

Puhemies. 
    Esityslistalla ovat seuraavina liikenne- ja matkailuvaliokunnan suullinen kysymys neuvostolle TEN-T-hankkeiden rahoituksesta (B6-0238/2005) ja liikenne- ja matkailuvaliokunnan suullinen kysymys komissiolle TEN-T-hankkeiden rahoituksesta (B6-0239/2005). 
Paolo Costa (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa ministeri, hyvät kollegat, liikenne- ja matkailuvaliokunta, jonka puheenjohtajana minulla on kunnia toimia, seuraa Euroopan laajuisen liikenneverkon (TEN-T), sellaisena kuin se esitetään neuvoston ja parlamentin huhtikuussa 2004 yhteisesti päättämissä suuntaviivoissa, toteutusprosessia hyvin kiinnostuneena ja jonkin verran huolissaan.
Huolet johtuvat siitä, että ensimmäisen TEN-T:n määritelmän mukaisten ensisijaisten hankkeiden – joista päätettiin yhteispäätösmenettelyllä vuonna 1996 – täytäntöönpanon on todettu viivästyneen merkittävästi, ja siitä, että kyseisten viivästysten pääasialliseksi syyksi on todettu riittämätön rahoitus. Päätöksessä N:o 884/2004, jossa muutetaan 25 jäsenvaltion EU:hun sovellettavaa TEN-T:n määritelmää, ennakoidaan merkittävää rahoitustarvetta: vähintään 225 miljardia euroa 30 hankkeelle vuoteen 2020 mennessä, josta määrästä vähintään 140 miljardia euroa käytetään vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymien kattamana ajanjaksona.
Euroopan laajuisen verkon luomisen strategisen arvon vuoksi vaikuttaa hyvin tärkeältä, että näiden tarpeiden edellyttämä rahoitus taataan heti – mikäli mahdollista jo ennen vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymien määrittelyä, jotta voidaan välttyä unioniin ja jäsenvaltioihin kohdistuvilta sietämättömiltä turhautumisilta lähivuosina.
Liikenneverkon luominen on hyvin tärkeää unionin talouden sisäisen ja ulkoisen kilpailukyvyn kannalta, sillä unionin on hyödynnettävä täysimääräisesti yhtenäismarkkinoista koituvia etuja. Tällaisia etuja ei kuitenkaan saavuteta, jos Lissabonissa tai Dublinissa valmistettu tuote ei voi kilpailla Varsovassa tai Budapestissa valmistettujen samankaltaisten tuotteiden kanssa kuljetuskustannusten erojen vuoksi. Se on tärkeää Euroopan liikenteen kestävyyden kannalta, koska ensisijaiset hankkeet koskevat pääasiallisesti rautatie-, meri- ja jokiliikennettä. Se on tärkeää myös eurooppalaisen yhteiskunnan aidon integraation kannalta – sellaisen pakottoman ja esteettömän sosiaalisen ja kulttuurisen integraation kannalta, joka edellyttää unionin kaikkien jäsenvaltioiden välisiä tehokkaita yhteyksiä, joita viestinnän ja vaihdon sekä identiteetin ja erilaisuuden tunnustamisen ja arvostuksen toteutuminen edellyttävät.
Jos komissio ja neuvosto toteuttavat toiveeni ja vahvistavat täällä tänään olevansa tietoisia TEN-T-verkon strategisesta arvosta, parlamentti vaatii tämän johdosta takeita ensiksikin siitä, että koko verkolle myönnettävää yhteisön yhteisrahoitusta varten osoitettavat määrärahat riittävät kaikille vuoteen 2020 mennessä toteutettaville 30 hankkeelle. Toiseksi yhteisön yhteisrahoitusta on voitava käyttää paikkaa ja aikaa koskevien perusteiden mukaisesti siten, että se täydentää asianmukaisesti jäsenvaltioiden tarjoamaa huomattavasti mittavampaa rahoitusta sekä – silloin kun mahdollista – yksityishenkilöiden yksityisen ja julkisen sektorin välisen kumppanuuden yhteydessä antamia avustuksia.
Yhteisön säännöt ja päätökset kaiken tämän helpottamiseksi – eurovinjettidirektiivistä velkahuojennuksia koskevan erityisrahaston perustamiseen – ovat välttämättömiä lisäyksiä. Komissio on ehdottanut, että vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymissä TEN-T-hankkeille osoitetaan 20,3 miljardia euroa. Tämä budjetti kattaisi keskimäärin 15 prosenttia Euroopan laajuisen liikenneverkon rahoituksesta. Tässä yhteydessä valiokunta haluaa minun välitykselläni kysyä neuvostolta, onko komission ehdottama määrä neuvoston mielestä riittävä kaikkien 30 hankkeen kannalta välttämättömän ja riittävän yhteisön yhteisrahoituksen takaamiseksi. Voiko neuvosto toisin sanoen taata, että jäsenvaltiot pystyvät rahoittamaan loput keskimäärin 85 prosenttia arvioidusta määrästä omista julkisista tai yksityisistä varoistaan, vai pitäisikö meidän harkita yhteisön osuuden lisäämistä?
Osoitamme saman kysymyksen komissiolle ja kehotamme sitä lisäksi täsmentämään aikataulun, jonka mukaisesti eri hankkeita varten käytettävät yhteisön määrärahat otetaan käyttöön, mikä edellyttää tietoa hankkeiden hallinnollisesta ja teknisestä edistymisestä sekä nyt että tulevaisuudessa. Tiedustelemme myös, millaisia aikaa ja paikkaa koskevia kriteereitä se aikoo käyttää kyseisten määrärahojen jakamiseksi.
Seuraava kysymys on osoitettu sekä neuvostolle että komissiolle ja sisältää ehdotuksen tai nimenomaisen suosituksen. Eikö olisi syytä keskittää yhteisön yhteisrahoitus joko ensisijaisesti tai yksinomaan 30 hankkeen 48:lle rajat ylittävälle osuudelle, jotka sijaitsevat kahden jäsenvaltion alueella? Monissa tapauksissa tällaiset hankkeet eivät pääse vauhtiin toimivaltakiistojen tai eturistiriitojen vuoksi. Keskittämisellä olisi monia myönteisiä vaikutuksia: jos rahoitus rajataan 48:aan rajat ylittävään osuuteen, 30–50 prosentin yhteisrahoitustaso olisi saavutettavissa, ja tämän ansiosta kyseiset osuudet voitaisiin rakentaa viipymättä.
Asettamalla ehtoja yhteisön yhteisrahoitukselle ja vaatimalla kahdenvälisiä kansainvälisiä sopimuksia voitaisiin selkiyttää jäsenvaltioiden vastuuta myös maansisäisten osuuksien osalta. Jos rajat ylittävien osuuksien valmistuminen taataan, kompastuskivistä tulee kannustimia. Annan minulle läheisen esimerkin: kuinka Torinon ja Triesten välinen sisäinen osuus voisi jäädä valmistumatta, jos unioni takaa, että Torinon ja Lyonin välinen Frejusin tunneli Ranskan puolella ja Triesten ja Divačan välinen osuus Italian ja Slovenian puolella valmistuvat määräajassa?
Toivoen, että neuvosto ja komissio hyväksyvät ja omaksuvat tämän suosituksen, kehotan lopuksi komissiota täsmentämään 48 rajat ylittävää osuutta selkeästi ja täsmällisesti. Arvoisa komission jäsen, arvoisa ministeri, odotan vastauksianne luottavaisin mielin. 
Nicolas Schmit,
   . Arvoisa puhemies, kiitän ensin esittelijää siitä, että hän on käsitellyt tätä erittäin tärkeää kysymystä. Olemme samaa mieltä hänen Euroopan laajuisten verkkojen merkitystä koskevasta erittelystään. Merkitys tulee esiin monin tavoin. Ensiksikin Euroopan laajuiset verkot liittyvät Eurooppa-neuvoston uudelleen käynnistämään kasvualoitteeseen. Lisäksi niiden pitäisi edistää maaliskuun Eurooppa-neuvostossa määriteltyä kilpailukykytavoitetta. Ne ovat myös sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan kannalta ratkaiseva tekijä, ja ennen kaikkea ne ovat välttämättömiä Euroopan unionin alueellisen koheesion takaamiseksi.
Viivästyksiä on todellakin esiintynyt, mikä on sitäkin valitettavampaa, kun otetaan huomioon, että joukosta hankkeita on päätetty pikakäynnistysohjelman yhteydessä. Nämä hankkeet oli tarkoitus käynnistää nopeasti. Karel van Miertin johtama Euroopan laajuisia liikenneverkkoja käsittelevä korkean tason työryhmä tutki juuri näitä kysymyksiä ja erityisesti rajat ylittävien osuuksien viivästysten syitä. Näiden viivästysten vähentämiseksi neuvosto antoi huhtikuussa 2004 asetuksen N:o 807/2004, jonka tarkoituksena on erityisesti nostaa tietyille hankkeille myönnettävän yhteisön rahoituksen osuutta. Asetuksen selkeänä tavoitteena on taata kyseisille hankkeille riittävä yhteisrahoitus. Asetuksen täytäntöönpano kuuluu komission vastuualueeseen, ja olen varma, että varapuheenjohtaja selvittää asiaa teille.
Neuvosto vastaanotti asiaa koskevan uuden asetusehdotuksen 27. heinäkuuta 2004. Ehdotuksen avulla pyritään parantamaan Euroopan laajuisten liikenne- ja energiaverkkojen rahoitusta vuosina 2007–2013. Neuvoston toimivaltainen työryhmä on tutkinut asiakirjaa ainoastaan kerran. Ehdotuksen merkittävien taloudellisten vaikutusten vuoksi useat valtuuskunnat halusivat ennen lopullisen päätöksen tekemistä odottaa rahoitusnäkymiä koskevan keskustelun päättymistä.
Voin puheenjohtajavaltion nimissä todeta, että tämän ohjelman ja näiden hankkeiden toteutus on erittäin tärkeää kuvailemistamme syistä. On tärkeää, että näiden hankkeiden toteuttamiseen osoitetaan riittävät varat. Puheenjohtajavaltio pitää komission ehdottamaa rahoituksen tasoa asianmukaisena ja riittävänä. Lisäksi neuvosto tarkastelee parhaillaan komission tiedonantoa, joka koskee mahdollisuutta ottaa käyttöön yhteisön vakuusväline Euroopan laajuisia liikenneverkkoja koskeville hankkeille myönnettäviä lainoja varten.
Mielestäni voimme toteuttaa tämän hankejoukon vain, jos voimme luoda innovatiivisia rahoitusmenetelmiä. Olette ehdottanut joitakin menetelmiä, erityisesti yksityisen ja julkisen rahoituksen jakamista aikaisempaa paremmin. Olen varma siitä, että voimme käynnistää nämä hankkeet tältä pohjalta mitä pikimmin, koska se on tärkeää myös laajentumisen kannalta. 
Jacques Barrot,
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvä liikenne- ja matkailuvaliokunnan puheenjohtaja, kiitän Euroopan parlamenttia siitä, että se otti tämän kysymyksen esiin tänään. Arvoisa ministeri, voin tämän ansiosta korostaa jälleen kerran Euroopan laajuisten liikenneverkojen keskeistä asemaa Lissabonin strategian toteutuksen ja Euroopan kasvun kannalta.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Schmit, kuten totesitte, alueellinen koheesio on keskeinen asia laajentuneessa Euroopassa. Mainitsitte myös Lissabonin strategian sisältämän kilpailukykytavoitteen. Kuulun niihin, joiden mielestä liikkuvuus on nykyään kilpailukyvyn olennainen osa.
Ennen kuin vastaan liikenne- ja matkailuvaliokunnan puheenjohtajan Costan kysymyksiin mainitsen lisäksi joitakin lukuja, jotka vahvistavat näiden verkkojen tärkeyden. Arvioiden mukaan ruuhkiin Euroopassa menetettävä aika vastaa prosenttia bruttokansantulosta, mikä on lähes yhtä paljon kuin Euroopan unionin talousarvio – yli sata miljardia euroa. Komission vuonna 2003 laatiman vaikutusten arvioinnin mukaan Euroopan laajuiseen verkkoon liittyvien suurten hankkeiden rakentaminen saattaa lisätä talouskasvua 0,25 prosentilla BKT:stä, mikä vastaa miljoonaa korkeaa ammattitaitoa vaativaa pysyvää työpaikkaa.
Costa mainitsi Essenin hankkeiden täytäntöönpanon viivästykset, jotka ovat johtuneet pääasiallisesti yhteisön tukien riittämättömyydestä. Nämä tuet eivät ole aina riittäneet saamaan investoijia liikkeelle ja koordinoimaan toimiaan varsinkaan kansainvälisten yhteyksien osalta. On selvää, ettei näitä hankkeita voida toteuttaa ilman Euroopan unionin rahoitustuen tarkistamista siten, että Euroopan laajuisiin verkkoihin kohdennettavia Euroopan unionin määrärahoja lisätään järkevästi ja pitkän harkinnan tuloksena.
Tarkastelen vielä lyhyesti kolmea kysymystä. Ensimmäinen niistä koskee van Miertin työryhmän tekemää arviota 30 ensisijaisesta hankkeesta, joihin tarvitaan 225 miljardia euroa vuosina 2003–2020. Jäsenvaltioissa toteutetun kyselyn jälkeen komissio määritteli kunkin hankkeen rahoitustarpeen vuoteen 2020 asti. Laskemalla yhteen nämä tarpeet voidaan määrittää sijoitusprofiili, joka osoittaa, että vuosina 2007–2013 rahoitustarve on suurin rahoitusnäkymien uuden kauden keskivaiheilla. Profiili osoittaa, että vuosina 2007–2013 investointitarve on noin 140 miljardia euroa ja että se lisääntyy merkittävästi vuosina 2007–2010 – 17 miljardista (2007) 25 miljardiin (2010) – erityisesti suurten hyvin kalliiden hankkeiden käynnistymisen vuoksi. Niihin lukeutuvat Alppien ylityshankkeet kuten Brenner ja Mont Cenis.
Komission ehdottama 20 000 300 000 euron rahoitus on pienin mahdollinen ajateltavissa oleva määrä. Arvoisa puhemies, mikäli pitäydyn sellaisiin ensisijaisten hankkeiden osuuksiin, jotka voidaan jo käynnistää, voin kertoa parlamentille, että kaikki komission vuosiksi 2007–2013 ehdottamat vuotuiset määrärahat olisi jo sidottu. Rahoitushakemuksiin, jotka komissio vastaanotti jäsenvaltioilta vuosina 2003 ja 2004, saataisiin jo kulumaan tämänhetkiset määrärahat kolmin- tai nelinkertaisesti. Kerron tämän puheenjohtajavaltiolle Luxemburgille, koska meidän on todella sisäistettävä nämä luvut ymmärtääksemme, että parhaassakin tapauksessa nämä rahat käytetään välittömästi.
Yhteisrahoitusta on ensisijaisten hankkeiden lisäksi myönnettävä myös muulle verkolle, erityisesti teknologiahankkeille, kuten eurooppalaisen rautatieliikenteen hallintajärjestelmälle (ERTMS) ja Sesame-lennonjohtoaloitteelle.
Hyvät parlamentin jäsenet, kaikki tämä osoittaa hyvin, kuinka tärkeää on säilyttää vähintään ehdotettu 20 000 300 000 euron rahoitustaso. Tämä määrä voidaan käyttää tehokkaasti heti kun Euroopan unioni saa sen käyttöönsä. Tämä on ensimmäinen vastaukseni.
Vastaan seuraavaksi toiseen kysymykseen. Määrärahat jaetaan ensisijaisesti vuosia 2007–2013 koskevan monivuotisen ohjeellisen ohjelman mukaisesti, jossa myönnettävät määrät täsmennetään hanke- ja kausikohtaisesti. Näiden määrärahojen edellytyksenä on tietenkin, että hankkeet todella etenevät. Ohjelma on tarkoitus laatia vuoden 2006 aikana. Toiseksi osa määrärahoista jaetaan vuosittaisten ehdotuspyyntöjen perusteella. Hankkeiden valintaperusteita ovat hankkeen täytäntöönpanovalmius, hankkeen rahoitusjärjestelyn luotettavuus ja ympäristövaikutukset. Komissio vaatii jäsenvaltioilta erityisesti tiukkaa sitoutumista siihen, että ensisijaiset hankkeet etenevät suunnitellusti. Tämä on vastaukseni toiseen kysymykseen.
Vastatakseni kolmanteen kysymykseen, jota Costa perustellusti korosti, vahvistan, että mainitsemanne 30:n ensisijaisen hankkeen 48 rajat ylittävää osuutta katsotaan ensisijaisiksi nyt ja tulevaisuudessa jaettaessa määrärahoja, edellyttäen, että nämä rajat ylittävät osuudet täyttävät juuri mainitsemani valmistelua ja toteuttamisvalmiutta koskevat perusteet. Huomattakoon, ettei mahdollisesti tukikelpoisia rajat ylittäviä osuuksia varten ole yleistä asteikkoa, vaan tietyt rajat ylittävät osuudet voivat olla tukikelpoisia jopa 50 prosenttiin asti, jos komission ehdotus hyväksytään.
Voidakseen saada näin suurta tukea hankkeiden on täytettävä seuraavat perusteet. Ensiksikin niiden on edellytettävä rakennustoimia kahden jäsenvaltion välisen rajan molemmilla puolilla, ja hankkeen on oltava teknisesti ja rahoituksellisesti jakamaton. Lisäksi asianomaisten jäsenvaltioiden on sitouduttava yhdessä hankkeeseen ja luotava yhteinen rakenne. Henkilökohtaisesti pidän hyvin tärkeänä sitä, että rajat ylittävät osuudet asetetaan tällä tavoin etusijalle. Vakuutan Costalle, että meillä on luettelo näitä 48:aa osuutta koskevista hankkeista.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, esitän seuraavaksi johtopäätökseni. Tiedän, että olette jo vakuuttuneita siitä, että Euroopan unionilla on oltava käytössään tehokas ja suorituskykyinen Euroopan laajuinen liikenneverkko. Ettekö hyväksyneet parlamentissa 30 ensisijaista hanketta huhtikuussa 2004? Arvoisa ministeri, näiden parlamentin viisaasti kuvaamien näkymien on tietenkin konkretisoiduttava vuosien 2007–2013 tulevissa rahoitusnäkymissä. Haluan ilmaista kantani selkeästi. Voidaksemme onnistua näiden 30 ensisijaisen hankkeen täytäntöönpanossa Euroopan parlamentin ja ministerineuvoston on myönnettävä määrärahat, joita 30 ensisijaisen hankkeen toteuttaminen edellyttää. Sitoudun tähän tavoitteeseen henkilökohtaisesti ja määrätietoisesti. Jos määrärahoja ei myönnetä, päätöksenne on pelkkä kuollut kirjain, ja yhteisrahoitusta voidaan myöntää vain melko pienelle osalle näitä hankkeita. En halua uskoa, että niin käy.
Arvoisa puhemies, vaihdan aihetta ja kiitän puheenjohtajavaltiota Luxemburgia siitä, että olemme saavuttaneet ensimmäisen etapin eurovinjetin käyttöönotossa. Huomattakoon, kuinka puheenjohtajavaltio Luxemburg on edistänyt tämän tuloksen saavuttamista.
Huomautettakoon myös, että olen kollegani Almunian kanssa luonut tämän vakuusvälineen, jonka ansiosta joissakin tapauksissa voidaan hyödyntää julkisen ja yksityisen sektorin välistä kumppanuutta, kuten hetki sitten muistutitte. Ilman näitä 20 000 300 000:aa euroa meidän on rehellisesti sanottuna kuitenkin äärimmäisen vaikeaa ottaa tätä haastetta vastaan. Tämän vuoksi kiitän parlamenttia jälleen kerran siitä, että se otti tämän tärkeän kysymyksen esiin tänään. Hyvät parlamentin jäsenet, vaikka se ennakoi laaja-alaisia keskusteluja rahoitusnäkymistä, on toisinaan hyvä muistaa, että tiettyjen vaatimusten on täytyttävä. Olen vilpittömästi sitä mieltä, että voidaksemme uskoa lujasti Euroopan, meidän kaikkien tärkeänä pitämän alueellisen koheesion ja entistä kilpailukykyisemmän Euroopan onnistumiseen, meidän on annettava parlamentin viisaasti kuvailemille Euroopan laajuisille verkoille niille kuuluva etusija. Vakaan käsitykseni mukaan ne ovat Euroopan lähivuosien menestyksen ehdoton edellytys.
Luis de Grandes Pascual,
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Barrot, arvoisa ministeri Schmit, hyvät parlamentin jäsenet, pyysin saada osallistua tähän keskusteluun, koska olen täysin samaa mieltä niistä syistä, joiden vuoksi Costa esitti tämän liikenne- ja matkailuvaliokunnan kysymyksen loistavassa puheessaan.
Olen tietoinen siitä, että selvästi lähestyvä varojen vähentäminen uhkaa muutakin kuin alakohtaisia etujamme, mutta nämä kysymykset kuuluvat joka tapauksessa parlamentin tehtäviin. 
Sitoumusten, jotka parlamentti ja neuvosto tekivät yhteispäätösmenettelyllä vuonna 1996, täytäntöönpano on todellakin viivästynyt Euroopan laajuisten liikenneverkkojen rahoituksen osalta. Kyse ei ole pelkästä mielipiteestä. Pitää myös paikkansa, että komissio on ehdottanut, että vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymissä tätä tavoitetta varten osoitetaan 20 300 miljoonaa euroa.
Neuvostolta kysytään, riittääkö rahoitus päätöksessä N:o 884/2004 esitettyjen sitoumusten täyttämiseen. Pidämme neuvoston lausuntoa, sellaisena kuin sen esittelevä Schmit on sen esittänyt, vähintään asianmukaisena ja riittävänä. Esitämme kysymyksiä, koska katsomme erittäin tärkeiden hankkeiden olevan vaarassa kariutua.
Komissio on korostanut ehdotuksessaan vakavia huolenaiheita, jotka kannattaa toistaa kokonaisuudessaan. Komissio toteaa: "pahimmat viiveet haittaavat juuri rautatiehankkeita ja valtioiden välisiä yhteyksiä ja estävät täyden hyödyn saamisen rautatiemarkkinoiden avaamisesta. Näistä viiveistä tulee myös yksi keskeinen syy pääväylien ruuhkautumiseen ja liikennemuotojen väliseen epätasapainoon". 
Tämänhetkisellä investointivauhdilla kestäisi yli 20 vuotta saada valmiiksi koko Euroopan laajuinen liikenneverkko vuoden 2004 arvioinnin mukaisesti. Päätelmä on näin ollen hyvin selkeä: Barrot on ilmaissut pyrkimyksensä, ja neuvoston mukaan tämä budjetti on riittävä, mutta uskomme, että jos sitä ei täydennetä näin, Espanjan kaltaisten syrjäisten maiden toivomat suuret hankkeet kariutuvat. Luotamme komission ja neuvoston parlamentin avustuksella tekemän työn tehokkuuteen.
Willi Piecyk,
   .  Arvoisa puhemies, Euroopan laajuisiin verkkoihin liittyy silmäänpistävä ristiriita niiden Schmitin juuri korostaman yleisen tärkeyden ja niiden toteutusasteen välillä. Tämän vuoksi on olemassa vaara, että Euroopan laajuisista verkoista tulee pysyvä Euroopan laajuinen harminaihe, joka on vaivannut meitä jo joitakin vuosia.
Muistutan, että Euroopan laajuisten verkkojen rakentaminen on tehtävä, joka on annettu meille Maastrichtin sopimuksessa. Ne eivät ole vain osuneet eteemme, vaan ne ovat yhdessä omaksumamme velvoite. Koko sen ajan, jonka olen työskennellyt niiden parissa – Christophersenin ryhmästä aina viimeaikaiseen Karel Van Miertin johtamaan korkean tason työryhmään – tuloksena on aina ollut paljon tyhjää puhetta, mutta vain vähän todellisia tuloksia ja hankkeita. Jopa Christophersenin ryhmän aikoihin meille kerrottiin, että kaikki hankkeet ovat valmiita toteutettaviksi, että ne ovat käyttökelpoinen ehdotus ja että kaivaukset voidaan aloittaa pian. Paljoa ei kuitenkaan tapahtunut.
Muistutan teitä myös siitä, että viime vuonna, toukokuussa 2004, neuvosto ja parlamentti täsmensivät näiden hankkeiden toteutusaikataulut. Mikäli näistä toteutusaikatauluista ei voida pitää kiinni, toivon, että neuvosto ilmaisee tyytymättömyytensä – en tarkoita neuvostoa kokonaisuudessaan, vaan jäsenvaltioita. Toivon niiden osoittavan, etteivät ne voi tyytyä tilanteeseen ja ettei hankkeita voida saattaa päätökseen. Tuolloin meidän on luovuttava hankkeista. Toivottavasti neuvosto siis osoittaa tässä asiassa enemmän rohkeutta, sitoutuneisuutta ja rehellisyyttä, ja jos se, mitä kuulimme tänään – että puheenjohtajavaltio, parlamentti ja komissio hyväksyvät talousarviomäärärahat rahoitusnäkymiä varten – on lupaus, olemme hyvin tyytyväisiä kyseiseen lausuntoon. 
Michael Cramer,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olemme muutamana viime päivänä viettäneet vuoden 1945 toukokuun 8. päivän 60. vuosipäivää, mutta olemme muistaneet myös vuoden 2004 toukokuun 1. päivää, jolloin Euroopan jakautuminen päättyi. Nykyään se, mikä kuuluu yhteen Euroopassa, voi kasvaa yhdessä, ja TEN-hankkeiden avulla tämä on mahdollista saavuttaa. Tiedämme kuitenkin myös, että 30 TEN-hanketta ovat kansallisen kunnianhimon hengessä laadittu toivomuslista. Messinan salmet ylittävällä sillalla ei ole mitään tekemistä Euroopan integraation kanssa, mutta se on luettelossa.
Tiedämme, että kaikkien 30 hankkeen rahoittaminen, jotka on tarkoitus saattaa päätökseen vuoteen 2020 mennessä, edellyttää noin 600:ta miljardia euroa. Tiedämme kuitenkin myös, että jos oletamme osuuden olevan 20 prosenttia, EU:lta kuluu tämän tekemiseen 120 vuotta nykyisen rahoitussuunnitelman mukaan. Meillä ei ole niin paljon aikaa. On tosin hyvä asia, että neuvosto on sopinut eurovinjetistä, mutta tiedämme, että perittävä määrä ei riitä rahoittamaan esimerkiksi Itävallan ja Italian välistä Brennerin solan kautta kulkevaa tunnelia. Itävalta tarvitsisi 300 vuotta voidakseen rahoittaa osuutensa Brennerin tunnelista perimillään tiemaksuilla. Tämän vuoksi tarvitsemme prioriteetteja; tarvitsemme Euroopan yhdistäviä liikennehankkeita.
Tämä on saanut meidän käynnistämään puolue- ja kansalliset rajat ylittäviä toimia koskevan aloitteen. Haluamme, että ehdottomalle etusijalle asetetaan Berliinin, Varsovan, Tallinnan, Riian ja Vilnan väliset eurooppalaiset rautatieyhteydet, ja haluamme rautatieyhteyden Wienistä ja Venetsiasta Ljubljanaan, Bratislavaan, Prahaan ja Budapestiin. Näiden kahden hankkeen avulla saavutamme uusien jäsenvaltioiden kaikki kahdeksan pääkaupunkia, ja Eurooppa voi kasvaa yhdessä. Pidämme joka tapauksessa parempana, että nämä kaksi hanketta toteutetaan kokonaisuudessaan vuoteen 2010 mennessä kuin että meillä on 30, 50 tai 48 puolivalmista hanketta vuonna 2020. Euroopan integraatio on riippuvainen siitä, millaisia prioriteetteja asetamme tällä alalla. 
Seán Ó Neachtain,
   .  Arvoisa puhemies, olen valmistellut liikenne- ja matkailuvaliokunnan lausunnon, joka koskee Euroopan laajuisten liikenne- ja energiaverkkojen alaan liittyvän rahoitustuen myöntämistä koskevia yleisiä sääntöjä. Lausunnon valmistelijan ominaisuudessa voin vakuuttaa, ettei ehdotettua 20,3 miljardin euron määrää saa missään tapauksessa supistaa. Tämä rahoituksen määrä on katsottava ehdottomaksi vähimmäistasoksi.
Komission on taattava, että ehdotettu rahoitustaso täyttää yhteisön yhteisrahoituksen korkeammista tasoista aiheutuvat tarpeet; yhteisrahoituksen taso voi olla jopa 50 prosenttia. Meidän on oltava realistisia saavuttaaksemme näiden hankkeiden etenemistä koskevan tavoitteen, erityisesti ensisijaisten hankkeiden määrän noustua 14:stä 30:een. Selkeämmät säännöt tuen myöntämiseksi TEN-T-hankkeille olisivat epäilemättä erittäin hyödyllisiä.
Pidän yhteisrahoitusta ehdottoman tärkeänä. Jäsenvaltioiden on puolustettava kyseisiä infrastruktuurejaan ja otettava niistä vastuu. EU:n rahoitus ei yksinään takaa tämän tavoitteen saavuttamista. Merkittävä osa rahoituksesta kohdennetaan tärkeisiin rajat ylittäviin hankkeisiin, mutta mielestäni tehokkuus on mahdollista vain, jos kaikki asianomaiset maat allekirjoittavat sitovia kahdenvälisiä sopimuksia.
Jos jäsenvaltio ei ole antanut käyttöön asianmukaista rinnakkaisrahoitusta, komission tarkastustehtävää ja sen mahdollisuutta periä varoja takaisin on lujitettava. Komissio on loppujen lopuksi yhteisön talousarvion valvoja. 
Stanisław Jałowiecki (PPE-DE ).
      Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitän ensin Crameria hänen solidaarisuutta koskevista kauniista sanoistaan.
Ymmärrän, että Euroopan laajuisen liikenneverkon luominen edellyttää kolmea seuraavaa asiaa: rahaa, rahaa ja taas rahaa. Mielestäni tarvitaan kuitenkin muutakin. Menneinä aikoina kaikki tiet johtivat Roomaan, joka oli sivistyneen maailman keskus, koska roomalaiset rakensivat tiet siten. Mihin entistä yhdistyneemmän Euroopan tiet johtavat? En aio vastata tähän kysymykseen juuri nyt. Sen sijaan esitän erään toisen kysymyksen, joka on sen taustalla. Muodostaako laajentuneen EU:n, joka laajenee tulevaisuudessa edelleen, liikennejärjestelmä todella yhden järjestelmän, ja voidaanko eurooppalaista verkkoa pitää kokonaisuutena? Mielestäni tähän on vastattava kielteisesti. EU:n uusien jäsenvaltioiden liittymisen johdosta kuusitoista uutta ensisijaista hanketta on lisätty aikaisempien 14 hankkeen joukkoon. Epäilemättä toimimme tämän mallin mukaan myös tulevaisuudessa, toisin sanoen lisäämme hankkeiden määrää vähitellen uusien maiden liittyessä unioniin ikään kuin laajentaisimme taloa tai tekisimme tilkkutäkkiä.
Kysyn tämän vuoksi komissiolta, eikö ole lopultakin aika tarkastella Eurooppaa lintuperspektiivistä, ja eikö kannattaisi tehdä laaja tutkimus Euroopan laajuisesta liikenneverkosta. Tutkimuksen pitäisi kattaa sekä Balkanin maat että Moldova, Ukraina, Valko-Venäjä, Georgia ja luultavasti myös Venäjä. Mielestäni on korkea aika laatia tällainen laaja ja järjestelmällinen tutkimus voidaksemme tarkastella Eurooppaa lintuperspektiivistä. 
Inés Ayala Sender (PSE ).
    Arvoisa puhemies, minäkin kiitän komission jäsentä Barrotia hänen rohkeudestaan ja neuvoston puheenjohtajavaltiota sen osoittamasta hyvästä tahdosta. Hyvän tahdon lisäksi sen olisi kuitenkin osoitettava myös kovuutta vaatiessaan suurempaa tai ainakin riittävää rahoitusta Euroopan laajuisille verkoille.
Parlamentti on aina tukenut Euroopan laajuisia verkkoja ja niiden riittävää rahoitusta, ja se katsoo rahoitusnäkymiä varten ehdotettujen 20 300 miljoonan euron olevan vähimmäismäärä ja tuomitsee viivästykset ja esteet, koska ne ovat kasvun ja työllisyyden sekä sosiaalisen, taloudellisen ja alueellisen koheesion edistämiseen kohdistuvia viivästyksiä ja esteitä.
Pidän myönteisenä sitä, että erityistä huomiota kiinnitetään rajat ylittäviin reitteihin, ja tiedustelen komissiolta, onko se tutkinut, riittääkö 20 300 miljoonan euron määrä siinä ihanteellisessa tapauksessa, että ainakin puolessa rajat ylittävistä hankkeista mahdollinen 50 prosentin osuus sijoitetaan vuoteen 2013 mennessä. Riittääkö kyseinen määrä turvaamaan myös niiden takausvälineiden toiminnan, joita komission jäsen Barrot ja komission jäsen Almunia perustavat parhaillaan yhdessä?
Haluan takeet siitä, että komissio ja neuvosto aikovat keskittyä 30:een jo hyväksyttyyn hankkeeseen taaten niiden vakauden ja tarjoten niille tarvittavan kimmokkeen eivätkä anna uusien varojen toivossa muiden vaihtoehtoisten hankkeiden muodossa ilmaantuvien etujen harhauttaa itseään.
Myös joustavuus sekä julkisen ja yksityisen täydentävän rahoituksen tarjoaminen eri tasoilla, sekä yhteisön tasolla että kansallisella ja alueellisella tasolla, on välttämätöntä. Siihen sisältyy myös liikenneverkkojen ja energiaverkkojen välisen synergian mahdollisuus.
Adam Jerzy Bielan (UEN ).
      Liikennepolitiikkaa varten varatun rahoituksen vähäisen määrän vuoksi oli tarpeen laatia luettelo Euroopan laajuista liikenneverkkoa koskevista ensisijaisista hankkeista. On kuitenkin kiistatonta, että EU:n rahoitusresursseihin nähden tämä luettelo sisältää edelleen liian monia hankkeita. Kun otetaan huomioon viimeaikainen laajentuminen ja infrastruktuurin kehittämisessä uusissa jäsenvaltioissa esiintyneet laajat viivästykset, erityistä huomiota olisi tämän vuoksi mielestäni kiinnitettävä hankkeisiin, joiden tarkoituksena on yhdistää Euroopan liikenneverkko.
Kun otetaan huomioon vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymissä esitettävää rahoitustasoa koskevat komission ehdotukset, on huomautettava, ettei ole minkäänlaisia perusteita mainita EU:n laajentumista tämän alan lisääntyneiden kulujen syyksi. Uudet jäsenvaltiot sisältyvät ainoastaan 10:een 30 hyväksytystä hankkeesta, ja ne saavat ainoastaan 10 prosenttia rahoituksesta. Kymmenen uutta jäsenvaltiota eivät sitä paitsi pidä tätä rahoitusvaihtoehtoa houkuttelevana EU:n yhteisrahoituksen epätavallisen matalan määrän vuoksi.
Näistä puutteista huolimatta olen kuitenkin sitä mieltä, että meidän olisi tehtävä kaikkemme sen takaamiseksi, että Euroopan laajuiseen liikenneverkkoon käytettävät varat pysyvät komission ehdottamalla tasolla. 
Nicolas Schmit,
   . Arvoisa puhemies, kiitän ensin kaikkia puhujia ja niitä, jotka ovat osoittaneet, että Euroopan laajuisia liikenneverkkoja koskevien hankkeiden täytäntöönpano kuuluu Euroopan parlamentin pääprioriteetteihin.
Minun on ehkä hieman oikaistava sitä pessimismiä tai niitä kielteisiä arvioita, joita jotkut ovat esittäneet, koska vaikka on totta, että näiden hankkeiden toteutuksessa ei ole toistaiseksi edistytty riittävästi Maastrichtin sopimuksen jälkeen, tietty määrä hankkeita on kuitenkin toteutettu; niitä on toteutettu muistaakseni Essenin vuoden 1994 Eurooppa-neuvostosta lähtien. Toteutuksen ensiaskel on siten jo ainakin melkein otettu.
Ei ole epäilystäkään siitä, että neuvosto on parlamentin tavoin huolissaan aiheesta, sillä Euroopan laajuiset verkot ovat ratkaiseva tekijä talouden ja alueellisen koheesion kannalta, kuten puhujat ja komission varapuheenjohtaja ovat todenneet. Tosin kuten joku totesi, raha on pääosassa näissäkin pyrkimyksissä. Tämän vuoksi on huolehdittava siitä, että poliittiset prioriteettimme vaikuttavat myös talousarviota koskeviin valintoihimme. Rahoitusnäkymissä kulminoituvat sikäli erittäin tärkeät kysymykset.
Neuvoston puheenjohtajana voin ainoastaan todeta, että puheenjohtajavaltio Luxemburg kiinnittää kesäkuuhun asti erityistä huomiota rahoitusnäkymien tähän osaan eikä halua, että sitä supistetaan, koska samalla poliittinen prioriteetti heikkenisi tai toteutus viivästyisi edelleen. Puheenjohtajavaltio ei voi kuitenkaan tehdä tätä sitoumusta yksin. Jäsenvaltioiden ja sen jälkeen Euroopan parlamentin on päätettävä siitä, koska rahoitusnäkymistä ei päätetä yksinomaan neuvostossa. Rahoitusnäkymistä päättävät neuvosto ja Euroopan parlamentti yhdessä.
Jos pidätte Euroopan laajuisia verkkoja tärkeänä poliittisena prioriteettina, mielestäni teidän on osoitettava se. Teitte niin tänään, ja siitä otettiin opiksi. Viesti välittyy eteenpäin lähiviikkoina, samalla kun keskustelu rahoitusnäkymistä varmasti lujittuu. 
Jacques Barrot,
   . Arvoisa puhemies, kiitän ensin Schmitin tavoin kaikkia jäseniä ja puhujia, jotka läsnäolollaan osoittavat huomattavaa mielenkiintoa käsiteltävää aihetta kohtaan.
Huomautan, että meillä on käytännössä täydellinen luonnos 27:ää nykyistä tai tulevaa jäsenvaltiota varten ja että yhteisrahoitusmäärät ovat samat kaikille jäsenvaltioille. Tällä hetkellä rahoitamme tutkimukset noin 50-prosenttisesti. Niin sanotuista tavanomaisista hankkeista rahoitamme 10 prosenttia, mutta ensisijaisina pidetyille hankkeille voidaan myöntää 30 prosentin rahoitus. Rajat ylittäville hankkeille on voitu myöntää tähän mennessä enimmillään 20 prosentin rahoitus, mutta 50 prosentin rahoitus on mahdollinen, mikäli teidän tavoin pidämme hankkeita ensisijaisina.
Palaan myös naapuruuskysymykseen ja siihen, millaiset yhteydet haluatte koko Euroopan mantereeseen. Tiedätte, että olen jättänyt Loyola de Palaciolle pohdintani Euroopan laajuisten verkkojen ulottamisesta seuraaviin naapurimaihin: Balkanit, Kaukasus, Venäjä, Ukraina, Moldavia sekä itäiset ja eteläiset Välimeren maat. Odotan paljon tältä työltä, jonka ansiosta voimme pohtia yhteystilanteen tulevaisuutta Euroopan mantereen mittakaavassa ja joka edistää myös pohdintojamme naapuruuspolitiikasta.
Todettakoon myös, että meidän on oltava hyvin tarkkaavaisia, koska meidän on huolehdittava myös siitä, että kansallisvaltiot ja jäsenvaltiot voivat sitoutua hankkeisiin vakavissaan. Kaiken kaikkiaan rahoitusosuutemme on seitsemäsosa, jonka avulla toimia voidaan edistää ratkaisevasti.
En palaa kaikkiin esitettyihin puheenvuoroihin, joita erityisesti liikennevaliokunnan jäsenet ovat esittäneet. Olette oikeassa, että kysymys on todella kiireellinen erityisesti, jos haluamme välttää luomasta sellaista pelkäämänne kaltaista pienistä osuuksista muodostuvaa tilkkutäkkiä, jonka osia voidaan kyllä hallita, mutta jossa osat eivät liity verkkoon. Arvoisa puhemies, korostan tänä aamuna tähän liittyvää päätöstäni ehdottaa neuvostolle ja parlamentille koordinaattorien nimeämistä. Koordinaattorien tehtävänä olisi nimenomaan valvoa, että kaikki erityisesti rautatieosuuksia, mutta myös jokiväyliä koskevat toimet toteutetaan koko käytävän pituudelta käytävän yhtenäisyyden takaamiseksi noudattamalla asetettuja määräaikoja. Arvoisa puhemies, parlamentti antaa varmasti pian lausunnon kyseisistä ehdotuksista.
Komission jäsenenä käytän hyväkseni tämän tilaisuuden toistaakseni, että odotan kärsimättömästi parlamentin lausuntoa aiheesta. Sen jälkeen voin toimittaa tämän niin sanottua koordinaattorien strategiaa koskevan ehdotuksen neuvostolle. Arvoisa ministeri, neuvosto on ilmoittanut hyväksyvänsä ehdotuksen. Saatuani lausunnon sekä parlamentilta että neuvostolta minun on voitava esittää komission kollegiolle näiden koordinaattorien nimeämistä. Odotan heiltä todella paljon. Koordinaattoreilla on samanaikaisesti tekninen asiantuntemus ja uskoakseni myös tarvittava poliittinen ja moraalinen auktoriteetti, jotta kaikki tahot voidaan todella saada liikkeelle ja jotta voidaan varmistaa, että kaksi naapurivaltiota voivat tarvittaessa sitoutua verkon laajennushankkeeseen hyödyntäen kahdenvälisiä suhteitaan.
Kiitän vielä kerran parlamenttia. Kiitän myös puheenjohtajavaltiota, joka muistutti, että kaikkea tätä on tietenkin lykätty rahoitusneuvotteluihin. Euroopan kilpailukyvyn varmistamiseksi ja alueellisen yhtenäisyyden toteutumiseksi Euroopassa mielestäni myös parlamentin jäsenten tehtävänä on muistuttaa johtajiaan ja jäsenvaltioidensa johtohenkilöitä siitä, että myös heidän on suostuttava tekemään osuutensa näissä suurissa hankkeissa, jotka saattavat osoittautua otolliseksi tilaisuudeksi Euroopan tulevaisuuden kannalta. Kiitän myös puheenjohtaja Costaa, joka liikenne- ja matkailuvaliokunnan nimissä esitti tätä minullekin erittäin hyödyllistä keskustelua koskevan aloitteen. 
Puhemies. 
    Keskustelu on päättynyt. 
Puhemies. 
    Esityslistalla on seuraavana Hennis-Plasschaertin laatima mietintö satamien turvatoimien parantamisesta (COM(2004)0393 – C6-0072/2004 – 2004/0031(COD)). 
Jacques Barrot,
    Arvoisa puhemies, aloitan kiittämällä esittelijäänne, jonka työ on ollut todella erinomaista.
Viimeaikainen terrori-iskujen aalto on osoittanut, ettei mikään maa tai liiketoiminta-ala ole turvassa näiltä uhkilta. Olivatpa terrori-iskujen motiivit mitkä hyvänsä, iskuja voi esiintyä missä ja milloin tahansa. Merenkulkuala ja satamaympäristöt eivät pääse eroon näistä uhkista, emmekä voi odottaa mahdollista iskua, ennen kuin toteutamme liikennepolitiikan yhteydessä välttämättömiä ennaltaehkäiseviä toimia.
Tämän direktiiviehdotuksen perimmäisenä tavoitteena on saattaa satamien tasolla päätökseen yksinomaan satamaterminaaleja koskevat toimet, jotka hyväksyttiin vuonna 2004 alusten ja satamarakenteiden turvallisuudesta annettujen asetusten mukaisesti. Muistanette, että Kansainvälisen merenkulkujärjestön joulukuussa 2002 hyväksymät sopimukset ja erityisesti alusten ja satamarakenteiden kansainvälinen ISPS-turvasäännöstö saatettiin tällä asetuksella osaksi yhteisön lainsäädäntöä. Komissio päätti tuolloin, että turvatoimia laajennetaan vasta myöhemmässä vaiheessa koskemaan koko satama-aluetta ja että tästä säädetään direktiivillä.
Lopullisena tavoitteenamme on päästä eroon tästä lähes keinotekoisesta erottelusta yhtäältä sataman ja toisaalta sataman perustana olevien satamarakenteiden välillä. Pyrimme myös panemaan täytäntöön yhdenmukaisen turvasuunnitelman, jossa otetaan tapauskohtaisesti huomioon eri satamien maantieteelliset ja topografiset ominaisuudet sekä alueet, joista satama muodostuu, sen mukaan, miten jäsenvaltiot ovat saattaneet suunnitelman osaksi kansallista lainsäädäntöään. Pidämme tätä lähestymistapaa toteuttamiskelpoisena sekä tehokkuuden että kustannusten näkökulmasta.
Haluan korostaa, että ehdotuksemme perustuu pitkälti Kansainvälisen työjärjestön ja Kansainvälisen merenkulkujärjestön yhteisen työn tuloksiin, jotka ovat johtaneet satamien turvatoimia koskevien käytännesääntöjen julkaisemiseen. Nämä käytännesäännöt eivät ole kuitenkaan oikeudellisesti sitovia. Siksi komission ehdotuksessa vaaditaan samoja rakenteita ja turvatoimia kuin jo voimassa olevassa asetuksessa, jotta voisimme saada aikaan koko meriliikenteen kattavan turvajärjestelmän, joka ulottuu aluksista aina satama-alueisiin saakka.
Tämä lähestymistapa mahdollistaa käytäntöjen ja synergioiden yksinkertaistamisen turvatoimien alalla. Ehdotetussa direktiivissä kehotetaan jäsenvaltioita määrittämään satamiensa rajat ja varmistamaan, että sataman turva-arvioinnit ja sataman turvasuunnitelmat laaditaan asianmukaisesti ja vähimmäisvaatimuksia noudattaen.
Edessänne olevassa ehdotuksessa säädetään myös meriturvallisuudesta vastaavan viranomaisen perustamisesta kutakin yksittäistä satamaa tai satamaryhmää varten sekä sataman turvapäällikön nimeämisestä. Jäsenvaltioiden on perustettava myös satamien turvatoimiin liittyviä yhteysyksikköjä, jotta varmistetaan riittävä yhteydenpito muiden jäsenvaltioiden ja luonnollisesti komission kanssa. Lopuksi ehdotuksessa säädetään yhteisön laajuisesta tarkastusjärjestelmästä, jolla valvotaan satamien turvatoimien täytäntöönpanoa.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni painottamalla erityisesti, että jotkin tärkeimmistä kauppakumppaneistamme ovat panneet jo laajalti täytäntöön Kansainvälisen merenkulkujärjestön ISPS-turvasäännöstön. Nämä kolmannet maat soveltavat turvatoimia kaikissa satamissaan ja odottavat luonnollisesti meiltäkin samanlaista sitoutumista. Maat ovat valmiit peräämään sitoutumistamme, ellemme etene nopeasti oikeaan suuntaan. Uskon, ettei EU:ta voida päihittää tällä alalla, mikä johtuu sekä kaupankäyntiin liittyvistä syistä että tietenkin siitä, että haluamme suojella kansalaisiamme ja satamiemme kaltaisia elintärkeitä infrastruktuureja.
Haluan lisätä tähän, että vieraillessani viime kuussa Yhdysvalloissa minulla oli tilaisuus tavata maan kansallisesta turvallisuudesta vastaava henkilö nimeltä Jackson. Voin todeta vilpittömästi, että olemme todellakin panneet alulle luottamukseen perustuvan yhteistyömuodon. Tämä merkitsee kuitenkin, että eurooppalaisten on todella oltava valmiita myöntymään toimiin, joita vaaditaan tämän laajamittaisen turvallisuushankkeen toteuttamiseksi kaikissa satamissa.
Kiitänkin vielä kerran esittelijäänne ja kaikkia niitä, jotka ovat paneutuneet tähän tekstiin. Kiitän teitä erityisesti siitä, että olette antaneet tälle asiakirjalle sen ansaitseman painoarvon. Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, toivon, että pääsette nopeasti yksimielisyyteen tässä asiassa. 
Jeanine Hennis-Plasschaert (ALDE ),
    Arvoisa puhemies, kuten tiedämme ja kuten komission jäsen Barrot hetki sitten totesi, Yhdysvalloissa ja Espanjassa tehdyt terroristi-iskut sekä rikollisuuden yleinen lisääntyminen ovat johtaneet siihen, että Euroopassa toteutetaan kaikenlaisia turvatoimia. Lentokenttien jälkeen nyt ovat luonnollisesti vuorossa satamat: eurooppalaiset satamathan ovat liikennejärjestelmien keskeisiä yhdyssiteitä, joilla kytketään meri- ja maaliikenteen tavara- ja matkustajavirrat. Satamat ovat usein keskeisessä asemassa kuljetettaessa vaarallista rahtia tärkeisiin kemiallisiin ja petrokemiallisiin tuotantokeskuksiin, ja ne sijaitsevat usein kaupunkien läheisyydessä. Terrori-iskut satamiin voisivat näin ollen aiheuttaa merkittävää haittaa liikennejärjestelmille, saada aikaan ketjureaktion sekä vahingoittaa satamissa sekä niiden läheisyydessä olevia henkilöitä. On ollut yksinkertaisesti elintärkeää tarttua toimeen.
Vain yhden esimerkin mainitakseni haluan lisätä, että meidän on parempi selvittää tämä kysymys itse kuin ottaa vastaan amerikkalaisten tarkastusryhmien pyytämättämme tarjoamaa apua. Kuten komission jäsen Barrot totesi hetki sitten, asetuksella 725 saatettiin alusten ja satamarakenteiden kansainvälinen turvasäännöstö – ISPS-säännöstö – osaksi EU:ta sitovia määräyksiä. Kyseinen asetus ei ole kuitenkaan kaiken kattava. Koska se koskee ainoastaan sataman märkien osien turvallisuutta, vuonna 2004 julkaistiin direktiivi, jolla täydennettiin koko satama-alueen turvatoimia koskevaa asetusta. Käsittelemme tänä aamuna juuri tätä direktiiviä, ja äänestämme siitä myöhemmin tänään.
Haluan keskittyä kahteen ydinkysymykseen, joihin olen esittelijänä sitoutunut. Komission jäsen Barrot käsitteli jo perusteellisesti monia muita kysymyksiä. Mainitsemani kaksi kysymystä liittyvät tasavertaisen kohtelun takaamiseen Euroopan unionissa.
Ensinnäkin nostan esiin rahoituksen pönkittämisen, jota ehdotuksessa esitetään. Kuka itse asiassa maksaa mistäkin? Eri jäsenvaltioiden väliset erot ovat tältä osin huomattavia, mitä pidän täysin epätarkoituksenmukaisena, jos tavoitteenamme on tasavertainen kohtelu. Lopullisessa sopimuksessa komissiota kehotetaankin esittelemään – mahdollisimman nopeasti mutta viimeistään 30. kesäkuuta 2006 – tutkimus kustannusten jakautumisesta valtiollisten elinten, satamaviranomaisten ja merenkulkualan välillä. Ylimääräiset turvatoimet eivät saa missään tapauksessa johtaa kilpailun vääristymiseen.
Toiseksi olen pitänyt määrätietoisesti kiinni siitä, että sääntöjen tulkinnan on oltava yksiselitteistä kaikissa jäsenvaltioissa ja että sääntöjen täytäntöönpanoa on yhdenmukaistettava. Ei tietenkään voida hyväksyä, että yhdelle jäsenvaltiolle riittää niin sanotusti yksi ylimääräinen lukko, kun muilta edellytetään viittä vartijaa ja kuutta kameraa. On selvää, että liioittelen, mutta kuitenkin. Tämän vuoksi olen puolustanut komission tietyssä määrin harjoittamaa "metavalvontaa". Tämä osoittautui neuvotteluissa pulmalliseksi kysymykseksi erityisesti neuvostolle, mikä on mielestäni yllättävää, sillä juuri jäsenvaltiothan valittavat katkerasti tasavertaisen kohtelun puutteesta, mutta loppu hyvin, kaikki hyvin. Onnistuimme muotoilemaan ilmauksen, johon kaikki asianosaiset voivat yhtyä ja jolla komissiolle taataan riittävät voimavarat tarvittavan metavalvonnan suorittamiseen.
Esittelijänä olen pyrkinyt parhaani mukaan välttämään uuden byrokraattisen instituution luomista: sen suuntaiset ehdotukset on hylätty johdonmukaisesti. Olen luonnollisesti tyytyväinen voidessani ilmoittaa teille, että pääsin yhteisymmärrykseen kaikkien varjoesittelijöiden, neuvoston ja aivan hiljattain myös komission kanssa. Tämä kompromissi koostuu tarkistuksista 13–75, joita Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä, Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä, Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmä ja oma ryhmäni sekä neuvosto ja komissio voivat kaikki tukea. Jos todella hyväksymme tämän kompromissin myöhemmin tänään, direktiivi voidaan lyödä lukkoon ensimmäisessä käsittelyssä. Saatatte suhtautua myönteisesti Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmän esittämiin tarkistuksiin 10, 11 ja 12, mutta kehotan teitä äänestämään niitä vastaan. Ne eivät kelvanneet aikaisemmassa vaiheessa liikenne- ja matkailuvaliokunnalle, ja niiden asiasisältö on jo otettu huomioon muualla, muutoin se olisi johtanut tarpeettomaan joulukuusivaikutelmaan.
Saavutettu sopimus on erittäin toimiva kompromissi kaikkien toimien täytäntöönpanoon osallistuvien kannalta, joten nopea päätökseen saattaminen ensimmäisessä käsittelyssä on hyvin toivottavaa. Jäljellä ovat enää lämpimät kiitokset varjoesittelijöille, komissiolle ja puheenjohtajavaltio Luxemburgille sitoutumisesta ja yhteistyöstä, jota olen arvostanut suuresti. 

