa medel används för att finansiera icke-statliga organisationer vars bakgrund och förbindelser vi inte känner till. I stället måste vi se till att EU-skattebetalarnas pengar används på rätt sätt.
Karin Scheele
(DE) Herr talman! Det framgår återigen av andra behandlingen av det finansiella instrumentet för miljön att budgetramen för perioden 2007-2013 inte ger EU tillräckliga möjligheter att fylla sin funktion på miljöområdet och många andra områden för den delen.
Vårt besvärliga finansiella läge gör att det är viktigt att vi i morgon stöder vår föredragande med en stor majoritet. Kommissionen kanske antyder att den är villig att kompromissa, men vi vet att förhandlingarna kommer att bli oerhört tuffa, för de ändringsförslag som kommissionen i kväll förklarat sig oförmögen att godta utgör själva kärnan i parlamentets ståndpunkt.
Som redan har sagts skulle ett återförande av detta program till medlemsstaterna äventyra EU:s miljöpolitik och dess europeiska mervärde. Jag stöder därför alla föredragandens ändringsförslag om att stryka denna punkt, eftersom det skulle innebära ett stort steg i rätt riktning.
Alfonso Andria
(IT) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Föredragandens målmedvetna arbete gav avsevärda resultat redan vid första behandlingen. De resurser som avsatts för Life+ för perioden 2007-2013 är dock inte tillräckliga för att möta de miljömässiga utmaningarna under kommande år, och vi riskerar därför att äventyra de positiva resultat som uppnåtts hittills. Det är därför särskilt viktigt att stödja föredragandens ändringsförslag 3, så att tillräcklig finansiering garanteras, åtminstone efter översynen av finansieringsramen 2008-2009 för att anpassa Life till de ändringar som krävs och säkra delfinansiering från gemenskapen på hög nivå.
Vidare vill jag framhålla betydelsen av vart EU:s medel för miljön går, så att de inte används för att minska medlemsstaternas budgetunderskott - det har ju många gånger påpekats att de ofta används för löner till statstjänstemän - utan för att genomföra EU-projekt som innebär att strategin för hållbar utveckling från Göteborg omsätts i praktiken.
Slutligen gläder det mig att frågan om energieffektivitet ges större uppmärksamhet i det nya Life+, med ekonomiskt stöd till ny teknik, och jag håller med föredraganden om vikten av att det civila samhället i större utsträckning blir delaktigt i utvecklingsfasen för både fleråriga program och nationella årliga program.
Stavros Dimas
ledamot av kommissionen. (EN) Herr talman! Jag vill tacka ledamöterna för deras mycket positiva bidrag och för erkännandet att det ursprungliga förslaget - antaget av kommissionen i september 2004 med parlamentets hjälp - har förbättrats betydligt. Vad vi måste sträva efter är en balanserad lösning. I detta avseende kommer jag att försöka underlätta en överenskommelse mellan rådet och parlamentet.
När det gäller ändringsförslagen känner jag till de 31 ändringsförslag som har lagts fram av utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet och ytterligare ett ändringsförslag som har lagts fram sedan förra veckan. I likhet med vad som hände i budgetdebatten blir jag genom det sena ändringsförslaget uppmuntrad i min tro att parlamentet vill hjälpa till att finna en lösning på det problem med avbrott i finansieringen som det sena antagandet av Life+ kommer att leda till. Samtidigt som budgetfrågan i sista hand kommer att lösas av budgetmyndigheten kommer kommissionen att göra allt den kan för att underlätta en överenskommelse som med ert stöd kommer att förse generaldirektoratet för miljö med medel under hela 2007.
När jag nu övergår till de 31 ändringsförslagen för Life+ kommer jag att dela in dem i fyra skilda avsnitt. För det första: när det gäller metoden för överlämnande av medel kan kommissionen inte acceptera den grupp ändringsförslag där man motsätter sig en delegerad förvaltning av programmen.
För det andra: när det gäller tilldelning av medel, budgeten, öronmärkning och så vidare har parlamentet lagt fram ett ändringsförslag vars syfte är att ge Life+-instrumentet hela 100 miljoner euro extra. Om parlamentet och rådet var överens om att tilldela Life+-programmet denna summa skulle jag välkomna möjligheten till en utvidgning av programmet. Parlamentet kräver också att minst 55 procent av Life+-medlen ska anslås till natur och biologisk mångfald. Kommissionen kan inte acceptera detta ändringsförslag eftersom det skulle minska den flexibilitet som åtskilliga medlemsstater behöver för att kunna ta itu med andra akuta miljöproblem. De 40 procenten i den gemensamma ståndpunkten är ett minimum, och ingenting hindrar medlemsstaterna från att använda dubbelt så mycket till natur och biologisk mångfald om de önskar det och kan motivera det.
För det tredje: när det gäller kommittologifrågor torde det i princip vara möjligt att acceptera de ändringsförslag där det krävs större delaktighet och granskning från parlamentets sida under de olika skeden då regleringsförfarandet planeras och införs.
Till sist: när det gäller en serie ändringsförslag där det krävs förtydliganden, större insyn och så vidare i sådana frågor som till exempel tillämpningen av Århuskonventionen, gränsöverskridande projekt, specifikt åberopande av klimatförändringens inverkan på den biologiska mångfalden, kommissionens roll för att stödja integration och så vidare är det min uppfattning att dessa ändringsförslag i princip skulle kunna accepteras av kommissionen sedan vissa formuleringar ändrats.
Jag vill upprepa vad jag sa tidigare, nämligen att vi bör fortsätta att samarbeta för att finna praktiska lösningar, särskilt när det gäller sättet att genomföra Life+. Dessutom måste vi tillsammans lösa problemet med avbrottet i finansieringen 2007. Parlamentets välvilja i detta avseende är uppmuntrande för mig.
Vi behöver ett finansiellt instrument för miljön för att kunna använda vår budget på 2 miljarder euro. Jag är därför villig att hjälpa till att finna en praktisk kompromiss mellan rådet och parlamentet i dessa frågor och jag är villig att hjälpa till att underlätta en sådan överenskommelse.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på tisdag kl. 12.00.
