Ändring av förordning (EG) nr 1234/2007 (enda förordningen om de gemensamma organisationerna av marknaden) (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om förslaget till rådets förordning om ändring av förordning (EG) nr 1234/2007 om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (enda förordningen om de gemensamma organisationerna av marknaden) - C7-0223/2009 -.
Mariann Fischer Boel
Herr talman! Låt mig börja med att tacka er för att ni gjorde det möjligt att använda det brådskande förfarandet för de två förslag som jag hoppas kommer att förbättra situationen på mejerimarknaden - ett förslag om att utvidga tillämpningsområdet för artikel 186 till mjölk och ett förslag om förvaltningen av systemet för återköp av kvoter.
Dessa förslag är de senaste i en lång rad mejeriinriktade åtgärder som vi har antagit. Jag har noterat er resolution av den 17 september, och jag hoppas att ni har noterat att många av era rekommendationer redan tillämpas i praktiken, omfattas av pågående undersökningar eller kommer att ingå i dagens förslag.
När det gäller de långsiktiga åtgärder som nämns i er resolution har vi inrättat en högnivågrupp. Det första sammanträdet har ägt rum och vi räknar med att slutdokumentet kommer att läggas fram före slutet av juni nästa år.
Jag är väldigt glad över att kunna säga att den faktiska situationen i dag på mejerimarknaden är att priserna ökar och att interventionsuppköpen har upphört eftersom marknadspriserna är högre än interventionspriserna.
När det gäller mitt förslag är artikel 186 en befintlig bestämmelse för ett stort antal produkter, men mjölk ingår inte. Prisvolatiliteten från 2007 och framåt har visat att det är eller kommer att bli nödvändigt att utvidga denna artikel till att omfatta mjölk, eftersom kommissionen då skulle kunna vidta snabbare åtgärder.
I går meddelade jag även rådet (jordbruk och fiske) och utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling att det är möjligt att ge 280 miljoner euro till mjölkproducenterna. För att snabbt kunna betala ut dessa pengar behöver jag helt enkelt den rättsliga grunden i artikel 186. Tanken är att tilldela pengarna som nationella anslag på grundval av produktionen för 2008-2009 och självfallet inom taket för nationella kvoter, uppdelade på ett icke-diskriminerande sätt till de mjölkproducenter som har drabbats hårdast av krisen. Även för att kunna utnyttja denna möjlighet måste vi utvidga artikel 186 till att omfatta mjölk.
När jag säger att jag meddelade att det är möjligt att föreslå 280 miljoner euro måste ni hålla i minnet att budgetmyndigheten, det vill säga Europaparlamentet och finansministerrådet, måste besluta om detta belopp vid Ekofinrådets möte den 19 november. Jag sade även i går att dessa är de sista pengar jag har till hands, med undantag för de 300 miljoner euro som behövs som buffert för att undvika finansiella disciplinåtgärder. För mig är det viktigt att tydligt meddela er att artikel 186 inte är en carte blanche för att kommissionen ska kunna föreslå vilka saker som helst. I detta skede kan jag endast säga att privat lagring av olika produkter - och detta skulle kunna innefatta ost - är en kandidat, under förutsättning att marknadssituationen är sådan att det kan rättfärdigas.
Den andra delen av förslaget handlar om förvaltningen av kvotsystemet. Redan i dag är det möjligt för medlemsstater att återköpa kvoter. Vad vi inför nu är en möjlighet för medlemsstaterna att helt enkelt sänka det totala nationella kvottaket med den kvotmängd som de har återköpt från marknaden. Detta är ett frivilligt system, för det har varit uppenbart i våra diskussioner att obligatoriska system helt enkelt inte skulle fungera politiskt.
Jag ser fram emot att få höra era synpunkter.
Albert Deß
Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag välkomnar starkt att begäran om att använda det brådskande förfarandet antogs av en stor majoritet här i parlamentet i dag. På det sättet har vi gett våra mjölkproducenter en signal och har inte dragit oss undan vårt ansvar. Till skillnad från en minoritet av mina kolleger i andra grupper ser vi i denna begäran om användning av det brådskande förfarandet ytterligare ett verktyg för att hjälpa mjölkproducenterna under en svår tid.
Det är onekligen sant att begäran från kommissionen kom väldigt sent och att förslaget omfattar mindre än vad som vore möjligt. Det är dock i varje fall bättre än att göra ingenting.
Åsikterna i min egen grupp om det föreslagna återköpsprogrammet går också starkt isär. Programmet skulle behöva vara obligatoriskt för att ha någon verkan. Ändå ser jag ingen majoritet för detta alternativ i parlamentet eller rådet. Dessutom skulle ett sådant program inte vara godtagbart för vissa medlemsstater, eftersom det skulle vara liktydigt med en inskränkning av utjämningsordningen och av kvoterna. Tillkännagivandet att kvoterna ska höjas för prioriterade grupper är ett beslut som redan är gällande rätt.
Det bör välkomnas att artikel 186 utvidgas till att omfatta mjölk och mjölkprodukter för omedelbara åtgärder vid störningar på marknaden. Icke desto mindre kommer jag att lägga fram ett ändringsförslag om att denna åtgärd bör begränsas till två år. Om det visar sig att det fungerar kan vi sedan komma överens om en förlängning.
Slutligen skulle jag vilja tacka för de 280 miljoner eurona. Fru kommissionsledamot! Ni har verkligen i stor utsträckning gått parlamentet till mötes. Jag vet att ni inte har mer pengar tillgängliga. Jag vill att det eventuellt ändrade resolutionsförslaget antas på torsdag.
Paolo De Castro
Herr talman, Mariann Fischer Boel, mina damer och herrar! Först vill jag ta tillfället i akt att säga hur nöjd jag är med den ansvarsfullhet som parlamentet uppvisade denna förmiddag när det antog det brådskande förfarandet för att utvidga artikel 186 i enda förordningen om de gemensamma organisationerna av marknaden till att omfatta mejerisektorn, tillsammans med många andra jordbruksprodukter.
Den snabba utvidgningen av reglerna om intervention vid kris på marknaden till denna sektor gör det möjligt för oss att vidta starka åtgärder i en ytterst svår tid för jordbruket i allmänhet och mejerisektorn i synnerhet. Nu förväntar vi oss att Europeiska kommissionen, som Mariann Fischer Boel just sade, tar hänsyn till uppmaningarna från parlamentet, som flera gånger har påpekat att de hittills vidtagna åtgärderna har visat sig otillräckliga med tanke på hur allvarlig dagens kris är.
Parlamentets öppenhet mot kommissionen i dag bör inte tolkas som ett fullständigt befullmäktigande med obegränsade befogenheter, utan som en ansvarsfull gest i en dramatisk och fullkomligt exceptionell situation.
Jag är noga med att betona att parlamentet i detta hänseende anser att det är nödvändigt att parlamentet deltar i varje steg av beslutsprocessen för att garantera demokratisk kontroll. Det är skälet till att vi anser att kommissionen i förväg bör underrätta parlamentet om hur den faktiskt tänker använda dessa nya befogenheter enligt artikel 186 även för mjölksektorn.