Giles Chichester (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan puolesta. Ensinnäkin haluan ilmaista laajan tukemme tälle ehdotukselle ja kiittää erityisesti siitä, miten joustavasti mietinnössä suhtaudutaan jäsenvaltioihin ja niiden täytäntöönpanotoimiin. Turvatoimet ja terrorismin torjunta ovat hyvin tärkeitä kysymyksiä, jotka kuuluvat olennaisena osana meidän aikaamme. On siis sitäkin myönteisempää, että komission jäsen on tehnyt aloitteen tässä asiassa.
Valiokunnallamme oli kuitenkin joitakin huolenaiheita, jotka liittyivät asianmukaisen kustannushyötyanalyysin puutteeseen eli tämän direktiivin kustannusvaikutusten riittämättömään arviointiin. Olimme huolissamme myös siitä, ettei ehdotus sisältänyt yhtään nimenomaista mainintaa rahoituksesta tai rahoitustoimista. Meillä ei ole mitään ehdotusten esittämistä vastaan, mutta meidän on pohdittava myös sitä, miten ehdotukset voidaan rahoittaa. Siksi esitimme tarkistuksen, jossa kiinnitetään huomiota näihin näkökohtiin ehdotuksessa ja kehotetaan jäsenvaltioita pitämään näkökohdat mielessä, kun ne laativat toimia koskevia suuntaviivoja. Emme halua, että kaikki näistä toimista aiheutuvat kustannukset kaatuvat yksityisen sektorin operaattorien ja laivaajien maksettaviksi, vaan haluamme pyrkiä syntyvien rasitteiden ja kustannusten jakamiseen reilusti ja tasapuolisesti. 
Romano Maria La Russa (UEN ),
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kiitän minua edeltäneitä esittelijöitä ja voin luonnollisesti vahvistaa, että kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta tukee toimenpidettä.
Mielestäni on kuitenkin tarpeen nostaa esiin joitakin näkökohtia: se, miten helposti ja varmasti terroristit pystyivät iskemään syyskuussa 2001 ja muissa yhteyksissä, on saanut aikaan tarpeen laajentaa turvatarkastuksia paitsi lentokentillä ja rajanylityspaikoilla myös satamissa, joiden kautta kulkee päivittäin huomattava tavara- ja matkustajavirta.
Kansalaisvapauksien valiokunnan lausunnon valmistelijana otan vapauden korostaa neuvoston ja parlamentin ehdotuksen osalta, jonka mukaan tarkastukset olisi ulotettava myös rahtialuksiin, että tarkastusten lisääminen satamissa mahdollistaisi myös väärennettyjen tavaroiden kaupan, huumekaupan ja monien muiden rikollisjärjestöjen harjoittamien toimintamuotojen torjumisen. Esitin kansalaisvapauksien valiokunnassa tarkistusehdotuksen, mutta sitä ei hyväksytty, kuten ei hyväksytty muitakaan tarkistuksia, joiden tarkoituksena oli tarkastusten ulottaminen tavaroiden ja ajoneuvojen lisäksi myös henkilöihin.
Tämä hylkääminen on mielestäni todella käsittämätöntä, kun otetaan huomioon, että tavoitteena oli yksinomaan taata kansalaistemme turvallisuus myös jatkossa. Onneksi näkökohtani vahvistettiin perustelluksi myöhemmin neuvoston ja parlamentin välillä käydyissä keskusteluissa, joissa se pantiin merkille. Tarkistusteni sisältö lisättiin tekstiin, eli ne on nyt pohjimmiltaan hyväksytty.
Mielestäni direktiivi voi toimia myös laillisena työkaluna torjuttaessa laitonta maahanmuuttoa ja rajoitettaessa niiden henkilöiden pääsyä unioniin, jotka saapuvat vailla työtä ja ilman minkäänlaisia asiakirjoja, jotka luottavat helppoon yhteiskuntaan sopeutumiseen ja joiden on hyvin usein – joskus jopa aikomattaan – pakko syyllistyä rikoksiin pysyäkseen hengissä. 
Philip Bradbourn,
   . Arvoisa puhemies, aloitan kiittämällä jäsen Hennis-Plasschaertia erinomaisesta työstä tämän mietinnön parissa. Se, että – toivon mukaan – saatamme tämän kysymyksen pikaisesti päätökseen, on osoitus hänen ahkerasta työstään.
Me kaikki tiedämme, että terrorismin uhka on lisääntynyt viime vuosina huomattavasti. Parlamentti on perustellusti keskustellut näistä kysymyksistä moneen otteeseen viime aikoina.
Alkuperäiset huolenaiheeni olivat, että komission ehdotukset olisivat liian epämääräisiä, että niissä mentäisiin liian pitkälle ja että tämän direktiivin täytäntöönpanosta ja soveltamisesta aiheutuvat huomattavat kustannukset voitaisiin siirtää alaspäin toimitusketjussa, mikä aiheuttaisi lisäkustannuksia merenkulkualalle ja kuluttajille. Kannatan voimakkaasti jäsen Chichesterin huomioita kustannushyötyanalyysistä.
Esittelijän ahkerasta työstä on kiittäminen sitä, että epämääräisiä ilmauksia on saatu tarkistettua. Esimerkkinä tästä mainittakoon ilmaus "laittomat teot" – tämä voisi tarkoittaa mitä tahansa, kuten roskien pudottamista satama-alueelle, mikä ei merkitsisi todellista uhkaa turvallisuudelle – joka on nyt muodossa "turvavälikohtaukset". Näin ilmaisun merkitystä on täsmennetty, millä varmistetaan, että direktiivi voidaan kohdistaa paremmin todellisten uhkien torjumiseen. Satama-alueet on nyt määritelty aiempaa paremmin, minkä ansiosta maantieteellisen satama-alueen ulkopuoliseen toimitusketjuun kohdistuvia kustannuksia voidaan rajoittaa. On merkillepantavaa, että toissijaisuusperiaatetta on edistetty määrittämällä satamiin liittyvät alueet, joihin direktiiviä sovelletaan.
Turvallisuudessa ei ole kuitenkaan kyse ainoastaan rahasta, eikä turvallisuutta voida todellakaan hinnoitella. Esittelijän ahkeran työn ansiosta olemme pystyneet puuttumaan myös mahdolliseen tarpeettomaan byrokratiaan. Olen tyytyväinen voidessani todeta, että edessämme on mietintö, jota kannatan täysin, ja kehotan myös parlamenttia antamaan sille täyden tukensa myöhemmin tänään toimitettavassa äänestyksessä. 
Marta Vincenzi,
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tällä direktiivillä yhdistämme yhtäältä liikenneturvallisuuden edistämisen ja toisaalta Euroopan ja muun maailman välillä tapahtuvan tavara- ja meriliikenteen turvaamisen. Vuoden 2002 jälkeen ja vuonna 2004 annettujen erityissäännösten myötä kysymystä ei ole todellakaan pidetty enää merkityksellisenä pelkästään ihmishenkien turvaamiseksi merellä ja ympäristövaikutusten torjumiseksi, vaan mukaan on tullut myös terrori-iskujen torjuminen.
Tilannetta on kuitenkin kohennettava, kun otetaan huomioon, että alusten lastaaminen ja purkaminen Yhdysvaltojen satamissa on monissa tapauksissa kielletty ja että satamien on – etenkin konttialusten osalta – päästävä sopimukseen Yhdysvaltojen tulliviraston kanssa, elleivät ne halua, että niitä rangaistaan sulkemalla ne liikennereittien ulkopuolelle. Tämä ei edistä kilpailukykyämme.
Kuten komission jäsen Barrot mainitsi, jo voimassa olevat turvasäännökset ovat lisäksi hajanaisia, ne eivät ole oikeudellisesti sitovia eivätkä ne vastaa kokonaistilannetta. Siksi tämän lainsäädäntökehyksen hyväksyminen näyttää elintärkeältä, jos haluamme estää kilpailun vääristymisen ja tunnustaa satamien aseman kuljetusketjun solmukohtina. Osallistuessaan yleisten ehdotusten laadintaan Euroopan parlamentin sosialidemokraattisella ryhmällä oli kaksi tavoitetta: satamien aseman määrittely liikennealalla – paitsi alusten ja satamien välisen rajapinnan tasolla myös siten, että tunnustetaan satamien toiminnallinen yhteys yhteiseen liikennepolitiikkaan – ja komission suorittamien tarkastusten tarpeellisuuden puolustaminen, jotta voidaan taata yhtenäinen kehys kunnioittaen samalla jäsenvaltioiden toimivaltaa.
Kun otetaan huomioon aluksi vallinneet huomattavat erot neuvoston ja komission kannoissa sekä se, että olemme tyytymässä vaatimattomampaan tulokseen kuin olimme toivoneet, pidämme saavutettua kompromissia tyydyttävänä ja äänestämme sen puolesta. Kiitän esittelijää vilpittömästi hänen kyvystään kuunnella ja yhdistellä asioita. 
Sylwester Chruszcz,
   .   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, vastustan byrokratiaa, kuten luultavasti kaikki muutkin tämän parlamentin jäsenet. Satamien turvatoimiin liittyviä ongelmia käsittelevien asiakirjojen määrä kasvaa nopeasti, mikä saattaa lisätä voimakkaasti byrokraattisia rakenteita. Tästä aiheesta annettu EU-asetus merkitsee, että jatkossa on voimassa kaksi päällekkäistä lainsäädäntöä ja oikeusjärjestelmää.
Toissijaisuus on eräs yhteisön perusperiaatteista. Emme saa viedä jäsenvaltioilta enää enempää toimivaltaa julistamalla, että direktiiviä sovelletaan myös satamien ulkopuolisiin alueisiin. Emme saa asettaa rajoitteita jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmille sanelemalla, mitä on pidettävä rikoksena ja mitä laittomana tekona. Kannatan täysin satamien turvatoimien parantamista, mutta toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltioiden ja itse satamien on voitava päättää mahdollisimman pitkälti siitä, miten tähän tavoitteeseen pyritään. Tästä direktiivistä ei saa seurata, että satamat kärsivät loppumattomista tarkastuksista, joita suorittavat lukemattomat eri tahot. Kuten puheenvuoroni alussa totesin, meidän on vältettävä EU:ssa sovellettavien asetusten, direktiivien ja lakien liiallista byrokraattisuutta tässä asiassa. 
Philip Claeys (NI ).
    Arvoisa puhemies, EU:n satamien turvatoimia koskeva direktiivi ei ole ylellisyyttä.
New Yorkiin, Washingtoniin ja Madridiin kohdistuneet iskut ovat osoittaneet, ettei mikään liikennemuoto ole vielä turvassa terrorismilta. Onkin johdonmukaista, että satamien turvatoimia on parannettava. Komission jäsen Barrot huomautti hetki sitten, että näin tekemällä me vain täytämme joukon kansainvälisiä velvoitteita. Itse asiassa kyse ei ole ainoastaan terrorismin uhkasta vaan myös laittoman maahanmuuton, järjestäytyneen rikollisuuden sekä huumeilla ja väärennetyllä tavaralla käytävän kaupan torjunnasta. Toivomme joka tapauksessa, ettei tämä aloite jää hyväksi aikeeksi vaan että kaikkiin näihin turvallisuusuhkiin varaudutaan asianmukaisesti.
Lopuksi haluan todeta hyväksyväni liikenne- ja matkailuvaliokunnan esittämät tarkistukset. On todellakin tärkeää, ettei ehdotettujen toimien rahoitus johda kilpailun vääristymiseen ja että säädämme selkeät suuntaviivat niiden kustannusten kattamiseksi, joita aiheutuu yhtäältä hallituksille ja toisaalta satamaoperaattoreille. 
Willi Piecyk (PSE ).
    Arvoisa puhemies, olen iloinen, että juuri te, rannikon ystävä, johdatte tätä istuntoa – ja te tiedätte tämän. Haluan kiittää esittelijää työstä, jota hän on tehnyt yhdessä varjoesittelijöiden kanssa. Mielestäni meillä on huomista äänestystä varten valmiina järkevä kompromissi, jota kaikki ryhmät voivat tukea ja jonka avulla tämä asia voidaan saattaa päätökseen.
Valitettavasti maailma ei ole sellainen kuin haluaisimme sen olevan. Tehdyt terrori-iskut vaarantavat ihmisten ja tavaroiden kuljetuksen. Näille iskuille on tehtävä jotakin, ja juuri tähän käsittelemällämme direktiivillä pyritään: meidän on toimittava ennaltaehkäisevästi. Tässä yhteydessä on kuitenkin syytä huomauttaa, ettei vastuuta turvatoimista voida sälyttää yksinomaan satamien harteille vaan että kyse on päinvastoin tehtävästä, joka koskee koko liikenneketjua. Tätä emme saa unohtaa. Turvatoimet alkavat tavaroiden lastaajasta, ja niiden on katettava viime kädessä myös maantie- ja rautatieliikenne, tai muutoin seurauksena on kilpailun vääristyminen ja lopulta epämieluisa tilanne, jossa liikenne kulkee suuremmassa määrin maitse kuin vesitse. Mielestäni tämä on otettava huomioon. Mikäli olen ymmärtänyt oikein, komissio on jo ryhtynyt pohtimaan, miten tämä näkökohta voidaan ottaa huomioon. 
Johannes Blokland (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, satamien kaltaisten suojattomien kohteiden turvatoimet ovat yhteiskunnan kannalta välttämättömiä. Tämä koskee sekä alusten ja satamalaiturin välisiä rajapintoja että muita satama-alueita. Koska satamat poikkeavat toisistaan koon, sijainnin, luonteen ja järjestelykäytäntöjen suhteen, jäsenvaltioille on annettu perustellusti liikkumavaraa niiden päättäessä, miten säännöt on parasta panna täytäntöön. Olen tyytyväinen, että jäsenvaltiot voivat panna nämä säännöt täytäntöön kaikkein tarkoituksenmukaisimmalla tavalla. Yhdenmukaisella, kaikkia satamia koskevalla asetuksella vahingoitetaan monimuotoisuutta, johon viittasin, ja lisätään kustannuksia.
Toinen tärkeä näkökohta on näiden sääntöjen valvonta. Muualta saadut kokemukset ovat opettaneet meille, että valvonta on helpompaa teoriassa kuin käytännössä. Työvoiman rajallisuus ei ole omiaan edistämään laadukkaita tarkastuksia, ja siksi pidän myönteisenä, että komissio valvoo läheisesti tämän direktiivin täytäntöönpanoa.
Lopuksi haluan ilmaista kiitokseni esittelijälle, joka onnistui viimeistelemään tämän asiakirjan ytimekkäästi ja pitämään kiinni keskeisimmistä periaatteista yhteisymmärryksessä neuvoston kanssa. 
Bogusław Liberadzki (PSE ).
      Pidän erittäin myönteisenä, että keskustelemme tästä aiheesta, sillä keskustelu on osoitus siitä, että pyrimme toimimaan viisaasti, ennen kuin vahinkoa tapahtuu. Se osoittaa myös, että me todella pidämme satamia eri liikennemuotojen solmukohtina liikenneketjujen sisällä. Lisäksi keskustelumme lisää kuluttajien luottamusta. Ehdotetussa direktiivissä on myönteistä se, että siinä määritellään selkeät tavoitteet mutta taataan joustavuus näiden tavoitteiden täytäntöönpanossa ja saavuttamisessa. Ryhmäni sisällä esiintyi erimielisyyttä esimerkiksi alan toimivaltaisten instituutioiden rahoituksesta sekä tarkastuksista ja siitä, häiritsevätkö nämä tarkastukset satamien toimintaa. Mielestäni saavutimme hyvän kompromissin, joka ansaitsee tukemme.
Lopuksi haluan todeta, että kysyin vaalipiirini Szczeczinin ja Świnoujścien satamaviranomaisilta heidän mielipidettään näistä ehdotuksista. Vastaukset olivat poikkeuksetta myönteisiä. 
Georgios Karatzaferis (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, ei ole epäilystäkään siitä, että meidän on turvattava ja taattava satamien turvallisuus siinä missä lentokenttienkin turvallisuus. Terrorismi on tietenkin osa elämäämme, ja se luo pelkoa. Toimittajana koin omakohtaisesti merirosvouksen kauhut -risteilyaluksella Piraeuksen edustalla, kun näin, miten käsiä ja jalkoja leikattiin irti ja heitettiin mereen. Terrorismi on järkyttävä asia.
Yhtä järkyttävä asia on kuitenkin terrorismin pelko, jota monet hallitukset käyttävät verukkeena rikoksille kansalaisoikeuksia vastaan. Kansalaiset pelkäävät terrorismia kuollakseen, mutta he pelkäävät myös vapautensa puolesta, kun kamerat valvovat heidän jokaista liikettään kaduilla, satamissa, lentokentillä, hotelleissa, kaikkialla. ESΡS salakuuntelee puheluja. Kansalaisia valvotaan luottokorttien avulla; heitä valvotaan kaikin keinoin. Ongelmanamme on sekä terrorismi että terrorismin pelko. Suojelkaamme siis kansalaisiamme. Kaikki terrorismin torjuntaan käyttämämme rahat – käytimme tähän olympialaisten yhteydessä miljardi euroa – olisi voitu käyttää toisin: niillä olisi voitu torjua fanatismia ja ääriliikkeitä, joilla on suora yhteys terrorismiin. 
Nikolaos Sifunakis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kuten tiedämme, terrori-iskut ovat kohdistuneet viime vuosina julkiseen liikenteeseen: juniin, linja-autoihin, lentokoneisiin ja laivoihin sekä alueisiin, joilla nämä liikennevälineet toimivat. Madridin iskujen kaltaisten terrori-iskujen muistot ovat edelleen tuoreina mielessämme. Meidän on toteutettava kiireesti uusia – ja tehokkaampia – toimia. Käsittelemällämme direktiiviehdotuksella pyritään palvelemaan tätä tarkoitusta. Useimmat direktiivissä ehdotetut toimet ovat tyydyttäviä.
Meidän on toteutettava toimia yhteisön tasolla, jotta voimme saattaa voimaan yleisesti hyväksytyt turvallisuussäännöt ja samalla tasavertaiset kilpailuehdot yhteisön satamien välille. Jäsenvaltioiden on syytä kiinnittää huomiota Ateenan olympialaisista saatuun hyvään esimerkkiin. Kisoissa sovellettiin innovatiivisia turvatoimia, joihin jäsenvaltioiden on tutustuttava.
Olen kotoisin satojen saarien ja satamien maasta, joka sijaitsee arkaluonteisella alueella Euroopan maantieteellisellä laidalla, ja katson, että Euroopan unionin on asetettava etusijalle ohjelmat, joiden avulla vastataan saariamme ja niiden koko infrastruktuuria koskeviin huomattaviin vaatimuksiin. Nämä saaret toimivat nimittäin usein laittomina sisäänpääsyreitteinä henkilöille ja tavaroille. 
Jacques Barrot,
    Arvoisa puhemies, puhun hyvin lyhyesti, mutta haluan ensinnäkin rauhoittaa esittelijää ja erityisesti jäsen Chichesteriä. Olemme kaikki hyvin tietoisia kustannuskysymyksestä, ja toimista aiheutuvista kustannuksista totean, että aiomme todellakin sitoutua laatimaan tiedonannon eri liikennemuotoja koskevista turvatoimista ja niiden rahoituksesta vuoden 2005 työohjelmassamme. Parlamentin huolenaiheet otetaan huomioon tällä tavoin. Maininta rahoituksesta sisällytetään myös johdantoon.
Haluan myös huomauttaa niille, jotka pelkäävät, ettemme ota huomioon kansallisia erityistilanteita, että tässä asiakirjassa on kyse direktiivistä eikä asetuksesta. Näin ollen voimme ottaa toissijaisuuden ansiosta huomioon joukon käytännöllisiä näkökohtia, jotka tehostavat turvatoimia, kun jäsenvaltiot saattavat direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöään. Lopuksi haluan todeta jäsen Piecykille, että hän on aivan oikeassa ja että meidän on oltava huolissamme myös koko liikenneketjun turvallisuudesta.
Hyvä jäsen Hennis-Plasschaert, teille haluan osoittaa vilpittömät kiitokseni, sillä uskon, että teidän ansiostanne voimme saada lisäaikaa näiden turvallisuussääntöjen täytäntöönpanoon.
Kiitän myös liikenne- ja matkailuvaliokuntaanne. Olette ottaneet avosylin vastaan tämän varsin teknisen ehdotuksen ja omaksuneet käytännönläheisen ja rakentavan lähestymistavan käsitellessänne asiakirjaa. Olen tyytyväinen voidessani todeta, että parlamentti, komissio ja neuvosto ovat pohjimmiltaan samaa mieltä hyvin monista kysymyksistä, jotka koskevat toteutettavia toimia. Arvoisa puhemies, komissio voi näin ollen allekirjoittaa kompromissin, jonka parlamentti saavutti neuvoston kanssa käymissään neuvotteluissa ja jota tarkistukset 13–75 ilmentävät. Näin ollen annamme tukemme tarkistuksille 13–75, mutta tarkistukset 1–12 meidän on valitettavasti torjuttava.
Lopuksi haluan esittää toiveeni siitä, että tämä direktiivi päätetään hyväksyä nopeasti. Kuten sanoin, Euroopan unioni ei voi säästää ennaltaehkäisevissä toimissa satamiemme suojelemiseksi – emme sen paremmin kansalaistemme ja satamatoiminnan osa-alueiden kuin kansainvälisten kumppaniemmekaan osalta. Monet teistä ovat tuoneet kaiken edellä mainitun julki äärimmäisen ansiokkaasti. Arvoisa puhemies, hyvä jäsen Hennis-Plasschaert, hyvät parlamentin jäsenet, yksikköni toimittaa teille komission yksityiskohtaisen kannan kuhunkin ehdotettuun tarkistukseen. Kiitän teitä lämpimästi huomiostanne ja kauttaaltaan määrätietoisesta osallistumisestanne tämän hankkeen toteuttamiseen. 
Puhemies.
   Kiitoksia, arvoisa komission jäsen. Kiitän myös lyhytsanaisuudestanne.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu Cercasin laatimasta työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan mietinnöstä (A6-0105/2005) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun direktiivin 2003/88/EY muuttamisesta (KOM (2004) 0607 C6-0122/2004 2004/0209(COD)). 
Vladimír Špidla,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aloitan kiittämällä sekä esittelijää että koko parlamenttia ensiluokkaisesta työstä, jonka olette tehneet äärimmäisen lyhyessä ajassa, kun otetaan huomioon käsittelemänne kysymyksen monimutkaisuus ja arkaluonteisuus.
Direktiiviä muutettaessa tavoitteemme on yksiselitteinen: haluamme varmistaa työterveyden ja -turvallisuuden korkean tason myös jatkossa. On laajalti tiedossa, että työhön liittyvät onnettomuudet ovat yhteydessä ylipitkiin työaikoihin. Tiedämme myös, että tulevaisuus kuuluu joustaville yrityksille, jotka soveltavat innovatiivisia työtapoja ja innostavat näin työntekijöitään tuottavuuteen ja jotka tarjoavat työntekijöille laadukkaita työpaikkoja.
Kansalaistemme edun nimissä meidän on vastattava näihin uusiin haasteisiin parhaamme mukaan. Meidän on täydennettävä Euroopan sosiaalista mallia, jonka perusperiaatteisiin kuuluu, että laatu on kilpailukykyä määrittävä tekijä. Sosiaalisen mallin täydentämisen tarve on noussut esiin myös julkisissa perustuslakisopimusta koskevissa kuulemisissa. Komission tavoitteena on ollut alusta lähtien varmistaa, että muutetussa direktiivissä säilytetään työntekijöiden suoja nykyisellään ja että samalla pyritään järjestämään työaika aiempaa joustavammin. Tämä ajatus oli alkuperäisen ehdotuksen taustalla, ja uskon, että samaan tavoitteeseen pyritään niillä parlamentin tarkistuksilla, jotka komissio on valmis hyväksymään.
Keskustelunne kuultuani kommentoin yksityiskohtaisemmin komission kantaa esitettyihin tarkistuksiin. 
Alejandro Cercas (PSE ),
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, paljon kiitoksia ystävällisistä sanoistanne, joita esititte paitsi mietinnöstäni myös yhteistyöstä, johon ovat osallistuneet kaikki työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokuntamme jäsenet. 
Hyvät kollegat, työaikadirektiivistä käymämme keskustelu on osunut sattumalta samaan aikaan 9. toukokuuta vietettävän Eurooppa-päivän kanssa. Korvissani kaikuvat yhä puhemiehemme Borrellin sanat, jotka hän lausui eilen tässä salissa siitä, mikä suhde velvollisuudellamme muistaa on velvollisuuteemme rakentaa Eurooppa, jossa euroskeptismi ja Eurooppa-vastaisuus on nujerrettu.
Tämänpäiväinen keskustelumme ja huominen äänestys liittyvät hyvin voimakkaasti velvollisuuksiimme. Tämä yhteys on voimakas, koska miljoonat eurooppalaiset odottavat tuloksia tietyistä keskusteluista, joihin he ovat kohdistaneet suuria toiveita. Käsittelemämme direktiivi kuuluu sosiaalisen Euroopan ytimeen, ja se on selvä osoitus siitä, että haluamme ja uskomme Euroopan sosiaalisen mallin määrittävän myös tulevaisuuttamme. Muutoin tulevaisuutemme sanellaan Tyynenmeren alueelta käsin – ei siis Atlantin toiselta puolelta.
Keskustelumme käydään aikana, joka merkitsee tärkeää hetkeä Euroopan yhdentymisessä: Eurooppalaiset parlamentit ja kansat ovat päättämässä perustuslakisopimuksen ratifioinnista. Kun kansalaisemme etsivät vastausta kysymykseen, pitäisikö heidän valita perustuslain viitoittama tie, heidän keskeisenä huolenaan on poikkeuksetta se, mitä Euroopan unioni tekee heidän elinolojensa parantamiseksi. Me kaikki tiedämme, että tämä on keskeinen näkökohta, ja se, ovatko meidän suunnitelmamme yhdenmukaiset kansalaisten suunnitelmien ja huolenaiheiden kanssa, riippuu juuri toimistamme Euroopan sosiaalisen mallin lujittamiseksi. 
Kuten komission jäsen on todennut, keskeinen näkökohta on myös opt-out-mahdollisuus Parlamentti haluaa tehdä lopun tästä lausekkeesta. Unionin sosiaalilainsäädännön on koskettava poikkeuksetta kaikkia maita. Arvoisa komission jäsen, ei riitä, että päästään eroon aiemman lainsäädännön aikana esiintyneistä väärinkäytöksistä ja petoksista. Kuten parlamentti sanoo, meidän on tehtävä loppu opt-out-mahdollisuuden oikeusperustasta kaikissa jäsenvaltioissa 36 kuukauden kuluttua – tai mitä päätetäänkään myöhemmin neuvoston kanssa käytävissä neuvotteluissa. 
Miksi? Koska opt-out-mahdollisuus on räikeästi ristiriidassa direktiivin tavoitteiden – työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden – ja perustamisopimuksen perusperiaatteiden kanssa. Koska tämä mahdollisuus on ristiriidassa sen kanssa, mitä olemme oppineet 10 vuoden kokemuksesta: tänä aikana miljoonien eurooppalaisten terveys, turvallisuus ja työ- ja perhe-elämän yhteensovittaminen ovat kärsineet merkittävästi maissa, joissa mahdollisuutta on sovellettu. Koska mahdollisuus on ristiriidassa Euroopan unionin perusoikeuskirjan ja perustuslakisopimuksemme kanssa: perustuslakisopimuksen 91 artiklassa säädetään velvoitteesta taata työelämän laatu ja rajoittaa työpäivien määrää. Arvoisa komission jäsen, opt-out-mahdollisuudesta on tehtävä loppu, koska sitä pyytävät eurooppalaiset työntekijät, työntekijäjärjestöt, naisjärjestöt ja kaikessa hiljaisuudessa myös monet työnantajat, jotka haluavat eurooppalaisen mallin pätevän työmarkkinasuhteissa.
Miten on joustavuuden laita? Parlamentti tietää, että meidän on käsiteltävä myös kysymystä joustavuudesta, sillä Euroopassa tarvitaan paitsi entistä korkealaatuisempaa työtä myös lisää työtä. Siksi olemme yksimielisiä ja sallimme joustavuuden ja äänestämme vuotuistamisen puolesta, mutta minun on todettava, ettemme äänestä vuotuistamisen puolesta, ellei opt-out-lausekkeen lopettamisesta saada ensin myönteistä äänestystulosta. Kyseessä on todellakin "anna, niin sinulle annetaan" -ehto. Mielestämme opt-out-mahdollisuus sopisi Eurooppaan, jossa ei olisi lainkaan sääntöjä. Kannatamme kuitenkin joka tapauksessa unionin sääntöjen joustavuuden lisäämistä.
Joustavuuden lisääminen ei ole ristiriidassa työntekijöiden sosiaalisen suojelun lisäämisen kanssa, kun varmistamme, että asetusten ja takeiden vähimmäistaso täyttyy, kuten Wim Kokin raportissa todettiin. Arvoisa komission jäsen, haluamme myös, että vastaamme periaatteisiin, jotka on otettava huomioon päivystysajanjaksoja määriteltäessä. Haluamme, että yhteisön säännöstöä kunnioitetaan, samoin kuin yhteisöjen tuomioistuimen tuomioita. Päivystysaika on työaikaa, koska työntekijät eivät voi käyttää aikaansa vapaasti vaan heidän on oltava työnantajansa sanelemassa paikassa. 
Olemme ymmärtäväisiä myös eurooppalaisten terveydenhoitojärjestelmien tarpeita kohtaan, sillä niillä on suuria vaikeuksia rekrytoida ammattitaitoista työvoimaa päivystysaikoja varten. Siksi olemme etsineet ratkaisua, jossa joustavuus ja turvallisuus yhdistyisivät. Arvoisa komission jäsen, työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan jäsenet katsovat, että nämä kaksi asiaa voidaan sovittaa yhteen. Niitä pitävät yhteensovittamattomina ihmiset, jotka haluavat säilyttää opt-out-mahdollisuuden, sekä ne, jotka pyrkivät määrittelemään päivystysajan työajan ulkopuoliseksi ajaksi. 
Olemme osoittaneet, että voimme edistää asiaa, josta parlamentissa vallitsee yhteisymmärrys. Kehotan komissiota ja neuvostoa olemaan sammuttamatta tämän yhteisymmärryksen aikaansaamaa innostusta, sillä juuri vanha sopimus johti Euroopan sosiaaliseen malliin. Siksi toivomme kiihkeästi, että voimme luottaa apuunne ja vuoropuheluunne ja että voimme tehdä rakentavaa yhteistyötä tulevina kuukausina.
Nils Lundgren (IND/DEM ),
    Arvoisa puhemies, George Orwellin teoksessa Eläinten vallankumous toistuu kohta, jossa lampaat alkavat huutaa heti, kun keskustelun on määrä alkaa: "kaksi jalkaa paha, neljä jalkaa hyvä". Tätä tilannetta todistamme juuri nyt. Heti kun joku vastustaa vallan siirtoa jäsenvaltioilta EU:n toimielimille, meille sanotaan, että siirtämättä jättäminen olisi sama kuin toisen maailmansodan aloittaminen uudestaan kansanmurhineen päivineen. Siksi emme voi edes keskustella työaikadirektiivin olemassaolosta tai puuttumisesta joutumatta tällaisten syytösten kohteiksi.
Toissijaisuusperiaate on perusperiaate, jota ylistetään kaikissa mahdollisissa juhlallisuuksissa, mutta kun paneudutaan yksityiskohtiin, tilanne on aivan päinvastainen. Jäsenvaltioiden toimivallassa on itse asiassa mahdotonta pitää yhtään mitään. Työaikadirektiivi on jo sinänsä rikos toissijaisuusperiaatetta vastaan. Jokainen jäsenvaltio on erilainen. Jokaisella on oma elinkeinorakenteensa. Jotkin maat saavat elantonsa tuotannosta, toiset taas jatkojalostuksesta. Julkisen sektorin järjestelyt ja säännöt poikkeavat toisistaan. Ei ole mitään hyvää syytä pyrkiä sääntelemään työaikaa tällä tavoin koko EU:n alueella. Se olisi todellakin äärimmäisen epätarkoituksenmukaista. Direktiivin puolustajat vastaavat tähän, että vaihtoehtona on sosiaalinen polkumyynti. Tämä on valtava syytös niitä maita kohtaan, jotka olemme hyväksyneet EU:n jäsenvaltioiksi, jotka kaikki täyttävät Kööpenhaminan kriteerit, jotka ovat perustuslaillisia valtioita ja joilla on oikeus järjestää asiansa niin kuin parhaaksi näkevät. Käsitys, jonka mukaan voisimme saada näistä maista jonkinlaista orjatyövoimaa, on törkeä syytös, joka on todellakin torjuttava.
Parlamentti on nyt yrittänyt pahentaa jo olemassa olevaa työaikadirektiiviä entisestään. Emme saa hyväksyä tätä, sillä kyseessä on yritys kasvattaa EU:n toimielinten vaikutusvaltaa yhä suuremmaksi. Ehdotus onkin ehdottomasti syytä torjua toissijaisuusperiaatteeseen viitaten. 
Věra Flasarová (GUE/NGL ),
   . – Hyvät kollegat, poliittiset päätökset ovat joskus kompromisseja, joiden tarkoituksena on pitää kaikki osapuolet tyytyväisinä. Tämä direktiiviehdotus on täynnä ongelmia, jotka johtuvat siitä, että mikä tahansa, mikä hyödyttää työnantajia, on haitaksi työntekijöille ja päinvastoin. Ongelmat liittyvät poikkeuksetta tiettyihin työajan järjestämistä koskeviin näkökohtiin, eikä meidän ole syytä teeskennellä, ettei näin olisi.
Edustamassani naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnassa toimitettu äänestys osoitti, että kaikissa poliittisissa ryhmissä on jäseniä, jotka haluavat puuttua työnantajien ja työntekijöiden välisiin eriarvoisuuksiin ja varmistaa, että siirrymme vähitellen kohti miesten ja naisten tasa-arvoista kohtelua työmarkkinoilla. Nykyaikainen humanistinen lähestymistapa työllisyyssuhteisiin ei ole kuitenkaan syntynyt tyhjästä. Se on pitkän ihmisoikeuksien tunnustamiseksi käydyn taistelun huipennus. Tämä taistelu koskee myös oikeutta oikeudenmukaisiin työoloihin: kyseinen oikeus on kirjattu muun muassa Lissabonin strategiaan, ja siihen viitataan varsin selvästi myös Cercasin mietinnössä. Muutama porsaanreikä lainsäädännössä ja näennäisen viattomat kompromissit voivat kuitenkin vesittää vuosisataisen kehityksen. On valitettavaa, ettei työnantajien epäitsekkyys työntekijöidensä suhteen ole tähän päivään mennessä noussut kulttuurimme perusperiaatteeksi.
Äänestäessämme ehdotuksesta valiokunnassa pidimme kiinni työelämän tasapainon periaatteesta ja vaadimme seuraavien ehdotusten hyväksymistä, jotta voisimme varmistaa, että tästä periaatteesta tulee muutakin kuin omatuntoamme rauhoittavaa sanahelinää. Ensinnäkin viikoittainen enimmäistyöaika ei saa ylittää 48:aa tuntia, mukaan lukien ylityö. Poikkeuksista tähän periaatteeseen voidaan päättää vain työehtosopimuksilla, joilla syrjäytetään yksittäiset opt-out-mahdollisuudet. Toiseksi totean päivystysajasta, että päivystysjaksoja, joina ei työskennellä, on pidettävä työaikana. Muista näkökohdista poiketen tämä periaate on vahvistettu yhteisöjen tuomioistuimen antamissa tuomioissa. Kolmanneksi keskimääräisen työviikon laskemisessa käytettävän vertailujakson on oltava jatkossakin pituudeltaan neljä kuukautta. Haluan nostaa esiin vielä yhden painopistealueen. Tasavertaisten mahdollisuuksien saavuttamisessa ei ole kyse ainoastaan siitä, että miehille ja naisille taataan yhtäläiset edellytykset palkkoihin ja työ- ja opiskelupaikkoihin. Kyse myös siitä, että miehille taataan tasavertaiset oikeudet osallistua täysimääräisesti perhe-elämään. 
José Albino Silva Peneda,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, edessämme oleva ehdotus on hyvä, sillä se perustuu tasapainoon ja terveeseen järkeen. Se on yhdenmukainen Lissabonin strategian kanssa, siinä suojellaan pieniä ja keskisuuria yrityksiä ja se sisältää joukon näkökohtia, jotka edesauttavat työmarkkinoiden joustavuuden lisäämistä.
Ehdotuksessa on kuitenkin joitakin ristiriitaisia elementtejä, joista ensimmäisenä mainittakoon opt-out-lauseke. Mahdollisuus opt-out-vaihtoehtoon myös jatkossa merkitsisi, että unioni hyväksyisi direktiivin, jossa säädetään hienosyisistä vähimmäisnormeista työterveyden ja -turvallisuuden alalla, mutta sanoisi samassa direktiivissä myös, että näiden normien noudattaminen on täysin vapaaehtoista. Tämän käytännön jatkamista ei voida pitää merkkinä joustavuudesta. Se merkitsisi sääntelyn poistamista niinkin hienosyiseltä alalta kuin työterveys ja -turvallisuus.
Euroopan talous tarvitsee entistä joustavammat työmarkkinat, mutta joustavuutta ei lisätä sääntöjä poistamalla. On olemassa muita, tehokkaampia tapoja lisätä työmarkkinoiden joustavuutta: esimerkkinä mainittakoon vertailujakson pidentäminen, jota käsitellään myös tässä ehdotuksessa. Asiaan vaikuttaa myös toissijaisuusperiaate siten, että jäsenvaltioille annetaan vapaus valita vertailujaksoksi 4–12 kuukautta maakohtaisen tilanteen mukaan sen sijaan, että EU sanelee jakson pituuden yksipuolisesti.
Lopuksi totean työ- ja lepoajasta, ettei parlamentilla ole mitään syytä olla noudattamatta yhteisöjen tuomioistuimen tuomioita. Tässä ehdotuksessa sivuutetaan jälleen kerran toissijaisuusperiaate, jonka nojalla jäsenvaltioille olisi myönnettävä oikeus määritellä laskentakäytännöt siten kuin ne näkevät palkkojen ja työajan laskemisen kannalta tarkoituksenmukaiseksi. Sallinette minun todeta selkeästi, ettei käsiteltäväksi jätetyllä ehdotuksella ole muita mahdollisia seurauksia kuin ne, jotka olen maininnut. 
Stephen Hughes,
   . Arvoisa puhemies, kiitän esittelijää ja kaikkia niitä, jotka ovat auttaneet häntä tässä työssä.
Mietinnössä on kaksi ratkaisevaa kohtaa, joilla tarkoitan ehdotuksia yhtäältä opt-out-mahdollisuuden vaiheittaiseksi poistamiseksi ja toisaalta työaikalaskennan mahdollistamiseksi vuositasolla. Tällä tavoin ylläpidämme työntekijöiden turvallisuutta ja sallimme yrityksille jatkossakin joustavuuden, jota ne tarvitsevat menestyäkseen nykypäivän markkinoilla.
Mahdollisuus poiketa terveys- ja turvallisuuslainsäädännöstä on periaatteessa väärin. Sen on päätyttävä, ja meidän on saatava aikaan asianmukainen tasapaino työ- ja perhe-elämän välille. Johtajamme lupasivat tehdä Euroopan unionista maailman dynaamisimman tietopohjaisen talouden, jossa työpaikkojen määrä ja laatu sekä sosiaalinen yhteenkuuluvuus ovat aiempaa paremmalla tasolla. Emme saavuta tätä tavoitetta raottamalla ovea yleiselle opt-out-mahdollisuudelle. Tämä merkitsisi tietä talouteen, jossa työajat ovat pitkiä ja palkat matalia ja joka on tavoittelemamme talouden täydellinen vastakohta. Jos emme luovu opt-out-mahdollisuudesta, meidän on yksinkertaisesti kumottava koko lainsäädäntö ja lakattava teeskentelemästä, että haluamme säätää minkäänlaisia järkeviä työaikaa koskevia vähimmäisnormeja.
Haluan muistuttaa ihmisten todenneen, ettei tällä asialla ole mitään tekemistä työ- ja perhe-elämän tasapainon kanssa. Sillä on. Vuonna 1996 Euroopan yhteisöjen tuomioistuin päätti, että kyseessä on terveys- ja turvallisuusdirektiivi ja että terveydessä ja turvallisuudessa on kyse yksilöiden sosiaalisesta, henkisestä ja ruumiillisesta kokonaishyvinvoinnista. Työ- ja perhe-elämän tasapaino vaikuttaa kaikkien työntekijöiden sosiaaliseen ja henkiseen hyvinvointiin Euroopan unionissa. Lyökäämme siis lukkoon tämä nimenomainen peruste. 
Bernard Lehideux,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tällä tekstillä ei luonnollisestikaan pyritä yhdenmukaistamaan työoloja unionissa, mikä ei olisi nykypäivänä sen paremmin toivottavaa kuin mahdollistakaan. Sen tarkoituksena on pikemminkin luoda yhteiset perusteet työntekijöiden suojelemiseksi. Suotuisimpia sosiaalisia järjestelmiä, kuten Ranskan työlainsäädäntöä, tekstillä ei näin ollen haasteta, vaan ne säilyvät soveltamiskelpoisina. Tämän näkökohdan luulisi olevan keskeinen tekijä Ranskassa käytävässä perustuslakikeskustelussa ja pohdittaessa huolenaiheita, joita on aiheutunut unionin tason sääntöjen laatimisesta sosiaalialalla.
Panokset ovat kuitenkin suuria. Hyvät kollegat, meidän kannaltamme kyse on siitä, että lähetämme selkeän viestin sosiaalijärjestelmästä, jota haluamme edistää Euroopan tasolla. Lissabonin strategian kunnianhimoiset tavoitteet edellyttävät Euroopan talouden mukauttamista uusiin haasteisiin. On selvää, että yritysten on voitava hyötyä pienestä joustovarasta työajan hallinnassa, mutta uskomme vilpittömästi, ettei suurempikaan joustovara olisi ristiriidassa työntekijöiden hyvän terveys- ja turvallisuustason kanssa. Ajan hallinnan joustavuuden ja työntekijöiden turvallisuuden välinen tasapaino edellyttää vähimmäissäännösten ja suojatoimien sekä tarkoituksenmukaisten valvontamekanismien määrittämistä.
Opt-out-mahdollisuudesta käytävällä keskustelulla onkin erityinen merkitys tässä yhteydessä. Työnantajan mahdollisuus rikkoa 48 tunnin lakisääteistä työviikkorajaa, kun tästä sovitaan erikseen työntekijöiden kanssa, on mielestämme selkeästi ristiriidassa direktiivin hengen kanssa. Haluan korostaa, että tarkastellessaan vuoden 2004 kertomusta parlamentti vastusti yksilöllisten opt-out-sopimusten säilyttämistä. Vaikka olemme toivoneet yksilöllisen opt-out-mahdollisuuden vähittäistä poistamista tekstistä, jonka perimmäisenä tarkoituksena ei ole yhdenmukaistaminen, olemme kuitenkin tukeneet sellaisen kansallisten käytäntöjen mukaisen opt-out-vaihtoehdon säilyttämistä, joka perustuu neuvotteluihin ja työehtosopimuksiin. Vertailujaksojen osalta olemme samaa mieltä esittelijän ja komission kanssa jaksojen pidentämisestä enintään 12 kuukauteen. Tämä vastaa liike-elämän asettamia joustovaatimuksia: liike-elämän on luonnollisesti pystyttävä selviämään kysynnän vaihteluista.
Lopuksi totean olevamme edelleen sitä mieltä, että kaikkia päivystysajan muotoja on pidettävä työaikana. Työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunta ehdottaa kuitenkin, että jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus laskea erityisellä tavalla päivystysaika, jona ei työskennellä, jotta voidaan noudattaa viikoittaista enimmäistyöaikaa. Kannatamme tätä säännöstä, jossa otetaan jälleen kerran huomioon kansalliset käytännöt tällä alalla. 
Jean Lambert,
   . Arvoisa puhemies, mekin haluamme kiittää esittelijää ja muita työstä, jota he ovat tehneet työaikadirektiivin muuttamiseksi. Ryhmäni pitää tätä direktiiviä äärimmäisen tärkeänä. Työajan rajoittaminen on ollut työväenliikkeen tavoitteena kautta aikojen, emmekä saa luopua tästä tavoitteesta 21. vuosisadalla.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimivan Work Foundation -säätiön hiljattaisen raportin mukaan yli 60-tuntisten työviikkojen malli on nykyään yleinen koko Euroopan unionissa ja erityisesti tietyillä aloilla. Mielestäni tähän ei voida olla tyytyväisiä, vaan meidän on syytä olla hyvin huolissamme tilanteesta.
Verts/ALE-ryhmän mielestä työajan hallinnassa on kyse myös siitä, kuka hallitsee ihmisten elämää; tätä työaikadirektiiviä sovelletaan työntekijöihin. On hyvin tärkeää, että ihmiset tiedostavat tämän. Joustavuus ei saa olla vain yksisuuntaista, vaan myös työntekijöiden oikeuksia on vahvistettava. Kyse on terveydestä ja turvallisuudesta. Väsyneet työntekijät ovat vaarallisia työntekijöitä, olivatpa he työpaikallaan tai ajamassa kotiinsa. Kyse on myös sosiaalisesta terveydestä ja työn ja muun elämän tasapainosta – haluammehan kansalaistemme osallistuvan aktiivisesti myös moniin muihin asioihin. Tämä ei onnistu, jos henkilö tekee koko ajan töitä.
Opt-out-mahdollisuutta pidämme kuitenkin merkittävänä kysymyksenä. Meille kerrotaan, että kyse on työntekijöiden mahdollisuudesta valita, mutta on olemassa paljon näyttöä siitä, ettei näin ole. Kun työntekijöille tarjotaan tätä vaihtoehtoa, heitä pyydetään luopumaan oikeuksistaan, jotta työnantajat välttyisivät neuvotteluilta tai paperityöltä. Näkemyksemme mukaan Yhdistyneen kuningaskunnan työntekijöistä kaksi kolmannesta ei todellakaan edes tiedä, että heidän työaikaansa on rajoitettu.
Pidämme tärkeänä myös kysymystä päivystysaikojen pitämisestä työaikana, olipa kyse hampurilaisbaarin tai sairaalan työntekijöistä. Ratkaiseva merkitys on lisäksi korvaavalla levolla, kun otetaan huomioon, että stressi on yksi suurimmista syistä poissaoloihin ja että se on yhteydessä työaikoihin. 
Dimitrios Papadimoulis,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, koko poliittinen ryhmäni vastustaa jyrkästi Euroopan komission ehdotusta. Suhtaudumme erittäin kriittisesti myös mietintöön, jonka työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan enemmistö hyväksyi, sillä valitettavasti mietintö myötäilee useimmissa kysymyksissä komission ehdotusta.
Torjumme komission ehdotuksen, koska siinä pidetään kiinni opt-out-mahdollisuudesta ja edistetään sosiaalista polkumyyntiä. Ehdotuksella lisätään entisestään työnantajan yksipuolista valtaa käyttämällä verukkeena yritysten joustavuutta. Sillä heikennetään kymmenien miljoonien työntekijöiden nykyistä suojaa ja heidän työ- ja perhe-elämänsä tasapainoa. Sillä höllennetään nykyisiä työaikasääntöjä, jotka perustuvat vuonna 1993 annettuun, sittemmin kumottuun direktiiviin.
Tarkkaan ottaen komission ehdotuksessa sallitaan viikoittaisen enimmäistyöajan pidentäminen jopa 65 tuntiin, kun nykyisessä direktiivissä ja jo vuonna 1919 tehdyssä Kansainvälisen työjärjestön yleissopimuksessa määriteltiin viikoittaiseksi enimmäistyöajaksi 48 tuntia. Olemme siirtymässä ajassa 85 vuotta taaksepäin.
Lisäksi joustavaa työaikaa koskevaa vertailujaksoa on pidennetty neljästä kuukaudesta 12 kuukauteen, ja samalla on poistettu välttämätön ehto, joka koskee etukäteen käytäviä yhteisneuvotteluja ja työehtosopimuksia. Niin yksityisen kuin julkisenkin sektorin työnantajilla on näin ollen mahdollisuus hallita työntekijöiden työaikaa yksipuolisesti ja väkivaltaisesti – työntekijöitä itseään kuulematta – lain ja asetusten nojalla. Myös Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen selkeää oikeuskäytäntöä on kierretty jakamalla päivystysajat harhaanjohtavasti aktiivisiin päivystysjaksoihin ja päivystysjaksoihin, joina ei työskennellä. Näin jäsenvaltiot tai yksittäiset työnantajat voivat sanoa, että kahdeksan työtuntia, joina ei työskennellä, vastaa 0,8:aa aktiivista tuntia. Tämä on pilkantekoa.
Samoin Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on määrännyt, että päivystysajan jälkeen on seurattava välittömästi lepojakso. Miten komissio tulkitsee sanaa "välittömästi"? Onko kyse yhdestä päivästä, kolmesta päivästä vai kolmesta viikosta? Pelkään pahoin, ettei komission ehdotus merkitse muuta kuin veistä kymmenien miljoonien työntekijöiden selässä, erityisesti terveydenhoito- ja palvelualoilla. Näin se vaarantaa meidän kaikkien terveyden ja turvallisuuden.
Arvoisa komission jäsen, haluaisitteko, että teidät leikkaisi kirurgi, joka on ollut työvuorossa jo 30 tuntia? Haluaisitteko kohdata tiellä kuorma-auton, jonka kuljettaja on ajanut 30 tuntia ilman taukoa? 
Derek Roland Clark,
   . Arvoisa puhemies, työaikadirektiivin on määrä parantaa työntekijöiden työehtoja ja perhe-elämää, mutta käykö näin todellisuudessa? Paras kohtelu, jonka työntekijä voi saada osakseen, on työpaikan saaminen. Tällä direktiivillä ei paranneta työllisyyttä eikä sosiaalista elämää.
Ymmärtääkseni EU:n keskeisenä tavoitteena on, että jokainen jäsenvaltio tuo yhteiseen pöytään omat kokemuksensa ja vahvuutensa, parhaat käytäntönsä ja ajatuksensa, ja jakaa ne muiden kanssa kaikkien vahvistamiseksi. Sallinette siis Yhdistyneen kuningaskunnan edustajan tuoda pöytään kokemuksia ja käytäntöjä Yhdistyneestä kuningaskunnasta: mitä vähemmän säännöksiä, sitä parempi työllisyys. Jopa komission jäsen Špidla oli hetki sitten jossakin määrin samaa mieltä tästä.
Yhdistyneen kuningaskunnan työttömyysaste on Tanskan ja Ruotsin jälkeen koko EU:n pienin, ja se on huomattavasti EU:n keskiarvon alapuolella. Mainitut kolme maata eivät ole ottaneet käyttöön euroa, eikä Yhdistynyt kuningaskunta ole antautunut rajoittaville työllisyyskäytännöille. Jäykästi täytäntöön pantu 48 tunnin työviikko pakottaa pienet yritykset sulkemaan ovensa tai ajamaan ihmiset harmaaseen talouteen, jossa he ovat kaiken suojelun ulkopuolella ja jossa heistä tulee tulo- ja arvonlisäverojen välttelijöitä. Joustavuus voitaisiin taata työviikkoa koskevilla opt-out-sopimuksilla, jotka on määrä poistaa vaiheittain huolimatta parlamentissamme 24. helmikuuta toimitetusta äänestyksestä. Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen, kauppakamarien, EuroCommercen ja Sky TV:n kaltaiset organisaatiot toivovat kaikki jatkoa opt-out-mahdollisuudelle, mutta nämä tahot eivät toimikaan vale-EU:n maailmassa, jossa laaditaan hienoja suunnitelmia ja tuhoon tuomittuja säännöksiä. Ne toimivat todellisessa maailmassa, jossa on kyse tuottomarginaaleista ja 48 tunnin työviikkoa koskevan opt-out-mahdollisuuden tuomasta täystyöllisyydestä. 
Mogens N.J. Camre,
    Arvoisa puhemies, nyt ehdotettu muutos työaikadirektiiviin on aivan yhtä järjetön EU-säännös kuin direktiivi, jota sillä on tarkoitus muuttaa.
Muutos merkitsee väärin kohdistettua puuttumista työmarkkinaehtoihin, eikä ole yllättävää, että molemmat työmarkkinaosapuolet ovat torjuneet direktiivin. Ehdot, joihin direktiivi liittyy, vaihtelevat suuresti 25 jäsenvaltiossa, ja direktiivi on ja pysyy EU:n säätämisvimman ilmentymänä riippumatta siitä, mitä myönteisiä näkökohtia direktiiviin lisätään työntekijöiden ja perhe-elämän suojelun osalta. Euroopan parlamentti haluaa selvästikin jarruttaa kasvua. Omassa maassani, jossa työntekijöiden suojelu on epäilyksettä EU:n huippua, näistä ehdoista on sovittu työmarkkinaosapuolten kesken, mikä on johtanut hyviin tuloksiin. Ensinnäkin työmarkkinoilla olevien työikäisten osuus on meillä suurempi kuin missään muussa EU-maassa. Meillä ei ole lakkoja, joita järjestetään Belgiassa ja Ranskassa yhä uudelleen. Työttömyysasteemme on vain puolet euroalueen keskiarvosta, ja bruttokansantuotteemme asukasta kohden on EU:n toiseksi korkein.
On uskomatonta, että meidän pitäisi sietää tilannetta, jossa EU, joka ei ole pystynyt ratkaisemaan näitä ongelmia lähestulkoonkaan yhtä hyvin kuin me, kertoo meille, mitä meidän on tehtävä. Ihmisten olisi parempi tulla Tanskaan katsomaan, miten asiat on syytä tehdä, ja mennä sitten kotiinsa ja miettiä kansallisella tasolla, mitä he voisivat tehdä oman tilanteensa hyväksi. Työajan pituuden perusteella on täysin mahdotonta arvioida, miten lujasti kansakunta tekee töitä. Ratkaisevia tekijöitä ovat järjestäytymismenetelmät, työvoiman koulutus ja työn tehokkuusaste. Tanskassa ihmisten työ on tehokasta, joten maa tulee toimeen lyhyilläkin työajoilla. Ulkomaalaisten ei pidä sekaantua ehtoihimme, ja suosittelenkin äänestämistä tätä direktiiviä vastaan. 
Jan Tadeusz Masiel (NI ).
      Arvoisa puhemies, hyvä jäsen Cercas, työaika on äärimmäisen arkaluonteinen kysymys. Tämä johtuu työttömyyden vitsauksesta ja talousvaikeuksista, joista työnantajat kärsivät etenkin uusissa jäsenvaltioissa. Joitakin päiviä sitten hämmästyin huomatessani, että 1. toukokuuta, joka oli paitsi vapunpäivä myös sunnuntai, puolalaiset saattoivat tehdä ostoksia Ikeassa kello 20:een asti. Valintamyymälät ovat auki arkisin usein kello 22:een saakka ja joskus jopa kellon ympäri. Uhka työpaikkojen menetyksestä ja talouksiemme epävakaus aiheuttavat sen, että on vaikea tietää, olisiko syytä tukea työnantaja- vai työntekijäryhmiä, joiden kannat ovat luonnostaan vastakkaiset. Tästä syystä pidän jäsen Cercasin mietintöä ja työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan tarkistuksia järkevänä kompromissina, jonka tavoitteena on parantaa ihmisten yleistä hyvinvointia. Työpaikalla tapahtuvaa päivystystä on pidettävä työaikana, ja sen ulkopuolella tapahtuvasta päivystyksestä on maksettava työntekijöille kiinteämääräinen korvaus. Tietyistä asioista on säädettävä yhteisesti EU:n tasolla, ja työaika kuuluu näihin asioihin. 
Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, sanomalla tänään ensimmäisessä käsittelyssä, että työtä koskevat vähimmäissäännöt ovat erittäin tärkeitä niin työterveyden ja -turvallisuuden kuin työ- ja perhe-elämän yhteensovittamisenkin kannalta, tuemme itse asiassa vuoden 1993 lainsäädäntöä.
Panen merkille, että jotkut niistä, jotka osallistuvat sosiaaliseen vuoropuheluun, ovat jättäneet hyödyntämättä mahdollisuuden käsitellä kysymystä itse. Muutenhan meidän ei tarvitsisi puhua aiheesta täällä parlamentissa.
Kolmanneksi panen merkille, että tätä aihetta ympäröi monia myyttejä, jotka ovat kulminoituneet kiistaan jopa – enkä halua salata tätä – oman ryhmäni sisällä. Haluaisin hävittää nämä myytit yksi kerrallaan.
Ensinnäkin joustavuudesta sanotaan, etteivät Lissabonin strategia ja joustavuus ole enää yhteensopivia tämän lainsäädännön kanssa, mutta näin ei ole, sillä 48 tunnin laskennassa käytettävää vertailujaksoa on pidennetty neljästä kuukaudesta 12 kuukauteen.
Toiseksi: olen kuullut työnantajien puhuvan hallinnollisesta taakasta, ja kysynkin, miksi tätä lainsäädäntöä ollaan muuttamassa. Muutoksemmehan koskevat vain joustavuutta ja yhteisöjen tuomioistuimen antaman tuomion noudattamista.
Kolmanneksi: toissijaisuusperiaatteen nimissä olemme tällä hetkellä jättämässä jäsenvaltioiden vastuulle päätöksen siitä, onko varallaolo- tai lepoajasta maksettava päivystysvuorossa ja jos on, miten paljon tästä ajasta on maksettava, myönnetäänkö tähän tarkoitukseen määrärahoja ja missä määrin määrärahoja mahdollisesti myönnetään. Olemme jättämässä päätöksen työmarkkinaosapuolten ja jäsenvaltioiden vastuulle, ja heidän vastuulleen se mielestäni myös kuuluu. Lopuksi haluan kiittää Cercasia ja Silva Penedaa, jotka ovat pyrkineet sisällyttämään tähän asiakirjaan toissijaisuusperiaatteen kunnioittamisen. 
Jan Andersson (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aloitan kiittämällä esittelijää erittäin hyvästä työstä. Käytettävissäni olevassa lyhyessä ajassa keskityn yhteen näkökohtaan, opt-out-mahdollisuuteen. Jäsen De Vits totesi, että tämä mahdollisuus on toissijaisuusperiaatteen vastainen, mutta näin ei ole. Esimerkiksi Tanskalla, Ruotsilla ja Ranskalla on vapaus pitää voimassa korkeampia normeja kuin tässä vähimmäisdirektiivissä vaaditaan. Kyse on vähimmäisdirektiivistä. Tulisimmeko toimeen ilman vähimmäisdirektiiviä? Emme, sillä tällainen direktiivi vaikuttaa epäsuorasti myös normeihin, jotka ovat joissakin maissa huomattavasti muita korkeampia. Jos joutuisimme tilanteeseen, jossa maat alkaisivat kilpailla keskenään työajan pituudella, seuraukset tuntuisivat myös Tanskan, Ruotsin ja Ranskan tilanteessa. Koska pääoman liikkuminen on meillä vapaata, nämä kysymykset ovat yhteydessä toissijaisuusperiaatteeseen. Tämä on ensimmäinen huomioni.
Toinen huomioni koskee vastuutamme lainsäätäjinä. Pysähtyykö vastuumme kansallisille rajoille? Onko meidän tarkoitus ajatella vain yritysten vapaata liikkuvuutta, vai pitäisikö meidän ottaa hieman vastuuta myös työntekijöiden turvallisuudesta? Mielestäni meidän on otettava vastuuta myös työntekijöiden turvallisuudesta, ja siksi tarvitsemme vähimmäisdirektiivin.
Kolmanneksi puhumme usein tarpeesta sovittaa yhteen perhe- ja työelämä, mutta mitä tästä tulee, jos sallimme pitkät työajat? Seurauksena on tilanne, jossa miehet tekevät töitä eivätkä ota vastuuta perheestään. Tällöin emme saavuta tasa-arvoista yhteiskuntaa. Siksi tarvitsemme esittelijämme ehdotusta. 
Luigi Cocilovo (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kiitän esittelijää hänen tekemästään työstä ja päätelmistä, jotka saatiin aikaan työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan äänestyksessä. Kiitokseni ei ole pelkkä muodollisuus, sillä meille tehtiin selväksi jo aivan keskustelumme alussa, miten vaikeaa näin hienosyisen aiheen käsittely on.
Viittaan puheenvuorossani ainoastaan muutamaan peruskysymykseen. Työterveyden ja -turvallisuuden takaaminen ei ole pelkkä oikeusperusta vaan myös lähtökohta tämän direktiiviehdotuksen oikeutukselle.
En voi ymmärtää, miten ihmiset voivat väittää tämän olevan uhka toissijaisuusperiaatteelle ja erilaisten kansallisten kokemusten turvaamiselle. Meidän on pidettävä mielessämme, että terveyden ja turvallisuuden takaamisen periaate tiettyjen työaikarajojen jälkeen merkitsee yleistä turvallisuusarvoa, joka edellyttää yhteisten sääntöjen ja viitteiden muodostamaa perustaa. Tältä perustalta voidaan määritellä sosiaalinen ja taloudellinen työllisyysmalli ja periaatteet, joista Euroopan unioni ammentaa inspiraationsa.
Meidän on puolustettava jokaista mahdollisuutta lisätä tämän alan lainsäädännön joustavuutta ja täsmällisyyttä, ja juuri tämän vuoksi nostan – monen muun jäsenen tavoin – tärkeimmäksi periaatteeksi turvautumisen ratkaisuihin, joita eri maissa on saavutettu työehtosopimusneuvottelujen avulla. Näin on tietenkin niin kauan kuin työehtosopimusneuvotteluja käydään, ne ovat tehokkaita ja takaavat lainsäädäntöperustan, jonka avulla voidaan yhdistää joustavuusvaatimukset ja alakohtainen työajan järjestämistapa terveys- ja turvallisuusvaatimuksiin, joita on puolustettava hinnalla millä hyvänsä.
Jatkossa näemme, onko tämän asian ja neuvoston kannan osalta mahdollista edistyä. Tällä hetkellä minusta näyttää siltä, että valiokunnan äänestyksessä hyväksytyillä ratkaisuilla taataan riittävät edellytykset tähän. Samoin niillä taataan riittävä joustavuus, mistä on kiittäminen mahdollisuutta pidentää vertailujaksoa 12 kuukauteen.
Toivon, että tämän työn muodostama perusta ja kannat, joita saattaa kehittyä neuvoston yhteisen kannan yhteydessä, mahdollistavat tulevaisuudessa yhä tarkoituksenmukaisempia ratkaisuja. 
Elisabeth Schroedter (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, haluan muistuttaa parlamenttia siitä, että meidän on todellakin otettava vastuu Euroopan sosiaalisesta ulottuvuudesta, sillä monien mielestä unioni on 10 uuden jäsenvaltion liittymisen jälkeen enää pelkkä utopia. Sosiaalinen Eurooppa edellyttää vähimmäisnormeja, joten meidän on torjuttava komission työaikadirektiiviin tekemät tarkistukset, joilla kumotaan nämä normit ja tehdään direktiivistä pelkkä sattumanvarainen abstraktio.
Näiden tarkistusten joukossa on muun muassa uusi ajatus päivystysaikojen jakamisesta aktiivisiin päivystysjaksoihin ja päivystysjaksoihin, joina ei työskennellä, jolloin osia päivystysjaksoista ei enää pidetä työaikana. Mielestämme varallaoloaikoja on pidettävä jatkossakin työaikana. Työntekijöiden suojelu ja kansalaisten turvallisuus on asetettava yhä taloudellisten näkökohtien edelle. Terveydenhoitoalan työntekijöiden yli 30-tuntiset työvuorot saattavat potilaat vaaraan: mielestäni tässä kohden ei ole varaa kompromisseihin, minkä puolesta puhuvat myös Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen antamat tuomiot. Vaikka haluankin kiittää esittelijää siitä, että hän on sisällyttänyt mietintöön tämän ratkaisevan lauseen, emme voi tukea siitä seuraavia kompromisseja. Mielestämme tekstiä on syytä parantaa tältä osin, sillä katsomme, että päivystysaikoja on pidettävä jatkossakin työaikana. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ).
   – Tämä ehdotus työaikadirektiiviksi on eräs vaarallisimmista tekijöistä hyökkäyksessä työntekijöiden oikeuksia vastaan. Sillä vaarannetaan tulokset, jotka on saavutettu yli vuosisadan kestäneiden toimien ansiosta ja joilla on vaikutusta miljooniin työntekijöihin ja heidän perheisiinsä.
Siksi on välttämätöntä, että komissio peruuttaa ehdotuksensa ja että tilalle laaditaan uusi ehdotus, jossa heitetään koko opt-out-mahdollisuus romukoppaan, torjutaan ei-aktiivisten työaikojen luokittelu, noudatetaan yhteisöjen tuomioistuimen tuomioita, autetaan ihmisiä työ- ja perhe-elämän yhteensovittamisessa ja suojellaan työntekijöiden terveyttä ja turvallisuutta.
Haluamme korostaa myös tarvetta lyhentää viikoittaista työaikaa 42 tuntiin sen sijaan, että sitä pidennettäisiin 48 tunnista 65 tuntiin tai vieläkin pidemmäksi. Euroopan unionin on näytettävä esimerkkiä oikeuksien suojelun alalla: emme saa kallistua kohti aasialaisia normeja joustavuuden ja kilpailun nimissä. 
Thomas Mann (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, uudistetussa Lissabonin strategiassa tavoitteina ovat kasvu ja työllisyys. Totta, tarvitsemme lisää joustavuutta ja kilpailukykyä, mutta juuri tästähän on kyse työaikadirektiiviä koskevassa Cercasin mietinnössä sekä tarkistuksissa, joiden parissa kollegani Silva Peneda ja muut ryhmämme jäsenet ovat työskennelleet.
Emme halua panna koko EU:ta pakkopaitaan, vaan haluamme järkevän toimintakehyksen, jossa jää tilaa myös kansallisille säännöksille, kun kyse on esimerkiksi vertailujakson pidentämisestä neljästä kuukaudesta 12 kuukauteen – edellyttäen, että työmarkkinaosapuolet suostuvat tähän. Päätökset 48 tunnin työviikon mahdollisesta pidentämisestä kuuluvat niin ikään työmarkkinaosapuolten toimivaltaan ja työehtosopimusten soveltamisalaan. Tämä on käytännön esimerkki siitä, mistä toissijaisuudessa ja joustavuudessa on kyse, mutta kaiken tämän on perustuttava jatkossakin yhteisöjen tuomioistuimen antamaan tuomioon, jossa päivystysajat määriteltiin työajaksi. Pidän epärealistisena komission ehdotusta, jossa tehdään ero palkallisen aktiivisen työajan ja palkattoman ei-aktiivisen työajan välille.
Voin kertoa komission jäsenelle Špidlalle, että osallistuin kerran yövuoroon Hessenin osavaltion suurimmassa onnettomuus- ja pelastusyksikössä. Nuoret lääkärit, sairaanhoitajat ja ambulanssinkuljettajat vastasivat päivystyksestä ja olivat äärimmäisen kiireisiä. Toimenpiteiden väliset tauot eivät olleet riittävän pitkiä työntekijöiden toipumiseen. Sairaaloiden lisäksi on muitakin paikkoja, joissa työntekijöillä on oikeus työturvallisuuteen ja -tyytyväisyyteen: poikkeukset direktiivistä ovat tarpeen palokunnille, mukaan lukien lentokenttien palokunnat, pelastustyöntekijöille ja turvallisuushenkilöstölle ympäristön kannalta arkaluonteisissa yrityksissä. Olen keskustellut kaikkien näiden tahojen kanssa. Tunnen sairaaloiden taloushuolet, mutta niiden on pyrittävä samaan kuin muillakin aloilla eli löydettävä älykkäitä tapoja vähentää kustannuksia, parannettava työntekijöiden toimenpiteiden koordinointia ja tehostettava teknisten laitteiden hyödyntämistä.
Älkäämme unohtako muita kustannuksia, joita syntyy, kun työntekijät ovat päivästä toiseen niin uupuneita, että he ovat vaarassa aiheuttaa pysyvää vahinkoa terveydelleen, puhumattakaan tilanteista, joissa väsynyt henkilöstö tekee väärän diagnoosin tai antaa potilaalle väärää hoitoa. Potilaiden altistamista tällaisille riskeille ei voida hyväksyä. 
Karin Jöns (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, keskityn puheenvuorossani päivystysaikoihin. Teen näin, koska monet jäsenet ihmettelevät, miksi tämä vaikuttaa olevan erityinen ongelma Saksassa, jossa sairaaloiden omistajat ovat sotajalalla työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan ehdottamaa muutosta vastaan, samaan tapaan kuin he aikanaan vastustivat yhteisöjen tuomioistuimen tuomioita.
Sallinette minun siis selkeyden nimissä kertoa, että yhteisöjen tuomioistuimen tuomiota on sovellettu vuodesta 2004 lähtien myös Saksassa. Siitä lähtien Saksan lainsäädännössä on pidetty kaikkia päivystysjaksoja työaikana juuri siten kuin jäsen Cercasin mietinnössä vaaditaan.
Toiseksi tämä voidaan toteuttaa myös käytännössä ilman suurempia ongelmia, kuten osoitetaan tutkimuksessa, johon jopa Saksan terveysministeri on viitannut. Lisään vielä, että Saksassa on tarjottu vuodesta 2003 lähtien rahoitusta kipeästi kaivattujen innovatiivisten työaikamallien kehittämiseksi ja joidenkin uusien lääkärien palkkaamiseksi. Tästäkin huolimatta ongelmia saattaa esiintyä, mutta juuri tästä syystä valiokuntamme haluaa johdantokappaleen, jossa todetaan, että työehtosopimuksen avulla – ja vain hätätapauksessa lain nojalla – voidaan tehdä vaihtoehtoisia järjestelyjä niiden aikojen rahalliseksi korvaamiseksi, joina ei työskennellä. Ongelmana ei ole Euroopan työaikadirektiivi vaan Saksan sairaaloiden haluttomuus uudistua. Esimerkiksi eräällä Saksan alueella, joka on paljon pienempi kuin Ruotsi, on huomattavasti enemmän sairaaloita ja potilaspaikkoja kuin Ruotsissa. Päivystysajoissa on kyse potilaiden turvallisuudesta. Yli 24 tunnin valveillaolo vastaa haittavaikutuksiltaan 1 promillen alkoholipitoisuutta veressä, ja lääkärit työskentelevät usein yli 30 tuntia yhtäjaksoisesti. Tämän on muututtava. 
Danute Budreikaite (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, keskustellessamme joistakin työajan järjestämiseen liittyvistä näkökohdista meidän on puhuttava ennen kaikkea tapauksista, joissa palkatut työntekijät elättävät perheensä työllään ja jotka muodostavat enemmistön työmarkkinoilla. Korkea työttömyysaste erityisesti joissakin uusissa jäsenvaltioissa, uusien työpaikkojen hidas aikaansaaminen, vanhojen työpaikkojen väheneminen joillakin aloilla, kuten tekstiiliteollisuudessa, sekä etenkin maaseutualueille tyypillinen pelko työpaikkojen menetyksestä ovat tekijöitä, joiden ansiosta työnantajat voivat käyttää väärin mahdollisuutta vähentää työpaikkoja tai uhata työntekijää erottamisella, jos tämä kieltäytyy ylitöistä. Yli 48 tuntiin pidennettävä työviikko saattaa pahentaa entisestään työoloja kaikilla aloilla, erityisesti palvelualalla, sillä siitä aiheutuu paitsi fyysisiä myös moraalisia ongelmia sekä kielteisiä seurauksia perheille ja lasten koulutukselle.
Jos työviikon pidentämisen välttämättömyyttä perustellaan pelolla siitä, että Euroopan unionin yritykset siirtyvät Kiinaan tai muihin maihin, meidän on kysyttävä itseltämme, tuleeko yhdestä Euroopan unionin perustamisen keskeisimmistä vaikuttimista – kansalaisten hyvinvoinnista – pelkkää sanahelinää ja olisiko meidän kenties syytä etsiä muita mahdollisuuksia taloudelliseen kehityksen ja kilpailukyvyn edistämiseksi. Toisaalta Euroopan parlamentin ehdotus merkitsee, että kansalaisilta viedään mahdollisuus kunnolliseen elintasoon jäsenvaltioissa, joissa palkat ovat matalia, kun otetaan huomioon, että työntekijöillä saattaa olla useita työsopimuksia ja että eri sopimusten mukaiset työajat on laskettava yhteen. Tämä koskee esimerkiksi terveydenhoitoalaa, jolla sovelletaan päivystysaikoja. Hyväksyessämme muutosdirektiiviä ehdotankin, että luovumme sekä opt-out-mahdollisuuden ulottamisesta kaikille aloille että työajan yhteenlaskemisesta tapauksissa, joissa ihmiset tekevät työtä vapaaehtoisesti usean työsopimuksen nojalla, ja että jätämme tällaiset kysymykset päätettäviksi kansallisella tasolla. 
Claude Turmes (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, jos haluamme saada unionin kansalaiset mukaan eurooppalaiseen hankkeeseen, EU:sta ei saa tulla sosiaali- ja työlainsäädännön alalla pelkkä itsepalvelukioski. Koska -hyvinvointivaltio ei tule kyseeseen, opt-out-lauseke on poistettava. Tällä lausekkeella sallitaan tätä nykyä poikkeukset viikoittaisesta enimmäistyöajasta, mistä seuraa, että esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa on tehty jo 700 000 työsopimusta, joissa ei noudateta 48 tunnin työviikkoa. Pidän käsittelemäämme kompromissia myönteisenä muun muassa siksi, että sillä mahdollistetaan ammattiliittojen väliintulo työmarkkinaosapuolten välityksellä.
Päätän puheenvuoroni vetoamalla ystäviimme Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmässä. Edellisellä vaalikaudella äänestimme Tobin-verosta ja olisimme voittaneet, jos olisitte äänestäneet samoin kuin me. Pitäkää varanne, tai muuten saatatte taata tänä keskiviikkona äänellänne, että kovan linjan konservatiivit saavat, mitä haluavat! 
Jacky Henin (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, odotin löytäväni tästä direktiivistä sen, mikä puuttuu Euroopan perustuslakiluonnoksen sisältämästä perusoikeuskirjasta: sosiaalisten oikeuksien ylöspäin suuntautuvan yhdenmukaistamisen. Tästä ei ole mitään mainintaa, päinvastoin: direktiivissä on lisätty ainoastaan työntekijöiden joustavuutta.
Chigagossa hirtettiin vuonna 1886 miehiä 8-tuntisen työpäivän ja 40-tuntisen työviikon johdosta. Nyt, 21. vuosisadan alussa, Euroopan unionissa esitetään suurta sosiaalista innovaatiota, jolla pyritään pidentämään viikoittaista enimmäistyöaikaa 48 tunnista 65 tuntiin ja vieläkin pidemmäksi tapauksissa, joista sovitaan yksilöllisesti tai yhdessä. Viikoittaisen enimmäistyöajan laskemisessa käytettävää vertailujaksoa on puolestaan pidennetty neljästä kuukaudesta 12 kuukauteen.
Avokätisesti direktiivissä taataan korvaava lepoaika 72 tunnin työn päätteeksi. Voin vain antaa tunnustusta tämän tekstin uskaliaisuudelle, joka todennäköisesti saa eurooppalaiset työnantajat hykertelemään! Kaiken kukkuraksi direktiivissä nostetaan esiin ajatus päivystysajasta, jona ei työskennellä ja jota ei pidetä työaikana. Tämä ajatus on täysin ristiriidassa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön kanssa. Muut selitykset eivät ole tarpeen. Eurooppalaisten työnantajien innokkaat palvelijat ovat uurastaneet ansiokkaasti, ja vaikka he tietävät – samoin kuin ne, jotka päättävät äänestää tämän tekstin puolesta…
Philip Bushill-Matthews (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, rajoitan huomioni yksinomaan opt-out-kysymykseen. Esittelijän mukaan opt-out-mahdollisuus on perustamissopimuksen perusperiaatteiden vastainen. Tämä ei yksinkertaisesti pidä paikkaansa. Komissio on perussopimusten vartija, ja se ehdotti opt-out-mahdollisuutta 10 vuotta sitten. Nyt käsiteltävänä olevassa ehdotuksessa, 10 vuotta myöhemmin, komissio esittää, että opt-out-mahdollisuutta jatketaan edelleen.
Jäsen Hughes totesi, että kyse on työn ja muun elämän välisestä tasapainosta, ja esittelijän mukaan ihmiset kysyvät, miten Euroopan unioni parantaa heidän elinolojaan. En usko, että ihmiset kysyvät tätä. Ihmiset kysyvät, miten he voivat itse parantaa elinolojaan. Tällä hetkellä miljoonat heistä päättävät käyttää opt-out-mahdollisuutta.
Meiltä kysytään tänään: kuka päättää? Pitäisikö pienen ryhmän todellisuudesta vieraantuneita poliitikkoja sanella, miten ihmisten elämän laatua parannetaan, vai pitäisikö asia jättää miljoonien työntekijöiden itsensä päätettäväksi – työntekijöiden, joilla on nykyään oikeus valita ja jotka haluavat jatkossakin päättää asioista itse?
Monet uusista jäsenvaltioista haluavat käyttää opt-out-mahdollisuutta. Kaikki työmarkkinaosapuolet EAY:tä lukuun ottamatta haluavat säilyttää opt-out-mahdollisuuden. Eri puolilla EU:ta toimivat pienet yritysorganisaatiot ovat ottaneet minuun yhteyttä ja pyytäneet hartaasti, että opt-out-mahdollisuus säilytettäisiin. Hyvä ystäväni Silva Peneda sanoo, että tässä mietinnössä ehdotetaan joustavuuden lisäämistä ja että se on myönteinen asiakirja pk-yritysten kannalta. Pk-yritykset itse ovat asiasta oleellisesti eri mieltä, ja heidän pitäisi kyllä tuntea tilanteensa. Kysymys kuuluu: kenen pitäisi päättää?
Mielestäni meidän tehtävämme tässä parlamentissa ei ole päättää asiasta ja sanella liiallisia ja jäykkiä rajoitteita sille, miten ihmiset haluavat elämänsä viettää. Ihmiset haluavat lisää vapautta ja joustavuutta. Niitä meidän on heille myös annettava: meidän on äänestettävä tätä mietintöä vastaan. 
Pier Antonio Panzeri (PSE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kiitän esittelijää hänen hienosta työstään. Meillä on edessämme tärkeä tehtävä, joka meidän on otettava tosissaan: sosiaalisen unionin rakentaminen taloudellisen unionin rinnalle.
On mahdotonta kuvitella talouskasvua ja kehitystä Euroopassa ilman työntekijöiden ratkaisevaa panosta, heidän työnsä laadun varmistamista ja heidän työterveytensä suojelua. Työaikadirektiivi on olennainen osatekijä sosiaalisessa unionissa. Meidän on oltava täysin tietoisia siitä, että asetettuja kasvu- ja kehitystavoitteita on mahdotonta saavuttaa, jos pyrimme parantamaan kilpailukykyä valitsemalla kyseenalaisen tien, joka perustuu kustannusten leikkaamiseen ja työvoimalle asetettavien vaatimusten lisäämiseen. Pidämme parempana tietä, joka perustuu laatuun ja innovaatioon. Tässä yhteydessä inhimillisellä pääomalla on elintärkeä merkitys, ja tavoitteenamme on oltava sen laadukas hyödyntäminen.
Cercasin mietinnössä esitetään perusteltuja vastauksia kysymykseen tämän tavoitteen saavuttamisesta. Siinä pyritään vaalimaan työaikadirektiivin perusperiaatteita, joista säädetään Euroopan perustuslaissa ja jotka koskevat vertailujaksoa, opt-out-mahdollisuutta ja yhteisöjen tuomioistuimen päivystysajoista antamaa tuomiota. Mietinnössä tuetaan voimakkaasti säännöksiä, joilla autetaan työntekijöitä löytämään tasapainon työ- ja perhe-elämänsä välille. Näistä syistä tuemme täysin Cercasin mietintöä. 
Chris Davies (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, opt-out-mahdollisuus merkitsee monille liberaalidemokraateille tärkeää toissijaisuuteen liittyvää periaatetta. Kannatamme toimia, joilla ihmisiä suojellaan työssä tapahtuvalta hyväksikäytöltä. Mielestämme Euroopan unionin tehtävänä ei ole sanella jäsenvaltioiden kansalaisille ei-toivottuja rajoituksia, joilla ei ole mitään tekemistä terveyden ja turvallisuuden kanssa. Vastustamme jyrkästi Yhdistyneen kuningaskunnan työväenpuoluetta edustavan jäsen Hughesin näkemystä, jonka mukaan Euroopan unionin pitäisi säätää laki ihmisten työ- ja perhe-elämän tasapainosta kaikissa jäsenvaltioissa. Yhdistyneessä kuningaskunnassa esiintyvä voimakas euroskeptisyys ei ole yllättävää, kun tämän parlamentin kokeneet jäsenet vaativat EU:lle oikeutta sekaantua ihmisten elämään näin suuressa määrin.
Meillä on eurooppalaiset yhtenäismarkkinat, mutta tämä ei muuta miksikään sitä, että jäsenvaltiot kilpailevat toisiaan vastaan. Jos jonkin maan kansalaiset haluavat lisätä sosiaalista suojelua, vaikka tämä saattaa heikentää maan kilpailuasemaa, heidän on äänestettävä valtaan hallitus, joka toteuttaa heidän toiveensa. Monissa tapauksissa liberaalidemokraatit tukevat heitä, mutta jos Brysselille annetaan valta valvoa täydellisesti kaikkia jäsenvaltiota, rajoitetaan jäsenvaltioiden vapautta päättää kullekin sopivasta lähestymistavasta. Tämä on liikaa ja väärin.
On myös alentavaa, että parlamenttimme pyrkii asettamaan rajoituksia muille, kun johtajat, Euroopan parlamentin jäsenet ja komission jäsenet jätetään näiden rajoitusten ulkopuolelle. Omasta puolestani voin todeta, etten ole koskaan tehnyt alle 48 tunnin työviikkoa enkä aio tehdä jatkossakaan. Jos näitä rajoituksia sovelletaan jäykästi matkailualan ja maatalouden työntekijöihin, joiden työlle ovat ominaisia äärimmäiset kausittaiset vaihtelut, ihmiset vain pakotetaan harmaaseen talouteen. Näin ei edistetä Lissabonin toimintaohjelmaa. Opt-out-mahdollisuus on säilytettävä niin käytännöllisistä kuin periaatteellisistakin syistä. 
Anna Ibrisagic (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, on hyvä, että meillä on nyt mahdollisuus muuttaa työaikadirektiiviä. Tämän työn yhteydessä pyrin itse varmistamaan ennen kaikkea, että jäsenvaltioiden on jatkossa helpompi luoda uusia työpaikkoja. Siksi on tärkeää, että löydämme joustavia ratkaisuja ja että vähennämme EU:n yksityiskohtaista sääntelyä ja keskitettyä valvontaa. Työaikaan liittyvien asioiden on oltava ensisijaisesti jäsenvaltioiden vastuulla, ja voidakseen tehdä omat ratkaisunsa niillä on oltava paljon liikkumavaraa. Eri alat toimivat eri tavoin, ja työaikojen suhteen meillä on myös yksilöllisiä tarpeita ja toiveita.
Työaikakysymykset ovat eräs ala, jolla on sovellettava kansallisia käytäntöjä eikä EU:n tasolla tehtyjä päätöksiä. Valitettavasti tässä parlamentissa on vaikutusvaltaisia tahoja, jotka haluavat edetä päinvastaiseen suuntaan. Nämä tahot haluavat rajoittaa jäsenvaltioiden mahdollisuuksia mukauttaa asiat omiin perinteisiinsä ja tarpeisiinsa. Koko Euroopassa on käytettävä heidän mukaansa samaa mallia, eli he haluavat tuoda ylikansallisuuden työaikakysymyksiin. He eivät salli jäsenvaltioiden olla erilaisia vaan uskovat, että kaikki eurooppalaiset haluavat järjestää työaikansa samalla tavoin. Toisin kuin nämä ihmiset, katson, että Euroopan kannalta on nyt kaikkein tärkeintä muodostaa terve perusta uusien työpaikkojen luomiselle. Toisin kuin he, uskon, että ihmisillä itsellään on poliitikkoja parempi käsitys siitä, mikä heille sopii parhaiten.
Kuten on laita monien muidenkin asioiden suhteen, yksi ratkaisu ei välttämättä ole paras vaihtoehto kaikille. Me olemme erilaisia, ja siinä piileekin EU:n viehätys ja vahvuus. Unioni koostuu erilaisista valtioista, joiden kulttuuri ja perinteet ovat erilaisia. Haluan taata jokaiselle Euroopan maalle mahdollisuuden säilyttää ominaispiirteensä ja antaa jäsenvaltioille vallan päättää työaikakysymyksestä. Se ei ole kysymys, josta pitäisi säätää yksityiskohtaisesti EU:n tasolla. 
Jean Louis Cottigny (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, sanon "ei" 60-tuntiselle työviikolle; opt-out-mahdollisuus on poistettava. Kannatan jäsen Cercasin tekstiä ilman minkäänlaisia varauksia.
Äänestän mietinnön puolesta viitaten ennen kaikkea terveeseen järkeen, joka sanoo, että meidän on tehtävä työtä elääksemme eikä päinvastoin. Lukuun ottamatta töitä, joita työntekijät itse yksiselitteisesti vaativat, jo terve järki sanoo, että 60 tunnin työviikko, jota sovelletaan joissakin Euroopan unionin jäsenvaltioissa, aiheuttaa pitkällä aikavälillä ongelmia mukautumisessa henkilökohtaiseen, sosiaaliseen ja perheen muodostamaan ympäristöön – puhumattakaan 63 tunnin työviikosta, joka sallittiin vuonna 1993.
Sosiaalisissa asioissa, kuten politiikassakin, kehitys joutuu väistymään kompromissien tieltä. Halu pidentää työaikaa 60 tai 65 tuntiin on ristiriidassa sosiaalisen kehityksen kanssa. Tästä syystä opt-out-mahdollisuus on poistettava. 
Herbert Reul (PPE-DE ).
    Euroopan parlamentin jäseninä meidän tehtävämme on ottaa vastuu siitä, että eurooppalaisilla on mahdollisuus hyvään tulevaisuuteen. Tämä tarkoittaa, että meidän on suojeltava myös heidän oikeuksiaan työntekijöinä. Tähän tarvitsemme sääntöjä: kyllä, sääntöjä – mutta millaisia sääntöjä? Miten paljon niitä tarvitaan, ja miten yksityiskohtaisia niiden on oltava? Tärkeimpänä tehtävänämmehän on varmistaa – tästä olen kuullut puhuttavan tässä parlamentissa yhä uudelleen viimeisen vuoden aikana – että heillä on mahdollisuus pitää työpaikkansa tai ylipäätään saada sellainen.
Meille on nyt esitelty työaikadirektiivi, jota parlamentin valiokunnat ovat tarkastelleet – ja huonontaneet, etenkin kun asiakirjaa peilataan Lissabonin strategiaan. Koko asiassa on lopulta kyse sääntelyn lisäämisestä. Sen sijaan, että vähentäisimme sääntelyä ja lisäisimme joustavuutta, päädymme aivan päinvastaiseen suuntaan.
Sallinette minun havainnollistaa tätä muutamalla kysymyksellä. Ensinnäkin: miksi meidän on määriteltävä Euroopan tasolla, mitä päivystäminen tarkoittaa? Onko sen tarkoitettava samaa Euroopan jokaisen maan jokaisen kaupungin jokaisessa sairaalassa? Jos on, miksi? Onhan kuitenkin myönnettävä, että tilanne onnettomuus- ja pelastusosastolla, jonka työntekijöiden on usein lähdettävä kentälle keskellä yötä, eroaa tilanteesta ortopedisella osastolla, jossa kaikki nukkuvat öisin. Emme voi hyväksyä, että nämä asiat yritetään sitoa jonkinlaiseen Prokrusteen vuoteeseen – tämä on väärin!
Toiseksi: miksi työajan pidentämiseen voidaan vaikuttaa vain työehtosopimuksella? Miksei yksittäinen työntekijä voi tehdä henkilökohtaista sopimusta? Kuka itse asiassa antaa meille oikeuden kieltää työntekijöitä tekemästä sopimuksia, jotka koskevat heitä itseään, heidän työtään ja heidän työaikojaan? Tunnen nuoria lääkäreitä, jotka olisivat täysin valmiit työskentelemään jatkossa hieman nykyistä pidempään ja ansaitsemaan hieman enemmän, koska ovat aloittamassa itsenäistä elämäänsä tai ostaneet asunnon. Haluammeko todella kieltää heitä tekemästä näin tulevaisuudessa? Mikä oikeus meillä on tähän?
Miksi haluamme nyt määritellä minuutin tarkkuudella ajan, jona perheenjäsenet voivat työskennellä? Miksi haluamme estää perheyrityksiä olemasta jatkossa yhtä joustavia kuin aina ennenkin? Erilaiset työtilanteet edellyttävät erilaisia ratkaisuja, ja ellemme anna ihmisille mahdollisuutta löytää omansa, teemme vääryyttä heille ja karhunpalveluksen Euroopan unionille. 
Anne Van Lancker (PSE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, on sanomattakin selvää, että suurimpana haasteena tämänpäiväisessä parlamenttityöskentelyssämme on poistaa opt-out-mahdollisuus. Hyvä jäsen Davies, tällä mahdollisuudella ei ole mitään tekemistä toissijaisuuden kanssa, vaan siinä on kyse laittomuudesta ja oikeuksien puutteesta. Jos poistamme opt-out-mahdollisuuden, meidän on kuitenkin löydettävä ratkaisu varallaoloaikoihin, sillä yhä useammat maat vastaavat nyt yhteisöjen tuomioistuimen antamiin tuomioihin uhkaamalla turvautua opt-out-mahdollisuuteen terveydenhoidon ja vanhustenhoidon aloilla. Arvoisa komission jäsen, emme voi hyväksyä varallaolo- ja lepoaikojen sulkemista työajan ulkopuolelle, sillä näinä aikoina työntekijät ovat työnantajansa käytettävissä. Näiden aikojen sulkemisella työajan ulkopuolelle olisi merkittäviä vaikutuksia työntekijöiden terveyteen ja turvallisuuteen sekä potilaiden ja vanhusten tilanteeseen sairaaloissa ja vanhainkodeissa.
Mielestäni Cercasin mietinnössä esitelty ratkaisu on erinomainen, sillä siinä kohdellaan päivystysjaksoja työaikana yhteisön tuomioistuimen antaman tuomion mukaisesti mutta ehdotetaan, että annamme mahdollisuuden laskea varallaolo- ja lepoajat eri tavoin työehtosopimuksessa. Toivon, että koko parlamentti antaa tukensa jäsen Cercasille ja hänen erinomaiselle mietinnölleen, ja arvoisa komission jäsen, toivon että komissio muuttaa kantaansa. 
Maria Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, pian äänestyksen kohteena oleva ehdotus työaikadirektiiviksi on asiakirja, jonka taustalla ovat teoreettiset näkemykset työajan järjestämisestä sekä pyrkimys löytää kompromissi työnantajien ja työntekijöiden etujen välille.
Kunkin jäsenvaltion todellista tilannetta ja todellisia tarpeita ollaan sijoittamassa yleiseen kehykseen, jota jokainen arvioi omasta näkökulmastaan ja jota kaikki pitävät epämiellyttävän rajoittavana ja kaikkea muuta kuin terveyttä ja turvallisuutta edistävänä.
Esittelijä Cercas, joka ansaitsee kiitoksemme, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän varjoesittelijä Silva Peneda sekä kaikki teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan, naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan ja ennen kaikkea työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan jäsenet tekivät kuitenkin poikkeavista näkemyksistään huolimatta parhaansa sovittaakseen nämä erot yhteen.
Pian äänestyksen kohteena olevassa mietinnössä ja siihen tehdyissä tarkistuksissa – toisin kuin komission ehdotuksessa, hyvä jäsen Papadimoulis – ei hyväksytä työajan pidentämistä. Niissä tehdään loppu 8 tunnin päivittäistä työaikaa koskevista poikkeuksista, niissä ei hyväksytä komission ehdotusta ylärajan nostamisesta 65 tuntiin ja niissä varmistetaan 48 tunnin työviikon säilyminen, mutta ennen kaikkea niissä ehdotetaan, että työ- ja turvallisuusolot, vapaa-ajan tarve ja elinikäinen oppiminen taataan.
Cercasin ehdotuksessa palautetaan kunnioitus Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä kohtaan niin työaikarajoitusten kuin päivystysjaksojenkin osalta; päivystysjaksoista puhutaan nimenomaisesti työaikana. Samoin siinä kunnioitetaan toissijaisuusperiaatetta ja puolustetaan sosiaalista vuoropuhelua lainsäädännöllisenä tekijänä. Työajan laskeminen vuosittaiselta pohjalta on kompromissiratkaisu, mutta sillä on valitettavasti seurauksia matalapalkkaisille työntekijöille, jotka laskevat sesonkiaikoina tehtävien ylitöiden varaan.
Kysymyksistä, jotka koskevat työssä käyviä perheellisiä naisia, totean Euroopan komission kenties unohtaneen nämä naiset, mutta parlamenttia kehotetaan antamaan puoltavan äänensä tarkistukselle 12, jossa korostetaan, että työnantajien on otettava huomioon elinikäiseen työ- ja perhe-elämään liittyvät tarpeet, sekä tarkistukselle 22, jossa vaaditaan komissiota toimittamaan...
Richard Falbr (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, 8 tunnin työpäivä ja 48 tunnin työviikko turvattiin yhdessä vuonna 1919 perustetun Kansainvälisen työjärjestön ensimmäisistä yleissopimuksista. Näin tunnustettiin, että työntekijöiden terveyttä ja turvallisuutta on suojeltava ja että työntekijöille on annettava aikaa levätä ja mahdollisuus kasvattaa perhettään – toisin sanoen tuottaa lisää työntekijöitä. Komission ehdotuksessa tämä kaikki heitetään kuitenkin romukoppaan, mitä perustellaan tekopyhillä syillä. Opt-out-lauseke edustaa häpeällistä käytäntöä, koska sillä kumotaan kaikki, mitä ammattiyhdistysliike on onnistunut saavuttamaan viime vuosisatojen aikana. Jos Cercasin mietinnössä varaudutaan tämän lausekkeen poistamiseen, se ansaitsee tukemme. 
Puhemies.
   Hyvät kollegat, olemme keskellä keskustelua, ja aikaa on jäljellä enää kahdeksan minuuttia, mukaan lukien komission jäsenen lausuma. Olkaa hyvä ja hoitakaa muu juttelunne istuntosalin ulkopuolella. Te, jotka istutte jäsen Klassin takana, olkaa hyvät ja pyytäkää kollegojanne poistumaan. Tämä koskee jäsen Rasmussenia ja muita. Pyydän vahtimestareita saattamaan ulos istuntosalista ne, jotka jättävät keskustelun. Olkaa hyvät ja istukaa alas ja olkaa hiljaa vielä kahdeksan minuuttia tai poistukaa istuntosalista. 
Simon Busuttil (PPE-DE ).
    Ei ole epäilystäkään siitä, että Euroopassa on onnistuttu luomaan sosiaalinen malli, joka kuuluu maailman parhaisiin. Meidän on työskenneltävä tämän mallin säilyttämiseksi. Kukaan ei väitä, ettei meidän pitäisi puolustaa sitä.
Edessämme olevassa parlamentin mietinnössä mennään kuitenkin liian pitkälle, ja se voisi aiheuttaa vakavia ongelmia erityisesti jäsenvaltioissa, jotka eivät ole vielä saavuttaneet tiettyä elintasoa. Miksi meidän pitäisi viedä työntekijöiltä oikeus korkeampiin ansioihin erityisesti jäsenvaltioissa, joissa ihmisten on pakostakin tehtävä pidempiä päiviä, jos he haluavat lisätä tulojaan? Mitä tekevät ne työntekijät, jotka ovat lainanneet pankeilta rahaa asuntolainan muodossa?
On oikein pyrkiä yhä parempaan elintasoon. Meidän on kuitenkin ymmärrettävä, että kyse on todellisuudesta eikä teoriasta. Aikana, jona puhumme niin paljon Lissabonin strategiasta keinona saada taloutemme kasvuun ja luoda työtä, emme saa säätää lakeja, jotka ovat aiempaa joustamattomampia. Työntekijät haluavat meidän säätävän lakeja, jotka edistävät työpaikkojen luomista eivätkä estä heitä tekemästä enempää kuin kahdeksan tuntia ylitöitä viikossa. Keitä me olemme viemään heiltä tämän oikeuden?
Olisin ensimmäisenä valmis vaatimaan työviikon lyhentämistä, mutta tämä edellyttäisi, että palkat riittävät elämiseen. Kaikki maat eivät ole vielä saavuttaneet tätä tilannetta. Käyttäkäämme siis tervettä järkeä. Jos joku käyttää väärin opt-out-mahdollisuutta ja tekee liikaa ylitöitä vaarantaen terveyden ja turvallisuuden, puuttukaamme tähän väärinkäyttöön. Emme saa kuitenkaan viedä työntekijöiltä oikeutta valita itse, haluavatko he tehdä tavallista pidempiä työviikkoja vai eivät. 
Ole Christensen (PSE ).
    Arvoisa puhemies, jos haluamme saavuttaa Lissabonin strategian tavoitteet, Euroopan sosiaalisen tilanteen ja työllisyyden on kohennuttava. Meidän on lopultakin poistettava 48 tunnin työviikkoa koskeva opt-out-mahdollisuus. Millekään maalle ei saada antaa vapautusta työaikaa koskevista säännöistä ja siten mahdollisuutta ylläpitää työmarkkinoita, joilla työntekijät saattavat joutua tekemään mahdottomia ja uuvuttavan pitkiä työviikkoja. Opt-out-mahdollisuudella ei edistetä sosiaalista Eurooppaa. Sillä mahdollistetaan sosiaalinen polkumyynti ja tilanne, jossa maat voivat valita, mitä sääntöjä ne haluavat noudattaa. Näin Eurooppa ei pääse eteenpäin. Emme voi emmekä saa kilpailla sen paremmin matalilla palkoilla kuin pitkillä työpäivilläkään. Euroopan kansojen on tunnettava, että Euroopan unioni ajaa heidän etujaan. Kaikki tutkimukset osoittavat selvästi, että pitkät työviikot ovat haitallisia sekä turvallisuuden että terveyden kannalta. Työntekijöiden valinnanvaraa voitaisiin lisätä 48 tunnin työviikolla, jonka yhteydessä työ- ja vapaa-aika määriteltäisiin aiempaa paremmin ja yrityksiä kehotettaisiin ottamaan huomioon työntekijöidensä perhe-elämä. Äänestämällä valiokunnan mietinnön puolesta osoitamme unionin kansalaisille, että haluamme sosiaalisen ja oikeudenmukaisen Euroopan. 
Anja Weisgerber (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Barroson komissio on sitoutunut julkisesti byrokratian ja sääntelyn poistamiseen Lissabonin prosessin elvyttämiseksi, ja parlamenttimme on tuettava sitä tässä hankkeessa. Huomenna voimme ottaa askeleen oikeaan suuntaan antamalla äänemme työaikadirektiivin joustavalle, nykyaikaiselle ja tulevaisuuteen suuntautuneelle uudistamiselle. Eurooppalaisessa direktiivissä on itsessään taattava jäsenvaltioille luova vapaus ja joustavuus, joita ne tarvitsevat direktiivin täytäntöönpanemiseksi. Ensisijaisena tavoitteenamme onkin oltava, että Euroopan tasolla määritellään ainoastaan perusperiaatteet.
Jos työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan ehdotus hyväksytään eli kaikkea päivystysaikaa pidetään periaatteessa työaikana ja jos opt-out-mahdollisuus poistetaan, vaikeutamme joustavia työjärjestelyjä huomattavasti kaikkialla Euroopassa. En kutsuisi tätä nykyaikaiseksi ratkaisuksi. Ei voi olla oikeudenmukaista, että otamme käyttöön asianosaisia työntekijöitä koskevan periaatteen, jonka mukaan kaikkia päivystysjaksoja pidetään työaikana, sillä ei ole todennäköistä, että esimerkiksi palomiehet, nuorisotyöntekijät tai kuntoutuskeskusten työntekijät ylirasittuisivat, sillä heille päivystys merkitsee suurimmaksi osaksi aikaa, jona ei työskennellä.
Tämän vuoksi puolustamme erityyppisten päivystyspalvelujen erottamista toisistaan. Antakaamme lääkäreiden, palomiesten ja nuorisotyöntekijöiden päättää yhdessä paikallisten työmarkkinaosapuolten kanssa siitä, mitkä työjärjestelyt sopivat heille parhaiten. Äänestäkäämme työntekijöiden valinnanvapauden puolesta. Puolustakaamme joustavuutta, joka edellyttää opt-out-mahdollisuutta, pidempiä vertailujaksoja sekä erityyppisten varallaolojaksojen kohtuullista ja tarkoituksenmukaista eriyttämistä. Näitä tavoitteita kohti pyrimme esittämillämme tarkistuksilla 26, 27 ja 32 sekä päivystyspalveluja koskevilla tarkistuksilla 29 ja 30. Pyydän teitä antamaan tukenne näille tarkistuksille. 
Kósáné Kovács, Magda (PSE ).
    Arvoisa puhemies, direktiivin muuttamiseen tarvitaan muutakin kuin pelkkä lainsäädännöllinen askel. Kuten tiedämme, laki ja käytäntö ovat kauimpana toisistaan juuri työpaikoilla. Mitä enemmän keinoja maa joutuu käyttämään kuroakseen muiden etumatkaa umpeen, sitä suuremmaksi muodostuu sääntöjen ja todellisuuden välinen ero.
Uusissa jäsenvaltioissa työajan pituus on vain hieman unionin keskiarvon yläpuolella, mutta todellinen vuosittainen työtuntimäärä on niissä 112 tuntia eli lähes kolme viikkoa pidempi kuin vanhoissa jäsenvaltioissa. Siksi meidän on erityisen tärkeää asettaa työajalle selkeät rajat. Työmarkkinaosapuolten johdonmukainen osallistuminen paikallisten sääntöjen luomiseen on tärkeää, samoin kuin valvontamekanismien parantaminen sekä yhteisön että jäsenvaltioiden tasolla. Parlamentin kompromissiehdotuksessa luvataan, että ammattiliittojen merkitys kasvaa, ettei työntekijöitä jätetä yksin ja että parlamentti edistää työmarkkinakäytäntöjen yhdenmukaisuutta valvomalla, että jäsenvaltiot noudattavat takeita. 
Vladimír Špidla,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio voi olla parlamentin kanssa samaa mieltä kaikista kohdista, mutta parlamentin työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan mietinnössä tehdään varsin selväksi, että myös me haluamme saavuttaa laajan yhteisymmärryksen, joka edistäisi työntekijöiden suojelua ja auttaisi saavuttamaan tarvittavan joustavuuden.
Ennen kuin keskityn perusteellisemmin yksittäisiin tarkistuksiin, haluan esittää joitakin yleisiä huomioita. Ensinnäkin kiinnitän huomiota siihen, että tässä direktiiviehdotuksessa on kyse ehdotuksesta muutosdirektiiviksi. Alkuperäistä, jo 10 vuotta voimassa ollutta direktiiviä on tarkistettava aika ajoin, mikä johtuu muun muassa siitä, että direktiivissä itsessään varaudutaan tuleviin tarkistuksiin.
Lisäksi haluan korostaa, että tämä direktiivi liittyy työterveyteen ja -turvallisuuteen. Sen tarkoituksena ei siis ole järjestää työaikaa uudelleen vaan suojella työntekijöitä ja ylläpitää samalla kipeästi kaivattua joustavuutta, jota edellyttävät paitsi Lissabonin strategia myös nykyaikainen elämä itse. Tämän direktiivin taustalla olevat kysymykset ovat äärimmäisen monimutkaisia. Niihin kuuluu muun muassa väestön ikääntyminen, jonka vuoksi meidän on parannettava merkittävästi työelämän ja sosiaalisen elämän välistä tasapainoa. Kuten olen jo korostanut, direktiivi liittyy työajan suojeluun. En epäröi sanoa, että työajalla on kokonaisvaltainen vaikutus työterveyteen ja -turvallisuuteen. Pohdimme parhaillaan työelämän pidentämistä, mikä johtuu yhteiskuntamme väestötieteellisestä kehityksestä, eikä kukaan voi kyseenalaistaa sitä, että ihmisten on saavutettava työelämänsä loppu terveenä.
Juuri kuulemassamme keskustelussa käsiteltiin joitakin keskeisiä ehdotuksia, joita haluan käsitellä yksityiskohtaisemmin. Aloitan ehdotuksesta pidentää vertailujaksoa, jota käytetään laskettaessa 48 tunnin keskimääräistä viikoittaista enimmäistyöaikaa.
Kuten tietänette, komissio ehdottaa, että asiat jätetään ennalleen eli että "norminmukaisen" tarkastelujakson pituus on jatkossakin neljä kuukautta. Vaihtoehtoisesti vertailujaksoa voidaan kuitenkin pidentää 12 kuukauden pituiseksi työehtosopimuksella. Komissio haluaa varmistaa, että samoja ehtoja sovelletaan kaikissa jäsenvaltioissa riippumatta tavasta, jolla työmarkkinaosapuolten väliset suhteet on järjestetty. Siksi ehdotan, että tätä vertailujaksoa on voitava pidentää myös lainsäädännön nojalla.
Olen tyytyväinen voidessani todeta, ettei parlamentin kanta eroa tässä asiassa suuresti komission kannasta. Itse asiassa parlamentin ehdotuksessa tarjotaan paremmat takeet siitä, että mainittu pidennys on mahdollinen. Siksi voin kertoa teille, että komissio voi hyväksyä tältä osin lähes kaikki parlamentin ehdotukset, lukuun ottamatta ehdotusta, jossa vaaditaan, että vertailujaksoa voidaan pidentää lainsäädännön nojalla vain, jos kyseinen työntekijä on jo työehtosopimusten piirissä.
Komissio katsoo, ettei työehtosopimuksia ole syytä suosia niin paljon, että lainsäädännön käyttö voitaisiin kieltää tapauksissa, joissa vertailujaksosta ei ole keskusteltu tai sopimukseen ei ole päästy.
Komissio ei voi hyväksyä parlamentin kantaa päivystysjaksojen osalta, vaikka se antaakin arvoa parlamentin huolenaiheille.
Haluan tehdä täysin selväksi, mitä ajattelemme tästä asiasta. Komission ehdotuksen perustarkoituksena on taata oikeusvarmuus, ja olen varma, ettei minun tarvitse muistuttaa teitä siitä, että tämä ongelma johtuu tavasta, jolla Luxemburgissa toimiva yhteisöjen tuomioistuin on tulkinnut työajan käsitettä. Komissio on päättänyt olla pitämättä työaikana päivystysjaksoja, joina ei työskennellä, mikä johtuu työterveyteen ja -turvallisuuteen liittyvistä näkökohdista. Näin olemme antaneet jäsenvaltioille vapauden toteuttaa toimia, joilla ne katsovat suojeltavan parhaiten työntekijöiden terveyttä ja turvallisuutta.
En usko, että tarkistuksessa 10 esitetty parlamentin ehdotus takaisi samantasoista oikeusvarmuutta: sillä voitaisiin hyvinkin jättää ovi auki uusille tuomioille, jotka johtaisivat entistäkin pahempaan oikeusvarmuuden puutteeseen.
Pidän kuitenkin suuressa arvossa parlamentin huolenaiheita, joita se on hahmotellut mietintöluonnoksessa. Tämän vuoksi komissio tarkistaa ehdotustaan siten, että varmistetaan kaikkien päivystystyöntekijöiden aiempaa parempi suojelu. Ei-aktiivisen päivystysajan sisällyttämistä päivittäiseen 11 tunnin lepojaksoon ja viikoittaiseen 24 tunnin lepojaksoon ei sallita.
Seuraavaksi haluan sanoa muutaman sanan arkaluonteisesta kysymyksestä, joka koskee yksilöllisiä opt-out-sopimuksia. Vaikka sekä parlamentti että komissio suhtautuvat kriittisesti tämän säännöksen täytäntöönpanoon käytännön tasolla, toimielimillä on erilaiset näkemykset säännöksen tulevaisuudesta. Komissio ehdottaa, että kysymystä arvioidaan uudelleen, kun taas parlamentti vaatii lausekkeen poistamista kolmen vuoden kuluttua direktiivin voimaantulosta.
Komissio ei voi hyväksyä tätä ehdotusta sellaisenaan. Olemme kuitenkin valmiit keskustelemaan siitä ja tekemään yhteistyötä lainsäätäjien – jotka ovat itsekin jakautuneet tässä asiassa – kanssa löytääksemme parhaan mahdollisen kompromissin. Tiedän, että kyseessä on hyvin poliittinen ja myös periaatteellinen aihe. Tämän huomioon ottaen komissio jatkaa tiivistä vuoropuheluaan parlamentin kanssa.
Haluan nyt hahmotella komission kantaa yksittäisiin tarkistuksiin.
Komissio voi hyväksyä tarkistukset 2, 3, 12, 13 ja 17 sellaisenaan, sillä niillä joko parannetaan tai selkeytetään ehdotettua tekstiä. Yhdessä näistä tarkistuksista esitetään säännöstä työn ja muun elämän välisen tasapainon parantamiseksi, jota pidän keskeisenä kysymyksenä.
Komissio voi hyväksyä tarkistukset 1, 4, 8, 11, 16, 18, 19, 24 ja 29 joko periaatteessa, osittain tai sillä ehdolla, että niiden sanamuotoa muutetaan. Haluan kiinnittää parlamentin huomion erityisesti korvaavaa lepoa koskeviin tarkistuksiin 16 ja 18 sekä vertailujaksoa koskevaan tarkistukseen 19.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 5, 6, 7, 9, 10, 14, 15, 20, 21, 22, 23 sekä 25–28 ja 30–52, joista osa liittyy jo käsittelemääni yksilölliseen opt-out-mahdollisuuteen. Kuten totesin, komissio aikoo etsiä kompromissiratkaisua tähän kysymykseen. Loput tarkistukset koskevat kysymyksiä, jotka eivät sisälly komission alkuperäiseen ehdotukseen. Viittaan tällä esimerkiksi 17 artiklan 1 kohtaan, jossa on kyse johtohenkilöitä koskevasta poikkeuksesta.
Lopuksi haluan kiittää parlamenttia laadukkaasta keskustelusta, jota tästä ehdotuksesta on käyty. Komission ja parlamentin välisen vuoropuhelun ansiosta voin todeta luottavaisena, että direktiivillä, joka meillä nyt on ja joka toimii sosiaalisen Euroopan symbolina, edistetään entistä paremmin työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelua. Sillä varmistetaan myös, että työntekijöiden terveyttä ja turvallisuutta ei vaaranneta työajan joustavalla järjestämisellä, jota yrittäjämme vaativat. Näin se auttaa meitä rakentamaan aiempaa vahvempaa ja nykyaikaisempaa sosiaalisen Euroopan mallia. 
Puhemies.
   Kiitoksia, arvoisa komission jäsen. Kiitän teitä myös kärsivällisyydestänne parlamentin suhteen ja siitä, että olette puhunut tavanomaista vaikeammissa olosuhteissa. 
Hyvä jäsen Davies, onko työjärjestyspuheenvuoronne todella välttämätön, kun otetaan huomioon, että olemme aloittamassa äänestyksen? 
Chris Davies (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, parlamentin jäseniä pyydettiin äänestämään täällä kello 11.30. Ei ole heidän syynsä, että heidän aikaansa on haaskattu: syy on puheenjohtajiston. Arvoisa puhemies, syy ei ole yksin teidän, sillä ette ole vastuussa kaikista yksityiskohdista, mutta milloin puheenjohtajisto aikoo ryhtyä laatimaan keskustelujen aikataulut asianmukaisesti? 
Puhemies.
   Hyvä jäsen Davies, panemme huomautuksenne merkille puheenjohtajistossa, mutta myös parlamentti itse on osasyyllinen tilanteeseen. Minun oli puhuteltava parlamenttia toistuvasti taatakseni puhujille puheenvuoron edellyttämän hiljaisuuden. Myös tietyt poliittiset ryhmät ovat osaltaan syyllisiä, sillä minuutin puheenvuorot eivät ole koskaan minuutin mittaisia vaan venyvät aina pidemmiksi. Tätä asiaa voidaan käsitellä puheenjohtajakokouksessa. Voisin mielihyvin korvata minuutin puheenvuorot kahden minuutin puheenvuoroilla. Voimme keskustella asiasta, mutta meidän on päästävä siitä yksimielisyyteen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna. 

