A gépjármű-felelősségbiztosítással kapcsolatos egyes kérdések (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont Mladenov úr jelentése a gépjármű-felelősségbiztosítással kapcsolatos egyes kérdésekről a Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottság nevében.
Nickolay Mladenov
előadó. - Tisztelt elnök úr, tisztelt biztos asszony, tisztelt kollégák és tolmácsok, akik ilyen későn is itt maradtak egy ilyen érdekes napon, amikor az Európai Tanáccsal a grúziai kérdés megtárgyalására került sor, remélem, hogy maradt egy kis idejük és energiájuk arra, hogy egy másik jelentésre koncentráljanak, amely technikai jellege ellenére mindannyiunk számára nagyon fontos.
A jelentés arra a kérdésre nyúlik vissza, mely ebben a Házban lett felvetve, amikor a negyedik gépjármű-felelősségbiztosítási irányelv elfogadásra került. Akkor a Ház úgy határozott, hogy felkéri a Bizottságot arra, hogy alaposabban vizsgáljon meg számos, a Parlament által felvetett kérdést, melyekkel nem foglalkozott a negyedik gépjármű-felelősségbiztosítási irányelv. Ezek a következő három csoportba sorolható kérdések voltak. Az első csoportba annak kivizsgálása tartozott, hogy a nemzeti büntetőintézkedéseket eredményesen hajtják-e végre az Európai Unióban. A második annak vizsgálata, hogy hogyan működik az irányelv által szabályozott kárrendezési megbízottak rendszere, illetve hogy szükséges-e a harmonizáció Európa-szerte. Az utolsó csoportba pedig talán a legfontosabb és legellentmondásosabb kérdéskör megvizsgálása tartozott, mely szorosan kapcsolódik a fogyasztók által felvetett kérdésekhez, azaz hogy a gépjármű-felelősségbiztosítással kapcsolatos európai önkéntes jogvédelmi biztosítási rendszerek jelenlegi hozzáférhetőségét át kellene-e alakítani Európa-szerte kötelező rendszerré a határokon átnyúló balesetekre való kiterjesztése céljából.
Engedjék meg, hogy ezzel az utolsó kérdéssel kezdjek, mert talán ez a legfontosabb kérdés, és nyilvánvalóan ez az egyik olyan kérdés, amely leginkább érinti az európai fogyasztókat. Amikor elkezdtem tanulmányozni ezt a jelentést, jómagam is nagy kísértést éreztem arra, hogy a harmonizáció, illetve az Európa-szerte kötelező jogvédelmi biztosítás mellett érveljek. A részletes tanulmányozás során azonban arra a következtetésre jutottam, hogy nem biztos, hogy ez a fogyasztók, valamint az európai biztosítási ágazat érdekeit fogja szolgálni.
Ha sor kerülne az elfogadására, akkor a gépjármű-felelősségbiztosítás költsége sok fogyasztó számára megnövekedne számos tagállamban. Ösztönözné a magasabb és indokolatlan kárigények bejelentését. Nagyon lelassítaná a meglévő kárigények kezelését, illetve jelentősen visszafogná az ügyek peren kívüli rendezésére irányuló hajlandóságot.
Végül pedig nagyon komoly és szerencsétlen terhet róna a tagállamaink igazságügyi rendszereire, amit - úgy vélem - igazából egyikünk sem szeretne. Tehát talán a jelentés által javasolt másik megközelítés a jobb megoldás, azaz az Európai Unió polgáraival jobban meg kellene ismertetni a már létező önkéntes rendszereket.
Számos régi tagállamban megvannak ezek a rendszerek és egész jól működnek, illetve az új tagállamokban kialakulóban vannak. Elsősorban az új tagállamokban kell jobb tájékoztatást nyújtani róluk, esetleg oly módon, hogy belefoglalják az ilyen lehetőségeket a szerződéskötés előtti tájékoztatásba Európa-szerte és különösen az új tagállamokban.
