Erikan uppoaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Varela Suanzes-Carpegnan laatima kalatalousvaliokunnan suullinen kysymys (B5-0011/2000) komissiolle Erika-tankkerin onnettomuudesta.

Varela Suanzes-Carpegna
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensiksi todeta, että on huomaavaista, että komission jäsen Fischler on täällä tänään läsnä. Puhemiehemme ilmoitti meille eilen, että hän olisi poissa esityslistaan liittyvien ongelmien takia. Luulen, että hän on harkinnut asiaa uudelleen ja tehnyt sen, mikä on hänelle luonteenomaista: osoittanut huomaavaisuutta ja kunnioitusta parlamenttia kohtaan, kuten aina, ja kiitän häntä siitä.
Puhun tänään tässä istuntosalissa Euroopan parlamentin kalatalousvaliokunnan puolesta ja kiinnitän huomiomme jälleen Erika-tankkerin haaksirikkoon. Valiokuntamme - ja minä sen puheenjohtajana - puhuu toistamiseen tästä asiasta kahdenlaisista poliittisista näkökohdista. Ensiksikin haluamme osoittaa komissiolle, neuvostolle ja jäsenvaltioille, että parlamentti ei voi eikä halua unohtaa tätä vakavaa onnettomuutta. Toiseksi haluamme keskittyä tänään yhteen tämän vakavan ympäristökatastrofin konkreettiseen näkökohtaan: sen vaikutuksiin kyseisten alueiden kalastus- ja vesiviljelyaloihin.
Kaiken tämän on epäilemättä johdettava siihen, että ryhdytään pikaisesti toimiin, jotta vahingot voitaisiin korjata ja jotta niiltä vältyttäisiin vastaisuudessa. Pahoittelut ja pohdinta saavat jo riittää. Arvoisa komission jäsen, meidän kaikkien täytyy mennä itse asiaan ja ryhtyä toimiin. Ensiksikin merikuljetuksen turvallisuus - kun kyse on erityisesti hiilivedyistä ja vaarallisista aineista - edellyttää tehokasta valvontaa yhteisön aluevesillä ja satamissa.
Näiden alusten rakentaminen, kaksoispohja, niiden ikä, luokituslaitosten valvonta, vakuutukset, kaikki tarvittavat tiedot sisältävien tietokantojen luominen, yhteisön tasolla tehtävä yhteistyö ja koordinointi, tarkastajien valvonnan tehostaminen sekä liikenteenharjoittajien ja lastin omistajien vastuu ovat kysymyksiä, joita täytyy käsitellä, ja juuri Euroopan komissio pystyy parhaiten tekemään yhteisön tason yhdenmukaistamista koskevia todellisia ehdotuksia tässä asiassa.
Myös mukavuuslippuja - jotka aiheuttavat kalastuksellekin niin paljon haittaa, että olemme alkaneet puhua "vastuullisesta kalastuksesta" - täytyy valvoa ja säännellä erityisesti kuljetuksen osalta. On valvottava sellaisten mukavuuslipun alla purjehtivien alusten pääsyä yhteisön aluevesille, jotka eivät noudata yhteisön turvallisuusnormeja.
Odotamme Euroopan komissiolta konkreettisia tekoja. Mitä tulee kalastus- ja vesiviljelyaloihin, jotka ovat erityisen tärkeitä, kehittyneitä ja arvostettuja aloja erityisesti onnettomuudessa vaurioituneilla Bretagnen ja La Vendéen alueilla , on tärkeää, että Euroopan komissio tiedottaa aiheutuneista vahingoista, niistä tekemästään arvioinnista ja kaikenlaisista erityistoimista, joihin se on aikonut ryhtyä - poliittisista, taloudellisista, sosiaalisista, rahoituksellisista ja niin edelleen -korjatakseen vahingot ja korvatakseen kalastajille ja yrityksille niiden yhdessä yössä kokemat dramaattiset menetykset.
Miten palautamme kuluttajien luottamuksen alueelta peräisin oleviin tuotteisiin? Miten voimme korvata vahingot onnettomuuden uhreille? Kyse on erittäin vakavasta ongelmasta, jollaista Euroopan unioni - taloudellinen, kaupallinen, teollinen ja kalastusmahti - ei voi sallia.
Arvoisa komission jäsen, meidän on käytävä käsiksi työhön. Meidän on oltava uranuurtajia ja edistyksellisiä näissä kysymyksissä, jotka pilaavat ympäristöämme ja vaikuttavat tuhoisasti yrityksiin ja ammatinharjoittamiseen. On ryhdyttävä ennalta ehkäiseviin toimiin, ettei tällaisia katastrofeja enää tapahtuisi. Tämä on kaikkien kalatalousvaliokunnan kollegojen puolesta esittämämme suullisen kysymyksen tarkoitus. Odotamme kuulevamme komissiolta konkreettisia ehdotuksia: toimintaa pahoittelujen sijasta. Arvoisa puhemies ja hyvät jäsenet, parlamentti hyväksynee useiden parlamentin ryhmien yhteisen päätöslauselmaesityksen, joka on mielestäni erittäin tärkeä ja otollinen.

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, hyvät naiset ja herrat, arvoisa parlamentin jäsen Varela Suanzes-Carpegna, haluaisin pitää kiinni ensinnäkin siitä, että olen tietysti aina käytettävissä, kun parlamentti kutsuu, ja olen uskoakseni myös todistanut sen riittävästi aiemmin. Säiliöalus Erikan uppoamisen aiheuttaman Ranskan länsirannikon saastumisen osalta olemme tietoisia siitä, millaisia valtavia ja suunnattomia vahinkoja tämä katastrofi on aiheuttanut, ja näiden vahinkojen vaikutusta lisäsi vielä se, että Ranskan länsirannikolla riehui samaan aikaan tämä voimakas myrsky. Aluksesta vuotanut öljy ja myrsky yhdessä saastuttivat laajasti ja osaksi jopa tuhosivat täysin erityisesti osterisärkkiä ja -kasvatusalueita.
Lisäksi öljypäästöt aiheuttivat myös erilaista vahinkoa kalastusalalla, erityisesti verkoille. Kalastus jouduttiin siksi keskeyttämään myös öljykatastrofin vuoksi muutamilla vyöhykkeillä. Me teemme tältä osin hyvin tiivistä yhteistyötä ranskalaisten viranomaisten kanssa, ja asiassa toimivaltainen komission jäsen on juuri harkitsemassa toimia, joilla parannetaan meriturvallisuutta yleensä, ja esittää komissiolle tarvittaessa vastaavia ehdotuksia, jotta tällaiset tapahtumat eivät voi toistua enää tulevaisuudessa. Yhteisön on osoitettava solidaarisuutta vahinkoja kärsineille kansalaisille, ja meidän on tosiaankin hyödynnettävä kaikki mahdollisuudet - tältä osin olen täysin samaa mieltä jäsen Varela Suanzes-Carpegnan kanssa - voidaksemme auttaa heitä.
Kalastus- ja vesiviljelyalalla - ja voin puhua täällä vain näiden alojen puolesta - apua varten on käytettävissä ensi sijassa kalatalouden ohjauksen rahoitusväline. Varoja voidaan käyttää Ranskan vuosien 2000-2006 kalatalouden rakenneohjelman yhteydessä, ja Ranskan viranomaiset ovat ilmoittaneet meille, että he aikovat toimittaa ohjelmansa Brysseliin ensi viikolla. Ranskalla on käytettävissä rakenteellisiin toimiin 225 miljoonaa euroa vuoteen 2006 saakka.
Miten näiden mahdollisuuksien rajoissa voidaan auttaa toisaalta kalastajia ja toisaalta osterinkasvattajia? Kalastajien kohdalla tässä yhteydessä on mahdollista maksaa korvauksia kalastajille ja laivanomistajille, nimittäin korvaus, jossa valtio osallistuu 50 prosenttiin asti vahinkojen korvaamiseen, jotka aiheutuvat kalastajien toiminnan väliaikaisesta keskeyttämisestä. Tältä osin yhteisö on valmis rahoittamaan toiset 50 prosenttia. Ranska voi määritellä korvauksen suuruuden, mikä on sen yksinomainen oikeus, ja sillä on käytettävissä tähän korvaukseen yhteensä 9 miljoonaa euroa.
Miten sitten osterinkasvattajia voidaan auttaa? Varoja voidaan käyttää osterisärkkien puhdistamiseen. Osterisärkkiä varten voidaan hankkia uusia välineitä tai tuhoutuneita vesiviljelyvälineitä voidaan korjata. Vesiviljelylaitosten jätevedet voidaan puhdistaa, ja sen ohella voidaan rahoittaa järjestelmiä, joilla parannetaan ja valvotaan tuotteiden jäljitettävyyttä ja laatua sekä myös laitosten hygieniaa. Mahdollinen olisi muun muassa myös yleinen myynninedistämiskampanja.
Jos saamme Ranskan esitykset vielä tässä kuussa, korvauskelpoisuus on myös mahdollista määrittää alkavaksi takautuvasti 1. tammikuuta 2000. Me komissiossa olemme joka tapauksessa valmiita tutkimaan esityksen heti sen saadessamme ja myös hyväksymään sen nopeasti, jotta avun antaminen vahinkoja kärsineille voidaan käynnistää välittömästi.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Fischler, teidän äskeinen esityksenne saa minut optimistiseksi. Bretagnen rannikon edustalla tapahtuneen katastrofin laajuus on todellakin valtava. Säiliöalus Erikan haaksirikon aiheuttamat taloudelliset ja ympäristöön liittyvät seuraukset ovat niin merkittäviä, että me käsittelemme tätä aihetta täällä parlamentissa toisen kerran muutamien viikkojen sisällä, mikä onkin oikein. Kokonainen talouden haara, kalatalous ja vesiviljely sekä niihin liittyvät työpaikat, on kyseenalaistettu. Sitä me emme voi emmekä saa katsella toimettomana vierestä. Kauniit puheet ja kuumat kyyneleet eivät auta meitä eteenpäin. Puhummepa sitten kaksi, kahdeksan tai kuusitoista tuntia, se ei herätä henkiin yhtään kalaa eikä täytä yhdenkään Bretagnen kalastajan vatsaa. Solidaarisuus ei nimittäin käy ilmi vain sanoista. Meidän päätöslauselmaesityksemme voi olla siksi vain ensimmäinen askel, jonka jälkeen on tultava tekoja eli toimia, joissa huolehditaan vihdoinkin siitä, että tällaisia katastrofeja ei enää tapahdu, eikä ennen kaikkea enää koskaan Euroopan rannikon edustalla.
Käsiteltävänä olevassa poliittisten ryhmien yhteisessä päätöslauselmassa vaadimme saastuttaja maksaa -periaatteen tunnustamista. Me vaadimme lisäksi joustavaa apua kalastajille ja vesiviljelyn harjoittajille, joiden toimeentulo on vaarassa. Tämä ei saa kuitenkaan johtaa kilpailua vääristävään pitkäkestoiseen tukeen. Me vaadimme myös meriliikenteen turvallisuuden parantamista ja haluamme yleisesti ottaen parempaa valvontaa.
Komissio ryhtyy toimiin, kuten olemme kuulleet. Komission ehdotukset on määrä julkistaa sen tapaamisessa teollisuuden edustajien kanssa. Tapaamisessa ei käsitellä vain välttämättömyyttä tiukentaa satamavaltioiden suorittamaa valvontaa, vaan myös jatkossa edellytettävää kaksoispohjalla varustettujen säiliöalusten käyttämistä. Pidän sitä erittäin myönteisenä. Vaatimukseni menevät kuitenkin tätäkin pitemmälle. Säiliöalus Erika oli viimeinen pisara. Taataksemme eurooppalaisten rannikoiden turvallisuuden ja ennalta ehkäisevän suojelemisen sekä kalatalouden säilymisen tunnustettuna talouden toimijana me tarvitsemme eurooppalaista ympäristörannikkovalvontaa ja merta koskevan tietoverkon jäsenvaltioiden tehokasta yhteistyötä varten, kuten eilen vaadimme. Tässä tarvitaan Euroopan panosta. Pelissä on Euroopan uskottavuus. Meillä ei ole varaa uuteen katastrofiin, jota käsittelemme vain muutamissa puheissa!

Miguélez Ramos
Arvoisa puhemies, Bretagnen rannikolla 12. joulukuuta tapahtunut Erika-tankkerin haaksirikko sai aikaan öljylautan, jonka ympäristövaikutuksista saamme kärsiä vuosikausia. Paitsi että onnettomuudessa tuhoutui luonnonvaroja, siitä oli vakavia seurauksia eräille talouselämän aloille, erityisesti kalastuksesta riippuvaisille aloille. Tilanne voi vielä paheta, sillä uponneen aluksen uumenissa on yhä 20 000 tonnia raakaöljyä.
Seuraukset ovat olleet erittäin vakavia vesiviljely- ja osterinkasvatusaloille, jotka eivät ole kyenneet puolustautumaan rannikolle vääjäämättä saapunutta saastetta vastaan; eivät vain ensimmäisten päivien välittömän saastumisen takia vaan myös siksi, että niiden markkinakiintiö on pienentynyt ja kuluttajat ovat hylänneet tuotteet, joilla on kaikki turvallisuustakeet, mutta joihin saastuminen on vaikuttanut välillisesti.
Hyvät jäsenet, kyse on syrjäseuduista, joiden epävakaaseen talouteen tämä öljylautta on vaikuttanut tuntuvasti, eikä kyseessä ole valitettavasti yksittäinen tapaus. Näiden alueiden - ja myös muiden naapurialueiden - tärkeimmät varat ovat juuri luonnonvaroja. Tämä luonto on saanut liian usein kärsiä ihmisen toiminnasta, ja tältä olisi voitu välttyä, jos viranomaiset olisivat olleet ripeämpiä ja harjoittaneet parempaa valvontaa.
Sananlaskukin sanoo, että on parempi ehkäistä ennalta kuin korjata jälkiä, ja talousarviokin sanoo niin. Hyvät jäsenet, ennaltaehkäisy on hyvin edullista verrattuna tällaisten katastrofien hintaan.
Komission jäsen Fischler sanoo, että hän on läsnä aina, kun parlamentti kutsuu häntä. Erikan tapauksessa hän on kuitenkin kalataloudesta vastaavana komission jäsenenä antanut sen vaikutelman, ehkei meille mutta kylläkin Bretagnen ja La Vendéen asukkaille, ettei hän ole läsnä tai että hän on läsnä vain osa-aikaisesti.
Kuten parlamentti jo totesi 20. tammikuuta antamassaan ensimmäisessä päätöslauselmassa, onnettomuudesta erityisesti kärsineiden kalastus-, osterinkasvatus- ja matkailualojen tarpeet täytyy ottaa huomioon. Siksi pyysimme komissiota jo tuolloin ryhtymään pikaisesti toimiin kalastusalan hyväksi osoittamalla sille erityisiä varoja.
Galicia ja Bretagne, Manner-Euroopan läntisimmät kolkat, ovat myös joutuneet yhdistämään voimansa tämän öljylautan takia. Emme voi myöskään ymmärtää, etteivät Urquiolasta tai Amoco-Cádizista saadut kokemukset ole johtaneet siihen, että merikuljetusta koskevaa lainsäädäntöä olisi vahvistettu niin vaarallisten aineiden kuljetuksen kuin mukavuuslippulaivojenkin turvallisuuden valvonnan osalta.
Pyydämme, että tämä jäisi viimeiseksi kerraksi. Pyydämme, että me kaikki ottaisimme opiksemme ja että muuttaisimme nopeasti lainsäädäntöämme ja tukkisimme ne porsaanreiät, joiden takia joudumme yhä uudestaan näihin uskomattomiin ja kuitenkin todellisiin tilanteisiin. Saastuttaja maksaa -periaate on mielestämme paitsi välttämätön myös otollinen. Onkin jo korkea aika, että saastuttajat alkaisivat maksaa, koska maksajiksi ovat tähän asti joutuneet onnettomuuden uhrit ja veronmaksajat. Heidän pitäisi paitsi maksaa myös puhdistaa saastuneet alueet.
Olen näin ollen iloinen komission jäsen Fischlerin vastauksesta ja etenkin siitä, että hän myöntää, että on tarpeen ryhtyä taannehtiviin toimiin ja vastata nopeasti avunpyyntöihin. Haluan oman ryhmäni, sosialistiryhmän, puolesta ilmaista solidaarisuutemme onnettomuuden uhreille, kalastajille, vesiviljelijöille ja yrittäjille, joiden ansiosta meri tuo säntillisesti tuotteitaan markkinoille; kaupunginjohtajille ja poliittisille päättäjille sekä niille vapaaehtoisille, jotka ovat osallistuneet puhdistustöihin. Sanoisin kaikille heille, että tunnemme heitä kohtaan solidaarisuutta.

