Lärdomar att dra för kärnsäkerheten i Europa efter kärnkraftsolyckan i Japan
Talmannen
Nästa punkt är debatten om rådets och kommissionens uttalanden om kärnkraftssäkerheten i Europa och de lärdomar som kan dras av kärnkraftsolyckan i Japan.
Enikő Győri
Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Först och främst vill jag säga att det gläder mig att vi nu fortsätter den debatt som påbörjades förra månaden. Å ena sidan visar detta på situationens allvar, å andra sidan är det, bortsett från alla de känslomässiga reaktioner som den ännu kritiska situationen i Japan ger upphov till, ett tecken på att våra institutioner tänker vidta adekvata och kloka åtgärder i frågan. Samtidigt vill jag bekräfta att vi står redo att förse det japanska folket med kontinuerligt och praktiskt stöd, i form av både humanitärt bistånd och hjälp från kärnkraftsexperter. Detta redogjorde Europeiska rådet tydligt för den 25 mars.
Dessutom vill jag poängtera att det ungerska ordförandeskapet omedelbart vidtog åtgärder efter katastrofen i Japan, särskilt vad gäller verksamhet som rör riskerna med kärnenergi. Låt mig redan nu undanröja den missuppfattning som allmänheten kan tänkas ha om kärnkraftssäkerheten: Att EU först nu, i samband med en extern krissituation, skulle inse hur viktig frågan är. Ingenting kunde vara mer felaktigt. Dels har det faktiskt funnits en rättsligt bindande ram i kraft avseende detta inom EU i över 25 år, en ram som justeras fortlöpande, senast genom 2009 års kärnkraftssäkerhetsdirektiv. Och dels är arbetet med att garantera kärnsäkerheten en kontinuerlig process under vilken vi stegvis förfinar kraven, drar slutsatser från händelser av det slag som nu ägt rum i Fukushima, samt regelbundet kontrollerar säkerheten vid anläggningarna. I mars meddelade rådet att EU måste agera utifrån två ståndpunkter: dels måste man kunna garantera säkerheten på plats, och dels måste man förbättra de rättsliga ramarna. En aspekt av detta mångfasetterade agerande från EU:s sida är de omfattande risk- och säkerhetsbedömningarna för kärnkraftverk i EU, de så kallade stresstesterna.
Tillämpningen av dessa, och de praktiska åtgärder som ska vidtas, måste fastställas mot bakgrund av den senaste tidens händelser och i samarbete med all tillgänglig expertis. Den europeiska högnivågruppen för kärnsäkerhet och avfallshantering och dess medlemmar, de oberoende nationella tillsynsmyndigheterna, måste slutföra arbetet med att fastslå dessa praktiska åtgärder i mitten av maj, vilket gör att bedömningen av dem kan påbörjas under sommaren. Flera medlemsstater och kärnkraftsproducenter har redan fattat beslut om krav på säkerhetsöversyn av kraftverk. Mot denna bakgrund kan man mot slutet av detta år dra de första slutsatserna och offentliggöra dessa. De myndigheter som ansvarar för bedömningen kommer därför att dela med sig av stresstestresultaten till såväl allmänheten som kommissionen.
Mot bakgrund av det senare betänkandet kommer Europeiska rådet att utvärdera de preliminära resultaten i slutet av året. I enlighet med det andra, det vill säga den lagstiftningsmässiga aspekten, har rådet redan bett kommissionen att se över befintliga lagar och andra bestämmelser för säkerheten vid kärntekniska anläggningar och lägga fram förslag om hur de bör förbättras. Samtidigt måste vi fortsätta det arbete som påbörjats när det gäller förordningar och vi måste anta förslaget till rådets direktiv om hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall. Det är ju uppenbart att säkerhetsföreskrifterna måste utformas så att de omfattar de kärntekniska anläggningarnas hela livslängd. Som en tredje åtgärd måste vi be EU:s grannländer att delta i dessa bedömningar och höja sina säkerhetskrav.
Det är naturligtvis inte bara kärnkraften som berörs av säkerhetsfrågorna. Inte när det gäller någon energikälla - oavsett hur stor roll den spelar för att trygga energiförsörjningen - har vi råd att prioritera ett tryggande av försörjningen före säkerheten vad gäller människors hälsa och miljöskydd. Som ni vet måste vi ta hänsyn till situationen i EU just nu: att medlemsstaternas bränsleanvändning grundar sig på olika energimixer. Alla kan själva bestämma vilken energimix de vill använda. Så kommer det att fortsätta under en överskådlig framtid eftersom fastställandet av denna energimix faller under medlemsstaternas behörighet. Med hänsyn till gemensamma mål ska detta emellertid inte hindra oss från att stegvis utarbeta en gemensam energipolitik.
I år kommer vi till exempel att börja granska färdplanen för energipolitiken fram till 2050. Det innebär att vi kommer att göra en bedömning av i vilken grad olika energikällor måste bidra för att klimatmålen ska kunna uppnås, samtidigt som vi också måste uppnå våra mål avseende energipolitik, tryggad energiförsörjning, hållbarhet och konkurrenskraft. Medlemsstaterna kan alltså bestämma vilken energimix de ska ha, men i takt med att den inre marknaden integreras och sammanlänkningarna blir allt tätare så ökar också det ömsesidiga beroendet mellan medlemsstaternas energipolitik och val av energikällor. Följaktligen är det förnuftigt att även utarbeta en gemensam vision om konsekvenserna av vår energipolitik när det gäller investeringar, energipriser och lagstiftning.
I och med att kärnenergin för närvarande står för 30 procent av EU:s energiproduktion betyder detta också att inte någon av de 14 medlemsstater som har kärnkraft har råd att omedelbart stänga ned sina kärnkraftverk utan att först rådgöra med övriga medlemsstater och i samband med detta gå igenom såväl möjliga alternativa energikällor som nätverksrelaterade frågor. I ljuset av detta kommer ordförandeskapet i samband med energiministrarnas informella möte i maj arrangera ett fördjupat åsiktsutbyte i syfte att lösa problem på det här området. Sist men inte minst är det viktigt att vi också informerar allmänheten om de bakomliggande antagandena för de valda energikällorna, och om för- och nackdelarna med dessa. Jag är säker på att även dagens debatt kan bidra till detta. Tack så mycket, herr talman.
Günther Oettinger
ledamot av kommissionen. - (DE) Herr talman, fru Győri, mina damer och herrar! Den fruktansvärda jordbävningen den 11 mars, tsunamin som följde i dess spår, kärnkraftsolyckan som skadade de olika anläggningarna, samt det faktum att det kommer att ta mycket lång tid att reparera skadorna och få bukt med riskerna eftersom man ännu inte har fått kontroll över kärnkraftverket trots tillgång till den senaste tekniken - alla dessa händelser ger upphov till frågor om säkerheten inom energisektorn i EU och på andra håll. Den 11 mars bjöd vi därför in en högnivågrupp bestående av ministrar och företrädare för de nationella regeringarna, byggföretagen som uppför kärnkraftverken och energisektorn till ett möte den 15 mars. Energiministerrådet gjorde den 21 mars förberedelser inför Europeiska rådets möte och slutligen, den 25 mars, uppmanade rådet kommissionen och de nationella kärnsäkerhetsmyndigheterna att utföra ett särskilt stresstest och en omfattande säkerhetsutredning i syfte att garantera högsta möjliga säkerhetsnivå. Sedan dess har vi arbetat med att utforma testkriterierna.
Tillsammans med generaldirektoraten och kärnsäkerhetsmyndigheterna har jag sammanställt en katalog med testkriterier som kommer att presenteras för er och för allmänheten innan den slutligen antas. Dels handlar det om följderna av de risker som kraftverk i EU utsätts för i samband med jordbävning och översvämning, särskilt på Atlantkusten. Dels handlar det om följderna för själva kraftverken, alltså frågan om hur man kan skydda kylsystem, elförsörjning och reservströmsaggregat. Övriga testfaktorer inbegriper terrorist- och cyberattacker samt flygplansolyckor.
Vi tror att samrådet om testkriterierna kommer att slutföras, och beslut om desamma fattas, under det möte som Ensreg, europeiska högnivågruppen för kärnsäkerhet och avfallshantering, har i mitten av maj. Mot slutet av året räknar vi med att ha genomfört omfattande tester i syfte att garantera högsta möjliga säkerhetsnivå i EU:s 143 kärnkraftverk. Vi har talat med regeringarna i Ryssland och Ukraina och inom några dagar kommer vi att kontakta Schweiz och Armenien samt de länder som har planer på att bygga kärnkraftverk, till exempel Turkiet och Vitryssland. Målet med allt detta är att garantera att högsta möjliga säkerhetsnivå och testkriterierna för säkerhetsutredningen tillämpas i de länder som gränsar till EU.
Vi är medvetna om att ansvaret för energimixen, och därmed även för energiteknik, kärnkraftverk och övrig teknik, vilar på medlemsstaterna. De senaste dagarna har det visat sig att medlemsstaterna önskar behålla den makten. Med andra ord tycks det inte realistiskt att med gällande fördrag och lagstiftning som grund fatta beslut om kärnkraft på EU-nivå. Emellertid verkar säkerhetstestet, som alla måste genomgå, vara medlemsstaternas gemensamma nämnare på grund av den höga säkerhetsnivå som då krävs, oavsett om staterna har kärnkraft eller inte. Ungefär 76 procent av all elektricitet i Frankrike kommer från kärnkraft, medan den siffran i Österrike är 0 procent. 14 medlemsstater använder kärnkraft och 13 stater gör det inte. I Tyskland utreder man just nu huruvida man kan förkorta livslängden för sina kraftverk. I Polen överväger man att bygga landets första kärnkraftverk och i Italien kommer man kanske att investera i ytterligare kraftverk.
Vid sidan av genomförandet av säkerhetsutredningen anser vi att införlivandet av direktivet om kärnsäkerhet i nationell lagstiftning i juli i år är av yttersta vikt. Vår plan var att år 2014 göra en utvärdering av direktivet om kärnsäkerhet, som har antagits av parlamentet och rådet och ska införlivas i nationell lagstiftning. Vi vill nu tidigarelägga detta. Vår avsikt är att i slutet av året informera er om våra synpunkter på hur direktivet kan förbättras då det i dagsläget huvudsakligen behandlar bland annat formella befogenheter och de organ som måste inrättas.
Jag vill också nämna de förslag om kärnavfall som kommissionen har lagt fram och som för närvarande debatteras i parlamentet och rådet. Även dessa kommer att bidra till de gemensamma åtgärderna för att garantera högsta möjliga säkerhetsnivåer. Vi inser att medlemsstaterna kommer att dra sina egna slutsatser av säkerhetsutredningen, men jag räknar med att den senaste tidens händelser talar sitt tydliga språk. Jag räknar med att medlemsstaterna kommer att acceptera säkerhetsbedömningen, säkerhetsnormerna och de åtgärder som experter bedömer som nödvändiga och i praktiken genomföra allt detta i sina länder och i sina kärnkraftverk. I mitten av maj kommer vi att meddela er när vi förväntar oss att kunna lägga fram ett förslag om stresstester och de testkriterier som tagits fram på arbetsnivå.
Corien Wortmann-Kool
Herr talman! Jag vill för min grupp tacka kommissionsledamot Günther Oettinger för att han tog sig an frågan om kärnsäkerhet omedelbart efter katastrofen i Japan. Detta arbete är mycket viktigt för våra medborgares säkerhet, eftersom kärnkraftskatastrofen i Japan har visat att vi måste se över våra kärnsäkerhetsnormer.
Detta är en viktig uppgift för dig, och för rådet, eftersom vi i EU är ömsesidigt beroende av varandra när det gäller kärnsäkerhet. EU behöver ett stresstest för samtliga kärnkraftsanläggningar och kriterierna måste som sagt vara samordnade. Vi behöver en objektiv och öppen rapport - det vill säga, en offentlig rapport - om stresstestet, vars utgångspunkt måste vara högsta möjliga säkerhetsnivå.
Jag hoppas att du, herr talman, och medlemsstaterna arbetar för fullt med detta samordnade tillvägagångssätt så att vi kan vara säkra på att en högsta säkerhetsnivå gäller. Om en medlemsstat inte skulle godkännas i stresstestet så måste du och rådet se till att medlemsstaten i fråga förbinder sig att omedelbart vidta åtgärder. En sådan åtgärd skulle kunna innebära en tillfällig eller till och med permanent stängning av ett kärnkraftverk. Det är viktigt att detta även gäller de kärnkraftverk som ligger strax utanför EU:s gränser eftersom dessa ibland påverkar våra medborgare mer än vad kärnkraftverk inom EU gör. Var uppmärksamma på detta.