Ami a kárrendezési megbízottak kérdését illeti, az Európai Bizottság ténylegesen vizsgálatot folytatott. Ezt a vizsgálatot nagyon alaposan megvizsgáltuk. Konzultáltunk az ágazattal, valamint konzultáltunk a fogyasztóvédelmi szervezetekkel Európa-szerte, illetve minden tagállamban nemzeti információs központot állítottak fel. Ezeken a nemzeti információs központokon keresztül a fogyasztók érvényesíthetik kárigényüket, illetve tájékozódhatnak a számukra szükséges információkról.
Amit itt tényleg szükséges megtennünk, az az, hogy jobban tudatosítjuk a fogyasztókban a már meglévő rendszert, ahelyett, hogy megpróbálnánk felállítani egy új rendszert az előzőre építve.
Végül pedig a nemzeti büntetőintézkedések és azok összehangolása tekintetében a jelentés azzal érvvel, hogy fenn kellene tartanunk a szubszidiaritás elvét. Ez azt jelenti, hogy a tagállamokban fenn kell tartani a már meglévő nemzeti büntetőintézkedéseket. Nincs szükség harmonizációra. Viszont arra szükség van, hogy az Európai Bizottság jobban figyelemmel kísérje a fennálló helyzetet az Európai Unió tagállamaiban, illetve hogy szükség esetén gondoskodjon a nemzeti hatóságoknak nyújtott segítségről.
Ez a lényege a ma este megvitatásra kerülő jelentésnek.
Meglena Kuneva
a Bizottság tagja. - Tisztelt elnök úr, először is engedjék meg, hogy kollégám, Charlie McCreevy biztos úr nevében gratuláljak a Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottságnak, illetve a Jogi Bizottságnak, továbbá különösen Mladenov és Gargani uraknak a gépjármű-felelősségbiztosítással kapcsolatos alapos és következetes jelentés elkészítéséért, mely számos sajátos kérdéssel foglalkozott.
Tisztelt Mladenov úr, teljes mértékben egyet értek Önnel abban, hogy ez a kérdés a fogyasztókat is érintő kérdés.
A Bizottság örömmel veszi az Ön segítségét a gépjármű-felelősségbiztosításról szóló 2007. évi jelentésünk következtetéseinek a kialakításában. Engedje meg, hogy megemlítsek röviden néhány olyan kérdést, melyekkel foglalkozik ez a jelentés.
Hadd kezdjek az indoklással ellátott ajánlati eljárás tekintetében bevezetett nemzeti büntetőintézkedésekkel.
A Bizottság üdvözli a jelentésben megfogalmazott egyértelmű álláspontját a kérdésben. Valóban úgy tűnik, hogy az Ön jelentése megerősíti az álláspontunkat az ügyben, nevezetesen hogy a nemzeti büntetőintézkedések - annak ellenére, hogy nem egyenértékűek - a kívánt eredménnyel járnak, és ezért ebben a tekintetben nincs szükség uniós szintű harmonizációra.
A Bizottság továbbra is oda fog figyelni, és szükség esetén fel fog lépni azokkal a tagállamokkal szemben, amelyek nem tartják be teljes mértékben az irányelv vonatkozó rendelkezéseit. Ezért csak üdvözölni tudjuk azt a kérésüket, hogy a Bizottság továbbra is kísérje szigorúan figyelemmel, hogy hogyan működik az uniós gépjármű-felelősségbiztosítási irányelvek által bevezetett rendszer. A gépjármű-biztosítási szakértői csoport, melyet a szolgálataim állítottak fel egy évvel ezelőtt, kapcsolatot teremt a tagállamok képviselői és az érintett felek között, és e tekintetben nagyon hasznosnak bizonyul.
Az Ön javaslatának megfelelően, a Bizottság be fogja vonni a közlekedési balesetek károsultjait képviselő fogyasztóvédelmi szervezeteket a tagállamokban fennálló rendszerek hatékonyságának értékelési folyamatába.
Engedjék meg, hogy megemlítsek egy másik pontot, a jogi költségeket, ami nagyon fontos a fogyasztók és a biztosítók számára egyaránt.
