Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Balfe
Arvoisa puhemies, nimeni ei ole läsnäololistassa, vaikka olin täällä, kuten tiedätte, koska istuin puhemiehistössä kaksi tuntia teidän kanssanne.

Puhemies
Otamme tämän huomioon, parlamentin jäsen Balfe.
Pöytäkirja hyväksyttiin.

Hardstaff
Arvoisa puhemies, haluan teidän kiinnittävän huomiota siihen, että maatalouskeskustelut alkavat muutaman minuutin kuluttua. Kahteen mietintöön jätettyjä tarkistuksia ei ole vielä saatavilla englanninkielisinä. Kysyin tarkistuksia eilen illalla. Aamuun mennessä oli ilmestynyt yksi erä tarkistuksia - jotka koskevat Fantuzzin mietintöä -, mutta edelleenkään ei ole saatavilla englanninkielisiä versioita Jové Peresin ja Happartin mietintöihin. Se ei todellakaan käy, että meidän odotetaan käyvän keskustelua, vaikka meillä ei ole tarkistuksia omalla kielellämme.

Puhemies
Parlamentin jäsen Hardstaff, olen saanut tiedon, että todellakin oli joitakin teknisiä ongelmia. Käännökset jaetaan mahdollisimman pian.

Valdivielso de Cué
 Arvoisa puhemies, haluan ainoastaan sanoa, että tänne on hyvin hankala päästä Strasbourgin kaupungin ympärillä olevilta lentokentiltä. Emme monesti ehdi tänne istunnon alkuun mennessä, koska vaikka Strasbourgin kaupunki tarjoaa meille ilmaisen kuljetuspalvelun, meidät saapuvat matkustajat kootaan tai keskitetään isommiksi ryhmiksi ja joskus joudumme odottamaan puolitoista tai yli kaksi tuntia muiden matkustajien saapumista. Vaikka kiitänkin Strasbourgin kaupunkia tästä palvelusta, jonka se tarjoaa meille vieläpä ilmaiseksi, pyytäisin, että palaisimme takaisin entiseen korvauskäytäntöön, jolloin palvelu oli nopeampaa. Meille sanotaan, että määrärahoja on supistettu, ja ymmärrän, että määrärahakysymys on tärkeä, mutta jos kerran halutaan säästää, voisimme pitää täällä yhden tai kaksi kokousta vuodessa ja olla muuten Brysselissä, mikä tulee paljon halvemmaksi. Me kaikki pidämme Strasbourgista, mutta olisimme kiitollisia siitä, että saisimme takaisin ne palvelut, joita saimme ennen tältä kaupungilta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa kollega. Luulen, että me kaikki olemme tietoisia esittämistänne huomautuksista. Jatkamme yhteydenottoja Ranskan viranomaisiin ja katsomme, onko mitään mahdollisuuksia tehdä joitakin parannuksia. Tunnen kohtaamanne ongelmat.

Corrie
Arvoisa puhemies, lähdin eilen aamulla kotoa klo 8.10. Saavuttuani lentokentälle ja noustuani koneeseen minulle kerrottiin, että lentoni oli peruutettu. Saavuimme tänne eilen illalla klo 22.40. Matkustin siis 14 tuntia päästäkseni tänne. Sanon suoraan, että jos Air France ei pysty tarjoamaan parempaa palvelua Strasbourgin lentokentälle, monet brittiläiset jäsenet eivät yksinkertaisesti pysty tulemaan Strasbourgiin.

Puhemies
Parlamentin jäsen Corrie, en voi sanoa mitään muuta, kuin että teillä on puolellanne meidän kaikkien sympatiamme, mutta asia ei siitä miksikään muutu. Eilen illalla puhemiesneuvostossa kuulimme vastaavaa varapuhemies Collinsilta. Valitettavasti ongelmia on olemassa. Haluaisin kuitenkin päättää tämän keskustelun tähän.

Theonas
Arvoisa puhemies, haluaisin Euroopan parlamentin kiinnittävän huomiota siihen, että viime yönä Jugoslaviassa NATOn ohjus osui junan matkustajavaunuun ja aiheutti kymmeniä kuolonuhreja ja useita kymmeniä loukkaantumisia. Vielä ei tiedetä - ainakaan minä en tiedä -, oliko junassa mahdollisesti myös kreikkalaisia toimittajia matkustamassa Jugoslaviassa. Mielestäni tämä tuhoisa teko Jugoslavian kansaa ja rauhanomaista liikennevälinettä vastaan on selvä ihmisoikeusrikkomus, ja sitä voidaan pitää rikoksena ihmiskuntaa vastaan. Mielestäni Euroopan parlamentin pitää tuomita tällaiset teot ja tämä Euroopassa meneillään oleva tuho.

Puhemies
Parlamentin jäsen Theonas, Kosovon tilanteesta ja kaikista näistä ongelmista keskustellaan huomenna neuvoston ja komission läsnäollessa.

Duhamel
Arvoisa puhemies, viittaisin työjärjestykseen. Kaikki kuulemamme työjärjestystä koskevat puheenvuorot tuntuvat koskevan eri asioita, mutta näin ei ole.
Muistutan, että liikenneongelmien osalta olemme kaikki samassa veneessä ja että tällä kertaa ei pidä moittia Air Francea, koska Serbiaan ja Kosovoon suuntautuvat sotilaslennot ovat sekoittaneet koko liikenteen. Ne, jotka haluavat arvostella Ranskaa, voivat tuhlata siihen aikaansa, mutta he ovat yksinkertaisesti väärässä.

Puhemies
Paljon kiitoksia näistä selityksistä, parlamentin jäsen Duhamel. Olemme käsitelleet jo tarpeeksi esityslistan ulkopuolisia asioita, ja mielestäni olisi aika siirtyä päiväjärjestykseen .

