EU-Tunézia kapcsolatok (vita)
Elnök
A következő pont a Bizottság nyilatkozata az EU-Tunézia kapcsolatokról.
Neelie Kroes
a Bizottság tagja. - Elnök úr, szeretnék köszönetet mondani a Parlamentnek, amiért meghívott a Tunéziáról szóló vitára.
Az Európai Unió és Tunézia kapcsolatait egy 1995-ben aláírt társulási megállapodás szabályozza. Egyébként Tunézia volt az első olyan mediterrán ország, amely ilyen megállapodást írt alá, és időközben jelentős előrelépéseket ért el.
A nemzetközi kapcsolatok terén Tunézia szoros és megbízható partnere az Európai Uniónak. A nemzetközi szervezetekben és más fórumokon képviselt nézetei és álláspontjai mérsékeltek és kiegyensúlyozottak. Tunézia együttműködik az olyan kérdésekben, mint a biztonság és a migráció, és jó kapcsolatokat tart fenn a földközi-tengeri térség déli részén fekvő szomszédaival. Ezenkívül mindig is konstruktív szerepet játszott a Maghreb-térség regionális integrációjában.
Tunézia tevékeny részvevője az európai szomszédságpolitikának, és a Bizottság rendszeres jelentései az európai szomszédságpolitika cselekvési tervének tunéziai végrehajtásáról világos értékeléssel szolgálnak. Tunézia számos együttműködési területen haladást ért el, beleértve a cselekvési tervet is.
A gazdasági reformok előrehaladása a tunéziai gazdaság egyenletes növekedését, valamint az Európai Unióval folytatott kereskedelem volumenének emelkedését tette lehetővé. Tunézia fontos eredményeket ért el társadalmi téren, úgymint az egészségügyi ellátás, az oktatás, a szegénység elleni küzdelem és a nők jogainak védelme terén.
Másrészt a jelentések a hiányosságokat is kiemelik, különösen az igazságügy, a véleménynyilvánítás szabadságának és az egyesülési szabadság területén.
Folyamatos politikai párbeszéd folyik Tunéziával a cselekvési terv által lefedett valamennyi kérdésről, amelyekkel tíz albizottság, valamint munkacsoportok foglalkoznak. Az EU-Tunézia Társulási Tanács már több alkalommal is ülésezett, és a következő találkozóra a következő néhány hónapban fog sor kerülni.
2008. január 1-jén Tunézia vált az első olyan déli földközi-tengeri országgá, amely szabadkereskedelmi térséget hozott létre az Európai Unióval az ipari áruk számára, méghozzá két évvel a kitűzött határidő előtt. Az Európai Unió Tunézia első számú kereskedelmi partnere: az importok 72,5 %-a érkezik az EU-ból, és az exportok 75 %-a irányul az Európai Unióba. Az EU pénzügyi együttműködése mintegy 75-80 millió EUR-t tesz ki évente, amelyre Tunéziában jó felszívóképesség mutatkozott.
Tárgyalások kezdődtek a szolgáltatások kereskedelmének fokozatos liberalizációjáról, valamint a letelepedés jogáról és a mezőgazdasági és halászati termékekről is. Ezeknek a tárgyalásoknak a lezárásával és a vonatkozó jogszabályok közeledésével az EU és Tunézia közötti kapcsolatok új szakaszba fognak lépni, és a tunéziai gazdaságnak az Európai Unió egységes piacával való integrációja komoly előrelépést fog tenni.
Tunézia azt kérte, hogy az Európai Unióval fenntartott kapcsolatainak egy kiemelt státusszal adjunk új lendületet. Úgy gondoljuk, hogy egy ilyen irányú törekvés az EU érdekeit szolgálja. Azt is várjuk Tunéziától, hogy mutasson valódi elköteleződést a további demokratikus reformok és a véleménynyilvánítás szabadsága iránt. Ha Tunézia nem ér el haladást az emberi jogok igen fontos kérdésében, akkor az ország általam említett - különösen regionális összehasonlításban - fontos eredményeit komoly jelentőségük dacára is csak hiányosként fogják értékelni.
Végezetül szeretném elmondani, hogy az EU és Tunézia közötti kapcsolatokat stabilnak és barátinak tartjuk, és úgy véljük, valóban van lehetőség ezeknek a kapcsolatoknak a további erősítésére.
Elnök
A következőkben a képviselőcsoportok felszólalásai következnek.
Ioannis Kasoulides
a PPE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, Tunézia az Unió a Mediterrán Térségért tagjaként, valamint olyan országként, amely elsőként írt alá társulási megállapodást, és elsőként rendelkezett a szomszédságpolitika végrehajtásához szükséges cselekvési tervvel, hozzájárul a térség stabilitásához. Tunézia a nemek közötti egyenlőség, valamint a gyermekek és a család védelmének tekintetében viszonylag elöl jár, és jelenleg a kiemelt partnerségi státusz bevezetéséről szóló tárgyalásokra vár.
Az előbbiekben említett megállapodások a demokráciára, a jogállamiságra és az emberi jogokra vonatkozó záradékokat tartalmaznak. Tárgyalásokat tervezünk annak érdekében, hogy haladást érjünk el az európai parlamenti képviselők számára igen kényes és fontos kérdésekben. Ha kézzelfogható eredményeket szeretnénk, és ezeket nem feltétlenül vitával és kritikával kívánjuk elérni, akkor vigyáznunk kell arra, hogy kerüljük a leereszkedő magatartást és megmutassuk, hogy egyenlő partnerekként tárgyalunk, nem pedig feljebbvalókként vagy felügyelőkként, valamint készek vagyunk partnereink aggodalmai és érzékenységei iránt is érdeklődést mutatni.
Biztos vagyok abban, hogy ilyen körülmények között a tunéziai kormány konkrét, előremutató lépésekkel fog válaszolni a vitatott kérdésekre.
Pier Antonio Panzeri
az S&D képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök úr, biztos asszony, hölgyeim és uraim, ha véleményt kellene alkotnunk az Európai Unió és Tunézia között jelenleg fennálló kapcsolatokról, akkor az csak pozitív lehetne, ideértve a térség stabilizációjának szempontját is.
Igaz, hogy gazdasági téren jelentős előrelépés történt, és szociális szempontból is biztató jeleket látunk. Azonban politikai téren az október 25-i elnökválasztást követően problémát jelent a demokratikus reformok felé vezető út jelentősebb, konkrét lépésekkel történő támogatása. Mint tudjuk, az Európai Unió külpolitikai célja a demokrácia, a jogállamiság, valamint az emberi jogok és az alapvető szabadságjogok építése és erősítése.
