Finansiering av andra åtgärder än offentligt utvecklingsbistånd i länder som faller under förordning (EG) 1905/2006 (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Thijs Berman, för utskottet för utveckling, om finansiering av andra åtgärder än offentligt utvecklingsbistånd i länder som faller under förordning (EG) nr 1905/2006.
Thijs Berman
Jag är också glad att Nirj Deva har satt sig, eftersom Benita Ferrero-Waldner nu kommer att kunna höra mig, vilket är en stor lättnad.
Denna bitande hårda kris av aldrig tidigare skådad dimension innebär nya katastrofer för utvecklingsländerna. Krisen leder till minskade råvarupriser, färre investeringar, minskade handelskrediter och mindre pengar som skickas hem av invandrare. Samtidigt faller alla de rika ländernas BNP snabbt, vilket innebär att budgeten för utvecklingssamarbete också minskar eftersom den är 0,7 procent av BNP. Det är åtminstone vad den borde vara, men de flesta länderna lever inte upp till sina löften.
Det är i detta sammanhang som diskussionen om det nya politiska instrumentet hålls. Om spanska studenter får stipendium för att studera i Latinamerika några månader, eller vice versa, är ett utbytet värdefullt, nödvändigt och eftersträvansvärt, men ett sådant projekt kan inte finansieras uteslutande med medel som är avsatta för fattigdomsbekämpning. Även om EU-finansiering inom området ska välkomnas är detta inte fattigdomsbekämpning. Det är frustrerande att behöva stryka den här typen av projekt bara för att det inte finns någon laglig grund för att ge dem stöd.
Därför har vi försökt hitta ett enkelt instrument som EU kan använda för att genomföra sin politik i utvecklingsländer som strängt taget inte omfattas av ramen för fattigdomsbekämpning. Vi måste hitta en finansieringskälla och en rättslig grund som inte faller under utvecklingspolitiken. Den rättsliga grunden kan inte vara artikel 179 i Nicefördraget, eftersom det är just den rättsliga grunden för utvecklingspolitiken som vi vill undvika här.
EU:s egna intressen - studieresor för europeiska studenter - får inte finansieras under artikel 179. Dessutom måste EU uppfylla de kriterier som lagen föreskriver i fråga om utvecklingssamarbete när utvecklingsmedel används, nämligen att de ska användas för att bekämpa fattigdomen.
Med lite kreativitet kan man hitta andra källor. Att utöka tillämpningsområdet för instrumentet för samarbete med industriländer är en möjlighet som utskottet för utrikesfrågor har föreslagit och som också stöds av mitt eget utskott. En annan tänkbar lösning är en kombination av artiklarna 150, 151 och 170 om utbildning, kultur och forskning. Med en sådan kombinerad rättslig grund skulle Europaparlamentet behålla fullständigt medbestämmande om instrumentet, och pengarna - i nuläget omkring 13 miljoner euro - skulle varken tas ur utvecklingspolitikens eller utrikespolitikens kassa.
Som föredragande - och jag vet att jag har utskottet för utveckling med mig - kan jag inte godta artikel 179 som rättslig grund. Om den skulle användas blir det nya instrumentet ineffektivt, eftersom dess hela syfte är att förhindra att utvecklingsmedel används till andra ändamål. Den rättsliga grunden för instrumentet bör därför inte vara sådan att det kan bli obligatoriskt.
Jag ber därför gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater återkalla sitt ändringsförslag så fort som möjligt. Det går helt emot vår gemensamma strävan att skydda budgeten för utvecklingsverksamhet även under den ekonomiska krisen.
Benita Ferrero-Waldner
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Först av allt vill jag bekräfta det åtagande jag gjorde på kommissionens vägnar att utföra halvtidsöversynen av finansieringsinstrumenten under 2009. Åtagandet gjordes som ett svar på parlamentets krav under slutförhandlingarna om instrumenten.
Översynen kommer att få formen av ett meddelande, åtföljt av förslag till rättsakt när så är lämpligt. Meddelandet planeras att antas i april 2009 och ingår i kommissionens lagstiftningsprogram.