Maatalous
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä ja suullisesta kysymyksestä:
Happartin laatima maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan mietintö (Á4-0168/99) 16 ehdotuksesta neuvoston asetuksiksi maataloustuotteiden hintojen vahvistamisesta (1999/2000) (KOM(99)0038 - C4-0077/99 - C4-0091/99 ja C4-0093/99-99/0025(CNS) - 99/0039(CNS) ja 99/0801(CNS)), -Jové Peresin laatima maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan mietintö (Á4-0164/99) I. ehdotuksesta neuvoston asetukseksi hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (EY) N: o 2200/96 muuttamisesta ja oikaisemisesta (KOM(98)0647 - C4-0709/98-98/0309(CNS)) ja II. ehdotuksesta neuvoston asetukseksi tiettyjen sitrushedelmien tuottajien tukijärjestelmästä annetun asetuksen (EY) N: o 2202/96 muuttamisesta (KOM(98)0647 - C4-0710/98-98/0310(CNS)), -Fantuzzin laatima maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan mietintö (Á4-0173/99) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi maataloustuotteita koskevista tiedotus- ja myynninedistämistoimista kolmansissa maissa (KOM(98)0683 - C4-0158/99-98/0330(CNS)), -Juan Colino Salamancan suullinen kysymys komissiolle (O-0042/99) valkosipulin tuonnista kolmansista maista.
Happart
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, esittelen tänään viimeisen mietintöni tämän kunnianarvoisan parlamentin edessä, koska 13. kesäkuuta pidettävien vaalien jälkeen en ole enää eurokansanedustaja.
Palaan Valloniaan jatkaakseni siellä muulla tavalla työtäni Euroopan rakentamisen hyväksi. Eurooppa on meille välttämätön ja lapsillemme se on vielä välttämättömämpi.
Ennen yhteisen maatalouspolitiikan uudistusta vuonna 1992 maataloushintoja koskeva mietintö oli yksi tavoitelluimmista ja arvostetuimmista mietinnöistä. Vaikka tämän mietinnön sädekehä on nyt himmentynyt, suurin osa maanviljelijöiden tuloista - 60-80 % tuotteista riippuen - määräytyy edelleen maataloustuotteiden hintojen perusteella.
Halusin antaa maataloushintojen mukauttamista koskevilla ehdotuksilla vahvan merkin Euroopan maanviljelijäväestölle saadakseni sen vakuuttuneeksi siitä, että parlamenttimme aikoo puolustaa sen legitiimejä etuja erityisen vaikeana aikana, jolloin varsinkin nuoret näyttävät suhtautuvan epäilevästi tähän ammattiin.
Puhumme maanviljelijöillemme entistä enemmän Euroopan unionin laajentamisesta, ja se on välttämätön asia. Euroopan maanviljelijät eivät vastusta sitä. Osa heistä on jo muuttanutkin uusille alueille, pääasiassa Puolaan. Sitä he eivät kuitenkaan halua, että he joutuvat ammattinsa vuoksi maksamaan ylimääräistä. He ovat valmiita tarvittaviin ponnisteluihin ja uhrauksiin samalla tavalla kuin muutkin Euroopan kansalaiset mutta eivät sen enempään eivätkä sen vähempään.
Tästä syystä olen puhunut mukauttamisesta enkä korottamisesta. Onko väärin korvata 1, 9 %: n menetys, joka johtuu siitä, että on siirrytty vihreästä ecusta euroon? Onko väärin korvata 1, 9 %: n menetys tarkistamalla inflaation vaikutusta korvaavaa indeksiä myös maanviljelijöiden osalta, kun muut eurooppalaiset työntekijät hyötyvät siitä oikeutetusti palkoissaan ja kun esimerkiksi saksalaiset metallialan työntekijät ovat saaneet 4 %: n palkankorotuksen - ja olen iloinen heidän puolestaan?
Euroopan parlamentin on sanouduttava irti ministerineuvostosta ja niistä hallituksista, jotka haluavat omia käyttämättä jääneet määrärahat tasapainottaakseen sisäistä talousarviotaan, ja kaikkein rikkaimmista hallituksista, jotka pyrkivät maataloutensa osittaiseen uudelleen kansallistamiseen. Huolimatta siitä, että köyhimpien valtioiden maanviljelijät jäävät oman onnensa nojaan.
Jos neuvostolla olisi edes ollut rohkeutta rahoittaa rakennerahastoja talousarvion määrärahojen siirroilla, panostus olisi voitu säilyttää ennallaan. Mitä toiveita voimme herättää, mitä työtä tarjoamme turvataksemme tulevaisuuden 200 000 maanviljelijälle, joita meillä on Euroopassa vuosi vuodelta vähemmän? Joillakin alueilla ammatistaan luopuu itse asiassa noin 500-600 maanviljelijää päivässä eli yli 3 000 viikossa. Tästä maaltapaosta johtuva autioituminen merkitsee tosiasiassa kuoliniskua maaseudun elämälle.
Jos emme pelasta köyhien alueiden maaseutua nyt, mitä teemme tulevaisuudessa, kun USA pakottaa meidät sosiaaliseen heitteillejättöön Maailman kauppajärjestön nimissä sen jälkeen, kun se on pakottanut meidät ottamaan vastaan dollaribanaanejaan ja hormonilihaansa?
En halua itselleni enkä lapsilleni made in USA -yhteiskuntaa, jossa ihmiset palvelevat dollarin etua. Haluan nimenomaan sen vastakohdan.
Kieltäytymällä hintojen mukauttamisesta samalla kun kieltäydytään tarvittavasta rakennerahastojen lisärahoittamisesta, tuhotaan Euroopan maatalouden omintakeisuus, jossa erilaisuus ja laatu ovat keskenään sopusoinnussa.

Jové Peres
Arvoisa puhemies, komission ehdotus koostuu yhteiseen markkinajärjestelyyn tehdyistä pienistä muutoksista, jotka koskevat tuoreita hedelmiä ja vihanneksia sekä sitrushedelmien jalostusta.
Tuoreiden hedelmien ja vihannesten osalta ehdotetaan, että ilmaisjakeluun tarkoitettujen tuotteiden lajittelu- ja pakkauskustannukset rahoitettaisiin yhteisön talousarviosta.
On selvää, että jos tuotteiden poistamiselle markkinoilta ja hävittämiselle halutaan esittää vaihtoehto, on välttämätöntä, ettei ilmaisjakelusta koidu lisävaivaa tuottajajärjestöille.
Komissio ehdottaa toisaalta tuottajaorganisaatioiden jäsenille lupaa saada myydä tuotantonsa järjestöjen omistamien kaupallisten myyntiketjujen ulkopuolella.
Vuoden 1996 uudistuksessa suurin osa markkinoiden sääntelyvälineistä korvattiin tuottajaorganisaatioiden toimintarahastolla. Kun otetaan huomioon tuottajaorganisaatioiden keskeinen rooli YMJ: ssä asetuksia muutettaessa, on estettävä niiden kaikenlainen heikentäminen.
Komissio ehdottaa tunnustettujen tuottajajärjestöjen oikeuksien laajentamista valtuuttamalla niiden jäsenet myymään suoraan kuluttajille pieni osa tuotannosta. Pitäisi kysyä, miten tuottajaorganisaatio voisi pitää oikeutena luopumista keskeisestä päämäärästään, toisin sanoen jäsentensä tuotteiden kaupan pidosta.
Tähän asti rajoitettua suoramyyntiä tehtiin vain tiloilta. Tällainen lähestymistapa voi heikentää tuottajaorganisaatioiden perustehtävää eli jäsentensä tuotteiden myymistä.
Vaikka voimassa olevien asetusten tulee olla niin joustavia, että ne voidaan sopeuttaa paikallisiin oloihin, ei voida kuitenkaan perustella sitä, että koko järjestelmä vaarannetaan paikallistapojen kunnioittamisen nimissä, tapojen, jotka ovat vieraita yhteisön tärkeimmillä hedelmien ja vihannesten tuotantoalueilla. Tässä mielessä olisi järkevämpää turvautua läheisyysperiaatteeseen ja antaa jokaisen jäsenvaltion päättää, kuinka paljon sääntelyä se haluaa paikallisten perinteiden nimissä.
Kuitenkin, jotta estetään tuottajaorganisaatioiden perustehtävän heikentäminen, kaikkien poikkeusten yhteydessä on vahvistettava jäsenille sallitun tuottajaorganisaatioiden ulkopuolisen myynnin tuotantorajoitukset, jotta menetykset tuottajaorganisaatioiden kautta myytävissä määrissä voidaan korvata.
Jalostettavien sitrushedelmien kohdalla nykyisessä järjestelmässä tuen saamisen viivästyminen on vakava ongelma, sillä markkinointivuoden alussa jalostetuille sitrushedelmille tuki saatetaan maksaa 12 kuukautta myöhässä. Nämä viivästymiset korvataan vain osittain ennakkomaksujen järjestelmästä ja joitakin tuottajaorganisaatioita saattaa houkutella se, että ne lopettaisivat toimitukset jalostukseen ja poistaisivat tuotteet markkinoilta. Komissio on tehnyt sopivan ehdotuksen tämän ongelman ratkaisemiseksi.
Sitrushedelmien jalostustuki on ollut voimassa vuodesta 1976, ja siitä lähtien on ollut tarpeen korjata ja estää markkinoiltapoistamisjärjestelmän ja jalostustukijärjestelmän yhteentörmäyksiä. Jalostustuen ehtoja vahvistettaessa on oltava varuillaan, ettei markkinoilta poistamisesta tehdä jalostusta kannattavampaa vaihtoehtoa.
Komission ehdotuksessa ei ratkaista sitrushedelmien jalostuskynnysten ja tosiasiallisen tuotannon väliltä puuttuvaa yhteyttä. Tämä tilanne voi johtaa siihen, että sitrushedelmien jalostus ei ole yhtä kannattavaa kuin niiden poistaminen markkinoilta. Markkinoilta poistamisen lisääntyminen olisi ympäristön kannalta haitallista, eikä yleinen mielipidekään hyväksyisi sitä samalla tavalla kuin jalostustukia.
Epätasapaino hedelmä- ja vihannesalan yhteisen markkinajärjestelyn välineiden välillä käy ilmitalousarviomäärärahojen ja toteutuneiden maksujen välisestä kuilusta. Hedelmä- ja vihannesalan YMJ: n uudistuksen jälkeen toimintarahastoissa ja markkinoilta poistamisessa on säästetty 400 miljoonaa ecua talousarviomäärärahoihin verrattuna, kun taas jalostettujen sitrushedelmien osalta kynnykset aiheuttavat kroonisia ongelmia, koska talousarvio ei ole riittävä. Siksi kynnysten nostamista ehdotetaan niin, että ne saavuttavat keskimääräisen jalostetun määrän neljän viime markkinointivuoden aikana, mikä merkitsisi 64 miljoonan ecun lisämenoja. Tämä luku mahtuu helposti markkinoilta poistamisen toteutumattomien kulujen marginaaliin.
Toinen järjestelmää horjuttava seikka on se, ettei kynnyksen ylittymisestä aiheutuvia rangaistusseuraamuksia ole rajattu. Ylittymisestä aiheutuville seuraamuksille pitäisi määrätä 20 %: n raja, ja tässä yhteydessä on muistettava, että tällainen järjestelmä on jo aikaisemmin ollut käytössä ja sitä sovelletaan vieläkin muihin tuotteisiin, joissa on määritellyt kynnykset.