Davies
Haluan esittää kaksi kysymystä komission jäsenelle. Parlamentti on antanut päätöslauselman, jossa vaaditaan saastuttaja maksaa -periaatteen soveltamista tässä tapauksessa ja sekä varustamoiden että lastin omistajien saattamista vastuullisiksi. Kysymys komission jäsenelle on oikeastaan se, voidaanko näitä periaatteita todella soveltaa ja saammeko yhtään rahaa korvauksen kautta näiltä ihmisiltä. Toinen asia koskee tulevaisuutta ja komission ympäristövahinkovastuuta koskevaa valkoista kirjaa, joka on tarkoitettu varmistamaan, että saastuttaja maksaa -periaatetta sovelletaan tulevaisuudessa ja että pystymme paremmin toimeenpanemaan Euroopan ympäristölainsäädäntöä oikein.
Valkoisessa kirjassa tunnustetaan, että vahinkovastuuta voidaan soveltaa ainoastaan, jos saastuttajat ovat tiedossa, jos vahinko on mitattavissa ja jos voidaan osoittaa syy-yhteys. Erikan tapaus ei voisi selvemmin näyttää asian tärkeyttä, koska siinä yhdistyy kaikki se, mitä tuo valkoinen kirja yrittää osoittaa. Tämä näyttäisi olevan siksi todella täydellinen keino tällaisten ongelmien hoitoon tulevaisuudessa.
Direktiiviehdotuksessa säädetään ankarasta vastuusta sellaisten vahinkojen osalta, jotka aiheutuvat yhteisön sääntelemistä vaarallisista toiminnoista, ja minun huolenaiheenani on se, pystyykö ympäristövastuuta koskeva valkoinen kirja hoitamaan Erikan tyyppiset ongelmat tulevaisuudessa vai ei. Ehkä komission jäsen voi ottaa tämän käsiteltäväkseen. Huomioidaanko siinä todella tämä huolenaihe, vai pääseekö saastuttaja käytännössä taas kerran maksamasta aiheuttamaansa vahinkoa, kuten avomeriliikenteen onnettomuuksissa.

Piétrasanta
Arvoisa puhemies, esitämme myötätuntomme ja solidaarisuuden ilmauksemme katastrofista kärsineille ihmisille ja alueille. Mutta hyvät aikomukset eivät riitä, vahingot on maksettava ja menetykset korvattava sekä ympäristön tasapainon palauttamisen että simpukanviljelylaitosten ja kalastusvälineiden osalta. Olimme mielissämme kuullessamme komission jäsenen sanovan, että toimiin on ryhdyttävä ja että vahingot on korvattava nopeasti ja takautuvasti.
Arvostelemme myös alusten riittämätöntä valvontaa ja kannatamme eurooppalaisen rannikkovartioston perustamista ja erityisesti sitovampaa sääntelyä ja alusten kaksoispohjia koskevia vaatimuksia.
Lisäksi arvostelemme mukavuuslippujärjestelmää sekä kauppalaivojen että kalastusalusten osalta.
Lopuksi järkytyimme kuullessamme, että lasti oli hyvin karsinogeenistä, koska sen sisältämien polyaromaattisten hiilivetyjen määrä oli yli tuhat hiukkasta miljoonassa. Se merkitsee sitä, että kun mereen joutui 15 000 tonnia lastia, siitä 15 tonnia on erittäin myrkyllistä ainetta. Sitä ei voida hyväksyä, mutta kuulimme siitä liian myöhään, ja siksi on varmistettava lääketieteellinen seuranta, jossa kiinnitetään aivan erityistä huomiota ympäristöä kunnostaviin vapaaehtoisiin.
Lopuksi olemme sitä mieltä, että tällaisten riskien ennalta ehkäisemiseen ja tieteelliseen tutkimustyöhön vahinkojen välttämiseksi tai torjumiseksi on ehdottomasti kiinnitettävä suurta huomiota. Lukuisia ehdotuksia on tehty ja niihin on syytä perehtyä. Katastrofeihin ei löydetä ratkaisua viime hetkellä. Siksi on tärkeää, että toimiin ryhdytään hyvän sään aikana.

Ainardi
Arvoisa puhemies, kun Erikan haaksirikosta on kulunut yli kaksi kuukautta, rannikko on edelleen saastunut, vaikka sitä on jo siivottu. Toistan solidaarisuuteni kaikille uhreille ja haluaisin kiittää saastuneita rantoja edelleen puhdistavia ammattilaisia ja vapaaehtoisia heidän omistautumisestaan tälle asialle. Itse paikalla tapahtuvan toiminnan ansiosta, jota parlamenttimme vauhditti järjestämällä 20. tammikuuta keskustelun ja hyväksymällä päätöslauselman, on saatu ilmoitus ensimmäisestä toimenpidepaketista. Ranskan hallitus on käynnistänyt keskustelun ja tehnyt ehdotuksia merenkulun turvallisuuden parantamisesta muun muassa torjumalla mukavuuslippulaivoja ja parantamalla huomattavasti valvontaa. Tämän uuden öljykatastrofin kaikki opetukset on sisäistettävä ja yhteisön tasolla on tehtävä nopeasti päätöksiä; romukuntoisten alusten purjehtiminen rannikoillamme ja niiden rantautuminen satamiimme on estettävä, saastuttavia aineita kuljettavilta aluksilta on vaadittava kaksoispohjia ja turvallisuusstandardeja ja tarkastussääntöjä on vahvistettava.
Todellisia vastuussa olevia on myös vaadittava korvaamaan saastumisen aiheuttamat kustannukset. Total Fina -yhtiön on todellakin myönnettävä varoja ekologisten, taloudellisten ja sosiaalisten vahinkojen korvaamiseen ja katastrofista kärsineille ihmisille maksettaviin korvauksiin.
Ranskan valtio on myöntänyt varoja vahinkojen korvaamiseen. Minusta kuitenkin tuntuu, että Euroopan unioni ei ole tähän mennessä ilmaissut riittävästi yhteisön solidaarisuutta. Yhteisön tasolla on todellakin otettava käyttöön varoja, joilla tuetaan saastuneiden rannikoiden puhdistamista, öljyn likaamia lintuja pelastamaan ryhtyneitä järjestöjä ja katastrofista kärsineiden yritysten elvyttämistä. Erityisiä korvauksia olisi maksettava kalastajille ja simpukankasvattajille, jotka ovat kokeneet suuria tappioita ja joiden on tehtävä hyvin suuria investointeja toimintansa elvyttämiseksi ja kuluttajien luottamuksen palauttamiseksi.
Olen tyytyväinen komission jäsen Fischlerin juuri esittämään julkilausumaan ja merkitsen muistiin hänen parlamentille antamansa lupaukset. Haluan myös sanoa, että ryhmäni on edelleen valppaana ja jatkaa toimintaa pitämällä yhteyttä paikan päällä toimiviin avustajaryhmiin, jotta katastrofin uhrit saavat nopeasti korvauksen ja jotta kaikilla tasoilla vahvistetaan lainsäädäntöä, jossa on todellisia rangaistuksia määräysten rikkomisen varalle.

Souchet
Arvoisa puhemies, jos Erikan aiheuttamaan öljykatastrofiin on palattava kaksi ja puoli kuukautta aluksen haaksirikon jälkeen, se johtuu siitä, että Atlantin rannikkoamme kohdannut taloudellinen, sosiaalinen ja ekologinen katastrofi on todellisuudessa paljon vakavampi kuin ensimmäisissä arvioissa annettiin ymmärtää.
Öljylauttoja saapuu edelleen päivittäin 500 kilometrin pituiselle Atlantin rannikolle. Lastin tarkkaa koostumusta ei ihme kyllä ole vieläkään selvitetty. Ekologinen katastrofi on suuri, ehkä suurempi kuin koskaan aikaisemmin. Laajamittainen tankkien tyhjentäminen lisääntyy, ja 120 metrin syvyydessä makaavassa hylyssä oleva 16 000 tonnin öljylasti merkitsee huomattavaa lisäsaastumisen vaaraa. Kaikki kalastus- ja vesiviljelyalojen ammattilaiset ovat jo kärsineet raskaasti. Pääuhreja ovat nyt simpukanviljelijät. Ne olivatkin Euroopan toimivimpia yrityksiä. Etulinjan uhreja ovat ne Vendéen ja Loire-Atlantiquen tuottajat tai tavarantoimittajat, joiden tuotteiden myynti on kielletty. Jotkut ovat jo menettäneet useamman vuoden sadon, mutta myynnin lasku 5080 prosentilla koskee kaikkia Atlantin rannikon suistoalueita ja jopa Englannin kanaalin ja Pohjanmeren rannikoiden suistoalueita.
Mitä tulee varsinaiseen kalastukseen, kiinteillä pyydyksillä harjoitettava kalastus kärsii tällä hetkellä eniten. Simpukoiden jälkeen äyriäisten myynti laskee jyrkästi. Monet menetetyt kalastuspäivät koskevat koko alaa, ja varsinkin niiden kalatuotteiden, joiden markkinat olivat aivan viime vuosina elpyneet jonkin verran, tulevaisuus riippuu täysin kuluttajien suhtautumisesta, joka näyttää valitettavasti olevan muuttumassa kielteiseksi. Atlantin rannikon kaksi suurta läheisesti toisiinsa liittyvää voimavaraa, kalastus ja matkailu, ovat kärsineet raskaasti. Huippukausi saattaa olla menetetty, mikä voi johtaa loppuvuodesta erittäin vakavaan lamaan. Näin ollen on täysin perusteltua, että parlamenttimme antaa uuden päätöslauselman, jonka valmisteluun ryhmämme on osallistunut hyvin merkittävällä tavalla. Siinä korostetaan muutamia asioita, joita pidetään itse paikalla ehdottoman tärkeinä.
Ensimmäinen niistä on se, että saastuttajan on otettava täysi vastuu tapahtuneesta. Päätöslauselmassamme pyydetään soveltamaan kahta periaatetta: saastuttaja puhdistaa -periaatetta, koska emme voi hyväksyä sitä, että hiilivetylastin saastuttamien rannikoiden puhdistamisesta vastaavat lastin omistajan sijasta viranomaiset, toisin sanoen veronmaksajat eli uhrit.
Toinen periaate on se, että saastuttaja maksaa. Saastuttajan vastuun on päätöslauselmamme mukaan katettava kalastus- ja vesiviljelyalat ja -yritykset. Tämä on oleellista; se merkitsee sitä, että saastuttaja ei voi yrittää rajoittaa uhreille maksettavaa korvausta öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston (FIPOL) asettaman korvausten enimmäisrajan eli suurten öljy-yhtiöiden hyväntahtoisuuden perusteella.
Jos öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston asettama korvausten yläraja on liian alhainen, niin kuin se selvästi onkin, sitä on korotettava. Päätöslauselmassamme vaaditaan tätä. Jos korotus on riittämätön, saastuttajan on maksettava erotus. Olisi todella kohtuutonta, jos öljy-yhtiö, jonka tuotto nousee tänä vuonna kymmeneen miljardiin frangiin, kieltäytyisi maksamasta täyttä korvausta omille uhreilleen, joista valtaosa on pienyrityksiä ja työntekijöitä.
Arvoisa komission jäsen, kovia kokenut väestö odottaa Euroopalta konkreettisia solidaarisuuden ilmauksia. Päätöslauselmassamme pyydetään komissiota toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet katastrofin seurauksista kärsineellä kalastusalalla aiheutuneiden vahinkojen korjaamiseksi. Sinisen Euroopan, yhteisen kalastuspolitiikan, on osoitettava nyt, että solidaarisuus ei ole sille tuntematon sana huolimatta niistä velvoitteista, joita se on asettanut kalastajille. Euroopan unionin on myös osallistuttava ympäristön kunnostamiseen katastrofista kärsineillä kosteikko- ja rannikkoalueilla, joiden biologinen arvo on tärkeä koko unionille.
Komission jäsen Fischler sanoi meille juuri, että hän suhtautuisi myönteisesti Ranskan esittämiin pyyntöihin, mistä olen iloinen.
Meidän on toimittava kannustajana tässä tärkeässä merien saastumista koskevassa asiassa. 20 vuotta Amoco Cadizin onnettomuuden jälkeen välinpitämättömyys ja vastuuttomuus vallitsevat edelleen Euroopassa merenkulun turvallisuuden alalla, ja ne johtavat uusiin öljykatastrofeihin.
Tällä kertaa emme saa päätyä toimettomuuteen. Merenkulun turvallisuuden yleiset puitteet on määriteltävä pikaisesti toissijaisuusperiaatetta noudattaen, ja tämä yleisen vastuuttomuuden turmiollinen noidankehä on lopultakin rikottava.

Martinez
Arvoisa puhemies, katastrofeja on tietysti paljon, ja niiden seuraukset ovat toisinaan hyytäviä. Esimerkiksi Caracasissa kuoli 35 000 ihmistä. Mutta Erikan katastrofissa suuttumusta aiheuttaa nimenomaan se, että kaikki tapahtunut oli ennakoitavissa Amoco Cadizin ja monien muiden vastaavien onnettomuuksien jälkeen. Kaikki se olisi voitu välttää, koska samat syyt johtavat samoihin seurauksiin, ja syythän olivat tiedossa. Ne eivät liity toisarvoisiin asioihin, teknisten toimenpiteiden tai kaksoispohjan puutteeseen, kaikkiin niihin epäolennaisuuksiin, joihin vihreät ovat niin kiintyneitä. Kollegamme Piétrasanta esitti meille juuri tällaisen epäolennaisuuksien litanian.
Syynä on kauppalaivaston puute, minkä vuoksi joudutaan turvautumaan orjakauppiaisiin, joiden hylkyalukset kelluvat Ateenan edustalla. Syynä on laivatelakkojen puute, minkä vuoksi on mentävä Montenegroon. Syynä on vero- ja sosiaalipolitiikan puute, minkä vuoksi meiltä puuttuu kansainvälinen kilpailukyky. Syynä on Grotiuksen ajoista lähtien harjoitettu hollantilainen meri-imperialismi, jolla estetään kaikki kehitys Rotterdamin säästämiseksi.
Mutta mitä Bryssel tekee muutoksen sijasta? Se hyväksyy jäsenehdokkaaksi Maltan, mukavuuslippulaivojen maailmanmestarin, ikään kuin maahanmuuton torjumiseksi ei tarvitsisi tehdä muuta kuin ottaa Turkki unionin jäseneksi. Pelkään nyt osterinkasvattajien, kalastajien, rannikkokuntien, lintujen ja luonnon puolesta. Tulee uusia Erika-tankkereita, koska luonnonkatastrofit ja Erikan tapaiset katastrofit ovat maailmanlaajuistumisen aikaansaannosta, ja maailmanlaajuistuminen on eurooppalaisen mukavuuslippulaivan kylkiäinen.

Bernié
Arvoisa puhemies, Erikasta valunut polttoöljy on tuhonnut ja pilannut Länsi-Atlantin talouden. Kalastajat, osterinkasvattajat, simpukankasvattajat, matkailun ammattilaiset sekä paikalliset ja alueelliset viranomaiset odottavat kärsimättömästi apua ja sitä, että jotakin tehdään hylylle, joka ilmeisesti vuotaa edelleen ja muodostaa todellisen aikapommin.
Eurooppa, joka pahaksi onnekseen poisti jäsenvaltioissa tapahtuvia luonnonkatastrofeja koskevan budjettikohdan, on velvollinen ryhtymään toimiin. Sen on toimittava ensinnäkin solidaarisuuden vuoksi mutta myös sen vuoksi, että se on osaksi vastuussa tästä ties kuinka monennesta öljykatastrofista.
Kansalaisten on todellakin vaikea käsittää, miksi Eurooppa hyväksyy sen, mitä Yhdysvallat ei hyväksy, ja miksi Eurooppa, joka säätää yleensä hyvin nopeasti ympäristöalan lakeja, on tähän asti ollut umpikujassa merenkulun turvallisuuden alalla.
Euroopan on ryhdyttävä välittömästi lainsäädäntötoimiin ja selvitettävä perinpohjaisesti tämä haaksirikko. Mutta sitä ennen komission on otettava kiireellisesti käyttöön eurooppalaisia varoja katastrofista kärsineiden yritysten auttamiseksi, hylyn hoitamiseksi, rannikon puhdistamiseksi, jätteen varastointikyvyn lisäämiseksi ja sen käsittelyn tai kierrätyksen varmistamiseksi sekä öljyn poistamista merestä koskevan tutkimusohjelman laatimiseksi.
Lopuksi komission on palautettava jäsenvaltioissa tapahtuvia luonnonkatastrofeja koskeva budjettikohta ja sisällytettävä katastrofista kärsineet departementit rakennerahastojen piiriin.
Mitä mieltä komissio on näistä ehdotuksista? Millaisia päätöksiä komissio on jo tehnyt ja millaisia päätöksiä se aikoo tehdä? Mihin toimiin komissio on ryhtynyt Euroopan parlamentin 20. tammikuuta 2000 hyväksymän päätöslauselman johdosta? Tähän mennessä emme ole havainneet mitään käytännön toimia itse paikalla.

