
Talmannen.
   –Mina damer och herrar! Vi kommer att behöva ändra i föredragningslistan, för som jag tror att ni redan vet kan inte Ukrainas president, Viktor Jusjtjenko, närvara här i dag som planerat på grund av de svåra väderförhållanden som har drabbat hela centrala Europa och som förhindrade hans plan från att lyfta i morse. 
Talmannen.
   – Vi hade planerat att göra ett uttalande och hålla en tyst minut till minnet av Auschwitz-Birkenau-tragedin i dag, och jag tycker att vi fortsätter till det.
Mina damer och herrar! I dag är en sorglig minnesdag för hela mänskligheten. En dag som denna år 1945 befriade soldater i Röda Armén nazisternas förintelseläger. Dess namn har etsat sig fast i mänsklighetens kollektiva minne. Det har etsat sig fast i vårt kollektiva minne som ett uttryck för absolut fasa och ondska i sin mest extrema form och för ett systematiskt, planerat och dokumenterat brott.
Än i dag är vi förvånade över att detta kunde hända. Men det har hänt. Det är ofattbart, men det är den sanna verkligheten. I dag kommer en delegation från parlamentet, bestående av ordförandena för de politiska grupperna och de största delegationerna, att resa till Auschwitz för att delta i en minnesceremoni för offren, tillsammans med f.d. lägerfångar, stats- och regeringschefer från ett stort antal länder och soldater som deltog vid befrielsen. På så sätt kommer vi att hedra offren, men framför allt kommer vi att minnas den ondska som ledde till döden inte bara för miljoner judar enbart för att de var judar, men även för andra etniska minoriteter, homosexuella och politiska fångar av olika nationaliteter. Det är en ondska som berör oss alla. I första hand berör det naturligtvis offren och deras anhöriga, men det berör även alla oss som inte var där, alla oss som inte kan minnas för att vi inte har sett det. Auschwitz skall påminna oss om kampen mellan att minnas och att glömma, kampen att minnas någonting som vi aldrig skulle vilja hade hänt, för människor som glömmer sin historia är benägna att upprepa samma misstag igen.
Förintelsen är ett stort problem för hela mänskligheten. Det är inte bara ett problem för de nazistiska mördarna och de judiska offren. Problemets rötter är djupt rotade i några av de karaktärsdrag som regelbundet har visat sitt ondskefulla ansikte genom mänsklighetens historia. I dag, 60 år senare, måste vi fortsätta att bekämpa allt som gjorde detta möjligt. Vi måste bekämpa rasismen, antisemitismen, främlingsfientligheten, rashatet men också likgiltigheten i samhället som man tror inte har någonting med detta att göra, innan man slutligen inser att den faktiskt har det, men då är det redan för sent.
I detta syfte, och för att vi aldrig skall glömma, kommer vi i dag att rösta om en resolution om åminnelsen av förintelsen och antisemitismen.
Mina damer och herrar! Vi är skyldiga att verka för detta varje dag och inte bara i fascinationen över det jämna talet 60 år – varför 60 och inte 59? – som friskar upp minnet, utan varje dag. De värderingar som ligger till grund för vår konstitution – fred, mänskliga rättigheter, respekt och tolerans – står helt i motsats till vad som hände i Auschwitz och måste spridas och försvaras i skolor, på arbetsplatser, på trapporna, på gatan, i barer, överallt i samhället. Minnet av Auschwitzoffren ger oss tillfälle att försvara värderingarna i vår konstitution och att försvara den mänskliga värdigheten som så fasansfullt kränktes på denna plats.
Mina damer och herrar! Jag ber att vi håller en tyst minut.
Talmannen.
   – Mina damer och herrar! Efter denna stund av respekt till minne av offren i Auschwitz avbryter vi sammanträdet.


Wurtz (GUE/NGL ).
   – Herr talman! Vi har kommit överens med olika grupper att hitta en kompromiss som är godtagbar för majoriteten.
Kompromissen består av två delar. Den första delen i vårt ändringsförslag skulle innebära ett tillägg, medan den andra delen skulle bli föremål för separat omröstning. Den formulering som vi lägger fram till omröstning skulle därför uppmuntra president Mahmud Abbas att visa sin vilja att få slut på våldet och välkomna de åtgärder som han vidtagit med detta i åtanke. De resterande formuleringarna förblir oförändrade.
Den andra delen av ändringsförslaget, det vill säga meningen där israeliska myndigheter uppmanas att godkänna och genomföra färdplanen och resolutionerna från FN:s säkerhetsråd, skulle bli föremål för en separat omröstning. 
McMillan-Scott (PPE-DE ).
   – Herr talman! Som kollegerna inser behandlar denna resolution till stor del resultatet av det mycket glädjande valet i Palestina den 9 januari, då 28 kolleger var valobservatörer, jag var själv ordförande och hade Pasqualina Napoletano som vice ordförande. Resolutionen som vi röstar om behandlar inte bara godkännandet av valet i sig, utan också den uppföljning som vi förväntar oss av olika organisationer och institutioner. I detta sammanhang är punkt 15 olämplig. Den behandlar de interna tillvägagångssätten i Europaparlamentet. Jag har diskuterat med Pasqualina Napoletano och med andra om nödvändigheten av att stryka punkt 15. Min uppmaning till parlamentet är att stryka punkt 15. 

Sonik (PPE-DE ).
   – Detta ändringsförslag skulle påverka texten enligt följande. För det första skulle det finnas en särskild hänvisning till det ungefärliga antalet dödsoffer i Auschwitz, ungefär en halv miljon personer. För det andra skulle ändringsförslaget även hänvisa till de 15 000 ryska fångar som dog där. Jag ber er att stödja detta ändringsförslag. 
Ludford (ALDE ).
   – Herr talman! Han talar om fel punkt. Han borde tala om punkt 5, andra strecksatsen, som är det polska namnet på Auschwitz-Birkenau-museet. Bogusław Sonik har just talat om skäl A, men han förväntas tala om punkt 5, andra strecksatsen. 
Talmannen.
   – Herr Sonik! Det råder viss förvirring. Vad ni nu skall presentera är ert muntliga ändringsförslag till punkt 5, andra strecksatsen, men ni har presenterat något annat. Var därför vänlig och lägg fram ert muntliga ändringsförslag till punkt 5, andra strecksatsen. 
Sonik (PPE-DE ).
   – Så är det. Jag ber om ursäkt för misstaget. Ändringsförslaget handlar helt riktigt om ett tillägg i resolutionen som hänvisar till Auschwitz-Birkenau-museet i Oświęcim som ett speciellt centrum för undervisning om förintelsen samt till Berlins informationscentrum om förintelsen. 
Schulz (PSE ).
   – Herr talman! Jag vill lägga fram ett muntligt ändringsförslag till skäl A. Många diskussioner har ägt rum under de senaste dagarna och under den senaste timmen, och jag kanske kan bidra till att få ett slut på dem genom att kort förklara detta ändringsförslag.
Det står helt klart att vi står inför en mycket besvärlig situation, eftersom varje ord måste övervägas noga en dag som denna. Vilken formulering vi än använder måste offrens värdighet och förövarnas skuld komma i främsta rummet. För att ta hänsyn till allas intressen föreslår jag därför att vi ändrar den andra meningen i skäl A, där det i originalet står: ”60 år sedan befrielsen av Hitlers dödsläger i Auschwitz-Birkenau …”.
Vi föreslår att ”Hitlers” ersätts med ”Nazitysklands” så att texten lyder: ”… Nazitysklands dödsläger i Auschwitz-Birkenau …”.