Vi måste grundligt granska eventuella åtgärder och risker. Kärnkraften är en energikälla som vi inte utan vidare kan välja bort eftersom den står för en stor del av vår energiförsörjning och bidrar till att koldioxidutsläppen minskar. Vi måste dock tänka i nya banor vad gäller vår framtid och förnybara energi, och dessutom kraftfullt fortsätta att utveckla energieffektiviteten.
Marita Ulvskog
för S&D-gruppen. - Herr talman! Kärnkraft är en energikälla som skiljer sig från andra. På extremt kort tid kan den åstadkomma extremt stora skador på länder, människor och framtida generationer. Därför är jag glad att det tycks finnas en stark och bred uppslutning när det gäller kärnkraften och säkerhetsfrågorna i Europaparlamentet. Jag hoppas att det också ska resultera i klara och tydliga, breda, gemensamma beslut.
Kärnkraften kan inte regleras och övervakas enbart på nationell nivå. Kärnkraften känner inga nationella gränser, men inte heller några europeiska gränser. Därför måste säkerhetsdiskussionen och säkerhetsarbetet ha en väldigt vid dagordning. Det är viktigt att vi mot den bakgrunden tar ett så enigt beslut som möjligt och för en gångs skull bortser från att vi tycker lite olika i kärnkraftsfrågan. Här handlar det om ett gemensamt intresse, på kort sikt och på lång sikt: säkerhetsintresset.
I ett längre perspektiv så visar situationen på det ohållbara läget för vår nuvarande energiförsörjning. Vi har inte en tillräckligt diversifierad energimix. Satsningarna på förnyelsebar energi och energieffektivisering måste gå från ord till handling. Vad vi behöver är inget mindre än ett paradigmskifte i energipolitiken, men det är inte vad den här resolutionen ska handla om. Det måste vara början för en nystart för omställningen av vårt energisystem i hållbar riktning, och naturligtvis beredskap för en strategi som också fasar ut kärnkraft. I en del fall i närtid, i andra fall på längre eller medellång sikt.
Lena Ek
Herr talman! De tragiska händelserna i Japan har inte bara avslöjat fel och brister i de japanska reaktorerna. Det som hände i Fukushima har också avslöjat tillkortakommanden i det internationella kontrollsystemet för kärnkraftverk. Många EU-medborgare är i dag bekymrade över kärnsäkerheten i EU och det är därför viktigt att vi gör en omfattande omprövning av strategin när det gäller kärnsäkerhet.
Gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa menar att de stresstest som rådet har föreslagit inte har tillräcklig tyngd. Testen bör inte komma att handla endast om teknik och geografi - hela säkerhetskulturen, liksom beredskapen att vidta åtgärder vid mångfasetterade katastrofscenarion, bör också testas. Dessutom är det av absolut yttersta vikt att testen blir obligatoriska och bygger på gemensamma och öppna kriterier.
Alla inser säkert att vi inte kan låta regeringar och nationella myndigheter själva ansvara för testen. Stresstesten bör i stället utföras av oberoende experter och med full insyn. Alla uppgifter bör offentliggöras under överinseende av kommissionen.
(Applåder)
I dagsläget är detta det enda alternativet för att stresstesterna ska vara trovärdiga. IAEA bör också utföra en grundläggande översyn av EU:s lagstiftning om kärnkraftssäkerhet. Vi ska ha Europastandarder och strikta krav. Kommissionen har här ett ansvar, men också rådet måste kliva fram och axla sitt ansvar. Avslutningsvis är det viktigt att vi lär oss mer om alternativa energikällor och energieffektivitet. Det är dags att fatta beslut om bindande mål.
(Applåder)
Rebecca Harms
Herr talman, herr Oettinger! Ni vet redan att jag inte litar på era stresstester. Jag vill gärna kort förklara varför det förhåller sig så. Enligt min mening är det inte vettigt att de nationella myndigheterna och tillsynsorganen får ansvara för att definiera testkriterierna och utvärdera resultaten. Hittills har de ensamma haft ansvaret för att övervaka och testa kärnkraftverken i EU.
Medlemmarna i dessa organ är som ”en enda stor familj” som alla gladeligen garanterar att de andras kärnkraftverk har varit, är, och alltid kommer att vara säkra. Tror ni verkligen att de nationella tillsynsmyndigheterna plötsligt kommer att inse att de fram till nu har gjort ett undermåligt jobb och varit alltför överseende? Jag tror inte det, Günther Oettinger, och du har ännu inte förklarat för mig hur du ska kunna garantera att hela detta övervakningssystem plötsligt kan bli oberoende.
Att stresstesten är av frivillig karaktär är ytterligare belägg för att vi inte kan ta dem på så stort allvar som vi skulle vilja. Men du har fortfarande tid att modifiera planerna och förse oss med garantier för att oberoende experter kommer att kunna kontrollera anläggningarna. Du kan lämna garantier för att allt kommer att bli testat och att vi inte bara kommer att få pappersrapporter från det system som jag med rätta beskrev som en enda stor familj - en familj bestående av individer som har känt varandra och varit vänner i årtionden och som alltid har godkänt höga risknivåer.
Jag vill tydliggöra för dig att vi i gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen räknar med att stresstesten kommer att utformas på ett sätt som visar vilka kärnkraftverk som faktiskt inte längre kan godkännas och vilka som bör kopplas bort från kraftnätet först. Om stresstesten verkligen ska kunna innebära en kursändring för EU så får det vara i form av grundplåten till en tidsplan för en avveckling som påbörjas nu och, om saker och ting fungerar väl i EU, kan avslutas omkring år 2025.
Jag skulle vilja be dig om en sak, Günter Oettinger. Under de senaste dagarna har du gett ett antal intervjuer och i bland annat Tyskland förklarat att du känner till vilka kärnkraftverk som inte kommer att klara dessa stresstest och att du är säker när det gäller några av dem. Var snäll och offentliggör namnen på dessa kraftverk. Om det gäller till exempel Fessenheim, ett kraftverk som enligt det franska tillsynsorganet saknar tillräckligt skydd mot översvämning och jordbävning, så bör du offentliggöra namnen på de platser som utgör en risk. Det skulle öka allmänhetens förtroende för din politik.
(Applåder)
Giles Chichester
för ECR-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag vill tacka rådets ordförande och kommissionsledamoten för deras uttalanden. Deras måttfulla innehåll står i kontrast till vissa andra inlägg. Först av allt ska vi komma ihåg att det är en milsvid skillnad mellan 50 år gamla reaktorer i Japan och de nya modeller som förbereds i Europa - en milsvid skillnad. Vi ska också komma ihåg att det är en milsvid skillnad mellan de seismiska risker som föreligger i Japan och de risker som föreligger i Västeuropa. Framför allt måste vi vara absolut säkra på vad som hände innan vi vidtar åtgärder för att se över vad vi gör och vad vi planerar att göra.
Man håller på att utforma moderna reaktorer som kan stå emot risker som var otänkbara för 20 eller 50 år sedan. Det gläder mig att se att Rebecca Harms håller med mig.
(Häcklande från Rebecca Harms)
Rebecca Harms, det där var ohövligt, och du tar upp min talartid.
Det finns ett förslag om ett moratorium. Jag är emot det eftersom det skulle vara att agera förhastat utan vetenskapliga belägg. Vi måste ta reda på vad som har hänt innan vi vidtar några åtgärder för att förändra den redan imponerande säkerhetskultur som vi har i Europa. Jag håller med om att vi behöver förstärka vår säkerhetskultur, men låt oss inte agera förhastat.
Sabine Wils
Herr talman! Det har nyligen hållits demonstrationer i Tyskland där 250 000 personer krävde ett omedelbart stopp för kärnkraften och en övergång till hundraprocentigt förnybar energi. Båda dessa saker är möjliga.
Efter Tjernobyl och Fukushima står det klart att kärnkraft alltid kommer att innebära en risk för exponering. Därför måste det vara obligatoriskt att standarderna för kärnsäkerhet i hela Europa ska bygga på den bästa teknik som finns tillgänglig. Trots att rådets direktiv om kärnsäkerhet vid kärntekniska anläggningar antogs 2009 är de befintliga säkerhetsstandarderna fortfarande i bruk i medlemsstaterna.
Därför behöver vi snarast se över detta direktiv i samarbete med parlamentet enligt medbeslutandeförfarandet som inte är baserat på Euratomfördraget. Jag vill se ett initiativ som omfattar så många som möjligt av partigrupperna i parlamentet och som uppmanar rådet och kommissionen att sätta ihop ett förslag till ett direktiv i detta hänseende. Jag anser att hela Europa behöver fasa ut kärnkraften.
Niki Tzavela
för EFD-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag instämmer med det som har sagts hittills och att vi måste tänka på moratoriet i morgon, precis som Giles Chichester föreslog.
Jag skulle också vilja tillägga följande: vi är på väg in i en ny era, en ny värld. Alla naturkatastrofer som har ägt rum under 2000-talet har varit enorma katastrofer: enorma bränder, enorma jordbävningar och enorma flodvågor. Hur ska vi kunna skydda oss från, och undvika, det hot från kärnkraften som dessa katastrofer medför? Det är tydligt att vi också riskerar enorma dödssiffror till följd av dessa katastrofer.
Här i parlamentet fördömer vi brott mot mänskligheten. Jag anser att Tokyo Electric Power Company begår en ny form av brott mot mänskligheten genom sin effektivitet som företag: ingen öppenhet, inga försiktighetsåtgärder, och ingenting görs för de arbetare som kämpar mot problemet. Jag uppmanar er alla att tänka över den här nya formen av brott mot samhället som vi kommer att stå inför under 2000-talet.
Pilar del Castillo Vera
(ES) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Vi behöver energi för att kunna äta, resa, studera, bota sjukdomar och mycket annat. Den energin har alltid kommit från många olika källor. I vissa fall har den kommit från de allra äldsta källorna, som vattenkraft, fossila bränslen och även kärnkraft, medan den i andra fall har kommit från de allra mest moderna källorna, som till exempel förnybara energikällor. Dessutom utvecklas tekniken för att öka säkerheten, i vissa fall, eller för att erbjuda större effektivitet, som i fallet med de förnybara energikällorna.
Det finns också forskning som ännu inte har tillämpats, som till exempel lagring av koldioxid, eller den forskning som förväntas - och kommer att - leda oss till fusionsenergi. Allt detta är nödvändigt, mina damer och herrar, eftersom människan har levt, verkat och utvecklats med utgångspunkt från en ständig förbättring av de resurser man använder och den forskning som har gjort detta möjligt. Kommunikation, energi, medicin och studier bygger alla på detta: kontinuerlig förbättring av alla våra resurser.
Tsunamin och den jordbävning som orsakade den ledde nyligen till allvarliga skador för Japans befolkning, inklusive dödsoffer, saknade personer och materiella förluster, liksom betydande skador på kärnkraftverket i Fukushima. Med detta i åtanke är vår uppgift att förbättra säkerheten.
I morgon kommer parlamentet att rösta om ett gemensamt resolutionsförslag, som en stor majoritet av partigrupperna är överens om. Det ger uttryck för det som förenar oss, inte det som skiljer oss åt. Jag vill be alla grupper att förbli lojala mot innehållet i förslaget och att inte låta egna intressen stå i vägen för det gemensamma intresset eller för det gemensamma synsätt som vi har uppnått när det gäller det här förslaget. Det är vårt ansvar i morgon.
Teresa Riera Madurell
(ES) Herr talman! Först och främst vill jag uttrycka min varmaste sympati med offren och med de familjer som har evakuerats på grund av kärnolyckan.
Det vi kan lära oss av den här olyckan är att säkerhetsåtgärderna omedelbart måste stärkas. Säkerhet omfattar dock även mänskliga resurser. Vi måste säkerställa högsta möjliga utbildningsnivå för den personal som arbetar inom sektorn. Vi måste garantera optimala arbetsförhållanden. Att skapa ett utmärkt ramverk för utbildning och arbete är en uppgift som kan skötas inom de europeiska institutionerna.