George Lyon
Herr talman! Låt även mig tacka kommissionsledamoten för att hon kom hit i kväll för att ytterligare förklara de befogenheter hon begär. Fru kommissionsledamot! Låt mig först av allt tacka er för ert positiva svar på den resolution som parlamentet enades om den 27 september. Jag välkomnar era åtgärder för att försöka stabilisera vad som är en mycket allvarlig situation för mjölkproducenterna. Jag välkomnar även de 280 miljoner euro som ni har tillkännagett för omstrukturering.
När det gäller den första delen av ert förslag är den fråga vi alla måste ställa oss i dag: varför ombeds vi att godkänna akuta åtgärder i detta sena skede, och kommer de att bidra till en återhämtning på marknaden? För uppenbarligen, som ni sade i ert anförande, börjar återhämtningens gröna skott redan synas. Jag är inte övertygad om att de föreslagna förändringarna av kvoterna kommer att förändra så mycket, men eftersom de är frivilliga för medlemsstaterna, kommer denna grupp i varje fall inte motsätta sig dem.
När det gäller förslaget om att utvidga tillämpningsområdet för artikel 186 till att omfatta mjölk och mjölkprodukter är det enligt min erfarenhet så att ministrar - eller i detta fall kommissionsledamöter - vanligen kommer till parlament för att begära befogenheter till åtgärder för att lösa ett problem. I kväll tycks det som om vi ombeds att ge kommissionen befogenheter utan att först underrättas om exakt vilka åtgärder de kommer att användas till.
Som jag förstår av ert tidigare inlägg nämnde ni att ni behöver denna extra befogenhet som rättslig grund för att kunna betala ut de 280 miljoner euro. Jag skulle vara tacksam om ni kunde klargöra om så är fallet. Är det därför ni begär befogenheterna? För det vi alla är oroliga över är att vi mycket väl kan lämna över en oinskränkt fullmakt till kommissionen.
Fru kommissionsledamot! Ni sade att ni har blivit plockad på er sista fjäder, så om ni har andra idéer till möjliga åtgärder finns det tydligen inte så stort finansiellt utrymme för något meningsfullt över huvud taget. Vår grupp kommer endast att bevilja dessa befogenheter om de är tidsbegränsade och förbehållna extrema omständigheter.
Martin Häusling
Herr talman, mina damer och herrar! Äntligen händer det något i denna debatt. Kommissionen måste nu åter bära det övergripande ansvaret. I förmiddags var det en annan situation, även om vi skulle ha föredragit att parlamentet hade varit mer delaktigt. Låt mig säga klart och tydligt att vi inte är emot finansiellt stöd. Vi måste dock vara på det klara med att sådant stöd endast är en droppe i havet, i uttryckets sanna bemärkelse.
Besluten fattade i Luxemburg bidrog tyvärr inte heller till att ombalansera tillgång och efterfrågan - vilket naturligtvis är det avgörande momentet här. Frivilliga återköp av kvoter är nog bra, men det kommer inte att ha någon större inverkan eftersom det inte bidrar på något väsentligt sätt till att minska volymen.
Jag nämnde redan i går att vi måste ta hänsyn till revisionsrättens rapport och börja tillämpa en långsiktig politik och att vi behöver titta på vad revisionsrätten har sagt. Revisionsrätten sade att tillgångarna måste förvaltas i framtiden, annars kommer inte systemet att kunna finansieras, och vi behöver en mejeripolitik grundad på kvalitetsprodukter på den europeiska marknaden.
Vi måste överge exportbidragen så fort som möjligt. Detta är ett gammalt krav från vår sida och vi har ofta påpekat dessa åtgärders katastrofala följder.
Vi behöver verkligen en politik som går utöver den nuvarande krisen. Vi förväntar oss även mer långsiktiga svar från kommissionen. Tyvärr har kommissionen hittills inte gett oss sådana svar, särskilt om hur vi kan stärka producentorganisationerna för att ge dem större marknadsinflytande och lägga band på snabbköpskedjorna.
James Nicholson
Herr talman! Först av allt vill jag säga att jag verkligen välkomnar detta beslut. Jag anser att diskussionen i utskottet i går kväll och i kväll i plenum gör det möjligt att klargöra situationen. Verkligheten, och orsaken till den frustration som många mjölkproducenter upplever tror jag, är att medan vi i viss mån har börjat se vad George Lyon kallade gröna skott, så har dessa pengar inte nått deras bankkonton än. Så detta skapar viss frustration hos mjölkproducenterna. Många har varit under finansiellt tryck under lång tid. Det är bra och nyttigt att vi kan diskutera, för jag inser nu behovet av att ändra artikel 186 så att vi kan ge dessa pengar direkt till producenterna så fort vi bara kan. Det är utmaningen, anser jag.
Jag gillar idén från Albert Dess om ett ändringsförslag. Om han lägger fram ett ändringsförslag om att införa en tidsgräns på två eller till och med tre år för att få jobbet gjort, tror jag att det får mitt stöd. Jag är dock fortfarande inte övertygad om systemet med återköp. Vi måste göra detta för att skydda näringen.
Patrick Le Hyaric
Herr talman, fru kommissionsledamot! Jag måste denna kväll upprepa att de föreslagna finansiella bestämmelserna endast utgör en droppe i havet för krisen och den förtvivlan som bönderna upplever i dag.
Ni frigör 280 miljoner euro, när det bara för några veckor sedan var tal om 600 miljoner euro. Ni kommer därför att ge en engångsbetalning på 1 000 euro till bönder som för närvarande förlorar 100 till 200 euro om dagen. Vi efterlyser därför en verklig nödfinansieringsplan, inte plåster mot en livshotande sjukdom.
Å andra sidan vill ni använda offentliga medel till en enorm plan för att slakta mjölkkor och stänga jordbruk. På det sättet kommer ni att förstöra våra bönders framtid, eftersom de unga bönderna kommer att drabbas hårdast, de minsta bönderna, de som använder marken, som producerar mjölkprodukter och kvalitetsost och som bevarar miljön.
Hur vågar ni föreslå det när så många familjer i Europa och annorstädes inte har tillgång till mat, och mjölk till att börja med! Jag vill tillägga att vi genom er plan kommer att få brist på mjölk i framtiden.
Vid en tidpunkt då man puffar så starkt för Lissabonfördraget kan vi endast förvånas över att ni vill driva igenom denna artikel 186 i förordningen, som kommer att ge er fulla befogenheter. Ni hade dock dessa fulla befogenheter. Det var dessa som gjorde att ni kunde genomföra en liberalisering av kvoterna som fördjupar den kris vi befinner oss i nu och som endast gynnar tillverkare och distributörer. Europeiska revisionsrätten påpekar ju att konsumentpriserna på mjölkprodukter ökade med 17 procent mellan 2000 och 2007, samtidigt som producentpriserna föll med sex procent.
Jag upprepar att det finns ett akut, mycket akut behov av att ge en stor hjälp till jordbrukssektorn genom en stor europeisk nödfond, att återvända till en politik med minimipriser inom jordbruket och att inte låta kapitalistmarknaden utplåna våra bönder.