Van Hecke
Arvoisa puhemies, viime aikojen tapahtumat, etenkin säiliöalus Erikan haaksirikko, ovat osoittaneet, että rannikkoalueemme ovat joka hetki alttiina merikatastrofeille. Keskustelimme jo Strasbourgissa siitä, miten pystyisimme ennalta ehkäisemään nämä katastrofit, ja tuolloin kävi ilmi, kuinka erittäin tärkeä asia on laatia meriturvallisuuden parantamiseen tähtäävä suunnitelma Euroopan unionia varten.
Ennaltaehkäisytoimien ohella meidän on kuitenkin kiinnitettävä huomiota myös katastrofien seurauksiin. Etenkin ympäristöön liittyviin seurauksiin. Useita satoja kilometrejä Ranskan rannikkoa on saastunut. Tuhansia kaloja ja lintuja on kuollut. Eräät yhdyskunnat on ehkä pilattu pysyvästi. Ympäristövahinkojen korjautuminen on usein pitkäaikainen prosessi.
Nykyinen rajoitettu järjestelmä, jossa korvataan ainoastaan taloudellisesti arvioitavissa olevat ympäristövahingot, ei enää riitä. Meidän on ehdottomasti kehitettävä vahingonkorvausjärjestelmä, joka ulotetaan koskemaan myös sellaisia ympäristölle aiheutettuja vahinkoja, joiden arvo ei ole taloudellisessa mielessä määritettävissä. Saastuttaja maksaa -periaatetta on sovellettava johdonmukaisesti. Meren pilaantumisen osalta kannatan ehdotonta taipumattomuuden linjaa. Sen toteuttamiseksi valvontaa on tiukennettava ja tehostettava.
Meidän on kuitenkin myös otettava huomioon taloudelliset seuraukset. Euroopan unionin tulisi mielestäni laatia jälleenrakennussuunnitelma vahinkoja kärsineiden yritysalojen auttamiseksi ja ulottaa apu kalastus- ja vesiviljelyalan yrityksistä aina hotelli- ja ravintola-alan yrityksiin asti. Lyhyesti sanoen hätäsuunnitelma, joka otettaisiin käyttöön merionnettomuuden sattuessa. Häikäilemättömien hyödyntavoittelijoiden uhreiksi joutuneet henkilöt ja yritykset ansaitsevat myötämielisen tukemme, etenkin nykyisessä siirtymävaiheessa.
Lopuksi tahdon tuoda esille terveydelliset näkökohdat. Vapaaehtoisten joukossa oli myös belgialaisia, jotka uhrasivat joulunpyhänsä ja lähtivät puhdistamaan rantoja, usein paljain käsin, ja pelastamaan lintuja ja kaloja. Hämmästyneenä luin sanomalehdistä, että rannoilta kerätyn öljysaasteen sanottiin olevan syöpää aiheuttavaa. Vielä enemmän hämmästyin, kun luin, että asianomaiset Ranskan viranomaiset tiesivät asiasta monta päivää etukäteen kehottamatta avunantajia ryhtymään suojatoimenpiteisiin. Tahtoisin mielelläni kuulla komission jäseneltä, milloin, jos ollenkaan, Euroopan komissiolle on ilmoitettu kansanterveyttä mahdollisesti uhkaavasta vaarasta.
Arvoisa puhemies, ottakaamme oppia menneistä tapahtumista. Samanlaisia merikatastrofeja kuin Erikan haaksirikko voi sattua uudelleen minä päivänä hyvänsä Alankomaiden, Englannin, Espanjan tai Belgian rannikolla. Ratkaisuja, joita nyt hahmotamme Euroopalle, tullaan pitämään esikuvana. Olkaamme sen tähden ankaria saastuttajia kohtaan ja anteliaita uhreja kohtaan.

Savary
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa teille joidenkin täällä olevien kollegojemme näkemyksiä heijastaen, että kaksi ja puoli kuukautta haaksirikon jälkeen tilanne alueella on erittäin kriittinen ja että sen laajuus paljastuu päivä päivältä yhä selvemmin.
Näkökulmia on kaksi: ensinnäkin ympäristönäkökulma. Hylyssä on vielä 16 000 tonnia raskasta polttoöljyä, jota valuu mereen, ja näiden valumien lisäksi olemme valitettavasti havainneet ja kirjanneet ylös viime viikolla 35 ekologista rikosta, 35 tankin tyhjentämistä, jotka pahentavat häpeällisesti tätä täysin katastrofaalista tilannetta. Komission jäsen de Palacio puhui pitkään tästä ongelmasta, ja uskon, että hän on ottanut viipymättä tehtäväkseen sen, mikä on nyt ehdottoman tärkeätä, eli luonnoksen Euroopan merioikeudeksi, vaarallisten aineiden merikuljetuksia koskevan direktiiviluonnoksen myötä. Tältä osin hän voi jälleen saada Ranskan tuen sille, että hänen johtajakaudellaan ansioidutaan hyväksymällä turvallisuutta lisääviä asetuksia.
Toinen järkytys koetaan kuitenkin talousalalla ensiksi järkkyy ympäristö, toiseksi talous , kuten monet kollegat ovat täällä tuoneet esille. Simpukankasvatus, kalastus, osterinkasvatus ja kalankasvatus ovat nyt vakavasti uhattuina. Öljykatastrofin lisäksi nimittäin myrsky aiheutti vahinkoa monilla seuduilla. On valitettavaa, että nämä ammattialat ovat kärsineet hirvittävästi. Ne on toisaalta rakennettava uudelleen, ja toisaalta mikä lienee hankalinta niiden on saavutettava uudelleen kaupallinen luottamus.
Jotta Bretagnen, Vendéen ja Charenten asukkaat ja muualla metsänhoitajat selviäisivät tästä tilanteesta, he odottavat nyt Euroopan unionin puuttumista asiaan.
Emme voi samanaikaisesti yhtäältä puhua tästä tehtävästä keinona tuoda unionia lähemmäksi kansalaisia ja toisaalta pitää suutamme kiinni, olla puuttumatta käytännön tasolla näin merkittäviin ja laajoihin ilmiöihin.
Merkitsin hyvin tarkasti muistiin komission jäsen Fischlerin sanat, jotka lienevät konkreettisimmat tähän asti kuulemistamme sanoista. Myötätunnon ja solidaarisuuden ilmauksia ja tiedotuksia on toki esitetty, mutta nyt on aika täyttää odotukset osoittamalla täsmällisessä muodossa eurooppalaista solidaarisuutta.

Hudghton
Säiliöalus Erikan öljyvahinko on yksi niistä tuhoisista onnettomuuksista, joita on tapahtunut viime vuosina yhteisön vesillä, mukaan luettuina Braerin öljyvahinko Shetlandinsaarten edustalla ja Sea Empressin Walesin edustalla. Nämä öljyvahingot ovat korjaamattoman ekologisen vahingon lisäksi aiheuttaneet paikallisten teollisuudenalojen tuhoutumisen. Erikan tapauksessa paikallinen kalastus- ja vesiviljelyteollisuus ovat kärsineet kovan iskun, ja on tärkeää, ettei huomata vain niitä haitallisia vaikutuksia, jotka näkyvät nyt, vaan että myös valmistaudutaan öljyn aiheuttaman saastumisen pitkäaikaisiin haitallisiin vaikutuksiin.
Asianmukainen korvaus on välttämätön. On aika parantaa merenkulun turvallisuutta yhteisön alueella ja ottaa käyttöön tiukempi kontrolli sekä lopettaa mukavuuslippulaivojen käyttö. Niitä on lisääntyvästi käytetty kalatalousalalla. Vastuullisten yritysten, varustamoiden ja lastin omistajien täytyy maksaa huolimattomuudestaan.
Nykyisellä korvausrahastolla ei ole riittävästi varoja, mikä tuli selkeästi esiin Braerin suuronnettomuudessa, jossa Shetlandinsaarten kalatalousala sai riittämättömät korvaukset menetyksistään. Meidän täytyy oppia menneistä tapahtumista ja varmistaa, että Braerin öljyvahingosta kärsineet elinkeinot voidaan palauttaa entiselleen.

Vachetta
Arvoisa puhemies, Erikan katastrofista on puhuttava jälleen kaksi ja puoli kuukautta onnettomuuden tapahtumisen jälkeen, koska sen seurauksia ei ole vielä läheskään selvitetty. Meidän on nyt toisaalta jatkettava yhdessä järjestäytyneen väestön kanssa Total-yhtiön painostamista, jotta se korvaa täysin kaiken, mikä on tuhoutunut sen silmittömän voitontavoittelun vuoksi, ja toisaalta sitouduttava ehdottomasti siihen, että vastaavanlaiset katastrofit eivät enää pääse toistumaan.
Vaikka yhteinen päätöslauselmaesitys on mielenkiintoinen, siinä ei puututa mukavuuslippulaivojen muodostamaan ongelmaan, joka on sekä tiedostettava että ratkaistava kiireellisesti, jotta merionnettomuuksia voidaan ehkäistä johdonmukaisesti.
Kyse ei itse asiassa ole niinkään siitä, että mukavuuslippulaivojen turvallisuusvalvontaa olisi parannettava, kuten päätöslauselmassa lukee, vaan siitä, että nyt on todellakin ponnisteltava näiden laivojen poistamiseksi. Se on ainut ratkaisu, joka takaa sen, että merimiehet voivat elää ja työskennellä tyydyttävissä oloissa, että heidän turvanaan on lainsäädäntö ja tehokas sosiaalinen suojelu, sekä sen, että kalastusta ja ympäristöä kunnioitetaan.
Jokaisen merionnettomuuden jälkeen on hyväksytty parlamentin päätöslauselma. Siinä ehdotetaan yleensä myönteisiä teknisiä toimenpiteitä, joista muutamat päätyvät direktiiveihin. Jos niitä sovellettaisiin, niillä vastustettaisiin tosiasiassa mukavuuslippulaivojen edustamaa kustannusten vähentämisen logiikkaa.

Bouwman
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, direktiivin esittelijänä, joka koskee aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottolaitteita satamissa ja samalla myös meren pilaantumisen ennaltaehkäisyä, tahdon esittää pari huomautusta, jotka ovat tulleet mieleeni ja joista keskusteltiin minun nähdäkseni vain lyhyesti Hampurin vihreän merenkulun konferenssissa, jossa kaikki osapuolet olivat läsnä. Siellä ilmoitettiin, että 5-10 prosenttia öljysaasteesta syntyy katastrofien seurauksena. Vaikka katastrofin aiheuttamat saasteet keskittyvät tietylle alueelle ja aiheuttavatkin siellä paljon ongelmia, niin 60 prosenttia kaikesta öljysaasteesta on kuitenkin peräisin teollisuudesta. Ja mainitakseni vielä yhden vertailukohdan, 10 prosenttia saasteesta kuuluu luonnollisiin päästöihin.
Kajoamatta erityisemmin teknillisiin parannuksiin tai valvonnan ja lainsäädännön tiukentamiseen, mitkä kaikki tosin ovat välttämättömiä asioita, tahtoisin ehdottaa eräänlaista sosiaalisesti vastuuntuntoisen yrittäjähengen inspiroimaa pyöreän pöydän konferenssia niiden osapuolten kanssa, jotka ovat jotenkin osallistuneet merien pilaamiseen öljyllä. Siihen haluaisin vedota.

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, haluaisin kiittää aluksi lämpimästi täällä käydystä vilkkaasta mielipiteenvaihdosta. Tästä keskustelusta on käynyt myös täysin selväksi, että meidän on toimittava kahdella suunnalla. Toisaalta ennalta ehkäisevästi, eli meidän on harkittava, miten voimme parantaa eri alojen direktiivejä, merioikeutta ja muita niin, että tällaisten katastrofien uhkaa ei ole jatkossa enää olemassa samassa mittakaavassa.
Toiseksi mitä meidän on tehtävä auttaaksemme siellä, missä katastrofi on tapahtunut? Nyt haluaisin sanoa teille, että kollegani de Palacio on tehnyt jo kolme hyvin konkreettista ehdotusta komission yksiköiden välisessä menettelyssä. Toivon, että komissio päättää näistä ehdotuksista vielä maaliskuussa, jotta pääsemme asiassa eteenpäin ennaltaehkäisyn osalta.
Nämä kolme ehdotusta ovat hyvin konkreettisia. Ensinnäkin laivaturvallisuutta koskevan kansallisen valvonnan tehostaminen. Toiseksi komission niitä organisaatioita koskevan valvonnan tehostaminen, joiden tehtävänä on arvioida laivojen turvallisuusedellytyksiä itse paikalla. Kolmanneksi haluamme kieltää tietyn siirtymäajan jälkeen ylipäätään sen, että yksinkertaisella pohjalla varustetut säiliöalukset saavat purjehtia edelleenkin EU:n vesillä.
Uskon meidän saavuttavan näillä toimilla tosiaankin todellista edistystä. Sen lisäksi kuluvaksi vuodeksi on suunniteltu muita toimia, ja näiden muiden toimien yhteydessä tulemme tarkastelemaan varmasti myös mukavuuslippukysymystä.
Useammat jäsenet ovat vaatineet annettavan avun osalta, että talousarvioon sisällytetään uudelleen budjettikohta korvauksia varten. Haluaisin kuitenkin pyytää teitä myös katsomaan, millaisilla määrärahoilla tämä budjettikohta oli varustettu. Sen rahan yhteydessä, joka tässä budjettikohdassa oli käytettävissä, ei voida puhua todellisesta avusta. Muistan hyvin, miten kävimme täällä parlamentissa BSE:n yhteydessä pitkiä keskusteluja, mikä on kaikki oikeastaan pelkkää lumetta eikä auta todellisuudessa mitään.
Kuten olen todennu, voimme antaa konkreettista apua vain ohjelmien kautta. Tältä osin - tähän viittasin - aloite on nyt lähinnä Ranskan hallituksella. Olen luvannut heille, että tarkistamme ja myös hyväksymme Ranskan esittämät ohjelmat hyvin nopeasti heti ne saatuamme.

Varela Suanzes-Carpegna
Haluaisin ainoastaan kiittää komission jäsen Fischleriä siitä vastauksesta, jonka hän antoi valiokuntamme esittämään suulliseen kysymykseen. Mielestäni hän antoi meille tärkeitä tietoja, ja on syytä kiittää komission jäseniä siitä, että he antavat meille konkreettisia ja tärkeitä tietoja.
Nimenomaan Erikan tapauksessa olen sitä mieltä, että toimiin on ryhdytty ja että niitä koordinoidaan Ranskan viranomaisten kanssa. Meitä täällä on kuitenkin askarruttanut lähinnä se, ettei meidän tarvitsisi enää keskustella tästä asiasta, koska asian ydin ovat ennalta ehkäisevät toimet. Halusin ottaa esille sen, että te mainitsitte, että komissio aikoo kokoontua ja ottaa käyttöön useita teknisiä ja lainsäädännöllisiä toimia. Mielestäni meidän on edettävä juuri tätä tietä. Haluan vain sanoa teille, että suhtaudumme toimiin erittäin myönteisesti ja että seuraamme kalatalousvaliokunnassa hyvin tarkasti näitä toimia, niin ettei meidän täytyisi kokoontua parlamenttiin pahoittelemaan tosiasioita, kuten me nyt teemme.

Puhemies
Olen ottanut vastaan viisi työjärjestyksen 42 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 11.00.

EY:n ja Israelin kauppasopimus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Morgantinin ja muiden esittämä suullinen kysymys (B5-0012/2000) komissiolle EY:n ja Israelin kauppasopimuksen määräystenvastaisesta täytäntöönpanosta.