Fantuzzi
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Fischler, otan lämpimin hurraa-huudoin vastaan tämän asetusehdotuksen, joka koskee maataloustuotteiden myynninedistämistoimia kolmansissa maissa. Se on merkki siitä, että huolimatta kaikista niistä vaikeuksista ja epävarmuustekijöistä, joita maatalouspolitiikan uudistukseen on liittynyt Berliinin sopimusten jälkeen, joissakin tärkeissä asioissa edetään oikeaan ja innovatiiviseen suuntaan. Uskon, että tämä on merkki siitä, että myös maataloustuotteet nykyään tarvitsevat puolustus- ja suojelupolitiikkojen sijasta pikemminkin hyökkäyspolitiikkoja, innovatiivisia politiikkoja, eli huolellista myynninedistämistä, joka on suunnattu kolmansien maiden markkinoille.
Liian usein - myös parlamentissa - olemme kuulleet puhuttavan maailmanlaajuistumisesta ikään kuin se merkitsisi Euroopan maanviljelylle yksinomaan menetystä. Tällä aloitteella keskustelu palautetaan oikeille raiteille: maailmanlaajuistuminen on Euroopan maanviljelylle myös ainutlaatuinen tilaisuus. Itse asiassa laadukkaiden maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden kysyntä maailmassa kasvaa, ja Euroopan unionilla on maailman korkeimmat elintarvike-, turvallisuus- ja laatustandardit. Siksi se ei saa jäädä sivustakatsojan asemaan. Se ei saa jättäytyä hyvän onnen varaan, vaan sen on varustauduttava asianmukaisilla keinoilla, välineillä ja strategioilla parantaakseen kilpailukykyään ja voidakseen hyötyä tästä laadukkaiden maatalouselintarvikkeiden kysynnän kasvusta maailmassa.
Sille tielle ei voida lähteä, että suolletaan maailmanmarkkinoille alhaisen lisäarvon hyödykkeitä, koska näiden hyödykkeiden osalta meidän on entistä vaikeampaa kilpailla sellaisten maiden kanssa, joissa kustannukset ovat meidän kustannuksiamme alhaisemmat. Lisäksi - kuten tiedämme - vientikorvauksille on olemassa Maailman kauppajärjestön asettamat ylärajat sekä määrän että arvon osalta. Lopulta tiedämme, että uudet Millennium-kierroksen neuvottelut aloitetaan pian, emmekä saa olla liian toiveikkaita.
Muuten, arvoisa komission jäsen, on olemassa pieni vaara, että emme tuo mitään uutta näihin asioihin ja että toimimme kenties myös hieman myöhässä. Olen nähnyt, että Yhdysvaltain talousarvion maataloutta koskevassa osassa käytettiin kolmivuotiskaudella 1996-1999 maatalouden kansainvälistämistä tukeviin politiikkoihin yli 150 miljoonaa dollaria vuodessa. Tiedämme, että Euroopan unionissa on jo toteutettu joitakin myynninedistämistoimia - jotka suunnattiin myös Euroopan ulkopuolisiin maihin - kaikkien myynninedistämistoimien yleisessä kehyksessä. Hyvä esimerkki viime vuosina toteutetuista toimista on tuki Kansainvälisen oliiviöljyneuvoston (COI) aloitteelle, joka koski myynninedistämistä kansainvälisillä oliiviöljymarkkinoilla.
Haluan lopuksi sanoa neljä asiaa: ensimmäinen on se, että tämän pitää olla tilaisuus saada aikaan synteesi, kokonaisvaltainen yleiskatsaus kaikista myynninedistämistoimista, ei vain Euroopan ulkopuolisille markkinoille suunnatuista vaan myös Euroopan sisäisille markkinoille suunnatuista. On liikaa hajanaisia aloitteita, joissa esiintyvät ajattelutavat, aikataulut ja toimintamallit ovat erilaisia, ja on tartuttava tilaisuuteen saattaa kaikki tämä järjestykseen.
Toinen asia on se, että rahaa on käytettävä enemmän. Jos tämä aloite on tarkoitus ottaa vakavasti, sille ei voi riittää 15 miljoonaa euroa - jotka ovat merkityksettömiä murusia -, ja maataloutta ja maatalouden kehittämistä käsittelevä valiokunta on ehdottanut rahoituksen nostamista vuosina 2000-2003 30: stä 40 miljoonaan euroon. Myös kaikkien Agenda 2000: n yhteydessä ehdotettujen myynninedistämistoimien rahoitus, joka on vain 100 miljoonaa euroa tästä hetkestä vuoteen 2006, on vaarassa olla riittämätön.
Kolmas asia on se, että tarvitaan pidempää aikaperspektiiviä. Ei ole sattuma, että ehdotimme myynninedistämistoimia tarvitsevien tuotteiden luettelon tarkistusvälin samoin kuin ohjelmien keston pidentämistä kahdesta kolmeen vuoteen toimenpiteiden varmuuden ja tehokkuuden lisäämiseksi. Neljäs ja viimeinen asia on tämän asetuksen perusperiaatteen, eli toissijaisuus- ja täydentävyysperiaatteen, ylläpitäminen niin, että Brysselistä saapuvat aloitteet eivät tee tyhjäksi kaikkea muuta vaan luovat täydentävää synergiavaikutusta ja edistävät omalta osaltaan tämän suuntaisia toimia kansallisella tasolla ja tuottajayhdistysten tasolla. Tavoitteena on tehdä tästä ajattelutavasta tunnusomainen kaikille Euroopan maatalouden toimijoille ja sen tuleville haasteille.