Översynen avser genomförandet av instrumenten. Den bör skiljas från den andra halvtidsöversynen som görs nu, även den planerad i förordningarna, gällande programplaneringsdokument och strategidokument för 2011-2013. Den nya programplaneringen kommer att medföra en rad demokratiska kontroller i samband med den första programplaneringen för 2007-2010.
Dessa två översyner skiljer sig åt, men de kompletterar varandra. Det är viktigt att åtgärda problem som är kopplade till instrumenten innan den nya programplaneringsperioden påbörjas. Översynen av strategi och programplanering kommer att äga rum under 2009, så att den är klar till parlamentets demokratiska kontroll 2010.
Angående finansieringsinstrumentet för utvecklingssamarbete (DCI), har våra inledande reflektioner bekräftat ett problem som kommer att vara centralt i översynen: luckan i lagstiftningen vad gäller annan verksamhet än offentligt utvecklingsbistånd (ODA) i länder som omfattas av DCI.
Vilken typ av verksamhet är det fråga om? Det varierar, men de pågående fyra förberedande åtgärder som parlamentet har tagit initiativ till ger en bra bild av vad det handlar om: samarbete med medelinkomstländer i Asien och Latinamerika som inte omfattas av DCI samt näringslivsutbyte och vetenskapligt utbyte med Kina och Indien.
När det gäller denna typ av verksamhet håller vi med om att det behövs en lagstiftning som omfattar åtgärder som främjar EU-frågor i DCI-länder. Detta skulle kunna göras genom ett nytt rättsligt instrument eller genom ändringar i förordningen om finansieringsinstrument för samarbete med industriländer.
När vi förberedde instrumenten för yttre förbindelser 2006 gick vi med på att dessa även skulle omfatta den yttre dimensionen av vår inre politik. Vi gick med på att det kunde göras enligt den rättsliga grunden för yttre åtgärder. Detta var en betydlig förenkling jämfört med tidigare situation.
Det kommer att bli svårt för kommissionen att använda sig av det tillvägagångssättet. Vi anser att den rättsliga grunden måste spegla instrumentets syften och innehåll. Vi är medvetna om problemet med annan verksamhet än ODA-verksamhet. På grund av dess natur klassificeras inte sådan verksamhet som utvecklingsbistånd. Förslag som innehåller endast sådan verksamhet kan därför inte räknas som utvecklingssamarbete, enligt artikel 179, som ni tog upp.
Med tanke på att vi vill omfatta den ODA-verksamhet som vi känner till är förmodligen artikel 181a i EG-fördraget den bäst lämpade rättsliga grunden, eftersom den omfattar ekonomiskt, finansiellt och tekniskt samarbete. Kommissionen kommer att noga överväga frågan mot bakgrund av parlamentets ståndpunkt, innan vi kommer med några förslag. Det skulle vara till stor hjälp att ha parlamentets ståndpunkt, så att vi kan färdigställa förslagen före valet, som vi utlovat.
Avslutningsvis kan jag konstatera att man i betänkandet efterlyser ökade resurser. Det måste vi undersöka. Ni är medvetna om att budgetrubrik 4 i budgetramen är mycket ansträngd. Tillväxtländerna befinner sig i en övergångsfas och kanske borde den nuvarande biståndsramen följa den övergången, genom att man gradvis skiftar dess inriktning från utveckling till annan verksamhet än ODA-verksamhet. Vi kommer att undersöka detta när vi genomför översynen.
Detta är kommissionens inledande synpunkter på det betänkande som vi diskuterar i dag. Vi ser det som en god utgångspunkt för vårt gemensamma arbete, och jag ser fram emot ta del av ledamöternas åsikter.
Vicente Miguel Garcés Ramón
Herr talman! Budgetutskottet anser att det är av yttersta vikt att varje budgetinstrument är klart och tydligt avdelat. Det mest realistiska alternativet förefaller därför vara att inrätta ett nytt finansieringsinstrument för andra åtgärder än offentligt utvecklingsbistånd i länder som faller under förordningen.
Från budgetsynpunkt verkar utvecklingsutskottets finansieringsförslag inte lämpligt, eftersom pengarna inte finns och dessa poster inte har några medel tilldelade på flerårig basis. Det finns finansiering för 2009, men inte längre än så.
