Äänestys
Kirsten Jensen
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat kannattaneet tänään komission tiedonantoa sosiaalisen vuoropuhelun kehityksestä yhteisön tasolla koskevaa mietintöä.
Sosiaalinen vuoropuhelu on tehokas väline, jota on kehitettävä edelleen pyrittäessä luomaan ja kehittämään taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta EU: ssa. Tanskalaiset sosiaalidemokraatit katsovat, että alakohtainen vuoropuhelu on tässä yhteydessä erityisen tärkeä, koska osallistujien erityisalatuntemuksen ansiosta sosiaaliseen vuoropuheluun voidaan lisätä käytännön kokemuksia. Lisäksi suhtaudumme erittäin myönteisesti mietinnön ehdotukseen, joka koskee Itä- ja Keski-Euroopan tulevien jäsenvaltioiden edustajien mukaan ottamista tarkkailijoiksi sosiaaliseen vuoropuheluun.
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat ilahtuneita siitä, että komissio kannattaa tiedonannossaan periaatetta osapuolten itsemääräämisoikeudesta korostamalla, että vain työmarkkinaosapuolet itse voivat kehittää omaa vuoropuheluaan ja neuvottelurakennettaan.
Sen takia tanskalaiset sosiaalidemokraatit myös vastustavat mietinnön ehdotusta siitä, että Euroopan parlamentilla tulee olla oikeus olla mukana vaikuttamassa päätöksiin. Tanskalaiset sosiaalidemokraatit katsovat samoin kuin tanskalaiset työmarkkinaosapuolet, että EU: n toimielimillä ei tule olla valtuuksia muuttaa sopimuksia, jotka työmarkkinaosapuolet itse ovat solmineet.

Lis Jensen
Siihen, että en voi äänestää tämän mietinnön puolesta, on monta syytä. Se on taas yksi esimerkki siitä, miten sosiaali- ja työmarkkinapolitiikkaa käytetään osana integraation lisäämistä tavoitteena saada aloille samanlainen politiikka, toisaalta vapaan liikkuvuuden vuoksi ja toisaalta EU: n kilpailukyvyn vuoksi. Tällä pyritään samalla siihen, että Euroopan parlamentille annetaan enemmän valtaa samalla tavalla kuin neuvostolle on annettu.
Minun on sanouduttava tästä selkeästi irti ja todettava taas kerran, että sosiaali- ja työmarkkinapolitiikan täytyy pysyä kansallisena asiana. Olen tosin samaa mieltä siitä, että on tarkoituksenmukaista, että työmarkkinaosapuolet solmivat sopimuksia kansainvälisellä tasolla, mutta tämän ei tule tapahtua vain EU: n rajojen sisäpuolella, ja minun on käännyttävä varsinaisia EU-sopimuksia vastaan.

Tukijärjestelmä tiettyjen peltokasvien viljelijöille
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Funkin maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan puolesta laatima suullinen selonteko ehdotuksesta asetukseksi tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille annetun asetuksen (ETY) N: o 1765/92 tietyistä säännöksistä poikkeamisesta (KOM(97)0360 - C4-0343/97-97/0196(CNS)).

Funk
Arvoisa puhemies, herra komissaari, hyvät kollegani, voin puhua suhteellisen lyhyesti. Asetus ETY/1765/92 syntyi maatalousuudistuksen yhteydessä ja sen tavoitteena oli markkinoiden ohjailu kesannoinnin ja muiden toimenpiteiden muodossa, jotta viljamarkkinoilla saataisiin aikaan tasapaino.
Tänään kerrottavanani on maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan puolesta, että peltokasvien tasausmaksujen saamiseksi on yleisiä säännöksiä soveltavien tuottajien muutettava pelloistaan tietyt osuus kesantomaaksi. Tämän toimenpiteen tarkoitus on tasapainon saavuttaminen yhteisön tuotannon ja markkinamenekin välillä. Muutamat pientuottajat voivat soveltaa kesannoinnin vaihtoehtoa.
Komissiolla on oikeus tämän asetuksen 1765/92 perusteella tehdä kesantomaata 17, 5 prosentista viljelymaata. Tällä hetkellä tämä luku on 5 %. Maailmanmarkkinatilanteelle on tunnusomaista vähäinen vakaus, niin että hyvin todennäköisesti tästä syystä on päädytty pitämään tämä luku 5 prosentissa. Nyt on niin, että maatalousneuvostossa päästiin kesäkuussa 1997 kompromissiin ja ehdotettiin, että siemenviljan kesannointimäärä jätetään markkinointivuonna 1998/1999 muuttamatta 5 prosenttiin. Kun luku määritetään 5 prosentiksi, on tarpeen että siirron varalta korotus säilytetään myös 1 prosentissa.
Ongelma on seuraavanlainen: yleensä komissio tekee ehdotuksen siitä, kuinka suuri kesannointiluvun on määrä olla. Tämä ehdotus annetaan neuvostolle ja parlamentille. Viimeisissä maataloushintaneuvotteluissa neuvosto kiirehti ja teki päätöksen odottamatta komission ehdotusta eli vahvisti kesannoinnin 5 prosenttiin ja päätti jatkaa sitä. Tämä ei tietenkään ole parlamentin näkökulmasta oikein, haluan sanoa tämän selvästi, vaan tässä määritelty tie on aivan toinen. Tämän pitäisi jäädä poikkeukseksi eikä siitä pitäisi tulla tapaa.
Tästä huolimatta minun on rehellisesti myönnettävä, että tällä on tietysti myös se etu, että asia etenee paljon nopeammin. Kun me tänään äänestämme kesannointiluvuista, maanviljelijät tietävät jo ennen sadonkorjuuta, mikä heitä ensi vuonna odottaa ja mitkä pellot heidän on kesannoitava. Käytännössä olemme siten poistaneet yhden esteen. Kuitenkin puhun sen puolesta, että neuvoston on noudatettava oikeaa menettelyä. Tämän pitäisi jäädä poikkeukseksi. Tässä tapauksessa myöntäisin kuitenkin neuvostolle lieviä poikkeuksia, koska pääsemme nopeammin tavoitteeseemme ja maanviljelijät saavat pikaisesti tietää, kuinka paljon peltoa on kesannoitava, ja voivat tehdä suunnitelmansa sen mukaisesti.

Happart
Arvoisa puhemies, olen pääasiassa samaa mieltä kuin kollega Funk, ja myös minun mielestäni asetus olisi hyväksyttävä ilman että sitä suuremmin muutetaan, jotta toimisimme maanviljelijöiden hyväksi. Jokainen tietää, että kun teemme palveluksen maanviljelijöille, on se palvelus koko yhteisölle.
Haluaisin kuitenkin muistuttaa, arvoisa puhemies, että kesannointi on mieletöntä. Mielestäni olisi ollut viisaampaa yleisen politiikan tasolla ehdottaa laajaperäistä viljanviljelyä tavoitteena parantaa laatua ja suojella ympäristöä, erityisesti vähemmällä typen tai kasvinsuojeluaineiden käytöllä yleisesti tämän tyyppisessä tuotannossa. Tämä olisi mielestäni ollut viisas ja edullinen tapa suojella ympäristöä, ja maanviljelystä tuntevat tietävät, että maataloustuotannon merkittävimmät kustannukset ovat niitä, joita kutsutaan tuotantokustannuksiksi. Minun mielestäni olisi helpompaa lisätä maanviljelijöiden tuloja laskemalla tuotantokustannuksia kuin maksamalla palkkioita tai muita tukia.
Toinen kysymys, moraalinen sellainen, jopa filosofinen, on: onko meillä oikeutta kesannoida viljelykelpoisia maita alueellamme, kun päivittäin noin miljardi ihmistä planeetallamme näkee nälkää, ja syy siihen miksi he näkevät nälkää on se, että he ovat köyhiä. Onko todella annettava ihmisten kuolla nälkään ainoastaan siitä syystä, että he ovat köyhiä, ja koska ainoa ihmiskuntaa nykyisin ohjaava logiikka on kaupallista logiikkaa?
Arvoisa puhemies, olen sitä mieltä, että elintarvikkeiden tuotanto ja niiden tuotantokapasiteetti ovat planeetan laajuisesti käsitettävä luonnonrikkaus ja että mahdollisuus tuottaa olisi tarjottava jokaiselle kansalaiselle. Näiden luonnonrikkauksien hallinnasta tulisi mielestäni vastata sellaisen organismin, joka ei olisi yhtä kalkkeutunut kuin Maailman kauppajärjestö, jonka ainoa tavoite on johtaa planeettaa rikkaiden hyväksi köyhien kustannuksella.
Arvoisa puhemies, minä uskon, että planeettamme luonnonoikkujen ja viljakasvien kulutuskäytäntöjen vuoksi meidän tulisi huolehtia maataloustuotannon yleisestä uudelleenjärjestelystä, ajatella sen kuuluvan kaikkien ihmisten hyväksi, olivatpa nämä missä päin maailmaa tahansa, sen sijaan että jättäisimme sen jonkinlaisen kaupallisen logiikan hyödynnettäväksi.

Mulder
Arvoisa puhemies, on selvää, että käymme tätä keskustelua perjantaiaamuna eurooppalaisten maanviljelijöiden edun vuoksi. Uskon, että he hyötyvät siitä, että tulee mahdollisimman pian selväksi, mikä kesantoprosentti tulee olemaan ensi vuonna.
Minulle ei todellakaan ole selvinnyt, miksi komission piti odottaa niin kauan tiedonannon suhteen, vaikka neuvoston oli mahdollista tehdä päätös asiassa. Mutta olkoon. Olemme nähneet, että kesantokäytännön tultua voimaan on tapahtunut huomattava muutos. Me aloitimme 15 prosentista. Tällä hetkellä luku on viisi prosenttia ja kun tutkimme Agenda 2000: n esityksiä tarkkaan, päädymme taas nollaan prosenttiin. Ennen kuin aloitamme keskustelun, on hyvä arvioida, mitä tähän asti on tapahtunut. Minua kiinnostaa etenkin se, mikä on tähän asti ollut vapaaehtoista kesantoa. Sillä kun puhumme viidestä tai kymmenestä kesantoprosentista, sen lisänä on aina ollut vapaaehtoista kesantoa. Mikä oli vapaaehtoisen kesannon määrä, silloin kun luku oli kymmenen prosenttia ja silloin kun se oli viisi? Jos alennamme prosenttilukua, kasvaako vapaaehtoisen kesannon prosentuaalisuus suhteessa, vai ei? Minä olisin kiinnostunut tällaisista luvuista.
Haluaisin myös tietää, mitä kasveja kasvatetaan kesantopelloilla. Onko ympäristöpolitiikan etujen mukaista, että näin tapahtuu? Käytetäänkö niitä kasveja maanviljelyksen hyödyksi? Voimmeko tuottaa enemmän biodieseliä tai muita kasveja, jotka ovat hyödyllisiä ympäristönsuojelun kannalta ja niin edelleen. Mielestäni kaikkia tällaisia asioita on tutkittava tämän vuoden kuluessa, kun Agenda 2000 on ajankohtainen. Toistaiseksi viljelijät ovat saaneet selvyyden asiaan ja siitähän on loppujen lopuksi kysymys.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, herra Funk sanoi, että jos neuvosto päättää näin, asia hoituu nopeammin. Herra Funk, jos demokratia hävitetään, kaikki sujuu mitä todennäköisemmin myös nopeammin, mutta tapahtuuko se paremmin, on suuri kysymys! Neuvosto on tässä asiassa halveksinut parlamentin oikeuksia ja yrittänyt saada voimaan säännöksiä ilman, että komissio olisi tehnyt siitä ehdotuksen. Tämä on häpeämätön menettely! Me emme saa sietää tätä, varsinkaan kun me vastikään teimme komissiolle kyselyn siitä, milloin se aikoo tehdä tästä ehdotuksen. Komissio katsoi, ettei se vielä pysty tekemään sitä. Nyt, kun neuvosto on rynninyt väkisin eteenpäin, komission on peräännyttävä ja me siunaamme tämän kaiken. Tällaista me emme saa tehdä!
Mutta nyt sisältöön: kyse on 5 prosentista, mutta on kyse myös vapaaehtoisesta kesannoinnista, joka on edelleenkin mahdollista 33 prosenttiin asti. Nyt on kyse sellaisten säännösten kehittämisestä, jotka kannattavat kesannoinnin sijasta peltoalan hyödyntämistä tai tervehdyttämistä. Siksi me olemme tehneet tarkistuksen, jonka mukaan näillä pelloilla saisi viljellä palkokasveja, apilaa, sinimailasta. Peltoja voitaisiin myös käyttää laiduntamiseen ja valvotusti biologisten tilojen pitäisi voida käyttää näitä kesantopeltoja myös eläinten ruokana.
Tosiasia on kuitenkin, että EU ei yleisesti ottaen tuota ylituotantoa, vaan sillä on ylituotantoa tietyillä alueilla. Kun meillä on ylituotantoa, se johtuu elintarvikkeiden tuonnista valtameren takaa. Olisi hyvin järkevää viljellä näillä pelloilla valkuaiskasveja, koska EU kattaa oman valkuaistarpeensa vain 20-prosenttisesti. Olisi erittäin järkevää täyttää tämä suuri valkuaisvajaus lisäämällä valkuaisainetuotantoa.
Olen selvillä siitä, että tämän tarkoituksen 43 artikla ei mene läpi, ellei komissio ota sitä. Otin eilen illalla vielä yhteyttä komissioon. Pakollisen kesannoinnin muuttamisessa eläinten ravinnoksi on lainsäädännöllisiä ongelmia. Kuitenkin myös vapaaehtoinen kesannointi on mahdollista. Olemme sopineet seuraavasta: me teemme lisäyksen, johon teen myöhemmin tarkistuksen, joka koskee vapaaehtoista kesannointia. Komissio ei tule toisin ottamaan tätä tarkistusta nyt, mutta maatalousuudistukseen, Agenda 2000: een, mistä herra van Miert antaa myöhemmin asianomaisen julkilausuman. Jos siis Agenda 2000: ssa pakolliset kesannoinnit nollataan, me voisimme täyttää vapaaehtoisin kesannoinnein, jotka säilyisivät molemmat, valkuaisainevajauksen ja siten saattaa tervehdyttämisohjelman tielle, joka voisi vaikuttaa koko viljelyketjun ekologisointiin.

Van Miert
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää esittelijää herra Funkia ja koko parlamenttia siitä, että ne ovat kiinnittäneet huomiota komission ehdotukseen pakollisen kesannointiasteen määrittämisestä 5 prosentiksi markkinointivuodelle 1998-1999 ja tietyistä toimenpiteistä, jotka liittyvät peltokasvien viljelijöiden tukijärjestelmän peruspinta-alan ylittämisestä säädettyihin seuraamuksiin.
Tämä pidennys 5 prosentin kesannointiasteessa perustuu markkinatilanteeseen, jolle on ominaista merkittävien viljavarastojen puuttuminen sekä yhteisön tasolla että maailmanlaajuisesti. Ehdotusta vuoden 1988 kesannointiasteesta täydentää kesannointijärjestelmän keskeyttäminen erityisjärjestelyin tilanteessa, jossa peruspinta-ala ylittyy sekä väliaikainen seuraamusjärjestelmän mukauttaminen tilanteessa, jossa enimmäismäärä on ylitetty.
Kuten viime vuonna, komission ehdotuksessa säädetään myös kesannointivelvoitteen rajatusta lisäämisestä tilanteessa, jossa viljelijä siirtää kesannointivelvoitteensa toiselle viljelijälle. Eräät jäsenvaltiot ja Euroopan parlamentti pyysivät ehdotusta kesäkuuksi. Huomasin kyllä puhujien kommentit tästä aiheesta. Päästäkseen kompromissiin hintapaketista - ja on totta, että kun aika kuluu, on komission toisinaan suostuttava kompromissiin ministerineuvoston tasolla - komissio päätti ehdottaa, tosin aikaisemmin kuin odotettiin, poikkeusta vuoden 1992 asetuksessa vahvistettuun 17, 5 prosentin pakolliseen kesannointiasteeseen. Ilmaston vaihteluiden vaikutus peltokasvien viljelyyn velvoittaa meidät kuitenkin varovaiseen politiikkaan.
Mitä tulee mahdollisuuteen käyttää kesantomaita palkokasvien tuotantoon, on todettava, että se olisi ristiriidassa voimassaolevassa asetuksessa, ja haluan korostaa voimassaolevassa asetuksessa, säädetyn kesannointivelvoitteen kanssa, jota sovelletaan myös proteiinipitoisten siementen tuotantoon. Ajatuksessa sellaisenaan on hyviä ja huonoja puolia. Komissio on kuitenkin sitä mieltä, että tarkasteltavana oleva ehdotus ei ole asianmukainen yhteys tälle keskustelulle, vaan keskustelu on käytävä Agenda 2000-ohjelman yhteydessä. Toivon näin vastanneeni myös erityisesti edellisen puhujan ilmaisemaan huoleen.
Olen vakuuttunut siitä, että komission ehdotus vastaa kaikkien niiden toiveita, joita asia koskee. Komissio iloitsee siitä, että vaikka jouduimmekin hieman improvisoimaan, onnistuimme kuitenkin vielä pääsemään yhteisymmärrykseen.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestykseen.
Tarkistus 1:

Graefe zu Baringdorf
Ottaakseni muodollisuudet huomioon haluaisin lisätä tarkistukseen 1 suullisen lisäyksen, joka kuuluu: " Nämä säännökset koskevat vain vapaaehtoista kesannointia." Tämä on tarkistuksen kolmas kappale. Toistan vielä: " Nämä säännökset koskevat vain vapaaehtoista kesannointia." Näin oli sovittu.

Funk
En vastusta tätä Graefe zu Baringdorfin ehdotusta. Me pidättäydymme kuitenkin äänestämästä, koska olemme sitä mieltä, että maatalousvaliokunnassa pitäisi ensin keskustella laajemmin tästä, ennen kuin käsittelemme tällaisia Agendaan tehtyjä tarkistuksia, jotka liittyvät meihin. Kannatan sitä, että keskustelemme ensin siitä, mitä Agendaan tulisi sisältyä. Haluaisin pyytää ryhmääni pidättäytymään tänään äänestämästä, jotta voimme ensin keskustella asiasta.

Souchet
Arvoisa puhemies, ryhmämme on iloinen siitä, että komissio otti uudelleen huomioon neuvoston ehdotuksen neuvoteltaessa hintapaketista: viiteen prosenttiin rajatun kesannointiasteen sekä ylimääräisen kesannoinnin poistamisen, jonka säilyttäminen olisikin ollut absurdia, kun tällä hetkellä viljavarastot ovat erityisen pienet. Maanviljelijöillä on luonnollisesti mahdollisuus vapaaehtoiseen maatalousmaan poistamiseen viljelyskäytöstä.
Edellisessä täysistunnossa ryhmämme esitti edustajakokouksemme laatimaa muutosta, jossa nimenomaan pyydettiin kesannointiasteen enimmäismääräksi viittä prosenttia, sillä huolimatta GATT-sopimuksista Euroopan unionin on sekä säilytettävä vientinsä että voitettava takaisin sisämarkkinansa. Korostan eurooppalaisten viljankorvikkeiden tuonnin merkitystä.
Ryhmämme on aina vastustanut kesannoinnin rakenteellista säännönmukaistumista ja voimme vain todeta, että käytäntö on osoittanut kantamme oikeaksi. Ryhmämme äänesti vihreiden ryhmän esittämän muutosehdotuksen puolesta herra Graefe zu Baringdorfin puheenvuoron jälkeen, jossa tämä pyysi palkokasvien viljelyn kehittämistä kesannoiduilla laitumilla, sillä näiden kesannointi perustuu maanviljelijöiden vapaaehtoisuuteen.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Humala-alan YMJ
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Mayerin maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0228/97) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi (EY) humala-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (ETY) N: o 1696/71 muuttamisesta (KOM(97)0098 - C40184/97-97/0066(CNS)).