Morgantini
Asia, josta meidän on tänään määrä keskustella, on itse asiassa yksinkertainen: Euroopan unionin allekirjoittamien sopimusten kunnioittaminen, soveltaminen ja toteuttaminen, niiden kansainvälisten sopimusten ja määräysten kunnioitus, joihin Euroopan unioni on sitoutunut. Se on yksinkertainen asia, mutta usein juuri yksinkertaiset asiat ovat tässä maailmassa vaikeita toteuttaa. Tämä on niiden kollegoiden tarkoitus, jotka yhdessä minun kanssani ovat esittäneet kysymyksen komissiolle: kysymys koskee EY:n ja Israelin välisen kauppasopimuksen oikeaa soveltamista, sillä Israel rikkoo avoimesti tätä sopimusta - meillä ei ainoastaan ole aihetta uskoa niin, vaan meillä on, yhdessä useiden jäsenvaltioiden kanssa, konkreettisia todisteita tästä. Samalla meillä on myös aihetta uskoa, ettei komissio toimi riittävän lujasti siinä tehtävässä, jonka pitäisi sen toiminnan kannalta olla ensiarvoisen keskeinen: toimia yhteisön sopimusten valvojana. Tarkoitamme alueellisen lausekkeen 38 artiklaa, jossa sopimuksen soveltamisala on rajattu Israelin valtion alueeseen, eikä se siksi anna mahdollisuutta myöntää tullihelpotuksia niille tuotteille, jotka ovat peräisin Israelin kesäkuussa 1967 miehittämiltä alueilta, joille kaikista kansainvälisistä säännöistä piittaamatta, alkaen neljännestä Geneven yleissopimuksesta, useat Israelin hallitukset ovat rakennuttaneet siirtokunta-asutusta, takavarikoineet palestiinalaisille kuuluvia maa- ja vesialueita ja siirtäneet näille alueille omaa väestöään.
Tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun komissio ja parlamentti käsittelevät tätä kysymystä: viittaan tässä ainoastaan komission toukokuussa neuvostolle ja parlamentille 1998 antamaan tiedonantoon, jossa ei myönnytty Israelin kieltäytymiseen soveltaa alkuperää koskevia määräyksiä 38 artiklan mukaisesti. Tästä huolimatta komissio ei ole onnistunut saamaan Israelia kunnioittamaan näitä sopimuksia, ja se on vastannut epämääräisesti lukuisiin parlamentin kysymyksiin, vedoten vaikeuteen saada varmoja todisteita tuotteiden alkuperästä, vaikka se onkin aina korostanut aivan oikeutetusti Israelille sopimuksen juridisia velvoitteita. Helpottaakseen komissiolle ja jäsenvaltioille kuuluvaa tehtävää hankkia varmoja todisteita eräs israelilainen rauhanliike on julkaissut listan miehitetyillä alueilla toimivista yrityksistä ja eräs palestiinalainen kansalaisjärjestö on hankkinut ja esittänyt useiden jäsenvaltioiden tulliviranomaisille kiistattomia todisteita, jotka vahvistavat lukuisten yhteisön kansallisilla markkinoilla olevien miehitetyiltä alueilta peräisin olevien tuotteiden alkuperän. Mainitsen niistä konkreettisesti vain muutamia, eli Golanin kukkuloiden tuotteet: viinit ja monet muut tuotteet.
Sekä Palestiinassa että Israelissa on nyt rauhan aika: tällä hetkellä uskottavuus ja perussopimusten ja sopimusten laillisuuden kunnioitus ovat hyvin tärkeitä, mikäli Euroopan unioni ja parlamentti haluavat toimia aktiivisessa poliittisessa roolissa. Israelilla on varmuus siitä, että Eurooppa tukee valtion turvallisuutta ja vakautta, mutta se ei voi edellyttää, että olisimme sen rikostovereita näin vakavissa sopimusten loukkauksissa. Palestiinalaiset tietävät, että Euroopan unioni kannattaa heidän valtionsa ja heidän oikeuksiensa tunnustamista; heidän on kuitenkin saatava vahvistus. Rauhaa ei voida rakentaa oikeuksien loukkauksien varaan: tämän meille kertovat myös sotilas Igal Moshen kaltaiset israelilaiset, sillä hän kieltäytyi neljä päivää sitten lähtemästä Libanoniin ja on nyt vankilassa; tämän kertovat meille myös ne palestiinalaiset, jotka toivovat rauhaa huolimatta tuhotuista taloistaan ja siitä, että he yhä 50 vuoden jälkeen ovat pakolaisia; tätä edellyttää meiltä ennen kaikkea oma itsekunnioituksemme ja niiden demokratian sääntöjen kunnioitus, joihin olemme sitoutuneet. Sallikaa minun kuitenkin sanoa, käytännöllisemmin, että tässä on kysymys myös jäsenvaltioille ja unionille itselleen koituvista menetyksistä, kun ihmisoikeuksien ja taloudellisten oikeuksien loukkauksien myötä Euroopan kansalaisilta viedään taloudellisia voimavaroja.

Vitorino
. (PT) Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, arvoisa jäsen Morgantini, komissiolle esittämänne kysymykset liittyvät Euroopan yhteisöön mahdollisesti laittomasti tuotuihin tuotteisiin, jotka ovat peräisin Israelin siirtokunnista tai Israelin miehittämiltä alueilta. Näihin tuotteisiin sovelletaan suosituimmuuskohtelua, joten on syytä epäillä, että suosituimmuusjärjestelmään liittyviä alkuperäsääntöjä ei tulkita niiden osalta asianmukaisesti. Komissio on itse asiassa jo antanut kirjallisen vastauksen kysymykseen, jonka arvoisa parlamentin jäsen esitti tästä aiheesta tammikuussa 2000.
Arvoisa jäsen toivoo saavansa tästä asiasta lisätietoja. Yritän nyt antaa niitä teille. Sopimuksen epäselvyyden osalta voin ensinnäkin todeta, että Euroopan yhteisön ja Israelin välisessä väliaikaisessa sopimuksessa kaupasta ja liitännäistoimenpiteistä määrätään, että sopimusta sovelletaan Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden alueella ja, lainaan, "Israelin alueella". Euroopan unionin näkökulmasta sopimus ei siis jätä minkäänlaista tulkinnanvaraa, ja lisäksi komission jäsen Christopher Patten täsmensi asiaa kirjallisessa vastauksessaan, jota nyt lainaan alkukielellä:
"...kuten tiedonannossa jo selitettiin, Israelin siirtokuntia tai miehitettyjä alueita ei voida pitää yhteisön taholta Israeliin kuuluvina alueina, joissa voitaisiin toimeenpanna Euroopan yhteisön ja Israelin valtion välistä sopimusta. Kysymys on hyvin arkaluonteinen niin israelilaisille kuin palestiinalaisillekin, sillä se liittyy laajempaan kysymykseen rajoista."
Näin ollen toinen kysymyksenne, joka koskee tarkistusmenettelyn tehokkuutta, onkin varsin aiheellinen. Tarkistusmenettelyn avulla tuotteiden oikeus suosituimmuuskohteluun voidaan määritellä myös silloin, kun kolmas maa, jota tuotteiden alkuperän määritteleminen koskee, ei ole halukas yhteistyöhön. Teille antamassaan kirjallisessa vastauksessa komissio viittasi tuotteiden alkuperän määrittelyä koskevan menettelyn yksinkertaistamiseen, mutta tietenkään yksinkertaistettukaan menettely ei vielä sinänsä tee alkuperän selvittämistä yksiselitteiseksi. Kun jäsenvaltioiden tulliyksiköt ovat tunnistaneet lähetykset, jotka eivät mahdollisesti ole peräisin Israelista, noiden valtioiden viranomaisten kanssa aloitetaan vuoropuhelu, jonka tarkoituksena on varmistaa alkuperäsääntöjä koskevan pöytäkirjan asianmukainen soveltaminen sen ainoan tulkinnan mukaisesti, jonka komissio voi hyväksyä. Mikäli tuotteiden alkuperää ei nyt vireillä olevien aloitteiden avulla kyetä määrittelemään, komissio voi tutkia mahdollisuutta järjestää tulliyhteistyökomitean kokous, jonka tarkoituksena on ratkaista tarkistusmenettelyjä koskevat erimielisyydet juuri tämäntyyppisten sopimusten osalta.
Uusien säännösten osalta komissio on käynyt virallisten tapaamisten aikana yksityiskohtaisia keskusteluja Israelin viranomaisten kanssa kauppasopimuksen täytäntöönpanosta tarkoin määriteltyjen menettelyjen mukaisesti. Tämän vuoden tammikuussa Israelin viranomaiset ehdottivat Palestiinan viranomaisista, Israelin hallituksen edustajista sekä komission edustajista koostuvan kolmikantatyöryhmän perustamista. Työryhmän tarkoituksena olisi löytää siirtymäkauden ajaksi kaikkien osapuolten kannalta hyväksyttäviä ratkaisuja, jotka eivät vaikuttaisi haitallisesti käynnissä olevien keskustelujen lopputulokseen eivätkä olisi ristiriidassa nyt voimassa olevien sopimusten kanssa, joita on määrä soveltaa siihen asti, kunnes lopullinen sopimus on saatu aikaan. Presidentti Jasser Arafat hyväksyi ehdotuksen tavatessaan komission jäsen Christopher Pattenin 24. tammikuuta, ja niin ollen komission aikomuksena on nyt vahvistaa sekä Israelin hallitukselle että Palestiinan viranomaisille, että myös me olemme osaltamme valmiita hyväksymään tämän ehdotuksen, joka mielestämme antaa vastauksen arvoisan jäsenen täällä esiin tuomiin huolenaiheisiin.

Schwaiger
Arvoisa puhemies, yksi Euroopan unionin Välimeri-politiikan tärkeimmistä tavoitteista on osallistua tehokkaasti Israelin ja arabivaltioiden sekä erityisesti Israelin ja palestiinalaisten itsehallintoviranomaisten väliseen rauhanprosessiin sekä tukea tätä prosessia pontevasti siellä, missä se vain on mahdollista. Talouden alalla tämä tarkoittaa, että Euroopan markkinat ovat nykyisen sopimuksen mukaan avoinna Israelista ja palestiinalaisten itsehallintoalueelta peräisin oleville tuotteille. Tässä yhteydessä on kyse siitä, että Israelin valtion alueelta ja tämänhetkiseltä palestiinalaisalueelta Euroopan unioniin tuotavat vientituotteet kuuluvat Euroopan unionin suosituimmuuskohtelun piiriin.
Jos asiaa tarkastellaan tiukasti juridisesta näkökulmasta, tällaiset suosituimmuusmääräykset eivät koske vielä miehitettyjä alueita, jotka on luokiteltava vielä lopullisesti rauhanprosessin yhteydessä uudessa rajajärjestelyssä jompaankumpaan valtioon kuuluvaksi alueeksi, ja nämä suosituimmuusmääräykset on vielä määriteltävä yksityiskohtaisesti. Siitä olemme samaa mieltä komission kanssa. Nyt olisi siis tärkeää, että Israel omalla valtion alueellaan ja palestiinalaiset omalla väliaikaisella alueellaan varmistavat tämän konkreettisen suosituimmuusjärjestelmän oikeudellisesti moitteettoman soveltamisen. Me kannatamme kuitenkin samalla sitä, että näiden miehitettyjen alueiden osapuolille, joita tämä asia suoranaisesti koskee annetaan riittävästi aikaa neuvotteluratkaisun löytämiseen, ja arvoisa komission jäsen, te otitte myös tämän puheeksi.
Lopputuloksena helpotetun Euroopan unionin markkinoille pääsyn pitäisi koskea kaikkia tuottajia, ovat he sitten israelilaisia tai palestiinalaisia, heti kun alueelliset kysymykset ratkaistaan lopullisesti tulevan palestiinalaisvaltion luomisen yhteydessä. Euroopan unionin pitäisi siis auttaa edelleen ongelman ratkaisemisessa eikä kärjistää sitä entisestään toimillaan ja esittämällä nyt yksipuolisia syytöksiä, jotka eivät hyödytä mitään. PPE-ryhmän suuren enemmistön nimissä vaadin siksi Israelia, palestiinalaisia - ja Jasser Arafatin suhtautuminen asiaan on siitä rohkaiseva merkki - sekä komissiota tehostamaan suoria tunnustelukeskusteluja, jotta tässä vielä avoimena olevassa toisaalta Euroopan unionin sekä toisaalta Israelin ja palestiinalaisten itsehallintoviranomaisten välisessä kauppakysymyksessä päästään pian sopimukseen.
Sallikaa minun siksi rohkaista komissiota - sen jäseniä Vitorinoa ja Lamya - tukemaan rauhanprosessia edelleenkin hienovaraisella, mutta yhteistyöhön suuntautuneella toiminnalla, jonka yhteydessä tuetaan palestiinalaisten tuottajien oikeutettuja etuja, kuten parlamentti on tehnyt 10 vuoden ajan, ja jossa samalla kehitetään edelleen läheisiä kauppasuhteitamme Israeliin ja sen tuottajiin.

Menéndez del Valle
Arvoisa puhemies, Lähi-idän rauhanprosessin vaikeudet ovat hyvin tiedossa, ja meidän on purettava monta poliittista estettä. Poliittiset paineet ovat niin suuret, että ne saattavat lannistaa meidät, kun tarkastelemme jotakin estettä, joka on periaatteessa yksinomaan juridinen, kuten parhaillaan käsittelemäämme kauppasopimuksen virheellistä soveltamista. Niinpä tietyssä mielessä saattaisi olla järkevää puolustaa sitä näkemystä, että koska palestiinalaisalueilla sijaitsevista juutalaisten siirtokunnista Eurooppaan kohdistuva määräysten vastainen tuonti ei ole kaikkein suurin poliittinen ongelma, sen käsittelyä pitäisi lykätä, kunnes lopullinen rauhansopimus on saatu aikaan. Minä kuitenkin katson, että aiemmin sovittujen oikeudellisten määräysten toistuva laiminlyönti - yhdistettynä monien muiden laiminlyöntien aiheuttamaan turhautuneisuuteen - voi muodostua poliittiseksi tekijäksi, joka vaarantaa itse rauhanprosessin.
Valitettavasti kaikki loppujen lopuksi politisoituu sellaisessa konfliktissa kuin Israelin ja palestiinalaisten välinen konflikti, ellei tätä estetä ajoissa asianmukaisin toimin. Sen takia mielestäni ei ole kovinkaan järkevää, että aloitettuaan vain pari päivää sitten matkansa Lähi-itään puheenjohtaja Prodi vastaa erään toimittajan tätä asiaa koskevaan kysymykseen seuraavasti: "Tuo asia ei ole asialistallamme. Olemme päättäneet, että asialistallamme käsitellään vain poliittisia aiheita."
Uskon aivan vilpittömästi, että mikäli osoitetaan, että yhteisön markkinoille tuodaan suosituimmuussopimuksen nojalla siirtokunnista peräisin olevia tuotteita, komissiolla on velvollisuus puuttua siihen. Komission täytyy tehdä niin, koska siirtokunnat eivät kuulu Israelin valtion alueeseen, kuten komissio itse katsoo ja kuten kansainvälinen oikeus vahvistaa, ja koska se on ainoastaan hyödyksi Euroopalle, että se toimii kansainvälisen oikeuden mukaisesti suhteissaan rauhanprosessin osapuoliin.
Sen takia ja lopuksi haluaisin kysyä komissiolta - jonka aikomusta soveltaa olemassa olevaa lakia en epäile -, onko se suunnitellut joitakin ylimääräisiä tai täydentäviä erityistoimia tai -mekanismeja, jotta lain soveltaminen olisi tehokkaampaa käsittelemässämme tapauksessa.

Ries
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, vuonna 1995 solmitun Oslon sopimuksen jälkeen Israelin ja Palestiinan suhteissa on siirrytty uuteen vaiheeseen, jonka on määrä johtaa oikeudenmukaiseen ja kestävään rauhaan toisiaan kunnioittavien kumppaneiden välillä.
Unionilla on ollut arvaamattoman suuri merkitys tässä prosessissa, koska se on antanut eniten talousapua alueelle. Suurin ongelma, joka liittyy unionin ja Israelin kauppasopimuksen täytäntöönpanoon, on arka rajakysymys, kuten on jo sanottukin. Israelin tulkinta ei ole sama kuin unionin tulkinta, kuten komission jäsen muistutti. Joka tapauksessa kyseessä on neuvotteluvaiheessa oleva prosessi, joka on vaikea mutta jonka me kaikki haluamme nähdä onnistuvan.
Tämä prosessi on ennen kaikkea poliittinen, ja unionia tuskin kiinnostaisi etsiä vain väliaikaista teknistä ratkaisua, jos valtioiden välille ei saada laillisia rajoja. Ratkaisu on löydettävissä vain yhtä kautta, vuoropuhelun avulla. Näin ollen olisi perustettava kolmen osapuolen välinen työryhmä, joka koostuu palestiinalaisista, israelilaisista ja komission asiantuntijoista. Silloin voimme toivoa, että päätoimijat onnistuvat sopimaan tämän riidan ja saamaan aikaiseksi luovan ratkaisun tämän välivaiheen ajaksi.
Sosioekonominen kehitys on Lähi-idässä oleellinen rauhan edellytys, kuten se oli Euroopassa puoli vuosisataa sitten. Meillä on siis tältä alalta kokemusta, jota on hyödynnettävä, ja meillä on nyt erittäin hyvät mahdollisuudet arvioida kehityksen kulkua. Toivottavasti Israel ja Palestiina pystyvät osoittamaan samanlaista hyväntahtoisuutta.

Van Dam
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Lähi-idän rauhanprosessi on äärimmäisen herkkä asia. Israelin valtion, alueen ainoan demokratian, tarkat rajat pystymme yleisesti tunnustamaan vasta sen jälkeen, kun rauhanneuvotteluissa on päästy myönteisiin tuloksiin. Pantaessa täytäntöön Euroopan unionin ja Israelin kauppasopimusta, jossa ei liioin määritellä Israelin valtion rajoja, on otettava huomioon tämä asia.
Sen lisäksi Israelin-puoleinen alue ja palestiinalaisalue ovat vilkkaassa taloudellisessa toiminnassa keskenään. Tämän huomioon ottaen Oslon sopimusten Pariisin protokollaan on sisällytetty "tulliverho", joka kattaa Israelin valtion ja Palestiinan itsehallintoviranomaisen. Lisäksi komissio ja mainitut osapuolet ovat päässeet yksimielisyyteen yhteisestä työryhmästä, jonka tehtävänä on käsitellä tuotteiden alkuperää koskevia kysymyksiä. Etenkin Palestiinan talous joutuisi kärsimään EU:n yksipuolisista toimenpiteistä. Investointeja tällä alueella harkinneet sijoittajat ovat jo ilmoittaneet perääntyvänsä, jos yhteisyrityksille ei enää myönnetä etuuskohtelua.