Az Ön jelentése alaposan megvizsgálja egy olyan rendszer előnyeit és hátrányait, melyben Európa-szerte kötelezően a felelős fél gépjármű-felelősségbiztosítása fedezné a jogi költségeket. Ahogy ez a Bizottság 2007. évi jelentésében is le van írva, meg vagyunk győződve arról, hogy nagyon valószínűtlen, hogy egy ilyen megoldás nyilvánvaló előnyökkel járna a közúti közlekedési balesetek károsultjai számára. Ez a megoldás még a gépjármű-felelősségbiztosítási kárigények rendezésének jól bevált nemzeti rendszereit is torzíthatja. Ráadásul valószínűleg növekednének a biztosítási díjak azokban az országokban, melyekben az idáig működő gyakorlat szerint a jogi költségeket nem vagy korlátozott mértékben térítik vissza.
Örömmel látom, hogy az Ön jelentése foglalkozik e kérdések közül néhánnyal, illetve hogy előnyben részesíti a piacvezérelt megoldásokat, például az önkéntes jogvédelmi biztosítás alkalmazását. Nyilvánvalónak tűnik azonban, hogy egyes piacokon ezt a típusú biztosítási fedezetet alig alkalmazzák, és hogy jobban kellene népszerűsíteni őket. Ezt a feladatot magának a piacnak kellene elvégeznie, mivel a Bizottság nem népszerűsíthet bizonyos biztosítási termékeket vagy a biztosítási üzlet bizonyos termékcsoportjait.
Végül engedjék meg, hogy az uniós gépjármű-felelősségbiztosítási irányelvekbe foglalt eszközökről és mechanizmusokról való tájékozottság kérdéséről szóljak.
A Bizottság egyetért abban, hogy e téren javulásra van szükség, és különösen az új tagállamokban növelni kell a polgárok tájékozottságát az uniós gépjármű-felelősségbiztosítási irányelvek által létrehozott eszközökről, például a kárrendezési megbízottak rendszeréről vagy az nemzeti információs központok meglétéről.
Ebben fő szerepet tud játszani, illetve fő szerepet kellene játszania a biztosítási ágazatnak. A Bizottság már hozzájárult a közlekedési balesetek károsultjai, illetve a gépjárművezetők tájékoztatásához egyaránt az Európa Önökért portálon közzétett, gépjármű-felelősségbiztosítással kapcsolatos ismertető oldalak által. Sok egyéb információhoz lehet jutni nemzeti szinten is, például az autóklubokban, a felelősségbiztosítási irodákban, a kárigények rendezésével foglalkozó ügynökségeknél és egyéb helyeken.
Befejezésképp pedig az elmúlt években bevált gyakorlattá vált a rendszeres jelentéstétel a gépjármű-felelősségbiztosítással kapcsolatos kérdésekről az Európai Parlamentnek, és remélem, hogy ez az együttműködés a jövőben is folytatódni fog.
Othmar Karas
a Jogi Bizottság véleménye előadójának képviseletében. - (DE) Tisztelt elnök úr, tisztelt biztos asszony, tisztelt előadó, hölgyeim és uraim, a Jogi Bizottság elnökének, Gargani úrnak a nevében meg szeretném köszönni az előadónak a jelentését, illetve az együttműködését.
Három dolgot szeretnék különösképpen megemlíteni. Először a fogyasztók érdekeit, másodsorban a szubszidiaritás elvét, harmadsorban pedig a kérdés nagyságrendjét. Úgy gondoljuk, hogy messzemenően a fogyasztók érdekében áll, hogy ne tegyük kötelezővé a gépjármű-felelősségbiztosítással kapcsolatos önkéntes jogvédelmi biztosítási rendszereket Európában. Nincs szükségünk kötelező árukapcsolásra vagy termékintegrációra, ami csak a biztosítás árát növelné meg és korlátozná a fogyasztók választási lehetőségeit.
Ami a szubszidiaritás kérdését illeti, nagyon örülök, hogy az előadónak nem áll szándékában a harmonizációt minden áron keresztülvinni. Azok az országok, melyekben a gépjármű-felelősségbiztosítás magába foglal bizonyos jogi költségeket továbbra is alkalmazhatják ezt a típusú rendszert, anélkül hogy rákényszerítenénk a többi országot erre a gyakorlatra.