Jag vill också lyfta fram de åtaganden som gruppen Progressiva förbundet av socialdemokrater i Europaparlamentet (S&D) har gjort i sin energiplan för Europa och som utgör ett starkt ställningstagande för förnybara energikällor, infrastrukturer, energieffektivitet och eltransporter. I samband med detta anser jag också att vi borde ta upp debatten om kol på nytt, eftersom detta är vår enda inhemska fossila energikälla.
Fiona Hall
(EN) Herr talman! Det är inte tillräckligt att genomföra stresstester på de tekniska standarderna. Det handlar inte bara om jordbävningar. Problemet i Japan var att flera händelser samverkade: översvämning, externt strömavbrott och avbrutna kommunikationer. Vi har sett att ett problem leder till ett annat och att själva radioaktiviteten på anläggningen i Fukushima nu i stor utsträckning hindrar det säkerhetsarbete som måste fortgå där.
En kärnolycka är inte en linjär händelse: konsekvenserna sprider sig utåt på samma sätt som den radioaktivitet som fortfarande läcker ut i havet. Det är därför avgörande att de föreslagna stresstesten tar hänsyn till de mångsidiga, komplexa och geometriska konsekvenserna av en katastrofhändelse.
Herr kommissionsledamot, som du sade har medlemsstaterna rätt att själva besluta om sin energimix, men det är du som har ansvaret för kärnsäkerheten. Håller du med om att medlemsstaterna bör införa ett moratorium för planering och beställning av nya kärnkraftverk? Vad tänker du föreslå för att se till att regeringar och investerare nu i stället inriktar sig på hur vi kan skapa ett större engagemang i energieffektivitet och förnybara energikällor?
Claude Turmes
(DE) Herr talman, Günther Oettinger, mina damer och herrar! De dramatiska händelserna i Japan har visat oss att det enda fullständigt säkra kärnkraftverket är ett som aldrig har byggts eller ett som har lagts ned. Det är de enda som är helt säkra. Efter händelserna i Japan vet vi att alla andra påståenden är falska. Medborgarna i Europa vet det, och därför vill de se ett starkt gensvar från oss. Det enda svar vi kan ge är att vår vision är att utveckla ett Europa som är helt och hållet baserat på förnybar energi.
Vi kan gradvis börja att omsätta denna vision i praktiken genom en kombination av energieffektivitet i hemmen, inom transportsektorn, industrin och elproduktionen, ett brett utbud av förnybara energikällor samt användning av naturgas som ett övergångsbränsle. Günther Oettinger, du är i färd med att göra upp en färdplan för energi 2050. Vår fråga till dig är: är du beredd att samarbeta med oss kring en vision av det här slaget? Är du övertygad om att färdplanen för energi 2050 bör användas som utgångspunkt för en diskussion, inte bara med experterna utan också med de europeiska medborgarna, om en annorlunda framtid för energin i Europa?
Konrad Szymański
(PL) Herr talman! Om vi i dag måste lära oss en läxa efter det som har hänt i Japan så bör vi göra det med försiktighet. Vi måste koncentrera oss och tänka efter noga. Att röra oss bort från kärnkraften eller att införa orealistiska krav för denna sektion av vårt energisystem kommer inte att lösa ett enda problem. Strax bortom våra gränser kommer fler kärnkraftverk att byggas, och de kommer inte att omfattas av våra säkerhetsstandarder eller övervakas av våra tillsynsmyndigheter. I Kaliningrad och Vitryssland pågår redan i dag utvecklingar av det här slaget för att tillgodose efterfrågan från Centraleuropa. Utflyttningen av kärnkraft från EU kommer att göra våra insatser illusoriska. Samtidigt kommer de att slå mot vårt energisystems konkurrenskraft och därigenom mot vår ekonomi och industri. För femtioelfte gången: ekologiska planer kommer att gynna våra konkurrenter, i synnerhet Ryssland. Om vi i dag ska höja de standarder som vi kräver för kärnkraften måste vi därför ha en garanti för att den elektricitet som produceras av reaktorer utanför våra gränser kommer att underkastas samma rigorösa kriterier.
Miloslav Ransdorf
(CS) Herr talman! Det finns flera möjliga slutsatser som vi kan dra av katastrofen i Japan. Först och främst bör energisektorn stå under statlig kontroll, och det ska finnas pålitliga reservanläggningar för varje kärnkraftverk, som ska vara placerade tillräckligt långt bort. Företaget TEPCO har uppträtt oansvarigt. För det andra ska vi stödja miljön på alla sätt som går och säga ifrån åt de gröna panikspridare som länge har utsatt Europa för utpressning. För det tredje behöver vi förändra stämningen inom parlamentet och kommissionen. En ociviliserad atmosfär har länge fått råda inom Europaparlamentet, och vi behöver en kommission bestående av modiga män och kvinnor som har pionjäranda och inte är rädda för nya lösningar. Vi behöver inte folk som skyller på varandra och som i likhet med en viss sorts skalbagge rullar en boll av småaktiga personliga intressen framför sig, till och med när det gäller EU:s ställningstaganden.
Peter Liese
(DE) Herr talman, Günther Oettinger, mina damer och herrar! Jag stödjer det gemensamma resolutionförslaget fullt ut. Vi sänder två specifika budskap till de personer som har ansvarsställningar inom medlemsstaterna och till Europas befolkning. Vi behöver gemensamma regler för att skydda oss mot kärnolyckor inom hela Europa. Tiden för en trångsynt inställning till kärnsäkerhet är för länge sedan förbi. Två äldre kärnkraftverk i Tyskland, 180 km från Strasbourg, har tillfälligt stängts ned och kopplats bort från nätet. Omkring 100 km härifrån, i Fessenheim, finns en reaktor som såvitt vi vet inte är ett dugg säkrare än de två kraftverken i Tyskland som har kopplats bort från nätet som ett resultat av händelserna i Japan.
Detta exempel visar tydligt att vi behöver gemensamma kriterier på en mycket hög nivå. Vi har den juridiska grunden på plats, och frågan om hur långt vi ska gå med den befintliga juridiska grunden kommer alltid att vara en politisk fråga. Vi måste gå betydligt längre än vi har gjort tidigare.
Det andra budskapet är att oavsett de beslut som fattas inom medlemsstaterna - och vissa kommer att koppla bort kärnkraftverk från nätet snabbare än andra - bör vi inte ersätta den förlorade energin med ytterligare gasimporter från till exempel Ryssland. Styckena 21 och 22 visar den riktning vi bör gå i. Vi behöver mer förnybar energi och ökad energieffektivitet. Günther Oettinger, före händelserna i Fukushima sammanställde du en handlingsplan för energieffektivitet. Den utgjorde ett viktigt steg framåt, och nu är behovet av att omsätta den i praktiken ännu mer akut.
Personligen håller jag med majoriteten i parlamentet om att vi behöver bindande mål. Vi bör inte längre använda fossila bränslen. Vi behöver jobb inom handel och industri. Energieffektivitet är kostnadseffektivt, och därför behöver vi snarast göra framsteg inom det området.
Catherine Trautmann
(FR) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Kärnkraft är en kolfri energikälla, men också en övergångsenergikälla som är beroende av ändliga resurser. Den är också en potentiellt farlig energiform. Den uppenbara prioriteringen efter Fukushima är att se över säkerheten vid våra kärnkraftverk. Dessa stresstester måste utföras på ett så samordnat sätt som möjligt, på EU-nivå och eventuellt också i det omedelbara grannskapet utanför unionen, av oberoende enheter som arbetar i enlighet med de allra striktaste standarderna och med största öppenhet.
Vidare kräver kampen mot klimatförändringarna en sammanhängande och ambitiös politik. Även om kärnkraften innebär att vi släpper ut mindre koldioxid i atmosfären för att producera den elektricitet vi behöver, får vi inte bli beroende av den. I länder som Frankrike, där man producerar kärnkraft, är en minskad andel en förutsättning för alla omfattande beslut. Denna process innebär att vi måste fördubbla våra insatser när det gäller att spara energi och öka andelen förnybar energi, som på medellång och lång sikt kommer att kunna täcka nästan hela vår konsumtion. Detta handlar om säkerheten vid våra kärnkraftverk, men det måste också handla om försörjningssäkerheten inom hela EU, så att inget land hamnar i ekonomiska svårigheter.
För att uppnå sann solidaritet krävs slutligen att vi skapar en energigemenskap.
Corinne Lepage
(FR) Herr talman! När det gäller säkerheten vill jag förstås mer än gärna stödja alla de förslag som mina kolleger i parlamentet har lagt fram när det gäller vikten av oberoende för de personer som ska ansvara för stresstesterna och tanken att dessa regler ska formuleras på gemenskapsnivå.
Men låt oss inte lura oss själva. Vi har en del gamla kärnkraftverk som har utformats utan hänsyn till ackumulerade risker, och det innebär att oavsett om vi genomför stresstester eller inte kommer vi aldrig att få fullständig säkerhet inom de befintliga kärnkraftverken. Detta måste vi vara fullt medvetna om. Vidare tror jag inte att de flesta europeiska medborgare i dag accepterar tanken på att betala priset för en kärnolycka i Europa. Det är en lyx som vi inte har råd att unna oss, och det måste vi vara fullt medvetna om.
Därför måste vi organisera utfasningen av kärnkraften med hänsyn till våra ekonomiska behov, våra behov vad gäller sysselsättning, vår industriella kapacitet och kravet på att inte öka våra utsläpp av växthusgaser. Jag tror att vi alla är medvetna om detta.
Hur ska vi då gå tillväga? Vi ska använda oss av det stora europeiska projektet att fasa ut kärnkraften. Claude talade om 15 år. Jag anser att det är väldigt optimistiskt och tror att det kommer att ta lite längre tid. Trots det är det här ett fantastiskt projekt som skulle kunna mobilisera européerna och återställa deras förtroende för oss och för institutionerna, därför att efter Fukushima är detta fortfarande en trotshandling gentemot de offentliga myndigheterna och tillsynsmyndigheterna. Det måste vi vara medvetna om.
(Fråga (blått kort) till Catherine Trautmann i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen.)
Paul Rübig
(DE) Herr talman! Jag skulle vilja be Catherine Trautmann att svara på en fråga. I Frankrike finns det ett system av oberoende tillsynsmyndigheter som gör ett mycket bra jobb. Tror du att den franska modellen skulle kunna tillämpas inom hela Europa, med en europeisk tillsynsmyndighet som bygger på det franska systemet?
Catherine Trautmann
(FR) Herr talman! Jag vill tacka min kollega Paul Rübig för denna fråga. Jag tror att den franska tillsynsmyndigheten faktiskt är oberoende - hans förslag vittnar om det. Med tanke på logiken i det jag nämnde om den europeiska energigemenskapen anser jag att vi bör ha en oberoende tillsynsmyndighet på europeisk nivå och ställa sådana tillsynsmöjligheter till förfogande att tillsynsmyndighetens arbete kan garanteras vara oberoende och att tillsynsmyndigheten har verklig kompetens.
(Fråga (blått kort) till Catherine Trautmann i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen.)
Corinne Lepage
(FR) Catherine Trautmann! I det här fallet så är det en oberoende myndighet på pappret, ja. Men med tanke på dess sammansättning och det faktum att det inte finns någon mångfald bland de personer som sätter ihop den, så finns det ärligt talat en hel del frågor att ställa.
Catherine Trautmann
(FR) Herr talman! På nationell nivå kan man alltid ifrågasätta sammansättningen, och från den synpunkten instämmer jag med kommentaren från Corinne Lepage. Jag tror att det snart kommer en tid då mångfalden kan garanteras i större utsträckning, men i vilket fall som helst vill jag inte ifrågasätta ärligheten i det arbete som utförs av människor som samvetsgrant har tagit sig an uppgiften. Jag tänker då särskilt på André-Claude Lacoste.
Evžen Tošenovský
(CS) Herr talman! Nu har vi i flera veckor hållit andan och följt den oerhörda kamp som förs i Japan mot effekterna av den enorma jordbävningen och den efterföljande tsunamin. Jag beundrar också japanernas sätt att hantera situationen, något som hittills inte har nämnts här.
