
Puhemies.
   Julistan Euroopan parlamentin torstaina 27. lokakuuta 2005 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi. 
Puhemies.
   Haluan nyt tämän täysistunnon aluksi antaa julkilausuman Ammanin pommi-iskuista.
Hyvät parlamentin jäsenet, kuten tiedätte, terroristit iskivät jälleen 9. marraskuuta, tällä kertaa Jordaniassa, ja osoittivat siten koko kauhean tuhovoimansa.
Ilmaisin välittömästi Jordanian viranomaisille meidän kaikkien puolesta – Euroopan parlamentin puolesta – sen, mitä tunsimme tämän iskun johdosta ja pyysin heitä välittämään surunvalittelumme uhrien perheille.
Barcelonan julistuksen kymmenvuotisjuhlan yhteydessä järjestetyissä kokouksissa meillä on pian tilaisuus keskustella terrorismista ja siitä, kuinka sitä parhaiten torjutaan.
Terrorismi on nykyisin ongelma, joka ei kosketa ainoastaan Eurooppaa. Terroristi-iskuja tapahtuu myös esimerkiksi Casablancassa ja Jordaniassa. Niinpä uhka kohdistuu Välimeren molempiin rantoihin, ja niiden on torjuttava sitä yhteistyössä.
Tätä kysymystä käsitellään tietysti Rabatissa 20. ja 21. marraskuuta järjestettävän Euro–Välimeri-alueen parlamentaarisen edustajakokouksen ylimääräisen kokouksen keskusteluissa, samoin kuin valtioiden ja hallitusten päämiesten huippukokouksessa Barcelonassa 27. ja 28. päivänä.
Olen sitä mieltä, että meidän on kuitenkin nyt tehtävä täysin selväksi, että mielestämme nämä barbaariset iskut osoittavat, ettei niitä ole suunnattu eri uskontoja ja rotuja edustavia ihmisiä vastaan – näillä asioilla ei ole merkitystä terroristien murhastrategiassa. Euroopan on kiireesti ryhdyttävä yhteistyöhön, jotta edistettäisiin "kulttuurien liittoa", jonka avulla voidaan estää "kulttuurien yhteentörmäys".
Kaikkien näiden syiden vuoksi pyydän teitä nousemaan ja viettämään minuutin hiljaisuuden Ammanin iskujen uhrien muistoksi.
Puhemies.
   Puheenjohtajakokouksen kokouksessaan 10. marraskuuta työjärjestyksen 130 ja 131 artiklan mukaisesti laatima lopullinen esityslistaluonnos tälle ja marraskuun II istuntojaksolle on jaettu.
On esitetty pientä muutosta. Neuvosto on pyytänyt minua vaihtamaan kahden esityslistan kohdan järjestystä keskiviikkoaamuna. Ehdotuksen mukaan keskustelisimme ensin Irakin tilanteesta ministeri Bachin läsnä ollessa, ja sen jälkeen olisi vuorossa yhteiskeskustelu ilmastonmuutoksesta. Tämän esityslistan muutoksen ansiosta asiasta vastaava ministeri Beckett voi olla paikalla.
Puhemies.
   Esityslistalla ovat seuraavana minuutin puheenvuorot poliittisesti tärkeistä asioista. 
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan ilmaista huolestumiseni kommenteista, joita kauppapolitiikasta vastaava Euroopan komission jäsen Peter Mandelson on äskettäin tehnyt WTO:n neuvotteluista.
Mielestäni eräs näistä kommenteista oli erityisen pahaenteinen, nimittäin se, mitä hän totesi EU:n jäsenvaltioiden ulkoministerien kokouksessa Luxemburgissa 18. lokakuuta 2005. Komission jäsen Mandelson sanoi muun muassa, että Euroopan unionin on tehtävä myönnytyksiä muille maille WTO:n neuvotteluissa, koska kaiken kaikkiaan Euroopan unioni voittaisi enemmän viemällä teollisuustuotteita, kuin se häviäisi vähentämällä maatalouden tukea.
Tämä saattaa tarkoittaa sitä, että komission jäsen haluaa uhrata EU:n maatalouden edun joulukuisessa Hongkongin huippukokouksessa joidenkin epämääräisten voittojen saamiseksi muilla aloilla. Mielestäni komission jäsen on tällä kommentilla selvästi ylittänyt valtuutensa. Jos hänen ajatuksensa toteutettaisiin, EU:ssa menetettäisiin 1,2 miljoonaa työpaikkaa maataloudessa ja siihen liittyvillä aloilla.
Pyydän Euroopan parlamentin puhemiestä kertomaan näistä huolista Euroopan komission puheenjohtajalle Barrosolle. 
Puhemies.
   Kiitos paljon, jäsen Kuźmiuk. Teen niin heti seuraavan kerran, kun minulla on tilaisuus keskustella hänen kanssaan. 
Nikolaos Sifunakis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, haluaisin puhua lyhyesti viimeaikaisista nuorten mellakoista Ranskan lähiöissä. Mielestäni tämä asia koskee kaikkia Euroopan maita.
Näimme 10–20-vuotiaiden lasten kohdistavan raivonsa toisiin kansalaisiin sekä järjestäytyneenä ja vauraana pitämämme yhteiskunnan aineellisiin symboleihin.
Onko meidän siis oikein pitää näitä lapsia yhteiskunnan hylkiöinä ja suvaita heihin kohdistuvan minkälaista sortoa tahansa? Lapset ovat yhteiskuntiemme tulevaisuus, ja on täysin loogista ihmetellä, miksi nämä nuoret jätetään heitteille. Itse asiassa tämän vuoksi on epäselvyyttä siitä, mihin suuntaan Eurooppaa pitäisi tästä lähin kehittää.
Meillä kaikilla on velvollisuus antaa jokaiselle mahdollisuus ihmisarvoiseen elämään. Meidän olisi turvattava erityisesti lapsille mahdollisuus koulutukseen, työllistymiseen ja ihmisarvoisiin elinolosuhteisiin, joissa hallituksemme eivät rankaise vaan auttavat kehityksessä.
Eugenijus Gentvilas (ALDE ).
   – Haluan muistuttaa, että ensi vuoden huhtikuun 26. päivä on pahamaineisen Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden 20. vuosipäivä. Se oli tuhoisa katastrofi alueelle ja valtava uhka eurooppalaisten elämälle ja terveydelle. Kymmeniä tuhansia entisen Neuvostoliiton nuoria osallistui pelastusoperaatioihin, joilla pyrittiin poistamaan mahdollisimman pian haitalliset seuraukset ympäristölle.
Heidän joukossaan oli Liettuan, Latvian ja Viron kansalaisia. Nykyään nämä ovat itsenäisiä valtioita ja Euroopan unionin jäseniä. Haluan kehottaa noiden kolmen maan hallituksia kiinnittämään enemmän huomiota Tšernobylin onnettomuuden uhreihin, joista monet ovat kuolemaisillaan, kärsivät sairauksista ja joilla on monia muita ongelmia.
Arvoisa puhemies, pyydän teitä uuden naapuruusohjelman yhteydessä kehottamaan Ukrainan, Venäjän, Moldovan ja Valko-Venäjän hallituksia kehittämään erityisiä ohjelmia Tšernobylin uhrien auttamiseksi, siis noiden ihmisten hyväksi, jotka osallistuivat merkittävällä tavalla Euroopan turvallisuuden varmistamiseen. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ).
   – Marraskuun 7. päivänä tapahtui onnettomuus, jossa romahti betonirakennetta kannatteleva 100 tonnin painoinen metallirakenne, ja tämän seurauksena kuoli kuusi portugalilaista ja yksi galicialainen työntekijä. Tämä työtapaturma tapahtui Etelä-Espanjassa Välimeren moottoritielle rakennettavan eritasoristeyksen työmaalla. Portugalissa, kotiseudullani Porton alueella, tämä tragedia on aiheuttanut suurta surua. Sen vuoksi perheet ovat menettäneet isän, aviomiehen tai pojan – miehen, joka huolehti perheen toimeentulosta nyt, kun Pohjois-Portugalissa on korkea työttömyysaste. Arvoisa puhemies, siksi pyydän, että surunvalittelujen lisäksi perheille annetaan tarvittavaa taloudellista apua. Lisäksi on parannettava työturvallisuutta, joka on yhtä tärkeää niin Espanjassa kuin muissakin EU:n jäsenvaltioissa, jotta tällaiset onnettomuudet voidaan tulevaisuudessa ehkäistä. 
Bruno Gollnisch (NI ).
   – Arvoisa puhemies, puhun samasta aiheesta kuin jäsen Sifunakis hetki sitten, mutta hieman eri näkökulmasta. Selvästikään emme ole yksimielisiä Ranskan tapahtumista, mutta merkillistä on, ettemme voi keskustella niistä parlamentissa. Jos tällaista tapahtuisi Latinalaisessa Amerikassa, Afrikassa tai Aasiassa, laatisimme asiasta päätöslauselmia. Näiden tapahtumien aikana on sytytetty tahallisesti 9 000 tulipaloa: busseja ja bussivarikkoja, kouluja, päiväkoteja, kirjastoja, urheilukeskuksia, nuorisotaloja, terveyskeskuksia, vapaa-ajankeskuksia ja jopa kirkkoja sytytetään tuleen. Poliisien kimppuun hyökätään ja niin myös henkensä vaarantavien palomiesten, bussin- ja metronkuljettajien, puhumattakaan mellakoiden kahdesta viattomasta kuolonuhrista, kahdesta kunniallisesta Ranskan kansalaisesta, jotka tapettiin perheidensä nähden. Euroopan parlamentti ei kuitenkaan salli meidän keskustella tästä asiasta.
Tällainen "vaikenemisen laki" on ennenkuulumaton parlamentiksi itseään kutsuvassa laitoksessa, jossa on mahdollista ilmaista vapaasti hyvin erilaisia ja keskenään ristiriitaisia mielipiteitä silloin, kun on kyse muista maailman maista. 
Georgios Karatzaferis (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, yksi Euroopan synkimmistä puolista on kysymys pedofiliasta. Se on levinnyt ympäri Eurooppaa. Se, mitä Internetin välityksellä tapahtuu, on inhottavaa. Ainakin omassa maassani on olemassa lainsäädännöllinen tyhjiö, ja aineistoa voidaan vapaasti levittää Internetissä henkilöltä toiselle.
Muutama päivä sitten kaksikymmentä ihmistä pidätettiin kovan lapsipornon levittämisestä – kaksi-, neljä-, viisi- ja kuusivuotiaita lapsia, raakuutta, sellaisia inhottavia asioita – mutta yhdenkään pidätetyn henkilöllisyyttä ei paljastettu. Ei ollut sallittua nimetä heitä televisiossa. Suojelemme heitä muka ihmisoikeuksien nojalla. Mitä ihmisoikeuksia voi olla henkilöllä, joka raiskaa kolmi- neli- tai viisivuotiaan lapsen?
Kun varas pidätetään, kaikki tiedot hänestä julkistetaan heti. Pidätettyä pedofiiliä taas suojellaan ihmisoikeuksien suojelun nimissä. Emme voi katsoa tätä läpi sormien: koimme sen täällä Belgiassa ja nyt koemme sen Kreikassa. Meidän on aika suojella lapsia pedofiileiltä. 
Hélène Flautre (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, kirjoitin teille viime viikon lopulla kertoakseni teille viimeaikaisista ihmisoikeusloukkauksista Tunisiassa, mutta kirjeeni on jo nyt vanhentunut. Ilmeisesti on varauduttava siihen, että tuossa maassa voi tapahtua mitä tahansa.
Juuri ennen tietoyhteiskuntaa käsittelevän huippukokouksen alkua on pahoinpidelty raa'asti poliittisia aktivisteja, jotka tukivat yhteiskunnallisesti ja poliittisesti tärkeitä henkilöitä, jotka kampanjoivat ilmaisunvapauden puolesta ja jotka ovat tällä hetkellä nälkälakossa. Yksi näistä aktivisteista oli Mokhtar Trifi, Tunisian ihmisoikeusliiton puheenjohtaja, jonka tunnette ja joka vieraili parlamentissa viime istuntojaksolla. Viime lauantaina puukotettiin -lehden toimittaja, joka oli julkaissut tietoja Tunisian ihmisoikeusloukkauksista.
Tilanne on siis järkyttävä. Vaikka ad hoc -valtuuskuntamme on täysin tietoinen tilanteen kehityksestä ja valmistelee sekä varjohuippukokouksen että Tunisian kansalaisyhteiskunnan tukemista, mielestäni meidän olisi ehkä myös tuotava Tunisian tilanne neuvoston tietoisuuteen ja kehotettava sitä erityisesti kutsumaan mahdollisimman pian koolle assosiaationeuvosto, jotta voisimme arvioida sopimusta, joka meillä on tämän maan kanssa – maan, joka epäilemättä tuottaa päivä päivältä yhä suuremman pettymyksen. 
Zdzisław Zbigniew Podkański (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, Venäjän päätös kieltää lihan ja tiettyjen lihatuotteiden tuonti Puolasta 10. marraskuuta alkaen ja kasvituotteiden tuonti 14. marraskuuta alkaen huolestuttaa suuresti puolalaisia maanviljelijöitä ja ruuantuottajia.
Puola on johtava lihan, erityisesti sianlihan, tuottaja, ja viljan ylituotanto on sille suuri ongelma. Venäjän markkinat ovat hyvin suuret ja niiden menetyksen vuoksi monet maatilat ovat vaarassa joutua konkurssiin. Puolan liityttyä Euroopan unioniin puolalaisten maanviljelijöiden osaksi on tullut lähes pelkkiä menetyksiä. Enää ei ole niin kannattavaa viljellä viljaa, hedelmiä, vihanneksia, perunoita ja teollisuuden tarpeisiin tarkoitettuja viljelykasveja, ja viljelijöille on sanottu, että heidän on vähennettävä viljeltävää maa-alaa sekä alennettava sokerijuurikkaan hintaa.
Puolalaiset viljelijät ovat joutuneet kestämään paljon, mutta he eivät enää voi sietää EU:n viivyttelyä ja epäoikeudenmukaisuutta Venäjän tuontikieltoa koskevassa asiassa. Nyt onkin esitettävä tärkeä kysymys: onko EU:n tarkoitus hyödyttää kaikkia vai ainoastaan harvoja ja valittuja? Jos ensimmäinen vaihtoehto pitää paikkansa, haluaisin kysyä, mihin toimiin ryhdytään Puolan maatalouden suojelemiseksi, sillä se on tärkeä osa koko EU:n maatalousmarkkinoita.
Catherine Stihler (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan kiittää teitä viimeviikkoisesta vierailustanne Skotlannin parlamentissa. Sanojanne arvostettiin suuresti.
On kuitenkin eräs asia, josta skotlantilaiset äänestäjäni ovat yhä huolestuneempia: Pakistanin maanjäristyksen uhrien tilanne. Jo nyt 80 000 ihmistä on kuollut ja kodittomia on yli 3 miljoonaa. WHO on huolissaan alueen ihmisten terveydestä, ripuliepidemioista ja talven lähestyessä myös siitä, kuinka ihmiset pysyvät lämpiminä.
YK tarvitsee 550 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria onnistuakseen avustustyössään, mutta sillä on käytettävissään vain 135 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Vaikka EU on antanut 93,6 miljoonan euron avustuspaketin, meidän on tehtävä enemmän. Toivon, että parlamentin jäsenet vaativat kanssani lisätoimia Pakistanin maanjäristyksen eloonjääneiden auttamiseksi heidän elämänsä jälleenrakentamisessa. On kiire. On toimittava nopeasti, ennen kuin lisää ihmisiä kuolee talven vuoksi. 
Puhemies.
   Kiitos paljon, jäsen Stihler. Olen lähettänyt Pakistanin viranomaisille kaksi mainitsemianne asioita koskevaa kirjettä. 
Ashley Mote (NI ). –
   Arvoisa puhemies, haluan ilmoittaa parlamentille, ja komissiollekin, että Yhdysvaltain uusi Euroopan unionin suurlähettiläs Boyden Gray on julkiseen varainhoitoon erikoistunut lakimies. Hänelle on selvitetty, miten yleisiä petokset ja korruptio ovat täällä ja hän on nyt myös täysin perehtynyt viime kuussa -julkaisussa esille tuotuihin tietoihin. Tällä hetkellä, kun tilivelvollisuus on tärkeä kysymys molemmilla puolilla Atlanttia, hänen tulonsa tänne ja virkanimityksensä ovat hyvin myönteisiä asioita.
Tässä yhteydessä haluan myös huomauttaa, että sanaakaan viime kuussa julkaistuista EU:n petoksia ja korruptiota koskevista tiedoista ei ole kiistetty tai osoitettu vääriksi. 
Edit Bauer (PPE-DE ). –
   Lokakuun istuntojaksolla parlamentissa keskusteltiin jäsen Klamtin mietinnöstä, joka käsitteli taloudellisista syistä tapahtuvan maahanmuuton hallinnassa sovellettavaa EU:n strategiaa. Parlamentin äänestyksessä hylättiin tarkistus, jonka mukaan ei voitaisi ottaa käyttöön taloudellisista syistä tapahtuvaa maahanmuuttoa koskevia toimia, ennen kuin kaikille Euroopan unionin kansalaisille on taattu yhtäläinen oikeus vapaaseen liikkumiseen.
Uusien jäsenvaltioiden kansalaisille tämä merkitsee, että kolmansista maista tulevien siirtolaisten on helpompi päästä EU:n työmarkkinoille, ja heidän tilanteensa on parempi kuin uusien jäsenvaltioiden kansalaisten. Tämä parlamentin päätös on otettu erityisen kielteisesti vastaan uusissa jäsenvaltioissa.
Kaikki tutkimukset osoittavat, ettei työmarkkinoille ole virrannut suuria määriä työntekijöitä uusista jäsenvaltioista ja että laajentumisen kaikki taloudelliset vaikutukset ovat olleet myönteisiä. Parlamentti on kuitenkin tehnyt päätöksen, jota pidän erittäin haitallisena, koska se lisää uusien jäsenvaltioiden kansalaisiin kohdistuvaa syrjintää. 
Véronique De Keyser (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, olen erittäin huolissani Kamal Labouanin kohtalosta. Hänet pidätettiin äskettäin Damaskoksessa, juuri kun hän oli poistumassa lennolta, jolla hän palasi Euroopan ja Yhdysvaltain matkaltaan. Labouani on symbolisesti tärkeä hahmo Syyriassa. Hänet oli vangittu "Damaskoksen kevään" jälkeen vuonna 2001. Hän kärsi koko rangaistuksensa, eli kolme vuotta vankeutta. Hän oli paljastanut matkapuhelinalan hankintamenettelyihin liittyvää korruptiota. Hän perusti liberaalin ja sekulaarisen puolueen. Korostin tarkoituksella sen sekulaarisuutta, sillä nykyisin Syyrian oppositio on usein yhteydessä Muslim Brotherhood -järjestöön.
Tapasin Kamal Labouanin kolme viikkoa sitten, ennen hänen lentonsa lähtöä Washingtoniin. Ilmaisin silloin hänelle huoleni hänen sanan- ja ilmaisunvapaudestaan. Hän vastasi, ettei pelännyt, koska oikeus oli hänen puolellaan. Heti hänen palattuaan hänet pidätettiin. Toivon, että parlamenttimme tukee Labouania arvostuksesta tällaista oppositiota kohtaan Syyriassa ja että te, arvoisa puhemies, kirjoitatte kirjeen esimerkiksi Syyrian viranomaisille ilmaistaksenne huolemme ja vastustuksemme. 
Puhemies.
   Kiitos paljon, jäsen De Keyser. Teemme niin heti, kun olemme saaneet tilaisuuden tarkastella mainitsemianne seikkoja. 
Vytautas Landsbergis (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, on valtioita ja kvasivaltioita, jotka määritellään epädemokraattisiksi valtioiksi tai diktatuureiksi ja joiden johtoa kansa ei ole vapaasti valinnut. Ne ovatkin ihmisoikeuksia polkevien henkilöiden pakolla luomia. Näitä valtioita voisi kutsua "laittomiksi", kun niitä tarkastellaan vapaiden, demokraattisten kansojen arvojen näkökulmasta.
Kuitenkin olemme yhtä mieltä siitä, että diktaattorinkin laatimaa lakia sanotaan laiksi. Tuomioistuinta, joka joutuu taipumaan vallananastajien tahtoon, sanotaan silti tuomioistuimeksi. Veriselläkin kädellä kirjoitettua rikoslakia tai oikeudenkäymiskaarta sanotaan laeiksi. Nykyisin jopa diktatuureihin viitataan ja niitä kohdellaan tietynlaisina demokratioina – joskus niistä käytetään ilmaisua "tosiasiallinen demokratia", vaikka ne ovatkin erilaisia kuin muodolliset demokratiat.
Tiedämme, mitä seurauksia viime vuosisadan suurilla eurooppalaisilla diktatuureilla oli. Nykyisin diktatuureja on Kuubassa, Iranissa ja Valko-Venäjällä. Viimeksi mainitussa maassa, Venäjän naapurissa, yhä autoritaarisemman hallituksen toimet kansalaisiaan vastaan määritellään yhä tuomioistuimissa tehdyiksi. 
Józef Pinior (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, toisen maailmansodan jälkeinen Euroopan historia sisältää merkittäviä tapahtumia, jotka ovat vahvistaneet Euroopan yhtenäisyyttä ja jotka nykyään ovat osa Euroopan unionin henkistä ja poliittista perustaa. Näihin tapahtumiin kuuluu Puolan piispojen saksalaisille kollegoilleen syksyllä 1965 lähettämä kirje, jossa he Saksan katolisten piispojen välityksellä osoittivat Saksan kansalle kuuluisan lauseen "annamme anteeksi ja pyydämme anteeksiantoa". Vaati huomattavaa moraalista rohkeutta kirjoittaa tuo lause 20 vuotta sodan jälkeen, kun Puolan kärsimykset natsimiehityksen aikana olivat vielä tuoreina ihmisten muistissa. Kirje auttoi Puolaa ja Saksaa pääsemään sopuun, ja se oli yksi tekijöistä, jotka johtivat historialliseen rajasopimukseen, jonka Willy Brandt allekirjoitti Varsovassa viisi vuotta myöhemmin.
Haluan nyt parlamentin edessä osoittaa kunnioitustani Puolan piispoille. Haluan myös muistaa kirjeen kirjoittanutta Wrocławin arkkipiispaa Bolesław Kominekia, joka oli sleesialainen, isänmaallinen puolalainen ja suuri eurooppalainen. 
Ryszard Czarnecki (NI ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan komission puheenjohtaja Barroso on tarjonnut Ranskalle heti kokonaista 50 miljoonaa euroa apua maassa nyt jo useita päiviä kestäneiden mellakoiden aiheuttamien vahinkojen korjaamiseen. Nuo rahat on tarkoitus merkitä käytettäväksi uusien työpaikkojen luomiseen.
Vaikka uskonkin puheenjohtaja Barroson tarkoittavan hyvää, mielestäni on valitettavaa, ettei Puola eikä Slovakia ole koskaan saanut tuollaisia uskomattomia summia työpaikkojen luomiseen siitä huolimatta, että niissä on EU:n korkein työttömyysaste. Puheenjohtaja Barroso on ilmoittanut, että Ranska voi loppujen lopuksi saada samaan tarkoitukseen vielä miljardi euroa.
Pitäisikö Puolan, Slovakian tai muiden uusien jäsenvaltioiden järjestää vastaavanlaisia mellakoita, jotta ne saisivat samanlaista rahoitusta työpaikkojen luomiseen? On toki myös mahdollista, että tämä on taas yksi osoitus siitä, että EU on jakautunut ensimmäisen luokan paremmin toimeentuleviin jäsenvaltioihin, jotka saavat enemmän tukia, ja toisen luokan epäedullisemmassa asemassa oleviin jäsenvaltioihin, jotka saavat vähemmän tukia. Nähdäkseni puheenjohtaja Barroso suorastaan yllyttää Puolaa, Slovakiaa ja Baltian maita käynnistämään tuollaisia mellakoita saadakseen lisää rahoitusta Brysselistä.
Katalin Lévai (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Ranskassa poltetut autot ovat valaisseet soihdun lailla ja paljastaneet syrjinnän ja yhteiskunnallisen syrjäytymisen olemassaolon. Tuhansien autojen tavoin tuhkaksi ovat muuttuneet myös toiveemme löytää saman tien nopea ratkaisu monimutkaiseen sosiaaliseen ja yhteiskunnalliseen tilanteeseen, joka on laukaissut laittomuudet ranskalaisten kaupunkien gettoistuneissa lähiöissä.
Ne jotka valittelevat vain aineellisia menetyksiä, osoittavat siten, etteivät ole ymmärtäneet mitään näistä tapahtumista eivätkä näe syy-seuraussuhdetta tässä asiassa. Tapahtumat saavat järkevästi ajattelevat kansalaiset esittämään monia kysymyksiä, eikä ainoastaan heidän omaisuutensa turvallisuuteen kohdistuvan uhan vuoksi. Heillä on täysi syy tuntea, että yhteiskunnallinen tasapaino on järkkynyt ja ettei yhteiskunnan eri osien ja etnisten ryhmien välillä enää ole kommunikaatiota eikä liikettä. Lisäksi tässä ei tosiaankaan ole kyse laista ja järjestyksestä tai kansalaisten turvallisuudesta, eikä tilannetta siksi voida ratkaista tavanomaisin lain ja järjestyksen ylläpidon keinoin. Kriisi on seurausta huonon politiikan yhteydessä tehdyistä huonoista päätöksistä. Yhteiskunnan laitapuolelle ajetut kolmannen sukupolven maahanmuuttajat eivät tunne olevansa kotonaan uudessa kotimaassaan, heillä ei ole työpaikkoja eikä päämääriä, joihin pyrkiä: he eivät näe itsellään olevan tulevaisuutta. 
Proinsias De Rossa (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, "ne jotka kuolevat, ovat onnekkaita", sanoi Gazassa viime viikolla tapaamani palestiinalainen nainen, joka on työskennellyt 20 vuoden ajan rauhan ja naisten oikeuksien puolesta alueella. Hänen toivonsa on vienyt se, että Israel jatkuvasti kieltäytyy antamasta Gazalle mahdollisuutta taloudelliseen kehitykseen, eikä salli ihmisten ja tavaroiden vapaata liikkumista Gazasta Egyptiin Rafahin raja-aseman kautta ja lentokentän tai sataman kehittämistä.
Puolet Gazan asukkaista on alle 25-vuotiaita, ja alueen työttömyysaste on 60 prosenttia. EU:n on vakuutettava Israel siitä, että Gazan taloudellisen kehityksen haittaaminen vaikuttaa kielteisesti Israelin omaan turvallisuuteen – mielestäni sen pitäisi vaikuttaa kielteisesti myös Israelin kauppasuhteisiin Euroopan kanssa.
Gazalaisten vangitsemisen muurien ja piikkilanka-aitojen taakse on loputtava välittömästi, jotta voitaisiin ehkäistä Palestiinan kansaa uhkaava poliittinen katastrofi ja turvallisuuskatastrofi. Tilanne on synkkä ja vaatii nopeita toimia. Kehotan teitä korostamaan komissiolle ja neuvostolle, että Israel on taivuteltava lopettamaan Gazan kehityksen haittaaminen. 
Milan Gaľa (PPE-DE ). –
   Liittymissopimuksessaan Slovakian tasavalta sitoutui purkamaan – korostan sanaa "purkamaan" – kaksi Jaslovske Bohunicessa sijaitsevan V1-ydinvoimalan reaktoria. Tämä johtaa Slovakian kansantalouden sähköntuotannon vähenemiseen 19 prosentilla, mikä vaikuttaa muihinkin talouden aloihin.
Auttaakseen Slovakiaa tässä vaativassa tehtävässä Euroopan unioni lupasi tarjota sille riittävän taloudellisen tuen. Rahoituskaudelle 2007–2013 komissio ehdotti 237 miljoonan euron rahoitusosuutta. Purkukustannukset laskettiin vuoden 2000 tietojen perusteella, ja niiden mukaan todellisten kustannusten odotettiin nousevan 750 miljoonaan euroon. Komission ehdottamat 237 miljoonaa euroa ja jo maksetut 180 miljoonaa euroa ovat yhteensä vain alle kolmasosa todellisista kustannuksista.
Kehotan arvoisia kollegoitani harkitsemaan tätä asiaa tarkasti ja äänestämään teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan ehdottaman 400 miljoonan euron määrärahan puolesta. 
Mojca Drčar Murko (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, on tarpeen nopeasti taata perustuslailliset oikeudet niille 18 305:lle entisen Jugoslavian kansalaiselle, jotka poistettiin laittomasti vasta itsenäistyneen Slovenian väestörekisteristä vuonna 1992.
Haluan kertoa noihin "poistettuihin" ihmisiin kuuluvan Ali Berishan hyvin erikoisesta tapauksesta. Hän on Kosovosta kotoisin oleva romani, joka tuli nuorena Sloveniaan vuonna 1985, ja vuoteen 1991 asti hän oli laillisesti töissä ja hänen virallinen asuinpaikkansa oli siellä. Kun hän menetti oikeuden oleskella Sloveniassa, hän asettui Saksaan, missä hän asui ja työskenteli 12 vuoden ajan. Hän meni naimisiin ja sai neljä lasta. Tilanteen laillistamisen vuoksi Saksan viranomaiset karkottivat hänet äskettäin Kosovoon, maahan, josta hän lähti 20 vuotta sitten. Perhe palasi Sloveniaan, josta vanhemmat ja neljä lasta on määrä karkottaa Saksaan 18. marraskuuta.
Pyydän Slovenian hallitusta olemaan panematta täytäntöön Berishan perheen karkotuspäätöstä ennen kuin Slovenian tuomioistuin on tehnyt päätöksensä valituksesta. 
Richard Corbett (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, puhun seitsemännestä tutkimuksen puiteohjelmasta, jota parhaillaan käsitellään toimielimissä. Tutkimus on tietenkin ala, jossa jäsenvaltioiden on järkevää yhdistää voimavaransa: yhteinen ohjelma on paljon tehokkaampi.
Osa ohjelmasta koskee kansanterveyttä. Sitä ovat kritisoineet ne, joiden mielestä se ei vastaa Lissabonin strategiassa määriteltyjä taloudellisen kilpailukyvyn tavoitteita. Haluan kumota tuon väitteen ja kehottaa kaikkia, jotka käsittelevät tätä ohjelmaa, kumoamaan sen myös.
Terveystutkimus ei ole arvokasta ainoastaan itsessään. Se on arvokasta myös taloudellisten hyötyjensä vuoksi. Tämä koskee erityisesti hengityselinten terveyden tutkimusta, joka nykyisin puuttuu ohjelmasta. Hengityselinten sairaudet ovat Euroopan toiseksi suurin kuolinsyy, josta johtuu yksi neljäsosa kuolemista. Niistä aiheutuu terveydenhuoltojärjestelmillemme vuosittain 102 miljoonan euron kulut ja ne ovat myös merkittävä työstä poissaolon syy. Meidän on varmistettava, että tämä tutkimusala on mukana ohjelmassa. 
Koenraad Dillen (NI ). –
   Arvoisa puhemies, myös kotiseutuni Flanderin kaduilla on muutamina viime viikkoina saatu kokea kauhuja, kun pohjoisafrikkalaisten maahanmuuttajien jengit ovat ilmaisseet sydämensä kyllyydestä vihaansa länsimaista yhteiskuntaa kohtaa tuhoamalla julkista ja yksityistä omaisuutta. Vaikkakin väkivallan mittasuhteet olivat pienemmät kuin Ranskassa, jossa useita ihmisiä kuoli, poliittisesti korrekti vasemmisto estää meitä yhä käyttämästä sanaa roskaväki tai pohjasakka – ranskaksi – ja ampuu mieluummin viestintuojan kuin puhuu ongelmista niiden oikeilla nimillä. Ongelmat johtuvat pääasiassa vikaan menneestä maahanmuuttopolitiikasta, gettojen muodostumisesta, maahanmuuttajien haluttomuudesta sopeutua yhteiskuntaan ja aggressiivisesta islamilaisesta fundamentalismista esikaupungeissa.
Jotkut tiedotusvälineet kuitenkin kuvaavat mieluummin vain pojankoltiaisina sitä roskajoukkoa, joka kaatoi polttoainetta vammaisen naisen päälle polttaakseen hänet. Viattomia pojankoltiaisia ovat ilmeisesti myös ne roistot, jotka Noisy-le-Grand'ssa kiskoivat kaksi naista ulos autosta ja retuuttivat heitä hiuksista pitkin katuja. Varmaankin huono-osaisia nuoria olivat nekin, jotka potkivat Jean-Jacques Lechenadecin kuoliaaksi. Sen sijaan poliisi, joka suojeli kansalaisia ja omaisuutta ryöstelijöiltä, on vaarassa joutua vankilaan. Ne, joita ministeri Sarkozy perustellusti kutsuu roskaväeksi, voivat kuitenkin luottaa siihen, että he saavat tukia ja että heitä kohdellaan kuin kuninkaallisia. Säälin Eurooppaa ja Ranskaa. 
Ana Maria Gomes (PSE ).
   – Etiopiassa järjestettiin valtiolliset vaalit 15. toukokuuta. Eräs syistä, joiden vuoksi ihmiset äänestivät, oli se, että he luottivat kansainvälisiin vaalitarkkailijoihin, joihin myös EU kuului. Vaalipäivän jälkeen on tapahtunut verilöylyjä – esimerkiksi 8. kesäkuuta – mutta G8-maat ovat silti ottaneet vastaan Etiopian pääministerin ja hän on osallistunut Afrikka-komission toimintaan.