Miranda de Lage
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta on arvioinut lausuntonsa perusteluissa, jotka minulla on kunnia esitellä, että komission ehdotus on erittäin kiinnostava ja erittäin otollinen. Kun yhteistä maatalouspolitiikkaa tarkistetaan Agenda 2000: n yhteydessä, siihen pitää kuulua ulkoisia toimenpiteitä, joihin kuuluu maataloustuotteita koskevia tiedotus-ja myynninedistämistoimia kolmansissa maissa.
Näillä toimenpiteillä on edistettävä eurooppalaisten tuotteiden kilpailukyvyn parantamista maailmanmarkkinoilla, ja sitä varten niiden kuvaa on ilman muuta parannettava. Erityisesti korkeaa laatua vaativille ja näin ollen hyvin ostovoimaisille maille kohdistettu tiedotus ja mainonta voivat tarjota hyviä markkinoita sellaisille yhteisön tuotteille, jotka ovat laadukkaita ja joilla on tarkistettu alkuperänimitys.
Tämä aloite on erityisen otollinen siksi, että olemme jo saaneet arviot oliiviöljyn ja kuitupellavan myynninedistämiskampanjoista - mihin myös Fantuzzi viittasi -, ja näiden tuotteiden myynti on kasvanut ulkomailla tilapäisten välineiden avulla tapahtuneen myynninedistämisen ansiosta. Ehdotuksessa, johon maataloutta käsittelevä valiokunta on esittänyt tarkistuksia, mainitaan kaikenlaisia mahdollisia toimia, vaikka parasta mainosta ovat epäilemättä aina laatu, turvallisuus, hygienia, pakkausmerkinnät ja ympäristönsuojelu.
Korostan, että taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan lausunto tästä ehdotuksesta on myönteinen. Olisi kuitenkin syytä kysyä - Fantuzzi viittasi myös siihen -, riittääkö se, että näin kunnianhimoiseen hankkeeseen on varattu määrärahoja vain 15 miljoonaa euroa vuodessa vuoteen 2003 asti. Kun otetaan huomioon YMP: n valtavat määrärahat, voisi hyvinkin olla mahdollista lisätä määrärahoja, ja jos varat käytettäisiin harkiten, viennin määrää voitaisiin lisätä entistä globaalistuneemmilla kansainvälisillä markkinoilla.
Arvoisa puhemies, korostan lopuksi, että taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta suosittaa tätä ehdotusta ja se on myös tyytyväinen ehdotuksen taustalla olevaan periaatteeseen: unionin kauppapolitiikan lujittamiseen maataloustuotteita koskevilla myynninedistämistoimilla kolmansissa maissa.

Colino Salamanca
 Arvoisa puhemies, haluaisin maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan puolesta esittää suullisen kysymyksen valkosipulin markkinatilanteesta.
Kyse ei ole uudesta tilanteesta - se alkaa olla jo toistuva tilanne -, mutta minusta on joka tapauksessa tärkeää kiinnittää siihen huomiota etenkin siksi, että valkosipulimarkkinoiden romahduksen välittömänä syynä näyttää olevan kolmansista maista tapahtuva luvaton tuonti.
Toistan, ettei tilanne ole uusi, ja se, että otamme tämän kysymyksen esille nyt, johtuu siitä, että 29. toukokuuta annetun asetuksen N: o 1137/98 mukaisesti Kiinasta peräisin olevien valkosipulien tuontitodistusten antaminen 12 000 tonnin enimmäismäärään asti päättyy 31. toukokuuta. Saamieni tietojen mukaan tuonnin kokonaismäärä yltää vuonna 1998 lähes 50 000 tonniin, kun keskimääräinen tuonti Euroopan unionissa on vuosina 1990-1997 ollut noin 40 000 tonnia.
Yllättävää on se, että sellaiset maat kuin Malesia - joka ei tuonut Euroopan unioniin lainkaan valkosipulia vuonna 1993 -, Jordania ja Intia toivatkin yhtäkkiä unioniin 7 300 tonnia, 6 167 ja lähes 1 000 tonnia valkosipulia vuonna 1998. Tämä tapahtuu niin, että Kiinan 12 000 tonnin kiintiötä noudatetaan ainakin paperilla. Tämä viittaa välittömästi kolmikantakauppaan, jota käydään Kiinasta peräisin olevalla mutta kolmansien maiden kautta myytävällä valkosipulilla. Tällöin sekä kiintiö että suojatoimenpiteet menettävät kaiken tehokkuutensa. Tämä johtuu varmastikin myös siitä, ettei tuontivalkosipulilta vaadita alkuperätodistuksia ja ettei tullikoodekseja sovelleta asianmukaisesti sellaisten raakojen valkosipulien, joihin ei ole muodostunut kynsiä, ja kuluttajille tarkoitettujen kuivien tai puolikuivien valkosipulien välillä.
On ilmeisesti syytä jälleen muistuttaa komissiolle siitä, että kyse on sitä paitsi sosiaalisesti merkittävästä viljelystä, jota harjoitetaan lähinnä rakenneongelmista kärsivillä tavoitteen 1 alueilla, eikä saa myöskään unohtaa sitä, että meidän täytyy ottaa käyttöön paitsi joukko tiettyyn päivämäärään asti sovellettavia toimenpiteitä myös joitakin lisätoimenpiteitä, jopa mahdollisuus maaseudun kehittämistukeen. Kyse on tuotannon laskusta sellaisissa maissa ja sellaisilla alueilla kuin Kastilia-La Mancha, Kastilia-León tai Andalusia, jotka kaikki kuuluvat tavoitteeseen 1 ja joilla tämä viljely merkitsee todellista liikekannallepanoa, sillä se on tuon alueen ainoa taloudellisen toiminnan ala.
Komissio tiedostaa ongelman. Riittää, kun lukee komission omia asiakirjoja, esimerkiksi asetusta N: o 1197, jossa todetaan, että komissio on havainnut vuodesta 1993 alkaen Kiinasta peräisin olevien valkosipulien tuonnissa hyvin voimakasta kasvua verrattuna edellisiin vuosiin. Kun otetaan huomioon näiden valkosipulien hinta - saamieni tietojen mukaan tuotantokustannukset ovat Euroopan unionissa noin 220 pesetaa kilolta ja Kiinassa noin 135 pesetaa -, valkosipulin hinnan lasku voisi aiheuttaa ja se aiheuttaa yhteisön markkinoilla vakavia häiriöitä.
Komissio sanoo asetuksessa N: o 544, että Kiinasta peräisin olevan valkosipulin tuontia koskevan suojalausekkeen käyttöön ottamisesta on viime vuosina seurannut valtava ja nopea valkosipulin tuonnin lisääntyminen tietyistä kolmansista maista, joista tätä tuotetta ei perinteisesti ole tuotu yhteisöön. Komissio itsekin toteaa, että tämän perusteella on olemassa perusteltuja epäilyksiä näistä maista tuodun valkosipulin todellisesta alkuperästä. Epäilyttävää alkuperää oleva tuonti on kuitenkin lisääntynyt nopeaa vauhtia.
Jos nämä tiedot ovat olleet komission itsensä hallussa ja jos valkosipulin nykyiset markkinat ovat todellakin romahtaneet, meidän on pyydettävä komissiolta, että se voisi ryhtyä joihinkin toimiin tämän tilanteen korjaamiseksi. Ei voida sallia sitä, että komissio tiedostaa tilanteen ja toteutettujen toimien riittämättömyyden - kuten markkinatilanne jo osoittaa - ja ettemme ryhdy minkäänlaisiin toimenpiteisiin. Valkosipulin tuottajat ovat maininneet mahdollisuuden ottaa käyttöön kaupan kokonaiskiintiö tai jopa ehkäisevä tullitariffi kaupan kokonaiskiintiön ylittäviä määriä varten.
Tiedän, että nämä asiat sisältyvät tulevien neuvottelujen valtuuksiin. Joka tapauksessa pyydämme komissiota pysymään valppaana ja ryhtymään asian vaatimiin toimiin, etteivät viljelijöiden tulot laskisi vuodesta toiseen - näin on siis tapahtunut vuodesta 1993 asti.
Haluaisin käyttää hyväkseni tätä tilaisuutta ja ilmaista tukeni niin Jovén kuin Fantuzzinkin mietinnöille, joissa käsitellään sitrushedelmien jalostusta ja maataloustuotteiden myynninedistämiseen tarkoitettuja tukia kolmansissa maissa.