A szomszédságpolitika cselekvési tervének keretében Tunézia több jelentős, a demokráciára, a kormányzásra és az emberi jogokra vonatkozó kötelezettségvállalást tett. A cselekvési terv prioritások sorát határozza meg, többek között különös figyelmet kell fordítani a reformok végrehajtására és megszilárdítására, továbbá a politikai párbeszéd és az együttműködés megerősítésére, különösen a demokrácia, az emberi jogok, a külpolitika és a biztonság tekintetében.
Az intézményeket ennek keretében kell megerősíteni. Ez lehetővé teszi a tunéziai társadalom különböző tagjainak nagyobb részvételét a politikai életben, a civil társadalom szerepének jelentősebb fejlődését, a politikai pártok további támogatását ahhoz, hogy növelni tudják részvételüket a demokratikus folyamatban, továbbá az egyesülési szabadság, a médiapluralizmus és a véleménynyilvánítás szabadságának nagyobb tiszteletét.
Meggyőződésünk, hogy ezek a célok teljesíthetők, és ésszerű kézzelfogható haladást várnunk. Elkötelezzük magunkat az Európai Uniót és Tunéziát összekötő barátság megőrzése mellett, miközben megszilárdítjuk a már fennálló kapcsolatot, nem hagyva figyelmen kívül az ország kiemelt státuszával kapcsolatos elképzelésből fakadó esetleges konfliktust sem. Azonban a konkrét lépéseket valóban Tunéziának magának kell megtennie.
Louis Michel
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, biztos asszony, hölgyeim és uraim, először is szeretnék köszönetet mondani és gratulálni a biztos asszonynak a Bizottság álláspontjához ebben a kérdésben. Teljes mértékben egyetértek ezzel az állásponttal, mivel sokkal ésszerűbbnek tűnik azok véleményénél, akik ezt a mai vitát kérelmezték, bár nem tudom biztosan, hogy kinek a javaslata volt is ez.
Amint azt hallhattuk, Tunézia volt az első olyan euromediterrán ország, amely társulási megállapodást írt alá, és az ország jelenleg tevékeny partnere az európai szomszédságpolitikának. Érdemes megemlíteni, ahogyan azt Kasoulides úr is tette, hogy 2008. január 1-jével Tunézia vált az egyetlen olyan mediterrán országgá, amely szabadkereskedelmi kapcsolatban áll az Európai Unióval. Ez az együttműködés nagyon jól működik, és Tunézia bizonyította kiváló felszívóképességét. Tunézia jelentős haladást ért el, amely nagyon magas szintű fejlődéshez és a nemzetközi intézmények által is elismert társadalmi-gazdasági eredményekhez vezetett. Gazdasági téren Tunézia 2002 és 2008 között átlagosan 4,6 %-os növekedési arányt ért el. Ezenkívül sikerült az adósságterhet is csökkentenie.
Társadalmi téren igazságtalan lenne figyelmen kívül hagyni az elért előrelépést, különösen a nők vonatkozásában. A mutatók magukért beszélnek: a felsőoktatásban tanuló diákok 59 %-a nő. 6 és 16 év között általánossá tették a tankötelezettséget a lányok számára, és a dolgozó népesség csaknem negyedét a nők adják Tunéziában.
Elismerem, hogy ezek az eredmények nyilvánvalóan nem halványíthatják el azt, hogy a tunéziai hatóságokat sürgősen arra kell ösztönöznünk, hogy tegyenek további előrelépéseket az emberi jogok és a kormányzás területén; mindannyian tisztában vagyunk azzal, hogy további erőfeszítésekre van szükség. Ahogyan más felszólalókat, úgy engem is nyugtalanít ez a kérdés az általunk vallott demokratikus értékek miatt. Azonban arról sem szabad megfeledkeznünk, hogy nem mi vagyunk az egyetlenek, akik ezeket az értékeket vallják. Szívügye ez a tunéziai társadalomnak is, amely egy dinamikus és Európa-párti társadalom.
Ezért támogatnunk kell Tunézia arra vonatkozó kérését, hogy kapjon kiemelt státuszt az Európai Unióval fenntartott partnerség keretében. Úgy gondolom, hogy ennek a párbeszédnek a keretében sikerül majd megfelelő módot találni arra is, hogy partnereinket további előrelépésekre ösztönözzük a kormányzás területén.
A partnereinkkel folytatott párbeszéd során nyilvánvalóan nem lehetünk elnézőek, de nem szabad az erkölcsi dogmatizmus hibájába sem esnünk, amely túl gyakran jellemzi Európát, és amely egyébként gyakran nem vezet eredményre.
Nyilvánvalóan nem vagyok érzéketlen egyes, mások által felvetett konkrét esetekkel szemben. Világos, hogy jogunk van partnereinknél rákérdezni azokra a helyzetekre, amelyeket mi elfogadhatatlannak tartunk, de szeretném felszólalásomat annak kiemelésével zárni, hogy Tunéziának sikerült egy, az egyház és az állam különválasztásán alapuló politikai rendszert létrehoznia.
A tunéziai hatóságok képesek számos olyan alapvető szolgáltatást nyújtani az embereknek, amelyeket a térség más országaiban még nem sikerült bevezetni, és úgy vélem, hogy erre is fontos rámutatnunk. Én ezért rendkívül optimista vagyok az EU és Tunézia közötti kapcsolatok jövőjét tekintve, hiszen ezek a kölcsönös tiszteletre épülnek, méghozzá olyan partnerek között, akik tisztelik egymást, és egyetértenek az alapvető kérdésekben.
Hélène Flautre
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, nyugtalanító hatással voltak rám az imént hallott beszédek, kezdve a biztos asszonyétól egészen képviselőtársaim felszólalásáig. Úgy vélem, valóban komoly munka áll még előttünk, ha valós és tárgyilagos képet szeretnénk kapni Tunézia jelenlegi helyzetéről.
Őszintén szólva, amikor önöket hallgatom, úgy érzem, mintha nyugati értelmiségiek sok évtizeddel ezelőtti, vidám beszélgetéseit hallanám a szovjet tagállamok gazdasági és szociális sikeréről, miközben teljességgel képtelenek arra, hogy a helyszínen mérjék fel, mit is jelentenek közös értékeink a gyakorlatban ezekben az országokban. Melyek is a mi közös értékeink, Michel úr? Az emberi jogok, a demokrácia és a jogállamiság.
Valamennyien joggal mutattak rá arra, hogy Tunézia volt az első olyan partnerünk, akivel társulási megállapodást írtunk alá. Ez így igaz, de éppen ezért is olyan nyugtalanító mindez, hiszen itt nem hiányosságokról vagy kis lépésekről van szó, biztos asszony. Nem. Tunéziában az emberi jogok és a demokrácia folyamatos, nagymértékű elutasításáról van szó. Meg tud egyetlen olyan újságot, pártot vagy szakszervezetet nevezni, amelynek működését az elmúlt 20 évben engedélyezték? Nem.