Etiopiassa oli äskettäin, 1. marraskuuta, hirvittävää väkivaltaa ja sortoa, ja kaikki oppositiojohtajat pidätettiin. Tällä hetkellä kymmeniä tuhansia ihmisiä on vankilassa ja kymmeniä on kuollut. Siitä huolimatta Etiopian pääministeri on otettu vastaan Saksassa.
Arvoisa puhemies, parlamentti hyväksyi 13. heinäkuuta hyvin selväsanaisen päätöslauselman Etiopian tilanteesta. Pyydän teitä kirjoittamaan Etiopian hallitukselle ja Euroopan hallituksille sekä siten kiinnittämään niiden huomion siihen tosiasiaan, että on mahdotonta toimia normaaliin tapaan sellaisen valtion kanssa, jossa kansalaisia sorretaan ja vaaleilla valitut oppositiojohtajat vangitaan. 
Carl Schlyter (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan komissio on kirjoittanut Ruotsin hallitukselle ja kehottanut sitä puuttumaan korkeimman oikeuden toimintaan. Demokratian perusperiaate on vallanjako. Perustuslain mukaan Ruotsin hallituksen on mahdotonta puuttua korkeimman oikeuden työhön. Tämä on mielestäni vakava hyökkäys perustuslaillista periaatettamme vastaan. Sen vuoksi olisi hyödyllistä, jos parlamentti voisi selittää komissiolle, että senkin on kunnioitettava kunkin maan perussääntöjä. Korkein oikeus on Ruotsin korkein itsenäinen elin. Meillä ei ole perustuslakituomioistuinta tai muita tapoja valvoa hallituksen vallankäyttöä. Jos komissio nyt kehottaa hallitustamme vaikuttamaan korkeimman oikeuden työhön, se vahingoittaisi perustuslakiamme sekä maamme ja demokratiamme toimintaperiaatteita. Olisi valitettavaa, jos tuollainen pyyntö toistuisi. 
Mary Lou McDonald (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, haluan puhua Irish Ferries -laivayhtiön suunnitelmista korvata yli 500 työpaikkaa matalapalkkaisella orjatyövoimalla vuokratyövoimaa välittävistä yrityksistä, joiden monet työntekijät tulevat Euroopan unionin ulkopuolelta. Tällaista sosiaalista polkumyyntiä on täysin mahdotonta hyväksyä, ja Euroopan unionilla on velvollisuus suojella kaikkien työntekijöiden oikeuksia, myös niiden jotka työskentelevät merimiehinä eurooppalaisilla vesillä.
Merimiesten palkan ja etujen on oltava samalla tasolla kuin kyseisissä jäsenvaltioissa yleensä. Irish Ferries -yhtiön on kunnioitettava sopimuksiaan yrityksen työntekijöiden ja ammattijärjestöjen kanssa. Ei ole mitään olosuhteita, joissa nuo sopimukset voitaisiin rikkoa. Tarvitaan eurooppalainen laivadirektiivi, jotta Irish Ferries ja muut senkaltaiset yhtiöt eivät voisi tallata jalkoihinsa nykyisten ja tulevien työntekijöiden oikeuksia.
Euroopan parlamentin on vastustettava aktiivisesti nykyisin Euroopan unionissa kovin yleistä palkkojen ja työolojen polkemista. 
Mairead McGuinness (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, häädöt ovat tunteita herättävä asia Irlannissa pitkän ja tuskaisan historiamme vuoksi. Niinpä olemme pahoillamme, että kysymys on taas viime aikoina tullut ajankohtaiseksi, erityisesti viime viikolla Dublinin kaduilla. Tässä julisteessa lukee "lopettakaa Mandelsonin häädöt", ja se edustaa 5000:n viime viikolla mieltään osoittaneen maanviljelijän mielipidettä. Eräs kollega puhui asiasta aiemmin. On olemassa todellinen pelko siitä, että WTO:n neuvottelut merkitsevät kuolinkelloja monille maanviljelijöille, ei ainoastaan Irlannissa vaan joka puolella Euroopan unionia.
Minulla on komissiolle kolme WTO:ta koskevaa viestiä. Maataloussopimusta ei voida tehdä millä ehdoilla tahansa: sen on oltava tasapainoinen ja oikeudenmukainen. Niissä tapauksissa, joissa markkinoille pääsyä helpotetaan, meidän on erityisesti tarkkailtava tiettyjä tuotteita. Jos markkinoiden tasapaino uhkaa järkkyä, on luotava mekanismeja tuon epätasapainon hallitsemiseksi. Ehdotan myös, että EU toisi ainoastaan sellaista ruokaa, joka on tuotettu samojen normien mukaan, kuin mitä se vaatii omilta tuottajiltaan, eikä hyväksyisi alempia eläinten hyvinvointia, ruuan turvallisuutta ja ympäristöä koskevia normeja. 
Catherine Guy-Quint (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia tästä puheajasta. Oletteko tietoinen, että viisi bulgarialaista sairaanhoitajaa ja palestiinalainen lääkäri ovat olleet vangittuna Libyassa vuodesta 1999 lähtien? Heidät tuomittiin kuolemaan vuonna 2004, koska 400 libyalaista lasta ja teini-ikäistä oli saanut AIDS-viruksen benghazilaisessa sairaalassa. Kaikki tietävät, etteivät bulgarialaiset sairaanhoitajat ja palestiinalainen lääkäri olleet vastuussa tartunnasta, mutta kaikesta huolimatta heidät otettiin panttivangeiksi ja he ovat olleet kuolemaantuomittuja toukokuusta 2004 lähtien. Huomenna he saavat tietää hyväksyttiinkö heidän valituksensa.
Olemme usein ottaneet tämän asian esille parlamentissa, mutta meidän on todella osallistuttava kaikkiin mahdollisiin toimiin näiden ihmisten vapauttamiseksi. He ovat heille ja meille täysin käsittämättömän politiikan uhreja. Samoin meidän on pyrittävä auttamaan tartunnan saaneita libyalaisia lapsia. 
Marios Matsakis (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, viime viikolla oli Saksojen jaon päättymisen 16. vuosipäivä. Tänä vuonna on kulunut 31. vuotta Kyproksen jakamisesta; lähes puolet Kyproksesta on Turkin miehittämänä.
Saksan 16 vuotta sitten päättyneeseen jakoon oli syynä venäläinen kommunismi. Kyproksen nykyisen jaon syynä puolestaan on turkkilainen fasismi, ja turkkilaismiehitystä vahvistetaan jatkuvasti. Turkkilaisjoukot ottivat äskettäin hallintaansa YK:n puskurivyöhykkeen Nikosian itäpuolella uhattuaan ensin YK:n tarkkailijoita.
Onnistuin laskemaan Turkin lipun uudelta alueelle rakennettavalta sotilasasemalta ja toin sen tänne tänään muistuttamaan parlamentin jäseniä siitä, että EU:n ehdokasvaltio miehittää EU:n jäsenvaltiota, mutta EU tuntuu kummallista kyllä pystyvän sietämään tätä järjetöntä tilannetta.
Haluan ojentaa tämän lipun teille, arvoisa puhemies, ja pyydän teitä lähettämään sen Turkin pääministerille ja ilmoittamaan hänelle, että kärsivällisyytemme on loppunut ja että hänen on ilman lisäviivytyksiä tai uusia tekosyitä vedettävä miehitysjoukkonsa pois Kyproksesta, EU:n maaperältä. 
Puhemies.
   Kiitos, jäsen Matsakis, mutta ymmärtänette, etten lähetä lippua Turkin pääministerille. Voitte tehdä niin itse, jos haluatte. 
James Hugh Allister (NI ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti on usein ja asianmukaisesti ottanut kantaa terrorismin uhrien puolesta. Pyydän sitä tekemään niin nytkin.
Pohjois-Irlanti on joutunut kokemaan vuosikymmenten ajan IRA:n ja muiden tahojen terrorismia, minkä seurauksena satoja murhia on ratkaisematta. Monet niiden tekijöistä ovat paenneet oikeuden ulottumattomiin. Nyt Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on toteuttanut varsin pöyristyttävän lainsäädäntötoimen IRA:n kanssa tekemänsä halpamaisen sopimuksen mukaisesti: se tarjoaa armahdusta ja turvapaikkaa noille paossa oleville terroristeille. Heidän uhriensa oikeus saada oikeutta kielletään häpeällisesti ja aloitetaan farssimainen oikeusprosessi, jossa terroristien ei edes tarvitse saapua oikeuteen tai suorittaa päivääkään vankeustuomiota ja jonka jälkeen heitä ei enää koskaan voida kuulustella heidän kammottavista rikoksistaan.
Tämä laki on törkeä hyökkäys oikeutta ja uhrien ihmisoikeuksia vastaan, se on kuvottava osoitus siitä, kuinka alas hallitukset voivat vajota terrorismin rauhoittamiseksi. Kehotan parlamenttia ja oikeusasioista vastaavaa komission jäsentä ottamaan kantaa tätä kieroutunutta lainsäädäntöä vastaan. 
Justas Vincas Paleckis (PSE ). –
   Viimeisen vuoden aikana joidenkin uusien EU:n jäsenvaltioiden väestö on vähentynyt hälyttävästi. Tämä koskee erityisesti Liettuaa, Latviaa ja Viroa ja on seurausta maastamuutosta vanhoihin jäsenvaltioihin.
Ihmisten vapaa liikkuminen on eräs EU:n merkittävimmistä saavutuksista. Uudet jäsenvaltiot kuitenkin menettävät valitettavalla tavalla lahjakkaimmat ja parhaiten koulutetut asukkaansa vanhemmille ja paljon rikkaammille valtioille.
Liettuassa opiskelijan kouluttaminen maksaa keskimäärin 7 000 euroa. Lääketieteen opiskelijan koulutus taas maksaa jopa 26 000 euroa ja lentäjän 60 000 euroa.
Tietenkin asiantuntijoiden houkutteleminen uusista jäsenvaltioista on halvempaa ja kätevämpää kuin heidän kouluttamisensa paikan päällä. Mutta tämä vaikuttaa siltä, että köyhemmät maat avustavat rikkaita. Kielloista tai rajoituksista ei ole hyötyä. Meidän on kehitettävä järjestelmä, johon kirjataan muissa EU:n jäsenvaltioissa pysyvästi työskentelevät nuoret asiantuntijat, ja luotava reilut pelisäännöt. Tarvitaan erityinen rahasto lievittämään "aivovuodon" raskaita seurauksia Euroopan unionin perustan, eli solidaarisuuden, nimessä. 
Puhemies.
   Minuutin puheenvuorot ovat päättyneet. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Mihael Brejcin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö globalisaation sosiaalisesta ulottuvuudesta (2005/2061(INI)) (A6-0308/2005). 
Vladimír Špidla,
   .   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää esittelijä Brejciä hänen mietinnöstään, joka on erittäin tärkeä. Keskustelut globalisaatiosta ja sen vaikutuksista ovat prioriteettilistalla korkealla sekä Euroopan unionissa että maailmanlaajuisesti. Mietintö sisältää monia ehdotuksia, joita komissio aikoo tutkia yksityiskohtaisesti. Haluan kuitenkin esittää joitakin alustavia huomautuksia monista mietinnössä esitetyistä vaatimuksista ja ehdotuksista. Olen iloinen siitä, että parlamentti on antanut tukensa komission laatimille ja esittämille aloitteille, joilla on tarkoitus vahvistaa globalisaation sosiaalista ulottuvuutta. Komissio on ottanut käyttöön ennakoivan lähestymistavan auttaakseen varmistamaan, että globalisaation hyödyt jakautuvat nykyistä laajemmin, sekä kumoamaan sen kielteiset vaikutukset.
Euroopan komissio tuki Kansainvälisen työjärjestön ILO:n perustaman globalisaation sosiaalisen ulottuvuuden maailmankomission järjestämiä keskusteluja. Euroopan komission alkuperäiset ehdotukset sisältyvät 18. toukokuuta 2004 laadittuun tiedonantoon, jossa kannatetaan selvästi globalisaation sosiaalisen ulottuvuuden maailmankomission loppuraportissa esitettyjen toimenpiteiden täytäntöönpanoa. Tiedonannon julkistamisen jälkeen näiden ehdotusten nauttima tuki on laajentunut, erityisesti Euroopan neuvoston, ministerineuvoston, Euroopan talous- ja sosiaalikomitean sekä alueiden komitean jäsenten keskuudessa. Mietintönne ja päätöslauselmaesityksenne sisältävät paljon komissiolle erittäin tärkeää tietoa.
Jos globalisaation sosiaalista ulottuvuutta halutaan edistää Euroopan unionissa ja muualla, tarvitaan siihen liittyviä ja laajaa tukea nauttivia toimenpiteitä. Komissio on tyytyväinen syyskuussa pidetyn YK:n huippukokouksen tuloksiin. Haluan muistuttaa parlamenttia siitä, että komissio osallistui huippukokouksen valmisteluihin, erityisesti toimimalla koordinaattorina EU:ssa sekä hyödyntämällä kontaktejaan YK:ssa ja YK:n erikoisjärjestöissä kuten kansainvälisessä työjärjestössä ILO:ssa. YK:n huippukokouksen päätösasiakirjassa korostetaan erityisesti oikeudenmukaista globalisaation merkitystä sekä ihmisarvoista työtä sosiaalisten perusoikeuksien pohjalta. Sen lisäksi, että päätösasiakirjassa vahvistetaan periaatteet, siinä korostetaan myös, että ihmisarvoinen työ ja oikeudenmukainen globalisaatio pitäisi sisällyttää maailmanlaajuisiin ja kansallisiin kehitysstrategioihin. Tämä YK:n tuki on ensiarvoisen tärkeää Euroopan unionin ulkoisille toimille kaikilla aloilla oli kyse sitten ILO:n ja muiden kansainvälisten järjestöjen kanssa tekemämme yhteistyön tukemisesta tai kahdenvälisestä yhteistyöstä muiden alueiden ja maiden kanssa. 
Poul Nyrup Rasmussen (PSE ),
   Arvoisa puhemies, kiitos paljon. Haluan aloittaa sanomalla, että arvostin erittäin paljon komission jäsenen Špidlan tänään täällä parlamentissa pitämää puhetta. Suurin yhteisen tulevaisuutemme edessä oleva haaste on se, kuinka me Euroopassa voimme auttaa antamaan globalisaatiolle todellisen mahdollisuuden edistää sosiaalista kehitystä kehitysmaissa.
Olen juuri palannut kotiin Kiinasta ja haluan kertoa teille, että kiinalaiset ovat erittäin huolestuneita Euroopan tulevaisuudesta. Kerroin niille, joiden kanssa keskustelin Kiinassa, että myös minä olen erittäin huolestunut. Olen huolestunut, jos emme voi yhdessä työskennellä sellaisen maailman luomiseksi, joka voi pysyä tasapainossa. Olen huolestunut siitä, jos emme voi yhdessä taistella maailmassa sosiaalisen oikeudenmukaisuuden ja sosiaalisen edistyksen edistämiseksi kehitysmaissa. Olen lisäksi huolestunut Intian, Afrikan ja Kiinan puolesta sekä kaikkien kehitysmaiden puolesta, jos emme kykene pitämään yhdessä kiinni tästä tavoitteesta, sillä jos emme pysty saavuttamaan tavoitetta suuremmasta sosiaalisesta kehityksestä ja oikeudesta, koko maailma, myös Eurooppa, on tässä asiassa häviäjä. Tästä syystä on ensiarvoisen tärkeää vahvistaa työntekijöiden perusoikeuksia, kuten globalisaation sosiaalisen ulottuvuuden maailmankomissiossa sovittiin. Ulkoasiain valiokunnan lausunnon valmistelijana olen täysin samaa mieltä tästä päätelmästä ja tiedän, että tätä päätelmää tukee myös kollegani Christensen, joka toimi PSE-ryhmän varjoesittelijänä työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnassa.
Keskityn puheessani kolmeen keskeiseen asiaan. Ensimmäiseksi, emme voi parantaa joustavuutta antamatta työntekijöillemme sekä lapsillemme ja naisillemme vastineeksi parempaa sosiaaliturvaa. Toiseksi, Euroopan unionin ei pidä kilpailla pelkällä sosiaalisella polkumyynnillä. Euroopan unionin on kilpailtava parhaimmilla eikä huonoimmilla käytännöillä. Euroopan unionin ei pitäisi myöskään harjoittaa sosiaalisen polkumyynnin vientiä. Kolmanneksi, Euroopan unionin pitää toimia maailman sosiaalisena omatuntona kehitykseen, ympäristöön ja työntekijöiden oikeuksiin liittyvissä asioissa. Tiedän, että olemme myös tästä asiasta samaa mieltä jäsen Christensenin kanssa. Huomenna kerron Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän kannan sosiaalisen kasvun ohjelmasta. 

Anna Záborská,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, meidän pitäisi kiittää Euroopan komissiota siitä, että se on ottanut globalisaation sosiaalista ulottuvuutta koskevan haasteen vakavasti. Haluaisin kuitenkin, että myös muut unionin toimielimet ja kansalliset viranomaiset pohtisivat hieman asiaa jäsenvaltioiden nykyolojen kannalta. Globalisaation sosiaalinen ulottuvuus edellyttää meiltä sitä, että mukautamme yhteiskunnan rakenteita tehtyihin sitoumuksiin uhraamatta kuitenkaan yhteiskunnan perustuksia.
Haluan aluksi puhua globalisaation sosiaalisesta ulottuvuudesta kansalaisuuden näkökulmasta. Mikään ei vahingoita kansalaisuutta enempää kuin alemmuuden tunne, jota aiheuttaa päivittäinen köyhyys, alistuneisuus ja riippuvuus. Näin ollen kaikilla toimenpiteillämme pitäisi pyrkiä varmistamaan, että kaikki ne miehet ja naiset, jotka jäävät kehityksen ulkopuolelle esteettömän globalisaation takia, voisivat säilyttää tai saada takaisin ihmisarvonsa.
Toinen kommenttini liittyy yhteen globalisaation suurimmista haasteista eli köyhyyteen. Viime kuussa 17. lokakuuta vietimme kansainvälistä köyhyyden vastaisen toiminnan päivää. Totesimme, että köyhyyden torjumiseksi meidän pitäisi ryhtyä läheiseen yhteistyöhön köyhimpien ihmisten kanssa. Valitettavasti Euroopan komissio ei ole vielä kuullut näitä vetoomuksia. Tästä syystä rukoilen, että Euroopan unionin toimielimet ja jäsenvaltioiden viranomaiset ottaisivat vakavasti köyhimpien perheiden ja kansalaisten mielipiteet. Nämä ihmiset ovat todellisia asiantuntijoita mitä tulee globalisaation sosiaalisen ulottuvuuden ymmärtämiseen.
Kolmas huomautukseni liittyy naisten panokseen tässä keskustelussa. Lissabonin strategiassa ennustetaan, että vuonna 2010 vähintään 60 prosenttia naisista on työelämässä. Olen vakuuttunut siitä, että tämä tavoite on jo saavutettu. Riittää, että tunnustamme kaiken sen naisten tekemän työn, jota kansalliset viranomaiset ja unionin toimielimet eivät tällä hetkellä tunnusta. Mitä me oikeasti tiedämme naisten sitoutumisesta, kun he ylläpitävät sukupolvien välisiä tukiverkkoja ja tekevät myös muunkaltaista epävirallista työtä? Koko yhteiskunta hyötyy tästä.
Kehotan Euroopan komission yksiköitä sekä jäsenvaltioita tunnustamaan sen naisten tekemän työn, jota ei vielä virallisesti tunnusteta, ja tekemään sen riippumatta näiden naisten sosiaalisesta asemasta. Tämä on myös osa globalisaation haasteisiin annettavaa vastausta.
Ole Christensen,
   Arvoisa puhemies, kiitän teitä siitä, että annoitte minulle tämän puheenvuoron. Haluan aloittaa kiittämällä esittelijä Brejciä työstä, jonka hän teki globalisaation sosiaalista ulottuvuutta käsittelevän mietinnön laatimisessa, sekä siitä, että hän tässä yhteydessä teki kanssamme niin rakentavaa yhteistyötä. Globalisaatio on tuonut monille ihmisille merkittäviä etuja. Ongelmana on vain se, että edut eivät jakaudu tasaisesti eri maiden ja yhteiskuntaryhmien kesken. Tämä on asia, jolle EU:n on selvästi tehtävä jotakin. Tästä syystä olen tyytyväinen siihen, että mietinnössä korostetaan ja herätetään keskustelua globalisaation sosiaalisesta näkökulmasta.
Meillä kaikilla on vastuu uusien vastausten löytämisestä haasteisiin. Meidän on varmistettava, että eurooppalaiset eivät liitä globalisaatiota pelkästään toimintansa ulkomaille siirtäviin yhtiöihin, järkyttäviin työoloihin ja joukkoirtisanomisiin. Globalisaatio pitää päinvastoin liittää parempiin ja lisääntyneisiin työpaikkoihin, parantuneisiin mahdollisuuksiin ja lisääntyneeseen vaurauteen kaikille. Meidän on raivattava tieltämme globalisaation haitalliset vaikutukset ja varmistettava, että globalisaation myönteiset vaikutukset jakautuvat nykyistä tasapuolisemmin.
Juuri tässä asiassa EU:lla voi olla tärkeä rooli. Sen on varmistettava, että se luo hyvät olosuhteet asukkailleen, jotta nämä voivat selviytyä kansainvälisestä kilpailusta. Se ei saa keskittyä pelkästään markkinatalouteen ja markkinavoimien vapaaseen toimintaan. Sen on investoitava myös ihmiseen. Jos kaikkien halutaan selviytyvän menestyksellisesti maailmanlaajuisesta kilpailusta, on kiistaton tosiasia, että tarvitsemme enemmän ja parempaa koulutusta sekä aktiivista työmarkkinapolitiikkaa. Elinikäinen oppiminen ja ihmisten taitojen kehittäminen on välttämätöntä, jos kaikkien halutaan selviytyvän hyvin maailmanlaajuisessa kilpailussa.
Toinen vastaus globalisaation haasteisiin on se, että EU:n on lisättävä ja edistettävä työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua sekä EU:ssa että muualla maailmassa. Työmarkkinaosapuolten läheinen yhteistyö voi helpottaa rakenneuudistusta aivan kuten parantunut tiedottaminen voi vähentää globalisaatiota kohtaan tunnettua pelkoa. Muualla maailmassa työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu tarkoittaa sitä, että työmarkkinaehtoja parannetaan, koska EU:lla on myös velvollisuus aikaansaada sosiaalista kehitystä kaikkialla maailmassa. Globaalisaation pitäisi hyödyttää ihmisiä muuallakin kuin EU:ssa. Tässä yhteydessä haluan kiittää kollegaani jäsen Rasmussenia, joka on tehnyt rakentavaa työtä laatiessaan ulkoasian valiokunnan lausunnon niin, että mietinnössä keskitytään myös EU:n ulkopolitiikkaan. 
Jan Jerzy Kułakowski,
   Arvoisa puhemies, mielestäni sosiaalisen ulottuvuuden tuominen globalisaatioon on yksi tämän prosessin keskeisistä ongelmista. Olen iloinen siitä, että komission jäsen on komission puolesta esittänyt samansuuntaisen kannan, ja toivon, että myös ministerineuvosto jakaa tämän kannan, vaikka neuvostolle varatut istuimet ovatkin nähdäkseni tyhjiä. Meidän mielestämme Euroopan parlamentin on ensisijaisen tärkeää jatkaa tämän asian käsittelyä ja olemme esittelijälle kiitoksen velkaa hänen esittämästään päätöslauselmaesityksestä. Vaikka kysymykseen liittyy monia eri näkökohtia, haluaisin korostaa kahta näkökulmaa, joita pidän erityisen tärkeinä.
Ensinnäkin globalisaation sosiaaliselle ulottuvuudelle annettava merkitys riippuu suuresti ellei peräti ratkaisevasti siitä, millainen kansalaisyhteiskunta kuhunkin maahan on syntynyt ja kuinka vahvaksi se kussakin maassa on kehittynyt. Tämä pitää erityisen hyvin paikkansa niiden maiden osalta, jotka eivät saavuta riittävästi demokraattista ja taloudellista kehitystä. Euroopan unionin pitäisi tukea kansalaisyhteiskunnan rakentamista kaikissa niissä maissa, joiden kanssa se tekee yhteistyötä, ja erityisesti kehitysmaissa.
Toinen kohta, jota haluaisin korostaa, on rooli, joka Euroopan unionilla pitäisi olla globalisaation valvonnassa ja globalisaation sosiaalisen ulottuvuuden edistämisessä. Globalisaatio on väistämätön, se on tarpeellinen, etten sanoisi peräti välttämätön prosessi. Olemme kuitenkin samalla tietoisia sen aiheuttamista merkittävistä sosiaalisista riskeistä. Tästä syystä globalisaatiota on valvottava sen varmistamiseksi, että mahdolliset kielteiset vaikutukset pidetään mahdollisimman pieninä.
Tämä voi hyvinkin olla perusta, johon globalisaation sosiaalinen ulottuvuus nojaa, ja uskon, että Euroopan unionilla voi olla ja sillä pitäisikin olla tässä suhteessa keskeinen rooli. 
Sepp Kusstatscher,
   . Arvoisa puhemies, tässä mietinnössä käsitellään monia sosiaalipolitiikkaan liittyviä kysymyksiä, ja on toivottavaa, että yrityssektori ottaa nämä periaatteet paljon entistä paremmin huomioon ja todella soveltaa niitä. Jos se ei niin tee, ivallisesta sananlaskusta, jonka mukaan tie helvettiin on päällystetty hyvillä ajatuksilla, pitäisi epäilemättä muotoilla EU:ta varten uusi versio, jonka mukaan tie uuskapitalistiseen globalisaatioon on päällystetty EU:n kauniilla sanoilla sosiaalipolitiikasta. Mietinnössä käsitellään köyhyyden, yritysten ja ympäristön tuhoamisen välistä riippuvuussuhdetta aivan liian ympäripyöreästi. Esimerkkinä voidaan todeta Kansainvälisen energiajärjestön (IEA) World Energy Outlook 2005 -julkaisussa esittämä pelottava ennuste, jonka mukaan hiilidioksidipäästöt lisääntyvät maailmanlaajuisesti 52 prosenttia vuoteen 2030 mennessä.
Tässä tehdään selvä vaihtokauppa ympäristön tuhoamisen ja köyhyyden vähentämisen välillä, ja ennen kaikkea siitä kärsivät köyhimmät. Yksi politiikan tehtävistä on asettaa selkeät rajat yrityksille. Monikansallisten monialayritysten on hyväksyttävä paljon nykyistä suurempi vastuu yhteiskunnasta ja ympäristöstä, ja taloudellisten, sosiaalisten ja ekologisten näkökohtien perusteella laadittava yritysten toimintaraportti on yksi esimerkki siitä, miten ne voivat toimia. Kansalaisia voidaan ohjata kohti vastuuntuntoisempia kuluttamistapoja, ja ympäristömerkki on yksi tapa, jolla näin voidaan tehdä. Kuluttajilla on oikeus tietää, onko jokin tuote valmistettu oikeudenmukaisella tavalla ja Kansainvälisen työjärjestön ILO:n standardeja noudattaen tai liittyykö sen valmistamiseen riistoa.
Haluan sanoa vielä muutakin WTO:sta. Minua huolestuttaa se yletön kunnioitus, jota tätä järjestöä kohti tunnetaan. Monien poliitikkojen asenteesta järjestöä kohtaan saa sen kuvan, että he pitävät järjestöä jonkinlaisena luonnonvoimana. WTO:n on muututtava nykyistä demokraattisemmaksi. Vaalilla valittujen toimielinten on määriteltävä tavoitteensa ja valvottava toimintojaan. Tämä on toinen asia, jossa EU:n on käytettävä nykyistä enemmän vaikutusvaltaansa. 
Ilda Figueiredo,
   . – Olemme kaikki tietoisia siitä, että uusliberalistinen globalisaatioprosessi lisää taloudellista ja yhteiskunnallista eriarvoisuutta sekä syventää rikkaiden ja köyhien välistä kuilua. Se pahentaa myös ympäristön epätasapainoa sekä eri maiden kesken että eri maiden sisällä, kuten YK:n kaaviot ja raportit osoittavat.
Korkea työttömyysaste, vaurauden eriarvoinen jakautuminen sekä köyhyys ja sosiaalinen syrjäytyminen lisäävät niin ikään yhteiskunnallisia jännitteitä, joille me EU:ssa emme ole immuuneja. Tästä syystä pelkkä nykytilanteen tarkkailu ei riitä. Tarvitsemme selkeän muutoksen talous- ja rahapolitiikkaan sekä kansainväliseen kauppapolitiikkaan, jotka ovat johtaneet tähän tilanteeseen sekä maailmanlaajuisesti että EU:ssa, jotta kestävää kehitystä koskeva tavoite voitaisiin saavuttaa ja jotta elintasoa kaikkialla maailmassa voitaisiin nostaa.
Esittämillämme tarkistusehdotuksilla on tarkoitus korostaa kiireellisen muutoksen merkitystä joillakin edellä mainituilla politiikan aloilla, jotta sosiaalinen ulottuvuus saisi sille kuuluvan painoarvon. Käytännön toimenpiteitä pitäisi toteuttaa kiireellisesti maailman pääomamarkkinoilla tapahtuvan taloudellisen keinottelun torjumiseksi. Pääoman liikkumista ja osakemarkkinoilla saatuja pääomavoittoja voitaisiin esimerkiksi verottaa. Näin pienennettäisiin pääomamarkkinoiden volatiliteettiriskiä ja talouskriisin riskiä, jotta investoinnit ja vauraus reaalitaloudessa lisääntyisivät, millä edistettäisiin sosiaalista osallisuutta ja varmistettaisiin ihmisoikeuksien kunnioittaminen. Lisäksi on elintärkeää, että Lissabonin strategia sekä vakaus- ja kasvusopimus korvataan eurooppalaisella todellisen solidaarisuuden ja kestävän kehityksen strategialla, jolla on tarkoitus edistää kaikkien kansalaisten yhtäläisiä oikeuksia ja sosiaaliturvaa, poistaa köyhyys ja sosiaalinen syrjäytyminen, ratkaista epävarmojen työsuhteiden ongelma sekä vahvistaa työntekijöiden, vanhusten ja lasten sosiaalisia oikeuksia. Yleinen ja yhtäläinen oikeus korkealuokkaisiin julkisiin palveluihin vesihuollon, terveydenhoidon, koulutuksen ja asuntojen osalta on keskeisen tärkeää. Näin ollen EU ei saisi WTO:ssa ja GATT-sopimuksen puitteissa korostaa palvelujen vapauttamista. 
Georgios Karatzaferis,
   – Arvoisa puhemies, globalisaation käsite ei ole uusi, sitä ei ole otettu käyttöön vasta äskettäin. Se otettiin käyttöön Roomassa ekumeenisessa tarkoituksessa, viime vuosisadalla kommunistit yrittivät tyrkyttää sitä internationalismina ja nyt globalisaatio on kapitalismin vastaus.
Haluan kysyä kaikilta eurooppalaisilta – kölniläiseltä kauppiaalta, marseillelaiselta käsityöläiseltä ja kreikkalaiselta viljelijältä: oletteko te tyytyväisiä globalisaation tuloksiin?
Ainoa globalisaatioon tyytyväinen kansa on kiinalaiset, joista 12 prosenttia suhtautuu siihen myönteisemmin kuin aiemmin. Mitä voimme päätellä tästä? Mikä menee hyvin Euroopassa? Talous on alijäämäinen Saksan kaltaisessa maassa, jolla on vahva talous. Mitä voimme päätellä tästä? Työttömyys lisääntyy emmekä pysty pitämään sitä hallinnassa. Mitä voimme päätellä tästä? Kaikki tulee Kiinasta. Eikö ole totta, että kaikki tulee Kiinasta? Eikö ole totta, että nyt kun tilanne on riistäytynyt hallinnasta, yritämme löytää keinon lopettaa koko Kiinan tulemisen tänne? Tämä on totuus. Kolmannen maailman maat vievät tehtaamme ja me viemme heidän asukkaansa.
Tästä syystä Ranskassa on ollut välikohtauksia niiden ihmisten kanssa, joita ministeri Sarkozy kutsui roskasakiksi, enkä luonnollisesti hyväksy Ranskan sisäministerin sanavalintaa. Näillä ihmisillä ei kuitenkaan ole työtä, koska tehtaat, joissa he olivat töissä, on siirretty Pohjois-Afrikkaan tai Balkanille.
Joten globalisaatio ei hyödytä meitä eurooppalaisia, mutta me olemme niin ovelia. Revalvoimme valuuttamme 50 prosenttia Yhdysvaltain dollariin verrattuna. Miten voimme pärjätä, jos euron kurssi on niin korkealla? Miten me voimme kohdata globalisaation? Miten me voimme turvata elinkelpoisen eläkejärjestelmän? Tiedättekö, kuinka suuri keskimääräinen eläke on Kreikassa? Se vastaa Euroopan parlamentin edustajan päivän palkkaa. Tältä päivältä saamamme 270 euroa on enemmän kuin kreikkalainen viljelijä ansaitsee kuukaudessa. Voimmeko turvata elinkelpoisen eläkejärjestelmän? Voimmeko turvata työpaikan kaikille eurooppalaisille? Voimmeko turvata puuvillan, joka on varastossa Kreikassa ja jota Eurooppa ei ota vastaan, jotta se voi tuoda puuvillaa Euroopan ulkopuolelta? Voimmeko turvata espanjalaisen oliiviöljyn, jota Eurooppa ei halua, jotta se voi tuoda oliiviöljyä Tunisiasta?