Med tanke på att finansieringen av detta nya samarbetsinstrument måste vara kompatibelt med budgetramen 2007-2013 är det i varje fall viktigt att påpeka att halvtidsöversynen av budgetramen kan spela en roll här. Den bör göra det möjligt att justera taken för de olika rubrikerna.
Nirj Deva
för PPE-DE-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag välkomnar varmt kommissionsledamot Ferrero-Waldners uttalande, och jag ber min politiska grupp att dra tillbaka sitt ändringsförslag så att betänkandet kan antas. Annars befinner jag mig i en ganska besvärlig situation, men i denna fråga är jag tvungen att stödja den socialistiska föredraganden.
Jag måste säga att syftet med utvecklingsinstrument är utveckling. Men om man granskar utvecklingsinstrumentet, särskilt artikel 179, ser man att ODA-instrumentet trots alla restriktioner omfattar främjande av museum, bibliotek, humaniora, musik i skolor, sportcentrer och arenor - allt detta räknas som ODA. Men det omfattar givetvis inte kostnader för konsertturnéer eller idrottsmäns resor. Kulturprogram i utvecklingsländer, vars främsta syfte är att främja givarens kulturella värden, utgör inte ODA. Det utesluter militärt stöd, men inte fredsbevarande. Det omfattar en rad olika verksamheter, däribland civilt polisarbete för att i tillräcklig utsträckning kunna utbilda poliser, demobilisera soldater, övervaka val, röja minor och landminor - allt detta räknas som ODA.
I parlamentet ägnar vi oss åt hårklyveri, när merparten av arbetet faktiskt omfattas av ODA-instrumentet. Jag välkomnar därför kommissionsledamot Ferrero-Waldners uttalande att man genom artikel 181a kan söka resurser för att göra det som en del av mina kolleger hoppas göra.
Ana Maria Gomes
för PSE-gruppen. - (EN) Herr talman! Det är oerhört viktig att åtgärda luckan i den gällande lagstiftningen när det gäller finansiering av andra åtgärder än ODA-åtgärder i länder som omfattas av DCI. I förslaget om ett instrument som åtgärdar denna lucka måste man bibehålla DCI som ett instrument för ODA och tillåta en tydlig åtskillnad på anslag till rent ODA-utvecklingssamarbete och anslag till andra typer av utvecklingssamarbete med utvecklingsländer. Åtskillnaden är ett viktigt politiskt budskap och skulle synliggöra EU:s politik för utvecklingssamarbete på att bra sätt.
Det nya eller reviderade instrumentet bör även kunna omfatta en lång rad åtgärder som inte följer riktlinjerna från OECD:s biståndskommitté (DAC), men som är väsentliga för EU:s samarbete med utvecklingsländer, som till exempel utvecklingen av Akkas gasfält i Irak eller flygsäkerhetssamarbete med Indien. Därför är jag inte helt överens om den restriktiva rättsliga grund som föreslås. Jag stödjer helt kommissionsledamot Ferrero-Waldner i att artikel 181a kanske är lämpligare som rättslig grund, för med den skulle de typer av arbete som jag lyfter fram omfattas. Jag är dock inte övertygad om att alternativet i PPE-DE-gruppens ändringsförslag, som vi ska rösta om i morgon, är det rätta.
Därför hoppas jag att vi under vägledning av föredraganden kan avsätta lite tid för en ordentlig diskussion om detta och överväga ett antagande av den bästa rättsliga grunden, nämligen den som föreslogs av kommissionsledamot Ferrero-Waldner.
Toomas Savi
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag vill tacka Thijs Berman för betänkandet. Det belyser en viktig aspekt av utvecklingsstödet som jag tycker att kommissionen borde överväga noga. Verksamheter som kulturella, vetenskapliga och ekonomiska utbytesprogram, kontakter medborgare emellan och politisk dialog omfattas tyvärr inte av gällande gemenskapslagstiftning, och det är bara några exempel.
Med diverse organs beskydd har EU inrättat många program och finansieringsinstrument, som alla omfattar endast vissa aspekter av de problem som utvecklingsländerna står inför. Jag anser att det krävs ett centralt EU-organ samt en omfattande och sammanhängande politik för att vårt arbete med att förbättra situationen i utvecklingsländerna ska göra någon märkbar skillnad.