A valóságban az alapvető szabadságjogokat és ezzel saját kötelezettségvállalásainkat is teljességgel és szisztematikusan megcsúfolják. Itt nem erkölcsi prédikációról van szó, hanem az Európai Unió értékeinek tiszteletben tartásáról, valamint a társulási megállapodás aláírásával tett kötelezettségvállalásaink betartásáról.
Ezért azt kérem, hogy kerüljön sor legalább egy közös helyzetelemzésre. Úgy vélem, keményen megdolgoztunk ezért a vitáért, de még hasznosabban tölthetnénk az időt egy valódi küldöttség felállításával, amely valóban elutazik, és találkozik a tunéziai civil társdalommal és annak különböző tagjaival annak érdekében, hogy felmérje az emberi jogi aktivisták, egyetemisták, szakszervezeti tagok, munkások és ügyvédek által folyamatosan elszenvedett zaklatást. Szinte valamennyi, a hatóságokkal szemben bizonyos autonómiával rendelkező egyesületben puccsra került sor. Ezért úgy vélem, hogy önök teljesen félre vannak vezetve ebben az ügyben.
A hozzászólásaikat hallván nagyon is értem, hogy miért nem szeretnének valós képet kapni Tunéziáról. Azért nem akarják a tunéziai valóságot látni, mert úgy gondolják, hogy gazdasági érdekek forognak kockán, valamint a terrorizmus elleni harccal és az illegális bevándorlással kapcsolatos érdekek is érintettek. Mindezt nagyon világosan kifejezésre juttatták, majd folytatták azokkal a nemek közötti egyenlőséggel, valamint a családdal kapcsolatos előrelépésekkel, amelyek még Bourguiba idejére nyúlnak vissza. Ismétlem, ezek Bourguiba idejére nyúlnak vissza. Azóta semmiféle előrelépés nem történt.
Ezért úgy vélem, hogy ha nem akarjuk megsérteni magunkat, az általunk aláírt megállapodásokat, a szomszédságpolitikát vagy az EU értékeit, akkor semmiképpen sem ajánlhatunk kiemelt státuszt Tunéziának. Ezért nyíltam kimondom, ha felajánlják ezt, és minden mediterrán országra vonatkozóan lemondanak valamennyi emberi jogokkal és demokráciával kapcsolatos követelményről és kötelezettségvállalásról, akkor annak garantáltan a fent említettek megsértése lesz az eredménye.
Charles Tannock
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, Tunézia az Európai Unió barátja és szövetségese, egy virágzó, haladó, modern és meritokrata világi társadalom, amely egyedülálló az arab világban. Tunézia ezenkívül nagyon helyesen rendíthetetlen az iszlamista dzsihádista szélsőségesekkel szemben.
A többpárti politikai rendszer gyors tempóban alakul ki Tunéziában, és ebben az országban a nők is teljesen egyenrangú tagjai a társadalomnak. Miért akarjuk hát Tunéziát és 10 millió lakosát magunktól távol tartani? Talán mert féltékenyek vagyunk a sikerére, talán mert kicsi, és nincs olaja - így nincs is gazdasági nyomás az Európai Unión -, ellentétben Líbiával vagy Szaúd-Arábiával.
Véleményem szerint azok, akik ezt a vitát kitervelték, szándékosan szabotálni próbálják az EU és Tunézia közötti kapcsolatokban az elmúlt években elért előrelépés nagy részét. Különösen bosszantó, hogy éppen akkor kerül sor erre a vitára, amikor tunéziai parlamenti képviselők látogatnak Strasbourgba, akik úgy hiszem, fent ülnek, és figyelik ezt a vitát.
Tunéziának a támogatásunkra, a bátorításunkra és párbeszédre van szüksége, nem pedig értelmetlen kirohanások folyamatos áradatára. Igen ironikus, hogy a baloldal, amely a nők jogainak olyan nagy támogatójának állítja be magát, annak ellenére Tunéziára támad, hogy ez az ország az arab világban példa nélkül álló lehetőségeket és szabadságot kínál a nőknek.
Az, hogy a tunéziai hatóságok megtiltották a hijab közterületeken történő viselését, jól mutatja azt a határozottságot, amellyel Tunézia értékeit, a szekularizmust, a toleranciát és a szabadságot meg kívánják védeni. Tisztelnünk kellene Tunéziát mint kiemelt euromediterrán partnerünket.
Elnök
Nálam ugyan nem jelezték, hogy van itt tunéziai delegáció, de integettek, amikor Ön elmondta. Tisztelettel köszöntöm Önöket ott a karzaton.
Marie-Christine Vergiat
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim, én személy szerint nagyon örülök, hogy sor kerül erre a vitára az emberi jogok helyzetéről Tunéziában. http://www.europarl.europa.eu/members/expert/politicalBodies/search.do?group=2954&language=HU" \o "az Egységes Európai Baloldal/az Északi Zöld Baloldal Képviselõcsoportja" nagyban hozzájárult ennek a vitának a megszervezéséhez. Mindig is megvédtem az emberi jogokat, de az emberi jogok a világon mindenhol azonosak.
Sajnálom, hogy ezt a vitát nem kíséri egy állásfoglalás megszavazása. A szó elszáll, az írás megmarad. Az Európai Unió legrégebbi partnereként valamennyi déli ország közül Tunézia részesül a legmagasabb egy főre jutó támogatásban, és lelkes részvevője a Földközi-tengert körülölelő szabadkereskedelmi térség létrehozásának. Sőt, olyan lelkes, hogy a vezetői máris kezdik követelni a jutalékukat és a kiemelt státusszal járó előnyöket.
Teljes mértékben támogatom Flautre asszony észrevételeit, és osztom az elhangzott hozzászólások némelyikével szemben érzett riadalmát. Az EU társulási megállapodásai mostantól a demokráciára és az emberi jogokra vonatkozó záradékokat is tartalmaznak. Ezeket a záradékokat éppolyan figyelemmel kell ellenőrizni, mint a gazdaságiakat. Biztos asszony, valójában a szomszédságpolitika végrehajtásáról szóló bizottsági jelentés nem kielégítő ebben a tekintetben; itt egyértelműen kettős mércéről beszélhetünk.
Október 25-én Ben Ali urat ötödszörre is újraválasztották, méghozzá a szavazatok több mint 89 %-ával. Ez a szám önmagában is sokat elárul a demokrácia helyzetéről ebben az országban. Ez egy elzárt demokrácia, ahol az emberi jogok védelmezőit, az ügyvédeket, újságírókat - röviden mindenkit, aki ellent mer mondani a rezsimnek - zaklatják, börtönbe zárják, sőt, néhány esetben meg is kínozzák.