Krisztina Morvai
(HU) Fru kommissionsledamot! Jag kommer naturligtvis att rösta för förslaget, trots att jag är medveten om att man inte kommer att lösa jordbrukarnas situation genom denna nådegåva. Jag har emellertid tre frågor. Den första lyder: Vad anser ni att vi har lärt oss av denna kris? Har vi lärt oss något av den? Fru kommissionsledamot! Denna kris har inte orsakats av en naturkatastrof, en tsunami eller liknande händelse, utan genom en rad dåliga beslut och en i grunden misslyckad jordbrukspolitik. Vad kan ni lova jordbrukarna i framtiden? Hur kommer de att kunna undvika en liknande kris i framtiden? Jag skulle vilja få ett entydigt, detaljerat svar av er.
Min nästa fråga lyder: Ni sade i går vid utfrågningen i utskottet att medlemsstaterna fritt kan förfoga över detta belopp. Vad innebär detta exakt? Kommer medlemsstaterna att kunna fördela dessa pengar rättvist så att de inte ges till stora jordbruksföretag och storjordbruk utan till småbrukare, familjejordbrukare som mest behöver pengarna och som är beroende av dem för sitt levebröd. Dessa jordbrukare befinner sig i en oerhört svår situation. Den andra stora gruppen som bör beaktas är jordbrukarna i de nya medlemsstaterna, framför allt småbrukarna. Hur vill ni bli kvitt denna oacceptabla diskriminering, som beror på att till exempel vi ungrare blev tvungna att överlämna samtliga våra marknader till EU, trots att vi endast har tagit emot en bråkdel av bidragen? Hur och när kommer denna orättvisa och denna orättfärdighet att undanröjas?
Giovanni La Via
(IT) Herr talman, fru Fischer Boel, mina damer och herrar! Jag välkomnar kommissionsledamotens strategi att besluta att förekomma parlamentet genom att införa åtgärdspaketet inom mejerisektorn.
Med hänvisning till innehållet i de föreslagna åtgärderna anser jag, trots bristen på tillräckliga operativa detaljer när det gäller dem, att vi är på god väg att lösa de problem som våra jordbrukare för närvarande upplever. Jag anser emellertid inte att man enbart genom de föreslagna åtgärderna kan lösa de problem vi står inför. Inte desto mindre anser jag att det är viktigt att rösta för förslaget att ändra artiklarna 78 och 79 i förordning (EG) nr 1234/2007.
När det gäller artikel 186 i samma EG-förordning vill jag först och främst påpeka att man i punkterna a och b i denna artikel fastställer olika skyddsnivåer för olika varor och ingriper när det gäller vissa när priserna stiger och faller avsevärt, men när det gäller andra - griskött, olivolja och andra produkter - endast när priserna stiger avsevärt. Jag anser att detta är en oacceptabel avvikelse.
Jag vill, även för Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater), lägga fram ett ändringsförslag i syfte att se till att kommissionen informerar parlamentet innan den vidtar de åtgärder som fastställs i artikel 186, och jag anser att detta ändringsförslag är förenligt med det som Gruppen Progressiva förbundet av socialdemokrater och demokrater i Europaparlamentet nyss har föreslagit.
Till sist uppmanar jag kommissionsledamoten att, enligt parlamentets resolution av den 17 september, öka beloppet för stöd av mindre betydelse för alla produktiva sektorer, oavsett de nationella tak som för närvarande tillämpas.
Luis Manuel Capoulas Santos
(PT) Herr talman, fru kommissionsledamot! Vi är alla tyvärr medvetna om det allvarliga tillståndet för mejerisektorn i EU. Min politiska grupp har i flera månader efterlyst brådskande åtgärder för att försöka rädda tusentals jordbrukare som hotas av ruin. Vi har antagit våra egna initiativ och stött initiativ från andra politiska grupper för att åstadkomma detta.
Vi har inget annat val än att välkomna kommissionens initiativ, hur bristfälliga de än förefaller oss. Därför röstade Gruppen Progressiva förbundet av socialister och demokrater i Europaparlamentet i förmiddags för det brådskande förfarande som lades fram inför oss. Vi kommer emellertid att föreslå och begära att Europaparlamentet ständigt informeras om de åtgärder som kommer att godkännas under de kommande dagarna enligt de befogenheter som vi nu överför till kommissionen. Vi kommer att fortsätta att göra vårt yttersta för att återställa balansen på marknaden, så att producenterna kan garanteras tillräcklig avkastning, vilket bekräftas i Lissabonfördraget.
Marit Paulsen
Herr talman! Självklart är det nödvändigt att göra snabba utryckningar när kriser inträffar i olika näringar, ungefär som med bankerna just nu, ungefär som med bilindustrin och med mjölkbönderna. Men dessa kriser kommer att återkomma och återkomma. Kanske gäller det inte mjölk nästa gång. Kanske gäller det spannmål, kanske gäller det något annat.
Jag ska våga mig på att gå lite utanför det som denna debatt egentligen handlar om. Vi kan inte alltid bara lösa de akuta problemen. Vi måste också finna tid och ork och politisk planering för att få en gemensam europeisk jordbrukspolitik som ger styrka, som är uthållig, som är flexibel och som undanröjer de värsta konsekvenserna av den prisinstabilitet som vi kan förvänta oss. Jag vill ha en levande landsbygd i Europa och landsbygden lever inte utan bönder och utan djur!
Martin Häusling
(DE) Herr talman! Tyvärr kan José Bové inte vara här i kväll och därför talar jag ännu en gång. Jag har ytterligare några frågor till kommissionsledamoten. Anser hon verkligen på allvar att protesterna kommer att upphöra genom att dessa pengar betalas ut? Som jag sade tidigare anser jag att parlamentets beslut i morse innebar att kommissionen skulle beviljas oinskränkt fullmakt eftersom vi inte vet vad kommissionen kommer att göra med dem. Jag upprepar: Kommission är ingen del av lösningen på problemet, den är faktiskt en del av problemet. Jag vidhåller denna åsikt.
Men jag godtar helt enkelt beslutet - eftersom man måste vara realistisk och detta är vad som har beslutats - och jag vill säga till de andra ledamöterna att vi måste begränsa dessa åtgärder. Vi bör begränsa dem till en hanterbar period, så att vi i parlamentet också kan hålla i rodret igen.
Jag har ytterligare en fråga till er, fru kommissionsledamot, eftersom man vid upprepade tillfällen säger om alla program att vi måste fortsätta att främja omstrukturering. Vad menar ni då med omstrukturering? Anser ni verkligen att det är rätt att vi fortsätter att dela ut pengar, i huvudsak för att uppmuntra småbrukare att ge upp så att vi kan ge pengar till de större jordbruken? Denna politik är inte längre ett effektivt medel som leder till ett mål. Vi måste se till att vi använder pengarna på ett målinriktat sätt, framför allt i de missgynnade regionerna, för att behålla de strukturer i dessa regioner som är mest hotade.