Tämä on totuus. Mistä globalisaatiosta oikein olemme puhumassa? Mitkä ovat tulokset? Toistan kysymykseni: mitä Eurooppa hyötyy globalisaatiosta? Mitä me turvaamme Euroopan kansalaisille? Olemme pelanneet USA:n sääntöjen mukaan, jotta suuryritykset voivat kerätä voitot.
Ainoat, jotka ovat tyytyväisiä, ovat Carrefour ja Lidl, ja miksi näin? Koska ne riistävät ihmisiä. Kävin täällä Strasbourgissa sijaitsevassa Lidlin tavaratalossa ja ostin muutamia tuotteita. Ostin samat tuotteet omasta maastani kolme kertaa kalliimmalla. Samat tuotteet, samat tuotenimet, sama tuotteen koko. Miten pienet vähittäiskaupat voivat pärjätä? Miten käsityöläiset voivat selviytyä? Tästä syystä taloutemme heikkenee, ja ajaudumme kohti ongelmaa, joka meidän on kohdattava. Olkaa valppaina, en tiedä, koituuko tämä unionin huoleton laajentuminen unionin tuhoksi, mutta sen suurin ongelma on talous. Globalisaatio vaikeuttaa vakavasti unionin tulevaisuutta.
Brian Crowley,
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää hänen työstään. Globalisaatiosta puhuessamme kommenttimme ja huolenaiheemme liittyvät aivan liian usein yksinomaan kauppaan globalisaation yhteiskunnallisten näkökohtien sijasta. EU:lla voi itse asiassa olla erittäin tärkeä tehtävä EU:n saavutuksia koskevien parhaiden käytäntöjen levittämisessä.
Vaikka eurooppalaisessa järjestelmässä on puutteensa, siinä on myös paljon hyviä ja myönteisiä puolia. Annan tästä yhden esimerkin. Kävin Nairobissa kaksi viikkoa sitten. Vierailin erään slummialueen koulussa, jossa on 1 690 oppilasta ja 22 opettajaa. Koulun rehtori ansaitsee 150 euroa kuussa. Ainoa syy siihen, että näin useat lapset käyvät koulua oli se, että heille tarjotaan siellä ruokaa, jonka EU ja Maailman elintarvikeohjelma ovat koululle lahjoittaneet. Lapsia rohkaistaan opiskelemaan ja heille annetaan samalla myös ruokaa. Tästä tulee mieleeni sanonta, joka kuuluu: jos haluat auttaa ihmistä yhden päivän ajan, anna hänelle kala, mutta jos haluat auttaa häntä koko loppuelämän, opeta hänet kalastamaan.
Yksi tärkeimmistä globalisaation yhteiskunnallisista näkökohdista on koulutus, sillä riippumatta siitä, kuinka useita kauppa-asioita ratkaistaan ja kuinka useita etuuskohteluun perustuvia kauppasopimuksia kehitysmaiden kanssa tehdään, näiden maiden ihmiset eivät koskaan pääse köyhyyden ikeestä, jonka alla useat heistä ovat, ellei heille taata pääsyä koulutukseen ja terveydenhuoltoon ja anneta tietoa näiden järjestelmien toiminnasta. Ensisijaisen tehtävämme, velvollisuutemme ja vastuumme on oltava sen varmistaminen, että kun globalisaatiosta puhutaan maailmankaupan yhteydessä, YK:ssa tai jopa omien kehitysyhteistyötoimiemme yhteydessä, keskusteluissa keskitytään ihmisiin. Globalisaatio ei liity ainoastaan kaupparyhmittymiin eikä taloudellisiin voittoihin. Se liittyy sen varmistamiseen, että maailmasta saadaan parempi paikka tuleville sukupolville. Tämä tavoite saavutetaan ainoastaan sijoittamalla ihmisiin.
Carl Lang (NI ). –
   Arvoisa puhemies, tässä mietinnössä todetaan, että Euroopan unioni voi antaa merkittävän panoksen globalisaatioprosessiin kehittämällä sosiaalista malliaan ja edistämällä sen käyttöä kansainvälisesti. Kun Euroopassa on kuitenkin 20 miljoonaa työtöntä, niin mistä sosiaalisesta mallista puhutte? Lissabonin prosessista, joka on epäonnistunut? Niiden jäsenvaltioiden velasta, jotka ovat konkurssin partaalla? Sosiaalisesta epävarmuudesta, murskaavasta verotuksesta sekä Euroopan neljännen maailman uudenlaisesta köyhyydestä? Uskotteko, että kaikki tämä muodostaa sellaisen sosiaalisen mallin, joka kelpaa meidän vientiartikkeliksemme?
Jos haluatte täsmällisen kuvan globalisaation sosiaalisesta ulottuvuudesta, pyydän teitä vierailemaan niissä 300 ranskalaisessa kaupungissa, joissa viimeisten 18 päivän aikana on ollut sosiaalista kapinointia, etnisiä mellakoita ja Ranskaan kohdistuvaa vihaa, poltettuja autoja sekä tuhottuja kouluja, päiväkoteja, kuntosaleja ja sairaaloita puhumattakaan järjestelmällisistä ja laajalle levinneistä hyökkäyksistä palomiehiä ja lainvalvojia vastaan. Näin voisitte itse arvioida Euroopan unionin toimielinten sekä jäsenvaltioiden Ranska etunenässä viimeiset 25 vuotta harjoittaman ääriliberaalin, ääri-internationalistisen ja liian maahanmuuttajaystävällisen talouspolitiikan konkreettiset ja näkyvät seuraukset.
Sosiaalinen mallinne yhdentymiselle on itse asiassa täydellinen yhdentymisen vastainen malli: taloudellisen ja teollisen hajoamisen, sosiaalisen hajoamisen, kulttuurisen hajoamisen ja institutionaalisen hajoamisen malli. Sen lisäksi, että yritykset siirtävät toimintaansa maihin, joissa tuotantokustannukset ovat alhaisempia, köyhempien maiden väestö siirtyy maihin, joissa sosiaaliturva on parempi. Globalisaation mukanaan tuoma laajalle levinnyt sosiaalinen polkumyynti on juuri se, mitä talous tarvitsee sosiaalisen rappeutumisen varmistamiseksi. Teidän taloudellinen globalisaationne on itse asiassa sosiaalisen polkumyynnin ja maahanmuuton globalisaatiota. Ulkomaalaiset saapuvat suurin joukoin Eurooppaan samalla kun yritykset lähtevät suurin joukoin Euroopasta. Tänään meidän on siedettävä sekä mellakoitsijoita esikaupungeissamme ja taloudellisia ryöstäjiä, jotka ryöstävät yrityksiämme, että poliittisia ja institutionaalisia roistoja, jotka tuhoavat kansallisen identiteettimme, kansallisen yhtenäisyytemme, itsemääräämisoikeutemme sekä sivilisaatiomme arvot. Nykyinen taloudellinen ja maahanmuuttomyönteinen globalisaatio johtaa siihen, että eurooppalaisille tyrkytetään moniyhteisöllistä ja monikansallista yhteiskuntaa, positiivista syrjintää, eri rotujen pakollista yhteiseloa sekä kommunistisen Kiinan sosiaaliturvaa vastaavaa sosiaaliturvaa. Tämä malli ei selvästikään ole meidän mallimme, ja nyt on äärimmäisen tärkeää purkaa tämä tikittävä aikapommi.
Mihael Brejc (PPE-DE ),
   Haluan aluksi esittää anteeksipyyntöni myöhäisestä saapumisestani, joka johtui siirretystä lennosta ja Strasbourgin liikenneruuhkista.
Tänään käsiteltävänä oleva mietintö sisältää monia toimenpiteitä, jotka liittyvät globalisaation sosiaaliseen ulottuvuuteen. Mietinnössä annetaan myös komission ja Euroopan parlamentin ensimmäiset huomautukset globalisaation ulottuvuuksista sekä luonnollisesti Kansainvälisen työjärjestön ILO:n perustaman globalisaation sosiaalisen ulottuvuuden maailmankomission raportista.
Globalisaatiolla on monta määritelmää. Globalisaation taustalla oleva perusajatus on talouksien ja yhteiskuntien asteittainen yhdentyminen. Sitä ohjaavat uusi teknologia, uudet taloussuhteet ja eri yhteisöjen, aina hallituksista kansalaisyhteiskuntaan, kansallinen ulkopolitiikka. Globalisaatio on prosessi, jolla ei ole ideologista sisältöä, ei vasemmistolaista eikä oikeistolaista, ei liberaalia eikä vihreää. Se on prosessi, jolla on sekä myönteisiä että kielteisiä vaikutuksia. Tästä syystä voimme tutkia sitä monelta kannalta, muun muassa taloudelliselta, rahoitukselliselta, teknologiselta ja ympäristölliseltä kannalta.
Globalisaation sosiaalinen ulottuvuus on tämän mietinnön aihe. Komission tiedonannossa korostetaan Euroopan kahdenvälisten ja alueellisten suhteiden sosiaalista ulottuvuutta, ja näihin suhteisiin sisältyvät muun muassa kahdenväliset ja alueelliset sopimukset, alueellinen poliittinen vuoropuhelu, Euroopan unionin naapuruuspolitiikka, ihmisoikeuksien kunnioittaminen sekä unionin ulkopuolisten maiden demokratisointi ja muuttoliikkeen kehitys.
Haluaisin myös korostaa vuosituhannen kehitystavoitteita, joissa korostetaan muun muassa yhteistyöpolitiikkaa sekä sen varmistamista, että kauppapolitiikalla täysimääräisesti tuetaan sosiaalista kehitystä päästämällä kehitysmaat kehittyneiden maiden markkinoille. Lisäksi vuosituhannen kehitystavoitteissa korostetaan sosiaalisen kehityksen edistämistä sekä hyvien käytäntöjen laajempaa soveltamista koskevan erityisaloitteen tukemista.
Olen mietinnössäni yrittänyt erityisesti korostaa seuraavaa: meidän on lujitettava niitä globalisaation osatekijöitä, joilla on myönteisiä vaikutuksia, ja meidän on luotava olosuhteet globalisaation kielteisten vaikutusten lieventämiseksi. EU:n jäsenvaltiot voivat asettaa kehittämänsä hyvät käytännöt esimerkiksi muulle maailmalle ja niiden pitäisi pyrkiä siihen, että tarkistetun Lissabonin strategian täytäntöönpano onnistuu.
Meidän on edistettävä sellaisen ympäristön luomista, jossa tuetaan yrittämistä, investointeja ja sosiaalista kehitystä. Tarvitsemme kuitenkin nykyistä joustavammat työmarkkinat, nykyistä vähemmän byrokratiaa sekä nykyistä suurempaa henkilökohtaista vastuunkantoa. Euroopan talouden ja sosiaalisen kehityksen kilpailukyvyn säilyttämiseksi tarvitsemme laajoja investointeja inhimillisiin voimavaroihin, ja tästä syystä olen tyytyväinen komission tämänsuuntaisiin toimiin.
Euroopan parlamentin on Kansainvälisessä kauppajärjestössä WTO:ssa tuettava niin kutsuttuja työelämän keskeisiä normeja ja Kansainvälisen työjärjestön ILO:n ihmisarvoista työtä koskevaa ohjelmaa. Meidän on pyrittävä saamaan ILO:lle tarkkailijan asema WTO:ssa, jotta eri järjestöjen välinen vuoropuhelu paranisi. Meidän on korostettava sitä, kuinka tärkeää on esiintyä yhtenä rintamana kansainvälisissä elimissä, kehitettävä yritysten yhteiskunnallista vastuuta sekä kehotettava yrityksiä toteuttamaan asianmukaisia toimenpiteitä ja soveltamaan hyviä käytäntöjä. Tässä yhteydessä haluaisin mainita monikansallisia yhtiöitä koskevat OECD:n toimintaohjeet. Meidän pitäisi myös korostaa oppilaitosten ja median merkitystä siinä, miten kansalaiset saavat asiallista tietoa globalisaation vaikutuksista.
Lisäksi panen mielenkiinnolla merkille ajatuksen sellaisen parlamentaarisen ryhmän perustamisesta, joka valvoo talous-, sosiaali- ja ympäristöpolitiikan välistä johdonmukaisuutta sekä laatii kokonaisvaltaisen katsauksen tärkeimmistä kansainvälisistä järjestöistä.
Perehtyminen komission tiedonantoon ja oma mietintöni ovat antaneet hyvän perustan monille tarkistuksille, joista yksikään ei koske globalisaation sosiaalista ulottuvuutta. Samalla kun haluan kehottaa teitä tutkimaan vain globalisaation sosiaalista ulottuvuutta, ymmärrän hyvin kollegojani, jotka haluaisivat tässä yhteydessä korostaa myös muita näkökohtia.
Tulokseksi olemme saaneet tarkistuksia, jotka koskevat muun muassa yhteistä maatalouspolitiikkaa, ympäristönäkökohtia, öljy- ja kaasukauppaa. Jotkut tarkistuksista ovat kaukana todellisuudesta ja soveltuisivat paremmin sosialismin historian roskalaatikkoon kuin nykyaikaiseen hyvinvointivaltioon enkä tämän takia voi tukea niitä.
Haluan hyödyntää tätä tilaisuutta ja kiittää komissiota erinomaisesta tiedonannosta ja laajentaa kiitollisuuteni koskemaan kaikkia kollegojani, jotka ovat auttaneet merkittävällä tavalla globalisaation sosiaalista ulottuvuutta koskevan Euroopan parlamentin mietinnön laatimisessa.
Thomas Mann (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olen iloinen voidessani puhua heti esittelijän jälkeen.
Ei ole epäilystäkään siitä, etteikö globalisaatio lisäisi taloudellista tuotantoa sekä pienentäisi hintoja ja yrityskulttuurien välisiä eroja. Tämä on globalisaation hyvä puoli. Se johtaa kuitenkin myös paljon tiukempaan kilpailuun, joka voi tuoda mukanaan massiivisia työpaikkojen vähenemisiä sekä aiheuttaa suurta huolta työntekijöille.
Jäsen Christensen on aivan oikeassa sanoessaan, että globalisaation hyödyt jakautuvat epätasaisesti, mutta globalisaatio tuo mukanaan kehitystä. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä kannattaa tämän kehityksen hyödyntämistä sekä ratkaisematta oleviin rakenteellisiin ongelmiin käsiksi käymistä. Jos haluamme katsoa tulevaisuuteen ja olla kilpailukykyisiä – mitä meidän on oltava – tarvitsemme muutoksia, mutta samalla meidän on löydettävä innovatiivisia tapoja vastata sosiaalisiin haasteisiin.
Kollegani jäsen Brejc laati kesäkuussa erinomaisen mietinnön, joka oli riittävän tasapuolinen, jossa keskityttiin olennaiseen ja jossa esitettiin selviä ratkaisuehdotuksia, mutta sen 17 tiivistä kappaletta paisutettiin yhtäkkiä 39 kappaleeksi joidenkin tämän parlamentin vasemmistolaisten jäsenten toiveesta, jotta siihen saataisiin kokonaan uusi ulottuvuus, jota he pitivät tarpeellisena. Minun on sanottava, etten ole samaa mieltä heidän kanssaan. Silmänräpäyksessä he tekevät tehokkaista toimielimistä sääntelyvälineitä; voimme lähes tuntea byrokraattien hengityksen niskassamme. He kehottavat komissiota valvomaan kalastuskumppanuussopimusten yhteensopivuutta vuosituhannen kehitystavoitteiden kanssa sekä korostavat ympäristötuhojen ja biologisen monimuotoisuuden heikentymisen kaltaisten kysymysten merkitystä.
Jos aiheena olisi globalisaation ekologinen ulottuvuus, tämä sopisi ja voisimme keskustella siitä, mutta mietinnön aihe on globalisaation sosiaalinen ulottuvuus. On tilanteita, jolloin on keskityttävä käsiteltävänä olevaan asiaan ellei halua joutua suuriin vaikeuksiin. On irvokasta, että vaatimuksia voidaan esittää tällaisista asioista kuten toimenpiteistä, joilla pyritään saamaan yritykset luopumaan toimintojen siirtämisestä EU:n tukien saamiseksi. Sitä, minne yritys sijoittuu, ei päätetä lyhyellä aikavälillä eikä Brysselin tukia ajatellen. Päätös on pitkä prosessi, johon liittyy merkittäviä taloudellisia toimintoja ja yrityksen johdon pitkän aikavälin päätöksentekoa.
Lopettakaamme sekava ja yksitoikkoinen sananhelinä, lopettakaamme keskustelu epäolennaisista asioista ja korkealentoinen ideologinen elehtiminen. Se, mitä oma-aloitteisessa mietinnössä vaadittiin, oli itse asiassa aivan selvää, siinä vaadittiin laajoja investointeja inhimilliseen pääomaan, eri maiden koulutusjärjestelmien kehittämistä, ammattitaidon kehittämistä – joka on kiireisempää kuin koskaan – sekä korkealaatuisten työpaikkojen luomista Lissabonin strategian mukaisesti.
Entä sitten ILO? Olen samaa mieltä esittelijän kanssa sekä joidenkin jo puheenvuoron käyttäneiden jäsenten kanssa siitä, että ILO:n on keskityttävä enemmän inhimillisten työolojen edistämiseen. Meidän on jatkettava kamppailua sosiaalisen syrjäytymisen ehkäisemiseksi ja lapsityövoiman käytön lopettamiseksi sekä voitettava taistelu köyhyyttä vastaan. Se, mitä ILO tarvitsee, on tarkkailijan asema WTO:ssa, ja olisimme tyytyväisiä, jos perustettaisiin yritysten sosiaalista vastuuta käsittelevä institutionaalisten sidosryhmien välinen foorumi. Pienten ja keskisuurten yritysten välisiä yhteyksiä on parannettava, jos niiden halutaan voivan toimia aktiivisesti globalisoituvassa taloudessa ja jos haluamme luoda uusia työpaikkoja. Lisäksi työmarkkinaosapuolet on otettava mukaan kaikkiin päätöksentekoprosesseihin, jos sosiaalista ulottuvuutta halutaan vahvistaa. 
Harald Ettl (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, olen kiitollinen ystävälleni jäsen Mannille siitä, että hän osoitti meidän olevan taas samoilla linjoilla. WTO:n kuudes ministerikonferenssi on tarkoitus pitää Hongkongissa ensi joulukuussa, ja siitä tulee jälleen yksi samanlainen kokous, jossa ei keskustella lapsityövoiman kieltämisestä eikä pakkotyövoiman käytön lopettamisesta puhumattakaan yhdistymisvapaudesta tai oikeudesta perustaa ammattiliittoja.
Juuri antamani esimerkit ovat keskeisiä työelämän normeja, eikä kaupankäynti voi olla oikeudenmukaista ilman niitä. Tänään käsiteltävänä olevassa komission tiedonannossa esitetään asiat, jotka yhteisö voi tehdä, jotta globalisaatioprosessi olisi oikeudenmukaisempi kaikille, ja tämä asia mielessäni haluan kiinnittää parlamentin huomion vuonna 1999 pidettyä WTO:n ministerikokousta varten myönnettyyn neuvotteluvaltuutukseen, jossa esitettiin EU:n halu järjestää kaupankäyntiä, työllisyyttä ja keskeisiä työelämän normeja käsittelevä ministeritason konferenssi.
Niihin aikoihin – ja haluaisin muistuttaa komission jäseniä tästä asiasta – komissio pyrki järjestämään tällaisen konferenssin vuonna 2001. Jos te komission jäsenet haluatte ryhtyä toimiin, ehdotan, että aloittaisitte tekemällä sen, mitä yrititte tehdä vuosia sitten. En odota teiltä muuta kuin sitä, että pidätte vihdoin ja viimein konferenssinne, koska reilu kauppa on ajankohtaisempi kysymys kuin koskaan, jos – kuten teidän pitäisi – haluatte ottaa vakavasti globalisaation sosiaalisen ulottuvuuden. 
Alfonso Andria (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, lähestymistapa, jolla jäsen Brejc käsitteli tätä aihetta – globalisaation sosiaalista ulottuvuutta – jolla on äärimmäisen hienojakoisia seuraamuksia, on erittäin toimiva. Tämä on erittäin ajankohtainen aihe ja siitä keskusteltiin vilkkaasti äskettäin 28. lokakuuta Hampton Courtissa pidetyssä epävirallisessa valtioiden ja hallitusten päämiesten kokouksessa.
Globalisaatio on monimutkainen prosessi, joka tuo mukanaan sekä mahdollisuuksia että haasteita, ja tästä syystä sitä on ohjattava niin, että siitä saataisiin kaikki mahdolliset hyödyt mutta samalla minimoitaisiin siihen liittyvät sosiaaliset ja taloudelliset epätasapainotekijät.
Tässä unioni voi vaikuttaa myönteisellä tavalla mainostamalla kehitysmalliaan kansainvälisesti. Tästä syystä kannatan esittelijän ehdotusta käynnistää uudelleen ja vahvistaa Lissabonin prosessia, jossa korostetaan taloudellisen, sosiaalisen ja ympäristöllisen ulottuvuuden keskinäistä riippuvuutta.
Olen samaa mieltä hänen kanssaan myös siitä, että on ensisijaisen tärkeää investoida inhimillisiin voimavaroihin, ammatilliseen koulutukseen ja innovointiin, jotka ovat kaikki sosiaaliseen oikeudenmukaisuuteen pyrkivän kehityksen osatekijöitä.
Tämä ei kuitenkaan vielä riitä. Kuten viimeaikaiset tapahtumat Ranskan lähiöissä ovat osoittaneet, jopa Euroopan unionin teollistuneimmissa maissa on pahoja sosiaalisia epätasapainotekijöitä, jotka jättävät kokonaisille väestönosille tunteen, että heidät jätetään väliinputoajan asemaan.
Hyvä maailmanlaajuinen hallinto ei riitä näiden ongelmien ratkaisemiseen. Eri maiden vaatimukset on ymmärrettävä aiempaa paremmin. Selvitäkseen ja vaurastuakseen maailmanlaajuinen talous tarvitsee nykyistä vankemman perustan; sen on edistettävä laajempaa ja kattavampaa sosiaalista toimintaa ja sen on toimittava alueellisten vaatimusten mukaisesti. Tästä syystä meidän on ajateltava globaalisti ja toimittava paikallisesti. Avainsana on mielestäni .
Eurooppalainen malli tarvitsee näin ollen huoltoa, joka asettamatta kyseenalaiseksi 1900-luvulla saavutettua merkittävää sosiaalista kehitystä auttaa sitä pääsemään lähemmäksi kansalaisia ja näin vastaamaan tehokkaammin koko ajan muuttuvan yhteiskunnan vaatimuksiin sekä nykyään maailmanlaajuisesti toimivan talouden haasteisiin. Euroopan unionin on katsottava rohkeasti tulevaisuuteen eikä sillä ole varaa epäonnistua globalisaatiotestissä. 
Georgios Toussas (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, niin kutsutussa globalisaatioprosessissa korostuu kapitalistisen kehityksen barbaarisuus ja suuryritysten valintojen imperialistinen tyrkyttäminen, joilla on tuskallisia seurauksia työväenluokalle, ruohonjuuritason yhteiskunnalle ja ympäristölle.
Globalisaatio on urbaanin pikkuporvariston erisävyisten opportunististen ja ideologisten liikkeiden keskeinen ideologia, ja näiden liikkeiden yhteinen tavoite on yrittää peittää kapitalismi ja sen luokkarakenne.
Globalisaation sosiaalista ulottuvuutta käsittelevässä Euroopan komission tiedonannossa analysoidaan ilmiötä suuryritysten etujen kannalta sekä yritetään peittää nykyajan ongelmien todelliset syyt. Hahmottumassa olevaa uutta taloudellista ja sosiaalista todellisuutta varten siinä myös ehdotetaan alueelliseksi ja kansainväliseksi strategiaksi oletettua tarvetta imperialististen unioneiden hyväksymiseen ja uudistamiseen.
Kapitalistiset rakenneuudistukset ovat Euroopan unionin vastaus, ja kilpailukyvyn edistäminen on niiden keskeinen piirre. Lissabonin strategian ja sen päivitetyn version täytäntöönpanon onnistuminen vaikuttavat keskeisellä tavalla komission valintoihin ja ehdotuksiin, jotka koskevat Euroopan unionin panosta globalisaatioprosessissa. Koko aineistoa koskeva arviointi osoittaa, että termi globalisaatio on harhaanjohtava. Se kattaa järjestelmän luonteen ja kriisin. Aikakausi, jota elämme, ei ole globalisaation aikakausi vaan imperialismin aikakausi. Työväenluokka ja työläiset yleisesti ottaen eivät hyväksy taantumuksellista prosessia ja tämän niin kutsutun globalisaation suuntaa. He haluavat radikaaleja muutoksia ja ruohonjuuritason hyvinvointia. 
Guntars Krasts (UEN ). –
   Arvoisa puhemies, tämä mietintö laadittiin aikana, jona Euroopan unionin jäsenvaltioiden asukkaat hautovat mielessään alati kasvavia huolia, joita aiheuttaa globalisaatio tai joista globalisaatiota syytetään. Se seikka, että kansalaiset pitävät Euroopan unionin kehitykseen liittyviä haasteita globalisaationa, on erittäin huolestuttavaa ja samalla kuitenkin yksi keskeisistä argumenteista, joiden takia meidän on muotoiltava asianmukaisia toimintatapoja varustaaksemme globalisaatioprosessit sosiaalisella ulottuvuudella.
Kuten tässä mietinnössä aivan oikein korostetaan, globalisaatioprosessi tuo mukanaan myös merkittäviä myönteisiä vaikutuksia, mutta myöskään globalisaation myönteisiä vaikutuksia, jotka objektiivisesti katsottuna ovat keskeisen tärkeitä kaikkialla maailmassa, ei ehkä saavuteta, jos emme ajoissa kiinnitä huomiota sosiaalisiin näkökohtiin. Globalisaatioprosessin tulokset riippuvat siihen osallistuvien tahojen kyvyistä mukautua nopeasti muuttuviin olosuhteisiin, ja tästä syystä, kuten mietinnössä todetaan moneen otteeseen, meidän pitäisi tukea Lissabonin strategian täytäntöönpanoa, jotta Euroopan unioni kykenisi saamaan mahdollisimman suuren hyödyn globalisaatioprosessista ja voittamaan jäsenvaltioiden kansalaisten hyväksynnän prosessille.
Mielestäni tämän asian osalta mietinnössä on kuitenkin harhauduttu Euroopan unionin nykytilanteesta. Loputtomat keskustelut yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksesta osoittavat, että tällä hetkellä Euroopan unioni on yhtä mieltä ainoastaan 1800-luvun tarpeet täyttävästä budjettirakenteesta. Olemme saaneet todistaa täällä Euroopan parlamentissa taisteluja palveludirektiivistä. Tiedämme, kuinka tärkeä tämä direktiivi on Euroopan unionin Lissabonin strategian kannalta: se on yksi strategian kulmakivistä. Tästä syystä mielestäni juuri täällä parlamentissa, siinä määrin kuin itse niin haluamme, piilevät globalisaation suurimmat uhat, koska kansalaisten mielipide yhä useammassa Euroopan unionin jäsenvaltiossa ei ole valmis kilpailukyvyn haasteisiin edes Euroopan unionin sisällä. 
Jan Tadeusz Masiel (NI ).
      Arvoisa puhemies, globalisaatio on väistämätön asia. Onneksi kuitenkin se on myös suuri tilaisuus ihmisille kaikilla mantereilla, kaikissa maissa ja kaikilla alueilla. Riittää kun katsoo Kiinan talouden kasvua ymmärtääkseen globalisaation edut.
Samalla tavoin kuin sosialismia tarvittiin viemään paras terä 1800-luvun kapitalismilta, tämän päivän globalisaatio tarvitsee kuitenkin sosiaalisen ulottuvuuden, jota ilman se ei ole muuta kuin ihmiskunnan menetetty tilaisuus.
Aikana, jolloin EU:n on puhuttava yhdellä äänellä ihmiskasvoisen globalisaation puolesta, on tuskallisen ilmeistä, että itse EU ei ole tarpeeksi yhdentynyt, sillä ei ole yhteistä ulkopolitiikkaa, vahvaa talousarviota eikä palveludirektiiviä, jolla voidaan vahvistaa uusien jäsenvaltioiden talouksia. Työntekijöillä ei myöskään ole EU:ssa liikkumisen vapautta pääoman tavoin, ja yhteinen maatalouspolitiikka on epäoikeudenmukaista.
Tästä syystä esittelijä ansaitsee kaiken kehun ja tunnustuksen, sillä hän on väliaikaisesti jättänyt sivuun epäoikeudenmukaisen jaon vanhojen ja uusien jäsenvaltioiden kesken ja sen sijaan ajanut tavaroiden oikeudenmukaista jakamista maailmanlaajuisesti. Eurooppalaisesta sosiaalimallista, sellaisena kuin se on vahvistettu Lissabonin strategiassa, pitäisi tehdä käyntikorttimme ja johtava vientituotteemme.
Aineellisen hyvinvoinnin kasautuminen on saavuttanut sellaiset mittasuhteet, että tärkein edessämme oleva haaste on päätös näiden hyvinvoinnin jakamisesta oikeudenmukaisesti niin, että kaikilla on mahdollisuus elää ja tehdä työtä ihmisarvoisesti. Ihmisoikeudet ja työntekijöiden oikeudet on voitava siirtää ulkopuolisiin maihin samalla tavalla kuin pääomat. Meidän on perustettava sellaisia järjestöjä, jotka tukevat WTO:n työtä ja pyrkivät tuomaan globalisaatioon sosiaalista ulottuvuutta, kuten mietinnössä mainittu inhimillisen kehityksen neuvosto. 
Gunnar Hökmark (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää kollegaani jäsen Brejciä työstä, jonka hän on tehnyt mietintöä laatiessaan, sekä hänen pyrkimyksestään keskittyä siinä todella tärkeisiin asioihin. Minun on kuitenkin todettava, että jos mietintöön ei tehdä muutoksia, sitä on vaikeaa tukea siinä muodossa kuin se on valiokunnan käsittelyn jälkeen. Nykyisessä muodossaan siinä todetaan, että globalisaatio synnyttää rikkaiden ja köyhien välille kuilun ja johtaa epätasapainoon niin maiden sisällä kuin niiden välillä. Tämähän ei todellakaan pidä paikkansa. Jos globalisaatio on jotakin tuonut mukanaan, se on tuonut juuri hyvinvointia ja vaurautta maailman köyhille alueille. Voimme todeta, kuinka köyhyys on Aasiassa monin paikoin voitettu. Näemme, kuinka Taiwanissa, Kiinassa ja Intiassa sekä myös monissa muissa maissa kansalaisten ihmisarvo ja elintaso paranevat asteittain. Globalisaatio on auttanut pääsemään eroon köyhyydestä, joka vuosisatojen ajan oli tyypillistä suurelle osalle maailmaa, jossa voimme nyt nähdä vaurauden ja hyvinvoinnin lisääntyvän sekä ihmisten kunnioituksen parantuvan. On tärkeää todeta, että päinvastoin kuin mietinnössä todetaan, itse asiassa juuri niillä alueilla maailmassa, joissa globalisaatio ei vielä vaikuta, vallitsee matalasuhdanne ja köyhyys, kuten niillä Afrikan ja Aasian alueilla, joissa kaupankäynti ei ole vapaata ja avointa ja joissa ihmiset eivät ole globalisaation vaikutusalueella.
Globalisaation vaikutusten ja maailmanlaajuisen talouden ulkopuolelle jääminen synnyttävät köyhtymistä, huonoja elinoloja ja epäinhimillisiä työoloja. On helppo myös nähdä, että tämä pitää paikkansa, sillä missä on huonoimmat työ- ja sosiaaliolot? Ne eivät ole kehittyvissä maissa vaan niissä maissa, jotka kuuluvat hylättyyn kolmanteen maailmaan ja jotka ovat maailmanlaajuisen talouden ulkopuolella.
Kannattaisi ehkä myös kysyä, olisiko meidän asemamme parempi, jos maailman köyhiä alueita ei olisi kehitetty. Olisiko meidän asemamme parempi, jos Kiinan ja Intian taloutta ei olisi kehitetty? Monista eri syistä vastaus tähän kysymykseen on tietysti "ei", osittain siksi, että on hyvä, että elintaso paranee pikkuhiljaa näissä maissa, ja osittain siksi, että nämä samat maat muodostavat meidän kasvavat markkinamme. Eurooppa on manner, joka mitä suurimmassa määrin elää globalisaatiosta. Meidän hyvinvointimme, vaurautemme ja korkeat tulomme ovat riippuvaisia yrityksistämme, jotka voivat toimia ja kehittyä kaikkialla maailmassa tarjoamalla korkealaatuisia tuotteita ja palveluja.
Jos me yritämme lopettaa globalisaation, siitä aiheutuvat vaikutukset kohdistuvat meihin itseemme. Jos me yritämme määrätä omat sääntömme muille maille, vaikutukset kohdistuvat tällöin näihin maihin. Vapaakauppa on sekä historiassa että tänä päivänä se tekijä, joka lisää hyvinvointia ja parantaa ihmisten kunnioitusta. Tämä on perusta, joka meidän on pidettävä mielessä politiikkaa suunnitellessamme. 