Funk
Arvoisa puhemies, hyvä herra komissaari, hyvät kollegat, niille, jotka ovat kestäneet tähän perjantaihin asti, haluaisin esitellä kollega Xaver Mayerin mietintöä lyhyesti. Sen aiheena on humala-alan yhteisen markkinajärjestyksen uudistus. Ensinnäkin haluaisin kiittää kiireellisyysäänestyksestä ja muistuttaa siitä, että nopea äänestys antaa komissiolle ja neuvostolle mahdollisuuden antaa asianosaisille humalantuottajille suuntaa antavat uudistukset nopeasti ja erityisesti sallia kiireellisesti tarvittavat tuet.
Humala on maailmanlaajuisesti välttämätön raaka-aine oluen valmistuksessa. Olut on muutamissa maissa jopa peruselintarvike. Humalan sisältämät ainesosat vastaavat kitkerästä mausta, vaahdonmuodostuksesta, säilymisestä ja oluelle ominaisesta aromista. Tämän pääasiallisen käyttötarkoituksen lisäksi humalaa käytetään rauhoittavan vaikutuksensa johdosta myös luonnollisten parannusmenetelmien parantavana aineena. Minä suosittelisin sitä luonnonmukaisena rauhoitusaineena.
Euroopan unionissa viljeltiin vuonna 1996 noin 28 000 hehtaaria humalaa, muissa Euroopan valtioissa noin 24 000 hehtaaria. Sitä vastoin USA: ssa viljeltiin 18 000, Australiassa 1000, Uudessa-Seelannissa 350 ja Tsekissä 9300 hehtaaria humalaa. Humalamarkkinat ovat täysin vapautetut ja niillä vallitsevat täydet kysynnän ja tarjonnan lait. Muutamat harvat kauppahuoneet hallitsevat myyntimarkkinoita. Valtavien hinnannousujen ehkäisemiseksi suurimmalle osalle Euroopan unionissa tuotetusta sadosta on määritetty useampivuotinen toimitussopimus. Tekninen kehitys ja trendikehitys ovat viimevuosina johtaneet siihen, että humalakaupassa erityisesti lajit, joilla on korkea alfahappopitoisuus, ovat erityisen kysyttyjä ja muut lajit eivät ole markkinakelpoisia. Samalla humalamarkkinoilla on tällä hetkellä maailmanlaajuisesti ominaista suuri ylituotanto, alfahappotuotanto arvioidaan vuonna 1996 noin 9000 tonniin, kun panimoteollisuuden vuosittainen tarve on noin 8000 tonnia. Humalanviljely vaatii paljon pääomaa. Hehtaaria kohden kustannukset pelkästään tuilta, jota vasten humalaköynnökset kasvavat, ovat 20 000 ecua. Siksi tarpeellista vaihtamista uusiin lajikkeisiin on ehdottomasti tuettava. Meidän on periaatteessa vähennettävä humalan viljelyalaa ja peruttava rakenteellista ylituotantoa.
Toiseksi meidän on poistettava vanhat lajikkeet ja korvattava ne uusilla, jotka ovat paremmin markkinoitavissa. Ja lopulta komissio ehdottaa vuosittaisten kiinteiden tukien takaamista 450 ecuun hehtaaria kohtia sekä mahdollisuutta pitää kiinni 20 prosentin tuotantotuesta erityistoimenpiteiden toimeenpanemiseksi, joita tuottajajärjestöt hallinnoisivat.
Kolmanneksi komissio ehdottaa uusien lajikkeiden käyttöönoton mahdollisuuden nopeuttamista. Mayerin tarkistukset keskittyvät ajoittaiseen kesannointiin, mistä ei syntyisi EMOTR: lle lisäkuluja. Tämä mahdollisuus tulisi yhdistää seuraaviin ehtoihin: kunnossapito, kierrätettävät humalan tuet, jatkuva viljely maaperän hedelmällisyyden parantamiseksi, luopuminen humalan viljelyalan laajentamisesta tilan muille pelloille. Niiden tukien osuus, joita käytetään yhteisön tarkoituksiin, on määrä korottaa 20 %: sta 40 %: iin. Samalla pitäisi varmistaa, että tämä osuus kumuloituu enintään viiden vuoden ajan.
Tuleva pakollinen 5 prosentin tuotantotuen noudattaminen ei ole puolustanut paikkaansa ja siksi se pitäisi poistaa ehdotuksesta. Pitäisi olla mahdollista käyttää tukia markkinoiden ylläpidon, markkinoiden vakauttamisen ja laadunvarmistuksen alaan sekä kohdennettuun tutkimukseen ympäristöystävällisen tuotannon alueella ja ympäristöystävällisten kasvinsuojeluaineiden hyväksymiseen. Tuotantotukien suuruutta ei pitäisi ottaa historiallisten varojen perusteella menneiltä kymmeneltä vuodelta, vaan viimeiseltä kolmelta vuodelta, koska asiat ovat muuttuneet: viljelykustannukset ovat nousseet, tarvittavat lajin vaihdokset ovat kalliita, erityiset lajin vaihdoksiin tarkoitetut varat jäävät pois, ja samalla humalan markkinahinnat ovat pysyvästi laskeneet.
Jos taataan vain yksi tukimuoto, herra komissaari, sen pitäisi olla 500 ecua hehtaaria kohti, mikä on verrattain pieni summa - mainitsin 28 000 hehtaaria. Komission pitäisi luonnollisesti ottaa parlamentin tarkistukset. Humalanviljelyllä on muutamissa EU: n jäsenvaltioissa pitkät perinteet. Siksi meidän pitäisi auttaa tuotannon turvaamisessa myös tulevaisuudessa, niin että me voimme silloin tällöin kippistellä työpäivän jälkeen hyvällä oluella.

Marinucci
Arvoisa puhemies, puhuessamme eurooppalaisten terveydestä emme voi olla huolestumatta alkoholismista, joka niittää paljon enemmän uhreja kuin riippuvuus tupakasta. Tiedämme, että alkoholismin aiheuttama kuolleisuus on korkein Euroopassa, ja että alkoholismi on eurooppalaisten kansalaisten vaarallisin huume ennen kaikkea ajettaessa päihtyneenä, jolloin vaarannetaan oma ja muiden elämä. Alkoholijuomista olut on vaarallisin, koska joka sitä juo, ei täysin huomaa juovansa alkoholijuomaa.
On huolehdittava kansalaisten terveydestä paitsi tiettyjen tuotteiden tuotannosta puhuttaessa myös silloin, kun valtiot ja Euroopan unioni ryhtyvät muihin velvoittaviin toimiin, esimerkiksi tiedotus- ja tiedostamiskampanjoihin. Pidän hyvin korrektina sitä, että tänään täällä ei ole laajaa kollegojen ryhmittymää, joka olisi pikemminkin terveydestä kuin tuottajista huolissaan. Se on korrektia, toistan sen, mutta tietysti minua ihmetyttää hieman, koska olisin kuvitellut täällä vallitsevan suuremman yhtenäisyyden ja pysyvän eikä tilapäisen huolen, etenkin kun tuote on pikemmin etelästä kuin pohjoisesta, mutta se on minulle samantekevää.
Minulle sopii hyvin, että kollegat huomaavat täysin sen, että puhumme parhaillaan tuotannosta eikä terveydestä, että varaavat tarkkaavaisuutensa tähän aihepiiriin, kun puhutaan terveydestä, kasvatuksesta ja koulutuksesta. Vastakohtia ei kuitenkaan puutu, hyvät kollegat. Esimerkiksi siinä, kun valtiot ottavat käyttöön päihtyneenä ajamista koskevia valvontakeinoja ja ryhtyvät velvoittaviin tiedostamiskampanjoihin, tämän toimenpiteen 1 artiklan tarkistus 5 ottaa sen sijaan huomioon panostamisen humalan myynninedistämiseen ja mainontaan. Minusta tämä tuntuu vähän ylimitoitetulta! Hyväksyisin ajatuksen sisällyttää tämänkaltaiseen toimenpiteeseen jonkin sen vastaisen järjestelyn, mutta olisi mielestäni korrektia välttää puuttumasta siihen. Koska tässä toimenpiteessä puhutaan kuitenkin hyvin aiheellisesti järjestelyistä, joilla on tarkoitus suojella ympäristöä ja vähentää kasvinsuojeluaineiden käyttöä, parantaa laatua ja tarpeellisena suojata eurooppalaista tuotantoa, olen täysin samaa mieltä mietinnön kanssa, vaikka varmastikin täällä on vastakkaisia mielipiteitä.

Barthet-Mayer
Arvoisa puhemies, komissio teki viime vuonna neljän kohdan ehdotuksen koskien vuoden 1971 humala-alaa koskevaa asetusta, joka suuntautui hehtaaritukeen ja jossa säädettiin tuotantolajikkeiden muuttamisohjelmasta.
Me kannatamme puolestamme kiinteää vuotuista tukea ilman lajikkeiden eriyttämistä sekä tuotantolajikkeiden muuttamisen jatkamista ilman pinta-alaa koskevia rajoituksia, sillä ehdolla, ettei se vaikuta laatuun. Olemme samaa mieltä myös mahdollisuudesta säilyttää 20 prosentin tuki tuottajille tutkimusta ja alaa koskevien erityistoimenpiteiden täytäntöönpanoa varten. Tämän osalta emme ole samaa mieltä kuin herra Mayer määrän lisäämisestä, paitsi tilanteessa, jossa varastot olisivat ylijäämäisiä tai tuotetta jäisi myymättä.
Lisäksi olemme tietysti sitä mieltä, että tuottajaryhmittymien on voitava itse markkinoida tuotteitaan ilman hinnanalennuksia.
Kokonaisuudessaan ehdotus on mielenkiintoinen, koska se lisää joustavuutta menettelyssä ja vähentää vaikutuksia talousarvioon. Myös esittelijän ehdotus nostaa tuen määrä 500 ecuun hehtaaria kohti vaikuttaa sopivalta kompromissilta komission ehdotuksen ja tiettyjen jäsenvaltioiden vaatiman palkkioiden kaksinkertaistamisen välillä.

Van Miert
Arvoisa puhemies, komission jäsenelle koituva etu siitä, että saa olla joka toinen perjantai kuuntelemassa mietintöjä kollegoidensa puolesta ja kertomassa komission näkökannoista, on siinä, että oppii joka kerta uutta. Niinpä olen tänään oppinut paljon humalan lääketieteellisestä vaikutuksesta. Luulen, että minun pitää syventyä asiaan paremmin, edes käytettyjen puheenvuorojen jälkeen en tiedä siitä tarpeeksi. Muuten suostun mielelläni ehdotukseenne juoda kerran kunnon tuopillinen asialle.
Haluan kiittää esittelijää, ja etenkin Funkia, joka esiintyi Mayerin puolesta, erinomaisesta mietinnöstä ja myös maatalousvaliokuntaa rakentavasta lähestymistavasta.
Voin vahvistaa tyytyväisenä, että humalan markkinajärjestelyn uudistamista koskeva esityksemme, jonka tavoite todellakin on helpottaa alan sopeuttamista markkinoiden vaatimuksiin, on yleisesti ottaen otettu myönteisesti vastaan. On käytetty tilaisuutta hyväksi yksinkertaistaa asiaan liittyvää lainsäädäntöä ja tarjota tuottajaryhmille laajempi työskentelyala ja enemmän joustavuutta, kuten viimeinen puhuja oikeutetusti korosti. Moniin ongelmiin, joista aluksi oltiin eri mieltä, on löytynyt ratkaisu, mutta minun on myönnettävä, että parlamentti on esittänyt joitakin tarkistuksia, joita komissio ei voi hyväksyä. Kyse on muun muassa väliaikaisen kesannon käyttöönotosta, viittaan tarkistuksiin 2 ja 14. Lisäksi vaaditaan 40 prosenttia tuesta leikattavaksi, viittaan tarkistuksiin 3-10 ja 12 ja tuen korottamista 500 ecuun hehtaaria kohti ja tätä esitetään tarkistuksissa 1 ja 11. Olen ymmärtänyt, että jotkut kollegat täällä parlamentissa haluaisivat korottaa summia, mutta komissio on sitä mieltä, että 450 ecua hehtaaria kohti on todellakin melko suuri, en sanoisi, että antelias, mutta melko suuri summa.
Tarkistukset jotka voin hyväksyä kollegani Fischlerin nimissä, ovat tarkistukset 4-8, jotka liittyvät niihin erityistoimenpiteisiin, jotka on suoritettava leikattaessa osa tuesta ja myös tarkistukset 3-12, jotka liittyvät pakollisen viiden prosentin leikkaamisesta luopumiseen siirryttäessä muihin lajeihin.
Hyvät läsnäolijat, toivon, että olen voinut tällä tavalla komission puolesta tulla riittävästi täällä esitettyjä huolia vastaan, toisaalta pyydän ymmärtämystä sille, että komissio ei voi hyväksyä kaikkia tarkistuksia.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestykseen.

Posselt
Arvoisa puhemies, haluaisin vain vastata lyhyesti italialaiselle kollegalleni, joka toi esille tämän tärkeän asian yhteydessä alkoholismiin. Olen sitä mieltä, että alkoholismi on todellinen vaara, mutta se on pienimmillään siellä, missä viinin tai oluen kulutus on järkevää ja maltillista, joka vastaa kunkin maan perinteitä. Teidän lausuntonne on juuri vastaväite Euroopan keskittämistä ja yhdenmukaistamista vastaan. Esimerkiksi Baijerissa juodaan mittavasti olutta. Siksi tuoppia, josta olutta juodaan, kutsutaan myös mitaksi. Haluaisin kutsua kollegani erittäin sydämellisesti kanssani Andechsin luostariin, jossa pannaan Baijerin parasta olutta, katsomaan, kuinka terveellistä olut voi olla sielulle ja ruumiille!

Blot
Tuki humalan tuottajille on välttämätöntä. Itse asiassa suuret amerikkalaiset kauppiaat vaikuttavat merkittävästi tilanteeseen maailmanmarkkinoilla. Koska markkinat eivät ole luonnollisessa tasapainossa, on tuottajille myönnettävä tukea. Tuki on valitettavasti hyvin vaatimatonta verrattuna siihen, mitä tarvittaisiin, jotta voitaisiin paremmin vastustaa amerikkalaista painetta.
Komissio ehdotti neljää muutosta: 1) lajikekohtaista tukea vahvistetaan kiinteällä vuotuisella tuella; 2) tunnustetun tuottajaryhmittymän jäsenet voivat myydä itse koko tuotantonsa tai osan siitä ilman, että rangaistuksena seuraa tuen väheneminen; 3) tuottajilla on mahdollisuus toteuttaa uusiin lajikkeisiin siirtyminen pysyvästi; 4) 20 prosenttia tuesta voidaan pidättää erityistoimenpiteiden toteuttamiseen. Tuen määräksi vahvistetaan 450 ecua hehtaaria kohti.
Kannatamme ehdotusta, vaikka itse tuen määrä vaikuttaa meistä riittämättömältä.
Äänestämme mietinnön puolesta, vaikkei se tyydytäkään meitä täysin.

Wibe
Äänestän tätä mietintöä vastaa, koska mielestäni yhteistä maatalouspolitiikkaa on uudistettava perusluonteisesti. Nykyinen läpeensä säännöstetty maatalouspolitiikka on byrokraattista, tehotonta ja jakoperusteiltaan tuomittavaa. Toivon ja tulen tekemään kaikkeni sen puolesta, että maatalouspolitiikkaa uudistetaan voimakkaasti vuonna 1999.
Käsiteltävänä olevan mietinnön ehdotus tähtää siihen, että humala-alan kuluihin pitäisi antaa käyttöön 12, 5 miljoonaa ecua vuodelle 1997. Minusta tätä ei voida hyväksyä. Haluan voimallisesti tehdä Euroopan parlamentissa mielipidetyötä nykyisen sairaan maanviljelyn tukijärjestelmän lopettamiseksi.

Puhemies
Kiitän teitä, Posselt. Marinucci ei varmastikaan halunnut puheenvuorossaan kiistellä teidän eikä kollegojenne kanssa, jotka pidätte kovasti oluesta.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Vihreä kirja kilpailupolitiikasta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Thyssenin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0242/97) komission Vihreästä kirjasta Euroopan yhteisön kilpailupolitiikan vertikaalisista rajoituksista (KOM(96)0721 - C4-0053/97).