Som jag ser det skulle det uttrycka Tysklands skuld och speciella ansvar samtidigt som det står klart att det var nazisterna som själva var orsak till denna skuldbörda. Faktum är att det även fanns tyska offer, och denna formulering hedrar också dem. Jag ber därför kammaren att rösta för detta ändringsförslag.
Poettering (PPE-DE ).
   – Herr talman! Efter de många debatterna i denna fråga vill jag bekräfta att gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater kommer att rösta för detta muntliga ändringsförslag. 
Ludford (ALDE ).
   – Herr talman! Skulle vi kunna få lite klarhet i detta ämne? Det finns två olika ändringsförslag här. Det första, det muntliga ändringsförslaget från PPE-DE-gruppen som Bogusław Sonik berörde, är att ändra formuleringen som då skulle lyda: ”upp till sammanlagt 1,5 miljoner judar, romer, polacker, ryssar och fångar av olika nationalitet, liksom homosexuella”.
Skulle vi först kunna rösta om det, tack, innan vi tar oss an det separata problem som Martin Schulz just har talat om och som berör ändringsförslag 1 från UEN-gruppen om att ersätta uttrycket ”Hitlers dödsläger” med ”Nazitysklands dödsläger”.
Det krävs två separata omröstningar här. Med all respekt, men förvirringen har inte minst uppkommit på grund av tjänstemännen, som har satt allt på samma rad: skäl A, det muntliga ändringsförslaget från PPE-DE-gruppen och ändringsförslaget från UEN-gruppen, som Martin Schulz nämnde.
Skulle vi kunna hålla två separata omröstningar, tack, först om Bogusław Soniks muntliga förslag och sedan om UEN/Schulz/Poettering-paketet? 
Talmannen.
   – Ja, fru Ludford, vi har tre förslag: Bogusław Soniks ändringsförslag, ändringsförslaget som Martin Schultz just lade fram och ändringsförslag 1 av UEN-gruppen. 
Cohn-Bendit (Verts/ALE ).
   – Herr talman! Martin Schulz har rätt, alla våra formuleringar och deras konsekvenser har en enorm betydelse. En sak är klar: det ändringsförslag som Martin Schulz lade fram har ingenting att göra med ändringsförslaget från gruppen Unionen för nationernas Europa utan skall betraktas som en helt separat fråga. Ändringsförslaget som lades fram av gruppen Unionen för nationernas Europa innehåller oacceptabla yttranden som vi varken kan eller vill tolerera. Vi ber därför att det inte skall bli någon sammanblandning i denna fråga. Det var den första saken som jag ville ta upp.
För det andra vill jag säga att vi uppskattar att de två största grupperna i denna kammare, med all rätt, vill ha bred enighet i denna fråga, och det är därför som vi kan ansluta oss till denna enighet. Vi vill dock understryka att några av de diskussioner som ägde rum inför detta sammanträde om denna resolution var, och är, ovärdiga. Detta är en punkt som vi måste betona. 
Schulz (PSE ).
   – Herr talman! Jag tycker inte att det finns något mer att tillägga. Om ni lägger till Bogusław Soniks muntliga ändringsförslag och mitt eget muntliga ändringsförslag till omröstningen skulle vi få precis det vi vill ha, nämligen en text som är i linje med digniteten denna dag. För övrigt var målsättningen med mitt muntliga ändringsförslag att komplettera den ursprungliga texten och se till att det ändringsförslag som lagts fram av gruppen Unionen för nationernas Europa avvisades en gång för alla. 
Voggenhuber (Verts/ALE ).
   – Herr talman! Martin Schulz har sagt att vi måste överväga varje ord i dag för att se till att göra rättvisa åt offren och framhäva förbrytarnas ansvar. Det tog mycket lång tid för mitt land, Österrike, att erkänna att de hade ett delat ansvar i nationalsocialismens brott. ”Hitlers nazister”, som var formuleringen i den första versionen av denna resolution, förtydligar det delade ansvaret, eftersom det ger en antydning om att tyskarna inte var de enda inblandade. Genom den formulering som har föreslagits blir dock det delade ansvaret otydligt.
Jag vill inte dra ut på debatten i denna fråga, men jag tycker att det är viktigt att en österrikare i dag yttrar sig i denna kammare för att förena sig med andra ledamöter genom att beklaga sitt lands delade ansvar.
Kamiński (UEN ).
   – Herr talman! Jag vill framföra en stark protest mot det som Daniel Marc Cohn-Bendit just sade. För mig verkar det som hans uttalande grundar sig på ett missförstånd när han säger att en del av innehållet i vårt ändringsförslag, som har lagts fram av mig personligen, är oacceptabelt. Jag kan inte förstå vad han menar, eftersom mitt ändringsförslag bara gällde ett ord. Jag föreslog att ersätta ordet ”Hitlers” med ordet ”Tysklands”. Gruppen Unionen för nationernas Europa har inte lagt fram några andra ändringsförslag. Man kan vara för eller emot förslaget, men jag vill protestera emot att man anser det vara oacceptabelt, för jag tycker inte att det är fallet. Jag måste göra helt klart att mitt ändringsförslag enbart gällde att lägga till ordet ”Tyskland”. Anledningen till detta är att Polens folk nyligen har varit mycket upprörda över formuleringar som polska koncentrationsläger och polska gaskammare i ledande europeiska tidningar. Sådana benämningar är helt felaktiga och djupt kränkande för den polska nationen. Det var den enda anledningen till mitt ändringsförslag. 
Talmannen.
   – Mina damer och herrar! Det har lagts fram ett ändringsförslag och några muntliga ändringsförslag. Vi kommer inte att gå tillbaks till debatten om det huvudsakliga innehållet i frågan. 
Ludford (ALDE ).
   – Herr talman! Jag kan reda upp Daniel Marc Cohn-Bendits förvirring. Såvitt jag förstår består ändringsförslag 1, från UEN-gruppen, bara av orden ”Tysklands” istället för ”Hitlers”. Ändringsförslag 1/rev. drogs tillbaka eftersom det inte godtogs av tjänstemännen. Om jag får lov att säga det har en grupp män skapat stor förvirring genom att inte vara aktsamma på detaljerna. Jag tror att Cohn-Bendit syftar på att ändringsförslag 1/rev. togs bort och därför står frågan om att ta bort ord som ”homosexuella” inte längre på dagordningen. Vi behandlar det muntliga ändringsförslaget från PPE-DE-gruppen och ändringsförslaget från UEN-gruppen, som Martin Schulz verkar ändra igen, men inte resten av det reviderade ändringsförslaget från UEN-gruppen, som jag tror att Daniel Marc Cohn-Bendit hänvisar till. 
Swoboda (PSE ).
   – Herr talman, mina damer och herrar! Jag tror att alla i denna kammare håller med om att de som medverkade till detta brott, vare sig de var tyskar, österrikare eller av andra nationaliteter, skall fördömas, och det kommer till uttryck i ordet ”Nazityskland”. Det viktiga är ansvaret hos alla de som var inblandade och det är mot detta ansvar som vi måste rikta folkets uppmärksamhet. Jag ber därför att vi genomför omröstningen och att ledamöterna överväger frågan igen. Frågan gäller inte om det var tyskar eller icke-tyskar som var inblandade, utan vad som är viktigt är att vi hänvisar till de som sympatiserade med den kriminella regimen i Nazityskland. Det är kontentan av Martin Schultz ändringsförslag, till vilket Hans-Gert Poettering har givit sitt stöd.
Landsbergis (PPE-DE ).