Ami pedig a nagyságrend kérdését illeti, emlékeztetni szeretném a tisztelt Házat arra, hogy egy olyan kérdéssel foglalkozunk, amely számszerűsítve nagyon csekély jelentőségű. A közúti közlekedési balesetek csupán körülbelül 1%-át teszik ki a határokon átnyúló balesetek Európában, és szinte minden esetben peren kívül rendezik az ügyet. Gratulálok az előadónak a jelentéshez.
Andreas Schwab
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (DE) Tisztelt elnök úr, tisztelt biztos asszony, hölgyeim és uraim, először is köszönetet szeretnék mondani kollégámnak, Nickolay Mladenovnak ebben a nagyon nehéz kérdésben végzett igazán kiváló munkájáért. A sajátkezdeményezésű jelentése az összes kulcsfontosságú problémával foglalkozik, és ezt igen kiválóan teszi.
Ennek ellenére hangsúlyozni szeretném, hogy ez a jelentés a polgárok EU-val folytatott mindennapos ügyeinek kirakós játékában csak egyetlen kis darabnak számít. Karas úr már helyesen rámutatott arra, hogy a határokon átnyúló balesetek a közúti közlekedési balesetek csak egy kis töredékét képezik, illetve hogy legtöbbjüket peren kívül rendezik. Múlt héten azonban egy olyan újságcikk jelent meg az egyik vezető német hetilapban, amely leírta, hogy egy egyszerű polgár hogyan szeretett volna egy német autót újra regisztráltatni Olaszországban, ami nyolc hónap elteltével végül nem sikerült neki, ez ugyanis egész egyszerűen nem lehetséges. Az ilyen típusú, egyéni problémákkal szembe kerülő európai polgárok rendkívül elégedetlennek érzik magukat.
A jelentés, mely ösztönözi az önkéntes rendszereket, ezért tehát a megfelelő megközelítés. A tagállamoknak azonban szerepet kell játszaniuk annak a meghatározásában, hogy a kártérítési jog harmonizációja az Európai Unióban vajon tényleg sokkal jobb megoldás-e hosszú távon, s tényleg jobban figyelembe veszi-e a polgárok érdekeit.
Itt a Parlamentben, és különösen a Jogi Bizottságban, már számos alkalommal foglalkoztunk a szerződésen kívüli károk kérdésével - például a Róma II. esetében -, és most itt az ideje, hogy a tagállamok is megvizsgálják, milyen lehetséges megoldásokat tudnának javasolni, ha már a kártérítési jog és a károk jogi költségként való elfogadása nem lehetséges a Házban a hatáskör/illetékesség/kompetencia kérdése miatt.
Ezt a kérdést meg kell oldanunk a jövőben. Ehhez pedig Mladenov úr javaslata kiváló és méltó a támogatásunkra.
Diana Wallis
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Tisztelt elnök úr, a gépjármű-felelősségbiztosítás ennek a Parlamentnek az egyik sikertörténete volt idáig, és az irányelvek hosszú láncolata azt mutatja, hogy még mindig van néhány megoldásra váró probléma, olyan problémák, melyek sajnálatos módon egyre több polgárunkat érintenek miközben Európa-szerte gyakorolják a szabad mozgásra vonatkozó jogaikat.
Mladenov úr jelentése jelentősen hozzájárul a folyamatban lévő munkához. Nyilvánvaló, hogy egyszerűsíteni kell a kártérítési kérelmeket amennyire csak lehet, és tiszteletben kell tartani a három hónapos határidőt. A balesettel járó traumát nem szabad jogi traumával is fokozni. Tudjuk, hogy bonyolult jogi kollíziós kérdések vannak, melyeket ez a Parlament meg kívánt oldani a Róma II-rendelethez való megközelítésünkkel. Már támogatott minket a Bíróság az Oldenburg ügyben hozott ítéletével, melyben a negyedik irányelvet a Brüsszel rendelettel összhangban, az általunk kívánt módon értelmezte, lehetővé téve a károsultak számára, hogy közvetlenül a lakóhelyük szerint országban forduljanak bírósághoz, s ne kelljen az alperes lakóhelye szerinti bíróságra menniük. Ez hangsúlyt fog fektetni az ügyek peren kívüli rendezésének a szükségességére. Ez egy fontos fejlemény. Lehet, hogy rövid távon nehézségeket fog okozni, azonban, tisztelt biztos asszony, gondoskodnia kell arról, hogy a tagállamok tiszteletben tartják ezt az ítéletet és az uniós jog ezen értelmezését.