Kader Arif (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan kiittää kollegaamme jäsen Brejciä hänen mietinnöstään. Se on ajankohtainen, sillä jo muutaman viikon kuluttua avataan Hongkongissa WTO:n ministerikokous.
Globalisaation muoto, jonka me tänään tunnemme, on aina esitetty myönteisenä ja vaurautta luovana ilmiönä. Globalisaatiossa on varmasti aina voittajansa, mutta – plagioidakseni Ranskan entistä pääministeriä – globalisaatio on uusi rahan ja vallan aristokratia, joka nykyään kerää voittoja ja unohtaa väliinputoajista muodostuvan enemmistön. Sen lisäksi, että voimme havaita eriarvoisuuden lisääntyvän pohjoisten rikkaiden maiden ja etelän köyhien maiden välillä, voimme myös havaita, että tämä eriarvoisuus heijastuu nykyään etelän maiden keskeisiin suhteisiin sekä aivan länsimaisen yhteiskunnan sydämessä, jossa rikkaimpien ja köyhimpien välinen kuilu on kasvanut dramaattisesti muutaman viime vuoden aikana.
Sosiaalisen globalisaation tavoittelun tuloksena on sosiaalisten oikeuksien vaarantuminen, häpeällisten työelämän käytäntöjen käyttöönotto ja vaarallisen epätasapainon syntyminen. Tämän uuden tilanteen johdosta emme enää voi katsoa maailmaa samalla objektiivisuudella. Meidän on pantava merkille, että tämä liberaali, läpinäkymätön ja esteetön globalisaatio koskee myös omia maanmiehiämme.
Kuka voi kuitenkaan syyllistää heitä siitä, että he pelkäävät työpaikkojensa, tulevaisuutensa, demokratiansa ja maapallon ympäristön puolesta? Ei kukaan. Sillä mitä me olemme tehneet vastataksemme näihin oikeutettuihin huoliin? Tuorein esimerkki on New Yorkissa pidetty edellinen YK:n huippukokouksesta, jonka tulokset olivat pettymys. Tulokset olivat pettymys sekä köyhille maille annettujen konkreettisten sitoumusten osalta että kansainvälisten järjestöjen uudistusten osalta. Euroopan unionin on toimittava johdonmukaisesti ja uskottavasti. Tällainen toiminta monenvälisesti on esimerkillistä käyttäytymistä. Tästä syystä ankarien sosiaalisten ja ympäristöllisten normien sisällyttäminen kauppasääntöihin sekä sen tarkistaminen, että näitä normeja noudatetaan allekirjoittamissamme kahdenvälisissä sopimuksissa, ovat ensisijaisia tavoitteita.
Euroopan unionin on toimittava esimerkillisesti myös sisäisesti. Tästä syystä sen on kehitettävä malliaan, otettava käyttöön ylöspäin suuntautuva sosiaalisen yhdenmukaistamisen järjestelmä, lopetettava julkisen sektorin alasajo sekä torjuttava ajatus markkina-Euroopasta. Euroopan unioni tarjoaa mahdollisuuden ja toivoa. Sen on oltava pääosassa globalisaation erilaisia muotoja kehitettäessä. 
Helmuth Markov (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, vaikka olen samaa mieltä monista slovenialaisen jäsenemme Brejcin mietinnössään esittämistä näkökannoista, en kuitenkaan ole samaa mieltä hänen kanssaan kaikesta.
Sanoitte, että sosiaalisia komponentteja yhdistävä Lissabonin strategia antaa meille mahdollisuuden vastata globalisaation haasteisiin. Se ei näin tee! Vuosi on 2005, ajanjaksosta on kulunut puolet. Olemme laatineet väliarvioinnin ja esittäneet kritiikkiä siitä, että nämä menetelmät eivät toimi yksin. Globalisaatio on suuressa määrin auttanut luomaan vaurautta, mutta – ja tämän sanon jäsen Hökmarkille – se on vastaavasti pahentanut köyhyyttä sekä lisännyt syrjäytymistä ja sosiaalista kahtiajakoa, jotka eivät totta tosiaan lisää tasa-arvoa ja oikeudenmukaisuutta kaikille.
Toiseksi, meidän pitäisi puhua enemmän Göteborgin huippukokouksesta, koska siellä talous-, sosiaali- ja ympäristöasioiden kolmikko – joihin haluaisin lisättävän kuluttajansuojan – vahvistettiin, koska juuri se on suurin huolemme. Kaupan on jo määritelmänsä mukaisesti oltava vapaata, mutta kaupan vapauttaminen ei yksin vie meitä eteenpäin, sillä tarvitsemme ympäristö- ja työnormeja sekä sosiaalisia normeja, ja vain jos otamme ne huomioon ja sovellamme niitä, meillä on todellinen mahdollisuus saada kaupasta oikeudenmukaista kaikkialla maailmassa. Tämä on kaukana lähestymistavastanne, ja juuri tästä syystä Hongkong on valitettavasti vain toistoa siitä, mitä olemme nähneet aiemmin. Jos me takerrumme kauppaan emmekä ota huomioon muita sosiaalisia tekijöitä, emme edisty lainkaan.
Meillä on mielestäni toivoa, jos panemme täytäntöön jo olemassa olevat maailmanlaajuiset normit ja rajoittuisimme tuomaan Euroopan unioniin vain niitä tuotteita, jotka on valmistettu näitä normeja noudattaen. Tämä auttaisi meitä ja kääntäisi kehityssuunnan. 
Seán Ó Neachtain (UEN ). –
   Arvoisa puhemies, elämme globaalissa maailmassa, ja useat poliittiset ongelmamme ratkaistaan monenvälisesti. On siis selvää, että myös köyhyyden kaltaiset globaalit ongelmat olisi ratkaistava näitä rakenteita hyödyntäen.
Suhtaudun useimpien tavoin myönteisesti G8-maiden tuoreeseen aloitteeseen, joka koskee kolmannen maailman velkojen helpottamista edelleen. Tämä on hyvä asia, sillä useat kolmannen maailman maat ovat toimintakyvyttömiä velan takia. Voimakkaasti velkaantuneita köyhiä maita koskevalla aloitteella onnistuttiin vain vähän helpottamaan maailman 42 köyhimmän maan velkaongelmaa, mutta se oli vasta ensimmäinen toimi, jolla teollisuusmaat pyrkivät ratkaisemaan koko velkaongelman. EU on maailman suurin kehitysavun antaja, joten sen on omaksuttava johtajuus maailman humanitaaristen ja kehitysapuun liittyvien ongelmien ratkaisemisessa.
Katson lisäksi, että WTO on paras mahdollinen rakenne, jonka avulla teollisten palvelujen ja kaupan alaa voidaan avata kilpailulle. Tällä hetkellä on meidän kaikkien edun mukaista luoda monenväliset toimintapuitteet, joiden mukaisesti hallinnoidaan WTO:n 150 jäsenen kauppasuhteita.
Onkin selvää, että vaikeita päätöksiä on tehtävä, mikäli halutaan päästä sopimukseen ennen ensi kuun Hongkongin ministerineuvotteluja. En halua, että WTO:n Cancúnin neuvottelukierros toistuu, sillä tuolloin menetettiin hyvät mahdollisuudet ja eteneminen hidastui ainakin kahdella vuodella. 
Marie Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, globalisaatio on kiistaton tosiasia ja käynnissä oleva prosessi.
Haluan onnitella komissiota siitä, että se oli mukana perustamassa komiteaa, joka laati globalisaation sosiaalisen ulottuvuuden maailmankomission raportin, sekä tukemassa sen työtä. Onnittelen komissiota myös siitä, että se on ilmaissut aikomuksensa edistää merkittävällä tavalla komitean työn valvomista.
Komission tiedonanto maailmankomission raporttia varten kattaa laajan valikoiman kysymyksiä, jotka liittyvät Euroopan unionin sisä- ja ulkopolitiikkaan, kun se toimii maailmanlaajuisesti.
Työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan esittelijä Brejc ansaitsee kiitoksemme, koska kommentoidessaan komission tiedonantoa hän esitti perusmietinnön, joka on muuttunut laajennetuksi luetteloksi toiveista ja nuhteista kahden edellisen tekstin perustavoitteiden korostamiseksi. Tämä tavoite on luonnollisesti globalisaation hyötyjen oikeudenmukaisempi jakaminen maailman kansojen kesken ja niiden kustannusten parempi ennustaminen, jotka usein liitetään äkillisiin maailmanlaajuisiin muutoksiin. Tämä laaja toiveluettelo, joka esitetään sekä tiedonannossa että maailmankomission raportissa, on liitettävä jäsenvaltioiden lainsäädäntöön, ja näiden on sovellettava sitä päivittäisessä täytäntöönpanotyössään.
Siinä aivan oikein korostetaan, että opetusjärjestelmä on kehittyvien maiden tärkein korkealuokkaisten työpaikkojen luoja, joka takaa paremman elintason ihmisille näiden synnyinmaissa, koska köyhyyden, lapsityövoiman ja naisten liiallisen työnteon lisäksi juuri aivovuoto pois kehittyvistä maista, erityisesti terveysalan ammattien osalta, on yksi esitetty huolenaihe.
Unionin toimielimissä me voimme auttaa luomaan keinot, joilla voidaan valvoa maailmanlaajuisen talouden monenvälistä järjestelmää sekä parantaa globaalin talous-, sosiaali- ja ympäristöpolitiikan keskinäistä yhtenäisyyttä ja johdonmukaisuutta. Suhtaudumme myös myönteisesti sosiaalijärjestöjen globaaliin toimintaan kunniallisen sosiaalihallinnon edistämiseksi, ja ennen kaikkea yhdessä monikansallisia yhtiöitä koskevien OECD:n toimintaohjeiden kanssa, joiden noudattamista komissio tukee.
Globaalilla alueella on arkinen nimitys kreikan kielessä, sana "ecumene", josta ekologia, ympäristön hoito, on muotoutunut moniin kieliin. Sanan keskeinen ja alkuperäinen merkitys on kuitenkin "ihmisten asuttama alue" ja se muistuttaa meitä velvollisuudestamme edistää globalisaatiota ihmisoikeuksien yleismaailmallista julistusta noudattaen sekä saattaen Kansainvälisen työjärjestön ILO:n perustyösääntöjen noudattaminen pakolliseksi. Meillä on Euroopan unionissa viisi vuotta aikaa saavuttaa Lissabonin tavoitteet, tehdä Euroopasta ympäristöä kunnioittaen maailman johtava tietopohjainen talous ja edistää uutta sosiaalimallia, jota voimme suositella maailmanlaajuisesti. 
Emine Bozkurt (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, liikemiehillä on tapana puhua win-win-tilanteesta, jossa kaikki hyötyvät. Miljoonille eurooppalaisille ja ihmisille kautta maailman globalisaatio ei kuitenkaan ole win-win-tilanne. Jotkut hyötyvät samalla kun toiset kärsivät päinvastaisista vaikutuksista – toisin sanoen kyseessä on win-lose-tilanne. Vaikka arvostelijat voivat kyseenalaistaa asian, olen sitä mieltä, että meidän on yritettävä kääntää globalisaatio win-win-tilanteeksi.
Jäsen Brejcin mietintö sisältää monia mielenkiintoisia ehdotuksia tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Kannatan hänen ehdotustaan EU:n varojen käyttämisestä globalisaation kielteisten vaikutusten lieventämiseen. Pitäisi olla selvää, mitä tällä tarkoitetaan. Emme saa pumpata rahaa ympäriinsä turhaan emmekä saa hinnalla millä hyvänsä pitää hengissä niitä yrityksiä, jotka ovat joka tapauksessa tuomittuja epäonnistumaan. Sen sijaan meidän pitäisi vapauttaa varoja sen varmistamiseen, että globalisaation takia työnsä menettäville ihmisille annetaan mahdollisuus löytää työpaikka joltain muulta alalta.
Tästä seuraa, että varat olisi käytettävä uusien mahdollisuuksien luomiseen pikemminkin kuin maksukyvyttömien sektoreiden kärsimysten tarpeettomaan pitkittämiseen. Sikäli kuin sillä pyritään juuri tähän, olen tyytyväinen globalisaatiorahaston perustamista koskevaan komission ehdotukseen. Tähän ei välttämättä tarvita uusia varoja. Voisimme tutkia, kuinka nykyiset varat voitaisiin kohdistaa uudelleen tämän globalisaatiorahaston perustamiseksi. Jotain on selvästikin tehtävä. Jos emme tee mitään globalisaation takia työnsä menettävien ihmisten hyväksi, nämä ihmiset päätyvät lose-lose-tilanteeseen.
Olen kiitollinen jäsen Brejcille hänen mietinnöstään, joka uskoakseni saa meidät toimimaan. Meidän pitäisi siirtyä sanoista tekoihin. 
Philip Bushill-Matthews (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, globalisaatio on tullut jäädäkseen, ja se tuo mukanaan etuja. Lainsäätäjien ei pidä vastustaa globalisaatiota vaan varmistaa, että siitä saatavat edut ulottuvat mahdollisimman laajalle. Tässä yhteydessä olisi tunnustettava komission toimineen ennakoivasti ja YK:n päätelmiä tukevalla tavalla ja kiitettävä sitä siitä.
Olen jäsen Kułakowskin tavoin pahoillani siitä, ettei neuvoston puheenjohtajavaltio selvästikään pidä tämänpäiväistä keskustelua riittävän tärkeänä, jotta ministerin kannattaisi olla täällä läsnä. Globalisaation sosiaalinen ulottuvuus on erittäin tärkeä näkökohta, sillä globalisaatio tuo mukanaan muutoksia, ja kaikki muutokset ovat haasteellisia. Meidän tehtävänämme varmastikin on tukea yhteiskuntaamme sen valmistamiseksi ja mukauttamiseksi, jotta se pystyy vastaamaan entistä vahvemmin tähän haasteeseen. Kuten jäsen Crowley tänä iltana kaunopuheisesti totesi, kyse on ennen kaikkea ihmisistä.
Jäsen Brejcin alkuperäisessä mietinnössä käsiteltiin aihetta herkästi ja järkevästi. Kuten työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan käsittelyn jälkeen usein käy, tämäkin mietintö sisältää nyt valitettavasti tarkistuksia, jotka eivät ole aivan yhtä herkkiä eivätkä todellakaan yhtä järkeviä. Siksi meidän on vaivattava parlamenttia, jotta se hylkäisi suurimman osan näistä tarkistuksista huomisessa äänestyksessä, omaa tarkistustani lukuun ottamatta, jolloin päästäisiin lähemmäksi alkuperäistä mietintöä.
Emme voi tukea yhtäkkistä ehdotusta siitä, että yritysten sosiaalinen vastuu olisi tehtävä pakolliseksi. Emme voi tukea kehotuksia siitä, että EU:n sosiaalisen mallin noudattamisesta tehdään edellytys maailmankaupan avaamiselle. Emme voi tukea vaatimuksia EU:n talousarviovarojen lisäämisestä. PPE-DE-ryhmä onkin esittänyt joukon tarkistuksia näiden ja muiden sekavien kohtien poistamiseksi.
Toivon todellakin, että parlamentti tukee näitä tarkistuksia. Jos se ei niin tee, Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivijäsenet liittyvät jäsen Hökmarkiin ja moniin muihin kollegoihin ja äänestävät vastahakoisesti tämänhetkistä mietintöä vastaan. Haluamme palata sosialistisen ulottuvuuden sijasta sosiaalista ulottuvuutta käsittelevään mietintöön. 
Joseph Muscat (PSE ).
   – Olen pahoillani kollegani puolesta, mutta hän kuulee kuitenkin vielä lisää sosialistisesta ulottuvuudesta, koska sitä me haluamme, haluamme, että keskitymme ihmisiin. Maltan työväestö on katastrofaalisten muutosten edessä. Joka päivä he kokevat työpaikkojen riittämättömyyden, ja nyt yhtäkkiä kuulimme uutisen, jonka mukaan 850 ihmistä työllistävä farmarihousuja tuottava tehdas lopettaa toimintansa ja siirtää tuotantonsa Euroopan unionin ulkopuolelle. Tämä tarkoittaa sitä, että Maltan kaltaisessa pienessä maassa yhtäkkiä 0,5 prosenttia työvoimasta menettää työpaikkansa yhdessä päivässä. Noin kaksi vuotta sitten nämä ihmiset lukivat mainoslehtisistä, että jos me liitymme Euroopan unioniin, me ratkaisemme kaikki globalisaation haasteisiin liittyvät ongelmat – jos Luoja suo – ja heille luvattiin myös niin kutsuttu uusi kevät. Ehkä emme olleet niin suosittuja, koska me kerroimme heille totuuden, että meidän pitäisi tehdä joka päivä töitä ollaksemme kilpailukykyisiä. Vaikka me nyt olemme Euroopan unionin jäseniä, meidän on kuitenkin katsottava, että panemme ihmiset taloudellisten voittojen edelle ja että ihmiset ovat tärkeämpiä kuin direktiivit. Jotkut voisivat sanoa, ettei näin voida tehdä sääntöjemme takia, mutta siinä tapauksessa, arvoisa komission jäsen, meidän on muutettava sääntöjä. 
Vladimír Špidla,
   .   Hyvät parlamentin jäsenet, tämä keskustelu on auttanut ymmärtämään, kuinka monimutkainen ja monitahoinen globalisaatiokysymys on ja kuinka vaikeaa on löytää selväpiirteisiä ratkaisuja tähän ongelmaan. Mielestäni keskustelu on myös selkeästi vahvistanut sen, mitä olimme koko ajan epäilleet, sen, että globalisaatio on ollut käynnissä jo suhteellisen pitkään eli vähintään 300–400 vuotta. On myös ilmeistä, että tämä prosessi jatkuu nopeana ja että yhdistyneestä maailmasta, jonka asukkaat ovat läheisessä yhteydessä toisiinsa, on tullut osa elämäämme. Tästä syystä meidän on kiireellisesti annettava globalisaatiolle inhimilliset kasvot ja sosiaalinen ulottuvuus.
Emme voi myöskään paeta sitä tosiasiaa, että on mahdotonta löytää yksinkertaista ratkaisua tai yksittäistä aloitetta, joka voisi ratkaista koko tämän ongelman. Mielestäni on kuitenkin ensisijaisen tärkeää, että Euroopan unioni on päättänyt kiinnittää huomiota globalisaation sosiaaliseen ulottuvuuteen sekä edistää sitä läheisessä yhteistyössä Yhdistyneiden kansakuntien kanssa ja erityisesti Kansainvälisen työjärjestön ILO:n kanssa. Tällä lähestymistavalla voidaan saada aikaan tuloksia, ja mielestäni se on pitkälti oikea lähestymistapa, vaikka tulokset voivat olla epätäydellisiä joissakin tapauksissa. Kuuntelin suurella mielenkiinnolla tätä keskustelua, ja olen kiinnostunut jatkotoimista laaditun mietinnön osalta sekä niiden tarkistusten rakenteesta, jotka hyväksytään. 

– Keskustelu on päättynyt. Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Katalin Lévai (PSE ). –
   Globalisaatio – suhteiden laajentuva verkko ja nykymaailman kansojen välinen lisääntyvä keskinäinen riippuvuus – on lähentämässä ihmisiä toisiinsa tekniikan, liikenteen, televiestinnän ja tietotekniikan nopean kehityksen takia. Sanotaan, että maailma pienenee ja että siitä tulee pian kylä, vaikka toisten mielestä olisi todenmukaisempaa sanoa, että vain erittäin pieni osa yhteiskunnallisesta eliitistä kasvaa lähemmäksi toisiaan samalla kun enemmistö on yhä enenevässä määrin vailla mahdollisuuksia. Voidaan keskustella siitä, onko se, mitä näemme, globalisaatiota vai maailmanlaajuisesti kasvava kuilu yhteiskunnan rikkaamman ja köyhemmän osan välillä.
Globalisaatiosta voi olla sekä hyötyä että haittaa.
Taloudellisten prosessien yksityiskohtainen analyysi kuitenkin paljastaa, että maailman köyhimmät ihmiset ovat niitä, jotka ovat syrjässä globalisaatioprosessista, samalla kun maissa, jotka vaativat osuuttaan kansainvälisestä työn jakamisesta, kansantulo on noussut. Kun otetaan huomioon, että kaksi maailman väkirikkainta valtiota Kiina ja Intia kuuluvat jälkimmäiseen ryhmään, globalisaatio on itse asiassa auttanut valtaosaa maailman köyhistä saavuttamaan korkeamman elintason.
Kaikki merkit osoittavat, että globalisaatiosta eristäytyminen on maalle suurempi köyhyysriski kuin mukana globalisaatiossa oleminen.
Globalisaation on hyödytettävä kaikkia. Jotta näin voisi tapahtua, tarvitsemme vahvoja kansainvälisiä järjestöjä varmistamaan kestävän kehityksen.
Meidän on Euroopassa ja kaikkialla maailmassa määritettävä selkeät roolit ja selkeät määräajat.
EU:n sisä- ja ulkopolitiikka, sen sosiaalimalli ja sen kansainvälinen kehitys voisivat olla muulle maailmalle malli eettisestä globalisaatiosta, jolla on myönteisiä vaikutuksia. 
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana Chichesterin ja Barsi-Patakyn laatima teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan suullinen kysymys komissiolle digitaalisiin lähetyksiin siirtymisestä (O-0083/2005 B6-0333/2005).
Etelka Barsi-Pataky (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunta on seurannut hyvin tarkasti maanpäällisistä analogisista lähetyksistä digitaalisiin lähetyksiin siirtymisen etenemistä Euroopassa. Taajuudet on hyödynnettävä tehokkaasti, sillä ne ovat erittäin tärkeä luonnonvara. Euroopan unioni ei saa jäädä tässä suhteessa jälkeen. Jos siis haluamme saavuttaa Lissabonin tavoitteet ja olla mukana innovaatiossa myös tällä alalla, emme saa jäädä jälkeen digitaalisiin lähetyksiin siirtymisessä.
Tästä syystä tuemme komission ehdotusta asettaa vuosi 2012 analogisten lähetysten yhteiseksi lopettamisajankohdaksi koko Euroopan unionin alueella. Euroopan parlamentti kehottaa siis jäsenvaltioita antamaan täyden tukensa tälle aikataululle ja samalla pyrkimään siihen, että siirtymävaihe, jonka aikana lähetetään sekä analogisia että digitaalisia lähetyksiä, olisi mahdollisimman lyhyt.
Digitaalisiin lähetyksiin siirtyminen onnistuu hyvin, jos se toteutetaan koordinoidusti. Ehdotamme siis, että komissio perustaa – kenties olemassa olevien rakenteiden puitteissa – eurooppalaisen digitaalisen työryhmän, jonka tavoitteena olisi varmistaa, että siirtyminen tapahtuu mahdollisimman järjestelmällisesti. Ehdotamme, että työryhmän tehtävänä olisi tarkkailla jäsenvaltioiden edistymistä ja koordinoida niiden tavoitteita ja säännöksiä. Sen olisi pantava alulle neuvottelut jäsenvaltioiden ja markkinatoimijoiden välillä. Euroopan parlamentti uskoo, että digitaalisiin lähetyksiin siirtyminen tuo mukanaan todellisia etuja, jos tekniikanmuutoksen myötä vapautuvat taajuudet jaetaan uudelleen joustavasti ja Euroopan laajuisesti.
Meidän on aika ryhtyä miettimään, miten voimme parhaiten hyödyntää vapautuvia taajuuksia. Tässä yhteydessä viittaan myös mahdollisuuksiin, joita ne tarjoavat uusien yleiseurooppalaisten palveluiden tuottamiseen, kuten kuljetusalalla yhden esimerkin mainitakseni. Edellä mainittu työryhmä loisi sopivat puitteet tälle.
Sen varmistamiseksi, että siirtyminen johtaa toivottuihin tuloksiin, emme voi liikaa korostaa teknistä puolueettomuutta ja yhteensopivuutta, joka on yksi Euroopan unionin tämän alan innovaation tukipilareista. Kehotamme jäsenvaltioita myös turvaamaan, että siirtymisprosessi ja vapautuvien taajuuksien uudelleenjako hoidetaan puolueettomasti, avoimesti, suhteellisuutta noudattaen ja ilman syrjintää.
Euroopan parlamentti uskoo, että siirtyminen onnistuu hyvin, jos Euroopan unionin kansalaisilla on mahdollisuus käyttää digitaalisten lähetysten vastaanottamiseen kehittyneintä tekniikkaa, esimerkiksi MHP (Multimedia Home Platform) -standardia tai avointa EPI (Embedded Panel Interface) -standardia hyödyntävää tekniikkaa. Tämä auttaa ehkäisemään vertikaaliset tukokset. Jotta kaikille Euroopan unionin kansalaisille taataan pääsy näihin tekniikoihin, voi olla välttämätöntä, että niitä tuetaan kansallisesti yhteisön lainsäädännön mukaisesti. Meidän on varmistettava, ettei digitaalista kahtiajakoa pääse kehittymään Euroopan eri alueiden välille. Meidän on taattava, että kehitys on pikemminkin päinvastaista.
Kehotamme komissiota julkaisemaan ja esittelemään malleja rahoitusta koskeviksi hyviksi toimintatavoiksi. Siirtyminen ei aiheuta ainoastaan taloudellista etua, vaan se myös tarjoaa Euroopan kansalaisille parempia ja pidemmälle kehittyneitä palveluja, jos siirtymiseen liittyvät sosiaaliset ja kulttuuriset haasteet onnistutaan voittamaan. Julkiset ohjelmakokonaisuudet voisivat olla digitaalisiin lähetyksiin siirtymisen edelläkävijöitä.
Ehdotamme, että yhteiseen kantaan, josta meidän on sovittava vuoden 2006 alueellisessa radioviestintäkonferenssissa, sisällytetään määräys, jonka mukaan kolmansien maiden siirtymäkausi olisi mahdollisimman lyhyt. Euroopan parlamentti luottaa siihen, että neuvosto ottaa huomioon parlamentin näkemykset päättäessään tulevista tehtävistä joulukuun kokouksessaan. 
Vladimír Špidla,
   . Hyvät parlamentin jäsenet, komissio on ryhtynyt tehostamaan digitaalisiin lähetyksiin siirtymistä EU:n laajuisesti ja ohjaamaan kehitystä niin, ettei siirtymisen aikana esiinny kilpailun vääristymistä. Tavoitteena on lopettaa analogiset signaalit viimeistään vuoden 2012 alkuun mennessä ja taata, että sulkemisesta vapautuvat taajuudet käytetään niin, että ne tuottavat mahdollisimman paljon hyötyä yhteiskunnalle. Komissio pyrkii lisäksi varmistamaan, että näitä taajuuksia voidaan yhteiskunnassa käyttää hybriditelevisiopalveluihin ja tietoliikennepalveluihin taikka palveluihin, jotka eivät liity radio- ja televisiolähetyksiin.
Digitaalisiin lähetyksiin siirtyminen on nopeutumassa Euroopan unionissa. Espanja aikaisti hiljattain maanpäällisten analogisten lähetysten lopettamisajankohtaa kahdella vuodella, vuodesta 2012 vuoteen 2010, kun taas Saksa aikaisti sitä kolmella vuodella, vuodesta 2010 vuoteen 2007. Kymmenen jäsenvaltiota on asettanut lopettamisajankohdaksi viimeistään vuoden 2010, kun taas kymmenen jäsenvaltiota on asettanut ajankohdaksi vuoden 2012. Viisi jäsenvaltiota, sekä Bulgaria ja Romania, eivät ole vielä päättäneet lopettamisajankohdasta. Puola, Irlanti ja Bulgaria ovat puolestaan ilmoittaneet, että niillä voi olla vaikeuksia lopettaa lähetykset vuonna 2012. Näiden tietojen perusteella komissio olettaa, että siirtymisen pitäisi olla yleisesti ottaen hyvässä vauhdissa Euroopan unionissa vuoden 2010 alussa ja että vuoteen 2012 mennessä suurin osa jäsenvaltioista on lopettanut maanpäälliset analogiset televisiolähetykset.
Komissio kannattaa pyrkimystä laatia kansainvälinen sopimus, jolla analogisten lähetysten lainsuoja lakkautettaisiin vuoteen 2015 mennessä. Näin ennaltaehkäistäisiin Euroopan ulkopuolisten analogisten järjestelmien aiheuttamat häiriöt. Tällainen ripeä toiminta myös rohkaisisi Euroopan unionin ulkopuolisia maita luopumaan analogisesta järjestelmästään tai ainakin aloittamaan uudelleen neuvottelut naapurissa sijaitsevien EU:n jäsenvaltioiden kanssa, jotta häiriöt digitaalisten järjestelmien kanssa jäisivät mahdollisimman vähäisiksi.
Kansainvälisen yhteisön olisi tulevassa suunnittelutyössään varmistettava, että uudet lähetykset ja lähetyksiin liittyvät muut palvelut voivat toimia samoilla taajuuskaistoilla. Komissio on alusta saakka edellyttänyt mahdollisimman laajaa teknistä joustavuutta. Se on myös kehottanut harkitsemaan sitä mahdollisuutta, että osa vapautuvista taajuuksista jätettäisiin tulevien innovatiivisten palveluiden käyttöön Euroopan laajuisesti.
Euroopan unioni antaa täyden tukensa tutkimus- ja kehitystyölle tietoyhteiskuntateknologiaa koskevien puiteohjelmiensa kautta. Niiden avulla rahoitetaan uusien tukevien tekniikoiden tutkimusta, mikä helpottaa keskitettyjen palveluiden toteuttamista. Yksi esimerkki uudelleen toteutetusta palvelusta on interaktiivinen televisio, jota koskevia lukuisia tutkimus- ja kehityshankkeita yhteisö on rahoittanut. Interaktiivinen televisio oli lähtökohtana, kun Italian kansalaisille tarjottiin sähköisiä viranomaispalveluja. Lisäksi digitaalinen radio kehittyi EU:n tutkimusohjelman suojeluksessa perustetun yhteenliittymän ansiosta. Digitaalisia radiosignaaleja voidaan nyt lähettää kaikilla analogisilla taajuuskaistoilla, ja useat digitaaliset asemat voivat nyt lähettää hifi-laatuisia ohjelmia samalla taajuudella, jota aiemmin käytti yksi analoginen asema.
Haluaisin ottaa lyhyesti kantaa päätöslauselmaesitykseen. Komissio suhtautuu myönteisesti siihen, että parlamentti kannattaa siirtymisen vauhdittamista ja komission ehdotuksen mukaisesti vuoden 2012 alun asettamista ajankohdaksi, jolloin analogiset lähetykset on lopetettava kaikissa jäsenvaltioissa. Koska hyväksytte päätöslauselman tänään, en voi nyt suoraan vastata kaikkiin kysymyksiin, joita tässä kattavassa asiakirjassa yksityiskohtaisesti käsitellään. Euroopan komissio harkitsee tarkkaan toimenpiteiden laatimista koskevan toimivaltansa rajoissa uusia ja innovatiivisia palveluja, jotka toteutetaan alunperin analogisten palveluiden tarjoamiseen käytetyillä taajuuskaistoilla. Nykyään suurin osa tämän alan hyvin innovatiivisista palveluista ovat yhä tutkimus- ja kehittelyasteella, ja siten niitä tuetaan komission tutkimusohjelmien kautta. Pitkällä aikavälillä on tarpeen arvioida näiden palveluiden teknistä ja kaupallista toteuttamiskelpoisuutta.
Tärkeimmät tätä alaa koskevat kysymykset komission asialistalla liittyvät taajuuksiin. Näistä kysymyksistä myös keskustellaan perinpohjaisesti jäsenvaltioiden kanssa osana viestintäkomitean, sen radio- ja televisiolähetyksiä käsittelevien alaryhmien, radiotaajuuskomitean ja radiotaajuuspolitiikkaa käsittelevän ryhmän meneillään olevaa työskentelyä. Vertikaaliseen integraatioon ja huomattavaan markkinavoimaan liittyvät ongelmat käsitellään sääntelyn kautta. Radio- ja televisiosignaalien välittämisen tukkumarkkinat on muutettu luetteloksi oleellisista markkinoista, ja HMV-ongelmien käsittelemiseksi on ryhdytty tarkoituksenmukaisiin sääntelyllisiin toimenpiteisiin.
Komissio on laatimassa tiedonantoa interaktiivisen television yhteentoimivuudesta. Tiedonanto on tarkoitus hyväksyä tämän vuoden loppuun mennessä. Valtion tukia koskevilla päätöksillään komissio myös laatii suuntaviivat eräistä digitaalisiin lähetyksiin siirtymisen rahoitusta koskevista seikoista. EU:n lainsäädännössä erotetaan selkeästi sähköistä toimittamista koskevat säännökset sen sisältöä koskevista säännöksistä. Parlamentti on sitä mieltä, että tämä selkeä ero on säilytettävä, ja komissio pitää tätä lähestymistapaa erittäin hyödyllisenä. 