Puhemies.
   – Esityslistalla ovat seuraavana äänestykset.
Ian Hudghton (Verts/ALE ),
   .  Arvoisa puhemies, tästä mietinnöstä ei syntynyt kiistaa valiokunnassa: se hyväksyttiin yksimielisesti ja ilman tarkistuksia. Saatatte siksi ihmetellä, miksi haluan nyt kommentoida asiaa. Tämän ei saa antaa hämärtää sitä tosiasiaa, että komissio on laatinut erittäin perusteellisen asiakirjan, jolla selkeytetään moneen kertaan tarkistettua 25 vuotta vanhaa asiakirjaa. Siitä on muokattu noin 300 artiklaa sisältävä asiakirja, joka on nyt ymmärrettävä ja joka voidaan siksi panna aiempaa paremmin täytäntöön. Tässä asiakirjassa ei ole mitään sellaista, jonka vuoksi jonkin jäsenvaltion olisi muutettava lainsäädäntöään. Sillä kuitenkin varmistetaan, että esimerkiksi kaikki liittymissopimuksiin perustuvat lisäykset yhdistetään yhdeksi asiakirjaksi, mikä on käytännöllistä.
Olen tämän tästä arvostellut Euroopan komissiota, joten tässä yhteydessä minun on kohtuuden nimissä ilmaistava kiitollisuutemme ja onnittelumme komission virkamiehille, jotka ryhtyivät tähän tehtävään ja suoriutuivat siitä erittäin hyvin.

Louis Michel,
   . Arvoisa puhemies, komissio pitää äänestystulosta valitettavana, mutta se on ottanut huomioon parlamentin jäsenten enemmistön ilmaiseman kannan.
Parlamentin ja komission välisen puitesopimuksen mukaisesti komissio huolehtii siitä, että se harkitsee erittäin huolellisesti kantaansa tässä tilanteessa.
Arvoisa puhemies, komissio ilmoittaa parlamentille pikaisesti ja asianmukaisella tavalla näiden pohdintojen tulokset. 
Puhemies.
   – Mietintö palautetaan asiasta vastaavaan valiokuntaan työjärjestyksen 52 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
Äänestykset keskeytetään ja niitä jatketaan juhlaistunnon jälkeen. 

Puhemies.
   Hyvät parlamentin jäsenet, aloitamme istunnon, joka pidetään Afganistanin presidentin Hamid Karzain virallisen vierailun johdosta.
, mikä tarkoittaa, että toivotamme presidentti Karzain tervetulleeksi Euroopan parlamenttiin.
Arvoisa presidentti, Euroopan parlamentti on muun maailman tapaan seurannut erittäin tarkasti maanne dramaattisia tapahtumia viimeisten 25 vuoden aikana. Harvalla maalla on ollut yhtä myrskyisä historia kuin teillä: maanne on kokenut Neuvostoliiton miehityksen, sisällissodan ja syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen toteutetun kansainvälisen sotilaallisen väliintulon. Nyt maassanne, joka on kärsinyt paljon ja jonka sosiaaliset, taloudelliset ja poliittiset rakenteet ovat muuttuneet perinpohjaisesti, on meneillään vaikea demokratisoitumisprosessi.
Arvoisa presidentti, haluamme tunnustaa vankan johtajuutenne ensin väliaikaisena ja nyt demokraattisilla vaaleilla valittuna Afganistanin presidenttinä. Johtajuutenne edistää maassanne orastavan demokratian kehittymistä. Tunnustamme myös ne suuret henkilökohtaiset riskit, joita te ja hallituksessa olevat kolleganne olette joutuneet kohtaamaan.
Me kaikki tiedämme, että tehtävää on vielä paljon. Televisiokamerat välittävät meille toisinaan tuskallisia kuvia, jotka muistuttavat meitä meneillään olevista tapahtumista, mutta toisinaan paikalla ei ole kameroita. Todellisuus ei kuitenkaan katoa mihinkään. Vuosikymmeniä kestäneen sodan runteleman valtion huolellinen, hidas ja järjestelmällinen jälleenrakentaminen ei vain kiinnosta tiedotusvälineitä yhtä paljon kuin itse sota. Me länsimaalaiset ymmärrämme, miten tärkeitä tämän suuren tapahtuman vaikutukset ovat verrattuna jokapäiväiseen elämään ja päivittäisiin tapahtumiin, joilla on merkitystä vain, kun tiedotusvälineet huomioivat ne näkyvästi.
Tiedämme myös, ettei demokratiaa voida vakiinnuttaa käden käänteessä, ettei yhteiskuntia voida muuttaa määräyksellä ja että esimerkiksi naisten oikeuksien takaaminen perustuslaissa on aivan eri asia kuin sen varmistaminen, että näitä oikeuksia kunnioitetaan myös maan syrjäisimmillä seuduilla. Tiedämme myös, että olette sitoutunut takaamaan naisten yhtäläiset oikeudet, mutta ymmärtänette myös, että muistikuvamme tietyistä tapahtumista herättävät huolestuneisuutta. Toivokaamme, että tästä aiheutuvan närkästyksen avulla voimme vahvistaa sitoumustamme maanne demokraattista uudistusta ja kehitystä koskevaan tehtävään. Olen varma, että tekin mainitsette tämän puheessanne. Haluamme sitoutua tähän hankalaan siirtymäprosessiin. Teemme kaikkemme auttaaksemme teitä muodostamaan vakaan ja demokraattisen valtion.
Arvoisa presidentti, Euroopan parlamentti odottaa siksi innokkaasti ensi syyskuussa järjestettäviä parlamenttivaaleja. Kuten olemme sanoneet teille aiemminkin, Euroopan parlamentin on harkittava vakavasti mahdollisuutta lähettää valtuuskunta arvioimaan nykytilannetta ennen vaaleja ja sen jälkeen tarkkailijoita seuraamaan vaaleja maassanne.
Arvoisa presidentti, uskomme vakaasti, että voimme vaalien jälkeen kehittää tiiviit parlamenttien väliset suhteet nimenomaan siksi, että uskomme Euroopan unionin ja Afganistanin hyödyntävän suuria mahdollisuuksiaan valtioiden väliseen ystävyyteen ja yhteistyöhön. Kaikkien mainitsemieni seikkojen ja edustamanne valtion tärkeyden vuoksi minulla on ilo ja kunnia parlamentin puolesta toivottaa teidät tervetulleeksi ja luovuttaa puheenvuoro teille.
Hamid Karzai,
   .  Arvoisa puhemies, arvoisat Euroopan parlamentin jäsenet, minulle on ilo ja kunnia saada puhua tälle kunnianarvoisalle joukolle, varsinkin kun tämä on ensimmäinen vierailuni Euroopan parlamentissa. Kun näen, miten Euroopan valtiot ovat liittyneet täällä yhteen yhteisymmärryksen ja yhteistyön hengessä, suhtaudun erittäin luottavaisesti Afganistanin ja alueemme tulevaisuuteen. Vasta vähän aikaa sitten rautaesirippu jakoi Euroopan länteen ja itään. Nyt tämä esirippu on kuitenkin poistettu paljastaen kirjavan mosaiikin, jonka jokaisella palalla on oma selkeästi erottuva identiteettinsä mutta jossa nämä palat muodostavat yhdessä laajemman kokonaisuuden.
Toissapäivänä Euroopassa vietettiin Voiton päivän 60. vuosipäivää, Euroopan uuden alun vuosipäivää. Euroopan konflikteilla oli ennen maailmanlaajuisia vaikutuksia, mutta nykyään eurooppalainen yhteistyö parantaa elämän laatua, ja sitä ihaillaan kaikkialla maailmassa.
Jälleenrakentaessanne maanosaanne toisen maailmansodan jälkeen teillä oli turvatakuita, Marshall-suunnitelma ja kansainvälinen pitkän aikavälin sitoumus. Me afganistanilaiset olemme myös kiitollisia kolmen viime vuoden aikana saamastamme kansainvälisestä turvasta ja taloudellisesta tuesta. Nimenomaan Euroopan unioni on ollut Afganistanin suurimpia tukijoita. Olemme kiitollisia avokätisestä avustanne, kansakuntienne muodostamien aseellisten joukkojen sitoumuksesta sekä teknisestä avusta, jota olette tarjonneet ja tarjoatte edelleen. Kaikkein tärkeintä on, että osoitatte meille, millainen alueemme tulevaisuus voisi olla: se voisi perustua rauhaan, yhteisymmärrykseen ja yhteistyöhön.
Afganistan kuului vähiten kehittyneisiin maihin jo ennen entisen Neuvostoliiton hyökkäystä. Maatamme köyhdyttivät entisestään kymmenen vuotta kestänyt Neuvostoliiton miehityksen vastainen taistelu sekä sitä seurannut yli vuosikymmenen pituinen ajanjakso, jolloin ulkomaat puuttuivat maamme asioihin ja jolloin omia etujaan ajaneet ryhmät taistelivat keskenään. Infrastruktuurimme oli tuhoutunut lähes täysin, yhteisömme olivat hävinneet ja valtioelimemme olivat menettäneet toimintakykynsä.
Pitkät ja synkät kärsimyksen vuodet eivät kuitenkaan lannistaneet pyrkimyksiämme rakentaa vakaa, demokraattinen ja vauras Afganistan. Kun siihen tarjoutui tilaisuus vuonna 2001, me afganistanilaiset aloitimme innokkaina maamme jälleenrakennusprosessin. Nyt meillä on valistunut ja edistyksellinen perustuslaki, jolla turvataan ihmisoikeudet, taataan miesten ja naisten tasa-arvo, toteutetaan vapaata markkinataloutta ja luodaan edellytykset vastuulliselle hallinnolle.
Viime lokakuussa pidettiin historiamme ensimmäiset presidentinvaalit, joissa äänesti yli kahdeksan miljoonaa ihmistä. Näiden vaalien onnistuminen oli selvä osoitus terrorismin kukistumisesta Afganistanissa.
Etenkin afganistanilaisten naisten aktiivinen osallistuminen – heidän osuutensa oli 42 prosenttia kaikista äänestäjistä – oli selvä osoitus uuden aikakauden alkamisesta naisten sosiaalisissa ja poliittisissa oikeuksissa.
Haluaisin tässä yhteydessä kertoa teille tarinan siitä, mitä minulle tapahtui noin kaksi ja puoli kuukautta sitten. Olin tuolloin lounaalla erään ryhmän kanssa, joka koostui erittäin vanhoillisella Afganistanin alueella asuvista heimon vanhemmista jäsenistä, ja panin merkille, että näiden heimon vanhempien ja pappien joukossa oli naisia. Minusta tuntui siltä kuin naiset olisivat olleet maan kaupunkiseuduilta, ja tervehdin heimon päälliköitä heidän nimellään. Tunsin monet heistä nimeltä ja sanoin: "Herra se ja se, tervetuloa, mitä kuuluu?" Tervehdittyäni miehiä sanoin naisille: "Tervetuloa, hauska tavata." Yhtäkkiä yksi naisista nousi ja sanoi: "Herra presidentti, tervehditte miehiä nimellä, mutta ette tervehtinyt meitä nimellä." Olin hämilläni. Vastasin hänelle: "Hyvä rouva, olen pahoillani, mutta en tiennyt nimeänne." Hän sanoi: "Tiedättekö, että teidät valittiin meidän antamiemme äänten ansiosta. Kun tapaan teidät ensi kerralla, teidän on parasta tietää nimeni tai teitä ei valita presidentiksi!"
Tällainen muutos Afganistanissa on tapahtunut, ja olemme siitä erittäin iloisia.
Euroopan unionin alusta alkaen johtamien kansainvälisten turvallisuusjoukkojen (ISAF-joukkojen) läsnäolo on tarjonnut meille turvallisen ympäristön käyttää poliittisia oikeuksiamme. Euroopan unionin ja muun kansainvälisen yhteisön avulla olemme kouluttaneet noin 50 000 henkilöstä koostuvat uudet poliisijoukot sekä huumeidentorjuntatoimiin erikoistuneet joukot. Tällä hetkellä 20 000 sotilaan vahvuinen uusi Afganistanin kansallinen armeija ottaa yhä suuremman vastuun turvallisuuden edistämisestä koko maassa. Nopeutamme aseistariisuntaprosessia ja riisumme aseista sekä vakinaista armeijaa että aseistautuneita ryhmiä. Yli 50 000 entistä taistelijaa on riisuttu aseista, ja yli 95 prosenttia raskaista aseista on luovutettu.
Laajoja uudistuksia toteutetaan parhaillaan muillakin aloilla, kuten oikeuslaitoksessa ja siviilihallinnossa. Oikeusjärjestelmämme on saamassa takaisin tehokkuutensa ja uskottavuutensa sodan tuhojen jälkeen. Hallintoelimet ja kansalaisyhteiskunta vahvistuvat koko ajan. Ne herättävät kansalaisissa aiempaa enemmän luottamusta ja tarjoavat heille entistä enemmän palveluja ja oikeuksia. Afganistanin riippumaton ihmisoikeuskomitea jatkaa tärkeää työtä edistämällä ihmisoikeuksia koko maassa. Afganistanin avoimen poliittisen ilmapiirin ansiosta vapaa lehdistö on kehittynyt ja menestynyt hyvin, mistä on osoituksena se, että maahan on perustettu alle kahdessa vuodessa yli 300 riippumatonta sanomalehteä, yli 30 riippumatonta radioasemaa ja neljä riippumatonta televisiokanavaa.
Totesimme, että politiikan ja turvallisuuden kehittyminen edellyttää vastaavia parannuksia talouden alalla. Kolmen viime vuoden aikana olemme ottaneet käyttöön uuden valuutan, vakauttaneet inflaation sekä toteuttaneet lukuisia lainsäädännöllisiä ja hallinnollisia uudistuksia yksinkertaistaaksemme tulli- ja investointiprosessejamme. Tämän ansiosta Afganistaniin on virrannut ulkomaisia investointeja satojenmiljoonien dollarien arvosta. Siitä ovat hyötyneet erityisesti tietyt alat, kuten hotelli-, pankki- ja matkaviestintäala. Palkat ovat nousseet, ja kaupankäynti on lisääntynyt alueen muiden valtioiden, etenkin Pakistanin, Iranin, Tadžikistanin ja Kiinan, kanssa. Haluan mainita tässä yhteydessä esimerkin tapahtuneista muutoksista. Kolme vuotta sitten Afganistanin ja Pakistanin välisen kaupan arvo oli alle 50 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Viime vuonna, siis alle kolme vuotta myöhemmin, maidemme välinen kauppa ylitti jo miljardi Yhdysvaltain dollaria. Tällä hetkellä Pakistanin ja Afganistanin välisen kaupan arvo on miljardi Yhdysvaltain dollaria. Sama pätee Kiinaan ja muihin naapurivaltioihimme.
Tähän mennessä on tehty paljon, mutta edessämme on vielä pelottavia haasteita. Afganistanin yhteiskunnallisen kehityksen indikaattorit ovat edelleen surkeita: imeväiskuolleisuus on maailman ja elinajanodote maailman , ja lukutaidottomien määrä on aivan liian suuri etenkin naisten keskuudessa. Näiden yhteiskunnallista kehitystä kuvaavien indikaattorien perusteella maamme on valitettavasti aivan viimeisten joukossa inhimillisen kehityksen indeksissä, itse asiassa viidenneksi viimeisellä sijalla.
Terrorismi on kukistettu voimana, mutta sen rippeet horjuttavat rauhaamme ja vakauttamme. Vaikka olemme ottaneet ratkaisevia askelia tehokkaan hallinnon perustamiseksi, uudet toimielimet eivät pysty vielä läheskään takaamaan turvallisuutta eivätkä auttamaan väestöä pois äärimmäisestä köyhyydestä. Unikon viljely ja huumetalous ovat edelleenkin yhteisöjemme vitsaus ja esteenä Afganistanin vakaudelle.
Haluan hieman poiketa valmistellusta puheestani ja selittää teille, mitä Afganistanin huumetaloudessa – unikon viljelyssä – parhaillaan tapahtuu. Entisen Neuvostoliiton hyökätessämaahamme 30 vuotta sitten Afganistan oli jotakuinkin hyvinvoiva maatalousyhteiskunta. Vuosina, joina afgaaniväestöä piinasivat konflikti, kuivuus ja vaikeudet, afgaanimiehillä ja -naisilla – perheillä, isillä, äideillä, tyttärillä – ei ollut toivoa tulevaisuudesta. Isät ja äidit eivät tienneet, onko heidän poikansa tai tyttärensä elossa vai kuollut seuraavana päivänä, onko heillä ruokaa syötäväksi vai näkevätkö he nälkää. Tässä tilanteessa ihmiset tuhosivat viiniviljelmiä ja istuttivat niiden tilalle unikkoa, tuhosivat granaattiomenatarhoja ja istuttivat niihin unikkoa sekä tuhosivat aprikoositarhoja ja korvasivat ne unikkoviljelmillä, koska unikkoa oli helppo viljellä – se ei tarvinnut paljon kastelua – ja helppo myydä. Tulevaisuudenuskon ja keinojen puutteessa yhteiskunta ryhtyi siis viljelemään tätä kasvia, joka takasi helpon sadon.
Viime vuonna aloitimme unikonviljelyn vastaisen kampanjan, johon ihmiset reagoivat, koska he suhtautuvat luottavaisemmin tulevaisuuteen: he luottavat enemmän maahansa ja itseensä. Toivomme, että tänä vuonna unikonviljely vähenee huomattavasti ja pääasiassa vapaaehtoisesti Afganistanissa. Minun ja koko afgaaniväestön toiveena on, että kansainvälinen yhteisö auttaa meitä jatkossakin vähentämään unikonviljelyä Afganistanissa ja korvaamaan sen laillisilla maatalouden muodoilla, toisin sanoen korvaamaan sen vaihtoehtoisilla elinkeinomuodoilla, jotta väestömme voi jälleen viljellä viiniä, granaattiomenia, aprikooseja ja muita maataloustuotteita, joiden viljelyssä Afganistan on erittäin hyvä.
Afganistanissa tuotetaan erittäin hyviä granaattiomenia ja erittäin hyviä elintarvikkeita, joten se voi kilpailla kansainvälisillä markkinoilla. Toivon, että autatte meitä edelleen palauttamaan afganistanilaisille laillisen talouden. Kukaan ei halua joutua huonoon maineeseen maailmassa, eikä Afganistan ole poikkeus. Afganistan haluaa toimia rehellisesti ja hankkia taas tulonsa laillisin keinoin. Olen kiitollinen siitä, mitä olette tehneet hyväksemme tähän mennessä, mutta olkaa hyvä ja auttakaa meitä vastedeskin.
Syyskuussa järjestettävät parlamenttivaalit ovat Bonnin prosessin taitekohta Afganistanissa. Afganistanin perustuslaissa säädetään, että vähintään 27 prosenttia Afganistanin parlamentin jäsenistä on oltava naisia.
Vaikka olemmekin saavuttaneet kaikki Bonnin sopimuksessa asetetut tavoitteet syyskuun loppuun mennessä, olemme vasta pitkän tien alkutaipaleella pyrkiessämme saavuttamaan kyseisessä asiakirjassa Afganistanille suunnitellun tulevaisuuden. Bonnin prosessin päättyminen ei näin ollen saa merkitä Afganistania koskevan sitoumuksenne ja sille antamanne tuen päättymistä vaan pitkäaikaisen ja entistä kattavamman kumppanuuden alkua. Bonnin prosessin päättyminen ei tarkoita Afganistanin menestystä eikä täydellistä onnistumista. Bonnin prosessin päättyminen ja parlamentin perustaminen luovat edellytykset Afganistanin menestykselle, mutta eivät vielä sinänsä merkitse sitä. Varsinaisen menestyksen saavuttaminen vie vielä monta vuotta, ja siihen tarvitaan teidän apuanne.
Tarvitsemme Euroopan unionilta tukea ja lupauksen siitä, että Afganistaninavustamista jatketaan pitkällä aikavälillä. Kun keskustelette etenkin Euroopan unionin tulevista kansainvälisistä sitoumuksista, toivon teidän ymmärtävän, että maamme jälleenrakennustoimien tukeminen edellyttää Afganistanin avustamista koskevia monivuotisia sitoumuksia.
Yhdistyneiden Kansakuntien, Yhdysvaltojen, Japanin ja muiden, jotka ovat auttaneet meitä tähän mennessä, olisi vahvistettava uudelleen sitoumuksensa kumppanuuteen Afganistanin kanssa. Kumppanuuteen, jolla on oleellinen merkitys kestävän vakauden, demokratian ja kehityksen saavuttamiselle Afganistanissa.
Haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää teitä vielä kerran Afganistanin kansan puolesta avokätisestä tuesta, jota Euroopan unioni on yhtenä Afganistanin suurimmista avunantajista tarjonnut kolmen viime vuoden aikana. Afganistanilaiset ovat erityisen kiitollisia univormuun puheutuneille pojillenne ja tyttärillenne, jotka palvelevat urheasti maassamme. Ilmaisemme jälleen kerran kiitollisuutemme niille, jotka ovat uhranneet henkensä turvallisuutemme puolesta. Rukoilemme heidän puolestaan ja lupaamme, ettemme koskaan unohda heitä.
Afganistanissa, joka oli vielä vähän aikaa sitten täysin eristyksissä muusta maailmasta, tapahtuu nyt jotain ennennäkemätöntä. Eri puolilla maailmaa asuvat ja eri uskontoja, kulttuureja ja taustoja edustavat ihmiset auttavat todellisessa yhteistyön hengessä turvaamaan afganistanilaisten elämän ja jälleenrakentamaan maatamme. On selvää, että ilman tätä yhteistyötä afganistanilaiset eivät olisi koskaan saavuttaneet sitä, mitäkolmen viime vuoden aikana on tapahtunut.
Afganistan tarvitsee apuanne nyt yhtä paljon kuin Eurooppa tarvitsi muiden apua 60 vuotta sitten. Silloin eri puolilla maailmaa olevien ystävienne pitkäaikainen sitoumus antoi teille tarvitsemanne tuen valtioidenne ja elämänne jälleenrakentamiseen. Pyydämme nyt samanlaista mahdollisuutta. Kiitos siitä, mitä olette tähän mennessä tehneet hyväksemme. Olemme siitä erittäin kiitollisia.

Nicola Zingaretti (PSE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen pyytänyt puheenvuoroa kiinnittääkseni huomionne Euroopan parlamentin käyttäytymis- ja menettelysääntöjä koskevan työjärjestyksen 9 artiklan sisältöön, koska tänään parlamenttiin on ilmestynyt sellaisen kansakunnan lippuja, jota ei ole olemassa. Kyse on Padaniasta, kuten jäsen Borghezio sitä nimittää.
Haluan tuomita tämän teon, joka loukkaa kotivaltiotani Italiaa, jota ylpeänä edustan, ja kysyn, aikooko puheenjohtajisto ryhtyä tämän teon vastaisiin toimiin. Se nimittäin loukkaa yhtä jäsenvaltiota, koska parlamentissa on esillä sellaisen valtion tai kansakunnan lippuja, jota ei ole olemassa ja jota yksikään kansainvälinen järjestö ei ole tunnustanut.
Toivon, että kaikki italialaiset parlamentin jäsenet tuomitsevat kanssani tämän maahamme kohdistuvan loukkauksen. 
Alexander Radwan (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, kuultuamme presidentti Karzain vaikuttavan puheen, josta puhemiehemme ei katsonut tarpeelliseksi kiittää häntä, haluaisin esittää presidentille kiitokset hänen parlamentille pitämästään puheesta.
Mario Borghezio (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, käytän puheenvuoron ainoastaan huomauttaakseni kaikille parlamentin jäsenille – myös juuri äsken puhuneelle jäsenelle – että Berliinin muurin murtumiseen saakka Euroopassa oli monia kansakuntia, joilla ei ollut valtion asemaa, ja että itsemääräämisoikeuden ansiosta myös Padaniasta voi vielä jonakin päivänä tulla kansakunta, jolla on oma valtio. 
Puhemies.
   – Puhemiehistö tutkii asiaa ja tekee siitä luonnollisesti päätöksen. 

Gyula Hegyi (PSE ),
   . – Hyvät kollegat, olen pahoillani, että vien kaksi minuuttia lounastauostanne, mutta minun on jätettävä käsiteltäväksi suullinen tarkistus. Tämä on yksi ensimmäisistä mietinnöistä, jonka on laatinut uudesta jäsenvaltiosta kotoisin oleva parlamentin jäsen. Haluan kiittää tässä tehtävässä saamastani avusta.
Kiitän erityisesti eri poliittisiin ryhmiin kuuluvia ranskalaiskollegoja, joista oli minulle suurta apua. Ranskan kansanäänestyksen kynnyksellä on tärkeää ymmärtää Ranskan merkittävä edelläkävijän asema Euroopan yhteisen kulttuuriperinnön ylläpitäjänä ja vaalijana. Ranskalaiset voivat olla ylpeitä maastaan.
Tavoitteenani oli päästä yhteisymmärrykseen ensimmäisessä käsittelyssä, ja puheenjohtajavaltio Luxemburg toimi tässä suhteessa erittäin myönteisesti ja aktiivisesti. Jos parlamentin jäsenet hyväksyvät yhdessä liberaalien ja PPE-DE-ryhmän varjoesittelijöiden kanssa käsiteltäväksi jättämäni tarkistukset, ministerineuvosto pääsee yksimielisyyteen ensimmäisessä käsittelyssä toukokuussa.
Esitän suullisen tarkistuksen tarkistukseen 59. Siihen lisätään kaksi sanaa: "kahden vuoden kuluessa tämän suosituksen hyväksymisestä lainsäädännölliset, hallinnolliset" – ja suullinen tarkistus kuuluu – "tai muut aiheelliset toimenpiteet…"
Kiitos avustanne ja ymmärtäväisyydestänne. 


Romano Maria La Russa (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, aioin puheenvuorossani ilmoittaa peruuttaneeni tarkistuksen 12; se kuitenkin raukeaa tarkistuksen 10 tavoin, koska parlamentti ja komissio ovat jo hyväksyneet ne. Toisaalta kannatan tarkistusta 11, jossa käsitellään tarkastuksia huumekaupan, tavaramerkkien väärentämisen ja ennen kaikkea laittoman maahanmuuton torjumiseksi. 

Hélène Goudin ja Nils Lundgren (IND/DEM ),
     Kannatamme periaatteessa Kroatian, Serbia ja Montenegron, Bosnia ja Hertsegovinan, Makedonian ja Albanian tiiviimpää assosiaatiota EU:n kanssa. Näiden maiden pitäisi liittyä EU:hun sitten, kun ne täyttävät kaikki Kööpenhaminan kriteerit. Se olisi toukokuussa 2004 alkaneen laajentumisen luonnollinen jatkumo.
Maiden liittymisvalmisteluja varten laadituissa EU:n puitesopimuksissa on keskityttävä valtionhallinnon parantamiseen, oikeusjärjestelmän vahvistamiseen ja korruption torjuntaan. Kyseisiä maita ei pidä sopeuttaa EU:n kalliiseen ja vahingolliseen maatalouspolitiikkaan.
EU:n laajentumisen varjolla ei pidä laiminlyödä yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista ja aikanaan sen lakkauttamista. EU:n laajentuminen jopa 35 jäsenvaltion unioniksi edellyttää maatalouspolitiikan kokonaisvaltaista uudistamista. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Äänestin tämän mietinnön puolesta, koska kyseessä olevat puitesopimukset ovat mielestäni yleisesti osa unionin välttämätöntä yhteistyöpolitiikkaa sen naapurimaiden kanssa, myös näiden maiden, joiden lähimenneisyys ja tulevaisuudennäkymät edellyttävät tukea unionin 25 jäsenvaltiolta ja tiiviin yhteistyön tekemisttä niiden kanssa. 
Lars Wohlin (IND/DEM ),
     Jos Kroatia, Serbia ja Montenegro, Bosnia ja Hertsegovina, Makedonia ja Albania joskus tulevaisuudessa täyttävät kaikki EU:hun liittymisen kriteerit, ne pitäisi hyväksyä jäseniksi. Euroopan parlamentin ei kuitenkaan pitäisi vahvistaa puitesopimusta koskevaa kantaansa, ennen kuin tällaisen sopimuksen perusteella muille jäsenvaltioille annettavilla taloudellisilla sitoumuksilla on selkeä perusta. Kyseisestä asiakirjasta pitäisi myös ilmetä, millaisia tukia ja oikeuksia puitesopimus tuo mukanaan.
Aiemmista puitesopimuksista saatujen kokemusten perusteella sopimuksen hyväksyminen luo välittömästi poliittista painetta kaikkien mahdollisten tukimuotojen hyväksymiseen. Tähän saakka on usein ollut kyse maiden sopeuttamisesta uudistamista kaipaavaan EU:n järjestelmään. Erilaiset EU:n maatalousjärjestelmää koskevat mukautustuet ovat vain yksi esimerkki. Mukauttaminen järjestelmään, joka lisää maiden riippuvuutta tuista, ei tuota kauaskantoista hyötyä sen enempää EU:lle kuin ehdokasvaltioillekaan. Siksi äänestin mietintöä vastaan ja toivon, että komissio laatii taloudellisen laskelman ja perusasiakirjan, jossa määritellään selkeästi, mitkä tukimuodot ovat käytettävissä puitesopimuksen allekirjoittamisen jälkeen. 

Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Parantamalla ja yhdenmukaistamalla EU:n käyttämiä tilastollisia välineitä pystymme ymmärtämään paremmin EU:n jäsenvaltioiden sosiaalista tilannetta ja näin ollen periaatteessa auttamaan neuvostoa ja komissiota torjumaan köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä.
Toistaiseksi tietoa sosiaalisesta syrjäytymisestä on niukasti, ja se toimitetaan liian myöhään. Tietoja ei myöskään eritellä, eikä niissä oteta huomioon sukupuoleen liittyviä näkökohtia, kuten olen ehdottanut.
Toivommekin komission laativan lisää parempia ja nopeampia indikaattoreita, jotta hahmottaisimme tilanteen paremmin. Tällä tavoin voimme toteuttaa tehokkaita ja oikein ajoitettuja toimia, sillä EU:n ja jäsenvaltioiden on tarjottava pikaisesti rakenteellisia ratkaisuja helpottaakseen lähes 70 miljoonan köyhyydessä elävän ihmisen vaikeaa ahdinkoa sekä valtavaa taloudellista eriarvoisuutta ja korkeaa työttömyyttä. 

Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
     Kannatimme äänestyksessä mietinnössä esitettyä ehdotusta, että EU (EY) liittyisi tähän kansainväliseen yleissopimukseen. Yleisesti ottaen meitä arveluttaa EU:n liittyminen kansainvälisiin yleissopimuksiin, mutta koska hallitustenväliset järjestöt voivat liittyä tähän yleissopimukseen ja koska EU:n liittyminen parantaisi mielestämme myös tämän alan sisämarkkinoita, äänestämme mietinnön puolesta. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  EU:n liittyminen kasvilajikkeiden kansainväliseen suojeluliittoon (UPOV) on myönteinen tapa varmistaa kasvattajien ja viljelijöiden tasapuoliset edut suojaamalla asianmukaisesti kasvattajien omistusoikeus uusiin kasvilajikkeisiin. Äänestän mietinnön puolesta tästä syystä ja siksi, että näin suojellaan mielestäni Portugalin etuja. 

Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Tästä mietinnöstä vallitsee yleinen yksimielisyys, sillä siirtymätoimenpiteitä on jatkettava siihen asti, kunnes BSE-taudin torjuntaan tähtäävien toimenpiteiden kokonaispaketti valmistuu.
Siksi yhdymme esittelijän näkemykseen, jonka mukaan ehdotus asetukseksi on jaettava kahteen osaan. Ensinnäkin mietinnössä ehdotetaan asetuksen (EY) N:o 999/2001 muuttamista, jotta siirtymätoimenpiteitä jatkettaisiin vielä 1. heinäkuuta 2007 saakka, ja näistä kahdesta toimenpiteestä käytävälle keskustelulle jätettäisiin riittävästi aikaa.
Mietinnössä kehotetaan myös laatimaan uusi asetus, jolla tarkistetaan asetuksen (EY) N:o 999/2001 sisältöä, toisin sanoen tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä, valvontaa ja hävittämistä koskevia sääntöjä, sillä tällaiset tarkistukset edellyttävät syvällistä tietämystä nykytilanteesta sekä maiden luokittelun ja tutkimuksen edistymistä. Lisäksi tarvitaan perusteellista keskustelua kyseisen asetuksen tarkistamisesta. 

Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Kannatimme äänestyksessä mietintöä, joka koskee EY:n ja Sveitsin välisen sopimuksen tekemistä Sveitsin osallistumisesta Euroopan ympäristökeskuksen (EYK) ja ympäristöä koskevan Euroopan tieto- ja seurantaverkoston toimintaan.
Sopimuksen ja Sveitsin osallistumisen tavoitteena on antaa puolueettomia, luotettavia ja vertailukelpoisia ympäristötietoja. Sveitsi saa toimia äänioikeudettomana tarkkailijana, ja sitä kohdellaan tasavertaisesti ympäristötietojen toimittamisen ja tietojen analysoinnin suhteen. Sen on myös luotava infrastruktuuri ympäristön tilaa koskevien yhdenmukaisten tietojen toimittamista varten.
Tällä sopimuksella helpotetaan ja selkeytetään luotettavien ja vertailukelpoisten tietojen antamista Euroopan ympäristön tilasta. Sopimuksella edistetään myös Sveitsin ja sen naapurimaiden yhteisten ekosysteemien kokonaisvaltaista arviointia sekä niitä koskevaa ympäristöraportointia. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  EU:n, sen jäsenvaltioiden ja Sveitsin maantieteellinen sijainti, taloudellinen merkitys ja useilla aloilla luodut suhteet oikeuttavat – jopa edellyttävät – Sveitsin osallistumista Euroopan ympäristökeskuksen toimintaan. Tässä ja muissakin tapauksissa käytännön todellisuus ylittää geopoliittiset rajat. 

Bruno Gollnisch (NI ),
    – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat.
Äänestimme useiden arvonlisäverodirektiivien uudelleenlaatimista koskevaa Hudghtonin mietintöä vastaan, sillä tosiasiassa siinä vain muotoillaan uudelleen – olennaiseen sisältöön kajoamatta – tekstejä, joiden yhdenmukaistamista koskevat ja jäsenvaltioiden verotuksellista itsemääräämisoikeutta heikentävät periaatteet aikanaan hylkäsimme.
Nähdäksemme tässä mietinnössä ei anneta valtioiden vapaasti päättää, miten ne verottavat esimerkiksi ateriapalvelujen kaltaista täysin paikallista toimintaa, jolla ei ole vaikutusta unionin kilpailutilanteeseen. Mielestämme alennetun arvonlisäverokannan soveltaminen työhön ei ole kestävä ratkaisu.
Toisaalta huomautamme, että valtiot joutuvat edelleen pyytämään Brysselistä lupaa arvonlisäverokantansa muuttamiseen. Ne eivät edelleenkään voi vapaasti valita tietyn verokannan mukaisia aloja tai tuotteita.
Toteamme ennen kaikkea, että kolme viikkoa ennen Ranskan kansanäänestystä annettu ilmoitus ateriapalvelualan arvonlisäveron alentamisesta on viimeinen säälittävä yritys kalastaa ranskalaisten ääniä. Mitään ei ole tehty eikä mistään ole päätetty.
Olemme saaneet tarpeeksemme valheista ja katteettomista lupauksista. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Koska useita muutoksia läpikäyneessä kuudennessa direktiivissä säädetyn arvonlisäverojärjestelmän sisältöä ei ole muutettu, äänestin mietinnön puolesta. Esitän kuitenkin jatkossakin kantani järjestelmään kuuluvista lukuisista aloista, kun siihen tarjoutuu tilaisuus tällaisista asioista käytävän keskustelun yhteydessä. 

Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Tässä mietinnössä hylätään komission ehdotus, joka koskee suu- ja sorkkataudin ja klassisen sikaruton kaltaisten tarttuvien eläintautien puhkeamisen yhteydessä käytettävien markkinatukitoimenpiteiden yhteisrahoitusta. Tuen tässä asiassa varauksetta esittelijää ja hänen tekemiään ehdotuksia. Olen kuitenkin hänen kanssaan eri mieltä komission ehdotuksen hylkäämisperusteista; mietinnössä mainitaan esimerkiksi ehdotuksen mahdolliset kielteiset seuraukset yhteiselle maatalouspolitiikalle ja unionin maatalouden kilpailuehdoille. Vaikka tämä pitääkin paikkansa, se ei ole pääasiallinen syy äänestää komission ehdotusta vastaan.
EU tukee viljelijöitä tarttuvien eläintautien puhkeamisen yhteydessä toteuttamalla käytännön rahoitustoimenpiteitä, joilla luodaan kaikkien jäsenvaltioiden viljelijöille tasapuolinen kilpailuasema markkinoilla. Sen lisäksi EU:n on ennaltaehkäistävä tällaisia tauteja tukemalla erityisesti heikommassa asemassa olevia viljelijöitä.
Vastustamme tunnetusti yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista ja ehdotettuja toimia, koska ne vaikuttavat voimakkaasti Portugalin maatalouteen ja varsinkin pieniin ja keskisuuriin maatiloihin sekä perheviljelmiin. 
Hélène Goudin ja Nils Lundgren (IND/DEM ),
     EU:n tehtävänä on ratkaista rajat ylittäviä ongelmia, ja yksi niistä on tarttuvien eläintautien leviäminen. Siksi äänestämme mietinnön puolesta.
Tarttuvien eläintautien torjuminen EU:ssa ei kuitenkaan ole mikään syy jatkaa kallista ja vahingollista yhteistä maatalouspolitiikkaa (YMP). Mielestämme vastuu YMP:n rahoituksesta olisi kansallistettava. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Mietinnössä korostetaan asiaankuuluvasti, että komission ehdotus ei johda ainoastaan maatalouden eriarvoistumiseen, vaan vaikuttaa myös olevan osa yhteisen maatalouspolitiikan kansallistamista koskevaa laajempaa kysymystä, josta keskustellaan vielä pitkään. On siis perusteltua hylätä komission ehdotus ja vaatia, että komissio jättää käsiteltäväksi uuden ehdotuksen. 

Liam Aylward (UEN ),
   . Fianna Fail ja UEN-ryhmä eivät kannata seuraavia tarkistuksia:
(a) Irlannin puheenjohtajakaudella kesäkuussa 2004 liitteessä I käyttöön otetun ja neuvoston hyväksymän uuden "riittävä laatu" -luokituksen poistamista
ja
(b) Irlannin puheenjohtajakaudella neuvoston hyväksymän sisävesien ja rannikkovesien välisen eron poistamista.
Suurin osa jäsenvaltioista kannattaa nykyisen, vuonna 1976 laaditun direktiivin 76/160/ETY mukaista "riittävä laatu" -luokitusta, sillä siinä vahvistetaan järkevät ja täytäntöönpanokelpoiset normit, joihin kuuluu kaikkien jäsenvaltioiden uimavesialueisiin sovellettava oikeudellisesti sitova vähimmäisvaatimus. Lisäksi direktiivissä mielestäni edistetään ja kannustetaan voimakkaasti toimia, joilla tavoitellaan "hyvää" tai "erinomaista" laatuluokkaa.
Rannikkovesien luokituksessa kannatamme niiden erottamista makeista vesistä, sillä rannikkovesien sallittu epäpuhtaustaso on alhaisempi kuin sisävesien. 
Proinsias De Rossa (PSE ),
    Olen tyytyväinen tähän mietintöön sekä uimaveden laadun seurantaa ja luokitusta varten laadittuihin sääntöihin. Laatuvaatimuksia ei missään tapauksessa pidä heikentää. Kannatan ympäristövaliokunnan päätöstä hylätä ehdotus, jonka mukaan asianmukaisen laatuluokituksen sijasta käytettäisiin "riittävä laatu" -luokitusta. Vastustan myös sisävesiä koskevien laatuvaatimusten heikentämistä rannikkovesiin verrattuna.
Irlanti täyttää noin 98 prosenttia nykyisen direktiivin säännöksistä, mutta on selvää, että toimet veden laatua koskevien asianmukaisten vaatimusten ja yleisten ympäristövaatimusten varmistamiseksi eivät ole riittävät.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen viime kuussa tekemä päätös, jonka mukaan Irlanti rikkoo EU:n tärkeintä jätehuoltodirektiiviä, oli langettava tuomio hallituksen ympäristöalan toimille.
Lisäksi komissio on vahvistanut, että Irlannin on vielä annettava selvitys unionin kaatopaikkoja koskevan lainsäädännön täytäntöönpanosta vuosilta 2001–2003, ja komissio harkitsee nyt uusien rikkomismenettelyjen käynnistämistä.
Nämä surkeat suoritukset osoittavat toden teolla, etteivät ympäristövalvontaa koskevat vaatimukset ole lähimainkaan riittäviä, ja toivon, että tänään hyväksyttävä Maatenin mietintö lisää edelleen paineita niiden parantamiseksi. 
Edite Estrela, Jamila Madeira ja Manuel António dos Santos (PSE ),
   .  Allekirjoittaneet parlamentin jäsenet äänestivät uimaveden laatua koskevan Maatenin mietinnön tarkistusta 27 vastaan, sillä epidemiologisten tutkimusten mukaan rannikko- ja sisävesien välillä on eroja.
Kyseisten tutkimusten mukaan ulosteperäisen kontaminaation lapsille (kaikkein herkimmälle ryhmälle) aiheuttamat vaarat johtuvat useista erilaisista bakteereista. Siksi on täysin järkevää erottaa edelleen toisistaan rannikko- ja sisävedet neuvoston ehdotuksen mukaisesti.
Allekirjoittaneet parlamentin jäsenet äänestivät tarkistuksia 5, 7, 8, 12 ja 32 vastaan, koska niissä puolletaan "riittävä laatu" -luokan käyttämistä uimaveden luokittelussa.
"Riittävä laatu" -luokituksen turvin uimavesialueiden arvioinnissa olisi mahdollista edetä vaiheittain. Näin ollen, sikäli kuin kyseiset vesialueet siis ovat direktiivin säännösten mukaisia, niiden luokitusta voitaisiin nostaa "hyvään" ja "erinomaiseen". 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Olemme yleisesti ottaen tyytyväisiä uimaveden laadun hallintaa koskevan direktiivin tarkistuksiin, jotka esittelijä jätti käsiteltäväksi. Vastustamme kuitenkin eron poistamista rannikko- ja sisävesien väliltä, sillä sen perusteella tietyt Portugalin uimavesialueet, kuten jokivarret, luokiteltaisiin likaisiksi, vaikka ne ovat käyttökelpoisia eivätkä ne ole aiheuttaneet kansanterveydellisiä ongelmia. Epidemiologiset tutkimukset ovat osoittaneet, että näiden kahden vesityypin välillä on todellisia eroja.
Tällä, kuten muillakin aloilla, on siis oleellista ottaa huomioon Maailman terveysjärjestön suositukset.
"Riittävä laatu" -luokitus voidaan hyväksyä vain, jos sitä pidetään vähimmäislaatuvaatimuksena, jota parannetaan määrätyn tiukan aikataulun mukaisesti. Näin ei kuitenkaan ole.
Myös luokituksen voimaantulon aikaistaminen aiheuttaa vesipolitiikan puitedirektiiviin liittyviä ongelmia. Olen tyytyväinen yleisölle tiedottamista koskeviin toimenpiteisiin ja säännöllisesti tulvien koettelemien alueiden hätätilasuunnitelmiin, ja siksi kannatimme näitä ehdotuksia. 
Duarte Freitas (PPE-DE ),
   .  Ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunta hyväksyi 21. huhtikuuta 34 tarkistusta uimaveden laadun hallintaa koskevaan neuvoston yhteiseen kantaan.
Vastustan jyrkästi tarkistusta 27, jonka tavoitteena on liitteessä I vahvistetun "rannikkovesien" ja "sisävesien" välisen eron poistaminen. Portugali erottaa kyseiset vesialueet edelleen selvästi toisistaan, sillä epidemiologisissa tutkimuksissa on useiden erilaisten menetelmien avulla osoitettu, että niiden laatuindikaattorit ja bakteeritoiminnan taso eroavat toisistaan.
Niinpä voidaan päätellä, että jos bakteeritoiminnan indikaattorit ovat erilaiset ja toimivat eri tavoin, näihin kahteen vesialuetyyppiin on sovellettava erilaisia epidemiologisia arviointiperusteita.
Mielestäni ei ole mitään syytä tehdä päätöksiä, jotka ovat ristiriidassa Maailman terveysjärjestön (WHO) nykyisten suositusten ja niiden perustana olevien tutkimusten kanssa. Nämä tutkimukset osoittavat, että "rannikkovedet ja jokisuiden vaihettumisalueet" on erotettava toisistaan, erityisesti siksi, että Portugalissa noin 21 prosenttia nykyisten vaatimusten mukaisista uimavesistä menettäisi luokituksensa.
Näin ollen en tunne voivani kannattaa parlamentin esittämää ehdotusta. 
Robert Goebbels (PSE ),
    – Äänestin kaikkia ylisääntelyyn tähtäävässä Maatenin mietinnössä esitettyjä tarkistuksia vastaan. Yleisölle on tiedotettava uimaveden laadusta, ja laatua on parannettava. Meidän on kuitenkin luotettava ihmisten järkeen ja arviointikykyyn, varsinkin kun on kyse virkistyskäytöstä. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
     Asetukset eurooppalaisten rantalomakohteiden uimaveden laatuun sovellettavista säännöistä eivät kuulu EU:n vaan yksittäisten jäsenvaltioiden toimivaltaan. Parlamentin ehdotuksessa ei ole otettu huomioon toissijaisuus- eikä suhteellisuusperiaatetta.
Periaatteellinen kantamme on, että uimaveden laadun hallinta ei kuulu EU:lle, ja sen lisäksi parlamentin ehdotus on mielestämme neuvoston ehdotusta byrokraattisempi ja yksioikoisempi. Äänestimme näin ollen nykyistä suositusta vastaan.
Uimaveden laatu vaihtelee EU:ssa suuresti, eikä siksi ole suotavaa antaa direktiiviä, jota sovelletaan sekä Välimeren maihin että EU:n pohjoisiin maihin, kuten Ruotsiin.
Vastustammekin useita suosituksen sanamuotoja, kuten sitä, jossa edellytetään hätätilasuunnitelmien laatimista esimerkiksi tulvien, onnettomuuksien ja sellaisten infrastruktuuriin liittyvien ongelmien varalta, jotka saattavat vaikuttaa haitallisesti uimaveden laatuun. Emme kannata parlamentin esittämää yksityiskohtaista sääntelyä, jonka mukaan esimerkiksi direktiivin soveltamisalaa on laajennettava muuhun virkistyskäyttöön. 
Sérgio Marques (PPE-DE ),
   .  Tämä uimaveden laatua koskeva mietintö on maalleni erittäin tärkeä. Portugalin rantaviiva on hyvin pitkä, ja uinti on erittäin suosittu ajanviete. Sama koskee joitakin sisämaassa sijaitsevia uimavesialueita.
Nimettyjen uimavesialueiden turvallisen käytön edellytyksiin kuuluu käyttömahdollisuuksien, infrastruktuurin ja rantojen turvallisuuden lisäksi yhä useammin myös veden laatu.
Uimaveden laatu on siis sekä terveydellinen näkökohta että tärkeä ympäristön laadun ja matkailun kehittämisen indikaattori.
Siitä huolimatta en voi hyväksyä mietinnössä esitettyä ehdotusta rannikkovesien ja sisävesien välisen eron poistamisesta, koska näiden vesistöjen välillä on eroja. Vastustan myös "riittävä laatu" -luokituksen poistamista, sillä se antaa jäsenvaltioille vapaammat kädet uimaveden soveltuvuuden hallinnassa. Näiden kahden tarkistuksen hyväksymisellä olisi vakavia seurauksia Portugalille, kun otetaan huomioon tarkistuksista aiheutuvat kohtuuttomat kustannukset saavutettuun hyötyyn nähden. 
David Martin (PSE ),
   . Olen tyytyväinen tähän mietintöön, ja odotan innokkaasti lisäparannuksia uimaveden laatuun. Hyväksyn myös täysin sen, että nykyinen, lähes 30 vuotta sitten voimaan tullut direktiivi saatetaan ajan tasalle.
Olen huolissani kahdesta asiasta. Mielestäni laatuluokitusta "riittävä" ei pidä poistaa, sillä sen seurauksena jotkin tähän luokkaan kuuluvat rannat luokiteltaisiin "huonoiksi". Näin kansalaiset uskoisivat olojen huonontuneen, vaikka mitään muutosta ei todellisuudessa ole tapahtunut. 
Linda McAvan (PSE ),
   . Labour-puolueeseen kuuluvat Euroopan parlamentin jäsenet haluavat lisäparannuksia uimaveden laatuun ja ovat tyytyväisiä mahdollisuuteen saattaa uimaveden laatua koskeva direktiivi ajan tasalle lähes 30 vuotta nykyisen direktiivin voimaantulon jälkeen. He eivät kuitenkaan kannattaneet kahta keskeistä alaa koskevia tarkistuksia.
Ensinnäkään Labour-puolueeseen kuuluvat Euroopan parlamentin jäsenet eivät kannata riittävää laatua koskevan vaatimustason poistamista, koska se merkitsisi, että nykyisten vaatimusten mukaiset uimavedet luokiteltaisiin yhtäkkiä "huonoiksi" (ehdotuksessa riittävä vaatimustaso on rannikkoalueilla kaksin verroin tiukempi kuin nykyinen vähimmäistaso). Tämä olisi kansalaisista hämmentävää. On huomattavasti parempi nostaa vaatimustasoa vaiheittain.
Toiseksi käsittelen direktiivin soveltamisalan laajentamista virkistyskäyttöön tarkoitettuihin vesialueisiin: Labour-puolueeseen kuuluvat parlamentin jäsenet eivät kannata tällaisia toimia. Soveltamisalan laajentamisen aiheuttamia kustannuksia ei ole laskettu, eikä sitä voida toteuttaa – vapaa-ajanurheilua harrastetaan ympärivuotisesti, muulloinkin kuin uintikaudella, ja valvontapisteitä tarvittaisiin valtavasti. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  On tietenkin välttämätöntä ja suotavaa suojella ympäristöä tiukemmilla säädöksillä. Koska tällaisten toimien ei kuitenkaan tarvitse olla ristiriidassa talouden kasvun ja kehittämisen kanssa, nämä määrätietoiset ympäristön ja kansanterveyden suojelutoimenpiteet eivät saa vahingoittaa taloutta ja varsinkaan matkailuelinkeinoa, joka on Portugalille erittäin tärkeä.
Tällaista tasapainoa ei saavutettu tässä mietinnössä, eikä varsinkaan joissakin tarkistuksissa; jotkut niistä olivat päinvastoin täysin vailla tieteellistä perustaa.
Siksi äänestin mietinnön puolesta, mutta vastustin tarkistuksia, jotka mielestäni ovat ristiriidassa kohtuullisten ja oikeutettujen kansallisten etujen kanssa. Tarkoitan tällä esimerkiksi säädöstä, jolla poistetaan veden laadun arvioinnissa käytetty "riittävä laatu" -luokka, sekä rannikko- ja sisävesien välisen eron poistamista. 

Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Tämän direktiiviehdotuksen tarkoituksena on helpottaa pääomayhtiöiden rajatylittävää sulautumista, mutta olen siitä huolimatta tyytyväinen siihen, että osuuskunnat jäävät sen soveltamisalan ulkopuolelle.
Yleisesti ottaen mietinnössä käsitellään enemmänkin yhtiöitä kuin sulautumisen vaikutuksia työntekijöiden ja alueiden tilanteeseen, vaikka siinä mainitaankin, että sulautumissuunnitelmasta on käytävä ilmi sulautumisen työllisyysvaikutukset ja työntekijöiden kanta. Mietinnössä ei kuitenkaan pidetä kyseistä kantaa sitovana eikä velvoiteta peruuttamaan sulautumista kannan ollessa kielteinen.
Mietinnössä on muutamia työntekijöiden osallistumisoikeutta koskevia ristiriitaisuuksia, joiden vuoksi jopa joitakin myönteisiä näkökohtia on viime kädessä vaikea toteuttaa, kun otetaan huomioon niiden taustayhteys. 

Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Kun otetaan huomioon elokuvan olennainen asema kulttuurissa ja kulttuurin ratkaiseva vaikutus ihmisten kehitykseen, elokuvaa on edistettävä ja tuettava käytännöllisillä – ja etenkin taloudellisilla – toimenpiteillä. Elokuvateollisuutta ei pidä tarkastella ainoastaan taloudellisena toimintana, koska kilpailu vaikuttaa kielteisesti ja saattaa heikentää elokuvan kulttuurisia ja opetuksellisia perustekijöitä.
Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että eurooppalaisen elokuvan kulttuuriperintöä on varjeltava "rohkaisemalla keksintöjä, tutkimusta ja teknologista kehittämistä tukevia politiikkoja elokuvateosten säilyttämisen ja restauroimisen alalla". Tässä on kuitenkin otettava huomioon kulttuuriset ja opetukselliset tavoitteet, eikä kilpailukyky saa olla pääasiallinen tarkoitus. Toinen tervetullut lisätoimi ihmisten kollektiivisen muistin ja identiteetin säilyttämiseksi on varmistaa "säätämällä lailla", että elokuvateoksen alkuperäiskappale talletetaan.
Näiden toimien pitäisi kuulua jäsenvaltioiden välisiin yhteistyöpuitteisiin, jotka ovat osa Euroopan eri alueille, maille ja kansoille ominaista kulttuurista monimuotoisuutta.
Pakonomainen kilpailukyvyn tavoittelu ja sen aiheuttamat markkinapaineet sekä kapitalistiseen voiton tavoitteluun perustuvan ajattelutavan vaatimukset heikentävät luovuutta ja taiteellista näkemystä. Siksi on suunniteltava audiovisuaalista alaa tukeviin käytännön toimenpiteisiin perustuva toimintamalli, jolla vähennetään alan riippuvuutta yksityisestä tuesta ja sen aiheuttamista ristiriidoista. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
     Kulttuuriperinnön säilyttäminen on tietenkin erittäin tärkeää. Olemme kuitenkin vakaasti sitä mieltä, ettei tämä kuulu EU:lle vaan jäsenvaltioille, ja mielestämme on täysin aiheellista luottaa niiden kykyyn hoitaa asia. Äänestimmekin tätä mietintöä vastaan, koska katsomme, ettei Euroopan parlamentin olisi lainkaan tarvinnut käsitellä tätä suositusta. 
Marine Le Pen (NI ),
    – Vaaliakseen paremmin eurooppalaista kulttuuriperintöä unioni aikoo toteuttaa poikkeuksellisia säilyttämis- ja suojelutoimenpiteitä, joilla ylläpidetään sen elokuvaperintöä ja edistetään vanhan maanosamme kielellisen ominaislaadun sekä kulttuuri-identiteetin ja taiteellisen identiteetin suojelua.
Yhdessä suosituksista ehdotetaan elokuva-alalle tarkoitetun valtiontuen jatkamista. Tosiasiassa tällainen menettely merkitsee "kulttuuria koskevien poikkeustoimien" jatkamista ja tämän poikkeusaseman laajentamista, eli menettely on tarkka toisinto Ranskassa puolustamastamme kansallisesta suosintajärjestelmästä! Komissio on päättänyt jatkaa elokuva- ja televisiotuotannon nykyistä valtiontukijärjestelmää kolmella vuodella, vaikka olisi tarkoituksenmukaisempaa arvioida ja uudistaa näitä kaikkea muuta kuin tyydyttäviä säännöksiä.
Miksi suojelisimme tässä tilanteessa ainoastaan kulttuuria emmekä esimerkiksi myös tekstiiliteollisuutta, maataloutta, rauta- ja terästeollisuutta, laivanrakennusalaa ja niin edelleen?
Eikö komission kansainvälisyyteen perustuva ajattelutapa pohjimmiltaan tuomitse tällaisen vapaata kilpailua vääristävän moratorion? Eurooppaa voidaan suojella maailmanlaajuiselta ääriliberalismilta ainoastaan puolustamalla määrätietoisesti kansallista ja eurooppalaista etua. 
Cecilia Malmström (ALDE ),
     Päätin äänestää mietintöä vastaan, koska EU:n ei mielestäni pidä säädellä tällaisia kulttuuriin liittyviä kysymyksiä. Mietinnössä pyritään aivan liikaa puuttumaan sellaisiin asioihin, joissa se ei ole välttämätöntä. Kunkin valtion on itse hallinnoitava elokuva-alan sääntelyä. 

Robert Goebbels (PSE ),
    – Äänestin tyhjää satamien turvatoimien parantamista koskevassa kysymyksessä, koska parlamentti on tavalliseen tapaansa ylikuormittanut ja vaikeuttanut menettelyitä, joihin joka tapauksessa sovelletaan toissijaisuusperiaatetta. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
     On selvää, että Euroopan satamilla on ehdottomasti oltava tiukat turvatoimet. Myönnämme sen.
Haluaisimme kuitenkin tietää, onko todellakin olemassa vaara, että Alankomaiden kaltainen jäsenvaltio hoitaisi turvatoimet huonosti Rotterdamin satamassa, jolla on ratkaiseva merkitys maan talouselämälle.
Tämä direktiivi on suunniteltu siten, että se saattaa aiheuttaa raskaan taakan pienemmille satamille, jotka joutuisivat toteuttamaan kohtuuttoman määrän kalliita toimenpiteitä toimintansa jatkamiseksi. Koska tällaiset satamat sijaitsevat usein taloudellisesti heikommin kehittyneillä alueilla, tällä olisi valitettavia seurauksia kyseisille alueille.
Toivomme, että direktiiviä tarkistetaan ja muutetaan pienempiä satamia silmällä pitäen. 
Fernand Le Rachinel (NI ),
    – Vuoden 2001 syyskuun 11. päivän terrori-iskut ovat tehneet liikenteen turvallisuudesta poliittisesti merkittävän kysymyksen. Koska satamat ovat liikennejärjestelmien keskeisiä yhdyssiteitä, joilla kytketään toisiinsa meri- ja maaliikenteen tavara- ja matkustajavirrat, niissä on ehdottomasti käytettävä komission ehdotusten mukaisia turvatoimia. Voin vain tukea tällaista aloitetta, koska se vaikuttaa Euroopan parlamentissa edustamaani laajaan luoteisalueeseen, jossa sijaitsee yli 15 suurta, paikallisen ja kansallisen talouden kannalta elintärkeää meriliikenteen kauppasatamaa.
Ranska reagoi herkästi tähän kysymykseen, koska sillä on kolme erityisen avointa rannikkoaluetta. Pohjoisessa Englannin kanaali (Le Havren, Dunkirkin, Calais'n, Boulognen ja Rouenin satamat), Atlantin rannikko (Bordeaux'n, Nantesin, Saint-Nazairen ja La Rochellen satamat, jotka toimivat Itä-, Etelä- ja Pohjois-Euroopan kanssa käytävän kaupan purkaussatamina) ja vielä Välimeren rannikko (Marseille-Fos'n satama).
Nämä turvatoimet eivät saa rajoittua ainoastaan satamarakennuksiin, vaan turvatoimet olisi ulotettava koko satamaan ja siihen liittyvään toimintaan. 
Sérgio Marques (PPE-DE ),
   .  Kiitän jäsen Hennis-Plasschaertia hänen merkittävästä ja ajankohtaisesta mietinnöstään, joka koskee muutettua ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi satamien turvatoimien parantamisesta. Tuen varauksetta mietintöä ja etenkin ehdotusta kaikkien yhteisön satamien turvallisuustason yhdenmukaistamisesta. Jäsenvaltioiden on kuitenkin voitava vapaasti vahvistaa turvallisuuden taso suhteessa satamien riskitekijöiden määrään ja määritellä kukin satama-alue tämän direktiivin ja satamaa ympäröivien alueiden mukaisesti.
Mielestäni on myös ratkaisevan tärkeää selvittää ehdotetuista toimenpiteistä aiheutuvat kustannukset ja niiden maksaja, jotta kaikille asianosaisille varmistetaan tasapuoliset toimintaedellytykset. 
Jeffrey Titford (IND/DEM ),
   . Mielestäni tällä alalla ei tarvita unionin lainsäädäntöä, sillä jäsenvaltioiden pitäisi itsenäisesti päättää satamien turvallisuuden varmistamisesta parhaalla mahdollisella tavalla. Lisäksi IMO on jo laatinut tätä alaa koskevat käytännesäännöt.
EU:n mukaan IMO:n käytännesäännöt eivät ole oikeudellisesti sitovat, ja siksi EU on laatinut direktiiviehdotuksen, jota vastaan äänestin. Tarkistuksilla 5, 6, 7, 30 ja 45 pyritään lieventämään kyseisen direktiivin vaikutusta lisäämällä jäsenvaltioiden mahdollisuutta päättää ehdotetuista toimenpiteistä, ja olisin äänestänyt näiden tarkistusten puolesta, ellei niistä olisi äänestetty yhtenä ryhmänä muiden sellaisten tarkistusten kanssa, joita on mahdoton hyväksyä. 
Georgios Toussas (GUE/NGL ),
   .– Satamien turvatoimien parantamisesta annetulla EU:n direktiivillä tehdään tyhjäksi satamapalvelujen vapauttamista koskeva direktiivi, loukataan työntekijöiden palkkausta ja työsuhdetta koskevia oikeuksia sekä sosiaalisia oikeuksia ja myydään satamat varustamoille, teollisuudelle ja monopoleille suuryritysten voittojen kasvattamiseksi.
Terrorismin tekosyyhyn vedoten kyseisellä direktiivillä luodaan sosiaalisesti eristettyjä työpaikkoja, tehostetaan tukahduttamistoimia ja loukataan satamissa ja laivoilla työskentelevien kollektiivisia ja yksilöllisiä oikeuksia.
Kreikan kommunistinen puolue äänesti satamien turvatoimien parantamisesta annettua taantumuksellista direktiiviä vastaan. Kehotamme työntekijöitä torjumaan yhdessä EU:n ruohonjuuritason vastaisia toimia, puolustamaan ja laajentamaan määrätietoisesti oikeuksiaan sekä vaatimaan perinpohjaisia muutoksia ja satamia, jotka kuuluvat kansalle ja edistävät sen hyvinvointia. 

Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
     Robert McCartneyn murhasta annetussa päätöslauselmassa asetetaan IRA vastuuseen murhasta siitä huolimatta, että asiaa ei vielä ole ratkaistu oikeudessa. On järjetöntä, että Euroopan parlamentti asettuu tuomariksi arkaluonteisessa kysymyksessä, joka saattaa vaikuttaa Pohjois-Irlannin rauhanprosessiin. Siksi äänestämme tyhjää päätöslauselman osalta. 
Ole Krarup ja Jonas Sjöstedt (GUE/NGL ),
     Äänestimme Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän/Pohjoismaiden vihreän vasemmiston McCartneyn tapauksesta laatiman päätöslauselman puolesta. Äänestimme tyhjää muiden ryhmien päätöslauselman osalta. Tässä päätöslauselmassa on monia järkeviä näkökohtia, mutta sen 1 artiklassa esitetään perusta, jonka mukaan kyseessä oli IRA:n järjestämä poliittinen murha. Tämä ei todennäköisesti pidä paikkaansa, ja poliisitutkinta on vielä kesken. Tämä horjuttaa koko päätöslauselman tasapainoa. 
Helmuth Markov (GUE/NGL ),
    GUE/NGL-ryhmä suree Robert McCartneyn murhaa, tuomitsee sen ja vaatii oikeuden noudattamista. Esitämme surunvalittelumme ja korostamme, että McCartneyn perhe ansaitsee kaiken mahdollisen tuen vaatiessaan oikeutta.
GUE/NGL-ryhmä vaatii syyllisiä ilmoittautumaan ja vastaamaan teoistaan, ja se kehottaa murhaan liittyvien tapahtumien silminnäkijöitä astumaan esiin ja ilmoittamaan tietonsa poliisille tai jollakin muulla tavoin auttamaan Robert McCartneyn murhaajien syytteeseen asettamista tuomioistuimessa.
Vieraillessaan Euroopan parlamentissa 6. huhtikuuta Robert McCartneyn sisarukset kiistivät murhan poliittisen taustan ja totesivat sen olevan rikos, johon syyllistyneiden on vastattava teoistaan oikeudessa, ja tämän kannan mukaisesti GUE/NGL-ryhmä teki kaikkensa sopiakseen yhteisestä päätöslauselmasta muiden poliittisten ryhmien kanssa. Mielestämme on hyvin valitettavaa, etteivät ne olleet halukkaita sovitteluratkaisuun, vaan että ne kiinnittivät päätöslauselmassa enemmänkin huomiota Pohjois-Irlannin poliittiseen tilanteeseen.
GUE/NGL-ryhmä käsittelee mielihyvin tätä asiaa Euroopan parlamentissa, mutta päätöslauselma, josta tänään äänestettiin, ei ole oikea tapa käsitellä asiaa. Siksi äänestimme tyhjää lopullisessa äänestyksessä, ja kantamme on tuotu hyvin selvästi esiin ryhmämme päätöslauselmaesityksessä. 
David Martin (PSE ),
    Olen tyytyväinen tähän äänestykseen, jolla tuetaan Robert McCartneyn sisarusten taistelua hänen murhaajiensa saamiseksi oikeuden eteen.
Heidän rohkeutensa antaa todellista toivoa muutoksesta ja sovinnosta Pohjois-Irlannissa. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Demokraattiset valtiot voivat torjua terrorismia ainoastaan oikeusjärjestelmiensä kautta. Vapailla yhteiskunnilla on vain yksi keino käsitellä henkilöitä, jotka turvautuvat terrorismiin ja ottavat oikeuden omiin käsiinsä: heidät on torjuttava suoralta kädeltä. Henkilöiden, jotka haluavat edustaa ihmisiä politiikassa, on noudatettava näitä sääntöjä. Tästä ei voida poiketa.
Sen lisäksi, että Robert McCartneyn murha on henkilökohtainen perhetragedia, se on myös täydellinen esimerkki siitä, että meidän on varauksetta puolustettava näitä periaatteita.
Vaikka parlamentin tehtävänä ei olekaan puuttua kansallisiin oikeuskäsittelyihin, nämä arvot ovat niin tärkeitä, että äänestän päätöslauselmaesityksen puolesta. 
Jeffrey Titford (IND/DEM ),
   . Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuolue UKIP tukee vankasti McCartneyn perheen päättäväistä asennetta, jolla se hakee oikeutta veljensä Robertin murhassa. Emme kuitenkaan voi hyväksyä EU:n varojen käyttämistä Pohjois-Irlannin siviilituomioistuimen käsittelemään tapaukseen. 


Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu neuvostolle esitetystä suullisesta kysymyksestä ilmastonmuutosten kansallisten asiantuntijoiden seminaaria koskevasta neuvoston strategiasta (B6-0234/2005),
ja komissiolle esitetystä suullisesta kysymyksestä ilmastonmuutosten kansallisten asiantuntijoiden seminaaria koskevasta komission strategiasta (B6-0235/2005). 
Karl-Heinz Florenz (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Schmit, arvoisa komission jäsen, on totta, että ilmastopolitiikka ei kosketa vain Euroopan unionia, vaan koko maailmaa, ja siksi kyseiseen politiikkaan on kiinnitettävä maailmanlaajuista huomiota.
Ennen kuin kiirehdimme jatkamaan keskustelua Kioton kysymyksestä, Euroopan pitäisi kuitenkin selvittää, mitä tavoitteita se on itselleen asettanut ja mitkä niistä se on saavuttanut. Tai kenties toisinpäin: mitä tavoitteita meidän on asetettava itsellemme tulevaisuudessa, ja millä tavoin voimme saavuttaa ne? Olemmeko onnistuneet saamaan Kiotosta käytyyn keskusteluun mukaan ne maat, jotka eivät ole allekirjoittaneet Kioton pöytäkirjaa? Kioton sopimus sitoo meitä kaikkia ainakin moraalisesti, koska olemme yhdessä vastuussa maapallon ilmastoon liittyvistä toimistamme.
Siksi haluan neuvoston ja komission tekevän meille selkoa siitä, miten ne valmistautuvat tähän uuteen, vuoden 2012 jälkeen alkavaan vaiheeseen, ja ovatko ne halukkaita tekemään aloitteita löytääkseen uusia vastuunkantajia Kioton velvoitteiden täyttämiseksi. Etsittekö siis yleisesti muita kumppaneita ja osallistujia tähän prosessiin? Tarkoitan tietenkin sellaisia maita kuin Intia, Kiina, Brasilia ja Yhdysvallat.
Jos parlamentti kuvittelee, että jotakin maata voidaan taivutella edistymään asiassa uhkaamalla sitä oikeustoimilla, parlamentti tekee mielestäni virheen. Oikeuteen vieminen on perusteltua vain silloin, kun kaikki todisteet ovat puolellanne ilman epäilyksen häivää. Mielestäni paljon suotavampi ja tuloksellisempi toimintatapa olisi johtaa nämä maat sellaiseen tilanteeseen, jossa niiden on pakko toimia. Niitä pitäisi myös motivoida lopettamaan murjottaminen ja tekosyiden keksiminen toinen toisilleen, jotta ne sen sijaan myöntäisivät yhteisen vastuumme.
Arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan palata toiseen kysymykseen, eli siihen, kuinka paljon teillä on kykyä ja halua saada muiden maiden lisäksi myös muut alat osallistumaan toimintaan ja käydä aktiivista vuoropuhelua niidenkin kanssa. Tarkoitan esimerkiksi liikennepolitiikkaa, kotitalouksien lämmitystä...
Juuri niin, tätä olemme jo pitkään vaatineet, mutta ette ole koskaan kiinnittäneet siihen huomiota. Kaikki nämä alat on siis otettava mukaan. Hankaluuksia tulee ilman muuta; todetessani Saksan ympäristöministerille – joka on yksi poliittisista liittolaisistanne – että hänen pitäisi vaatia tätä, hän vastasi, ettei voi tehdä sitä, koska hän menettäisi muuten hetkessä paikkansa. Juuri siitä syystä hänen pitäisi kuitenkin tehdä niin, joten, arvoisa komission jäsen, mitä aloja aiotte ottaa mukaan toimintaan?
Olen myös vakaasti sitä mieltä, että meillä on oltava rohkeutta ottaa puheeksi kotitalouksien lämmitys – kaikkien niiden muiden tekijöiden lisäksi, jotka kodeissamme luovuttavat lämpöä ja aiheuttavat yli kolmasosan hiilidioksidipäästöistä. Miten valmis olette pistämään itsenne likoon kiinnittäessänne huomiota uusiin tapoihin käsitellä tätä asiaa?
Esimerkit ovat hyvin yksinkertaisia, mutta sen sijaan, että yrittäisimme soveltaa kaikkiin yhdenmukaisia normeja, meidän on annettava Kioton pöytäkirjaan liittyville kumppaneillemme tavoitteita ja jätettävä niiden huoleksi näiden tavoitteiden saavuttaminen niiden omilla keinoilla. Kuka olisi lopulta uskonut, että esimerkiksi Saksan liittotasavalta säästäisi perusteellisesti suunnitellun jätepolitiikan avulla 21 miljoonaa hiilidioksidiekvivalenttitonnia kuluneiden 15 vuoden aikana? Voimme siis tehdä paljon, jos haluamme motivoida nämä maat tarttumaan tehtävään.
Lopuksi haluan kysyä, miksi maataloutta ei enää mainita lainkaan näiden asioiden yhteydessä? En tarkoita tämän alan rankaisemista – se on vihreiden toimintatapa, jota olen aina pitänyt ajattelemattomana – vaan sen motivointia. Missään ei ole määrätty viljelijöitä istuttamaan ainoastaan juurikkaita, viljakasveja, rapsia tai köynnöskasveja; he voisivat yhtä hyvin kasvattaa muuntogeenisiä tai biologisesti muunneltuja kasveja, jotka imevät itseensä suuria määriä hiilidioksidia ja jotka luovuttavat sitä ilmakehään vain pieniä määriä, kun ne myöhemmin poltetaan. Tämäkin tarjoaa tulevaisuudessa paljon mahdollisuuksia ja tilaa kekseliäisyydelle.
Arvoisa komission jäsen, kehottaisin sekä teitä että neuvoston puheenjohtajaa käsittelemään kysymystä aktiivisesti ja optimistisesti, jotta pystymme lastemme vuoksi vihdoin toteuttamaan tarvittavat toimet, joilla maanosamme muutetaan turvalliseksi hiilidioksidipäästöjen suhteen.
Nicolas Schmit,
    Mielestäni minun on aloitettava kiittämällä Karl-Heinz Florenzia hänen kysymyksestään ja puheenvuorostaan, jossa määritellään selkeästi ilmastonmuutokseen liittyvät kysymykset ja ehdotetaan myös joitakin vastauksia tähän ongelmaan, joka uhkaa, tai saattaa lopulta uhata, ihmiskuntaa. Mielestäni Euroopasta on tullut todellinen edelläkävijä tällä alalla. Olemme pystyneet näyttämään esimerkkiä soveltamalla Kioton pöytäkirjan määräyksiä, mutta tiedämme myös, että meidän on mentävä eteenpäin ja jatkettava Kioton pöytäkirjan pohjalta toteuttamiemme toimien kehittämistä. Vaikka meidän onkin yhdessä kumppaneidemme kanssa löydettävä ratkaisuja kansainvälisiin kysymyksiin, meidän on myös, kuten aivan oikein totesitte, tehtävä unionia koskevia ratkaisuja. Kuten maaliskuun Eurooppa-neuvosto mielestäni osoitti, ilmastonmuutos on todellakin mittava haaste Euroopalle, kuten kaikille teollisuusmaille ja teollistuville maille, mutta ilmastonmuutos tarjoaa teollisuudellemme myös uusia mahdollisuuksia ja tulevaisuudennäkymiä.
Kun Euroopan taloutta sanotaan kilpailukykyiseksi, se ei todellakaan tarkoita, ettei teollisuuden tarvitsisi vastata tähän haasteeseen. On täysin selvää, että Eurooppa pystyy hyödyntämään johtoasemaansa noustakseen teollisuusmahdiksi myös teknologisen kehittämisen ja varsinkin vaihtoehtoisten energiamuotojen alalla. Energian säästämisessä Eurooppa voi vakiinnuttaa johtoasemansa ja lisätä taloudellista hyötyään tekemällä yhteistyötä muiden kumppaneiden kanssa, varsinkin sellaisten kuin Kiina, joka alkaa kiinnittää enemmän huomiota näihin kysymyksiin varsinkin monien ilmastoon liittyvien syiden takia. Siksi olen vakaasti sitä mieltä, että kilpailukyky ja ympäristönsuojelu ovat täysin yhteensopivia asioita, kuten kilpailukyky ja ilmasto-ongelman ratkaisukin.
Neuvosto on yhtä mieltä myös monista arvioista, joita parlamentti esittää aihetta koskevassa päätöslauselmassaan, ja kansallisten asiantuntijoiden seminaari on tässä yhteydessä merkittävä tapahtuma: se on joka tapauksessa uusi vaihe tulevan ilmastonsuojeluohjelman kehittämisessä vuoden 2012 jälkeiselle ajalle. Asiantuntijaseminaarissa osapuolet keskustelevat nykyisistä toimista ja aloitteista sekä tulevista sopeuttamistoimista, joihin on turvauduttava ilmastonmuutokseen liittyvien ongelmien helpottamiseksi. Euroopan unionin osallistuminen tähän seminaariin on siksi tärkeä osa unionin strategiaa, jonka tavoitteena ovat Kioton jälkeisen ohjelman laatimista koskevat viralliset neuvottelut.
Vuoden 2005 maaliskuun 22. ja 23. päivänä kokoontunut Eurooppa-neuvosto, josta puhuin Lissabonin strategian elvyttämisen yhteydessä, on jo hyväksynyt joitakin keskeisiä perustekijöitä, jotka ovat olennaisia tulevan ilmastonsuojeluohjelman suunnittelussa. Eurooppa-neuvosto vahvisti, että jos Yhdistyneiden Kansakuntien ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen olennainen tavoite aiotaan saavuttaa, maapallon vuotuinen keskimääräinen pintalämpötila ei saa nousta yli 2ºC teollistumista edeltäneeseen aikaan verrattuna. Lisäksi Eurooppa-neuvosto ilmaisi tyytyväisyytensä komission tiedonantoon "Maailmanlaajuisen ilmastonmuutoksen torjuminen"; Eurooppa-neuvosto korosti samassa yhteydessä selkeästi tarvetta vauhdittaa kansainvälisiä neuvotteluja tutkimalla vaihtoehtoja vuoden 2012 jälkeen sovellettavaa järjestelmää varten ja huolehtimalla siitä, että kaikki maat tekevät mahdollisimman laajaa yhteistyötä. Lisäksi se korosti, että unionille on laadittava 2°C -tavoitteen mukainen keskipitkän ja pitkän aikavälin strategia, ja tässä suhteessa se mielestäni vastaa kaikkiin esiin tuomiinne huolenaiheisiin ja ottaa huomioon useita aloja varten esittämänne ratkaisuehdotukset.
Luullakseni komission jäsen kertoo tarkemmin troikan 18.–19. huhtikuuta 2005 Yhdysvaltoihin tekemästä vierailusta. Sen aikana päästiin yhteisymmärrykseen tutkimuksista, joiden avulla selvitetään EU:n ja Yhdysvaltojen välisen korkean tason työryhmän toiminnan uudelleenkäynnistämistä ilmastonmuutoksen torjuntatoimien tarkastelua varten. Voin kertoa Yhdysvaltain presidentin vakuuttaneen Eurooppa-neuvoston puheenjohtajalle, että Yhdysvallat aikoo suhtautua avoimemmin ja vastaanottavaisemmin näihin ongelmiin. Tulevina kuukausina luodaan yhteyksiä muihin ilmastonmuutosprosessiin osallistuviin keskeisiin osapuoliin, joista mainitsen erityisesti Kiinan ja Intian. Ilmastonmuutokseen liittyvät kysymykset ovat näkyvästi esillä myös G8-maiden asialistalla, ja tiedän, että tuleva puheenjohtajavaltio, Yhdistynyt kuningaskunta, pitää tätä ongelmaa yhtenä painopisteistään.
Euroopan parlamentti on varmasti tärkeässä asemassa yrittäessämme päästä yhteisymmärrykseen tulevasta ilmastonsuojeluohjelmasta. Neuvosto on erittäin kiinnostunut vuoden 2012 jälkeen sovellettavaa järjestelmää koskevasta parlamentin kannasta. Neuvosto toivoo myös, että parlamentti osallistuu jatkossakin kansainvälisiin neuvotteluihin. Neuvosto kehottaa parlamenttia myös auttamaan sitä Euroopan kansalaisille sekä Euroopan unionin jäsenvaltioille ja muiden valtioiden kansallisille kansanedustuslaitoksille suunnatuissa tiedotustoimissa. Muilla parlamentaarisilla foorumeilla tapaa usein sellaisista maista kotoisin olevia edustajia, jotka ovat huolestuneita tästä ongelmasta. Sen pitäisi koskettaa meitä kaikkia. 
Dimas Stavros,
   . Arvoisa puhemies, ministeri Schmitin erittäin valaisevan puheenvuoron jälkeen haluan esittää muutamia lisähuomioita, ja kenties palata joihinkin ministerin esiin tuomiin seikkoihin.
Aluksi kiitän puheenjohtaja Florenzia tästä tilaisuudesta keskustella ilmastonmuutoksesta ja etenkin ensi viikolla Bonnissa kokoontuvaa ilmastonmuutosten kansallisten asiantuntijoiden seminaaria koskevasta Euroopan unionin strategiasta.
Olen parlamentin kanssa samaa mieltä siitä, että seminaari on erittäin ajankohtainen toimi ilmastonmuutosta koskevan tulevan järjestelmän selvittämiseksi. Euroopan unionin osallistuminen tähän seminaariin on siksi tärkeä osa strategiaamme, jonka tavoitteena on saada valtuudet järjestelmän kehittämistä koskevien virallisten neuvottelujen käynnistämiseen.
Komissio esitti 9. helmikuuta tiedonantonsa "Maailmanlaajuisen ilmastonmuutoksen torjuminen". Tähän myös Euroopan parlamentille suunnattuun tiedonantoon sisältyvät komission alustavat suositukset, jotka koskevat Euroopan unionin strategiaa vuoden 2012 jälkeen. Ympäristöneuvosto hyväksyi kyseisen tiedonannon perustekijät 11. maaliskuuta ja Eurooppa-neuvosto 22. ja 23. maaliskuuta, kuten neuvoston puheenjohtaja Schmit aiemmin mainitsi.
Tulevaan järjestelmään kuuluvien osatekijöiden määrittelyn lisäksi tiedonannossa luetellaan erityistoimet, jotka on toteutettava kyseisen järjestelmän edistämiseksi. Kaikkein tärkeintä on, että kuluvan vuoden aikana tutkitaan yhdessä keskeisten kumppaneiden kanssa sekä vuoden 2012 jälkeen sovellettavan strategian mahdollisuuksia että sellaisen ilmapiirin aikaansaamista, joka on suotuisa tulevasta järjestelmästä käytävien virallisten neuvotteluiden käynnistämiselle.
Kuten neuvoston puheenjohtaja Schmit totesi, vierailin yhdessä Luxemburgin ja Yhdistyneen kuningaskunnan kollegojeni kanssa kolme viikkoa sitten Yhdysvalloissa, jossa kävimme todella rakentavia neuvotteluita – kuten jäsen Florenzkin myönsi – koska olimme keskustelleet kaikesta etukäteen. Niiden ansiosta päätimme yksimielisesti löytää keinon EU:n ja Yhdysvaltojen välisen korkean tason työryhmän toiminnan uudelleenkäynnistämiseksi ja elvyttämiseksi ilmastonmuutoksen torjuntatoimien tutkimista varten.
Olemme myös suunnitelleet yhteyksiä muihin maihin tulevina kuukausina. Ilmastonmuutos on kärkipäässä myös G8-maiden asialistalla, ja itse olen jo neuvotellut epävirallisesti keskeisiä kumppaneitamme edustavien kollegojen kanssa sekä G8-maiden kokouksissa että Yhdistyneissä kansakunnissa kestävästä kehityksestä käytävissä neuvotteluissa. Tapasimme Lucien Luxin ja lordi Whittyn kanssa joko yhdessä tai erikseen Kiinan, Brasilian, Espanjan, Etelä-Afrikan, Australian ja Venäjän edustajia ja ministereitä ja kuulimme heidän alustavat näkemyksensä. Valitettavasti emme pystyneet tapaamaan Intian ministeriä siitä huolimatta, että yritimme järjestää tapaamisen sekä Yhdistyneessä kuningaskunnassa G8-maiden kokouksessa että New Yorkissa.
Samanaikaisesti vahvistamme teknisellä tasolla monia epävirallisia yhteyksiä ja neuvotteluja.
Kansallisten asiantuntijoiden seminaari suo merkittävän mahdollisuuden laajentaa näitä yhteyksiä kyseisellä tasolla käymällä avointa vuoropuhelua Yhdistyneiden Kansakuntien ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen yhteydessä.
Komission strategian mukaan Euroopan unionin tavoitteena on seminaarin avulla saada aikaan luottamuksellinen ilmapiiri, synnyttää keskustelua ja etsiä yhteistä maaperää sekä välittää tarkoituksenmukaisia viestejä Yhdysvaltojen lisäksi myös kansainvälisille kumppaneille. Huomautan, että monet maat piileskelevät – tai ovat ainakin tähän saakka piileskelleet – Yhdysvaltojen kielteisen asenteen takana välttyäkseen keskustelemasta ilmastonmuutoksesta.
Euroopan unioni ei tee niin. Se lähettää tarkoituksenmukaisia viestejä tuomalla esiin omat näkemyksemme ja yrittämällä selvittää muiden näkemyksiä komission tiedonannossa esiin tuoduista ajankohtaisista kysymyksistä.
Yhdyn jäsen Florenzin kantaan, jonka mukaan meidän on saatava mukaan myös muut alat, jos aiomme torjua ilmastonmuutosta tehokkaammin myös liikennealalla. Kuten aiemmin totesimme, komissio valmistelee ensi kesäkuussa esitettävää tiedonantoa lentoliikenteestä, jonka osuus kasvihuonekaasupäästöistä kasvaa jatkuvasti. Tarkastelemme kolmea vaihtoehtoista ratkaisua: verotusta, kytkemistä kaasun kauppajärjestelmään tai käyttömaksuja.
Samoin on todettava, että uudella maatalouspolitiikalla tuetaan biopolttoaineiden tuotantoa, ja tietenkin asuntotuotanto ja rakennusala yleensäkin ovat erittäin merkittäviä aloja, joilla voidaan saavuttaa huomattavia tuloksia.
Lopuksi totean, että parlamentin toivotaan vaikuttavan merkittävästi pyrkimykseemme päästä yhteisymmärrykseen tulevasta ilmastojärjestelmästä. Komissio on erityisen kiinnostunut kuulemaan näkemyksiänne ongelmista ja Euroopan unionin strategiaan liittyvistä suosituksista, joita on esitetty komission tiedonannossa. Odotan myös, että parlamentin aktiivinen osallistuminen ja yhteistyö kansainvälisissä konferensseissa jatkuu. Lisäksi pyydän parlamentilta tukea Euroopan unionin kansalaisille ja muiden maiden parlamentissa toimiville kollegoillenne suunnatuissa tiedotustoimissa. Teitte hyvää työtä Buenos Airesissa, ja haluan Euroopan parlamentin jatkavan tätä työtä samojen vaatimusten pohjalta. 
Anders Wijkman,
   – Arvoisa puhemies, kiitän kaikkia, erityisesti neuvoston puheenjohtajaa Schmitiä ja komission jäsentä Dimasia, heidän puheenvuoroistaan. On sinänsä hyvin myönteistä, että suhtaudutte tähän vaikeaan kysymykseen tietynlaisella optimismilla, joka heijastuu käsitykseenne koko ongelmasta ja erityisesti presidentti Bushista. Voisinpa olla yhtä optimistinen. Vain vähän aikaa sitten George Bush piti energiaa ja ilmastonmuutosta käsittelevän puheen, joka ei valitettavasti osoittanut todellista siirtymistä oikeaan suuntaan. Siitä huolimatta olen tietenkin kanssanne samaa mieltä siitä, että Yhdysvaltojen kanssa käytävä vuoropuhelu on äärimmäisen tärkeää, sillä ilman Yhdysvaltojen aktiivista osallistumista ilmastonmuutosta koskevat toimet eivät koskaan voi olla todella tehokkaita.
Tietenkin on aivan yhtä tärkeää käynnistää vuoropuhelu – keskeisiä kysymyksiä käsittelevä vuoropuhelu – suurten kehitysmaiden, kuten Kiinan ja Intian kanssa. Panin vähän aikaa sitten merkille, että Kiina aikoo rakentaa 800 suurta hiilivoimalaa seuraavien kymmenen vuoden aikana. Niiden aiheuttamat päästöt tekevät Euroopan toimet täysin tyhjiksi. Johtopäätös tietenkin on, ettei kehitysmaiden tarvitse ottaa meistä mallia energia-alansa kehittämisessä. Niiden ei tarvitse toistaa virheitämme, ja on kaikkien etujen mukaista tarjota suotuisat olosuhteet kehitysmaiden huipputeknologiaan tekemille investoinneille. Tässä yhteydessä minun on valitettavasti huomautettava, että puhtaan kehityksen mekanismi, eli CDM, ei riitä. Sen sijaan meidän on löydettävä paljon radikaalimpi ja kunnianhimoisempi ratkaisu.
Tilanne on vakava, ja uusimmista tutkimusraporteista käy itse asiassa ilmi, että ilmastojärjestelmä saattaa järkkyä paljon herkemmin kuin aiemmin kuvittelimme. On huomattavasti vaikeampaa noudattaa EU:n asettamaa kahden asteen lämpötilan nousun tavoitetta ja torjua vaarallista ilmastonmuutosta. Siksi Bonnin huippukokous on niin tärkeä, koska sen avulla pystytte luomaan perustan vuoden 2012 jälkeiselle kaudelle.
Päätöslauselmamme mukaan tarvitaan lyhyen ja keskipitkän aikavälin päästötavoitteita. Mielestämme tällaisiin tavoitteisiin on yhdistettävä vielä paljon kunnianhimoisempia ohjelmia uusien energialähteiden kehittämiseksi ja energiatehokkuuteen tehtävien investointien lisäämiseksi. Meidän on palattava useisiin tämän alan kysymyksiin ja suunniteltava yhdessä niihin liittyviä käytännön tavoitteita. Toivotan komissiolle ja neuvostolle onnea Bonnissa ja toivon, että teillä on palatessanne myönteisiä uutisia, jotta voimme tehdä tätä työtä tulevaisuuden kannalta rakentavalla tavalla ja, kuten jäsen Florenz huomautti, hyväksyä vastuumme tulevista sukupolvista. 
Dorette Corbey,
   . – Arvoisa puhemies, minäkin kiitän jäsen Florenzia ja jäsen Wijkmania aloitteellisuudesta ja keskustelun vauhdittamisesta. Arvoisa komission jäsen, maapallon ilmasto lämpenee paljon odotettua nopeammin. Kaksiosainen tehtävämme on sopeutua ilmastonmuutokseen ja samalla pitää se mahdollisimman vähäisenä. Tämä valtava haaste huomioon ottaen Buenos Airesin ilmastokokouksen tulos oli erityisen suuri pettymys. On tietenkin hyvä, että seminaarin avulla pystyttiin pitämään Kioton prosessi juuri ja juuri oikeilla raiteilla, että EU sai tahtonsa läpi ja että Bonnissa ensi viikolla järjestettävässä seminaarissa käsitellään tulevaa kehitystä, mutta tulos on hävettävän huono. Joudumme toteamaan, että EU on jäämässä yhä enemmän yksin ja että muu maailma ei yhdy Euroopassa tunnettuun huoleen. Jos aiotaan muodostaa paljon vahvempi kansainvälinen liittouma, EU:n on toimittava Bonnissa rakentavasti, ja siellä on esitettävä järkeviä, tuloksellisia ja perusteltuja ehdotuksia.
Arvoisa komission jäsen, haluan esittää teille neljä näkökohtaa, joiden avulla voidaan mielestämme muodostaa rakentava kansainvälinen liittouma.
Ensinnäkin meidän on edistettävä sopeutumista paljon tehokkaammin ja autettava muita sopeutumaan, eritoten kehitysmaita. Sopeutuminen ei varmasti ole helppoa, mutta tukea ei todellakaan pitäisi rajata vain pahimpiin katastrofeihin. Luotettavia ohjelmia tarvitaan, sillä elämäntavan sopeuttaminen on kauaskantoinen prosessi.
Toiseksi käsittelen teknologian siirtoa, jonka jäsen Wijkman jo mainitsi. Meidän on luovuttava puhtaan kehityksen mekanismia koskevista ideologisista varaumista ja edistettävä mahdollisimman tehokkaasti teknologian siirtoa keskittymällä ympäristöteknologian alan lisätutkimukseen ja kehittämiseen, jota käsittelen mielelläni uudelleen tutkimuksen seitsemännestä puiteohjelmasta käytävässä keskustelussa.
Kolmanneksi meidän on kiinnitettävä paljon vähemmän huomiota kunkin maan kansallisiin toimintamalleihin ja tavoitteisiin mutta sitäkin enemmän alakohtaisiin tavoitteisiin. Parlamentin valtuuskunnan Buenos Airesissa käymissä keskusteluissa alakohtainen toimintamalli osoittautui toteuttamiskelpoiseksi ratkaisuksi. Meidän on käynnistettävä vuoropuhelu teräs-, sementti- ja paperiteollisuuden kanssa. Mielestäni ilmailu on ala, joka on asetettava etusijalle. Kaikilla näillä aloilla kilpailu on maailmanlaajuista, ja niinpä onkin selvää, että niille tulisi asettaa parhaaseen käytettävissä olevaan teknologiaan perustuvat maailmanlaajuiset tavoitteet. Lisäksi alakohtainen toimintamalli sopii ihanteellisesti Lissabonin strategiaan, jota tarkistettiin viime kevään huippukokouksessa.
Vaikka minusta tuntuukin ristiriitaiselta sanoa tätä, pyydän lopuksi teitä harkitseman WTO:n mahdollista roolia. Euroopan unionin on käynnistettävä keskustelu kaupan alan toimenpiteistä niitä maita vastaan, jotka laiminlyövät ilmastovelvoitteensa. Siinä tapauksessa vihreää kauppapolitiikkaa ei ole suunnattu kehitysmaita vastaan vaan rikkaampia maita vastaan, joista voi olla todellista apua kehitysmaille. Arvoisa komission jäsen, odotamme Euroopan unionilta tavoitteellista kansainvälistä ilmastopolitiikkaa, jolla on mahdollisimman laaja kansainvälinen kannatuspohja muissa maissa, teollisuudessa ja kansalaisten keskuudessa. Toivotan teille menestystä Bonnissa. 
Vittorio Prodi,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ilmastonmuutos on äärimmäisen tärkeä ja todellinen kysymys. Jotkut haluavat vielä kieltää sen, mutta emme voi antaa itsellemme lupaa salata asian vakavuutta.
Ilmastonmuutos johtuu kaksinkertaisesta vajauksesta: energiavarojen riittämättömyydestä ja ekosysteemin kykenemättömyydestä ottaa vastaan jätevirtaa. Itse asiassa on korostettava, että äärimmäisten luonnonilmiöiden kärjistyessä ilmastonmuutos aiheuttaa alueille vakavia uhkia, joihin on puututtava välittömästi. Nykyisessä tilanteessa tarvitaan tehokkaampia turvallisuusmääräyksiä: Kioton pöytäkirja on vasta ensimmäinen vastaus; meidän on mentävä eteenpäin ja ratkaistava asia järjestelmällisesti.
Vaakalaudalla eivät ole ainoastaan energiantuotantoon liittyvät kysymykset vaan myös yhteiskuntamme kulutustottumukset. Eniten minua huolestuttavat Yhdysvaltojen lausunnot, joiden mukaan heidän elintasoaan ei voida kyseenalaistaa. Euroopassa tällainen uudelleenarviointi on sitä vastoin aivan ensimmäinen asia, joka on voitava toteuttaa.
Vakava suhtautuminen tietoyhteiskuntaan merkitsee lisäksi elämäntapamme yhä perinpohjaisempaa muuttamista ja kestävän kehityksen varmistamista. Meidän on edistettävä muiden maiden osallistumista saamalla ne vakuuttuneiksi siitä, että meillä on todellinen velvollisuus muuttaa yhteiskuntaamme.
Meidän on löydettävä vaihtoehtoja fossiilisten polttoaineiden käytölle, ja Kioton pöytäkirja on vasta alkua; meidän on mentävä pidemmälle ja työskenneltävä vakavissamme, koska yhteiskuntamme tottumuksia on muutettava radikaalisti. 
Satu Hassi,
   . – Arvoisa puhemies, suomalainen Talouselämä-lehti kirjoitti viime syksynä, että jos maapallolla olisi toimitusjohtaja, hän olisi jo aloittanut voimakkaat toimet päästöjen vähentämiseksi, paljon voimakkaammat kuin Kioto.
 -brittilehden kirjoituksessa ihmeteltiin vähän aikaa sitten päättäjiä, jotka suhtautuvat ilmastontutkijoiden varoituksiin välinpitämättömästi. Lehdessä kysyttiin, kuvittelevatko poliittiset päättäjät elävänsä vaihtoehtoisessa universumissa, jossa luonnonlait eivät ole voimassa, ja jatkettiin, että talouden romahdusvaaraan ei ikinä suhtauduttaisi yhtä huolettomasti.
Kioton jälkeen tarvitaan paljon reippaampia päästövähennyksiä, ja mukaan useampia maita. Mukaan tarvitaan myös taloudellisesti merkittävimmät kehitysmaat, kuten Kiina ja Intia. Mutta ennen kaikkea suurimman saastuttajan Yhdysvaltojen on tunnustettava vastuunsa. On turha kuvitella Kiinan ja Intian tulevan mukaan, jos maapallon rikkain maa pysyy vapaamatkustajana. Teollisuusmaiden on tunnustettava historiallinen vastuunsa siitä, että ilmastonmuutos ylipäätänsä on käynnistynyt, ja siksi päävastuu päästövähennyksistä on meillä.
Maat, jotka eivät ole ratifioineet Kiotoa, yrittävät saada epäreilua kilpailuetua. On vakavasti pohdittava, voidaanko esimerkiksi Yhdysvalloissa tuotetun teräksen tuonnille Eurooppaan asettaa suojatulleja. WTO:n säännöt tekevät tämän mahdolliseksi.
Onneksi Yhdysvalloista kuuluu myös järjen ääniä. Monet osavaltiot ovat päättäneet ryhtyä toimiin. Koilliset osavaltiot ovat aloittamassa hiilidioksidin päästökauppaa ja haluavat mukaan Euroopan unionin päästökauppaan. Joukko pormestareita on sitoutunut paikallistason toimiin, ja he yrittävät saada mukaan 141 kaupunkia eli saman määrän kaupunkeja kuin on Kioton ratifioineita maita. Mutta koska pelkkä järkipuhe ei näytä riittävän USA:n saamiseksi kantamaan globaalia vastuutaan, WTO:n sääntöjen mahdollistamia toimia tulisi vakavasti harkita.
Kartika Tamara Liotard,
   . – Arvoisa puhemies, annan täyden tukeni ilmastonmuutosta koskevalle päätöslauselmalle. Helmikuussa neljä ryhmämme jäsentä osallistuivat hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin (IPCC) ilmastokonferenssiin Réunionissa, jossa järkytyimme sinne kokoontuneiden tutkijoiden päätelmistä. Vaikka turvautuisimme kaikkiin päätöslauselmassa lueteltuihin toimenpiteisiin, emme pystyisi ratkaisemaan täysin ilmastonmuutokseen liittyviä ongelmia.
Vaikka toteuttaisimme kaikki mahdolliset Kioton pöytäkirjan mukaiset toimet vuoteen 2050 asti, emme silti pystyisi pysäyttämään maapallon lämpenemistä kahdella asteella ja merenpinnan kohoamista puolella metrillä. Satun olemaan kotoisin Alankomaista, alavilta mailta, joten voitte kuvitella, että olen vakavasti huolissani tästä asiasta. Jos merenpinta nousee puolella metrillä, laajat alueet maastani peittyvät veden alle, jos asialle ei tehdä mitään. Nykyinen rantaviiva katoaa. Meri valtaa Haagin ja sen mukana kaikkien Euroopan parlamentissa edustettuina olevien maiden suurlähetystöt, hallitusrakennuksemme, kansainvälisen tuomioistuimen, entisen Jugoslavian alueen kansainvälisen rikostuomioistuimen ja kuningattaren palatsin. Puolueemme voi olla tasavaltalainen, mutta emme halua upottaa kuninkaallista palatsia päämääriemme saavuttamiseksi.
Onneksi Alankomailla on tarvittavat tekniset valmiudet tämän estämiseksi, mutta monilta muilta mailta ne puuttuvat. Kokonaisten rannikkoalueiden katoaminen on väistämätöntä. Meidän on valmistauduttava tällaiseen mahdollisuuteen, ja siksi kehotankin komissiota ottamaan asiaan kantaa. Se voi aloittaa tulevassa seminaarissa, johon osallistuu kansallisia asiantuntijoita. Pyydän komissiota ainakin pitämään kiinni omista toimenpiteistään ja direktiiveistään, myös niistä, jotka koskevat ilman laatua. Koska nämä toimenpiteet alkavat nyt saada konkreettisen muodon, vastustus tietyissä jäsenvaltioissa tai määrätyillä aloilla lisääntyy, ja ne vaativat maltillisuutta, jota vastustamme. Kehotammekin parlamenttia ja komissiota pysymään lujina.
Kehotamme teitä myöskin luopumaan ydinenergian käytön lisäämisestä ja sen sijaan kehittämään mahdollisimman monia vaihtoehtoisia energiamuotoja. Lisäksi pyydämme teitä pitämään kiinni päätöslauselman tekstistä, jotta EU voi jatkossakin toimia edelläkävijänä. 
Hélène Goudin,
   – Arvoisa puhemies, viimeisten sadan vuoden aikana maapallon lämpötila on noussut noin 0,6 astetta. YK:n hallitustenvälinen ilmastonmuutospaneeli (IPCC) on pannut merkille, että tämä muutos vaikuttaa pääasiassa maapallon köyhään väestöön. Korostan tätä, koska parlamentti tarkastelee maailmanlaajuisia ongelmia liian usein yksipuolisesta eurooppalaisesta näkökulmasta. Maailmanlaajuisen ilmastonmuutoksen vaikutusten kohdistuminen pääasiassa köyhiin maihin johtuu monista tekijöistä. Osasyynä siihen on, että näiden maiden taloutta hallitsevat usein sääoloista riippuvaiset alat, varsinkin maatalous. Lisäksi näillä mailla on vähäisemmät valmiudet sopeutua monenlaisiin muutoksiin ja suojautua näiltä muutoksilta, kuten merenpinnan kohoamiselta ja sademäärien vähenemiseltä. Kyseisillä mailla on myös liian vähän voimavaroja ennaltaehkäisevään terveydenhuoltoon. Näin ollen on vaikea estää ilmastosta johtuvien tautien, kuten malarian, puhkeaminen.
Maailman rikkaiden maiden on koordinoitava yhteiset toimensa ilmastonmuutoksen torjumiseksi ja edistettävä ennen kaikkea ennaltaehkäiseviä toimia. Puolueeni on vakaasti sitä mieltä, että EU:n on käsiteltävä rajatylittäviä ympäristökysymyksiä, joihin ilmastonmuutos kuuluu. Kannatankin EU:n rakentavia ja perusteltuja ehdotuksia tällä alalla. Samalla korostan, että 189 osapuolta on ratifioinut ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen. Emme siis voi toimia yksipuolisesti Euroopan unionin toimielinten kautta. Meidän on sen sijaan koordinoitava toimenpiteemme muissa kansainvälisissä järjestöissä ja seurattava tarkoin YK:n toimivaltaisia elimiä ja Maailman energianeuvostoa (WEC). 
Luca Romagnoli (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen samaa mieltä siitä, että ympäristö on luovuttamaton voimavara, jota on hoidettava mahdollisimman hyvin ja jonka jatkuvuus on turvattava. Omasta mielestäni ja edustamani -liikkeen mielestä on aivan oikein, että unioni tekee aiheesta poliittisen ja strategisen painopistealueensa.
Tässä yhteydessä ei ole mahdollista perehtyä tarkemmin siihen tieteellisesti ansiokkaaseen teoriaan, jonka mukaan maapallo läpikäy geologisen aika-asteikon mukaista ilmastonmuutosta. Tutkijat eivät ole yksimielisiä tästä teoriasta, osittain siksi, että ajalliset ja alueelliset säähavainnointitiedot ovat puutteellisia. Toisaalta laaja yksimielisyys vallitsee siitä, että viime vuosisadan alusta lähtien maapallon keskimääräinen lämpötilan nousu on ollut yksi syy ekosysteemin muutoksiin; mainittakoon esimerkkinä vaikkapa lisääntynyt aavikoituminen.
Mikäli lämpötilan kohoaminen myönnetään edes osittain ihmisen toiminnasta johtuvaksi, olemme samaa mieltä siitä, että Kioton pöytäkirjan mahdollisimman laajamittainen soveltaminen on kannatettava ja välttämätön yritys rajoittaa tällaisia vaikutuksia. Kehotankin komissiota ja neuvostoa tekemään kaiken voitavansa edistääkseen pöytäkirjan ehdotonta noudattamista EU:ssa ja tutkimaan kaikkia mahdollisia poliittisia ja taloudellisia keinoja painostaa niitä maita, jotka eivät ole hyväksyneet kyseistä pöytäkirjaa. 
Antonios Τrakatellis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, on erittäin tärkeää luoda asianmukaiset edellytykset sille, että myös Kioton pöytäkirjaan perustuvalla ilmastonmuutospolitiikalla aletaan saavuttaa konkreettisia tuloksia. Olen edellisten puhujien kanssa samaa mieltä siitä, että Yhdysvaltojen, Kiinan, Intian, Brasilian ja muiden maiden on osallistuttava tähän.
On kuitenkin aivan yhtä tärkeää antaa oikeat suuntaviivat, jotta kasvihuonekaasupäästöjen rajoittamista koskevat toimet ja niissä edistyminen voidaan suunnitella ja toteuttaa pitkällä aikavälillä. Olin ilahtunut kuullessani komission jäsenen puhuvan vuoden 2012 jälkeisestä strategiasta.
Näissä toimissa on otettava huomioon maapallon lisääntyneet tarpeet sekä väestönkasvun ja monenlaisen ihmistoiminnan aiheuttamat paineet. Kestävä kehitys ei ole mahdollista ilman uuden ympäristöteknologian kehittämistä ja innovaatioita varsinkin liikenne- ja energia-alalla.
Näitä toimia on edistettävä paitsi Euroopan unionissa myös maailmanlaajuisesti. Kansallisten asiantuntijoiden seminaarissa on käsiteltävä myös ympäristöteknologian ja innovaatioiden edistämistä. Lieventämistä ja mukauttamista koskevien toimien on kustannustehokkuuden lisäksi perustuttava tulevien haasteiden kohtaamiseen. 
Tämän tavoitteen mukaisesti seminaarista on hyötyä niiden tekijöiden tunnistamisessa, jotka nykyisin lisäävät eniten ympäristökuormitusta, ja näin ollen seminaarin avulla voidaan myös edistää tarvittavaa ympäristöteknologiaa ja innovaatioita näiden haittavaikutusten lieventämiseksi. 
Åsa Westlund (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Schmit ja arvoisa komission jäsen Dimas, kiitos erittäin toiveikkaista puheenvuoroistanne. Toivon todella, että arvionne osuvat oikeaan ja että asiat ovat menossa parempaan suuntaan. Kiitän myös jäsen Wijkmania työskentelystä sen päätöslauselman parissa, josta myöhemmin äänestämme. Monien muiden parlamentin jäsenten tavoin olen sitä mieltä, että kansallisten asiantuntijoiden konferenssi on erittäin tervetullut tilaisuus, vaikka korostankin, ettei se voi korvata korkean tason poliittisia huippukokouksia, sillä toisinaan tuntuu siltä, että meillä on valtavasti tietoa mutta ei poliittista tahtoa toimia tehokkaammin ilmastonmuutoksen torjumiseksi.
Toivon, että tämän konferenssin avulla voidaan kiinnittää huomiota myönteisiin esimerkkeihin siitä, miten ilmastoon kohdistuvia vaikutuksia on mahdollista vähentää etenkin sosiaalisen suunnittelun avulla, sillä toisinaan vaikuttaa siltä, että ilmasto-ongelmia pidetään vain nimenomaan niistä kiinnostuneille tarkoitettuna toisarvoisena ympäristökysymyksenä. On kuitenkin äärimmäisen tärkeää, että yhdistämme tämän näkökulman sosiaaliseen järjestelmäämme ja sosiaaliseen suunnitteluun kautta linjan, koska se on ainoa tapa saavuttaa tuloksia.
Toivon myös, että konferenssissa keskustellaan tavoista, joilla yhdistetään ilmastoon kohdistuvien vaikutusten vähentämiseen tarkoitettuja toimia ja edistetään kestävää kehitystä WTO:n kauppajärjestelmässä ja muissa kansainvälisissä sopimuksissa. Se on tarpeen, jos useampien maiden on määrä hyväksyä vaaditut toimenpiteet, mutta senkaltaisilla säännöillä voitaisiin myös vähentää kuljetuksia, jotka nykyisin aiheuttavat valtaosan vakavista ilmasto-ongelmista.
Nykyään kalaa esimerkiksi nostetaan Itä- ja Pohjanmerestä, kuljetetaan lentoteitse Aasiaan ja pakataan valmisaterioiksi, jotka sitten kuljetetaan takaisin ja myydään samoissa kalanpyyntipaikoissa. Tällaiset kuljetukset eivät voi olla taloudellisesti järkeviä tai missään mielessä kestäviä, ja meidän on huolehdittava siitä, että taloutta hoidetaan osaksi siten, että tällaiset elintarvikekuljetukset muuttuvat kannattamattomiksi.
Toivotan lopuksi onnea konferenssiin ja pyydän teitä parhaanne mukaan tekemään selväksi, että EU todella toimii tällä alalla. Meidän on toimittava. Meidän on näytettävä äänestäjillemme ja kansalaisille, että työskentelemme vakavasti vastataksemme suurimpaan edessämme olevaan haasteeseen eli ilmastonmuutokseen. 
Jonas Sjöstedt (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, useat viimeaikaiset tutkimukset osoittavat, että ilmastonmuutos etenee todennäköisesti jopa oletettua nopeammin ja että ilmakehään joutuvien kasvihuonekaasujen määrää on vähennettävä tuntuvammin tämän muutoksen estämiseksi. Se merkitsee sitä, että meiltä vaaditaan yhä enemmän ja että ne toimet, joita meidän on toteutettava vähentääksemme päästöjä 60 tai 80 prosenttia vuoteen 2050 mennessä – mikä on realistinen arvio – edellyttävät täysin erilaista energia- ja liikennepolitiikkaa kuin nykyisin. Näin ollen olemmekin vasta aivan alkutekijöissä.
Olemme samalla tottuneet sanomaan Euroopan parlamentissa, että olemme parempia kuin Yhdysvallat, niin kuin olemmekin, mutta se ei tietenkään ole erityisen vaikeaa nykytilanteessa. Havaitsimme Buenos Airesissa, että Yhdysvallat ei nykyisin ainoastaan kieltäydy kantamasta omaa osaansa vastuusta, vaan se yrittää myös aktiivisesti estää maailmanlaajuisen ilmastoalan yhteistyön. Siksi on entistäkin tärkeämpää, että EU:lla on rohkeutta toteuttaa johdonmukaista toimintalinjaa, johon kuuluvat kauaskantoiset tavoitteet. Olen myös vakaasti sitä mieltä, että juuri Yhdysvallat kärsii lopulta tässä tilanteessa suurimmat ekologiset ja taloudelliset tappiot, sillä sen vanhentuneet ja jäykät energia- ja liikennejärjestelmät pakottavat sen myöhemmin jopa nopeampiin ja laajempiin mukauttamistoimiin. 
Eija-Riitta Korhola (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunta hyväksyi viime viikolla WTO:ta koskevan tarkistukseni, jossa ehdotan, että hallitusten asiantuntijat tutkisivat mahdollisuutta määrätä kauppasanktioita WTO-tasolla niille, jotka jäävät Kioton sopimuksen ulkopuolelle vastaisuudessa, jo Kioto II -kaudella.
Muotoilu on tiukka, myönnän sen auliisti. Mutta otettakoon huomioon, ettei tässä olla suinkaan langettamassa kenellekään sanktioita, vaan ehdotetaan tämän mahdollisuuden tutkimista vastaisen varalle. Tätä varten tarvitsemme ilmastopoliittiseen keskusteluun uusia pelinavauksia ja siirtoja, rohkeitakin. Niinpä kysyn, eikö pitäisi ottaa askel, joka tekee vapaamatkustajuudesta mahdotonta ja epämukavaa. Toivottavasti meille hahmottuvat myös Kioton sopimuksen heikkoudet, jotta ottaisimme opiksi, ja jotta vuonna 2012 meillä olisi jo paljon tehokkaammat aseet ilmastonmuutoksen torjuntaan.
Meidänhän on pakko myöntää, että Kioto on nyt umpikujassa, koska globaali rintama puuttuu osin siksi, ettei kehitysmaille ole rajoja, ja osin siksi, että ulkopuolella on mahtipäästäjiä. Se tekee Kiotosta tehottoman ja aiheuttaa kilpailun vääristymistä sekä hiilivuotoa. Vaikka tekisimme kaikkemme EU:ssa, on arvioitu, että tulevina vuosikymmeninä 25 EU-maan osuus päästöistä putoaa alle 10 prosenttiin, samalla kun kehitysmaat kasvattavat osuutensa yli puoleen kaikista päästöistä. Jollei rintamaa saada laajemmaksi, EU:n ponnisteluilla ei ole merkitystä.
Mutta ei edes EU itse ole suojassa WTO-ehdotukseltani, mikäli se ei onnistu täyttämään velvoitteitaan. EU:n poliittiset päätökset ja retoriikka ovat kyllä nyt kunnossa, mutta käytännön kehitys on muodostumassa ongelmaksi. EU:n päästövähennyskehitys on pysähtynyt, kun helpoimmat vähennystoimet on tehty. Yhdeksän viidestätoista vanhasta jäsenmaasta on ylittänyt oman Kioto-tavoitteensa yli 20 prosentilla. Jollei mitään radikaalia keksitä, on vaarana, että myös me joudumme tunnustamaan tilanteen mahdottomuuden. 
Nicolas Schmit,
    Arvoisa puhemies, mielestäni keskustelu on selvästi osoittanut, ettei komission, neuvoston ja parlamentin välillä ole mitään perustavaa erimielisyyttä. Tiedämme kaikki, että ilmastonmuutoskysymykset ansaitsevat kaiken huomiomme ja että ne on kytkettävä kaikkeen toimintaamme. Juuri tästä syytä puheenjohtajavaltio Luxemburg valitsi kestävän kehityksen sekä kaikki muut nimenomaan ilmastonmuutokseen liittyvät seikat yhdeksi tärkeimmistä painopisteistään kestävän kehityksen strategian puitteissa.
Kuten jo totesin, Eurooppa on alalla edelläkävijä, ja sen on oltava sitä jatkossakin. Yhdistynyt kuningaskunta pitää puheenjohtajakaudellaan tästä varmasti huolen. Euroopan on ilmaistava kantansa selvästi ja kuuluvasti kansainvälisillä foorumeilla. Olen vakaasti sitä mieltä, että lopulta yksikään maa ei voi välttää niitä ilmeisiä rajoituksia, jotka koskevat meitä kaikkia tässä asiassa, ja jos Eurooppa kantaa vastuunsa ilmastonmuutoskysymyksissä, uskon sen saavan puolelleen myös ne maat, jotka nyt ovat kaikkein epävarmimpia. 
Stavros Dimas,
   . Arvoisa puhemies, kiitän parlamenttia vielä kerran tilaisuudesta vastata joihinkin kysymyksiin sekä käymästämme keskustelusta.
Kun ajatellaan optimismin ja pessimismin hyviä ja huonoja puolia, etuja ja haittoja, joista jäsen Wijkman ja jäsen Westlund muistuttivat, totean, että tässä asiassa ei tarvita optimismia tai pessimismiä vaan realismia. Meidän on yritettävä työskennellä kaikkien niiden kanssa, jotka ymmärtävät ongelman merkityksen, sen maailmanlaajuisen luonteen ja sen vaatiman maailmanlaajuisen ratkaisun.
Muun muassa jäsen Sjöstedt, jäsen Hassi ja jäsen Korhola mainitsivat Yhdysvallat, ja minun on todettava, että Yhdysvaltojen viranomaisten kanssa käymissämme keskusteluissa ilmoitimme erittäin selvästi, että pidämme yhteistyötä uuden teknologian tutkimuksen, kehittämisen ja käytön aloilla erittäin tärkeänä, mutta se ei ole ensisijainen tavoite, koska olemme siitä joka tapauksessa yksimielisiä. Kukaan ei kiistä sitä, että meidän on hyödynnettävä uutta teknologiaa, kuten jäsen Trakatellis totesi. Meidän on hyödynnettävä uutta teknologiaa ilmastonmuutoksen torjumiseksi, ja siitä olemme päässeet yksimielisyyteen. Meidän on edistyttävä, eikä se ole edistystä, että G8-maiden ryhmä tai jokin muu ryhmä sopii yhteistyöstä kehityksen alalla. Se ei riitä. Meidän on otettava edistysaskelia. Tämä tehtiin Yhdysvalloille hyvin selväksi, sillä, kuten aiemmin perustellusti totesimme, muut maat kieltäytyvät yhteistyöstä, ja muutaman vuoden kuluttua Etelä-Aasian ja -Amerikan kehitysmaat sekä muut kehitysmaat vaikuttavat kasvihuoneilmiöön enemmän kuin Euroopan unioni ja Yhdysvallat yhteensä. Kaikkien maiden on tehtävä yhteistyötä ja osallistuttava. Noudatamme yhteistä mutta eriytettyä toimintalinjaa, sillä emme voi vaatia kehitysmaita osallistumaan päästöjen vähentämiseen yhtä tehokkaasti kuin teollisuusmaita, jotka ovat tähän saakka edistäneet tätä tavoitetta huomattavasti enemmän.
Komissio myöntää, että Euroopan unionin on oltava edelläkävijä sekä kansainvälisissä että sisäisissä toimissaan ilmastonmuutoksen torjumiseksi, kuten jäsen Trakatellis totesi. Komissio korosti 9. helmikuuta antamassaan tiedonannossa "Maailmanlaajuisen ilmastonmuutoksen torjuminen", että meidän pitäisi keskittyä johtamaan näyttämällä esimerkkiä. Jäsen Prodi totesi, että meillä on moraalinen velvollisuus tehdä niin. Yksi tärkeimmistä suosituksista oli, että Eurooppa-neuvosto ilmoittaisi selvästi, että Euroopan unioni on halukas käymään muiden maiden kanssa avointa vuoropuhelua monenvälisistä lisätoimista, joita tarvitaan ilmastonmuutoksen torjumiseksi.
Eräitä tavoitteita mainittiin. Ne ovat osoittautuneet erittäin hyödyllisiksi ympäristöpoliittisessa päätöksenteossa. Ne tarjoavat selkeitä ohjeita yhteiskunnan päättäjille ja ovat erityisen hyödyllisiä elinkeinoelämän yksityissektorille. Tavoitteet ovatkin edelleen keskeinen osa kaikkia tulevia ilmastopoliittisia järjestelmiä. Tavoitteiden oikea ajoitus on kuitenkin erittäin tärkeää. Tarkemman ajoituksen pitäisi riippua siitä, miten onnistumme saamaan kansainvälistä tukea tulevaa ilmastonmuutosjärjestelmää koskevien neuvottelujen käynnistämiselle. Kun saamme valtuudet tällaisten neuvottelujen aloittamiseen, Euroopan unionin on harkittava vuoden 2012 jälkeiselle ajalle asetettavien tavoitteiden esittämistä.
Haluan vastata useiden puhujien esittämään ehdotukseen, jonka mukaan Euroopan unionin pitäisi turvautua kaupankäyntiin liittyviin toimiin teollisuutemme suojaamiseksi tai muihin toimiin tasoittaakseen yritysten kilpailuetua niihin maihin nähden, jotka eivät rajoita kasvihuonekaasupäästöjään. Euroopan unionin ilmastopolitiikka on suunniteltu tarkoin teollisuuden kustannusten minimoimiseksi. Siksi valitsimme päästökaupan. Tavoitteenamme pitäisi olla luoda sellainen ilmastojärjestelmä, joka auttaa meitä ratkaisevasti ilmastonmuutoksen torjumisessa mutta joka antaa meille samalla mahdollisuuden lisätä kilpailukykyämme puhtaan teknologian alalla. Tällaisen järjestelmän avulla edistymme myös ilmastokysymyksissä paljon pidemmälle kuin kauppasanktioilla.
Kehitysmaista puhuttaessa olen samaa mieltä siitä, että on tärkeää auttaa niitä sopeutumaan ilmastonmuutoksen haittavaikutuksiin. Euroopan unioni toimii päärahoittajana Bonnin poliittisessa julistuksessa, jossa sitoudutaan myöntämään kehitysmaille ilmastonmuutokseen tarvittavaa rahoitusta 410 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria vuodessa tästä vuodesta alkaen. Merkittävällä osalla tästä summasta tuetaan sopeuttamistoimia. Euroopan unioni on myös vähiten kehittyneiden maiden rahaston suurin rahoittaja. Nämä maat kärsivät kaikista ilmastonmuutoksen seurauksista mutta eivät pysty toteuttamaan tarvittavia toimenpiteitä sopeutuakseen niihin asianmukaisesti. Moraalinen velvollisuutemme on tehdä niiden kanssa yhteistyötä ja auttaa niitä. Se on myös meidän etujemme mukaista, koska tällä tavoin nekin osallistuvat kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen.
Korostan kehityksen ja uuden teknologian kehittämisen merkitystä myös kehitysmaissa. Komissio yksilöi ja toteuttaa käytännön toimia. Komissio sopi äskettäin Kiinan kanssa Euroopan unionin ja Kiinan välisen energia-alaan liittyvän kahden uuden toimintaohjelman suunnittelusta: toinen koskee puhdasta hiiltä ja toinen uusiutuvia energialähteitä ja energiatehokkuutta, ja komissio on alustavasti varmistanut rahoituksen.
Kiitän vielä kerran tästä mahdollisuudesta keskustella Bonnin seminaarista ja tulevaa kansainvälistä ilmastonmuutosjärjestelmää koskevista neuvotteluista. Luotan siihen, että parlamentilla on tavalliseen tapaan tärkeä osuus keskustelussa. Komissio ja parlamentti ovat aina olleet tältä osin vahvoja liittolaisia. Odotan innokkaasti tulevaa yhteistyötä kanssanne. 
Puhemies.
   Olen vastaanottanut keskustelun päätteeksi päätöslauselmaesityksen B6-0278/2005.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina. 
Puhemies.
    Esityslistalla ovat seuraavina heinäkuussa 2005 pidettävää Yhdistyneiden kansakuntien konferenssia edeltävät neuvoston ja komission julkilausumat kevyistä aseista. 
Nicolas Schmit,
   .  Arvoisa puhemies, tiedämme kaikki, että maailmassa on käynnissä useita alueellisia konflikteja, joissa tällaiset pien- ja kevytaseet – toisinaan jopa lasten käytössä – aiheuttavat äärimmäisen vaarallisia ja tuhoisia tilanteita. Tästä syystä Euroopan unioni tukee pääsihteerin kehotusta suunnitella pitkän aikavälin strategioita pienaseiden laittoman leviämisen pysäyttämiseksi.
Yhdistyneiden Kansakuntien toimintaohjelma kaikenlaisen pien- ja kevytaseilla käytävän laittoman kaupan ehkäisemiseksi, torjumiseksi ja lakkauttamiseksi on yksi näistä strategioista. Se hyväksyttiin 20. heinäkuuta 2001, ja Euroopan unioni toimii aktiivisesti soveltaakseen sen suosituksia kansallisesti, alueellisesti ja maailmanlaajuisesti.
Pienaseiden laittoman valmistuksen, siirtämisen ja liikkumisen sekä niiden määrän kohtuuttoman lisääntymisen ja hallitsemattoman leviämisen seuraukset ovat neljä keskeisintä niistä viidestä tärkeimmästä haasteesta, jotka on nimetty Eurooppa-neuvoston vuonna 2003 hyväksymässä turvallisuusstrategiassa. Pien- ja kevytaseet pahentavat terrorismia ja järjestäytynyttä rikollisuutta ja ovat pääasiallinen syy konfliktien puhkeamiseen ja leviämiseen sekä valtiorakenteiden murtumiseen.
Kuten Euroopan unionin turvallisuusstrategiassa korostetaan, konflikteissa, joissa käytetään kaikkein eniten tämänkaltaisia aseita, on vuodesta 1990 alkaen kuollut lähes neljä miljoonaa ihmistä, ja yli 18 miljoonaa on joutunut jättämään kotinsa tai maansa. Valtiosta riippumattomien ryhmien lisääntyneet mahdollisuudet päästä käsiksi näihin asevarastoihin ovat muuttaneet konfliktien luonnetta ja kestoa. Tilanne uhkaa omaa turvallisuuttamme, ja Euroopan unionin on tehtävä tiivistä yhteistyötä kansainvälisten kumppaneidensa kanssa tilanteen selvittämiseksi.
Tästä syystä valmistaudumme erittäin aktiivisesti toiseen joka toinen vuosi järjestettävään valtioiden kokoukseen, jossa pohditaan pien- ja kevytaseita koskevan YK:n toimintaohjelman toteuttamista. Kokous on määrä pitää New Yorkissa heinäkuun puolivälissä. Tämän tärkeän tapahtuman valmistelujen yhteydessä puheenjohtajavaltio on laatinut luettelon aiheista, joita pitäisi ensisijaisesti käsitellä toimivaltaisilla kansainvälisillä foorumeilla. Tässä vielä vahvistamattomassa luettelossa on mainittu erityisesti pienaseiden laiton välittäminen, siirtojen valvonta, määränpään varmistaminen, turvallisuuden ja kehittämisen välinen yhteys, sotilaallisten joukkojen ja turvallisuusjoukkojen hallussa olevien aseiden hallinnointi, YK:n toimintaohjelman täytäntöönpanomekanismin perustaminen, siviilien hallussa olevat pienaseet, siirtäminen valtiosta riippumattomille ryhmille sekä selvitysten toimittamisen ja esittämisen yhteydessä annettava tekninen apu.
Euroopan unioni korostaa varsinkin sitä, että on tärkeää perustaa kansallisten asiantuntijoiden ryhmä heti vuoden 2006 toimintaohjelmaa tarkastelevan konferenssin jälkeen; ryhmä pohtii lisätoimia, joilla vahvistetaan kansainvälistä yhteistyötä pien- ja kevytaseiden laittoman välittämisen ehkäisemiseksi, torjumiseksi ja lopettamiseksi.
Yksi tärkeimmistä painopisteistämme on myös saada aikaan tällaisten aseiden tunnistamista ja jäljittämistä koskeva kansainvälinen sopimus. Euroopan unioni tukee varauksetta tästä sopimuksesta neuvottelevaa avointa työryhmää. Diplomaateista ja asiantuntijoista koostuva työryhmä on toistaiseksi järjestänyt kaksi kokousta, joissa Euroopan unioni ja muut osapuolet ovat selvittäneet ja vahvistaneet eri näkökohtia koskevat painopistealueensa etenkin sopimusmallista, sen soveltamisalasta ja määritelmistä, pienaseiden ja ampumatarvikkeiden merkitsemisestä, jäljittämisestä ja rekisteröinnistä sekä kansainvälisestä yhteistyöstä. Euroopan unioni panee merkille näissä neuvotteluissa saavutetun edistyksen ja pahoittelee samalla, että mukana olevat valtiot ovat edelleen erimielisiä kahdesta merkittävästä kysymyksestä, eli sopimusmallista ja ampumatarvikkeiden sisällyttämisestä sopimuksen soveltamisalaan.
Euroopan unioni työskentelee saadakseen hyväksytyksi oikeudellisesti sitovan välineen, jolla täydennetään Yhdistyneiden Kansakuntien lisäpöytäkirjaa ampuma-aseiden laittoman valmistuksen ja kaupan torjumisesta. Unioni vaatii myös, että väline sisältää tarkoituksenmukaisia määräyksiä ampumatarvikkeista. Viime kädessä pien- ja kevytaseiden kylvämän tuhon mahdollistaa ainoastaan ampumatarvikkeiden säännöllinen toimittaminen. Estämällä ampumatarvikkeiden kaupan pystymme estämään myös aseiden käytön. Jos työryhmä saa aikaan myönteisiä tuloksia viimeisessä istunnossaan kesäkuussa 2005, EU tekee kaiken voitavansa varmistaakseen välineen nopean voimaantulon.
Hyvät parlamentin jäsenet, kuten tiedätte, Euroopan unioni toimii myös erittäin aktiivisesti tällä alalla, sekä sisäisesti että kolmansille maille myöntämänsä kahdenvälisen avun kautta. Neuvosto hyväksyi tavanomaisten aseiden vientiä koskevat EU:n käytännesäännöt vuonna 1998. Niiden avulla jäsenvaltiot parantavat keskinäistä tietojenvaihtoaan ja oppivat tuntemaan paremmin toistensa vientivalvontatoimet, joihin sisältyvät muun muassa pakollinen loppukäyttäjätodistus tai asianmukaiset asiakirjat taikka lopullisen määrämaan antama virallinen lupa, joka on tarkastettava huolellisesti. Kuten tiedätte, käytännesääntöjä tarkistetaan parhaillaan; ne kattavat vastaisuudessa käytännöllisesti katsoen kaikki etäisestikin aseiden siirtoon liittyvät toimet. Kolmansille maille myönnettävä apu käsitti aluksi vain muutamia harvoja yhteisiä toimia, kunnes Euroopan unioni vuonna 2002 aloitti yhteistoiminnan ja siihen perustuvat erityistoimet, joihin kuului hankkeita aseiden keräämiseksi ja hävittämiseksi Afrikassa, Aasiassa, Latinalaisessa Amerikassa ja Balkanilla. Neuvosto on halukas antamaan kyseisistä aseista määräajoin selvityksen parlamentille ja tekemään sen kanssa tiivistä yhteistyötä. 