A következő lépésként ki kell alakítani egy olyan rendszert, melynek alapjául a Róma II-rendeletre vonatkozó nyomon követési tanulmányok szolgálnak, és amely biztosítja a károsultak teljes mértékben történő kártalanítását a saját országukban fennálló körülmények figyelembevételével. A történet folytatódik, viszont az elért eredményekről sem mondható el semmiképpen az, hogy jelentéktelenek lennének.
Malcolm Harbour
Tisztelt elnök úr, először is hasonlóképpen az előttem felszólalókhoz én is meg szeretném köszönni Nickolay Mladenov rendkívül fontos és komoly munkáját. Remélem, hogy a Belső Piaci Bizottság részére készített első főbb jelentése számos további, jövőbeli munkája közül csak az elsőnek számít. Nagyon sokat segített, hogy csatlakozott hozzánk és friss szemmel tekintett erre a kérdésre, képviselve azokat a polgárokat, akik most új jogosultságokat élveznek az Európai Unióhoz való csatlakozás eredményeként, és akik talán azt remélik, hogy e kérdések hatékonyabban lesznek megoldva a jövőben, mint a múltban.
Néhány további megjegyzést szeretnék fűzni a kollégáim által elmondottakhoz, különösen Diana Wallis és Andrew Schwab bizonyos megjegyzéseihez. Diana és én azóta foglalkozunk ezzel a területtel, amióta a Parlamentben dolgozunk, azaz 1999 óta, ezért tehát tisztában vagyunk a kérdés fontosságával. Úgy gondolom, hogy joggal állítható az, hogy ha a Parlament nem vetette volna fel ezeket a kérdéseket folyamatosan a Bizottság előtt, és ha nem emlékeztetett volna arra, hogy a gépjármű-felelősségbiztosítási rendszer, és különösen annak határokon átnyúló, gépkocsivezetőkre vonatkozó részei rendkívül elégtelenek, akkor szerintem most nem állnánk itt, közel sem lennénk a negyedik gépjármű-felelősségbiztosítási irányelvhez, és nem gondolkoznánk esetleg az ötödiken.
Ez azt mutatja, hogy a Parlament tényleg tudja képviselni a polgárok érdekeit bonyolult, határokon átnyúló kérdésekben, melyek viszont csupán akkor merülnek fel, ha az emberek komoly problémákba ütköznek. Az emberek hozzánk fordulnak problémájukkal, ha balesetet szenvednek más országokban, és nem tudnak kártérítést követelni sokszor súlyos vagy akár maradandó sérülések esetén.
Nagyon örültem annak, hogy a biztos asszony, a fogyasztók iránt tanúsított nagyon komoly elkötelezettségének és az ügyben kifejtett erőfeszítéseinek megfelelően a kezébe akarta fogni ezt a kérdést. Azonban különösen fel szeretném hívni a figyelmet arra, amit Nikolay Mladenov mond a jelentésében az együttműködés fokozásának szükségességéről a biztosítási ágazat, a tagállamok és a Bizottság között annak érdekében, hogy jobb eredményeket lehessen elérni a fennálló jogszabályok alapján. Mintegy "doppingszerként” funkcionálunk a rendszerben, és úgy érzem, hogy egy kicsivel több támogatásra lennénk jogosultak az európai biztosítási ágazat részéről.
Zita Pleštinská
(SK) Hasonlóképpen a vita során felszólalt képviselőtársaimhoz, én is úgy vélem, hogy Nickolay Mladenov jól időzítette a jelentését, illetve hogy a fogyasztók védelme tekintetében nagyon fontos.