Tavaly szeptember óta valódi elmozdulást tapasztalhattunk egy tekintélyelvű rendőrállam irányába, amint azt a jövő szombaton bíróság elé álló Taoufik Ben Brik esete is mutatja. De említhetnénk Zouhair Makhlouf és Fahem Boukadous nevét is, egyiküket azért ítélték el, mert beszélt az országban uralkodó környezeti körülményekről, a másikukat pedig azért, mert munkástüntetéseken vett részt Tunéziában.
Igen, ilyen Tunézia társadalmi helyzete. Az emberi jogok olyan védelmezői, mint Kamel Jendoubi, Sihem Bensedrine, Sana Ben Achour és Kemais Chamari egy szégyenletes sajtókampány áldozataivá váltak. Sadok Chourou 16 éve börtönben rohad, az ügyvédként dolgozó Radhia Nasraoui-t besározták, karrierje maradandó kárt szenvedett.
Egyetemistákat tartóztatnak le és ítélnek el önkényesen, ahogyan másokat is. Bevonják vagy nem újítják meg az útlevelüket, és több emberi jogi aktivistát is akadályoznak abban, hogy elhagyják az ország területét, és tanúként számoljanak be a helyzetről. Az uralkodó hatalomtól független egyesületek találkozóit betiltották, azok részvevőit követik, és nincs elegendő időm arra, hogy hű képpel szolgáljak a tunéziai társadalmi politika valóságáról.
Miért tart ennyi ideig, hogy a tunéziai kormány válaszoljon az ENSZ jelentésére? Miért utasították el az EU választási megfigyelőinek fogadását, ha annyira demokratikusak, amennyire állítják? A tények itt vannak, és egyre több kerül közülük napvilágra országaink újságjaiban.
A Bizottságnak és a Tanácsnak figyelembe kell ezt venniük. Tunéziának eleget kell tennie a demokráciával és az emberi jogokkal kapcsolatos kötelezettségvállalásainak. Valóban elfogadhatatlan, hogy előrébb lépjünk a kiemelt státusz ügyében. Igen, támogatom az egyenlő partneri viszonyokat! Igen, a világ valamennyi országát egyformán kell kezelni, de csak azzal a feltétellel, ha teljesítik kötelezettségvállalásaikat. Ezzel be is fejezem, elnök úr.
Gerard Batten
az EFD képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, Tunézia helyzete összességében pozitívnak tűnik. Tunézia rendelkezik a legstabilabb társadalommal Észak-Afrikában. Technikailag demokráciában élnek, habár nyugati mércével mérve ez talán csak egy féldemokrácia, de ezért nem kellene bírálnunk őket, hiszen nagy előrelépést értek el. Hivatalos politikai céljuk a teljes demokrácia, és Tunézia stabil társadalom, ahol magas a személyes biztonság szintje. Ezt az ország iszlamista szélsőségeseinek és kommunistáinak elnyomásával érték el, amely árat érdemes volt ezért megfizetni. Hivatalos politikájuk kulturális egységre törekszik - egy egységes nemzet megteremtésére. Ez olyan lecke, amelyet számos európai ország - beleértve hazámat, az Egyesült Királyságot is - megtanulhatna.
Gazdasági téren Tunézia haladást mutat. Csupán a lakosság 7 %-a él a szegénységi küszöb alatt. Az egészségügyi mutatók tekintetében Tunézia az észak-afrikai országok legjobbjai közé tartozik, a várható élettartam viszonylag magas. Politikai téren a tunéziai alkotmány korlátozza az egyes pártok által elnyerhető képviselői helyek számát, a helyek 20 %-át pedig a kisebbségek részére tartják fenn. Ez igen felvilágosultnak tűnik, ha összevetjük az Egyesült Királyság "a győztes visz mindent” választási rendszerével, amely véleményem szerint a szavazók ellen irányuló összeesküvés azért, hogy a Konzervatív és a Munkáspárt bennmaradjon, mindenki mást pedig kizárjanak. Talán tanulhatnánk is valamit a tunéziaiaktól.
Ha már az Egyesült Királyságról esett szó, pártomat, az Egyesült Királyság Függetlenségi Pártját múlt héten bírálat érte néhány iszlamista szélsőségestől és feltehetően liberális körökből, amikor is azt javasoltuk, hogy az emberek fedetlen arccal jelenhessenek meg a középületekben, valamint a magánépületekben is, amennyiben az érintettek ilyen feltételt kívánnak szabni. De nézzék meg, mit tett Tunézia. A 108. sz. törvény tiltja a hijabot, ami sokkal messzebb megy minden korábbi javaslatnál. Boubaker El Akhzouri vallásügyi miniszter éles kritikával illette a hijabot, mivel az ellentétes az ország "kulturális örökségével”, mivel az iszlám ruházat "idegen jelenség” a társadalomban. Ez igencsak érdekes egy iszlám ország részéről. Minél többet tudok meg Tunéziáról, annál pozitívabb benyomást tesz rám. De van néhány számadatom, amelyek szerint 70 millió EUR-t tervezünk az EU szomszédsági programjának kulcsfontosságú projektjeire költeni. Az én választópolgáraim, akik közül többen London legszegényebbjei közé tartoznak, nem engedhetik meg maguknak az efféle kiadásokat. Kereskedelmet, baráti viszonyt és együttműködést szeretnénk Tunéziával, de nem annak árán, hogy megraboljuk a brit adófizetőket. Segítsünk nekik a demokrácia növelésében és a jólét megteremtésében, és ha szeretnének egy ingyen tanácsot hallani, akkor tartsák magukat jó távol az Európai Uniótól, és őrizzék meg szabadságukat és függetlenségüket.
Andreas Mölzer
Elnök úr, az EU és Tunézia közötti kereskedelmi kapcsolatok szorosak és sokrétűek. Tunézia, amely évente kb. 80 millió EUR pénzügyi támogatásban részesül, a sikeres fejlesztési politika iskolapéldája. Feltörekvő országként Tunézia vezető pozíciót ért el a Maghreb-térségben, első mediterrán országként hozott létre szabadkereskedelmi övezetet az Európai Unióval, és ebből stabil gazdasági növekedéssel húz hasznot. A Tunéziai Köztársaság így várhatóan konstruktív szerepet fog játszani a 2010 utáni kereskedelemmel és a Maghreb-országokkal folytatandó együttműködéssel foglalkozó euromediterrán útitervvel kapcsolatos elgondolásokban.