Ivo Belet,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin tässä käytössäni olevassa lyhyessä ajassa kiinnittää huomionne kahteen seikkaan, jotka koskevat digitaaliseen lähetystapaan siirtymistä. Aloitan avoimista standardeista, joihin jäsen Barsi-Pataky siis jo viittasikin. Muistutan komission jäsentä siitä, että komissio itse päätti maaliskuussa, että kansallisten hallitusten olisi esimerkiksi kustannettava pilottihankkeet sekä myös digisovittimien hankkiminen yksittäisille kuluttajille. Eikö teidän olisi selvennettävä kantaanne siinä mielessä, että kerrotte tämän rahoituksellisen tuen, tai valtionavun, koskevan vain niin sanottuja avoimen standardin digisovittimia. Näin vältetään kaksi asiaa.
Tavoitteena on välttää aiheuttamasta kuluttajille suuria kuluja kaksi kertaa. Lisäksi pyritään välttämään, että jokin teollisuuden toimija tarkoituksellisesti aiheuttaa tukoksia. Arvoisa komission jäsen, jos jokin asia on selvä niin se, että uusi tapa katsella televisiota digitaalisesti lisää kuluttajille aiheutuvia kustannuksia. Tämän vuoksi on ratkaisevan tärkeää, että sovimme peruskanavapaketista, joka on kaikkien saatavilla nyt ja tulevaisuudessa. Oletan, että olette samaa mieltä kanssamme siitä, että palveluntarjoajien edellytetään tulevaisuudessa tarjoavan asiakkailleen kansallisten asemien peruskanavat. Must carry -kanavat eli jakeluvelvoitekanavat eivät saisi haitata digitaalisiin lähetyksiin siirtymistä, vaan mielestämme ne päinvastoin takaavat maksimaalisen jakelun.
Toiseksi moniarvoisuuteen ja monipuolisuuteen liittyy hetki sitten mainitsemanne seikka, että digitaaliseen tekniikkaan siirtymisen vaarana on, että se synnyttää johtavien toimijoiden hallitsemat uudet markkinat. Tämän vuoksi teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan hyväksymässä päätöslauselmaesityksessä vaadimme selkeästi teitä varmistamaan, etteivät uudet digitaaliset markkinat päädy jonkin monikansallisen yrityksen yksinomaiseen hallintaan. Luonnoksessa todetaan, ettei suurin tai merkittävä osa uusista lähetysmahdollisuuksista tai lähetystoiminnan harjoittajista saa joutua monikansallisten mediayritysten yksinomaisen hallinnan tai ratkaisevan vaikutuksen alaisiksi. Tämän on oltava yksi komission ensisijaisista tavoitteista koko muutosprosessin aikana.
Ei ole tarpeen, että viittaan televisio ilman rajoja -direktiiviin, koska keskustelemme asiasta joko tämän vuoden loppuun mennessä tai ensi vuoden alussa. Tällä osa-alueella on myös tärkeää varmistaa, etteivät kansalliset markkinat joudu yhden hallitsevan toimijan käsiin epäsuhtaisessa ja siten epäterveellisessä määrin. Arvoisa komission jäsen Špidla, tässä keskustelussa komission on oltava kuluttajan puolella. Toivon todellakin, ettette turvaudu liian helposti toissijaisuusperiaatteeseen vastuuta kiertääksenne, koska kyseinen periaate on mielestäni täysin asiaankuulumaton. 
Norbert Glante,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, ryhmäni tukee tätä valiokunta-aloitteista esitystä ja myös komissiolle esitettyä kysymystä, johon on annettu selkeä vastaus. Lisäksi toivon, että tämä yhteinen strategia auttaa meitä eteenpäin.
Olen ollut Euroopan parlamentin jäsen jo melko pitkään ja muistan, että tämän asian suhteen on tehty monia yrityksiä. Muistan myös ongelmat, joihin jäsen Belet juuri viittasi. Teknologinen puolueettomuus on hyvin tärkeä termi, kun kyse on kilpailusta. Meillä oli tämäntyyppinen ongelma useita vuosia sitten, kun ymmärsimme, että taajuuksien häiriöt analogisissa lähetyksissä voisivat jopa jossain määrin haitata kehitystämme, ja ryhdyimme käsittelemään asiaa. Meidän on mielestäni kiinnitettävä paljon enemmän huomiota sen varmistamiseksi, ettei näin tapahdu.
Ryhmäni kanssa olen kuitenkin sitä mieltä, että on hyvin tärkeää huolehtia siitä, että onnistumme tiedottamaan kuluttajille, Euroopan unionin kansalaisille, avoimesti, rehellisesti ja oikeudenmukaisesti ja hyvissä ajoin, koska he aikanaan ostavat ja käyttävät tätä tekniikkaa ja siten heidän pelkojaan on lievitettävä ja heidän vastustuksensa on voitettava.
Jos käytte, kuten minä silloin tällöin, alan liikkeissä, näette, mitä valmistajat tarjoavat, sillä digitaalisia televisiovastaanottimia on jo liikkeissä. Asiakkaat voivat perehtyä niihin; he voivat katsella digitaalisessa muodossa olevaa DVD:tä ja näin he innostuvat kuvanlaadusta. Tämän jälkeen he näkevät samalta ruudulta saman analogisen televisio-ohjelman ja hämmästyvät kuinka suuri ero on. Olen sitä mieltä, että jos yleisölle kerrotaan hyödyistä ja yksityiskohtaisesti siitä, koska siirtyminen tapahtuu, ja jos teollisuus pyrkii pääsemään markkinoille myymällä näitä laitteita kohtuullisilla hinnoilla, olemme saavuttaneet vuoteen 2010 mennessä kilpailijamme muualla maailmassa. Mielestäni on kuitenkin tärkeää, ettemme jää jälkeen kansalaistemme viemisessä digitaaliseen aikakauteen.
Haluan vielä todeta, kuinka kiitollinen olen totutun lämpimästä, tiiviistä ja hyvästä yhteistyöstä jäsen Barsi-Patakyn kanssa. 
Nikolaos Vakalis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, keskustelu koskee virallista alaa, joka liittyy suoraan Lissabonin tavoitteisiin.
Euroopan unionin on kavennettava kuilua, joka erottaa sen kilpailijoistaan. Juuri tämä oli komission tavoitteena sen ehdottaessa yhteistä lopettamisajankohtaa. Kaikesta huolimatta näen seuraavat ulottuvuudet tai ongelmat.
Ensimmäinen ulottuvuus on myös komission jäsenen korostama rajat ylittävä ulottuvuus. Naapurimaidemme siirtyminen digitaalisiin lähetyksiin vaikuttaa Euroopan unionin digitaaliseen integraatioon, mikä johtuu taajuuksien koordinointiin liittyvistä ongelmista. Kysynkin siis, mihin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä ja mitä sopimuksia se aikoo tehdä auttaakseen myös naapurimaita siirtymään digitaalisiin lähetyksiin? Entä aikooko komissio ehdokasvaltioiden kanssa käytävien jäsenyysneuvotteluiden yhteydessä tutkia näiden valtioiden aikomuksia ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin, sopimuksiin ja sitoumuksiin?
Toinen ulottuvuus on maantieteellinen. Tekniikan valintaan, asennus- ja toimintakustannuksin sekä toimeenpanoaikatauluun vaikuttavat suuressa määrin myös maan maasto-olosuhteet. Esimerkiksi vuoristot ja saaristoalueet aiheuttavat enemmän vaikeuksia kuin tasangot. Katsooko komissio täten tarpeelliseksi tukea digitaalista koheesiota edistäviä toimia niin sanotun digitaalisen kuilun kaventamiseksi?
Viimeinen kysymykseni on, voimmeko perustella sen, että tuemme joitain tiettyjä tekniikoita, kuten digisovittimia, mutta emme toisia saatavilla olevia tekniikoita? Eikö tämä ole ristiriidassa teknisen puolueettomuuden periaatteen kanssa? 
Reino Paasilinna (PSE ). –
   Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tuskin meidän kannattaa epäillä näitä hyötyjä, mutta älkäämme unohtako ongelmia. Asia, johon haluan puuttua, on julkisia laitoksia koskeva ongelmavyyhti. Mitä tapahtuu kouluissamme ja sairaaloissamme? Mitä tapahtuu vanhainkodeissa? Joissakin paikoissa voidaan joutua vaihtamaan tuhansia televisioita tai digibokseja niihin. Ja sosiaaliala on ala, jolla varoja ei ole koskaan riittävästi.
Kotimaani siirtyy digitaaliaikaan jo vuonna 2007. Se on melkoinen etunoja. Nämä suuret julkiset laitokset ovat useissa maissa vaikeuksissa kohdatessaan tämän tilanteen. Ei voida ajatella, että sairaat tai vanhukset joutuisivat lopettamaan televisionkäytön viihteenä, vaikka he eivät aina tarvitsekaan uusia digitaalisia palveluja.
Myös koulut ovat vaikeuksissa. Jos koulut eivät ole niin edistyneitä, että niillä on laajakaista, jonka kautta ne saavat digitaalisen palvelun, niin silloin niille tulee ongelmia. Toisin sanoen siihen mennessä kaikki koulut olisi digitalisoitava.
Tavallisesti tekniikan kehitys nähdään taloudellisena hyötynä eikä sosiaalisena ja kulttuurisena hyötynä, joka minusta on ongelmallista. Yhteiskuntamme on muuttunut. Jos tarkastelemme kouluikäisiä, heidän pelimaailmansa on aivan erilainen kuin meillä ikinä on ollut. Tai jos tarkastelemme nuorisoa, niin sehän on interaktiivinen, mutta se on sitä maailman kanssa, ei kuitenkaan välttämättä naapureiden kanssa. Näin ollen tietopohjainen taloutemme saattaa muuttua ymmärtämättömyyden taloudeksi meistä johtuen – ei nuorisosta eikä lapsista johtuen. 
Ruth Hieronymi (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, puhumme täällä parlamentissa paljon tekniikkaan liittyvistä kysymyksistä. Nyt on kuitenkin kyse lähettämisestä. Lähettäminen ei ole vain tekniikkaa; se on olennaisen tärkeää kolmelle yhteiskuntamme osa-alueelle, joiden pitäisi olla meille tärkeitä: kulttuuri, sosiaalinen yhteenkuuluvuus ja demokratian kehittyminen. Tämän vuoksi ei riitä, että puhumme vain tekniikasta.
Tekniikka on tärkeää, koska se on lähetysalan digtaalisen murroksen veturi ja sen avulla luodaan myös uusia tulevaisuuteen suuntautuvia työpaikkoja, joita tarvitaan kiireellisesti. Tämän vuoksi lähettäminen onkin sekä kulttuurinen ja taloudellinen etu. Vetoan komissioon, että se ottaisi kiireellisesti lähettämisen ristiriitaisuuden ja kaksinaisuuden vakavammin kuin se on tehnyt tähänastisissa raporteissaan ja tiedonannoissaan. Tämän vuoksi suhtaudun myönteisesti teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan laatimaan päätöslauselmaan ja toivon suuresti, että kykenemme tulevaisuudessa kehittämään kyseisen valiokunnan ja kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan välistä yhteistyötä. Päätöslauselman pohjalta siihen on hyvät mahdollisuudet ja kehotan komissiota suhtautumaan siihen vakavasti, jos se todella haluaa saattaa digitaalisiin lähetyksiin siirtymisen päätökseen muutaman seuraavan vuoden aikana. Tarvitsemme pikaisesti toimenpidetavoitteet siitä, miten siirtyminen olisi toteutettava, ei vain teknisesti, vaan myös kulttuurisen, sosiaalisen ja demokraattisen yhteistyön kannalta. Jos todella haluatte antaa jäsenvaltioille valtuudet hoitaa siirtyminen, on valtiontukeen ja EU:n kilpailulainsäädäntöön liittyvät kysymykset selvitettävä hyvin pikaisesti.
Parlamentille tulee olemaan selvää, että suhtaudumme päätöslauselmaan hyvin vakavasti ja kehotamme komissiotakin tekemään samoin kansalaistensa tähden. 
Francisca Pleguezuelos Aguilar (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan korostaa tässä keskustelussa asiaa, jota pidän tärkeänä ja josta ei ole vielä puhuttu. Euroopan unionin on johdettava uusien innovatiivisten palveluiden tutkimus- ja kehitystoimintaa, jotta Euroopan unioni olisi teknisesti johtavassa asemassa Euroopan laajuisesti. Sen vuoksi on mielestäni niin tärkeää, että vahvistamme poliittiset tavoitteet, joissa selkeästi määritellään takeet sille, että nämä palvelut yleistyisivät mahdollisimman laajalle. Se olisi kuitenkin ennen kaikkea kansalaisten, kuluttajien ja taloudellisen kehityksen edun mukaista.
On siis tärkeää pitää kiinni vuodesta 2012 analogisista digitaalisiin lähetyksiin siirtymisen ajankohtana, jotta Eurooppa ei jää jälkeen kilpailijoistaan, jotka ovat asettaneet paljon aikaisemmat ajankohdat. Yhdysvallat siirtyy digitaalisiin lähetyksiin vuonna 2009, Etelä-Korea vuonna 2010 ja Japani vuonna 2011. Se edellyttää yhteistyötä niin, että valtiot ovat aidosti sitoutuneet. Kuten oikeutetusti huomautitte, kotimaani Espanja on muutaman muun valtion ohella aikaistanut siirtymisajankohtaa. Meidän kaikkien on kuitenkin jatkettava työskentelyä samaan suuntaan, koska mitä pidempään siirtymäaika kestää, sitä enemmän aiheutetaan harmia televisioyhtiöille, vastaanottimia valmistavalle teollisuudelle, valmistus- ja markkinointiteollisuudelle, jakelualalle ja ennen kaikkea itse kansalaisille.
Lopuksi haluan korostaa, että jos siirtymisen halutaan sujuvan menestyksellisesti, on hyvin tärkeää, että komissio ja jäsenvaltiot varmistavat erityisesti kaksi seikkaa. Toisaalta, että yhteiskuntamme merkittävä digitaalinen kuilu kurotaan umpeen ja toisaalta, ettei synny monopoleja, koska siinä tapauksessa siirtyminen ei ole mahdollista.
John Purvis (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kotini on varsin tyypillinen eurooppalainen koti: meillä on televisio olohuoneessa, yksi keittiössä, yksi makuuhuoneessamme ja yksi lapsenlapsille, kun he tulevat kylään. Olemme tilanneet satelliitin kautta Sky Digital -kanavan, joka maksaa noin 40 puntaa (60 euroa) kuukaudessa ja maksamme televisiolupamaksun BBC:n julkisista kanavista.
Vaikka on olemassa satoja digitaalisia kanavia, voimme katsoa kerrallaan vain yhtä digitaalista kanavaa kaikista televisiovastaanottimista, koska meillä on vain yksi katselukortti. Tällä hetkellä, jos vaimoni katselee tosi-tv-sarjaa ja lapsenlapsemme katselevat piirrettyjä digitaaliselta kanavalta, voin silti katsella uutisia joltain viidestä analogisesta kanavasta. Yhdistyneessä kuningaskunnassa kahden tai kolmen vuoden päästä tapahtuvan siirtymisen jälkeen olemme jumittuneita vain yhdelle kanavalle kerrallaan, ellemme maksa ylimääräisistä digibokseista tai katselukorteista. Tyypillisen talouden kaikkien tarpeiden tyydyttäminen edellyttäisi jopa neljää tai viittä korttia. Kustannukset voivat olla televisiolupamaksun lisäksi 200 puntaa (300 euroa) kuukaudessa eli 2 000 puntaa (3 000 euroa) vuodessa.
Komission on tärkeää varmistaa, että Skyn tapaiset digitaalisten palveluiden tarjoajat sallivat monikanavaisen vaihtoehdon jokaiseen talouteen kohtuulliseen hintaan, eivätkä tee digitaalisen lähetystavan mahdollistamaa monikanavaisuutta niin järjettömän kalliiksi, ettei sitä voida käyttää hyväksi. Arvoisa komission jäsen, kysynkin teiltä, mitä aiotte tehdä monikanavaisen vaihtoehdon saatavuuden ja kustannusten suhteen? Mitä aiotte tehdä sen varmistamiseksi, ettei monopoliasemia käytetä kohtuuttomasti hyväksi ja miten aiotte vähentää kustannuksia edes yhden digiboksin hankkimiseksi yhteiskunnan vähempiosaisille? 
Nikolaos Sifunakis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, digitaalinen televisio tarjoaa lukuisia etuja katsojille: paremman kuvanlaadun, paremman äänen, paremman kuvan vastaanoton mobiililaitteiden ja kannettavien laitteiden kautta sekä interaktiivisia palveluja.
Digitaalinen televisio palvelee paremmin myös eritystarpeita omaavia ihmisiä, kuten esimerkiksi kuulo- tai näkörajoitteisia, tarjoamalla lisäpalveluja, kuten paremman tekstityksen sekä ääni- ja merkkiselostuksen.
Tämän vuoksi on välttämätöntä, että digitaaliseen televisioon siirrytään viimeistään vuonna 2012, jottemme jää jälkeen tärkeimmistä kilpailijoistamme Yhdysvalloista ja Japanista, jotka aikovat lopettaa analogiset lähetykset vuosina 2009 ja 2011.
Siirtyminen digitaaliseen televisioon ja siihen liittyvä analogisten lähetysten lakkauttaminen vapauttaa lisäksi myös analogisia taajuuksia, joita voidaan sitten käyttää uusien, innovatiivisten palveluiden tarjoamiseen. Taajuuksien vapautuessa on luotava menettelytapoja, joilla pyritään lisäämään moniarvoisuutta ja erityisesti kulttuurista moninaisuutta, kun eurooppalaisia ja yksityisiä ohjelmia lähetetään uudelleen. Tavoitteenamme on oltava televisio-ohjelmat, jotka korostavat laadukkaasti television kasvatuksellista, kulttuurista ja informatiivista tehtävää.
Malcolm Harbour (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, suhtaudun erittäin myönteisesti tähän parlamentin ja kollegoidemme teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa tekemään aloitteeseen. Pyysin, että saisin keskustelun lopussa antaa lyhyen lausunnon, koska viime perjantaina sain osallistua Ison-Britannian televalvontaviranomaisen Ofcomin puheenjohtajavaltion tuella järjestämään konferenssiin. Yksi konferenssin asialistan suurimmista kysymyksistä oli taajuuksia koskeva sääntely ja taajuuksien hallinta sekä erityisesti niin sanottu digitaalinen kuilu– käyttäen sanamuotoa, jota jotkut ovat tänään käyttäneet – joka liittyy korkealaatuisten radiotaajuuksien vapautumiseen digitaaliseen lähetystapaan siirtymisen yhteydessä.
Parlamentin on kiinnitettävä paljon enemmän huomiota radiotaajuuksien uudelleenjakoon ja niiden hallintaan Euroopan unionin eri puolilla, koska on hyvin tärkeää, että meillä on jossain määrin yhtenäiset tavoitteet tässä asiassa. Jäsenvaltiot tekevät jo päätöksiä siitä, miten digitaaliset taajuudet olisi käytettävä.
Jotkut, mukaan lukien edellinen puhuja, ovat puhuneet tulevasta ainutlaatuisesta tilanteesta, jossa samat taajuudet ovat kaikkien Euroopan maiden käytössä. Tarjolla on varmasti mahdollisuuksia, joihin meidän on tartuttava, sillä se on etujemme mukaista, mikäli haluamme luoda vilkkaammat digitaalisen sisällön markkinat ja irtautua joistain keinotekoisista rajoitteista, jotka liittyvät digitaalisen sisällön kansallisiin rajoihin. Jotta onnistumme tässä meidän on kuitenkin keksittävä, miten rohkaisemme jäsenvaltioita käyttämään mahdollisuuksia hyväkseen.
Tähän mennessä ideoita ei ole vielä ollut runsaasti tarjolla. Mielestäni tällä parlamentilla on paljon tehtävää. Sen vuoksi suhtaudun myönteisesti jäsen Barsi-Patakyn teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa tekemään aloitteeseen, mutta toivon, että olette samaa mieltä siitä, että tämä on vasta alkua. Meidän on ensinnäkin tiedotettava siitä, kuinka tärkeää siirtyminen digitaalisiin lähetyksiin on. Toiseksi meidän saatava kollegamme tietoisiksi sen perustavanlaatuisesta taloudellisesta tärkeydestä ja kolmanneksi meidän on ryhdyttävä käsittelemään poliittisesti sitä, miten hoidamme taajuuksien allokoinnin ja digitaalisten taajuuksien jaon. 
Vladimír Špidla,
   Hyvät kuulijat, haluan kiittää teitä tästä keskustelusta. Sana "murros" tuli sen aikana esiin, ja mielestäni varsin oikeutetusti, sillä digitaalisiin lähetyksiin siirtyminen on tietynlainen murros ja millä tahansa saman mittakaavan valtavalla teknisellä muutoksella on laajoja seurauksia. Sivilisaation kehitys on loppujen lopuksi liittynyt läheisesti tietojenkäsittelyn kehitysvaiheisiin. Perinteistä tiedonvälitystä seurasi kirjoitettu sana, jota puolestaan seurasi joukkotiedotus. Tiedon elektroninen välittäminen on kehityksen viimeisin vaihe, jonka olemme nyt saavuttaneet, mutta olemme jo menossa kohti seuraavia vaiheita, joista yksi on kiistattomasti tekoäly. Kaikilla näillä mullistavilla muutoksilla on ollut ja on vastaisuudessakin suuri joukko seurauksia. Keskustelun aikana olettekin käsitelleet tätä mahdollisuutta monesta eri näkökulmasta.
On kaksi seikkaa, joita haluan korostaa. Ensinnäkin komission omaksuma lähestymistapa perustuu sen toimivallan laajuuteen. Tavoitteena on siten löytää käsillä olevaan ongelmaan tekninen ja organisatorinen ratkaisu sen sijaan, että käsittelisimme sisältöön liittyvää kysymystä. On yleisesti tunnustettu, että tämä ratkaisu lisää mahdollisuuksia ja parantaa laatua, ja on myös todennäköistä, että sillä leikataan kustannuksia. Oletan ja itse asiassa olen varma siitä, että monista tämän keskustelun aiheista keskustellaan aina vuoteen 2012 asti. Arvostamme suuresti tätä prosessia, koska on mahdotonta ottaa käsittelyyn yksi näkökanta tai löytää joustava ratkaisu tämän suuruusluokan muutokseen ilman aidosti demokraattista keskustelua. Mielestäni pääajatus, joka komissiolla on ollut ja jonka ilmaisin avauspuheenvuorossani, pätee edelleen. Nimittäin sen varmistaminen, että analogisten lähetysten lopettamisesta vapautuvat taajuudet käytetään niin, että ne tuottavat mahdollisimman paljon hyötyä yhteiskunnalle. 
Puhemies. –
   Keskustelun päätteeksi olen vastaanottanut yhden työjärjestyksen 108 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätetyn päätöslauselmaesityksen(1).
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys tästä päätöslauselmaesityksestä toimitetaan keskiviikkona. 
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma "salaisista pidätyskeskuksista" Euroopassa. 
Franco Frattini,
   Arvoisa puhemies, joissakin vaikutusvaltaisissa sanomalehdissä julkaistiin väitteitä siitä, että joissakin EU:n jäsenvaltioissa ja myös joissakin ehdokasvaltioissa olisi CIA:n salaisia vankiloita. Tämän johdosta komissio haluaa korostaa, että useat jäsenvaltiot ja ehdokasvaltiot ovat antaneet virallisia lausuntoja, joissa ne ovat kieltäneet jyrkästi väitteiden todenperäisyyden.
Tähän mennessä väitteitä ei ole vahvistettu eikä niistä ole saatu oikeudellista näyttöä. Haluan tehdä täysin selväksi, että mikäli tämä kaikki osoittautuisi todeksi, kyseessä olisi vakava EU:n periaatteiden sekä jäsenvaltioiden lainsäädännön ja rikosoikeuden rikkominen, sillä niissä kielletään kuvatun kaltaiset tapahtumat ja tilanteet.
Komissio haluaa huomauttaa, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan nojalla unioni perustuu vapauden, kansanvallan, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen sekä luonnollisesti oikeusvaltion periaatteisiin ja toimii niiden pohjalta. Nämä universaalit periaatteet sisältyvät myös jäsenvaltioiden kansalliseen lainsäädäntöön, sillä perusoikeuksien ja ihmisoikeuksien loukkaaminen kielletään jäsenvaltioiden rikoslainsäädännössä.
Onkin selvää, että jäsenvaltioiden on noudatettava näitä periaatteita. Niitä sitovat kuitenkin myös kansainväliset oikeusvelvoitteet ja erityisesti Euroopan ihmisoikeussopimukseen ja kidutuksen estämisestä tehtyyn eurooppalaiseen yleissopimukseen sisältyvät velvoitteet.
Kuten kaikki tiedämme, tämän lisäksi on selvää, että liittymisprosessin läpikäydessään ehdokasvaltion on EU:n jäsenyyden saadakseen täytynyt saavuttaa sellainen institutionaalisen vakauden tila, jossa voidaan taata demokratian, oikeusvaltioperiaatteen, ihmisoikeuksien ja kaikkien perusvapauksien täysimääräinen kunnioittaminen ja suojelu. Tämän periaatteen vahvisti Kööpenhaminan Eurooppa-neuvosto jo vuonna 1993, ja se onkin yksi niin sanotun Kööpenhaminan säännöstön pilareista.
Näiden periaatteiden kannalta pidämme luonnollisesti keskeisen tärkeänä, että jäsenvaltiot ja ehdokasvaltiot tutkivat asianmukaisesti ja kaikkia käytettävissä olevia oikeuskeinoja hyödyntäen, ovatko nämä lehdistössä esitetyt väitteet perusteltuja.
Komissio suhtautuu myönteisesti oikeudellisten asioiden valiokunnan ja Euroopan neuvoston parlamentaarisen yleiskokouksen äskettäiseen päätökseen tutkia väitteet Euroopassa olevista salaisista vankiloista. Komissio on pyytänyt Euroopan neuvoston parlamentaarista yleiskokousta kertomaan sille tilanteen kehittymisestä tässä erittäin vakavassa ja arkaluonteisessa asiassa.
Komissio jatkaa väitteiden tutkimista tarkkaan. Tämä merkitsee, että yhteisön säännöstön noudattamista valvotaan jäsenvaltioissa ja tilannetta tarkkaillaan kansainvälisesti niin, että kiinnitetään erityistä huomiota Yhdysvaltojen viranomaisten mahdollisiin aloitteisiin tässä asiassa.
Lopuksi haluan vakuuttaa omasta ja komission puolesta, että parlamentille tiedotetaan asiasta säännöllisesti ja että sen kanssa keskustellaan aina tarvittaessa tilanteen kehittymisestä. 
Carlos Coelho,
   Hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen Frattini, kiitän teitä lämpimästi puheestanne ja erityisesti parlamentille antamastanne vakuutuksesta, jonka mukaan yksikään EU:n jäsenvaltio ei ole osallistunut tähän pöyristyttävään toimintaan. Ymmärtänette kuitenkin, ettemme tunne oloamme turvalliseksi ennen kuin olemme saaneet varmuuden siitä, ettei yksikään EU:n jäsenvaltio ole tehnyt häpeällistä päätöstä ja antanut rakentaa alueelleen pidätyskeskuksia, joissa pidätettyjä kidutetaan ja kohdellaan epäinhimillisen julmasti.
Tehkäämme selväksi, että seisomme rinta rinnan niiden maiden kanssa, jotka ovat suoraan joutuneet kärsimään terrori-iskuista, kuten Yhdysvallat, Espanja, Yhdistynyt kuningaskunta ja muut. Olemme niiden lailla päättäneet torjua kansainvälistä terrorismia, mutta mielestäni kaikissa toimissa on kunnioitettava ihmisoikeuksia ja oikeusvaltioperiaatteen ensisijaisuutta.
Toisin kuin jotkut ajattelevat, tämä ei ole merkki heikkoudesta vaan päättäväisyydestä. Terrorismin torjunnalle voidaan saada kansainvälinen legitimiteetti ilmaisemalla selvästi, mikä meidät erottaa terroristeista: se on ihmiselämän ja ihmisten perusoikeuksien kunnioittaminen.
Komission jäsen Frattini viittasi kansainväliseen oikeuteen, jota kaikki jäsenvaltiot ovat sitoutuneet noudattamaan. Eri yleissopimusten kansainvälisissä säännöissä vahvistetaan selvästi pidätysehdot ja velvollisuus järjestää vangituille oikeudenmukainen oikeudenkäynti pätevässä, puolueettomassa ja riippumattomassa tuomioistuimessa. On järkyttävää, että vielä neljänkään vuoden kuluttua siitä, kun YK ensimmäisen kerran pyysi pääsyä Guantánamon vankilaan ihmisoikeustilanteen tutkimiseksi, Yhdysvaltojen viranomaiset eivät ole päästäneet tarkkailijoita vankilaan tai asettavat pääsylle mahdottomat ehdot, jotka puolustusministeri Rumsfeld muutama päivä sitten toisti.
Kuten myös Echelon-järjestelmää koskevan mietinnön yhteydessä havaittiin, Yhdysvaltojen hallitus ja senaatti ovat jälleen kerran erimielisiä asiasta. Komission jäsen Frattini kiitti perustellusti neuvostoa ja oikeudellisten asioiden valiokunnan aloitetta. Tässä vaiheessa haluan korostaa kahta Yhdysvaltojen senaatin aloitetta, joita pidän erinomaisina. Ensimmäisen teki senaattori John McCain, ja sillä pyritään lujittamaan vankien oikeuksia, ja toisen senaattori John Kerry, joka esitti väitteiden tutkimista näistä salaisista vankiloista, joissa kidutus nähtävästi sallitaan, vaikka se on tuomittava mahdollisimman jyrkästi. 
Martine Roure,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, muutamat merkittävät sanomalehdet, erityisesti ovat itse asiassa käsitelleet tätä ongelmaa. Juuri julkaisi äskettäin artikkelin, jonka mukaan CIA:n pitämiä salaisia vankiloita olisi EU:n alueella ja tarkemmin sanottuna Itä-Euroopassa. Sanomalehti ei nimennyt kyseisiä maita turvallisuussyistä, mutta huomattakoon, että Human Rights Watch -järjestön toteuttamien tutkimusten mukaan CIA:n vankiloissa oli vuonna 2002 useita "haamuvankeja".
Muistettakoon, että myös Yhdysvaltojen kongressi on julkaissut selonteon Yhdysvaltojen epäilyttävistä käytännöistä, sillä se siirtää vankeja kolmansiin valtioihin tarkoituksena käyttää kidutusta kuulustelukeinona. Olemme lisäksi erityisen huolissamme tuoreista väitteistä, joiden mukaan Bushin hallitus haluaa Yhdysvaltojen kongressin antavan CIA:lle luvan poiketa säännöstä, joka kieltää kaikenlaisen vankien huonon kohtelun.
Nämä väitteet on tutkittava erityisen tarkkaan. Kuten totesitte, ei voida hyväksyä, että Euroopassa ja muualla maailmassa olisi tällaisia lainsuojattomia alueita. Me parlamentin jäsenet olemme aina vastustaneet oikeustyhjiön hyödyntämistä Guantánamo Bayn vankien kohtelussa. Tällaisia vankiloita ei siis missään tapauksessa voida sallia Euroopan maaperällä. Jos väitteet osoittautuvat todenperäisiksi, tilanteeseen on saatava välittömästi muutos. Jos väitteitä ei sen sijaan pystytä näyttämään toteen, on kerättävä todisteita, joilla huhut saadaan pysäytettyä.
Arvoisa komission jäsen, pyydämmekin komissiota tutkimaan väitteiden todenperäisyyden, kuten vastikään lupasitte lehdistölle. Olette varmasti samaa mieltä siitä, että tutkimustulokset on esitettävä Euroopan parlamentin jäsenille. Mitä toimia komissio aikoo toteuttaa varmistaakseen, että koko EU:n alueella noudatetaan asianmukaisesti Euroopan ihmisoikeussopimusta, kidutuksen estämisestä tehtyä eurooppalaista yleissopimusta sekä Euroopan perusoikeuskirjaa ja erityisesti sen 4 artiklaa?
Paras tapa torjua fanatismia ja terrorismia on puolustautua niitä vastaan vapautta ja perusoikeuksien suojelua koskevilla arvoillamme, kuten on jo todettu ja kuten voidaan vielä jälleen kerran toistaa. 
Sarah Ludford,
   Arvoisa puhemies, kuten Human Rights Watch muistutti vuosi sitten, ihmisten kaappaaminen oli yksi Latinalaisen Amerikan diktatuurien tyypillisistä väärinkäytöksistä niiden likaisessa sodassa väitettyjä kapinallisia vastaan. Nyt tästä on tullut Yhdysvaltojen taktiikka al-Qaidan jäsenten kiinni saamiseksi.
Laiton vangitseminen ilman syytteeseenpanoa ja oikeudenkäyntiä Guantánamo Bayssa tai Irakissa on tarpeeksi kauheata, mutta pahinta kaikista ovat salaiset pidätyskeskukset, joissa ihmisiä pidetään täysin ilman kosketusta ulkomaailmaan, ilman asianajajan palveluja sekä väärinkäytösten ja kidutuksen uhreina. Yhdysvaltojen kongressi yrittää parhaillaan kieltää habeas corpus -säädökseen vetoamisen, ja presidentti Bush ja hänen kätyrinsä yrittävät estää McCainin lisäyksen läpimenon, koska sillä kiellettäisiin Yhdysvaltojen ottamien vankien epäinhimillinen kohtelu.