   – Herr talman! Efter så stark uppslutning och solidaritet i samband med ändringsförslagen skulle jag vilja be er att godta ett mycket litet muntligt ändringsförslag till den sista raden i skäl A, rörande endast två ord. Det handlar om att efter omnämnandet av diskriminering på grundval av ras, etniskt ursprung eller religion infoga ”social tillhörighet”. Detta därför att vi vidhåller att Europa inte får glömma sin egen historia. Miljoner blev berövade alla sina rättigheter, inklusive sina liv, av sociala skäl: den slutgiltiga lösningen för ”klassfiender”.
”Social tillhörighet” är en väldigt försiktig formulering, och jag skulle vilja be er att stödja dessa två ord i historiens namn. 
Muscardini (UEN ).
   – Herr talman! Jag vill bara säga att Sarah Ludford har rätt och att hennes tolkning är korrekt. Ni lät mig dock inte tala. Det är uppenbart att det finns vissa tysta förbehåll och diskriminering i denna kammare. Daniel Marc Cohn-Bendit visste inte vad han talade om när han hänvisade till ett ändringsförslag som inte hade lagts fram. Jag vill att vår grupp respekteras på samma sätt som andra grupper, annars är det rasisterna som talar när det inte är deras tur. 
Talmannen.
   – Fru Muscardini! Nu diskuterar vi inte längre de grundläggande uppfattningarna. Vi röstar om ändringsförslagen. Låt oss därför fortsätta förfarandet 

Queiró (PPE-DE ),
   .– Slutsatserna i detta protokoll, i linje med andra liknande protokoll sedan maj 2004, visar tydligt på den globala inverkan på EU:s utvidgning.
Dessa protokoll är dock klart nödvändiga eftersom det måste finnas rättslig enhetlighet och harmoni i den utvidgade unionen. Jag röstade därför för rekommendationen. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   .– Syftet med förslaget till rekommendation är att ingå ett stabiliserings- och associeringsavtal mellan Europeiska gemenskaperna och f.d. jugoslaviska republiken Makedonien samt mellan Europeiska gemenskaperna och republiken Kroatien i syfte att beakta Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Republiken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, Republiken Ungerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Republiken Sloveniens och Republiken Slovakiens anslutning till Europeiska unionen. Detta är också en konsekvens av anslutningen av ytterligare tio medlemsstater.
Anslutningen av dessa länder för faktiskt med sig en rad juridiska anpassningar för att de skall kunna likställas inom områden som tull, ekonomi och konkurrens. 
Jag röstade naturligtvis för förslaget. 

Queiró (PPE-DE ),
   .– Slutsatserna i detta protokoll, i linje med andra liknande protokoll sedan maj 2004, visar tydligt på den globala inverkan på EU:s utvidgning.
Dessa protokoll är dock klart nödvändiga eftersom det måste finnas rättslig enhetlighet och harmoni i den utvidgade unionen. Jag röstade därför för rekommendationen. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   .– Syftet med denna rekommendation är få ett parlamentariskt samtycke till att ingå ett stabiliserings- och associeringsavtal mellan Europeiska gemenskaperna och dess medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Chile, å andra sidan, i syfte att beakta Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Republiken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, Republiken Ungerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Republiken Sloveniens och Republiken Slovakiens anslutning till Europeiska unionen. Detta är en nödvändig konsekvens av den senaste utvidgningen. Anslutningen av dessa länder för faktiskt med sig en rad juridiska anpassningar för att de skall kunna likställas inom områden som tull, ekonomi och konkurrens. 
Jag röstade för förslaget. 

Goudin, Lundgren och Wohlin (IND/DEM ),
   .– Junilistan röstar nej till att höja anslagen i förhållande till rådets ursprungsförslag. Skapandet och tillgängliggörandet av digitalt innehåll tillgodoses effektivast av marknaden eller genom beslut på medlemsstatsnivå. 
Queiró (PPE-DE ),
   .– Balansen mellan den summa som inledningsvis söktes av kommissionen och de medel som gjorts tillgängliga av rådet, som står i proportion till de nödvändiga budgetbegränsningarna, är rimlig. Jag röstade därför för förslaget.
Det viktigaste är dock att eContent-programmet – liksom andra liknande initiativ – skall bli ett effektivt medel för att stärka det informations- och kunskapsbaserade samhället. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   .– Det fleråriga gemenskapsprogrammet för att göra digitalt innehåll i Europa mer tillgängligt, användbart och exploaterbart har inte bara bidragit till Lissabonstrategin och till stärka Europas konkurrenskraft i den kunskapsbaserade ekonomin, utan det gör det också möjligt för oss att uppnå tillfredsställande resultat när det gäller ekonomisk tillväxt, skapande av arbetstillfällen, innovationer och konsumentval.
Detta program är konstruerat för slutanvändare, vare sig det är vanliga medborgare, studenteter, forskare, yrkesutövare som vill öka sin kunskap eller ”vidareutnyttjare” som vill förbättra eller exploatera digitala innehållsresurser i vinstgivande syfte.
Syftet med det pågående gemenskapsprojektet är inte bara att förenkla åtkomst av information för användaren och förändra sektorn för innehållsdistribution, utan också att finna sätt för företag, offentliga organ och regeringar att interagera med varandra och med offentligheten.
Det är därför viktigt för Europas ekonomiska utveckling att de medel som öronmärkts för programmet för att göra digitalt innehåll mer tillgängligt höjs från 135 miljoner euro till 140 miljoner euro. I så fall kommer gemenskapens åtgärdsprogram att ha en mycket bättre chans att genomföras på ett framgångsrikt sätt.
Jag röstade för förslaget. 

Cederschiöld, Fjellner och Ibrisagic (PPE-DE ),
   .– Först bör Europaparlamentet, i samband med välkomnandet av det framgångsrika palestinska valet, understryka avsaknaden av uppbyggandet av demokratiska strukturer under Arafats tid vid makten. Det hade även varit önskvärt att betona bristen på krav från omvärlden på demokratiska reformer och det tysta stöd för Palestinas odemokratiska utveckling som tilläts under Arafats tid. Presidentvalet i Palestina försvårades dessutom av stora gruppers önskan att sabotera valet och därmed den demokratiska processen.
Vidare bör man i resolutionen ställa tydliga krav på den nya ledningen att genomföra demokratiska reformer och tydliggöra den palestinska myndighetens ansvar för att förhindra terroristhandlingar. Samtidigt skall Israels legitima rätt till säkerhet och till att försvara sitt folk mot terroristattacker erkännas. Det är här viktigt att understryka skillnaden på det palestinska terroristernas systematiska attacker mot civila mål och den israeliska regeringens ingripanden mot terrorister.
Slutligen saknas ett fördömande av alla terroristhandlingar, däribland självmordsattentat som utfördes i Gazaremsan, och ett framförande av djupt deltagande till offrens familjer från Europaparlamentet. 
Goudin, Lundgren och Wohlin (IND/DEM ),
   .– Junilistan stödjer fredsprocessen i Mellanöstern och hoppas att parterna snart kan enas om Färdplanen för Fred. Det kräver att både Israels och Palestinas ledare kan visa statsmannaskap och politiskt mod.
Junilistan anser att det är Förenta Nationerna som har huvudansvaret för att medla mellan dess medlemsländer samt att förebygga och hindra konflikter. Genom historien har vi sett att alliansfria länder har haft en viktig roll i detta arbete inom Förenta Nationerna.
Även om vi i sak stödjer resolutionens huvudinriktning anser vi inte att EU:s roll inom utrikes- och säkerhetspolitiken skall utvidgas. Vi vill värna Sveriges handlingsfrihet och Förenta Nationernas unika ställning som internationell fredsorganisation. 