Így akár azt is gondolhatnánk, hogy minden a legnagyobb rendben, hacsak nem lenne az a bizonyos bekezdés, amely a partnerségi megállapodások keretében az európai támogatást az emberi jogok tiszteletben tartásához köti; és pontosan itt kerülünk ellentmondásba, mivel a tunéziai gazdaság fellendítésére szánt pénzt többek között egy diktatórikus, antidemokratikus apparátus finanszírozására és támogatására is fordítják. Ez fejlesztési és társulási támogatásainknál általánosan előforduló probléma. Ez ellen tennünk kell, hiszen nem engedhetjük, hogy az EU akár közvetve is az emberi jogok megsértését támogassa Tunéziában, Kongóban és természetesen Törökországban sem, amely tagjelölt ország.
Salvatore Iacolino
Elnök úr, hölgyeim és uraim, Tunézia, ahogyan a Maghreb-térség egésze, fontos stratégiai terület. Rendkívüli növekedési potenciállal bír, és vonzó terület komoly, nemcsak gazdasági, de mindenek előtt európai érdekekkel.
A közelmúltban a határon átnyúló együttműködést elősegítő programok is indultak az Európai Unióval. Éppen ezért ideje, hogy megújítsuk, ha ez egyáltalán szükséges, az Európai Unió és a határainkon fekvő afrikai országok közötti kapcsolatokat - kezdve Tunéziával - azáltal, hogy teljes mértékben kiaknázzuk a térség lehetőségeit, és fenntartjuk az ehhez kapcsolódó társadalmi és gazdasági fejlődést, de a szabadság és biztonság keretébe helyezve azt.
A mediterrán országok közötti kapcsolat olyan kulcsfontosságú tényező, amely kohézióval és erővel ruházhat fel egy ambiciózus gazdasági és társadalmi fejlesztési programot. Politikai szempontból mondhatnánk, hogy Tunéziában a demokrácia még mindig viszonylag fiatal, de a felvázolt cselekvési terv úgy tűnik, hogy összhangban áll az Európai Unió elvárásaival.
Az új pártok megjelenése és a 2009. októberben tartott választások nyomán kialakult mérsékelt női jelenlét a parlamentben azt erősítik meg, hogy jelentős előrelépés történt a demokratikus részvétel tekintetében. Mindenesetre a sajtószabadságot még erősíteni és védeni kell, ahogyan a nemek közötti egyenlőséget és általánosságban az alapvető emberi jogokat is.
Ilyen keretek között segíthetjük Tunéziát a vállalt erőfeszítések teljesítésében, méghozzá úgy, hogy minden lehetséges akadályt elhárítunk az országban élő emberek teljes körű kibontakozása elől, és tesszük mindezt egy magasabb státusz keretein belül.
Tunézia központi szerepe a mediterrán térségben és az országban zajló modernizációs folyamat olyan komoly és kiegyensúlyozott megközelítést kívánnak meg, amely az Európai Unió által magáénak vallott értékek feltétel nélküli megerősítését eredményezi. Az Európai Parlament most még kevésbé engedhet meg hibákat a demokrácia felé vezető úton, mint korábban.
De a konstruktív párbeszéd és az óvatos diplomácia tovább szilárdíthatnak egy olyan kapcsolatot, amelyet egy olyan országgal kell megerősíteni, amelynek egyes területeken - mint például az igazságügy és az egyesülési szabadság - segítségre van szüksége a fejlődéshez, de amely, ismétlem, központi és kulcsfontosságú szerepet tölt be a mediterrán térség stabilitási politikájában.
Carmen Romero López
A Tunézia iránti tisztelet egyben a demokratikus ellenzék iránti tiszteletet is jelenti, amely érvényesülni próbál, de elnyomják, és jelenti a civil társadalom iránti tiszteletet is, amely egyben a jövő ellenzéke is. Ezért szeretném köszönteni azokat a képviselőket, akik ma részt vesznek ezen az ülésen, és szeretném üdvözölni azokat is, akik talán a jövőben képviselők lesznek, de ma még fenyegetésben élnek, vagy akiket akár börtönre is ítéltek. Ezért úgy gondoljuk, hogy nagyon fontos a civil társadalom érvényesülése és a demokratikus ellenzék iránti tisztelet, még ha jelenleg nincs is annak szervezett formája.
Spanyolországban - és ezt spanyol európai parlamenti képviselőként mondhatom - a diktatúra idején olyan társadalomban éltünk, amelyben a demokratikus ellenzéket kínozták és elnyomták. Ha az ellenzék nem terrorista, hanem demokratikus, akkor értékeket hordoz, a jövő értékeit. Ezért segítenünk kell ezt az ellenzéket, amelynek jelenleg nincs szervezett formája, de demokratikus, és a tunéziai rendszerváltozás értékeiért, valamint ezeknek az értékeknek a megszilárdításáért harcol. Segítenünk kell abban is, hogy az ellenzék szervezett formát tudjon ölteni.
Segítenünk kell az ellenzéket továbbá abban is, hogy a jövő vezetőivé és főszereplőivé válhassanak, talán ellenzékiként, talán kormánypártiként, de ezek váltakozása alapvető fontosságú egy demokratikus társadalomban.
Ezért az erőszak jelenleg tapasztalható kicsúcsosodása, amely a jövőben még intenzívebbé válhat, nem a legjobb belépő a kiemelt státuszhoz.
Tudjuk, hogy Tunézia tagja az euromediterrán partnerségnek, és mediterrán, valamint demokratikus elkötelezettséggel is bír. Ezért azt szeretnénk, ha ebben a szakaszban is hozzájárulna a demokratikus konszolidációhoz, és érvényesülni tudna annak érdekében, hogy valóban lojális taggá és olyan taggá válhasson, amely hozzájárul ahhoz, hogy a mediterrán térség feltörekvő és demokratikus értékekkel bíró övezetté váljon.
Ezt kívánjuk a jövőre nézve, és ezt kívánjuk Tunéziának.
Tomasz Piotr Poręba
Elnök úr, kétségtelen, hogy Tunézia olyan partner, amellyel az Európai Uniónak a földközi-tengeri térség nevében és bilaterálisan is kapcsolatokat kellene fenntartania. Azonban miközben nem feledkezünk meg a gazdasági ügyekről sem, nekünk, az Európai Uniónak ragaszkodnunk kellene a demokratikus folyamatok átláthatóságához és a jogállamisághoz ebben az országban.
Annak ellenére, hogy Tunézia stabil ország, sajnos mégsem tesz eleget minden demokratikus normának. A nemzetközi nem kormányzati szervezetek állítása szerint a biztonsági erők kínzásnak vetik alá az elítélteket, és teszik mindezt büntetlenül, mivel magas rangú hivatalnokok védelme alatt állnak. A sajtószabadságot és a szólásszabadságot drasztikusan korlátozzák, és beszámolók szerint valamennyi arab ország közül itt az egyik legrosszabb az újságírók helyzete. Az elnyomás hátterében gyakran vallási okok állnak. A keresztény kisebbség üldözése egyre nyugtalanítóbb méreteket ölt. A tunéziai kormány nem tűri a tiltakozás kifejezését és a független ellenzék létezését.