João Ferreira
(PT) Herr talman, fru kommissionsledamot! I det förslag som har lagts fram av kommissionen erkänner man att kommissionens politik för mejerisektorn har misslyckats, men de katastrofala grundläggande politiska riktlinjerna för sektorn påverkas inte. De miljoner som nämns här ligger långt under det belopp som behövs för att kompensera producenterna för de fallande priser som de har lidit av.
Tvärt emot vad som hävdas är det nödvändigt att vända om från den väg som den gemensamma jordbrukspolitiken har slagit in på, då man genom på varandra följande reformer har nedmonterat instrumenten för att reglera marknaden, kvoter och produktionsrättigheter, vilket har gjort att tusentals producenter undan för undan överger sektorn. Tusentals arbetstillfällen står på spel: Hela familjer som är beroende av jordbruk, och framför allt inom mejerisektorn. Vidsträckta regioner står på spel, där marken i allt större utsträckning kommer att överges, med drastiska sociala och miljömässiga följder.
Allt detta gör att det krävs ett omedelbart ingripande för att återställa rättvisa priser för producenterna, men detta kommer att kräva mer resurser än de som nu ställs till förfogande. Vi upprepar att situationen framför allt gör att det krävs mer omfattande åtgärder som inte bara är lindrande, till exempel avskaffandet av den årliga ökningen av mjölkkvoterna och återföra dem till de nivåer som gällde före beslutet att öka dem och upphävandet av beslutet att avskaffa kvotsystemet 2015.
Diane Dodds
(EN) Herr talman! Liksom majoriteten av ledamöterna i denna kammare röstade jag i dag för att stödja det brådskande förfarandet när det gäller artikel 186. Varje ekonomiskt stöd till mejerisektorn är absolut nödvändigt för dess överlevnad, framför allt överlevnaden för de små familjejordbruk som vi finner i Nordirland.
Om ni, som ni säger, behöver ändringarna i artikel 186 för att fonden på 280 miljoner euro ska utbetalas kommer detta att ha mitt fulla stöd. Vi kan bara hoppas att pengarna utbetalas och fördelas snabbt. Många jordbrukare har väntat alltför länge på att få det stöd som krävs.
Jag är emellertid besviken över de förslag som gäller artiklarna 65 till 84. Det är nästan säkert att de inte kommer att inverka på Storbritannien och jag har några frågor om dem, framför allt därför att jag anser att regionerna i EU inte kommer att konkurrera på lika villkor och det verkar motstridigt med tanke på kommissionens nuvarande politik.
Christophe Béchu
(FR) Herr talman! Det måste finnas följdriktighet i politiken. Under de senaste veckorna har många av oss i denna kammare krävt åtgärder från kommissionen. När vi får förslag på lösningar kommer vi att rösta för dessa lösningar, även om de - jag håller med om det som har sagts - dröjer och även om det har varit nödvändigt att få fram dem genom de ståndpunkter som har antagits både inom Europaparlamentet och bland ministrarna.
Detta belopp, som kommer att bli mycket användbart på kort sikt, löser inte, som många redan har påpekat, de långsiktiga frågor som gäller det sätt på vilket det planerade slutet för kvoterna hanteras. Om vi vill kunna klara av och förhindra återkommande kriser inom sektorn för jordbruksprodukter kan vi inte göra det utan reglering av produktionen och utan kontrollverktyg eller en kombination av båda.
Det är emellertid inte den frågan som står på spel i kväll. Den fråga som står på spel i kväll, den enda fråga som betyder något för ögonblicket, är den som gäller artikel 186. Fru kommissionsledamot! Jag har en enkel fråga: Vad ska rent konkret ske genom artikel 186 och när ska det ske och på vilket sätt?
Iratxe García Pérez
(ES) Herr talman, fru kommissionsledamot! För en månad sedan diskuterade vi här en parlamentsresolution och förslagen till intervention i mejerisektorn. I dag har vi att göra med två olika åtgärder: Förändringen i administrationen av kvoterna och den åtgärd som gäller artikel 186, åtgärder som vi samtycker till att behandla brådskande, som ni har krävt.
Emellertid måste sektorn betraktas som en helhet och det är inte bra med dessa ständiga förslag om en fråga som vi nu har arbetat med i flera månader.
Vi kräver gemensamma EU-lösningar. I detta avseende kommer den rapporterade ökningen av minimistödet för alla sektorer att orsaka snedvridningar mellan medlemsstaterna och göra det svårt att tillämpa den gemensamma jordbrukspolitiken på ett enhetligt sätt.
Avslutningsvis en sista punkt: Ett stöd på 280 miljoner euro planeras, vilket vi naturligtvis välkomnar, men jag vill påminna er om att detta parlament har antagit en resolution som innebär att det behövs ytterligare ett belopp på 600 miljoner euro för att hantera krisen inom mejerisektorn.
Britta Reimers
(DE) Herr talman, mina damer och herrar. Som jordbrukare betraktar jag det framlagda ändringsförslaget till artiklarna 78 och 79 som en avvikelse av kommissionen från dess hittills sunda väg via jordbruksreformer, på bekostnad av effektiva och framsynta jordbruk.
Det är farligt att göra ändringar, bara på grund av en önskan att göra något, så nära den slutliga utfasningen av mjölkkvotsystemet, ett system som faktiskt hittills har varit till nackdel för mjölkproducenterna. Den har också hamnat på efterkälken på grund av utvecklingen på fältet, eftersom marknaden slutligen börjar återhämta sig. Därför förkastar jag detta ändringsförslag.
Det är lätt att se att kommissionen försöker utnyttja parlamentets krav på brådskande åtgärder för sina egna syften. Kommissionen gör det genom att, strax innan Lissabonfördraget träder i kraft, försöka att med detta ändringsförslag till artikel 186 för sina egna syften säkra ett permanent handlingsutrymme utan parlamentets samtycke. Därför förkastar jag detta ändringsförslag.
Emellertid kan jag acceptera att parlamentet beviljar kommissionen handlingsutrymme under en begränsad period i en krissituation. Denna möjlighet skulle också, med mycket snabb verkan, vara tillgänglig för parlamentet under framtida kriser genom artikel 142 i parlamentets arbetsordning.
Richard Ashworth
(EN) Herr talman! Mejeriindustrin är i kris och jag vill här att mitt tack ska tas till protokollet och gratulera kommissionsledamoten till hennes mycket lägliga åtgärder, som enligt min åsikt var helt riktiga. Jag anser att 280 miljoner euro är en realistisk summa som kommer att välkomnas inom branschen. Jag är övertygad om att det kommer att bli nödvändigt att bevilja befogenheter enligt artikel 186 för att på ett lägligt sätt leverera detta bidrag till producenterna, och därför stöder jag det. Jag stöder det, trots att jag föredrar att vi begränsar denna eftergift till senast 2013.
När det gäller den återköpsplan för nationella kvoter, som enligt mina noteringar kommer att innefatta befogenhet att ta ut tilläggsavgifter av producenter som överskrider kvoterna, har jag vissa invändningar. Jag anser att man därigenom straffar de effektiva och progressiva producenterna - ofta de unga män, de ungdomar som utgör den framtida livsnerven i vår bransch - och jag anser att det sänder totalt felaktiga signaler.