Martin, David (PSE ),
   .– Jag välkomnar de förhållandevis rättvisa och fria valen i Palestina och berömmer det tillfredsställande sätt på vilket valen genomfördes, trots de förhållanden som orsakas av den israeliska ockupationen av palestinska territorier. Resultaten av presidentvalet bör ses som en möjlighet att återuppta förhandlingarna mellan den israeliska regeringen och de palestinska myndigheterna.
Jag uppmanar Israel att helt och hållet respektera palestiniernas internationellt erkända rättigheter, och jag kräver av rådet och kommissionen att de inrättar ytterligare ett EU-övervakningsuppdrag i Palestina eftersom överensstämmelsen med associationsavtalet mellan EU och Israel måste förbättras, särskilt när det gäller protokoll IV i avtalet.
Israels brott mot den fjärde Genèvekonventionen är fortfarande ett allvarligt bekymmer för världssamfundet, varför konstruktiva ansträngningar från kvartettens medlemmar, med Israels och Palestinas samtycke, är nödvändiga för den fortsatta utvecklingen av en slutlig och omfattande uppgörelse i konflikten mellan Israel och Palestina. Uppgörelsen är inte bara avgörande för territorierna i sig, utan också för främjandet av fred och säkerhet i hela Mellanöstern och arabvärlden. 
Queiró (PPE-DE ),
   .– Jag röstade för denna gemensamma resolution huvudsakligen eftersom jag håller med om att det i det nuvarande läget i Mellanöstern och särskilt i Palestina finns en unik möjlighet att äntligen återuppta fredsprocessen. Mot den bakgrunden har den palestinska valprocessen en positiv balans.
Det finns emellertid några synpunkter som jag tar avstånd ifrån. Det internationella samfundet, och särskilt EU, kan inte behandla staten Israel, den palestinska myndigheten och de så kallade ”väpnade palestinska grupperna” som om de vore jämlikar. En demokratisk stat kan inte jämställas med terroristgrupper. En sådan villfarelse är oacceptabel. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   .– Mellanösternkonflikten har under långa perioder skapat instabilitet och spänning, och det internationella samfundet har dragits in i upprepade försök att mildra det politiska och ekonomiska förfall som har drabbat regionen under ett antal år.
Valet av Abu Mazen till president för den palestinska myndigheten har satt ny fart på återupptagandet av den diplomatiska processen i regionen. Den nye palestinske ledaren har chansen att inleda en ny politisk dialog med Israel på grundval av kriterier som demokrati, rättvisa och ömsesidig respekt, enligt vilka terrorismen skall bekämpas och effektiv och varaktig fred är ett mål att sträva mot.
I den nya epok som just har börjat är det också viktigt att Israel visar tecken på hopp, god vilja och samarbete och för sin berättigade och legitima kamp mot terrorismen i enlighet med principerna för internationell rätt.
Jag röstade för resolutionen i hopp om att freden, som går hand i hand med demokratin – sedan länge etablerad på den israeliska sidan och i sin linda i Palestina – till slut skall kunna slå rot i denna den mest plågade regionen i världen. 
Ries (ALDE ),
   – Vågar man tala om en islossning? Det finns med säkerhet en önskan att tro att förbindelserna mellan israeler och palestinier håller på att bli hjärtligare. Tecknen finns: till att börja med det framgångsrika palestinska valet, och därefter Mahmud Abbas makttillträde. Mannen som 1993 iscensatte Osloavtalet har propagerat för en demilitarisering av intifadan. Detta har han gjort på fler sätt än genom sina tal; det är en övertygelse som han gång på gång har bekräftat. Vi har också sett de uppseendeväckande aktioner som de palestinska säkerhetsstyrkorna har genomfört mot terroristerna liksom dessa styrkors utplacering över hela Gazaremsan, det israeliska moratoriet för avrättningsaktioner, återupprättandet av diplomatiska förbindelser och dagens offentliggörande av Ariel Sharon om ett möte inom två veckor med Mahmud Abbas. Vi får inte heller glömma stödet från Förenta staterna, som är tydligare och lättare att tolka genom att man i president Bushs andra regeringsperiod har bestämt sig för att slutföra processen före 2009. Därför öppnas en möjlighet där Europeiska unionen engagerar sig starkare än någonsin, vilket dess utsända valobservatörer vid det nyss genomförda valet visar, det största engagemanget hittills i EU:s historia. Detta hänvisar vi till i vår resolution, som jag har röstat för, eftersom den oacceptabla formuleringen i punkt 12, där urskillningslöst terrorvåld från båda sidor fördömdes, på min begäran har förkastats. 

Vanhecke (NI ).
   – Herr talman! Jag skall fatta mig kort. Jag har lagt ned min röst om denna resolution, som ni förstår inte för att jag skulle förneka det lidande som judar och andra offer har utsatts för av en kriminell nationalsocialistisk regim, kriminell som så många andra socialistiska regimer och diktaturer. Jag röstade inte för resolutionen, eftersom jag bara känner förakt för människor och politiker som utnyttjar detta lidande för sina egna partipolitiska syften och bekämpar de partier som vill fortsätta att försvara europeiska värden och de europeiska folkens identitet. Jag beklagar också att denna resolution inte innehåller ett ord om dagens antisemitiska terrorism, om dagens antisemitiska attacker, om att judar i dag attackeras i våra storstäder, exempelvis Antwerpen, av araber och islamister som är vår tids antisemiter. Det behöver inte sägas att jag även beklagar att ett försök gjordes att inskränka friheten att uttrycka sina åsikter, eftersom demokratin inte är möjlig utan denna frihet. Slutligen noterar jag att kommunister, som aldrig har tagit avstånd från de kommunistregimer som gjorde sig skyldiga till terrorhandlingar och skröt om koncentrationsläger, tilläts underteckna denna resolution. Jag betraktar detta som en skandal. 
Giertych (IND/DEM ).
   – Herr talman! Vi hade för avsikt att rösta emot denna resolution om den inte innehöll någon hänvisning till Tysklands ansvar. Nu godtogs ändringsförslaget, och vi stödde resolutionen. Det är dock väldigt viktigt att betona Tysklands ansvar för förintelsen, särskilt med tanke på artiklar som den i gårdagens , där det talades om polska gaskammare och krematorier – gaskammare och krematorier! Så skrev den brittiska pressen igår. Vi var tvungna att insistera på att Tyskland skulle nämnas i dokumentet. Det har nämnts, och det är därför vi har röstat för resolutionen, annars hade vi röstat emot. 
Coelho (PPE-DE ),
   .– Vi högtidlighåller 60-årsdagen av befrielsen av koncentrationslägret i Auschwitz och minns och fördömer förintelsens fasansfulla tragedi.
Vi kan och får inte glömma denna tragedi, som är ett av de skamligaste och plågsammaste kapitlen i vår kontinents historia. Låt oss alla ta lärdom av detta för framtiden, så att vi kan bekämpa de ytterligheter som leder till intolerans, diskriminering och rasism.
Jag stöder tanken att den 27 januari skall bli den dag då vi över hela Europa minns förintelsen och hedrar dess offer.
Jag är bekymrad över de ökande tecknen på antisemitism och rasism och över ökningen av extrema och främlingsfientliga partier. Det är EU:s och hela det internationella samfundets uppgift att helhjärtat och effektivt främja och försvara grundläggande medborgerliga rättigheter i unionen och i världen.
EU måste förbli troget de värden som utgör en del av dess gemensamma arv, måste sträva efter att garantera principerna för tolerans och icke-diskriminering och måste främja social, ekonomisk och politisk integration.