Mitä teemmekään tässä tilanteessa, kun luotettava sanomalehti ja luotettava ihmisoikeuksia puolustava kansalaisjärjestö väittävät, että Itä-Euroopassa ja erityisesti Puolassa ja Romaniassa on salaisia terroristien pidätyskeskuksia? Olemme kaikki sitä mieltä, että mikäli nämä väitteet osoittautuisivat todeksi, EU:n maine ja uskottavuus kärsisivät valtavan iskun. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 ja 7 artiklassa määrätään, että on kunnioitettava ihmisoikeuksia ja oikeusvaltion periaatetta.
Komission jäsen Frattini toteaa, ettei näyttöä väitteiden todenmukaisuudesta ole, mutta mitä hän on tehnyt selvittääkseen tätä asiaa? Kun väitteet julkistettiin kymmenen päivää sitten, meille kerrottiin, että jäsenvaltioita kuultaisiin asiasta epävirallisesti ja että asianomaisen pääosaston tekniset asiantuntijat ottaisivat yhteyttä 25 jäsenvaltion ja neljän ehdokasvaltion kollegoihinsa. Myöhemmin kuulimme, ettei tämän johdosta toteutettu mitään tutkimuksia.
En halua kyseenalaistaa Puolan ja Romanian hallitusten vilpittömyyttä, mutta tiedämme, että salaisilla tiedustelupalveluilla on joskus omat tavoitteensa ja toimintatapansa. Luotettavien järjestöjen esittämät väitteet herättävät minussa huolta ja epäilyjä, mutta emme voi varmasti tietää, onko väitteitä tutkittu perusteellisesti. Kaikki EU:n menetelmät ihmisoikeusnormien noudattamisen varmistamiseksi ovat suoraan sanottuna riittämättömiä, sillä olemassa ei ole vertailua, seurantaa eikä täytäntöönpanoa. Arvoisa komission jäsen, komissionne puutteet tulivat esiin huomautuksissanne. Ennakkotapaukset eivät anna aihetta toivoon. EU ei ole pystynyt vahvistamaan yhteistä kantaa yhteisten aloitteiden käynnistämisestä saati sitten painostaakseen Yhdysvaltoja vapauttamaan kansalaisemme Guantánamo Baysta. Yhdysvallat rankaisivat Itä- ja Kaakkois-Euroopan maita vähentämällä niiden sotilaallista tukea, jos ne kieltäytyivät allekirjoittamasta sopimusta, jonka nojalla Yhdysvaltojen sotilashenkilöstöä ei voida asettaa syytteeseen Kansainvälisessä rikostuomioistuimessa. EU ei tarjoutunut korvaamaan tätä tuen menetystä.
Haluan, että vaaditte asian ottamista esityslistalle seuraavassa yleisten asioiden neuvoston kokouksessa ja joulukuussa pidettävässä huippukokouksessa. Asiaa on käsiteltävä poliittisella tasolla sen varmistamiseksi, että EU:n tarjoamia oikeudellisia takeita kunnioitetaan täysin. 
Hélène Flautre,
   Arvoisa puhemies, mielestäni teimme oikein käynnistäessämme tämän keskustelun, sillä komission jäsenen Frattinin meille kertomat asiat eroavat hieman siitä, mitä aiemmin ilmoitettiin. Olettehan kuitenkin sitä mieltä, että jos nämä kummallisen nimiset paikat, nämä salaiset keskukset ja suolakaivokset, joissa pidetään "haamuvankeja", todella ovat olemassa, tilanne on täysin perustamissopimuksen 6 artiklan ja koko perustamissopimuksen vastainen.
Tämä keskustelu on ensimmäinen askel eteenpäin. Teitä varmasti kehotetaan toteuttamaan lisätoimia tässä asiassa. Miksi näin? Siksi, että asia on äärimmäisen tärkeä. Kyse on ihmisistä, jotka väitteiden mukaan on vangittu ilman oikeudenkäyntiä määrittelemättömäksi ajaksi ja ilman mitään mahdollisuutta valittaa asiasta. He ovat näin ollen mitä todennäköisimmin joutuneet kidutuksen ja epäinhimillisen ja alentavan kohtelun uhreiksi. Näin ollen on todennäköisesti rikottu Euroopan ihmisoikeussopimuksen 3, 5 ja 6 artiklaa ja mahdollisesti myös kidutuksen estämisestä tehtyä eurooppalaista yleissopimusta sekä kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevaa kansainvälistä yleissopimusta.
Tuoreimpien uutisten mukaan näitä pidätyskeskuksia olisi ollut kahdessa maassa, joista toinen on EU:n jäsen ja toinen pian liittymässä EU:hun. Puhun imperfektissä, koska nämä maat kieltävät nyt niihin kohdistetut väitteet ja koska kyseiset selvitykset tehtiin vuosina 2002 ja 2003. Se, että ne nyt kieltävät tällaiset tapahtumat, ja raporteissa, erityisesti Human Rights Watchin selonteoissa, kuvatut tosiseikat saattavat siis olla yhteensopivat. Arvoisa komission jäsen, sen tunnustaminen, että näiden pidätyskeskusten mahdollinen olemassaolo voi olla vastoin Euroopan unionista tehtyä sopimusta ja sen 6 artiklaa, edellyttää teiltä kuitenkin enemmän kuin pelkkien julkilausumien antamista.
Toteatte, että jätätte asian jäsenvaltioiden tutkittavaksi ja että käytte tarkkaan läpi Euroopan neuvoston kiireellisesti toteuttaman tutkimuksen. Voin muuten kertoa teille, että Euroopan parlamentin ihmisoikeuksien alivaliokunta on jo päättänyt kuulla Euroopan neuvoston Dick Martya heti, kun hänen työnsä on tehty. Toteatte, että odotatte Yhdysvaltojen ensin tekevän päätöksensä asiasta ja olette ilmoittanut toivovanne teknisiä tutkimuksia. Mielestäni tämä ei todellakaan riitä. Arvoisa komission jäsen, teidän on yksinkertaisesti kiireellisesti käynnistettävä tutkimukset tilanteen selvittämiseksi, sillä se horjuttaa EU:n perusteita ja sen kansainvälistä uskottavuutta. 
Vittorio Agnoletto,
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, en tarkoita tätä millään lailla loukkaukseksi, mutta komission varapuheenjohtaja Frattini muistuttaa minua niistä kolmesta apinasta, jotka eivät näe, puhu eivätkä kuule mitään pahaa. Hän kuitenkin käytti puheenvuoron, vaikkei uskaltanut edes sanoa, että tosiasiassa kyse ei ole salaisista vankiloista yleensä vaan joidenkin eurooppalaisten valtioiden CIA:n ja Yhdysvaltojen käyttöön tarjoamista todellisista kidutuskammioista.
Arvoisa komission jäsen, kiellätte ilmeisen. Kiellätte jopa sellaista, jonka luotettavat amerikkalaislähteet ovat myöntäneet todeksi. Haluamme teidän toteuttavan tutkimuksia, mutta näyttöä ei varmasti koskaan löydetä, ellei sitä haluta löytää.
Arvoisa komission jäsen, ette ehkä ole tietoinen siitä, että via Jennerin moskeijan entinen imaami Abu Omar siepattiin 17. helmikuuta 2003 Milanossa ja että Milanon viranomaiset ovat saaneet pätevät todisteet siitä, että CIA oli vastuussa sieppauksesta. Ne ovat pyytäneet 22 amerikkalaisen turvallisuuspalvelun jäsenen luovuttamista.
Minkä kannan komissio omaksuu tämän näytön suhteen? Mitä toimia se toteutti tässä suvereniteettia loukkaavassa asiassa pakottaakseen Yhdysvaltojen viranomaiset noudattamaan ihmisoikeuksia ja kidutusta käsitteleviä yleissopimuksia? Komissio ei tehnyt yhtikäs mitään.
Edellä mainitun perusteella en ole kovinkaan toiveikas Euroopan komission mahdollisesti toteuttamien toimien tuloksien suhteen. 

Ryszard Czarnecki (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, voi hyvin olla, että käsittelemämme asia koskee myös kotimaatani Puolaa. Puolan hallitus on antanut virallisen lausunnon, jossa ilmoitetaan, ettei Puolassa ole mitään tällaisia vankiloita. Se, ettei lausunnoissa sanota mitään menneestä, kertoo kuitenkin paljon. Lisätutkimuksia siis tarvitaan.
Entinen puolustusministeri on kieltänyt niiden väitteiden todenperäisyyden, joiden mukaan al-Qaidaan kuuluvia terroristeja pidettäisiin maassamme erikoisvankiloissa, mutta hän kielsi asian radiohaastattelussa tavalla, jota suosi aikoinaan Neuvostoliiton uutistoimisto TASS. Kaikista TASS:n kieltämistä asioista tuli välittömästi totta.
Samalla kehotan kuitenkin parlamentin jäseniä säilyttämään suhteellisuudentajunsa tässä keskustelussa. Terrorismin torjunta on olennaisen tärkeää, ja meidän on torjuttava sitä peräänantamattomasti ja päättäväisesti kuitenkin niin, että meillä on julkinen tuki. Mielestäni meidän on tarkkaan vältettävä kahta ääripäätä. Toinen niistä on käsitys, jonka mukaan tarkoitus pyhittää keinot ja jopa demokraattiset arvot ja ihmisoikeudet on uhrattava kansainvälisen terrorismin torjunnan puolesta. Tämän ei saa antaa tapahtua. On kuitenkin varmistettava myös se, että länsimaat ja kunnioittamamme arvot eivät lamaannu. Mielestäni näitä kahta ääripäätä on vältettävä, ja olisi valitettavaa, jos jompikumpi niistä saisi valta-aseman Euroopan parlamentissa tai muussa EU:n toimielimessä.
Mielestäni tämä parlamentti on hyvä paikka todeta selvästi ja epäröimättä, että terrorismia torjutaan lujasti ja säälimättä mutta niin, että toimintaa ohjaa julkinen mielipide. Tällä tavoin sille saadaan julkinen legitimiteetti koko vapaassa länsimaailmassa. 
Stefano Zappalà (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, mielestäni yhdellä yksipuolisella strategialla ei pystytä ratkaisemaan terrorismin kaltaista monimutkaista ja monitahoista ongelmaa. Suvereenien valtioiden kansalaisilla on legitiimi oikeus elää rauhassa sekä omistautua työlleen, perheelleen ja vapaasti valitsemalleen elämäntavalle. 
Sodat ovat olleet ja ovat yhä kriittisiä aikakausia yhteiskunnan elämässä: ne horjuttavat kaikkia tavanomaisia vertailukohtia, mutta niihin liittyy tarkkaan määriteltyjä sotilaallisia asemia, tarkkaan rajattuja taistelukenttiä, näkyvä vihollinen ja voimankäyttösäännöksiä. Terrorismi ei kuitenkaan noudata virallisen sodan sääntöjä, ei kohdistu ainoastaan sotilaisiin eikä ilmene ainoastaan sotatantereella. Se käyttää salakähmäisiä taktiikoita iskeäkseen viattomien kimppuun heidän kotonaan, kun he vähiten sitä odottavat. Sillä ei ole täsmällistä tarkoitusta, yhteiskunnallista päämäärää eikä arvoja.
On selvää, että kaikkien on noudatettava sääntöjä ja lakeja ja kunnioitettava valtioiden suvereniteettia. On kiistatonta, että meidän on kaikkien kunnioitettava myös kaikkein perustavanluonteisimpia ihmisoikeuksia mutta myös kansalaisyhteiskuntien ja kansojen välisten suhteiden perusperiaatteita.
Ennen kuin ryhdymme syyttelemään epäilemättä demokraattisia maita, meidän on kuitenkin oltava täysin tietoisia tosiseikoista ja olosuhteista. Lisäksi on ajateltava terrorismin uhreiksi viime vuosina joutuneiden puolustuskyvyttömien henkilöiden perheitä ja niitä miljoonia kansalaisia, jotka elävät edelleen terrorismiuhan alla.
Emme voi torjua terrorismia silkkihansikkain, muttemme myöskään voi kohdistaa syytöksiä demokraattisiin valtioihin ainoastaan oletusten perusteella. Jos joutuisimme valitsemaan terrorismin ja demokratian välillä, valitsisimme varmasti kaikki demokratian.
Arvoisa puhemies, tuomioistuinten pitäisi antaa tehdä työnsä ilman, että pyrimme löytämään perusteita sellaisten valtioiden syyttämiselle, jotka eivät todella ansaitse sitä. Yhdyn komission jäsenen Frattinin kantaan ja toivon, että teemme parlamentissa tästä aiheesta päätöksiä vasta sitten, kun voimme olla varmoja, että toimimme demokraattisesti. 
Stavros Lambrinidis (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, CIA:lla on salaisia pidätyskeskuksia ympäri maailmaa. Samalla Yhdysvallat on hyväksynyt "luovutuspolitiikan" käytön, jotta jopa Euroopan kansalaisia voidaan viedä kuulusteltavaksi paikkoihin, joista ei tiedetä mitään.
Yhdysvaltojen presidentti on juuri uhannut estää vetollaan Yhdysvaltojen senaatin hyväksymän lain voimaantulon. Tällä lailla on tarkoitus todeta vielä muutama vuosi sitten itsestään selvänä pidetty asia eli se, että Yhdysvaltojen missä tahansa maailmassa pidättämiin henkilöihin on sovellettava kansainvälistä oikeutta. Tällaista tapahtuu vuonna 2005 suuressa maassa, jolla on pitkät perinteet demokratiassa ja joka haluaa vuosittain julkaista ihmisoikeusselonteon, jossa se sättii kaikkia muita maailman maita ihmisoikeuksien rikkomisesta.
Yhdysvaltojen harjoittama politiikka vaikuttaa meihin kaikkiin riippumatta siitä, sijaitsevatko nämä pidätyskeskukset Euroopan alueella. Terroristit puuttuvat heti eurooppalaisten yhteiskuntien kaksinaismoraalisuuteen ja vetoavat siihen rekrytoidakseen uusia terroristeja ja murentavat näin harjoittamaamme politiikkaa. Annammeko heidän tehdä näin? On esitettävä ne kysymykset, joita ei voitu edes kuvitella esitettävän ennen paljastuksia Yhdysvaltojen pidätyskeskuksista.
Yksi näistä kysymyksistä kuuluu: onko näitä keskuksia tällä hetkellä EU:n jäsenvaltioissa tai ehdokasvaltioissa?
Toiseksi, lähettävätkö jotkin EU:n jäsenvaltiot tai ehdokasvaltiot tällä hetkellä vankejaan Yhdysvaltojen pidätyskeskuksiin? Kuinka ne voivat pestä kätensä asiasta, vaikka toimittavat vankejaan tähän pidätysverkkoon? Näihin kysymyksiin on saatava vastaus.
Kolmanneksi, onko Yhdysvallat lähettänyt Euroopasta siepattuja henkilöitä näihin pidätyskeskuksiin?
Terrorismin torjunnassa tarkoituksena ei ole kaikkien keinojen pyhittäminen. Me eurooppalaiset emme saa luoda Euroopasta esimerkkinsä saavaa Frankensteinia, jota emme pysty hallitsemaan, emmekä myöskään saa antaa muiden maiden tehdä näin. 
Ignasi Guardans Cambó (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kaikki nämä tiedot ovat erittäin yksityiskohtaisia ja vakuuttavia, ja tekin kuulostatte niin vakuuttavalta, että on melkein houkuttelevaa olla uskomatta teitä. Olettekin kiitettävästi sitoutunut tutkimaan tilanteen, mutta sitoumuksenne ei saa meitä vakuuttuneiksi.
Odotamme komission ja neuvoston toimivan päättäväisesti. Ne eivät saa tyytyä pelkkään sanahelinään tai poliitikkojen cocktailkutsuillaan antamiin kieltäviin lausuntoihin. Odotamme aitoja toimia ja tutkimuksia.
Arvoisa komission jäsen, Mallorcan saaren poliisi tutkii yleisen syyttäjän määräyksestä vankien laitonta kuljetusta. Tämä on vaatinut paljon yleiseltä syyttäjältä, mutta siitä huolimatta poliisitutkinta etenee täysin samalla tavoin kuin aiemmat toimittajien tutkimukset, täysin ilman tukea Yhdysvalloilta.
Pyydän teitä vaatimaan samanlaisia tutkimuksia kaikilta niiltä valtioilta, joita on syytetty tähän toimintaan osallistumisesta. Korostan, että tällaiset kieltävät poliittiset lausunnot eivät riitä, joissa puhutaan epämääräisesti nykyhetkestä eikä sanallakaan menneestä ja joiden tarkoituksena on vain päästä pälkähästä. Haluamme todellisia tutkimuksia ja sitoumuksen sellaisen poliisi- ja oikeusviranomaisten tutkinnan toteuttamisesta, josta saadaan näyttöä väitteiden perusteettomuudesta.
Meistä on erittäin vastenmielistä huomata, että pitkäaikainen liittolaisemme toimii näin. On todella vastenmielistä, että tätä tapahtuu Euroopan maaperällä ja että vuosisatojen sivistys ja moraalinen kehitys heitetään romukoppaan rikollisuuden ja tässä tapauksessa terrorismin torjunnan vuoksi. Arvoisa komission jäsen, kollegani juuri totesi, että maita on pidettävä syyttöminä kunnes toisin todistetaan, ja minä olen täysin samaa mieltä hänen kanssaan.
Se, että maat ovat syyttömiä kunnes toisin todistetaan, ei kuitenkaan tarkoita sitä, ettei niiden tarvitsisi toteuttaa tutkimuksia. Vaakalaudalla on EU:n uskottavuus vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvana alueena. Tämä on teidän vastuullanne, joten ette voi luottaa muiden selityksiin. Teidän on toteutettava asianmukaisia toimia ja vaadittava myös neuvostoa toimimaan samoin. 
Kathalijne Maria Buitenweg (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, salainen palvelu CIA on jatkuvasti uutisissa. Saksa ja Italia ovat kuohuksissaan kuultuaan radikaalien imaamien väitetyistä sieppauksista niiden maaperällä, ja kuten kollegani juuri totesi, Espanjassa on aloitettu tutkimukset epäiltyjen kuljettamisesta Mallorcan kautta. Euroopassa huhutaan olevan myös salaisia vankiloita, joissa vangeilta kielletään kaikki oikeudet.
Ensiksi mainitussa tapauksessa asianomaiset EU:n jäsenvaltiot ovat raivoissaan, mutta toisessa tapauksessa ne ovat osasyyllisiä. Totesitte tämän ja sen, että kyse on ihmisoikeusrikkomuksesta ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen rikkomisesta, mutta haluaisin kovasti tietää, mitä aiotte tehdä asialle. Kun Euroopan neuvosto käynnistää tutkimukset, te ainoastaan pyydätte, että teille tiedotetaan tutkimuksen etenemisestä. Mielestäni tämä on hyvin suppeaa tulkintaa.
Euroopan unioni ei arvoyhteisönä voi nyt sulkea silmiään, vaan teidän on ryhdyttävä aktiivisiin toimiin. Haluan, että tarkistatte hallitusten lisäksi kansalaisjärjestöiltä ja lehdistöltä, ovatko tietyt väitteet tosia. Haluan teidän puhuvan parlamenttien jäsenille ja kuulla teidän sanovan, että jos väitteet ovat totta, 6 artiklaa on rikottu, jolloin on sovellettava 7 artiklassa tarkoitettua menettelyä. Haluan kuulla teidän sanovan, että 7 artiklaa voidaan soveltaa, jos väitteet siis osoittautuvat todenpitäviksi.
Tämä ei kuitenkaan ole pelkästään toimielinten asia. Tämä ei ole vain eräs komission velvoitteista, vaikka sen olisikin mielestäni toimittava huomattavasti aktiivisemmin. Kysymys on myös ja ennen kaikkea poliittinen. Hetki sitten puolalainen parlamentin jäsen totesi perustellusti, että tällaisista asioista olisi keskusteltava jäsenvaltioissa, ja mielestäni meidän olisi kaikkien otettava yhteyttä sisarpuolueisiimme jäsenvaltioissa, sillä tätä asiaa on käsiteltävä myös niiden kanssa. Kaikkea vastuuta ei pitäisi sälyttää komissiolle, vaan meidän olisi sisarpuolueidemme kautta varmistettava, että väitteet tutkitaan sen selvittämiseksi, ovatko ne totta. 
Erik Meijer (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, vankejaan kohtelevat epäinhimillisellä tavalla muutkin kuin sukupuuttoon kuolemassa olevat diktatuurit. Sen jälkeen, kun Guantánamo Bayn sotilastukikohtaa ryhdyttiin käyttämään vankilana, jossa muita kuin amerikkalaisia pidetään ilman oikeudenkäyntiä ja asianajajan tarjoamaa oikeusapua, tiedämme, että myös Naton voimakkain jäsenvaltio syyllistyy vakaviin ihmisoikeusrikkomuksiin.
Euroopassa odotamme, että periaatteessa kaikki tuomitsevat tällaiset käytännöt, jopa ne tahot, joita pidämme todellisena uhkana rauhanomaiselle ja demokraattiselle yhteisöllemme. Jos salaisia vankiloita sijaitsee joissakin nykyisissä tai tulevissa EU:n jäsenvaltioissa tai valtioissa, joihin sovellamme naapuruuspolitiikkaa, se tahraa Euroopan väitteet demokraattisista oikeusvaltioista ja ihmisoikeuksien suojelusta.
Tästä syystä on välttämätöntä, että komissio ja neuvosto pyrkivät kaikin keinoin lakkauttamaan tällaisten vankiloiden mahdollisen toiminnan. Komission jäsen Frattini ilmoittaa nyt, että kyseessä olevat jäsenvaltiot kieltävät jyrkästi kaiken vastuun, ja jatkaa, että asia on jo hoidossa Euroopan neuvostossa. Jos tällaisia vankiloita on, tarkoituksena on aina ollutkin pitää ne salaisina.
Asian kieltäminen on ensisijainen keino pitää tämä asia salassa. Se ei vakuuta minua eikä varmasti heitäkään, jotka ovat kiinnittäneet huomionne tähän asiaan. EU:n on itse selvitettävä, onko olemassa amerikkalaista salaisten vankiloiden verkostoa ja sijaitsevatko jotkin näistä vankiloista Euroopassa. Kannatan jäsen Buitenwegin mainitsemia menettelykohtia. Asia on tutkittava perin pohjin sen sijaan, että ainoastaan kielletään vankiloiden olemassaolo. 
Barbara Kudrycka (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, jäsen Czarnecki ja komission jäsen Frattini mainitsivat jo, että Puolan hallitus on kieltänyt väitteet siitä, että Puolassa olisi tällaisia leirejä. En luonnollisesti voi taata lausunnon paikkansapitävyyttä, sillä en ole henkilökohtaisesti haravoinut niitä Puolan metsäalueita, jonne epäillyn lentokoneen on ilmoitettu laskeutuneen. Vaikka CIA:n omistama lentokone olisikin laskeutunut alueelle vuonna 2003, se ei ole todiste siitä, että maassani olisi ollut tai olisi edelleen tällaisia leirejä.
Emme tiedä, miksi lentokone laskeutui. Syynä saattoi olla tankkaus, jonkinlaiset korjaukset tai ehkä matkustajan kyytiin ottaminen. Tiedämme kuitenkin, että sama lentokone laskeutui vuonna 2003 myös Tšekin tasavaltaan ja Ruotsiin ja tämän jälkeen Mallorcan saaren Palmaan. Kukaan ei kuitenkaan syytä näitä maita siitä, että niiden alueella olisi leirejä, eikä mitään tämänsuuntaisia epäilyjä ole esitetty. Voimme vain pohtia, johtuuko tämä siitä virheellisestä olettamasta, jonka mukaan Puolassa ei vallitsisi tiedotusvälineiden vapaus eivätkä toimittajat olisi välittömästi ryhtyneet jahtaamaan tällaista sensaatiouutista.
Suoraan sanottuna olisin yllättynyt, jos amerikkalaiset olisivat päättäneet käyttää EU:n jäsenvaltiota tähän tarkoitukseen ja pakottaneet näin kyseisen maan rikkomaan perussopimuksia ja EU:n lainsäädäntöä sen sijaan, että he olisivat käyttäneet amerikkalaisia sotilastukikohtia tai maita, joissa tiedotusvälineillä ei ole vapautta tai sitä rajoitetaan. Tällaisia esimerkkimaita ovat Egypti ja Thaimaa. Eräs mahdollisuus on tietenkin, että osallistumme omasta päätöksestämme tietoisesti niin sanotun koepallon ilmaan ampumiseen uusien EU:n jäsenvaltioiden reaktioiden selvittämiseksi ja transatlanttisten suhteidemme lujuuden koettelemiseksi. Toinen mahdollisuus on, että jokin taho pyrkii osoittamaan al-Qaidan terroristeille uusia kohteita ja varmistamaan, että iskut kohdistetaan Puolaan ja Romaniaan.
Tästä syystä katsonkin, että meidän on oltava varovaisia ja olla ottamatta tätä liian tosissaan, kuten jotkut ovat tehneet. Näin toimiessaan he onnistuvat lakaisemaan Euroopan todelliset ongelmat maton alle ja asettavat samalla Puolan kansalaiset todelliseen terrori-iskujen vaaraan. Olen tyytyväinen, että Euroopan neuvosto mahdollisesti toteuttaa perinpohjaiset tutkimukset tästä asiasta, ja mitä pikemmin sen parempi. Vastatakseni jäsen Buitenwegin ehdotukseen haluan ilmoittaa, että pyytäisin mielelläni kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan Puolaan, jotta sekin saisi tutkia tämän asian. 
Giovanni Claudio Fava (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, pelkäänpä, että komission varapuheenjohtajan Frattinin kieltävät lausunnot kyseessä olevien maiden osallisuudesta ovat erittäin muodollisia eivätkä kovinkaan vakuuttavia.
CIA:n huippusalaisissa asiakirjoissa, joista lähes koko Euroopan lehdistö parhaillaan puhuu, näillä Puolassa ja Romaniassa sijaitsevilla salaisilla vankiloilla, joihin ja ovat viitanneet, on nimikin: salaiset keskukset. Ne muodostavat eräänlaisen ei-kenenkään-maan, jolla ei noudateta lakia eikä habeas corpus -säädöstä. Jos väitteet osoittautuvat todeksi, ne ovat vakavia ja muodostavat vaikean ongelman: meidän on löydettävä oikea tasapaino kansalaisten oikeuksien suojelun ja terrorismin torjunnan välillä.
Haluan korostaa erästä ristiriitaisuutta: parlamentin kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta käsittelee piakkoin tietojen säilyttämistä ja yrittää jälleen erittäin vastuullisesti löytää yhteiset oikeudelliset ja poliittiset perusteet kansalaisoikeuksien ja hätätilanteiden yhteensovittamiselle. Kansalaisten oikeuksia on suojeltava ja terrorismia on torjuttava kaikin käytettävissä olevin keinoin juuri nyt, kun olemme kuulleet, että CIA puuhastelee Euroopan maissa kuin omalla takapihallaan.
Arvoisa varapuheenjohtaja Frattini, vakavinta tässä on se, ettei meillä edes ole oikeutta olla hämmästyneitä. Yhdysvaltojen salainen palvelu sieppasi kaksi vuotta sitten eurooppalaisista maista yhteisön kansalaisia ja muiden maiden kansalaisia, kuten meneillään olevista ja kaikkien tuntemista oikeudellisista tutkimuksista on käynyt selville. Näytämme jälleen kerran kuitenkin sulkevan silmämme asialta.
Panimme merkille viimeisen huomautuksenne siitä, että jos tänään käsittelemämme väitteet osoittautuvat todeksi, kyseessä on Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 ja 7 artiklan vakava rikkominen. Tämä on mielestäni merkittävä lausunto, ja haluaisimme teidän ryhtyvän asianmukaisiin toimiin käynnistämällä kattavat ja perusteelliset tutkimukset tänä iltapäivänä käsittelemistämme tapahtumista. 
Johannes Voggenhuber (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, toisin kuin puolalainen ystävämme katsoo, Euroopassa ei ole vallalla kahta oikeusteoriaa siitä, pyhittääkö tarkoitus keinot. Lainsäädäntö on yksiselitteinen ja sitova. Terrorismia ei voida torjua terrorismilla.
Tässä asiassa ei ole mitään ongelmallista tai epävarmaa. Vapaudenriisto, sieppaus, pakkokeinoihin perustuva siirtäminen, kidutus, karkea kohtelu, eristäminen ja syyttömyysolettaman huomiotta jättäminen ovat kaikki rikoksia ja sinänsä terroritekoja. Tämä ei ole Euroopan tapa toimia.
Viittasitte lehtiartikkeleihin ja totesitte, ettei näyttöä ole. Arvoisa komission jäsen, voin vakuuttaa teille, että tämä on ensimmäinen niistä lukemattomista keskusteluista, joita käydään, kunnes asia on saatu ratkaistua niin, ettei siitä vallitse enää pienintäkään epäilystä.
Teillä on kaikki tarvittavat tiedot: lennonnumerot, kyseiset lentokentät, lentoajat, lentoyhtiöiden ja yritysten nimet ja lentojen määränpäät. Teillä on vangittujen lausunnot, yli kymmenen kansainvälisen järjestön näyttö ja CIA:n omat tutkimustiedot, jotka tosin koskevat salassapitovelvollisuuden loukkausta eivätkä niinkään itse rikoksia. Itävallan sotilasviranomaiset tutkivat CIA:n lentokoneen lentoja Itävallan ilmatilassa, ja myös Espanjan, Italian ja Saksan oikeusviranomaiset ovat aloittaneet tutkimukset.
Kehotan teitä heräämään, täyttämään virkavelvollisuutenne ja ottamaan vastuun. 
Claude Moraes (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Yhdysvaltojen ulkoministeri Condoleezza Rice määräsi viime perjantaina, että korkean tason tutkinta järjestetään siitä, kuka on vastuussa tietojen vuotamisesta ja Human Rights Watchille. Yhdysvaltojen hallitus on selvästikin sitä mieltä, että väitteissä on tiettyä perää.
Komission jäsen on sen sijaan kertonut meille tänään, että Romania ei välttämättä täytä Kööpenhaminan kriteereitä ja että Puola saattaa rikkoa 6 artiklaa, mutta senhän jo tiesimmekin. Komission jäsen on saapunut tänään tänne kertoakseen meille, ettei näistä rikkomuksista ole näyttöä. Sekä Puolan että Romanian hallitukset kielsivät viime viikolla virallisesti nämä väitteet, joten tiesimme jo tämänkin. Pyysimme komissiota tutkimaan tietovuodot, joista Yhdysvallatkin on huolissaan, sillä kyse on korkean tason vuotamista tiedoista erittäin luotettaville lähteille. Sanomalehti ja muut tahot ovat toistaneet nämä väitteet. Kyseessä eivät ole radikaalit sanomalehdet tai epäuskottavat järjestöt.
Jäsen Lambrinidis totesi, että tiesimme jo CIA:lla olevan salaisia pidätys- ja kidutuskeskuksia muualla maailmassa. Haluamme tietää, sijaitseeko niitä EU:ssa. Haluamme tietää, sijaitseeko niitä ehdokasvaltioissa. Arvoisa komission jäsen, kuten totesitte, kyseessä on erittäin vakava perustamissopimuksen velvoitteiden rikkominen. Ette kuitenkaan tutki asiaa. On suoritettava tutkinta, joka vahvistaa parlamentin uskottavuutta, jotta voimme lopettaa keskustelun asiasta tietäen, olivatko väitteet totta vai valhetta. 
Bernat Joan i Marí (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, meidän eurooppalaisten on selvitettävä, onko Euroopassa CIA:n pidätyskeskuksia, kuinka monta niitä on, missä ne sijaitsevat ja niin edelleen. Baleaarien kansalaisena olen erityisen kiinnostunut asiasta. Tarkoitus ei pyhitä keinoja. Meidän on puolustettava arvojamme. Käynnissä on terrorismin torjunta, mutta emme voi torjua sitä epädemokraattisin asein.
Ymmärrämme, miksi Yhdysvaltojen järjestöjä ja elimiä, kuten CIA:ta, varjellaan tarkkaan erityisesti Itä-Euroopassa, jossa suurin osa muutostoiveista perustuu Yhdysvaltoihin. On kuitenkin täysin ristiriitaista olla rajoittamatta käyttämiämme keinoja, sillä demokratia ja avoimuus ovat olennaisia edellytyksiä yleisen järjestyksen ylläpidolle ja koko demokratialle. Ihmisoikeudet koskevat kaikkia ihmisiä, myös terroristeja ja terroristiepäiltyjä. Tästä syystä kehotan komission jäsentä tutkimaan asiaa. 
Panagliotis Beglitis (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, jokin aika sitten vuodettujen tietojen johdosta paljastuivat Irakin Abu Ghraibin ja Kuuban Guantánamo Bayn vankiloiden kidutuskammioissa tapahtuvat järkyttävät raakuudet. Tämänpäiväisiin reportaaseihin ei vielä ole saatu vahvistusta, mutta Yhdysvaltojen viranomaiset eivät ole niitä kieltäneetkään.
Pelkään, että olemme taantumassa keskiajalle kansainvälisen terrorismin torjunnan nimissä. Euroopan demokraattinen kulttuuri on suoraan uhattuna eivätkä Euroopan hallitukset ja EU:n toimielimet saa pysyä toimettomina.