Vi lever på en mycket instabil marknad och vad denna industri behöver är inte kortsiktiga reaktioner utan en strategi på lång sikt. Jag har under lång tid stött kommissionsledamoten för hennes långsiktiga vision för branschens framtid och jag vill uppmuntra henne att följa denna väg, som är en strategi på lång sikt och inte en kortsiktig reaktion.
Jarosław Kalinowski
(PL) Herr talman! Jag hoppas att mjölkproducenterna nu har det värsta bakom sig. Detta hopp stärks av beslutet att nästa år stödja mjölkproducenterna med ett belopp på 280 miljoner euro. En grundläggande fråga återstår emellertid: Vad bör ske med mjölkproduktionen och mjölkproducenterna på lång sikt? Den viktigaste frågan när det gäller detta är framtiden för mjölkproduktionskvoterna.
För närvarande finns det två strategier. Genom den första, som är effekten av översynen av den gemensamma jordbrukspolitiken, ökar produktionskvoterna gradvis och målet är att öka dem 2015. Genom den andra strategin, som ingår i kommissionens nuvarande förslag, syftar man till att begränsa mjölktillgången genom en ny metod att beräkna avgiften för att överskrida de nationella kvoterna. Dessa båda strategier motsäger varandra.
Personligen är jag för att behålla kvoterna, men bara när fördelningen av kvoterna bland EU-länderna och producenterna grundas på objektiva och rättvisa kriterier. Att utveckla och anta sådana rättvisa och objektiva kriterier skulle bli mycket svårt, men det är kanske värt att göra ett försök. När det gäller utvidgning stöder jag helt utvidgningen av artikel 189, men jag anser att detta bör åtföljas av en definition av kommissionens roll och de instrument den kommer att kunna använda.
Alan Kelly  .-
(EN) Herr talman! Jag vill säga följande till kommissionsledamoten: Förlåt mig när jag säger på skämt att kommissionen har gjort pannkaka av mjölkkrisen, vilket är vad vi brukar säga på Irland när någon har misslyckats totalt med något.
För bara 18 månader sedan sade ni att mjölkpriserna skulle öka avsevärt, bara för att se dem sjunka med hälften i vissa länder. Därför måste kommissionen kunna ingripa snabbare på marknaden, och i detta avseende är detta förslag positivt.
I min valkrets på Irland, Munster, kan många inom mejeriindustrin, både stora och små jordbrukare, och framför allt familjejordbruk, nätt och jämnt livnära sig eller också befinner de sig på randen till konkurs. De ser vilka svårigheter de har och de futtiga belopp som erbjuds medan andra, till exempel banker och bankdirektörer räddas med enorma summor.
(Talmannen bad talaren att tala långsammare)
Den mjölkfond på 280 miljoner euro som tillkännagavs i går är välkommen men är bara ett plåster på ett mycket större problem. Parlamentet röstade i september förra året för att 600 miljoner euro skulle göras tillgängliga. Denna siffra bör behållas, framför allt för att visa solidaritet med småbrukarna. Nästa prioritering för kommissionen måste vara att ta itu med hela frågan om mjölktillgången. Det anser jag bestämt. Tills man har åtgärdat detta kommer vi att stå inför fler problem och vi kommer inom kort att ha slut på plåster.
Elisabeth Jeggle
(DE) Herr talman, fru kommissionsledamot! Ja, vi bör gå med på att mjölken införlivas med artikel 186 och jag hoppas att vi kommer att göra det i morgon. Vi kan inte alltid kritisera kommissionen för att den handlar alltför långsamt, för att den ligger efter, för att den säger att det fortfarande finns ett hopp som inte existerar i verkligheten.
Kommissionen har nu möjlighet att handla snabbt och vi bör ge kommissionen denna möjlighet och hela tiden visa vår egen vilja att hålla den ansvarig. Albert Dess ändringsförslag för Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) kommer att göra det möjligt för oss att åstadkomma detta tillsammans. De 280 miljoner euro som många har talat om är bara en droppe i havet. Men vi måste också inse att detta är slutet på budgetåret. Vi måste förstå att det helt enkelt inte finns mer pengar att tillgå.
Hur ska vi hantera den övergripande situationen? Vi skulle vilja se att de mjölkproducenter som har drabbats hårdast av krisen får de 280 miljoner eurona. Vi talar om mjölkmarknaden, men det handlar om verkliga människor och de landsbygdsområden vi diskuterar och alltid säger att vi vill skydda när vi diskuterar andra frågor. Fru kommissionsledamot! Stöd mejerifonden! Den kommissionsledamot som i eftermiddags yttrade sig under budgetdebatten talade för fonden, vilket jag vill betona. Det gladde mig mycket. Vi är också i trängande behov av denna signal och dessa pengar finns inom budgeten för 2010.
Maria do Céu Patrão Neves
(PT) Herr talman, fru kommissionsledamot! Även jag gläder mig mycket åt godkännandet av det brådskande förfarandet i parlamentet, eftersom jag anser att det är både lägligt och viktigt att föra in mjölkfrågan i artikel 186.
Jag har hävdat att man i en situation som är så allvarlig som den mejerisektorn står inför kräver brådskande åtgärder för att försvara sektorn, både av ekonomiska och sociala skäl. Jag kommer från landet Portugal och regionen Azorerna, där mejerisektorn är mycket viktig och etablerad i regioner som socialt sett är ganska ömtåliga och där det i själva verket skulle vara viktigt att behålla kvotsystemet längre än till 2015.
De åtgärder som föreslås här är ganska otillräckliga, men de är ändå nödvändiga och viktiga. Jag är också orolig över hur kommissionen kommer att använda de nya befogenheter den kommer att få, framför allt eftersom den har handlat på ett ganska okänsligt sätt under denna kris genom att alltför sent lägga fram kraftlösa åtgärder och endast efter intensiva påtryckningar. Av denna anledning vill jag att kommissionen ska lämna in en bilaga till artikel 186 med åtgärder som kan användas för ett radikalt ingripande i mejerisektorn för att garantera dess hållbarhet.
Peter Jahr
(DE) Herr talman, fru kommissionsledamot! Jag välkomnar i hög grad ert förslag. Emellertid finns det en punkt som jag måste kritisera, nämligen det frivilliga uppköpsprogrammet för mjölkkvoter.
Om ett sådant program ska lyckas måste det vara obligatoriskt och inte frivilligt. Jag anser att detta frivilliga arrangemang att köpa tillbaka mjölkkvoter är kontraproduktivt. Jag anser det inte bara därför att detta arrangemang inledningsvis kommer att innebära att vi behåller en höjning av kvoterna som det sedan kommer att bli mycket svårt att häva. Genom att köpa tillbaka mjölkkvoterna kommer vi åter att ge dem ett ekonomiskt värde och den viktigaste effekten av det blir att man hindrar möjligheten att utjämna verkningarna. Jag anser att jag måste förkasta alla åtgärder som gör att utjämningen begränsas. Framför allt under utfasningsperioden för mjölkkvoterna är utjämning ett nödvändigt redskap för att enskilda jordbruk ska kunna orientera sig bättre på marknaden.