Thyssen
Arvoisa puhemies, Euroopan yhteisö kannattaa markkinataloutta ja vapaata kilpailua. Yhtenäismarkkinoiden loppuun saattamiseen tähtäävän toimintaohjelman ja euron voimaantulon myötä tullaan kansalliset toimenpiteet ja valtioiden rajat poistamaan lopullisesti välineinä, jotka estävät, rajoittavat tai vääristävät kilpailua. Kartellipolitiikan tarkoitus on ollut poistaa muilta kilpailua häiritseviltä tekijöiltä lainvoimaisuus, etenkin tietyiltä yritysten välisiltä sopimuksilta. Vaikka miltei jokainen arvostaa tähän asti vertikaalisten sopimusten suhteen sovellettua politiikkaa monessa mielessä, olemme tyytyväisiä siitä, että meillä on nyt vihreä kirja ja vahva analyysi rohkaisee asianosaisia tekemään kantansa tunnetuksi. Aika on useista syistä kypsä tähän. Arvoisa komission jäsen, myös me arvostamme tätä työtapaa ja osaksi siksi me olemme tehneet kaikkemme, jotta saisimme kantamme vihreästä kirjasta määriteltyä teidän antamanne määräajan puitteissa. Kantamme määrittely ei ole tapahtunut vain teoreettisista puitteista käsin, vaan se perustuu myös moniin yhteyksiin kentän kanssa ja erinomaisiin suhteisiin IV pääosaston työntekijöiden kanssa, josta haluan vielä kerran ilmaista kiitokseni.
Haluan kiittää myös parlamentin kollegoita, sillä yhteydet heihin olivat myös rakentavia. Arvoisa puhemies, se seikka, ettei ole esitetty tarkistuksia, joissa vastustettaisiin tämän talousvaliokunnan mietinnön perustavanlaatuisia valintoja, osoittaa sen, että tällä mietinnöllä on laaja kannatus parlamentissa. Arvoisa komission jäsen, toivonkin, että voitte hyväksyä tämä selvityksen ja päätöslauselman, josta kohta äänestämme.
Mietinnön punainen lanka kulkee seuraavasti: ensiksikin vaadimme pysymistä perustamissopimuksen 85 artiklan puitteissa. Näin sen takia, että tämä on ainoa tie saada tämä politiikka toteutettua suhteellisen lyhyen ajan sisällä.
Toiseksi pyydämme komissiota ottamaan joka puolella esitetyn pyynnön suurimmasta mahdollisesta oikeudellisesta varmuudesta vakavasti. Tämä ei ole vain yritysten oikeutettu odotus. Se on myös myönteisen investointi-ilmapiirin edellytys. Joka tuntee kentän todellisuuden, tietää paremmin kuin kukaan muu, että vertikaalisiin sopimuksiin liittyy aina suuria aineellisia ja suhteisiin liittyviä investointeja. Oikeudellista varmuutta koskevan huolestuneisuuden kautta pääsen kolmanteen kohtaani. Yritykset suhtautuvat epäilevästi siihen tapaan, jolla markkinaosuutta käsitteleviä asioita lähestytään. Meidän mielestämme tähän on esitetty hyvät syyt. Siksi olemme sitä mieltä, että markkinaosuuslähestymistapa on puolustettavissa vain, mikäli se on täysin välttämätöntä politiikan tavoitteenmukaisuuden kannalta. Ja lisäksi sillä ehdolla, että komissio tekee tunnetuksi selkeät ohjenuorat neuvoteltuaan kyseisten alojen kanssa. Mutta silti asia on yrityksille, joiden on mahdotonta saada luotettavia tilastotietoja tai joiden on erittäin vaikeata määritellä markkinat selkeästi, pelkoa herättävä.
Neljänneksi kannatamme yhdentyvää politiikkaa ja etenkin pk-yritysten suhteen. Ei riitä, kuten olemme sanoneet täällä jo useammin kuin kerran, että vain myönnämme jatkuvasti pk-yritysten mittaamattoman sosiaalistaloudellisen merkityksen. On myös vedettävä pk-linja kaikkien oleellisten politiikan alueiden läpi ja näin pitää tehdä etenkin kilpailupolitiikan suhteen. Tässä yhteydessä komissio saa täyden tukemme tammikuussa julkaistun uuden vähämerkityksisiä sopimuksia koskevan tiedonannon nopean voimaatulon varmistamiseksi. Lisäksi pyydämme komissiota ottamaan huomioon kolme konkreettista kohtaa ja tekemään niistä poliittiset johtopäätökset.
Ensiksikin on ymmärrettävä, että pk-yritysten väliset horisontaaliset sopimukset on tarkoitettu paljolti niiden vertikaalisen valta-aseman vahvistamiseen ja siihen, että ne pysyisivät hengissä lisääntyvässä kilpailutaistelussa.
Toiseksi on toivottavaa, että erityinen taloudellinen etu huoltamosopimuksissa ja panimosopimuksissa on tasapainossa myyntivelvollisuuksien kanssa.
Ja kolmanneksi, pyyntöön saada lisää joustavuutta ei saa ilman muuta vastata myönteisesti, mikäli se johtaisi siihen, että toisen osapuolen suuremmat joustavuusedut merkitsisivät epätasa-arvoisessa valta-asemassa kielteistä vaikutusta toisen osapuolen onnistuneeseen yritystoimintaan. Näin voi tapahtua, mikäli myyntivelvollisuudet panimosopimuksissa määritellään oluttyyppien eikä merkkien pohjalta.
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, päätän tähän. Tarkoituksemme ei ollut puuttua konkreettisesti esitettyihin vaihtoehtoihin, mutta voimme tehdä tietyt johtopäätökset siihen suuntaan. Sen " de minimisin" lisäksi, josta me kaikki olemme samaa mieltä, parlamentti vaatii ryhmäpoikkeusjärjestelmän kehittämisen jatkamista, johon liittyy joustavuuden vastuullinen lisääntyminen ja suurin mahdollinen sovellutusalue. Ja viimeksi mainitulla tarkoitan sitä, että haluamme ryhmäpoikkeuksien tekniikkaa sovellettavan periaatteessa kaikkiin kyseisen alan yrityksiin, markkinaosuudesta huolimatta. Tämä tarkoittaa: ei harmaata vyöhykettä yrityksille, joiden osuus on 1020 prosenttia, eikä sellaisten yritysten poissulkemista, joiden osuus on yli 40 prosenttia. Markkinaosuutta voidaan käyttää vain silloin, kun lisääntynyt joustavuus edellyttää enemmän valvontaa, mutta silloinkin vain menetelmällisenä erottelukriteerinä. Emme halua mennä pidemmälle kuin mahdollisuuteen todistaa, ettei ex tunc -olettamus yhdenmukaisuudesta pidä paikkaansa.
Lopuksi, arvoisa puhemies, päätän tähän, vaaditaan nopeampia hallinnollisia menettelyitä ja haluan tietenkin mielelläni kuulla komission jäsenen mielipiteen tästä mietinnöstä. Kiitos teille puhemies ja komission jäsen ja erityinen kiitos teille puhemies siitä ylimääräisestä minuutista, jonka soitte minulle.

Ettl
Arvoisa puhemies, herra komissaari, EU: n kilpailupolitiikka vertikaalisten kilpailun rajoitusten alalla eli tuottajien välisissä yksinoikeussopimuksissa, myyntiliikkeissä ja erityisesti yksinmyynnissä, yksinhankinnassa, franchisingissa ja yksinjakelussa on luonnollisesti pragmaattisen näkökohdan keskeinen kohta tai myös toisin hieman akateemisen näkökohdan keskeinen kohta, sanon tietoisesti akateemisen, vapautetun kilpailupolitiikan.
Toisessa tapauksessa, jota vapaata lähtökohtaa voimme tai voin vain valittaa, korostetaan tosin toisaalta markkinoiden vapauksia, mutta vaietaan tietoisesti markkinoiden todellisista olosuhteista, joskus myös työntekijöiden ja kuluttajien haitaksi, sillä nämä ovat enimmäkseen verkostoitumattomia yksittäisiä toimijoita ilman todellista toimintaa taloudellisessa kilpailussa epäsuhdassa voimakkaampiin, jopa monopoleihin. Siksi me vaadimme lisäksi markkinaosuuskriteeriä vertikaalisten kilpailunrajoitusten yleislausekkeisiin, jotka mahdollistavat markkinointiverkostojen maailmanlaajuisemman taloudellisemman tarkastelutavan.
Viittaan erityisesti elintarvikealan voimakkaan keskittymisen ongelmaan, jonka johdosta syntyy uusia markkinoille pääsyn esteitä alihankkijoiden markkinoille. Valitettavaa on myös, että komission markkinaosuussuunnitelma kohdilta 3 ja 4 on esitelty välittömästi osallisille, mutta on kuluttajien etujen valvojille erittäin vähän houkutteleva. Te ja me pelkäämme samoilta osin, että juuri vertikaalisten kilpailunrajoitusten alalla markkinaosuus on todellisuudessa vain vaikeasti todettavissa verkostoitumisongelmien perusteella, jotka jättävät yhteensä järjestön sisäisen kilpailun pois ja luovat markkinoille pääsyongelmia.
Ryhmäpoikkeuksia koskevan asetuksen laajentamisen esimerkiksi valikoivaan markkinointiin ja osittaiseen yksinmyyntiin on määrä mahdollistaa yrityksille joustava sopimuksen muotoilu. Lopuksi haluaisin todeta vielä, kuinka välttämätöntä tällä alalla olisi ja on alusta alkaen käydä sosiaalista vuoropuhelua, jotta kaikki työmarkkinaosapuolet otetaan mukaan, jolloin tämä pitäisi tapahtua yhteisymmärryksessä kuluttajan etujen ja kuluttajansuojajärjestöjen kanssa.

Carlsson
Arvoisa puhemies, yksi keskeinen edellytys toimiville sisämarkkinoille on yhteinen kilpailupolitiikka ja se erityisen tärkeä valvontatyö, jota komissio tekee. On myös tärkeää, että jäsenvaltiot muotoillessaan kansallista kilpailulainsäädäntöä integroituvat paremmin EY: n oikeuteen. Komission tehtävä on myös varmistaa, että meillä on parhaat välineet kilpailupolitiikassa. Nyt kun tarkastelu on ajankohtainen, haluan korostaa kuinka tärkeää on, että EY: n oikeus on riittävän joustavaa, niin että kohtuullinen määrä kansallista sopeutusta riittää mahdollisimman laajaan yhteiseen kiinteään perustaan. Muun muassa siksi suhtaudun epäillen tarkkoihin markkinaosuusrajoihin, koska tällä voi olla kilpailullisia vaikutuksia erikokoisissa maissa.
Porvarihallituksen aikana 1991-1994 Ruotsissa otettiin käyttöön lähes täydellinen kopio EY: n kilpailulainsäädännöstä, johon lisättiin ryhmäpoikkeukset ketjuille. Komission vihreä kirja antaa myös meille erinomaisen tilaisuuden tarkastella ryhmäpoikkeuksia ja ehkä määritellä ne uudelleen tai antaa niille uusi laajuus. Pienten ja keskisuurten yritysten vapaaehtoisen yhteistyön on oltava mahdollista. Tämän yhteistyön valvomiseksi on keskittyvä siihen, millainen vaikutus tällaisella yhteistyöllä on markkinoihin, ja käytettävä tietysti mustaa listaa pakottavasta hintayhteistyöstä ja markkinoiden jaosta.
Vertikaalisilla sopimuksilla on usein pitkän tähtäimen yhteisvaikutuksen luonne hallinnolle, rahoitukselle ja koulutukselle. Siksi ne voivat olla hyviä ja lähes tarpeellinen tuki monille uusille urakoitsijoille, jotka eivät muuten olisi voineet aloittaa omaa yritystä. Monta kertaa tällaiset yritystyypit voivat mahdollistaa lisääntyvän kilpailun ja monimuotoisuuden markkinoilla.
Komission vihreä kirja on tervetullut asiakirja, kun tarvitsee luoda todellisuuspohjainen ja nykyaikainen säännöstö. Jakelu muuttuu uusissa elämäntyyleissä ja erityisesti tietotekniikan myötä, joka luo paitsi uusia tietokanavia, myös uusia kaupan muotoja.
Nykyaikaisen säännöstön - niin, kysehän ei ole mistään uudesta, vaan sellaisen käsittelystä, joka on ollut erittäin menestyksekästä monella alaa pitkän aikaa - on oltava havainnollinen ja sen on tähdättävä kilpailun tasapuolisuuteen, oikeusturvaan sekä lisäksi tuoda edelleen jakelun kehitystä ja tehostamista.
Thyssen on tehnyt erinomaista työtä - siihen ei ole oikeastaan paljon lisättävää. Haluan kuitenkin käyttää tämän tilaisuuden hyväkseni ja kiinnittää komissaarin huomion moniin muihin näistä kaupan kilpailun rajoituksista, esim. että nyt kehitetään kieltoja suurtavarataloille, mutta myös että monet maat käyttävät suunnittelumonopoliaan juuri vähentääkseen ja estääkseen kilpailun lisääntymistä jakeluportaassa.

Wolf
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, parlamentaarisessa toiminnassa tapahtuu sellaistakin että vihreät ja sosialistit kannattavat markkinoiden todellista vapautta ja liberaalit liberaaleine väitteineen sanovat, että no jaa, annetaan tämän toimia näin, kun on olemassa reaalisia oligopoliittisia valtarakenteita, antaa olla niin. Asialle ei voi tehdä mitään. Silloin ei kannata tehdäkään mitään.
Tämä nimenomaan tämä asia. Meidän on saatava aikaan joustavin säännöksin, mekaaniset säännöt eivät auta meitä eteenpäin, koska ne ovat tehottomia, ensinnäkin kuluttajien aseman vahvistuminen markkinoilla, ja toiseksi vertikaalisen keskittymisen ja yhdistämisen verkoston moninaisen punoksen käsittely siten, että kaikesta huolimatta reilu kilpailu on mahdollista. Siksi me tarvitsemme joustavia eurooppalaisia säännöksiä. Sikäli me voimme tukea tarkistusta, jonka herra Ettl esitteli.

Blokland
Arvoisa puhemies, kilpailupolitiikan vertikaalisia rajoituksia käsittelevässä asiakirjassa oikeudellisen varmuuden, tavoitteenmukaisuuden ja joustavuuden periaatteet taistelevat etusijasta.
Jakelualalla pk-yrityksillä on oma asemansa. Pikkukauppias joutuu nopeasti liiallisen vapauttamisen uhriksi. Liian suuren tilan antaminen vertikaalisille sopimuksille ei myöskään ole hyvä asia, sillä silloin pikkukauppiaasta voi tulla nappula shakkipelissä, jota suuret jakelijat ja tuottajat pelaavat.
Etenkin oikeudellisen varmuuden periaate on tärkeä pienille ja keskisuurille yrityksille. Komission IV pääosaston tulee todistaa olevansa kuin luotettava valtiovalta. Siinä tapauksessa kilpailupolitiikka auttaa osaltaan investointien edistämisessä ja työpaikkojen luomisessa ilman, että kuluttaja joutuu epäedulliseen asemaan.
Puhdas markkinaosuuksiin perustuva lähestymistapa on tässä vähemmän tehokas. Arvioitavien markkinoiden suuruus vaihtelee tapaus tapaukselta. Tässä on käytettävä selkeitä kriteereitä. Esittelijän ratkaisu ottaa käyttöön kynnysarvo, antaa pk-yrityksille selvyyden ja takaa samalla kilpailukyvyn. Se helpottaa horisontaalisten verkkojen rakentamista, jotka ovat hyvin toimivan, kilpailukykyisen jakelualan voiteluöljy.
Minulla on kysymys komission jäsen Van Miertille hänen suhtautumisestaan ympäristönsuunnittelulainsäädäntöön ja aukioloaikoihin. Vihreän kirjan mukaan ne ovat mukaantulokynnyksiä. Käsitykseni mukaan kansallisen, alueellisen ja paikallisen lainsäädännön pitää olla mahdollista. Sosiaaliset ja uskonnolliset perinteet, jotka ovat vallalla yhteisöissä oikeuttavat politiikan, jonka mukaan esimerkiksi kaupat pidetään sunnuntaisin suljettuina. Lepo, virkistäytymisen ja rentoutumisen mahdollisuus kuuluvat ihmisten perustarpeisiin. Ei pidä luokitella lainsäädännöllisiä puitteita, jotka mahdollistavat tällaiset asiat, kynnyksiksi mukaantulolle. Olen utelias näkemään, ottaako komission jäsen tämän näkökannan huomioon.
Lopuksi ilmaisen tukeni esittelijän korjaaville tarkistuksille.

Blot
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, rouva Thyssenin laatima mietintö perustuu komission vihreään kirjaan yhteisön kilpailupolitiikan vertikaalisista rajoituksista.
Kuten mietinnön 13 kohdassa todetaan, asia vaikuttaa erityisesti oluen toimitusta ja huoltamoja koskeviin sopimuksiin, joita tähän asti on koskenut poikkeusjärjestely.
Ryhmäpoikkeusten yhteydessä vuoden 1984-83 asetuksessa säädettiin yksinostosopimusten osalta erityisiä säännöksiä näille kahdelle alalle. Molemmissa tapauksissa tiedetään, että toimittaja myöntää jälleenmyyjälle tiettyjä kaupallisia ja taloudellisia etuja, ja esittelijä pyytääkin, että myönnettyjen etujen sekä muiden kumppaneiden etujen on oltava jonkinlaisessa tasapainossa.
Tämän jälkeen vaikuttaa siltä, että sopimukset ovat tarpeellisia näiden kaupallisten alojen asianmukaiselle toiminnalle ja lisäksi, että oikeudellisen perustan varmuus on välttämätön edellytys sille, että toimijat voivat jatkaa toimintaansa hyvin edellytyksin.
Asetuksessa ei määritellä tarkemmin etuja ja esittelijäkin tyytyy pyytämään, että sitä tasapainotettaisiin, mutta tekstissä ei suhtauduta kielteisesti markkinaosuuksia koskevien sääntöjen alakohtaisten poikkeusten osalta.
Lisäksi on varmaa, että markkinaosuutta koskevan vaatimuksen häikäilemätön soveltaminen ei vastaa markkinoiden todellista luonnetta niiden rakenteen kannalta. Tämän vuoksi pidän erityisesti rouva Thyssenin tarkistusta 2 erittäin tarpeellisena mietinnön tämän näkökohdan tukemiseksi, sekä vaihtoehtoja 1 ja 2 koskevaa tarkistusta 4 ja tarkistusta 7.
Yleisellä tasolla hyväksymme siis mietinnön pääasiallisen linjan ja äänestämme sen puolesta.

Lukas
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, tähän erittäin selkeään mietintöön ei ole sinänsä paljonkaan lisättävää. Haluaisin kuitenkin käsitellä nyt erästä asiaa, josta myös herra Blokland jo mainitsi. Esittelijä arvostelee oikeutetusti sitä, että aukioloaikoja ja yritysten aluerajoituksia on vihreässä kirjassa luokiteltu luvan saamisen ehdoiksi. Tässä on kyse erittäin herkästä alueesta. Pelivara alueellisille poliittisille valinnoille on ehdottomasti säilytettävä. Vertaaminen McKinsey Global Institute n kertomukseen USA: n kehityksestä ei ole tässä yhteydessä kannattavaa. Amerikkalaisten olosuhteiden siirtäminen monien Euroopan maiden usein vuosisatojen aikana syntyneisiin rakenteisiin ei ole mahdollista. Kokeilut vapailla aukioloajoilla ovat osoittaneet, että niin yrittäjät kuin työntekijät ja kuluttajatkaan eivät halua luopua perinteistä eikä minkäänlaista liikevaihdonkasvua ole esiintynyt, saati että olisi syntynyt uusia työpaikkoja.
Sijaintilupien rajoittaminen on tärkeä kuntapolitiikan tekijä ja sen tarkoitus on säilyttää harmonisesti kasvaneiden kaupunkien profiili. Uusien supermarkettien rakentaminen pienempien kaupunkien laitamille on johtanut siihen, että samanaikaisesti, kun kaupungin laitamille syntyy uusia työpaikkoja keskustan elämä kuolee ja työpaikat keskustan alueella vähenevät. Kauppiaskunnan yhteistoimintaoikeus esimerkiksi valitun kunnanvaltuuston kanssa uusien sijaintilupien myöntämisessä supermarketeille vaikuttaa siksi järkevältä eikä sitä voida pitää luvan saamisen esteenä.