Människor lär sig alltid av katastrofer. Händelser som denna har alltid lett till tekniska förbättringar och säkerhetsåtgärder. Folk slutar inte att flyga efter stora flygkatastrofer. Pålitligheten och säkerheten förbättras. Det är viktigt att samla all erfarenhet från drift av kärnkraftverk efter katastrofen i Japan. Vi måste utvärdera detta extrema naturliga stresstest korrekt och få ut så mycket erfarenhet som möjligt för att vidta tekniska åtgärder och säkerhetsåtgärder. Kärnkraftverk måste vara kapabla att stå emot extrema naturkatastrofer.
Vi måste också lära oss av nödförfarandena, eftersom även dessa är en del av kraftverkens drift och säkerhet. Politikerna måste avhålla sig från snabba och enkla bedömningar. Det är rimligtvis klokt att ha maximalt antal upprepade verifikationer för kärnkraftverk. Erfarenheten från Japan utgör ett tillfälle till ansvarsfull utvärdering av de befintliga säkerhetsstandarderna, utan onödiga politiska spel för gallerierna.
Herbert Reul
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Vi vet alla att det finns väldigt olika åsikter både inom medlemsstaterna och här inom partigrupperna när det gäller frågan huruvida vi ska ha kärnkraft eller inte.
Debatten i dag har visat att åsikterna också går isär inom de enskilda grupperna. Å andra sidan har det inträffat en katastrof i Japan som utgör ett enormt problem. Vi har inlett en debatt i det ämnet, och jag anser att resolutionen ger oss ett viktigt tillfälle att i dag och i morgon betona en specifik fråga, nämligen huruvida vi kan höja våra säkerhetsstandarder gemensamt och huruvida vi kommer att kunna införa ökade EU-befogenheter av vad slag det vara må, eller ett ökat europeiskt samarbete.
Även om det finns mycket i resolutionen som jag inte gillar anser jag att mina kolleger har gjort ett utmärkt jobb, eftersom de har producerat en text som i högre grad betonar säkerheten och det europeiska samarbetet. Därför vill jag fråga om det inte är hög tid att vi griper det tillfälle som dagens och morgondagens debatt utgör för att bordlägga frågan huruvida vi ska avveckla kärnkraften eller inte, eller huruvida vi är entusiastiska eller oentusiastiska anhängare av kärnkraft, och i stället betonar detta. Jag skulle önska att vi alla kan komma överens om att inte lägga fram de inkomna ändringsförslagen för omröstning i morgon - jag skulle bara vilja se dem presenterade - och i stället koncentrera oss på att rösta med stor majoritet, eller till och med enhälligt, för ökad säkerhet och ökade EU-befogenheter. Därmed skulle vi göra mer för Europaparlamentets rykte och för processen att dra slutsatser av händelserna i Japan än om vi fortsätter med de dispyter som vi alltid har. Kanske kan vi skjuta upp dem till nästnästa vecka. Jag vill be er att fundera över om vi skulle kunna pröva detta.
(Talaren godtog att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen)
Rebecca Harms
(DE) Herr talman, Herbert Reul! Ni vet att jag alltid har gett mitt stöd för högre säkerhetsnivåer inom kärnkraftsindustrin. När det gällde direktivet om kärnsäkerhet som antogs för två år sedan hade jag ytterst liten framgång. En stor majoritet av parlamentet var emot de högsta säkerhetsstandarderna. Talet om en ny känsla av ömsesidig tillit ställer oss inför ett annat stort problem. Parlamentet kan inte komma med något bidrag till den här debatten. Om det råder någon tvekan kommer besluten om kärnsäkerhet och stresstester att fattas av rådet och Euratom. Parlamentet kommer att utestängas från processen. Vi får i allmänhet chansen att uttrycka vår åsikt, men om den får någon inverkan eller inte avgör gudarna. Om ni nu säger att vi ska agera mot det gamla Euratomfördraget i framtiden och säkerställa konsultation och öppenhet inom alla områden som rör säkerheten, då kan vi kanske nå fram till en bättre förståelse.
Herbert Reul
(DE) Herr talman, Rebecca Harms! Jag förstod inte riktigt frågan eftersom det inte var någon fråga. Detta är inte något negativt, eftersom jag har ansträngt mig och kommer att fortsätta att anstränga mig för att ta detta tillfälle i akt. Du vet att vi har diametralt motsatta ståndpunkter i denna fråga.
Det skulle sända en viktig signal, oavsett frågan om befogenheter, om vi kunde enas med stor majoritet i frågan om ökad säkerhet. Resolutionen täcker ett antal områden, många fler än som redan har antagits och många fler än jag var beredd att gå med på. Det är sant och du har helt rätt. Men, om vi kan lyckas komma överens om mer säkerhet och mer EU skulle vi sända en signal till medlemsstaterna. Om vi genomför detta i morgon med utgångspunkt från en dispyt, eftersom vi har olika ståndpunkter när det gäller frågan huruvida kärnkraften bör avvecklas eller inte, då får det troligen ingen större effekt. Det är allt jag ber om, varken mer eller mindre.
Giles Chichester
(EN) Herr talman! Jag finner det djupt förolämpande att Rebecca Harms häcklade mig utan mikrofon och viftade med sitt blåa kort mot min kollega, Herbert Reul. Ska jag inte få lika behandling?
(Fråga (blått kort) till Herbert Reul i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen.)
Michael Cramer
(DE) Herr talman, Herbert Reul! Jag vill fråga om din personliga ståndpunkt har ändrats över huvud taget. Tröjan som jag har på mig i dag är 30 år gammal. På den tiden demonstrerade vi mot kärnkraften. De så kallade experterna sade till oss att det fanns risk för en olycka vart tiotusende år. Chefen för Potsdams institut för forskning om klimateffekter, Hans Schnellhuber, sade nyligen i en intervju i Die Zeit att detta är sant. Om man dividerar tio tusen år med de 400 kärnkraftverk som finns i världen får man resultatet 25. Därför kan vi förvänta oss att en reaktorolycka kommer att inträffa vart tjugofemte år. Först var det Tjernobyl, sedan Fukushima. Var blir det nästa gång?
Har du ändrat inställning på den här punkten? Tror du fortfarande att kärnkraftverk är säkra, eller delar du min åsikt att Zwentendorf är det enda säkra kärnkraftverket i världen?
Herbert Reul
(DE) Herr talman! Naturligtvis har min åsikt ändrats, men inte i grunden. Är det så illa att inte ändra sin syn på en sak? Min åsikt har dock ändrats en hel del, och jag hoppas att ni har lagt märke till det. Jag har förklarat att jag tänker rösta för den här resolutionen om den får vara som den är. Detta är en stor förändring jämfört med mina tidigare åsikter. Ni kan betrakta det som tillfredsställande eller otillfredsställande. Jag står för vad jag har sagt. Det vore bra om vi kunde anta den här resolutionen enhälligt.
Jo Leinen
(DE) Herr talman! Ni har hört vad ordföranden för utskottet för industrifrågor, forskning och energi har sagt. Jag talar nu i egenskap av ordförande för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, och skillnaden kunde inte vara större. Att vi behöver högsta möjliga säkerhetsnivå för samtliga kärnkraftverk säger sig självt. Det är vi alla överens om. Günther Oettinger, ditt stresstest utgör ett viktigt första steg, men det räcker inte på långa vägar. Jag anser också att vi behöver tänka över vårt tillvägagångssätt och komma fram till ett nytt sådant som går mer på djupet och är betydligt mer fundamentalt. Det är därför som vi, utöver de högsta säkerhetsstandarderna i EU, även behöver en handlingsplan för att avveckla en riskfylld teknik som vi inte kan rättfärdiga att använda inom den tätbefolkade kontinenten Europa.
Herbert Reul, du och de övriga får helt enkelt lov att gå med på det. Dina kolleger i Berlin har gjort betydligt större framsteg än du har gjort här i Strasbourg och i Bryssel. De har förmodligen nått fram till en vändpunkt, medan du fortfarande sitter fast i dina gamla idéer. Jag hoppas att vi kan komma fram till en formulering, ett scenario och en strategi för att avveckla kärnkraften. Günther Oettinger, den handlingsplan som du ska framställa i juni i år skulle kunna utgöra ett utmärkt tillfälle att uppnå detta. Efter stresstesterna måste du också ge oss din syn på hur vi kan bli kvitt kärnkraftstekniken.
(Applåder)
Antonio Cancian
(IT) Herr talman, Enikő Győri, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Vi bör alla framföra vårt varmaste deltagande till offren för den stora katastrof som har drabbat Japan. Även om situationen är mycket oroande anser jag att vår uppgift som politiker är att inte fatta beslut under panikartade omständigheter utan att försöka vara rationella och möta verkligheten efter bästa förmåga.
Med detta sagt anser jag att vi bör utgå från två viktiga hänsynstaganden. Det första är att det bara finns en himmel, men trots det är jorden uppdelad av gränser som inte har någonting att göra med de problem som vi har på dagordningen. Det andra är att vi alltid måste sträva efter en hållbar utveckling som består av flera komponenter. Denna hållbara utveckling har tre komponenter som måste sammanföras: ekonomin, miljön och det sociala. Om vi kan lyckas med detta tror jag att vi kommer att röra oss i rätt riktning.
Den resolution som har ingetts, som jag och många med mig stödjer fullt ut, kommer enligt min mening vid rätt tidpunkt för att vi ska kunna ta på oss ansvaret för säkerheten, en fråga som bör kunna utgöra en diagnos av den aktuella situationen, och kunna möta framtiden. Hur ska vi då möta framtiden? Genom att leva upp till de kriterier som vi själva har åtagit oss att följa, och framför allt genom att röra oss mot beslut kring effektivitet och förnyelse, som alltid bör ta hänsyn till kultur och innovation inom forskningen, däribland Internationella termonukleära experimentreaktorn (ITER).
Talmannen
Ordförandeskapet har fått kännedom om att det är Jo Leinens födelsedag i dag. Gratulerar, Jo!
Edit Herczog
(HU) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Kärnsäkerheten har ett mänskligt ansikte. Att utforma, bygga, driva, övervaka och stänga ned ett kärnkraftverk, och att formulera de lagar som rör detta, är alla mänskliga handlingar. Den viktigaste komponenten inom säkerhet är därför kunskap, och maximalt utnyttjande av mänskliga handlingar. Underhåll och praktisk tillämpning av denna kunskap är avgörande, både när det gäller att driva kärnkraftverken och, under en lång tid efteråt, när det gäller att stänga ned dem. Jag håller med om att vi bör utföra stresstester och jag håller med om att den erfarenhet som testerna ger bör införlivas i direktivet om kärnsäkerhet.
Jag håller med om att vi bör utföra kontroller över gränserna, om så bara för att lugna befolkningen. Jag håller med om att vi bör göra allt för att delta i internationella organisationer och bidra med det bästa av vår kunskap. Jag håller särskilt med om att vi bör använda oss av forsknings- och utvecklingsverksamhet för att hantera de senaste 60 årens kärnavfall. Det finns en sak som jag i synnerhet håller med om: oavsett vilket beslut vi fattar om energin så bör vi insistera på att Europas 500 miljoner invånare förses med elektricitet. Tack för ordet.
Gaston Franco
(FR) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! I dag talar vi om att förbättra säkerheten för kärnkraften, inte om att ifrågasätta den civila kärnkraften när den spelar en avgörande roll för energioberoendet och för kampen mot växthusgaserna inom många av EU:s medlemsstater.
EU-initiativet att utföra stresstester på alla våra kärnkraftverk utgör ett första avgörande och rimligt steg som motsvarar förväntningarna hos de europeiska medborgarna. Vi måste utföra dessa tester med ett gemensamt tillvägagångssätt och gemensamma kriterier. Metodologin för dessa måste utarbetas av europeiska högnivågruppen för kärnsäkerhet och avfallshantering. EU:s grannländer bör genomgå samma tester med tanke på de risker som existerar över gränserna.
Utöver dessa tester måste EU, inom ramen för G20 och Internationella atomenergiorganet (IAEA), arbeta för att samordna internationella standarder på högsta nivå med utgångspunkt från de mål för nya reaktorer som har satts upp av den västeuropeiska sammanslutningen av tillsynsmyndigheter på kärnsäkerhetens område (Western European Nuclear Regulators' Association). Inom EU bör vi främja och utöka samarbetet mellan de nationella säkerhetsmyndigheterna.
EU måste tjäna som förebild, både när det gäller att skärpa reglerna och när det gäller solidariska insatser. Mot bakgrund av en katastrof som denna anser jag att det är mer angeläget än någonsin att skapa en europeisk civilskyddsstyrka.