Det är absolut nödvändigt att vi återupptar diskussionerna om utkastet till rambeslut om rasism och främlingsfientlighet, eftersom vi bara kommer att kunna bekämpa dessa företeelser effektivt och konsekvent inom hela EU under förutsättning att vi har ett integrerat förhållningssätt som både arbetar förebyggande och bestraffar överträdelser. 
Goudin, Lundgren och Wohlin (IND/DEM ),
   .– Denna resolution behandlar frågor som är av yttersta betydelse. Koncentrations- och förintelselägren hör till de skamligaste och mörkaste inslagen i Europas historia. Rasism, extremism och historierevisionism skall fördömas och motarbetas med kraft. Resolutionen framhåller behovet av detta på ett tydligt och klargörande sätt.
Upplysningsverksamhet och konferenser är positiva åtgärder som kan bidra till ökad tolerans och ett mer humant samhälle. Vi är dock av uppfattningen att detta i första hand är uppgifter för FN och Europarådet, snarare än EU. Europarådet arbetar med respekten för demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatens principer. Europarådet har dessutom fler medlemmar än EU och är i den bemärkelsen mer alleuropeiskt.
Hur skolornas läroplan skall se ut är en fråga för medlemsländernas respektive parlament. 
Manolakou (GUE/NGL ),
   .– Rasism, främlingsfientlighet och antisemitism odlas och praktiseras i de sammanhang som det passar kapitalismen som bygger på exploatering och förtryck. För så länge som den kommunistiska ideologin har funnits har den avvisat dessa företeelser och enbart gjort skillnad mellan exploatörerna och de exploaterade. Kommunister kämpar för folkens och arbetarnas brödraskap över hela världen, oberoende av kön, ras, hudfärg eller tro. Därför är de fascismens främsta offer.
Vi ledamöter av Europaparlamentet från Greklands kommunistiska parti röstade inte för det gemensamma resolutionsförslaget, eftersom de tiotusentals kommunister och andra antifascister som mördades i nazisternas koncentrationsläger inte omnämns. Detta är historieförakt. Europaparlamentet undviker åter att ta ställning mot det officiella återupplivandet av fascismen i de forna baltiska staterna, där nazismens samarbetsmän hyllas och minnesmärken reses till deras ära. Politiska krafter, som under inflytande av ledningen för medlemsstater i EU odlar och underblåser rasismen, gör en stor sak av att fördöma den i resolutionen. All diskussion om antisemitism är ett försök att dölja staten Israels sionistiska politik med folkmord på palestinierna på samma sätt som judarna utsattes för folkmord i de nazistiska lägren. Europas folk måste högtidlighålla den 27 januari och den 9 maj på tillbörligt sätt på största avstånd från den opportunistiska förvanskning som Europaparlamentet står för. 
Martin, David (PSE ),
   .– Det är oerhört viktigt att alltid noggrant minnas de fruktansvärda illdåd som begicks i Auschwitz, som befriades för 60 år sedan i dag. Vi måste kollektivt i hela EU dela skulden för allt lidande som tillfogades offren för förintelsen.
Europeiska unionen, som den ser ut i dag, är det viktigaste skyddsnätet vi har mot att något så hemskt skall ske igen. Vi kan dock alltid arbeta för att stärka vårt gemensamma regelverk för att skydda de mänskliga rättigheterna och individer från diskriminering. Att minnas det grymma förflutna som Europeiska unionen har växt fram ur kan bidra till att leda oss i rätt riktning i framtiden. 
Martinez (NI ),
   – Det verkliga ämnet för den resolution som jag röstade för är inte bara Auschwitz utan även Dachau, Mathausen och dessa 23 koncentrationsläger som återspeglar människans natur i ett eko som genljuder och ger kalla kårar som tecken på de oceaner av mörker som utmärker oss vid sidan av ljuset. Klarhet och gudomlighet var emellertid vad som behövdes för att ett ögonblick av äkta sanning skulle framträda.
Klarhet behövdes, men utan det ordflöde som utgjordes av tre sidors resolution; klarhet utan ett avmätt avfärdande av kristendomen som bara ett i mängden av trossystem; klarhet utan det ovärdiga tekniska uppräknandet av martyrernas nationstillhörighet eller framför allt utan jakten på ett namn för att beskriva bödlarna – en process där man i plenum noggrant har bedömt muntliga ändringsförslag om ”nazist” som beteckning, som om förintelsen kunde reduceras till en handfull skurkar i B-filmer utan hänsyn tagen till den skuld som kan tillskrivas ättlingar till goterna, västgoterna och östgoterna, som under namnet ”germaner” har låtit andra erfara brutaliteten i sina tankar och laster.
Gudomlighet av anda och av ande behövdes, eftersom det som verkligen var nödvändigt här liksom i konstitutionen för Europa var en hänvisning till Gud, inte som ett föremål för tro utan som en högre lag oberoende av människan, som uppenbarligen är en kluven natur: delvis reptilartad så att det av en österrikare kan bli en Hitler, delvis gudomlig så att det av en annan blir en Mozart. 
Meijer (GUE/NGL ),
   .– I dag minns vi de illdåd som förövades av en stor och mäktig stat som byggde på principen om ojämlikhet mellan människor, och som därför ansåg sig ha rätt att svälta och slakta människor som de betraktade som oönskade i sitt eget land och i andra länder. Det är viktigt att detta nu fördöms allmänt och att praktiskt taget alla vill förhindra en upprepning. Inte ens de partier i detta parlament som mest kan förknippas med nazismen i det förflutna har röstat mot resolutionen utan de har lagt ned sina röster, bl.a. med det argumentet att min grupp är ett av de partier som har lämnat in resolutionen. Det rådde delade meningar i min grupp om texten, eftersom det verkar som den huvudroll som kommunisterna spelade i motståndet mot nazisternas barbari avsiktligt doldes, och utan ändringsförslagen må det vara förlåtet om man tror att Polen delar ansvaret med Nazityskland för förintelsen av miljontals judar. Som ättling till offren som dödades i Auschwitz tänker jag inte så mycket på den exakta texten som på graden av fördömande. Auschwitz måste lära oss att denna mänsklighet bara kan överleva på grundval av mänsklig värdighet, jämlikhet och solidaritet. 
Queiró (PPE-DE ),
   .– Sextio år efter befrielsen av lägret i Auschwitz finns det inte mycket att tillägga utom att vi ständigt måste minnas.
Efter detta är allt som återstår tystnad. Varje bild påminner oss om en fasansfull mänsklig delaktighet och den eviga risken att detta kan hända igen, eftersom vi inte vet hur långt ondskan kan sträcka sig. Därför är alla mekanismer som främjar fred och frihet av så avgörande betydelse. När allt kommer omkring är människan kapabel både till underbara och avskyvärda handlingar, vilket historien har visat. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   .– I dag minns vi en av de plågsammaste dagarna i mänsklighetens historia: befrielsen av förintelselägret Auschwitz-Birkenau. Det var en glädjedag för de överlevande, befriarna och hela den civiliserade världen, men det var också en dag av djup smärta vid upptäckten av den nakna sanningen om den oerhörda omfattningen av de illdåd som hade förövats.
Vi får aldrig glömma Auschwitz, och vi får inte tolerera några försök att skriva om vår gemensamma historia på ett sådant sätt att den oavbrutna, metodiska och överlagda massakern av miljontals oskyldiga människor passerar obemärkt eller slätas över. Jag anser att det fortfarande finns mycket att undersöka när det gäller den verkliga omfattningen av de brott som begicks under andra världskriget.