Vi är alla överens om att syftet med EU:s politik för utvecklingssamarbete är att nå ut till så många behövande människor som möjligt, och ändå har vi valt en ganska olämplig väg till det målet. För närvarande är EU både institutionellt splittrat och rättsligt förhindrat när det gäller utvecklingsstöd. I detta mycket uppskattade betänkande tar man itu med följderna av de bristerna.
EU och dess medlemsstater har bidragit enormt till det offentliga utvecklingsbiståndet, vilket aldrig bör underskattas, men mycket återstår att göra för att effektivisera den institutionella ramen och anpassa lagstiftningen för utvecklingsstöd.
Michael Gahler
(DE) Herr talman! Ärligt talat blev jag lite överraskad av att Thijs Bermans betänkande redan var klart och att ett förslag lagts fram innan vi fått Gay Mitchells betänkande, det som ska bedöma erfarenheterna av finansieringsinstrumentet för utvecklingssamarbete (DCI).
Min kollega i Europaparlamentet har rätt i sak i sitt förslag. Med tanke på DCI:s utformning var luckan i lagstiftningen oundviklig. Jag ställer mig bakom slutsatsen att det behövs ett annat instrument för att sluta luckan när det gäller åtgärder inom det icke-officiella biståndet. Båda de alternativ som han föreslår i punkt 3 i betänkandet kan övervägas.
Jag vill dock göra det helt klart att även icke-officiella biståndsåtgärder är viktiga för ett lands utveckling. Det enda som ifrågasätts här är valet av rättslig grund. Som jag ser det är det föredraganden och hans utskott mot resten av världen i den här frågan. Utskottet för utveckling väljer en snäv tolkning av artikel 179 och måste därför använda sig av artiklar avsedda för inrikespolitiken som rättslig grund. Utskottet för utrikesfrågor, utskottet för rättsliga frågor, parlamentets rättstjänst, EG-domstolen, rådet och kommissionen har alla läst artikel 179 på ett annat sätt.
Därför har vi i gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater i dag beslutat att inte återkalla vårt förslag i morgon, utan att lägga fram ett förslag om att ändra den föreslagna rättsliga grunden. Vi kommer heller inte att stödja uppskjutningen eftersom vi är eniga om att det bara är den rättsliga grunden som är omstridd. Jag är därför övertygad om att vi kommer att få klarhet i detta i morgon.
Corina Creţu
(RO) Betänkandet av vår kollega Thijs Berman visar tydligt hur vi ska kunna åtgärda luckan i lagstiftningen beträffande finansiering av externa åtgärder som inte är brådskande och som inte faller under kategorin utvecklingsåtgärder enligt definitionen i finansieringsinstrumentet för utvecklingssamarbete.
Ur ett politiskt perspektiv är det viktigt att finansiera denna typ av åtgärder, eftersom det innebär att Europeiska unionen kan fortsätta samarbeta med länder och regioner som kommit förbi det första utvecklingsstadiet. Det är också mycket viktigt att medlen till dessa åtgärder inte tas från källor som är öronmärkta för utveckling, utan från andra budgetposter.
Syftet med det lagstiftningsförslag som efterfrågas i betänkandet är att uppmuntra utveckling och inte begränsa den genom att minska de medel som finns tillgängliga för utvecklingspolitiken till fördel för andra åtgärder. Därför måste vi kunna skilja mellan åtgärder som genomförs enligt finansieringsinstrumentet för utvecklingssamarbete och åtgärder som kan få stöd av det nya lagstiftningsförslag som ska övervägas när man bestämmer vilka medel som ska öronmärkas för att finansiera dem.
Mairead McGuinness
(EN) Herr talman! Först vill jag tacka föredraganden för betänkandet. Jag ställer mig bakom hans första kommentar om den ekonomiska krisen och hur den påverkar utvecklingsvärlden, och att vi inte når vårt mål på 0,7 procents stöd. Det är verkligen synd eftersom utvecklingsvärlden tar den hårdaste stöten när den utvecklade världen krymper.