Av dessa anledningar blir jag tvungen att förkasta denna del av förslaget, trots att jag kommer att rösta för förslaget i dess helhet.
Ricardo Cortés Lastra
(ES) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Det är sant att vi ska vidta åtgärder som syftar till en partiell lösning av krisen inom mejerisektorn.
Alla här är medvetna om djuruppfödningssituationen för våra jordbrukare och vi vet vad dessa åtgärder innebär för dem och deras familjer.
Våra jordbrukare vill inte ständigt ta emot understöd. De ber oss att de ska få möjlighet att arbeta på ett värdigt sätt genom att sälja sina produkter till hederliga, rimliga priser som motsvarar deras ansträngningar och investeringar.
Fru kommissionsledamot! Förutom det uppsving och det förtroende som vi med dessa nya åtgärder kan ge våra jordbrukare är vi på väg mot framtida reformer, viktiga reformer som kommer att fortsätta att diskuteras i parlamentet.
Mairead McGuinness
(EN) Herr talman! Det viktigaste som kommissionsledamoten sade var att marknadspriserna börjar stiga. Vi bör erkänna det i parlamentet och driva på för att se till att detta vidarebefordras till jordbrukarna. Vi säger att 280 miljoner euro är tillgängliga för dem, men varje ytterligare cent de får är värd mycket mer än de utbetalningar som delas ut till dem i form av understöd. Detta är mycket viktigt.
Jag anser att det är viktigt att vissa har gett kommissionen skarp kritik. Låt oss erkänna att ingripanden och exportbidrag har använts för att behålla priserna, även med tanke på det ohyggligt låga priset för producenterna och därför anser jag att en del av kritiken är onödig och skarp. Jag stöder utvidgningen av artikel 186 om ni skulle behöva betala ut dessa 280 miljoner euro, som jag betraktar som symboliska snarare än betydande.
Låt oss se vad vi har lärt oss. Vi måste titta på vad som kommer att hända med reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken efter 2013. Högnivågruppen inriktar sig nu på den. Jag vill säga till de politiska grupper som i kväll stöder finansieringen av mejerisektorn: Se till att ni också stöder en väl finansierad gemensam jordbrukspolitik efter 2013. Annars är era ord tomma.
José Bové
(FR) Herr talman! Jag ber om ursäkt. Det var meningen att jag skulle komma tidigare men jag blev upptagen. Jag förklarade det som hände i går i Luxemburg för de franska lyssnarna.
Jag anser att rådets beslut är dåligt, eftersom det enda texten handlar om är ”omstrukturering”. I Frankrike har vi gått från 480 000 mjölkproducenter 1984 till färre än 88 000 i dag.
I dag säger man oss att ännu fler producenter måste tvingas bort och att de pengar man får in - detta står i texten - kommer att användas för producenter som har överskridit sina kvoter. Man blir därför tvungen att koncentrera produktionen ännu mer och mjölkproducenterna i de svåraste områdena kommer att tvingas bort. Detta är fel strategi.
De pengar som har anslagits, 280 miljoner euro - siffran har redan citerats - uppgår till 50 euro i månaden för varje jordbruk under ett år. Det är en struntsumma. Det är nästan att visa förakt för den kris som producenterna går igenom.
Till sist vill jag när det gäller artikel 186 säga att det, i en tid då vi närmar oss ett medbeslutandeförfarande i jordbruksfrågor, är oacceptabelt att ge oinskränkt fullmakt till kommissionen.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Jag vill ställa en fråga till kommissionsledamoten och tacka henne för att hon kommer till parlamentet. Ni sade att de medel som har utlovats till de fonder som stöder mejerisektorn kommer att anslås till medlemsstaterna enligt en historisk faktor, med andra ord ska de baseras på de förhandlade kvoterna. Emellertid hävdar många medlemsstater att dessa kvoter är orättvisa. Det är anledningen till att många medlemsstater vidhåller att marknaden bör avregleras. Vissa stater kan till exempel inte ens producera tillräckligt för att täcka sin egen konsumtion. Tror ni inte att användningen av en historisk faktor kommer att göra att dessa orättvisor bibehålls...
(Talmannen avbröt talaren.)
Jag måste sammanfatta min fråga för att inte alltför mycket överskrida den tid som har beviljats mig. Kommissionsledamoten sade att resurserna kommer att anslås till medlemsstaterna enligt en historisk faktor. Emellertid hävdar många medlemsstater att de kvoter som nu anslås är orättvisa. Det är också anledningen till att många medlemsstater vidhåller att marknaden bör avregleras. Tror ni inte att användningen av en historisk faktor skulle göra att dessa orättvisor bibehålls?
Mariya Nedelcheva
(BG) Jag välkomnar det beslut som har fattats av rådet och kommissionen att anslå ytterligare ett paket på 280 miljoner euro i bidrag för mejeriproduktionen 2010. Härigenom sänder man en tydlig signal till alla dem som varje dag lider av de skadliga följderna av krisen. Jag yrkar på att detta lägliga svar inte kommer att bli en ekonomisk engångslösning utan en del av en målinriktad, långsiktig strategi för att återställa, stabilisera och utveckla denna sektor i EU. Därför är det viktigt att ta hänsyn till de åtgärder som varje medlemsstat kommer att anta. Jag vill göra er uppmärksamma på att Bulgarien bara delvis kan godkänna ändringsförslagen till förordning 1234. Vi vidhåller att det uttryckligen fastställs i utkastet att möjligheten att hantera nationella mjölkkvoter kommer att överlåtas till medlemsstaterna. Det är viktigt att behålla möjligheten att välja det befintliga systemet för uppköp och omfördelning av mjölkkvoterna genom den nationella reserven. Vi har inte råd att vare sig hålla inne understöd eller ta betalt av producenterna, eftersom den bulgariska sektorn håller på att moderniseras. Annars kommer de bulgariska producenterna inte ens att bli konkurrenskraftiga efter 2015.
Wojciech Michał Olejniczak
(PL) Herr talman! Det gläder oss naturligtvis att godkänna dessa nya lösningar som är avsedda att hjälpa jordbrukarna, däribland jordbrukarna i Polen. Emellertid bör vi också komma ihåg att, när vi talar om pengar - och vi talar faktiskt om pengar - är det viktigt hur pengarna fördelas. De bör nå dem som mest känner av verkningarna av krisen, eftersom jag inte går med på en politik som innebär att vi ger alla samma belopp, vilket betyder ett litet belopp, så att vi i själva verket bokstavligen inte hjälper någon.