Louis Michel,
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan komissio hyväksyy selkeästi Yhdistyneiden Kansakuntien ja muiden toimijoiden jatkuvat toimet pien- ja kevytaseiden laittoman kaupan aiheuttamien vakavien seurausten torjumiseksi. Olemme tyytyväisiä siihen, että tähän asiaan kiinnitetään uudelleen huomiota, ja odotamme malttamattomasti osallistumista joka toinen vuosi järjestettävään valtioiden kokoukseen, joka pidetään New Yorkissa heinäkuussa 2005. Olemme erittäin kiitollisia siitä, että Euroopan parlamentti teki aloitteen huomion kiinnittämiseksi tähän tulevaan tapahtumaan. Komissio tutkii erittäin tarkoin parlamentin päätöslauselmissa esitettyjä ehdotuksia.
Myönnämme, että näiden aseiden määrän lisääntyminen ja niiden leviäminen pahentaa konflikteja, ruokkii terrorismia, vaikeuttaa konfliktien jälkeisiä jälleenrakennustoimia ja kaventaa kestävän kehityksen mahdollisuuksia. Siksi on oleellista, että tartumme näihin kysymyksiin monikansallisten kumppanuuksien avulla yhdistämällä ennaltaehkäiseviä toimia ja vastatoimia, ja lisäksi on oleellista, että käytämme tähän tarkoitukseen Yhdistyneiden Kansakuntien tarjoamia välineitä. Pien- ja kevytaseiden laitonta kauppaa voidaan torjua tehokkaasti valtioiden välisellä viestinnällä ja yhteistyöllä.
Komissio kannattaa monenvälistä toimintaa, ja se on kiinnittänyt useita yksiköitään erilaisiin tämän alan hankkeisiin. On tärkeää korostaa, että jos tähän ongelmaan halutaan löytää ratkaisu, on toimittava useilla aloilla, jotka ulottuvat varsinaisesta kehitysavusta turvallisuuden alan konkreettiseen uudistamiseen hävittämällä kyseiset aseet. Jotkin näistä aloista kuuluvat yhteisön toimivaltaan, toiset valitettavasti eivät.
Tehokkaassa konfliktinesto-ohjelmassaan Euroopan unioni toteaa, että työskentelemällä epävakautta ja konflikteja aiheuttavien pienaseiden poistamiseksi myötävaikutetaan suuresti tulevien konfliktien ennaltaehkäisyyn. Euroopan unioni pyrkii tähän tavoitteeseen kansainvälisellä yhteistyöllä, taloudellisilla ja teknisillä tukiohjelmilla sekä tehokkaalla aseiden valvonnalla. Komissio tukee Euroopan kehitysrahaston kautta useita toimia, joihin kuuluu entisten sotilaiden kotiuttaminen ja heidän sopeuttamisensa yhteiskuntaan sekä näiden aseiden kerääminen ja hävittäminen.
Useimmissa tapauksissa toimet toteutetaan erityisillä kotiuttamis-, aseistariisunta- ja sopeuttamisohjelmilla. Muissa tapauksissa entisten sotilaiden yhteiskuntaan sopeuttaminen sisältyy kuitenkin laajempiin, konflikteista toipuvien alueiden kehittämis- ja kunnostusohjelmiin. Näillä ohjelmilla pyritään parantamaan yleisesti konfliktialueiden taloudellisia ja sosiaalisia rakenteita edistämällä entisten sotilaiden ja heidän perheidensä sopeuttamista siviilielämään.
Ensi vuonna pidettävän konferenssin valmistelemiseksi tarkastellaan parhaillaan kysymyksiä, jotka koskevat näiden aseiden siirtämistä rajojen yli. Keskusteluja käydään varsinkin asekauppasopimuksesta. Komissio osallistuu aktiivisesti aiheista käytävään keskusteluun neuvostossa. Olisi vielä ennenaikaista keskustella näistä seikoista perusteellisemmin, sillä useiden komission jäsenten on perehdyttävä tarkoin joihinkin niistä. Vuosina 2001 ja 2003 järjestetyissä pienaseiden laitonta kauppaa koskevassa Yhdistyneiden Kansakuntien konferenssissa ja seurantakokouksessa Euroopan unioni on myös useaan otteeseen vaatinut aseiden välittämistä sekä pien- ja kevytaseiden merkitsemistä ja jäljittämistä koskevia oikeudellisesti sitovia välineitä. 
Karl von Wogau,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, neuvoston puheenjohtajan äsken mainitsemat neljä miljoonaa uhria osoittavat, että aihe on tärkeä. Olemme kaikki yksimielisiä siitä, että pienaseiden joutuminen vääriin käsiin on estettävä.
Täällä Euroopassa, Euroopan unionissa, valtioilla on yksinoikeus asevoimien käyttöön, mikä on valtava etu. Olosuhteet ovat erilaiset kuin Yhdysvalloissa, jossa asiasta vallitsee erilainen näkemys. Se merkitsee sitä, että pienaseita saavat käyttää ainoastaan sotilaat ja poliisit, kun taas metsästystä ja ampumaurheilua harrastavat kuuluvat erityisjärjestelyjen piiriin. On ratkaisevan tärkeää, että Euroopan unionissa jokainen ase todella rekisteröidään, eli sen alkuperä tunnetaan.
Ongelmia syntyy näiden aseiden kulkeutuessa Euroopan unionin ulkopuolisiin maihin, ja siksi on tärkeää, että nykyisiä aseiden vientiä koskevia käytännesääntöjä tiukennetaan entisestään ja estetään siten mahdollisimman tehokkaasti ainakin aseiden toimittaminen kriisipesäkkeisiin, joissa tämä tavaton määrä ihmisiä saa surmansa. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi on kehitettävä jäljitysjärjestelmä, jossa tällaisten aseiden jokainen osto- ja myyntitapahtuma rekisteröidään kansainväliseen rekisteriin, jolloin määrätyn aseen alkuperä ja valmistaja saadaan selville ja voidaan määritellä, kuka on vastuussa aseen myynnistä ja välittämisestä. Tähän tarvitaan kansainvälisiä sopimuksia, ja siksi on erittäin tärkeää, että me parlamentin jäsenet kannamme vastuumme näiden Yhdistyneiden Kansakuntien käynnistämien hankkeiden edistämisestä ja onnistumisesta. 
Richard Howitt,
   . – Arvoisa puhemies, maailmanlaajuisen huomion kiinnittyessä joukkotuhoaseisiin on oikein, että kiinnitämme huomiota maailmalla liikkuvaan 650 miljoonaan pien- ja kevytaseeseen. Lähes joka minuutti yksi ihminen saa surmansa aseen luodista, ja kaksi miljoonaa lasta on kuollut viime vuosikymmenellä.
Nämä aseet pahentavat kriisejä ja pidentävät niiden kestoa. Aseet edistävät väkivaltarikollisuutta, ja niitä käytetään terroristisiin tarkoituksiin. On Euroopan edun mukaista rajoittaa pienaseiden käyttöä oman turvallisuutemme vuoksi, ulkomaisten investointien suojelemiseksi ja kehityksen tukemiseksi. Se merkitsee pienaseiden liittämistä unionin turvallisuuden kehittämistä ja hallinnointia koskeviin ohjelmiin. Kyse ei ole vain erityisten aseidenriisunta-, kotiuttamis- ja jälleenrakennusohjelmien tukemisesta osana kriisinhallintatoimiamme, vaan nämä toimet on sisällytettävä laajempiin kehitysapuohjelmiin ja kytkettävä kaikkien muiden maiden ja alueiden kanssa käymäämme maailmanlaajuiseen poliittiseen vuoropuheluun.
Euroopan unionin turvallisuusstrategian seurannassa tämä merkitsee EU:n kattavan aseistariisunta- ja asevalvontastrategian kehittämistä. Tämä pitäisi yhdistää kansalaisyhteiskunnan aloitteisiin, aivan kuten kansalaisjärjestöjen pitäisi voida aktiivisesti osallistua YK:n joka toinen vuosi järjestämään valtioiden kokoukseen, joka pidetään heinäkuussa.
Kuten päätöslauselmassa toteamme, tämä merkitsee laittoman välittämisen estämistä koskevien YK:n neuvottelujen vauhdittamista. EU:ssa jäsenvaltiot joutuvat ainoastaan harkitsemaan näiden valvontatoimien soveltamista Euroopan unionin ulkopuolella toimiviin kansalaisiimme, vaikka välittäjät matkustavat tarkoituksella ulkomaille harjoittamaan kaupankäyntiä. Olisin halunnut tänä iltapäivänä kuulla puheenjohtajavaltio Luxemburgin sitoutuvan vahvistamaan yhteistä kantaa, jotta aseiden välittämiseen osallistuvien EU:n kansalaisten valvonta tulisi pakolliseksi riippumatta siitä, missä he toimivat.
Lisäksi tämä merkitsee asetoimitusten rajoittamista yleensä. EU:n asema merkittävänä aseiden viejänä heikentää valvontatoimia, joilla sen on tarkoitus estää pienaseiden leviäminen kriisivaltioissa. Niin hyvät kuin EU:n käytännesäännöt ovatkin – vaikka niitä onkin tiukennettava – Burmaan saapuu saksalaisia aseita ainoastaan siksi, että ne viedään Ukrainan kautta, jota EU:n määräykset eivät sido. Tämä osoittaa, miksi pelkät alueelliset sopimukset eivät riitä. Siksi olen tyytyväinen kotimaani Yhdistyneen kuningaskunnan ja Suomen hallitusten antamaan sitoumukseen sekä Yhdistyneiden Kansakuntien korkean tason työryhmän suositukseen, joilla ne tukevat kansainvälistä asekauppasopimusta. Aseiden siirtoja on valvottava lainsäädännöllä EU:n lisäksi myös kaikkialla maailmassa. 
Raül Romeva i Rueda,
   . – Arvoisa puhemies, kiitän aluksi komissiota ja neuvostoa sekä kaikkia parlamentin jäseniä siitä, että he noudattivat kutsua saapua jälleen kerran käsittelemään tätä asiaa eli pienaseiden aikaansaamaa maailmanlaajuista tuhoa. Kuten korostettiin, nämä ovat nykyajan todellisia joukkotuhoaseita, eivät ainoastaan vuosittain vaatimiensa miljoonien uhrien vaan myös aiheuttamiensa sosiaalisten ja poliittisten seurausten vuoksi.
Pistoolien, revolvereiden, rynnäkkökiväärien, kranaattien, konekiväärien ja muiden vastaavien aseiden puutteellinen valvonta on heikentänyt jyrkästi miljoonien ihmisten turvallisuutta ja koskemattomuutta kaikkialla maailmassa. Joissakin maissa, kuten Brasiliassa, Kolumbiassa tai El Salvadorissa arvioidaan, että tämän tyyppisillä aseilla tehdyt väkivallanteot laskevat bruttokansantuotetta 10 prosenttia.
Kansalaisyhteiskunnan ja varsinkin käsiaseiden leviämistä estävän kansainvälisen toimintaverkoston (IANSA) pyynnöstä Yhdistyneet Kansakunnat järjesti heinäkuussa 2001 New Yorkissa konferenssin, jossa hyväksyttiin toimintaohjelma kaikenlaisen pien- ja kevytaseilla käytävän laittoman kaupan ehkäisemiseksi, torjumiseksi ja lakkauttamiseksi. Ensi heinäkuussa Yhdistyneiden Kansakuntien jäsenvaltioiden hallitukset tapaavat jälleen New Yorkissa joka toinen vuosi järjestettävässä, toimintaohjelmaa tarkastelevassa kokouksessa, jonka tarkistuskonferenssi on määrä järjestää vuotta myöhemmin.
Toimintaohjelmassa kehotetaan hallituksia muun muassa valvomaan tämän tyyppisten aseiden tuotantoa ja myyntiä, ottamaan käyttöön pistoolien tunnistusmerkinnät niiden myynnin jälkeisen tunnistamisen helpottamiseksi, säätämään rangaistuksia laittomien aseiden tuotannosta ja hallussapidosta, tunnistamaan ja hävittämään ylijäämäaseet ja ottamaan käyttöön loppukäyttäjätodistukset vientiä ja kauttakulkua varten.
Vuodesta 2001 alkaen on edistytty huomattavasti varsinkin kansallisen lainsäädännön alalla. Tästä huolimatta yleisten suositusten suunnittelu ja täytäntöönpano on edelleen välttämätöntä. Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden on jatkossakin johdettava tästä aiheesta käytävää keskustelua. Parhaillaan käynnissä oleva käytännesääntöjen tarkistusprosessi antaa siihen hyvän tilaisuuden. 
Minun on todettava, että olen yleisesti ottaen toiveikas, etenkin kun neuvoston puheenjohtaja on tämän tilaisuuden lisäksi muissakin yhteyksissä korostanut edistymisen olevan välttämätöntä ja kehottanut hallituksia laatimaan pienaseiden välitystä ja siirtoja koskevan oikeudellisesti sitovan asiakirjan. Siitä huolimatta muut tiedot tekevät minut hieman varovaisemmaksi, kuten esimerkiksi se, että vain harvat Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat ilmaisseet tukensa kansainvälisen asekauppasopimuksen tekemiselle. Toistaiseksi vain Suomi ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat tukeneet ajatusta voimakkaasti, vaikka myös Espanja on kommentoinut asiaa, ja siksi haluaisimme saada lisätietoja. 
Hyvät kollegat, meidän on kiireesti annettava pontta kansainvälisen asekauppasopimuksen laatimiselle, jonka pitäisi olla mahdollista heti heinäkuussa 2006 pidettävän Yhdistyneiden Kansakuntien toimintaohjelman tarkistuskonferenssin jälkeen. Tämä ei ole ainoastaan välttämätöntä vaan myös ratkaisevan tärkeää.
Vittorio Emanuele Agnoletto,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, maailmassa on liikkeellä lähes 700 miljoonaa asetta, ja joka vuosi niitä tuotetaan kahdeksan miljoonaa lisää.
Yritykset valmistavat niitä, välittäjät laittavat ne myyntiin, hallitukset ja yksityiset ostavat ja myyvät niitä, ja ihmisiä kuolee yksi minuutissa. Amnesty International käynnisti hiljattain näillä sanoilla merkintä- ja jäljityshankkeen eli sopimuksen, jonka perusteella jäsenvaltiot alkavat merkitä kaikki aseet ja ampumatarvikkeet sarjanumerolla, jota on mahdoton väärentää tai hävittää. Tämä on välttämätöntä laittoman asekaupan ehkäisemiseksi. Niin kauan kuin aseet jäävät tunnistamatta, valtiot ja yritykset kiistävät vastuunsa niistä.
Euroopan unionin pitäisi tukea kampanjaa aktiivisesti. Vuosina 1999–2003 esimerkiksi maailman toiseksi suurin ja Euroopan suurin pienaseiden valmistaja Italia myi säädösten vastaisesti 36 miljoonan euron arvosta aseita aseellisiin selkkauksiin osallistuville maille, 3,6 miljoonan euron arvosta vientikiellossa oleville maille ja 128 miljoonan euron arvosta ihmisoikeusrikkomuksista tuomituille maille. Toisaalta YK:n turvallisuusneuvoston viiden pysyvän jäsenen hallussa on 88 prosenttia maailman asemarkkinoista.
Näiden syiden vuoksi on olennaisen tärkeää, että Euroopan unioni hyväksyy kansalaisjärjestöjen ja Nobelin palkinnon voittajien ryhmän laatiman asevälitystä koskevan sopimuksen, ja että unioni laatii asevälittäjiä koskevan yleissopimuksen, jossa muun muassa asetetaan valtion valvontaan kaikki kolmansien osapuolten välisiin asesiirtoihin tarkoitetut toimet.
Euroopan unionin on parannettava asesiirtoja koskevia käytännesääntöjään selkeyttämällä edellytyksiä, joilla asevientilupa voidaan evätä, ulottamalla tarkastukset kaikkiin puolustustarvikkeisiin, velvoittamalla yksittäiset jäsenvaltiot laatimaan käytännesääntöjen mukaisia säädöksiä ja julkaisemaan asevientiään koskevan vuosikertomuksen.
Emme saa unohtaa, että juuri pienaseet aiheuttavat lähes kaikki kuolonuhrit maailmalla tapahtuvissa selkkauksissa. 
Willy Meyer Pleite (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, kiitän neuvoston puheenjohtajaa Schmitiä ja komission jäsentä Micheliä heidän puheenvuoroistaan, joita pidin merkittävinä varsinkin niissä annettujen sitoumusten vuoksi.
Tätä sitoutumista, joka on meidän kaikkien etujen mukaista, osoitetaan kahdella toiminnan alalla: ensinnäkin poistamalla asekaupan valvontaa koskevat puutteet, ja tässä yhteydessä on vaadittava sellaisia valvontamekanismeja, joiden avulla aseita on mahdollista valvoa aina niiden valmistuspaikasta käyttäjään saakka; toisin sanoen tarvitaan kansainvälistä valvontaa. Toiseksi on oleellista ja erittäin tärkeää – kuten muut jäsenet ovat todenneet – että luomme edellytykset varmalle edistymiselle vuoden 2006 kokouksessa ja kaikenlaisen asekaupan sääntelyä koskevan aidosti kansainvälisen sopimuksen aikaansaamiselle.
Meidän eurooppalaisten on edelleen näytettävä esimerkkiä. On hyvin tärkeää, että käytännesäännöistä käymässämme keskustelussa varmistamme ensinnäkin sen, että näitä sääntöjä tiukennetaan ja että ne sitovat kaikkia jäsenvaltioita.
Uskon, että jos pyrimme kaikki tähän suuntaan, Eurooppa voi antaa vaatimattoman panoksensa tehdäkseen tehokkaasti lopun puutteellisesta valvonnasta, joka aiheuttaa valtaosan monien ihmisten kärsimyksistä ja monia alueellisia selkkauksia.
Siksi toivon hartaasti, että pystymme yhdistämään tahtomme niin, että viimeistään kahden vuoden kuluttua pääsemme eroon tästä ihmiskunnan vitsauksesta.
Bart Staes (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, olemme kaikki yhtä mieltä siitä, että tavanomaiset aseet, ja varsinkin pienaseet, vaativat edelleen eniten uhreja kaikkialla maailmassa. Niitä on suhteellisen helposti ja edullisesti saatavilla markkinoilla, ja ne ovat aivan liian usein esteenä kestävälle kehitykselle ja jälleenrakennushankkeille. On totta, että meidän pitäisi tutkia omiatuntojamme, sillä kotimaani on aiemmin organisoinut huomattavaa asevientiä konfliktialueille. Komission jäsenellä Michelillä on hyvät mahdollisuudet esittää teille siitä täydellinen selonteko ja oma arvionsa. Muistutan teitä asetoimituksista Nepaliin tai Kongon demokraattiseen tasavaltaan, jossa on elokuusta 1998 alkaen kuollut yli kolme miljoonaa ihmistä. Neuvoston puheenjohtaja Schmit puhui asetoimitusten keskeyttämisestä. Siksi tansanialainen hanke ja asetehtaan rakentaminen ansaitsevat kaiken huomiomme. Tämä hanke on pysäytettävä.
Toistan hyvin painokkaasti kollegojeni neuvoston puheenjohtajalle esittämän poliittisen vetoomuksen, jolla halutaan varmistaa poliittinen sitoumus tavanomaisten aseiden kauppaa koskevan kansainvälisen sopimuksen laatimisesta. Tämä asekauppasopimus on mahdollisuuksien mukaan tehtävä viipymättä 25 jäsenvaltion tuella. 
Nicolas Schmit,
    Arvoisa puhemies, hyväksyn ja siirrän neuvoston käsiteltäväksi kaksi parlamentin tekemää ehdotusta, jotka luulen komission jäsenenkin panneen merkille. Ensimmäinen on Euroopan unionissa sovellettavien valvontamekanismien tehostaminen, jolla helpotetaan aseiden kuljetusreittien jäljittämistä, sillä tämän tiedon avulla paljastamme, tuomme esiin ja tunnistamme tämän tyyppisten aseiden nykyisestään lisääntyvän vientikaupan. Toinen ehdotus on ajatus kansainvälisestä sopimuksesta. Tosiasiassa monet aseiden viejät, jotka lähettävät suuria määriä pienaseita kaikkialle maailmaan, eivät välttämättä ole Euroopan unionin jäsenvaltioita. Itse asiassa joistakin teollistuvista maista on tullut aseiden viejiä, ja ainoa tapa valvoa tehokkaasti tällaista vientiä, joka on syynä useiden puhujien mainitsemiin alueellisiin selkkauksiin, ovat paljon vahvemmat kansainväliset sitoumukset sekä luotettavampi ja tehokkaampi valvontajärjestelmä.
Mielestäni Euroopan unionin on tehtävä aloite tällaisesta sopimuksesta ja tuettava pääsihteerin toimia sen aikaansaamiseksi, koska haluamme olla siinä mukana. Kuten joku totesi ja kuten komission jäsen Michel tietää, haluamme johtaa menestyksekkäästi rauhanturvaoperaatiota erityisesti eräillä Afrikan alueilla, ja rauha voidaan saavuttaa vain, jos onnistumme katkaisemaan tällaisten aseiden toimitusketjun, sillä ne ovat usein kehitysmaiden aseita, köyhien aseita. Kuten totesin, usein aseet laitetaan lapsisotilaiden käsiin, ja se on kauheinta, mitä voi kuvitella. 
Louis Michel,
    Arvoisa puhemies, mielestäni on toistettu tarpeeksi usein ja on ilmeistä, että Euroopan unionin ensisijainen tavoite on estää pien- ja kevytaseiden leviäminen. Yhtä selkeästi sen on oltava myös jäsenvaltioiden ensisijainen tavoite.
On erityisen valitettavaa, etteivät unionin käytännesäännöt ole sitovia. Ainakaan ne eivät ole sitovia kaikissa maissa, ja voin vakuuttaa teille omien kokemusteni perusteella, että kun yksikin maa kieltäytyy myöntämästä vientilupaa, muut Euroopan maat tarjoutuvat pian toimittamaan täyttämättä jääneen tilauksen. Emme saa pettää itseämme. Esimerkiksi kotimaani lainsäädännössä on varauduttu tällaisiin tapauksiin, ja tavallisesti sitä edellytetäänkin, mutta ilmeisesti siitä on tultava vakiintunut käytäntö. Vaikka meillä olisikin sitovat säännöt, se ei merkitse sitä, että Euroopan unioniin kuulumattomat kilpailijat noudattaisivat niitä. Näin ollen kannatan tietenkin ehdottomasti tällaisen säännöstön tekemistä pakolliseksi.
Mainitsen kolme näkökohtaa. Ensinnäkin jäljitettävyys on erittäin tärkeää, sillä sen avulla voimme selvittää koko aseen toimitusreitin. Kiinnitän myös huomionne uuteen, mielenkiintoiselta vaikuttavaan näkökulmaan. Euroopassa tutkitaan nykyisin paitsi aseiden jäljitettävyyttä myös niiden tekemistä toimintakelvottomiksi etäältä käsin. Alan tutkimuksessa on jo edistytty pitkälle, ja mielestäni meidän pitäisi tukea tällaisia aloitteita.
Mainitsen myös useiden jäsenvaltioidemme toteuttamia hankkeita ja toimia. Joissakin niistä esimerkiksi ehdotetaan aseita omistavalle ja niiden luovuttamiseen halukkaalle väestölle mahdollisuutta vaihtaa aseet polkupyöriin. Voin vakuuttaa, että juuri tällaista toimintaa meidän on myös tuettava Afrikassa.
Toinen näkökohta on tämä. Tunnen kohtalaisen hyvin Afrikan ongelman, ja voin vakuuttaa, että Euroopan unioni ei ole Afrikan suurin pienaseiden toimittaja. Myönnän, että meidän on näytettävä esimerkkiä ja toisinaan jopa osoitettava katumusta, mutta siitä huolimatta emme saisi ryhtyä kuvittelemaan, että kaikki aseet ovat peräisin Euroopan unionista. Useimmat noista aseista eivät tule Euroopan unionista vaan muista maista, varsinkin tiettyjen armeijoiden käyttämättömistä ylijäämävarastoista. Voisin nimetä joitakin maita, mutta en tee sitä. On kuitenkin selvää, että jotkut tietävät varsin hyvin, keitä tarkoitan. Tämä on kaikesta huolimatta erittäin tärkeä tekijä.
Asekauppasopimuksella otetaan käyttöön kaikkiin kansainvälisiin asesiirtoihin vaadittavat pakolliset kansalliset luvat, ja sillä perustetaan tehokas lupajärjestelmä. Kannatamme tietenkin tällaisia toimia ja toivon, että muutaman kuukauden kuluttua olemme edistyneet tässä asiassa.
Asesiirtoja on rajoitettava selkeästi silloin, kun rikotaan kansainvälisen oikeuden mukaisia velvoitteita, kuten esimerkiksi YK:n asevientikieltoa, tapaoikeutta ja sopimuspuolten välillä tehtyjä kansainvälisiä sopimuksia, tai kun laiminlyödään esimerkiksi jalkaväkimiinojen kaltaisia aseita koskevien kansainvälisten kieltojen noudattaminen. Samoin on rajoitettava sellaisia käyttöön perustuvia siirtoja, joissa sopimuspuoli saa tiedon esimerkiksi siitä, että siirrettäviä aseita käytetään todennäköisesti täysin kansainvälisen humanitaarisen oikeuden tai ihmisoikeuksien vastaisesti joukkotuhoihin tai rikoksiin ihmisyyttä vastaan. Nämä rajoitukset ovat ilmeisen merkittäviä näkökohtia tässä sopimuksessa. 
Tästä huolimatta nykyinen teksti on monelta osin varsin epämääräinen. Sen pääasiallisena tarkoituksena on saada riittävä määrä hallituksia sopimaan asesiirtoja koskevan kansainvälisen oikeudellisen välineen periaatteesta. Kansalaisjärjestöt yrittävät vauhdittaa ajatusta sopimuksesta ennen yksityiskohtien selvittämistä. Sopimus on laadittu puiteyleissopimuksen muotoon, ja sitä voidaan täydentää pöytäkirjoilla, joissa käsitellään muun muassa aseiden välitystä tai lisenssinvaraista tuotantoa. Kuten aina tällaisissa tapauksissa, suurinta painostusta tarvitaan, jotta kaikki valtiot saataisiin hyväksymään sopimus, sillä jos sopimuksen allekirjoittavat ja allekirjoittamatta jättävät valtiot ovat joka kerta samat, se saa varmasti osakseen vastustusta.
Lopuksi käsittelen viittausta henkilökohtaiseen kokemukseeni ja totean, että toisinaan on vaikeaa ratkaista, pitäisikö asevientilupa myöntää vai ei. Hyvä jäsen Staes, itse asiassa on tapauksia, joissa jonkin – ei välttämättä demokraattisen – maan armeija tai poliisivoimat pyytävät mahdollisuutta saada käyttöönsä tai ostaa aseita, ja tuon samaisen maan hallituksella on vastassaan todella vaarallisia kapinallisia, jotka esimerkiksi käyttävät ihmiskilpiä tehdessään iskuja poliisiasemille tai kouluihin. Tällöin vastuullisen päättäjän on erittäin vaikea tehdä valintaa. Tarkoitan itse asiassa, että emme koskaan pysty valitsemaan hyvän ja huonon ratkaisun välillä, vaan joudumme aina valitsemaan kahdesta huonosta vaihtoehdosta. Tiedän, mihin viittaatte, ja voin kysymykseenne vastatakseni vakuuttaa teille, että jos voisin mennä ajassa taaksepäin, tekisin aivan saman päätöksen, koska syvällä sisimmässäni uskon vakaasti menetelleeni oikein. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina 26. toukokuuta. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Berèsin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A6-0094/2005) Euroopan keskuspankin johtokunnan jäsenen nimittämisestä. 
Pervenche Berès (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, kuten Euroopan keskuspankin perussäännössä ja perussopimuksissa määrätään, keskuspankin johtokunnan jäsenet on vaihdettava vuorotteluperiaatteen mukaisesti johtokunnan toiminnan jatkuvuuden varmistamiseksi.
Tänään osoitamme kunnioitusta tavalle, jolla Tommaso Padóa-Schioppa – tämän henkilön edeltäjä, jonka ehdokkuutta meidän on tarkoitus käsitellä – hoiti tehtävänsä johtokunnassa. Hän osoitti mielestäni suhteissaan toimielimeemme ja laajemmin ottaen johtokunnan ulkoisena edustajana suurta lahjakkuutta sekä näiden kysymyksien perusteellista tuntemusta. 
Ehdokas, jonka nimittämistä tarkastelemme tänään, on Lorenzo Bini Smaghi. Talous- ja raha-asioiden valiokunta esitti hänelle ensinnäkin kirjallisia kysymyksiä meille kaikille tutun kysymysmenettelyn mukaisesti, minkä jälkeen häntä kuultiin suullisesti, jolloin valiokunnan jäsenet pääsivät yhteisymmärrykseen asiasta. Tarkistimme, etteivät hänen asiantuntemuksensa ja ammatilliset taitonsa jättäneet epäilemisen varaa, kun oli kyse hänen tulevasta työstään. Hänellä on kaikki edellytykset toimia hyvänä keskuspankin jäsenenä kahden muun hyvän puolen ohella, jotka haluan mainita: hänellä on kyky kommunikoida, mikä on erittäin hyödyllistä keskuspankin jäsenelle, ja monitieteellinen lähestymistapa on laajentanut hänen ajatusmaailmaansa. 
Olemme usein keskustelleet siitä, takaako keskuspankin jäsenen ajattelutapa sen, että hänestä tulee hyvä johtokunnan jäsen, vai edellyttääkö se laajempia näkemyksiä ja ajattelutapaa. Meistä näyttää siltä, että Lorenzo Bini Smaghi edistää monitieteellistä lähestymistapaa johtokunnan keskusteluissa ja että rahoituspolitiikassa huomioidaan näin ollen paremmin todellisen talouden tarpeet ja yleisön toiveet. 
Joaquín Almunia,
    Arvoisa puhemies, haluan aloittaa osoittamalla jäsen Berèsin tavoin komission puolesta kunnioitusta Tommaso Padóa-Schioppan tekemälle työlle Euroopan keskuspankin johtokunnan ja hallintoneuvoston jäsenenä. Hän on osoittanut mielestäni olevansa taitava, suhtautuvansa kunnioittavasti institutionaalisiin tehtäviinsä sekä omaavansa ammattitaitoa, joka ei jätä toivomisen varaa, ammattitaitoa, jota myös Lorenzo Bini Smaghi on osoittanut koko uransa aikana. 
Euroopan komissio ei osallistu Euroopan keskuspankin jäsenien muodolliseen valinta- ja nimitysmenettelyyn, mutta komissio on saanut tilaisuuden työskennellä Lorenzo Bini Smaghin kanssa jo pitkään hänen toimiessaan Banca d'Italia -pankissa erittäin pätevänä ja kokeneena ekonomistina sekä Italian hallinnossa. Hän on myös osallistunut hyvin aktiivisesti talous- ja raha-asioiden valiokunnan toimiin. Hän toimi talous- ja raha-asioiden alakomitean puheenjohtajana, kunnes hänet nimitettiin Euroopan keskuspankin johtokunnan ja hallintoneuvoston puheenjohtajaksi. 
Hän sopii mielestäni ihanteellisesti hoitamaan hänelle uskottuja tehtäviä, ja näin ollen, vaikka – kuten jo sanoin – emme osallistukaan menettelyyn muodollisesti, olemme erittäin tyytyväisiä, mikäli parlamentti tukee hänen nimittämistään, kuten Ecofin-neuvostokin teki. 
Haluan vielä esittää yhden huomautuksen. Komissio ei osallistu menettelyyn mutta on perussopimuksien vartija, ja olemme valvoneet erittäin tiiviisti perussopimuksien ja voimassa olevien sääntöjen noudattamista koko Lorenzo Bini Smaghin nimittämismenettelyn aikana. He saivat – itse asiassa sain itse tilaisuuden sanoa näin Ecofin-kokouksessa, jossa hänet asetettiin yksimielisesti ehdokkaaksi. Haluan kuitenkin vielä käyttää tilaisuutta hyväkseni todetakseni, että jäljellä on vielä neljä euroalueen jäsenvaltiota, joiden edustajien on osallistuttava Euroopan keskuspankin johtokuntaan (Belgia, Luxemburg, Irlanti ja Portugali). 
Se, että toimielimet ovat korvanneet keskuspankin johtokunnan jäsenet kahdella viime kerralla henkilöillä, jotka ovat kotoisin samasta maasta kuin heidän edeltäjänsä, ei estä komissiota huomauttamasta, että menettelyssä ei pidä huomioida lähtevän henkilön kansallisuutta, vaan uuden ehdokkaan ammatillinen pätevyys, ja näinhän on epäilemättä tehtykin tässä tapauksessa. 
Othmar Karas,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä jäsen Berès, me parlamentin jäsenet olemme samaa mieltä EKP:n johtokunnasta lähteneen Tommaso Padóa-Schioppan taidoista. Olemme kiitollisia hänelle hänen tekemästään työstä ja yhteistyöstä, jota hän teki kanssamme. Tuimme hänen seuraajansa nimitystä ja olemme samaa mieltä hänenkin pätevyydestään; suhtaudumme häneen myönteisesti ja toivotamme hänelle menestystä. 
Haluan käyttää keskustelua lähtökohtana, ja totean olevani samaa mieltä komission jäsenen kanssa siitä, etteivät tietyt maat saa tehdä nimityksiä automaattisesti, ja että olisi ollut hyvä, mikäli useammat ehdokkaat olisivat hakeneet vapaita paikkoja, jolloin etujen, periaatteiden, kantojen ja perusajatuksien tarjonta olisi ollut monipuolinen. Se, ettei tässä tapauksessa käynyt näin, ei heikennä Lorenzo Bini Smaghin asemaa, mutta asiaa on korostettava. 
Kolmanneksi on todettava, että Euroopan keskuspankin merkitys on hyvin tärkeä ja että se hoitaa tehtävänsä hyvin riippumattomuutensa ansiosta. Sama pätee keskuspankin tehtävään euron vartijana ja sen taustalla olevana liikkeellepanevana voimana. Kehotamme Lorenzo Bini Smaghia yhtymään muiden johtokunnan jäsenien kantaan näiden periaatteiden ylläpitämisestä. Tässä yhteydessä todettakoon, että vakaus- ja kasvusopimukseen tehdyissä muutoksissa annetaan Euroopan keskuspankille vielä suurempi merkitys yhteistyössä komission kanssa. Meidän pitäisi vertailla meille annettuja kahdenlaisia tilastoja, jotta voimme varmistaa, ettei maiden arviointitavassa ole ristiriitaisuuksia. Tarkoitan tässä myös EKP:n hintojen vakauden vartijana laatimia julkisia lausuntoja ja arvioita, jotka liittyvät jäsenvaltioiden talousarvioiden suuruuteen, siihen, mihin jäsenvaltiot käyttävät varansa ja jäsenvaltioiden verotulojen jakautumiseen. Tarvitsemme voimakasta ja riippumatonta keskuspankkia, joka auttaa euroa etenemään menestyksekkäällä tiellään. 
Manuel António dos Santos,
   . – Parlamentin pitäisi mielestäni äänestää sen puolesta, että Lorenzo Bini Smaghi nimitetään Euroopan keskuspankin (EKP) johtokuntaan jäsen Berèsin laatiman suositusluonnoksen mukaisesti. 
Haluan korostaa, että ehdokas tuki ja puolusti oikea-aikaisesti perustuslakisopimusta. Hänen nimittämisensä myötä saamme tilaisuuden toistaa joitakin näkökulmia, jotka ovat osoittautuneet ratkaisevan tärkeiksi sen lähestymistavan kannalta, jolla Euroopan keskuspankki suhtautuu EU:n taloudelliseen tilanteeseen ja erityisesti myötävaikuttaessaan nopeaan ja lujaan elpymiseen. 
Lorenzo Bini Smaghin nimitys on seurausta neuvoston päätöksestä, jossa tarkistettiin merkittävällä tavalla vakaus- ja kasvusopimusta koskevia sääntöjä ja jonka tarkoituksena oli parantaa siihen liittyviä menettelyjä. EKP:n tiedetään vastustaneen alkujaan asetuksiin tehtäviä muutoksia, ja se uhkasi jopa nostaa korkotasoa. Myöhemmin EKP hyväksyi neuvoston vahvistamat muutokset, tosin aina epäröiden ja varoen. 
Vaikka onkin totta, että vakaus- ja kasvusopimukseen sisältyy ennalta ehkäisevä pilari ja elvyttävä pilari, on myös totta, että tätä poliittista, taloudellista ja rahoituksellista välinettä on käytettävä kautta linjan. On mahdotonta hyväksyä, että niin sanotut merkittävät tekijät ja poikkeukselliset olot, jotka neuvosto on nyt määritellyt ja virallistanut, typistetään vähäisiksi tarkistuksiksi, joita tehdään voimassa oleviin asetuksiin. 
Neuvoston hyväksymän asiakirjan tulkinta on selvä ja yksiselitteinen, ja siihen sisältyy nykyiseen malliin tehtäviä merkittäviä tarkistuksia. Tämän tosiasian sivuuttaminen tai sen typistäminen muodollisuuksiksi ja kosmeettisiksi tarkistuksiksi on täysin väärin. Huolimatta EKP:n kaikista ponnistuksista, jotka liittyvät hintojen valvomiseen ja rajoittamiseen, sekä sen kiistattomasta onnistumisesta tämän tavoitteen saavuttamisessa, EU:n talous ei ole vieläkään osoittanut selviä elpymisen merkkejä, eikä suurinta ongelmaa eli työttömyyttä ole todellakaan vielä ratkaistu. 
Kansainvälinen valuuttarahasto vaati hiljattain kiireellisesti EKP:tä alentamaan jälleen korkotasoa. Tämä on osa neuvoston hyväksymää uuttaa kehystä, jonka tarkoituksena on valvoa, seurata ja korjata verotuksellista epätasapainoa. Kyse ei ole laajamittaisesta talousarvioon liittyvän sääntelyn purkamisesta, vaan EU:n taloudellisesta ja sosiaalisesta elvyttämisestä, mikä on suurelta osin EKP:n ansiota. EKP:n johtokunnan ei pidä suhtautua välinpitämättömästi tähän väistämättömään tosiasiaan, ja uuden johtokunnan jäsenen on varmistettava, että asia on hänelle poliittisesti tärkeä. 
Luca Romagnoli (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan puheenvuorossani selittää, miksi äänestin professori Bini Smaghin nimittämistä vastaan. Vaikka hän onkin täsmällinen tutkija, joka on saanut tunnustusta selväsanaisuudestaan ja suuresta pätevyydestään, hän on ilmoittanut kannattavansa politiikkoja, joita on kerrassaan mahdoton hyväksyä. Hän oli kuulemistilaisuuden lopussa sitä mieltä, että EKP:n ei tarvitse leikata korkotasoa. Hän tuki tietenkin perustuslain ratifioimista, koska sehän helpottaa itse asiassa Euroopan keskuspankin työtä. Meidän kannaltamme EKP on kaikenlaisen koronkiskonnan alku ja juuri: EKP vie paperirahan, jonka se sallii painettavan rahan vaihtoarvosta, ja valvoo jäsenvaltioiden pankeissa sovellettua korkotasoa, minkä vuoksi kuluttajat joutuvat hyväksymään kohtuuttomia ehtoja. Hän sanoi lisäksi tukevansa vakaussopimusta, jossa rajoitetaan jäsenvaltioiden vapautta. 
Lorenzo Bini Smaghi on lausunut julkisesti, että Bretton Woodsin sopimuksien mukaisesti luodut toimielimet – kansainvälinen valuuttarahasto ja Maailmanpankki – pitävät kansainvälisen rahoitusjärjestelmän vakautta oikeutetusti tavoitteenaan, mutta hän ei ole samaa mieltä siitä, että kyseiset toimielimet ovat tällaisen vakauden nimissä lisänneet köyhyyttä ja rikkaiden ja köyhien välisen kuilun laajentumista. 
Olemme sitä mieltä, että kansainvälinen valuuttarahasto, Maailmanpankki ja EKP edustavat teknokraattien ja suurten ylikansallisten rahoituslaitosten vähäistä vähemmistöä, joka rikastuu rahoituskeinottelulla. Nämä toimielimet ovat määränneet kokonaisten kansakuntien tuhosta: ajatelkaapa esimerkiksi Jugoslaviaa, jota kuristettiin ensin kohtuuttomalla korkotasolla ja joka sitten murskattiin, tuhottiin ja lohkottiin osiin. 
Tästä syystä emme tosiaankaan äänestäneet henkilöä vastaan, koska ihailemme häntä, vaan tällaista toimielintä vastaan, jota emme voi hyväksyä ja jonka tuomitsemme ehdottomasti. 
Piia-Noora Kauppi (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan aloittaa onnittelemalla Lorenzo Bini Smaghia hänen nimityksestään. Odotan innokkaasti tulevaa yhteistyötämme.
Haluan kuitenkin esittää muutaman huomautuksen. Ensinnäkin, kun on kyse vakaus- ja kasvusopimuksesta, Lorenzo Bini Smaghin vastaukset talous- ja raha-asioiden valiokunnalle paljastivat, että hänen ajattelutavassaan on epäjohdonmukaisuuksia, ja haluan ottaa ne lyhyesti esiin. Vaikka hänen huomautuksensa vanhaan vakaus- ja kasvusopimukseen liittyvästä oikeudellisesta epävarmuudesta onkin pätevä, hänen tulkintansa dynaamisista edellytyksistä, jotka johtavat sopimuksen uudistamiseen, on kyseenalainen. Lorenzo Bini Smaghi tuntuu väittävän, että sopimuksen jäykkyys johti siihen, että sopimusta rikottiin joissakin jäsenvaltioissa, ja että vakaus- ja kasvusopimukseen liittyvä politiikka on tehnyt järkevästä taloudenpidosta mahdotonta. Tällaista on ikävä kuulla henkilöltä, joka on astumassa virkaansa EKP:ssä. Totuus on, että vakaus- ja kasvusopimus hajosi eräiden jäsenvaltioiden poliittiseen kykenemättömyyteen harjoittaa järkevää talouspolitiikkaa kaikkien hyväksymien sääntöjen pohjalta, kauan niiden voimaantulon jälkeen.
Muistutan Lorenzo Bini Smaghille, että ilman tehokkaita ja kaikkia yhtäläisesti koskevia sääntöjä EU olisi pelkkä löysä ryhmittymä, jonka koordinointivalta olisi vähäistä. EKP:n johtokunnan jäsenenä hän ei voi tukea kehitystä, joka lisäisi taloudellista epäsuhtaisuutta euroalueen jäsenvaltioiden välillä. 
Toiseksi, kun on kyse hänen nimityksestään, on selvennettävä sääntöjä, joiden perusteella määrätään, mitkä euroalueeseen kuuluvat jäsenvaltiot saavat nimittää edustajia EKP:n johtokuntaan. Sääntöjen on perustuttava todella avoimiin järjestelmiin, joilla ehdokkaat valitaan. Nykyinen järjestelmä tuntuu suosivan liian usein automaattisesti sellaisten ehdokkaiden nimittämistä, jotka ovat kotoisin euroalueen suurista jäsenvaltioista pienempien jäsenvaltioiden välittömällä kustannuksella. Pienemmät jäsenvaltiot suljetaan niiden salamyhkäisten sopimuksien ulkopuolelle, joilla edustajanpaikoista päätetään. Tämä on todella valitettavaa ja mahdollisesti haitallista pitkällä aikavälillä. 
Tämä kaikki huomioon ottaen onnittelen vielä kerran Lorenzo Bini Smaghia hänen nimittämisestään. En vastusta sitä, mutta olen huolestunut siihen liittyvistä yleisemmistä seikoista. 
Ashley Mote (NI ).
   – Arvoisa puhemies, on syytä toivoa, että Lorenzo Bini Smaghi pyrkii edes jossakin määrin parantamaan EKP:n rahoituskuria. 
Kyseenalaistin hiljattain sen tosiasian, että EKP oli päättänyt tänä vuonna kaksinkertaistaa painettavien 500 euron setelien määrän. 500 euron seteli on maailman korkea-arvoisimpia seteleitä ja Venäjän mafian suosikkiraha, sillä jokainen seteli on arvoltaan seitsenkertainen 100:n Yhdysvaltain dollarin seteliin nähden. Viime vuonna väärennettyjen 500 euron setelien määrä nousi yli 160 prosenttia, ja vain siltä osin, kuin me olemme tietoisia asiasta. Komission vastaus kysymykseeni olisi hämmästyttänyt jopa typerystäkin. Vastaus kuului: "Korkea-arvoisten setelien suureen kysyntään voidaan vastata vain alentamalla nimellisarvoja ja lisäämällä painatuskustannuksia." Pidättekö tätä vakavasti otettavana vastauksena keskuspankilta? Vastaus jatkui: "500 euron seteleitä käytetään laajalti hamstraustarkoituksiin" – yllätys yllätys! Ja vielä: "Ei ole todisteita siitä, että korkean nimellisarvon setelit kannustaisivat laittomia siirtoja." Millä planeetalla he oikein elävät? EKP:n on oltava vähäiseltä yhteiseltä järjeltään kannustaessaan tällaisten setelien laajempaa levittämistä, ja Lorenzo Bini Smaghilla on mielestäni paljon tehtävää. 
Joaquín Almunia,
    Arvoisa puhemies, haluan vain toistaa pari asiaa, jotka esitin ensimmäisessä puheenvuorossa ja jotka vastaavat suurelta osin parlamentin jäsenten pitämiä puheenvuoroja. Toivotamme Lorenzo Bini Smaghille onnea, koska hänen menestymisensä Euroopan keskuspankin hallintoneuvoston johtokunnan jäsenenä merkitsee myös yhtenäisvaluutan ja talous- ja rahaliiton menestymistä sekä lisää kaikkien Euroopan kansalaisten menestymistä, onnellisuutta ja hyvinvointia. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt. 
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto: Haagin ohjelmaan "Vapaus, turvallisuus ja oikeus Euroopan unionissa" perustuva toimintasuunnitelma. 
Franco Frattini,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio on tänään hyväksynyt laatimani tiedonantoluonnoksen, joka koostuu toimintasuunnitelmasta Haagin ohjelman painopistealueiden täytäntöön panemiseksi ja toteuttamiseksi käytännössä. Haagin ohjelman tavoitteena on tehdä Euroopasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue. 
Tiedonanto sisältää alustavan luonnoksen poliittisista tavoitteista sekä liitteen, jossa mainitaan tärkeimmät käytännön toimet ja päivämäärät, joihin mennessä kukin aloite on hyväksyttävä. Olemme valmistelleet 84 aloitetta sisältävän ohjelman; aloitteet ulottuvat komission koko toimikaudelle. Näistä 84 toimesta 32 pannaan täytäntöön vuoden 2005 loppuun mennessä, ja kyseinen vuosi on tärkein vuosi toimintasuunnitelman käynnistämisen kannalta. Olemme sitä mieltä, että olemme tämän ohjelman myötä käynnistäneet Euroopan vapautta, turvallisuutta ja oikeutta koskevan politiikan toisen vaiheen. 
Saamme ensinnäkin keinoja organisoida ja suunnitella tulevia toimia tehokkaammin. Olemme tietenkin tietoisia siitä, että ulkoiset tapahtumat voivat aiheuttaa turvallisuusasioihin liittyviä arvaamattomia seurauksia, mutta on tärkeää pyrkiä kehittämään strateginen suunnitelma ja välttää hätäisiin toimiin ryhtymistä. Nämä ovat aloja – niin turvallisuusala kuin oikeuteen ja vapauteenkin liittyvät alat – joilla ei pidä ajatella yksittäisiä ja erillisiä toimia, vaan niiden sijaan pitäisi omaksua eurooppalainen lähestymistapa, jolla vastataan ihmisten pyyntöihin ja jonka avulla voidaan todella vaikuttaa asioihin jäsenvaltioiden yksittäisiin toimiin verrattuna.
Toinen toimintaamme liittyvä näkökulma on sen tavan valvominen, jolla jäsenvaltiot panevat täytäntöön yksittäisiä aloitteita. Olemme valmistelleet erityisen hakuoppaan, tiedonannon luvun, joka koskee vuosittaisen selonteon valmistelemista – eräänlaisen hallinnon kartan. Kyse olisi itse asiassa niitä toimia vertailevasta hahmotelmasta, jotka on hyväksytty kansallisella tasolla ja joiden tarkoituksena on panna täytäntöön asiakirjassa vahvistetut suuntaviivat ja noudattaa niitä. Tällainen selonteko on mielestäni tärkeä, ja ensimmäinen selonteko julkaistaan tämän vuoden joulukuussa, kuusi kuukautta sen jälkeen, kun komissio on hyväksynyt toimintasuunnitelman. 
Kolme tärkeintä tavoitetta, joihin komissio pyrkii, ovat ensinnäkin ihmisten perusoikeuksien edistäminen ja suojeleminen. Tämä on mielestämme Euroopan kansalaisuuteen liittyvä perusnäkökulma, johon meidän on ehdottomasti reagoitava, mutta joka edellyttää, että Euroopan pitäisi sekä sisäisesti että ulkoisesti kansainvälisten toimiensa yhteydessä edistää eikä vain puolustaa passiivisesti ihmisten perusoikeuksia ja -vapauksia. 
Tämä näkökulma liittyy selvästi hyvin tärkeään painopistealueeseen eli turvallisuuteen, jota Euroopan kansat vaativat. Turvallisuus merkitsee ryhtymistä päättäväisiin toimiin terrorismia ja järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan, erityisesti siten, että rikoksien uhrit otetaan huomioon. Kiinnitämme näkökulmaan erityistä huomiota, mutta, kuten olen jo huomauttanut, turvallisuuden vahvistamiseen liittyviin toimiin ei pidä ryhtyä ihmisten vapauksien ja perusoikeuksien kustannuksella. Ohjaavina periaatteina pidetään turvallisuuden, kunnioituksen ja suojelun lisäämistä sekä yksilön vapauksien edistämistä.
Eräs tärkeä luku on omistettu solidaarisuuteen liittyville näkökulmille. Solidaarisuus tarkoittaa maahanmuuton kaltaisten asioiden tarkastelemista Euroopan tasolla, ei enää kansallisella tasolla. Meidän on tehtävä ero laittoman maahanmuuton ja ihmiskaupan – joita vastaan on taisteltava hellittämättä – sekä laillisten maahanmuuttajien maahantulosääntöihin liittyvien näkökulmien välillä. Näillä viimeksi mainituilla on oikeus saada asianmukaisesti yhteiskunnallisia palveluja, mikä edellyttää lainmukaisuuteen ja lain noudattamiseen perustuvaa yhdentymispolitiikkaa. Tällä alalla solidaarisuus tarkoittaa selvästi myös pyrkimistä tasapainottamaan sitä, että kansalaisillamme on oikeus saada takuut ihmiskauppiaita vastaan, ja ihmiskauppiaiden uhrien, eli toisin sanoen maahanmuuttajien ja turvapaikanhakijoiden, suojelemista. 
Tämä liittyy Euroopan turvallisuusaluetta koskevaan kohtaan. Tiivistän tietysti näkökulmia parhaani mukaan, mutta tiedonannossa annetaan lisätietoja asiasta kohdassa, jossa tarkastellaan siviilioikeutta ja rikosoikeutta. Emme voi vain ajatella rikosoikeutta, vaan meidän on korostettava sitä, että siviilioikeus ja sääntöjen yhdenmukaistaminen – tai ainakin yhteisten ongelmien ratkaiseminen – voi auttaa Euroopan kansalaisia ratkaisemaan jokapäiväiseen elämäänsä liittyvät vakavat ongelmat. Tarkoitan eräitä perheoikeuteen liittyviä seikkoja, kuten eri kansalaisuutta olevien ihmisten välisiä perintöasioita, tai maksumääräyksien täytäntöön panemista, kun velkoja on kotoisin toisesta maasta kuin velallinen. Voimme myös siviilioikeuden alalla helpottaa tai ratkaista ongelmia, jotka liittyvät ihmisten jokapäiväiseen elämään.
Kaikki tämä edellyttää tietysti kolmen eurooppalaisen institutionaalisen toimijan, parlamentin, neuvoston ja komission, sitoutumista. Aiomme tehdä kovasti työtä tämän toimen, tämän toimielimien välisen kumppanuuden lujittamiseksi, ja pyrimme kaikin tavoin laajentamaan aloja, joilla noudatamme yhteispäätösmenettelyä parlamentin kanssa, mahdollisuuksien mukaan. Tässä toimintasuunnitelmassa on otettu huomioon monet seikat, joita parlamentti oli korostanut, ja mainitsen niistä vain yhden: Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen suuremman merkityksen eräillä aloilla. Pidimme neuvoston suhtautumistapaa hetkittäin ongelmallisena, mutta tunnemme yhtä lailla sitoutuneemme jatkamaan työntekoa, kunnes kaikki kolme institutionaalista toimijaa ovat samaa mieltä siitä, miten tämän suunnitelman toimintalinjat saadaan pantua täytäntöön. 
Olen tietenkin tutustunut kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan puheenjohtajan Cavadan laatimaan mietintöön; se perustuu kuulemismenettelyyn ja perusteelliseen keskusteluun, jossa tarkasteltiin nimenomaan turvallisuuteen, oikeuteen ja vapauteen liittyviä painopistealueitamme. Kuten huomaatte, asiakirjassa mainitaan monet näistä suosituksista ja ehdotuksista. Toivon lujasti ja luotan siihen, että tässä yhteydessä ja parlamentin toimien aikana pääsette yhteisymmärrykseen komission strategian toimintalinjoista. 
Lopetan toteamalla, että luotamme tietenkin parlamentin tukeen. Luotamme siihen, koska vapaus, oikeus ja turvallisuus kuuluvat ihmisten perustarpeisiin, koska ne ovat Euroopan perusoikeuskirjan ja Euroopan unionin perustuslakisopimuksen pilareita ja koska ne ovat asioita, joilla on voimakas poliittinen ulottuvuus byrokraattisen ulottuvuuden sijaan. Tästä syystä Euroopan parlamentti voi poliittisena toimijana ehdottaa ja esittää lisäyksiä, jotka otamme varmasti huomioon. 
Martine Roure (PSE ).
    Arvoisa varapuheenjohtaja, olemme tietenkin samaa mieltä kanssanne. Tärkein painopistealueemme on perusoikeuksien suojeleminen ja edistäminen. Toimintasuunnitelmassanne on kuitenkin vain yksi uusi ohjelma, joka koskee kansalaisuutta ja perusoikeuksia; riittääkö se mielestänne? 
Olemme myös huolestuneita vapautta rajoittavien toimien valikoiman kasvamisesta. Pelkäämme nimittäin, että biometrian käyttöä lisätään, pelkäämme suuresti, että laaja-alaista pääsyä viisumeita ja Schengenin järjestelmää koskeviin tietokantoihin laajennetaan, ja haluamme tietää, mikä on tilanne niiden teknisten näkökulmien osalta, jotka liittyvät biometrian käyttöön viisumeissa. 
Aiotteko ottaa huomioon Euroopan parlamentin kielteisen kannan Yhdysvaltain kanssa käytävissä uusissa neuvotteluissa, joissa tarkastellaan henkilötietojen siirtämistä? Toistamme lopuksi, että haluamme säilyttää tasapainon yksityisyyden suojaamisen ja turvallisuuden suojaamisen välillä. 
Cem Özdemir (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä hänen esityksestään. Haluan esittää kysymyksen kymmenestä painopistealueesta. 3 kohta koskee maahanmuuton hallintaa niin sanottuna uutena tasapainotettuna lähestymistapana maahanmuuton hallintaan. Kuten on jo mainittu, ongelmana on, että päätös siitä, miten monta kolmansista maista kotoisin olevaa maahanmuuttajaa voidaan laskea Euroopan unioniin, kuuluu kansallisiin toimivaltuuksiin. 
Komissio esitti, että vapaan liikkuvuuden alue edellyttää yhteistä maahanmuuttopolitiikkaa, ja tästä olemme yhtä mieltä. Miten komissio aikoo selvitä syvään juurtuneesta ristiriidasta, joka liittyy siihen, että Euroopan unioni kehittää yhtäältä yhteistä eurooppalaista turvapaikkajärjestelmää, yhteistä eurooppalaista viisumijärjestelmää ja yhteistä eurooppalaista rajavalvontaa, kun laillinen maahanmuutto, joka on hyvin tärkeä osa maahanmuuton hallintaa, on edelleen ehdottomasti kansallinen kysymys? 
Sophia in 't Veld (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, olen ensinnäkin hyvin tyytyväinen kuullessani, että komissio ei aio pelkästään suojella vaan myös edistää aktiivisesti perusoikeuksia. Se on edistysaskel. 
Haluan esittää kysymyksen nimenomaan matkustajien nimiluetteloista – jotka mainitaan myös toimintasuunnitelmassa – erityisesti kuukausi sitten KLM-lentoyhtiön koneeseen liittyneen tapauksen valossa. Olen esittänyt kirjallisen kysymyksen Euroopan komissiolle. Otin asian myös suullisesti esille huhtikuun täysistunnossa, mutta en ole vielä saanut vastausta. Kyse voi olla Euroopan unionin ja Yhdysvaltain välisen sopimuksen rikkomisesta, joten meidän on saatava vastaus kiireellisesti. Voiko komission jäsen Frattini antaa lisätietoja siitä, millainen vastaus saattaisi olla? 
Franco Frattini,
   . – Arvoisa puhemies, kansalaisuus ja perusoikeudet ovat asia, joka todella huolettaa meitä tässä yhteydessä eniten. Euroopan kansalaisuuteen tiivistyvät mielestäni kaikki yhteiset arvomme, eurooppalaiset periaatteet, joihin uskomme ja jotka on vahvistettu Euroopan perusoikeuskirjassa. 
Juuri tästä syystä emme pyri toimintasuunnitelmassa lisäämään vapautta rajoittavien toimien valikoimaa, vaan haluamme välttää yksinomaan tukahduttavaa ja rankaisevaa lähestymistapaa. Pyrimme sen sijaan tasapainottamaan sitä, että tiettyjä asioita on tutkittava – on tunnistettava rikoksien tekijät, erityisesti terroristit ja järjestäytyneiden rikollisjoukkojen jäsenet – ja sitä, että yksilöiden oikeuksia ja vapauksia on suojeltava. 
Tämä tarkoittaa esimerkiksi juridisten ja menettelyllisten oikeuksien vahvistamista, ja alustava ehdotus on jo parlamentin käsiteltävänä. Se ei vielä riitä, koska kyse on vain alustavasta keskustelun avauksesta, mutta ehdotuksia tehdään lisää, jotta voidaan vahvistaa ihmisten etuoikeuksien, vapauksien ja oikeuksien suojelemisen käsitettä. 
Kaikkein merkittävin näistä on tietysti henkilötietojen suojelu, ja kiinnitämme siihen erityistä huomiota. Tapasin tämän asian yhteydessä hiljattain Euroopan tietosuojavaltuutetun. Vakuutin hänelle, että aikomuksenani oli kuulla häntä ennen ehdotuksien esittämistä, juuri sen varmistamiseksi, että henkilötietojen suojeluun liittyvät huolenaiheet – erityisesti niin sanotun 29 artiklan mukaisen komitean huolenaiheet – voitaisiin ottaa huomioon.
Tällainen yhteistyö ylittää puhtaasti muodolliset näkökulmat, toisin sanoen, kun oikeudellinen perusta sallii meidän tunnustavan yhteistyön yksiselitteisesti prosessin aikana, mutta yhteistyö laajenee tapauksiin, joissa haluamme varmistaa ennalta, että henkilötietojen suojelua koskevia sääntöjä noudatetaan. Olen esittänyt uudelleen tarjouksen epämuodollisen yhteistyön tekemisestä komission kanssa.
Tämä pätee monilla aloilla. Mainittakoon esimerkiksi Yhdysvaltain kanssa viime istuntojakson aikana allekirjoitettu sopimus – kuten mainitsin aiemmin, odotamme yhteisöjen tuomioistuimen päätöstä ennen kuin ryhdymme arvioimaan asiaa – ja se, noudattaako Yhdysvallat täysimääräisesti Euroopan unionin kanssa tehtyjä voimassa olevia sopimuksia. Viittaan tässä tapaukseen, joka mainittiin tänään ja joka liittyi siihen, että erään KLM:n lentokoneen ei annettu ylittää Yhdysvaltain ilmatilaa. Otan kantaa tähän nimenomaiseen tapaukseen hetken kuluttua. 
Viimeinen mainittu aihe on maahanmuutto. Sitä on todellakin tarkasteltava kokonaisuutena: yhtäältä laitonta maahanmuuttoa ja toisaalta Euroopan yhdentymistä ja laillisen maahanmuuton politiikkaa. Aiheesta puhunut parlamentin jäsen mainitsi kansalliset toimivaltuudet. Tiedämme kaikki, että ne kattavat vain ne ihmiset, joiden annetaan tulla johonkin tiettyyn jäsenvaltioon, mutta jäsenvaltiot ovat halukkaita sopimaan tietyistä yhteisistä säännöistä, ja siihen pyritään vihreässä kirjassa, jonka julkaisimme tammikuussa. 
Yksittäisten maiden sijaan Euroopan unionin on siis ryhdyttävä toimiin myös laillisen maahanmuuton eikä vain laittoman maahanmuuton osalta. Sallittujen maahanmuuttajien määrä jää tietysti edelleen jäsenvaltioiden oman harkinnan varaan, ja perustuslakisopimuksessa vahvistetaan myös tätä periaatetta, kuten kaikki tiedättekin. 
Totean lopuksi KLM:n lentoon liittyvästä tapauksesta, että saimme tietoja, jotka esitämme pian komission – tarkemmin sanoen, komission jäsenen Ferrero-Waldnerin toimiston – kirjallisessa vastauksessa. Koska minulta on kysytty asiaa, voin kuitenkin paljastaa saamiemme tietojen keskeisen sisällön. On käynyt ilmi, että kyseisen lennon matkustajatietoja ei ollut välitetty PNR-matkustajarekisterin pohjalta, jolloin komissio olisi voinut puuttua asiaan, vaan Yhdysvaltain ja Meksikon tekemän kahdenvälisen sopimuksen pohjalta; kyseinen sopimus tunnetaan APIS-sopimuksena. Näin ollen komissio ei voi puuttua yhtäältä Yhdysvaltojen ja toisaalta Meksikon väliseen sopimukseen, juuri siitä syystä, että PNR-sopimukseen ei vedottu. Tällöin olisimme tietenkin voineet puuttua asiaan. Tällaisia alustavia tietoja olen saanut, mutta kirjallinen vastaus on tietysti paljon yksityiskohtaisempi. 
Giusto Catania (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen hyvin kiitollinen siitä, että varapuheenjohtaja Frattini on tänään läsnä. Siinä, mitä hän kertoi meille, oli mielestäni monta tavoittelemisen arvoista asiaa, mutta aivan liian usein niihin pyritään sellaisten keinojen avulla, jotka eivät ole kaikkein tarkoituksenmukaisimpia. 
Viittaan erityisesti tarpeeseen torjua laitonta maahanmuuttoa ja ihmiskauppaa. Aivan liian usein on käynyt niin, että niitä on torjuttu pikaisten tuomioiden ja karkottamisten avulla, jolloin on toisinaan rikottu palauttamiskiellon periaatetta ja jopa evätty ihmisten oikeus turvapaikkaan. Viittaan erityisesti siihen, että varapuheenjohtaja Frattini ja EU:n sisäasiainministerit pitivät 14. huhtikuuta tänä vuonna kokouksen, jonka tarkoituksena oli vahvistaa Libyan kanssa tehtävää yhteistyötä laittoman maahanmuuton torjumiseksi. Olen itse joutunut todistamaan, miten laittomia maahanmuuttajia – kuten heitä, jotka on palautettu Libyaan jostakin Euroopan maasta – kohdellaan Libyassa, samoin kuin räikeitä ihmisoikeusrikkomuksia.
Kysyn, aikooko Euroopan unioni ryhtyä tällaisiin toimiin laittoman maahanmuuton torjumiseksi? 
Sarah Ludford (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä Frattinia hänen esityksestään. Arvoisa komission jäsen, ongelmana on, että oma vilpitön pyrkimyksenne, jolle annan tunnustusta ja joka liittyy yksityisyyden ja tietosuojan varjelemiseen – ja tosiaan komission vilpittömän pyrkimyksen, jonka mukaan yksityisyyden ja tietosuojan varjelusta ei luovuta turvallisuuden nimissä – eroaa siitä, mitä kentällä tapahtuu. Lupauksiinne kohdistuu suuria paineita Euroopan lainvalvonnasta vastaavien yhteisöjen taholta; niiden toiminta on toisinaan varsin välinpitämätöntä, kun on kyse tietojen suojelusta. Saatavuusperiaatteen, yhteentoimivuuden, tietokantojen, kolmansiin maihin suuntautuvien siirtojen – joista tulee neljänsiin maihin kohdistuvia siirtoja – täytäntöönpanon yhteydessä en ymmärrä, miten aiotte onnistua noudattamaan tätä linjaa. Ettehän onnistu siinä tälläkään hetkellä. Olemme odottaneet vuosikausia kolmannen pilarin tietojen suojelua koskevia sääntöjä, jotka on luvattu meille vuoden loppuun mennessä. Mitä voitte tehdä luodaksenne ilmapiirin, jossa kunnioitetaan aidosti tiukkaa tietojen suojelua, vaikka sen vesittämiseen kohdistuukin valtavia paineita, kuten kuulimme juuri PNR-järjestelmään liittyneen tapauksen yhteydessä? 
Mihael Brejc (PPE-DE )
   Arvoisa komission jäsen, haluan esittää teille seuraavan kysymyksen. Rikoksen sattuessa uhri ja rikoksentekijä ovat eriarvoisessa asemassa. Valtio tukee rikoksentekijää takaamalla hänelle oikeussuojan, kun taas uhrin on hankittava apua itse. 
Tästä syystä olen tyytyväinen siihen, että korostitte tänään yksiselitteisesti aikovanne kiinnittää erityistä huomiota järjestäytyneen rikollisuuden uhreihin. Olen myös tyytyväinen siihen, että tätä samaa asiaa korostetaan Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän poliittisessa ohjelmassa.
Tästä syystä olisin kiinnostunut kuulemaan, miten komissio aikoo varmistaa, että uhreja kohdellaan jäsenvaltioissa asianmukaisemmin. 
Franco Frattini,
   . – Arvoisa puhemies, ensimmäinen kysymys koskee Libyaa, ja voin todeta lyhyesti, että komission ensimmäisessä Libyaa koskevassa kertomuksessa, jonka esittelin sisäasiainministereille juuri 14. helmikuuta, kuten jäsen Catania mainitsi, korostettiin joitakin huolestuttavia seikkoja. 
Kertomus on saatavilla – se ei todellakaan ole salainen – mutta juuri niiden asioiden ja kysymyksien vuoksi, jotka nousivat esiin sisäasiainministereiden kokouksessa, päätimme lähettää toisen teknisen valtuuskunnan Libyaan tutustumaan paikkoihin, joissa oleskelee kotimaihinsa palautettuja tai Eurooppaan pääsyä odottavia henkilöitä. 
Toisen valtuuskunnan työn tuloksia ei ole vielä saatavilla, mutta se on jo saattanut työnsä päätökseen, ja viittaan siihen sisäasiainministerien seuraavassa neuvostossa, joka pidetään 2. tai 3. kesäkuuta – en muista tarkkaa päivämäärää. Ehdotan tuolloin käytännön toimia, jotka perustuvat varmasti tarpeeseen suojella paikan päällä, eli myös Libyassa, niiden henkilöiden perusoikeuksia, jotka ovat tulleet maahan joko laillisesti tai laittomasti ja joilla on joka tapauksessa oikeus saada inhimillisinä olentoina arvokasta kohtelua. Parlamentille tiedotetaan tietysti koko ajan tilanteen kehittymisestä.
Tietojen suojelun osalta totean paronitar Ludfordille, että olette hyvin tietoinen siitä, missä määrin aihe on minulle pysyvä huolenaihe. Eräs tapa näyttää oikeaa tietä on todeta, että henkilötietoihin ei päästä kuin niissä erityisissä tarkoituksissa, jotka sallitaan lainsäädännössä. Emme saa hyväksyä soveltamisalan laajentamista analogisesti: koska henkilötietoihin pääsee joissakin tarkoituksissa, sen täytyy onnistua muissakin tarkoituksissa. Sitä ei voida hyväksyä. 
Jos haluamme täsmentää asiaa ja todeta esimerkiksi, että vain jotkin tietyt viranomaiset pääsevät ihmisten yksityisiin tietoihin, ryhdymme asettamaan suuntaviivoja. Mainitsen vain yhden esimerkin, josta olette tietoisia: sisäasiainministerit pyysivät minua laajentamaan tutkintaviranomaisten pääsyä nykyisiin tietokantoihin. Vastaan, että pääsyä voidaan laajentaa, jos parannamme samalla näiden tietojen suojelua kolmannen pilarin alaisella ehdotuksella. Vakuutan teille, että esitämme ehdotuksen vuoden loppuun mennessä. Vastaus kuuluu mielestäni: "Meidän on oltava selkeitä." 
Joitakin tapauksia on tulkittava ankarasti, kuten lakimiehet sanovat, joten jos pääsy tietoihin sallitaan yhtä tarkoitusta varten, sitä ei voida sallia jotakin toista tarkoitusta varten. Tältä alustavalta pohjalta olen ryhtynyt toimiin. 
Tarkastelen lopuksi rikoksien uhreja; esitämme myös ehdotuksia taloudellisen tuen antamisesta, ei välittömästi yksittäisille uhreille, vaan esimerkiksi järjestöille ja toimielimille, jotka antavat hoitoa – kuten psykologista hoitoa – väkivaltaisuuksia, ihmiskauppaa tai ihmiskauppiaita pakeneville ihmisille. Rikoksen uhreiksi joutuneita yksilöitä voidaan auttaa monella tavalla, kuten antamalla heille käytännön tukea. Emme voi ylläpitää yksilöllisiä rahoitussuhteita, mutta voimme kehittää niitä erityisten toimielimien ja järjestöjen välityksellä. Pyrimme nimenomaan lievittämään seurauksia niiden henkilöiden osalta, jotka ovat joutuneet kärsimään rikoksien traagisista vaikutuksista. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt. 

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana kyselytunti. Käsittelemme komissiolle osoitettuja kysymyksiä (B6-0236/2005).
Puhemies.
   Seuraavana on 
Tekstiilejä koskeva kansainvälinen kiintiöjärjestelmä päättyi 1. tammikuuta 2005, ja tämän jälkeen tiettyjen Kiinasta tuotavien vaatteiden maahantuonti on kasvanut yli 500 prosenttia, koska maan kilpailuetuna on halvempi työvoima ja muutoinkin alhaisemmat tuotantokustannukset.
Onko komissio samaa mieltä siitä, että kiinalaisten vaatteiden laajamittainen maahantuonti aiheuttaa markkinahäiriöitä ja että tuhannet tekstiilialan työpaikat saattavat olla vaarassa, ellei Kiina rajoita maahantuontia? Aikooko komissio vedota WTO-määräyksiin, jotta Kiinan maahantuontiosuutta rajoitettaisiin 7,5 prosenttiin vuodessa aina vuoteen 2008 saakka? 
Charlie McCreevy,
   . Vastaan tähän kysymykseen kollegani Mandelsonin puolesta. WTO:n jäsenenä Kiinalle on ollut hyötyä tekstiilikiintiöiden poistamisesta 1. tammikuuta 2005 alkaen. Vuoden 2005 ensimmäisten kuukausien tuontimäärät osoittavat, että Kiina on hyötynyt kiintiöiden poistamisen tarjoamista mahdollisuuksista. Komissio on ottanut huomioon eurooppalaisten tekstiilinvalmistajien, ammattiliittojen ja joidenkin jäsenvaltioiden vakavan huolestumisen ja käynnistänyt 29. huhtikuuta useita tuotteita koskevat tutkimukset selvittääkseen, onko tapahtunut markkinahäiriöitä ja kaupan epätavanomaista kehitystä sellaisena kuin ne määritellään Kiinan liittymistä WTO:hon koskevaan pöytäkirjaan liittyvässä yhteisön lainsäädännössä. Näiden tutkimusten jälkeen komissio saattaa päättää avata viralliset ja avoimet neuvottelut Kiinan kanssa. Siinä tapauksessa Kiina on velvollinen rajoittamaan yhteisöön suuntautuvan tuontinsa määrää tietyn rajan alapuolelle niin, että kasvu on yleisesti vain 7,5 prosenttia.
Tällaiset toimenpiteet voivat olla voimassa 31. joulukuuta päättyvällä kaudella tai yhden vuoden ajan, riippuen siitä, milloin neuvottelupyyntö esitetään. Tarvittaessa on mahdollista esittää uusi neuvottelupyyntö. 
Eoin Ryan (UEN ).
    Kiitän komission jäsentä hänen vastauksestaan. Monien tiedotusvälineiden mukaan kaupasta vastaava komission jäsen vaatii maltillisuutta tässä asiassa ja pyytää välttämään – hänen sanojensa mukaan – protektionistista ajattelua. Toisaalta Yhdysvaltain hallitus on hyväksynyt maan tekstiiliteollisuuden pyynnön tutkia äkillistä kasvua kiinalaisten tekstiilien maahantuonnissa. Yhdysvaltojen kauppaministeri Carlos Gutierrez on luvannut, että asia tutkitaan nopeasti ja oikeudenmukaisesti. Hän totesi, että tutkimus halutaan tehdä pikaisesti ja oikein.
Mikä EU:n tekstiileissä on niin erilaista, että komission olisi turvauduttava näihin hyvin varovaisiin toimiin sen sijaan, että se toimisi nopeasti ja oikeudenmukaisesti kuten Yhdysvallat? 
Charlie McCreevy,
   . Komissio puolustaa aktiivisesti unionin tekstiiliteollisuutta, mutta se haluaa toimia tosiasioiden pohjalta ja WTO:n sääntöjen mukaisesti. Huhtikuun alussa hyväksymiemme ja julkaisemiemme ohjeiden avulla voidaan päättää nopeasti, onko perusteita ryhtyä kiinalaisten tekstiilien ja vaatteiden maahantuonnin äkillistä kasvua koskeviin suojatoimenpiteisiin. Ohjeissa todetaan, että mikäli tosiasiat tukevat päätöstä, komissio voi käynnistää tutkimukset selvittääkseen, täyttyvätkö ehdot suojatoimenpiteiden käyttöön ottamiselle.
Komissio käynnisti 29. huhtikuuta tutkimukset, jotka koskevat yhdeksää tekstiili- ja vaatetustuoteluokkaa. Komissio on todennut tekevänsä kaikkensa saadakseen tutkimukset päätökseen mieluiten ennen ohjeissa mainitun enimmäisajan täyttymistä. Samalla komissio käy epävirallisia neuvotteluja Kiinan viranomaisten kanssa löytääkseen kumpaakin osapuolta tyydyttävän ratkaisun, joka helpottaisi unionin teollisuuden tilannetta ja jolla vältettäisiin suojatoimenpiteiden käyttöön ottaminen.
Mikäli neuvottelut eivät tuota tulosta, komissio pidättää itsellään oikeuden pyytää virallisia neuvotteluja Kiinan kanssa WTO:n välityksellä ja mahdollisesti ottaa käyttöön suojatoimenpiteitä, mikäli tosiasiat niin edellyttävät. On myös pyydetty ohjeisiin sisältyvien kiireellisten menettelyjen soveltamista. Tämä merkitsisi sitä, että viralliset neuvottelut Kiinan kanssa WTO:n välityksellä aloitetaan heti ilman tutkimuksia, mikäli on todisteita siitä, että muussa tapauksessa EU:n teollisuudelle aiheutuu korjaamatonta vahinkoa. Komission yksiköt tutkivat näitä pyyntöjä. 
Paul Rübig (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tällä hetkellä yksi suurimmista Kiinan kanssa käytävään kauppaan liittyvistä ongelmistamme on valuuttatilanne. Aikooko komissio tehdä asiaa koskevan tutkimuksen tai laatia vihreän kirjan, jossa näytettäisiin, millaisia vaikutuksia raha- ja rahoitusmarkkinoiden mekanismeilla voisi olla Kiinaan? 
Charlie McCreevy,
   . Komission tällä hetkellä käsittelemät tosiasiat liittyvät tuontitietoihin, jotka ovat olleet saatavana tämän vuoden kolmen ensimmäisen kuukauden jälkeen. Komissio odotti mieluummin tuontitietoja kuin luotti lisenssijärjestelyihin.
Toinen parlamentin jäsenen esittämä kysymys koskee valuuttakurssitilannetta, joka on aihe, jota ei käsitellä nykyisissä WTO-säännöissä. Yhdysvallat on viitannut eri yhteydessä Kiinan valuuttakurssitilanteeseen ("Chinese peg") jonka yhdysvaltalaiset talousennusteiden tekijät ovat sanoneet pahentavan Kiinan vientitilannetta. Valuuttakurssikysymys ei liity lainkaan WTO:n sääntöjen mukaisesti tehtävään tutkimukseen. Eri asiantuntijat ovat analysoineet sitä, mitä Kiinan valuuttakurssin osalta olisi tehtävä tai jätettävä tekemättä. Tällä hetkellä aihetta ei kuitenkaan käsitellä WTO:n säännöissä eikä tässä nimenomaisessa asiassa. 
Georgios Papastamkos (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, kukaan ei epäile sitä, että Kiina on tärkeä tekijä maailman kauppajärjestelmässä. Minäkin kuulun niihin, jotka uskovat, että Kiina olisi parempi saattaa Maailmankauppajärjestön kurinpidon piiriin kuin antaa sen jatkaa vapaana ja säätelemättömänä järjestelmänä. Haluan kuitenkin esittää kolme huomautusta.
Ensinnäkin tulliyhteistyö on aloitettava pikaisesti. Tämä rajoittaisi huomattavasti kiinalaisten tuotekopioiden tuontia, ja näin varmistettaisiin yleisesti, että Kiina noudattaa WTO:n kuria ja määräyksiä.
Toiseksi, kuinka hyödyllinen on joulukuussa 2004 annettu asetus?
Kolmanneksi, miten on edistytty tutkimuksessa, jonka tarkoituksena on suojautua kiinalaisten tekstiilituotteiden tuonnilta? 
Charlie McCreevy,
   . Euroopan unioni noudattaa WTO:n sääntöjä, joissa määrätään hyvin selkeästi, miten tässä vaiheessa on toimittava. Sen vuoksi komission jäsen Mandelson odotti tosiasioihin perustuvia tietoja, jotka koskevat tämän vuoden ensimmäisen kolmen kuukauden aikana Kiinasta Euroopan unioniin suuntautunutta vientiä. Komissio on nyt ryhtynyt lisätoimiin. Niiden tuloksena useita tuotekategorioita tutkitaan parhaillaan.
Kuten kollegani Mandelson totesi, WTO-sopimuksen nojalla kaikilla unionin jäsenvaltioilla on ollut kymmenen vuotta aikaa valmistautua tähän. Sen vuoksi ei pitäisi olla suuri yllätys – tai minkäänlainen yllätys – että kiinalaiset viejät käyttävät tilaisuutta hyväkseen.
Lisäksi riippumatta siitä, millaisiin toimiin käynnissä olevien tutkimusten tuloksena ryhdytään, näitä toimia voidaan joka tapauksessa toteuttaa vain 31. joulukuuta 2008 asti. En pyri arvailemaan tutkimusten mahdollista tulosta, mutta oli se sitten mikä tahansa, se on voimassa vain vuoden 2008 loppuun.
Parlamentin jäsen esitti myös tulliyhteistyötä koskevan kysymyksen. Komission yksiköiden toteuttaman tiedonkeruun ansiosta olemme saaneet yksityiskohtaisia tietoja Kiinasta kuhunkin jäsenvaltioon suuntautuneen tuonnin määrästä tämän vuoden ensimmäisten kuukausien aikana. Kyseisissä jäsenvaltioissa viranomaisten ja komission välillä on tehty hyvää tulliyhteistyötä todellisiin tuontitietoihin perustuvan täsmällisen tiedon saamiseksi. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Monet lentomatkustajat, jotka varaavat Internetin kautta erikseen lennot ja majoituksen eivätkä käytä valmiita paketteja, eivät ole suojattuja siltä varalta, että he joutuvat jäämään toiseen maahan tai menettävät rahansa lentoyhtiön maksukyvyttömyystilanteessa. Komissio ilmoitti 29. maaliskuuta 2005 perehtyvänsä ongelmaan ja tarkastelevansa lainsäädännön tarvetta.
Voiko komissio kertoa, missä vaiheessa asian käsittely on ja koska sillä on esittää ehdotuksia miljoonien omatoimisesti matkojaan varaavien EU-kansalaisten suojelemiseksi? 
Charlie McCreevy,
   . Vastaan tähän kysymykseen kollegani Barrotin puolesta. Komissio tutkii parhaillaan lentoyhtiöiden maksukyvyttömyyteen liittyvää ongelmaa. Se on käynnistänyt lentoliikenteen sisämarkkinoiden toimivuutta koskevan tutkimuksen, jossa käsitellään erikseen konkurssiin liittyvää kysymystä.
Asiantuntijaa on pyydetty paitsi luomaan komissiolle tietokanta, joka sisältää tärkeitä tietoja EU:n ilmailualalla 1. tammikuuta 2000 jälkeen ilmenneistä maksukyvyttömyystapauksista, myös pohtimaan konkurssin takia pulaan joutuneiden matkustajien ongelmaa. Hän laatii päätelmät siitä, tarvitaanko lentomatkustajille suojamekanismia, ja pohtii mahdollisia vaihtoehtoja. Tutkimuksen tulokset saadaan selville elokuun 2005 lopulla. Näiden päätelmien perusteella, ja mikäli käytännössä vahvistetaan, että monet kansalaiset jäävät ilman suojelua, komissio päättää mahdollisista jatkotoimenpiteistä. 
Robert Evans (PSE ).
    Kiitokset vastauksestanne. Totesitte, että tutkimus saattaisi valmistua elokuuhun mennessä, jolloin se tulee myöhässä tämän kesän lomakautta ajatellen. Uskon teidän olevan kanssani samaa mieltä siitä, että useimmat unionin kansalaiset odottavat tukea, jos lentoyhtiö tekee konkurssin ja he jäävät pulaan. He kuvittelevat – tai uskovat – että heitä tuetaan ja että he saavat apua lentoyhtiöltä.
He luulevat, että matkavakuutus on heidän tukenaan, vaikka useimmiten näin ei ole. He luulevat, että jos he ovat varanneet lennon luottokortilla tai Internetissä, he saavat korvauksen, mutta näin ei ole. Pitäisikö komission mielestänne toteuttaa jonkinlainen tiedotuskampanja ennen tulevaa kesälomakautta, jossa ihmisiä kannustettaisiin hankkimaan kunnollinen vakuutus? Jos heillä ei ole vakuutusta ja lentoyhtiö tekee konkurssin, he joutuvat hirvittävään tilanteeseen. Ihmiset odottavat lentoyhtiöiltä enemmän kuin he tällä hetkellä saavat. 
Charlie McCreevy,
   . Parlamentin jäsen on oikeassa korostaessaan tätä puutetta voimassa olevassa lainsäädännössä. Kuten hän varmasti tietää, matkapakettidirektiivissä matkaa pidetään osana koko pakettia. Kuten hän totesi, direktiivi ei kuitenkaan koske sellaisia tapauksia, joissa kuluttaja on ostanut lentolippunsa matkapaketista erillisenä. Tämä tarkoittaa sitä, että voi syntyä mainitun kaltaisia ongelmia. Sen vuoksi komissio on tutkinut tätä erityiskysymystä. Komission jäsen Barrot suorittaa tutkimuksen ensimmäisen vaiheen, joka sisältää asiaa koskevien säännösten yleiskatsauksen. Toisessa vaiheessa käsitellään konkurssien mahdollisuutta ja sitä, mitä niiden sattuessa olisi tehtävä.
Haluan huomauttaa, että terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosasto tarkastelee parhaillaan uudelleen matkapakettidirektiiviä, jonka yhteydessä se käsittelee myös tätä kysymystä. Vuodesta 2000 lähtien tällaisia konkursseja on ollut 40, mutta niiden käsittelytavat vaihtelevat jäsenvaltioittain. Jotkin jäsenvaltiot ottavat itse tehtäväkseen huolehtia pulaan joutuneista kansalaisistaan. Toiset ovat tehneet sopimuksia toisten jäsenvaltioiden kanssa. Tästä syystä on tarpeen arvioida kysymystä kokonaisuudessaan. Toivottavasti asiantuntijatutkimus saadaan tehtyä tänä kesänä. Komission jäsen Barrot aikoo ehdottaa tutkimuksen perusteella joitakin muutoksia, mikäli hän katsoo ne tarpeellisiksi. 
Paul Rübig (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, uskooko komission jäsen, että ongelma voitaisiin ratkaista, mikäli kyseisiä yhtiöitä vaadittaisiin ottamaan vakuutus? Toiseksi lentojen hintarakenne on tällä hetkellä varsin epäselvä, sillä usein Internetissä veloitettaviin hintoihin on lisättävä vielä lentokenttämaksuja ja monia muita veroja. Voitaisiinko mielestänne pohtia, miten kuluttajille voitaisiin tarjota todellisia ja kiinteitä lentohintoja? 
Charlie McCreevy,
   . Haluan huomauttaa, että vaikka tavallisella matkustajalla olisikin vakuutus, se ei välttämättä tarkoita, että hänet lennätettäisiin takaisin. Vakuutus ehkä korvaa matkan myöhemmin, mutta siitä ei ole hänelle mitään hyötyä varsinaisella tapahtumahetkellä. Meneillään olevassa tutkimuksessa tarkastellaan kaikkia näkökohtia, ja olen varma, että laadimme ehdotuksia, joilla pyritään ratkaisemaan joitakin näistä ongelmista.
Kuten tiedätte, yksi markkinoiden avaamisen suurimmista onnistumisista on tapahtunut ilmailualalla. Ihmiset voivat lentää ympäri Eurooppaa hyvin pienellä summalla verrattuna vielä muutaman vuoden takaiseen tilanteeseen, ja tästä on ollut yleisesti hyötyä kuluttajille. Siitä ei ole epäilystäkään. Kaikkia näitä seikkoja tarkastellaan asiantuntijatutkimuksessa. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Ottaen huomioon sopimuksen Euroopan perustuslaista I-5 artiklan hengen ja perustelut, miksi Euroopan komissio ei ole vielä tutkinut mahdollisuutta tarkastella teknokraattisella tasolla EU:n tunnetun "sovittelumenettelyn" ja Kreikan hallituksen määrittämän kolmikantaisen edustuksen pohjalta "varsinaisista osakkaista" annetun lain kohtia, joista se on eri mieltä, ennen kuin se lähettää perustellun lausunnon vastauksena Kreikan hallituksen 6. huhtikuuta 2005 lähettämään kirjeeseen? 
Charlie McCreevy,
   . Vastaavissa tapauksissa vakiintuneen käytännön mukaisesti komissio haluaisi korostaa, että se on ollut yhteydessä Kreikan hallitukseen ennen kuin lähetti sille virallisen huomautuksen ja perustellun lausunnon. Kansallisilla viranomaisilla, Kreikan hallituksen jäsenet mukaan luettuina, on näin ollen ollut useita tilaisuuksia esittää perustelunsa komission kanssa järjestetyissä tapaamisissa. Perustuslakisopimuksen 15 artiklassa määrätään unionin jäsenvaltioiden välisen vilpittömän yhteistyön periaatteesta. Jäsenvaltioiden edellytetään kunnioittavan toisiaan perustuslaista johtuvia tehtäviä täyttäessään. Siinä ei määrätä menettelystä, johon sisältyy komission ja jäsenvaltion hallituksen kolmikantaisen edustuksen välillä käytävä tekninen keskustelu, kuten jäsen antaa ymmärtää. 
Nirj Deva (PPE-DE ).
    Yllätyin komission äskeisestä vastauksesta. Ei ole olemassa mitään perustuslakia, Euroopan kansalaiset eivät ole vielä ratifioineet sitä. Miksi hän siteeraa perustuslakia? Mitä vikaa on perustamissopimuksessa?
Georgios Dimitrakopoulos (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä McCreevyä hänen antamastaan vastauksesta, ja haluan kiittää myös hänen kollegoitaan. Haluaisin todeta seuraavaa.
Ensimmäiseksi päättelen hänen vastauksestaan, että komission jäsen McCreevy ja komissio ovat aina valmiita vuoropuheluun, ja se on todellakin hyvin myönteinen asia.
Toiseksi mitä tulee viittaukseeni perustuslain I-5 artiklaan, myönnän toki itsekin, ettei perustuslakia ole vielä ratifioitu. Perustuslaissa kuitenkin otetaan käyttöön vuoropuhelun ja yhteistyön periaate, jonka komission jäsen McCreevy käsittääkseni hyväksyy. 
Charlie McCreevy,
   . Komissio on tietysti edelleenkin valmis käymään tästä asiasta vuoropuhelua Kreikan viranomaisten kanssa. Yksiköissäni on käyty joitakin keskusteluja, ja olen tavannut Kreikan hallituksen jäseniä. Tietenkin haluamme saattaa tämän asian päätökseen, mutta minun on todettava parlamentin jäsenelle ja Kreikan viranomaisille, että Kreikan viranomaisille esittämämme pyyntö on hyvin yksityiskohtainen. He tietävät, mitä heiltä vaaditaan. Olemme toimineet tältä pohjalta. 
Georgios Karatzaferis (IND/DEM ).
   – Arvoisa komission jäsen, tämä varsinaisia osakkaita koskeva ongelma on hyvin vaarallinen. Jos se leviää Euroopassa, se merkitsee lehdistön toiminnan rajoittamista. Hallituksella on nimenomaan ongelmia lehdistön kanssa, ja se haluaisi rajoittaa sen toimintaa. Tällä hetkellä sovellamme ulkomaisiin yrityksiin erityisehtoja. Toimivaltainen ministeri totesi juuri näin: "Älkää olko huolissanne siitä, mitä teemme Kreikassa, ulkomaiset yhtiöt hyötyvät siitä".
Haluamme, että kreikkalaisilla yrityksillä on samat mahdollisuudet kuin muiden valtioiden yrityksillä. Mikäli tämä jatkuu, rikomme oikeudenmukaisuuden keskeisiä periaatteita. Suojelkaa siis kreikkalaisia yrityksiä hallituksen halulta valvoa niitä. 
Charlie McCreevy,
   . Kreikan viranomaisille on todettu, että komission mielestä tämä laki rikkoo sekä EU:n direktiivejä että varsinaista EY:n perustamissopimusta.
Olemme huomauttaneet Kreikan viranomaisille, ettei perustuslain pykälä eikä myöskään kyseinen laki ole sen enempää EU:n direktiivin kuin perustamissopimuksen määräysten mukainen. Huomautimme myös, että sama koskee aiempaa lakia, jota ei pantu täytäntöön. Lähetimme Kreikan viranomaisille virallisen huomautuksen 23. maaliskuuta, ja he vastasivat samana päivänä. Siitä näimme, että he olivat aloittaneet asian käsittelyn. Myöhemmin 28. huhtikuuta lähetimme perustellun lausuntomme.
Tämä on tilanne. Meidän on tietenkin käytävä vuoropuhelua Kreikan viranomaisten kanssa, mutta he tietävät kantamme tähän asiaan. 