Jag deltar i den här debatten eftersom jag var angelägen om att få höra diskussionen om rättsliga grunder. Det verkar som att det finns en bakomliggande rädsla för att budgeten ska spridas för glest. Låt oss kalla saker vi deras rätta namn. Låt mig citera en hjälporganisation som kontaktade mig i dag: "Vi stöder parlamentets begäran om ett finansieringsinstrument för verksamhet annan än ODA-verksamhet i utvecklingsländer, men vi anser att instrumentet måste byggas på en rättslig grund som är lämplig för de verksamheter som det ska finansiera. Det är uppenbarligen olämpligt att använda artikel 179 som rättslig grund för icke-utvecklingsrelaterad verksamhet, det skulle strida mot både EG-fördraget och gemenskapens regelverk. Det skulle även öppna för möjligheten att verksamhet annan än ODA-verksamhet i framtiden finansieras från budgetposter som är avsedda för verklig utvecklingsverksamhet. Vi hoppas verkligen att ändringsförslaget dras tillbaka.”
Jag är här i kväll som medlem i PPE-DE-gruppen för att lyssna på båda sidor i diskussionen, men också för att framföra en del av de viktiga ståndpunkter och farhågor som jag tar emot från människor som är engagerade inom området för utveckling.
Jag upprepar att om vi badade i pengar skulle vår rättsliga grund kanske inte vara något större problem. Problemet är att vi inte gör det. Det finns en oro bland de som är inblandande i utvecklingsarbetet att de pengar som finns kommer att spridas till alltför många verksamheter. Det återstår att övertyga mig.
Paul Rübig
(DE) Herr talman, fru kommissionsledamot Ferrero-Waldner, mina damer och herrar! Jag skulle vilja att vi diskuterar grunderna för överlevnad, snarare än de rättsliga grunderna. Små och medelstora företag spelar här en speciell roll. Kreditvärde är särskilt viktigt under en finansiell kris, så att de små och medelstora företagen fortfarande kan erhålla mikrokredit.
Jag vill särskilt betona att instrumenten för mikrokredit har visat sig vara mycket värdefulla världen över. Dessutom borde vi, speciellt inom ramen av WTO-rundan, som förhoppningsvis närmar sig sitt slutskede, fundera över hur vi ska kunna åstadkomma förenklade och relevanta handelsprocedurer för de drabbade familjerna inom området.
Välstånd skapas ju, trots allt, där någonting produceras och där människor kan leva av vad de själva producerar och försörja sina familjer. Om de utöver det lyckas sälja något, så är välståndet säkrat. Det är med detta i minnet som jag hoppas att utvecklingspolitiken ska ta rätt riktning.
Benita Ferrero-Waldner
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Efter att ha lyssnat till de olika inläggen är det tydligt att ledamöternas främsta angelägenhet är valet av rättslig grund.
I min inledning berättade jag i vilken riktning kommissionen vill gå, men jag kommer gladeligen ta upp era förslag också.
Vi vill ge det bästa utvecklingsbiståndet för alla länder, och det är vår styrande princip. Så låt oss arbeta tillsammans för att hitta rätt lösning.
Thijs Berman
föredragande. - (EN) Herr talman! Jag är inte advokat, och jag är inte väl bevandrad i juridik, men jag vet att man bör undvika att tänja på tolkningen av rättsakter. Jag är rädd att vi gör det om vi använder artikel 181a, för artikeln handlar om ekonomiskt och tekniskt samarbete, medan det i vårt fall handlar om studenter som åker utomlands genom universitetens utbytesprogram. Det är riskabelt. Jag är inte emot detta om kommissionen ser det som en lösning för annan verksamhet än ODA-verksamhet, som vi alla anser är nödvändig och viktig, och jag kommer att acceptera det. Min oro kanske beror på att jag är journalist. Jag tycker om texter och jag tar orden på allvar, vilket är Europas kärna: humanism och att ta texter och språket på allvar. Man måste vara mycket försiktig när man använder ord, så artikel 181a är ett kanske, fast jag är inte särskilt glad över det.
Men jag blev glad över att Mairead McGuinness uppgav att hon behöver övertygas. Hon kommer från Irland, och har sina övertygelser och bestämda principer, vilket vi alla har. Om vi inte kan komma överens om den rättsliga grunden i morgon skulle jag helst överlämna frågan till mitt utskott och avsätta tid för att besluta om passande rättslig grund, för vi vet att andra åtgärder än ODA-åtgärder är nödvändiga.