Van Miert
Kiitos, arvoisa puhemies, ensin haluaisin kiittää sydämellisesti Thysseniä ja onnitella häntä tästä mietinnöstä ja myös kaikkia niitä, jotka ovat osallistuneet sen laatimiseen, sillä se on osoitus poikkeuksellisesta perinpohjaisuudesta, jolla tähän asiaan on suhtauduttu ja jolla sitä on tukittu. Komission ja parlamentin välisistä suhteista riippumatta on kaiken lisäksi älyllisesti tyydyttävää saada olla tekemisissä toistemme kanssa tällä tavalla ja voida keskustella todellakin melko monimutkaisista, mutta suurelle osalle talouselämäämme hyvin tärkeistä asioista. Siksi halusin kiittää erityisesti Thysseniä, myös siitä, että hän kehui työntekijöitämme. Kun tällaista kerran tapahtuu, otan sen luonnollisesti kiitollisena tiedoksi.
Haluaisin sanoa asiasta seuraavaa, mutta ehkä ensin jotakin, joka liittyy vihreässä kirjassa olevaan lauseeseen, joka on oikeastaan irrotettu yhteydestään, nimittäin sulkemisaikoja koskevaan lauseeseen ja kaikkiin siihen liittyviin seikkoihin. Komission tarkoituksena ei ole puuttua niihin. Ne ovat kansallisia asioita. Olemme todenneet jäsenvaltioissa vallitsevan tietyn tendenssin ja olemme toivottaneet sen tervetulleeksi, mutta samalla, kuten vihreässä kirjassa sanotaan, olemme sanoneet: tällainen tendenssi ei saa tietenkään uhata muita asioita, esimerkiksi sosiaalisia seikkoja. Lause on muotoiltu tasapainoisesti ja pyytäisin teitä lukemaan sen sillä tavalla, eikä ottamaan siitä yhtä kohtaa erilleen, jolloin se irrotetaan asiayhteydestään.
Nyt itse asiaan. On todellakin kyse hyvin tärkeästä asiasta, sillä me puhumme tässä monista sadoista tuhansista, oikeastaan miljoonista työpaikoista Euroopan unionissa. Jakeluala, jokainen on sen kanssa tekemisissä ja tässä on oikeastaan kyse niistä säännöistä, joiden mukaan tällä alalla toimitaan. Missä väärinkäytetään valta-asemia usein pienempien yrittäjien haitaksi, ja missä ei. Siitä oikeastaan on kyse. Mutta en käsittele enää itse problematiikkaa, vertikaaliset sopimukset voivat olla sekä kilpailua edistäviä että sitä haittaavia, se riippuu siitä, missä yhteydessä ne esiintyvät. Haluaisin puuttua muutamiin huomautuksiin, joita mietinnössä on esitetty, mutta haluaisin ensin iloita siitä, kuten pidetyissä puheenvuoroissakin on korostettu, että oikeastaan kaikki ne, jotka ovat olleet tekemisissä mietinnön kanssa, sijoittavat itsensä vihreän kirjan tarjoaman analyysin puitteisiin ja toivottavat tervetulleeksi sen, että komissio suhtautuu asiaan kriittisesti, siksi jokainen asian kanssa tekemisissä oleva kysyy mielipidettäni asiasta ja me voimme pitkällisen, mutta perusteellisen keskustelun jälkeen päästä yhdessä johtopäätöksiin. Luonnollisesti muutamat niistä johtopäätöksistä tulevat olemaan ristiriitaisia, siltä ei voida välttyä, mutta me haluamme, että muutetut säännökset, jotka perustuvat 85 artiklaan, kuten Thyssen vielä kerran korosti, sillä meidän on toimittava perustamissopimuksen puitteissa, vastaavat markkinoiden todellisuutta. Sillä nykyiseen 30 vuotta voimassa olleeseen politiikkaan kohdistui muun muassa kritiikki, että se oli liian lakiperäistä. Että asioita käsiteltiin liikaa lakitekstien pohjalta kiinnittämättä huomiota siihen, mitä markkinoilla todellisuudessa tapahtui. Nyt haluamme tehdä tämän paljon paremmin. Tässä yhteydessä haluaisin toivottaa tervetulleeksi sen, mitä esitätte päätöslauselmaesityksen kohdassa 2, nimittäin että kilpailupolitiikan on perustuttava perustamissopimuksen 85 artiklaan. Hyvä esittelijä, minua häiritsee kuitenkin se, että kohdassa 15 annetaan ymmärtää, että kaikki vertikaaliset sopimukset on jätettävä 85 artiklan soveltamisalan ulkopuolelle, saanen pyytää teitä katsomaan tekstiä uudelleen, sillä mielestäni siinä on pieni ristiriita. Mutta hyvä, tämä oli välihuomautus. On mahdollista kehitellä uusi politiikka, joka liittyy 85.1 artiklan soveltamiseen vertikaalisten sopimuksien suhteen, muun muassa, kuten jo sanoin, siirtymällä oikeudellisesta taloudellisempaan lähestymistapaan. Aikarajoituksen huomioon ottaen haluan puuttua luullakseni yhteen asian kriittisimmistä kohdista. Jokainen kannattaa joustavuutta ja pyrkii välttämään byrokratiaa. Myös me haluamme sitä ja haluamme keskittyä kaikkein tärkeimpiin tapauksiin ja luoda samalla oikeudellisen varmuuden. Siksi mielestäni ryhmäpoikkeuksien säilyttäminen on hyvä tekniikka vaikuttaa tähän ja olen ymmärtänyt, että parlamenttikin haluaa tätä. Mekin tulemme pyrkimään tämän välineen säilyttämiseen mahdollisuuksien mukaan. Mutta silloin kohtaamme kysymyksen, mistä hetkestä lähtien vertikaalinen sopimus uhkaa markkinatilannetta ja normaaleja kilpailusuhteita. Tiedän, että tämä on hieman keinotekoinen harjoitus sen rajan määrittelemiseksi, mutta raja on vedettävä johonkin. Ei voida lähteä siitä, että kaikki voidaan luokitella ryhmäpoikkeuksiin kuuluvaksi ja tässä asiassa olemme eri mieltä. Meidän mielestämme näin on, kun markkinaosuus on 40 prosenttia ja se on jo melkoinen, kenellä on 40 prosentin markkinaosuus? Ei ole montakaan yritystä, joilla on niin suuri osuus ja silloin on välttämätöntä tarkastella asiaa yksilökohtaisesti, niin nopeasti kuin mahdollista, tästä olemme yhtä mieltä, ja tällaisiin tilanteisiin on suhtauduttava kriittisemmin. Se on tarkoitus.
Sitten meillä on ongelma, jos yleensä hyväksymme sen periaatteen - tiedän, että siitä on mielipide-eroja - että kuinka saamme samanaikaisesti aikaan tarpeeksi oikeudellista varmuutta. Tiedän, että tässä on tietty ristiriita. Mutta meidän pitää valita tehokas politiikka, joka antaa meille mahdollisuudet puuttua tilanteisiin, joissa etenkin pienistä yrityksistä uhkaa tulla uhreja, tehokkaalla tavalla, eikä liian monimutkaista menettelyä käyttämällä, jotta emme menetä ryhmäpoikkeusten antamaa etua. Siksi minun tekee mieleni sanoa: suuren luokan tapauksissa, jolloin on kyse vahvasta markkina-asemasta, jonka yhteydessä olemme ottaneet rajaksi 40 prosentin markkinaosuuden, on välttämätöntä tutkia asiaa tarkemmin, siihen on todella tarvetta.
Mutta, arvoisa esittelijä, olen samaa mieltä kanssanne, toivottavasti voimme tehdä sen tehokkaasti ja nopeasti ja haluan korostaa, kuten tekin mietinnössänne, että tarvitsemme enemmän ihmisiä voidaksemme tehdä tämän. Emme voi katsoa joka alalla valtavasti kehittyvää kilpailupolitiikkaa ja selviytyä siitä työstä samalla määrällä ihmisiä. Se ei tietenkään onnistu. Olen teille kiitollinen, että olette ottanut asian esille mietinnössänne. Toivon, että parlamentin budjettivaliokunta tutustuu asiaan vakavasti ja tekee siitä tarvittavat johtopäätökset.
Olen uskoakseni ylittänyt aikani jo kauan sitten. Olen todella pahoillani, sillä Thyssen on käsitellyt paljon muitakin kohtia mietinnössään ja oikeutetusti, ehdotan, että jatkamme vuoropuhelua teidän ja kiinnostuneiden valiokunnan jäsenten kanssa. Sillä olette ottanut mietinnössänne esille sen seikan, että asiasta pitää keskustella lisää ja haluatte saada tietoa saamistamme reaktioista, jotka olemme jo saaneet käytännössä. Olen mielelläni käytettävissänne kesäloman jälkeen ja voitte tulla komissiolle sopivana hetkenä keskustelemaan näistä asioista lisää. Vielä kerran kiitos ja onnittelut.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestykseen.

Kirsten Jensen
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat äänestäneet tänään Thyssenin mietinnön puolesta mutta mietinnön joitakin yksittäisiä osia vastaan. EU: n kilpailupolitiikan tavoitteena on edistää kilpailua ja markkinoiden yhdentymistä. Vertikaaliset rajoitukset voivat vaikuttaa niihin molempiin sekä myönteisesti että kielteisesti. Tanskalaiset sosiaalidemokraatit vastustavat valikoivan jakelun yleistä vapauttamista kilpailusääntöjen soveltamisen piiristä. Siksi äänestämme mietinnön 12 kohtaa vastaan.
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit eivät halua ylistää komissiota vihreän kirjan ratkaisuvaihtoehdosta I. Katsomme, että ratkaisuehdotuksessa ei oteta riittävässä määrin huomioon sitä arvostelua, jota on esitetty nykyistä vertikaalisia rajoituksia koskevaa järjestelyä kohtaan. Mietinnön 14 kohdassa kiitetään komissiota ratkaisuvaihtoehdosta I. Siksi äänestämme 14 kohtaa vastaan. Tanskalaiset sosiaalidemokraatit vastustavat markkinaosuuksiin perustuvan kriteerin käyttöönottoa sen arvioimiseksi, onko vapauttaminen kilpailusääntöjen soveltamisesta paikallaan. Se on epävarma tapa käyttää markkinaosuuksia arviossa, koska tuloksesta tulee erilainen sen mukaan, miten tapaa käytetään.

Lindqvist
Komission vihreä kirja on keskusteluasiakirja, joka luonnostelee erilaisia vaihtoehtoja. Lopullisen ehdotuksen on sisällettävä sääntöjä, jotka mahdollistavat sellaisille elintarvikeliikeketjuille kuten ICA jatkaa toimintaansa tilannetta huonontamatta.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Romanian, Tsekin tasavallan ja Unkarin osallistuminen koulutuksen
ja ammatillisen koulutuksen ohjelmiin sekä nuoriso-ohjelmiin
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Leperre-Verrierin kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0248/97):
I. ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Romanian osallistumista yhteisön koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen ohjelmiin sekä nuoriso-ohjelmiin koskevasta assosiointineuvostossa vahvistettavasta yhteisön kannasta (KOM(97)0014 - C4-0161/97-97/0021(CNS)); II.ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Tsekin tasavallan osallistumista yhteisön koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen ohjelmiin sekä nuoriso-ohjelmiin koskevasta assosiointineuvostossa vahvistettavasta yhteisön kannasta (KOM(97)0013 - C4-0162/97-97/0024(CNS)); III.ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Unkarin osallistumista yhteisön koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen ohjelmiin sekä nuoriso-ohjelmiin koskevasta assosiointineuvostossa vahvistettavasta yhteisön kannasta (KOM(97)0012 - C4-0163/97-97/0018(CNS)).
Leperre-Verrier
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämä osa istuntoa on suuressa määrin kulunut laajentumiseen liittyvien ongelmien käsittelemiseen. Viimeinen aihe on hieman käytännöllisempi, sillä kyse on parlamenttimme lausunnosta koskien tiettyjen Keski- ja Itä-Euroopan maiden, tässä tapauksessa Unkarin, Tsekin tasavallan ja Romanian, osallistumista yhteisön koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen ohjelmiin sekä nuoriso-ohjelmiin.
Tässä liittymistä edeltävässä strategiassa on kyse ensimmäisestä askeleesta, kenties vain pienestä askeleesta, mutta sillä on suuri symbolinen merkitys varmasta tahdosta avautua. Itse asiassa, sen jälkeen kun vuonna 1996 viiden Keski- ja Itä-Euroopan maan kanssa allekirjoitettiin lisäpöytäkirjat, assosiointineuvostot ovat tarkentaneet yksityiskohtaisia sääntöjä maiden osallistumisesta yhteisön ohjelmiin. Ne ilmaisivat halunsa tehdä aiheesta " opetus, koulutus ja nuoriso" ensimmäisen lenkin yhteisiin toimiin. Tästä voimme vain iloita, sillä opetus ja koulutus ovat olennaisia tekijöitä kansojen lähentymisessä. Toisaalta vaihtoa tällä alalla on jo olemassa, sillä näiden alojen kolmeen ohjelmaan voi sisältyä yhteisiä toimia Keski- ja Itä-Euroopan kanssa. Lisäksi Pharen yhteydessä käynnistetty TEMPUS-ohjelma on jo luonut perustaa yhteistyölle korkeakoulujen alalla.
Sopimuksen mukaan Unkari, Tsekin tasavalta ja Romania voivat osallistua kolmeen ohjelmaan liittyviin toimiin kokonaisuudessaan. Jotta ehdotetut toimet voisivat olla tukikelpoisia, niillä on kuitenkin oltava vähimmäismäärää kumppaneita Euroopan unionissa.
Lisäksi, mikäli nämä kolme maata assosioidaan myös ohjelmaan osallistumisen seurantaan, niiden on perustettava osallistumisen kannalta tarpeelliset kansalliset rakenteet. Rahoituksen tasolla kyseisten maiden on osallistuttava ohjelmien talousarvioon (varainhoitovuoden 1997 määrärahat on jo nyt sidottu), mutta niille on tarjottu mahdollisuutta käyttää enintään 10 prosenttia Phare-määrärahoista. Lopuksi on huomattava, ettei näille maille myönnetty tuki saa ylittää niiden omaa rahoitusosuutta.
Tässä on siis kyse kumppaneiden kesken tehdystä yhteistyösopimuksesta eikä tukisopimuksesta. Tämä on merkittävä tekijä, sillä Keski- ja Itä-Euroopan maat ovat usein tunteneet olevansa tuettuja suhteessaan Euroopan unioniin. Näin ollen Unkarin, Tsekin tasavallan ja Romanian osallistumisen edellytykset vaikuttavat täyttyneen: maat ovat ilmaisseet halukkuutensa osallistua ja ne ovat saaneet koottua tarvittavat varat.
Kysymyksiä kuitenkin riittää. Pääasiassa niitä on kolme. Ensinnäkin pöytäkirjojen allekirjoittamisesta tähän päivään tilanne on muuttunut paljon. Voin jopa sanoa, että sen jälkeen kun minut nimitettiin esittelijäksi ja ennen tätä keskustelua, HVK: n laimeat tulokset, epäonnistuminen-sanaa välttääkseni, ovat hidastaneet laajentumisprosessia. Myös ensimmäiseen neuvotteluvaiheeseen maat on valittu suhteellisen mielivaltaisesti, arvoisa komission jäsen.
Toiseksi on pohdittava valittua menetelmää. Keski- ja Itä-Euroopan maiden assosioiminen yhteisön ohjelmiin on varmasti hyvä asia. Siihen vain pitäisi löytyä todellisia keinoja! Socrates-ohjelman talousarvio on tunnetusti riittämätön. On päästävä tästä tekopyhyydestä, ja lopetettava juhlavat ilmoitukset assosiointisopimuksista, kun välttämättömät lisäykset talousarvioihin kuitenkin jäädytetään.
Tämän osalta olisi tärkeää, ettei se turhautuminen, jota tietyt Euroopan unionin nuoret tuntevat, koska eivät voi osallistua näiden ohjelmien toimiin siksi, että talousarvion määrärahat eivät riitä, leviä myös KIE-maiden nuoriin. Lääke olisi näin vaarallisempi kuin tauti.
Kolmas kysymykseni koskee KIE-maita itseään ja niiden tarpeita koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen alalla. Kuinka taataan, että ohjelmat edistävät myös niiden koulutusjärjestelmiä tai varmistavat lasten ja nuorten oikeudet, joita ei aina kunnioiteta?
Nämä kysymykset toimivat suuntaviivoina työllemme. Niiden perusteella kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevä valiokunta äänesti tietyistä tarkistuksista kuultuaan työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokuntaa sekä budjettivaliokuntaa. Tahdon kiittää rouva Glasea ja hänen kollegojaan budjettivaliokunnassa työpanoksestaan.
Tiedämme kyllä, että nämä tarkistukset ovat ainoastaan suuntaa-antavia, mutta toivoisin voivani olla teidän asemassanne, arvoisa komission jäsen, sekä Socrates-ohjelman talousarvion korottamisen vuoksi ennalta että myös sen tavan vuoksi, jolla ohjelmien toimia arvioidaan näissä maissa.
Arvoisa komission jäsen, ymmärrätte varmasti, että saamamme vastaukset tulevat olemaan merkittäviä menettelyn jatkon kannalta niin muissa maissa (nyt puhutaan jo Kyproksesta, Puolasta ja Sloveniasta) kuin muissa ohjelmissa. Olemme kenties pioneereja alalla, mutta voimme ainakin yrittää välttää alkuvaikeuksia.

Ettl
Arvoisa puhemies, herra komissaari, tämänpäiväinen keskustelu liittyy niin sanotusti saumattomasti Agenda 2000: een ja pakottaa meidät muodollisesti haluamaan joko toista tai toista toimenpidettä. KIE-maiden, Unkarin, Romanian ja Tsekin tasavallan osallistuminen EU: n koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen ohjelmiin on merkittävä tärkeä rakenteellinen askel kohti suhteiden syventämistä ja valmistautumista EU: n jäsenyyteen.
Yhteiskunnallisesti vastuullista itälaajenemista on tuettava koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen ohjelmien alusta alkaen. Tämä on kaiken A ja O. Tätä ei voi riittävän usein painottaa. Tähän tarvitaan myös riittävää ja uskottavaa Socrates- ja Leonardo-ohjelmien ja Nuorten Eurooppa -ohjelman varustamista. Tämä on varmaa. Tätä varten on lopultakin, mitä tahdon nyt korostaa, EU: n ja neuvoston täytettävä kaikki muodolliset edellytykset, mitä tähän mennessä ei ole tapahtunut.
Keskeistä on myös ohjelmien muotoileminen. Ohjelmien toimet vieraiden kielten taidon edistämiseksi eli itä-länsivuoropuhelun tukemiseksi käyttäen EU: n virallisia kieliä, kuten komissio on suunnitellut ehdotuksissaan koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen ohjelmien toimeenpanemiseksi, on vietävä eteenpäin ja tuettava. Tätä varten meidän on vielä esitettävä hieman enemmän visioita, ja me voisimme antaa ja hyödyntää paljon enemmän voimavaroja KIE-maissa ja EU: ssa, jos virallisten kielten lisäksi mukaan keskusteluun otettaisiin myös ne tulevat jäsenvaltiot, joilla on jo osittain EU: n alueellisten kielten luonne ja jotka ovat eläviä vähemmistökieliä. Tämä on muuten yksi sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnan vaatimuksista.
Globaaliin yhdentymisen hyväksyntään, esimerkiksi suhteessa pienempiin kieliryhmiin, kuuluu esimerkiksi myös sellaisten kielten huomioon ottaminen kuten romani, mustalaisten kieli, jota puhutaan monissa EU-maissa. Tämä olisi myös osa pienempien kieliryhmien merkityksen lisäämistä, jolla voidaan säilyttää Euroopan kulttuurien monimuotoisuutta, perusedellytystä pitkäaikaiselle, henkiselle Euroopan täysivaltaisuudelle. Itälaajenemista ei pidä nähdä vain taloudellisesta näkökulmasta, sillä KIE-maiden ottaminen mukaan EU: n koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen ohjelmiin on keskeinen osa itälaajenemisstrategiaa. Kielet ja kulttuurinäkökulma ylipäätään ovat keskeinen osa demokraattista ja yhteiskunnallista integraatiota ja vähintään yhtä tärkeä kuin kaikki taloudelliset näkökulmat.