Puhemies.
   Seuraavana on 
Useat mielipidetiedustelut ovat osoittaneet, että kansalaiset eivät koe Euroopan unionia ja sen toimielimiä itselleen kovin läheisiksi asioiksi. Eri kansanäänestyksiin liittyvät tiedotuskampanjat ja keskustelut sopimuksesta Euroopan perustuslaiksi uhkaavat jäädä muiden aiheiden, kuten Turkin mahdollisen liittymisen tai palveludirektiivin hyväksymisen tai torjumisen, varjoon.
Myöntääkö komissio, että sopimusta Euroopan perustuslaiksi koskeva keskustelu ei ole riittävän selkeää ja mihin tiedotustoimenpiteisiin se aikoo ryhtyä kirkastaakseen kansalaisille Euroopan unionin tarkoitusperät ja siihen liittyvät edut? 
Margot Wallström,
   . Komissio kannattaa vahvasti perustuslain ratifiointia ja aikoo Euroopan parlamentin tuella tiedottaa aktiivisesti unionin kansalaisille sen sisällöstä.
Komissio aikoo tehdä kymmenen erityistä viestintäaloitetta. Ne ovat perustuslakitekstin laajamittainen levitys ilmaiseksi, perustuslakia koskeva WWW-sivusto, kansallisten ja alueellisten toimittajien koulutus, pyöreän pöydän keskustelut kansalaisyhteiskunnan edustajien kanssa, yliopistoihin ja kouluihin suunnattavat tiedotustoimet, esimerkiksi Eurooppalainen kevät -aloite sekä radio- ja televisio-ohjelmien tuotannon tukeminen, Europe Direct -puhelinpalvelun kohdennettu käyttö, tiedonvälitysverkkojemme aktivointi eri politiikkojen aloilla, seikkaperäisten mielipidekyselyjen toteuttaminen ja kohderyhmien tutkimus sekä viimeisenä mutta ei vähäisimpänä jäsenvaltioiden tiedotuskampanjoiden tukeminen.
Ymmärrän täysin parlamentin jäsenen huolestumisen siitä, että keskustelu sopimuksesta Euroopan unionin perustuslaiksi ei ole riittävän selkeää. Komissio, parlamentti sekä valtioiden ja hallitusten päämiehet ovat tiedostaneet tämän riskin, ja nimenomaan siksi he päättivät osallistua keskusteluun heti alusta lähtien ja toteuttaa hyvissä ajoin perustuslakia koskevia tiedotuskampanjoita, joissa kunkin jäsenvaltion kansallisia ominaispiirteitä kunnioittaen kansalaisille annetaan perustuslakia koskevia tietoja ja kannustetaan heitä osallistumaan keskusteluun ja kansanäänestyksiin.
Meidän on käytettävä kaikkia käytettävissä olevia viestintävälineitä, jotta kansalaisemme voivat tehdä perusteltuja ja perustuslain sisältöön perustuvia valintoja. Haluan, että keskustelu perustuu tosiasioihin eikä liikkeellä oleviin moniin huhuihin. 
Bart Staes (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen kiitollinen komission jäsenelle hänen vastauksestaan. Ymmärrän tietenkin, että kerrotte, millä tavoin pyritte selittämään kansalaisille, mistä perustuslaissa todellisuudessa on kysymys, mutta olen huolissani siitä, että tiedottaminen on jo tulkittu propagandaksi. Mikäli tämä pitää paikkansa, lopputulos ei välttämättä ole se, mihin pyritte. Haluaisin kysyä komission jäseneltä, millaisilla toimilla pyritään estämään tiedotuksen muuttuminen propagandaksi. Toisin sanoen, miten tiedotuksessa pyritään tuomaan esiin tämänhetkisen perustuslakiluonnoksen sekä hyvät että huonot puolet. Mielestäni kansalaisille olisi esiteltävä kumpiakin puolia, jotta he pystyvät tekemään oikean päätöksen. 
Margot Wallström,
   . Emme ole levittämässä propagandaa. Olen tehnyt erittäin selväksi, että komission ei pitäisi toimielimenä levittää propagandaa. Sen vuoksi keskitymme esimerkiksi koko perustuslakitekstin kääntämiseen eri kielille niin, että se on tavallisten kansalaisten saatavissa ja luettavissa. Joissakin tapauksissa materiaalinamme voi olla vain tiivistelmä tekstistä tai sitten koko teksti. Teemme ihmisille selväksi, että he voivat esittää kysymyksiä ja että heitä palvellaan.
Loppuosa muodostuu toivoakseni tietoon perustuvasta keskustelusta kussakin jäsenvaltiossa, jossa sekä "kyllä"- että "ei"-puoli ovat täysipainoisesti edustettuina. Olemme todellakin tehneet selväksi, että me emme saa levittää propagandaa. Olemme rajanneet työmme sen varmistamiseen, että voimme edesauttaa tätä tietoon ja tosiasioihin perustuvaa keskustelua perustuslaista. 
David Martin (PSE ).
    Mahtaako komission jäsen olla minun laillani turhautunut jäsenvaltioiden kahtalaiseen suhtautumiseen tähän asiaan, sillä toisaalta ne valittavat siitä, ettei kansalaisilla ole riittävästi tietoa EU:n toiminnasta, ja toisaalta ne pettävät Euroopan komission odotukset tiedottamisessa. Nyt kun Yhdistyneen kuningaskunnan yleisvaalit ovat poissa päiväjärjestyksestä, aikooko komission jäsen käydä uusia keskusteluja Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen kanssa siitä, miten maassa voidaan levittää tosiasioihin perustuvaa tietoa Euroopan unionin työskentelystä ja erityisesti perustuslain sisällöstä? 
Margot Wallström,
   . Olemme pyrkineet aina avoimeen ja rehelliseen vuoropuheluun Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen kanssa emmekä vähiten tiedotukseen liittyvissä asioissa, mutta me myös kunnioitamme jokaisen jäsenvaltion tahtoa, suunnitelmia ja strategioita. Olisi hyvin valitettavaa, jos yrittäisimme pakottaa jäsenvaltiota tekemään jotain, mikä katsottaisiin myöhemmin propagandaksi, tai jos yrittäisimme häiritä tietyssä jäsenvaltiossa käytävää keskustelua.
Sen sijaan tarjoamme tukeamme, apuamme, materiaalia ja kaikkia niitä tosiasioita, joita voimme antaa kaikkien jäsenvaltioiden käyttöön. Toivon meidän jatkavan näitä keskusteluja, ja katsomme, miten voimme auttaa parhaiten Yhdistyneen kuningaskunnan hallitusta perustuslakia koskevassa tiedotuksessa. Strategian on kuitenkin aina oltava jäsenvaltion oma. Voimme avustaa ja tukea kansallisia strategioita, ja näin on tähän asti suunniteltu. 
Josu Ortuondo Larrea (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Baskimaassa olemme jo äänestäneet perustuslakisopimuksesta, ja äänestimme sen puolesta. Huomasin kuitenkin, että ne, jotka vastustivat perustuslakia, väittivät, että Euroopan unionin perusoikeuskirja rajoittaa useimpien jäsenvaltioiden kansalaisten jo olemassa olevia muun muassa asumiseen ja työhön liittyviä oikeuksia. 
Haluan kysyä teiltä, mitä me, komissio mukaan luettuna, voisimme tehdä varmistaaksemme, että kansalaiset ymmärtävät perusoikeuskirjan täydentävän niitä oikeuksia, jotka taataan jo jäsenvaltioiden perustuslaeissa, ja että unionin kansalaisuus täydentää jäsenvaltioiden kansalaisuutta.
Margot Wallström,
   . Tämän lisäksi kun perusoikeuskirja sisällytetään perustuslakiin, nämä säännöt ja perusoikeudet myös sitovat laillisesti unionin kansalaisia. Tämä on toinen peruste, joka on esitettävä kansalaisillemme. Yritämme tehdä sen eri tavoilla. Yleensä paras keino on näyttää teksti sellaisenaan, jotta ihmiset voivat lukea itse, mitkä ovat unionin kansalaisten perusoikeuksia, ja selittää, mitä se tarkoittaa. Voimme tehdä tämän myös tiedottamalla perusoikeuksista WWW-sivuilla tai muun tiedotusmateriaalin avulla. Kansalaisten kanssa käydään jatkuvaa vuoropuhelua, jossa pyritään selittämään tekstiä ja keskustelemaan siitä heidän kanssaan. Espanjassa onnistuitte siinä hyvin. Olemme siitä kiitollisia Espanjalle. Te näytitte esimerkkiä. Monissa jäsenvaltioissa todellakin tiedotetaan koko perustuslakitekstistä, myös perusoikeuksista. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Komission tiedotustoimintaa on viime aikoina arvostelu entistä enemmän. Mitä komissio aikoo tehdä parantaakseen suhteitaan tiedotusvälineisiin ja tuodakseen EU-asioista tiedottamisen lähemmäs kansalaisia? 
Margot Wallström,
   . Barroson komissio on ehdottanut kumppanuutta uuden eurooppalaisen järjestyksen puolesta, jotta voimme kohdata ne edessämme olevat monimutkaiset haasteet, joissa näkemyksellä, johtajuudella ja lupausten täyttämisellä on keskeinen asema uuden luottamuksen rakentamisessa. Ainoa keino kehittää tätä kumppanuutta on ottaa unionin kansalaiset ja heidän etunsa huomioon.
Nykyisen komission tärkein tehtävä on näin ollen löytää yhteys kansalaisiin. Lisään tähän heti, että kyseessä ei ole vain komission tehtävä. Itse asiassa se on hyvin pitkälti kaikkien osapuolten tehtävä, niin parlamentin, neuvoston kuin jäsenvaltioiden hallitustenkin tehtävä.
Tämän vuoksi komissio esittää tiedotusta koskevan valkoisen kirjan, jossa se käsittelee kaikkien osapuolten roolia ja jossa annetaan muille toimielimille mahdollisuus määrittää ja organisoida oma panoksensa. Komissio aikoo omalta osaltaan noudattaa uutta tiedotusta koskevaa lähestymistapaa, jossa keskitytään tarpeeseen saada unionin kansalaiset kiinnostumaan EU:n politiikasta. Tässä kysyntään perustuvassa tiedotusmenetelmässä on ymmärrettävä paremmin kohdeyleisöjä sekä tiedonvälittäjiä, käytettävä paremmin uudenaikaisia ja tehokkaita tiedotusvälineitä ja -tekniikoita sekä asennoiduttava ammattimaisemmin kaikkeen tiedotustyöhömme.
Ensimmäiseksi komission on parannettava kuunteluprosessiaan. Komission on hyödynnettävä kuulemismenettelyissään tehokkaammin mielipidekysely- ja tiedustelupalvelujaan – jos sallitte tämän nimityksen – sekä käytettävä viestintävälineitään yleisönsä tarpeiden ja kiinnostuksen mukaan. Jotta ensisijaisia poliittisia tavoitteita koskeva viestintä saavuttaisi kansalaiset, se on mukautettava väestöllisiin ja kansallisiin erityispiirteisiin sen sijaan, että käytetään perinteiseen tapaan samaa tiedotustapaa kaikissa tilanteissa. Edustustoillamme jäsenvaltioissa on tässä keskeinen tehtävä.
Vastaisuudessa komissio selittää eri alojen politiikkaansa ja sen vaikutuksia kansalaisten jokapäiväiseen elämään sekä tiedottaa unionin konkreettisista eduista eikä rasita ihmisiä liiallisilla teknisillä tiedoilla. Lisäksi komissio kannustaa ja tukee toimenpiteitä unionin kansalaisten kanssa käytävän vuoropuhelun luomiseksi ja parantamiseksi. Komission onkin ammattimaistettava viestintäpalvelujaan. Tämä tarkoittaa sitä, että komission viestintätoimien tutkimusta, suunnittelua, koordinointia ja arviointia on kehitettävä ja että komission ja sen 25 jäsenvaltiossa olevien edustustojen käytössä olevia erinomaisia viestintävälineitä on hyödynnettävä tehokkaammin.
Viestintä aiotaan sisällyttää komission työkulttuuriin ja politiikan suunnitteluun alusta lähtien, ja sitä on pidettävä yllä poliittisen prosessin kaikissa vaiheissa. Koska viestintä on monialainen haaste, kaikilla toimijoilla – unionin toimielimistä ja jäsenvaltioista kansalaisyhteiskuntaan ja tiedotusvälineisiin – on oma tehtävänsä. Toimielinten välisellä yhteistyöllä on keskeinen merkitys.
Komissio on tiedottanut parlamentille säännöllisesti viestintästrategian kehittymisestä, ja siitä keskusteltiin myös edellisessä toimielinten tiedotusyhteistyöryhmän kokouksessa sekä kulttuuri- ja koulutusvaliokunnassa Herrero-Tejedorin mietintöä koskevassa keskustelussa. Komissio pyytää Euroopan parlamenttia ja neuvostoa esittämään huomautuksia valkoisesta kirjastaan. Komissio jatkaa myös suhteittensa parantamista tiedotusvälineisiin ja erityisesti jäsenvaltioiden alueellisiin ja paikallisiin tiedotusvälineisiin. Tämä on erittäin tärkeää, kun halutaan varmistaa, että tiedotus saavuttaa kansalaiset. 
Bernd Posselt (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mielestäni komission julkisessa tiedotuspolitiikassa on kaksi vaaraa: ensimmäinen niistä on liiallinen turvautuminen muutamaan suurimpaan kieleen, joista englanti on yksi, ja toinen on Bryssel-keskeisyys tai toiminnan keskittäminen sinne.
Mitä komissio aikoo tehdä hajauttaakseen tiedottamista ja edistääkseen sitä, että komission jäsenet ovat auliimmin ja suoremmin jäsenvaltioiden lehdistön tavoitettavissa? On tietenkin olemassa tiedotuskeskusten Europe Direct -verkosto. Olin viime viikonloppuna yhden keskuksen avajaisissa Furth im Waldissa, ja se on upea. Näitä keskuksia on kuitenkin vielä aivan liian vähän, etenkin uusissa jäsenvaltioissa. Haluaisin kysyä, kattaako verkosto koko unionin tänä vuonna. 
Margot Wallström,
   . Jäsen Posselt on aivan oikeassa siinä, että toiminta on vaarassa muuttua liian kapea-alaiseksi tai Bryssel-keskeiseksi, ja se on ollut tähän asti osa ongelmaa.
Meille on suuri haaste toimia 20 virallisen kielen kanssa, ja se on tulevaisuudessakin meille valtava haaste. Valmistellessamme tätä uutta viestintästrategiaa meitä on ohjannut paikallisen läsnäolon periaate, eli olemme levittäneet tietoa edustustojemme välityksellä paikallisesti ja alueellisesti. Meidän on varustettava nämä edustustot niin – ja työskenneltävä ja laadittava suunnitelmia niin – että ne voivat lisätä alueellista näkyvyyttään ja viestiä paikallisten tiedotusvälineiden kanssa. Myös yhteyshenkilömme kansallisissa parlamenteissa auttavat tässä tehtävässä. Meidän on varmistettava, että Eurooppa-asiat ankkuroidaan paikallisiin ja kansallisiin poliittisiin perinteisiin ja puoluejärjestelmiin. Heidän on ymmärrettävä Eurooppa-asioita ja sitä, miten ne vaikuttavat heidän työtapoihinsa ja tehtäviinsä. Olen kanssanne samaa mieltä siitä, että nämä ovat haasteita. Keskitymme jo etsimään ratkaisuja näihin kahteen ongelmaan. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Jäsenvaltioiden kansalaiset pitävät Euroopan unionia usein etäisenä ja vaikeatajuisena huolimatta siitä, että EU:lla on huomattava vaikutus kansalaisten jokapäiväiseen elämään. Viimeisimmän Eurobarometri-tutkimuksen mukaan, jonka kyselyt tehtiin marraskuussa 2004, noin kolmannes eurooppalaisista ei ollut koskaan kuullut Euroopan perustuslaista. Tämän lisäksi suuria ongelmia aiheuttaa myös harhaanjohtavan tiedon esiintyminen. Kuten Ranskassa on nähty, perustuslain ympärillä käytävä keskustelu on usein keskittynyt liikaa yksittäisiin aihepiireihin, esimerkiksi kysymykseen Turkin liittymisestä unioniin. Kuinka komissio aikoo tiedottaa perustuslaista kansalaisilleen selkotajuisesti? Sitoutuuko komissio siihen, että se yrittää entistä tehokkaammin korjata kansalaisten vääriä käsityksiä perustuslaista? 
Margot Wallström,
   . On totta, että uutta perustuslakisopimusta käsittelevä erikoiseurobarometri nro 214 paljastaa, että 67 prosenttia kansalaisista on jo kuullut perustuslaista ja että 33 prosenttia ei ole kuullut siitä. Lisäksi eurobarometrin mukaan 75 prosenttia niistä, jotka tuntevat perustuslain hyvin, kannattavat sitä, ja jopa 60 prosenttia niistä, joilla on vain hyvin vähän tietoa perustuslaista, kannattavat sitä. Sen sijaan niistä, jotka eivät ole koskaan kuulleet perustuslaista, sitä kannattaa vain 22 prosenttia.
Johtopäätös on selvä. Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta on elintärkeää tiedottaa tästä perustavanlaatuisesta hankkeesta. Kuten tiedätte, päävastuu perustuslakia koskevasta tiedottamisesta on jäsenvaltioilla. Euroopan komissio aikoo kuitenkin ryhtyä päättäväisesti kaikkiin tarvittaviin toimiin tiedottaakseen kansalaisille perustuslain sisällöstä ja myös sen merkityksestä Euroopan unionin tulevaisuudelle.
Tämän vuoksi olemme kehittäneet aiemmin mainitsemani strategian, joka koostuu kymmenestä yhden kokonaisuuden muodostavasta ja toisiaan tukevasta ja vahvistavasta aloitteesta. Nämä aloitteet ovat seuraavat: perustuslakitekstin levittäminen ilmaiseksi, perustuslakia koskeva WWW-sivusto, kansallisten ja alueellisten toimittajien koulutus, pyöreän pöydän keskustelut kansalaisyhteiskunnan edustajien kanssa, yliopistoihin ja kouluihin suunnattava tiedotus, radio- ja televisio-ohjelmien tuotannon tukeminen sekä Europe Direct -puhelinpalvelun käytön kohdentaminen.
Kahdeksas toimenpiteemme koskee tiedonvälittäjäverkkojemme aktivointia eri politiikkojen aloilla. Yhdeksäs koskee seikkaperäisten mielipidekyselyjen toteuttamista ja kohderyhmien tutkimusta ja kymmenes jäsenvaltioiden tiedotuskampanjoiden tukemista.
Näillä aloitteilla pyrimme kehittämään tietoon perustuvaa keskustelua perustuslain sisällöstä. Myös Euroopan parlamentin jäsenillä on tässä ratkaiseva tehtävä. 
Gay Mitchell (PPE-DE ).
    Arvoisa komission jäsen, kiitos vastauksestanne. Irlannissa meidän on pakko järjestää kansanäänestys. Entiselle kollegalleni, eräälle ministerille, joka työskenteli edellistä kansanäänestystä koskevassa kampanjassa, sanottiin: "Jos ette siirrä noita pakettiautoja umpikujan perältä, en aio äänestää". Tämä on joidenkin ihmisten sitoutumisen aste tähän kampanjaan.
Kaksi suurinta perustuslakisopimukseen liittyvää kysymystä ovat ensinnäkin se, että 60 miljoonaa eurooppalaista kuoli viime vuosisadan alkupuoliskolla sen takia, että meillä ei ollut yhdentynyttä Eurooppaa. Toinen kysymys on se, että perustuslakisopimuksen laatimiseen eivät osallistuneet ainoastaan hallitukset ja parlamentit vaan myös kansalaisyhteiskunta.
Unionin toimielimet ovat puhuneet. Älkää välittäkö kyynikoista! Teillä on tehtävä edessänne: menkää ja myykää perustuslaki kansalaisille ja antakaa jäsenvaltioille kaikki mahdollinen apu sen myymiseksi. Pyytäisin teitä kokoamaan parhaista tiedotusalan toimijoista työryhmän, joka avustaa teitä tässä tehtävässä. 
Margot Wallström,
   . Käytitte 30 sekuntia hyvin, jäsen Mitchell.
Teen sen, mikä meidän unionin toimielimenä kuuluukin tehdä, osallistuakseni tähän työhön ja varmistaakseni, että jäsenvaltiot saavat meiltä apua. Perusstrategian on oltava jäsenvaltion oma. Te irlantilaiset tunnette parhaiten arkaluonteiset kysymyksenne ja sen, millaisia kysymyksiä voitte käsitellä ja millaisia keskusteluja voitte käydä kansalaistenne kanssa. Teemme kuitenkin parhaamme osallistuaksemme tähän ammattimaisesti, avustaaksemme teitä ja antaaksemme teille sen tuen ja sen materiaalin, jota tarvitsette, ja olemme täysin sitoutuneet tekemiin niin. 
David Martin (PSE ).
   Luettelemanne kymmenen toimenpidettä perustuslakia koskevan tiedotuksen edistämiseksi ovat erittäin myönteisiä. Niistä näyttää kuitenkin puuttuvan yksi asia: niissä ei mainita väärän tiedon kiistämistä. On ehdottoman tärkeää, että luomme komission edustustojen avulla koko Euroopan laajuisen järjestelmän, jonka avulla voimme reagoida välittömästi, kun Euroopan unionista ja erityisesti perustuslain sisällöstä kerrotaan vääriä tietoja ja valheita. Siitä ei ole mitään hyötyä, että reagoitte kolmen viikon tai parin kuukauden päästä, sillä siihen mennessä tarina on jo iskostunut todellisuuteen. Teidän on reagoitava välittömästi. 
Margot Wallström,
   . Olemme aloittaneet palvelun näiden väitteiden kiistämiseksi. Olen kanssanne samaa mieltä siitä, että tämä on hyvin tärkeää, sillä toisinaan perustuslakitekstistä kerrotaan suoranaisia valheita. Olemme aloittaneet palvelun näiden valheiden kiistämiseksi. Ehkä meidän olisi tuotava paremmin julki, että olemme käynnistäneet tällaisen palvelun. Se perustuu hyvin pitkälti siihen, että vastaamme Yhdistyneen kuningaskunnan lehdistössä esiin tulleisiin väitteisiin. Palvelu löytyy Yhdistyneen kuningaskunnan edustuston WWW-sivuilta. Minäkin pidän tätä hyvin tärkeänä. 
James Hugh Allister (NI ).
    Eikö komissio häpeä lainkaan sitä, että se pyrkii kansanäänestyskampanjassaan voittoon sellaisten tunnepitoisten lausumien siivellä, jollaisen esimerkiksi komission jäsen sisällytti puheeseensa Terezinin keskitysleirin vapautuksen muistoseremoniassa viikonloppuna? Eikö komissio ymmärrä lainkaan, että perustuslain vastustajat ovat täysin yhtä ylpeitä natsien kukistumisesta kuin kuka tahansa muu ja että me loukkaannumme syvästi, kun hän yrittää kaapata ja omia tämän tunteen ja edistää sen avulla poliittista pyrkimystään edesauttaa perustuslain hyväksymistä? 
Margot Wallström,
   . Olen pahoillani, mutta eikö Yhdistyneen kuningaskunnan lehdistö häpeä lainkaan sitä, että se julkaisee tällaisia täysin epätoivoisia valheita? En ole koskaan sanonut mitään tuollaista, mutta ei voi mitään, jos lehdissä on näin kirjoitettu. Niissä on valehdeltu. He ovat keksineet sen omasta päästään. Olen vain surullinen puolestanne, sillä brittiläinen lehdistö on johtanut teitä harhaan silkoilla valheilla. Haluan vain kaikkien täällä tietävän, että tämä on silkkaa valhetta. Lehdistö on keksinyt jonkinlaisen otsikon, joka on täysin väärä. Paikalla oli paljon ihmisiä, joten saatte kyllä tietää, mitä todellisuudessa sanoin. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
EU:n tiedotus- ja viestintästrategiaa koskevassa mietintöluonnoksessa (PE 355.447v01-00) Euroopan parlamentti ehdottaa, että "toimielinten olisi järjestettävä julkisia hankintamenettelyjä tehdäkseen sopimuksia sellaisten itsenäisten televisiotuottajien kanssa, jotka pystyvät suunnittelemaan televisiosarjoja, kilpailuja, elokuvia, uutisreportaaseja ja yleensä kaikenlaisia korkealaatuisia ja helppotajuisia ohjelmia, jotka viehättävät suurta yleisöä ja edistävät Euroopan ideaa ja arvoja" (11 kohta). Komissio on tiedonannossaan KOM(2004)0196 lopultakin todennut, että EU:n ideaa ja yhteisiä arvoja on edistettävä. Komissio toteaa, että audiovisuaalisen alan rooli on merkittävä tässä yhteydessä, ja että audiovisuaalisten ohjelmien yhteisrahoitusta on jatkettava EU:ssa (s. 18).
Katsooko komissio, että TV-ohjelmien yhteisrahoittaminen sisältyy ajankohtaisena tekijänä komission tavoitteeseen valistaa kansalaisia niillä erityisaloilla, joita kulttuurivaliokunta on ehdottanut, mikä tarkoittaa televisiosarjoja, kilpailuja, elokuvia ja uutisaiheita? Kuinka suuret ovat komission nykyisen tiedotus- ja viestintästrategian eri budjettikohtien kustannukset? 
Margot Wallström,
     Arvoisa puhemies, komission suurin haaste viestinnässä on saavuttaa 450 miljoonaa ihmistä EU:ssa rajallisin resurssein. Viimeisimmän eurobarometrin mukaan televisio on ehdottomasti suosituin EU:ta koskeva tiedonlähde kaikissa 25 jäsenvaltiossa. Radio tulee tiukasti perässä kolmannella sijalla, ja sen osuus on suurempi uusissa jäsenvaltioissa. Näin ollen audiovisuaaliset tiedotusvälineet ovat tehokkaimmat kanavat EU:ta koskevalle tiedonlevitykselle.
Antaakseen ihmisille tietoa EU:sta, sen politiikan aloista ja sen tekemistä päätöksistä ja hyväksymistä toimenpiteistä komissio on vuodesta 2003 alkaen julkaissut joka vuosi ehdotuspyynnön, joka koskee sellaisten korkealaatuisten ja helposti ymmärrettävien ohjelmien yhteisrahoitusta, jotka vetoavat yleiseen makuun ja joita voidaan samalla käyttää EU:n idean ja arvojen levittämiseen.
Kokonaisbudjetti vuodeksi 2004 oli 6,7 miljoonaa euroa. Radio- ja televisioyhtiöiden tai -tuottajien ehdotuksista valittiin 79 hanketta. Vuonna 2005 ehdotuspyyntö koskee vain radio-ohjelmia, ja siihen varattu budjetti on 3,9 miljoonaa euroa. Myöhemmin laaditaan sopimuksia, joissa määrätään radio- ja televisioyhtiöiden tai -tuottajien ja komission välisen yhteistyön muodoista.
Suunnitellessaan hankkeitaan hakijat voivat vapaasti valita niiden ohjelmien tyypin, joita ne haluavat tuottaa ja lähettää. Ohjelmatyyppinä voi olla paitsi draamasarja, peliohjelma, elokuva tai uutisraportti myös keskusteluohjelma. Toistaiseksi kukaan hakijoista ei ole halunnut suunnitella draamasarjoja, peliohjelmia tai elokuvia koskevia hankkeita.
Tätä tukevat myös 25 jäsenvaltiossa tehtyjen komission viimeisimpien laatututkimusten ja mielipidetutkimusten tulokset. Tarkoituksena oli tarjota yleiskatsaus siihen, mitä eurooppalaiset haluavat ja odottavat sekä muodon että sisällön osalta. Televisionkatsojat eivät juurikaan pidä elokuvia, draamasarjoja tai peliohjelmia ihanteellisina keinoina välittää tietoa EU:sta. Sen sijaan he näyttävät pitävän enemmän ajankohtaisohjelmista, suorista lähetyksistä, dokumenteista ja ennen kaikkea tosiasioihin ja tietoon perustuvista uutisohjelmista. He saattavat olla kiinnostuneita myös historiallisia aiheita käsittelevistä dokumenteista, taideohjelmista ja elokuvista, mutta huomattavasti vähemmän.
Hakijat voivat aina valita täysin vapaasti sen ohjelman tyypin, jonka he haluavat tuottaa, edellyttäen, että se auttaa välittämään unionin sanomaa kansalaisille. 
Hélène Goudin (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, haluan kiittää teitä tästä äärimmäisen asiapitoisesta vastauksesta. Minulla on vielä yksi pieni kysymys, eli voiko komissio taata, että tiedotus on objektiivista. Sanotte, että ohjelmien tekijät päättävät kokonaan itse ohjelmien sisällöstä. Eikö ole olemassa minkäänlaista tasapuolisuuden tai objektiivisuuden vaatimusta? 
Margot Wallström,
     Arvoisa puhemies, lähtökohtanamme on, että yhteistyökumppaneistamme jokainen noudattaa jäsenvaltionsa lakeja tasapuolisuuden tai ennemminkin objektiivisuuden suhteen. Emme voi esittää muita vaatimuksia. Voimme vain julkaista ehdotuspyynnön ja pyytää tarjouksia ohjelmien teosta. Ohjelmien tekijöiden on kuitenkin ilman muuta noudatettava toimituksellista vapautta ja tietenkin objektiivisutta koskevia kansallisia lakeja. 
Gay Mitchell (PPE-DE ).
    Arvoisa komission jäsen, soveltaako komissio minkäänlaisia sanktioita julkisia varoja väärin käyttäviin kansalaisjärjestöihin tai moittiiko se niitä mitenkään – tarkoitan erityisesti erästä irlantilaista kansalaisjärjestöä, jonka olisi tarkoitus toimia kehitysmaissa ja joka edellisessä Nizzan sopimusta koskevassa kansanäänestyksessä pystytti Natoa vastustavia kylttejä – etenkin jos ne käyttävät julkisia varoja, kun niiden pitäisi huolehtia kolmannen maailman ongelmista ja vastaavista kehitysyhteistyöhön liittyvistä ongelmista? 
Margot Wallström,
   . On hyvin vaikeaa kommentoida yksittäistä tapausta, kun minulla ei ole tarkkoja tietoja tapahtumista, mutta mielestäni meidän ei pidä pelätä avointa keskustelua niiden kanssa, jotka ovat kanssamme eri mieltä, ja meidän pitäisi suhtautua myönteisesti elävään keskusteluun erilaisista aiheista.
Jos teemme työtä kansalaisyhteiskunnan kanssa, kansalaisjärjestöjen kanssa, ne aina myös kritisoivat meitä. Se kuitenkin kuuluu demokraattiseen prosessiin. Olen tottunut työskentelemään esimerkiksi ympäristöjärjestöjen kanssa, ja me annamme paljon tukea kansalaisjärjestöille. Ne kritisoivat minua jatkuvasti, mutta itse asiassa se on heidän tehtävänsä. Niiden pitäisi myös painostaa meitä jatkuvasti ja tarkkailla tekemisiämme, ja meidän on hyväksyttävä se, että keskustelua syntyy.
En tunne teidän mainitsemaanne tapausta enkä tiedä, miksi se ylipäätään on ongelma. Jos kuitenkin annamme rahaa tai esitämme ehdotuspyyntöjä, meidän on myös sanottava hyvin tarkasti, mitä odotamme vastineeksi. Ilmeisesti kyseisessä tapauksessa oli jotain tähän liittyviä ongelmia. 
Nils Lundgren (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, vaikuttaa siltä, että komission jäsen Wallström ja hyvin monet parlamentissa keskusteluun osallistuneista ovat sitä mieltä, että Euroopan unionin lehdistö ja ehkä myös radio ja televisio vastustavat voimakkaasti perustuslakiluonnosta. Minun on kysyttävä, onko tämä komission jäsen Wallströmin näkemys, sillä oma käsitykseni on täysin päinvastainen. Olen nimittäin sitä mieltä, että kaikkialla Euroopassa lehdistö pääasiassa puolustaa perustuslakia hyvin vahvasti. Mielenkiintoista tässä on se, että asian väitetään olevan päinvastoin. 
Margot Wallström,
    Arvoisa puhemies, jäsen Lundgren, mielestäni en ole sanonut yhtään mitään kannatuksen painottumisesta kumpaankaan suuntaan. Olemme tietenkin puhuneet siitä, että perustuslaista on yritettävä antaa tiivistettyä tietoa ja tosiasioita sekä autettava toimittajia ymmärtämään paremmin ja saamaan kaikki se tieto, jota he tarvitsevat voidakseen – kuten itse asian näen – käydä keskustelua, jossa käsitellään sekä puolesta että vastaan esitettäviä perusteluja. Totuus on se, että tiedotusvälineiden riippumattomuus on äärimmäisen tärkeää, samoin kuin vilkas keskustelu tästä kysymyksestä.
En näin ollen ota kantaa siihen, onko jompikumpi kanta vallalla. Pyrimme varmistamaan sen, että myös toimittajien saatavana on tietoa ja tarvittaessa koulutusmateriaalia, jotta he voivat opiskella esimerkiksi sitä, miten unionin toimielimet toimivat. En halua kommentoida sitä, vastustavatko vai kannattavatko he perustuslakia. Haluan vain varmistaa, että edesautan asiantuntevan keskustelun käymistä. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Katsooko komissio, että on syytä korostaa yhä enemmän ja kiireellisesti perustuslakia koskevan kansanäänestyksen myönteisen lopputuloksen etuja sen sijaan, että pohditaan ei-äänten voiton seurauksia? Voisiko komissio lisäksi kertoa, millä tavoin se aikoo kertoa "myönteisen viestinsä" Euroopan kansalaisille? 
Kysymykseen nro 36 vastataan kirjallisesti.
Puhemies.
   Seuraavana on 
Kreikan ympäristöministeri Suflias ilmoitti 22. maaliskuuta 2005, että Ateenan Ellinikonin vanhaa lentokenttää ei muuteta kokonaisuudessaan suurkaupunkialueen puistoksi, koska – hänen mukaansa – Kreikan veronmaksajia ei voi vaatia maksamaan sen rakentamista ja ylläpitoa, ja näin ollen ainakin 100 hehtaaria alueesta rakennetaan. Kuten tunnettua, Ateenan asukkaiden elinolot ovat tukahduttavat, koska Ateenassa on vähiten viheralueita asukasta kohden kaikista EU:n pääkaupungeista. Pyysikö Kreikan hallitus komissiota yhteisrahoittamaan tämän puiston rakentamista? Onko EU:n muissa suurkaupungeissa tällaisia puistoja? 
Danuta Hübner,
   . Kreikalle suunnatussa yhteisön kolmannessa tukikehyksessä on kaksi – ympäristönsuojelua ja Attican aluetta koskevaa – toimintaohjelmaa, joihin sisältyy kaupunkialueiden asuttamista sekä virkistys- ja viheralueiden tukemista koskevia toimia. Tällä hetkellä komissiolla olevien tietojen mukaan Kreikan viranomaiset eivät ole ehdottaneet Ellinikonin lentokentän paikalle rakennettavan suurkaupunkialueen puiston yhteisrahoittamista, eikä myöskään kahden edellä mainitun toimintaohjelman puitteissa ole hyväksytty tällaista hanketta.
Kuten varmasti tiedätte, Kreikan hallitus vastaa hanke-ehdotusten valinnasta. Nykyisten rahoitusnäkymien puitteissa on vielä mahdollista, että Kreikan viranomaiset ehdottavat edellä mainittuja hankkeita, mikäli he katsovat niiden olevan aiheellisia.
Kysymyksen viimeiseen osaan vastaan, että kyllä, suurkaupunkialueen puistoja on monissa Euroopan unionin suurkaupungeissa. 
Georgios Karatzaferis (IND/DEM ).
   – Arvoisa komission jäsen, kotimaassani teidät tunnetaan "rautarouvana", joka tekee päätöksiä ohjelmista ja maksujen lykkäämisestä. Sen vuoksi teidän olisi puolustettava "rautarouvan" mainettanne ja autettava Kreikan hallitusta näkemään asiat sellaisina kuin ne ovat. Ateena ja sen osa Parthenon, joka kerran oli maailman kaunein kaupunki, on nyt päättymätön betoniviidakko. Jos kiipeätte Parthenonille, ette näe muuta kuin betonia. Teidän olisi saatava Kreikan viranomaiset ymmärtämään, ettei aluetta saa enää kehittää. Kerrostaloja ei saa enää rakentaa, sillä koko Ateenassa ei ole enää pienintäkään vihreää läiskää. Auttakaa Ateenaa, auttakaa kaupunginjohtajia. Te voitte näyttää Kreikalle esimerkkiä. Me tarvitsemme tämän puiston. 
Danuta Hübner,
   . Tämä oli ennemminkin kommentti kuin ehdotus. Tapaamme huomenna Kreikan hallituksen edustajan. Myös muissa yhteyksissä kerron näkemyksistänne Kreikan viranomaisille. 
Georgios Papastamkos (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hanketta, joka koskee suurinta suurkaupungin puistoa kaikista Euroopan kaupungeista – Hyde Park mukaan luettuna – toteutetaan yhteisymmärryksessä ja yhteistyössä koko Ellinikonin alueen kaupunginjohtajien kanssa. Tämä on merkki toimivaltaisen Kreikan ministerin Soufliasin demokraattisuudesta, osallistavasta asenteesta ja kunnioituksesta paikallisviranomaisia kohtaan. Luulenpa, ettei jäsen Karatzaferis haluaisi siirtää Kreikan muille alueille varattuja resursseja tällä Ateenan alueella toteutettavan hankkeen rahoittamiseen. 
Danuta Hübner,
   . Tämä ei ollut kysymys vaan huomautus, ja kuuntelin sen hyvin tarkasti.
Haluan todeta, että yksi rakennerahastojen ominaispiirteistä on kumppanuus. Yleensä kaikissa yleisölle avoimia puistoja tai kaupunkialueita koskevissa hankkeissa tarvitaan paljon kumppanuutta, eikä vain tällaisen investoinnin suunnitteluvaiheessa vaan myös sen toteutuksessa, johon sisältyy puistojen hoito ja ylläpito. Toivottavasti tämä suunnitelma on esimerkkinä Kreikan eri toimielinten edustajille tilaisuudesta kokoontua yhteen ja todella pohtia, onko hanke ehdottomasti tarpeellinen. Kuuntelin huomautuksianne tarkasti. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Kasselin korkeakoulun heinäkuussa 2004 julkaisemasta tutkimuksesta käy ilmi Saksan aluetukien (EU:n ja valtion ohjelmat) osalta, että jopa 96 prosentilla tukivaroista ei ole toivottua kansantaloudellista vaikutusta ja että se johtuu yritystoiminnan siirtämisestä toiselle alueelle sekä sen hukkavaikutuksista. Uudella asetusehdotuksella (KOM(2004)0492 lopullinen), joka sisältää yleiset säännökset, pyritään estämään seuraavan tukikauden aikana tukien maksaminen yritystoiminnan siirtämiseen. Asetus koskee kuitenkin vain sijaintipaikkaan tehtyjen tuettujen investointien seitsemän vuoden kestoa. Kuinka näissä säännöksissä voidaan ottaa huomioon aikaisemmin tapahtunut toiminnan siirtäminen? Kuinka voidaan estää pelkän sijaintipaikan vaihtamisen tukeminen? 
Danuta Hübner,
   . Rakennerahastoja koskevissa säännöksissä ja myös käytännössä sovelletaan järjestelmiä, joilla pyritään estämään rakennerahastoista tukea saaneita yrityksiä siirtämästä toimintaansa toiselle alueelle. Nykyisissä asetuksissa on säännös, jossa selvästi todetaan, että mikäli yritys siirtää toimintansa muualle sen viiden vuoden aikana, kun yritys käyttää rakennerahaston varoja, sen on palautettava saamansa tuet. Tämä järjestelmä on voimassa vuoden 2006 jälkeen. Aiomme kuitenkin ehdottaa kauden pidentämistä viidestä vuodesta seitsemään vuoteen. Aiomme myös lisätä säännöksen, jonka mukaan niillä yrityksillä, joita vaaditaan palauttamaan tukia, ei ole enää tulevaisuudessa oikeutta saada tukea rakennerahastoista. Ehdotuksesta neuvotellaan parhaillaan neuvostossa. Asetuksessa otetaan huomioon tilanne, jossa suuria hankkeita – yli 25 miljoonan euron ympäristöhankkeita ja yli 50 miljoonan euron liikenne- ja perusrakennehankkeita – hyväksyttäessä komissio pyytää myös jäsenvaltiota antamaan höytykustannusanalyysin pohjalta tietoja mahdollisista uusista tai menetettävistä työpaikoista kyseisillä alueilla kyseisen hankkeen yhteydessä. Otamme siis myös tämän seikan huomioon.
Uusilla asetuksilla komissio pyrkii omaksumaan aktiivisemman roolin valvontatoiminnassa. Tämä merkitsisi sitä, että voimme kerätä tietoja mistä tahansa meneillään olevasta yritystoiminnan siirrosta ja jakaa niitä jäsenvaltioille. Viimeisimmät tiedot tästä järjestelmästä, josta neuvotellaan parhaillaan jäsenvaltioissa, liittyvät valtiontukia koskeviin kilpailusääntöihin. Komission kilpailusta vastaava pääosasto on myös pyytänyt jäsenvaltioita kommentoimaan yritystoiminnan siirtoon liittyvää ongelmaa. Komissio tarkastelee parhaillaan jäsenvaltioiden näkemyksiä. 
Markus Pieper (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, kuvailemanne järjestelmä liittyy enemmän investoinnin pysyvyyteen kuin yhteenkään mahdollisesti jo tapahtuneeseen yritystoiminnan siirtämiseen. Yrityksen sijoittamista koskevat päätökset tehdään aina markkinalähtöisten syiden perusteella. Niitä ovat infrastruktuuri, ne markkinat, joilla yritys pyrkii myymään tuotteitaan, verotusasema eri paikoissa ja työmarkkinatilanne. Tuet eivät kuitenkaan kuulu näihin. Tämä on otettava huomioon Euroopan aluepolitiikassa, sillä nämä tuet ovat etupäässä odottamattomia tuloja. Ne vaikeuttavat suuresti eurooppalaisen ihanteen saamista hyväksytyksi erityisesti niillä alueilla, joilla tuotantolaitoksia suljetaan, eikä niillä loppujen lopuksi saavuteta yhtään mitään, sillä niiden avulla ei luoda työpaikkoja eikä lisätä taloudellisia mahdollisuuksia.
Haluan kuitenkin kysyä vielä komission jäseneltä, mitä lisämekanismeja voimme ottaa käyttöön eliminoidaksemme sen mahdollisuuden, että tukia myönnetään sellaisille yrityksille, jotka ovat jo siirtäneet toimintansa toiselle alueelle. 
Danuta Hübner,
   . Minun vastuualueeni rajoittuu rakennerahastoihin. Ymmärsin kysymyksenne rakennerahastoista myönnettävin tukien näkökulmasta, ja se edellyttää varojen käyttöä investointeihin. Sikäli kuin me voimme päättää varojen käytöstä, otamme huomioon toiminnan siirtämistä koskevan haasteen. Toimivaltani ei kuitenkaan ulotu laajemmin yritystoiminnan siirtämistä koskeviin prosesseihin. Sen vuoksi keskityin vastauksessani rakennerahastojen ja mahdollisten yritystoiminnan siirtämisprosessien väliseen yhteyteen. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Komissio ehdottaa, että 75 prosentin BKT-perusteen taloudellisen kehityksen vuoksi ylittäneet alueet (luonnollisesta vaikutuksesta kärsivät alueet) tulisi siirtää tuen asteittaisen myöntämisen (kilpailukykytavoite) piiriin tuen asteittaisen lakkauttamisen (lähentymistavoite) sijaan. Meneillään olevalla ohjelmakaudella kyseinen asia koskettaa useita alueita. Komission ehdotus on näiden alueiden kannalta hyvin rajoittava, sillä lähentymistavoitteeseen kuuluvat toimenpiteet vastaisivat alueiden kehitystarpeita paremmin kuin kilpailukykytavoitteen.
Onko komissio valmis hyväksymään luonnollisesta vaikutuksesta kärsivien alueiden ehdotuksen, että niiden tulisi kuulua lähentymistavoitteen ja tuen asteittaisen lakkauttamisen piiriin? Tähän ei tarvita komission ehdotuksessa näille alueille myönnetyn rahoituksen lisäksi muuta rahoitusta. 
Danuta Hübner,
   . Kuten tiedätte, tuen asteittaisen myöntämisen piiriin kuuluvat alueet ovat alueita, jotka normaalisti olisivat saaneet suurinta yhteisön tukea monien vuosien ajan niin, että ne voivat rahoittaa kaikki ne investoinnit, joita ne tarvitsevat voidakseen osallistua täysimääräisesti yhtenäismarkkinoille ja luodakseen olot, joissa yritykset voivat toimia kitkattomasti.
Kun nämä olot on luotu, olisi annettava etusija muille kilpailukykyä lisääville tekijöille, kuten osaamiselle, innovaatiolle, tutkimukselle ja kehitykselle sekä inhimillisen pääoman laadulle. Nämä ovat todellisuudessa ne keskeiset osa-alueet, joille aiomme keskittää yhteisön apua niiden työpaikkoja ja kasvua koskevien yhdennettyjen suuntaviivojen kanssa, joita komissio ehdotti ja joista puheenjohtajavaltio esitti päätelmät kevään Eurooppa-neuvostossa. Loogisesti ajatellen meidän olisi siirryttävä muihin ensisijaisiin tavoitteisiin.
Toisena ongelmana ovat tietenkin rajalliset resurssit. Tavoitteessa 2 ja tuen asteittaista myöntämistä koskevassa siirtymäkauden järjestelmässä meillä on hyvin rajallisesti resursseja, minkä vuoksi tukea on kohdennettava selvästi. Kasvun ja kilpailukyvyn kriittinen massa on saavutettava mahdollisimman pian. On kuitenkin todettava, että se ensisijaisten tavoitteiden luettelo, jota komissio ehdottaa asetusten nojalla, ei estä alueita investoimasta toissijaisten verkkojen vahvistamiseen. Tähän voisi sisältyä yhteyksien parantaminen Euroopan laajuisiin verkkoihin – alueellisiin rautateihin, lentoasemiin, satamiin ja myös multimodaalijärjestelyihin luomalla rinnakkaiset yhteydet tärkeimpiin rautatieosuuksiin – ja alueellisten ja paikallisten sisävesiväylien kehittäminen.
Tämän vuoksi komissio on valmis tutkimaan mahdollisuutta joustavoittaa jonkin verran rahastojen toiminta-alan määrittämistä tuen asteittaisen myöntämisen piiriin kuuluvilla alueilla. Puheenjohtajavaltion kompromissitekstiä on siis jo muutettu tältä osin niin, että poikkeukset olisivat mahdollisia. Poikkeukset on kuitenkin perusteltava asianmukaisesti, ja ne voisivat koskea joitakin lähentymistavoitteen perusteella rahoitettavia ensisijaisia tavoitteita. Tämä voisi kuitenkin tarkoittaa myös sosiaalista infrastruktuuria, kuten koulutusta, terveydenhoitoa ja mahdollisesti joitakin puuttuvia yhteyksiä Euroopan laajuisiin verkkoihin. Tämä kaikki on siis mahdollista. Poikkeukset on perusteltava – todennäköisimmin tapauskohtaisesti – mutta tarjoamme kuitenkin tämän mahdollisuuden. 
Mairead McGuinness (PPE-DE ).
    Arvoisa komission jäsen, kiitos vastauksestanne. Se antaa vähän helpotusta luonnollisesta vaikutuksesta kärsiville alueille.
On tärkeää korostaa, että kehityksestä huolimatta nämä alueet ovat vielä rakenteellisesti ja infrastruktuurisesti vajavaisia. On epäjohdonmukaista soveltaa niiden sosioekonomisten ongelmien ratkaisemiseen koheesiopolitiikan eri tavoitteita. Ne pyrkivät luomaan täsmälleen samanlaiset edellytykset kuin ne alueet, jotka jäivät tavoitteen 1 ulkopuolelle vuonna 2000. Asia on näin, joten kiitän teitä vastauksestanne ja näen siinä näiden alueiden osalta hieman joustavuutta. 
Danuta Hübner,
   . Matkatessani Euroopan alueiden halki kävin myös sellaisilla alueilla, jotka ovat oman menestyksensä uhreja. Olisi luonnollista siirtää ne vaiheittain tavoitteeseen 2. Tiedän, että monilla niistä on edelleen ongelmia. Sen vuoksi olemme pyrkineet tarjoamaan mahdollisuutta laajentaa investointityyppien määritelmää.
Kun puhutaan tukikelpoisuudesta tavoitteessa 1 tai tavoitteessa 2, en näe tässä vaiheessa mahdollisuutta siirtyä tavoitteesta toiseen. Olemme keskustelleet tästä moneen kertaan. Kävimme myös monia keskusteluja monien jäsenvaltioiden kanssa. Neuvottelimme näistä kysymyksistä. En katso meidän pystyvän tekemään tällä hetkellä enempää näiden alueiden hyväksi.
Parlamentilla on kuitenkin vielä mahdollisuuksia, sillä neuvostossa asiasta neuvotellaan vielä. En voi sanoa, ettei mitään olisi tehtävissä, mutta en ole myöskään kovin optimistinen asian suhteen. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Kreikka ei ole esittänyt vuoden alun jälkeen tukihakemuksia, sillä se odottaa, että sopimusten valvontajärjestelmän muuttamista ja vuosien 2000–2004 aikana hankkeissa havaittuja epäsäännöllisyyksiä koskevat neuvottelut saadaan päätökseen komission kanssa. Kreikan lehdistössä on ilmoitettu, että Kreikan valtiovarainministeri aikoo tarkistaa uudelleen kolmatta tukikehystä, ja siihen tarvitaan komission hyväksyntä. Mitä tuloksia saatiin Kreikan hallituksen ja komission välisistä vuosien 2000–2004 epäsäännöllisyyksiä koskevista neuvotteluista? Menetetäänkö varoja? Jos menetetään, kuinka paljon ja mistä ohjelmista? Mihin ohjelmiin Kreikan hallitus esittää leikkauksia, ja mihin ohjelmiin komissio esittää leikkauksia sillä perusteella, että määrärahojen käyttöaste on heikko? Mikä prosenttiosuus siirretään muihin ohjelmiin? 
Danuta Hübner,
   . Kysymys on paljon muustakin kuin vain kolmannen tukikehyksen uudelleentarkastelusta.
Haluaisin kertoa jäsen Papadimoulisille, missä vaiheessa olemme. Kuten tiedätte, Kreikan viranomaiset toimittavat ajoissa kuvauksen EAKR:n koko hallinnointi- ja valvontajärjestelmistä Kreikassa. Tämän jälkeen lokakuussa 2003 – aluepolitiikan pääosaston toteuttamassa – tarkastuksessa vahvistui, että järjestelmissä ja hallinnointiprosessissa oli vakavia puutteita. Sovimme Kreikan viranomaisten kanssa toimintasuunnitelmasta, ja suunnitelmaan sisältyvät toimet oli toteutettava syyskuun 2004 loppuun mennessä.
Toimintasuunnitelman tulokset analysoitiin. Päätelmien mukaan tietyt yhteisrahoitetut toimenpiteet ja tietyt toimenpiteet, jotka oli siirretty toisesta yhteisön tukikehyksestä kolmanteen, eivät oikeuta EAKR:sta maksettavaan tukeen. Vahvistimme myös hallinnointi- ja valvontajärjestelmissä havaitut vakavat puutteet. Koska Kreikan viranomaiset eivät tutkineet väärinkäytöksiä eivätkä tehneet tarvittavia rahoitusoikaisuja, pääosasto ilmoitti heille, että komissio saattaa lykätä EAKR:n välimaksujen maksatusta niiden toimintaohjelmiin sisältyvien erityistoimien osalta, joissa ilmeni edellä mainittuja säännönvastaisuuksia.
Tammi- ja helmikuun 2005 välisenä aikana pidettiin useita kokouksia, ja tämän prosessin aikana komissio korosti, että oli ehdottoman tärkeää löytää sellainen kokonaisratkaisu, jonka avulla maksatusta voitaisiin jatkaa terveeltä pohjalta.
Vastauksena kysymykseenne totean, että oikaisujen suuruus on määritettävä kaikkien tarkastuksissa tehtyjen havaintojen perusteella, mutta väärinkäytöksistä aiheutuvia yhteisön varojen menetyksiä ei voida vielä tässä vaiheessa arvioida. Voin todeta, että tässä sovelletaan asetusten mukaisia kiinteitä oikaisuja. Koska käydyt keskustelut eivät ole toistaiseksi johtaneet sopimukseen, komissio toteuttaa parhaillaan toimia, jotka saattavat johtaa päätökseen maksatuksen keskeyttämisestä. Pidämme kuitenkin avoinna mahdollisuuden jatkuvaan vuoropuheluun ratkaisun löytämiseksi. Seuraava kokous Kreikan viranomaisten kanssa on huomenna. Kun keskustelu Kreikan viranomaisten kanssa on käyty, voin ilmoittaa teille kirjallisesti, mihin ohjelmiin toimet kohdistuvat ja missä määrin.
Mitä yhteisön kolmannen tukikehyksen muuttamiseen tulee, komissiolle on ilmoitettu, että Kreikan valtiovarainministeri pyrkii toimittamaan hakemuksen vuoden loppuun mennessä. Toistaiseksi komissio ei kuitenkaan ole vastaanottanut yhtään ehdotusta varojen siirrosta muihin ohjelmiin. 
Dimitrios Papadimoulis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa komission jäsen, käsittääkseni leikkausten määrästä käydään parhaillaan neuvotteluja, mutta niitä ei ole vielä saatu päätökseen. Voiko komissio kuitenkin antaa laskelmiensa perusteella jonkinlaisen arvion – ei tarkkaa määrää – käsiteltävänä olevista leikkauksista sekä siitä, milloin nämä keskustelut Kreikan viranomaisten kanssa saadaan päätökseen? 
Danuta Hübner,
   . Olen pahoillani, mutta ennen huomista kokousta en voi nyt käytettävissäni olevien tietojen perusteella sanoa mitään konkreettisempaa. Voin kuitenkin toistaa lupauksen, että mikäli onnistumme pääsemään huomenna ratkaisuun – kuten toivon – kerron teille siitä heti. Muussa tapauksessa teille tietenkin ilmoitetaan keskeytettävien maksatusten määrä, mutta tässä vaiheessa en voi antaa teille siitä mitään tietoja. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   – Haluan kiittää komission jäsentä Hübneriä siitä, että hän muisti syksyllä 2003 silloisen Kreikan hallituksen kanssa tehdyn epävirallisen sopimuksen lainsäädäntöjärjestelystä, joka kattaisi yleisiä töitä koskevan lain aiheuttamat ongelmat. Haluan myös kiittää häntä vuoden 2004 alussa Kreikan hallituksen kanssa tehdystä sopimuksesta, joka koskee toimintasuunnitelmaa yhteisön tukikehyksen hallinnointijärjestelmän parantamiseksi.
Kiitosten lisäksi haluan kuitenkin kysyä häneltä seuraavaa. Mitä tämän jälkeen tapahtui toimintasuunnitelman täytäntöönpanolle uuden hallituksen kanssa maaliskuun 2004 jälkeen? Voisiko arvoisa komission jäsen kertoa minulle tästä? 
Danuta Hübner,
   . En tainnut ilmaista itseäni riittävän selvästi. Tarkastuksessa keskityttiin kahteen ongelmaan, jotka myös esiteltiin tarkastuksen tuloksissa. Tarkastus ei kohdistunut ainoastaan jo mainittuun ongelmaan; myös hallinnointi- ja valvontajärjestelmissä havaittiin vakavia puutteita, jotka johtivat väärinkäytöksiin. Yleisiä töitä koskevan lain nojalla tiettyjä toimenpiteitä yhteisrahoitettiin ja tietyt toimenpiteet siirrettiin yhteisön tukikehyksestä toiseen. Näiden toimenpiteiden ei katsottu olevan tukikelpoisia.
Toisena ongelmana olivat ne hallinnointi- ja valvontajärjestelmän puutteet, jotka johtivat järjestelmällisiin väärinkäytöksiin erityisesti EAKR-varojen käytössä. Seuraavaksi aiomme siis muuttaa menetyksiä koskevaa järjestelmää, jotta meillä on kunnollinen järjestelmä tulevaisuuden varalle. Haasteenamme on kuitenkin myös se, mitä on tapahtunut tähän asti nykyisen puutteellisen järjestelmän puitteissa. Menneisyys ja tulevaisuus ovat kaksi eri asiaa. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
MG Rover on joutunut vaikeuksiin Isossa-Britanniassa. Mitä johtopäätöksiä komissio tekee tilanteesta? 
Danuta Hübner,
   . Kysymys on erittäin lyhyt, mutta siihen ei kuitenkaan voida vastata lyhyesti. Mielestäni asiaa olisi tarkasteltava lyhyellä, keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Lyhyellä aikavälillä komission virkamiehet reagoivat heti kun sulkemisesta ilmoitettiin, ja olimme tiiviissä ja jatkuvassa yhteydessä kollegoihimme West Midlandsin alueella. Tärkeimpänä tavoitteenamme oli määritellä, millaisia toimia tarvittiin sulkemisen seurauksien lieventämiseksi. Näihin toimiin ryhdyttiin, jotta alueen pitkän aikavälin kasvunäkymät voitaisiin turvata.
Haluan painottaa selvästi, että olemme viime viikkoina tehneet hyvin tiivistä yhteistyötä kansallisten ja alueellisten viranomaisten kanssa, ja tämä tapaus on osoitus siitä, että voimme tehdä yhteistyötä, jos haluamme auttaa tällaisen traagisen taloudellisen tapahtuman yli pääsemisessä. Työskentelemällä yhdessä voimme auttaa aluetta sen pyrkimyksissä saada taloutensa suorituskyvyn takaisin.
Keskipitkällä aikavälillä komissio päätti tehdä yhteistyötä Euroopan autonvalmistajien ja muiden sidosryhmien kanssa parantaakseen alan kilpailukykyä. Tässä tarkoituksessa kollegani Verheugen on koonnut korkean tason CARS 21 -työryhmän. Ryhmän odotetaan esittävän ehdotuksia kilpailukykyisestä autoalan sääntelyjärjestelmästä seuraavaksi kymmeneksi vuodeksi. Ryhmään kuuluu teollisuuden edustajia ja myös asiantuntijoita.
Kuten tiedätte, pitkällä aikavälillä yritysten rakenneuudistus ja teollisuuspolitiikka kuuluvat nykyisin Euroopan unionin ensisijaisiin tavoitteisiin uudistetun Lissabonin toimintaohjelman mukaisesti. Komissio hyväksyi pari viikkoa sitten rakenneuudistusta ja työllisyyttä koskevan tiedonannon, jossa esitetään kehitettäviä tai vahvistettavia toimenpiteitä. Tämä tarkoittaa sitä, että Euroopan unioni voi ennakoida ja hallita yritysten rakenneuudistuksia.
Euroopan työvoimaministerit ja Euroopan työmarkkinaosapuolet ovat myös tavanneet äskettäin ja korostaneet jälleen tarvetta ennakoida ja tehdä yhteistyötä yritysten rakenneuudistuksen onnistumiseksi. Mielestäni on tärkeää, että he ovat tulleet siihen tulokseen, että onnistunut rakenneuudistus edellyttää luottamuksellista ilmapiiriä. Se edellyttää hyvää viestintää. Tämä tarkoittaa sitä, että työntekijöiden ja työnantajien on sitouduttava muutoksen ennakointiin ja hallintaan, vaihtoehtojen etsimiseen lomautuksille sekä koulutukseen, uudelleen sijoittamiseen ja uusien toimintamuotojen luomiseen liittyvien mahdollisuuksien tutkimiseen.
Mielestäni Roverin tapaus on myös osoittanut, että meidän on pohdittava vakavasti rakenneuudistusten toteuttamista unionissa. 
David Martin (PSE ).
    Arvoisa komission jäsen, kiitos hyvin kattavasta vastauksestanne etenkin, kun minun on myönnettävä että kysymys – en tiedä, oliko tämä toimistoni erehdys vai jonkun muun – oli tarkoitettu komission jäsenelle Verheugenille, ja tarkoitus oli painottaa enemmänkin asian teollisuuspoliittista puolta. Te kuitenkin käsittelitte ystävällisesti monia näistä kysymyksistä.
Arvoisa komission jäsen, mitä omaan alaanne tulee, oletteko vakuuttunut, että nykyiset rakennerahastot ovat riittävän joustavia, jotta niistä voidaan antaa tarvittaessa sosiaalirahaston varoja uudelleenkoulutukseen ja – hieman teidän alanne ulkopuolelta – tutkimus- ja kehitysvaroja, mikäli tehtaalle löydetään toteutuskelpoista käyttöä? 
Danuta Hübner,
   .  Suoraan sanottuna emme ole riittävän joustavia. Tulevassa asetuksessa olemme ehdottaneet esimerkiksi eräänlaisen sosiaalivarannon perustamista. En muista, kuinka suureksi sitä kaavailtiin, mutta se olisi tietty prosenttiosuus varoista. Silloin jokaisella jäsenvaltiolla olisi varanto tällaisia tapauksia varten, eikä varoja tarvitsisi siirtää ohjelmasta tai hankkeesta toiseen eikä joutua hyvin monimutkaisiin ja byrokraattisiin prosesseihin. Valitettavasti Roverin tapauksesta huolimatta jäsenvaltiot eivät kannata tällaisen varannon perustamista. Jäämme siis vaille tätä joustomahdollisuutta tulevaisuudessa.
Samalla olemme paitsi rahastojen avulla myös yleisesti aloittaneet prosessin, joka auttaa meitä kehittämään unionin rakennetta niin, että voimme varmistaa uusiin tuotannon ja kasvun tekijöihin perustuvien tulevien rakenteiden joustavuuden. Tämä antaisi teollisuuden aloille mahdollisuuden mukautua muutoksiin hyvissä ajoin ja samalla kehittyen sen sijaan, että ne johtaisivat Roverin tapauksen kaltaisiin rakenneuudistuksiin. Kysymys on joustavista rakenteista, jotka voimme tavallisesti saavuttaa niin, että otamme teollisen kehityksen perustaksi uudenaikaiset tekijät, esimerkiksi tutkimuksen, kehittämisen ja uudenaikaisen tekniikan. Nämä rakenteet ovat vanhaa teollisuutta paljon joustavampia. 
Malcolm Harbour (PPE-DE ).
    Arvoisa komission jäsen, edustan West Midlandsin aluetta. Aloitin työelämäni siinä Longbridgen tehtaassa, josta olette puhuneet. Ensiksi haluaisin kiittää teitä ja yksiköitänne siitä nopeasta toiminnasta, josta kerroitte. Alueeni on pitänyt sitä suuressa arvossa samoin kuin sitä tukea, jota on annettu niille ihmisille, joiden elämään tapahtuma välittömästi vaikuttaa.
Haluan pyytää teitä pohtimaan kahta asiaa. Ensinnäkin olen etuoikeutettu, sillä kuulun myös aiemmin mainitsemaanne CARS 21 -työryhmään. On tärkeää, että myös yksikkönne ja komission jäsen Verheugen osallistuvat sen työhön. Kyse on tärkeistä alueellisista ongelmista.
Toiseksi – ja tämä on opetus, jonka haluan antaa teille West Midlandsin kokemusten perusteella – me aloitimme teollisuuden ja erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten tuotantoketjujen rakenneuudistuksesta. Alussa emme välttämättä saaneet teiltä paljon tukea, mutta toivon, että opitte tästä jotain, mitä voitte hyödyntää myöhemmin muilla tärkeillä teollisuudenaloilla. 
Danuta Hübner,
   . Kiitos paljon CARS 21 -työryhmästä. Voin siis sanoa komission jäsenelle Verheugenille, että West Midlandsin edustajat ovat toivoneet meidän auttavan heitä. Olen kanssanne samaa mieltä siitä, että meidän olisi oltava paikalla ja tuettava teitä sekä tiedettävä, mihin aiomme ja mihin pystymme myöntämään varoja.
Kukaan ei ole täydellinen, kuten tiedämme. Me kaikki teemme virheitä. Jatkossa haluamme kuitenkin ilman muuta auttaa, elvytetyn Lissabonin toimintaohjelman mukaisesti, olla innovatiivisia ja edistää rakenneuudistusta. Käytän Puolaa esimerkkinä ja voin sanoa teille, että Puolassa rakenneuudistus tapahtui pienten ja keskisuurten yritysten kautta ja myös koko viennin ja tuonnin rakenneuudistus tapahtui niiden kautta. Tätä sektoria kannattaa tukea. 
Puhemies.
   Kysymyksiin nro 42–46 vastataan kirjallisesti.
Puhemies.
   Seuraavana on 
Kuinka pian komissio aikoo viedä eteenpäin ehdotukset lääkealan säädösten parantamiseksi helpottaakseen luotettavan tiedon tarjoamista potilaille parannetussa muodossa, mikä takaa tiedon korkean tason ja vähentää mainontaa? 
Margot Wallström,
   . Komissio pitää tavoitetta tarjota potilaille parempaa tietoa lääketuotteista hyvin tärkeänä ja työskentelee sen vuoksi monilla aloilla tilanteen parantamiseksi.
Ensinnäkin direktiivin 2001/83 88 artiklan a kohdassa komissiota kehotetaan esittämään parlamentille ja neuvostolle kertomus tämänhetkisestä tietokäytännöstä – erityisesti Internetissä – sekä siihen liittyvistä riskeistä ja hyödyistä potilaan kannalta. Kertomus laaditaan sen jälkeen kun on kuultu potilas-, kuluttaja-, lääkäri- ja farmasiajärjestöjä sekä jäsenvaltioita ja muita asianosaisia. Kertomus on määrä esittää kolmen vuoden kuluessa asetuksen (EY) N:o 2004/726 voimaantulosta – eli vuoteen 2007 mennessä – mutta komissio tekee parhaansa esittääkseen kertomuksen jo ennen määräajan päättymistä. Komission on määrä esittää kertomuksen tulosten perusteella ehdotus sellaisen tiedotusstrategian luomiseksi, jolla voidaan varmistaa laadukas, objektiivinen, luotettava ja muuhun kuin myynninedistämiseen tähtäävä lääketuotteita ja muita hoitokeinoja koskeva tiedotus, sekä ryhtyä käsittelemään tietolähteiden vastuuta koskevaa kysymystä.
Toiseksi käsittelen G10-prosessia. Kertomuksessa otetaan huomioon myös ne kokemukset, joita on saatu tällä alalla asiaan liittyvästä toiminnasta, esimerkiksi Euroopan lääkeviraston työstä potilasjärjestöjen kanssa, G10-aloitteeseen kuuluvasta yksityisen ja julkisen sektorin kumppanuudesta sekä muusta asiaan liittyvästä toiminnasta, kuten uudesta lääketuotteita koskevasta eurooppalaisesta tietokannasta. Mainitsemassani asetuksessa kehotetaan Euroopan lääkevirastoa perustamaan julkinen tietokanta, joka sisältää tiedot yhteisössä ja jäsenvaltioissa hyväksytyistä lääkkeistä. Tietokannasta voi etsiä sellaisia tietoja, jotka on jo hyväksytty pakkausselosteisiin, ja siinä on oma osasto pediatrisille lääkkeille. Lopullisessa kertomuksessa on käsiteltävä sitä, tarvitaanko nykykäytännön riskien ja hyötyjen arvioinnin lisäksi parempaa tiedotusstrategiaa ja mitä seikkoja siinä voitaisiin ottaa huomioon.
Kolmas asia on Euroopan unionin kansanterveysohjelma, jota toteutetaan vuosina 2003–2008 ja jonka tavoitteena on luoda kokonaisvaltainen ja luotettava tietoa ja tietämystä koskeva järjestelmä. Sitä luodaan sovittujen pääindikaattorien pohjalta, joita varten tietoja kerätään pääasiassa Eurostatin sekä erityispalvelujen ja -hankkeiden avulla. Ohjelmalla tuetaan tietojen analysointia, jonka pohjalta laaditaan säännöllisesti raportteja kansanterveyttä koskevista asioista. Kaikki hankkeita koskevat raportit julkaistaan komission kansanterveyttä käsittelevällä WWW-sivustolla. Voidakseen parantaa tietojen esittämistapaa ja niiden saatavuutta yleisölle, asiantuntijoille ja potilaille komissio on edennyt pitkälle EU:n kansanterveysportaalin luomisessa. Tähän portaaliin kootaan tietoja EU:n, jäsenvaltioiden ja alueiden tasolta sekä kansalaisyhteiskunnan resurssien avulla. Tämä aloite on tarkoitus käynnistää ennen vuoden loppua. 
John Bowis (PPE-DE ).
    Komission jäsen Wallström on aina tervetullut tänne puhumaan, mutta hän varmaan ymmärtää, että olemme hieman pettyneitä siihen, että se komission jäsen, jolle kysymys on osoitettu, ei ole täällä vastaamassa siihen. Ehkä komission jäsen Wallström voisi ystävällisesti pyytää häntä saapumaan jatkossa paikalle. Kiitän komission jäsentä hänen tänään kylmiltään antamastaan vastauksesta: se oli asiapitoinen ja siitä oli apua.
Hän kuitenkin varmasti ymmärtää – tämä sisältyy osittain kysymykseen – että potilaat tarvitsevat kiireellisesti lisää tietoja omasta tilastaan, lääkkeistään ja hoidoistaan. Liian usein etsiessään tietoa Internetistä he voivat saada harhaanjohtavaa tai jopa vaarallista tietoa. Tämän vuoksi on tärkeää, että meillä on valtuutetut ja varmennetut tiedonantojärjestelmät potilaille. Ehkä komission jäsen Wallström voisi viedä komission jäsenelle Verheugenille viestin, että häntä rangaistaan nyt niin, että hänen on kiihdytettävä prosessia entisestään. 
Margot Wallström,
   . Jäsen Bowis, kerron komission jäsenelle Verheugenille, että kaipasitte häntä. Voin sanoa myös ymmärtäväni kysymyksen oikein hyvin, sillä olin kerran terveys- ja sosiaaliministerinä ja tiedän, että asia on todella tärkeä. Yritin vain koota yhteen ne asiat, joita parhaillaan valmistellaan ja suunnitellaan. Käsittääkseni parlamentin ja komission välillä aiotaan käydä myös jatkuvaa vuoropuhelua, jotta voidaan varmistaa, että saamme hyvän ja luotettavan järjestelmän aikaan. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Millaisia toimia pk-yritysten tukemiseksi komissio suunnittelee työllisyys- ja kasvustrategiaan liittyen sekä lainsäädännöllisesti että ei-lainsäädännöllisesti? 
Margot Wallström,
   . Tärkeimpinä innovaation, työpaikkojen luomisen ja kilpailukyvyn edistäjinä pienet ja keskisuuret yritykset on asetettu vankasti keskeiseen asemaan äskettäin hyväksytyssä kasvua ja työllisyyttä koskevassa strategiassa. Komissio aikoo esittää uuden pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevan poliittisen kehyksen kuluvan vuoden jälkipuoliskolla.
Sen jälkeen, kun kasvua ja työllisyyttä koskeva strategia esiteltiin 2. helmikuuta, on jo tehty kolme pienten ja keskisuurten yritysten kannalta merkittävää aloitetta. Ensimmäinen on parempi sääntely. Komissio antoi 16. maaliskuuta tiedonannon paremmasta sääntelystä kasvun ja työllisyyden edistämiseksi Euroopan unionissa. Yksi sen tavoitteista on byrokratian vähentäminen. Tämä koskee erityisesti pieniä ja keskisuuria yrityksiä, sillä niillä on rajalliset resurssit ja ne kärsivät suhteettomasti byrokratiasta.
Komissio aikoo parannella vaikutustenarviointivälinettä, joka on tärkeä väline arvioitaessa EU:n lainsäädännön vaikutuksia pieniin ja keskisuuriin yrityksiin. Näihin arviointeihin sisältyvää taloudellista analysointia kehitetään, mikä parantaa niiden laatua ja edistää huomattavasti kilpailukykyä.
Komissio aikoo käsitellä myös liiallista sääntelyä voimassa olevassa lainsäädännössä. Jotta lainsäädännön yksinkertaistamiseen voitaisiin panostaa mahdollisimman paljon, on mukaan otettava kaikki sidosryhmät, myös pienet ja keskisuuret yritykset. Niiltä saadun palautteen perusteella laadimme toimintasuunnitelmia sääntelyn yksinkertaistamiseksi kullakin teollisuudenalalla.
Komissio on juuri aloittamassa EU:n hallinnollisten kustannusten mittausta koskevan yleisen lähestymistavan testauksen. Kysymyksellä on erityisen suuri merkitys pienille ja keskisuurille yrityksille.
Toiseksi kysymys on ennen kaikkea pienten ja keskisuurten yritysten mahdollisuudesta osallistua EU:n ohjelmiin. Komissio hyväksyi 6. huhtikuuta loput uusia rahoitusnäkymiä koskevat ehdotukset. Niihin sisältyi kaksi tärkeää välinettä pienille ja keskisuurille yrityksille: 4,2 miljardin euron kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelma (CIP) sekä 70 miljardin euron seitsemäs tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen puiteohjelma.
CIP on suunnattu vain ja ainoastaan pienille ja keskisuurille yrityksille. Vain ne voivat hyötyä yhteisön rahoitusvälineille varatusta 1 miljardista eurosta sekä Euroopan unionin verkkojen välityksellä tarjottavista liiketoiminnan ja innovaation tukipalveluista. Pienet ja keskisuuret yritykset ovat myös innovatiivista yrittäjyyttä koskevien toimien pääasiallisia edunsaajia. Olemassa olevista välineistä saatujen kokemusten perusteella komissio arvioi, että yli 70 prosenttia tämän kilpailukyvyn ja innovaation puiteohjelman budjetista osoitetaan pienille ja keskisuurille yrityksille.
Lisätäksemme pienten ja keskisuurten yritysten osallistumista tutkimukseen ja teknologiseen kehittämiseen pyrimme lisäämään niiden osallistumista myös seitsemänteen puiteohjelmaan. Parhaillaan toteutetaan toimia ohjelman hallinnoinnin yksinkertaistamiseksi, hakemusten toimittamiseen liittyvien kustannusten pienentämiseksi, sopimusten tekoa koskevan määräajan lyhentämiseksi ja hakijoille annettavan varmuuden lisäämiseksi. Tässä puiteohjelmassa käytettävissä olevien ja pienille ja keskisuurille yrityksille tarkoitettujen varojen määrä yli kaksinkertaistuu edelliseen puiteohjelmaan verrattuna. Tällä tavoin ne pienet ja keskisuuret yritykset, joilla on vähän tai ei lainkaan tutkimuskapasiteettia, voivat saada tukea tutkimuspalvelujen tarjoajilta.
Tutkimusyhteistyö pysyy puiteohjelman keskeisenä osana. Yhdeksän eri aihealuetta helpottavat pienten ja keskisuurten yritysten osallistumista.
Uudeksi pienten ja keskisuurten yritysten edustajaksi nimitettiin 16. huhtikuuta Maive Ruth. Hän on Euroopan komission virkamies, ja hänen tehtävänsä on olla yhteyshenkilönä pienille ja keskisuurille yrityksille, käydä vuoropuhelua pienten ja keskisuurten yritysten kanssa ja varmistaa, että niiden edut otetaan asianmukaisesti huomioon EU:n politiikoissa ja ohjelmissa. 
Othmar Karas (PPE-DE ).
   – Arvoisa komission jäsen, kiitos perusteellisesta vastauksestanne. Meidän on pyrittävä varmistamaan, että se, mitä tapahtuu, ja se, miten nämä tapahtumat koetaan, eivät ole ristiriidassa keskenään. Haluaisin siis teidän kertovan, mihin toimiin tiedotuskampanjassa ryhdytään, jotta tieto juuri kuvailemistanne hankkeista saadaan pienille ja keskisuurille yrityksille mahdollisimman pian niin, että ne voivat valmistautua näihin hankkeisiin?
Toiseksi, mitä aiotaan käytännössä tehdä aikataulun ja suunnitelman laatimiseksi byrokratian vähentämistä, vaikutustenarviointia ja liiallisesta sääntelystä luopumista koskevien toimien toteuttamista varten? Olemme kuulleet, että pienille ja keskisuurille yrityksille on luvattu uusi kehys, ja uskon, että sellainen myös saadaan. Meiltä vain kysytään jatkuvasti, mitä nyt käytännössä tapahtuu sen lisäksi, mitä aiemmin on päätetty, sekä millainen on komission jäsenen Verheugenin haluama kehys ja mitkä ovat sen todelliset ensisijaiset tavoitteet.
Margot Wallström,
   . Komission jäsen Verheugen pystyisi varmasti minua paremmin antamaan teille tarkat päivämäärät. Kaikki tämä työ on jo aloitettu. Kävin äskettäin Prahassa ja tapasin liike-elämän edustajia, ja he olivat todella vaikuttuneita. He sanoivat kuulleensa nyt ensimmäistä kertaa sellaisia asioita, joita he halusivat kuulla byrokratian vähentämisestä sekä pienten ja keskisuurten yritysten tilanteen ymmärtämisestä. Ainakin he siis olivat tyytyväisiä siihen, mitä komissio on toistaiseksi saanut aikaan.
Tiedän, että tähän liittyvät työt on jo aloitettu esimerkiksi arvioimalla voimassa olevia osallistumista koskevia säännöksiä. Puiteohjelmassa annetaan päivämääriä hakemuksia varten ja niin edelleen. Komissio on todella omaksunut kokonaisuudessaan pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevan lähestymistavan ja sanoman sekä ottanut ne huomioon työskentelytavoissaan. Tämä on äärimmäisen tärkeää. Uusia työpaikkoja olisi luotava tulevaisuudessa nimenomaan pienissä ja keskisuurissa yrityksissä.
Voin vastata teille vain yleisellä tasolla. Kerron näkemyksistänne kollegalleni. 
Malcolm Harbour (PPE-DE ).
    Ilahduin siitä, että komission jäsen painotti koko parempaan sääntelyyn liittyvää kysymystä, sillä me tiedämme, että sääntely vaikuttaa paljon voimakkaammin pieniin kuin suuriin yrityksiin.
Voisiko komission jäsen kertoa meille, aikooko komissio antaa pienten ja keskisuurten yritysten edustajalle selkeämmän toimenkuvan parempaa sääntelyä koskevassa ohjelmassa? Näin hän voisi tarkastella lainsäädäntöhankkeita erityisesti pienten yritysten kannalta ja julkaista parlamentille esitettävän raportin, jotta tiedämme, että pienten ja keskisuurten yritysten huolenaiheet otetaan täysimääräisesti ja asianmukaisesti huomioon parempaa sääntelyä koskevassa ohjelmassa. 
Margot Wallström,
   . En ole varma, pystynkö vastaamaan tähän kysymykseen kovinkaan tarkasti. Voin kertoa, miten edustajan tehtävät on määritelty, ja luulen, että hän itse katsoo tehtäväkseen myös toimia pienten ja keskisuurten yritysten etujen vartijana. Se on epäilemättä asianmukainen tehtävä, jossa voi tarkastella lainsäädäntöä.
Aina on kuitenkin löydettävä tasapaino eri etujen välillä. Esimerkiksi REACH-ohjelman käsittelyn perusteella tiedän, miten vaikeaa tämä voi olla. Kuitenkin heti, kun kemikaalien käyttöä alettiin säännellä, totesimme, että tämä ei saa saattaa pieniä ja keskisuuria yrityksiä eriarvoiseen asemaan. Meidän on varmistettava, ettei ohjelma ole pienten ja keskisuurten yritysten kannalta epäsuhtainen, ja tehtävä kaikki yritysten kannalta kannattavasti.
Luulen, että edustaja katsoo itsekin tehtäväkseen vartioida pienten ja keskisuurten yritysten etuja. Muun muassa hänen konkreettisista tehtävistään ja siitä, miten hän tarkalleen ottaen raportoi, minun on kysyttävä lisätietoja komission jäseneltä Verheugenilta ja ehkä palattava antamaan teille täsmällisempi vastaus. 
Othmar Karas (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, kiitos, että olette luonut niin ystävällisen ilmapiirin. Sen jälkeen kun tämä parlamentti valittiin, perustimme pieniä ja keskisuuria yrityksiä käsittelevän ryhmän, ja haluaisin pyytää komissiota nimittämään pienten ja keskisuurten yritysten edustajan ryhmän pysyväksi jäseneksi, jotta hän voi pitää nämä yritykset ajan tasalla. Kokoonnumme Strasbourgissa keskiviikkoisin joka toinen kuukausi. Haluaisin teidän välittävän tämän pyynnön komission jäsenelle Verheugenille ja pyytämään häntä antamaan meille heinäkuun istuntojaksolla konkreettisempia esimerkkejä siitä, mistä olette tänään puhunut. Silloin hän pystyy ehkä kertomaan enemmän asioiden taustoista. 
Puhemies.
   Kysymyksiin nro 49–85 vastataan kirjallisesti.
Kyselytunti on päättynyt.