Kathleen Van Brempt
(NL) Herr talman! Det stämmer att man kan hitta förespråkare för och motståndare till kärnkraft över hela det politiska spektrumet. Vad jag däremot inte kan förstå är varför vissa människor fortfarande inte har fått upp ögonen för detta ämne, inte ens efter Fukushima. Det otänkbara har inträffat. En kombination av olika faktorer har lett fram till en katastrof som mycket väl kan hända också i vår del av världen. Det finns ingenting som heter ”nollrisk”. I dag måste vi vidta tre åtgärder.
För det första måste vi, som kommissionsledamoten föreslog, genomföra stresstester med full öppenhet och full insyn. Samtidigt måste vi också vidta åtgärder för att se till att testerna täcker ett så brett spektrum av kärnkraftverk som möjligt. Dessutom måste vi se till att vi också agerar utifrån resultaten av stresstesterna. Varje kärnkraftverk som inte är säkert måste stängas ned.
För det andra måste vi se till att organisera en utfasning av kärnkraften. Vi kan inte ha kärnkraftverk som är byggda för att användas i trettio år men som fortfarande är i bruk efter fyrtio eller femtio år.
För det tredje vore det för absurt för att uttryckas i ord om vi inom EU skulle välja att bygga nya kärnkraftverk. Det finns bara en väg framåt i Europa, och det är förnybar energi. Vi här i parlamentet bör nå ett samförstånd till förmån för förnybara energikällor.
Bogusław Sonik
(PL) Herr talman! Den 26 april är det ett kvarts sekel sedan katastrofen i Tjernobyl, den värsta kärnolyckan i historien. Tjugofem år senare minns vi alla offren för tragedin, både de som drabbades och de som än i dag känner av effekterna av katastrofen. Denna tragiska årsdag har olyckligtvis sammanfallit med händelserna i Japan. Genom att erinra on Tjernobylkatastrofen vill jag uttrycka min medkänsla med det japanska folket som kämpar med effekterna av olyckan vid kärnkraftverket i Fukushima, som i sin tur orsakades av tsunamivågorna.
Än i dag finns det kontamination i livsmedel som produceras i de regioner i Ukraina som exponerades för radioaktivt cesium-137 - en isotop som har en halveringstid på 30 år. Greenpeace har genomfört studier som visar att befolkningen i minst två provinser, Zjytomyr och Rovno, konsumerar kontaminerad mjölk, svamp, frukt, sötvattenfisk och grönsaker. Enligt officiella uppgifter finns en hög nivå av strålning i områden som ligger inom 30 kilometers radie från kärnkraftverket. Man beräknar dock att det drabbade området i själva verket omfattar totalt cirka 50 000 km2 och sträcker sig över flera provinser i Ukraina.
I dagsläget finns 165 reaktorer i drift inom Europa, Ryssland ej medräknat. Det är viktigt att veta att de inte bara finns inom EU:s territorium utan även i grannländer nära EU:s gränser. Ryssland och Vitryssland har börjat bygga kärnkraftverk nära EU:s gränser. Vi måste fråga oss vilken garanti som kan ges för att de är säkra? Energi bör inte köpas in från kärnkraftverk som ligger utanför EU:s gränser om de inte uppfyller de högsta standarderna för säkerhet som definierats genom stresstester inom EU.
(Talmannen avbröt talaren.)
Jag säger det igen: just i detta ögonblick bygger Ryssland och Vitryssland kärnkraftverk nära EU:s gränser. Med hänsyn till detta anser jag att EU:s medlemsstater inte bör köpa kärnenergi från dessa kraftverk om de inte klarar samma stresstester som vi kräver inom EU.
Ioan Enciu
(RO) Herr talman! Jag vill börja med att uttrycka min fulla sympati för det japanska folket. Det är viktigt att vi ger dem stöd på alla sätt vi kan.
Olyckan i Fukushima har visat oss att vissa av de befintliga kärnkraftverken inte är säkra. Därför måste vi lägga större vikt vid kärnsäkerhet. Jag anser att det är avgörande att vi omedelbart utför säkerhetstester på våra kärnkraftverk.
Å andra sidan måste vi undvika misstaget att fatta känslosamma och ogrundade beslut om huruvida vi ska behålla eller överge kärnkraften. Beslutet om hur energimixen ska vara sammansatt måste fortfarande vila på medlemsstaterna, medan EU:s uppgift måste bli att se till att de högsta säkerhetsstandarderna tillämpas. Dock måste alla åtgärder som rör energimixen och regleringen av kärnkraften, både på EU-nivå och nationell nivå, bygga på en hög nivå av vetenskaplig objektivitet.
Arturs Krišjānis Kariņš
(LV) Herr talman! Kärnkraften står i dag för en tredjedel av den totala energikonsumtionen i Europa. Om vi vill ersätta denna kapacitet på kort tid finns det egentligen bara två alternativ, nämligen att öka användningen av antingen kol eller naturgas. Båda dessa alternativ har sina nackdelar. Med kolen är det koldioxidutsläppen som är problemet. Med naturgasen är det förstås att större delen av den importeras från Ryssland. På kort sikt finns det därför två saker vi kan göra. Det viktigaste är det som redan har diskuterats, det vill säga att öka säkerhetsåtgärderna. Det räcker dock inte att öka säkerhetsåtgärderna inom Europa, eftersom Europas grannar, Ryssland och Vitryssland, kör på utan hänsyn till våra debatter om kärnsäkerhet. De kommer att utveckla sina reaktorer, och det är därför vi måste se till att EU:s höga standarder inte bara tillämpas inom Europa utan även i resten av världen, i synnerhet i våra grannländer Ryssland och Vitryssland. Det andra som vi inom EU måste göra, också på kort sikt, är förstås att kontinuerligt förstärka våra energibesparande åtgärder och lägga större vikt vid förnybara energikällor genom att öka användningen av vind-, sol- och vattenkraft samt biomassa. Naturligtvis är det också på lång sikt genom energibesparande åtgärder och ökad användning av vind-, sol- och vattenkraft samt biomassa som vi kan minska vårt beroende av kärnkraft och importerade energikällor.
Mario Pirillo
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Nyheterna om Fukushima blir allt mer oroande. Säkerhetsgränserna har överskridits med råge och vi vet inte vad som kommer att hända den närmaste tiden. Det råder brist på tydlig och öppen kommunikation.
Stresstester måste utföras på de befintliga kärnkraftverken, och om resultaten ger anledning till oro måste vi ha mod att kräva att de omedelbart stängs ned. Vi måste införa högre internationella säkerhetsstandarder, och man bör inte ens tänka på att bygga nya kärnkraftverk. Vi måste förbereda oss för en gradvis utfasning av den här typen av energi, som orsakar oåterkalleliga skador på miljön och människors hälsa.
Det är av största vikt att vi noggrant tänker igenom hur den framtida energipolitiken ska utarbetas. Vi måste snarast utarbeta en politik som strävar efter energihushållning och energieffektivitet samt ökade investeringar i forskning kring ny teknik och förnybara energikällor. Slutligen bör vi inleda en debatt som även omfattar medborgare och lokala myndigheter.
Romana Jordan Cizelj
(SL) Herr talman! Jag instämmer med de ledamöter som har sagt att vi bör garantera kärnsäkerhet på EU-nivå. När det gäller detta måste vi emellertid erkänna att ”säkerhetskultur” är ett mycket brett begrepp som omfattar både en säker kärnteknik och en garanti om tillräckliga finansiella resurser, mänskliga resurser, lämpliga säkerhetsstandarder samt starka och oberoende tillsynsorgan. Enligt min mening bör allt detta även ingå i dessa europeiska säkerhetsstandarder. Det handlar inte om att vi saknar tillit till de befintliga institutionerna, utan om att vi på institutionell nivå ska garantera högsta möjliga säkerhet även i framtiden.
Herr kommissionsledamot! Du sade att medlemsstaterna inte är intresserade av detta, men vilka medlemsstater avser du då? Om vi frågade våra medborgare (och sådana opinionsundersökningar har redan genomförts) skulle du upptäcka att de mer än gärna ser att några befogenheter överförs till EU.
Jag måste tydliggöra att jag är emot att kärnkraftverk stängs av politiska skäl. Det finns flera kärnkraftverk i Japan, och ett av dem har drabbats av denna allvarliga kärnkraftsolycka. Innan vi antar en massa åtgärder måste vi ha argument och expertutlåtanden. Därför måste vi se till att experter analyserar vad som skedde i Fukushima så att vi kan fastställa de faktiska orsakerna till kärnkraftsolyckan och skadorna på reaktorhärden.
Avslutningsvis vill jag bara säga att vi har kommit mycket långt när det gäller att närma oss antagandet av ett direktiv om radioaktivt avfall och att vi genom detta direktiv kommer att kunna visa att vi är seriösa.
(Talaren godtog att besvara tre frågor (blått kort) i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen.)
Sonia Alfano
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Eftersom min parlamentskollega just sade att vi inte har tillräckligt med bevis på att kärnenergi är farligt vill jag fråga henne om tusentals dödsfall inte är en faktor som är värd att begrunda och reflektera över under lång tid? Eftersom det har skett tusentals nya dödsfall i Japan undrar jag om inte detta är tillräckligt?
Judith A. Merkies
(EN) Herr talman! Jag vill fråga min kollega hur många kärnkraftverk som måste gå sönder innan hon tycker att det räcker? Hon säger att endast ett kärnkraftverk i Japan har drabbats. Det var emellertid sex kärnkraftverk, inte ett. Hur många vore tillräckligt för att hon ska ändra åsikt?
Hannes Swoboda
(DE) Herr talman, Romana Jordan Cizelj! Det finns en kärnkraftsanläggning i Krško i ditt hemland som man ser ganska kritiskt på, bland annat för att den är belägen i närheten av ett jordbävningsområde.
Är du beredd att åtminstone se till att denna kärnkraftsanläggning blir en av de första att genomgå stränga och förhoppningsvis objektiva stresstester så att vi kan se till att medborgarna inte utsätts för någon omedelbar risk genom denna anläggning, även om den är belägen i ett jordbävningsområde, och att förbättringar kan göras så länge som denna kärnkraftsanläggning finns kvar?
Romana Jordan Cizelj
(SL) Herr talman! Det är sant att det finns tusentals offer i Japan och jag hyser djup medkänsla med dem och anser att EU bör erbjuda allt stöd det kan. Det jag motsätter mig är emellertid att dessa offer utnyttjas i någon form av ideologisk kamp mot användningen av kärnenergi. Det var därför som jag sade att vi måste analysera orsakerna till denna kärnkraftsolycka och ta reda på om en sådan olycka överhuvudtaget skulle kunna ske i Europa och hur vi i så fall kan undvika detta. Jag vill inte heller att vi förväxlar offren för en naturkatastrof, offren för en jordbävning och tsunami, med eventuella offer för en kärnkraftsolycka. Det är mitt svar på den första frågan.
När det gäller den andra frågan, hur många olyckor på kärnkraftverk ... Får jag fortsätta? Hur många olyckor krävs det för att jag ska ändra uppfattning? Jag nämnde ett kärnkraftverk som har flera reaktorer, så det rör sig alltså om ett enda kärnkraftverk med flera reaktorer. Vi vet att det finns ett antal kärnkraftverk i Japan. Jag anser att varje kärnkraftverk ... eller varje olycka bör tas på stort allvar. Vi bör inte fundera i termer av hur många olyckor eftersom vi måste beakta varje olycka, och inte bara olyckor, utan även alla andra incidenter som bedöms som mindre allvarliga än en olycka. Vi måste lära oss något av varje sådan incident. Just detta exempel visar oss faktiskt att vi inte bör dra slutsatsen att kärnkraftsteknik är oacceptabel på grund av en enda olycka.
Det finns ytterligare en fråga som jag inte har besvarat. Det ställdes tre frågor. Kärnkraftsanläggningen i Krško. Får jag svara? Säkerheten på denna anläggning har testats och vid den tidpunkten var Österrike mycket aktivt i denna fråga och genomförde även kompletterande tester av den seismiska säkerheten. Som ett resultat av detta genomfördes ytterligare ändringar och detta är nu en etablerad rutin. Jag är övertygad om att alla i Slovenien skulle godkänna att ett sådant stresstest omedelbart genomförs i Krško. Eftersom vi är ett litet land när det gäller kärnenergi är vi vana vid att behöva genomgå fler internationella tester än vad som är fallet för kärnkraftverk i de större länderna.