Haluan erityisesti korostaa Euroopan neuvoston parlamentaarisen yleiskokouksen oikeudellisten asioiden komitean välitöntä reaktiota. Valitettavasti Euroopan komissio ei reagoinut yhtä nopeasti kuin Euroopan neuvosto. Asiasta vastaavan komission jäsenen Frattinin tämänpäiväiset vakuuttelut ja lausunnot eivät mielestäni olleet lainkaan vakuuttavia. Euroopan komission sekä komission puheenjohtajan Barroson, varapuheenjohtaja Frattinin ja transatlanttisista suhteista vastaavan komission jäsenen Ferrero-Waldnerin on käynnistettävä kaikenkattavat tutkimukset sen selvittämiseksi, kuka nämä salaiset keskukset loi sekä missä, miten ja milloin se tapahtui.
Euroopan unionilla on poliittinen ja moraalinen velvoite tehdä yhteistyötä Yhdysvaltojen kongressin kanssa. Tiedämme jo senaattorien John McCainin ja John Kerryn tämänsuuntaisista aloitteista. Euroopan parlamentin on tehtävä samanlaisia aloitteita.
Transatlanttisten suhteiden edistämistä sitoo täysimääräisesti demokraattisten arvojen ja kansainvälisen oikeuden periaatteiden kunnioittaminen. Tällainen selkeä viesti on lähetettävä Yhdysvaltojen johdolle. 
Józef Pinior (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, julkaistiin 2. marraskuuta Dana Priestin artikkeli, jossa väitettiin Itä-Euroopassa olevan CIA:n salaisia vankiloita. Haluan kommentoida kahta seikkaa. Tällaiset "CIA:n salaiset vankilat" toimivat kaikenlaisten oikeusjärjestelmien ulkopuolella. Tarkoitan tällä kansainvälisten instituutioiden täytäntöön panemaa oikeusjärjestelmää sekä Yhdysvaltojen siviili- ja sotaoikeutta. Pelkästään tämä on niiden demokraattisten ja liberaalien perusarvojen vastaista, joihin Yhdysvallat, Euroopan unioni ja transatlanttinen liittouma perustuvat.
Julkinen mielipide vastustaa yleisesti CIA:n salaisia vankiloita ja terroristiepäiltyjen pidätyskeskuksissa käytettyjä kuulustelukeinoja. Tämän kannan jakavat myös useat Yhdysvaltojen republikaanipoliitikot, mistä on osoituksena senaattori John McCainin äskettäinen aloite, jolla on tarkoitus lakkauttaa kidutuksen tai muiden samankaltaisten menetelmien käyttö näissä keskuksissa.
Toinen huomautukseni koskee sitä, että CIA:n salaisia pidätyskeskuksia mahdollisesti sijaitsee EU:n jäsenvaltioissa tai EU:hun lähitulevaisuudessa liittyvissä maissa. Tällainen asiaintila on täysin EU:n perussopimusten perusperiaatteiden vastainen. EU:lla on oikeus vaatia, että sen jäsenvaltiot, myös kotimaani Puola, ottavat vakavasti nämä väitteet sekä tutkivat ne ja kaikki seikat, jotka liittyvät CIA:n vankienkuljetuslentokoneen laskeutumiseen Puolaan. 
Franco Frattini,
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää puhujia ja todeta, että kaikki läsnäolijat hyväksyvät periaatteen, jota korostin alustuspuheenvuorossani.
Yksimielisyys vallitsee EU:n perusperiaatteesta eli kunkin yksilön elämän ja ihmisarvon täydestä kunnioituksesta. Kaikki parlamentin jäsenet ovat siis samaa mieltä siitä, että jos esitetyt väitteet osoittautuvat todenmukaisiksi, joudumme vakavaan tilanteeseen, jossa on rikottu Euroopan unionista tehtyä sopimusta. Totesin tämän jo mutta haluan vielä toistaa sen. Jos perustamissopimuksen rikkominen vahvistuu ja näytetään toteen, se voi johtaa vakaviin poliittisiin seuraamuksiin tiettyä EU:n jäsenvaltiota vastaan, kuten kaikki tiedätte.
Tämä on kuitenkin ainoastaan lähtökohta, sillä vakavan rikkomuksen lisäksi, jonka yhteydessä olen viitannut perustamissopimuksen 7 artiklaan, on toinenkin näkökohta: jos väitteet osoittautuvat todeksi, kyseessä on rikos. Joku teistä mainitsi tämän ja useat korostivat sitä, ja olen tästä täysin samaa mieltä. Onkin selvää, että jäsenvaltioiden oikeusviranomaisilla on velvollisuus tutkia tämänkaltaiset tilanteet.
Kuten kaikki tietävät, Italiassa tutkitaan parhaillaan eräitä vakavia väitteitä, jotka koskevat CIA:n virkamiesten Italiassa tekemiä laittomuuksia, jotka ovat vakavia rikoksia, mikäli ne näytetään toteen.
Hyvät parlamentin jäsenet, ongelmana on, että oikeuskeinoihin on turvauduttava, jos sillä tavoin pystytään saavuttamaan ne tulokset, joita komissio ja parlamentti haluavat. Tarkastelkaamme toimia, joita komissio on toteuttanut ja toteuttaa nyt sekä tulevaisuudessa. Useat kysyivät tätä, enkä ehkä käsitellyt sitä riittävän kattavasti alkupuheenvuorossani.
Mielestäni paras tapa kuvata toimintatapaa on kutsua sitä poliittiseksi toiminnaksi, joka sisältää jatkuvia kehotuksia jäsenvaltioille ja ehdokasvaltioille. Tarkoitan toimia, kuten keskustelua kansalaisjärjestöjen kanssa, sillä niillä selvästikin on tietoja, joita ne ovat toimittaneet tiedotusvälineille ja joita ne varmasti voisivat toimittaa myös komissiolle. Vuoropuhelua on käytävä myös muiden sellaisten tahojen ja elinten kanssa, joilla on asiasta näyttöä ja jotka voivat toimittaa tietoja komissiolle. Lisäksi on jatkuvasti käytävä tiivistä keskustelua viranomaisten kanssa. Tarkoitan erityisesti Yhdysvaltojen kongressia ja senaattia, jotka ovat päättäneet tutkimusten aloittamisesta ja jotka voivat toimittaa tutkimustulokset komissiolle.
Hyvät parlamentin jäsenet, en säästele sanojani ja pyydänkin teitä antamaan minulle anteeksi ehkä liiallisen suorasukaisuuden. Olen kuitenkin sitä mieltä, ettei tämä suuttumus, jota tunnemme perustellusti vakavien rikosten ja häpeällisten tilanteiden johdosta, riitä perussopimusten sääntöjen muuttamiseen.
Jotkut jäsenet puhuvat tutkimuksista, eivätkä he ainoastaan tarkoita lähestymistapaa, jonka komissio aikoo omaksua ja omaksuukin, eli poliittisen selvityksen toteuttamista. He tarkoittavat myös tutkintaa, todisteiden etsintää ja asiakirjojen hankintaa silloinkin, kun niitä ei luovuteta vapaaehtoisesti. Vaikka parlamentti äänestäisikin sen puolesta, että komission olisi toimittava tällaisin tutkinnallisin valtuuksin, komissio ei pysty niin tekemään, koska sille ei ole myönnetty tällaisia valtuuksia perussopimuksissa.
Kun käytämme käsitettä tutkimukset, on ymmärrettävä, mitä sillä tarkoitetaan. Onko meillä valtuudet kuulustella kyseessä olevien ehdokasvaltioiden ja jäsenvaltioiden sisäministereitä? Ei. Onko meillä valtuudet vaatia salaisia CIA:n asiakirjoja, jollei niitä meille luovuteta? Ei. Onko meillä Euroopan neuvoston valtuudet? Ei, meillä ei ole samoja valtuuksia. Tämä edellyttäisi perussopimusten muuttamista.
Olisin erittäin tyytyväinen, jos Euroopan perustuslakisopimus olisi jo voimassa, sille siinä Euroopan komissiolle annetaan nykyistä laajemmat valtuudet. Joku viittasi kansallisten tuomioistuinten valtuuksiin ja luuli varmaan, että minun valtuuteni ovat samat kuin jäsenvaltioiden yleisen syyttäjän tai tutkintatuomarin. Kansallisen tuomarin ja Euroopan komission valtuuksia ei kuitenkaan voida verrata toisiinsa. Nämä ovat perussopimusten säännöt, pidimmepä siitä tai emme, ja tutkimuksista puhuttaessa meidän on tästä syystä käytettävä sanaa sen oikeudellisessa merkityksessä ja ennen kaikkea perussopimuksissa määritellyssä merkityksessä.
Lopuksi totean, että aion hyödyntää kaikkia poliittisen tutkinnan valtuuksiani, sillä ne myönnetään perussopimuksissa. Voimme esittää kysymyksiä, mutta jos jäsenvaltio vastaa, ettei sen alueella ole koskaan ollut salaisia vankiloita, tarvitaan näyttöä, kuten Abu Ghraibin tapauksessa, eli kuvia, todisteita ja todistajanlausuntoja. Tällä hetkellä meillä ei ole mitään näistä. En sano, ettemme voisi niitä tulevaisuudessa saada, mutta minulla ei ole valtuuksia kutsua ketään kuulusteltavaksi tai määrätä jonkun sellaisen kuulustelusta, joka kieltäytyy antamasta lausuntoa, sillä nämä valtuudet ovat muilla elimillä.
Tästä syystä puhun poliittisesta tutkinnasta, jonka tarkoituksena on saada tietoja ja kerätä näyttöä, jos sellaista on. Tärkeitä tietoja voidaan luonnollisesti saada myös parlamentin jäseniltä, sillä kyseessä ovat poliittiset toimet. Ne eivät ole oikeudellisia toimia, vaan toimia, jotka voivat johtaa poliittisiin seuraamuksiin, jos väitteet näytetään toteen. Tätä tarkoittaa sääntöjen noudattaminen, ja olemme noudattaneet niitä aina silloinkin, kun en olisi juurikaan halunnut. Tässä erityistapauksessa en pidä siitä, että valtuuteni ovat rajalliset, mutta perussopimusten nojalla minulla ei ole muutakaan. Aion nyt toimia poliittisin tutkintavaltuuksin. 
Puhemies.
   Hyvät kollegat, haluan kiinnittää huomionne siihen, että joukossamme on tänään romanialaisia ja bulgarialaisia tarkkailijoita, jotka ovat lämpimästi tervetulleita. Koska Romania mainittiin keskustelun aikana useaan otteeseen, eräs tarkkailijoista olisi halunnut pitää puheenvuoron. Ilmoitin, ettei se ole mahdollista, mutta hän välitti minulle viestin, jossa hän ilmaisee huolensa joistakin Romaniaa vastaan esitetyistä syytöksistä ja toteaa, että Romanian viranomaiset kannattavat sitä, että esitetyt väitteet tutkitaan. Merkittäköön tämä pöytäkirjaan.
En halua asettaa ennakkotapausta, mutta tarkkailijat osallistuvat tähän istuntoon ja heillä on selvästikin vahvat mielipiteet asiasta.
Keskustelu on päättynyt. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma banaanien tuontijärjestelmästä. 
Mariann Fischer Boel,
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää teitä tästä tilaisuudesta kertoa komission käsityksiä uudesta banaanien tuontijärjestelmästä. On sanomattakin selvää, että olemme hyvin pettyneitä 22. lokakuuta 2005 annettuun toiseen välimiestuomioon.
Nykyisestä banaanien tuontijärjestelmästä sovittiin Dohassa vuonna 2001. Sen perusteella saimme WTO:n velvoitteita koskevan poikkeusluvan AKT-kumppanivaltioista peräisin olevan tuonnin etuuskohteluun. Tuolloin sovittiin myös siitä, että EU siirtyy ainoastaan tariffiin perustuvaan järjestelmään viimeistään 1. tammikuuta 2006. Tätä tarkoitusta varten aloitimme neuvottelut tärkeimpien kauppakumppaniemme kanssa muuttaaksemme banaanijärjestelyn myönnytyksiä ja ryhdyimme välimiesmenettelyyn, josta mainitaan Dohan poikkeusasiakirjan liitteessä. Tässä liitteessä mainittu asianmukainen arviointiperuste on se, säilyykö uudessa banaanien tariffijärjestelmässä niiden tuottajien pääsy markkinoille, joihin sovelletaan suosituimmuustullia.
Elokuun 1. päivänä 2005 saatiin ensimmäinen kielteinen välimiestuomio, jonka jälkeen 27. lokakuuta annetussa välimiestuomiossa todettiin, ettei asiaa korjannut Euroopan yhteisön ehdotus uudeksi suosituimmuustulliksi, joka olisi suuruudeltaan 187 euroa/tonni. Tämä oli varsin suuri pettymys. Laskelmamme olivat objektiivisia ja avoimia, ja ne perustuivat tarkkoihin taloudellisiin ja oikeudellisiin arvioihin.
Tavoitteena on aina ollut muuttaa tuontijärjestelmää neutraalilla tavalla niin, että suosituimmuustullilla tarjotaan kaikille amerikkalaisille tuottajille pääsy markkinoille yhtäläisin edellytyksin – kuten nykyisessä kiintiöjärjestelmässä – ja säilytetään AKT-valtioiden tullietuudet ennallaan. Kuulimme kauppakumppaneita säännöllisesti prosessin aikana, mutta ne eivät päässeet yksimielisyyteen keskenään, jotta asiasta olisi voitu päästä neuvotteluratkaisuun.
Mitä nyt? Välimiestuomiosta ei käy ilmi, mikä olisi hyväksyttävä tariffin suuruus. Banaanien tuontijärjestelmästä päätettäessä on otettava huomioon useita eri näkökohtia, ennen kaikkea vastuumme kaikkia sidosryhmiä kohtaan. Olemme tarkastelleet yhteisön tuottajien intressejä ja banaanien yhteisen markkinajärjestelyn hallinnointia tulevaa uudistusta silmällä pitäen. Annoimme Cotonoun sopimuksessa AKT-kumppanimaillemme sitoumuksen säilyttää niiden tullietuudet.
Edellä mainitun perusteella meidän on siirryttävä ainoastaan tariffiin perustuvaan järjestelmään 1. tammikuuta 2006 ja meidän on toimittava pikaisesti, sillä tuottajillemme on taattava oikeusvarmuus. Samalla olen täysin tietoinen vastuustamme sidosryhmiämme kohtaan, ja otamme sen erittäin vakavasti. Komissio laatiikin piakkoin ehdotuksen 1. tammikuuta 2006 alkaen sovellettavan tariffin suuruudesta. 
Fernando Fernández Martín,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen toiminut banaanien yhteisen markkinajärjestelyn perättäisistä uudistuksista laadittujen kehitysyhteistyövaliokunnan lausuntojen valmistelijana ja puhunut kaikissa aiheesta järjestetyissä keskusteluissa, viimeksi 13. huhtikuuta 2000, 13. joulukuuta 2000 ja 4. syyskuuta 2003.
Ennen virkansa jättämistä komission jäsen Lamy kertoi meille 21. huhtikuuta 2004 aikovansa ehdottaa tariffiksi 230 euroa tuodulta banaanitonnilta. Tämän jälkeen virkaan tuli uusi komissio, ja sopimukseen olette yrittänyt päästä te sekä kolleganne ja kaupasta vastaava komission jäsen.
Arvoisa komission jäsen, myöntänette, että tämäniltainen selvityksenne ei kerro juuri mitään siitä, miten aiotte edetä. Teidän on tehtävä selkeä päätös tietyn tariffin soveltamisesta 1. tammikuuta alkaen, ja nähtäväksi jää, minkä suuruinen se on.
Komission lailla tiedätte kuitenkin hyvin, että päätöksenne johtaa välittömästi uuteen riitaan dollarialueeseen kuuluvien WTO:n tuottajavaltioiden kanssa, jos tariffi on niiden odotuksia suurempi. Toisin sanoen voitamme muutaman kuukauden sillä kustannuksella, että aiheutamme AKT-valtioiden ryhmälle tiettyjä riskejä ja lisää epävarmuutta eurooppalaisille tuottajillemme.
Olettaen, ettei tulevassa Hongkongin huippukokouksessa tapahdu mitään odottamatonta, komission on loppujen lopuksi pyrittävä neuvotteluratkaisuun Latinalaisen Amerikan banaanintuottajavaltioiden kanssa.
Haluan oikeutetusti kysyä, miksei komissio nimenomaisesti pyrkinyt neuvotteluteitse sopimukseen maalis-, huhti- ja toukokuussa? Onhan kuitenkin luotettavaa näyttöä siitä, että Latinalaisen Amerikan tuottajat pyrkivät diplomaattisten kanavien kautta siirtymävaiheen sopimukseen nykyisen järjestelmän soveltamisen väliaikaisesta jatkamisesta, jonka avulla saataisiin lisäaikaa vakaamman ja pysyvämmän ratkaisun neuvottelemiseksi.
Arvoisa komission jäsen, mielestäni komissio ei kiinnittänyt mitään huomiota näihin toiveisiin, sillä tuolloin se oli varma siitä, että WTO:n välimiesmenettelyssä päästäisiin sopimukseen 230 euron suuruisesta tariffista. Tämä oli ensimmäinen takaisku.
Sitten ehdotettiin uutta 187 euron tariffia, ja tulos oli sama. Olette tänään todennut olevanne hyvin pettynyt 27. lokakuuta annettuun toiseen välimiestuomioon. Arvoisa komission jäsen, teidän omista ja muiden virkamiesten kommenteista välittyi sama hämmennys ja pettymys kuin tänään ilmaisemanne.
Totesitte tuolloin, että on vältettävä banaaniriidan ottaminen Hongkongin huippukokouksen esityslistalle. Arvoisa komission jäsen, mielestäni tämä oli toinen virhe. Riitti, että Hondurasin kaltainen maa, joka on varmasti erinomainen maa muttei kuitenkaan kaikkivoipa jättiläisvaltio, pyysi banaaniriidan sisällyttämistä Hongkongin huippukokouksen esityslistalle, jotta tapahtui se, minkä komissio halusi kaikin keinoin estää.
Arvoisa komission jäsen, teitä voi lohduttaa tieto siitä, ettette ole ollut yksin neuvottelujen viimeisessä vaiheessa, jolloin on jouduttu pettymään karvaasti ja oma etumme on kärsinyt. Teidän rinnallanne ovat olleet tietyt jäsenvaltioiden hallitukset, esimerkiksi kotimaani hallitus, sekä tiettyjen banaanintuotantoalueiden hallitukset. Myös tiettyjen Euroopan banaanintuottajien edustajien myötätunto on ollut puolellanne. Ne näyttävät vetäytyneen odottamaan ratkaisua, jonka mainitsitte puheessanne ja joka käsittää ihmelääkkeen, kuten niin sanotut Madeiran sopimuksetkin. Arvoisa komission jäsen, näitä ratkaisuja säestää kuitenkin tällä hetkellä portugalilainen fado, joka on pikemminkin nostalginen ja surullinen laulu kuin toiveikas sellainen. 
Erika Mann,
   Arvoisa komission jäsen, haluaisin kiinnittää huomionne muutamaan seikkaan. Ilmaisitte olevanne hyvin pettynyt, mikä ei ole yllättävää tämän toisen kielteisen välimiestuomion jälkeen. Internet-sivustoilla käytyäni voin ikäväkseni kertoa teille, että banaaneja koskevat kiistat ovat loputtomia, eikä teidän näin ollen pidä olla liian pettynyt. Olen varma, että käsittelemme tätä asiaa vielä useita vuosia, ja vaikka asiaan saataisiinkin ratkaisu, muita ongelmia tulee sen tilalle. Ongelmat näyttävät kuuluvan banaanialan luonteeseen.
Voisitteko antaa hieman täsmällisempiä tietoja ja selittää toiminta-aikatauluanne? Aikaa ei enää ole kovinkaan paljon jäljellä, mutta haluaisin tietää, millainen aikataulu teillä on mielessänne. Toiseksi, mitä eri skenaarioita tarkastelette? Kansainvälisen kaupan valiokunnan toiminnan kannalta olisi erittäin tärkeää tietää, mikä teidän näkemyksenne on.
Lopuksi pohdin, kuten kolleganikin juuri mainitsi, mahtaako tämä kaikki vaikuttaa kielteisesti Hongkongin kokoukseen. Haluaisin tietää, kuinka aiotte tehdä hieman myönteisemmän tästä joka tapauksessa vaikeasta tilanteesta, onhan kokouksen asialistalla myös sokeri ja monia muitakin hankalia aiheita. 
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämä keskustelu osoittaa, kuinka tärkeitä sosiaalisekologiset kriteerit ovat kansainvälistä kauppaa koskevassa keskustelussa ja kuinka tärkeää on, että komissio tuo mukanaan nämä laatukriteerit WTO:n neuvotteluihin. Samaa voidaan lisäksi sanoa sokerista, joka on hyvä esimerkki, vaikkemme täällä Euroopassa juuri tuotakaan banaaneja mahdollisia syrjäalueita lukuun ottamatta. Tilanne on siis parempi kuin Neuvostoliiton hajotessa ja Saksan yhdistyessä. Kun Keski- ja Itä-Euroopan valtiot liittyivät EU:hun, Länsi-Saksan entiset toimittajat eli dollaribanaanien tuottajat katsoivat, että ne voisivat nyt toimittaa banaaneja koko EU:hun. Ne ajattelivat: "Nyt kun meillä on tämä yhteinen markkinajärjestely, jollaista ei ennen ollut, banaanien kauppa on vapautunut, ja voimme tuoda dollaribanaanejamme kaikkialle EU:n alueelle ja jättää muut huolehtimaan itsestään."
Parlamentissa keskusteltiin tuolloin aiheesta pitkällisesti. Komissio oli silloin vielä meidän puolellamme, ja loimme todellisen markkinajärjestelyn, josta keskustellaan nyt jatkuvasti. Dollaribanaanit eivät todellakaan ole luopuneet markkinaosuudestaan eivätkä amerikkalaiset ole vähentäneet kaupankäyntiään, päinvastoin niiden osuudet ovat kasvaneet valtavasti.
Jollemme olisi ottaneet käyttöön näitä kriteereitä ja jollei kiintiöitä olisi ollut, AKT-valtiot olisivat pikkubanaaneineen joutuneet konkurssiin jo aikaa sitten ja sadattuhannet, jopa miljoonat pikkubanaanien tuottajat olisivat menettäneet elinkeinonsa. Ne eivät vieläkään ole täysin turvassa, mutta olemme ainakin antaneet oman panoksemme tässä keskustelussa.
Pyytäisin teiltä, että tätä keskustelua jatkettaisiin EU:ssa myös sokerin osalta. Sen sijaan, että vapauttamista ehdotetaan määrällisenä ratkaisuna samalla, kun jätetään huomiotta kaikki toimintamalleihin liittyvät, yhteiskunnalliset ja ympäristölliset näkökohdat, komission olisi laatukriteerien puolestapuhujana pysyttävä jyrkkänä ja varmistettava, että globaaleissa kauppasuhteissa sovelletaan yhteiskunnallisia, työllisyyttä koskevia ja ympäristöllisiä kriteereitä ja otetaan ne huomioon. Tämä pätee erityisesti kiintiövälineiden tapauksessa. 
Erik Meijer,
   Arvoisa puhemies, banaaneita ei tuoteta ainoastaan kansainvälisten suuryritysten plantaaseilla, joilla on töissä paljon huonosti palkattua työvoimaa, vaan niitä kasvattavat myös yhä useammat pienviljelijät. Kehitysmaiden pienviljelijöiden osuuskunnat ja Euroopan muut kuin kaupalliset tuontijärjestöt ovat 1980-luvulta alkaen tehneet tuottoisaa yhteistyötä.
Yli puolet Sveitsissä syödyistä banaaneista on reilun kaupan banaaneja. Avaintekijä ei ole alkuperämaa vaan tuotantomenetelmä, jossa suojellaan ihmisiä ja ympäristöä. Toisin kuin Sveitsissä reilun kaupan menestyksen tiellä EU:ssa ovat perinteiset kiintiöt ja tullit. Tämä tarkoittaa, että banaaneja on vaikea tuoda muualta kuin Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioista, toisin sanoen niistä maista, jotka olivat jäsenvaltioiden siirtomaita puoli vuosisataa sitten, ellei tuonti sisälly joidenkin Euroopan ja Yhdysvaltojen suuryritysten tuontilisensseihin.
Haluan esittää komissiolle seuraavan kysymyksen. Aikooko se välimiesmenettelyn tulosten johdosta tehdä mahdolliseksi Sveitsin malliin siirtymisen vai korvataanko määrälliset rajoitukset ainoastaan korkeammilla tuontitariffeilla, jolloin juuri mikään ei muutu? Siinä tapauksessa Latinalaisen Amerikan maat katsovat Euroopan rikkoneen sopimuksiaan. 
Derek Roland Clark,
   Tässä sitä taas ollaan. Jälleen yksi EU:n tuontitariffijärjestelmistä on epäonnistunut: viimeksi sokeri, nyt banaanit, ja kaikki tämä EU:n laajuisen yhdenmukaisuuden nimissä. Järjestelmän haittana on jäsenvaltioiden historia, sillä useat niiden entiset siirtomaat tuottavat banaaneja ja ne haluavat oikeutetusti tukea näitä maita. Kolmen tariffikiintiön järjestelmä oli monimutkaisuudestaan huolimatta hyvä: C-kiintiö oli varattu AKT-valtioille, jotka saivat viedä enintään 750 000 tonnia vuodessa EU:hun ilman tulleja. Tästä ongelma syntyikin, sillä EU:n ulkopuoliset maat ja erityisesti Latinalainen Amerikka haluavat nyt vastaavan edun itselleen.
Ehdotan kahta ratkaisua. Voimme siirtyä ainoastaan tariffiin perustuvaan järjestelmään aiotulla tavalla vuonna 2006. Lokakuussa 2004 tariffiksi ehdotettiin 230 euroa tonnilta, mutta se oli AKT-valtioiden mielestä liian vähän ja dollarimaiden mielestä liian paljon. Riippumatta siitä, minkä suuruinen tariffi lopulta asetetaan, siitä on haittaa AKT-valtioille, sillä niiden banaanintuotanto vähenee ja työttömyys lisääntyy. Windward Islands on jo ilmoittanut, että 24 000 pientuottajasta on jäljellä enää 7 000 dollarimaista tulevan tiukan kilpailun vuoksi.
Useissa AKT-valtioissa banaaneja viljellään muille viljelykasveille sopimattomassa maastossa, joten työttömyys lisääntyy huomattavasti. Lähtevätkö nämä ihmiset siirtolaisiksi, jotkut Eurooppaan kasvattaen 20 miljoonan työttömän joukkoa, vai ryhtyvätkö he viljelemään kasveja, joista saadaan esimerkiksi kokaiinia ja jotka selviävät entisillä banaaniplantaaseilla?
Ehdotan vaihtoehtoista ratkaisua, joka perustuu toistuvasti esitettyihin väitteisiin siitä, että EU:ssa kunkin jäsenvaltion on tarkoitus säilyttää oma asemansa. Komission puheenjohtaja Barroso totesi vastikään, että sääntelyä voitaisiin vähentää. Yhdistetäänpä nämä kaksi asiaa: lakkautetaan banaanin tuontijärjestelmä ja annetaan yksittäisten jäsenvaltioiden päättää omista järjestelyistään. Ovathan kaikki jäsenvaltiot kypsiä demokratioita. EU:n jäsenvaltiot voisivat ostaa banaaneja avoimilta markkinoilta tai tukea entisiä siirtomaitaan haluamallaan tavalla niin, ettei tuki vaikuta maailmanmarkkinoihin. Yhdistynyt kuningaskunta sovelsi Brittiläiseen kansainyhteisöön etuuskohtelua vuoteen 1972 saakka ilman suurempia ongelmia. Vaikka tämä kuulostaakin hieman nostalgiselta, miksi emme toimisi näin? Olemme sen velkaa entisille siirtomaillemme. Mitä väärää on humaanisuudessa ja pyrkimyksissä säilyttää kolmannen maailman työllisyys? Mieluummin tämä kuin Brysselin byrokraattien rahannyhtämistoimet. 
María Esther Herranz García (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, Yhdysvaltojen ja Latinalaisen Amerikan kanssa vuonna 2001 tehty sopimus, johon komission jäsen aiemmin viittasi ja jonka toivoimme lopettavan banaanikiistan, tuo nyt mukanaan yhteisön tuontijärjestelmän radikaalin muutoksen tammikuusta 2006. Tämän muutoksen kouriin Euroopan tuotannonala joutuu tällä suuren epävarmuuden hetkellä.
EU päätti vuonna 1993 perustaa oman banaanialan tuontijärjestelmänsä ja yhteisen markkinajärjestelyn, joka eroaa täysin muun hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä. EU myönsi siis banaanialalle erityiskohtelun, lähes suosituimmuuskohtelun, mille on erityiset perusteet tällä hetkellä, sillä kyseistä hedelmää kasvatetaan ainoastaan EU:n syrjäisimmillä alueilla.
Muistutan, että näihin alueisiin sovelletaan erityiskohtelua saarialueaseman ja syrjäisen sijainnin vuoksi, ja se on välttämätöntä niiden maataloustoiminnan ylläpitämiseksi. Kotimaani Espanjan hallitus on unohtanut tämän seikan, kuten nähtävästi myös Kanariansaarten hallitus, joten huomautan, että banaanialalla on erityinen taloudellinen ja yhteiskunnallinen merkitys ja että uusi tuontijärjestelmä voi vaarantaa yhteisön tuotannon jatkuvuuden, jollei EU osoita tulevaisuudessa riittävästi määrärahoja kompensoidakseen suurta hinnanalennusta, joka johtuu mahdollisesta liian alhaisen tuontitariffin vahvistamisesta.
Ongelman ydin on loppujen lopuksi kirjanpidollinen korjaus, josta EU:n banaanialan tulevaisuus riippuu. Mitä pienempi tariffi, sen suurempaa taloudellista panostusta tarvitaan Euroopan tuottajien menetysten korvaamiseksi. Tälläkin panostuksella on kuitenkin rajansa, ja sen mukaan on määriteltävä EU:n liikkumavara siltä osin, kuinka paljon kansainvälisissä neuvotteluissa voidaan myöntyä kansainvälisen painostuksen edessä.
EU on jo uhrannut merkittävän osan maataloustuotannostaan kansainvälisen kaupan avaamiselle, ja uhrauksen vaikutukset kohdistuvat valitettavasti aina samoihin ihmisiin ja samoihin tuottajiin. Uhrauksesta hyötyvät vain harvat, vain pieni osa kolmansista maista.
Banaanialalla hyötyjiä olisivat tämän lisäksi monikansalliset yritykset, kun taas paikalliset tuottajat tuskin huomaisivatkaan muutosta. 

Glenys Kinnock (PSE ). –
   Arvoisa komission jäsen, totean ensiksi kuinka valitettavaa on, että komissio valitsi oikeudenkäyntitoimet neuvottelujen sijasta, vaikka neuvotteleminen olisi ollut paljon käytännöllisempi ratkaisu ja sen avulla olisi todennäköisesti päästy tyydyttävämpään tulokseen.
Kuten edelliset puhujat ovat todenneet, totuus on, että esimerkiksi Windward Islandsilla banaaniala tarjoaa työtä yli kolmannekselle työikäisestä väestöstä ja alan osuus vientituloista on 50–70 prosenttia. Banaanialan toiminnan vaarantuminen olisi erittäin vakava asia. Arvoisa komission jäsen, kuten totesitte, Windward Islandsin kaltaisille maille myönnetty etuuskohtelu ei vaikuta kielteisesti keneenkään, eikä sillä pyritä haittaamaan Latinalaisen Amerikan tai muiden viejien harjoittamaa kauppaa.
Paras tapa olisi löytää keino lykätä yhtenäistariffin käyttöönottoa ja päästä neuvotteluteitse oikeudenmukaiseen ja yhteisesti hyväksyttyyn ratkaisuun, jonka ansiosta kaikki tuottajat pystyisivät jatkamaan kaupankäyntiä. Välimiesmenettelyyn ryhtyminen on selvästikin ollut virhe, mutta komission on pyrittävä varmistamaan, että kaupankäyntiä voidaan jatkaa, kunnes te löydätte kehitysyhteistyöstä ja kaupasta vastaavien komission jäsenten kanssa toimivan keinon varmistaa, että Windward Islandsin köyhille viljelijöille voidaan löytää vaihtoehtoisia tulonlähteitä, jotta heillä olisi edelleen tulevaisuus.
Lopuksi totean, että banaani- ja sokeriala otetaan varmastikin Hongkongin kokouksen asialistalle ainakin AKT-valtioiden aloitteesta. 
Manuel Medina Ortega (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää maataloudesta vastaavaa komission jäsentä hänen sanoistaan. Haluan huomauttaa, että EU:ssa tuotetaan tällä hetkellä paljon banaaneja ja että tuhannet EU:n syrjäisimmillä alueilla asuvat perheet saavat siitä elantonsa. Jos banaanintuotanto loppuisi, jotkin Euroopan saarista jäisivät oman onnensa nojaan huolimatta siitä, että vaikka ne sijaitsevat kaukana, ne ovat aivan yhtä eurooppalaisia kuin tämä paikka, jossa tällä hetkellä keskustelemme.
Toiseksi katson, että on muistettava, ettei WTO:n paneeleissa voida tehdä sattumanvaraisia päätöksiä. WTO:n perustamissopimuksen periaatteiden mukaan on löydettävä vastaava tariffi, eikä se voi olla sattumanvarainen; sen on tarjottava EU:lle ainakin samantasoinen suoja kuin aiemmin. En tiedä, kuinka tarkkaan komissio on ottanut tämän huomioon.