Jag är också bekymrad över de nya utbrott av antisemitiska attacker och incidenter som har genomförts och getts näring av organisationer på den yttersta vänstern och den nazistiska extremhögern. Jag fördömer kraftigt sådana handlingar. Europa, som betraktar sig som tolerant, måste i detta fall vara karaktärsfast och visa beslutsamhet i kampen mot detta slags organisation och aktivitet.
Om nazisternas illgärningar skall tjäna något syfte får det vara att vi genom att minnas denna mörkare sida av historien kan vara moraliskt rustade för kampen att garantera att sådana grymheter som de i Auschwitz aldrig skall upprepas i mänsklighetens historia. 
Ries (ALDE ),
   – Det är bara några hundra kvar av dem nu i kölden och snön efter Auschwitz: de överlevande som fortfarande finns kvar i livet, de sista vaktposterna. De finns ännu kvar på sin post för att berätta om det absolut onda, ja om ondskan själv. Nu 60 år efter förintelsen är världens blickar och blickarna från dem som lever i detta århundrade riktade mot dem. Mitt hjärta och min själ är i dag med dem i Auschwitz, med dem och med de andra, de som inte återvände. När denna de sista vittnenas tidsålder närmar sig slutet är det vår absoluta plikt att ta ställning till hur minnet av detta skall bevaras utan dem. Det är vår skyldighet mot dem att föra sanningen vidare. Mot dem i första hand, men även mot våra barn och framtida generationer, eftersom de som inte drar sig för att känslokallt förneka förintelsen, eller än värre försöker att bagatellisera den, inte har väntat på att de överlevande skall försvinna innan de försöker att förringa detta det mest oerhörda av minnen. Vi kräver och kämpar för att man skall undervisa om förintelsen i våra skolor och göra kunskapen om den till ett hinder mot rasismen.
Auschwitz fanns i hjärtat av Europa för 60 år sedan. Det förgångna får aldrig någonsin försvinna ur sikte. 
Van Orden (PPE-DE ),
   .– Det är nödvändigt att barn förstår förintelsens skrämmande och unika natur, och undervisning om förintelsen måste verkligen finnas med i skolornas läroplaner.
Barn måste också förstå konsekvenserna av regimer som grundar sig på totalitära ideologier – nazisternas ansvar för förintelsen är självklar. Kommunistregimerna i Sovjetunionen och i Kina har också begått massmord i en enorm skala.
Parlamentets resolution innefattar förslaget att europeiskt medborgarskap skall vara ett standardinslag i skolornas läroplaner i hela EU. Jag godtar inte att EU har behörighet eller ansvar att avgöra innehållet i skolornas läroplaner i Förenade kungariket och jag förkastar idén om ett skolprogram som strävar efter att främja det falska konceptet om ”europeiskt medborgarskap”. 
Talmannen.
   – Omröstningen är avslutad. 
Leinen (PSE ).
   – Herr talman! Eftersom Pakistans premiärminister har besökt vårt parlament denna vecka vill jag påminna alla om att parlamenten i Pakistan vid upprepade tillfällen har krävt att demokrati skall införas och uppmanat president Pervez Musharraf att skilja på sina civila och militära uppgifter. Han lovade att inte än en gång visa sig offentligt i militäruniform efter den 1 januari 2005, men ändå har ingenting förändrats och han fortsätter med detta bruk. Jag anser att Europaparlamentet alltid har gett sitt stöd för demokrati och protesterat mot diktaturer.
Vi bör därför stödja parlamenten i Pakistan i deras krav på mer demokrati och i våra kontakter med de pakistanska myndigheterna kräva att president Musharraf håller de löften som han har gett. 
Szájer (PPE-DE ).
   – Mycket blod har spillts i kampen för rätten till yttrandefrihet, vilken är helig för alla demokrater i Europa. Detta gäller särskilt för de europeiska nationer som nyligen har kämpat för och vunnit sin yttrandefrihet efter att ha befriats ur kommunistisk diktatur. Det var denna rättighet som ungerska revolutionärer offrade sitt blod och sina liv för 1956, och det krävs ett mycket välgrundat och speciellt historiskt och känslomässigt politiskt skäl för att tumma på denna heliga rättighet, ett tungt vägande skäl, inte olikt många av de förslag som har lagts fram på sistone om ett förbud mot användandet av hakkorset, den synnerligen avskydda nazistsymbolen, för att hedra offren för nazisternas illdåd och av hänsyn till vårt ansvar för framtida generationer.
Tyvärr rymmer det återförenade Europas historia ännu en ond diktatur, den röda kommunismen, som under sitt korta nittonhundratalsvälde också gjorde sig skyldig till ett systematiskt mördande av miljontals oskyldiga människor. Om unionen vill föreslå ett förbud mot hakkorset föreslår jag därför att vi även lägger till symbolerna för den hatade och blodbesudlade kommunistiska diktaturen. Ett sådant förbud har funnits i Ungern i över tio år. Ingen mer nazism i Europa, ingen mer kommunism i Europa! 
Tomczak (IND/DEM ).
   – Mina damer och herrar! Gemenskaper mellan nationer kan inte byggas på lögner och falsk historietolkning. Om vi gör oss av med den historiska sanningen kan vi mycket väl förstärka det hot som kommer från företrädare för den nya ideologi som präglas av dödshot och förakt för individen. Låt mig påminna Europa och världen om att andra världskriget startades av tyskarna, som var besatta av ohyggliga övertygelser om rasism och död. Sex miljoner polacker dog i detta krig. På de områden som nazisterna ockuperade, särskilt i Polen, skapade de otaliga dödsläger där tortyr och tvångsarbete också var förhärskande. Auschwitz var det största av dessa läger, och det planerades för att förgöra blomman av den polska nationen. Cirka fyra miljoner människor av olika nationaliteter, däribland judar, polacker, romer, ryssar och andra, dog på denna plats av outsägligt lidande. Vartenda liv som gick till spillo där är av lika värde. Det vore ovärdigt av oss att ägna oss åt orent spel kring gravarna för miljoner av våra oskyldiga bröder och systrar. Vi får inte förnedra oss till att försöka dra fördel av deras död. Framför allt är det vår plikt att minnas, ära och be för de offer som mördades av nazisterna. Låt ödmjuk eftertanke över tragedin i Auschwitz rena de skyldiga och bli en varning för världen i dag. Vi måste lära av sanningen om Auschwitz. Så länge som vi tillåter att oskyldiga slaktas i dagens samhälle har vi inte tagit lärdom av detta. Jag tänker också på slaktandet av ofödda barn. Varje individs liv är heligt. Vi behöver lära oss av de exempel på kärlek och försoning som visats av Auschwitz heliga martyrer, Maximilian Kolbe, en polsk munk, och Edith Stein, en judisk nunna. Sankt Maximilian, heliga Edith, syster Benedicta av Korset, bed för oss! 
Farage (IND/DEM ).
   – Herr talman! Jag beklagar att Josep Borrell Fontelles inte är här. Jag vet att det efter Barrotaffären finns en stark önskan om att sluta diskutera de svårigheter som skulle kunna finnas med kommissionen. Men med tanke på att jag hade rätt om den saken skulle jag vilja tro att Josep Borrell Fontelles kommer att ta den skrivelse jag gav honom personligen för några veckor sedan på betydligt större allvar. 
Det finns väldigt allvarliga tvivel om utfrågningen av kommissionsledamot Siim Kallas, som, som ni vet, är ansvarig för bedrägeribekämpningskampanjen inom Europeiska unionen. Han uppgav ett felaktigt datum, en fråga felöversattes och enligt min åsikt gav han parlamentet väldigt vilseledande information.