Tekintettel arra, hogy Tunézia volt az első olyan mediterrán ország, amely társulási megállapodást írt alá az Európai Unióval, határozottan ragaszkodnunk kell a megállapodás rendelkezéseinek betartásához. Az emberi jogok és a demokratikus normák tiszteletben tartása a Tunéziával való további együttműködés feltétele kell, hogy legyen.
Dominique Baudis
Elnök úr, hölgyeim és uraim, a karikatúrák elkerülésének érdekében - ma reggel már hallhattunk néhányat - szeretnék néhány tárgyilagos ténnyel szolgálni Tunéziával, az Európai Unió egyik partnerországával kapcsolatban.
A társadalmi helyzet nagyon kedvezően fejlődött, látványosan emelkedett az egy főre jutó jövedelem, és a tunéziaiak zöme mára már teljesíti azokat a feltételeket, amelyek a középosztályhoz való tartozás meghatározói. A tunéziaiak több mint 90 %-a részesül társadalombiztosításban, és a tunéziai költségvetés több mint negyedét az oktatásra fordítják, aminek eredményeképpen Tunézia a legelső olyan országok közé tartozik, amelyek teljesítették a millenniumi fejlesztési célokat az alapfokú oktatás területén.
Végezetül, amint azt kevéssel korábban Michel úr is kiemelte, a nők jogait elismerik és biztosítják Tunéziában. A felsőoktatásban a férfi hallgatókénál magasabb a női hallgatók száma, és a tanárok 40 %-a nő. A politikusok, a helyi tisztségviselők és az újságírók negyede nő. Sok ország megirigyelhetné ezeket a statisztikákat.
Sylvie Guillaume
Elnök úr, én a részemről azokhoz szeretnék csatlakozni, akik már felszólaltak azért, hogy elítéljék Taoufik Ben Brik tunéziai újságíró és író különösen nyugtalanító helyzetét.
Miután már számos újságírót és szakszervezeti képviselőt őrizetbe vettek, akiknek erőszakban és rossz bánásmódban volt részük, és miután az elnökválasztás idején a külföldi újságíróktól megtagadták a beutazás lehetőségét, a politikai ellenfelek és az emberi jogi aktivisták elnyomása tovább folytatódik. Egy hevenyészett tárgyalást követően Taoufik Ben Briket családjától olyan távol börtönözték be, hogy az megnehezíti a látogatásokat, és olyan egészségi állapotban van, hogy aggódnunk kell az életéért.
Ki az, aki nem látja világosan, hogy itt az ellenzékkel szembeni kegyetlen támadásról van szó? Ezért nem szabad egyszerűen mindenre a kereskedelmet mint választ bevetnünk. Éppen ellenkezőleg, úgy vélem, rendkívül fontos, hogy az EU gyorsan és határozottan reagáljon, és követelje Taoufik Ben Brik és más lelkiismereti foglyok szabadon bocsátását.
Az emberi jogok helyzete riasztóan romlik Tunéziában. Ez érinti az ország és Európa közötti együttműködést is, és a helyzet kézzelfogható javulása képezi az EU és Tunézia közötti partnerség kiemelt státuszáról folytatandó tárgyalások megnyitásának egyik feltételét.
Michael Gahler
Elnök úr, jó alapokkal rendelkezünk a Tunéziával való együttműködéshez. A társulási megállapodásról és a szabadkereskedelmi megállapodásról már szó esett. A Bizottság azt mondta, hogy itt a tunéziai gazdaságnak a belső piaccal történő integrációjáról beszélünk. Egy EU-n kívüli országgal valóban eddig mehetünk el, így ez stabil alapot jelent. Tunézia megbízható és baráti partner, amelynek lehetősége van a kapcsolatok további erősítésére, csak hogy ismét a biztos asszonyt idézzem.
Éppen azért, mert ilyen szoros kapcsolatokkal rendelkezünk, kollégáinknál szóba tudjuk hozni mindazokat a kérdéseket is, amelyek ilyen vagy olyan formában esetleg aggodalmat okoznak számunkra. Jómagam is párbeszédet folytatok azokkal a kollégákkal, akik itt ülnek a karzaton, és az a benyomásom, hogy mindenről beszélnünk kellene.
De ezzel összefüggésben nem kellene a fürdővízzel együtt a gyereket is kiönteni. Tunéziában olyan helyzet állt elő, amelyben az országot mint olyan arab országot, amely szekuláris irányba kíván fejlődni, szélsőségesek fenyegetik. És ha valaki fellép az iszlamista szélsőségesek ellen, azt én megértéssel fogadom.
Ami azonban a többit illeti, úgy vélem, hogy a folyamatosan zajló párbeszéddel előrelépést fogunk elérni. Tunéziával bármiről beszélhetünk, mivel megbízható partner. Ezért várom örömmel a párbeszédünk folytatását.
Cristian Dan Preda
Elnök úr, amint azt már hangsúlyozták, Tunézia fontos partnere az Európai Uniónak; és arról is szó esett már, hogy milyen rendkívül fontos szerepet játszik a szociális terület Tunéziában. Szeretnénk ehhez néhány jelentős politikai szempontot is hozzátenni, mivel - amint az már elhangzott - itt egy olyan társdalomról van szó, amely ha kétségkívül korlátozott formában is, az ellenzék számára bevezetett kvótával, de többpárti politikát folytat. A nemek közötti egyenlőség kérdése szintén szóba került már.
Mindezek a különböző politikai nézetek mellett valamennyi tagállamban, az összes európai országban létezik a sajtószabadság, és valójában ez jelenti az igazi különbséget, hiszen bár Tunéziában is létezik ez a szabadság, de korlátozzák, és számos újságíró valóban nehéz helyzetben van.
Ez a következő kérdést veti fel: az Európai Unióhoz való közeledés növelhetné-e ezt a szabadságot vagy sem? Véleményem szerint a közeledés az Európai Unióhoz segíthetné Tunéziát abban, hogy a társadalmi téren elért haladás néhány rendkívül fontos politikai előrelépéssel is kiegészüljön.
Harlem Désir
Elnök úr, biztos asszony, ön annak a reményének adott hangot, hogy Tunézia haladást fog elérni a demokratikus reformok és a véleménynyilvánítás szabadságának tekintetében. Joggal reméli ezt, hiszen egész egyszerűen ez áll összhangban a társulási megállapodással és a Tunézia által az Európai Uniónak tett kötelezettségvállalásokkal.
Ezért is leptek meg annyira Baudis és Michel urak hozzászólásai, amelyekben úgy tűnik, arra ösztönzik önt, hogy hagyja figyelmen kívül a Tunéziával fenntartott kapcsolatunk és együttműködésünk ezen elemét, és végső soron mondjon le a társulási megállapodás 2. cikkéről.