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A6-0119/2005) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi ammattipätevyyden tunnustamisesta (13781/2/2004 – C6-0008/2005 – 2002/0061(COD)) (Esittelijä: Stefano Zappalà). 
Stefano Zappalà (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, yritän tehdä hyvin lyhyen yhteenvedon sellaisen direktiivin sisällöstä, joka on erityisen tärkeä kymmenille miljoonille eurooppalaisille ammatinharjoittajille ja ennen kaikkea kaikille EU:n kansalaisille, jotka ovat päivittäin tekemisissä ammatinharjoittajien kanssa.
Tämä erittäin tärkeä direktiivi liittyy perustavan tärkeään aiheeseen eli sisämarkkinoiden saattamiseen päätökseen. Kansallinen itsemääräämisoikeus tarkoittaa sitä, että jokainen jäsenvaltio vahvistaa sääntöjä ja menettelyjä ammattien harjoittamista varten, kun taas perussopimuksien mukaisesti jokaisen EU:n kansalaisen pitäisi saada nauttia oikeudesta työskennellä jossakin toisessa unionin jäsenvaltiossa, joko väliaikaisesti tai pysyvästi, samoilla edellytyksillä kuin vastaanottavan jäsenvaltion kansalaisten. Kansallinen itsemääräämisoikeus tarkoittaa sitä, että jokainen hallitus päättää opetuksen ja koulutuksen vähimmäisnormeista, joita yksittäisten ammattien harjoittaminen edellyttää, ja että hallitukset määrittelevät, mitkä tahot sallivat ammattien harjoittamisen ja valvovat sitä.
Meidän on yhdenmukaistettava järjestelmää, joka koskee perussopimuksien noudattamista sekä kansallisen itsemääräämisoikeuden ja toissijaisuusperiaatteen kunnioittamista. Lukuisissa direktiiveissä on säännelty alaa viime vuosikymmenien aikana, mutta tämän direktiivin myötä parlamentti yhdistää direktiivit kokonaisvaltaisen makrojärjestelmän puitteisiin, samalla kun tietyt erityispiirteet ja ammatit otetaan huomioon. 
Direktiiviin sisältyvät asiat ovat perustavan tärkeitä. Korostan niistä vain muutamia lyhytsanaisuuden nimissä. Perussopimuksissa mainitaan vapaat ammatinharjoittajat, mutta heitä ei määritellä mitenkään. Tässä direktiivissä vapaat ammatit määritellään ensimmäistä kertaa, vaikkakin vain johdanto-osan kappaleessa. Tämä on merkittävä edistysaskel, osittain siitä syystä, että viitatessaan tiettyihin perussopimuksen artikloihin parlamentti vahvistaa lopulliset puitteet oikeudellisen perustan luomiseksi tulevia määräyksiä varten.
Direktiivissä otetaan käyttöön perustavan tärkeä määritelmä – toimivaltaisten viranomaisten määritelmä – jolla tarkoitetaan kansallisia elimiä ja toivottavasti pian eurooppalaisiakin elimiä direktiivin johdanto-osan mukaisesti. Tällaisen määritelmän avulla saadaan tehtyä loppu pitkällisestä keskustelusta, jota käytiin edellisellä lainsäädäntökaudella arvojärjestyksistä, oppilaitoksista ja yhdistyksistä. Kaikki nämä elimet voidaan vihdoin sisällyttää joko kansallisiin lakeihin tai eurooppalaiseen lainsäädäntöön. 
Direktiivissä on runsaasti muitakin tärkeitä uusia ajatuksia: pätevyyksien "ostaminen" estetään, julkista valtaa käyttävät tahot – etenkin notaarit – suljetaan vapaan liikkuvuuden alueen ulkopuolelle, ja mahdollisuus toimia alkuperämaaperiaatteen mukaisesti estetään; pyrimme rajaamaan tätä kohtaa toisessa direktiivissä. Lisäksi direktiivissä säädetään, että yksittäisten ammattien edustajia kuullaan tulevaisuudessa Euroopan tasolla kaikkien heitä koskevien muiden uudistuksien yhteydessä. 
Mainitsen vielä kaksi asiaa. Joidenkin eurooppalaisten ammatinharjoittajien – esimerkiksi saksalaisten käsityöläisten ja italialaisten insinöörien – mielestä heitä ei ole otettu huomioon direktiivissä, mutta se ei pidä paikkaansa. Pyrimme yhdessä komission kanssa ratkaisemaan erityiset ongelmat yhteisten keskustelufoorumien ja muiden välineiden avulla. 
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni kiittämällä koko parlamenttia. Se on täysin yhtä mieltä tästä direktiivistä, ja olen myös hyvin tyytyväinen poikkeuksellisen hyviin suhteisiimme puheenjohtajavaltioon ja komissioon. Tämän yhteisymmärryksen avulla olemme saavuttaneet kompromissiratkaisun, josta kaikki ovat samaa mieltä, joka ylevöittää Euroopan unionin toimintaa, tekee lopun jokapäiväisestä byrokratiasta ja avaa oven varmemmalle ja vähemmän byrokraattiselle tulevaisuudelle. Direktiivi, jonka hyväksymme huomenna, on todellakin merkittävä uudistus Euroopan kannalta, sellaisen Euroopan, jota me kaikki haluamme. 
Charlie McCreevy,
   .  Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Zappalàa hänen suositusluonnoksestaan, joka täydentää joiltakin osin hyödyllisellä tavalla neuvoston yhteistä kantaa ja jossa tuetaan täysimääräisesti komission ehdotuksen olennaisia tavoitteita. Haluan myös kiittää varjoesittelijöitä, jäsen Weileria, jäsen Rühleä ja jäsen Lambsdorffia, heidän tekemästään yhteistyöstä ja rakentavasta asenteestaan pyrittäessä kohti neuvoston kanssa tehtävää sopimusta tästä elintärkeästä yhtenäismarkkinoita koskevan lainsäädännön osasta.
Kuten kaikki tiedätte, direktiivissä edistetään merkittävästi käytännössä ammatinharjoittajien liikkuvuutta. Direktiivi kattaa monet ammattien harjoittajien ja heidän asiakkaidensa kannalta tärkeät kysymykset. Jos tekstistä päästään järkevään kompromissiratkaisuun, se merkitsee sisämarkkinoille suurta edistysaskelta. Lopputuloksen avulla voidaan tasapainottaa pätevien ammatinharjoittajien oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen ja tarvetta suojella kuluttajia. 
Suhtaudun erityisen myönteisesti viiden ammattipätevyyden tason säilyttämiseen; nämä tasot ovat olleet keskeisessä asemassa ammattipätevyyksien tunnustamisen kannalta EU:n tasolla viimeisten 15 vuoden aikana. Tämän ratkaisun avulla taataan tarvittava avoimuus, jotta järjestelmää voidaan soveltaa, ja säilytetään olemassa olevat takuut maahanmuuttajia varten. 
Direktiivissä parannetaan ammatinharjoittajien vapaan liikkuvuuden edellytyksiä yksinkertaistamalla ja selventämällä sääntöjä, erityisesti niitä sääntöjä, jotka liittyvät rajat ylittävien palvelujen väliaikaiseen tarjoamiseen. Myönnän ilomielin, että parlamentti on toiminut rakentavasti oikean joustavuustason saavuttamiseksi sellaisten ammatillisten palvelujen tuottajien kannalta, jotka haluavat harjoittaa toimintaansa muualla unionissa. 
Laajentuneessa Euroopassa tehokkaista lainsäädännön hallintajärjestelmistä on tullut ehdottoman tarpeellisia. Niiden järjestelmien ja menettelyjen avulla, joista säädetään direktiivissä, saatetaan ajan tasalle nykyiset järjestelmät ja menettelyt, jolloin varmistetaan direktiivin tehokas täytäntöönpano tulevina vuosina. Erityisesti sen uuden järjestelmän avulla, jossa on kyse lääketieteellisten erikoisalojen automaattisesta tunnustamisesta, sovitetaan yhteen yksinkertaistamistarve ja ammatinharjoittajien oikeutetut vaatimukset. Ammattijärjestöjen kuulemisen myötä komissio saa tarvittavia teknisiä neuvoja, joita järjestelmän asianmukainen hyödyntäminen edellyttää. Tässä yhteydessä Toine Mandersin ehdotus, jonka hän esitti viime viikolla pidetyssä trialogissa, oli erityisen tervetullut. Ehdotuksen myötä voimme varmistaa ammattijärjestöjen asianmukaisen ja tehokkaan kuulemisen sekä sisällyttää näiden kuulemistilaisuuksien tulokset päätöksiin, joita on tarkoitus tehdä komitologiamenettelyn mukaisesti. Ammattijärjestöt voivat näin osallistua tiiviisti direktiivin täytäntöönpanoon. 
Sokerina pohjalla todettakoon, että arvostan parlamentin ehdottamia lisäyksiä yhteiseen kantaan. Mainitsen esimerkkeinä ensinnäkin ammattijärjestöjen myöntämät ammattikortit, toiseksi mahdollisuuden lisätä yhteensovittamista tulevaisuudessa muiden ammattien osalta ja kolmanneksi väärinkäytön vastaisen lausekkeen, jolla estetään niin sanottu "pätevyyksien ostaminen". 
Haluan lopuksi osoittaa kunnioitusta sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan jäsenille heidän rakentavasta lähestymistavastaan, jonka avulla pääsimme sopimukseen neuvoston kanssa joutumatta turvautumaan sovittelumenettelyyn. 
Marianne Thyssen,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, saatan puhua itsestäänselvyyksiä todetessani, että mietintö on yksi tärkeimmistä mietinnöistä, joista parlamentissa on keskusteltu. Haluan näin ollen onnitella lämpimästi komissiota sen tekemästä aloitteesta sekä jäsen Zappalàa ja muiden ryhmien varjoesittelijöitä heidän tekemästään työstä. Joudumme lähes päivittäin selittämään jäsenvaltioidemme kansalaisille, että tavaroiden vapaa liikkuvuus vaikuttaa konkreettisesti ja myönteisesti moniin ihmisiin. On vielä vaativampaa korostaa heille, miten tärkeä hyvä palveludirektiivi on, mutta ihmiset valittavat meille liikkuvuuteen kohdistuvista liian suurista esteistä, joista heidän – olivatpa he opiskelijoita, työntekijöitä, itse itsensä työllistäneitä tai johonkin muuhun luokkaan kuuluvia – on selviydyttävä halutessaan työskennellä tai liikkua rajojen yli. Tästä syystä on korkea aika konsolidoida 15 direktiiviä, jotka koskevat ammattipätevyyden tunnustamista ja jotka olemme hyväksyneet yksi toisensa jälkeen kuluneiden vuosien aikana. Meidän on myös luotava yhtenäinen oikeudellinen viisitasoinen kehys, jota pitäisi olla helppo mukauttaa.
Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä tukee täysin esittelijän tänään esittelemää tulosta. Emme voi tarttua sen kaikkiin näkökulmiin, mutta olemme kuitenkin tyytyväisiä sen sisältöön. Olemme erityisen tyytyväisiä siihen, että muiden toimielimien kanssa on nyt päästy sopimukseen, tai ainakin toivomme niin, ja että asia voidaan saattaa nopeaan päätökseen. 
Ryhmämme on suhtautunut myönteisesti ammattien erityislaatuisuuden tunnustamiseen ja notaarin viran yksilöllisyyteen, ammattijärjestöjen merkitykseen ja tapaan, jolla saamme vihdoin tilaisuuden tutustua tämän tärkeän direktiivin sisältöön. Näin voimme myös päätellä, minkä alojen tarkastelu jää toiseen tärkeään direktiiviin, joka koskee palvelumarkkinoita ja josta meidän on vielä päästävä sopimukseen. 
Barbara Weiler,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kompromissi on osittain Euroopan parlamentin sosialistiryhmän työn tulosta, ja äänestämme kompromissin puolesta huomenna. Tämä uusi direktiivi kattaa palkatut työntekijät ja itsenäiset ammatinharjoittajat, jotka toimivat niin sanotuissa säännellyissä ammateissa. Niillä tarkoitetaan ammatteja, joissa pätevyys osoitetaan todistuksien avulla ja jotka kattavat niin arkkitehdit kuin lämmitystekniikan insinöörit, sairaanhoitajat ja farmaseutitkin. Sen lisäksi, että kompromissi sisältää yhteisöjen tuomioistuimen päätökset ja tekee niistä pysyviä, kompromississa myös yksinkertaistetaan asioita, ja sitä juuri halusimmekin –yhtäältä vapaan liikkuvuuden ja Eurooppaan asettumisen oikeuden ja toisaalta ammatillista pätevyyttä koskevien turvattujen normien ja kuluttajien suojelun tasapainottamista.
Kuten komission jäsen juuri sanoi, direktiiviä voidaan pitää eräänä palveludirektiivinä, ja sen tarkoituksena on tosiaan yksinkertaistaa sisämarkkinoita. Euroopan sisämarkkinapolitiikan kannalta onkin kyse myönteisestä asiasta huonomaineiseen palveludirektiiviin verrattuna. Lainaan tekstiä heitä varten, jotka eivät vielä usko minua: "Maahanmuuttavia ammatinharjoittajia koskevat samat ammatinharjoittamiseen liittyvät edellytykset kuin vastaanottavan jäsenvaltion kansalaisia", tai vielä tarkemmin: "Vastaanottavan valtion pätevyysvaatimukset on edelleen täytettävä." Tämä osoittaa, miten tärkeää on, että kohdemaan tai vastaanottavan maan sääntöihin ja määräyksiin suhtaudutaan vakavasti, ja ettei niiden arvoa pidä vähätellä muilla aloilla.
Olemme saavuttaneet paljon asioita, kuten muun muassa yhdessä kaikkien parlamentin kollegojemme kanssa sen, että on säädetty kohdemaassa tehtävistä tarkastuksista, mikä saattaa edellyttää takuita, vastuuvakuutusta tai jopa lisäkoulutusta. 
Eri sanomalehdissä käydyt väittelyt aiheuttivat valitettavaa viivästymistä ja aiheuttivat levottomuutta ihmisissä. Ensimmäisen ja toisen käsittelyn välillä neuvosto oli jakautunut kahtia – korostan tässä, että puhun koko neuvostosta enkä Luxemburgista – ja suhtautui asiaan jotakuinkin epäröivästi. Ei pidä paikkaansa, että kolmen kuukauden pituisen iltakurssin jälkeen saisi lämmitystekniikan insinöörin pätevyyden. 
Joidenkin sanomalehtien ja, tosiaankin, eräiden ammattijärjestöjen väitteistä huolimatta, tulos on sellainen kuin halusimme. Se on käyttökelpoinen ja vaikuttaa merkittävällä tavalla mahdollisuuksiimme sisämarkkinoilla ja yleisölle tarjoutuviin tilaisuuksiin. Meidän pitäisi nyt tehdä kaikkemme hyödyntääksemme niitä, jotta yleisö voisi kokea Euroopan sellaisena kuin olemme aina halunneetkin. 
Alexander Lambsdorff,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aloittaa korostamalla, miten kiitettävän ja kouriintuntuvan päättäväisesti kaikki asianosaiset pyrkivät sopimukseen tässä ongelmallisessa asiassa. Saanen käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää esittelijä Zappalàa ja eri ryhmien jäseniä – jäsen Weileria, jäsen Wuermelingiä ja oman ryhmäni jäsentä Mandersia. Yhteistyö oli todella rakentavaa, myös loppuvaiheen yhteistyö komission ja neuvoston kanssa. 
Mielestäni on syytä korostaa, että direktiivin avulla saavutamme nyt kolme olennaisen tärkeää asiaa. Ensimmäinen on se, että olemme lähentyneet sisämarkkinoiden päätökseen saattamista. Toiseksi teemme jotakin kuluttajien suojaamiseksi. Kolmanneksi edesautamme byrokratian vähentämistä. 
Aloitan sisämarkkinoiden päätökseen saattamisella. Ammattipätevyyttä koskeva direktiivi on elintärkeä askel kohti niiden esteiden ylittämistä, jotka kohdistuvat käytännössä vapaaseen liikkuvuuteen ja palvelujen tarjoamisen vapauteen yhteisillä sisämarkkinoilla ja jotka ovat näin ollen ratkaisevassa asemassa pyrittäessä edistämään EU:n kansalaisten liikkuvuutta. On pidettävä myös mielessä, kun on kyse palvelujen tarjoamisen vapaudesta, että EU:n kansalaiset saavat tulevaisuudessa eräänlaisen ajokortin, jonka avulla he voivat esteittä ja joutumatta syrjinnän kohteiksi suunnata kulkunsa Euroopan unionin maihin, joko asettuakseen johonkin niistä tai tarjotakseen palvelujaan väliaikaiselta pohjalta. Samanaikaisesti kaikki, mitä säännellään direktiiviin sisältyvillä erityismääräyksillä, poistetaan palveludirektiivin soveltamisalasta; kyseisestä palveludirektiivistä on keskusteltu laajalti. Toivon näin ollen, että voimme tämänpäiväisen keskustelun avulla parantaa tästä tärkeästä hankkeesta käytävän keskustelun objektiivisuutta. 
Tarkastelen toiseksi kuluttajien suojelua. Totean, että siinä, missä palveludirektiivin avulla hallitaan edellytyksiä, joiden puitteissa palvelujen tarjoajat saavat toimia, tämän direktiivin tarkoituksena on taata ammatillisen pätevyyden tarvittava taso. Tämä on itsessään merkittävä saavutus Euroopan kuluttajien kannalta, koska heille annetaan takuu siitä, että palvelujen tarjoajat tekevät vain sitä, mihin heillä on pätevyys. Olemme näin ollen onnistuneet rakentamaan turvajärjestelmän – tehtyämme lopun "todistuksien ostamisesta" – jonka tarkoituksena on estää pätevyyden ansaitseminen väärillä perusteilla. Tämäkin on tärkeää kuluttajien suojelun kannalta. Lisään vielä olevani hyvin tyytyväinen siihen, että ammattiyhdistykset on saatu mukaan komitologiamenettelyyn. Niiden asiantuntemus on hyvin arvokasta. On kuitenkin myös hyvin tärkeää sisällyttää useimmat käsityöläisammatit ja -alat liitteeseen II, jolloin niiden edellyttämä ammattipätevyys saa ansaitsemansa huomion. 
Kolmas kohta liittyy byrokratian vähentämiseen. Viime vuosina ammattipätevyyttä koskevat voimassa olevat säännöt ovat muodostaneet eräänlaisen räsymaton, joka koostuu monenkirjavien päällekkäisten määräyksien eri versioista. Yleisö on pitänyt niitä monimutkaisina, hämmentävinä ja yksinkertaisesti hädin tuskin hallittavissa olevina. Tämän direktiivin myötä, jonka tavoitteena on yhdistää kaikki nämä lainkappaleet, kaava muuttuu hämmentävästä lähestymistapojen moninaisuudesta yleiseksi, yhtenäiseksi lähestymistavaksi. Eri ammatit yhdistetään vihdoin yhtenäisen oikeudellisen järjestelyn kehykseen, joka perustuu tiettyihin pätevyysnormeihin, mikä edistää sääntelyn purkamista. 
Direktiiviehdotuksen hyväksyminen, jonka on suunniteltu tapahtuvan huomenna, on tästä syystä ratkaiseva askel kohti Euroopan sisämarkkinoiden päätökseen saattamista, ja ryhmäni äänestää tämän askeleen puolesta. Haluaisin vielä lisätä, että tätä keskustelua pitäisi mielestäni käydä Brysselissä eikä Strasbourgissa. 
Heide Rühle,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, on esittelijä Zappalàn ansiota, että direktiivi ammattipätevyyden tunnustamisesta hyväksytään huomenna laajalla äänten enemmistöllä toisessa käsittelyssä. Uudella direktiivillä korvataan 15:n vanhan direktiivin sekamelska ja taataan suurempi avoimuus ja oikeusvarmuus. Direktiivin avulla EU:n kansalaiset voivat helpommin tarttua tilaisuuksiin työskennellä muissa Euroopan maissa; monien jäsenvaltioiden ongelmalliset työmarkkinat korostavat tämän seikan merkitystä. Vaikka direktiivissä poistetaan perusteettomat rajoitukset, jotka kohdistuvat liikkuvuuteen ja jotka johtuvat jäsenvaltioiden liiallisesta byrokraattisesta sääntelystä, ei ole syytä pelätä ryntäystä "yksinkertaistettujen" pätevyyksien perään. 
Johonkin jäsenvaltioon pysyvästi asettuneilta henkilöiltä saatetaan vaatia kelpoisuuskokeen läpäisemistä tai täydennyskoulutuksen suorittamista. Nämä henkilöt merkitään rekisteriin uudessa maassa eikä siinä maassa, josta he ovat lähteneet, kuten alun perin suunniteltiin. Tässä direktiivissä säädetään myös, että oikeus seurata näiden henkilöiden uraa kuuluu maalle, johon he ovat asettuneet, ja direktiivissä vahvistetaan vähimmäisnormit, joita on noudatettava koko Euroopassa niiden ammattien osalta, joihin liittyy tiettyjä riskejä, kuten lääkärit, farmaseutit, kätilöt ja arkkitehdit. Ammattipätevyyden taso taataan viiden tason käyttöönoton myötä; tasot riippuvat koulutuksen kestosta ja tasosta. Direktiivissä velvoitetaan myös ammatinharjoittajat tiedottamaan pätevyydestään asiakkaille tai kuluttajille. 
Direktiivissä onnistutaan mielestämme hyvin tasapainottamaan liikkuvuuden vapautta ja laadun suojelemista, ja toivon, että suunniteltu palveludirektiivi ei aiheuta tässä yhteydessä häiriöitä. 
Adam Jerzy Bielan,
   . – Työntekijöiden vapaa liikkuvuus on eräs niistä perusoikeuksista, joihin yhteismarkkinoiden toiminta perustuu. Valitettavasti periaatetta ei kuitenkaan aina noudateta, kuten käy ilmi valtavasta valitusten määrästä, jonka sekä parlamentin vetoomusvaliokunta että SOLVIT-järjestelmä ovat vastaanottaneet. 
Monissa Euroopan maissa on otettu käyttöön erilaisia rajoituksia ja tarkoituksellisia esteitä, jotka haittaavat kilpailua, viivyttävät yhteismarkkinoiden kehitystä, estävät hintoja laskemasta ja alentavat työn laatua. Kannatan yksinkertaisimman ja nopeimman ammattipätevyyksien tunnustamisjärjestelmän käyttöön ottamista, jotta voimme varmistaa, että maidemme kansalaiset voivat liikkua mahdollisimman vapaasti. En epäile, etteikö tätä direktiiviä hyväksytä neuvoston ja parlamentin saavuttaman kompromissin myötä, mutta on sääli, että parlamentti näyttää jälleen kerran jarruttavan komission ehdottamia kauan kaivattuja ja rohkeita uudistuksia. Viittaan muiden muassa parlamentin ehdotuksiin, jotka koskevat viittä ammattipätevyyden tasoa ja jakoa eri ammatteihin; ehdotukset tehtiin komission keskustelujen aikana. Olisi otettava käyttöön järjestelmä sellaisia tapauksia varten, joita säännellään erilaisin säännöin, riippuen siitä, miten kauan pätevyyden saavuttaminen kestää alkuperämaassa ja maassa, jossa kyseinen henkilö työskentelee. Tällöin voidaan joko tarkistaa pätevyys tai hankkia tarvittava pätevyys ja täydentävää koulutusta. 
Haluan korostaa, että direktiivi ammattipätevyyden tunnustamisesta sopii yhteen palveludirektiiviehdotuksen kanssa, ja olisi mielestäni koko Euroopan yhteisön etujen mukaista hyväksyä nämä direktiivit mahdollisimman nopeasti. Pahoittelen sitä, että komission alkuperäinen ehdotus, jonka mukaan asiantuntijat voisivat tarjota palveluja väliaikaisesti täyttämättä pakollisia muodollisuuksia, alkuperämaaperiaatteen mukaisesti, ei saanut kannatusta. 
Toivon, että mietintö, jonka parlamentti hyväksyy huomenna, on askel kohti työn ja palvelujen tarjoamisen yksinkertaistamista eri jäsenvaltioissa, ja että mietintö helpottaa liikkumista maasta toiseen. Olen sitä mieltä, että direktiivi edistää palveludirektiivin ohella yhteismarkkinoiden saattamista päätökseen sekä talouskasvun ja uusien työpaikkojen luomista koko Euroopassa, kunhan alkuperämaasääntöjä noudatetaan. 
Malcolm Harbour (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, PPE-DE-ryhmän sisämarkkina- ja kuluttajansuoja-asioiden koordinaattorina haluan osoittaa erityistä kunnioitusta esittelijä Zappalàa kohtaan sen vuoksi, että hän ohjasi tämän hyvin monimutkaisen lain käsittelyn turvallisesti kohti lopullista ratkaisua. Paikalla on kollegoja, jotka työskentelivät edellisessä parlamentissa; näen monia tuttuja kasvoja. Monet kollegat ovat tehneet yhteistyötä asian johdosta, ja on jäsen Zappalàn sinnikkyyden ansiota, että lopputulos on hyvä. Olen tyytyväinen siihen, että olemme onnistuneet pääsemään sopimukseen joutumatta ryhtymään sovittelumenettelyyn.
Välillä on helppo unohtaa, että ammattipätevyyksien vastavuoroinen tunnustaminen Euroopan yhtenäismarkkinoilla on ollut koko sisämarkkinahankkeen peruskiviä. Tässä on kyse koko paketin kauan kaivatusta uudistuksesta. Olemme joutuneet ottamaan kantaa monien ammatinharjoittajien turhautumiseen niihin vaikeuksiin, jotka ovat aiheutuneet heidän sisämarkkinalainsäädännön mukaisiin oikeuksiinsa liittyvistä ongelmista. Nämä asiat on nyt hoidettava osana kokonaisstrategiaamme, jonka tarkoituksena on avata palvelujen sisämarkkinat. 
Nämä asiat sisältyvät samoihin ehdotuksiin. Hyvä jäsen Rühle, toinen ehdotus ei tee tyhjäksi toista. Ne kuuluvat kaikki osana selvästi yhdennettyyn lähestymistapaan. Kun tarkastelemme Tanskassa tehtyä taloustutkimusta palvelujen sisämarkkinoiden avaamisesta, huomaamme, että siinä määritellään ammattipätevyydet alaksi, jonka kasvumahdollisuudet ovat parhaimmat.
Näiden ehdotuksien ajoittamisen ja yhdistämisen osalta totean olevani todella tyytyväinen tähän suureen uudistukseen, koska siitä tulee kokonaisvaltaisen lähestymistapamme välttämätön rakennuspalikka. Olen varma siitä, että olemme myös hyväksyneet vuoden loppuun mennessä tai aivan ensi vuoden alussa merkittävän ehdotuksen, joka koskee palvelumarkkinoiden avaamista. Tällä tavalla pätevät ammatinharjoittajat hyötyvät yhtenäismarkkinoista ja hyödyntävät taitojaan edistääkseen kasvuun ja työpaikkoihin liittyviä etuja, joita palvelujen sisämarkkinoiden on tuotettava. 
Evelyne Gebhardt (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, esitän monet kiitokset jäsen Zappalàlle hänen tekemästään hyvästä työstä, mutta parlamentin saksalaisen sosialidemokraattisen ryhmän vanhempana edustajana kiitän erityisesti jäsen Weileria, joka on edistänyt merkittävästi keskustelua ja joka on hoitanut tehtävänsä auttamalla meitä saattamaan päätökseen tämän tärkeän lain toisessa käsittelyssä ilman, että olisimme joutuneet viemään asian pidemmälle eli sovittelukomitean käsittelyyn. Se on hyvin tärkeää, ja olen siitä hyvin iloinen.
Olen myös hyvin iloinen siitä, että sekä parlamentti että neuvosto ovat onnistuneet – kukapa olisi voinut uskoa – tämän lainsäädännöllisen asiakirjan ja ylivoimaisen enemmistön turvin vesittämään komission alkuperäisen ehdotuksen, joka perustui alkuperämaaperiaatteeseen. Olen kuullut tänään monien ilmaisseen hyväksyntänsä toimintatavallemme. Olemme tehneet tämän lain myötä hyvin selväksi, että alkuperämaaperiaatetta ei voitu soveltaa, koska se on epäeurooppalainen, vaan että toimimme molemminpuolisen tunnustamisen pohjalta ja halusimme tehdä niin jatkossakin. 
Jos aiomme säätää lakeja johdonmukaisella tavalla – aivan kuten komissiokin toimi johdonmukaisesti ehdottaessaan kahdesti alkuperämaaperiaatteen noudattamista – parlamentin on nyt aika toimia johdonmukaisesti samalla tavalla palveludirektiivin osalta. Se olisi hyvä teko, ja meidän pitäisi tehdä niin. Pidin myös merkittävänä sitä, että uusi komissio hyväksyi tällä kerralla ehdotuksen, jonka tein ensimmäisessä käsittelyssä eurooppalaisten ammattikorttien hyväksymisestä. Se on oikea tapa edistää tosiasiallisesti liikkuvuutta, markkinoiden avaamista, Euroopan unionissa valitettavasti edelleen olemassa olevien rajojen avaamista ja sen varmistamista, että tämä toimii. Toivotan meille onnea huomenna toimitettavassa äänestyksessä. 
Anneli Jäätteenmäki (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ammattipätevyyksien tunnustamista koskeva direktiivi voi avata uusia mahdollisuuksia. Direktiivin tarkoituksena on poistaa henkilöiden ja palvelujen vapaata liikkuvuutta rajoittavia tekijöitä EU-maiden väliltä. Käytännössä pyritään siis luomaan mahdollisuus harjoittaa omaa ammattiaan muussa maassa kuin siinä, jossa on hankkinut ammattipätevyytensä.
On täysin perusteltua, että ammatinharjoittajaan sovelletaan vastaanottavassa maassa samoja pätevyyskriteerejä kuin kotimaan kansalaisiin. Ammatinharjoittajan tulee osoittaa omaavansa riittävä koulutustaso. Vastaanottavan jäsenvaltion on puolestaan voitava vaatia ammatinharjoittajalta riittävää kielitaitoa. Kielitaidon merkitys on erityisen tärkeä terveydenhuollon aloilla, joilla voi aiheutua vakavia terveys- ja turvallisuusongelmia, jos potilas ei pysty kommunikoimaan omalla kielellään. Markkinoiden vapauttamista ja liikkuvuutta ei saa edistää potilasturvallisuuden ja kuluttajansuojan kustannuksella.
Ammattipätevyyden tasoja määriteltäessä tulee kiinnittää huomiota myös koulutuksen laatuun, ei pelkästään kestoon. Ammattipätevyyden tunnustaminen toisessa EU-maassa ei saa olla muutamasta kuukaudesta kiinni, jos koulutusjärjestelmät ja koulutuksen laatu muuten vastaavat toisiaan.
Sepp Kusstatscher (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, on olemassa todella monia esimerkkejä – eikä vähiten omassa maassani – siitä, miten monimutkaisia ja pitkällisiä menettelyjä hyödynnetään ammattipätevyyksien tunnustamisen estämiseksi ja näin ollen kilpailevien ulkopuolisten tahojen pitämiseksi loitolla oman maan kansalaisten etua silmällä pitäen. Euroopassa on usein helpompi saada tunnustettua Amerikassa hankittu pätevyys kuin jossakin naapurimaassa hankittu pätevyys. 
Tämä kompromissi on hyvin harkittu, merkittävä menestys, ja siinä otetaan käyttöön ammattipätevyyksien tunnustamista koskevat viiden eri tason vähimmäisnormit, samalla kun siinä estetään normien arvon aleneminen. Toistan, mitä aikaisemmat puhujat ovat jo sanoneet, eli että isäntämaaperiaatetta vahvistetaan alkuperämaaperiaatteen sijaan vähimmäisvaatimuksena eri ammattien osalta. Tarkoituksena on, että kyseinen periaate toimii pohjana yksiselitteisille säännöille; niiden tarkoituksena on puolestaan helpottaa, mikäli mahdollista, kaikkien EU-maiden kansalaisten ammattipätevyyksien automaattista tunnustamista, olivatpa he palkattuja työntekijöitä tai itsenäisiä ammatinharjoittajia. Trialogikokouksista on seurannut kattava ja hyvä kompromissi, jota me vihreätkin suosittelemme ilomielin. 
Marcin Libicki (UEN ).
   –Hyvät parlamentin jäsenet, meidän on esitettävä itsellemme tänään kysymys, jota meidän ei itse asiassa pitäisi milloinkaan lakata esittämästä, eli se, onko Euroopan unioni toimielimien, valtioiden, hallituksien ja parlamenttien unioni, vai onko se kansalaisten, ihmisten ja eurooppalaisten unioni. Aina kun jonkun ihmisen pätevyys jätetään tunnustamatta, hänet jätetään yksin ongelmineen kärsimään epäoikeudenmukaisesta kohtelusta. Jokainen meistä joutuu tietysti kärsimään aina kun näin käy, koska tuki, jota annamme ammattiyhdistyksille, ammattikunnille, ammattijärjestöille ja toimielimille, jotta ne voisivat suojella itsekkäitä etujaan, heikentää EU:n toimielimien kilpailukykyä. Eniten kärsivät kuitenkin ne ihmiset, joiden pätevyyttä ei tunnusteta ja joita estetään tekemästä työtä, johon heillä on pätevyys. 
Vetoomusvaliokunnan puheenjohtajana olen hyvin tietoinen ongelman ulottuvuudesta Euroopassa. Näemme vain jäävuoren huipun, mutta se on hyvin suuren jäävuoren huippu. Monia ihmisiä, kuten lääkäreitä, eläinlääkäreitä, sairaanhoitajia ja jopa lakimiehiä ja teurastajia, on kohdeltu epäoikeudenmukaisesti, koska ammattiyhdistykset suojelevat näiden ammattikuntien etuja. Komission direktiivin tarkoituksena on korjata tilanne, ja siinä onnistuttiinkin laajalti. Haluan onnitella komission jäsentä McCreevyä tältä osin.
On kuitenkin valitettavaa, että parlamentti on vesittänyt direktiivin. Vaikka äänestämmekin sen puolesta, koska se on kuitenkin tyhjää parempi, pidämme sitä epäonnistuneena. Lisään, että pidin mahdottomana hyväksyä jäsen Weilerin lausuntoa; hän totesi, että direktiivissä ei vahvisteta eurooppalaisia normeja, jotka koskevat alkuperämaassa hankitun ammattipätevyyden tunnustamista. En todellakaan ymmärrä, mistä hän on keksinyt ajatuksensa siitä, mikä on ja mikä ei ole eurooppalaista. Hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan etujen nimissä, ja jotta voimme varmistaa, että Eurooppa voi todella kilpailla Yhdysvaltain ja Kaukoidän kanssa, meidän on mahdollistettava ihmisten ja toimielimien kilpailukyky. Tätä direktiiviä tarvitaan kiireellisesti, ja pidän valitettavana sitä, että jäljelle jääneessä versiossa on niin paljon puutteita. Haluan kiittää komission jäsentä McCreevyä kaikesta siitä, mitä hän on tehnyt. 
Zita Pleštinská (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, esteiden poistaminen ihmisten ja palvelujen vapaalta liikkuvuudelta jäsenvaltioiden välillä on eräs yhteisön tavoitteista. Lissabonissa 23. ja 24. maaliskuuta 2000 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston jälkeen komissio esitteli palvelujen sisämarkkinoita koskevan strategian, jonka tarkoituksena on ensisijaisesti tehdä palvelujen vapaasta tarjoamisesta yhtä yksinkertaista kuin se on yksittäisissä jäsenvaltioissa. 
Eräs tärkeimmistä direktiiveistä on palveludirektiiviin tiiviisti yhteydessä oleva direktiivi ammattipätevyyksien molemminpuolisesta tunnustamisesta. Direktiivi luonnosteltiin monimutkaisen toimielinten välisen lainsäädäntömenettelyn avulla, jonka komissio käynnisti jo vuoden 2002 alussa. On kannustavaa panna merkille, että jäsenvaltioiden useita vuosia kestäneiden jatkuvien ponnistuksien jälkeen direktiivissä vahvistetaan vihdoin ammattipätevyyksien molemminpuolista tunnustamista koskeva järjestelmä, jonka avulla jonkin jäsenvaltion kansalaiset voivat etsiä työtä toisessa jäsenvaltiossa samoilla edellytyksillä kuin isäntävaltionkin kansalaiset. Direktiivissä vahvistetaan kaikkien ammattien – paitsi jäsenvaltioiden virkamiesten ja julkisten notaarien ammattien – harjoittamista koskevat säännöt, jotka ovat mahdollisimman laaja-alaiset ja joiden avulla helpotetaan pätevyyksien hyödyntämistä paljon suuremmalla alueella Euroopan työmarkkinoilla. 
Tällä hetkellä unionissa sovelletaan yhtenäisiä sääntöjä vain kahdeksan ammattitutkinnon tunnustamiseen. Niitä ovat lääkärit, sairaanhoitajat, lakimiehet ja arkkitehdit. On merkittävää, että rakennusinsinöörit on jätetty pois, koska kyseiselle ammatille ei ole myönnetty asianmukaista asemaa Euroopan tasolla. Tässä direktiivissä korjataan tilanne. Sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan esittämien oikaisujen seurauksena on otettu käyttöön viisi viitetasoa, jotka vastaavat tiettyjä koulutustasoja ja joiden avulla voidaan vertailla yksittäisten jäsenvaltioiden koulutusvaatimuksia. Sellaiset ammattiyhdistykset kuin rakennusinsinöörien yhdistys (Chamber of Civil Engineers) ja arkkitehtiyhdistys (Chamber of Architects) ovat suhtautuneet niihin hyvin myönteisesti. Komitea, joka koostuu eri ammattien edustajista ja jonka tehtävänä on tarkastella ammattipätevyyksien tunnustamista, aikoo myös yksinkertaistaa menettelyä. 
Haluan lopuksi kiittää esittelijä Zappalàa hänen omistautumisestaan ja sinnikkyydestään tätä mietintöä laatiessaan sekä onnitella häntä siitä, että mietintö hyväksyttiin yksimielisesti sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnassa. 
Phillip Whitehead (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, olemme kaikki kiitollisia jäsen Zappalàa kohtaan: hän on toiminut omana palveluiden tarjoajanamme tässä asiassa. Asia on edistynyt kolmen viimeisen kuukauden aikana enemmän kuin aikaisempien kolmen vuoden aikana. Se on mielestäni hyvä merkki. Sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnassa on nyt saatettu onnistuneeseen päätökseen toisessa käsittelyssä jo neljäs tärkeä kuluttajansuojalaki. Toivon, että parlamentin kollegamme antavat sille tunnustusta. 
Ammatinharjoittajien vapaa liikkuvuus on tärkeä askel pyrittäessä saavuttamaan Lissabonin esityslista. Siinä annetaan hammaslääkäreille, lääkäreille, rakennustyöläisille ja kaasualan insinööreille mahdollisuus toimia muissa jäsenvaltioissa. Näin ei ole aina ollut, koska ammattikunnat ovat suositelleet vain järjestäytyneen työvoiman käyttämistä. Olen hyvin kiitollinen siitä, että kolme saksalaista kollegaamme tarttuivat välittömästi oman jäsenvaltionsa varautuneisuuteen tässä asiassa. Näin meidänkin pitäisi eittämättä toimia. 
Näin edistetään vapaan liikkuvuuden ja kilpailukyvyn tasapainottamista ja taataan terveys ja turvallisuus sekä kuluttajien suojelu yhdellä kertaa. Suosittelen sitä, ja toivon, että komission jäsen antaa hankkeelle vauhtia. 
Toine Manders (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen mielissäni siitä, että mainitsitte nimeni, mutta sopimukseen päässeeseen trialogiin osallistui kokonainen puolue. Komissio kuunteli tarkasti mahdollisia vaihtoehtoja ja hyväksyi lopulta eräät seikat pitäytymättä tiukoissa periaatteissa, joita komissio yleensä korostaa, ja tästä olen kiitollinen. Jäsen Whitehead, puheenjohtajamme, on jo huomauttanut jäsen Zappalàn toimineen todellisen strategistin tavoin. Hän muistutti mielestäni toisinaan Caesaria, joka osasi myös viivyttää taistelujen aloittamista. Olin vakuuttunut siitä, että direktiivi ei näe koskaan päivänvaloa, mutta mehän olemme käsitelleetkin sitä vasta viimeisten kolmen vuoden ajan, ja nyt se on jo valmis. Haluan näin ollen onnitella jäsen Zappalàa strategisen lähestymistavan johdosta, jota en havainnut kolmen ensimmäisen vuoden aikana. Pyydän anteeksi. Haluan vain onnitella ja ylistää häntä. 
Määritelmä on selkeä. Ammattikortti, jota jäsen Gebhardt ehdotti ensimmäisessä käsittelyssä, selventää mielestäni erinomaisella tavalla pätevyyksiä uutta teknologiaa hyödyntäen. Pidin ratkaisevan tärkeänä sitä – ja komissio ja neuvosto ovat myös hyväksyneet tämän – että luotettavuusjärjestelmä otetaan joka tapauksessa käyttöön, erityisesti lääketieteellisiä ammatteja varten, koska on mahdotonta hyväksyä sitä, että alalla väliaikaiselta pohjalta toimivat ihmiset voisivat välttyä kaikenlaisilta kurinpitosäännöiltä ja luotettavuusvaateilta työn väliaikaisuudesta johtuen. Haluan näin ollen onnitella kaikkia heitä, jotka ovat työskennelleet mielestäni fantastisen direktiivin parissa. Se on sisämarkkinoiden kulmakivi, joka tarjoaa etenkin nuorille tulevaisuudennäkymiä ja jonka avulla erityisesti naiset saavat perheen perustamisesta huolimatta edelleen mahdollisuuden saada vastinetta ammatilliselle koulutukselleen markkinoilla hankkimalla hyvän työpaikan. Pidän tätä myös tärkeänä. 
Olen tyytyväinen siihen, että molemminpuolinen tunnustaminen mainittiin, ja alkuperämaaperiaatteen yhteydessä olen sitä mieltä, että jollemme aseta minkäänlaisia kriteerejä, puhumme samasta määritelmästä. Direktiivissähän ei määrätä mitään edellytyksiä, koska koulutusta annetaan alkuperämaassa. Sanottakoon sitä toimiluvaksi: tietyn pätevyyden hankkineet henkilöt voivat työskennellä muissa maissa. Pidän tätä keskustelun arvoisena asiana. Mielestäni on hyvin tärkeää, että komissio on hyväksynyt tämän, ja että ihmiset ovat nyt velvollisia perustelemaan toimensa. On olennaisen tärkeää luoda oikeudellisesti järkevä Eurooppa, mutta ennen kaikkea demokratialtaan lujitettu Eurooppa. 
Toivon, että olemme tämänpäiväisen direktiivin myötä osoittaneet ja lähettäneet hyvin selvän viestin siitä, että olemme kaikki valmiit työskentelemään voimakkaamman ja vauraan Euroopan puolesta. Haluan myös kiittää puheenjohtajiamme – edellistä puheenjohtajaa Gargania ja Whiteheadiä – heidän kärsivällisyydestään tässä yhteydessä. Kiitän myös erityisesti jäsen Zappalàa. 
Othmar Karas (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä jäsen Zappalà, hyvät parlamentin jäsenet, keskustelu on hyvin selvä osoitus hyvästä työstä, jota kaikki asianosaiset ovat tehneet. Tällaisen tuloksen saavuttaminen näinkin ongelmallisella alalla on jotakin sellaista, mihin on syytä kiinnittää huomiota. Tehtävänämme on toteuttaa neljä vapautta Euroopan unionissa. Tavoitteenamme on luoda sisämarkkinat ja tehdä niistä kotimaiset markkinat kaikille, niin työnantajille, työntekijöille kuin kuluttajillekin. Direktiivi palvelee Lissabonin strategiaa, sisämarkkinoita ja perustuslakia sekä käsitettä "erilaisuudessaan yhdistynyt". 
Direktiivi on myös osoitus siitä, että Euroopan unioni haluaa ylläpitää laatunormeja eikä väheksyä niitä, ja siitä, että tunnustamme erityiset ammatilliset kriteerit. Direktiivissä uudistetaan ensimmäistä kertaa yhteisön järjestelmää, joka koskee ammattipätevyyksien tunnustamista. Direktiivi osoittaa, että kunnioitamme sitä, mitä vapaat ammatit tekevät yhteisen edun hyväksi; yksinkertaistamme näkyvästi asetuksia ja teemme niistä läpinäkyvämpiä, sen sijaan, että hyväksymme uusia asetuksia, ja edistämme todistettavasti pätevien työntekijöiden vapaata liikkuvuutta, samalla kun vakuutamme ammattiyhdistyksien kaltaisille elimille, että edustamme heidän etuaan sen sijaan, että vain tukehdutamme ne eurooppalaiseen byrokratiaan. 
Tämä direktiivi osoittaa tietenkin myös, että palveludirektiivin alkuperämaaperiaatetta ei nytkään sovelleta ammattipätevyyksiä koskevan direktiivin määräyksiin, joita sovelletaan kohdemaassa. Tämä tarkoittaa sitä, että tämä direktiivi täydentää palveludirektiiviä. Koska ne täydentävät toisiaan, olen sitä mieltä, että tämän direktiivin parissa tekemämme työn pitäisi toimia hyvänä esimerkkinä palveludirektiivin yhteydessä tehtävälle työlle. Toivotaan, että menestyksemme on yhtä selvää, kun keskustelu on käyty. 
Mia De Vits (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, olen myös tyytyväinen siihen, että olemme onnistuneet hyväksymään tämän tärkeän direktiivin tällä viikolla, 40 vuoden pituisen jakson jälkeen; sen aikana tilanne oli paljon monimutkaisempi yleisten alakohtaisten direktiivien vuoksi, jopa siinä määrin, että – kuten sanonta kuuluu – metsää ei enää nähty puilta. Pidän tätä tärkeänä askeleena yksinkertaistamisen kannalta ja tärkeänä edistysaskeleena. Arvoisa komission jäsen, korostitte itse, että kyse on kunnioitettavasta kompromissista, jolla tasapainotetaan yhtäältä sitä, että sisämarkkinat toimivat niin, että ammatinharjoittajat voivat harjoittaa mahdollisimman laajalti vapaata liikkuvuutta, ja toisaalta laatukoulutusta ja kuluttajien suojelua. Olemme mielestäni osoittaneet tämän keskustelun myötä, että nämä asiat voidaan sovittaa yhteen. Mainitsen tästä esimerkkinä 5 artiklan 3 kohdan, jossa kurinpitosäännökset korvattiin käytännesäännöillä. Se, että vastaanottava jäsenvaltio voi edelleen määrätä kansallisten sääntöjen noudattamisesta tässä yhteydessä, ei ole mikään protektionistinen toimi, vaan ei enempää eikä vähempää kuin osoitus tästä tasapainosta. Haluan toistaa toiveen, jonka jäsen Gebhardt ilmaisi, eli sen, että seuraamme samaa tietä palveludirektiivin osalta, koska sekin edellyttää saman kauan kaivatun tasapainon saavuttamista. 
Charlie McCreevy,
   .  Arvoisa puhemies, kiitän parlamentin jäseniä heidän puheenvuoroistaan. Keskustelu on osoittanut, että on mahdollista saavuttaa laaja yhteisymmärrys asiasta, joka aiheutti ensimmäisessä käsittelyssä melkoista erimielisyyttä. Tämä saa minut suhtautumaan optimistisesti muiden aloitteiden käsittelemiseen parlamentissa. 
Jotkut jäsenet ottivat esille käsityöläisiin eli -pätevyyden hankkineisiin henkilöihin liittyvän kysymyksen. Saanen selventää sitä. Uudessa direktiivissä ei puututa mitenkään kansallisiin asetuksiin, jotka koskevat käsityöläisten pätevyyksiä, eikä direktiivissä pyritä väheksymään kansallisia laatunormeja. Ylläpidämme kahta olemassa olevaa järjestelmää alan ammattipätevyyden tunnustamiseksi: täysin pätevät käsityöläiset voivat joko anoa ammatillisen kokemuksensa tunnustamista tai muodollisen pätevyytensä tunnustamista, tarvittaessa joko soveltuvuuskokeen tai valvotun harjoittelujakson suorittamisen jälkeen. Lisäksi eräiden kurssien, kuten saksalaisen pätevyyskurssin, erityisrakenne tunnustetaan täysin. Vahvistan, että tätä erityisasemaa voidaan laajentaa koskemaan tulevia kursseja, siten, että hyväksytään täytäntöönpanotoimia direktiivin mukaisesti perustetun komitean puitteissa. 
Haluan korostaa uudelleen, että Euroopan parlamentin ja erityisesti esittelijä Zappalàn sekä varjoesittelijöiden arvokkaat pyrkimykset ovat olleet olennaisen tärkeitä neuvottelujen onnistuneen lopputuloksen ja tämän tärkeän ehdotuksen lopullisen hyväksymisen kannalta. 
Komissio luovuttaa yksityiskohtaisen katsauksen tarkistuksista, jotka komissio voi hyväksyä, merkittäväksi tämän istuntojakson pöytäkirjaan(1). Katsauksessa vahvistetaan, että komissio tukee täysin yhteislainsäätäjien saavuttamaa sopimusta. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 11.30.
34 tarkistusta voidaan hyväksyä kokonaisuudessaan. Ne ovat tarkistukset 2, 5, 7, 10, 12, 13, 26, 27, 28, 29, 31, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 54 ja 55.
21 tarkistusta hylätään. Ne ovat tarkistukset 1, 3, 4, 6, 8, 9, 11, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 30 ja 32. 
Puhemies.
    Esityslistalla on seuraavana Herranz Garcían laatima mietintö (A6-0121/2005) hedelmien ja vihannesten yhteisen markkinajärjestelyn yksinkertaistamisesta (2004/2193(INI)). 
María Esther Herranz García (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, olen erittäin tyytyväinen mietintöluonnokseen, josta parlamentti äänestää huomenna, koska siihen on sisällytetty – tosin muutamin tarkistuksin – kaikki alkuperäisessä luonnoksessa ehdottamani toimet.
Kun otetaan huomioon laaja tuki, jonka mietintö sai maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa, toivon, että mietintö saa nyt myös parlamentin jäsenten suuren enemmistön kannatuksen.
Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä on kuitenkin jättänyt mietintöön tarkistuksen, jossa Euroopan komissiota kehotetaan esittämään lainsäädäntöehdotus mahdollisimman pian. Paikalla olevan komission jäsenen Fischer Boelin ilmoitus kyseisen alan uudistuksen lykkäämisestä on aiheuttanut tuottajien keskuudessa suurta levottomuutta, johon haluaisin Euroopan parlamentin reagoivan.
Komission jäsenen ilmoitus osoittaa, että tärkeään hedelmä- ja vihannesalaan on kiinnitetty liian vähän huomiota, ja muistutan jälleen kerran, että hedelmä- ja vihannesalan osuus Euroopan unionin maatalouden lopputuotannosta on 17 prosenttia. Komissio ei näköjään ole ottanut asianomaista seikkaa huomioon tällä ratkaisevalla hetkellä, kun neuvottelemme rahoitusnäkymistä seitsemän vuoden ajanjaksoa varten.
Komission asenteessa on mielestäni paljon parantamisen varaa, ja jos ymmärsin oikein komission jäsenen hiljattain välittämät viestit, yhteisön toimeenpanoelin saattaa sisällyttää uudistuksen osaksi yleistä ehdotusta, joka koskee kaikkien maataloustuotteiden yhden yhteisen markkinajärjestelyn täytäntöönpanoa. Jos teemme näin, sekoitamme nähdäkseni keskenään erilaiset tuotteet, sillä hedelmä- ja vihannesalaan on tähän mennessä sovellettu erityiskohtelua, joka on yleisesti ottaen ollut myönteinen, vaikka silloin tällöin on välttämätöntä tehdä tärkeitä muutoksia.
Hedelmien ja vihannesten tuottajat olivat alun perin hieman turhautuneita, koska heidän katsottiin edustavan erillistä alaa, jolla ei ole oikeutta suoraan tukeen. Viljelijöiden yhteisrahoittamiin toimintarahastoihin perustuva erityisjärjestelmä on kuitenkin tarjonnut heille nykyään keinon mukauttaa tuotantonsa aiempaa paremmin markkinoiden tarpeisiin.
Vaikka kyseisessä järjestelmässä on tiettyjä puutteita – missäpä järjestelmässä niitä ei olisi – ja vaikka siihen on tehtävä joitakin muutoksia etenkin tuottajien kilpailukykyvyn lisäämiseksi, olisi virhe sisällyttää hedelmä- ja vihannesala kaikkien muiden maatalouden alojen joukkoon. Se tarkoittaisi koko sen ajattelutavan hylkäämistä, johon alan tähänastinen kehitys on perustunut.
Haluan ehdottomasti reagoida siihen tyytymättömyyteen, jota tietyt ammattijärjestöt ovat ilmaisseet minulle näiden lainsäädäntöehdotusten lykkäämisen johdosta. Meidän on kiireesti toteutettava uudistus ottaaksemme käyttöön uusia markkinoiden hallintamekanismeja, joiden avulla voidaan käsitellä alan tietyillä osa-alueilla esiintyviä vaikeuksia, jotka korostuvat Maailman kauppajärjestössä käytävien keskustelujen vuoksi.
Tuottajaorganisaatioiden valvoman kriisinhallintajärjestelmän pikainen käyttöönotto vahvistaisi niiden roolia markkinoiden hallinnoijina, minkä puolestaan pitäisi houkutella yksittäisiä tuottajia, jotka eivät ole toistaiseksi katsoneet hyötyvänsä näihin ryhmittymiin liittymisestä. Kaikkiaan 60 prosenttia tuottajista ei kuulu näihin järjestöihin.
Euroopan parlamentille esittämässäni mietintöluonnoksessa itse asiassa ehdotetaan nykyiselle kriisinhallintajärjestelmälle vaihtoehtoa, jossa otettaisiin käyttöön tuottajaorganisaatioiden hallinnoima niin kutsuttu vakuutusrahasto. Rahastosta maksettaisiin korvauksia vakavassa kriisitilanteessa tapahtuvasta markkinoilta poistamisesta ja tuotannon vähentämisestä sellaisessa markkinatilanteessa, jossa tuotteen kysyntää ei voida enää lisätä,sekä tuettaisiin sellaisen vakuutusjärjestelmän käyttöönottoa, jolla taataan viljelijöiden tulot. Asianmukaisesti organisoituna tästä rahastosta pitäisi tulla väline, joka tuottajaorganisaatioilta tällä hetkellä puuttuu markkinoiden suhdannevaihtelujen tasaamiseksi.
Mietinnössä ehdotetaan myös joitakin toimia, jotka ovat ehdottoman tärkeitä, jotta voidaan käsitellä tiettyjä ongelmatilanteita, kuten uusien jäsenvaltioiden alhaista järjestäytymisastetta. Mietinnössä tarjotaan myös vastauksia marjoja koskevaan erityisongelmaan ja ehdotetaan niitä varten useita toimia, joiden tarkoituksena on parantaa sekä tuoreita hedelmiä ja vihanneksia koskevaa järjestelmää että jalostettuja hedelmiä ja vihanneksia koskevaa järjestelmää. Siinä ei ole myöskään unohdettu, että on tarpeen laajentaa tuotannonedistämiskampanjoita ja korostaa tuotteiden EU-alkuperää.
Mariann Fischer Boel,
   .  Aluksi haluan kiittää esittelijä Herranz Garcíaa sekä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan jäseniä kaikesta tämän mietinnön parissa tehdystä työstä.
Hedelmien ja vihannesten yhteistä markkinajärjestelyä koskevalla komission tiedonannolla oli kolme tavoitetta. Ensimmäisenä tavoitteena oli kuvailla, miten komissio oli aloittanut yksinkertaistamisprosessin. Toiseksi haluttiin esittää komission työasiakirja, jossa analysoidaan alan tärkeimpiä lukuja, tuottajaorganisaatioiden ja niihin liittyvien toimintarahastojen saavutuksia sekä talousarvionäkökohtia. Kolmantena tavoitteena oli herättää keskustelua neuvostossa, Euroopan parlamentissa ja itse alalla.
Haluan aloittaa mietintönne sisällön käsittelyn tuottajaorganisaatioiden roolista. Niillä on sekä nyt että jatkossa keskeinen merkitys yhteisessä markkinajärjestelyssä. Pidän myönteisenä ehdotuksianne, joilla pyritään vahvistamaan tuottajaorganisaatioiden asemaa markkinoiden hallinnassa ja tarjonnan keskittämisessä, joka koskee etenkin fuusioita, kansainvälisiä tuottajaorganisaatioita ja uusiin jäsenvaltioihin keskittyviä erityistoimia. Meidän olisi harkittava myös mahdollisuutta ottaa käyttöön uusia tuotteita ja uusia tuottajaorganisaatioiden luokkia.
Kriisinhallinnan yhteydessä haluan kiinnittää huomionne helmikuussa 2005 annettuun tiedonantoon riskin- ja kriisinhallinnasta maatalouden alalla. Tässä yhteydessä ehdotettujen horisontaalisten kriisinhallintatoimien lisäksi aiomme arvioida erityisvälineiden tarvetta hedelmä- ja vihannesalalla. Harkitsemme etenkin sijoitusrahastojen perustamista koskevaa ehdotusta.
Jalostettujen tuotteiden osalta puheenjohtajavaltio Alankomaiden päätelmissä todettiin, että komission olisi tehtävä vaikutusarvio. Siinä oli määrä käsitellä myös mahdollista siirtymistä nykyisistä järjestelmistä lähestymistapaan, joka perustuu jo YMP:n uudistuksessa sovellettuihin tavoitteisiin ja välineisiin. Komissio odottaa siksi vaikutusarvion tuloksia ennen kuin ehdottaa mitään vaihtoehtoa jalostetuille tuotteille.
Euroopan unionin laajentumisen vuoksi yhteisö tutkii punaisten hedelmien tilannetta. Kun tutkimukset on saatettu päätökseen, harkitsemme asianmukaisia toimia sekä yhteisen markkinajärjestelyn että kolmansista maista tapahtuvan tuonnin yhteydessä.
Olen kanssanne täysin samaa mieltä siitä, että hedelmien ja vihannesten kulutusta on edistettävä, kun otetaan huomioon niiden myönteiset vaikutukset kansanterveyteen. Haluan myös mainita YMP:n horisontaaliset välineemme, joilla edistetään näiden tuotteiden myyntiä. Hedelmä- ja vihannesala on yksi tästä hyötynyt ala.
Mitä tulee hedelmien ja vihannesten kolmansista maista tapahtuvan tuonnin lisääntymiseen, emme voi WTO:n jäseninä toteuttaa toimia, jotka ovat ristiriidassa kansainvälisten velvoitteidemme kanssa. Kaikkein tehokkain tapa reagoida markkinasignaaleihin on keskittyä laatuun. Harkitsemme tarkoin mahdollisuutta ottaa käyttöön erityisiä alkuperämerkintöjä sellaisissa jalostetuissa tuotteissa, joiden valmistuksessa on käytetty ainoastaan eurooppalaisia raaka-aineita.
Maaseudun kehitysvälineiden ja YMJ:n toimintarahastojen yhteensopivuuden osalta voin vakuuttaa teille, että laadimme toimia, joiden ansiosta tuottajat voivat hyötyä molemmista välineistä mutta välttää päällekkäisen rahoituksen mahdollisuuden. 
Albert Jan Maat,
   .  Arvoisa puhemies, haluan joka tapauksessa kiittää esittelijä Herranz Garcíaa selkeästä kannasta ja myös onnitella maatalousasioista vastaavaa komission jäsentä, sillä hän pysyy aina lujana, keskustelimmepa mistä tahansa. Täytyy sanoa, että hän pysyy lujana keskusteltaessa rahoitusnäkymistä ja maatalouspolitiikan yhteisrahoituksesta, mikä on sinänsä onnittelujen arvoinen suoritus ja tarkoittaa, että hän joka tapauksessa puolustaa Euroopassa alaa, jonka hän haluaa säilyttää.
Suhtaudun myönteisesti myös hänen toteamuksiinsa hedelmä- ja vihannesalan hyvistä vaikutusarvioista, joiden avulla voidaan valita järkevä lähestymistapa, jonka ansiosta voimme toteuttaa aiempaa markkinoihin suuntautuneempia toimia. Kannatan myös hänen toteamustaan siitä, että eurooppalaisia tuotteita on voitava merkitä tehokkaasti, jotta niiden alkuperästä ei ole epäselvyyttä. Tämä on sinänsä järkevä lähestymistapa.
Haluan myös esittää pientä kritiikkiä, koska vaikutustutkimukset saavat minut päättelemään, että etenkin EU:n laajentumisen jälkeen eurooppalaisten hedelmien ja vihannesten viljelijöiden – jotka tavallisesti työskentelevät ilman tukia ja markkinasuuntautuneesti – on aiempaa vaikeampaa tulla toimeen Euroopassa. Ala ei itse seuraa kysynnän huomattavaa keskittymistä supermarketteihin vahvistamalla tuottajaorganisaatioita. Jos kyseinen ala haluaa selviytyä Euroopassa, sen on pystyttävä toimimaan ehdoilla, joita sovelletaan tuontituotteisiin. Merkinnöillä on ratkaiseva merkitys tässä asiassa, ja komission on kiinnitettävä tulevissa suunnitelmissaan enemmän huomiota tähän näkökohtaan.
Toiseksi kymmenessä uudessa jäsenvaltiossa hyvin monilla viljelijöillä on kiistatta ongelmia Euroopan markkinoihin integroitumisessa. On erittäin tärkeää, että tätä ongelmaa käsitellään aiempaa tehokkaammin perustamalla tuottajaorganisaatioita ja varmistamalla, että uusien jäsenvaltioiden viljelijät saavat myös jalansijaa markkinoilla valtaviin supermarkettiketjuihin nähden.
Kolmanneksi totean, että jos byrokratiaa vähennetään, on todennäköisempää, että näiden rahastojen varat käytetään järkevästi. Ei ole hyväksyttävää, että 25 prosenttia varoista jää käyttämättä, kuten nykyään tapahtuu. Komission on ratkaisevan tärkeää tutkia tätä asiaa viipymättä, jotta se voi varmistaa, että varat voidaan vielä käyttää. Jos niitä ei voida ohjata suoraan tuottajaorganisaatioille, jäljelle jääneet määrärahat voidaan vielä käyttää alalla sen varmistamiseksi, että se selviytyy näistä vaikeista ajoista. Tämänhetkiset vaikeudet johtuvat esimerkiksi kylmyyden laajoissa osissa Eurooppaa aiheuttamista vahingoista ja muista luonnonkatastrofeista, muun muassa kuivuudesta. Joka tapauksessa haluan kiittää esittelijää ja komission jäsentä järkevästä ja rakentavasta asenteesta. 
María Isabel Salinas García,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olemme kaikki samaa mieltä siitä, että nykyiseen yhteiseen markkinajärjestelyyn on tehtävä joitakin mukautuksia, kuten tässä keskustelussa on todettu. Ne ovat tarpeen, jotta voidaan käsitellä alan uusia haasteita, mutta kukaan ei halua uudistusta, jossa mennään pidemmälle kuin on tarpeen, mikä todetaan myös mietinnössä.
Tänään esillä olevalla valiokunta-aloitteisella mietinnöllä on laaja tuki, itse asiassa enemmistön tuki, paitsi maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa toivottavasti myös koko parlamentissa ja ennen kaikkea kyseisellä alalla, mikä ei ole helppoa. Mietintöön on sisällytetty monia sosialidemokraattisen ryhmämme kannattamista ja tarkistusten muodossa esiin tuomista asioista. Niitä ovat esimerkiksi OPCH-tuottajaorganisaatioita koskevan joustavuuden lisääminen, tarve selkeyttää toimintarahastojen käyttömahdollisuutta ja vähentää siihen liittyvää byrokratiaa, edistää yhteenliittymistä, pyrkiä keskittämään tarjontaa ja suojella tuottajiamme kolmansilta mailta sekä kriisitilanteiden hallinta.
Komissio pyysi Euroopan parlamentilta lausuntoa hedelmä- ja vihannesalan tulevan uudistuksen muodosta. Tässä ovat vastauksemme, joista parlamentti ja asianosaiset ovat sopineet. Toivomme nyt, että ne otetaan huomioon sekä ajan että sisällön osalta. 
Haluaisin muistuttaa komissiolle, että mietinnössä vaaditaan yksiselitteisesti komissiota esittämään vielä ennen kesää lainsäädäntöehdotus, jonka tarkoituksena on vahvistaa ja parantaa oleellisesti tuottajaorganisaatioiden roolia markkinoiden hallinnassa; tämän alan tulevaisuus on markkinoissa, ja markkinat ovat tulevaisuus. Emme saa unohtaa, että hedelmä- ja vihannesala on dynaaminen mutta samalla erittäin herkkä, ja markkinat ovat hyvin epävakaat.
Edellä mainituista syistä haluamme uudistuksen, jossa otetaan huomioon sekä parlamentin mietintö että viljelijöiden omat vaatimukset, ja haluamme, että uudistus ennen kaikkea pysytetään voimassa ja että sen avulla lisätään maataloustuloja.
Lisäksi seuraamme Dohan neuvottelukierrosta erittäin tiiviisti, ja tavoitteena on sisällyttää nämä maataloustuotteet arkojen tuotteiden ryhmään. Komission jäsen on näköjään esittänyt myös ajatuksen useiden yhteisten markkinjärjestelyjen korvaamisesta yhdellä yhteisellä markkinajärjestelyllä tai yhdellä säädöstekstillä. On sanomattakin selvää, että olemme tästä eri mieltä, kun otetaan huomioon, millaista riskiä tämä päätös merkitsee kyseiselle alalle, ja kun otetaan huomioon epävarmuus, jota pelkästään asiaa koskeva ilmoitus on saman tien aiheuttanut.
Lopuksi haluan kiittää esittelijää halukkuudesta päästä asiasta yksimielisyyteen paitsi valiokunnassa myös parlamentissa ja toivon, että komissio osoittaa hyvää tahtoa tulevaisuutta kohtaan, sillä nimenomaan sitä alalla kärsimättömästi odotetaan.
Diamanto Manolakou,
   . – Arvoisa puhemies, hedelmä- ja vihannesala on yksi dynaamisimpia aloja, minkä vuoksi on aivan oikein, että keskustelemme siitä. Sen osuus maataloustuotteista on 17 prosenttia, mutta se saa vain 4 prosenttia maatalouteen osoitetuista varoista. Se kuitenkin työllistää huomattavan osan maatalousalan työvoimasta ja ruumiillisen työn tekijöistä.
Meillä on jo komission ehdotusluonnos, joka koskee yhteisen markkinajärjestelyn tarkistamista ja josta on nähdäkseni hyötyä jalostajille mutta ei pienille ja keskisuurille tiloille. En usko myöskään tämänpäiväisten ehdotusten hyödyttävän niitä. Nämä ehdotukset eivät paranna tilannetta, koska arviot ovat ristiriidassa ehdotusten kanssa.
Nyt esimerkiksi ehdotetaan hedelmä- ja vihannesalan tuen irrottamista tuotannosta, samalla kun ilmaistaan, että ollaan samaa mieltä YMP:n väliarvioinnista, jonka keskeisenä ajatuksena on nimenomaan tuen irrottaminen tuotannosta.
Lisäksi on tuotu esiin yksimielisyys WTO:n kanssa, ja samalla ehdotetaan, ettei hedelmä- ja vihannesalaa sisällytettäisi WTO:ssa käytäviin neuvotteluihin. Tuottajaryhmiä kehutaan, mutta samaan aikaan arvioidaan, etteivät ne toimi kunnolla, sillä on käynyt ilmi, että vain 40 prosenttia tuotannosta kulkee niiden kautta ja että ne käyttävät vain 25 prosenttia varoista.
Kaiken kaikkiaan sanoisin, että on jäänyt huomaamatta se tosiseikka, että tuottajaryhmät toimivat viljelijöiden sekä tukkukauppiaiden ja teollisuuden välikätenä ja tuovat viimeksi mainitulle etuja, kuten halpoja raaka-aineita.
Myöskään yhteisrahoitettua rahastoa koskeva ehdotus ei ole mikään ratkaisu, koska viljelijät joutuvat erilaisten kriisien ja WTO:n toimien vaikutusten maksumiehiksi.
Loppujen lopuksi katsomme, että sekä YMP:n tarkistus että WTO:ssa käytävät neuvottelut tapahtuvat pienten ja keskisuurten hedelmä- ja vihannestilojen tulojen kustannuksella, kun taas tukkukauppiaat ja teollisuus hyötyvät niistä, sillä ne saavat hedelmiä ja vihanneksia jopa entistä halvemmalla ja keräävät valtavia voittoja. Mietintö on siksi mielestämme epäoikeudenmukainen, emmekä voi äänestää sen puolesta. 
Filip Adwent
    Arvoisa puhemies, haluan tuoda julki, että olen valtavan huolissani punaisten hedelmien vuonna 2005 mahdollisesti alkavasta Aasiasta tapahtuvasta tuonnista.
Puolassa on 450 000 punaisia hedelmiä tuottavaa tilaa. Viime vuonna punaisten hedelmien tuonti Aasiasta aiheutti katastrofin. Hinnat putosivat niin alas, ettei hedelmiä enää edes poimittu. Toinen samanlainen vuosi merkitsisi 200 000 tilan loppua. Jos perheessä on viisi henkilöä, tämä tarkoittaa, että miljoona ihmistä jää ilman tuloja ensi syksynä, mikä olisi anteeksiantamaton sosiaalinen katastrofi. Viljelijä, joka menettää maansa ja sen myötä työnsä, menettää myös kotinsa, koska hän myy maan, jolle hänen talonsa on rakennettu. Hän kadottaa myös juurensa, koska hänen täytyy muuttaa kauas kaupunkiin etsimään työtä. Puolan kaupungeissa ei kuitenkaan ole töitä. Työttömänä on virallisesti 20 prosenttia väestöstä. Vastuuttoman talouspolitiikan ajettua maanviljelijät kodeistaan surullinen totuus on, että he ovat suuressa vaarassa sortua rikoksiin.
Toinen seuraus on länteen suuntautuva massamuutto ja sen ymmärtäminen, että ajatus siitä, että Euroopan unioni perustuu yhteisön etuuskohtelun periaatteeseen, oli emävalhe. Jos haluatte puolalaisten hylkäävän Euroopan perustuslain, jatkakaa punaisten hedelmien tuontia Aasiasta, mutta kertokaa rehellisesti puolalaisille viljelijöille, ettei kukaan ole kiinnostunut heidän kohtalostaan. Ainakin se tulee sitten selväksi. 
Jan Tadeusz Masiel (NI ).
    Arvoisa puhemies, hyvä esittelijä Herranz García, suhtaudun erittäin myönteisesti tähän päätöslauselmaesitykseen ja haluan kiittää esittelijää sen varmistamisesta, että siinä otetaan huomioon myös uusien jäsenvaltioiden tilanne.
Puolalaiset viljelijät ovat ilmoittaneet vastustavansa tuotantokiintiöitä ja valittaneet, että heidän on vaikea myydä tuotteitaan. Käytettävissäni olevassa rajallisessa ajassa haluan käsitellä asiaa, joka saattaa olla pikkuseikka mutta siitä huolimatta erittäin tärkeä. Hedelmät ja vihannekset ovat ylihinnoiteltuja EU:ssa. Hedelmät ovat lisäksi ylikypsiä ja mauttomia. Meidän on parannettava tuotteidemme laatua ja varmistettava, että etenkin kausihedelmistä on tarjolla monia eri lajikkeita. Puolassa voi edelleen ostaa erittäin maukkaita omenalajikkeita, jollaisia en ole nähnyt enkä varmasti koskaan näekään Brysselissä. Syön tomaatteja ja kurkkuja vain Puolassa, koska ne ovat mauttomia vanhoissa EU-maissa. Meidän on tarjottava kansalaisillemme edullisempia ja tuoreempia hedelmiä ja vihanneksia sekä samalla varmistettava, että hedelmien ja vihannesten viljelijöille maksetaan kunnollista palkkaa. Emme saa antaa lukuisten paikallisten hedelmälajikkeiden vähentyä. 
Zdzisław Zbigniew Podkański (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, vuonna 2004 toteutunut EU:n suuri laajentuminen toi meille uusia haasteita ja ongelmia. Vaikka olemme työskennelleet yhdessä jo vuoden ajan, emme ole valitettavasti onnistuneet korjaamaan uusien jäsenvaltioiden liittymisneuvotteluissa tehtyjä virheitä. Me kaikki ymmärrämme, että päätösten tekemiseen tarvitaan aikaa ja pohdintaa, mutta tiedossamme on myös hyvin monta kiireistä asiaa, joita on käsiteltävä viipymättä.
Yksi tällainen asia on kipeästi kaivattu hedelmä- ja vihannesmarkkinoiden sääntely. Uusien jäsenvaltioiden kannalta on erittäin tärkeää, että marja- ja omenamarkkinoilla otetaan käyttöön suojatoimia. Eurooppalaiset tuottajat kärsivät valtavista ongelmista ja traagisista seurauksista, joita mansikoiden, herukoiden, vadelmien ja kirsikoiden kaltaisten marjojen massatuonti Kiinasta, Marokosta ja Serbiasta on aiheuttanut. Tästä ovat kärsineet erityisesti puolalaiset tuottajat ja jalostajat, sillä Puolassa tuotetaan noin 50 prosenttia kaikista Euroopan unionin marjoista, ja se on myös suuri omenien tuottaja. Minun ja muiden jäsenten asiaa koskevien puheenvuorojen jälkeen olen iloinen, että parlamentin puhemies sekä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta ovat kiinnittäneet huomiota tähän asiaan, ja maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta on omaksunut erittäin ammattimaisen lähestymistavan ongelmaan. Lopputuloksena on, että myös komissio on suhtautunut asiaan vakavasti ja lähettänyt Puolaan valtuuskunnan tutkimaan asiaa. Toivon, että tämä valtuuskunta saa työnsä päätökseen ennen hedelmienostokauden alkua ja että onnistumme antamaan tarvittavan avun ja toteuttamaan välttämättömät toimet ennen kuin on liian myöhäistä.
Hyvät parlamentin jäsenet, Herranz Garcían parlamentille esittelemä mietintö ansaitsee erityistä huomiota, ja komission olisi siksi tehtävä siitä oikeat päätelmät ja aloitettava työnsä viipymättä. Jos lykkäämme tämän ongelman käsittelyä, pakenemme vain kipeästi kaivattuja ratkaisuja ja pahennamme asioita entisestään monien viljelijöiden ja eurooppalaisten tuottajien kannalta sekä aiheutamme väärinkäsityksiä ja levottomuutta kansalaisten keskuudessa. 
Katerina Batzeli (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, huolestuin ja hermostuin kuullessani, että aiotte lykätä hedelmä- ja vihannesalaa koskevia lainsäädäntöehdotuksia kahdella vuodella. Jos tämä lausuntonne ja aikomuksenne pitää paikkansa, uskon, että jätätte tietoisesti hedelmien ja vihannesten yhteisen markkinajärjestelyn tarkistetun yhteisen maatalouspolitiikan ulkopuolelle ja asetatte kyseiset tuotteet ja tuottajat alttiiksi lukuisille taloudellisille ja kansainvälisille riskeille.
Minun on onniteltava esittelijä Herranz Garcíaa, jonka mietintöä voitte käyttää hyvänä pohjana esittäessänne ehdotuksianne viimeistään syksyyn mennessä.
Lisäksi haluan korostaa joitain erityisen tärkeitä asioita:
Komission on ensinnäkin tehtävä välittömästi tuottajaryhmiä koskevia realistisia ehdotuksia yksinkertaistetun järjestelmän yhteydessä, jotta niissä otetaan huomioon kunkin alueen erityispiirteet ja jotta alalla käytettävissä olevia resursseja käytetään tasapainoisesti.
Toiseksi jalostettujen tuotteiden kynnysjärjestelmässä on parantamisen varaa, mutta sitä koskevat muutokset eivät saa vaikuttaa nykyiseen jäsenvaltioiden väliseen tasapainoon. Arvoisa komission jäsen, en usko, että hedelmiä ja vihanneksia koskevissa ehdotuksissanne käsitellään pelkästään jalostettuihin tuotteisiin liittyviä järjestelyjä tai muutoksia.
Kolmas asia on, että alaan on kiinnitettävä erityishuomiota kansainvälisissä neuvotteluissanne. Hedelmien ja vihannesten heikko ulkoinen suojelu on otettava huomioon jo laadittaessa arkoja tuotteita koskevia säännöksiä erityisjärjestelyjen yhteydessä ja säädettäessä menetelmää arvoltaan toisiaan vastaaville tulleille.
Hedelmien ja vihannesten yhteinen markkinajärjestely sekä toimintaohjelmat, rahasto ja tuottajaryhmien pakollinen perustaminen muodostavat maataloustuotteiden markkinoiden toimintanormin. Älkää tuottako pettymystä tuottajille, jotka ovat tehneet uhrauksia mukautuakseen ja sopeutuakseen tähän malliin.
Teidän on karsittava epäreilu kilpailu sekä autettava tuottajia valloittamaan uusia markkinoita ja parantamaan laadukkaiden tuotteiden tuotantoa. Pystytte kyllä tekemään sen.
Jeffrey Titford (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, minun on onniteltava esittelijää siitä, että hän on tuottanut 19 sivua jopa EU-asiakirjojen yleisillä standardeilla mitattuna erittäin vaikeasti luettavaa ja byrokraattista kapulakieltä, ja kaiken tämän naurettavana otsikkona on hedelmien ja vihannesten markkinajärjestelyn "yksinkertaistaminen"! Vihannesten ja hedelmien viljelyn alalla ei ole koskaan sanottu näin paljon näin vähäistä tarkoitusta varten. Haluan kuitenkin kiinnittää parlamentin jäsenten huomion 46 kohtaan, jossa komissiolle muistutetaan, että kolmansista maista tuodut tuotteet eivät aina vastaa sitä turvallisuus- ja laatutasoa, johon eurooppalainen kuluttaja on tottunut, minkä vuoksi on varmistettava, että kolmansien maiden tuotteet täyttävät samat turvallisuus- ja laatuvaatimukset kuin eurooppalaisetkin tuotteet. Tämä tarkoittaa suurin piirtein sitä, että EU:n ulkopuoliset valtiot voivat tuottaa tuotteitaan halvemmalla, ja tästä on tehtävä loppu hinnalla millä hyvänsä. Tämä on julmaa protektionismia, jolla pyritään pitämään EU:n hedelmä- ja vihannesmarkkinat suojeltuna toimintaympäristönä, jota valvotaan tukahduttavalla byrokratialla, jota ei saa koskaan sallia kilpailun ulkopuolella.
Esittelijä Herranz García kuitenkin haluaa tällaisia säännöksiä jopa ruukkuyrteille ja persiljalle! Raparperikin mainitaan, mutta jätän nyt vitsailun sikseen ja totean vain, että toisin kuin EU, alan edustajat eivät halua puhua raparperista vaan ainoastaan viljellä sitä!
Kehotan jäseniä hylkäämään mietinnön tai ainakin vaatimaan, että se käännetään alkuperäiseltä kapukieleltä selkokielelle, jotta voimme kaikki ymmärtää sitä. 
María del Pilar Ayuso González (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, paljon kiitoksia siitä, että olette täällä kanssamme tänä iltana.
Toivon, että välitätte komissiolle selkeän ja voimakkaan viestin siitä, että Euroopan parlamentti vastustaa taannoin ilmoittamaanne hedelmä- ja vihannesalan uudistuksen lykkäämistä.
Hedelmä- ja vihannesala toimii aktiivisesti käytännössä kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa ja kärsii samoista ongelmista kaikkialla. Nykyinen yhteinen markkinajärjestely on osoittautunut tehokkaaksi, mutta sitä on parannettava ja on otettava käyttöön uusi järjestelmä, jonka avulla kriisejä pystytään hallitsemaan aiempaa tehokkaammin. Lisäksi on toteutettava erityistoimia sellaisten tuotteiden kohdalla, joihin kohdistuu suuria tuontipaineita. Siinä ei ole kyse protektionismista.
Olen kotoisin Kastilia-La Manchan alueelta, jossa tuotetaan paljon valkosipulia. Valkosipuli on esimerkki tuotteesta, jota tuodaan valtavia määriä pääasiassa Kiinasta, mikä vaarantaa monien tilojen säilymisen.
Olen iloinen, että mietinnössä käsitellään tämän tuoteluokan hyväksi toteutettavia toimia ja samalla kannatetaan voimassa olevan tuontijärjestelmän yksinkertaistamista. Tämän tarkoituksena on estää väärinkäytökset, jotka johtuvat siitä, että toimijat voivat tällä hetkellä käyttää halutessaan kolmea erilaista laskentamenetelmää, mikä houkuttelee vilpillisiin menettelyihin, joista kyseisen alan edustajat ovat joissakin tapauksissa valittaneet Euroopan komissiolle.
Kannatan myös mietintöön sisällytettyjä lukuisia ehdotuksia, joilla pyritään parantamaan alan kilpailukykyä ja hyötymään mahdollisimman paljon käytettävissä olevasta talousarviosta, jonka käyttöaste jää vajaaksi vuosi toisensa jälkeen, koska nykyinen YMJ ei ole tarpeeksi joustava.
Järjestelmän puutteet, kuten byrokraattisuus, tuottajien yhteenliittymien oikeudellinen epävarmuus ja yhteisön kitsaus tarjonnan keskittämiseen kannustamisessa ovat suurimmat syyt siihen, miksi vuonna 1996 käyttöönotetusta järjestelmästä on tullut tehoton.
Tämä tarkoittaa, ettei varoja käytetä asianmukaisesti, ja toivon, että tämä ongelma ratkaistaan uuden ehdotuksen avulla.
Tabajdi, Csaba Sándor (PSE ).
    Arvoisa puhemies, hedelmien ja vihannesten viljelyllä on suuri painoarvo maataloudessa. Kyseisellä alalla on erityisen tärkeää, että tuottajat toimivat yhdessä, sillä se on ratkaiseva edellytys markkinoilla menestymiselle, mutta se edellyttää organisoidun yhteistyön kehittämistä. Järjestäytymisaste on kuitenkin erittäin matala kymmenessä uudessa jäsenvaltiossa, ja tuottajaorganisaatioiden perustaminen on pitkä ja vaivalloinen prosessi.
Tästä syystä on oleellista kannattaa tuottajaorganisaatioille myönnettävää tukea ja etenkin kannustaa tuottajaorganisaatioiden perustamista sekä tarjota lisätukea vasta perustetuille tuottajaorganisaatioille. Yhteisön osuutta koskevaa nykyistä kattoa on siksi nostettava 4,1 prosentista 6 prosenttiin myyntituloihin suhteutettuna. On ratkaisevan tärkeää, että markkinatoimia (ensimmäinen pilari) yhteensovitetaan maaseudun kehittämistoimien (toinen pilari) kanssa. Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston määrärahoista ei voitaisi tarjota riittävästi rahoitusta infrastruktuurin ja investointien kehittämiseen, minkä vuoksi maaseudun kehittämisvaroja on osoitettava tuottajaorganisaatioille.
Uusissa jäsenvaltioissa tarvitaan hedelmä- ja vihannesalan uudelleenjärjestelyä. Niissä on paljon vanhoja puutarhoja, etenkin omenatarhoja, jotka vaikuttavat EU:n markkinoihin polkemalla hinnat alas huonolaatuisten tuotteiden tuotannon vuoksi ja ajamalla siten Euroopan hedelmä- ja vihannesmarkkinat kriisiin. Tästä syystä EU:n on tärkeää myöntää tukea vanhojen viljelmien raivaukseen ja uudistamiseen. Hedelmä- ja vihannesmarkkinoiden vakauttamiseksi olisi otettava käyttöön EU-varoin tuetun koulujen maito-ohjelman kaltainen hanke, jolla edistetään hedelmien kulutusta kouluissa.
On monia strategisesti tärkeitä tuotteita, jotka eivät saa markkinatukea nykyisessä järjestelmässä. Marjojen, hapankirsikoiden ja herkkusienten kohdalla kriisinhallintatoimien tehostaminen on perusteltua. Kyseiset tuotteet on luokiteltava jalostetuiksi tuotteiksi, ja meidän on vaadittava myös sokerimaissin suojelua Kiinasta tapahtuvalta tuonnilta. Kiitän komission jäsentä Fischer Boelia kirjeestä ja toivon, että asiaan on löydetty ratkaisu. 
Witold Tomczak (IND/DEM ).
    Hyvät parlamentin jäsenet, EU:n viimeisin laajentuminen merkitsi joitakin muutoksia hedelmä- ja vihannesmarkkinoille. EU tutkii ehdokasvaltioiden tilannetta vuosittaisissa kertomuksissaan.
Vaikka komissio totesi tutkimuksissaan, että EU:n alueelle tulisi uusien jäsenvaltioiden liittymisen myötä jopa 19 uutta hedelmä- ja vihanneslajiketta ja että tämä lisäisi EU:n omavaraisuutta elintarvikkeissa ja ilahduttaisi kuluttajia, markkinajärjestelyyn ei kuitenkaan tehty mitään muutoksia näiden seikkojen perusteella. Tämä tarkoittaa, että olemme oudossa tilanteessa, jossa erääseen luumulajikkeeseen sovelletaan erityistä tukijärjestelmää mutta jossa omenille ei ole olemassa vastaavaa järjestelmää, vaikka omenien osuus kaikista poimituista hedelmistä on 32 prosenttia, mikä tekee niistä kaikkein suosituimman hedelmälajin. Pähkinöille ja banaaneille on olemassa tukijärjestelmiä, mutta minkäänlaista vastaavaa järjestelmää ei ole otettu käyttöön yhdellekään monista marjalajikkeista, jotka jo luonteensa vuoksi säilyvät erittäin lyhyen aikaa tuoreina ja joiden hinta saattaa siksi vaihdella.