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, pyydän ymmärtämystänne sille, että puheenvuoroni vie jonkin aikaa, mutta minunhan on nyt esitettävä kantani neljään mietintöön. Haluaisin aloittaa markkinointivuotta 1999/2000 koskevista hintaehdotuksista.
Komission ehdotukset noudattavat samaa vakauspolitiikkaa, jota noudatettiin jo edellisissäkin hintapaketeissa. Niiden pääasiallinen tarkoitus on varmistaa lainsäädännöllisistä syistä välttämätön suunnanmuutos. Uudistuksen ansiosta tulevaisuudessa on kuitenkin tarpeen sopia vain muutamia vuosittaisia markkinoiden hallintaparametreja. Niissä tapauksissa komissio ehdottaa summien pitämistä ennallaan. Olen sitä mieltä, että meidän pitäisi rajoittua tiukasti sellaisiin toimenpiteisiin, jotka eivät ole ristiriidassa Berliinissä sovitun kokonaisstrategian kanssa. Haluaisin myös kiittää tässä yhteydessä sydämellisesti Happartia hänen mietinnöstään sekä maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan ja muiden sellaisten valiokuntien jäseniä, jotka osallistuivat aktiivisesti tämän mietinnön valmisteluun.
Sallikaa minun siirtyä nyt tarkistuksiin. Aloitan niistä tarkistuksista, joiden tavoitteena on korottaa kaikkia hintoja ja tukia, jotta 1, 9 %: n inflaatio ja euron käyttöönotto tulisivat otetuksi huomioon. Kyseessä ovat seuraavat tarkistusten ryhmät: ensinnäkin inflaatiota koskevat tarkistukset 13, 16, 23, 33, 38 ja 42, sitten euron käyttöönottoon liittyvät tarkistukset 14, 17, 24, 34 ja 39 ja lopuksi hintojen korottamista koskevat tarkistukset 15, 18, 19, 20, 21, 22, 25, 27-31, sitten 36 ja 41. Komissio ei voi hyväksyä näitä tarkistuksia, sillä ne olisivat täysin vastakkaisia sille väistämättömälle asialle, että on välttämätöntä parantaa yhteisön tuotannon kilpailukykyä - vieläpä sekä sisämarkkinoilla että maailmanmarkkinoilla.
Toiseksi ne aiheuttaisivat 463 miljoonan euron lisämenot vuodeksi 2000. Jos tämä muutetaan tulevan, vuosien 2000-2006 rahoituskehyksen menoiksi, lisäkustannukset kohoaisivat yli 3 miljardiin euroon. Lopulta emme voisi myöskään täysin vastata - nimenomaan sisäistä tukea tai sen pienentämistä koskeviin - kansainvälisiin velvoitteisiimme.
Maatalouden uutta euromääräistä valuuttajärjestelmää koskevassa neuvoston asetuksessa 2799/98 suunnitellaan kuitenkin, että sovittujen edellytysten vallitessa voidaan myöntää tasaustukia, jos tulot ovat todistettavasti pienentyneet euron käyttöönoton vuoksi.
Pakollista tuotannosta poistamista koskevan tarkistuksen 1 osalta, jonka tavoitteena on säilyttää tuotannosta poistettavan viljelyalan määrä nykyisen suuruisena myös tulevina vuosina, haluaisin viitata siihen, että Berliinin kompromissi sisältää sen, että kaudella 2000-2006 säilytetään tuotannosta poistetun alan 10 %: n perusmäärä.
Tarkistus 2 koskee pellavaa ja hamppua, ja sen tarkoituksena on edistää näiden maataloustuotteiden käyttöä muihin kuin elintarviketarkoituksiin. Tämän tarkistuksen perusteet ovat minulle selvät. En voi kuitenkaan hyväksyä sitä sen vuoksi, että tätä kysymystä on tarkasteltava laajemmassa yhteydessä. Se on otettava huomioon myös tulevaa tuotannosta poistettavaa viljelyalaa määrättäessä ja vaihtoehtoisten maaseudun kehittämistoimien yhteydessä.
Tarkistusten 4 ja 5 tavoitteena on uusien sianlihan tuotantoa koskevien valvontatoimien käyttöönotto. Niiden osalta haluaisin vain kiinnittää huomiota siihen, että kaikki sianliha-alan tuet vain pahentavat ongelmaa kunakin ajankohtana, koska ne vähentävät valmiutta tuotannon pienentämiseen. Sellaisen ehdotuksen toteuttaminen olisi lisäksi erittäin kallista. Saanen muuten viitata myös siihen, että kehotimme hallintokomiteassa jäsenvaltioita useaan kertaan tekemään rakenteellisia ehdotuksia. Keskustelimme kaikista täällä mainituista vaihtoehdoista. Jäsenvaltiot eivät kyenneet hyväksymään yhtäkään niistä vaan totesivat päinvastoin, että sopiva markkinoiden hallinta on riittävä toimenpide.
Nyt tulen viinialaa koskeviin tarkistuksiin. Tarkistukset 3 ja 32, jotka koskevat lopullisesta viininviljelyaloista luopumisesta maksettavia palkkioita ja markkinointivuotta 1999/2000 koskevien palkkiohakemusten jättämisen määräajan jatkamista joulukuun 31. päivästä 1999 maaliskuun 31. päivään 2000, eivät tuota ongelmia. Komissio ei voi kuitenkaan hyväksyä muita viinialan tarkistuksia seuraavista syistä.
Ensinnäkin: ne joko ennakoivat poliittisesti sovittua uudistusta tai olisivat jopa sille vastakkaisia. Toiseksi: kaikkien uusien viiniviljelmien kiellon osalta saanen viitata siihen, että määräystä jatkettiin edellisen hintapaketin yhteydessä 31. elokuuta 2000 asti ja että vuonna 1998 jouduttiin myöntämään markkinointivuosia 1998/99 ja 1999/2000 varten lisäoikeuksia kulloinkin 10 000 hehtaaria. Tarkistuksiin 26 ja 31, jotka koskevat sokerin varastointikustannusten tasaamiseksi kuukausittain suoritettavaa korvausta, komissio ei voi suostua senkään takia, että ehdotettu alennus johtuu kiistattomasti korkokannan alentumisesta. Tarkistukselle 35 ei ole perusteita maitoalan yhteisen markkinajärjestelyn uudistuksen uuden aikataulun vuoksi.
Mitä tulee lopuksi naudanliha-alan kolmeen tarkistukseen 37, 40 ja 41, saanen viitata siihen, että ne ovat tämän alan uudistusehdotusten vuoksi tarpeettomia. Lopuksi viittaan siihen, että Agenda 2000: n täytäntöönpanoa odoteltaessa ei pitäisi missään tapauksessa unohtaa ponnisteluja yksinkertaistamisen ja vakauden hyväksi, joka on näiden hintaehdotusten pohjana ja jota tämän keskustelun laaja yhteisymmärrys tukee.
Koska tämä on viimeinen mietintö, jonka te, parlamentin jäsen Happart, esittelette, kiitän teitä sydämellisesti, ja poliittisen toimintanne jatkuessa voitte olla varma yhdestä asiasta: niin kauan kuin jatkan toimintaani tässä tehtävässä, en kannata eurooppalaisen maatalouden amerikkalaistamista vaan kamppailen laillanne sen puolesta, että säilytämme Euroopan maatalouden riippumattomana!
Nyt mietintöön, joka koskee hedelmien ja vihannesten yhteisen markkinajärjestelyn joitakin tarkistuksia. Kuten tiedätte, tämä on vasta uuden markkinajärjestelyn toinen voimassaolovuosi, ja tiedätte myös, että tarkoituksena on ensi vuonna joka tapauksessa tarkastella laajemmin tämän markkinajärjestelyn toimivuutta. Näissä olosuhteissa minusta on siksi ennenaikaista, että tekisimme suurempia muutoksia kuin on ehdotettu. Komissio ilmoitti kuitenkin hintapakettia koskeneissa viimeisissä neuvotteluissa olevansa valmis joihinkin tarkistuksiin, jotta markkinajärjestelyn toiminta helpottuisi. Se on siis näiden ehdotusten ainoa tavoite.
Kiitän Jové Peresiä hänen mietinnöstään, jossa hän myös tukee pääosin komission ehdotuksia. Pidän hänen laillaan välttämättömänä vahvistaa tuottajaorganisaatioita, jotka ovat tunnetusti pääosassa markkinoiden hallinnassa. Peres viittaa lisäksi joihinkin ongelmiin, joita meidän on käsiteltävä tulevan tarkastelun vuoksi. Komissio on sen vuoksi sitä mieltä, että monet ehdotetuista tarkistuksista ovat ennenaikaisia ja ilman perusteellista analyysia myös toteuttamiskelvottomia. Tämä koskee tarkistuksia 1, 3 ja 4 sekä 6-9. Voin kuitenkin vakuuttaa parlamentille, että komissio kiinnittää huomiota nimenomaan näihin kohtiin, kun se tarkistaa markkinajärjestelyä ensi vuonna. Sen vuoksi komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 2 ja 5, koska tuottajaorganisaatioilla pitää olla taloudelliset ja tekniset mahdollisuudet valvoa tuotteitaan sopivalla tavalla.