Jag har skrivit till Siim Kallas för att be honom om riktiga svar, och Josep Borrell Fontelles har mottagit en kopia av den skrivelsen. Så genom er ber jag Josep Borrell Fontelles att se till att vi får riktiga svar från Siim Kallas, för om han inte gör det kommer parlamentet och hela utfrågningsförfarandet att få ännu sämre rykte. 
Kudrycka (PPE-DE ).
   – Herr talman, mina damer och herrar! Förra veckan inleddes förfaranden i det tyska parlamentet om omfattande lagöverträdelser, korruption och samarbete med kriminella organisationer som tjänstemän vid tyska konsulat skall ha gjort sig skyldiga till, företrädesvis vid konsulaten i Ryssland, Ukraina och Albanien. Detta är ingen ny företeelse, och den berör inte enbart Tyskland. Det är i själva verket ett problem för hela Europa, eftersom medborgare i tredjeland som har förbindelser i den organiserade brottsligheten kan få resehandlingar illegalt. De utgör sedan ett hot mot säkerheten i hela EU, eftersom de naturligtvis kan röra sig fritt över gemenskapens hela territorium. Hittills har uppmärksamheten främst riktats mot de nya medlemsstaterna, som har kritiserats för korruption bland dem som är ansvariga för den inre säkerheten och för brist på öppenhet i sina rutiner. Det finns särskilda skyddsbestämmelser, och de nya medlemsstaterna övervakas för att garantera att de lever upp till sina förpliktelser i samband med utvärderingen av deras beredskap att bli en del av Schengenområdet. De kontroller som de gamla medlemsländerna utsätts för när det gäller iakttagandet av dessa förpliktelser är inte alls lika stränga. Skulle inte detta vara ett bra tillfälle att avfärda myten om att korruption och oegentligheter av detta slag är särskilt utbredda i de nya medlemsstaterna? Enligt min uppfattning bör kommissionen och rådet utforma ett förfaringssätt för utvärdering som kan användas för alla medlemsstater på ett likvärdigt sätt. Ett sådant förfaringssätt skulle även gälla rutiner och praxis vid utfärdande av visum. 
McDonald (GUE/NGL ).
   – Herr talman! I 16 år har familjen till advokaten Pat Finucane från Belfast kämpat för att det skall göras en offentlig utredning om förhållandena kring mordet på honom. Den före detta domaren i Kanadas högsta domstol, Peter Cory, rekommenderade en offentlig utredning om förhållandena kring mordet på Pat Finucane och bestämde de grundläggande kraven för en offentlig utredning.
Ett av dessa var att domstolen skulle ha fulla befogenheter att kalla vittnen och begära handlingar, samt alla normala befogenheter som en offentlig utredningskommitté har. Den brittiska regeringen har dock nyligen offentliggjort ett lagförslag om utredningar. Detta lagförslag innebär en omfattande avvikelse både ifrån de irländska och brittiska regeringarnas överenskommelser och ifrån Peter Corys rekommendationer. Det ger en brittisk minister makten att avgöra huruvida en utredning är offentlig eller inte och vilket material som skall undanhållas. Dessa bestämmelser är ett angrepp på den självständighet som är oumbärlig vid en utredning. Den brittiska regeringen fortsätter att dölja sanningen om mordet på Pat Finucane av sina egna politiska anledningar. Europaparlamentet måste göra klart för den brittiska regeringen att varje domstol minst måste ha de egenskaper som fastställts av domare Cory, för att inte bryta mot artikel 2.
Jag tar upp detta ämne idag och uppmärksammar den brittiska regeringen på att den inte kan undanhålla sanningen från familjen Finucane och Europaparlamentet särskilt länge till. 
Batten (IND/DEM ).
   – Herr talman! Denna vecka har något mycket anmärkningsvärt inträffat: Europeiska unionen har, åtminstone på en punkt, varit helt och hållet överens med UK Independence Party. Hur gick detta till?
Tidigare denna vecka presenterade det konservativa partiets ledare, Michael Howard, en politik vars syfte är att stoppa det okontrollerade flödet av asylsökande till Förenade kungariket. EU-tjänstemännen var dock snabba att upplysa honom om att detta är ett område inom politiken, som så många andra, som numera står under Europeiska unionens kontroll, och inte den brittiska regeringens. Inte för att Michael Howard var ärlig ändå: konservativa parlamentsledamöter här har röstat för anslutningen av Turkiet och är också för en anslutning av Bulgarien och Rumänien. Torypartiet låtsas vara emot obegränsad invandring hemma, men här stöder de förslag som ger ytterligare 94 miljoner människor rätt till inresa i Förenade kungariket.
Det enda sättet för Förenade kungariket att ta tillbaka kontrollen över sin invandrings- och asylpolitik är genom den politik som UK Independence Party förespråkar om Storbritanniens villkorslösa utträde ur Europeiska unionen. 
Grabowska, Genowefa (PSE ).
   – Mina damer och herrar! Jag vill fästa er uppmärksamhet på vissa yttranden som Rocco Buttiglione, Europaminister i den italienska regeringen, har fällt. Dessa yttranden som har skadat bilden av Europaparlamentet fälldes i januari, när Buttiglione höll ett anförande vid universitetet i Lublin under ett officiellt besök i Polen. Anförandet publicerades därefter i , den ledande polska dagstidningen, under den braskande rubriken ”En kristens förödmjukelse”. Buttiglione beklagade sig över att Europaparlamentet inte hade stött hans kandidatur till kommissionsledamot på grund av hans uppfattning om homosexualitet. Han undvek att säga något om sina åsikter om kvinnans roll, ensamstående mödrar eller asylpolitik. Han riktade anklagelser mot oss och hävdade att en mäktig lobby i Bryssel vill tvinga alla medlemsstater att erkänna enkönade äktenskap och få alla länder att aktivt stödja en homosexuell livsstil. Jag skall bespara er hans övriga anklagelser och komma till min slutsats, som är följande. Buttiglione hävdar att det är nödvändigt att reformera Europaparlamentet för att undvika framtida orättvisor av det slag som han utsattes för. Det finns en klang av hot i ett sådant yttrande om att begränsa de rättigheter som garanteras parlamentet i fördragen, och som fälls av någon som är Europaminister och underkänd som kandidat till kommissionen. Mina damer och herrar, jag låter er göra er egen etiska och politiska bedömning av yttrandet. 
Krupa (IND/DEM ).
   – På 60-årsdagen av befrielsen av dödslägret i Auschwitz väljer världen och särskilt Europa att glömma Hitlers ord när han sade till sina efterföljare att deras första uppgift var att se till att Polen försvann från jordens yta. Målet var att göra detta med rå styrka och brutalitet och att inte visa något förbarmande.
Nazisterna skickade människor till Auschwitz helt enkelt för att de var judar, polacker, romer eller ryssar. Oskyldiga slaktades på gatorna i denna ohyggliga ideologis namn. Hela nationer utplånades, och sorgligt nog fortsatte illdåden även efter fascismen. Människor dödas fortfarande varje dag. Många läkare är sysselsatta med att avsluta tusentals patienters liv, bland dem nyfödda barn. Dödandet av ofödda barn är omfattande, och omkring 50 miljoner dör varje år. Miljontals fler barn svälter ihjäl och många är offer för sexuellt utnyttjande. När Polen anpassades till EU förvandlades landet till en marknadsekonomi. Dess ekonomi slogs i spillror, vilket ledde till arbetslöshet, fattigdom och hälsovårdens sammanbrott. Detta kommer att leda till en gradvis utplåning av den polska nationen. Samtidigt förfalskas historien genom förtal med den innebörden att det polska folket skulle ha medverkat till förintelsen. Polen har överlevt två totalitära regimer och har därför tagit som sin uppgift att höja en varnande röst mot vad den Helige Fadern har kallat dödens civilisation. Var vaksam mot tillbedjan av pengar och mot att uppfatta marknaden som den enda meningen med livet, eftersom detta med nödvändighet kommer att resultera i den västerländska civilisationens undergång. 