Mivel megnövekedett a gépjárművel megtett külföldi utazások mennyisége, különösen az EU bővítése, illetve a schengeni határok kiterjesztése után, sok európai polgár válik baleset áldozatává külföldön, illetve tudatlanság következtében gyakran komoly problémákkal találják magukat szembe.
Autóval történő külföldi utazásuk előtt a polgárokat el kell látni alapvető információkkal a kárigények kezelésére vonatkozóan. Fontos, hogy kapcsolatba lépjenek a megfelelő információs központtal, melyek létrehozására minden tagállamban sor kerül a negyedik gépjármű-felelősségbiztosítási irányelv értelmében. A szerződéskötést megelőző tájékoztatócsomagban átfogó tájékoztatást kell nyújtani a fogyasztóknak a kárrendezési megbízottak rendszerének működéséről, illetve a jogvédelmi biztosításról.
A tagállamok különböző rendszereket hoztak létre, és a nemzeti szabályozási szervek helyzetüknél fogva alkalmasabbak arra, hogy garantálják a nemzeti piacaikon a fogyasztóvédelem lehető legmagasabb szintjét. Ebből kifolyólag egyetértek az előadóval abban, hogy szükségtelen összehangolni a nemzeti büntetőintézkedéseket közösségi szinten.
Milan Gaľa
(SK) Úgy vélem, hogy a kárrendezési megbízottak hálózatának létrehozása a 2000. évi gépjármű-felelősségbiztosítási irányelv egyik eredményének számít. Az erőfeszítéseik fel fogják gyorsítani a gépjárművekre vonatkozó kárigények rendezését.
Ami a kárigények késedelmes rendezésére vonatkozó büntetést illeti, egyetértek az előadó véleményével. A szubszidiaritás alapján a nemzeti szabályozási szervek helyzetüknél fogva alkalmasabbak arra, hogy garantálják a nemzeti piacaikon a fogyasztóvédelem lehető legmagasabb szintjét.
A rendelkezésre álló adatok alapján az összes kárigény több mint 90%-át peren kívül rendezik, tehát e tekintetben nincsen szükség a Bizottság kezdeményezésére, miszerint bevezetnék az Európai Unióban a kötelező jogvédelmi biztosítást. Ez a kötelező gépjármű-felelősségbiztosítás költségeinek a növekedésével járna, és a bíróságokat olyan további jogvitákkal terhelné meg, melyeket peren kívül is lehetne rendezni.
Meg kell őrizni a jogvédelmi biztosítás önkéntes jellegét, valamint az új tagállamokban több tájékoztatást kell nyújtani a polgároknak a biztosítási termékekről.
Colm Burke
Tisztelt elnök úr, olyan ügyvédként, aki foglalkozott már határokon átnyúló kárigényekkel, elmondhatom, hogy nem olyan rózsás a helyzet, ahogy azt a jelentés sugallja. Noha örömmel fogadtam a jelentést, találkoztam már olyan típusú problémákkal is, melyek esetében van jogvédelmi biztosítás, és annak alapján a felperesek nem nagyon tudják visszakapni költségeiket. Ezek a felperesek keresztül mentek a bírósági eljáráson, pénzt költöttek arra, hogy érvényesítsék kárigényüket, majd azt tapasztalják, hogy először is a balesetet okozó vétkes fél biztosítója nem fizeti ki az ügy lebonyolításának a teljes költségét, másodsorban pedig a saját biztosító társaságuk, mellyel jogvédelmi biztosítást kötöttek, szintén nem fizet teljes mértékben, és kihúzza magát a kötelezettségei alól.
Ezt a problémát meg kell vizsgálnunk, és ezt nagyon körültekintően kell tennünk. Volt egyszer például egy olyan ügyem, melyben 30 000 eurót kellett fizetnünk egy törvényszéki könyvelői jelentésért, a jelentés teljes költségét viszont nem térítették vissza. Noha volt saját biztosítása ennek a személynek, a saját biztosítási kötvényét nem tudta a költségekhez adni, illetve a kötvény alapján nem tudta a költségeit visszakövetelni. Ez egy olyan probléma, amit meg kell vizsgálnunk, valamint gondoskodnunk kell arról, hogy megfelelő ellenőrzés alá kerül.