Näin siirryn Fantuzzin mietintöön. Esitän siitäkin erityisen kiitokseni esittelijälle ja maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan ja muiden valiokuntien jäsenille, jotka ovat esittäneet kantansa tästä luonnoksesta. Olen iloinen siitä, että ehdotus saa laajan tuen. Ehdotuksen tavoitteena on luoda toiminnallinen väline, jolla vahvistetaan eurooppalaisten maataloustuotteiden kansainvälistä kilpailukykyä. Emme taatusti saa katsella - siinä olen yhtä mieltä herra Fantuzzin kanssa -, kuinka tärkeimmät kilpailijamme harjoittavat uusilla markkinoilla - esimerkiksi Etelä-Aasiassa tai Latinalaisessa Amerikassa - aktiivista vientitukipolitiikkaa, johon emme voi vastata millään likimainkaan samanlaisella. Sen vuoksi meidän on jatkossa ponnisteltava kovasti tällä alueella ja luotava useita erilaisia tukia ja tiedotustoimia, jotta näkyvyytemme noilla markkinoilla lisääntyy, varsinkin kun eurooppalaiset tuotteet ovat yleensä pitkälle jalostettuja tuotteita, ja tämä merkitsee yksinkertaisesti sitä, että kyse on myös työpaikoista.
Komissio ottaa huomioon toissijaisuus- ja täydentävyysperiaatteet ja rajoittuu pääasiassa lähestymistapaan, joka toimii yhdistävänä tekijänä tai katalysaattorina ja takaa eurooppalaisen lisäarvon.
Talousarvio tarjoaa kuitenkin vain rajalliset mahdollisuudet aktiivisuuteen, ja meidän pitäisi myös käyttää hyväksemme parasta mahdollista ulkopuolista tietoa. Tämä lähestymistapa vaatii siksi jäsenvaltioiden voimakasta osallistumista sekä yksityisellä että julkisella sektorilla yhteisrahoitusvälineiden tarjoamisen ja toimien hallinnon ja valvonnan tuen muodossa.
Ehdotetuista tarkistuksista haluaisin sanoa seuraavaa: mitä tulee ensinnäkin toimien piiriin otettavien tuotteiden valintakriteereihin - tämä koskee tarkistuksia 1, 5, 6 ja 9 -, niitä koskevat muutokset ovat mielestämme turhia, koska komission ehdotuksessa nämä asiat otetaan jo laajemmin huomioon. Komission ehdotuksessa toimien piiriin voidaan ottaa tuotteita, jotka on tarkoitettu sellaisenaan kulutettavaksi tai jalostukseen. Lisäksi mukaan voidaan ottaa luonnonmukaisesti tuotettuja tuotteita tai tuotteita, jotka valmistetaan muiden erityisten tuotantomenetelmien mukaisesti, samoin jalostettuja elintarvikkeita, edellyttäen, että myynninedistämisestä tai tiedotustoiminnasta on riittävästi hyötyä ja ne ovat unionin edun mukaisia.
Tuettavien toimintatapojen ja niiden sisällön osalta voin hyväksyä tarkistuksen 7. Tarkistuksessa 8 esitetty niiden kohderyhmien tarkentaminen, joihin toimenpiteitä pitää kohdistaa, on mielestäni kuitenkin tarpeetonta. Tuotteita koskevan luettelon laatimiseen käytettävää menettelytapaa ja/tai sen voimassaoloaikaa koskevat tarkistukset - tarkistukset 10, 11 ja 14 - voisivat aiheuttaa meille ongelmia, jos haluamme säilyttää politiikkamme riittävän joustavana ja ajan tasalla.
Minusta näyttää itse asiassa paremmalta kuulla etukäteen maataloustuotteiden myynninedistämistä käsittelevää pysyvää ryhmää - se on tosiaan ryhmän nimi -, jos aikataulu sallii, ja laatia myös luetteloita, jotka ovat voimassa enintään kaksi vuotta. Tarkistuksissa ehdotettujen jäykkien sääntöjen kaltaisten sääntöjen käyttöönotto voisi estää politiikkamme parhaan mahdollisen vaikutuksen.
En voi hyväksyä ehdotusta, jonka mukaan toimittaisiin yhteistyössä vain sellaisten organisaatioiden kanssa, jotka edustavat vain Euroopan unionin jäsenvaltioita tai joihin kuuluu vähintään kaksi jäsenvaltiota, koska meille sopii ennen kaikkea myös yhteistyö kansainvälisten organisaatioiden kanssa, joiden pitää tietysti toimia jollain tavalla myös Euroopassa. Ajatelkaa esimerkiksi oliiviöljyneuvoston toimintaa. Mitä tulee velvoitteeseen kuulla vastaavaa hallintokomiteaa pelkän sille tiedoksi antamisen sijasta, olen valmis tämän ehdotuksen perusteelliseen tarkasteluun. Muut kohdat minun on kuitenkin torjuttava, koska kokemuksemme mukaan ohjelmien pituuden ei pitäisi ylittää kolmea vuotta, ja koska haluamme noudattaa määräysten täytäntöönpanossa pienistä kokonaisuuksista suurempiin etenevää lähestymistapaa. Ammattialan järjestöjen on lisäksi saatava etukäteen kansallisten viranomaisten suostumus, ennen kuin ne esittävät ehdotukset komissiolle.
Ehdotuksia tekevät organisaatiot voivat tietysti myös valita suunniteltujen toimien toteuttamisesta vastaavat elimet. Pitää kuitenkin olla selvää, että näiden elinten valinnan pitää tapahtua yleisen tarjouskilpailun avulla. Sen vuoksi en voi hyväksyä tarkistuksia 3, 4, 15, 19 ja 24, jotka koskevat tarjouskilpailumenettelyä, koska komission käsityksen mukaan ulkopuolisten tukipalvelujen valinnan pitää tapahtua tarjouskilpailun perusteella, jotta yhteisön etujen mahdollisimman avoin julkitulo olisi taattu.
Samoin olemme sitä mieltä, että maksujen valvonnan ja niistä päättämisen pitää kuulua yksinomaan jäsenvaltioille, mikäli niiden pitää rahoittaa toimia etukäteen. Vaatimukseenne, jonka mukaan jäsenvaltioiden osalle tulevan rahoitusosuuden määrittämisen pitäisi olla joustavampaa ja ettei niitä pitäisi joissain tapauksissa vaatia ollenkaan osallistumaan rahoitukseen - näin esitetään tarkistuksissa 22 ja 21 -, haluaisin sanoa, että pidän komission ehdotusta tasapainoisempana sen osalta, mitä tulee kolmen asianosaisen osapuolen, nimittäin yhteisön, jäsenvaltion ja ehdotuksen tekevän organisaation, taloudelliseen osallistumiseen.
Tarkistuksen 22 sisältämään ehdotukseen varojen lisäämisestä haluaisin huomauttaa, että huomattava lisäys ei olisi nyt mahdollista sen vuoksi, että vientikorvausmenojen kehitys ei ole missään yhteydessä myynninedistämispolitiikan kanssa, koska nyt keskustelun kohteena olevassa ehdotuksessa on kyse ensi sijassa laatutuotteista ja tuotteista, joiden lisäarvo on suuri. Lopullinen päätösvalta kuuluu kuitenkin tietysti budjettivallan käyttäjälle.
Seuraavaksi käsittelen Colino Salamancan huomautuksia, jotka koskevat kolmansista maista tuotavaa valkosipulia. Komissiossa tutkitaan WTO: n tarjoamia mahdollisuuksia valkosipulialan ongelmien hoitamiseen, ja komissio valmistelee myös uuden järjestelmän käyttöönottoa, jolloin on tarkoitus sopia vastaavasta tullista, joka koskisi kaikkea valkosipulin tuontia, paitsi sovittujen tullikiintiöiden puitteissa tapahtuvaa tuontia.
GATT: in määräysten mukaan kiintiöt pitäisi sopia kolmansista maista keskimäärin kolmen vuoden aikana tuotavan valkosipulin määrän perusteella, ja niissä pitäisi ottaa huomioon sopiva vuosittainen lisäys. Parhaillaan laaditaan suositusta neuvoston päätökseksi komission valtuuttamiseksi neuvottelemaan asianosaisten kolmansien maiden kanssa tästä sidotun tullin muuttamisesta. Sillä välin käytetään välittömänä toimenpiteenä edelleen turvalauseketta, joka on olemassa ja jota olemme käyttäneet viimeksi kuluneina vuosina. Sitäkin on jo ehdotettu.
Keskustelin näistä molemmista mahdollisuuksista perusteellisesti valkosipulin tuottajien edustajien kanssa muutama viikko sitten, ja he olivat asiasta periaatteessa samaa mieltä.
Suosionosoituksia