Pęk (IND/DEM ).
   – Herr talman! En större debatt om EU:s ekonomiska framtid är nu under uppsegling. Jag vill därför ta tillfället i akt och protestera kraftigt och vädja till alla hederliga ledamöter i Europaparlamentet och till de nationella regeringar i Europa som säger sig längta efter ett stort och starkt EU som bygger på principerna om ärlighet, social rättvisa och solidaritet. Utspel som syftar till en 20-procentig minskning av EU:s nuvarande budget kommer oundvikligen att innebära att utvecklingen av unionen i framtiden kommer att ske på bekostnad av dess små och mindre utvecklade medlemmar. Dessa behöver faktiskt avsevärda investeringar, särskilt när det gäller infrastrukturen, för att lika möjligheter till utveckling skall finnas. Jag anser därför att en politik av detta slag går stick i stäv med alla de ideal som sägs ligga till grund för EU. Det skapar social ojämlikhet och orättvisa och överför kostnader till de fattigaste länderna. Detta är orättfärdigt, och jag kräver en översyn i form av ett brådskande förfarande. När allt kommer omkring kan vi inte få mera Europa för mindre pengar, och rikare länder kan inte ändra politik sedan de fattigare har fått ansluta sig, när de tidigare har lovat dem avsevärda resurser. 
Rogalski (IND/DEM ).
   – Herr talman! Eutanasi legaliserades först i Nederländerna, och sjuka nyfödda barn dödas där på ett fullkomligt oansvarigt sätt. Myndigheterna är fullständigt likgiltiga inför detta. Barnamord äger rum vid det akademiska sjukhuset i Groningen, och företrädare för sjukhuset har medgivit att eutanasi praktiserades där på fyra barn under 2003. Enligt det nederländska justitieministeriet har ungefär 30 barn dödats på detta sätt sedan 1997. De nederländska myndigheterna har inte reagerat. Att praktisera eutanasi på sjuka nyfödda barn är detsamma som mord och är jämförbart med nazisternas gärningar, som utplånade de sjuka från samhället. Det är ett brott mot den mest grundläggande mänskliga rättigheten, rätten till liv. Att döda sjuka barn genom att ge dem en dödlig dos av lugnande medel är en obeskrivligt barbarisk handling. EU har gått så långt att man till och med försvarar djurens rätt; ändå dödas på samma gång försvarslösa nyfödda barn. Jag yrkar på att utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor skall ta upp frågan och att parlamentet skall hålla en debatt om bruket att praktisera eutanasi på barn. 
Matsakis (ALDE ).
   – Herr talman! För ett par dagar sedan inträffade ett fruktansvärt, ohyggligt brott på Cypern. En far, en mor och deras femtonåriga dotter blev bortförda från sitt hem och skjutna på nära håll, alldeles utanför Nicosia i den ockuperade delen av Cypern.
Fem turkiska cyprioter är starkt misstänka gärningsmän i detta fall. Den cypriotiska polisen har utfärdat arresteringsorder, men tyvärr har männen lyckats ta sig över till den ockuperade delen av Cypern. I den ockuperade delen av Cypern har de gripits av illegal polis som skyddar dem från att lämnas över till den lagliga cypriotiska polisen.
Herr talman! Jag ber er att använda era tjänstemän för att övertyga den illegala regimen i den ockuperade delen av Cypern, och kanske också övertyga den turkiska regeringen, som är dess beskyddare, att överlämna gärningsmännen till den lagliga polisen för rättegång. 
Czarnecki, Ryszard (NI ).
   – Herr talman, mina damer och herrar! Vi har återigen blivit medvetna om gråt och klagan i Europeiska kommissionens kretsar över den oroväckande höga kostnaden för översättning till de nationella språken i Europaparlamentet och andra institutioner inom EU. Kommissionens krokodiltårar är verkligen löjeväckande. Det är visserligen sant att kostnaden har överskridit en miljard euro detta år, men man måste tillstå att det också handlar om att visa att man uppskattar värdet av språklig och nationell mångfald. Det är just denna mångfald, som tillsammans med den respekt för nationell identitet som till stor del uttrycks genom användning av språket, som utgör en garant för att medborgarna i medlemsstaterna skall godta idén om de europeiska gemenskaperna. Jag föreslår att de som vill spara genom minskade översättningar skall överväga att minska kostnaderna på annat sätt. Bästa sättet att göra detta på vore att de sänkte sina egna löner. 
Schöpflin (PPE-DE ).
   – Jag vill fästa parlamentets uppmärksamhet på en ganska oroande utveckling i Rumänien. På senare tid har rumänska myndigheter genom polisingripanden stört visningen av en film om fredsfördraget i Trianon med motiveringen att filmvisningen strider mot statens intressen. Filmen uttrycker endast en åsikt, och det är alltså inte fråga om något lagbrott. Denna aktion av de rumänska myndigheterna är oförenlig med EU:s demokratiska normer, vilka frivilligt har godkänts av Rumänien som ett led i dess ansökan om medlemskap i unionen, och aktionen kränker också normerna för allmänna mänskliga rättigheter. Detta är det budskap som jag vill framföra: de rumänska myndigheterna måste sätta stopp för denna aktion. 
Sinnott (IND/DEM ).
   – Herr talman! Jag skulle uppskatta om ni då och då ville titta hitåt. Jag hade ett mycket viktigt muntligt ändringsförslag till resolutionen om Auschwitz. Därför skulle jag nu vilja föra till protokollet vad jag försökte föreslå.
På 60-årsdagen av Auschwitz befrielse är det mycket viktigt att vi minns och hedrar de judiska offren och offren med andra nationaliteter, t.ex. polacker och ryssar, som dog i Auschwitz. Det är dock en grupp som helt har blivit bortglömd. Den grupp som Hitler angrep först, och fortsatte att angripa ända till slutet, i varje koncentrationsläger och på universitet och på sjukhus i hela riket: de handikappade. Auschwitz var det inte, men många andra koncentrationsläger var ursprungligen byggda för att utrota handikappade människor. Handikappade människor av alla nationaliteter förintades av den enkla anledningen att de var handikappade. Av alla grupper är det bara de handikappade som i dag fortfarande hotas till livet enbart för att de tillhör den gruppen. De handikappade är fortfarande bortglömda. I de flesta länder som tillåter abort, och i de länder som tillåter dödshjälp, kan människor nu utrotas bara för att de är handikappade.
Jag skulle vilja föra till protokollet att vi denna dag vördnadsfullt hedrar de judiska offren och de andra offren i Auschwitz, men det skall också stå med mycket fet stil att de handikappade var där från början till slut och att de mördades enbart för att de inte uppfyllde kraven på perfektion, som Hitlers rike strävade efter. 
Talmannen.
   – Fru Sinnott! Ordförandeskapet ber om er förlåtelse, eftersom vi inte lade märke till att ni begärde ordet för ett muntligt ändringsförslag. Vänligen ha förståelse för att det rådde stor oreda i kammaren vid den tidpunkten och att jag inte såg er. Jag ber så mycket om ursäkt! 
Sinnott (IND/DEM ).
   – Herr talman! Med ett och ett halvt hjärta förlåter jag er! Jag är väldigt kort, men jag skulle uppskatta om ni ville titta hit ibland! 