Richard Seeber
(DE) Herr talman, herr Oettinger, mina damer och herrar! Jag kommer från Österrike och vi är alla oroade över Krško. Jag hoppas att Romana Jordan Cizeljs försäkringar kommer att följas upp. Jag vill uttrycka min oro för och medkänsla med människorna i Japan som har lidit mycket och som hanterar dessa händelser med stoiskt lugn.
Vi bör emellertid försöka att dra några positiva slutsatser av katastrofen. Den enda positiva aspekten är att vi i Europa måste omvärdera vår ståndpunkt och börja dra lärdomar av katastrofen. En kortsiktig lärdom är behovet av att åstadkomma en kraftig förbättring av säkerhetsstandarderna för de europeiska reaktorerna. En annan lärdom är att vi måste upprätta ett europeiskt civilförsvarsorgan. EU måste tillåta att dess säkerhets- och räddningsteam samarbetar över de nationella gränserna.
Den långsiktiga lärdomen handlar om behovet av att utarbeta en gemensam exitstrategi eftersom händelserna visar att kärnteknik, såsom den för närvarande ser ut, är alltför farlig och det är inte sannolikt att detta kommer att ändras i framtiden. Följderna är alltför långvariga.
Av mina kommentarer kan ni se att det går en skiljelinje genom alla grupper, däribland Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater). Jag anser emellertid att vi allvarligt bör begrunda det faktum att de berömda säkerhetsstandarder som alla lovar oss helt enkelt inte kan garanteras. Därför måste stresstesterna omfatta en rad olika risker. Om vi endast undersöker enskilda risker kommer vi aldrig att få ett realistiskt scenario. I detta sammanhang innebär realistiskt att det t.ex. är mycket svårt att förutse en tsunami. Det är visserligen osannolikt att en sådan skulle inträffa här i Europa, men vi har faktiskt jordbävningsområden här också.
(Applåder)
Marian-Jean Marinescu
(RO) Herr talman! Först av allt vill jag uttrycka min beundran och respekt för de japanska människornas inställning till den ofattbara situation de går igenom. Denna situation har gett upphov till livliga debatter om framtiden för kärnenergi - huruvida vi ska fortsätta med den eller upphöra med den. Jag anser att vi måste ha en balanserad inställning och ta hänsyn till alla aspekter: kraven i fråga om ekonomi, offentlig säkerhet och klimatförändringar.
Jag anser att den framtida energipolitiken måste bygga på upprättandet av en balans mellan förnybar energi, ny teknik för konventionella energiresurser och kärnenergi under säkra förhållanden. Utredningar måste göras inom forskningen i fråga om effektiv framställning av förnybar energi. Vi måste investera för att se till att nya källor av traditionella råvaror och nya leveransvägar för Europa - den södra korridoren - görs säkra. Samtidigt krävs innovation och forskning om den nya teknik som kommer att leda till att den förorenande effekt som traditionell energiframställning har på miljön försvinner.
Kärnsäkerhetsdirektivet måste omarbetas så att kraven skärps. De stresstester som kommissionen föreslår är nödvändiga. Kriterier måste anges, och varje aspekt beaktas: ålder, teknik och naturkatastrofer. Kommissionen måste vara involverad i testernas utförande. Resultatet av testerna måste därefter användas vid omarbetningen av direktivet. Följderna av testerna måste vara mycket tydliga. De anläggningar som klarar testerna fortsätter att användas medan de som inte klarar testerna stängs ned. Jag bör framhålla behovet av en EU-politik för bearbetning och lagring av kärnavfall samt för stängning av kärnkraftverk.
Sist, men definitivt inte minst, måste allmänheten bibehålla sin tilltro till kärnenergi, och för att detta ska bli möjligt måste den hållas informerad.
Laima Liucija Andrikien
(EN) Herr talman! Jag vill ge en kort kommentar om kärnkraftverk i tredjeländer som är mycket nära EU:s gränser. Två särskilda fall har redan nämnts i dag, två samtidiga kärnenergiprojekt: det ena i distriktet Kaliningrad i Ryssland, som helt och hållet omges av Litauen, Polen och Östersjön, och det andra i Vitryssland där man planerar att bygga en kärnkraftsstation endast 20 km från den litauiska gränsen.
Den 15 mars, samtidigt som hela världen bevakade den dramatiska utvecklingen i Fukushima undertecknade den vitryska regeringen och företaget Rosatom, som ägs av den ryska staten, ett avtal enligt vilket Rosatom måste färdigställa kärnkraftverket i Vitryssland till år 2018. Ryssland förbereder dessutom ett lån om 6 miljarder US-dollar till Vitryssland för att finansiera detta projekt. De vitryska myndigheterna har alltså trotsat behovet av att på lämpligt sätt informera Vitrysslands grannländer om det planerade projektet. Dessutom utgör projektet, i dess nuvarande tappning, en uppenbar kränkning av Esbokonventionen om miljökonsekvensbedömning.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Herr talman! Jag välkomnar kommissionens beslut att införa stresstester av EU:s kärnreaktorer. Vi anser att dessa inspektioner måste genomföras utifrån gemensamma, detaljerade bedömningskriterier för att ytterligare öka kärnsäkerheten inom EU.
Unionen har för närvarande 143 kärnreaktorer, och kärnenergi står för 30 procent av energimixen. Medlemsstaterna ansvarar för sin egen energimix, men kärnsäkerheten delar vi alla ansvaret för. Det är därför det är viktigt för oss att ha en resolution om kärnsäkerhet inom EU. Jag vill betona att investeringar inom kärnsäkerhet måste garanteras för varje kärnreaktor till slutet av dess planerade användningsperiod.
Stresstesterna kommer att leda till förbättrade standarder för framtida kärnreaktorer och i förlängningen till ökade kostnader för kärnenergi. Unionen måste därför göra avsevärda investeringar i åtgärder för energieffektivitet och i framställning och användning av förnybara energikällor, framför allt för byggnader och transport.
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Herr talman! Det är bra att EU vill ha stresstester för dess medlemsstater och grannländer. Den enda nackdelen är att de inte kommer att vara obligatoriska. EU frågar nu försiktigt om dessa möjligtvis kan genomföras. En annan brist är att EU inte har utarbetat gemensamma standarder. Det är emellertid absolut nödvändigt att sådana finns. Dessutom bör dessa tester utföras av ett oberoende organ. Jag kan helt enkelt inte tro att nationella organ kommer att säga att det har skett tekniska fel i deras land eller att de själva har försummat övervakningen av anläggningarna. Om dessa tester ska fungera bör det finnas standarder för dem, de bör utföras öppet och av oberoende parter.
Michèle Rivasi
(FR) Herr talman! Jag vill påminna mina parlamentskolleger om att olyckan i Fukushima inte är över och att det fortfarande råder en explosionsrisk som är kopplad till smält bränsle.
Jag har en fråga till vår kommissionsledamot Günther Oettinger. Det handlar om genomförandet av dessa stresstester. Jag instämmer med min parlamentskollega som precis har frågat sig hur du ska få en garanti för att alla de kriterier du har nämnt för utskottet för industri, forskning och energi beaktas av varje medlemsstat som använder kärnkraftverk? Hur ska ni tvinga en medlemsstat att låta oberoende experter kontrollera och övervaka kärnkraftverken om den vägrar? Anledningen till att jag frågar är att jag inte förstår hur vi ska tillämpa era stresstester om medlemsstaterna övervakar sig själva. Det är en absolut nödvändighet att ett oberoende organ övervakar kärnkraftverken i varje medlemsstat.
Hur ska vi få grannländerna - du nämnde Armenien med Metsamor och andra länder såsom Vitryssland - att acceptera en sådan övervakning? Parlamentet måste stödja er, men hur ska vi göra detta?
Slutligen har vi ett verkligt ansvar för att gradvis avveckla kärnkraften, och scenarion för att uppnå detta måste föreslås till parlamentet. Det är den enda garantin för att det inte kommer att ske några fler olyckor.
Jaroslav Paška
(SK) Herr talman! De omfattande skadorna på kärnkraftverket i Fukushima, som orsakades av en mycket ovanlig naturkatastrof, har visat att det är ytterst viktigt att bevaka säkerheten på anläggningar av detta slag. Därför har kommissionen gjort rätt när den har beslutat sig för att utan fördröjning genomföra en säkerhetsöversyn av alla kärnkraftverk på vårt territorium.
EU-medborgarna har rätt till säkerhet, och en professionell oberoende översyn av kärnkraftsanläggningar kan varna oss för eventuella brister och risker som vi kan undvika genom att driva anläggningarna med aktsamhet. Jag betvivlar inte att slutsatserna från säkerhetskontrollen av våra kärnkraftsanläggningar kommer att leda till allvarliga beslut som innebär att det omedelbart blir nödvändigt för operatörer av kärnkraftverk att rätta till eventuella brister och att inte försöka kringgå säkerhetskriterierna. Uppfyllandet av dessa kriterier måste vara en nödvändig förutsättning för att få driva ett kärnkraftverk.
Herr kommissionsledamot! Jag är säker på att den europeiska allmänheten förväntar sig att vi i dag ska ha en öppen och ärlig dialog om den europeiska energipolitikens framtid, däribland definitionen av nya säkerhetsgränser för alla kärnkraftverk i Europa.
Angelika Werthmann
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Kärnkraftskatastrofen i Japan har gjort en sak tydlig för oss. Naturen är starkare och mer kraftfull än människorna. Därför är det hög tid för oss att äntligen koppla bort gamla kärnkraftverk och sådana där det finns risk för jordbävningar från elnätet, och på lång sikt upphöra helt och hållet med kärnkraft. Vi behöver stresstester, Günther Oettinger! Vi vill inte ha ett nytt Tjernobyl. Vi behöver gränsvärden för livsmedel från Japan. Jag har en fråga till kommissionen. Vill ni verkligen utsätta människorna i Europa för strålning?
Ni bör omedelbart upphäva denna tillämpningsförordning, helst redan i dag. Vi måste investera i och använda oss av alternativa energikällor. Det finns sådana. De är säkra, miljövänliga och mindre skadliga för människor. Dessutom skapar de nya arbetstillfällen.
I Österrike hade vi kärnkraftsanläggningen i Zwentendorf som aldrig anslöts till nätet. Nu är den ett solkraftverk.
Mairead McGuinness
(EN) Herr talman! Denna debatt skulle handla om kärnsäkerhet. Det är uppenbart att den har utvidgats och nu kommit att handla om energimixen. Får jag föreslå att vi håller den debatten i samband med att kommissionen lägger fram sin energifärdplan?
När det gäller säkerhet vill jag fråga kommissionsledamoten om det är lämpligt att använda ordet ”stresstester” eftersom detta ord uppenbarligen blev en besvikelse när det användes i samband med banker. Jag vill i stället att orden ”säkerhetsbedömningar” eller ”riskbedömningar” används. Vilken uppföljning av dessa säkerhetsbedömningar kommer att ske? Kommer ni att se till att de utförs på alla kärnkraftverk, däribland avfalls- och upparbetningsanläggningar? Jag oroar mig särskilt över Sellafield som ligger nära den irländska gränsen.
Vi måste se över säkerheten på anläggningarna nu. Dessvärre säger vissa kolleger att vi är väldigt beroende av kärnkraftverk - även de som inte har kärnkraftverk på sitt territorium - så säkerheten är av yttersta vikt. Låt oss övergå till ett annat skede av undersökningen av energimixen. Låt oss vara ärliga: förnybar energi är inte heller en enkel lösning.
Kriton Arsenis
(EL) Herr talman! Det tog oss 25 år att glömma Tjernobyl och jag befarar att katastrofen i Japan inte kommer att vara tillräcklig för att påminna oss.
Vi har systematiskt fördömt Japan. Det är som om vi vill säga att det är Japan snarare än kärnenergi som är osäkert. Vi har inlett säkerhetstester av våra kärnkraftverk och hävdar återigen att det finns säker kärnteknik. Vi måste omedelbart stänga kärnkraftverk som är äldre än trettio år och sätta stopp för eventuella planer på att bygga nya anläggningar. Vi behöver en omedelbar ”kärnkraftsskatt” som speglar den sammanlagda miljökostnaden av kärnenergi. Vi måste investera i förbättringen av solcellsenergi och göra stora investeringar för att förbättra prestandan hos alla nya energikällor.