Kolmanneksi aika on vähissä. Tammikuun 1. päivä on aivan lähellä, ja pelkäänpä, että WTO:n paneelien noudattaman yrityksen ja erehdyksen taktiikan vuoksi emme saa vahvistettua tariffia tammikuuhun mennessä. Eikö pitäisi harkita mahdollisuutta säilyttää nykyinen järjestelmä ainakin siirtymävaiheen ajan? Pystyisikö komissio sopimaan kolmansien maiden kanssa neuvottelujen keskeyttämisestä tai lopettamisesta, jotta voitaisiin päästä järkevään ratkaisuun?
Lopuksi kommentoin Espanjan Partido Popular -puolueen kollegoideni toteamuksia. Partido Popular oli vallassa viime vuoteen saakka Espanjassa ja vielä muutama kuukausi sitten Kanariansaarilla ennen kuin valtionpäämies lopetti sen valtakauden. Haluan kysyä, toimiko Partido Popular siihen mennessä jollain eri tavalla kuin Espanjan ja Kanariansaarten nykyiset hallitukset?
Arvoisa komission jäsen, toivon joka tapauksessa, että puolustatte näiden satojentuhansien EU:n kansalaisten intressejä, sillä heidän elinehtonsa säilyminen riippuu teistä. 
Mariann Fischer Boel,
   Arvoisa puhemies, banaaniala on vuosien varrella aina aiheuttanut erityistä tunnekuohua. Kuulin tästä keskustelusta ensi kertaa varsinaisesti vuonna 1992, ja sitä on käyty aina siitä asti. Emme ole vieläkään päässeet tässä asiassa ratkaisuun.
Käsittelen nyt joitakin täällä tänään esitettyjä kommentteja. Ensinnäkin asetin itselleni ensisijaiseksi tavoitteeksi päästä aiheesta neuvotteluratkaisuun, kun banaanialaa koskevat keskustelut aloitettiin heti virkaanastumiseni jälkeen viime vuoden marraskuussa. Pian kävi kuitenkin selväksi, etteivät edes Latinalaisen Amerikan maat olleet asiasta yksimielisiä, joten aiheesta ei ollut mahdollista päästä tammikuussa neuvotteluratkaisuun. Yritimme kerta toisensa jälkeen neuvotella asiasta. En nyt lähde nimeämään niitä Latinalaisen Amerikan suuryhtiöitä, joiden käsitys prosessin lopputuloksesta on täysin vastakkainen meidän käsityksemme kanssa. En kuitenkaan usko niitä, jotka väittävät, ettei neuvottelumahdollisuuksia tutkittu tarkkaan. 
Honduras on täysin perustellusti ottanut banaanialan Hongkongin ministerikonferenssin esityslistalle. Totean ainoastaan, että teemme kaikkemme sen varmistamiseksi, ettei tämä aihe tarpeettomasti häiritse koko prosessia. Tässä mielessä pidämme lähestymistapaamme järkevänä, olemme jatkuvasti valmiita keskustelemaan kumppanimaidemme kanssa ja luotamme AKT-valtioiden tukeen.
Myös sokeriala mainittiin. Tavoitteenani on päästä neuvoston kokouksessa poliittiseen kompromissiin asiasta ennen Hongkongin kokousta, jotta se voitaisiin poistaa asialistalta.
Aikataulusta ja eri skenaarioista totean, että neuvosto käsittelee parhaillaan ehdotusta, joka koskee ainoastaan tariffiin perustuvaan järjestelmään siirtymistä, ja keskusteluja jatketaan sen perusteella. En voi tässä vaiheessa antaa yksityiskohtaisempaa tietoa asiasta, sillä aihetta on käsiteltävä ja siitä on neuvoteltava neuvostossa ennen kuin voin esittää parlamentille kaikki luvut ja toimintaehdotukset.
Tavoitteenamme on luonnollisesti saada banaanialalla aikaan oikeudenmukainen kauppatilanne. Totuus on, että loppujen lopuksi kuluttajat päättävät siitä, mitä supermarketeissa myydään, joten asiasta erittäin kiinnostuneiden olisi kaikin tavoin pyrittävä rohkaisemaan kuluttajia, jotta he tekisivät valintansa. Kuten useat puhujat totesivat, on selvää, että tasapaino on löydettävä tässä erittäin arkaluonteisessa asiassa. Banaanien tuontijärjestelmästä päätettäessä on otettava huomioon useita näkökohtia, ja ennen kaikkea vastuumme kaikkia sidosryhmiä kohtaan, kuten aiemmin totesin.
Meidän on lisäksi otettava huomioon yhteisön tuottajien intressit ja banaanialan yhteisen markkinajärjestelyn hallinnointi pitäen silmällä uudistusta, joka toivottavasti saadaan päätökseen neuvoston avulla vuoden 2006 loppupuolella. Voin ainoastaan vakuuttaa teille, jotka olette erityisen kiinnostuneita tästä vaikeasta ja pitkällisestä asiasta, että teemme kaikkemme myönteisen tuloksen saavuttamiseksi, jotta ainoastaan tariffiin perustuva järjestelmä tulisi voimaan 1. tammikuuta 2006. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu Ieke van den Burgin ja Othmar Karasin talous- ja raha-asioiden valiokunnan puolesta komissiolle laatimasta suullisesta kysymyksestä "Syyt ammattieläkedirektiivin heikkoon täytäntöönpanoon EU:n jäsenvaltioissa" (O-0094/2005 B6-0338/2005). 
Ieke van den Burg (PSE ),
   Arvoisa puhemies, puhun hieman siitä, miksi esitämme tämän suullisen kysymyksen.
Kuten selitimme tekstissä, monet jäsenvaltiot eivät ole panneet tätä direktiiviä täytäntöön. Komission, asiaan kuuluvien yksiköiden ja jäsenvaltioiden edustajien välillä sekä Euroopan vakuutus- ja työeläkevalvontaviranomaisten komiteassa CEIOPS:ssä käydään parhaillaan neuvotteluja. Koska parlamentti kuitenkin osallistuu lainsäädäntään, myös sen olisi vaadittava osallisuutta direktiivin tulkinnassa, jos direktiiviin liittyviä ongelmia todella ilmenee. Arvoisa komission jäsen, tämän vuoksi olemme pyytäneet teitä tulemaan parlamenttiin keskustelemaan kanssamme.
Huomaatte rivien välistä myös huolemme siitä, että jäsenvaltiot eivät suhtaudu vakavasti tämän direktiivin täytäntöönpanoon. Koska ammattieläkedirektiivi on erityisesti rahoitusmarkkinoihin ja sosiaalipolitiikkaan liittyvä erillinen asia, vetoamme teihin myös, jotta tekisitte siitä tärkeän erityisesti, kun jäsenvaltioiden sosiaali- ja työlainsäädäntö on uhattuna ja kun sovelletaan vastaanottavan valtion eikä alkuperämaan sääntöjä. Haluamme olla tiiviisti mukana täytäntöönpanon tuloksissa ja mahdollisissa tulkinnoissa.
Otimme esiin kaksi muuta asiaa, CEIOPS:n osallistumisen ja varovaisuussääntöjen tilan, samoin kuin jäsenvaltioiden mahdollisesti lisäämien määrällisten sääntöjen tilan, mutta en mene näiden asioiden yksityiskohtiin.
PSE-ryhmän edustajana ja myös Alankomaiden edustajana pidän hyvin merkittävänä ammatillisten lisäeläkejärjestelmien kehityksestä, joka johtuu rahoitusmarkkinoiden muutoksista ja myös säädösmuutoksista. On vallalla kehityssuunta, jossa siirrytään etuusperusteisista järjestelmistä maksuperusteisiin järjestelmiin.
Tämä on nopeasti yleistyvä kehityssuunta Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa, joissa erityisesti eläkejärjestelmien uudet jäsenet eivät pääse etuusperusteiseen järjestelmään. Tämä ei ole mahdollista Alankomaissa, koska meillä on yleensä käytössä yhteiset ja pakolliset järjestelmät ja koska arvostamme niitä.
Mielestäni siirtyminen etuusperusteisista järjestelmistä maksuperusteisiin järjestelmiin ei ole välttämätön, saati toivottava kehityssuunta, koska eläkejärjestelmien laadukkuus on yksi eurooppalaisen sosiaalisen mallin parhaista puolista. Ensimmäinen pilari olisi Alankomaissa epätäydellinen ja riittämätön ilman näin korkealaatuista toista pilaria. On myös merkittävää, että tällä perinteisellä toimintatavalla saadaan kaikkiaan parhaat tulokset. Tämän vuoksi myös pilarien hämärät rajat huolestuttavat meitä, ja pyydämmekin teitä selventämään tulkintaanne näistä asioista sekä sitä, miten aiotte käsitellä tätä asiaa kanssamme laajemmin. 
Othmar Karas (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kuten jäsen van den Burg jo totesi, olemme huolestuneita siitä, että direktiivin saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä ei ole suhtauduttu riittävän vakavasti näiden kahden vuoden aikana, jotka ovat kuluneet direktiivin antamisesta.
Direktiivissä on kaksi puolta, joista ensimmäinen liittyy sisämarkkinoihin. Direktiivillä vahvistetaan kaikkien ammatillisten lisäeläkkeiden alalla toimivien palveluntarjoajien sisämarkkinoita. Toinen puoli liittyy työntekijöiden sosiaaliturvaan. Työnantajien ja työntekijöiden välinen vuoropuhelu lisääntyy ammatillisten lisäeläkejärjestelmien perustamisvaiheessa sekä niiden myöhemmän kehityksen aikana.
Kun tänä aamuna astuin lentokoneeseen, minulle ojennettiin aikakauslehti. Kannen otsikossa väitettiin, että vastaisuudessa ammatillisten lisäeläkkeiden tarjonta on välttämätöntä. Arvoisa komission jäsen, tästä ei ole tullut yhtään vähemmän tärkeä asia direktiivin laatimisesta ja antamisesta kuluneina vuosina, kuten varmasti huomasitte luettuanne Saksan hallituksen uuden työohjelman, jonka kahdessa olennaisen tärkeässä kappaleessa käsitellään vanhuuseläkejärjestelmän turvaamista.
Euroopan unionissa ei ole edelleenkään tarpeeksi riskipääomaa. Kuten kaikki tiedämme, Yhdysvalloissa riskipääoman muodostavat pääasiassa eläkerahastot. Sisämarkkinoilla ja rahoituspalvelualalla on yhä potentiaalia. Eläkerahastot eli ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavat yritykset eivät vielä pääse hyötymään täydellisistä, yhtenäisistä sisämarkkinoista.
Parhaillaan keskustellaan paljon eurooppalaisesta elämäntapamallista ja eurooppalaisesta sosiaalisesta mallista. Ammatillisten lisäeläkkeiden tarjontaan liittyvät sosiaaliturvan ohella aiempaa tiiviimmin myös markkinat, ja se on välttämätön edellytys työntekijöiden liikkuvuudelle ja joustavuudelle. Ammatillisten lisäeläkkeiden tarjonnalla varmistamme myös vanhuuseläkejärjestelmämme ja mukavan eläkeiän yhteiskunnassa, jossa ihmiset elävät yhä pidempään.
Direktiivistä käy selvästi ilmi myös epätasapaino vallan ja vastuun sekä yhtenäismarkkinoiden kilpailukyvyn ja sosiaaliturvajärjestelmien välillä. Tätä direktiivillä yritetään korjata, mutta tämä on myös syynä siihen, että esitämme tämän kysymyksen. Juuri jäsenvaltioilla nimittäin on valtuudet saattaa direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä ja ottaa huomioon asiat, joita olemme käsitelleet, mutta joita ei ole kirjattu lainsäädäntöön. Jäsenvaltiot ovat myös vastuussa tästä.
Tiedämme puheidenne ja tosiasioiden perusteella, että tähän mennessä ainoastaan 6 jäsenvaltiota on ilmoittanut täytäntöönpanotoimistaan, 6 jäsenvaltiota on tehnyt niin osittain, kun taas 13 jäsenvaltiota ei ole ilmoittanut toimistaan. Jäsenvaltioista 13 ei ollut noudattanut velvollisuuttaan 23. syyskuuta 2005 mennessä.
Arvoisa komission jäsen, tämän vuoksi kysymme teiltä, mihin toimiin aiotte ryhtyä, mikäli kaikki jäsenvaltiot eivät ole saattaneet direktiiviä osaksi kansallista lainsäädäntöään tämän vuoden loppuun mennessä. Miksi se on valtioille niin vaikeaa? Ellen ole ymmärtänyt väärin, jäsenvaltioiden ja komission välillä järjestettiin kokoukset lokakuussa 2004 ja huhtikuussa 2005, jolloin kävi ilmi, että eniten ongelmia aiheuttivat sosiaaliturvaan ja työlainsäädäntöön liittyvät direktiivin säännökset. Meidän on myönnettävä näiden kahden asian välinen jännite. Yksi ei saa olla perustelu sille, että toinen aiheuttaa pysähdyksen yhtenäismarkkinoilla tai välttämättömissä turvaamistoimissa, joita käsittelimme direktiivissä. Sen vuoksi kysymmekin, mitä johtopäätöksiä teette tästä ja ovatko lisätoimet mielestänne tarpeellisia sekä miten verolainsäädännön eroavaisuudet vaikuttavat tämän direktiivin saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä. 
Charlie McCreevy,
   Arvoisa puhemies, EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukaista jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa menettelyä sovelletaan jäsenvaltioihin, jotka eivät ole ilmoittaneet komissiolle täytäntöönpanotoimistaan tai ovat ilmoittaneet niistä ainoastaan osittain. On korostettava, että kyseinen rikkomismenettely liittyy ainoastaan kansallisten toimien ilmoittamiseen eikä täytäntöönpanotoimien laatuun. Kun täydelliset ilmoitukset on saatu, komissio tutkii jäsenvaltioiden täytäntöönpanotoimet, mikä voi myöhemmässä vaiheessa johtaa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeviin menettelyihin, mikäli direktiivi on pantu täytäntöön väärällä tavalla.
Direktiivillä ei anneta komissiolle komiteamenettelyvaltuuksia. Se ei ole "Lamfalussy-direktiivi". Siksi Euroopan vakuutus- ja työeläkevalvontaviranomaisten komitealle CEIOPS:lle ei anneta valtuutusta, eikä komissio anna mitään täytäntöönpanotoimia. Koska direktiivin toteuttamisesta ei ole vielä saatu käytännön kokemusta, on liian aikaista ottaa kantaa komiteamenettelyn tarpeeseen ja sen myötä myöskin CEIOPS:n mahdolliseen tehtävään.
CEIOPS:llä on kuitenkin tärkeä direktiivin 21 artiklan 2 kohtaan liittyvä tehtävä, ja valvojien "on tehtävä tiivistä yhteistyötä ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten toiminnan valvonnan helpottamiseksi". CEIOPS:n ammatillisten lisäeläkkeiden komitea laatii parhaillaan asiaan liittyvää luonnosta monenväliseksi yhteistyöpöytäkirjaksi. Vastaava vakuutusalan pöytäkirja on jo olemassa. Luonnosta käsitellään parhaillaan toisessa avoimessa kuulemismenettelyssä sidosryhmien kanssa. Luonnos on tarkoitus hyväksyä CEIOPS:n jäsenten kokouksessa helmikuussa 2006.
Kahden viime vuoden aikana komissio on järjestänyt kaksi kokousta jäsenvaltioiden kanssa auttaakseen niitä panemaan direktiivin täytäntöön. Tästä syystä neuvotteluissa keskityttiin jäsenvaltioiden, komission ja muiden sidosryhmien esiin tuomiin asioihin, jotka voisivat mahdollisesti aiheuttaa vaikeuksia direktiivin saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä ja jotka voisivat johtaa direktiivin erilaisiin tulkintoihin jäsenvaltioissa. Näiden kokousten perusteella komissio päätteli, että vaikka joistakin artikloista vaikuttaisi aiheutuvan ongelmia, ongelmat eivät koske kaikkia jäsenvaltioita. Näin ollen on vaikeaa määritellä mitään erityisen ongelmallisia säännöksiä. Tämä ei ole yllätys, koska jäsenvaltioiden eläkerakenteet ja -järjestelyt ovat huomattavan erilaisia. Tästä huolimatta on syytä olettaa, että rajatylittävää toimintaa käsittelevän 20 artiklan täytäntöönpano aiheuttaa ongelmia monille jäsenvaltiolle. On kuitenkin liian aikaista arvioida, johtuvatko ongelmat Euroopan parlamentin ja neuvoston hyväksymän lainsäädäntöehdotuksen muotoilusta vai ainoastaan eri jäsenvaltioiden erilaisista tulkinnoista.
Vuonna 2006 järjestettävässä ensimmäisessä kokouksessa on tarkoitus keskustella lisää eräistä asioista, jotka on jäsenvaltioiden täytäntöönpanotoimien arvioinnin yhteydessä todettu ongelmallisiksi ja olennaisen tärkeiksi. Direktiivin täytäntöön panemiseksi toteutettujen jäsenvaltioiden toimien syvällinen analysointi ei ole vielä alkanut. Tässä vaiheessa työssä keskitytään osittaisten tai täydellisten ilmoitusten laatuun. Vasta sitten, kun suurin osa jäsenvaltioista on ilmoittanut täytäntöönpanotoimistaan, voidaan antaa arvio siitä, kuinka paljon jäsenvaltiot ovat antaneet täydentäviä määrällisiä sijoitussääntöjä ja muuta lainsäädäntöä, jotka saattavat vaarantaa direktiivin asianmukaisen toiminnan. Koska komissio odottaa lukuisien jäsenvaltioiden ilmoittavan lainsäädännöstään komissiolle ennen tämän vuoden loppua, tällainen arvio voidaan antaa vasta vuoden 2006 kuluessa.
Monet etuusperusteisista eläkejärjestelmistä hyötyivät 1990-luvun noususuhdanteesta ja alensivat maksuja tai jopa luopuivat maksujen perimisestä määräajaksi sen sijaan, että ne olisivat kasvattaneet taloudellista varantoaan. Kun väistämätön markkinoiden laskusuhdanne alkoi, jotkin varannoista osoittautuivat riittämättömiksi. Rahoittavat yritykset ja jäsenvaltioiden valvovat viranomaiset reagoivat tähän erilaisin keinoin, joita olivat maksujen korottaminen, lisämaksut, eläketason alentaminen, eläkejärjestelmien sääntömuutokset ja järjestelmien sulkeminen uusilta jäseniltä.
Toteutetuista parannustoimista huolimatta kaikki sidosryhmät ymmärsivät jälleen, että eläkerahastoon liittyy pitkäaikainen velvoite työntekijöitä ja edunsaajia kohtaan. Tätä näkemys on vahvistunut edelleen muun kehityksen myötä, johon kuuluu IAS 19-standardin soveltaminen rahoittaviin yrityksiin ja tiukemmat säännöt vakuutusteknisen vastuuvelan valvovalle arvioinnille. Rahoittavat yritykset ovat ymmärtäneet, että kulujen valvontaa on parannettava ja tulot vakautettava, jotta yritykset voivat täyttää eläkesitoumuksensa.
Voidaan huomata, että on käynnissä siirtyminen loppupalkan perusteella määritellyistä perinteisistä etuusperusteisista eläkkeistä eläkejärjestelmiin, joiden kuluja voidaan helpommin valvoa. On kuitenkin selvää näyttöä siitä, että siirtymistä ei tapahdu ainoastaan kohti yksityisiä maksuperusteisia järjestelmiä. On myös sekajärjestelmiä, joissa yhdistyvät etuusperusteisen ja maksuperusteisen eläkejärjestelmän ominaisuudet. Näiden muutosten syynä on rahoittavan yrityksen kulujen aiempaa parempi valvonta ja aiempaa vakaammat tulot.
On vallalla kehityssuunta, jossa pyritään hämärtämään näiden kolmen eläkepilarin välisiä rajoja, ei ainoastaan toisen, työeläkejärjestelmien pilarin ja kolmannen, yksityisten vakuutusjärjestelmien pilarin välisiä rajoja, mutta myös toisen pilarin ja ensimmäisen, lakisääteisten järjestelmien pilarin välistä rajaa. Tämä ei ole ongelma, koska pilarirakenne on ainoastaan yleinen luokittelujärjestelmä, ja kaikissa kolmessa pilarissa on järjestelmiä, joissa varoja maksetaan yksittäisille edunsaajille. Näin ei ole jokaisessa jäsenvaltiossa, koska eläkkeet kuvastavat erityisiä kulttuurisia ja historiallisia tilanteita. Ratkaisut voivat näin ollen olla samankaltaisia ensimmäisen, toisen ja kolmannen pilarin välisistä peruseroavaisuuksista huolimatta.
Kaikissa 25 jäsenvaltiossa on tehty erilaisia ratkaisuja julkisten eläkejärjestelmien, työeläkejärjestelmien ja yksityisten järjestelmien olemassaolon, tason ja rahoituksen suhteen. Ei ole olemassa koko EU:n laajuista vastausta ikääntyvän yhteiskunnan haasteisiin. Ratkaisut on mukautettava jäsenvaltioiden erilaisiin eläkejärjestelmiin. Sen vuoksi lopullinen vastuu on jäsenvaltioilla.
Komissio voisi auttaa jäsenvaltioita varmistamalla, että rahoituspalveluita koskevilla Euroopan unionin sääntelypuitteilla tuetaan eläkerahoitusta koskevia turvallisia ja markkinavetoisia ratkaisuja. Pullonkaulat on poistettava, jotta eläkkeisiin varattuja varoja saadaan hallinnoitua mahdollisimman tehokkaasti ja jotta eurooppalaisilla on näin mahdollisuus nauttia mahdollisimman suurista etuuksista ja vuosimaksatuksista eläkeaikana. Direktiivillä täytetään tämä tavoite. Ensi vuoden toisella puoliskolla komissio esittää valkoisen kirjan yhteissijoitusyrityksistä, joilla on myös osansa eläkealalla.
Euroopan eläketarjontaa pyritään parantamaan myös muilla aloitteilla. Näihin kuuluvat esimerkiksi hiljattain annettu ehdotus direktiiviksi lisäeläkeoikeuksien siirrettävyyden parantamisesta ja meneillään olevat rikkomismenettelyt, jotka liittyvät eläkemaksujen yhdenvertaiseen verotukseen. 
Harald Ettl,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, äskeinen puheenvuoro oli erittäin tekninen kuvaus asiasta, joka ei edisty. Ammatillisia lisäeläkkeitä koskevan direktiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä tapahtuu hyvin vastahakoisesti, mikä on pettymys ja osoittaa mielestäni myös välinpitämättömyyttä.
Ammatilliset lisäeläkejärjestelmät lisääntyvät Euroopan unionissa, ja direktiivillä annetaan valtioille riittävät valtuudet hallinnoida niitä moitteettomasti. Väestörakenne muuttuu olennaisesti, ja monet valtiot ovat ideologisista syistä vähitellen vetäytymässä eläke- ja terveydenhuoltotarjonnasta, koska ajatuksena on, että yksityisen tarjonnan olisi tultava tilalle. Jos eläkkeet aiotaan turvata tulevaisuudessa, pääomaa rakentavan eläketarjonnan muita osa-alueita on edistettävä ja hallinnoitava tehokkaasti.
Jos ammatillisista lisäeläkejärjestelmistä aiotaan tehdä kestävä keino vanhuusiän lisäeläketarjonnan varmistamiseksi, on oltava takuut työntekijöihin kohdistuvien riskien todellisesta vähentymisestä, koska he ovat jo vaarassa menettää työpaikkansa, eikä heidän omia vapaaehtoisia maksujaan ja heidän työnantajayritystensä maksamia maksuja saa vaarantaa. Sen vuoksi on taattava, että liiketoiminta ja ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavat laitokset erotetaan selvästi toisistaan, niin että saavutettuja etuja ei menetetä esimerkiksi liiketoiminnan kaatuessa tai silloin, kun työntekijä vaihtaa työpaikkaa omasta halustaan.
Euroopan laajuisesti järjestetyt ammatillisen lisäeläketarjonnan yhtenäismarkkinat merkitsisivät työntekijöiden parempaa liikkuvuutta, mitä he nimenomaan haluavat. Sen lisäksi, että erotetaan toisistaan työpaikan menettämisen riski ja riski työntekijöiden vaatimuksista, jotka kohdistuvat yrityksen kertyneeseen pääomaan yrityksen joutuessa konkurssiin, on hyväksyttävä ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavia laitoksia koskevat vähimmäisstandardit. Standardeihin on kuuluttava sekä valvovien viranomaisten että työntekijöiden selkeät tiedonsaantioikeudet.
Sekä etuuksiin oikeutetuilla että tämänhetkisillä edunsaajilla on oltava oikeus saada tietoa järjestelmän pääoman sijoittamisen tavasta tai osakekurssien tilasta. Työntekijöillä olisi mahdollisuuksien mukaan oltava oikeus tulla kuulluksi, kun yritys valitsee näitä laitoksia. Jos johdanto-osan 18–23 perustelukappaleessa mainitut tavoitteet saavutetaan, työntekijöiden asema turvataan, ja sitä edellyttää myös nykyajan osakemarkkinoiden valvonta yhteisössä. Arvoisa komission jäsen, nyt on aika toimia, ja olemme tottuneet siihen, että te myös toimitte. 
Sharon Margaret Bowles,
   . Arvoisa puhemies, olemme kaikki samaa mieltä komission jäsenen kanssa siitä, että on erittäin tärkeää lisätä eläkkeiden ja erityisesti vapaaehtoisten eläkevakuutusten ottamista joko tällä direktiivillä tai muilla keinoin. Kuten arvoisa komission jäsen aivan oikein totesi, on kuitenkin jäsenvaltioiden toimivallassa tehdä aloitteita eläkevakuutusten ottamisen lisäämiseksi, koska eläkkeet voivat olla sidoksissa vero- ja etuusjärjestelmiin. En ehdota, että tämän olisi muututtava. On kuitenkin tärkeää jakaa tietoa parhaista käytänteistä. Voisiko komissio sen vuoksi ilmoittaa, seuraako se jo aloitteita tai aikooko se tehdä niin? Voiko se esittää järjestelmän parhaiden käytänteiden jakamiseksi ja edistämiseksi?
Julkinen luottamus kaikkiin lainsäätäjiin ja luottamuksen taustalla oleviin takeisiin, myös muualla kuin omassa jäsenvaltiossa, on hyvin tärkeää rajatylittävissä eläkejärjestelmissä, joita haluamme edistää parempien ja aktiivisempien eläkemarkkinoiden aikaansaamiseksi. Erityisesti itsenäisiin ammatinharjoittajiin liittyvien järjestelmien kannalta on tärkeää ymmärtää, että eri maiden tarjoaman tiedon olisi oltava vertailukelpoista. Direktiivin 9 artiklassa edellytetään, että jäsenille annetaan riittävästi tietoa riskeistä. Direktiivin 10 artiklassa edellytetään, että vuositilinpäätöksen on annettava oikea, riittävä ja kattava kuva. Muissa artikloissa esitetään, että vuositilinpäätösten on oltava jäsenten saatavilla. Tämä kuitenkin herättää kysymyksen siitä, mikä on riittävä tieto ja onko eri jäsenvaltioissa vallitsevien käytäntöjen erot otettava huomioon, tai ainakin siitä, varoitetaanko potentiaalisia sijoittajia mahdollisista eroista aloilla, joilla sijoittajat eivät voi suorittaa rinnastavaa vertailua.
Lisäksi on selvästi tärkeää, että asiaan löydetty ratkaisu ei johda säädösten moninkertaistumiseen ja että CEIOPS ottaa sen huomioon kaikissa tulevissa pöytäkirjoissa. 
Graham Booth,
   . Arvoisa puhemies, komission jäsen voisi ehkä selittää, mitä hän tarkoittaa sanoessaan eikä . Minusta se kuulostaa suhteellisen tökeröltä.
Eikö todellinen ongelma ammatillisia lisäeläkejärjestelmiä koskevan direktiivin täytäntöönpanossa ole, että sen täytäntöön panemiseksi ei ole poliittista tahtoa? Läntisessä Euroopassa on vakava väestönkehitykseen liittyvä ongelma, sillä väestö vanhenee edelleen ja syntyvyys jatkaa laskuaan Euroopan unionin johtavissa teollisuusmaissa. Meillä on vakava eläkeongelma, jota jäsenvaltioiden hallitukset eivät yksinkertaisesti pysty ratkaisemaan. Loppupalkkaan perustuvissa järjestelmissä, kuten julkisen sektorin eläkkeissä, toimintamalli on, että nuoret maksavat vanhoille eli yksi sukupolvi tukee toista.
Läntisen Euroopan vanhoja talouksia vastaan toimii väestönkehityksen lisäksi myös niin kutsuttu sosiaalinen malli. Tämä paljon ylistetty sosiaalinen malli näyttää perustuvan 40 prosentin nuorisotyöttömyyteen, riippuvuuteen sosiaaliturvasta ja perinteisen perhemallin murtumiseen. EU:n ja myös kansallishallinnon taloudellisten järjettömyyksien vuoksi emme enää voi luottaa sukupolvien tukijärjestelmään.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa tilanne on poliittisesti vielä huonompi kuin EU:ssa yleensä. Siellä on rahoittamatta yli 800 miljardin punnan julkisen sektorin eläkkeet, ja julkisen sektorin työhönotto on täysin hallinnoimatonta. Yksityisen sektorin eläkerahastoja on verotettu vuodesta 1977 lähtien, ja 5,5 miljardia puntaa on otettu joka vuosi tavallisten ihmisten säästöistä, kun taas poliitikot nauttivat etuoikeutetuista eläkkeistä koville joutuneen veronmaksajan kustannuksella. Jos julkiset yritykset nyt epäonnistuisivat osoittamaan kykynsä vastata eläkevelvoitteistaan, johtaja joutuisi vankeuteen, kun taas jäsenvaltioiden hallitusten valtiovarainministerit rikkovat sääntöjä päivittäin.
Omassa vaalipiirissäni on yritys nimeltä Ballast Nedam, joka on yksinkertaisesti hylännyt eläkkeensaajansa häpeällisellä tavalla ja perustanut uuden yrityksen velvollisuuksiensa välttämiseksi. Tämä on todellakin vastoin direktiiviä, jota ei ole pantu täytäntöön.
Eikö ole mielenkiintoista, kuinka innokkaita hallitukset ovat standardoimaan autojen lämmittimiä, tuulilasinpyyhkimiä ja väkevien alkoholijuomien pulloja, mutta kun todelliset ihmiset tarvitsevat apua, Euroopan unioni osoittautuu voimattomaksi, kuten tavallista? 
Katerina Batzeli (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ensin on selvitettävä ammatillisten lisäeläkerahastojen toimintaympäristö ja edut. Ne ovat rahoitusmarkkinoilla toimivia laitoksia, eikä niitä voida yhdistää sosiaaliturvajärjestelmiin eikä olettaa niiden vähitellen saavuttavan sellaista laajuutta, että ne voisivat edes osittain korvata nämä järjestelmät.
Sosiaaliturvajärjestelmillä on edelleen taattava työntekijöiden yleinen turva, ja ne ovat julkisia järjestelmiä. Toisin sanoen: jos vakuutusrahasto ei pysty maksamaan eläke-etuuksia ja vastuitaan, valtion on vastattava niiden rahoitusvastuista.
Tätä vastoin on niin, että jos ammatilliset lisäeläkerahastot eivät pysty täyttämään vastuitaan, valtio ei puutu asiaan taloudellisesti tai takaa maksuja.
Mielestäni nämä rahastot ovat kuitenkin selkeästi hyödyllisiä luottolaitoksina, joiden tehtävä on taata lisäeläkkeitä, kunhan niistä sovitaan työehtosopimusten yhteydessä.
On tietenkin korostettava, että niillä tarjotaan eläketuloja ainoastaan työntekijöille, jolloin syntyy eräänlaista syrjintää niitä kohtaan, joilla ei ole vakinaista työpaikkaa tai jotka työskentelevät osa-aikaisesti.
On myös korostettava, että nämä luottolaitokset, nämä rahastot, pystyvät tekemään rajatylittävää yhteistyötä ainoastaan nykyiseen euroalueeseen kuuluvissa valtioissa.
Näiden seikkojen perusteella ja sen perusteella, miten lainsäädännön soveltaminen jäsenvaltioihin etenee, on suositeltavaa, että direktiivistä tehdään joustavampi, jotta sitä saadaan edistettyä kaikissa jäsenvaltioissa.
Haluamme saattaa direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöä ja mikä tärkeintä, haluamme, että sen hyväksyvät työmarkkinaosapuolet, työnantajat ja työntekijät.
Jotta näin tapahtuisi, ei vaikuta järkevältä käyttää keskimääräisiä arvoja sen varmistamiseksi, että kyseiset rahastot kattavat mahdollisimman laajalti koko työvoiman tai että rahastot ja niihin kerääntyneet varannot pääomitetaan BKT:n prosenttiosuuden mukaan tai vakuutettua kohden.
Päinvastoin, vaikuttaisi poikkeuksellisen tärkeältä korostaa seikkoja, jotka johtivat laitoksen kehittymiseen joissakin yksittäisissä maissa, joissa keskimäärin 45 prosenttia työvoimasta on ottanut lisäeläkkeen.
On poistettava muuttujat, jotka saavat aikaan selkeitä eroavaisuuksia direktiivin soveltamisessa eri jäsenvaltioissa. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt. 