Valóban nagyon messze vagyunk még ezeknek a kötelezettségvállalásoknak a tiszteletben tartásától, legalábbis Taoufik Ben Brik független újságíró sorsából ítélve - akiről kollégám, Guillaume asszony már beszélt -, aki múlt októberben egy olyan tárgyalást követően került börtönbe, amelynek során az ügyvédei és az eljárás semmilyen tekintetben sem tettek eleget a törvénynek. Azon kívül, hogy elfogadhatatlan módon megfosztották szabadságától, az egészségi állapota is romlik, és a látogatáshoz való jogát is korlátozták.
Ezért azt kérdezem öntől, biztos asszony, hogy a Bizottságnak szándékában áll-e a Társulási Tanács keretében beavatkozni annak érdekében, hogy Ben Brik úr azonnali szabadon bocsátását kérjék, és biztosítsák azt, hogy - legalább humanitárius okokból - vegyék figyelembe helyzetét és egészségi állapotát?
Malika Benarab-Attou
Elnök úr, január 14-én találkoztam a tunéziai küldöttség tagjaival. Őszinte beszélgetést folytattunk, és megvitattuk nézeteinket.
Francia-algériaiként elköteleztem magam a Maghreb mellett, és egy egységes, pluralista és demokratikus Maghreb mellett szállok síkra. Az emberi jogok ügye rendkívül fontos számomra, és ez az Európai Unió egyik alapvető értéke. Tunézia számára úgy tűnik, hogy ennek a kérdésnek a megvitatása létfontosságú és lényeges.
Tegnap reggel találkoztam Ben Brik úr feleségével, aki az euromediterrán emberi jogi hálózat aktivistáival együtt éhségsztrájkot folytat, és aggódom. Úgy tűnik, hogy Ben Brik úr élete a betegség és a fogvatartási körülmények miatt veszélyben van. Bizonyára megértik, hogy ha aggodalmunk beigazolódik, akkor az súlyos felelősséget ró a tunéziai hatóságokra.
A kereskedelmi kapcsolatok mellett tekintettel kell lennünk a társadalmi kérdésekre is. Az a jelenség, hogy fiatal tunéziaiak vetik magukat a Földközi-tengerbe, egy olyan zárt társadalomnak köszönhető, amely semmiféle perspektívát sem kínál a fiatalok számára. A fundamentalizmus és a gazdasági kényszerűségek nem szolgáltathatnak ürügyet az emberi jogok figyelmen kívül hagyására. Rendkívül fontos, hogy valódi előrelépés történjen az emberi jogok területén. Nem erkölcsi dogmatizmusról van szó, hanem egy olyan égető problémáról, amelyet az Európai Uniónak segítenie kell megoldani.
Alf Svensson
Az észak-afrikai országokat gyakran egy kalap alá veszik, és amennyire én meg tudom ítélni, ez egyáltalán nem válik Tunézia előnyére.
Említették az egyenlő bánásmódot. Sok más arab országhoz képest Tunézia kivételt képez, hiszen itt jogszabályokkal védik a gyerekeket és a nőket is. Amint arra már korábban rámutattak, a tunéziai egyetemeken több a női hallgató, mint a férfi, és emelkedett az életszínvonal. Az ország infrastruktúrája jó állapotban van. A választások óta a tunéziai parlament megválasztott - vagy kijelölt - egy emberi jogi bizottságot.
Tunéziának az EU-val szemben tanúsított együttműködési készsége olyan lehetőség, amelyet két kézzel kell megragadnunk. Most, hogy egy tunéziai küldöttség Brüsszelbe és Strasbourgba látogat, és a támogatásunkat kéri az emberi jogok elősegítésének terén végzett munkájukhoz, valamint az EU-val fenntartott kapcsolataik fejlesztéséhez és elmélyítéséhez, az EU elveivel ellenkezne, ha nem fogadnánk ezeket a kéréseket pozitívan, és nem fejlesztenénk tovább a kapcsolatainkat.
Rosario Crocetta
Elnök úr, hölgyeim és uraim, olyan emberként, aki 1982 óta évente kétszer-háromszor látogat Tunéziába, és olyan katolikusként, aki január 6-án, mint mindig, misén vett részt, valóban nehezemre esik olyan országként gondolni Tunéziára, amelyben elnyomják a vallásszabadságot.
Vannak problémák, de könyörgök, ne tekintsünk ezekre az országokra, amelyek haladást próbálnak elérni, a nyugati országok szemüvegén keresztül, mivel ha azt a mércét alkalmazzuk, amelyet ma reggel valaki Tunéziával kapcsolatban alkalmazott, akkor valószínűleg egyes európai országoktól is megtagadnánk a csatlakozást az Európai Unióhoz, mivel az erőszak és a szabadság megvonásának szintje ezekben az országokban magasabb, mint Tunéziában.
Így a kérdés egyetlen konkrét tény eredményeképpen merül fel: nevezetesen, hogy egy olyan országgal állunk szemben, amely felszámolta az iszlám fundamentalizmust, amely erőfeszítéseket tesz egy, az együttműködésre és a békére irányuló politika kidolgozására Európával, és amely igyekszik fejlődni. Vannak problémák. Úgy vélem, hogy a problémák megoldásának a helyes módja a párbeszéd és a baráti viszony megerősítése annak érdekében, hogy segítsük ezeket az országokat a további eredmények elérésében.
Neelie Kroes
a Bizottság tagja. - Elnök úr, hálás vagyok a tisztelt képviselőknek a nyitottságukért és az őszinteségükért, és azért is, mert bár az egyes politikai csoportok különbözőképpen közelítik meg a kérdést, a képviselők olyan módon szóltak hozzá a vitához, hogy a hangsúly a probléma megoldására került.
Ezek után szeretnék először is Désir úr hozzászólására válaszolva egy megjegyzéssel élni. Désir úr Louis Michel egyik megjegyzésére hivatkozott. Biztos vagyok abban, hogy Louis Michel tud a saját nevében beszélni, de hogy úgy mondjam, egy korábbi életünkben egy csapatban dolgoztunk, így tudom, milyen álláspontot képvisel ebben a kérdésben. Amennyiben Désir úr azt állítja, hogy a javaslat arra vonatkozik, hogy ne tegyünk semmit, akkor el kell mondanom, hogy ez a javaslat bennem egészen más benyomást keltett, és őszintén remélem, hogy az én nyitó megjegyzéseim sem ilyen benyomást keltettek önökben.