Galeote Quecedo
Arvoisa puhemies, parlamentti on yleisesti ottaen samaa mieltä siitä huolesta, joka on Morgantinin esittämän kysymyksen taustalla. Olen sitä mieltä, että komission jäsen Vitorino teki selväksi komission kannan ja vastasi tyydyttävällä tavalla täällä ilmenneisiin huolenaiheisiin, mutta emme saa mielestäni jäädä tähän. Näin ollen voisimme näistä lähtökohdista käsin lisätä yhtymäkohtia niiden luottamuksellisten tietojen pohjalta, joita jäsen Morgantini ja minä saimme tehdessämme kiertomatkan alueelle Euroopan parlamentin puhemiehen kanssa.
Ensiksikin olen sitä mieltä, että huolimatta niistä nykyisistä vaikeuksista, joita havaitsimme paikan päällä, in situ, meidän täytyy antaa jälleen tukemme Israelin hallituksen ja palestiinalaishallinnon väliselle suoralle vuoropuhelulle, jotta se johtaisi oikeudenmukaiseen, vakaaseen ja lopulliseen rauhansopimukseen.
Toiseksi olen sitä mieltä, että kummankin osapuolen edun mukaista on varmistaa alueen taloudellinen kehitys ja ryhtyä päättäväisesti vähentämään alueen voimakkaita varallisuuseroja.
Lopuksi, kolmanneksi, komissio voisi kenties ottaa huomioon, että olisi hyödyllistä tarkastella sellaisen kolmikantatyöryhmän tehtävää, jossa Euroopan unioni olisi luonnollisesti mukana ja joka takaisi kauppasopimusten noudattamisen ja edistäisi Euroopan unionin tarjoamaa yhteistyötä kaikkien osapuolten hyväksi.

Imbeni
Kuuntelin komission jäsen Vitorinon vastausta ja minun on sanottava, että olen tyytyväinen: minusta vastasitte puheenvuorossanne teille esitettyihin kysymyksiin. Minäkin katson, että meidän on korostettava sitä, että Euroopan unionille, ja siksi komissiolle on toimeenpanon kannalta tärkeää edistää kolmen tason toimia, erityisesti taloudellisen ja rahoitukseen liittyvän sekä tieteellisen yhteistyön eri tasojen osalta, jotta määrällinen läsnäolomme rahallisessa mielessä voisi useammin muuttua myös merkittävämmäksi poliittiseksi läsnäoloksi Lähi-idässä. Tämä on nähdäkseni läksy, joka meidän on opittava tästä jo kauan jatkuneesta tapahtumasta.
Tämän erityisen kysymyksen osalta kuulin juuri kollega Galeoten viittaavan puhemiehemme ja kollega Menéndez del Vallen ja puheenjohtaja Prodin Israeliin ja muihin Lähi-idän valtioihin tekemiin vierailuihin. Mielestäni sekä puhemies että komission puheenjohtaja toimivat oikein jättäessään tämän aiheen asialistansa ulkopuolelle: kullakin asialla on oma paikkansa ja kullakin tasolla on tietenkin oltava omat ensisijaiset tavoitteensa. Mielestäni parlamentin ja komission kaksi korkeinta edustajaa toimivat oikein käsitellessään rauhanprosessin kaikkein arkaluonteisimpia seikkoja, sillä, kuten tiedämme, tähän prosessiin liittyy edelleen eräitä vaikeuksia. Meidän on ehdottomasti tuettava tätä rauhanprosessia, ja huomio, jota kiinnitämme kollega Morgantinin kysymyksessä esiin tuotuihin ilmiöihin, ei ole ennakkoluuloista tai ennalta määrätysti kielteistä ketään asianosaista kohtaan: se on ystävän ankaruutta, ankaruutta, jota osoitamme Israelin ystävällismieliselle hallitukselle, jotta voisimme vaikuttaa siihen siten, etteivät laittomuudet ja säännönvastaisuudet toistuisi, koska ne vahingoittavat kaikkia osapuolia. Kun asiaa tarkastellaan tältä kannalta, on tämäkin aloite ymmärrettävä myönteisenä aloitteena, jonka avulla halutaan edistää Lähi-idän rauhanprosessia.

De Clercq
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, nykyinen Israelin ja Euroopan yhteisön kauppasopimus on todellakin epäselvä. Lisäksi kyseessä olevien tuotteiden alkuperää on erittäin vaikea määrittää. Näin ollen voinkin vain todeta, että olisi toivottavaa saada tämä asia nopeasti järjestykseen.
Meidän on kuitenkin otettava huomioon joukko muita tärkeitä tekijöitä. Olemmehan toki kaikki yksimielisiä siitä, että rauhanneuvottelujen nykyistä elvyttämistä on rohkaistava eikä vaikeutettava.
Israel ja palestiinalaiset neuvottelevat tällä hetkellä innokkaasti tulevista rajoistaan. Siksi kaikenlaiset, kenen tahansa, minkä puolueen tahansa, tekemät yritykset pyrkiä määrittelemään tai varsinkaan tyrkyttämään, territoriaalista soveltamisaluetta, ovatkin tässä vaiheessa ennenaikaisia. Mielestäni on parempi odottaa, mihin tulokseen Israelin, Euroopan komission ja palestiinalaisten koolle kutsuma kolmikantatyöryhmä päätyy kysymyksessä tuotteiden alkuperää koskevista säännöistä.
Olen tyytyväinen siihen, että komission jäsen on myös samaa mieltä kanssani. Toivottavasti mainittu työryhmä löytää olemassa olevien lakien puitteissa väliaikaisen ratkaisun ongelmalle vaarantamatta rauhanprosessia. Sillä tämä rauhanprosessi kannattaa ehdottomasti asettaa etusijalle, emmekä me saa Euroopan yhteisöstä, Euroopasta käsin, missään nimessä häiritä sitä tuumankaan vertaa.

Banotti
Parlamentissa tuntuu vallitsevan tänään huomattava yksimielisyys, mutta haluaisin tuoda esiin muutaman asian. Täällä parlamentissa kaupankäynti Lähi-idän kanssa on aina ollut huomiota herättävä poliittinen puheenaihe. Me olemme tärkeimpiä rahoittajia, mutta valitettavasti olemme jääneet sivuun liian pitkäksi aikaa politiikasta ja poliittisesta vaikuttamisesta Lähi-idässä, ja me voimme osaltamme vaikuttaa myönteisesti, kuten moni puhuja on sanonut tänään, aivan kuten teimme Pohjois-Irlannin tapauksessa.
Me olemme sekä Israelista että miehitetyiltä alueilta tulevien tuotteiden tärkeimpiä kuluttajia. Kauppa on todellakin luultavasti tärkein poliittinen vahvuutemme alueella, ja oikeusvaltion edistämisen varmistaminen on paras poliittinen voimamme yrittäessämme edistää rauhansopimusta. Rajoja suljetaan, joskus mielivaltaisesti ja joskus terroristihyökkäyksen seurauksena. Yhdellä monista vierailuistani alueelle olen nähnyt mädäntymässä olevia kukkia ja mansikoita pitkin Gazan katuja ja aasien syövän niitä niiden palestiinalaisten tuottajien katsellessa avuttomina ja epätoivoisina vieressä.
Mutta kysymys ei ole vain suljetuista rajoista. Tuotteet kyllä kulkevat vapaasti näiltä alueilta, tuotteet, jotka on tuotettu Israelin siirtokunnissa miehitetyillä alueilla. Meillä on kansainvälinen sopimus, ja sitä rikotaan. Meidän velvollisuutemme on varmistaa, että kaikki noudattavat sopimuksen ehtoja ja ylläpitävät niitä.
Näissä olosuhteissa, kun Israel ei selkeästi täytä tehtäviään ja sovella sopimuksen alkuperää koskevia määräyksiä eikä alueellista lauseketta kuten sen pitäisi, komissio rohkaisee jäsenvaltioita käyttämään tuonnin varmennusmenettelyä, joka voi olla asiaa pitkittävä ja välttelevä. Israelin tullilaitos voi saada hyvin paljon aikaa, jopa 10 kuukauteen asti, antaa vastauksia tiedusteluihin, ja tuonnin varmennusmenettely voi olla täysin tehoton. Meidän pitäisi vaatia vakuus kaikista Israelista tuoduista tuotteista, ennen kuin voimme varmistua siitä, että Israel lopettaa sopimuksen rikkomisen.
Minulla on muutama kysymys, komission jäsen. Onko komissio saanut yhdeltäkään jäsenvaltion tullilaitokselta Israelin tullilaitoksen todistamia asiakirjoja, joissa tietyt miehitetyillä alueilla olevat siirtokunnat esitetään tämän sopimuksen soveltamisalaan kuuluviksi? Onko se kysynyt suoraan Israelin vastaavilta virkailijoilta soveltaako sen tullilaitos sopimuksen alueellista lauseketta niin, että se sulkee pois miehitetyt alueet sopimuksesta, ja onko se saanut Israelin ymmärtämään ja tulkitsemaan alueellista lauseketta oikein? Ja onko komissio tietoinen, soveltavatko he alueellista lauseketta oikein vai eivät?
Lopuksi, komissio on jo sanonut, että toimiminen kansainvälisten sopimusten ylläpitämiseksi EU:n kanssa, ja lainaan suoraan, "ei ole rangaistus Israelille, mutta se edellyttää molempien vapaaehtoisesti tekemien voimassa olevien sopimusten oikeaa täytäntöönpanoa". Lyhyesti sanottuna, komission jäsen, tämä ei ole asia, jota pitäisi pitää rauhanprosessiin liittyvän poliittisen keskustelun aiheena. Se on itse asiassa kansainvälinen sopimus ja kauppasopimus.
Haluaisin lopuksi ilmaista suuret toiveeni rauhanprosessista tuolla alueella - maailmankolkassa, joka niin epätoivoisesti sitä tarvitsee - ja siitä, että se voisi ratkaista ongelmansa ja auttaa miljoonia huono-osaisia ja rutiköyhiä kansalaisiaan.

Zimeray
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, on selvää, että sääntöjä on noudatettava. Yhtä selvää on se, että kumppanimme on saatava noudattamaan niitä. Kaikki ymmärtävät, että tästä ollaan nyt huolestuneita, mutta toivoisin, ettei vaatimustamme pidettäisi yksipuolisena. Toivoisin myös, ettei suullista kysymystämme pidettäisi moitteena.
Koska vaatimuksemme ei ole yksipuolinen, komission on oltava halukas käyttämään yhteisön varoja myös Israelin naapurialueilla. Ja koska komission vaatimus ei ole moite eikä sitä saa pitää sellaisena, haluan muistuttaa mieliin kaksi lähestymistapamme tasapuolisuuden kannalta keskeistä asiaa.
Ensinnäkin kaikki alueen tuntevat tietävät, että Palestiinan talouden tulevaisuus riippuu oleellisesti taloudellisesta yhteistyösopimuksesta Israelin kanssa. Oslon pöytäkirjassa viitataan Israelin ja Palestiinan itsehallintoviranomaisen muodostamaan yhteiseen tullialueeseen. Ja Israelin ja Palestiinan yhteistyötä haittaisi vakavasti kaikki se, millä pyritään erottamaan nämä kaksi taloutta yhteisyritykset, palestiinalaiset alihankkijat ja palestiinalaiset viejät mukaan luettuina.
Toiseksi Israelin valtion rajoja ei määritellä missään Israelin ja Euroopan unionin välisessä sopimuksessa. Näiden rajojen määrittely on nimenomaan Israelin ja Palestiinan itsehallintoviranomaisen välillä parhaillaan käytävien neuvottelujen haasteena. Kaikki Euroopan unionin yritykset ajaa läpi oma näkemyksensä Israelin alueesta osoittaisivat vähintäänkin vahingollista tahdittomuutta näitä neuvotteluja ja sitä ajatusta kohtaan, joka meillä on siitä, millaista osaa Euroopan on näyteltävä tällä alueella.

Sumberg
Kannatan varovaista lähestymistapaa, jonka komission jäsen on ottanut ja ottaa tässä asiassa, ensiksikin siksi, että asia ei ole yksinkertainen. Se on monimutkainen, sillä tuotteiden alkuperä ja se, mistä ne tulevat, on aina vaikea määrittää. Se ei ole yhtään helpompaa Lähi-idässä, koska siellä tilanne on sellainen, että Israelilla ja palestiinalaisilla on monia yhteishankkeita, joissa tuotteet on joissakin tapauksissa osaksi valmistettu Palestiinan ja Israelin valtion alueella. Tämä kehitys on hyvä asia, ja se tietää hyvää tulevaisuudessa, sillä jos kauppaa käydään tällä tavalla Lähi-idässä, se tulee olemaan perustana minkälaiselle rauhansopimukselle tahansa. Sen vuoksi, että asia ei ole helppo eikä yksinkertainen, meidän täytyy olla varovaisia ja meidän täytyy olla huolellisia.
Toinen syy, miksi komissio on oikeassa edetessään tällä tavalla, on se, että jos Euroopan unioni haluaa näytellä osaa alueen rauhanturvaamisessa, sen on näyttäydyttävä oikeudenmukaisena ja puolueettomana. Ei olisi oikeudenmukaista ja puolueetonta tehdä päätöstä hätiköiden antamatta neuvotteluiden ja niiden ryhmien, joita asia koskee, määrittää tilannetta, joka koskee molempia seikkoja, sekä Israelin valtion alueita suhteessa kauppasopimukseen että, kuten sanoin, tuotteita ja niiden alkuperää samalla kertaa.
Mielestäni on vielä yksi syy, jonka vuoksi komissiota pitäisi tukea. Olemme arkaluonteisessa vaiheessa rauhansopimukseen nähden. Israelissa on hallitus, joka haluaa rauhaa ja joka haluaa varmistaa rauhan, ja jos edetään hätiköiden ja nopeasti, tämän rauhansopimuksen onnistuminen voi vaarantua. Neuvotteluissa ei voida poimia vain parhaita paloja. Tämä on osa yleissopimusta, joka koskee eräitä erittäin monimutkaisia asioita, ja mielestäni komissio on aivan oikeassa antaessaan asioiden edetä varovaisesti toivoen, että tekemällä näin voimme varmistaa sen, mitä me kaikki haluamme, eli kestävän, oikeudenmukaisen ja jatkuvan rauhan Lähi-itään.

Theorin
Arvoisa puhemies, emme voi tietenkään hyväksyä sitä, että meidän ja Israelin väliseen kauppasopimukseen kohdistuneita rikkomuksia peitellään tai että niitä suvaitaan. EU rikkoo kahta tärkeää kansainvälisen oikeuden periaatetta suosimalla todellisuudessa Israelin kanssa solmimansa kauppasopimuksen varjolla tuotteita, jotka tulevat miehitetyiltä alueilta. EU rikkoo sekä voimassa olevia kansainvälisiä sääntöjä, jotka koskevat yksipuolista miehitettyjen alueiden mukaan ottamista, että vuoden 1949 neljättä Geneven sopimusta.
Koska maailman ja EU:n kunnioitus näitä molempia kansainvälisiä periaatteita kohtaan on aloitetun rauhanprosessin perusta, niiden rikkominen heikentää koko rauhanprosessin perustaa. EU:n on nyt valittava, perustaako se sen ja Israelin sekä Palestiinan väliset suhteet kansainvälisen oikeuden sääntöihin ja vahvistaako se siten rauhanprosessin perustaa, vai väheksyykö se tätä oikeutta. Valinnan pitäisi olla helppo. Kansainvälisessä oikeudessa määrätään, että kauppasopimukset on solmittava tunnustamiemme valtioiden ja alueiden eikä kiistanalaisten territorioiden kanssa.
EU:n jäsenvaltioiden ja Israelin on kunnioitettava kauppasopimuksen sääntöjä, jotka koskevat alkuperäismerkintöjen tiukkaa valvontaa, ja tullimaksut on vaadittava takaisin. Komission on varmistettava, että näin tapahtuu. Komission jäsen Vitorinon puheenvuoro antoi hieman toivoa siitä.
Lähi-idän rauhanprosessille on annettava mahdollisuus. Se voi perustua vain kansainväliseen oikeuteen. EU:n on omalta osaltaan vastattava siitä, että niin käy.