Jag tackar kommissionen för påpekandet att andra åtgärder än ODA-åtgärder kommer att bli allt viktigare i utvecklingsländer och medelinkomstländer. Vi är alla överens om att de är nödvändiga och att det behövs en rättslig grund. En del av oss är överens om att artikel 179 inte är den grund vi söker.
Om jag inte kan komma överens med PPE-DE-gruppen före morgondagens omröstning kl. 12, vilket skulle vara synd, kommer jag att be om ett hänskjutande till mitt utskott. Jag är beredd att göra det och jag kommer att göra det i samband med omröstningen om ändringsförslaget i morgon. Det skulle verkligen vara synd om det är PPE-DE-gruppens ståndpunkt, eftersom vi alla är överens om att det behövs fortsatt utvecklingsstöd på nuvarande nivå, och vi vet att det sjunker på grund av den ekonomiska krisen.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Angelika Beer  
Översynen av de nya utrikespolitiska finansieringsinstrumenten har avslöjat problem i samarbetet med tredjeländer och därför föreslår vi en reform av de industriella instrumenten.
Utrikesutskottet anser att det inte är önskvärt att begränsa de nya rättsliga grunderna för instrumenten till ett fåtal samarbetsområden. Dessutom är de politiska områden som för närvarande anges (kultur, ungdom och forskning) lånade från europeisk inrikespolitik och de har hitintills inte syftat till att betona samarbete med tredjeländer. Det är bara ett exempel på en osäkerhet som oroar utrikesutskottet. Vad händer till exempel om det inom en nära framtid blir önskvärt att samarbeta med andra länder inom klimatpolitiken? Måste vi inrätta en ny rättslig grund för sådana instrument vid varje nytt tillfälle? Tänker vi göra det varje gång det sker förändringar i samarbetsområdena?
Reformen av de utrikespolitiska instrumenten är väldigt viktigt för oss alla och därför borde det klargöras att vi inte utkämpar en strid mot varandra.
Detta är den enda anledningen till att gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen och den andra föredraganden från utrikesutskottet tog tillbaka ändringsförslaget i måndags.
I fråga om innehåll anser vi att vårt förslag är mer långtgående och att det skapar en samstämmig utrikespolitik. Men betänkandet är bara en rekommendation till kommissionen. Det återstår att se vad den gör av det.
Sirpa Pietikäinen  
Herr talman, mina damer och herrar! Europeiska unionen är världens största bidragsgivare och står för 60 procent av utvecklingsbiståndet. Europeiska unionens centrala roll som nyckelaktör inom utvecklingssamarbete borde stärkas ytterligare i framtiden.
För att stabilisera ekonomierna i utvecklingsländerna och skapa fred där, är det av yttersta vikt att Europeiska unionen håller fast vid sina mål och ökar sin andel utvecklingsbistånd med 0,7 procent av BNP till år 2015. Enbart den åtgärden är dock inte tillräcklig.
Det är nödvändigt att uppnå ett konsekvent utvecklingssamarbete mellan de olika institutionerna. Finansiella investeringar och projekt för att bygga infrastruktur samt bättre tillförlitlighet till begreppet mänskliga rättigheter måste genomföras på ett sätt så att de underbygger varandra. EU måste upprätta de instrument som är nödvändiga för att genomföra en konsekvent utvecklingspolitik.
Europeiska unionens nuvarande rättsliga grund för utvecklingssamarbete har dessvärre brister i lagstiftningen och det är av den anledningen som jag vill tacka föredraganden för att ha tagit upp detta viktiga ämne. Projekt som har som mål att förbättra transport, teknik och energisektorer samt dialogen mellan forskarsamhället och icke-statliga organisationer är av stor vikt för den sociala livskraften i utvecklingsländer. Det huvudsakliga målet för sådana projekt är dock inte att nära den ekonomiska utvecklingen och välfärden i utvecklingsländerna och därmed uppfyller de inte heller de kriterier för offentligt utvecklingsbistånd som Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling satt upp. I framtiden borde offentligt utvecklingsbistånd framförallt inriktas på att utrota fattigdom och förbättra människors levnadsförhållanden.