Herr kommissionsledamot! Lagstiftningsinitiativet och ansvaret för vårt agerande, eller följderna av vår underlåtenhet att agera, ligger hos dig.
Günther Oettinger
Herr talman, ärade ledamöter! Först av allt vill jag se på vår långsiktiga energipolitik. Vi vill uppmana er att engagera er i energifärdplanen från första början. Av detta skäl erbjuder jag mig att träffa grupperna från och med maj för att diskutera olika scenarion för Europas energisektor under de kommande decennierna.
Ett scenario, med andra ord ett alternativ med alla dess följder, kommer definitivt att innebära att ställa upp ett så högt mål som möjligt för andelen förnybar energi som används inom elektricitetsgenerering. Målet, som kan vara så högt som 100 procent, kommer att påverka kraftnät, lagringsanläggningar, forskning, effektivitet och många andra faktorer.
Samtidigt vill jag be alla att ta hänsyn till det rättsliga underlaget. Lissabonfördraget är endast 18 månader gammalt och ni var mer involverade i dess upprättande än vad jag var. Genom fördraget får EU omfattande lagstiftningsbefogenheter på energiområdet med endast ett viktigt undantag som inkluderas högst avsiktligt. De nationella parlamenten fortsätter att ansvara för frågan om energiteknik och energimix.
Vi kan diskutera huruvida detta är rätt eller inte, men det är tydligt att de slutsatser som ska dras av händelserna i Japan för energifärdplanen måste baseras på Lissabonfördraget, och med tanke på hur saker och ting för närvarande ser ut anser jag att det är osannolikt att artikel 194 kommer att revideras inom en överskådlig framtid. Jag skulle vilja att den reviderades och jag anser att det finns tillräckliga sakkunskaper på EU-nivå när det gäller energimixen. Under de kommande åren kommer emellertid energiteknik och elektricitetsgenerering att vara en fråga för medlemsstaterna.
Det finns en begränsning som har inrättats och som vi har enats om tillsammans med medlemsstaterna. Målet att 20 procent av energin ska utgöras av förnybar energi begränsar medlemsstaternas befogenhet till återstående 80 procent. Eftersom vi är tvungna att på nio år och med stöd och engagemang från medlemsstaterna uppnå 20 procent förnybar energi, och ständigt utvärdera situationen genom framstegsrapporter, så kommer medlemsstaternas befogenheter att minska till 80 procent eller t.o.m. mindre. Varför är det så? Det är så för att den övergripande siffran 20 procent kommer att innebära kanske 10 procent förnybar energi i transportsektorn.
På området elektricitetsgenerering, som för närvarande uppmärksammas mest, strävar vi efter 35 procent förnybar energi - vatten, biomassa, geotermisk energi, sol- och vindenergi - om nio år. Det innebär att förnybar energi om 3-4 år kommer att ha gått förbi kol- och kärnkraft inom elsektorn. Jag anser att vi inte kan hylla denna utvecklingsprocess nog mycket. Totalt 35 procent förnybar energi på nio år!
Energifärdplanen kommer inte endast att vara inriktad på 2050, utan även på 2025 och 2030, med andra ord det kommande decenniet då vi måste investera i teknik, kraftnät och lagringsanläggningar. Jag är säker på att vi kan nå samförstånd när det gäller en procentsats för energigenerering på 40 + x procent under 2030 och därefter fatta ett beslut om detta tillsammans med medlemsstaterna.
När förnybar energi utgör 40 procent eller mer kommer medlemsstaterna endast att ansvara för 60 procent eller mindre och detta kommer att innebära att vi med medlemsstaternas kännedom och medgivande börjar göra framsteg när det gäller befogenheter på EU-nivå. Detta kanske inte är tillräckligt snabbt för vissa, men utan att ändra Lissabonfördraget, vilket för närvarande inte är realistiskt, kommer målet att vara 20 procent, därefter 35 procent och senare 40 procent eller mer förnybar energi. Det innebär ett tydligt maktskifte mot EU-kontroll och EU-nivå.
När vi ser på scenariot för förnybar energi bör vi även ständigt beakta vad som sker i medlemsstaterna. Ett exempel är Polen, ett stort och lovande land som jag verkligen respekterar. I Polen genereras för närvarande 90 procent av elektriciteten med hjälp av kol. Nittio procent! Jag vill fråga alla gruppers ledamöter från den stora och lovande EU-medlemsstaten Polen: Tror ni att politikerna i ert land, oavsett vem som regerar, kommer att kunna minska kolanvändningen till 0 procent under de kommande åren och decennierna? Jag tror inte det.
Polen planerar förresten ett nytt kärnkraftverk. Det innebär att polackerna vill att kärnenergi ska utgöra en del av deras energimix för att de ska bli mindre beroende av gas och av Ryssland.
Rebecca Harms, den polska regeringen är demokratiskt vald och högt respekterad i sitt hemland. Vi tyskar ska inte alltid tro att vi vet bäst. Jag litar på att våra vänner i Polen beaktar säkerhetsfrågorna på samma sätt som jag litar på dig.
(Applåder och häcklande)
Till gruppens ordförande vill jag säga att vi i Tyskland har en tendens att vilja bestämma allt i Europa. Mitt råd är att beakta och acceptera de demokratiska processerna i Polen och Frankrike med tillbörlig ödmjukhet. Jag talar som europé. Jag känner mitt hemland Tyskland och jag respekterar de demokratiska processerna i Polen, Frankrike och alla andra medlemsstater.
Alla de länder vars energiförsörjning till 90 procent är baserad på kol kommer emellertid att få svårare att komma ned till 0 procent. Därför inkluderar mina planer alternativet kol utan koldioxidutsläpp. Alla som känner till situationen i Polen, Rumänien eller Spanien förstår att kol måste ingå som ett alternativ i energifärdplanen för 2050, annars bortser de från verkligheten för demokratiskt valda parlament och regeringar. Av detta skäl anser jag att forskning om projekt för avskiljning och lagring av koldioxid samt demonstrationsprojekt är mycket viktiga på vägen mot ett annat mål som handlar om att uppnå en koldioxidfri energisektor under de kommande decennierna.
I Connie Hedegaards färdplan har vi inkluderat en minskning med 10 procent av koldioxidutsläppen för energisektorn till år 2050 jämfört med dagens nivåer.
(Häcklande)
När det gäller frågan om kärnkraft vet vi alla att det finns länder som för närvarande har ett moratorium för kärnkraftverk eller som vill stänga ned dem, t.ex. Tyskland. Vissa av våra grannländer, exempelvis Schweiz, har fördröjt planeringsprocessen för nya kärnkraftverk. Det finns emellertid länder som är i färd med att bygga kärnkraftverk, t.ex. Finland, och det finns länder som har kärnkraft och som planerar nya anläggningar och andra som inte har kärnkraft men som vill bygga sitt första kärnkraftverk. Därför anser jag, trots alla dessa skillnader och olika kulturer, att det är mycket viktigt att stresstester och säkerhetsutredningar i enlighet med högsta möjliga säkerhetsstandarder införs och godkänns av alla medlemsstater. Det är en liten men avgörande gemensam nämnare som kommer att garantera största möjliga säkerhet för länder med och utan kärnkraft.
Vissa talare har nämnt det faktum att myndigheterna bör vara oberoende. Vi har offentlig kontroll och övervakning på en rad områden, däribland hälsa, säkerhet, vägtransport, energi och industri. Jag vill uttrycka mitt djupa förtroende för systemet för offentlig övervakning. Rebecca Harms, du har kommit med generaliseringar om de gamla pojkarnas nätverk och antytt att de nationella kärnsäkerhetsmyndigheterna inte uppfyller sina lagstadgade uppgifter. Jag anser att detta är en allvarlig anklagelse som tyder på bristande förtroende för din kollega Jürgen Trittin som, i egenskap av tysk miljöminister, ansvarade för denna myndighet i Tyskland under sju år. Mitt förtroende för dessa myndigheter är orubbat och det är vår uppgift att samarbeta med dem.
Innan beslutet fattas kommer jag i maj öppet presentera ett förslag till stresstest och testkriterier. Det kommer att bli intressant att höra era förslag om hur förslaget kan förbättras, kompletteras eller stramas upp i syfte att inleda en process som i slutändan leder till en bred acceptans bland alla medlemsstater och en hög kontrollnivå. Detta stresstest, som stats- och regeringscheferna har gett oss i uppdrag att utveckla, är det första gemensamma EU-förfarandet för att garantera högsta möjliga säkerhetsstandarder på alla 143 kärnkraftverk. Detta är en innovation och en utveckling som förtjänar parlamentets stöd i stället för att mötas av kritik och misstro från första början.
Avslutningsvis vill jag säga att jag ärvde kärnsäkerhetsdirektivet från juni 2009 som måste införlivas i nationell lagstiftning till juli i år. Jag kan ärligt säga att jag inte anser att det har tillräcklig substans eftersom det främst är inriktat på att genomföra formell lagstiftning, definition av befogenheter och angivelse av kraven för övervakningsorganen. Jag anser att viktigt innehåll saknas i direktivet. Därför vill jag under den andra hälften av året, samtidigt som säkerhetsutredningarna pågår, i enlighet med Europeiska rådets krav tillsammans med er diskutera frågan om hur vi ska utföra en tidig och snabb revidering av detta säkerhetsdirektiv och upprätta konkreta krav för säkerheten i fråga om kärnenergi på EU-nivå.
(Applåder)
Enikő Győri
Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Denna debatt har varit mycket lärorik. Tack så mycket. Jag har följt den med stort intresse.
Det ungerska ordförandeskapet inleddes detta halvår med stora ambitioner på området energipolitik. En ambition som vi inte hade var att lösa frågan om energimixen. Jag anser att även denna debatt har visat att detta inte vore ett realistiskt mål. Ett stort antal argument har förts fram för och emot att ha någon form av vägledning när det gäller energimixen inom EU. Jag anser att vi inte kommer att kunna lösa detta inom överskådlig framtid, men jag är inte säker på att detta är ett problem. Medlemsstaterna måste kunna fatta ansvarsfulla beslut om den egna energimixen.
Vi hade emellertid ambitionen att göra påtagliga framsteg i fråga om upprättandet av en gemensam energimarknad. Vid Europeiska rådets möte den 4 februari 2011 ställdes detta upp som ett mål tillsammans med avskaffandet av energiöar inom EU till år 2015, och därefter kunde vi vid energirådet i slutet av februari anta slutsatser som jag betraktar som ett stort steg framåt.
Såvitt vi vet kommer kommissionen offentliggöra energifärdplanen för 2050 i november. Energiministrarna kommer emellertid hålla en preliminär debatt om denna fråga och liknande mål vid det informella energirådet den 2 och 3 maj i Budapest, och ordförandeskapet kommer att utarbeta en rapport och en politisk sammanfattning av detta som kommer att finnas på dagordningen för det formella energirådet i juni.
Jag är säker på att dessa frågor, som nu har tagits upp i denna kammare, även kommer att komma upp i rådets debatter. Jag litar också på att kommissionen, när det ungerska ordförandeskapet sammanfattar dessa debatter, kommer att kunna bygga vidare på detta vid slutförandet av energifärdplanen som den ska offentliggöra i november. Det faktum att medlemsstaterna både kommer att ha ett mycket viktigt åtagande när det gäller frågan om kärnsäkerhet och ha en gemensam EU-ram beskrivs emellertid bäst i slutsatserna från Europeiska rådets möte den 24-25 mars. I dessa slutsatser betonas att vi måste dra lärdomar av katastrofen i Japan, och att vi måste se över säkerhetsvillkoren för EU:s kärnkraftverk och utföra stresstesterna. Ensreg och kommissionen har ombetts att göra detta så snart som möjligt, och att även utforma ett förslag i fråga om behörighet och former för dessa, så att en allmän bedömning kan utarbetas och offentliggöras av kommissionen utifrån dessa oberoende myndigheters bedömningar. Slutligen kommer frågan återigen att tas upp vid Europeiska rådets sista möte 2011.