Puhemies
Minun on sanottava, arvoisa komission jäsen Fischler, että annoin teidän puhua 22 minuuttia, mutta minun on annettava tämä oikeus komissaareille, joiden on otettava kantaa joukkoon mietintöjä, jotka käsittelevät asiaa monelta taholta, ja samalla tällä alalla on tapahtunut viime aikoina varsin merkittäviä asioita, ja on saatu aikaan neuvoston alustava sopimus ja huippukokouksen päätökset.
Haluaisin pyytää parlamenttia antamaan minulle luvan tehdä poikkeuksen istunnon puhemiehenä toimimisen normaaleista periaatteista, jotta voisin täydentää komission jäsenen Fischlerin huomautusta Happartin eroamisesta ja sanoa, että hän on ollut monta vuotta yksi Euroopan parlamentin kantavista voimista. Kaikki me, jotka olemme seuranneet hänen toimintaansa, tunnemme suurta surua siitä, että hän ei enää ensi kerran jälkeen ole kanssamme. Toivotamme hänelle menestystä myös hänen uudella poliittisella urallaan.

Rehder
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, saanen yhtyä kollega Happartille osoitettuihin jäähyväissanoihinne. Niinhän se on, että se, joka ui vastavirtaan, tuo myös usein muita enemmän happea veteen - ja siinä on myös kollegamme ansio. Sen kollega Happart on tehnyt täällä pitkän menestyksellisen toimintansa aikana.
Arvoisat kollegat, luotettavuus, taloudellinen vakaus ja menojen jatkuvuus ovat tärkeitä arvoja, joita ei ole viime vuosina - voimme palata lähes Euroopan unionin perustamiseen asti - aina arvostettu tavalla, jota olemme toivoneet Euroopan parlamentissa veronmaksajien edustajina. Yksi Berliinin huippukokouksen suurista saavutuksista oli se, että tämä itsestään selvä asia otettiin siellä oikeastaan ensimmäistä kertaa esiin. Se on hyvä saavutus. Miltei kaikilla saavutuksilla on kuitenkin myös vasta- tai varjopuolensa, mikä ei ole vielä juolahtanut tässä yhteydessä jäsenvaltioiden poliitikkojen mieleen. Jotta sanoisin asiani varovasti, haluaisin muotoilla sen seuraavasti: ei pelkästään Euroopan vaan aina aivan kaikkiin kuntiin asti politiikan johtoajatuksena pitää olla vakauden lisäksi tietysti myös sosiaalinen oikeudenmukaisuus ja heikompiin kohdistuva solidaarisuus. Ryhmäni ja minä olemme pettyneet sen suhteen, että meillä ei ole vielä välinettä, josta olisi päätetty Berliinissä ja jonka avulla pienempien ja heikompien kohtelua saataisiin muutettua oikeudenmukaisemmaksi ja solidaarisemmaksi. On tuskallista havaita, että meillä ei ole nyt välinettä sen välttämiseksi, että nyt otetaan käyttöön vanha periaate, jonka mukaan hinnankorotuksilla annetaan rikkaille ja köyhille jäävät vain pöydältä putoavat muruset. Ei niinkään hintojen muodostus vaan pikemminkin yhteisen maaseutupolitiikan toisen pilarin rakenne voi tarjota mahdollisuuden todelliseen auttamiseen ja antaa mahdollisuuden myös sille, joka toimii todistettavasti yrittäjänä ja maanviljelijänä, jonka pitää tietysti myös kantaa oma vastuunsa, ryhtyä toimimaan jollain muulla alalla. Tämän mahdollisuuden pitää olla avoinna myös hänen jälkeläisilleen. Tämä on meidän sosiaalidemokraattinen tunnuslauseemme, se on meille olennaista.
Vaikka te, arvoisa komission jäsen, lausuitte myös kohteliaisuuksia kollega Jové Peresille, minun on kuitenkin sanottava, että hänen ehdotuksensa ovat hieman ennenaikaisia. Parlamenttihan on usein tiennäyttäjä, ja jotkut seuraavat sitten sillä tiellä hieman empien - ehkä teitä lukuun ottamatta. Toivon kuitenkin, että ajatukset, joita kollega Jové Peres esitti, toteutetaan tulevaisuudessa myös käytännön politiikassa. On todellakin kyse siitä - ja siinä mielessä kaikki nämä mietinnöt kuuluvat yhteen -, että tätä joustamatonta markkinoiden aluetta, tätä säännöstelyä, joka ulottuu yksityiskohtiin asti, puretaan jatkuvasti ja Euroopan unionissa palataan vapaaseen, sosiaaliseen markkinatalouteen. Sen vuoksi on tietysti tarpeen suunnata terveen järjen mukaisesti uudelleen markkinointia, jota monien Euroopan unionin valtioiden tuottajaorganisaatiot harjoittavat erittäin menestyksellisesti, ja on tehtävä mahdolliseksi se, että ne myös saavat myydä sitä, mitä ne vielä voivat myydä. Mitalilla on kuitenkin tässäkin kääntöpuolensa: ei saa käydä niin, että perunoita myydään huonoina aikoina tuottajaorganisaatioille ja hyvinä aikoina vapailla markkinoilla, kun niistä voidaan saada hyvä hinta. Se olisi tämän avun, tämän tehokkaan markkinointiavun loppu.
Kyse on nimenomaan markkinoinnista. Kollega Fantuzzin mietintö sisältää myös ehdotuksia, joilla halutaan lisätä markkinointitukea Euroopan unionissa. On hämmästyttävää, että talousjätti Euroopan unioni on vasta pääsemässä " kapaloistaan" markkinoinnin alalla ja joutuu seuraamaan markkinoinnin edelläkävijöitä ja jättiläisiä erittäin vähäisin määrärahoin.
Tarvitsemme voimakasta markkinointia. Valitettavasti hyvästä joutuu maksamaan. Meidän on täydennettävä sitä, mitä teemme alueellisella tasolla. Talousjätti EU: n pitää olla myös markkinointijätti!