Meglena Kuneva
a Bizottság tagja. - Tisztelt elnök úr, engedje meg, hogy ismét megköszönjem azt a nagyon hasznos munkát, melyet Mladenov úr mutatott be kollégái közreműködésével. Ez a munka a Bizottság számára is nagyon hasznos. A Bizottság jelenleg egy tanulmányon dolgozik, mely a határokon átnyúló balesetek károsultjainak ítélt ellentételezési szinteket vizsgálja, és ezt a kérdést Wallis asszony, illetve több kolléga is felvetette. A tanulmány célja, hogy elkészítsünk egy objektív, jól megalapozott és bizonyítékokkal alátámasztott elemzést a kérdésről. A tanulmány elkészítése folyamatban van, és a Bizottság vizsgálja a második időközi jelentést.
Harbour úr megemlítette azt is, hogy a munkánk során nagyon tényszerűnek kell lennünk, és nagyon komolyan együtt kell működnünk ebben a kérdésben annak érdekében, hogy a belső piac egységesebb legyen a vállalkozások és a fogyasztók szempontjából egyaránt. Nagyon fontos, hogy ezt az együttműködést helyre hozzuk.
Nagyon nagy örömmel látom, hogy Mladenov úr jelentése pont ez irányban halad a munkájába foglalt kérdések megfelelő felépítésével és a kollégái által nyújtott dicséretes és komoly támogatással.
Még egyszer gratulálok és köszönöm.
Nickolay Mladenov
előadó. - Tisztelt elnök úr, köszönöm a biztos asszonynak és a kollégáimnak a jelentésről tett rendkívül érdekes és logikus megjegyzéseiket. Nagyon komolyan hiszek abban, hogy az a legjobban védett fogyasztó, akit a legjobban tájékoztatnak a jogairól, s aki így meg tudja védeni ezeket a jogait az általa ismert információk alapján. Jogalkotóként biztosítanunk kell a fogyasztók tájékoztatását, illetve azt, hogy szabadon eldönthessék, élnek-e bizonyos védelmi eszközökkel bizonyos kockázatokkal szemben, és nem szabad egy egységes szintű védelmet mindannyiunkra rákényszerítenünk.
Wallis asszony, Andreas Schwab és Burke úr rendkívül fontos kérdéseket vetettek fel, ezek azonban túlmutatnak ezen a nagyon korlátozott terjedelmű jelentésen. Nagy örömömre szolgál, hogy Kuneva biztos asszony azt mondta, hogy a Bizottság a Ház által felvetett kérdések közül sokat meg fog vizsgálni. Meg vagyok győződve arról, hogy a Parlament nagyon alaposan meg fogja vizsgálni a Bizottság által elkészítendő tanulmányt, és vissza fog térni különösen a Burke úr által felvetett kérdésekre, lévén hogy ezek a kérdések komolyan fennálló problémák, és sok tagállamban egyre inkább vita tárgyát képezik, beleértve a sajátomat is. Schwab úr felvetette a kárigényekre vonatkozó egységes megközelítés kérdését, mely mindannyiunkat érintő kérdést jelent. Bízom benne, hogy a Bizottság foglalkozni fog ezzel a kérdéssel tanulmányában.
Engedjék meg, hogy néhány szót szóljak még a jelentés nyomon követéséről. Remélem, hogy a Bizottság nagyon komolyan fogja teljesíteni a nyomon követési kötelezettségét, és ellenőrizni fogja, hogy a nemzeti hatóságok végrehajtják-e a már meglévő büntetőintézkedéseket. Amikor készítettük ezt a jelentést és információkat gyűjtöttünk hozzá, néhány tagállam nem igazán volt segítőkész abban, hogy információkat nyújtson arról, hogyan működik a rendszer az ő társadalmukban, viszont végül is sikerült megfelelő válaszokat kapnunk. Fontos feladatnak számít a rendszer működésének az alapos vizsgálata, illetve hogy hogyan lehetne a jövőben fejleszteni, és biztos vagyok benne, hogy ezt a fontos feladatot nagyon komolyan fogja venni a Bizottság az elkövetkezendő hónapokban és években.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra kedden kerül sor.