Stats- och regeringscheferna betonade även att kärnsäkerhet inte får begränsas till EU:s territorium och att vi kommer att be våra grannländer att genomföra dessa stresstester. De uppgav också att högsta möjliga standarder behövs på området kärnsäkerhet och att Europeiska rådet har fastställt viktiga uppgifter för kommissionen, som - vilket jag är säker på och vilket kommissionsledamoten också har påpekat - kommer att utföra dessa med största möjliga engagemang.
Och därför har det under dagens debatt, trots att den har varit mycket livlig, utkristalliserats några gemensamma punkter som jag tror att vi alla är överens om: det bör finnas en gemensam EU-ram, vi bör göra allt på varje nivå för att säkerställa högsta möjliga säkerhet och vi bör alla göra detta på ett öppet sätt, för att säkerställa största möjliga offentlighet. Rådet är redo att samarbeta med både Europeiska rådet och Europaparlamentet i enlighet med dessa principer.
Talmannen
Jag har mottagit sex resolutionsförslag, som ingetts i enlighet med artikel 110.2 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon kl. 12.00.
Skriftliga förklaringar (artikel 149 i arbetsordningen)
Liam Aylward
Kärnkraftverken på Storbritanniens västkust, varav vissa är igång och vissa är stängda, utgör ett stort hot mot Irland. Sellafield är det mest kända. Dessa kärnkraftverk ger förståeligt nog upphov till oro hos det irländska folket som har rätt att få korrekt och uppdaterad information om dem. Även om det finns en bilateral överenskommelse mellan Irland och Storbritannien om att man ska dela information vid en kärnkraftsolycka måste Irland och andra grannländer involveras tidigare i säkerhetsprocessen. EU måste genomföra en omfattande översyn av den strategi i fråga om kärnsäkerhet som man har inrättat och av de kriterier som används för att bedöma säkerheten på kärnkraftverk. Omfattande, oberoende och öppna stresstester måste inledas omedelbart. Stresstester av kärnkraftverk innebär ett steg framåt. För att få ut så mycket som möjligt av dem måste detaljerade resultat delas med grannländer och kommissionen. På så sätt kan lämpliga åtgärder inrättas och säkerhetsplaner genomföras för att skydda människorna i Europa.
Elena Băsescu
skriftlig. - (RO) Med anledning av kärnkraftskatastrofen i Fukushima måste säkerhetsbestämmelserna inom kärnkraftsindustrin ses över. Vi talar om över 400 kärnreaktorer över hela världen. Jag välkomnar införandet av ”stresstester” så snart som möjligt. Denna åtgärd är emellertid inte tillräcklig - det krävs en kultur som främjar kärnsäkerhet. Här bör jag nämna olyckan i Tjernobyl 1986, som ledde till att begreppet ”kärnsäkerhet” introducerades.
När det gäller Rumänien vill jag påpeka att det inte finns någon risk för att en jordbävning äventyrar funktionen hos kärnkraftverket i Cernavodă. De förebyggande inspektioner som har utförts visade att båda reaktorerna fungerar på ett säkert sätt. De genererar ungefär 20 procent av landets energiförbrukning. Anläggningen klarar jordbävningar med en magnitud på 8 på Richterskalan, och de jordbävningar som kan uppstå i Rumänien har en genomsnittlig magnitud på mellan 7 och 7,5.
Spyros Danellis
Tragedin i Fukushima har på ett mycket plågsamt sätt fört oss in i en ny era när det gäller användning av kärnenergi. Samtidigt har både 2000-talets energiutmaningar och de risker som ett oräkneligt antal kärnkraftverks höga ålder och ökade opålitlighet innebär lett till en förändring. Som ett resultat av detta måste Euratomfördraget, som i grund och botten inte har ändrats på över 50 år, revideras. Om det ska råda fullständig övervakning på EU-nivå av en sektor som kännetecknas av bristande öppenhet måste Euratom införlivas i EU och problemen med kärnsäkerhet måste behandlas inom ramen för det normala lagstiftningsförfarandet. Som en del av revideringen kan strängare säkerhetsspecifikationer, begränsningar (såsom jordbävningsområden) och stränga byggnadsspecifikationer för nya kärnkraftverk läggas till tillsammans med regelbundna tillförlitliga stresstester av befintliga anläggningar. Det säger sig självt att den nya stränga ramen måste tillämpas av länderna som gränsar till EU tills vi en gång för alla lyckas befria oss från den mardröm som kärnkraftverk innebär.
Proinsias De Rossa
Jag motsätter mig kärnklyvning av säkerhetsskäl samtidigt som jag stöder pågående forskning om potentialen i kärnfusion som ett eventuellt säkrare alternativ på lång sikt. Det finns inget säkert sätt. Det kommer alltid att ske olyckor. Den senaste tidens kärnkraftsolycka i Japan, som man påstod aldrig skulle kunna ske, är ännu ett bevis på att den aktuella kärnenergiframställningen kan vara katastrofal. Dess biprodukt, radioaktivt avfall, är redan nu ett dödligt hot mot den mänskliga hälsan, och kommer att i grund och botten alltid att vara det. I stället för att investera miljarder euro i nya kärnkraftverk måste vi investera dessa pengar i utvecklingen av förnybara energikällor.
András Gyürk
Som ett resultat av de japanska erfarenheterna kommer flera länder förmodligen att ompröva sina kärnenergistrategier. Tyskland har redan vidtagit konkreta åtgärder och under tre månader stängt ned de kärnkraftverk som byggdes före 1980. Om fler medlemsstater i Europa omprövar sina kärnenergistrategier på grund av det som skett i Japan kan detta påverka de europeiska energimarknaderna påtagligt eftersom den energi som genereras på kärnkraftverk i så fall måste ersättas av andra källor. Jag är övertygad om att förhastade åtgärder i den nuvarande situationen kan få samma skadliga effekter som en eventuell katastrof. I stället vore det lämpligt att noggrant överväga effekterna av de enskilda scenarierna. Endast på detta sätt kan vi förhindra en ökning av elpriserna, liknande den som blev följden av ovannämnda tyska åtgärder, och förhindra att medlemsstater som under normala förhållanden exporterar elektricitet även drabbas av svårigheter med försörjningssäkerhet. EU måste hålla huvudet kallt och tänka igenom vilka effekter en omprövning av kärnenergistrategin skulle få för energimarknaden. Det är också oklart vilken teknik som skulle vara lämplig att ersätta kärnkraftverken med. En annan viktig fråga är vilka effekter ett eventuellt strategiskt skifte skulle få för gasmarknaderna, säkerheten i gasförsörjningen och EU:s mål för minskade koldioxidutsläpp. Slutligen välkomnar jag kommissionens snabba reaktion och tillkännagivandet att de europeiska kärnkraftverken kommer att genomgå stresstester. Den allra viktigaste frågan är emellertid vilka ytterligare åtgärder EU planerar för att garantera säkerheten för kärnenergiframställning.
Ivailo Kalfin
skriftlig. - (BG) Tragedin i Fukushima tvingar oss att dra lärdomar och omedelbart vidta de åtgärder som de europeiska medborgarna förväntar sig. Dessa åtgärder bör emellertid ägnas åt rätt saker.
Det grundläggande problem vi måste ta itu med är hur vi ska garantera de europeiska medborgarnas säkerhet. Under de kommande månaderna kommer Europaparlamentet att behandla en rad lagstiftningstexter som kommer att avgöra framtiden för energisektorn inom Europa, framför allt för kärnenergin.
För närvarande är säkerheten vår högsta prioritering. Vi bör inte jämföra Europas kärnkraftverk med det 40-åriga kärnkraftverket i Fukushima vars privata ägare har vägrat uppfylla kraven på ökad säkerhet.
EU måste så snart som möjligt anta de minimistandarder för säkerhet som kommer att bli obligatoriska för alla kärnkraftverk. Dessa standarder bör upprättas och antas innan stresstesterna utförs på kärnkraftverken. Under dess regeringstid insisterade det bulgariska socialistpartiet flera gånger på att sådana standarder skulle upprättas, men än så länge har detta inte skett. Både standarderna och kriterierna för stresstesterna måste upprättas av specialister från Europeiska kärnenergiforumet.
Jag stöder utvecklingen av ny teknik och framför allt förnybara energikällor. Det är emellertid uppenbart att de inte kan ersätta kärnkraftsanläggningarna på kort och medellång sikt.
Pavel Poc
Ytterligare en lärdom av olyckan på kärnkraftverk nr 1 i Fukushima är att det är farligt att helt och hållet överlåta kraftgenereringen till den privata sektorn. Privat kapital maximerar vinster, även på bekostnad av säkerhetsåtgärder. Hur många globala ekonomiska kriser, ”oljespill i Mexikanska golfen” eller ”Fukushima” kommer det att krävas innan vi äntligen inser detta? På grund av privata investerares ansvarslösa beteende befinner sig världen nu i en ekonomisk kris. På grund av privata oljebolags ansvarslösa beteende har miljontals ton olja läckt ut i havet. På grund av ett privat företags ansvarslösa beteende kommer det att ta decennier för Japan att återhämta sig från den radioaktiva kontamineringen av dess land, hav och livsmedelskedja. Kärnenergi bör alltid stå under statlig och internationell kontroll. För planerade stresstester krävs enhetliga standarder, öppna och oberoende kontrollorgan och en gränsöverskridande karaktär. Även om det finns en rättslig ram i EU där initiativ ständigt tas till förbättringar av tekniken kommer det att finnas ett behov av att genomföra omfattande investeringar i forskning och utbildning för att kunna garantera högsta möjliga säkerhet och skydd av hälsa och miljö, i enlighet med de senaste vetenskapliga och tekniska rönen. Omfattande investeringar kommer också att krävas på området hantering av kärnavfall och förbrukat bränsle, som för närvarande lagras under mer eller mindre tillfälliga förhållanden. Lärdomarna av denna katastrof måste ägnas åt att garantera säkerheten och inte åt att stänga ned den enda verkligt hållbara och klimatneutrala energikällan vi har tillgång till.
Daciana Octavia Sârbu
Kärnkraftsolyckan i Japan har gett upphov till ny oro angående säkerheten på kärnkraftverk över hela jorden. I Rumänien har kärnkraftverket i Cernavodă bedömts av olika organ, däribland kommissionen och Internationella atomenergiorganet. I en undersökning 2004 fastställdes att seismisk risk är den största enskilda riskfaktorn för säkerheten på anläggningen. Denna risk måste hanteras effektivt och, vilket de tragiska händelserna i Japan påminner oss om, skyndsamt. Därför välkomnar jag det senaste förslaget om att införa stresstester för kärnkraftsinstallationer, och ikraftträdandet av direktivet om kärnsäkerhet. Oavsett vad vi beslutar oss för när det gäller den framtida energimixen och hur vi uppfyller våra mål om låga koldioxidutsläpp, däribland långsiktig förvaring, kommer säkerheten på kärnkraftverk att fortsatta att vara ytterst viktig både för nuvarande och kommande generationer.
Theodor Dumitru Stolojan
Kärnenergi är en resurs som den globala ekonomin inte klarar sig utan på lång sikt. Vi får inte förkasta kärnenergi enbart på grund av att farliga olyckor som påverkar kärnkraftverks funktion inträffar. Lösningen är att tilldela fler resurser till forskning på detta område samt förbättra kärntekniken så att vi kan minska de risker som olyckor ger upphov till.
Marc Tarabella
Ja, vi måste gradvis avveckla kärnkraften - det är uppenbart. Det är emellertid omöjligt att göra detta över en natt. I Belgien kommer exempelvis 55 procent av vår elektricitet från kärnenergi. Hur ska vi få värme, mat och ljus om vi beslutar oss för att stänga alla våra kärnkraftverk i morgon? Därför måste vi agera på två nivåer.
Först av allt måste vi öka säkerhetsstandarderna på de befintliga kärnkraftverken, framför allt genom de stresstester som för närvarande utförs i medlemsstaterna. Förutom den nödvändiga samordningen av dessa tester på EU-nivå måste vi vara så öppna som möjligt gentemot befolkningen. Vi måste återställa tilltron till vår kärnkraft.
För det andra måste vi intensifiera vår forskning och innovation för att så snabbt som möjligt utveckla lösningar som gör det möjligt för oss att spara energi och främja hållbar och effektiv förnybar energi. Den billigaste, minst förorenande och minst farliga energiformen är oförbrukad energi. Dessa insatser innebär att det från och med i dag krävs en bindande förordning och massiva investeringar på EU-nivå och i medlemsstaterna.