Gahler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, oikeusasemasta ja siitä Israelille aiheutuvista velvoitteista ei ole erimielisyyttä, kuten ei myöskään siitä tosiasiasta, että kauppasopimuksen määräyksiä on rikottu. Valvontaahan kehotettiin vastaavasti suorittamaan myös Israelin kohdalla. Komissio on yhteydessä Israeliin tästä asiasta. Komission jäsen totesi sen. Minun tietojeni mukaan tällä hetkellä ei ole kuitenkaan mitään raskauttavia tapauksia, ja kyse on myös vain pienistä määristä kaupan kokonaismäärään verrattuna.
Mitä se merkitsee meille poliittisesti? Haluan kuvailla sitä kerrankin lopusta käsin. Meidän yhteisen tavoitteemme pitäisi toki olla se, että jos kansainvälisesti tunnustettu Palestiinan valtio on joskus olemassa, se saa kauppasuhteissaan EU:hun täysin samansisältöisen sopimuksen kuin Israel. Se olisi meidän puoleltamme tärkeä ja konkreettinen panos Israelin ja sen välittömän ympäristön välisen taloudellisen yhteistyön helpottamiseksi. Siksi nytkään ei ole mitään mieltä siinä eikä kukaan hyödy siitä, että infrastruktuurissa, työmarkkinoilla ja markkinointirakenteissa kehittyneitä yhteyksiä rikotaan. Komissio ei ole perustellusti rummuttanut tätä asiaa. Me emme tarvitse uusia rinnakkaissotanäyttämöitä tässä monimutkaisessa rauhanprosessissa.
Kaikkien osapuolien pitäisi siksi mielestäni kunnioittaa siirtymävaiheessa kaikkia nykyisiä sopimuksia ja käytäntöjä. Se on jotakin, jonka pääosapuolet - Israel ja palestiinalaiset itsehallintoviranomaiset - selvittävät parhaiten keskenään asianmukaisen hyvällä tahdolla. Se tarkoittaa muun muassa sitä, että myös Israelin on lopetettava EU:n ja palestiinalaisten itsehallintoviranomaisten välisen väliaikaisen sopimuksen sivuuttaminen ja sen toteutumisen estäminen. Haluaisin kuitenkin myös muistuttaa tähänastisen israelilaisen käytännön arvostelijoille: miten palestiinalainen suhtautuisi siihen, jos hänen israelilainen työnantajansa, joka viljelee appelsiineja myös Gazassa tai Länsirannalla, sulkee nyt liikkeensä siellä ja palaa takaisin sisämaahan? Ei ainakaan myönteisesti! Hänestä tulisi työtön. Siitä hyötyvät kaikilla puolilla lopulta vain ne, joille asiassa ei ole kyse israelilaisten ja palestiinalaisten sovinnosta vaan jotka haluavat saavuttaa toisenlaisia tavoitteita radikalisoitumisen avulla. Epäsuorasti siitä hyötyvät ehkä myös hedelmäntuottajat EU:n sisällä. En kuitenkaan vihjaile, että se oli taka-ajatuksena tämän aiheen ajamiselle täällä parlamentissa. Annan meille kaikille siksi seuraavan neuvon: älkäämme rikkoko tänä siirtymäaikana mitään, minkä joutuisimme rakentamaan myöhemmin uudelleen käyttämällä paljon rahaa!

Vitorino
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, tahtoisin ensinnäkin kiittää kaikkia tähän keskusteluun osallistuneita parlamentin jäseniä monista arvokkaista näkökohdista, jotka he toivat esiin käsitellessämme tätä poliittisesti epäilemättä varsin arkaluonteista kysymystä. Mikäli komission sallitaan esittää kokonaisarvio tästä keskustelusta, sanoisin sen nähdäksemme osoittavan, että parlamentti voi pääosin hyväksyä sen varovaisen, mutta samalla myös selkeän strategian, jota komissio on tämän kysymyksen käsittelyssä noudattanut.
Komissio on tietoinen tämän aiheen poliittisesta arkaluonteisuudesta ja pitää myös täysin selvänä, että kaikki edistysaskeleet kauppasopimuksen asianmukaista soveltamista koskevien konkreettisten ratkaisujen löytämiseksi liittyvät kiinteästi Lähi-idän rauhanprosessin kehitykseen. Euroopan unioni näkee rauhanprosessin poliittisesti ensiarvoisen tärkeänä asiana, ja kuten useat parlamentin jäsenet totesivat, tämä näkemys on saanut kaikupohjaa sekä parlamentissa että komissiossa. Osoituksena siitä ovat puhemies Nicole Fontainen taannoinen vierailu Lähi-idässä sekä puheenjohtaja Romano Prodin viime viikolla tekemä matka tuolle alueelle. Näin ollen olemme myös tietoisia siitä, että rauhanprosessi on nyt erityisen arkaluonteisessa vaiheessa, eikä sitä ole sen tähden syytä häiritä tulkinnoilla, jotka perustuvat oikeudellisten säännösten ahtaaseen soveltamiseen, sillä yhtä lailla oikeudenmukaista on pyrkiä sellaiseen ratkaisuun, jonka kaikki osapuolet voivat hyväksyä. Totuus onkin, että komission noudattaman lähestymistavan tarkoituksena on varmistaa, että kaikki prosessissa mukana olevat osapuolet ovat yhtä mieltä tuosta ratkaisusta ja hyväksyvät sen. Sen tähden uskon, ja tämä on samalla myös vastaus useiden parlamentin jäsenten esiin ottamiin kysymyksiin, että meidän on syytä hyväksyä Israelin viranomaisten esittämä ehdotus, jonka palestiinalaishallinto on jo hyväksynyt ja jonka mukaan tässä tilanteessa olisi perustettava erityinen kolmikantatyöryhmä arvioimaan kauppasopimuksen soveltamisen vaikutuksia nyt meneillään olevan siirtymäkauden aikana. Sen lisäksi meidän on syytä myös ilmaista vakaa luottamuksemme siihen, että juuri tällä tavoin - käymällä vuoropuhelua sekä valvomalla vastavuoroisesti kauppasopimuksen asianmukaista soveltamista - on mahdollista saada aikaan väestöjen kannalta myönteisiä tuloksia. Tuon alueen väestöjen etujen mukaista on pyrkiä ennen kaikkea rauhaan ja taloudelliseen hyvinvointiin.
Lopuksi tahtoisin sanoa arvoisille jäsenille, että tämä lähestymistapa on käsityksemme mukaan sopusoinnussa kauppasopimukseen sisältyvien periaatteiden ja arvojen kanssa ja että meidän mielestämme sopimus on riittävän selkeä oikeudelliselta kannalta. Olemmekin vakuuttuneita siitä, että voimme nyt saavuttaa tuntuvaa edistystä pyrkiessämme luomaan keskinäisen luottamuksen ilmapiirin, joka on juuri se perusta, jolle rauha on kaikissa oloissa rakennettava, sillä Lähi-idällä ei ole muuta vaihtoehtoa kuin rauha ja kaikkien siellä asuvien väestöjen rinnakkaiselo.

Banotti
Arvoisa komission jäsen, tiedostan asian arkaluonteisuuden tällä hetkellä, mutta minähän kysyin teiltä muutaman erityisen kysymyksen. Käsitän, ettette luultavasti voi vastata niihin tänä aamuna, mutta toivon kovasti, että voisitte lähettää minulle mahdollisimman pian vastaukset, jotka liittyvät sopimuksen todelliseen tekniseen täytäntöönpanoon tuotteiden osalta, sitten kun teillä on ne.

Puhemies
Kiitoksia, jäsen Banotti.
Keskustelu on päättynyt.
(Istunto keskeytettiin klo 10.40 äänestysten alkamista odotettaessa ja sitä jatkettiin klo 11.00.)

ÄÄNESTYKSET
muuttamisesta neljännen kerran ja kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla annetun asetuksen (EY) N:o 850/98 muuttamisesta neljännen kerran (KOM(1999)55- - C5-0040/2000 - 1999/0222(CNS))

(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Lechnerin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0039/2000) Saksan liittotasavallan ja Suomen tasavallan aloitteesta maksukyvyttömyysmenettelyitä koskevan neuvoston asetuksen antamiseksi (9178/1999 - C5-0069/1999 - 1999/0806(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan päätöslauselmaesitys (B5-0180/2000) naisten asemasta päätöksenteossa
Ennen äänestystä:
Gröner (PSE). (DE) Arvoisa puhemies, sen keskustelun jälkeen, jota kävimme eilen komission jäsen Diamantopouloun ja neuvoston puheenjohtajan kanssa, tilanne on uskoakseni hyvin yksiselitteinen, ja parlamentin pitäisi äänestää alkuperäisestä tekstistä. Peruutamme siksi allekirjoituksemme tarkistuksesta 4.

Puhemies
Kiitoksia oikein paljon.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Katiforisin laatima talous- ja raha-asiain valiokunnan mietintö (A5-0041/2000) komission asiakirjasta "Vuoden 1999 EU:n talouskatsaus" (C5-0081/2000 - 2000/2046(COS))
Kappale 3:

Carlsson
Arvoisa puhemies, luulen, että ruotsinkielisessä tekstissä on käännösvirhe - olisi ollut hauskaa, jos Euroopan parlamentin vasemmisto olisi ilmaissut huolensa pääomatulojen verotuksen mahdollisesta lisäämisestä. Äänestimme nyt kuitenkin linjamme mukaan, mutta ruotsinkielisessä tekstissä oli käännösvirhe, minkä haluaisin tuoda esiin.

Puhemies
Olemme vakuuttuneita siitä, että kaikki kieliversiot vastaavat alkuperäistä versiota.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Varela Suanzes-Carpegnan laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0016/2000) komission toisesta kertomuksesta neuvostolle ja Euroopan parlamentille Bergenissä 13 ja 14 päivänä maaliskuuta 1997 pidetyn kalastusalueiden yhdentämistä ja ympäristökysymyksiä käsittelevän ministerikokouksen päätelmiä koskevan lausunnon täytäntöönpanosta (KOM(1999) 270 - C5-0156/1999 - 1999/2150(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Katiforisin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0017/2000) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille "Kalavarojen hoito ja meriympäristön luonnonsuojelu" (KOM(1999) 363 - C5-0176/1999)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Yhteinen päätöslauselma (B5-0181/2000) säiliöalus haaksirikosta.
(Parlamentti hyväksyi yhteisen päätöslauselman.)
Puhemies. Äänestys on päättynyt.
- Attwoolin mietintö (A5-0038/2000)

Souchet
. (FR) Tiedämme, että komissio alkaa pian uudistaa yhteistä kalastuspolitiikkaa. Tämä ehdotus neuvoston asetukseksi on ensimmäinen siitä asetusehdotusten sarjasta, jolla tämä uudistus toteutetaan. Kalavaroja koskevien tietojen keruu ja hallinto ovat oleellisia tekijöitä yhteisen kalastuspolitiikan moitteettomalle harjoittamiselle. Tietojen on oltava luotettavia, riippumattomasti laadittuja ja kaikkien alan toimijoiden, poliitikkojen ja YKP:n harjoittamisesta vastaavien henkilöiden hyväksymiä.
Asetusehdotuksen tekstiä tarkistettiin suhteellisen paljon kalatalousvaliokunnassa. Kaikki ryhmämme jäsenet äänestivät tarkistusten puolesta niin valiokunnassa kuin täysistunnossakin.
Tarkistuksella 1 tekstiä voidaan selventää huomattavasti. Kerättyjä tietoja ei todellakaan pidä rajoittaa vain tieteelliseen käyttöön. Tiedemiesten on käsiteltävä tiedot ja esitettävä ne päätöksenteosta vastaaville toimivaltaisille poliittisille viranomaisille. On kuitenkin tärkeää, että tietojen keruu tapahtuu tieteellisesti hyväksyttävällä tavalla.
Tarkistuksella 2 puolestaan muutetaan komission alkuperäistä ehdotusta. Komission ehdotus merkitsee itse asiassa erittäin yksityiskohtaisia tutkimuksia laiva laivalta ja yritys yritykseltä. Sen lisäksi, että ehdotus aiheuttaisi huomattavia kustannuksia, hallinnollisen menettelyn raskaus saattaisi johtaa siihen, että jotkin hallinnot käyttäisivät näitä vaikeuksia selityksenä tietojen esittämiselle myöhäisessä vaiheessa, ja alan ammattilaisten keskuudessa aiheuttaa tiettyä epäluottamusta, jos heille asetettaisiin tällä tavalla raskaita byrokraattisia lisävelvoitteita. Mitä tulee tarkistuksen toiseen osan, alalta häviävät työpaikat olisi laskettava ja selvitettävä paljon tarkemmin. Ei pidä unohtaa, että yhteisen kalastuspolitiikan toteuttamisessa on otettava huomioon myös sosiaalinen ulottuvuus tilastoanalyysin termeillä ilmaistuna.
Tarkistuksella 3 tekstiin lisätään tärkeä ulottuvuus, joka on ympäristötietojen keruu. Niitä erittäin vakavia vaikutuksia, jotka johtuvat tämäntyyppisten tietojen jättämisestä vaille huomiota, voidaan arvioida tarkastelemalla esimerkiksi ajoverkkojen käytön kieltävää päätöstä, joka on täysin perusteeton ympäristön kannalta, koska se koskee yhtä kaikkein valikoivimmista pyydyksistä. Jos ympäristöulottuvuutta ei lisätä tietojen hallintoon, komissio voisi yksipuolisesti kieltää mielensä mukaan minkä tahansa pyydyksen käytön.
Tarkistuksessa 4 täsmennetään tiedemiesten velvoitetta käsitellä ja esittää kaikki tiedot toimivaltaisille viranomaisille, kansalliset ja alueelliset viranomaiset mukaan luettuina, siten, että tiedot auttavat päätöksentekoa.
Tarkistuksella 5 voidaan keventää komission ehdotusta. Viranomaisilta pyydettyjen tietojen on todellakin oltava järkeviä kalastustoiminnan operatiivista tuntemusta varten; luottamukselliset tiedot, kuten yhteisön toimivaltaan kuulumattomat verotustyyppiset tiedot, eivät kuitenkaan ole tarpeellisia.
Tarkistuksen 6 tarkoituksena on tehdä komission osallistumisesta menettelyn seurantaan sitovampi. Kaikki tiedot on toimitettava vuosittain, ja komission on arvioitava säännöllisesti tietojen keruussa saatuja tuloksia.
Lopuksi tarkistus 7 velvoittaa komission laatimaan kertomuksen ennen vuoden 2001 loppua. Koska yhteinen kalastuspolitiikka muotoillaan uudelleen vuonna 2002, kaikkien poliittisten toimijoiden on siten voitava tutustua tietoihin, jotka ovat komission ehdotuksen pohjana.
Hudghtonin mietintö (A5-0036/2000)

Souchet
. (FR) Direktiivin muutos, siinä muodossa kuin komissio on sen meille esittänyt, on tärkeä, koska se koskee tietyn sairauden, lohen tarttuvan anemian (ISA), eli tarttuvan virustaudin hoitoa. Tauti kulkeutuu vedessä kliinisen materiaalin kuten veren, ulosteiden tai sienten mukana. Ei ole tieteellisiä todisteita sairauden mahdollisesta vertikaalisesta siirtymisestä mädin tai maidin kautta. Tiedot viittaavat kuitenkin siihen, että muut lajit, kuten taimen, ankeriaat ja silli, voivat kantaa virusta sairastumatta itse. Tauti havaittiin ensimmäisen kerran virallisesti Norjassa vuonna 1984 ja myöhemmin Kanadassa (vuonna 1996). Virus menehtyy yli 26 asteen lämpötilassa, minkä vuoksi siitä ei ole vaaraa ihmisille.
Tauti koettelee erityisesti Skotlannin lohiteollisuutta. Se havaittiin Skotlannissa ensi kerran toukokuussa 1998. Lohen tarttuvaa anemiaa esiintyy tällä hetkellä 240 lohenviljelylaitoksessa. On siis tärkeää eristää tämä tauti, jotta se ei pääse leviämään kaikkiin Euroopan unionin eri jäsenvaltioiden vesiviljelylaitoksiin.
Neuvoston ehdotuksen tavoitteena on ottaa käyttöön malli sairastuneiden kalojen eliminoimiseksi asteittain sekä rokotussuunnitelma. Asteittaista poistamista koskevan suunnitelman osalta voimme vain kannattaa ehdotusta. Kyseisiä viljelylaitoksia on autettava "puhdistamaan" tartuntalähde ja välttämään sairauden kaikenlaista leviämistä elävien kalojen kaupallisen liikkuvuuden edistämiseksi. Rokotteen osalta on muistettava, että alkuperäisessä direktiivissä estettiin rokotteiden käyttö lohen tarttuvan anemian ehkäisyssä. Komission uudessa ehdotuksessa sallittaisiin rokotteiden käyttö, mutta on huomattava, että mitään rokotetta ei ole vielä löydetty. Ehdotuksesta ei kuitenkaan ole paljoa hyötyä ainakaan lyhyellä aikavälillä. Kanadassa on rokote, jonka toimivuusaste on 76 prosenttia. Koska Kanadassa esiintyvä kanta poikkeaa eurooppalaisesta kannasta, rokotetta ei voida käyttää sellaisenaan, mutta sen pohjalta voitaisiin kehittää eurooppalaiseen kantaan tehoava rokote. Komission on siis myönnettävä riittävästi varoja tehokkaan rokotteen kehittämiseksi lohen tarttuvan anemian torjumiseksi eurooppalaisessa kannassa.
Päätöslauselma naisten asemasta päätöksenteossa (B5-0180/2000)

Lambert
Ryhmäni pidättäytyi äänestämästä päätöslauselmasta naisten asemasta päätöksenteossa, mistä olemme hyvin pahoillamme. Mutta sitäkin enemmän olemme pahoillamme siitä, että tarvitsemme tällaisia päätöslauselmia.
Vuonna 1994 vihreiden ryhmä oli ensimmäinen parlamentin ryhmä, jossa naiset olivat enemmistönä. Vihreät oli ensimmäinen ryhmä, jonka pääsihteerinä oli nainen, Dominique Voinet, nykyinen Ranskan ympäristöministeri, ja Saksan vihreät oli ensimmäinen poliittinen puolue, joka toteutti sukupuolten välistä tasapainoa poistaakseen naisten yleisen aliedustuksen poliittisissa instituutioissa.
Sen jälkeen monet puolueet ovat seuranneet perässä, eikä voida sanoa, että äänestäjät olisivat nousseet vastustamaan ja tuomitsemaan tällaisten puolueiden toimet. Äänestäjät eivät ole myöskään tunteneet itseään hyväksikäytetyiksi näiden kiintiöiden takia. Päätöslauselmassa tehdään selväksi, että on tarvetta sellaiseen suhteelliseen järjestelmään, joka mahdollistaa naisedustuksen, ja että kaikkien poliittisten puolueiden täytyy ryhtyä toimenpiteisiin. Me odotamme sitä.
Olemme samaa mieltä niiden kanssa, joiden mielestä ihminen pitäisi valita ansioidensa vuoksi; niin asian pitäisi olla. Kulttuurimme pitäisi mahdollistaa sukupuolten välinen tasapaino, ja ihmisten pitäisi pystyä kehittämään taitojaan, olivatpa ne sitten minkälaisia tahansa, mutta kulttuurimme ja arvomme eivät tällä hetkellä vastaa tätä käsitystä. Ennakkoluulot ja stereotypiat ovat levinneet laajalle, ja onko mikään ihme, että ne ihmiset, jotka edustavat vähemmistöryhmiä, olivatpa he sitten mustia, homoseksuaaleja, fyysisesti vammautuneita tai mitä tahansa, kohtaavat syrjintää ja epäreilua kohtelua, kun myös enemmistöryhmä, naiset, kohtaa tällaista syrjintää.
Tämän vuoksi ryhmämme tukee positiivisia toimia, ja vain silloin, kun naiset ovat oikeudenmukaisesti edustettuina päätöksentekoelimissä, voivat myös miehet olla oikeudenmukaisesti edustettuina. Silloin voisimme myös kehittää kulttuurin, jossa palkallinen ja palkaton työ, palkkapaketti, vanhemmuusloma ja eläke eivät määräydy sukupuolen mukaan.