Elchlepp
Arvoisa puhemies, herra komissaari, vaihto on kaiken kaikkiaan paras keino rakentaa Eurooppaa ja yhteenkuuluvuutta ja siksi ryhmäni pitää tervetulleena suunniteltua Unkarin, Tsekin tasavallan ja Romanian tasa-arvoista osallistumista yhteisön koulutusohjelmiin. Me toivomme erityisesti, että myös Puola ja muut maat saavat pian mahdollisuuden liittyä joukkoon.
Minusta on ilahduttavaa, että koulutusala saa Keski- ja Itä-Euroopan maiden vähittäisen unioniin lähentämisen strategiassa niin sanotusti pioneeriaseman. Haluaisin vielä selvästi korostaa sitä, että ei saa aliarvioida tällaisen nuorten vaihdon ilmastollis-poliittista merkitystä kestävälle naapureiden väliselle yhteiselolle idän ja lännen maiden välillä. Eurooppa on vielä täynnä pelkoja ja ennakkoluuloja, jotka on poistettava.
Mutta näillä ohjelmilla on määrä olla myös valtaisa vaikutus näiden maiden taloudellisessa ja kelvollisessa liittymisessä Euroopan unioniin koulutuskumppanuuden ja yrityskumppanuuden avulla. Tällöin tapahtuu todellista tiedonsiirtoa, jota ei saa aliarvioida.
Minun on kuitenkin lisättävä toinen kriittinen huomautus: Socrates-ohjelmassa on näkyvissä sosiaalipoliittista vinoumaa. Siksi meidän pitäisi puhua ohjelmien uudistamisesta. Meidän on seurattava ohjelmaa kriittisesti. Meidän on myös kysyttävä kriittisesti uudelleenaloittamisen perään, otetaanko todella laajoja väestöryhmiä mukaan ohjelmiin, jotta eivät vain näiden maiden ne ylemmät ryhmät, jotka ovat jo pitkään voineet hyötyä tästä liikkuvuudessa, voi käyttää näitä ohjelmia.
Lopuksi haluaisin toistaa vielä arvostelun, johon jo viittasin: Socrates on toivottoman alirahoitettu. Socrates, joka on Euroopan koulutusohjelmien lippulaiva, purjehtii tällä hetkellä tyhjin purjein. Varoitan siitä, että jos rahoitus ei ole riittävää, vaihto länsieurooppalaisten valtioiden välillä vähenee ilman, että se antaisi todella uusia virikkeitä vaihtoon Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa. Pyydän neuvostoa miettimään pikaisesti sitä, miten varat voitaisiin jakaa uudelleen ammentamatta rakennerahastoja tyhjiin, jotta Socrateen ja muiden koulutusvaihto-ohjelmien varoja voitaisiin lisätä.

Berend
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, voin yhtyä saumattomasti siihen, mitä herra Elchlepp sanoi. Tosiasiassa tämän mietinnön hyväksyminen valiokunnassa oli viimeiseen asti kiistanalainen ja olimme hilkulla hylätä mietinnön. Ei siksi, että esittelijä olisi laatinut sen huonosti, päinvastoin - mietintö on hyvä. Ei siksi, että me haluamme torjua Unkarin, Tsekin ja Romanian pääsyn eurooppalaisiin koulutusohjelmiin. Hölynpölyä! Ei siksi, että emme pitäisi assosiaationeuvostojen päätöksiä minään. Ei, päinvastoin! Meistä laajenemisprosessin ensimmäinen vaihe koulutusohjelmien kautta on ilahduttavaa.
Me haluaisimme itse asiassa lähettää poliittisen kutsusignaalin mainituille maille. Nimenomaan myös Romaniaan, jota ei mainittu keskiviikkona Agenda 2000: ssa. Olemme selvillä yhteisön ohjelmiin osallistumisen painoarvosta, jos ne todella purevat, jos niiden avulla saadaan aikaan liikkuvuutta, jos kieltenopetus sekä koulutusyhteistyö todella tehostuu. Silti tämä juuri uhkaa olla vain pelkkä julistus, sanahelinää. Ei enempää kuin lämmintä ilmaa, poliittinen ele, joka päättyy lopulta pettymykseen ja turhautumiseen.
Nyt jo liian vähän rahoitettua rahastoa voidaan tosin laajentaa sovellusalansa puolesta, mutta siitä tulee bumerangi nykyisille 15 EU-maalle. Sillä jo nyt monien nuorten pettymys jäsenmaissamme on suuri. Juuri me edustajat saamme viikottain valituksia käsiteltäväksemme siitä, että asianmukaisesti jätetyt ohjelmaesitykset on hylätty varojen puutteen vuoksi. Tämä ei pelkästään johtaisi uusissa maissa turhautumiseen, vaan huonontaisi myös nykyisten 15 jäsenmaan taloudellista tilannetta epäreilusti.
Korostan, että molemmin puolin syntyisi ymmärrettävästi enemmän turhautumista kuin riemua. Parlamentti on muistuttanut tästä toistuvasti ja vaatinut asianmukaista varojen lisäämistä ja erityisesti Euroopan kansapuolueen ryhmän puheenjohtaja Packin aloitteesta. Tuloksen tiedämme. Jos sanomme nyt ei tälle laajenemiselle, parlamentista tulee käsittämättömästä syystä syntipukki. Näin ei saa olla!
Me voisimme nyt käyttää näitä kolmea valtiota panttivankeina, mitä emme tee, painostaaksemme komissiota ja neuvostoa. Ohjelmien on oltava avoimia KIE-maille. Mutta ne täytyy varustaa tähän myös taloudellisesti. Viime minuuttien aikana saatu kompromissi ei anna aihetta juhlaan, luoja paratkoon. Mutta se sallii meille myönteisen äänestystuloksen edellyttäen, että varoja lisätään ilmoitetulla tavalla. Jotta minut ymmärrettäisiin oikein, tämä ei ole pyyntö eikä varsinkaan toive neuvoston suuntaan, vaan edellytys, joka on täytettävä, jotta parlamentti voi mahdollistaa näiden kolmen valtion osallistumisen.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, kollegat, kun olin kolme vuotta sitten Leonardon esittelijä, avasin ohjelman suurella ilolla joukolle assosioituneita maita Idässä, sekä Maltalle ja Kyprokselle. Jo silloin oli niin, että Leonardo-, Sokrates- ja Nuorten Eurooppa -ohjelmien talousarviot olivat kohtalaisen alhaisia.
Parlamentin puolelta on toistuvasti yritetty saada enemmän varoja näille kolmelle ohjelmalle, mutta neuvosto ei ole halunnut sitä. Monet kollegat ovat jo sanoneet tänä aamuna: nämä ohjelmat voivat näytellä etenkin Agenda 2000: tta ajatellen erittäin merkittävää osaa.
Mutta muistutan teitä siitä - kuten esittelijä on oikeutetusti ja erinomaisesti tehnyt - että emme voi jatkuvasti lisätä asioita ohjelmiin ja ottaa maita mukaan ohjelmiin, jotka ovat kymmenkertaisesti täynnä. Jo Euroopan kansalaisille on pettymystä herättävää, kun tehdään paljon työtä johonkin ohjelmaan osallistumiseksi ja sitten saadaan kuulla, että laadittu esitys on erinomainen, mutta sitä ei voida ottaa mukaan taloudellisista syistä. Voin vakuuttaa teille, puhemies, komission jäsen ja kollegat, että mikäli näin tapahtuu jäseneksi liittyvien maiden kanssa ja maiden kanssa, jotka tekevät ensimmäistä kertaa yhteistyötä kanssamme, näissä maissa ei ymmärretä yhtään mitään siitä Euroopasta, jota me edustamme. Mikäli tehdään hyvin paljon työtä, myös niissä maissa, jotta päästäisiin mukaan ohjelmaan ja mukaantulo estyy taloudellisista syitä, antamamme merkki on täysin väärä.
Tiedän, että etenkin Sokratesin eteen on tehty paljon työtä, jotta sen talousarviota saataisiin korotettua. Saman pitäisi koskea Leonardoa ja ellemme ota nyt tarvittavia askeleita, sen on tapahduttava talousarvion yhteydessä, sillä silloin komissionkin on seisottava selkä suorana neuvoston edessä. Ja tätä vaadin täällä tänään.

Pack
Arvoisa puhemies, kollegani ovat jo puhuneet siitä, mistä tänään on kyse. Meidän velvollisuutemme Euroopan parlamenttina on täyttää se mitä olemme suunnitelleet ohjelmien soveltamisessa eli aivan loogisen avaamisen Keski- ja Itä-Euroopan maille.
Me olemme eurooppalaisina kansanedustajina saaneet tämän aikaan, ei neuvosto eikä komissio! Me pidämme sanoistamme kiinni. Neuvosto puhuu siitä, mutta ei vastaa sanoistaan. Sillä jos se niin tekisi, sen pitäisi antaa meille rahaa tätä varten. Sitä se ei tee. Me olemme laatineet tämän ohjelman 12 valtiolle. Meidän on nyt avauduttava ja todennäköisesti jopa saman laajeten 25 maahan. Siihen me emme pysty. Arvoisa puhemies, tämä on se ongelma. Ongelma on nyt siinä, että me neuvottelemme samaan aikaan neuvoston kanssa varojen lisäämisestä. Neuvosto ilmoitti meille kaksi viikkoa sitten, että se myöntää vain 25 miljoonaa enemmän seuraaville kahdelle vuodelle. Me vaadimme 100 miljoonaa enemmän näille kahdelle vuodelle. Oikeastaan me tarvitsisimme tälle ajanjaksolle 163 miljoonaa toteuttaaksemme sen, mikä sisältyy Erasmus-osaan. On vielä monia muita asioita, kuten esim. koulutuskumppanuus, jatkokoulutus, joita kaikkea nämä vähät varat eivät ylipäätään kata. Nyt meidän on seurattava neuvoston sunnuntaipuheita, kuinka tätä laajennetaan ilman rahaa. En tiedä, mitä meidän pitää tehdä. Tämä on pelkkä näennäispakkaus. Kun tuntee sadun " Keisarin uudet vaatteet" , sanoo, että tämä keisari on alasti! Siksi me tarvitsemme todella enemmän rahaa.
Haluan muistuttaa yhdestä asiasta: neuvosto on niin häpeämätön, että se kehottaa meitä tällä hetkellä kiireellisenä asiana laajentamaan näitä ohjelmia vielä Kyprokseen. Meidän pitäisi ottaa syyskuussa vielä Kypros nopeasti mukaan. Kieltäydyn tekemästä tätä ja toivon, että budjettivaliokunta, kollega Samland, vastustaa tätä kiireellisyyskäsittelyasiaa kanssamme. Voin vain sanoa neuvostolle, että kiireellistä olisi antaa meille lopultakin rahaa tämän tehtävän toteuttamiseksi.
Tämä on silmänkääntötemppu! Se, mitä neuvosto nyt tekee, on ele, mutta vain ele ilman toimeenpanevia toimenpiteitä. Se ei maksa neuvostolle muuta kuin nämä sunnuntaipuheet! Tämä on sietämätöntä! Minä en osallistu tähän! Minä kannatan näiden ohjelmien avaamista, mutta kannatan myös sitä, että me emme aiheuta enempää turhautumista kuin näissä maissa jo on. Arvoisa puhemies, toivon, että me noudatamme tätä seuraavina viikkoina ja kuukausina aivan kuten...
(Puhemies keskeytti puhujan.) On kyse neuvoston vastustamisesta, joka ottaa meidät panttivangikseen ja odottaa, että me otamme Keski- ja Itä-Euroopan maat panttivangeiksemme. Tätä me emme tee! Me haluamme palauttaa asian neuvostoon.

Vaz da Silva
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari ja hyvät jäsenet, esittelijä Laperre-Verrierin, muiden jäsenten ja varsinkin jäsen Doris Packin, joka johti koko tätä prosessia, omaksuma kanta, jonka mukaan Sokrates-ohjelma tehdään riippuvaiseksi budjetista, oikeuttaa parlamentin sopimuksen kokonaan.
Täytyy pitää mielessä kohtalokas mahdollinen vaikutus laajennuksen onnistumiseen; yhteistyö käynnistyi huonosti koulutuksen alalla. Yhteistyö alalla on välttämätöntä voidaksemme aloittaa yhteistyön muilla laajentuvilla aloilla. Me kaikki toivomme, että laajentuvien alojen yhteistyö onnistuisi hyvin. Ja jos yritys saada Sokrates-ohjelmalle vähintäänkin 100 miljoonaa ecua ei onnistu, laajentuminen KIE-maihin saanee aikaan enemmän huonoja vaikutteita kuin hyviä. Sanoin jo toissapäivänä tässä täysistunnossa, että neuvosto ei voi toisella kädellä muodostaa ohjelmia ja toisella kädellä ottaa pois keinoja.
Tämän vuoksi en halua pitää kannastani kiinni tiukasti ja hyväksyisin pikemminkin korostaen, että Sokrates-ohjelman päämääriin luetaan mukaan kielten oppiminen, joka on keskeistä luodaksemme ymmärryksen viidentoista jäsenmaan ja jäsenmaakandidaattien välille. Kielten opettaminen ja yleisemmin todellinen eurooppalainen kielipolitiikka vaativat toimielinten huomion kiireisesti. Keskeisiä kysymyksiä ovat niin kulttuuri-identiteettien suojelu kuin valtioiden välisen kommunikoinnin vakiinnuttaminen. Eurooppalaisten toimielinten tehokkuutta ei voi jättää joidenkin maiden vapaaehtoisuuden hoiviin, koska ne voisivat joutua kiusaukseen muuttaa omat etunsa hankituiksi oikeuksiksi yhteisön poliittisen rakenteen puuttuessa.
Toisaalta on välttämätöntä, että instanssien välillä on yhteistyötä, instanssien, joissa mietitään Euroopan kielipolitiikkaa sekä toimielinten sisäpuolella että toimielinten ulkopuolella. Toivon näkeväni kulttuurivaliokunnan käyttävän paikkansa kieliä koskevassa toimielinten välisessä työryhmässä, jonka puheenjohtajana on heidän edustajansa. Toivon vielä lopuksi, että Euroopan kielikarttakonferenssissa, joka on pian Luxemburgissa, voitaisiin nauttia kaikkien yhteisön aiheeseen liittyvien yleisohjeiden tuesta niin, että, arvoisa puhemies, meillä olisi pian eurooppalainen kielipolitiikka, joka perustuisi laajaan konsensukseen ja jämeriin tieteellisiin, poliittisiin ja käytännöllisiin kriteereihin.

von Habsburg
Arvoisa puhemies, rouva Packin loistavan palopuheen jälkeen voin vain ensinnäkin sanoa, että tuen tätä 100-prosenttisesti. Sillä hän osoitti sormellaan nimenomaisen epäkohdan - sillä suurimmat kansankiihottajat Euroopan unionissa ovat neuvoston herrasväki! He ovat enimmäkseen vastuussa tilanteesta, jossa nyt olemme, ei vain rakenteen johdosta, joka on johtanut meidät useita kertoja myös ulkopolitiikassa mahdottomiin tilanteisiin, vaan myös siten, että neuvosto ei koskaan harkitse sitä, mitä se tekee ja antaa meille käsiteltäväksi jotain sellaista, jota me emme voi toteuttaa.
Haluaisin sanoa kaksi asiaa tästä ohjelmasta. Ensinnäkin: kun rahat on vihdoin puristettu neuvostolta, on muistettava, että näiden valtioiden välillä on suuria eroja. Minulla on jatkuvasti se vaikutelma, minähän kuljen paljon kaikkialla, että näitä valtioita käsitellään kaikkia samalla tavoin. Se on väärin! On myös nähtävä näiden maiden historia, menneisyys, niiden opetusjärjestelmä, jotta ohjelma voidaan sopeuttaa niihin. Toiseksi: haluan yhtyä portugalilaiseen edeltävään puhujaan siinä, että on välttämätöntä, että me panemme paljon painoa kieltenopetukseen. Ainakin minun saamani kokemukset Unkarissa ja Romaniassa ovat olleet samat: niissä opetetaan vain englantia, joskus mahdollisesti ranskaa. Tulevaisuudessa tulee olemaan joukko englantia puhuvia ihmisiä, mitä talous vaatiikin. Me emme kuitenkaan saa unohtaa, että kommunismi vei näiltä nuorilta kielen. Meidän on nähtävä, että he opettelevat kieliä, jotka antavat heille tulevaisuuden. Siksi mainitsisin ensisijaisesti espanjan ja portugalin. Sillä nämä maat ovat meidän kumppaneitamme. Haluaisin vielä sanoa, että tästä ollaan samaa mieltä, mutta ketään se ei miellytä!

Rübig
Arvoisa puhemies, herra komissaari, muutaman kuukauden päästä meillä on työllisyyttä käsittelevä huippukokous Luxemburgissa ja juuri siellä on oltava ykkösaiheena työllisyydestä huolehtiminen. Uskon, että työllisyyden keskeinen perusta on koulutus. Kun me puhumme nyt Agenda 2000: n yhteydessä yli 11 uudesta valtiosta, on meidän aloitettava koulutuksesta. Näissä maissa on ehdottoman välttämätöntä keskustella asiantuntijatasolla ja myös yrityksissä, kouluissa ja yliopistoissa. Mielestäni koulutusohjelmat ovat saaneet jo valtavasti aikaan ja ne voivat tulevaisuudessakin saada paljon aikaan.
Me tiedämme, että elinikäinen oppiminen saa tulevaisuudessa valtavasti painoarvoa. On tärkeää, että ihmiset saavat asiatiedon lisäksi myös sosiaalista pätevyyttä ja itsetuntemusta.

Van Miert
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä sydämellisesti Leperre-Verrieriä hänen mietinnöstään ja siihen liittyvästä myönteisestä asenteesta. Haluan sanoa välittömästi myös sen, että ymmärrän ja kannatan täysin kaikkia puheenvuoroja, joiden syynä oli tyytymättömyys rahavaroihin ja niihin liittyvään vaatimattomuuteen. Uskon sen suuttumuksen olevan oikeutettua ja nyt kun olemme liittymistä edeltävässä tilanteessa, tällaisten välineiden pitää saada enemmän merkitystä. Pitää harjoittaa enemmän painostusta tällaisen toiminnan laajentamiseksi ja sitä varten pitää varata tarvittavat varat. Haluan muuten sanoa, ettei komissio hyväksy neuvoston kantaa. Kollegani Cresson on tehnyt selväksi, ettei komissio ole samaa mieltä neuvoston ottamasta kannasta. Esittämäänne summaa ei tulla tällä kertaa saamaan, mutta toivokaamme, että komissio yrittää yhdessä parlamentin kanssa saada enemmän varoja käyttöön.
Nyt, hyvät läsnäolijat, olette todenneet, että komissio on kaikkien vuosien jälkeen, sillä olemmehan käyttäneet tähän neljä vuotta ja parlamenttikin on vaatinut sitä, nyt niin pitkällä, että voimme mennä eteenpäin niiden kolmen maan kanssa. Tiedätte, että asia on kiireellinen. Sillä jos emme tee sitä nyt, asia lykkääntyy taas ja se olisi etenkin tällä hetkellä erittäin huono poliittinen viesti, jota olisi vaikea selittää ihmisille, jotka anovat jäsenyyttä niissä maissa. Siksi kiitän komission ja kollegoideni puolesta siitä, että parlamentti huolimatta varojen määrään kohdistuvasta raskaasta kritiikistä ja huolimatta joihinkin kohtiin kohdistuvasta kritiikistä, on valmis osallistumaan tähän.
Haluaisin sanoa joihinkin oikeutettuihin huomauksiin liittyen, myös esittelijä Leperre-Verrierin tekemiin, että ymmärrän sitä esitystä, jonka hän on tehnyt jonkinlaisen comité de pilotagen perustamiseksi, mutta meidän mielestämme se ei ehkä ole tarpeellista. Komiteoita on jo niin paljon. Tiedättehän, että yritämme rajoittaa kaikenlaisten komiteoiden määrän kasvua. Mutta suhtaudumme vakavasti siihen esittelijän esittämään huomioon, että näitä ohjelmia on valvottava huomattavassa määrin. Arvoisa esittelijä, komissio on tietääkseni, ja voin eritellä asiaa kahdenvälisten suhteiden kannalta, jos haluatte, suorittanut joukon toimenpiteitä tähän liittyen. Uskon, että voimme vastata huoliinne ilman, että on välttämätöntä perustaa comité de pilotage .
Hyvät läsnäolijat, on myös puhuttu kielistä, tiedätte varmaankin, kuinka tärkeänä pidän henkilökohtaisesti sitä, että työskentelykielemme ovat virallisia kieliä ja että niitä pitää aina kunnioittaa suuresti. Ymmärrän siis hyvin, kun jotkut teistä viittaavat tähän ja sanovat: älkäämme unohtako huolta kielistä, joita ihmiset ovat tottuneet käyttämään työ- ja puhekielinään ja jotka ovat heidän kulttuurinsa kieliä. Toisaalta, olen sitä mieltä, että meidän on toistaiseksi, niin kauan kuin kyseiset ehdokkaat eivät ole Euroopan unionin jäseniä, noudatettava sitä sääntöä, että työskentelemme 11 virallisella kielellä.
Hyvät läsnäolijat, haluaisin lopettaa tähän ja pyytää anteeksi sitä, että joitakin asioita, jotka on tuotu esille oikeutetusti, ei voida käsitellä ajanpuutteen vuoksi. Vielä kerran kiitokseni teidän myönteisestä asenteestanne hyväksyä tämä asia huolimatta siitä perustellusta kritiikistä, jota olen kuunnellut täällä parlamentissa ja jonka suhteen voin vakuuttaa, että komissio jakaa sen suurelta osin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestykseen.