Haluan muistuttaa komission jäsenelle, että nyt on meneillään jo toinen kausi, eikä mitään järkeviä ratkaisuja ole löydetty. EU:n 15 vanhaan jäsenvaltioon sovellettava politiikka on suotuisampaa kuin 10 uuteen jäsenvaltioon sovellettava politiikka, ja vaikuttaa siltä, että komissio on vain tekevinään jotain muttei esitä käytännön ratkaisuja. Ajan voittamiseksi Puolaan on lähetetty erityinen tarkastajaryhmä. Tämä on ikävää peliä, kun otetaan huomioon kiireellinen tarve vakauttaa hedelmä- ja vihannesmarkkinat sekä taata tuhansien tuottajien ja heidän perheidensä toimeentulo varsinkin uusissa jäsenvaltioissa. Tämä on lisäksi vaarallista peliä, sillä kuluttajat joutuvat viime kädessä kärsimään hintavaihtelujen seurauksista ja tyytymään huonolaatuisiin hedelmiin, joita on täytynyt tuoda kolmansista maista ja jotka ovat vaaraksi terveydelle. Tähän on kuitenkin erittäin yksinkertainen ratkaisu. Uudet jäsenvaltiot voivat tarjota jatkuvasti laadukkaita marjoja ja hedelmiä. Niiden tukeminen olisi siksi asetettava ensisijaiseksi tavoitteeksi muun muassa rajoittamalla tuontia, ellei sitten haluta omaksua täysin erilaista lähestymistapaa eurooppalaiseen solidaarisuuteen ja käyttää yhteistä maatalouspolitiikkaa lisäkiintiöiden kattamiseen. 
Armando Dionisi (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Fischer Boel, hyvät kollegat, hedelmien ja vihannesten yhteistä markkinajärjestelyä koskevassa Euroopan parlamentin päätöslauselmassa käsitellään Euroopan maatalouden vakavaa tilannetta, joka edellyttää ripeitä ja tehokkaita toimia.
Onnittelen esittelijää siitä, että hän on käsitellyt kyseisen alan vaikeuksia ja ehdottanut joitakin sopivia ratkaisuja. Olen varma, että komission jäsen ottaa parlamentin ilmaisemat huolenaiheet huomioon. Edistystä on muun muassa se, että jättämäni tarkistus, jossa ehdotettiin jalostettujen tuotteiden alkuperämerkintöjen käyttöönottoa, on hyväksytty. Aasian kilpailusta ei suinkaan kärsi vain tekstiiliteollisuus: jalostettujen maataloustuotteiden alkuperä on merkittävä näkyviin, jotta kuluttajat näkevät merkinnästä, mistä heidän ostamansa tuotteet ovat peräisin. Tämä ehdotus on erityisen tärkeä tomaattijalosteiden alalle, joka on Italian talouden johtava sektori sekä kotimaan tuotannossa että viennissä.
Vuonna 2004 suuri osa pelloillamme kasvaneista tomaateista jäi poimimatta: tomaattijalosteiden massatuonti Kiinasta mahdollisimman halvalla ilman minkäänlaisia terveystakuita on ajanut alan kriisiin. Kiinalaisia säilykkeitä jalostetaan edelleen Italiassa, ja niihin sekoitetaan usein italialaisia tuotteita, minkä jälkeen ne myydään eteenpäin ikään kuin ne olisi valmistettu Italiassa, jotta kuluttaja ei pysty tunnistamaan tuotteiden todellista alkuperää. Tuotteiden merkitseminen on tärkeä tae laadusta ja avoimuudesta.
Toiseksi maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta hyväksyi ehdotuksen, jonka mukaan uudistus on toteutettava välittömästi, jotta voidaan käsitellä tuoreiden hedelmien markkinoilla jatkuvasti esiintyviä kriisitilanteita. Useat asianosaiset vaativat, että uudistuksella saatetaan tarjonta ja kysyntä tasapainoon sekä hallitaan ylijäämiä. Toivon komission jäsenen harkitsevan määräajan lyhentämistä, sillä hänen mainitsemansa kahden vuoden ajanjakso on liian pitkä.
Lopuksi haluan muistuttaa, että hedelmä- ja vihannesalaa rangaistaan ankarasti muihin maatalouden aloihin verrattuna: se saa ainoastaan 4 prosenttia yhteisön varoista, ja sen edellyttämät rahoitusosuudet ovat liian raskaita tuottajille. 
Béatrice Patrie (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aluksi haluan onnitella esittelijää ansiokkaasta työstä. Haluan myös korostaa, että hedelmien ja vihannesten yhteistä markkinajärjestelyä (YMJ) on tarkistettava mahdollisimman pian, koska Euroopan komissio lupasi tehdä sen 10. elokuuta 2004 antamassaan tiedonannossa. Yhteisen markkinajärjestelyn säilyttämisestä nykyisessä muodossaan ollaan itse asiassa yksimielisiä. Sitä ei tarvitse siksi tarkistaa perinpohjaisesti. Viime markkinavuosina esimerkiksi Lounais-Ranskassa syntyneet kriisit kuitenkin osoittivat, että YMJ:n mekanismeja on kiireesti mukautettava.
Kriisinhallinnan yhteydessä meidän on ennen kaikkea pystyttävä reagoimaan nopeasti ja tehokkaasti ylituotannosta johtuviin kriiseihin. 5–10 prosentin tuotantoylijäämä laskee hintoja 30–50 prosentilla. Luvallisia markkinoilta poistamisia koskevaa kattoa pitäisi siksi mielestäni nostaa 20 prosenttiin tuotannosta.
Hedelmä- ja vihannesalan talousarviosta huomautan, että tuottajat tekevät valtavasti töitä. He tuottavat 15 prosenttia Euroopan maataloustuotannon arvosta mutta saavat vain 3,5 prosenttia tuista. Minun mielestäni tuottajaorganisaatioiden käyttöön tarjottavia määrärahoja on lisättävä 4,1 prosentista 6 prosenttiin kaupan pidetyn tuotannon arvosta.
Paikallistuotannon laatu on tärkeä asia, ja siitä on pidettävä kiinni.
Tuottajien ja jakelualan välisen suhteen osalta ehdotan, että Euroopan unioni rohkaisee kussakin jäsenvaltiossa tunnustettuja ammattialojen yhteisiä järjestöjä laatimaan hyviä käytänteitä koskevat säännöt, jotta estetään tuottajahintojen äkillinen romahtaminen.
Päätän puheenvuoroni käsittelemällä tämän asian ulkoista ulottuvuutta, jolla on ratkaiseva merkitys. On tärkeää, että markkinoiden avoimuuden tasoa valvotaan ja säännellään: yhteisön etuuskohtelu on säilytettävä, hedelmät ja vihannekset on sisällytettävä arkojen tuotteiden ryhmään, ja maataloustuotteiden kaupan avaamisen sekä kasvinsuojelunäkökohtien on perustuttava vastavuoroisuuteen. Totean lopuksi, että Euroopan unionin on vaadittava edellä mainittuja seikkoja joulukuussa 2005 Hong Kongissa pidettävässä ministerikokouksessa ja kahdenkeskisissä kauppasopimuksissa. 
Christa Klaß (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, hedelmä- ja vihannesmarkkinat ovat kärsineet jo ties kuinka pitkään suurista hintavaihteluista. Tuottajat ovat jo enemmän tai vähemmän tottuneet niihin. Markkinoilta poistamisen muodossa toteutetulla interventiolla ei aikoinaan onnistuttu lisäämään alan vakautta, joten vuonna 1996 toteutetussa vihannesten ja hedelmien yhteisen markkinajärjestelyn uudistuksessa otettiin käyttöön uusi väline, niin kutsutut toimintarahastot. Näin interventiovarat muutettiin nykyaikaiseksi ja tulevaisuuteen suuntautuneeksi välineeksi.
Hedelmä- ja vihannesalalla on nyt otettava käyttöön edistyksellisiä välineitä. Toimintamme perusperiaatteena ei voi olla "paluu vanhantyyliseen interventiomekanismiin" eikä varsinkaan sen kehittäminen ja laajentaminen, kuten ei myöskään kriisinhallintajärjestelmä, jonka avulla käsitellään ainoastaan markkinoiden kriisitilanteita. Nykyaikaisen kriisinhallintajärjestelmän pitäisi käsittääkseni kattaa myös sääolojen aiheuttamat kriisit esimerkiksi tukemalla moniturvavakuutusta. Tätä asiaa meidän olisi mietittävä.
Jalostettujen tuotteiden osalta ei riitä, että vain puolustetaan vanhentuneita ja jälkeen jääneitä tuotantokynnyksiä ja jalostukseen myönnettävää tukea. Miksi emme mieti myös hedelmä- ja vihannesjalosteille myönnettävien tukien irrottamista tuotannosta? Nyt kun tukien irrottaminen tuotannosta on ominaista koko yhteisen maatalouspolitiikan uudistukselle, sen pitäisi johdonmukaisuuden nimissä koskea myös jalostusalaa.
Komissio on päättänyt toteuttaa vuonna 2006 sekä tuoreiden hedelmien ja vihannesten yhteisen markkinajärjestelyn yksinkertaistamisen että jalostettujen hedelmien ja vihannesten yhteisen markkinajärjestelyn tarkistuksen. Tuoreiden hedelmien ja vihannesten kohdalla nykyaikaisen markkinajärjestelyn vaatimukset täyttyvätkin jo pitkälti. Olen vakuuttunut siitä, että jalostettujen hedelmien ja vihannesten yhteistä markkinajärjestelyä on tarpeen uudistaa perusteellisesti. Nyt tarvitaan lisää hyviä lähestymistapoja. Euroopan unionissa on käytävä asiasta perinpohjaista keskustelua, ja markkinoihin suuntautunut ala tarvitsee viitteitä siitä, mihin suuntaan sen olisi tulevaisuudessa kehityttävä. 
Czesław Adam Siekierski (PPE-DE ).
    Kymmenen uuden valtion liittyminen Euroopan unioniin tarkoitti, että hedelmien ja vihannesten yhteistä markkinajärjestelyä koskeviin välineisiin oli tehtävä muutoksia, jotta voitiin nopeuttaa tuottajaryhmien ja -organisaatioiden perustamista ja toiminnan tehostumista ja jotta voitiin estää katastrofi asianomaisilla markkinoilla. Uusissa jäsenvaltioissa on hyvin vähän tuottajaorganisaatioita. Puolassa kyseinen luku on tällä hetkellä noin 1,5 prosenttia kokonaismarkkinoista.
Uusien jäsenvaltioiden olisi saatava aiempaa enemmän tukea, jotta ne voisivat varmistaa, että väliaikaisesti tunnustetut tuottajaryhmät jatkavat toimintaansa ja että niitä johdetaan asianmukaisesti. Lisäksi tarvitaan erityisiä taloudellisia tukivälineitä. Samoin on myönnettävä lupa eri tuottajaryhmistä, kuten jalostettavaksi tarkoitettujen hedelmien tai vihannesten tuottajista, koostuvien organisaatioiden perustamiseen. Tässä yhteydessä on lisäksi huomautettava, että marjamarkkinoille on ominaista, että ne ovat erittäin herkkiä hintavaihteluille, mikä johtuu tuotannossa tapahtuvista vaihteluista ja lisääntyvästä kolmansista maista tapahtuvasta tuonnista. Rajoittamaton tuonti tarkoittaa, että eurooppalaiset viljelijät, myös puolalaiset marjatuottajat, ovat nyt kriisissä.
Nyt tarvitaan toimia, joilla voidaan varmistaa kyseisten markkinoiden vakaus pitkällä aikavälillä. Näihin toimiin on kuuluttava tuontituotteille tehtävien tarkastusten lisääminen, mikä estäisi myös huonolaatuisten tuotteiden virtaamisen EU:hun. Alkuperätodistusten myöntämisen olisi oltava pakollinen osa näitä tarkastuksia, ja komission tulisi harkita näitä arkoja tuotteita koskevien tuontikiintiöiden käyttöönottoa. Komissio kuitenkin ehdottaa vain tutkimusten tekemistä ja muita toimia, joita se ei ole selittänyt yksityiskohtaisesti. Se toisin sanoen ehdottaa, että istumme kädet ristissä ja odotamme. 
Janusz Wojciechowski (PPE-DE ).
    Hedelmien ja vihannesten markkinajärjestelyn yksinkertaistamista koskevassa tämänpäiväisessä keskustelussa haluan esittää yleisluonteisempia toteamuksia yhteiseen maatalouspolitiikkaan tehtävien muutosten luonteesta. Uutta jäsenvaltiota Puolaa edustavana parlamentin jäsenenä totean, että sekä minä että monet kollegani olemme olleet ällistyneitä äkillisestä ja ilmeisestä muutoksesta EU:n yleisessä lähestymistavassa talouteen ja etenkin maatalouteen.
Ennen kuin liityimme EU:hun, pidimme sitä suljettuna järjestelmänä ja suljettuna markkina-alueena, johon sisällepääseminen olisi erittäin hankalaa. Nyt kun olemme EU:ssa, täällä puhutaan vain kaupan vapauttamisesta. Meidän on tarkoitus vapauttaa hedelmä- ja vihannes-, sokeri- ja maitomarkkinamme ja kaikki muutkin mahdolliset markkinamme sekä avata ne muulle maailmalle. Se EU, johon liityimme, oli erilainen kuin tämä, jossa nyt elämme. Puolassa tuotetaan puolet koko EU:n marjoista, myös kirsikoista, herukoista ja vadelmista, ja Euroopan parlamentin puolalaiset jäsenet ovat useaan otteeseen ja eri kanavien kautta kehottaneet komissiota ottamaan käyttöön marjamarkkinoita koskevia suojatoimia. Joka ikinen kerta meille on vastattu, ettei näin tapahdu, koska markkinat on vapautettava, ja että meidän on avattava markkinamme osoittaaksemme solidaarisuutta sellaisia köyhiä valtioita kohtaan, jotka haluavat tuoda tuotteitaan markkinoillemme.
Solidaarisuus on hieno sana, ja me puolalaiset olemme erityisen tietoisia sen arvosta. Solidaarisuus ei saa kuitenkaan tarkoittaa, että otamme toisten ihmisten köyhyyden harteillemme. Emme voi antaa viljelijöidemme joutua vararikkoon ja köyhyyteen, jotta muut voivat myydä tuotteitaan EU:ssa. Erityisen hyvä syy, miksi tämän ei saa antaa tapahtua, on se, että on todellakin aihetta olla huolissaan siitä, että keinottelijat hyötyvät vapauttamisesta enemmän kuin köyhissä valtioissa toimivat viljelijät. Olen edelleen sitä mieltä, että olisi hyvä ottaa käyttöön suojatoimia ja rajoittaa hedelmien tuontia EU:n markkinoille. Annan Herranz Garcían mietinnölle varauksettoman tukeni ja arvostan suuresti työtä, jota hän on tehnyt sitä laatiessaan. 
Mariann Fischer Boel,
   .  Haluan vielä kerran kiittää asiasta vastaavaa valiokuntaa hedelmien ja vihannesten yhteisen markkinajärjestelyn yksinkertaistamista koskevasta valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä. Olen kuunnellut tarkkaavaisesti ja voin vakuuttaa, että komissio analysoi lopullista mietintöä erittäin tarkasti, ennen kuin se esittää hedelmä- ja vihannesalaa koskevia ehdotuksia.
Puheenjohtajavaltion marraskuussa 2004 tekemissä päätelmissä myönnettiin, että vuonna 1996 toteutetulla uudistuksella aloitettuja toimia on jatkettava myös tuoreiden vihannesten alalla. Komissiota kuitenkin pyydettiin tekemään myös vaikutusarvio kaikista jalostettuihin hedelmiin ja sitrushedelmiin liittyvistä näkökohdista. Tämä arvio on saatavilla vuoden 2006 alussa. Johdonmukaisuuden vuoksi komissio päätti esittää yleisen ehdotuksen, joka kattaa sekä tuoreet että jalostetut hedelmät.
Kriisinhallinnasta todettakoon, että tiedonannossa riskin- ja kriisinhallinnasta maatalouden alalla sekä siinä määritettyjen horisontaalisten vaihtoehtojen yhteydessä komissio katsoo, että erityistarpeita on tarkasteltava tapauskohtaisesti yhteistä markkinajärjestelyä tarkistettaessa, mikä koskee myös hedelmä- ja vihannesalaa. Komissio aikoo näin ollen pohtia huolellisesti julkiseen ja yksityiseen yhteisrahoitukseen perustuvan vakauttavan sijoitusrahaston perustamista.
Marjojen kohdalla neuvosto on myös pyytänyt komissiota tekemään asianmukaisen analyysin laajentumisen seurauksena Euroopassa syntyneestä uudesta markkinatilanteesta sekä tarvittaessa esittämään ehdotuksia nimenomaan näiden kysymysten käsittelemiseksi. Komissio on jo alkanut analysoida uusien jäsenvaltioiden marja-alaa. Maatalouden ja kauppapolitiikan pääosastojen virkamiehet ovat juuri palanneet Puolan-vierailulta. Kun tämä tutkimus on valmistunut, analysoimme sen tuloksia, ja asianmukaisia toimia toteutetaan aikanaan, mikäli ne osoittautuvat tarpeellisiksi.
WTO:n jäsenenä emme voi ottaa käyttöön tuonnin esteiksi katsottavia protektionistisia toimia. Kaikkein tehokkain ja toimivin tapa reagoida markkinasignaaleihin on keskittyä tuotteidemme laatuun ja parantaa hedelmä- ja vihannesalamme kilpailukykyä. Tämä voitaisiin tehdä kahden välineen avulla. Kuten olen jo todennut, toinen niistä on tuottajaorganisaatioiden vahvistaminen, jolla estetään, etteivät tuottajat kilpaile toisiaan vastaan. Toinen väline on mahdollisuus tehostaa myynninedistämisaloitteitamme, mikä voisi olla hyödyllistä.
Jotkut teistä ottivat esiin hedelmien ja vihannesten, erityisesti punaisten hedelmien, tuonnin kolmansista maista. Kolmansista maista tuotavien tuotteiden on täytettävä yhteisön tuotteisiin sovellettavat vaatimukset. Jäsenvaltioiden on tarkastettava yhteisöön tuotavia tuotteita ja ilmoitettava nopean hälytysjärjestelmän avulla komissiolle sellaisten tuotteiden havaitsemisesta, jotka eivät täytä näitä vaatimuksia.
Meille tässä järjestelmässä toimitettujen tietojen mukaan tammikuun 2002 ja huhtikuun 2005 välisenä aikana havaittiin vain kolme tapausta, joissa tuoreet tai pakastetut hedelmät eivät täyttäneet vaatimuksiamme. Tuonnin suuri määrä huomioon ottaen tämä on mielestäni erittäin vähän.
Erityisten alkuperämerkintöjen käyttöönoton osalta voin vakuuttaa, että suhtaudun asiaan myönteisesti.
Voin vain painottaa, miten valtavan tärkeä tämä nimenomainen ala on jäsenvaltioille sekä talouden että työpaikkojen luomisen kannalta. 
Puhemies.
    Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 11.30. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Wojciechowskin laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A6-0096-2005) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi perunatärkkelystuotannon kiintiöjärjestelmästä annetun asetuksen (EY) N:o 1868/94 muuttamisesta (KOM(2004) 772 – C6-0014/2005 – 2004/0269(CNS)). 
Mariann Fischer Boel,
     Arvoisa puhemies, kiitän ensiksi jäsen Wojciechowskia sekä maatalouden ja maaseudun kehittämisvaliokunnan jäseniä kaikesta mietinnön eteen tehdystä työstä. Haluaisin kertoa hieman ehdotuksen taustasta. Neuvosto hyväksyi 26. kesäkuuta 2003 yhteisen maatalouspolitiikan merkittävän uudistuksen, jolla muutetaan perinpohjaisesti tapaa, jolla Euroopan unioni tukee maataloutta. Perunatärkkelyksen tuottajille maksetusta tuesta 40 prosenttia on irrotettu tuotantomääristä ja sisällytetty maatilan tulotukijärjestelmään. Laajentumisen jälkeen kymmenestä uudesta jäsenvaltiosta kuusi otettiin ensimmäistä kertaa mukaan perunatärkkelyksen kiintiöjärjestelmään markkinointivuodesta 2004/2005 alkaen.
Aina perunatärkkelyksen kiintiöjärjestelmän käyttöönotosta vuodesta 1995 lähtien komissio on pyrkinyt määrittelemään strategian, jolla turvataan tämän erittäin tärkeän tuotannonalan kehitys sekä tuetaan ja edistetään sitä.
Palaan käsiteltävänä olevaan ehdotukseen. On erittäin tärkeää säilyttää tasapaino tällä haavoittuvalla alalla niin, että samalla otetaan huomioon YMP:n uudistuksesta ja laajentumisesta johtuvat perustavanluonteiset muutokset. Ensinnäkin kiintiöt on jaettava kahden vuoden jaksolle asetuksessa (EY) N:o 1868/94 säädetyn kolmen vuoden sijaan. Tässä määräajassa meidän pitäisi pystyä arvioimaan YMP:n uudistuksen ja laajentumisen ensimmäisiä vaikutuksia perunatärkkelysalaan sekä toteuttamaan tarvittaessa pikaisesti toimia.
Toiseksi on ylläpidettävä nykyiset kiintiömäärät, joiden ansiosta markkinat ovat pysyneet tasapainossa järjestelmään osallistuvissa kahdeksassa vanhassa jäsenvaltiossa. Olen tietoinen siitä, että jotkin uudet jäsenvaltiot pelkäävät niille liittymissopimuksissa neuvoteltujen, historialliseen viitejaksoon perustuvien kiintiöiden olevan liian pieniä. Kaikkien jäsenvaltioiden perunatärkkelysalan kehitystä seurataan tulevina vuosina tarkkaan edeltävien vuosien tapaan.
Komissio suhtautuu myönteisesti siihen, että maatalouden valiokunta on osallistunut alan kehittämiseen. Useat ehdotetuista tarkistuksista menevät kuitenkin komission ehdotusta huomattavasti pidemmälle erityisesti ehdotettujen määräaikojen osalta. Jaettavien kiintiöiden voimassaolon pidentäminen neljään vuoteen estäisi komissiota reagoimasta nopeasti Euroopan perunatärkkelysmarkkinoiden mahdolliseen epätasapainoon, joten komissio ei voi hyväksyä tätä käsiteltävään ehdotukseen esitettyä tarkistusta.
Tarkistuksessa, joka liittyy kiintiöiden siirtämiseen uusille jäsenvaltioille, todellakin puututaan näiden jäsenvaltioiden kannalta erittäin tärkeisiin kysymyksiin. Kokemusten perusteella perunatärkkelyksen tuotantomäärät vaihtelevat kuitenkin huomattavasti sääoloista riippuen. Jos sallittaisiin valtioiden rajat ylittävä tasaaminen, jossa uusille jäsenvaltioille annetaan ensisijainen asema, tämä voisi houkutella uusien jäsenvaltioiden tuottajia kasvattamaan sopimusalueiden kokoa siinä toivossa, että he saisivat muilta jäsenvaltioilta käyttämättömiä kiintiöitä. Tämä taas voisi johtaa siihen, että kiintiöt kasvaisivat aivan liian suuriksi vuosina, joina sääolot ovat Euroopan unionissa perunanviljelyksen kannalta erityisen suotuisat, mikä vaikeuttaisi muiden jäsenvaltioiden tilannetta.
Näin ollen komissio ei voi hyväksyä mietinnössä ehdotettuja tarkistuksia. 
Janusz Wojciechowski (PPE-DE ),
    Hyvät parlamentin jäsenet, maatalouden valiokunnalla oli edessään kaksi ongelmaa tämän mietinnön laadinnassa. Ensimmäinen liittyi siihen, kuinka pitkään tai kuinka paljon pidempään nykyisen kiintiöjärjestelmän pitäisi vielä olla voimassa, ja toinen siihen, kuinka suuria kiintiöiden pitäisi olla, eli toisin sanoen, olisiko kiintiöitä muutettava.
Ensimmäisestä kysymyksestä maatalouden valiokunta päätti, että kiintiöjärjestelmän olisi oltava voimassa neljän seuraavan markkinointivuoden ajan komission ehdottaman kahden markkinointivuoden sijasta. Valiokunnan kantaan vaikutti perustelu, jonka mukaan neljä vuotta on tarpeeksi pitkä aika, jotta perunan ja tärkkelyksen tuottajat saavat valmisteltua tuotantosuunnitelmansa hyvissä ajoin. Ehdotuksessa esitetty kaksi vuotta olisi taas liian lyhyt aika suunnitelmien laatimiseen, ja tästä syystä maatalouden valiokunta hyväksyi tarkistuksen, jossa ehdotetaan pidempää, neljän vuoden määräaikaa.
Kiihkeä keskustelu syntyi sen sijaan toisesta kysymyksestä eli siitä, pitäisikö kiintiöitä muuttaa vai ei. Keskustelussa käsiteltiin pääasiassa sitä, oliko uusia jäsenvaltioita kohdeltu epäoikeudenmukaisesti, kun niille liittymisneuvotteluissa myönnetyt kiintiöt eivät vastanneet maiden tuotantopotentiaalia. Viidentoista vanhan jäsenvaltion kiintiöiden osuus EU:n 1 947 000 tonnin suuruisesta kokonaiskiintiöstä on 89 prosenttia, kun taas uusien jäsenvaltioiden osuus tästä on ainoastaan 11 prosenttia.
Haluan muistuttaa komission jäsenelle ja parlamentille, että vuotta 1999 koskevien lukujen perusteella on selvää, että 10 uutta jäsenvaltiota tuottavat enemmän perunaa kuin 15 vanhaa jäsenvaltiota: vanhoissa jäsenvaltioissa perunan viljelyala on 1 400 000 hehtaaria, kun taas uusissa jäsenvaltioissa se on 1 600 000 hehtaaria. Tilanne on muuttunut jonkin verran vuodesta 1999, kun perunan tuotantomäärä väheni äkisti 10 uudessa jäsenvaltiossa, mutta se on edelleen erittäin suuri. Keskustelussa otettiin esimerkiksi Puola, joka on EU:n suurin perunantuottaja. Vaikka Puolassa on luovuttu suurista määristä perunanviljelyalaa, maa on edelleen johtava perunantuottajamaa. Tästä huolimatta sille myönnetty tuotantokiintiö on moninkertaisesti pienempi kuin Saksalle, Alankomaille ja Ranskalle myönnetyt kiintiöt. Pieni kiintiö tarkoittaa sitä, ettei perunajätti Puola tuota riittävästi tärkkelystä vastatakseen edes kotimaan kysyntään, ja sen on tuotava ulkomailta suuria määriä tärkkelystä. Samanlaisia ongelmia on myös muissa uusissa jäsenvaltioissa, erityisesti Liettuassa.
Sitä vastoin kävi ilmi, että vaikka 15 vanhalle jäsenvaltiolle on myönnetty suuret tärkkelystuotantokiintiöt, niitä on jäänyt käyttämättä jo useana vuonna. Esimerkiksi kuuden viime vuoden aikana kiintiöt täyttyivät ainoastaan vuonna 2001, ja muina vuosina ne jäivät 3–17 prosenttia vajaiksi. Kuten todettiin, on täysin epäoikeudenmukaista, etteivät jotkin maat pysty käyttämään kiintiöitään, kun taas toisten omavaraisuus on vaarassa liian pienten kiintiöiden vuoksi.
Maatalouden valiokunta päätti, ettei kokonaiskiintiön lisääminen tai yksittäisille maille myönnettyjen kiintiöiden muuttaminen tulisi kysymykseen. Päätökseen vaikutti pääasiassa huoli siitä, että markkinoiden toiminta häiriintyisi vakavasti, jos tuotanto kasvaisi. Valiokunnassa päästiin kuitenkin laajaan kompromissiin vaihtoehtoisesta valtioiden rajat ylittävästä kiintiöiden tasaamisesta, jonka ansiosta mailla olisi mahdollisuus siirtää käyttämättä jääneet kiintiöt muille maille. Uusissa jäsenvaltioissa havaittujen ongelmien vuoksi maatalouden valiokunta on ehdottanut ratkaisua, jonka mukaan käyttämättä jääneet kiintiöt – joita on viime vuosina ollut useinkin – voidaan siirtää ja tästä mahdollisuudesta hyötyisivät ensisijassa uudet jäsenvaltiot. Haluan huomauttaa komissiolle ja parlamentille, että tämä on erittäin onnistunut ratkaisu, sillä se ei edellytä kokonaistuotantokiintiön lisäämistä, aiheuta häiriöiden vaaraa markkinoilla eikä horjuta järjestelmän herkkää tasapainoa. Sen sijaan saisimme mahdollisuuden oikaista kiintiöiden epäoikeudenmukaista jakoa ainakin niissä tapauksissa, joissa kiintiöt jäävät käyttämättä tietyissä maissa.
Haluan kiittää lämpimästi maatalouden valiokunnan jäseniä – heidän poliittisesta vakaumuksestaan riippumatta – siitä, että he hyväksyivät yksimielisesti tämän kompromissiehdotuksen. Suosittelen tätä kompromissia parlamentille ja komissiolle ja toivon vilpittömästi, että kiintiöiden tasaamista koskeva ehdotus sisällytetään uuteen asetusehdotukseen. Haluan lisäksi toistaa, että kompromissi on erityisen kekseliäs ja tarpeellinen ja että se on osoitus vanhojen ja uusien jäsenvaltioiden keskinäisestä solidaarisuudesta, johon meidän on pyrittävä. 
Laima Andrikiene
   , . – Perunatärkkelyksen tuotantokiintiöitä koskeva asia on hyvin tärkeä joillekin EU:n uusille jäsenvaltioille, erityisesti Liettualle ja Puolalle. Ongelmana on se, että Euroopan unioniin liittymisestä laaditussa sopimuksessa Liettualle vahvistettiin erittäin pieni kiintiö perunatärkkelyksen tuotantoa varten: 1 211 tonnia vuodessa, mikä on ainoastaan 0,06 prosenttia Euroopan unionin kokonaiskiintiöstä. Kuten tiedätte, Liettuan kiintiö vahvistettiin viiteajanjaksoksi otetun kauden 1998–2000 perusteella. Tuolloin Liettuassa tuotettiin erittäin vähän perunatärkkelystä, eikä vahvistettu kiintiö ole lainkaan tämänhetkisten vaatimusten mukainen. Haluan kiinnittää kollegoiden ja Euroopan komission jäsenten huomion siihen, ettei tällä kiintiöllä pystytä varmistamaan edes tärkkelystehtaiden taloudellisesti perustellun vähimmäiskapasiteetin hyödyntämistä. Perunatärkkelystä tuotetaan Liettuassa ainoastaan kahdessa tehtaassa, joiden tekninen kokonaistuotantokapasiteetti on yhteensä 13 000 tonnia perunatärkkelystä vuodessa. Näin ollen Liettuan tehtaat käyttävät tällä hetkellä ainoastaan 9:ää prosenttia kapasiteetistaan. Jos voimassa oleva kiintiö säilyy ennallaan usean seuraavan vuoden ajan, Liettuan perunatärkkelyksen tuotannonala häiriintyy. Taloudellisesti perusteltu tehtaiden kapasiteetin vähimmäiskäyttötaso olisi ainoastaan 4–5 tonnia perunatärkkelystä vuodessa. Näin ollen Liettua pyytää kiintiönsä lisäämistä ainakin 4 855 tonniin vuodessa, jolloin sen osuus EU:n kokonaiskiintiöstä olisi 0,25 prosenttia.
Haluan tässä yhteydessä korostaa, ettei EU:n perunatärkkelyksen kokonaistuotantokiintiötä ei ole saatu täysin käytettyä viime vuosina. Näin ollen Liettuan pyyntö kiintiön lisäämisestä pysyvästi 0,06 prosentista 0,25 prosenttiin EU:n perunatärkkelyksen kokonaistuotantokiintiöstä ei merkittävästi vaikuta EU:n sisämarkkinoiden indikaattoreihin. Tärkeintä kuitenkin on, että jos Liettuan perunatärkkelyksen tuotantokiintiötä lisätään, voidaan varmistaa niiden kahden alueen yhteiskunnallinen vakaus, työpaikat ja infrastruktuuri, joilla nämä kaksi tehdasta toimivat. Purkaminen on luonnollisesti paljon helpompaa kuin rakentaminen, ja ongelmana on, että tämän tuotannonalan toiminnan häiriintymisestä Liettuassa aiheutuvat jälkivaikutukset on jollain tapaa korvattava myös rahallisesti. Tämä kaikki tapahtuu juuri nyt, kun perunatärkkelyksen kulutuksen ja kysynnän Liettuassa ennustetaan kasvavan ja jatkavan kasvuaan ja kun selluloosa- ja elintarviketeollisuuden kulutuksen ja kysynnän ennakoidaan kasvavan jopa 8 000 tonnia vuodessa. Tästä syystä ei ole epäilystäkään siitä, että Liettuan perunatärkkelyksen tuotantokiintiötä on lisättävä. 
Bogdan Golik,
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tärkkelysmarkkinoiden uudistus on ainoastaan pieni osa yhteisen maatalouspolitiikan uudistusta. Vaikka mietinnössä ja sen perusteluissa käsitellään näinkin pientä osaa YMP:stä, niistä käy kuitenkin erinomaisesti ilmi tapa, jolla yksittäisiä maita kohdellaan eriarvoisesti ja sopimattomasti. Valitettavasti ehdokasvaltiot suostuivat tällaiseen kohteluun liittymissopimuksissaan.
Puola oli vuosien ajan yksi Euroopan johtavista perunantuottajista, ja sen edellä olivat ainoastaan Saksa ja Ranska. Näin on itse asiassa vielä tänäänkin. Tämä johtuu useiden sukupolvien takaa periytyvistä maatalouskäytännöistä ja kulutustottumuksista sekä Puolan köyhästä ja hiekkaisesta maaperästä, jossa maanviljelijät pystyvät viljelemään ainoastaan ruista ja perunaa. Puolan 144 000 tonnin tärkkelystuotantokiintiö ei ole missään suhteessa sen paremmin maan 13 perunanjalostamon tuotantopotentiaaliin, joka on tällä hetkellä arviolta 220 000 tonnia, kuin maassa viljellyn perunan määräänkään. Puolassa on kuitenkin enemmän perunanviljelyalaa kuin missään muussa Euroopan maassa. Kiintiö ei myöskään ole missään suhteessa maaseudulla asuvan tai maataloustuotannossa työskentelevän väestön määrään.
Vaikka Puola on kolmanneksi suurin perunantuottajamaa, sille asetettujen rajoitusten vuoksi se joutuu nyt tuomaan tärkkelystä. Puolan hallitus pitikin täysin luonnollisena laatia perusteltuja ehdotuksia, joiden tarkoituksena oli lisätä kiintiöitä, jotka oli aliarvioitu ja joista oli päästy epäsuotuisaan neuvottelutulokseen. Mielestäni kenenkään ei pitäisi hävetä myöntää tekemiään virheitä. Häpeällistä on sen sijaan se, ettei virhettä suostuta korjaamaan. Ehdotetuilla muutoksilla olisi lisätty Liettuan ja Puolan kiintiöitä yhteensä ainoastaan 40 000 tonnilla, vaikka EU:ssa on jäänyt viime vuosina käyttämättä 20 prosenttia kokonaiskiintiöstä, mikä vastaa 200 000:ta tonnia. Vaikka esittelijän alun perin maatalouden valiokunnan käsiteltäväksi jättämissä tarkistuksissa ainoastaan toistettiin Liettuan ja Puolan hallitusten aiemmin esittämät muutokset, ne aiheuttivat silti melkoista kohua. Komissio ilmoitti jyrkän vastalauseensa, ja maatalouden valiokunnassa käytiin pitkällinen ja kiihkeä keskustelu. Välillä minusta tuntui siltä kuin olisin ollut jalkapallo-ottelussa, jossa vastakkain olivat ehdotuksen tehneiden Puolan ja Liettuan ja muiden uusien jäsenvaltioiden joukkue sekä muun Euroopan joukkue.
Tänään keskustelemme tämän uuden mietinnön lopullisesta versiosta, joka on kekseliään kompromissin tulos. Halusin selvittää mietinnön taustaa, jotta saisin kiinnitettyä parlamentin huomion taustalla olevaan ongelmaan, joka on nyt räjähtänyt käsiimme paljastaen, kuinka yksittäisiä maita kohdellaan eriarvoisesti yhteisessä maatalouspolitiikassa. Tämä eriarvoinen kohtelu johtuu liittymissopimukset neuvotelleiden tahojen tekemistä virheistä mutta myös siitä, että Euroopan maatalous ja maaseutu ovat muuttuneet laajentumisen ja YMP:n uudistuksen johdosta.
Huomautusteni taustalla oli myös halu korostaa, että jäsen Wojciechowskin mietintö on sekä hyvin suunniteltu että mainio kompromissi ja että esittelijä on onnistunut saavuttamaan yksimielisyyden tämän turhan kiistan osapuolten kesken. Edustamani Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattien ryhmä antoi myös tukensa tälle kompromissille, jossa kiintiöiden voimassaoloa pidennetään vielä kahdella vuodella, toisin sanoen vuoteen 2009 saakka, ja jossa neljän vuoden kiintiöt tasataan jäsenvaltioiden kesken markkinointivuoden 2004/2005 kiintiöiden perusteella.
Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän tavoin en usko, että kaksi vuotta riittää sen arvioimiseen, mitä tärkkelysmarkkinoilla on tapahtunut laajentumisen jälkeen. Mielestäni käyttämättömät kiintiöt, joita on tällä hetkellä 19 prosenttia kokonaiskiintiöstä, olisi jaettava uusien jäsenvaltioiden kesken. Haluan lisäksi kiittää esittelijää ja korostaa, että asiakirja on erinomainen esimerkki toimivasta kompromissista ja mainiosti laaditusta mietinnöstä. 
Gintaras Didžiokas,
    Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, perunatärkkelyksen tuotantokiintiöitä koskeva kysymys vaikuttaa ensi näkemältä yksinkertaiselta ja selvältä. Näyttäisi siltä, että keskustelemme ainoastaan luvuista, prosenteista tai asteista. Näiden lukujen takana on kuitenkin oikeita ihmisiä, heidän perheenjäseniään ja heidän elämänsä.
Selitän lyhyesti. Maan, josta minut on valittu, eli Liettuan kiintiö on kymmenen kertaa maan tuotantokapasiteettia pienempi. Kuten mainittiin, Liettuassa perunatärkkelystä valmistaa kaksi tehdasta, jotka molemmat sijaitsevat maaseudulla. Korostan, että ne sijaitsevat siis maaseudulla. Liettuassa on pitkät perinteet perunanviljelyksessä, ja siitä saadaan maassamme erinomainen sato. Tehtaiden tuotantokapasiteetti on 13 000 tonnia vuodessa. Liettuan talous on EU:n nopeimmin kasvava talous ja perunatärkkelyksen kysyntä on jatkuvassa nousussa. Toisin sanoen kyseinen tuote on välttämätön Liettuan omiin tarpeisiin. Tuotantokiintiö on kuitenkin ainoastaan 1 200 tonnia vuodessa, minkä vuoksi Liettuan tehtaat eivät pysty hyödyntämään kapasiteettiaan edes taloudellisesti perustellulla vähimmäistasolla. Voitte ehkä täysin ymmärtää, miten tehotonta tuotanto on, kun tehtaat käyttävät ainoastaan 9:ää prosenttia kapasiteetistaan. Nykytilanne eli tuotantokiintiöiden taso pakottaa yrittäjät sulkemaan nämä maaseudulla sijaitsevat tehtaat. Näillä alueilla työskentelevät ja elävät ihmiset menettävät työpaikkansa. Kyseisten kahden kaupungin infrastruktuuri, muun muassa lämmitys ja vesihuolto, on yhteydessä edellä mainittuihin tehtaisiin. Niiden sulkemisella on siis erittäin vakavia yhteiskunnallisia seurauksia. Tilanne on entistä poikkeavampi siinä mielessä, että muilla jäsenvaltioilla on huomattavasti tuotantokapasiteettiaan ja kulutustaan suuremmat tuotantokiintiöt. Tuloksena on siis, että Liettua pystyy tuottamaan ja kuluttamaan oman tuotantonsa, mutta maan ei sallita tuottaa, vaan se pakotetaan sulkemaan tehtaansa. Mielestäni tämä ei ole oikeudenmukaista eikä lainkaan Euroopan unionin keskeisten periaatteiden mukaista.
Ymmärrän, että kiintiökysymys on erittäin arkaluonteinen. En kuitenkaan nyt puhu lisäedusta vaan henkiinjäämismahdollisuudesta. Liettuan maatalousministeriö esitti yksityiskohtaiset perustelunsa komissiolle, mutta tämä ei katsonut tarpeelliseksi ottaa niitä huomioon. Ehkä voimme ymmärtää komissiota, sillä onhan kiintiökysymys erittäin kiusallinen. Ehkä komissio voikin käyttäytyä näin, sillä se toimii etäällä kansalaisista. Euroopan parlamentin ja sen jäsenten on kuitenkin suhtauduttava kansalaisten ongelmiin herkkätunteisemmin ja syvällisemmin sen sijaan, että sulkisi silmänsä niiltä, ja tehtävä todellisia päätöksiä. Voidaan sanoa, että näistä kiintiöistä on sovittu. Näin on, mutta tilanne on paha, eivätkä kiintiöt ole mikään pyhä lehmä, johon ei saa koskea. Jos ongelmia havaitaan, ne on ratkaistava vastuullisesti. Puhumme paljon ja vakavamielisesti maaseudun kehittämisestä ja tukemisesta ja osoitamme siihen paljon varoja. Näin ollen ei olekaan perusteltua tuhota jotain, joka voi todella toimia, ja luoda sen jälkeen jotain, johon tarvitaan lisää tukea. Onko tämä tehokas ja järkevä tapa toimia? Olen siis sitä mieltä, että ehdotettu kompromissi, jonka ansiosta käyttämättä jääneet kiintiöt voidaan jakaa uudelleen, on myönteinen askel eteenpäin, ja sen avulla jäsenvaltiot ja komissio voivat löytää ratkaisun tässä asiassa. Haluan kiittää esittelijä Wojciechowskia hänen päättäväisyydestään ja tehdystä työstä. Toivon, että kollegani antavat tukensa hänen valmistelemalleen mietinnölle, jonka maatalouden valiokunta on hyväksynyt ja tarkistanut. 
Peter Baco (NI ).
   – Arvoisat parlamentin jäsenet, suosittelen ja kehotan, että tuette esittelijä Jánusz Wojciechowskin laatimaa maatalouden valiokunnan ehdotusta siitä toimitettavassa äänestyksessä. Haluan lisäksi kiittää esittelijää hänen ansiokkaasta ja ahkerasta työskentelystään asiakirjan valmistelun yhteydessä.
Hyvät kollegat, hyväksymällä tämän kompromissiehdotuksen osoittaisimme olevamme valmiit poistamaan ainakin osaksi perunatärkkelyksen tuotantoon tarkoitetun viljelyalan epäoikeudenmukaisen uudelleenjaon vanhojen ja uusien EU:n jäsenvaltioiden välillä. Epäoikeudenmukaisuus on päivänselvää Puolan tapauksessa. Kun maatalouden valiokunta keskusteli aiheesta, se puuttui myös laajempaan ongelmaan, joka liittyy EU:n uusista jäsenvaltioista peräisin olevien maanviljelijöiden syrjintään. Tässä kokoussalissahan on jo todettu, että erään joen vasemmalla rannalla sijaitsevan EU:n vanhan jäsenvaltion maanviljelijät saavat suoraa tukea noin 400 euroa, kun taas saman joen oikealla puolella olevat uuden jäsenvaltion viljelijät, jotka viljelevät täysin samoissa sää- ja maaperäoloissa, saavat ainoastaan 50 euroa. Tästä aiheesta käydyssä avoimessa keskustelussa maatalouden valiokunta korosti, että on kiireellisesti keskusteltava yhteisen maatalouspolitiikan täytäntöönpanosta ja puhuttava ongelmasta ilman ennakkoasenteita.
Käytän mielelläni tilaisuutta hyväkseni ja huomautan, että maatalouden valiokunnassa käydyissä keskusteluissa kävi selvästi ilmi, että valiokunta on valmis ja myös kiinnostunut järjestämään tällaisen avoimen keskustelutilaisuuden. Kotimaani Slovakian maanviljelijät toivovat myös, että näillä keskusteluilla voitaisiin poistaa jännitteet, joita syntyy maatalouspolitiikan epäyhtenäisestä täytäntöönpanosta yhdistyneen Euroopan unionin eri osissa. 
Czesław Adam Siekierski (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Puola oli usean vuoden ajan johtava tärkkelyksen tuottajamaa Saksan, Alankomaiden, Ranskan ja Tanskan kanssa. Tällä hetkellä Puolan tärkkelystuotantolaitosten kapasiteetista on kuitenkin käytössä ainoastaan 60 prosenttia, sillä maan tuotantokiintiö on vahvistettu 145 000 tonniin. Tämä tarkoittaa, että tärkkelys on nyt yksi tuontituotteistamme, sillä emme tuota sitä riittävästi omaan tarpeeseemme, vaikka meillä ei ole puutetta raaka-aineesta tai tuotantokapasiteetista. Puola tarvitsee ainakin 180 000 tonnin tuotantokiintiön, mitä se ehdottikin neuvotteluissa.
Länsi-Euroopassa on ollut jo yli 30 vuoden ajan vahvoja tuottajaorganisaatioita. Puolassa niitä on perustettu vasta äskettäin, ja ne ovat kärsineet melkoisista alkuvaikeuksista. Sen sijaan tärkkelystuotantolaitokset ovat mukautuneet hyvin. Tuottajat sijoittivat vuonna 2003 merkittäviä summia täyttääkseen EU:n ympäristöstandardit, mikä on jälleen yksi peruste kasvattaa Puolan kiintiötä. On lisättävä, että asianomaiset yritykset työllistävät useita tuhansia ihmisiä ja sijaitsevat pääasiassa sellaisilla alueilla, jotka ovat erityisesti kärsineet rakenteellisesta työttömyydestä.
En usko, että esitetyt tarkistukset ratkaisevat kaikkia ongelmiamme, mutta ne ovat askel oikeaan suuntaan. Vaikka puolet Euroopassa viljellyistä perunoista on peräisin Puolasta, meidän on silti tuotava tärkkelystä. Kuinka meidän on tarkoitus selittää tämä perunan tuotantoon ja jalostukseen osallistuville henkilöille ja kuluttajille? 
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan kiinnittää parlamentin huomion kolmeen seikkaan, jotka ovat mielestäni tärkeitä puhuttaessa perunatärkkelystuotannon kiintiöjärjestelmästä. Ensinnäkin maataloutta koskevista keskusteluista saa usein sen vaikutelman, ettei komission edustajilla tahattomasti tai tarkoituksella ole kovinkaan paljon tietoa uusien jäsenvaltioiden tuotantopotentiaalista. Uusien jäsenvaltioiden osuus tänään keskustelun aiheena olevasta EU:n perunatärkkelyksen kokonaistuotantopotentiaalista on 30 prosenttia. Samalla näille maille myönnetyt tärkkelyksen tuotantokiintiöt ovat kuitenkin ainoastaan 10 prosenttia EU:n kokonaistuotantokiintiöstä. Näin ollen ei voida väittää, etteikö kiintiöitä olisi jaettu vanhojen ja uusien jäsenvaltioiden kesken täysin epäoikeudenmukaisesti.
Toiseksi keskusteluissa todetaan usein, että liittymisneuvotteluissa sovittuja asioita on mahdotonta muuttaa. Tätä perustellaan sillä, että jos joku maa saisi muutoksensa läpi, muutkin maat haluaisivat muuttaa asioita oman etunsa mukaisiksi. Tällaista asennetta ei voida hyväksyä. Kolmanneksi ja viimeiseksi komissio käyttää äärettömän paljon aikaa parlamentin jäsenten puheenvuoroihin ja esityksiin vastaamiseen. Joudumme usein odottamaan vastauksia useita viikkoja, ja itse täytäntöönpanotoimet voivat kestää kuukausia. Myös tällainen asiaintila on sietämätön.
Näistä varauksista huolimatta toivon, että komissio, neuvosto ja parlamentti onnistuvat pääsemään yksimielisyyteen vaikka ainoastaan tästä tärkkelyksen tuotantokiintiöitä koskevasta asiasta. Jäsen Wojciechowski on ehdottanut tällaista kompromissia, jonka maatalouden valiokunta hyväksyi yksimielisesti, ja hän ansaitsee kaiken kunnian tästä. Myönnettäköön, ettei ratkaisu takaa uusille jäsenvaltioille, että niiden tärkkelyksen tuotantokiintiöitä lisätään, mutta ainakin sillä annetaan tällainen vaihtoehto. Se on erityisen käyttökelpoinen, kun otetaan huomioon, että kuuden viime vuoden aikana Euroopan unionissa on jääty nykyisten tuotantorajojen alle keskimäärin 7 prosenttia. Näin tapahtuu todennäköisesti myös tulevaisuudessa. Uusi asetus tekisi mahdolliseksi käyttämättä jääneiden kiintiöiden siirtämisen uusille jäsenvaltioille, jolloin näissä maissa ja erityisesti Puolassa tärkkelysperunaa viljelevät maanviljelijät saavat mahdollisuuden ansaita lisää tuloja viljelyksistään. Näin tehostetaan myös tärkkelysteollisuuden tuotantokapasiteetin käyttöä. 
Mariann Fischer Boel,
     Kiitos osallistumisesta tähän tärkeään keskusteluun. Useat parlamentin jäsenet tiedustelivat sitä, miksei uusille jäsenvaltioille myönnetty alusta alkaen suurempia kiintiöitä. Uusia jäsenvaltioita koskevat perunatärkkelyskiintiöt neuvoteltiin Kööpenhaminassa vuonna 2002, ja niin ehdokasvaltiot kuin 25 jäsenvaltion unioni hyväksyivät ne. Kiintiöt laskettiin täysin samalla tavalla kuin muiden jäsenvaltioiden kiintiöt eli kolmen vuoden pituisen viiteajan keskimääräisen tuotannon perusteella.
Haluaisin mainita muutamia Puolaa koskevia lukuja. Keskimääräinen tuotanto Puolassa oli vuosina 1999–2001 yhteensä 107 317 tonnia, mutta maalle myönnettiin 144 985 tonnin kiintiö. Tästä syystä puheet epäoikeudenmukaisesta kiintiöiden jaosta eivät vaikuta täysin perustelluilta. Puola on todellakin merkittävä perunantuottajamaa, mutta muistutan, että perunatärkkelyskiintiöt määritellään aiemman tuotannon eikä eri jäsenvaltioiden tuotantopotentiaalin perusteella.
Muut kysymykset liittyivät aikavälin pidentämiseen neljän vuoden pituiseksi ja mahdollisuuteen siirtää kiintiöitä uusiin jäsenvaltioihin. Avauspuheenvuorossani tein selväksi, etten voi hyväksyä mietinnössä ehdotettuja tarkistuksia. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 11.30. 
Puhemies. 
    Esityslistalla on seuraavana Pistellin laatima Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän suullinen kysymys komissiolle (O-0045/2005 – B6-0231/2005) Sudanin tilanteesta. 
Lapo Pistelli (ALDE ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Olen rehellisesti sanoen tyytymätön aloittaessani puheenvuoroani, sillä olisimme mieluummin halunneet vastauksen komission jäseneltä Micheliltä, koska hän on tarkkanäköinen tarkkailija ja ymmärtää perusteellisesti tilanteen. En kuitenkin millään tavoin vähättele komission jäsenen Fischer Boelin läsnäoloa täällä.
Parlamentti käsitteli aihetta edellisen kerran viime syyskuussa, kun vieraanamme oli Luisa Morgantinin johtama valtuuskunta. Sudanissa on tapahtunut sen jälkeen paljon: ennen muuta neuvottelut on saatettu onnistuneesti päätökseen, mikä johti kattavan rauhansopimuksen allekirjoittamiseen 25. tammikuuta ja 21 vuotta kestäneen sisällissodan päättymiseen maan pohjois- ja eteläosan välillä. Tosin sopimukseen sisältyvä pöytäkirjakokonaisuus on erittäin vaativa ja edellyttää hyvää tahtoa kummaltakin puolen.
Samaan aikaan kansainvälinen huomio on kiinnittynyt Darfurissa meneillään olevaan murhenäytelmään, joka on monitahoinen, vaikutuksiltaan laaja ja vaikea tiivistää muutaman minuutin puheenvuoroon. Kansainvälisen yhteisön merkille pantavan huomion ohella tragediaan on liittynyt myös huomattava humanitaarinen panostus erityisesti Euroopan unionin taholta ja viime aikoina myös Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston merkittäviä päätöslauselmia.
Meidän mielestämme ongelman ydin, jota täällä parlamentissa on näin muodoin tarkasteltava, on siinä, onko maan pohjois- ja eteläosan eli Ali Osman Tahan ja John Garangin välistä myönteistä sopimusta pidettävä hyvänä enteenä. Vaikuttaako se myönteisesti Darfurin konfliktiin, vai onko kansainvälisen yhteisön kannalta katsoen vaarana tosiasiassa se, että Darfurin ratkaisematon tilanne murentaa pohjoisen ja etelän välisen rauhansopimuksen? Asiat ovat toisistaan erillisiä mutta liittyvät kiinteästi toisiinsa, koskevathan ne samaa valtiota.
Euroopan unioni on sitoutunut asiaan tiiviisti, koska se on antanut humanitaarista apua noin 400 miljoonaa euroa ja maksaa suoraan osan AMIS-operaation kustannuksista. Operaation tarkoituksena on säilyttää Darfurin tilanne suhteellisen vakaana jollain keinoin. Lisäksi on voimakkaasti vaadittu operaation toimivaltuuksien huomattavaa laajentamista ja vahvuuden selkeää lisäämistä. Kannattaa muistaa, että Darfur on pinta-alaltaan jotakuinkin Ranskan kokoinen: on vaikea ymmärtää, miten sotilaallinen operaatio pystyy hoitamaan sille osoitetut tärkeät tehtävät jokin aika sitten käytettävissä olleiden vähän alle 3 000 miehen ja operaatioon nyt osallistuvien 7 000–8 000 miehen vahvuudella.
Tiedämme joka tapauksessa Darfurin tilanteen jatkuvan monimutkaisena. Väkivaltaisuudet eivät ole samalla tasolla kuin puolitoista vuotta sitten, mutta pahoinpitelyjä tapahtuu edelleen. Ellemme onnistu pysäyttämään väkivaltaa, emme kykene palauttamaan siirtymään joutuneita ja pakolaisia kyliinsä. Paradoksaalista kyllä, olemme saaneet humanitaarisen koneiston käyntiin, leirit toimivat, mutta ne vetävät puoleensa uusia pakolaisia, myös Tšadista, koska ne ovat suhteellisen suojaisia paikkoja tämän erittäin epävakaan ja hyvin väkivaltaisen maan alueella.
Haluamme tiedustella komissiolta tällä suullisella kysymyksellä, jota seuraa tässä täysistunnossa myös suurimpien poliittisten ryhmien kompromissipäätöslauselma, paljonko humanitaarista apua on käytettävissä, mitä komissio aikoo sillä tehdä tämän vuoden aikana ja millä sitoumuksilla komissio aikoo edistää Darfurin ja yleensä Sudanin tilannetta. Haluaisimme niin ikään tietää, voimmeko toimia yhteistyössä Afrikan yhtenäisyysjärjestön kanssa lentokieltoalueen perustamiseksi Darfuriin, koska tämä on ainoa tapa lopettaa väkivaltaisuudet tehokkaasti ja uskottavasti.
Vaikka kompromissipäätöslauselmassa ei ollutkaan tilaa tälle kysymykselle, haluan tiedustella, katsooko komissio aiheelliseksi lisätä Euroopan unionin poliittista osallistumista nimittämällä Darfuria ja Sudania varten erityisedustajan, kuten Afrikan suurten järvien ja Kosovon yhteydessä. Onhan pohjimmiltaan oikein tiedustella Euroopan unionin aikomuksia lisätä poliittista läsnäoloaan alueella, kun se investoi suurimpana lahjoittajana näinkin merkittäviä poliittisia ja aineellisia resursseja alueen ongelmien ratkaisemiseen. 
Mariann Fischer Boel,
   .  Komissio seuraa tarkkaan yleistä tilannetta Sudanissa ja erityisesti Darfurissa. Komissio on yhdessä jäsenvaltioiden kanssa edistänyt tiivistä diplomaattista toimintaa Sudanissa ja kansainvälisillä keskustelufoorumeilla tarkoituksenaan saada aikaan näkyvää edistystä pohjois- ja eteläosien välisissä rauhanneuvotteluissa, jotka johtivat yleisen rauhansopimuksen allekirjoittamiseen 9. tammikuuta, ja löytää ratkaisu Darfurin kriisiin.
Komissio on päättänyt tukea tammikuun rauhansopimuksen toteutusta ja kuuden vuoden siirtymäkaudeksi suunniteltuja uudistuksia. Kansainvälisen yhteisön tapaan Euroopan unioni katsoo, että sopimukset muodostavat hyvän perustan, jolta Sudania koetteleviin lukuisiin kriiseihin voidaan puuttua ja löytää tällä tavoin kattava ja kestävä ratkaisu Sudanin moniin kriiseihin, myös Darfuriin.
Komissio ja jäsenvaltiot ovatkin tarjonneet poliittista ja taloudellista tukea neuvotteluille, jotka johtivat huhtikuussa 2004 tulitaukosopimukseen Sudanin hallituksen ja kapinallisten liikkeiden välillä. Lisäksi EU on ollut eritoten rahallisesti arvioiden tärkein avustaja Afrikan unionin kahdessa Darfurin tulitaukosopimuksen valvontaoperaatiossa. Vaikka komissio myöntää Afrikan unionin Darfurin-operaatioiden hyödyt ja oman operaationsa tehostamistarpeet, se pitää välittömästi ensisijaisena tavoitteena Afrikan unionin operaation saattamista täysin toimintakykyiseksi. Kapasiteetista on nyt käytössä vain 50 prosenttia. Tämä edellyttää yhteistyön lisäämistä Afrikan unionin, Euroopan unionin ja muiden organisaatioiden, erityisesti Yhdistyneiden Kansakuntien järjestöjen, kesken.
Euroopan unioni on osoittanut toistuvasti tukevansa Afrikan unionin toimintaa poliittisen ratkaisun löytämiseksi Darfuriin, ja se osallistuu Abudjan neuvotteluihin tarkkailijana. Puheenjohtajavaltio on lähettänyt erikoislähettilään seuraamaan neuvotteluja lähietäisyydeltä. Osapuolille voidaan tarjota myös teknistä apua neuvottelujen edistymisen helpottamiseksi.
Euroopan unioni on jäsenvaltioidensa ja komission ansiosta yksi suurimmista Sudanin humanitaarisen avun antajista. Euroopan unioni on varannut vuodelle 2005 humanitaariseen apuun yli 370 miljoonaa euroa, joista yli 120 miljoonaa annetaan elintarvikeapuna. Komissio on niin ikään varannut 60 miljoonaa euroa Afrikan unionin Darfurin-operaation tukemiseen.
Koska Darfurin kriisi on kansainvälisen yhteisön suurimpia huolenaiheita, Euroopan unioni on kohdentanut tuntuvan osan humanitaarisesta avustaan tälle alueelle. Vuodesta 1994 lähtien komissio on myöntänyt Sudanille noin 700 miljoonaa euroa humanitaarista apua. 
Michael Gahler,
   .  Arvoisa puhemies, Sudanissa on ollut vuosikymmenien ajan lukuisia levottomuuspesäkkeitä. Khartumia ja Omdurmania lukuun ottamatta keskusvalta on nimittäin laiminlyönyt maata järjestelmällisesti, joten kriisien puhkeaminen eri puolilla maata ei ole yllätys. Olemme silti tyytyväisiä, että asiat kehittyvät oikeaan suuntaan. Tästä on hyvänä esimerkkinä tammikuun rauhansopimus maan eteläosan kanssa. Kaikkien sopimuspuolten on ryhdyttävä noudattamaan sopimusta viipymättä. YK:n turvallisuusneuvoston lähettämät 10 000 UNMIS-sotilasta auttavat tässä. Olemme kiitollisia kaikille niille, jotka auttavat hädän hetkellä Darfurissa siirtymään joutuneita, loukkaantuneita ja raiskattuja, ja suhtaudumme myönteisesti Afrikan unionin tehostettuun läsnäoloon alueella. Emme saa unohtaa itse antamaamme tukea, jonka avulla heille on voitu lähettää logistista apua ja tarvikkeita Euroopan unionista ja yksittäisistä jäsenvaltioista.
Olen tyytyväinen, että turvallisuusneuvosto on saattanut Darfurin tilanteen kansainvälisen rikostuomioistuimen tietoon. Tämä on minusta selkeä viesti kaikille Sudanissa ja sen rajojen ulkopuolella oleville siitä, etteivät he voi – toisin kuin he ilmeisesti itse olettavat – jatkaa tekosiaan Darfurissa rankaisematta.
Kuten komission jäsen juuri totesi, komissio on varannut Sudania varten varoja noin 400 miljoonaa euroa, ja toivon hartaasti, että ne maksetaan vasta, kun rauhansopimus on saatettu voimaan etelässä ja kun Darfurin tilanne on puolueettomasti arvioiden kohentunut. On pakko todeta, että minusta Sudanin hallitus on edelleen pikemminkin osa ongelmaa kuin osa ratkaisua.
Kuulimme esimerkiksi eilen, että eräs ihmisoikeusaktivisti pidätettiin juuri ennen kuin hänen oli tarkoitus lähteä Dubliniin vastaanottamaan ihmisoikeuspalkintoa. Vaadin siis hänen ja muiden hänen kanssaan pidätettyjen henkilöiden vapauttamista viipymättä.
Juuri tällainen Sudanin hallituksen ristiriitainen käyttäytyminen on mielessäni, kun tiedustelen komissiolta, onko meillä takuut siitä, ettei yhtään mainitusta 400 miljoonasta eurosta makseta missään olosuhteissa talousarviotukena ja, sikäli kuin se on mahdollista, ettei varoja jaella hallituksen järjestelmän välityksellä tai siihen tukeutuen. Meidän tulisi nimittäin pyrkiä käyttämään Darfurissa ja muuallakin läsnä olevia ulkomaisia avustusjärjestöjä, mikäli tämä ylipäätään on mahdollista. 
Glenys Kinnock (PSE )
    Arvoisa puhemies, minäkin kannatan kollegojeni komissiolle esittämiä kysymyksiä, jotka ovat erittäin tärkeitä siltä kannalta, miten suhtaudumme Sudanissa, etelän ja pohjoisen välisissä neuvotteluissa ja Darfurissa jatkuvaan kriisiin.
Kuten kollega Gahler totesi, Sudanin hallitus ja maan kansallinen turvallisuus- ja tiedusteluvirasto pidätti jälleen rohkean sudanilaisen ihmisoikeuksien puolustajan tohtori Mudawin. Hän oli juuri siirtymässä lentokoneeseen ja lähdössä vastaanottamaan Irlannin presidentin myöntämää palkintoa. Tässä on lisätodisteet – vaikkei sellaisia tarvitakaan – Sudanin hallituksen sitkeästi harjoittamasta ihmisoikeustaistelijoiden vainosta ja sellaisten ihmisten mielivaltaisesta vangitsemisesta ilman oikeudenkäyntiä, jotka ovat uskaltaneet puhua ääneen. Nämä todisteet on otettava huomioon suhtautumisessamme myönnettyihin 4 miljardin euron talousarviovaroihin.
Meidän on tehtävä ehdottoman selväksi, ettemme hyväksy Sudanin hallituksen suhtautumista niihin henkilöihin, jotka haluavat taistella sortoa vastaan ja oikeuksien ja vapauksien puolesta, ja että olemme valmiit tuomaan tämän myös julki. Sudanin kansan kärsimys ja suuri hätä vaatii uudistettua ja jämäkämpää kansainvälistä toimintaa kansan puolesta.
Sudanissa on kyseessä todellinen nykyaikainen murhenäytelmä. Kansainvälinen yhteisö ei ole onnistunut vastaamaan etniseen puhdistukseen, joukkoraiskauksiin ja -surmiin tässä maassa.
Luin juuri tänä aamuna kansalaisjärjestöjen hiljattain julkaistuja raportteja ryöstelyn jatkumisesta ja humanitaarisen avun perille toimittamisen vaikeuksista, joita nykyinen tilanne pahentaa entisestään. Sudanissa siirtymään joutuneet väestöryhmät ovat kertoneet erittäin selkeästi kansalaisjärjestöille – ja brittiläiset kansalaisjärjestöt puolestaan minulle – että he ovat havainneet arabijoukkoja sulautettavan Sudanin hallituksen armeijaan ja koulutettavan sotilaiksi.
Kansalaisjärjestöt ovat raportoineet tälläkin viikolla jatkuneista hyökkäyksistä polttopuita keräävien naisten kimppuun. Naiset ovat nyt niin epätoivoissaan, että he myyvät osan ruoka-annoksistaan voidakseen ostaa puuta markkinoilta, jotta he välttyvät leirien ulkopuolella tapahtuvan polttopuunkeräyksen aikana tapahtuvilta hyökkäyksiltä.
Ymmärtääksemme etninen puhdistus on nyt lähes loppunut. Afrikan unionin edustajilta asiaa tiedusteltaessa he kertovat pääsyyksi sen, että Darfurin etninen puhdistus on nyt lähes täydellinen.
Kodittomia on kaksi miljoonaa, ja Janjaweed-joukot pitävät heitä edelleen kauhun vallassa. Arviolta 197 000 ihmistä etsii suojaa Tšadin karusta autiomaasta, jossa vierailimme viime joulukuussa. Nämä ihmiset ovat menettäneet kaiken mutta ovat yhä epätoivossaan valmiit lähtemään kotimaastaan Tšadiin. Näiden sudanilaisten epätoivo asettaa omissa maissamme Euroopassa turvapaikoista ja maahanmuutosta käytävän keskustelun oikeisiin mittasuhteisiinsa.
Rauhan turvaaminen on tärkeintä. Afrikan unioni on nyt todella lujilla, eikä se pysty täyttämään toimivaltuuksiaan, jollemme huolehdi yhteisten toimiemme lisäämisestä maassa tarvittavan sotilaallisen tuen vahvistamiseksi. 
Luisa Morgantini,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen vilpittömästi kollega Pistellin tekemän arvion ja ehdotuksen takana. Darfurin sodan Sudanin kansalle aiheuttamasta murhenäytelmästä, kauhuista ja kärsimyksestä on puhuttu paljon. Yhdistyneiden Kansakuntien tutkimuskomissio yksilöi tarkasti tehdyt rikokset ja eri toimijoiden vastuualueet konfliktissa. Syylliset on tuomittava kansainvälisessä rikostuomioistuimessa. Tällaisia rikoksia ja niihin syyllistyneitä rikollisia ei saa jättää rankaisematta.
Haluan silti puhua myös niistä myönteisistä seikoista, joita havaitsin Euroopan parlamentin AKT-valtuuskunnan vierailulla maaliskuussa. Raunioiksi rikotusta kotikylästään ajettu, siirtymään joutunut ja edelleen peloissaan oleva Aniala Fatima odotti tuhansien muiden siirtymään joutuneiden henkilöiden kanssa vuoroaan päästäkseen kertomaan hallituksen perustamalle komissiolle, mitä hän oli menettänyt ja kuinka hän voi saada korvausta menetyksestään. Fashrissa järjestetyssä kokouksessa, jossa perheiden ja heimojen päät tekivät päätöstä sovittelusopimuksesta, oli mukana hallituksen sotilaallisten joukkojen isiä ja kapinallisten poikien isiä, jotka selittivät, että kyse on heidän omista pojistaan ja että heidän on saatava aikaan rauha.
Sodan runtelemassa maan eteläosassa sijaitsevassa Jubassa, jossa on kaikesta huolimatta toivoa tämän hämmästyttävän ja elintärkeän sopimuksen ansiosta, parlamentin ja kansalaisjärjestöjen jäsenet kertoivat, että on toimittava kiireesti, puhdistettava tiet maamiinoista, yhdistettävä hajonneet perheet ja avattava yliopisto uudelleen UNMIS-joukkojen valvovan silmän alla.
SPLM, joka ei enää toimi salassa vaan yrittää kehittää poliittisen liikkeen sotilaallisen liikkeen sijaan, on avannut toimiston Khartumiin ja ilmoittanut, ettei sen läsnäolo Khartumissa aiheuta ongelmia ja että Afrikan unioni toimii keskusteluyhteistyössä sekä kapinallisten että armeijan kanssa ja opastaa, millä tavoin tilanne voidaan ratkaista.
En voi kertoa enempää, koska aikaa on vain kaksi minuuttia, mutta mielestäni on tärkeintä, että Euroopan parlamentti ja Euroopan unioni eivät tuomitse vaan pyrkivät etsimään ratkaisuja konfliktiin, köyhyyteen, vääryyksiin ja demokratian puutteeseen, jotka edelleen vallitsevat maassa. Tältä osin avunantajamaiden Oslon kokouksessa lupaama taloudellinen apu on ratkaisevan tärkeää, samoin kuin Euroopan unionin apu. Meidän on toimittava nopeasti, koska rauhaa on vaalittava ja Darfurissa tuhannet ja taas tuhannet ihmiset odottavat turvallista paluuta kotiin aluetta vaivaavan aavikoitumisen ja köyhyyden keskellä. Siksi katson, että meidän on toimittava ehdottamallani tavalla ja tehtävä työtä rauhan eteen. 
Kathy Sinnott,
    Arvoisa puhemies, Sudanin hallitus ja Janjaweed-johtajat, kuten Musa Hilal, näyttävät erityisen vastustuskykyisiltä länsimaiden arvostelulle. Poltettuaan ensin Sudanin Darfurin alueen ihmiset hautaan tai ajettuaan heidät pakolaisleireille he ovat luoneet militarisoidun vyöhykkeen – kauhun vyöhykkeen – joka erottaa Sudanin pohjois- ja eteläosan. Meidän on kaikissa rauhanaloitteissamme aina muistettava, että kauhun aiheuttajille rauha on uhka, jota he vastustavat henkeen ja vereen, koska rauha johtaa lopulta tuomitsemiseen sotarikostuomioistuimissa. Sopimukset ovat kunniallisia ihmisiä varten – Janjaweedin jäsenet eivät ole sellaisia. He eivät tee yhteistyötä. Ihmiset kärsivät. Me emme voi odottaa yhteistyötä, jota ei tule. Meidän on valvottava Hilalia ja hänen kaltaisiaan. 
Ryszard Czarnecki (NI ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, 400 miljoonaa euroa on paljon rahaa. Sen avulla EU voi tehdä paljon Sudanin tilanteen vakiinnuttamiseksi, mutta kollega Pistelli on oikeassa kysyessään, miten Sudanin humanitaarinen apu oikein jaetaan. EU ei saa jakaa rahaa umpimähkään kysymättä, takaavatko Khartumin viranomaiset perusvaatimusten täyttymisen. Odotamme edelleen selkeää vastausta siihen, turvataanko maan uskonnollisten vähemmistöjen oikeudet. Huolena on samanlainen kristittyjen vaino kuin monissa muissa Afrikan maissa. Euroopan unioni ja Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren maat ottivat asian esiin yhteisessä parlamentaarisessa edustajakokouksessaan. Sen enempää Sudan kuin Afrikkakaan eivät ole vastanneet mitään. Toivon, ettei EU noudata niiden esimerkkiä. Olisi erehdys myöntää varoja tutkimatta ihmisoikeustilannetta ja erityisesti uskonnollisten vähemmistöjen oikeuksien tilannetta. Asiaa olisi ja on tarkasteltava osana yhtälöä. Euroopan unionin ja Afrikan unionin nykyisten ja tulevien suhteiden perustana on oltava perusihmisoikeuksien kunnioittaminen. Mielestäni tämä on tärkein nyt käytävästä keskustelusta esiin nousevista seikoista. Kannatan Glenys Kinnockin aiemmin parlamentissa esittämiä varauksia. 
Charles Tannock (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, juuri kun Sudan oli selviämässä Sudanin ääri-islamilaisen hallituksen ja kristityn ja animistisen eteläosan välisestä 21 vuotta jatkuneesta verisestä sisällissodasta, joka päättyi lopulta tämän vuoden tammikuussa Nairobissa allekirjoitettuun kattavaan rauhansopimukseen, Darfurissa paljastui helmikuussa 2003 kauhistuttava humanitaarinen katastrofi, jonka kansainvälistä merkitystä on korostettava nyt, sillä huomiomme voi herpaantua Kaakkois-Aasian hyökyaaltokatastrofin jälkeen. Ison-Britannian alahuoneen Select Committee -valiokunnan hiljattain tekemän arvion mukaan kuolleiden määrä on peräti 300 000. Kuukausittain kuolee 10 000 ihmistä tauteihin, nälkään ja julmuuksiin. Lisäksi 2 miljoonaa koditonta ja siirtymään joutunutta asukasta ovat johtaneet naapurimaan Tšadin olojen epävakauteen. Riippumatta siitä, kutsutaanko tilannetta kansanmurhaksi vai ei, kyseessä on joka tapauksessa vakavin järjestelmällinen perusoikeuksien loukkaus koko maailmassa.
Afrikan unionin on kiireesti autettava lopettamaan tappaminen Darfurissa, jossa kokonaisia kyliä on pommitettu ja poltettu maan tasalle, jossa joukkoteloitukset ja -raiskaukset ovat yleisiä ja jossa seuraavana uhkana on aids-kriisi. Miljoonat ovat joutuneet poltetun maan taktiikan uhreiksi, kun Sudanin presidentin Omar al-Bashirin arabivoittoinen hallinto ja sen Janjaweed-joukot sekä etniset afrikkalaiset separatistit taistelevat keskenään Darfurissa.
Yhdistyneet Kansakunnat on vihdoin ryhtynyt toimiin turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1593 perusteella haastaakseen sotarikoksista syytetyt kansainväliseen rikostuomioistuimeen. Kiina, joka on Sudanin perinteinen liittolainen maahan tekemiensä öljyinvestointien vuoksi, sekä Yhdysvallat, joka vastustaa kansainvälistä rikostuomioistuinta, ovat molemmat suostuneet tähän ja äänestäneet tyhjää turvallisuusneuvostossa.
Taistelujen rauhoituttua YK:n pääsihteeri Kofi Annan vetosi tällä viikolla 12 000 sotilaan vahvuisten afrikkalaisjoukkojen aikaansaamiseksi. Alueelle odotetaan saatavan 7 500 sotilasta elokuuhun mennessä. Alueella on ennestään 2 500 Afrikan unionin sotilasta. Kofi Annan on pyytänyt lisäjoukkoja myös muilta kuin Afrikan mailta, ja Kanada on ensimmäisten joukossa suostunut lähettämään niitä.
Sudanin vapautusliikkeen ja toisaalta Justice and Equality Movement -liikkeen edustajat ilmoittivat maanantaina sitoutuneensa tulitaukoon ja neuvottelujen uudelleenaloittamiseen ehdoitta Sudanin hallituksen kanssa.
Suhtaudun myönteisesti siihen, että EU:n humanitaarista apua myönnetään 450 miljoonaa euroa, enkä hyväksy Khartumin väkivaltaisen hallituksen vetoamista syyttömyyteen enkä sen tähänastista rankaisemattomuutta, sillä se on saatava vastuuseen törkeistä rikoksistaan. 
Karin Scheele (PSE ).
    Arvoisa puhemies, suullisen kysymyksen esittäjä Pistelli kuvasi Sudanin ongelmia erittäin hyvin: kansainvälinen yhteisö ummisti pitkään silmänsä Darfurin ongelmilta ongelmallisen pohjoinen vastaan etelä -tilanteen vuoksi. Kuten täällä jo todettiin, parlamentin on analysoinnin ja arvostelun ohella – niin merkittäviä kuin nämä toimet tässä asiassa mielestäni ovatkin – annettava myös vastauksia ja autettava varmistamaan oikeuden toteutuminen. Juuri tästä syystä toistan ehdotuksemme päätöslauselmaksi toteamalla, että suhtaudun myönteisesti YK:n turvallisuusneuvoston päätökseen antaa kansainvälisen rikostuomioistuimen tutkia Darfurin tilanne.
Darfurin konflikti on ajanut pakosalle yli miljoona miestä, naista ja lasta. UNHCR perustaa toimintansa oletukseen, että Darfurista on paennut Sudanin naapurimaahan Tšadiin yli 200 000 pakolaista. Pakolaisiin kohdistuneista hyökkäyksistä raportoidaan usein, mutta UNHCR on syvästi huolissaan myös maan sisällä siirtymään joutuneista henkilöistä Darfurissa, jossa naiset kertovat joutuneensa raiskatuiksi lähdettyään polttopuiden tai veden hakuun. Tämän vuoksi on tärkeää säästää omassa maassaan siirtymään joutumisesta traumoja saaneet ihmiset uudelta traumaattiselta kokemukselta, jonka pakottaminen palaamaan kotiin aiheuttaisi. Omassa maassaan siirtymään joutuneiden henkilöiden liikkumisen on perustuttava täysin vapaaseen tahtoon. Tätäkin me vaadimme päätöslauselmaesityksessämme.
Lisäksi vaadimme Sudanin hallitusta ryhtymään yhteistyöhön kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa ja varmistamaan, että ihmisoikeusrikoksista syytetyt toimitetaan tuomioistuimeen. Vakaudella ja rauhalla on mahdollisuudet toteutua vasta, kun tällaiset henkilöt eivät enää selviä rangaistuksitta. Rankaisemattomuuden kulttuuri on lopetettava. Näin edistetään valtavasti oikeuden toteutumista.
Meille on niin ikään kerrottu, että rauhansopimuksen allekirjoittamisen jälkeen komissio ja Sudanin hallitus ovat yhdessä valmistaneet maakohtaisen strategia-asiakirjan. Koska tällaisten maakohtaisten strategia-asiakirjojen tavoitteena on rauhan, demokratian ja ihmisoikeuksien edistäminen, ihmisoikeusaktivisti Mudawin äskettäinen vangitseminen herättää selkeää levottomuutta ja antaa aihetta kyseenalaistaa Sudanin hallituksen halukkuuden pyrkiä sovittuihin päämääriin. Parlamentin on lähetettävä selkeä viesti vaatimalla tohtori Mudawin vapauttamista viipymättä. 
Hélène Goudin (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, YK pystyy kansainvälisenä järjestönä parhaiten saamaan aikaan kestävän ratkaisun Darfurin konflikteihin. On tärkeää, että EU:n toimet toteutetaan YK:n yhteistyöpuitteissa ja että EU:n toiminta tapahtuu yhteistyössä laajan kokemuksen ja oikeutuksen omaavien instituutioiden kanssa, esimerkkeinä Maailman terveysjärjestö WHO tai YK:n Maailman ruokaohjelma. Suhtaudun myönteisesti YK:n pyrkimyksiin Sudanin konfliktissa, muun muassa 10 000-päisten YK:n UNMIS-joukkojen perustamiseen jokin aika sitten. Suhtaudun niin ikään suopeasti ehdotukseen lisätä Afrikan unionin läsnäoloa Darfurissa.
Minulle on itselleni aina ollut tärkeää, että ensisijaisesti juuri YK toimii tässä konfliktissa. YK:n olisi toimittava yhteistyössä Afrikan unionin kanssa. Mahdolliset EU:n toimet on keskitettävä humanitaariseen apuun YK:n kanssa käytyjen neuvottelujen perusteella. YK aikoo myöntää apua vuonna 2500 kaikkiaan 1,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Se on suurin YK:n avustuspyyntö tänä vuonna. On tärkeää, että EU:n tukitoimet sovitetaan yhteen YK:n toimien kanssa ja että niiden toteuttamisesta neuvotellaan YK:n kanssa. Tällä tavoin koko maailman toimet Sudanissa ovat mahdollisimman tehokkaita. 
Stenzel (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, esitin ensimmäisen katsaukseni Darfurin tilanteeseen 14. syyskuuta 2004, minkä jälkeen on tapahtunut ratkaisevia muutoksia, kuten täällä jo todettiin. Hallituksen ja Sudanin kansan vapautusarmeijan SPLA:n välillä on allekirjoitettu rauhansopimus 21 vuotta kestäneen sisällissodan ja pohjois- ja eteläosan välisten rajujen etnisten konfliktien jälkeen. Tämän Afrikan suurimman maan kannalta tilaisuus on otollinen. Nyt on ratkaisevan tärkeää, että miljoonia pakolaisia autetaan elämään ihmisarvoisissa olosuhteissa ja hankkimaan itselleen elämän perustarpeet. Tämä tarkoittaa ruoan, juomaveden, miinanraivauksen ja maan omistajilleen palauttamisen lisäksi ennen kaikkea asukkaiden fyysisen turvallisuuden varmistamista. Vaikka Euroopan unionin strategia, johon kuuluu Sudanin avustaminen 400 miljoonalla eurolla, on oikea reaktio, on ennen kaikkea asetettava varojen vapauttamisen ehdoksi rauhansopimuksen noudattaminen ja erityisesti lounaisen Darfurin maakunnan tilanteen paraneminen.
Maakunnassa on tapahtunut paljon sen jälkeen, kun keskustelimme asiasta parlamentissa viime syyskuussa. YK:n turvallisuusneuvosto on antanut Darfurin vakavat ihmisoikeusloukkaukset kansainvälisen rikostuomioistuimen käsiteltäviksi. YK:n sotarikostutkintakomissio on kuvannut maakunnassa tapahtuneita rikoksia yksiselitteisesti niin vakaviksi ja julmiksi, että kyse on kansanmurhasta. Sudanin kehityksen kannalta on suuri harmi, että Darfurin tilanne jatkuu hyvin epävarmana ja voi suistaa koko Sudanin takaisin kurimukseen. On hälyttävää, että ihmisoikeusaktivisti Mudawi vangittiin kollegansa ja autonkuljettajansa kanssa, ja voin ainoastaan tukea vaatimusta hänen välittömästä vapauttamisestaan.
Kolmas myönteisesti vaikuttava seikka on Afrikan unionin rooli. AU on lisännyt joukkojaan merkittävästi, vaikka Darfurin alueen koon takia Afrikan unionin 7 700 sotilasta ovat vain pisara valtameressä. Sekä EU:n että Naton tulisi kuitenkin suhtautua varoen sotilaalliseen sitoutumiseen rauhanturvaamistehtäviä varten. Euroopan unionin strategia, joka perustuu elintarvikkeiden ja koulutuksen varmaan tarjoamiseen, kotiuttamiseen ja hallinto- ja viranomaisvalmiuksien kohentamiseen sekä lisäksi suunnitelmiin liikekannallepanon lopettamiseksi, aseista riisumiseksi ja turvallisuusjoukkojen kouluttamiseksi, on varmasti oikea tie tilanteen vakiinnuttamiseksi pitkällä aikavälillä. 
Mariann Fischer Boel,
   .  Arvoisa puhemies, komissio on Darfurin erityiskysymyksessä toistuvasti kehottanut sotivia osapuolia lopettamaan heti väkivaltaisuudet ja kärsimykset, jotka kohdistuvat siviiliväestöön, ja keskeyttämään anteeksi antamattomat kansainvälisiä lakeja ja sopimuksia selkeästi rikkovat toimet. Katsomme silti, että vaikka Darfurin rauha onkin sinällään suotava asia, se ei yksinään ole kestävä vaan sen on oltava kiinteä osa koko maan kattavaa poliittista ratkaisua.
Korostettakoon, että jos kaikki sotaa käyvät osapuolet noudattavat ehdottoman tarkasti tulitaukosopimusta, poliittisen vuoropuhelun aloittaminen Sudanin hallituksen ja Abujan kapinallisten välillä helpottuu. On tärkeää, että neuvotteluja jatketaan mahdollisimman pian ja että kaikki osapuolet lakkaavat esittämästä epärealistisia ennakkoehtoja, jotka estävät koko prosessin etenemisen.
Komissio katsoo myös, että Naivashan prosessin jälkeinen poliittinen asialuettelo on oikea kehys kestävän poliittisen ratkaisun löytämiseksi koko alueelle.
Komissio suosii tasapainoista lähestymistapaa Sudanin hallitusta ja Sudanin merkittävimpiä poliittisia toimijoita kohtaan. Tasapainoiseen lähestymistapaan sisällytetään kannustavia ja rankaisevia toimia sen mukaan, miten hallitus ja muut merkittävät poliittiset toimijat toimivat.
Kattavan rauhansopimuksen allekirjoittamisen jälkeen komissio päätti kehitysyhteistyön asteittaisesta aloittamisesta uudelleen varaamalla tarkoitukseen 400 miljoonaa euroa. Komissio on lisäksi valmis tukemaan osapuolia, jotka etsivät rauhanomaista ratkaisua Darfuriin ja muille Sudanin alueille Naivashan prosessin poliittisissa puitteissa.
Kuten komissio äskettäin totesi Sudanin avunantajamaiden kokouksessa Oslossa, yhteistyön käynnistymisnopeus riippuu suuresti siitä, miten kattavan rauhansopimuksen todellinen täytäntöönpano edistyy ja miten tilanne Darfurissa todellisuudessa kohenee.
Samalla komissio tukee viimeaikaisia YK:n päätöslauselmia, joihin sisältyy myös seuraamusten määrääminen ja rikoksiin ihmisyyttä vastaan syyllistyneiden henkilöiden saattaminen tuomittaviksi kansainväliseen rikostuomioistuimeen, sillä ne ovat välttämätön osa rankaisemattomuuden ja Darfurin väkivaltaisuuksien lopettamista.
AU:n arviointioperaatiossa, joka järjestettiin 10.–22. maaliskuuta ja johon osallistui Yhdistyneiden Kansakuntien ja Euroopan unionin edustajia, tarkasteltiin laajennettujen rauhanturvatoimien tarpeellisuutta Darfurissa sekä mahdollisuuksia vahvistaa Afrikan unionin AMIS 2 -operaatiota. Operaation tuloksissa tunnustettiin AMIS-operaation myönteinen vaikutus niillä alueilla, joilla sitä oli käytetty. Kuten äsken totesin, arvioinnista kävi kuitenkin ilmi, että AMIS toimii nykyisellään vain noin 50 prosentin teholla. On tärkeää kasvattaa AMIS-toimintavalmiudet täyteen mittaansa ennen kuin päätetään sen vahvistamisesta.
Komissio on valmis osallistumaan Darfurin haasteiden ratkaisuun yhdessä AU:n ja sen kumppanien kanssa. Afrikan valmiuksien kestävä vahvistaminen voi nopeutua huomattavasti, jos tästä operaatiosta saatuja tuloksia sovelletaan myös turvallisuuspolitiikan alalla. 
Puhemies. 
    Olen vastaanottanut kuusi keskustelun päätteeksi jätettyä päätöslauselmaesitystä. Niitä ovat jättäneet Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattinen ryhmä (B6-0300/2005), Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmä (B6-0301/2005), Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä/Pohjoismaiden vihreä vasemmisto (B6-302/2005), Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä (B6-0303/2005), Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmä (B6-0304/2005) sekä Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä (B6-305/2005).
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina. 