Caudron
. (FR) Kun kansainvälinen naisten päivä on pian ovella, haluan toistaa tukevani toimielimissä ja jäsenvaltioissa toteutettavia toimia, joilla edistetään naisten pääsyä vastuuasemaan erityisesti politiikassa. Tämän vuoksi hyväksyn ehdottomasti tämän päätöslauselmatekstin, jossa meitä kehotetaan ryhtymään entistä määrätietoisempiin toimiin, jotta torjutaan edelleen jatkuva syrjintä, jolla estetään naisia saavuttamasta sitä asemaa, johon heillä on oikeus yhteiskunnassamme!
Naisten aseman parantaminen päätöksentekoprosessissa on vuodesta 1995 lähtien ollut yksi painopistealue yhtäläisten mahdollisuuksien edistämistä koskevassa Euroopan unionin toimintaohjelmassa, ja se kuuluu niin unionin toimielinten kuin jäsenvaltioidenkin usein toistamiin sitoumuksiin, kun puhutaan naisten ja miesten tasa-arvosta.
Mutta vaikka viime vuosina on tapahtunut edistystä valtavirtaistamisen tapaisten strategioiden ja positiivisten toimien tapaisten lisätoimenpiteiden ansiosta, se on kuitenkin riittämätöntä ollakseen tyydyttävää. Naisten aliedustus esimerkiksi politiikassa on edelleen tosiasia.
Kuitenkin tiedetään, miten tärkeää olisi, että monet naiset osallistuisivat politiikkaan. Vain he pystyvät luomaan politiikkaa, jolla voidaan muuttaa miesten miehiä varten luomia rakenteita. Naiset törmäävät nimittäin useimmin rakenteelliseen syrjintään niin politiikassa kuin työmarkkinoillakin.
Euroopan poliittisten puolueiden on siis avauduttava naisille. Perustamissopimuksen 191 artiklassa (entisessä 138 a artiklassa) korostetaankin, että puolueet siteeraan "ovat tärkeä yhdentymistä edistävä tekijä unionissa". Artikla jatkuu seuraavasti: "Ne myötävaikuttavat eurooppalaisen tietoisuuden muodostumiseen ja unionin kansalaisten poliittisen tahdon ilmaisemiseen." Vaikka tällä säännöksellä ei ole oikeudellista arvoa, sillä on kuitenkin suuri symbolinen merkitys. Se antaa poliittisille puolueille tärkeän tehtävän demokraattisen Euroopan rakentamisessa. Se voidaan toteuttaa esimerkiksi ottamalla käyttöön positiivisia toimia ja edistämällä naisten ja miesten tasapuolista edustusta poliittisissa puolueissamme. Muutamat puolueet esittivät tasapuolisen listan Euroopan parlamentin vaaleissa vuonna 1999. Se on hyvä käytäntö, joka on yleistettävä. En tiedä, onko tässä syy ja seuraus -suhde, mutta Euroopan parlamentin naisjäsenten osuus lisääntyi vuoden 1994 25,7 prosentista 29,9 prosenttiin vuonna 1999. Lisäksi parlamentin puhemiehenä on ollut nainen vuoden 1999 vaaleista lähtien.
Lainaan lopuksi komission huhtikuussa 1999 järjestämän naisten ja miesten osallistumista vallankäyttöön käsitelleen konferenssin päätelmiä. Naisten ja miesten tasa-arvo ei ole ongelma, joka koskee vain naisia, se on haaste, joka koskee koko yhteiskuntaamme!

Dybkjær
. (EN) Jonkinlaista edistystä on saatu aikaan viime aikoina naisten lukumäärän nostamisessa päätöksentekoelimissä koko unionissa. Omassa toimielimessämme 30 prosenttia valituista edustajista on nyt naisia, mukaan luettuna itse Euroopan parlamentin puhemies. Suomessa on myös juuri valittu nainen presidentiksi. Jäsenvaltioiden hallituksissa on naisia keskimäärin neljännes ja niiden parlamenteissa vähän yli viidennes. Se ei ole vielä ollenkaan tyydyttävää, etenkään siksi, että määrät vaihtelevat valtavasti jäsenvaltioiden välillä, ja Pohjoismailla on paljon monilukuisempi naisedustus vastuunalaisissa tehtävissä ja päätöksentekoelimissä. Tämä tilanne liittyy enemmän asenteeseen ja siihen, että kunnioitetaan naisten yhteiskunnalle antaman panoksen laatua ja kyvykkyyttä kuin ennalta määrättyihin kiintiöihin.
Ryhmäni ei suhtaudu myönteisesti näiden kiintiöiden yleiseen käyttämiseen, koska pitkällä aikavälillä ne voivat vaikuttaa kielteisesti ja jopa heikentää tarkoitusperää, jota ne pyrkivät tukemaan. Siitä huolimatta me tiedämme, että kaikkien jäsenvaltioiden kokemukset eivät ole samoja, ja turvautumista sellaisten keinojen käyttöön voidaan pitää oikeutettuna - väliaikaisena korjauskeinona - naisedustuksen uudelleen tasapainottamiseksi siellä, missä naiset ovat vahvasti aliedustettuina. Me saatoimme kannattaa naisten asemaa päätöksenteossa koskevaa päätöslauselmaa, jonka hyväksymisellä haluttiin muistaa kansainvälistä naisten päivää 8. maaliskuuta ja johon on sisällytetty kymmenen liberaaliryhmän tarkistusta ja jossa on lievennetty suhtautumista kiintiöihin samassa linjassa yllä kuvatun lähestymistavan kanssa.

Krivine ja Vachetta
. (FR) Naiset kärsivät lisääntyvästä eriarvoisuudesta, koska he ovat sellaisen seksuaalisen syrjinnän uhreja, jota voidaan harjoittaa avoimesti (väkivalta, raiskaukset, seksuaalinen ahdistelu, perheväkivalta...) mutta myös salakavalammin. Tämä sorto perustuu seksuaaliseen ja sosiaaliseen työnjakoon, jossa arvostetaan miesten työtä naisten työn kustannuksella. Palkkaus on eriarvoista, naistyöntekijöiden työtä pidetään edelleen "täydentävänä" työnä, eivätkä he yleisemmin ottaen pääse yhtä vastuulliseen asemaan kuin miehet. Lisäksi he kantavat suurimman osan perheeseen liittyvistä velvollisuuksista.
Naisilla on oltava miesten tavoin oikeus kokoaikatyöhön. On säädettävä velvoittavia lakeja tasa-arvon edistämiseksi työelämässä. Valtioiden on kehitettävä pienten lasten julkista päivähoitoa. Lopuksi työaikaa on lyhennettävä huomattavasti, jotta kaikki miehet ja naiset voivat osallistua julkiseen elämään.
Poliittisesta, taloudellisesta ja sosiaalisesta elämästä on tehtävä todella yhteistä. Vastustamme ajatusta, jonka mukaan naisten ja miesten välinen biologinen ero synnyttää kaksi erilaista maailmankatsomusta ja kaksi erilaista arvojärjestelmää. Naisilla on oikeus olla edustettuina päätöksentekoprosessissa "yksilöinä" eikä naissukupuolen edustajina.

Perry
. (EN) Minä olen, yhdessä konservatiiviryhmän brittivaltuuskunnan kollegojeni kanssa, täysin sitoutunut tarpeeseen saada enemmän naisia monipuoliseen ja aktiiviseen rooliin julkisessa elämässä.
Olemme erittäin pahoillamme, että epätasa-arvoa ja sukupuoleen kohdistuvaa syrjintää ja erityisesti naisten aliedustusta politiikassa esiintyy yhä.
Emme ole kuitenkaan vakuuttuneita siitä, että yhdenlaiseen syrjintään pitäisi vastata toisenlaisella syrjinnällä, nimittäin käyttämällä kiintiöitä naisten valituksi tulemisen varmistamiseksi.
Olen tästä erityisen kiinnostunut, koska juuri tiistai-iltana tällä viikolla 27-vuotias tyttäreni Caroline valittiin Southampton Itchenin vaalipiirin tulevaksi ehdokkaaksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Hän saavutti tämän aseman yksinomaan omilla ansioillaan kaikille tulijoille avoimessa kilpailussa. Meidän ei pitäisi hyväksyä sellaista kantaa, jossa jollain tavalla väheksytään sitä kasvavaa määrää naisia, jotka näyttävät, miten he ilman pelkoa ja suosimista pystyvät ansaitsemaan paikkansa julkisessa elämässä.
Tämän vuoksi valtuuskuntani jäsenet ovat suurelta osin kannattaneet päätöslauselmaa, mutta me ilmaisimme vastalauseemme vaatimuksille naisia suosivasta positiivisesta syrjinnästä, sillä se on mielestämme väärä tapa edistää asiaa, koska se on itsessään naisia vähättelevää ja vääristää demokraattista menettelyä. Sen vuoksi pidättäydyimme lopullisesta äänestyksestä.
Katiforisin mietintö (A5-0041/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin Katiforisin Euroopan unionin vuoden 1999 taloutta koskevan mietinnön puolesta ryhmäkurin nimissä, sillä siinä on yksi hyvin vakava puute, ja toivon, että lähivuosina tämä puute voidaan poistaa. Tässä mietinnössä ei tuoda selkeästi tai pikemminkin ei tuoda lainkaan esiin sitä, että unionin jäsenvaltioiden talous on myös, ja ennen kaikkea, riippuvainen siitä, kuinka työntekijöiden maksamia eläkevaroja käytetään. Tässä mietinnössä ei todeta, mutta tulevaisuudessa niin on tehtävä, että viimeisten neljänkymmenen vuoden aikana hallitukset ovat kaikissa jäsenvaltiossa tuhlanneet ja haaskanneet työntekijöiden heidän haltuunsa eläkkeiden maksua varten uskoman pääoman. Tästä syystä meillä ei nyt ole rahaa eläkkeisiin. Järjestelmä on muutettava kokonaan! Näiden hallitsijoiden on jätettävä paikkansa, sillä he eivät ansaitse tämän päivän vanhusten eivätkä nuorten luottamusta, eivätkä niiden, jotka ovat vanhoja vuonna 2100, 2200 ja niin edelleen.

Caudron
. (FR) Aloitan ensinnäkin onnittelemalla lämpimästi esittelijää hänen rohkeista ehdotuksistaan! Heti perään valittelen Euroopan parlamentin oikeiston torjuvaa asennetta, kun se mitätöi kollegani työn sisällön hyväksymällä useita tarkistuksia!
Muistutan, että mietintö perustuu komission vuoden 1999 vuotuiseen talouskatsaukseen, joka on ensimmäinen euron käyttöönoton jälkeen julkistettu katsaus. Näin ollen se käsittelee Euroopan taloutta yhtenäisenä erillisten kansallisten talouksien asemesta. Euroopan parlamentin piti käyttää hyväkseen tämä tilaisuus ja esittää luovia ja "aktivistisia" esittelijän käyttämää adjektiivia lainatakseni ehdotuksia Euroopan unionin taloudellisen toiminnan suuntaamiseksi uudelleen. Yksi asia tulikin esille: Euroopalla on verrattomat mahdollisuudet taloudelliseen ja sosiaaliseen kehitykseen, mutta ne on meille vielä osin tuntemattomista syistä jätetty suurelta osin hyödyntämättä, ja tämän vuoksi talous- ja raha-asioiden valiokunnan alkuperäisessä mietinnössä oli hyvin kiinnostavia ehdotuksia taloudellisen toiminnan elvyttämiseksi asettamalla kunnianhimoiset tavoitteet (75 prosentin työllisyysaste, kasvun voimistuminen...) ja etsimällä keinot niiden saavuttamiseksi!
Alkuperäisissä ehdotuksissa muun muassa kehotettiin neuvostoa toteuttamaan täystyöllisyyden takaamiseen tähtääviä toimenpiteitä, jotka ovat yhdenmukaisia hintatason vakauden ja tasapainoisen talousarvion tavoitteiden kanssa talouden kokonaissyklissä. Kyseessä ei todellakaan ole muutamia vuosia harjoitetun vakauspolitiikan vaarantaminen, kuten tietyt tahot ovat yrittäneet uskotella.
On toteutettava varsinkin verotustoimia, joilla edistetään yksityisiä ja julkisia investointeja. Euroopan laajuisia verkkoja koskevaa ohjelmaa on ryhdyttävä toteuttamaan siinä muodossa, kuin sitä ehdotettiin vuonna 1994, ja on käynnistettävä laaja tutkimus- ja kehitysohjelma, jotta investoinneille voidaan antaa tarvittava innovatiivinen sisältö. Miten voidaan ajatella, että investointeja ei pitäisi käyttää kysynnän hallinnan välineenä vaan että ne pitäisi tehdä niiden omien ansioiden perusteella?
Meidän on edistettävä työajan parempaa hallinnointia ja jäsenvaltioiden parhaiden käytäntöjen yleistämistä työllistettävyyden lisäämiseksi, erityisesti epäsuotuisassa asemassa olevan työvoiman kohdalla. Jotkin toimenpiteet, kuten uudelleenkoulutus elinikäisen koulutuksen muodossa, ovat osoittautuneet erityisen tarpeellisiksi. Niistä olisi tehtävä osa pysyvää institutionaalista uudistusta, joka täydentää siirtymistä tietoon perustuvaan talouteen. Tämä ehdotus vie meidät samalle linjalle niiden ajatusten kanssa, joista neuvotellaan Lissabonissa maaliskuussa pidettävässä työllisyyttä käsittelevässä erityishuippukokouksessa.
Nämä kaikki toimenpiteet, jotka olivat liian määrätietoisia tietyille oikeiston jäsenille, sysättiin tietysti syrjään. Se on minusta valitettavaa! Pääomien spekulatiivisten liikkeiden verotusta koskeva tarkistus koki saman kohtalon.

Figueiredo
. (PT) Pahoittelemme, että esittelijän ensimmäinen mietintöluonnos hylättiin valiokunnassa, sillä siihen sisältyi useita myönteisiä näkökohtia, erityisesti viittaus tarpeeseen lisätä julkisia investointeja ja luoda uusia työpaikkoja 75 prosentin työllisyysasteen saavuttamiseksi.
Äänestimme niin ollen mietintöä vastaan sen nykyisessä muodossa, koska kaikki esittämämme muutosehdotukset torjuttiin. Korostan niistä seuraavia:
julkisten investointien merkitys taloudelliselle kasvulle, joka perustuu talouden elvyttämiseen sisäistä kysyntää edistämällä sekä keskittämällä julkinen investointi sellaisille aloille, joilla on myönteisiä vaikutuksia taloudelle yleensäkin, kuten infrastruktuurien luominen ja ylläpito, kaupunkien uudistaminen, yleissivistävä ja ammatillinen koulutus sekä terveydenhuolto;
kysynnän elvyttäminen yhteisön sisällä lisäämällä julkisia investointeja ja edistämällä tuottavuuden kasvun mukaista myönteistä palkkakehitystä siten kiihdyttämällä talouskasvua, joka on puolestaan välttämätön edellytys täystyöllisyyden tavoitteen toteutumiselle;
tukijärjestelmän perustaminen pk-yritysten järjestöille näiden yritysten kilpailukyvyn ja järjestäytymisasteen parantamiseksi; nämä järjestöt voivat tarjota jäsenilleen tai jäsenyrityksilleen monenlaisia tukipalveluita, kuten luottojen keskittämistä, tiedonvälitystä ja oikeusapua.