Valóban eltérőek a megközelítések. Néhányan csupán egyenlő partnerekként folytatott párbeszédre szólítanak fel, és Kasoulides úr ezt támogatja. Aztán baráti kapcsolatokra is történtek felhívások. Mindezek a megközelítések azt foglalják magukba, hogy leülünk egy asztal köré, megvitatjuk a kérdéseket, és megpróbálunk kölcsönös megegyezésre jutni arra vonatkozóan, hogy hogyan oldjunk meg néhány olyan ügyet, amelyben mindannyian egyetértünk. Efelől semmi kétség, hiszen az emberi jogok és a szólásszabadság valóban nagyon fontos és lényegi részét képezik minden megállapodásnak.
Ezt követően szeretnék néhány olyan kérdésre rátérni, amely a vita során felmerült. Először is a megerősített intézmények kérdése. Az elkövetkező hónapokban megrendezésre kerülő vagy tervezett találkozókon azt próbáljuk meg elősegíteni és ösztönözni, hogy hozzunk létre rendszeres párbeszédet annak érdekében, hogy lényegi előrelépést érjünk el az emberi jogok és a demokrácia vonatkozásában.
A következő hónapok során ülésezni fog az Emberi Jogi Albizottság, és biztosak lehetnek abban, hogy érdemi párbeszédet fogunk folytatni, amelynek keretében megtárgyaljuk a mindannyiunkat nyugtalanító kérdéseket, valamint azt, hogy hogyan közelítsük meg ezeket.
Az emberi jogok tunéziai megsértésével kapcsolatban a hozzászólók rendszeresen arra a tényre utaltak, hogy Tunéziát bírálat érte az emberi jogok helyzete miatt. A tavaly októberi elnöki és törvényhozási választások óta erősödött az ellenzéki pártok, az újságírók és az emberi jogi aktivisták elleni elnyomás. A nemzetközi közösség igen világossá tette, hogy a hatóságok ilyen viselkedése elfogadhatatlan, és ellentétes Tunézia nemzetközi kötelezettségvállalásaival. Így, csak hogy megismételjem, amit már korábban elmondtam, az Európai Unión belül nem szabad, hogy ezzel kapcsolatban félreértés legyen: a kötelezettségvállalások kötelezettségvállalások, és ehhez tartanunk kell magunkat.
Tunéziának valóban komolyabb elköteleződést kell mutatnia az olyan alapvető közös értékek iránt, mint az emberi jogok, a demokrácia és a jogállamiság tisztelete. Emellett eleget kellene tennie az ezen a téren tett saját nemzetközi kötelezettségvállalásainak is. A Bizottság a tárgyalások és a párbeszéd politikáját fogja követni ezekben a kérdésekben, különösen a társulási megállapodás által létrehozott testületek keretén belül.
Ugyanakkor az EU az együttműködésen és a technikai segítségnyújtáson keresztül támogatást nyújt a kormányzás javításához és az igazságügyi reformok elősegítéséhez. Elsődleges fontosságú, hogy haladást érjünk el Tunéziával ezen a területen, például azáltal, hogy aktívan támogatjuk az ember jogi aktivistákat és a civil szervezeteket az "Európai finanszírozási eszköz a demokráciáért és az emberi jogokért” segítségével.
Erőfeszítéseket teszünk az igazságügyi együttműködés terén is. Az EU 17,5 millió EUR-t biztosít egy, az igazságügy modernizációját szolgáló technikai segítségnyújtási projekt finanszírozásához. Számos európai parlamenti képviselő bírálta ezt azért, mert ezzel pénzügyi támogatást nyújtunk a tunéziai elnök igazságügyi rendszerének.
A projekt sok elemből áll, idetartozik a bírák és az ügyvédek képzése és a bíróságok részére, az infrastruktúrához, valamint a polgárok jobb tájékoztatásához nyújtott technikai támogatás. A projekt lezárását követően értékelni fogjuk az eredményeket. Feltétlenül egyetértek azzal, hogy az ezen a területen végzett munka bizonyos politikai kockázatokkal is jár. Mindazonáltal, ha reformokat akarunk előmozdítani, akkor cselekednünk kell; különben az európai uniós együttműködés csak a gazdasági területre fog korlátozódni. Valamennyien egyetértünk abban, hogy ez nem a helyes megközelítés, és nem felelne meg a tunéziai kapcsolatokra vonatkozó általános politikai célkitűzéseinknek sem.
A Flautre asszony és Vergiat asszony által érintett ügyet, Tunézia kiemelt státuszát illetően én úgy vélem, hogy a Tunéziával folytatott párbeszéd folytatásának és megerősítésének kellene elsőbbséget élveznie. Tisztában vagyunk azzal, hogy Tunézia fontos szövetségese az Európai Uniónak ebben a térségben, és hogy jelentős haladást ért el a gazdasági és a társadalmi modernizáció területén. Ennek megítélése talán attól függ, hogy félig üresnek, vagy félig telinek tekintjük-e a poharat. Mindazonáltal úgy véljük, hogy továbbra is azt a politikát kell követnünk, hogy támogatást nyújtunk azoknak a tunéziai erőknek, amelyek az ország politikai, gazdasági és társadalmi modernizációjáért dolgoznak. Támogatjuk Tunézia arra vonatkozó javaslatait, hogy erősítsük meg a két partner közötti kapcsolatokat. A Tanács és a Bizottság nagyon alaposan meg fogja vizsgálni ezeket a kérdéseket, és minden további fejleményről kész vagyok beszámolni önöknek.
Másrészt úgy vélem, hogy bár a Tunéziával fenntartott kapcsolatok erősítése az EU érdekeit is szolgálja, a kiemelt státusz biztosításához az emberi jogok és a kormányzás vonatkozásában komoly elköteleződésre lenne szükség Tunézia részéről, hiszen semmit sem adnak ingyen.
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Edward Scicluna  
írásban. - Ez a vita időszerűtlennek tűnik akkor, amikor mind bizottsági, mind parlamenti szinten újrakezdődik a párbeszéd az EU és Tunézia között. A Bizottsággal folytatott párbeszéd keretében több albizottsági találkozó előirányozására került sor az EU és Tunézia közötti társulási megállapodás keretében (beleértve az Emberi Jogi Albizottságot is), míg az Európai Parlamenttel folytatott párbeszéd keretében nemrégiben egy jelentős, a tunéziai képviselőház négy politikai pártját képviselő tunéziai parlamenti küldöttség látogatott Brüsszelbe, emellett pedig 2010 márciusában Brüsszelben kerül sor az Európai Parlament és Tunézia közötti parlamentközi találkozóra. Úgy vélem, hogy a Tunézia és az EU közötti fontos és konstruktív párbeszéd újraindításának idején nem szerencsés olyan vitát tartani, amely alááshatja a haladást. Gondoskodjunk arról, hogy Tunézia és más EU-n kívüli államok eleget tudjanak tenni az EU gazdasági, társadalmi és politikai normáinak. De tegyük ezt egy jól megtervezett és strukturált párbeszéd keretében.