För det andra vill jag, om jag får, hänvisa till historien innan jag om ett ögonblick vänder mig till framtiden. Jag är säker på att vi kommer ihåg de underbara åren, för mer än ett år sedan, när jordbrukarna fick ett mycket bra pris för mjölken. Samtidigt gynnades de av stora EU-bidrag för moderniseringen av mejerisektorn. Därför är det viktigt att vi, med utgångspunkt från denna erfarenhet, planerar framtiden och att vi drar slutsatser av våra misstag, eftersom det säkerligen gjordes misstag. Det är också viktigt för oss att tänka på hur vi ska planera utvecklingen av denna sektor, eftersom pengar är tillgängliga både som direkta bidrag och för utvecklingen av landsbygdsområdena. Dessutom förfogar vi över instrumentet med mjölkkvoter.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Fru kommissionsledamot! Jag vill ställa följande fråga till er: Vad vill kommissionen använda de 280 miljoner eurona till? På ytterligare omstrukturering eller kanske snarare, som 21 medlemsstater ville, på en injektion för marknaden, på marknadsmekanismer? I själva verket vill jordbrukarna att pengarna ska användas för stödmekanismer. För närvarande kan de inte ta ytterligare lån eller förbättra produktiviteten. De kan för närvarande inte fortsätta att modernisera eftersom de har förlorat likviditet. De vill inte köpa kylrum eller mjölkmaskiner nu. Det här är inte rätt tillfälle för nya investeringar. De 280 miljoner eurona uppgår till knappt 2 euro per ton mjölk som produceras i EU.
När kommissionen föreslår vad den kallar ”en mekanism för hantering av kvotsystemet” vill den egentligen begränsa produktionen. Vi bör överväga om vi inte kommer att se en upprepning av den situation som följde efter reformen av sockermarknaden och som har inneburit att vi nu har problem med tillgången på denna resurs. Är det nu dags för begränsningar av produktionen av mjölk eller spannmål? Jag är säker på att detta inte är vad vi önskar.
Herbert Dorfmann
(DE) Herr talman, fru kommissionsledamot! Det gläder mig att ni, bara några veckor efter det att parlamentet antog en resolution om mjölk, är här och lägger fram åtgärder för att infria våra krav. Jag samtycker till ert förslag när det gäller artikel 186 och även till tidsgränsen, som förefaller mig vara rimlig. Jag är också för det differentierade beviljande av kvoter som ni föreslår.
Jag måste säga att förslaget om återköp av kvoter gör mig mer förbryllad. Ni har själv i veckor och månader sagt att den nuvarande krisen inte har orsakats av kvotsystemet och med tanke på detta anser jag personligen inte att detta förslag om återköp är helt sammanhängande. Slutligen vill jag också säga att detta ännu inte kan vara slutet på historien. Vi måste fortsätta att vidta åtgärder, framför allt när det gäller mejerisektorn i svåra områden, i bergstrakter där det helt enkelt inte finns några alternativ till mjölkproducerande jordbruk.
Elisabeth Köstinger
(DE) Herr talman, fru kommissionsledmot, mina damer och herrar! Även jag vill framföra mitt uppriktiga tack för de 280 miljoner eurona. Jag hoppas framför allt att alla dessa pengar når våra 40 000 österrikiska mjölkproducenter, eftersom de verkligen behöver dem. Ni känner säkert till situationen i bergsregionerna och situationen för de småskaliga familjejordbruken.
Fru kommissionsledamot! Österrike har alltid motsatt sig utfasningen av kvoterna. Ni har förvisso valt er väg och följt den konsekvent. Vi kommer naturligtvis att försöka förbereda våra jordbrukare inför detta och att hjälpa dem så mycket som möjligt. Med bästa vilja i världen kan jag inte förstå ert förslag om ett frivilligt uppköpsprogram för mjölkkvoter. Om vi tillämpar detta kommer det att resultera i en uppskrivning av värdet och priset på just de kvoter som ni fasar ut. Hur ska vi kunna förklara det för jordbrukarna i Österrike?
Mariann Fischer Boel
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Efter att ha lyssnat noga på diskussionen här i kväll tror jag att ni av vissa anföranden kan få intrycket att detta är det första steg vi tar för att bistå mejerisektorn i EU. Inget kan vara felaktigare. Jag är helt säker på att åtminstone några av er vet vad som har hänt sedan januari i år när vi började den offentliga och privata lagringen. Vi började ingripa och vi började med exportbidrag. Vi har vidtagit en mängd olika åtgärder under sommaren och därför anser jag att vi bör genomföra en särskild undersökning för att meddela de nya ledamöterna i parlamentet exakt vad som har hänt sedan januari 2009.
När det gäller de specifika punkterna i de två förslagen här i dag måste jag åter upprepa att uppköpssystemet inte är något nytt system. Det är redan tillgängligt för att medlemsstaterna ska använda det om de vill hjälpa särskilda mjölkproducenter att lägga ned verksamheten. Det är ett erbjudande och därför vill jag inte göra det obligatoriskt. Det är en möjlighet att hjälpa jordbrukarna att lägga ned verksamheten. De kvoter de köper ut kan behållas i den nationella reserven och fördelas i ett senare skede, om medlemsstaterna önskar det. Detta var en del av diskussionen.
Den andra delen, som i dag har väckt det allra största intresset, är artikel 186. Anledningen till att mjölkproducerande jordbruk har införts i artikel 186 är att vi måste kunna reagera snabbt. För övrigt ser jag ingen anledning varför mjölkproducerande jordbruk inte bör ingå i artikel 186, eftersom områden som hör till köttsektorn redan ingår. Och över huvud taget, de som anser att kommissionen kommer att få oinskränkt fullmakt att göra vad den vill bör tänka på att artikel 186 av naturliga skäl är ett mycket positivt system genom vilket det är möjligt att hjälpa människor som är i svårighet genom att reagera mycket snabbt. Därför är det ingen oinskränkt fullmakt. Den kommer, som ni troligen vet, att diskuteras i förvaltningskommittén.
Jag har lyssnat på era idéer om en mer begränsad period på tre eller fyra år. Jag anser att detta skulle diskvalificera mjölkproducenterna - men jag har naturligtvis lyssnat på vad ni säger.
Dessutom anser jag att det finns många missuppfattningar i omlopp. De 280 miljoner eurona ska inte användas för att omstrukturera. Genom dem erbjuds helt enkelt en möjlighet att betala ut pengar så snart vi har klarat av formaliteterna, med godkännandet från sammanträdet i Ekofinrådet i november och undertecknandet av budgeten för 2010. Det innebär att vi kan handla omedelbart, vilket inte vore fallet om vi inte har genomfört artikel 186. Det är alltså inte fråga om någon omstrukturering. Som jag sade tidigare ger den medlemsstaterna möjlighet att betala de mest behövande ur denna nationella budget.
Hur ska pengarna fördelas? Jag har tydligt sagt att det måste ske på produktionsbasis. Jag noterar att det kan finnas andra idéer, men om vi börjar diskutera internt hur vi ska fördela pengarna anser jag att det åtminstone skulle dröja till slutet av nästa år eftersom det skulle finnas så många utmärkta idéer att vi aldrig skulle kunna komma fram till en gemensam ståndpunkt i denna fråga.
Jag ska besvara några av de specifika frågorna. Jag anser att producentorganisationer är ett utmärkt alternativ. Det är faktiskt nödvändigt. Jag har tidigare sagt detta tydligt i plenum, särskilt när vi har diskuterat systemet för frukt och grönsaker. Om jordbrukarna ägnar tid och kraft åt att konkurrera med varandra i stället för att konkurrera med den starka detaljhandeln vet jag vilka som kommer att bli vinnare och förlorare. Därför säger jag: Ni måste samarbeta för att bli ett mycket starkare organ i hela livsmedelskedjan.