Krivine ja Vachetta
. (FR) Kantamme määräytyy Eurooppa-hankkeemme mukaisesti. Kannatamme Eurooppaa, jossa asetetaan ehdottomasti etusijalle kaikkien ihmisten ja varsinkin työttömien inhimillisen olemassaolon tarpeiden tyydyttäminen, työajan lyhentäminen ja velvollisuus työhönottoon ilman joustoa, tuotannon kehitystä seuraava palkkakehitys, yhdenmukaistava verouudistus, jossa korotetaan pääomatulojen verotusta, Tobin-vero, jolla vähennetään rahoituksellista spekulointia, ja lopuksi suunnitellun energiansäästöohjelman toteuttaminen. Tällä politiikalla olisi asetettava oikeisiin mittasuhteisiin EKP:n kylmäverinen rahapolitiikka ja tehtävä loppu uusliberalistisista yksityistämisen ja sosiaalisen suojelun kyseenalaistamisen periaatteista.
Päätöslauselmassa käännetään selkä tällaisille suuntaviivoille. Sen sijaan siinä hyväksytään vakauttamispolitiikka, jolla ei ole luotu muuta kuin työttömyyttä ja köyhyyttä ja joka saattaa rahapoliittisen pakkomielteensä vuoksi johtaa nykyisen elpymisen päättymiseen sen tukemisen sijasta. Koska oikeistoliberaalit hylkäsivät esitetyt tarkistukset, äänestämme päätöslauselmaa vastaan.

Malmström, Paulsen ja Olle Schmidt
. (SV) Olemme päättäneet jättää äänestämättä äänestettäessä tarkistuksesta 4, joka sisältyy parlamentin jäsen Katiforisin laatimaan mietintöön, jossa käsitellään EU:n talouskatsausta (1999).
Peruslähtökohtamme on, että erilaisten kansallisten verojärjestelmien välinen kilpailu ei ole aina paha asia ja että jäsenvaltioiden pitää jatkossakin voida säilyttää mahdollisimman paljon verotukseen liittyvää päätäntävaltaa. Mielestämme on erittäin tärkeää, että yrittäjyyden ja työn verotusta lasketaan kansallisella tasolla lähemmäksi kilpailevien valtioiden tasoa, mutta tällaisen päätöksen ratkaiseminen kuuluu Ruotsin eduskunnalle eikä Euroopan parlamentille. Jos valtiot saavat ratkaista vero- ja hyvinvointipolitiikkaan liittyvät kysymykset eri tavoin, ne voivat sopeuttaa politiikat kansallisiin eritystapauksiin ja käyttää erilaisia sosiaaliturvajärjestelmiä. Verotusta saa yhdenmukaistaa Euroopan tasolla vain poikkeustapauksissa, esimerkiksi eräiden ympäristö- ja pääomaverojen kohdalla.
Vaikka pidämmekin toimivien sisämarkkinoiden kannalta välttämättömänä jonkinasteista verotuksen yhdenmukaistamista, tarkistuksessa 4 mennään mielestämme aivan liian pitkälle ja se on aivan liian epätarkka verotuksen yhdenmukaistamisen osalta.
Yhteinen päätöslauselma Erika-tankkerin haaksirikosta (B5-0181/2000)

Cauquil
Arvoisa puhemies, hyväksyimme Erika-tankkerin haaksirikkoa koskevan päätöslauselman solidaarisuudesta tämän ekologisen katastrofin uhreja kohtaan. Arvostelemme kuitenkin päätöslauselman ponnettomuutta. On yhtä tyhjän kanssa tyytyä pahoittelemaan katastrofia ja säälittelemään sen uhreja, jos ei ryhdytä toimenpiteisiin, joilla Total-yhtiö pakotetaan korvaamaan kaikki suorat ja epäsuorat seuraukset siitä saastuttamisesta, josta se on täysin vastuussa. On pöyristyttävää, että Total jättää vapaaehtoisten ja paikallisyhteisöjen tehtäväksi aiheuttamiensa vahinkojen korjaamisen. Aivan yhtä pöyristyttävää on se, että valtio vastaa rahoituksesta, jota ei sitä paitsi ole riittävästi ja jolla vain tuetaan peitellysti tätä rikollista toimintaa harjoittavaa yhtiötä.
Käsittelemällä pelkästään mukavuuslippulaivoja sivuutetaan se oleellinen. Riippumatta siitä, mitä mukavuuslippulaivaa Total käyttää, syyllinen öljy-yhtiö on laajasti tunnettu ja harjoittaa toimintaa kaikissa Euroopan unionin maissa, ja asianomaiset viranomaiset voisivat halutessaan takavarikoida yhtiön kaiken omaisuuden, kunnes se suostuu maksamaan. Ja meidän on ennen kaikkea sanouduttava irti talousjärjestelmästä, jossa yritys voi lisävoittoa saavuttaakseen saastuttaa jonkin alueen tai tuhota sen tehtaita sulkemalla.

Staes
Arvoisa puhemies, kehotan, myös Euroopan vapaa allianssi -ryhmän kumppanin, bretagnelaisen Union Democratique Brétonne -ryhmän puolesta, ryhtymään tositoimiin uusien Erika-katastrofien ennalta ehkäisemiseksi. Sääntöjä ja valvontajärjestelmää on tiukennettava ja myös sovellettava ankarammin käytäntöön.
Silmäänpistävän selvästi kävi ilmi, että tiettyjen pelaajien on poistuttava kentältä, jotta onnistutaan pitämään huoli siitä, että alukset, jotka eivät ole merikelpoisia, eivät enää Erikan jälkeen pääse saastuttamaan Bretagnen rannikkoa. Torry Canyonin haaksirikon jälkeen tämä on jo seitsemäs kerta, jolloin Bretagne on joutunut tekemisiin öljylautan kanssa.
Mikään toinen alue maailmassa ei ole joutunut maksamaan niin raskasta veroa saastuttavien tai vaarallisten aineiden merikuljetukselle. Yhdessä UDB:n kanssa tuen kahta tärkeää ohjesääntöä, jotka myös mainitaan juuri hyväksymässämme päätöslauselmaesityksessä ja jotka koskevat maailman kauppalaivaston saneeraamista ja Bretagnen rannikon suojelemista.
Tahdomme saada aikaan lainsäädännön, joka koskee koko Euroopan unionin merenkulkua ja jossa otetaan huomioon kaikki tekniset, kauppaan liittyvät, sosiaaliset ja ympäristöä koskevat näkökohdat. Mukavuuslippujen alle rekisteröityjen alusten vaarallinen toiminta on poikkeuksetta kiellettävä kaikkien 15 jäsenvaltion ja 13 ehdokasvaltion satamissa ja aluevesillä.
Toiseksi vetoamme yhdessä UDB:n kanssa siihen, että Euroopan unionin sääntöjen tarkkaa noudattamista varten on perustettava rannikkovartiostoja ja asetettava merenkulun tarkastajia, jotka toimivat aina sen valtion välittömän valvonnan alaisina, jonka aluevesistä kulloinkin on kysymys. Hyväksymässämme päätöslauselmaesityksessä pyritään tähän ja puolueryhmämme antoikin sille sen tähden täyden tukensa.

Souchet
Olen iloinen siitä, että parlamenttimme hyväksyi lähes yksimielisesti päätöslauselman Erikan öljykatastrofin aiheuttamista seurauksista, jonka laatimisessa ryhmämme oli tiiviisti mukana. Päätöslauselmassa otetaan aiempaa päätöslauselmaamme paremmin huomioon tämän katastrofin laajuus, ja se näyttää päivä päivältä suuremmalta kuin ensimmäiset arviot antoivat olettaa, ja päätöslauselma on vaativampi, täsmällisempi ja velvoittavampi.
Tässä vaiheessa on edelleenkin vaikea arvioida kattavasti kaikille kalastus- ja vesiviljelyaloille aiheutuneita vahinkoja. Mutta niiden tiedetään jo olevan suuret. Uudet saasteet kasvattavat laskua päivittäin. Ympäristön pilaantuminen ei vaikuta yksinomaan yritysten liikevaihtoon vaan myös kulttuuriarvoihin. Merellisten tuotteiden imagolle aiheutunutta vahinkoa on tällä hetkellä vielä vaikea arvioida. Lisäksi on otettava huomioon rannikon ja sisämaan yrityksille (tuorekalan myynti, hankinta, matkailu...) aiheutuneet vahingot sekä rannikoiden puhdistamisesta ja matkailijoiden siirtämisestä alueen yhteisöille aiheutuneet kokonaiskustannukset. Kalastus ja matkailu, jotka muodostavat useimpien Atlantin rannikkomme alueiden kaksi oleellista voimavaraa, ovat siis kummatkin kärsineet vakavasti.
Tästä syystä saastuttaja puhdistaa -periaate ja saastuttaja maksaa -periaate on esitettävä hyvin selvästi, kuten päätöslauselmassamme tehdäänkin. Saastuttajan on todella vastattava aiheuttamastaan katastrofista kärsineiden alueiden puhdistamisesta ja tuhoamansa luonnon tasapainon palauttamisesta.
Väestö on huolissaan korvausjärjestelmästä, koska öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston ensimmäiset uhreille maksamat korvaukset ovat kattaneet vain 25 prosenttia kustannuksista. Tämä on häpeällistä. Kaikkien uhrien on saatava ehdottomasti täysi korvaus. Ei ole missään tapauksessa ajateltavissa, että uhrit joutuisivat kustantamaan osan vahingoista, joita heille on aiheutunut pelkästään saastuttajan huolimattomuuden vuoksi.
Päätöslauselmassamme ollaan myös tyytyväisiä tiettyjen paikallisyhteisöjen, kuten Vendéen departementin, aloitteeseen teettää tarkka arvio rannikoiden tilasta ennen ensimmäisten öljylauttojen rantautumista: tätä menettelyä on pidettävä esimerkillisenä, koska se nopeuttaa korvausten maksamista uhreille riippumatta siitä, ovatko kyseessä yksityishenkilöt vai julkiset yhteisöt.
Ja lopuksi päätöslauselmassamme ilmaistaan selvästi, että merenkulun turvallisuuden alalla on ehdottomasti päästävä yleisen vastuuttomuuden noidankehästä, siitä vastavuoroisen saamattomuuden mädästä järjestelmästä, jossa valtiot siirtävät vastuun unionille ja unioni valtioille ja josta hyötyvät eniten saastuttajat. Jokaisen on kannettava omaan asemaansa liittyvä vastuu. Komission jonka amerikkalaistyylinen alkeellinen reaktio ei tällä kertaa toiminut, vaikka se olisi ollut hyödyllinen on määriteltävä mahdollisimman pian yleiset puitteet merenkulun turvallisuudelle. Niihin on sisällytettävä laivojen ikää ja ominaisuuksia koskevat vähimmäisvaatimukset, jotka ovat yhteisön vesille ja satamiin pääsyn edellytyksenä, ja yleinen ympäristövastuun periaate, jonka perusteella voidaan selvittää eri toimijoiden ja varsinkin rahtaajien vastuu ja määrätä ankaria rangaistuksia. Komission on huolehdittava tietojen yhteensovittamisesta, se ei saa pelätä tiettyjen suurten satamien tai merkittävien laivanvarustajien välinpitämättömyyttä, ja sen on asetettava mukavuuslippulaivat keskeiselle sijalle Maltan ja Kyproksen kanssa käytävissä neuvotteluissa. Muistutan, että Erika oli rekisteröity Vallettassa. Jäsenvaltiot eivät tietysti myöskään saa siirtää omaa keskeistä vastuutaan unionille: satamavaltion valvonnan tiukkuus ja tehokkuus (eli riittävät varat) ovat kaikkien turvallisuuden ehtona.
Meidän on tulevien kuukausien aikana oltava erityisen valppaina, kuten olemmekin, voidaksemme varmistaa, että saastuttaja maksaa täyden korvauksen uhreille, jotka eivät ole tietenkään millään tavalla vastuussa katastrofista, ja että tällä kertaa merenkulun turvallisuudessa todella opitaan tästä öljykatastrofista, jotta saastuttajat saadaan lopullisesti luopumaan leikkimisestä rannikkojemme väestön elämällä. Tehokkain onnettomuuksien ehkäisykeino on se, että kaikkien mahdollisten saastuttajien riskinä ovat hyvin raskaat korvaukset.
Katiforisin mietintö (A5-0017/2000)

Figueiredo
Olemme yhtä mieltä siitä, että kalastustoiminnan harjoittajat ovat yksi kiinnostuneimmista tahoista tukemaan meriympäristön kunnioittamista. Toisaalta on myös otettava huomioon, että merialueiden rappeutumiseen vaikuttavat monet syyt: säiliöalusten ja muiden merikuljetusalusten aiheuttama saastuminen, teollisuustoiminta, ihmisen toiminnan aiheuttama kuormitus rannikkoalueille sekä luonnollisestikin valvomaton kalastustoiminta.
On kuitenkin syytä korostaa, että pienimuotoinen rannikkokalastus on erinomainen esimerkki siitä, että kalastustoiminta ei ole välttämättä ristiriidassa kestävän, meriympäristölle ystävällisen kehityksen kanssa.
Mielestämme meriympäristön luonnonsuojeluun perustuva kalavarojen hoitopolitiikka ja kalastusyhteisöjen edut on mahdollista sovittaa yhteen. Sitä varten on kuitenkin otettava erityisesti huomioon, että kalastustoiminnasta saatavien tulojen ja pyyntiponnistusten lisäämisen välillä on olemassa selvä yhteys.
Näin ollen on ryhdyttävä toimiin ja myönnettävä osana yhteistä kalastuspolitiikkaa tarvittava rahoitus, jonka turvin kaikille niille, jotka - kuten kalastajat - saavat toimeentulonsa pelkästään kalastustoiminnasta, voidaan taata riittävät tulot erityisesti sellaisina aikoina, jolloin kalastustoimintaa ei lainkaan voida harjoittaa tai sitä on jouduttu supistamaan. Juuri sen vuoksi pidimme tärkeinä ehdotuksiamme, joiden tarkoituksena on tämän tavoitteen varmistaminen.

Souchet
. (FR) Komission tiedonannossa luetellaan päämääriä ja aikeita ja siinä puhutaan muun muassa ponnistelujen jatkamisesta seurannan ja valvonnan alalla, pyydysten valikoivuutta koskevien uusien teknisten toimien toteuttamisesta ja voimassa olevan lainsäädännön täytäntöönpanon seurannasta. Samanaikaisesti komissio ilmaisee kuitenkin tiedonannossaan voimattomuutensa huolehtia siitä, että voimassa olevaa lainsäädäntöä noudatetaan. Olemassa olevia toimia ja sopivia välineitä on kuitenkin riittävästi: komissiolla on käytössään kokonainen varasto sitovia säännöksiä, toimia ja päätöksiä (sekä kansainvälisiä että yhteisön omia), jotka ovat voimassa kalastuksen ja merien luonnonsuojelun alalla. Tehokkuus ja ylenmääräinen sääntely eivät käy käsi kädessä.
On muistettava, että merialan ammattilaiset ovat valmiita noudattamaan yhteisön lainsäädäntöä, jos sitä sovelletaan tasapuolisesti kaikissa jäsenvaltioissa, jos se on teknisesti hyväksyttävä ja soveltamiskelpoinen ja jos sillä on todellinen tieteellinen perusta. Pidän tuomittavana sitä, että eräs Euroopan komission virkamies uskalsi julkisesti tunnustaa kalatalousvaliokunnassa, että komission tietyille tieteellisille järjestöille myöntämä rahoitus antaa mahdollisuuden valvoa niiden päätelmiä. Tämä on hyvin vakava epäkohta: komissiolla ei tietenkään ole mitään oikeutta ryhtyä ohjailemaan tiedemiesten päätelmiä, jotta se voisi harjoittaa politiikkaa, jota se pitää toivottavana vain omien etujensa vuoksi.
Tarkasteltaessa kalastuksen määrän vähentämistä on painotettava, että kyseessä on kansainvälinen velvoite. Mitä hyötyä olisi supistaa eurooppalaista kalastuslaivastoamme, jos kolmannet maat jatkavat samaan aikaan kalavaroja verottavaa kalastustaan? Lisäksi on todettava, että kaupankäynnin maailmanlaajuistuminen vähentää suuresti kalastustoiminnan seurannan ja valvonnan tehokkuutta. Jälleenlastauksista on tullut hyvin yleinen käytäntö, ja jonkin jäsenvaltion saaliit, joita ei voida kuljettaa unioniin TAC-kiintiöiden (suurin sallittu saalis) täyttymisen vuoksi, tulevat sinne tuontitavaroina tai toisen jäsenvaltion saaliina. Jälkimmäistä tapahtuu hyvin usein yrityksissä, joiden pääoma on peräisin muusta jäsenvaltioista kuin kalastusaluksen lippuvaltiosta (kyseessä on itse asiassa peitelty kiintiöiden kiertäminen).
Merellisiä tuotteita sisältävän ravinnon turvaamisella on myös erittäin suuri merkitys. Merellisten tuotteiden myönteinen kuva on säilytettävä ja epäterveellisten elintarvikkeiden myynti on estettävä Euroopan unionissa.
Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmän jäsenet äänestävät näin ollen tätä mietintöä vastaan, koska siinä ei tuoda esille komission tiedonannon puutteita ja koska se lisää Natura 2000 -verkon rajoituksia kalastusalalla.

Puhemies
Äänestys on päättynyt.

Istuntokauden keskeyttäminen
Puhemies
Istuntokausi on keskeytetty.