Ryynänen
Komissio on juuri ilmoittanut jäsenyysneuvottelujen aloittamisesta Unkarin ja Tsekin kanssa; nyt käsiteltävän päätöksen kolmas maa Romania on sekin varmasti tulossa myöhemmin mukaan.
Jäsenyyteen valmistautumisessa tarvitaan monimuotoista yhteistyötä ja tukitoimia. Koulutuksen tukeminen ja mahdollisuus osallistua yhteisön koulutus- ja nuoriso-ohjelmiin on varmasti tehokkaimpia tapoja auttaa valmistautumista ja tukea kehitystä hakijamaissa. Siksi neuvoston päätös Sokrates-, Leonardo- ja Nuorten Eurooppa -ohjelmien avaamisesta kyseessä oleville maille on ilman muuta tervetullut ja kannatettava.
Ongelmaksi kuitenkin jää ainakin tässä vaiheessa rahoitus, erityisesti Sokrates-ohjelman kohdalla. Parlamentti on suurella enemmistöllä hyväksynyt sadan miljoonan ecun lisärahoituksen Sokrates-ohjelmalle juuri ajatellen myös ohjelman suurta merkitystä hakijamaille. Tällä lisärahoitusehdolla ohjelman laajentaminen on hyväksyttävä. KIE-maat voivat käyttää oman rahoitusosuutensa maksamiseen Phare-rahoitusta, joten siltä osin asia on kunnossa.
Neuvoston on nyt pantava asiat oikeaan tärkeysjärjestykseen. Sokrates-ohjelmalle tarvittava lisäys on koko budjetin kannalta pieni asia, mutta eurooppalaisille nuorille, niin nykyisissä kuin tulevissa jäsenmaissa, se on iso asia. Meillä ei ole varaa tuottaa heille pettymystä romuttamalla menestyksekäs ohjelma ja viemällä tukijoilta jo etukäteen mahdollisuudet kehittävään vuorovaikutukseen.
Mielestäni on tärkeää, että KIE-maat näiden ohjelmien kautta ovat tasavertaisessa kumppanuussuhteessa nykyisiin jäsenmaihin, eivät siis avustussuhteessa.
Toivon, että näitä ohjelmia voidaan käyttää apuna koulutusjärjestelmien kehittämisessä vastaamaan tietoteknologian haasteita ja laajemminkin lasten ja nuorten elinolosuhteiden parantamisessa. Itse asiassa jokainen maa tarvitsisi oman ohjelmansa, jonka puitteissa tavoitteisiin voidaan edetä. Torinossa sijaitsevan Euroopan koulutussäätiön toimintaa on vahvistettava.
Tuen mietinnön esittelijän vaatimusta siitä, että ohjelmakomitean on tehtävä tarkka analyysi käynnistetyistä toimista ja niiden vaikutuksista niin koulutusjärjestelmien kuin ennen kaikkea nuorten tilanteen kehittymisen kannalta. Haaste on suuri ja tärkeä, siksi myös toimenpiteiden on oltava oikein suunnattuja ja tehokkaita.
(Parlamentti hyväksyi kolme lainsäädäntöpäätöslauselmaa perättäisissä äänestyksissä.)

Kehitysongelmat ja rakenteelliset toimet Ranskassa tavoitealueisiin 1 ja 2 liittyen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Castagnèden aluepoliittisen valiokunnan puolesta laatima mietintö (A40203/97) kehitysongelmista ja rakenteellisista toimista Ranskassa tavoitealueisiin 1 ja 2 liittyen (C4-0038/96, C40039/96, C4-0040/96, C4-0041/96, C4-0042/96, C4-0043/96, C4-0044/96, C4-0045/96, C4-0046/96, C4-0023/97).
Castagnèdella on puheenvuoro.

Castagnède
Arvoisa puheenjohtaja, hyvät kollegat, rakenteellisia toimia Ranskassa koskeva mietintö on uusi tilaisuus korostaa yhteisön interventioiden merkittävää roolia taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistämisessä. Yleisesti ottaen Ranskaa voidaan yhteisön tasolla pitää rikkaana maana. Sen 26 alueen välillä on kuitenkin huomattavia kehityseroja. Pariisin alueen bruttokansantuote asukasta kohden on 165 prosenttia yhteisön keskiarvoon verrattuna, mutta yksi Ranskan alueista, Guadeloupe, on täytäntöönpanosta vastaavan valiokunnan mukaan unionin köyhin alue.
Lisäksi Ranskassa vaikuttaa suuresti tiettyjen teollisuusalojen taantuminen ja suuri osa sen alueesta on maaseutua, jonka talous on herkkää. Yleisesti työttömyysaste on säilynyt huolestuttavan suurena.
Yhteisön toimien avulla on viime vuosien aikana suuresti heikennetty ja korjattu epätasapainoa. Ranska on hyötynyt merkittävästi rakennerahastoista, joiden määrärahoista ajanjaksolle 1994-1999 se on saanut 10 prosenttia. Kuusi sen alueista, neljä merentakaista departementtia, Ranskan Hainaut ja Korsika saa tavoitteen 1 mukaista tukea, 20 emämaa Ranskan 22 alueesta saa tavoitteen 2 mukaista tukea, 19 aluetta saa kehityksessä jälkeen jääneiden alueiden tukea. Näiden tukien lisäksi on muistettava vielä poikittaiset tavoitteet ja sekä yhteisön aloiteohjelmiin kuuluvat tuet.
Ilman tarkempiakin yksityiskohtia on selvää, että tuella on ollut merkittävä rooli esimerkiksi eristyneisyyden poistamisessa merentakaisilla alueilla, teollisuuden taantumisen vaikutusten pehmentämisessä Ranskan pohjoisja itäosissa sekä useiden maaseutualueiden piristämisessä. Vaikka tase onkin pääosin positiivinen, on yhteisön tukitoimissa tiettyjä puutteita, ja hankittu kokemus auttaa ehdottamaan tiettyjä suuntauksia tuleville toimintasuunnitelmille.
Lukuun tämän hetkisten välineiden puutteista on kirjattava erityisesti viivästymiset yhteisömäärärahojen toteuttamisessa, menettelyjen monimutkaisuus ja jäykkyys, tietyt epäselvyydet, jotka haittaavat täydentävyysperiaatetta, toimien riittämätön arviointi erityisesti uusien työpaikkojen luomisen yhteydessä.
Koska suuntaukset ovat erittäin suotuisia, tietyt niistä kiinnostavat erityisesti kansallisia viranomaisia. Tällä pyritään erityisesti tarpeelliseen kumppanuuden syventämiseen, minkä tulisi Ranskan osalta kattaa suurempaa alueellisten toimijoiden osallistumista - alueiden, mutta myös muiden paikallisten viranomaisten, taloudellisten ja sosiaalisten toimijoiden - aluepolitiikan määrittämiseksi ja toteuttamiseksi.
Toiset suuntaukset puolestaan koskevat pikemminkin yhteisön viranomaisia ja niistä olisi keskusteltava Agenda 2000 -ohjelman avoimessa mietinnässä. Tässä yhteydessä voidaan hyväksyä hanke, jonka tietyt yhteisön toimet keskittyvät enemmän kaikkein epäsuotuisimmille alueille, esimerkiksi Ranskan äärireuna-alueille.
Kannatamme hyödyllisenä myös ajatusta vaikeuksissa olevien kaupunkialueiden tukitoimien vahvistamista, kuitenkin sillä edellytyksellä, että niitä ei alisteta jollekin tietylle bruttokansantuotteelle asukasta kohden. Työttömyys ja syrjäytyminen eivät ole ainoastaan köyhimpien alueiden vaiva. Yhteisön toiminnan on näytettävä esimerkkiä myös suurilla kaupunkialueilla.
Sen sijaan pahoittelemme sitä, ettei komissio ilmeisesti ole pitänyt kiinni ajatuksesta työllisyyden parantamiseksi tarkoitettujen toimien alueellistamisesta, mikä liittyy ilmeisesti poikittaiseen tavoitteeseen. Meidän mielestämme työllisyyden parantamiseen tähtäävät toimet olisivat kuitenkin tehokkaampia mahdollisimman lähellä toteutettuina, koska silloin paikallisten toimijoiden aloitteella ja vastuulla olisi enemmän sijaa.
Lopuksi haluamme vielä korostaa sen merkitystä, että yhteisön tasolla toimitaan voimakkaasti taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden parantamiseksi. Rakennerahastojen avulla Eurooppa voi osoittaa, ettei se ole ainoastaan vapaakauppa-alue, vaan myös sosiaalinen alue.
Olemme iloisia siitä, että Agenda 2000-ohjelmassa pyritään syventämään yhteenkuuluvuuden politiikka laajentumisen hyväksi. On tietenkin vielä huolehdittava siitä, että perustellusta tuesta uusille jäsenvaltioille ei aiheudu haittaa sellaisten jo aloitettujen pyrkimysten jatkamiselle, jotka tähtäävät unionin yhteenkuuluvuuden parantamiseen.

Lindeperg
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää kollegaani Bernard Castagnèdea tarkasta kuuntelemisesta mietinnön laatimisvaiheessa. Hän hyväksyi itse asiassa kaikki ryhmäni nimissä esittämäni tarkistukset keskusteltuaan niistä valiokunnassa. Valiokunta hyväksyi tarkistukset, ja me olemme sen tähden täysin tyytyväisiä mietintöön sellaisena kuin se on tänään annettu äänestykseen.
Tyydynkin siis nyt ainoastaan esittelemään ne pääasialliset seikat, joiden korostamista pidimme tärkeänä. Jokainen tietää, että aluepolitiikka on taitoskohdassaan. Mietinnöt rakenteellisista interventioista jäsenvaltioissa ovat siis erityisen merkittäviä. Tällä alalla ja tietoisina sosiaalisen yhteenkuuluvuuden suuresta merkityksestä haluamme sen toimivan vielä paremmin, avoimemmin ja tehokkaammin.
Meillä on taipumus korostaa puutteita ja vaikeuksia, jotta löytäisimme niihin parannuskeinon. Se on luonnollisesti tämänkaltaisten mietintöjen pääasiallinen tavoite, mutta on tarpeen myös muistaa alueellisen politiikan positiiviset näkökohdat: kollega Castagnède puhui juuri niistä puheenvuorossaan. Tarkoitan positiivisia näkökohtia sekä vaikutuksessa taloudelliseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen, kasvuun, koulutukseen ja työllisyyteen, että myös yleisen ja yhtenäisen näkemyksen kehittämisessä alueiden tasapainoisen kehittämisen edistämiseksi sellaisten alueitten tasolla, joilla on yhteisiä ongelmia.
Rakennepolitiikoilla taataan yhtenäinen kokonaisuus, jossa tiedostetaan yhdessä määritetyt ensisijaisuudet - työllisyys, ympäristön kunnioittaminen - ja niillä on hidastava vaikutus paikallisiin aloitteisiin. Tämä on muistettava, ja olen iloinen siitä, että se otettiin huomioon mietinnössä, sillä muutoin annamme vapaan kentän niiden väitteille, jotka yhä lukuisampina Ranskassa puhuvat kansallisen tuen puolesta. Korostaen rahastojen vajaakäyttöä he antavat ymmärtää, että rahoituksen kulku Pariisista Brysselin kautta alueille on aivan liian monimutkaista ja että olisi paljon helpompaa, jos jokainen valtio rahoittaisi suoraan aluetukensa. Siihen päättyisi yksi niitä politiikoista, joilla parhaiten tehdään tunnetuksi eurooppalaista ideaa kansalaisten parissa. Tätä suuntausta on vastustettava muistuttamalla positiivisista näkökohdista ja pyrkimällä tarjoamaan, kuten mietinnössä, toiminnan paranemista.
Rahastojen vajaakäyttö on varmasti todellinen ongelma, mutta sen sijaan että hätäisesti pääteltäisiin rahoitusvarojen olevan sen perusteella suurempia kuin tarve, on pikemminkin pohdittava mistä tulee se hiekka joka ratisee mekanismin rattaissa. Usein korostetaan menettelyjen monimutkaisuutta, enkä aio enää puuttua siihen. Mutta sen sijaan, että järjestelmällisesti syytetään Brysselin teknokratiaa, eikö ensimmäisenä olisi siivottava omaa järjestelmää? Eivätkö kuitenkin ensimmäisenä ole vastuussa järjestelmän liiallinen keskittyminen Ranskassa, SGAR: n ja maaherrojen erittäin tiukka ohjaus, joiden seurauksena paikallishallinto ja muut paikalliset toimijat joutuvat liian usein toissijaiseen asemaan? Riittämätön tiedotus, avoimuuden puute asiakirjojen valinnoissa, demokratian puute kaikilla päätöksenteon tasoilla, vaikeudet yhteisrahoituksen järjestämisessä, siinä eurooppalaisten määrärahojen järkevää käyttöä hidastavia tekijöitä.
Mitä voidaan siis sanoa rahoituksen kulusta, kun tiedetään että Ranskan valtion talousarvio on hallinnollinen pysähdyspaikka, joka ei tavallisesti kiirehdi varojen ohjaamisessa niiden lopullisille vastaanottajille, jotka näin joutuvat vaaralliseen tilanteeseen. Erityisesti tietyille kolmannen sektorin yrityksille, joilla ei ole riittäviä omia varoja, tällaiset tilanteet voivat olla kestämättömiä. Tästä syystä sekä johtuen vaikeudesta löytää yhteisrahoitusta, tämä sosiaalitalouden ala on lähes kokonaan rakennerahastojen ulkopuolella, ja on todella harmillista, että sen taitotieto koulutuksen ja työllisyyden aloilla menee hukkaan.
Lopuksi, arvoisa puhemies ja hyvät kollegat, olen tyytyväinen tasapainoiseen mietintöön, jossa korostetaan luonnollisesti komissiolle kuuluvaa vastuuta, mutta jossa myös terävästi osoitetaan Ranskan valtion ja sen hallinnon vastuu, joka mielestäni on paljon suurempi niissä ongelmissa, joita on todettu.

Decourrière
Arvoisa puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, kollegamme ovat esittäneet loistavalla tavalla kehityksen ja rakenteellisten interventioiden ongelmat Ranskassa tavoitteiden 1 ja 2 osalta, sekä keinot niiden korjaamiseksi. Kiitän myös rouva Lindepergiä niiden Ranskalle ominaisten ongelmien esittelemisestä, jotka ovat erityisesti keskittämisen seurauksia.
Omasta puolestani tahdon esittää kaksi huomautusta. Ensimmäinen koskee rakenteellisten interventioiden tutkimusta Ranskassa ja erityisesti alueellisten vastaavien kuulemista, mistä ilmeni, tietty määrä toimintahäiriöitä, jäykkyyttä sekä viivästymisiä niiden yhteisön määrärahojen käytössä, joiden me kaikki tiedämme olevan erittäin tarpeellisia Ranskan tavoitteeseen 1 ja tavoitteeseen 2 kuuluvilla alueilla.
Seuraavassa kaksi esimerkkiä kuvaamaan tilannetta. Pk-yrityksiin ja -teollisuuteen sovellettujen perusteiden ehdottomuus jättää niiden ulkopuolelle useita hankkeita, joiden avulla kuitenkin luotaisiin useita työpaikkoja. On huomattava esimerkiksi hankkeiden johtajien ongelmat täydentävyysperiaatteen noudattamisessa, jonka osalta pyydänkin komissiolta vielä harkintaa sekä ehdotuksia. Haluan myös muistuttaa, että kaikkein todennäköisimmin yhteisön rahoitusosuuksien määrään tulee vuoden 1999 jälkeen vaikuttamaan 31. joulukuuta 1999 mennessä tehtyjen sitoumusten määrä.
Toinen huomautus: rakennerahastojen hajautettua hallintaa koskevan Agenda 2000 -keskustelun yhteydessä olisi löydettävä, kuten jo olen valiokunnalta pyytänyt, hallinnolliset puitteet rakennerahastojen toimille, kun ne koskevat alueita, joilla ei ole tätä varten valmista hallintoa tai omaa budjettivaltaa.
Näiden huomautusten jälkeen haluaisin kiinnittää huomiota kahteen seikkaan, joiden suhteen mietintö on varsin vaitelias. Vaitelias ensinnäkin niiden Euroopan parlamentin jäsenten assosioimisesta, jotka on valittu kyseiseltä alueelta seuranta- ja kehityskomiteaan. Arkuutta on myös tulevaisuuden suhteen. Minusta vaikuttaa itse asiassa välttämättömältä pyytää siirtymäkautta niille alueille, jotka tällä hetkellä kuuluvat rakennerahastoista tukea saaviin, mutta eivät kuulu enää vuonna 1999. Tämän osalta komissio on esittänyt selvennyksiä ja komission jäsen selitti kokouksessa, johon osallistuin, että tavoitteen 1 rahastojen siirtymä toteutuu mielestäni hyvin mielenkiintoisen aikataulun mukaan.
Näiden kahden seikan lisäksi, joista PPE-ryhmä aikoo vielä esittää tarkistuksia täysistunnossa, olemme kuitenkin iloisia siitä, että toimivaltaisia viranomaisia on vihdoin pyydetty valvomaan riittävää julisteiden ja taulujen sekä tiedotteiden levittämistä eurooppalaisesta tuesta, mikä lähentäisi hankkeita ja kansalaisia. Nyt huomataan, kun tarkastellaan rakennerahastoihin ohjattuja varoja sekä merkittävien hankkeiden määrää, että hankkeita koskevan mainonnan on oltava myös Euroopan mainontaa, jotta kansalaiset olisivat tietoisia siitä, että kaikkia hankkeita rahoitetaan eurooppalaisin ponnistuksin. Äänestämme Castagnèden mietinnön puolesta.