Jag håller helt med er om att vi har ett globalt problem, att det finns en miljard människor som svälter och som inte kan få mat för dagen. Därför blev jag ledsen över att se att de europeiska jordbrukarna hällde ut mjölk över fälten i en situation då vi står inför globala svältproblem. Det ger ingen bra bild av det europeiska jordbruket.
Jag måste säga att jag är mycket imponerad av hur två ledamöter, José Bové och Martin Häusling, lyckades anpassa sin talartid. Jag noterade mycket noga hur det gick till. Jag vet inte om det är ett nytt förfarande i parlamentet att en talare kan ersätta en annan som sedan går in och talar i enlighet med ögonkontaktsförfarandet. Jag anser att det var mycket skickligt.
(Applåder)
Talmannen
Debatten om denna punkt är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på torsdag.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Luís Paulo Alves  
skriftlig. - (PT) Fru kommissionsledamot! Efter att ha kämpat länge för att få kommissionen att lägga fram dessa åtgärder kan vi inte förkasta något av era bidrag i denna mycket svåra tid för mjölkproducenterna och deras familjer. Tyvärr har det tagit lång tid för kommissionen att handla. Den gjorde det först efter kraftiga påtryckningar från mjölkproducenterna, Europaparlamentet och 21 medlemsstater. Jag vill säga följande om de åtgärder som ni har lagt fram här:
1: Beloppet på 280 miljoner euro är för litet jämfört med det belopp på 600 miljoner euro som utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling enhälligt ansåg vara nödvändigt, det utskott som har både teknisk och politisk expertis i denna fråga. Detta politiska uttalande godkändes av Europaparlamentet. Vi kan därför inte acceptera mindre än halva den summa som parlamentet ansåg vara nödvändig för bara en månad sedan.
2: Införandet av mjölk i artikel 186 ger kommissionen ett operativt verktyg som omedelbart kan utnyttjas, men det betyder inte att parlamentet inte längre kommer att övervaka frågan. Vi behöver fortfarande instrument för att reglera marknaden. Vi bör behålla kvotsystemet och införa öppenhet i försäljningskedjan för mjölk. Utan dessa två instrument blir det omöjligt att återställa och trygga stabiliteten i EU:s landsbygdsområden.
Béla Glattfelder  
Jag välkomnar de åtgärder som föreslås av kommissionen för att hjälpa mjölkproducenterna i EU. Emellertid kan man genom dessa åtgärder bara lindra krisen men inte stoppa den. För att göra det bör besluten om ökningen av mjölkkvoterna hävas. Emellertid är varken kommissionen eller Mariann Fischer Boel personligen benägna att erkänna att de har fattat felaktiga beslut. Jag samtycker till de europeiska jordbrukarnas krav på att avskaffa ökningen av kvoterna.
Jag är också mot det permanenta avskaffandet av kvotsystemet som planeras till 2015. Jag instämmer i den åsikt som framförs av de europeiska jordbrukarnas största organisation Copa-Coega, nämligen att det krävs en reglering av mejerimarknaden också efter 2015. Den viktigaste lärdomen av den nuvarande krisen är att mejerimarknaden behöver regleras. Utan detta kommer priserna att bli oförutsägbara. De europeiska mejeriproducenterna kan inte klara de förluster som orsakas av omfattande prisvolatilitet.
När det gäller de nuvarande nödfallsåtgärderna vill jag fästa er uppmärksamhet på att ökningen av minimistöden från 7 500 euro till 15 000 euro kan orsaka problem för medlemsstaterna i en svårare budgetsituation. Vad jag fruktar är att regeringarna i dessa länder, till exempel i Ungern, inte kommer att tillhandahålla ett maximalt stöd. Följden blir att jordbrukarna i dessa länder i slutändan kan utsättas för en ännu större konkurrensnackdel.
Jag är säker på att Europaparlamentet under omröstningen om 2010 års budget, som äger rum på torsdag, kommer att stödja det ändringsförslag som har lagts fram av ett antal ledamöter, däribland mig själv, som skulle innebära en ökning av stödet för skolmjölkprogrammet.
Marine Le Pen  
skriftlig. - (FR) Den mobilisering som mjölkproducenterna har genomfört i veckor i syfte att rädda sin krisdrabbade sektor har besvarats av kommissionen genom inrättandet av en ”mjölkfond” på 280 miljoner euro. Mariann Fischer Boel har därför gett vika för påtryckningarna efter att i veckor ha vänt dövörat till, till sorg för de jordbrukare som befinner sig på randen till konkurs. Emellertid är denna ekonomiska åtgärd skrattretande och endast avsedd att lugna ner producenterna en stund. Den kommer inte att innebära någon lösning på problemet för en sektor som är på väg att upphöra i och med det planerade slutet för mjölkkvoterna. Mjölkproducenterna vill inte ha välgörenhet eller nådegåvor. De vill att marknaden ska regleras så att de kan sälja sin mjölk till priser som gör det möjligt för dem att leva ett värdigt liv genom sina ansträngningar och trygga sina barns framtid. Genom sin hårdnackade önskan att införa dogmen om fri och rättvis konkurrens kommer EU att prisge tusentals jordbrukare åt marknadslagstiftningen, och ingenting annat. Detta är samma ultraliberalism som varje månad gör att tusentals industriarbetare blir arbetslösa. Blodbadet måste stoppas omedelbart.
Csaba Sándor Tabajdi  
Jag välkomnar i princip den överenskommelse som har nåtts av jordbruksministrarna vid deras rådsmöte i Luxemburg om att tillhandahålla ett särskilt stöd till mejerisektorn på 280 miljoner euro. På EU-nivå innebär det ytterligare en cent i stöd per liter mjölk, vilket är helt försumbart. Efter att i flera månader ha gjort tappert motstånd gav sig kommissionen något inför de påtryckningar som utövades av jordbrukarna, 21 medlemsstater, däribland Ungern, och Europaparlamentet som redan hade krävt ytterligare resurser för sektorn under deras informella möte i Bryssel förra måndagen. Trots de senkomna åtgärderna från EU har den ungerska regeringen handlat snabbt för att stödja mjölkproducenterna och har gjort allt för att hjälpa dem genom att ta hänsyn till de tillgängliga budgetresurserna. Ungern har hjälpt mejerisektorn genom att använda alla medel som kan omfördelas som en del av resurserna för landsbygdsutveckling och EU:s ekonomiska utvecklingsprogram. Förutom oss har bara Lettland och Malta sådana utestående indikatorer. De ungerska mjölkproducenterna kommer att direkt ta emot omkring 3,3 miljoner euro av anslaget på 280 miljoner euro, vilket motsvarar ungefär 890 miljoner ungerska forinter. Den ungerska regeringen kan fritt besluta om hur dessa pengar ska användas. Kommissionen föreslog bara att de mest behövande producenterna skulle få detta särskilda stöd, som sammanfaller med de ungerska målsättningarna. Sedan 2010 års budget har godkänts kommer denna summa att betalas ut i början av nästa år.