Scarbonchi
Arvoisa puhemies, Euroopan komission puheenjohtaja herra Santer esitti selkeästi 16. heinäkuuta Agenda 2000-ohjelman esittelyn yhteydessä, että tavoitteen 1 kelpoisuusperusteita sovelletaan vuonna 1999 tiukasti Euroopan unionin laajentumisen yhteydessä uusiin jäsenvaltioihin sovellettavien rahoituspyrkimysten nimissä. Yhteisön tuen uudelleenjakaminen tulee epäilemättä toteutumaan tällä hetkellä tukea saavien alueiden kustannuksella, joihin myös Korsika kuuluu.
Ilmoitus herätti tunteita ja sekaannusta saarella, joka kamppailee vakavissa rakenteellisissa vaikeuksissa ja joka kuuluu hyvin kiinteästi Eurooppaan. Yhteisön määrärahojen on varmasti vähennyttävä asteittain vuodesta 2002 vuoteen 2004. Tavoitteen 1 kahteen nykyiseen budjettikohtaan tämä ei varmasti tule vaikuttamaan; työttömyyden torjuntaan sekä tukeen taantuvan teollisuuden alueille ja maaseutualueille. On myös varmaa, että tulevaisuudessa tulee maaseudun käsite tavoitteen 2 yhteydessä olemaan merkittävä.
Jälkijoukkojen taistelun sijaan, joka sekin varmasti on kunniallista, olisi sitouduttava päättäväisesti ottamaan huomioon myös Euroopan saarialueiden ilmeinen epätasapaino ja puutteet saarten aseman syventämisessä, erityisesti Välimeren saarten, joiden institutionaalinen tunnustus todellistui Amsterdamin huippukokouksessa 16. kesäkuuta.
Korsikan ja Euroopan unionin rakenteellisten, taloudellisten ja sosiaalisten suhteiden tulevaisuus olisi nähtävä tässä yhteydessä. Sillä hetkellä kun - ja kyseessä on valtava toive! - Korsika pääsee väkivallan ja teollisen rappeutumisen painajaisesta, se tulee kehittymään osana Euroopan unionia, aivan kuten Eurooppaakaan ei voida kuvitella ilman Korsikaa, joka on avain sen Välimeren politiikkaan.

Van Miert
Arvoisa puhemies, haluan ensin onnitella esittelijä Bernard Castagnèdea tästä mietinnöstä, jossa Euroopan parlamentti käsittelee kehityskysymyksiä ja rakenteellisia toimia Ranskassa.
Mietinnön ja siihen liittyvän päätöslauselmaluonnoksen ansioksi voidaan lukea se, että huomio kiinnitetään Ranskan alueiden erityisongelmiin. Tässä on kyse alueista, jotka ovat huonommassa asemassa syrjäisen sijaintinsa takia, kuten merentakaiset departementit tai sen takia, että ovat saaria, kuten Korsika. Alueista, joilla on ongelmia, koska runsas 50 työmarkkinoiden aluetta on joutunut kärsimään teollisuuden rappiosta ja lopuksi myös maaseutualueista, joita uhkaa väestökato.
Hyvät läsnäolijat, myös komissio on vakuuttunut siitä, että nämä alueet joutuvat todella kamppailemaan näiden erityisongelmien kanssa, joihin pitää puuttua. Siksi se on yrittänyt vuodesta 1989 yhdistetyissä ohjelmointiasiakirjoissa ja yhteisön aloitteiden puitteissa toteutettavissa ohjelmissa ottaa nämä ongelmat huomioon. Mitä rakennerahastoista annettavaan avustukseen tulee, haluaisin sanoa nopeasti jotakin neljästä kohdasta.
Ensin muistutan esittelijää siitä, että maksujen siirtäminen kansallisen valtiovallan kautta niiden saajille kestää usein liian kauan. Päätöslauselmaluonnoksessa sanotaan, että tämä hitaus pelästyttää toimeenpanijat ja vaarantaa ohjelmien nopean toteuttamisen. Monissa muissakin puheenvuoroissa on viitattu tähän. Voin vahvistaa tämän toteamuksen. Maksujen siirto Pariisista alueille kestää neljästä kuuteen kuukautta, viime aikoina on esiintynyt jonkin verran parannusta, mutta näyttää siltä, että rakennerahastojen yhteensovittamista käsittelevän asetuksen 21 artiklaa, jossa puhutaan enintään kolmen kuukauden määräajasta, ei vieläkään noudateta. Komissio tulee muistuttamaan Ranskan hallitusta tästä ja pyytää suorittamaan toimenpiteitä eurooppalaisten maksujen siirtämisen nopeuttamiseksi. Lisäksi on viitattu yritysten eri jäsenvaltioiden välillä tapahtuvan muuton ongelmaan ja myös eri alueiden välillä tapahtuvaan muuttoon ja tämä on ongelma, joka tosiaan on kehittymässä. Saan säännöllisesti valituksia Saksasta ja Länsi-Saksasta, jonne yritykset siirtyvät Neue Bundesländer -tukien takia; jolloin ne siirtyvät muutaman kymmenen kilometrin päähän entisestä sijaintipaikastaan. Sama ongelma esiintyy Belgiassa, jossa yritykset muuttavat alueelta toiselle ja jossa epäillään, että sillä on tekemistä sen alueellisen tuen kanssa, jota alueella saa antaa. Ranskassa tapahtuu myös näin ja näin syntyy todellakin ilmiön " rajan ylitys" . Teollisuusministerien neuvosto on muuten pyytänyt komissiota viimeisessä istunnossaan tutkimaan asiaa tarkemmin. Voin vakuuttaa teille hyvät läsnäolijat, että teemme näin, myös alueellisten rahastojen ja kansallisen alueellisen avun näkökulmasta käsin, jota apua voidaan antaa, jotta edes yritettäisiin saada ideoita näiden epänormaalien vaikutusten välttämiseksi.
Muilta osin on tietenkin hyväksyttävä aluepolitiikan logiikka, se tarkoittaa sitä, että ongelma-alueita autetaan rakennerahastojen tai kansallisista talousarvioista tulevien varojen avulla. Tämä logiikka on tietenkin hyväksyttävä. Ja se voi aiheuttaa luonnollisesti sen, että tietyt yritykset siirtyvät paikasta toiseen, yritysten omasta taloudellisesta logiikasta johtuen, joka saa ne keskittämään toimintansa.
Kolmas kohta, josta haluan sanoa jotakin, on niiden periaatteiden äärimmäinen jäykkyys, jotka määräävät sen voidaanko tukia antaa. Mutta ensin haluan muistuttaa, että nämä eri rahastoja ja kuutta eri aluetta koskevat periaatteet on määritelty erittäin suurta tarkkuutta noudattaen rakennerahastoasetuksessa. Ja että komission velvollisuus on valvoa, että näitä periaatteita kunnioitetaan. Mikäli neuvosto on vaatinut tällaista jäykkyyttä, komissio ei tietenkään voi olla noudattamatta sitä.
Toisaalta alueelliset elimet laativat sääntöjä rakennerahastojen toteuttamista varten, jotka säännöt ovat usein vielä rajoittavampia kuin yleisissä ohjelma-asiakirjoissa olevat säännöt. Näin syntyy luonnollisesti vaikutelma, että on kyse yhteisön jäykkyydestä, vaikka lisäjäykkyys, saanen sanoa tämän, aiheutetaan oikeastaan paikan päällä.
Tulemme varmasti katsomaan mitä asialle voidaan tehdä pitäen silmällä myös sitä keskustelua, joka tullaan käymään Agenda 2000: n puitteissa. Tiedän, että kollegani Wulf-Mathies on erittäin kiinnostunut näistä kysymyksistä ja hän on varmasti käytettävissä jatkokeskustelua varten.
Haluaisin päättää tähän ja viimeinen kohtani koskee avun antamista rakennerahastoista vuoden 1999 jälkeen. Muistutin jo asiakirjasta, jonka komission puheenjohtaja Santer julkaisi tällä viikolla. Mielestäni tässä on kysymys, kuten monet puhujat ovat sanoneet, tasapainoisesta lähestymistavasta, jonka yhteydessä haluamme säilyttää aluepolitiikan olennaisuuden ja myös siihen puuttumisen mahdollisuudet, mutta haluamme keskittää asiat paremmin; se tarkoittaa joidenkin esteiden poistamista ja sitä, että haluamme tehdä jotakin asiaan liittyvälle byrokratialle. Olen varma siitä, että tulette käymään monen tunnin keskusteluja asiakirjasta muun muassa rakennerahastojen ja alueellisen avun näkökulmasta käsin. Siksi uskon voivani jättää asian käsittelyn tältä päivältä, arvoisa puhemies.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari.
Keskustelu on päättynyt
Siirrymme äänestykseen.

Blot
Mietinnössä korostetaan määrärahojen korottamista useilla aloilla. Olemme siitä iloisia, vaikka suremmekin sitä, että Ranska saa suhteellisesti ja yleisesti paljon vähemmän tukea asukasta kohden kuin suuri osa muista Euroopan unionin jäsenvaltioista.
Meidän mielestämme maaseutualueiden elävöittämiseen tarkoitettuja tukia olisi vahvistettava ensisijaisesti. Väestön keskittyminen kaupunkeihin ei varmasti ole elämän laadun kannalta toivottavaa. Lisäksi nykyaikainen viestintätekniikka mahdollistaa paljon paremmin kuin aiemmin taloudellisen toiminnan säilyttämisen ja kehittämisen maaseudulla.
Minä syytän esittelijää sekä siitä, että hän ei ole ottanut huomioon tätä, että siitä, että hän vielä tulevaisuudessakin haluaa ohjata yhä kasvavan osuuden määrärahoista kaupunkialueille. Vaikeuksissa olevia kaupunkialueita on tuettava, mutta vielä kerran, väestön keskittymistä näille alueille on vältettävä.
Tästä syystä pidättäydyn äänestämästä, vaikka hyväksynkin määrärahojen korotukset.

Grossetête
Minä, joka olen tullut valituksi alueelta, joka kuuluu tavoitteeseen 2, en voi kuin yhtyä Castagnèden mietinnön perusajatuksiin kehityksen ongelmista ja rakenteellisista interventioista Ranskassa tavoitteiden 1 ja 2 osalta. Äänestin siis päätöslauselman puolesta.
Minulla on itselläni ollut usein tilaisuus kohdata rakennerahastojen toteutukseen alueellani liittyviä todellisia ongelmia: tiedotuksen ja avoimuuden puutetta, monimutkaisuutta ja menetelmien raskautta jne.
Paikallisen kokemukseni valossa olenkin iloinen todetessani, että päätöslauselmassa korostetaan yhteisön aluepolitiikan ensisijaisen merkittävää tehtävää eurooppalaisen ajatuksen tekemisessä tunnetuksi kansalaisten parissa. Tässä yhteydessä on mielestäni välttämätöntä huolehtia myös siitä, että myös yhteisön rahoituksen osuus ilmoitetaan asianmukaisesti jokaisen hankkeen toteutuksessa.
Lisäksi kannatan ajatusta lisätuesta voimakkaiden teollisuuden muutosten kanssa kamppaileville alueille, joilla vaikutukset työllisyyteen voivat olla dramaattisia. Tässä yhteydessä sallinette mainita aseteollisuuden, josta oma alueeni on suuresti riippuvainen.
Toivon myös, että tulevaisuudessa rakennerahastojen tuen seurauksena ei teollisuutta siirretä yhteisön sisällä tai alueiden välillä, mikä olisi täysin vastoin yhteisön aluepolitiikan tavoitteita.
Kannatan Francis Decourrièren PPE-ryhmän nimissä esittämiä tarkistuksia kokonaisuudessaan, mitä tulee erityisesti tukikelpoisten alueiden edustajien ottamiseen mukaan päätöksenteon eri vaiheisiin: seurantaan, arviointiin ja neuvotteluihin.
Euroopan unionin aluepolitiikka on välttämätön väline ja tukikeino, jota on parannettava. Olen varma että tämä parlamentin päätöslauselma vaikuttaa siihen suuntaan.

Wibe
Kyseenalaistamatta millään tavoin esittelijän objektiivisuutta minusta on periaatteellisesti arveluttavaa, että parlamentin esittelijä on kotoisin siitä maasta, jonka tukia on määrä arvioida. Periaatteellisista syistä parlamentin pitää aina pyrkiä valitsemaan esittelijä, jolla ei ole minkäänlaisia intressejä asiassa, jota käsitellään.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Tuki Armenialle, Georgialle ja mahdollisesti Tad&#x017E;ikistanille
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Kittelmannin taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0212/97) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi poikkeuksellisen rahoitustuen myöntämisestä Armenialle, Georgialle ja mahdollisesti Tad&#x017E;ikistanille (KOM(97)0024 - C4-0099/97-97/0028(CNS)).
Kittelmannilla on puheenvuoro.

Kittelmann
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, meidän valmiutemme antaa kaikenlaista mahdollista taloudellista apua Keski- ja Itä-Euroopan maille on kiistaton. Assosiaatiosopimukset Georgian ja Armenian kanssa on pohjustettava taloudellisesti, mikä on komission erityisavun tarkoitus.
Me tiedämme, että taloudellisesta hajaannuksesta, jotka johtui itäblokin hajoamisesta, - usein unohdamme kuitenkin, että se oli ennen - huolimatta kyseiset valtiot ovat monilla aloilla luoneet hämmästyttävän hyviä taloudellisia edellytyksiä. Taloudellisen ohjelman lisäksi syntyy kuitenkin jatkuvasti sisäpoliittisia ongelmia, myös Georgiassa ja Armeniassa, jotka vaikuttavat epäedullisesti infrastruktuuriin. On ilahduttavaa, joskin vain suhteellisesti ilahduttavaa, että Armenia ja Georgia ovat voittaneet monet näistä ongelmista.
Talousavun saamiseksi vastaanottajavaltioiden on puolestaan täytettävä tiettyjä edellytyksiä. Eräs on sopimus kansainvälisten rahoitusviranomaisten kanssa, erityisesti IMF: n kanssa, luottojen antamisesta. Tärkeää on, että jäljelle jäävä rahoitustarve voidaan kattaa EU: n avulla. Armenia käynnisti 1994 vakauttamistoimenpiteet ja rakenneuudistukset. Inflaatiota ja budjettivajetta voitiin alentaa tiukalla ja johdonmukaisella talousarviopolitiikalla. Georgia on saavuttanut suhteellista talouden vakautta sekä jatkuvaa ja vakaata hintapolitiikkaa. Myös tässä on nähtävissä selvää kehitystä. Siksi taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta tukee komission toimenpiteitä. Euroopan unionia on nähdäksemme kehotettu antamaan lisätukea.
Valitettavasti samankaltaista kehitystä kuin Georgiassa ja Armeniassa ei ole tällä hetkellä havaittavissa Tad&#x017E;ikistanissa. Tad&#x017E;ikistan on vasta äskettäin aloittanut taloudelliset vakauttamistoimenpiteet. Neuvotteluja kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa ei ole vielä saatu päätökseen. Siksi mielestäni taloudellisen avun hajauttaminen Armenialle ja Georgialle ja erikseen Tad&#x017E;ikistanille on mielestämme järkevää. Meidän puoleltamme ei voi olla epäilystä siitä, että tuet voidaan taata ja on taattava heti, kun tarvittavat edellytykset täyttyvät.
Myönnetyillä varoilla, jotka neuvoston ja Euroopan parlamentin on taattava, Georgia ja Armenia eivät pysty vain vähentämään erityistalousavun korkorasitusta, vaan ne pystyvät käyttämään näitä varoja myös velkojen kuoletukseen. Siksi me pyydämme äänestämään tämän mietinnön ja esitettyjen tarkistusten puolesta. Budjettivaliokunnan puheenjohtaja on kuitenkin pyytänyt minulta esittelijänä, että keskustelemme mietinnöstä tänään 131 artiklan mukaisesti, mutta emme vielä hyväksy sitä, koska budjettivaliokunta perustelee tätä lyhyesti - en kyllä tiedä, onko budjettivaliokunnan puheenjohtaja istuntosalissa. Jos asia niin edellyttää, budjettivaliokuntaa tulee vastustaa vain, kun erityiset perusteet edellyttävät sitä. Niitä en ole havainnut. Yhdyn budjettivaliokunnan esitykseen ja pyydän teitä kannattamaan tätä.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, olen budjettivaliokunnan lausunnon valmistelija, mutta koska puheenjohtaja haluaa käyttää puheenvuoron, annan luonnollisesti hänen puhua ensin.

Puhemies
Fabre-Aubrespy, välitän sanan Samlandille siinä vaiheessa, kun se on työjärjestyksen perusteella aiheellista. Pyydän teitä käyttämään nyt puheenvuoron budjettivaliokunnan lausunnon valmistelijana.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, toisinaan työjärjestyksen olisi annettava sijaa kohteliaisuudelle ja hyville tavoille. Tämän vuoksi esitin ehdotukseni. Luonnollisesti, jos keskustelu on järjestettävä, se järjestetään ja sen jälkeen äänestetään.
Budjettivaliokunta antoi herra Kittelmannin mietinnöstä yksimielisen myönteisen lausunnon, ja yksi jäsen pidättäytyi äänestämästä. Kittelmann selitti erinomaisen hyvin syitä poikkeuksellisen rahoitustuen myöntämiselle Armenialle, Georgialle ja mahdollisesti Tad&#x017E;ikistanille.
Budjettivaliokunta ehdotti mietintöön sisältyvässä kirjallisessa lausunnossaan kahta tarkistusta, joista toinen pyrkii siihen, että yleisen käytännön mukaisesti varainhoitoa koskevat säännökset sisällytetään säädöksiin ja toinen korostaa laina/luotto-osuuden ja avustusosuuden yhdistelmän poikkeuksellisuutta. Erityisesti tätä seikkaa haluaisin käsitellä. Menettelyn tulee olla luonteeltaan poikkeuksellinen, eikä ennakkotapaus.
Budjettivaliokunta päätti lähes yksimielisesti, kuten jo totesin, säilyttää yhdistelmän korostaen kuitenkin sen poikkeuksellista luonnetta, ottaen huomioon, että se on erityisen merkittävää suhteissa maihin, joita asia koskee. Esittelijäkin mainitsi asiasta hiljattain.
Kysymyksiin, joita budjettivaliokunta esitti lausunnossaan komissiolle, on pääasiassa saatu myönteiset vastaukset, erityisesti suunnitellun 95 miljoonan ecun rahoituksen osalta.
Arvoisa puhemies, tässä kaikki, mitä voin budjettivaliokunnan nimissä todeta.

Schroedter
Arvoisa puhemies, ehkäpä saan käyttää herrojen minuutit. Hyvät kollegat, jotka olette vielä täällä. Me toimimme niin kuin stand by -apu olisi todellista apua. Käytännössä se tarkoittaa sitä, että maita tuetaan tulemaan IMF: n kannalta maksukykyiseksi, mutta tällä avulla ei niiden velkaongelmia ratkaista. EU: n lainojen avulla lainataan rahaa yksityisistä pankeista edullisin ehdoin. Takaajia ovat Euroopan veronmaksajat. Vastaanottajamaiden on maksettava kuitenkin rahat takaisin yksityisille pankeille. Tämä tarkoittaa, että EU: n avulla näille maille hankitaan velkaa yksityisille pankeille.
Tätä me kutsumme tueksi näiden maiden taloudellisille uudistuksille! Mielestäni tämä on ongelma, jota meidän pitäisi pohtia toden teolla. Kokonaisuutena mielestäni on hyvä, että mietinnön käsittelyä siirretään, koska silloin saadaan myös mahdollisuus siihen, että Tad&#x017E;ikistan ei ehkä ole mukana, vaan ehkäpä varmasti ja nimenomaan siksi, että meidän on annettava merkki. Tad&#x017E;ikistan on edistynyt huimasti rauhaan saakka, mitä kukaan ei odottanut, ja mielestäni meidän pitäisi antaa signaaleja tähän suuntaan ja olla jättämättä Tad&#x017E;ikistania ulkopuolelle.

Puhemies
Arvoisat läsnäolijat, työjärjestyksemme 19 artikla antaa puhemiehelle valtuudet ohjata parlamentin työtä. Minulla ei ole asiasta mitään harhakuvitelmia, kyse on vain heikosta vallasta, joka on myös jatkuvasti teidän tiukan valvontanne alaista. Tänään olen kuitenkin käyttänyt sitä valtaa keskustelun loppuun saattamiseksi ja käytän sitä myös nyt, kun annan puheenvuoron van der Waalille, ja pidän selvänä sitä, että hän käyttää viimeisen puheenvuoron tästä lainsäädäntöasiasta . Haluan sanoa hänelle, kuinka paljon me arvostamme hänen osuuttaan siinä, mikä on keskeistä meidän toimielimellemme: demokraattinen rinnakkaiselo. Van der Waal, luovutan teille nyt vasaran ja annan teille tarvitsemanne ajan. Puheenvuoro on teillä.

Van der Waal
Arvoisa puhemies, sydämellinen kiitos tästä anteliaisuudesta. Meidän kaikkien pitää käyttää aikamme täällä mahdollisimman hyvin hyödyksi. Arvostan suuresti sitä, että annatte minulle mahdollisuuden tänä aamuna ylittää ne kaksi minuuttia, jotka minulle virallisesti suotaisiin. Käytän ajan mielelläni, koska saan tehdä niin erittäin suuresti arvostamani kollega Kittelmannin mietinnön johdosta, jota hän juuri selosti.
Käsiteltäessä kumppanuutta ja yhteistyösopimuksia Georgian ja Armenian kanssa aikaisemmin tänä vuonna ilmaisimme toivovamme, että suhteiden tiivistäminen Transkaukasian tasavaltojen kanssa edistäisi taloudellisia ja poliittisia uudistuksia näissä maissa. Nyt esillä oleva komission tekemä esitys rahallisesta avusta Armenialle, Georgialle ja mahdollisesti myös Tad&#x017E;ikistanille voi antaa sysäyksen uudistuksille. Rahallinen apuhan on tarkoitettu auttamaan kyseisiä maita niiden maksuvelvollisuuksien täyttämisessä.
Sekä komissio että kollega Kittelmann muistuttavat Neuvostoliiton hajoamisen tuhoisista seurauksista entisille neuvostotasavalloille. Neuvostotalouden purkaminen aiheutti maksu- ja kauppaliikenteen pysähtymisen, tuotannon alenemisen, maksujen viivästymisen ja hyperinflaation. Sen lisäksi sisäiset konfliktit ja Armenian maanjäristys vuonna 1988 ovat vahingoittaneet infrastruktuuria. Tätä taustaa vasten poikkeuksellisen rahallisen avun antaminen Armenialle ja Georgialle on täysin oikeutettua.
Tästä huolimatta Kittelmannin mietinnössä on oikeutetusti esitetty muutamia huomioita komission esityksestä. Ensiksikin on tehtävä erottelu toisaalta Armenian ja Georgian ja toisaalta Tad&#x017E;ikistanin välillä. Armenia ja Georgia ovat viime vuosina osoittaneet tekevänsä tosissaan töitä uudistusten ja taloutensa eteen. Kunnianhimoisten vakausohjelmien avulla ne ovat onnistuneet vähentämään rahallisia ja talousarvioon liittyviä ongelmia huomattavasti. Tad&#x017E;ikistan on aloittanut vasta hiljattain taloudelliset vakauttamistoimenpiteet.
Vielä tärkeämpää on, että Kansainvälinen valuuttarahasto on solminut Armenian ja Georgian kanssa stand by - sopimukset, mutta Tad&#x017E;ikistanin kanssa käytävät neuvottelut ovat kesken. Lisäksi Tad&#x017E;ikistan ei voi vielä luvata täyttävänsä maksuvelvollisuuksiaan unionille. Luotaisiinkin väärä kuva, jos Tad&#x017E;ikistan otettaisiin mahdollisena avunsaajana huomioon esityksessä poikkeuksellisesta rahallisesta avusta. Asiasta on päätettävä erikseen, sitten kun maa täyttää ehdot.
Toinen komission esitystä koskeva huomautus liittyy paketin lahjoitusosuuteen. Esitys antaa apua 170 miljoonan ecun edestä pitkäaikaisina lainoina ja 50 miljoonan ecun lahjoituksena, ratkaisee kyseisten maiden velkaongelmat vain osittain. Lisäksi on kysyttävä, ratkaistaanko ongelmat oikealla tavalla antamalla uusia lainoja. Tällä tavalla Armenian ja Georgian on pikemminkin vaikeampi kuin helpompi päästä eroon velkataakoistaan. Olemmekin kollega Kittelmannin kanssa samaa mieltä siitä, että taloudellinen apu on annettava niin pitkälle kuin mahdollista lahjoitusten muodossa.
ECOFIN-neuvosto on ottanut suurimman osan mainituista kohdista periaatepäätökseen, joka on tehty rahallisesta avusta helmikuussa. Voimme olla samaa mieltä siitä. On painotettava sitä, että on kyse " poikkeuksellisesta" rahallisesta avusta. Lyhyesti: poikkeus, jota ei ilman muuta myönnetä muille maille. Juuri tämän poikkeuksellisen luonteen takia neuvoston ja komission tulee kiinnittää huomiota niiden tulosten arviointiin, joita on saavutettu rahallisella avulla. Komissio tulee aikanaan epäilemättä tekemään erillisen esityksen Tad&#x017E;ikistanin suhteen.
Arvoisa puhemies, vielä kerran kiitos siitä ajasta, jonka sain käyttää tähän viimeiseen puheenvuoroon. Tämä on minulle erityinen hetki, ei vain siksi, että tämä on viimeinen aihe, jota käsittelemme ennen kesälomaa vaan siksi, että se on viimeinen panos, jonka saan antaa täällä. Kiitän teitä sydämellisesti. Kiitän puhemiehistöä, kollegoita ja kaikkia parlamentin työntekijöitä siitä, mitä viimeisen 13 vuoden aikana olen saanut vastaanottaa. Toivotan menestystä myös komissiolle, joka on täällä edustettuna Van Miertin persoonassa. Olen erittäin tyytyväinen, että saan esittää toivotukseni Van Miertille, sillä minulla on mitä parhaat muistot hänestä siltä ajalta, kun hän oli liikenteestä vastaava komission jäsen. Arvoisa puhemies, sydämellinen kiitos ja parhaat onnentoivotukseni parlamentille ja kaikille kollegoille ja vielä kerran kiitos kaikesta, mitä olen saanut teiltä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, van der Waal.
Habsburg-Lothringenilla on nyt kahden minuutin puheenvuoro.

Habsburg-Lothringen
Arvoisa puhemies, olen yksi tämän parlamentin viimeksi tulleista jäsenistä. Olen ollut täällä vasta viime marraskuusta lähtien. Siksi minulle on erittäin suuri kunnia, että saan käyttää puheenvuoron van der Waalin jälkeen, koska olen jo lyhyessä ajassa huomannut, kuinka uskomaton tuki ja pilari hän on tässä parlamentissa, erityisesti kun on kyse arvokysymyksistä tai perheasioista. Minulle kristilliset asiat ovat sydämen asioita ja juuri näissä asioissa hän on ollut todellinen tuki täällä parlamentissa. Tästä haluaisin osoittaa hänelle sydämellisimmän kiitokseni!
Mitä tulee mietintöön, näen sekä vähän huvittuneena että vähän surullisena, että taloudellisesta tuesta Armenialle, Georgialle ja Tad&#x017E;ikistanille ei äänestetä tänään, kuten kuulin. Minusta on erittäin tärkeää tukea näitä maita niiden taloudellisten näkökohtien, jotka Kittelmann mainitsi, lisäksi myös poliittisesta näkökulmasta.
Mielestäni nämä kolme maata ovat todella luonnolliset kumppanit Euroopalle, mutta niiden tilanne on erittäin vaikea ja räjähdysaltis. Ne kaikki kolme voivat joutua mitä suuremmassa määrin Venäjän valtaan ja ne ovat Venäjän vaikutusvallan alla enemmän kuin meistä on tarpeen. Emme saa unohtaa, että Venäjä on osoittanut, että se on toisaalta laajentumista haluava maa eikä se toisaalta vastaa välttämättä meidän demokraattisia käsityksiämme.
Erityisesti Georgia on valitettavan usein osoittautunut Moskovan sätkynukeksi. Ei saa myöskään unohtaa, että nykyinen presidentti Shevarnadze on vain siksi vallassa, että hän syrjäytti Venäjän avulla demokraattisesti valitun presidentti Gamsahurdian. Mutta Georgia on kuitenkin myös osoittanut monia viittauksia itsenäisyyden suuntaan. Siksi toivon kovasti, että näitä kolmea maata tuetaan, koska me voimme eurooppalaisina antaa siten todellisia signaaleja.

Van Miert
Arvoisa puhemies, esittelijä ei pahastune siitä, että aloitan puheenvuoroni onnittelemalla van der Waalia, tai en oikeastaan tiedä, pitääkö häntä onnitella hänen jättäessään parlamentin vai toivoa, että hän ottaa vähän rauhallisemmin. Hyvät läsnäolijat, haluan kuitenkin sanoa, että minä itse ja myös muut kollegani olemme arvostaneet hyvin suuresti sitä, että olemme saaneet tehdä yhteistyötä van der Waalin kanssa kaikki nämä vuodet. Hän on erinomaisen pätevä parlamentin jäsen, jolla on paljon tietoa käsittelemistään asioista ja lisäksi miellyttävä tapa tehdä yhteistyötä. Ja samoin kuin hän, ja kiitän niistä sanoista, on säilyttänyt hyviä muistoja niistä ajoista, jolloin teimme yhteistyötä etenkin kuljetusalalla, minäkin haluaisin sanoa, etten unohda koskaan, kuinka kiinteästi, tarkasti ja myönteisesti me teimme yhteistyötä monilla kuljetuksen eri aloilla. Ajattelen erityisesti sisävesiliikennekysymystä, jonka puolesta van der Waal on tehnyt paljon töitä omaten mahtavan asioiden tuntemuksen. Sydämellinen kiitokseni teille ja olen varma, että voin sanoa sen myös monien komission kollegoideni puolesta, jotka ovat voineet tehdä yhteistyötä kanssanne.
Hyvät läsnäolijat, nyt asiaan. Mitä mietintöön tulee, haluan tietenkin vuorostani kiittää Kittelmannia siitä, mutta minun on sanottava, että olen hieman hämmästynyt siitä, että tänään ei äänestetä asiasta. Toivoimme ja odotimme, että niin olisi tapahtunut. Hyvä, tämän on pieni yllätys, joka on mielestämme kielteinen, koska olimme toivoneet voivamme antaa vielä tänään myönteisen viestin äänestämällä mietinnöstä eikä vain keskustelemalla siitä. Ymmärrän joitakin tehtyjä huomautuksia, mutta minun on kevennettävä sydäntäni. Sillä tämä tuki, jota annetaan niille ponnistuksille, joita kyseisissä maissa tehdään vakauden ja uudistusten eteen Kansainvälisen valuuttarahaston kunnianhimoisen ohjelman puitteissa, edellyttää myös meiltä, että olemme valmiit esittämään kantamme selkeästi. Hyvät läsnäolijat, meidän rahallinen apumme auttaa näiden maiden ulkomaisten varojen tarpeen tyydyttämisessä ja tukee vakaus- ka uudistuspolitiikan jatkamista. Se tekee myös niiden rahallisten velvollisuuksien täyttämisen helpommaksi, joita näillä mailla on Euroopan unionin suhteen. Meidän tukemme tulee edistää myös muiden mahdollisten lahjoittajien antamaa tukea, jotka oikeastaan odottavat, että Euroopan unioni tekee politiikkansa asian suhteen selväksi. Siksi toivoimme, että parlamentti voisi äänestää asiasta ennen lomaa. Annettavaan apuun liittyy tiukat ehdot. Apua annetaan vain maille, jotka ovat täyttäneet rahalliset velvollissutensa yhteisön suhteen tai jotka voivat täyttää ne ja jotka toteuttavat tyydyttävästi sopeutumis- ja uudistusohjelmiaan Kansainvälisen valuuttarahaston ja Maailmanpankin kanssa tehtyjen sopimusten puitteissa. Tässä on siis kyse poikkeuksellisesta avusta, jota ei voida nähdä ennakkotapauksena samanlaisen avun antamiseksi toisille uusille, itsenäisille valtioille.
Komissio on ilahtunut, että sen esitys laajasti ottaen saa selvän tuen parlamentin valiokunnilta, jotka ovat käsitelleet sitä. Ja tässä yhteydessä komissio voi hyväksyä tärkeimmän tarkistuksen, jonka taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta on esittänyt, ja joka koskee Tad&#x017E;ikistanin poistamista esityksestä, koska valiokunta kannattaa selvästi samanlaisen avun antamista Tad&#x017E;ikistanille sitten, kun se täyttää vaadittavat ehdot. Se tarkoittaa sitä, että sopimus Kansainvälisen valuuttarahaston kanssa on tehty.
Hyvät läsnäolijat, komissio ei voi hyväksyä tarkistusta, jonka tavoitteena on vastustaa lainojen ja lahjoitusten yhdistämistä avustustoiminnassa. Tällaiset lainojen ja lahjoitusten yhdistelmät ovat osoittautuneet menneisyydessä hyvin hyödyllisiksi ja ne voivat tulevaisuudessakin olla hyödyllisiä, mikäli vastaanottavien maiden taloudellinen tilanne on oikea. Siksi komissio haluaa mielellään säilyttää tämän mahdollisuuden. Vielä kerran, uskon, että olemme suurilta osin samaa mieltä asiasta ja toivon, että tämä asia voidaan joka tapauksessa käsitellä mahdollisimman nopeasti.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestykseen.
Budjettivaliokunnan puheenjohtaja Samland on pyytänyt minulta puheenvuoroa.

Samland
Arvoisa puhemies, itse asiassa ei ole mitään erimielisyyttä. Meillä oli tosiasiassa molempien talousarvioviranomaisten puolten kanssa tässä asiasta erimielisyyttä ja sitä on vieläkin, ja siksi minua hämmästyttää, että komissaari ihmettelee tätä. Me halusimme ratkaista asian jo heinäkuussa. Silloin kuitenkin toinen puoli talousarvioviranomaisista eli neuvosto siirsi päivämäärää, kolmen välistä kokousta ja neuvottelua syyskuulle. Ja nyt meillä on ongelmia. Tätä me emme halunneet, vaan me halusimme ratkaista asian heinäkuussa. Ongelma on siinä, että kuulemisen aikataulu on vasta syyskuun alussa. Tämä tilanne syntyi siis aikataulun siirtämisestä eli me pyydämme, että tänään ei äänestetä 131 artiklan mukaisesti. Kyse ei ole ristiriidasta itse asiassa. Olen varma, siksi kiitän esittelijää siitä, että hän otti tämän esiin, että me kannatamme syyskuun istuntoviikolla tätä mietintöä suurella enemmistöllä. Kyse on vain ristiriidasta neuvoston kanssa.

Puhemies
Työjärjestyksen mukaisesti annan nyt puheenvuoron ehdotusta puoltavalle puhujalle ja toisen puheenvuoron puhujalle, joka vastustaa Samlandin esittämää pyyntöä äänestyksen siirtämiseksi.
Teillä on puheenvuoro, Kittelmann.

Kittelmann
Arvoisa puhemies, sanoin jo tukevani esitystä. Olisin kiitollinen, jos tällaisissa keskusteluissa, joissa esitetään perusteluja, puheenjohtajalla olisi jo etukäteen mahdollisuus perustella sitä, silloin kaikki voisivat paneutua siihen keskustelun aikana. Pyydän kuitenkin kaikkia kollegoja tukemaan tätä budjettivaliokunnan esitystä.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää kaksi huomautusta. Ensinnäkin uskon, että puheenjohtaja Samland haluaa todellisuudessa palauttaa asian valiokuntaan, koska keskustelua ei ole mahdollista lykätä: keskustelu on jo käyty, eikä pelkkää äänestystä voida lykätä. Uskon pikemminkin, että olisi vedottava 129 artiklaan.
Enemmänkin ja erityisesti minua ihmetyttää se, mitä hän sanoi, pikemminkin luulen, että olisi tarkennettava, mitä tarkoitetaan edustajakokouksella: minusta vaikuttaa siltä, että kahden budjettivallan käyttäjän erimielisyydet eivät varsinaisesti koske Kittelmannin mietintöä, vaan määrärahoja ja muita näkökohtia, erityisesti tutkimukseen liittyviä näkökohtia. Tarvitaanko todellakin kolmikantaneuvotteluja, jotta voimme äänestää? Emmekö lykkäämällä keskustelua anna vain huonon kuvan niille maille, jotka kuten herra Habsburg äskettäin totesi, odottavat malttamattomina Euroopan tukea?

Puhemies
Toimitamme äänestyksen Samlandin pyynnöstä.
(Parlamentti hyväksyi äänestyksen siirtämisen.)

Istuntokauden keskeyttäminen
Puhemies
Arvoisat läsnäolijat, sallinette että toivon aluksi, että kaikki mies- ja naispuoliset yhteistyökumppanimme tulkkaustiloissa saavat lepuutettua kurkkuaan, että ovivalvojamme saavat istua mukavasti ja että kaikki puhemiehistön työtä avustaneet henkilöt saavat lepoa niistä palveluksistaan, joita parlamentin moitteeton toiminta edellyttää.
Tämän viikon me aloitimme kuitenkin surullisissa merkeissä. Parlamentin puhemies kertoi hänelle tunnusomaisella suoralla ja välittömällä tavalla sen, että oli murhattu 29-vuotias nuori, jonka ainoa rikos oli se, että hän uskoi demokratiaan ja että äänestäjät uskoivat häneen. Viimeiset sanat on omistettava hänen muistolleen, mutta sallinette minun kuitenkin sanoa, että olen tällä viikolla kuullut Miguel Ángel Blancon äidin haastatteluja, joissa hän on asettunut tuskansa yläpuolelle - en tiedä miten hän on pystynyt siihen - sanoessaan, että tästä uhrauksesta olisi hyötyä, jos se antaisi meille rauhan tai veisi meidät sitä lähemmäksi.
Meidän velvollisuutenamme on tehdä siitä totta. Jatkaa taistelua demokratiasta käsin demokraattisen rauhan saavuttamiseksi.
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
(Istunto päättyi klo 12.15.)