Cunha
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, tarkoitukseni ei ole puhua tänään Berliinissä neuvotellusta YMP: n uudistuksesta, jota aion käsitellä huomenna huippukokouksen päätelmiä koskevan keskustelun yhteydessä. Tahdon ainoastaan mainita, että olen tähän uudistukseen aivan yhtä pettynyt kuin itse komissiokin, jonka tyytymättömyys kävi selkeästi ilmi ensimmäisessä Berliinin huippukokouksen jälkeen pidetyssä komission täysistunnossa.
Kuten täällä on jo todettukin, vuodeksi kerrallaan päätetyt hintapaketit olivat aiemmin maatalouspolitiikan tärkein väline. Vuoden 1992 uudistuksen jälkeen maatalouspolitiikkaa ei ole kuitenkaan enää määritelty hintapakettien pohjalta. Itse asiassa niiden merkitys on käynyt yhä vähäisemmäksi, ja siitä saamme kiittää komission jäsen Fischleriä, sillä hän on kautensa alusta lähtien tuonut toistuvasti esiin näkemyksensä, jonka mukaan yhteinen maatalouspolitiikka olisi määriteltävä entistä selkeämmin keskipitkän aikavälin näkymien pohjalta. Ja nyt on käsillä vuoden 1999 uudistus, jossa maatalouspolitiikka määritellään jälleen kerran tulevaisuudennäkymien pohjalta, tällä kertaa seitsemäksi vuodeksi.
Tulevaisuudessa hintapakettien avulla on tarkoitus lähinnä mukauttaa maatalouspolitiikkaan sisältyviä toimenpiteitä erilaisiin tilanteisiin, jotka saattavat nousta esiin tuon keskipitkän aikavälin kuluessa. Mitä tulee tähän vuosien 1999-2000 hintapakettiin, me kaikki tiedämme, ettei sillä ole itse asiassa mitään merkitystä maatalouspolitiikan määrittelyn kannalta, vaan se toimii pelkästään siltana menneisyyden ja tulevaisuuden välillä; kyse on toisin sanoen tilapäisestä toimenpiteestä, joka on käytössä vain ensi vuoden alkuun asti, jolloin aletaan soveltaa uutta YMP: tä.
Juuri sen vuoksi - ja tämä on pakko myöntää, jos ylipäänsä haluamme osoittaa minkäänlaista vastuuntuntoa - ei olekaan järkevää ehdottaa enää tässä vaiheessa minkäänlaisia uudistustoimia eikä varsinkaan hinnankorotuksia, kun maatalousneuvosto on kuitenkin vastikään jo alentanut noita samaisia hintoja Agenda 2000: n yhteydessä. Ja samalla tavoin on pakko sanoa aivan suoraan, että jos Euroopan parlamentti nyt hyväksyy nuo ehdotukset, se menettää hyvin pian uskottavuutensa. Näiden syiden johdosta PPE ei kannata kollega Happartin eikä muidenkaan kollegoiden tässä yhteydessä esittämiä tarkistuksia.
Haluan kuitenkin onnitella kollega Happartia, sillä eräät hänen mietintöönsä sisältyvät analyysit, etenkin sianliha-alaa koskeva analyysi, ovat mielestäni varsin osuvia. Ja tahdon ennen kaikkea kiittää häntä hänen työskentelystään näinä vuosina, jolloin hän on ollut kollegani parlamentissa, sekä erityisesti meidän välisestämme yhteistyöstä, ja samalla toivottaa hänelle tulevaisuuden osalta mitä parhainta menestystä sekä yksityiselämässä että poliittisessa toiminnassa.

Olsson
 Arvoisa puhemies, aivan ensimmäiseksi haluan yhtyä Happartille esitettyyn kiitokseen. Hän on todellinen maanviljelyn ja maaseudun ystävä. Arvostan sitä seikkaa aivan kuin monet muutkin, vaikka en olekaan aina samaa mieltä hänen kanssaan. Sen sijaan tuen liberaaliryhmää tässä kysymyksessä, eli en tue tarkistuksia vaan komission ehdotusta pääpiirteissään.
Lyhyellä aikavälillä tulevien vuosien maatalouspolitiikasta tuleekin Berliinin huippukokouksen jälkeen jonkin verran suotuisampaa maanviljelijöille kuin komissio oli ajatellut. Minulla on vain joitakin näkökulmia, jotka haluaisin ottaa täällä esiin. Kun on säästettävä, maatalouden säästöjä ei pidä asettaa itälaajentumisen edellytykseksi. Koskaan ei saa olla niin, että maaseutu, maanviljelys ja heikosti kehittyneet alueet joutuvat maksamaan itälaajentumisesta, vaan siitä pitää maksaa niiden, joilla on siihen parhaiten varaa. Samasta syystä maatalouspolitiikasta ei voida tehdä uudestaan kansallista. Meidän pitää vaalia YMP: tä niin kauan kuin maailmanmarkkinat eivät toimi. Kuluu varmasti vielä useita vuosia, ennen kuin meillä on toimivat maailmanmarkkinat, joihin voimme luottaa.
Haluan myös yhtyä siihen, mitä komission jäsen Fischler sanoi siitä, että meidän ei pidä amerikkalaistaa eurooppalaista maanviljelyä. Meidän pitää kuitenkin tiedostaa se, että jonkin verran pidemmällä aikavälillä markkinoiden ja kilpailun merkitys kasvaa. Tämä tarkoittaa sitä, että eurooppalaiseen maanviljelyyn vaaditaan lisää tehokkuutta. Tämä merkitsee lisää tehokkuutta määriin, mutta kenties kaikkein eniten laatuun. Tässä yhteydessä haluan mielihyvin todeta, että se, mikä Fantuzzin mietinnössä kävi ilmi myynninedistämistavoitteista, on positiivista. Eurooppalaisen maanviljelyn pitää olla jotakin sellaista, johon voimme luottaa ja uskoa elinkeinona, jolla voi ansaita rahaa pitkällä aikavälillä.
Tästä seuraa päätelmä, että meidän tulee antaa oikeita viestejä maanviljelijöille. Meidän on pian aloitettava keskustelu vielä pidemmälle käyvästä maatalous- ja maaseutupolitiikan uudistuksesta, ei laajentumisen takia, vaan omien ansioittemme vuoksi. Nyt on sellaisten muutosten aika, jotka ovat vuoden 2006 jälkeen melko kauaskantoisia.

Querbes
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, keskusteluamme maatalousmietinnöistä ja suullisesta kysymyksestä ei voida erottaa YMP: n uudistusta koskevan Berliinin sopimuksen päätelmistä ja siitä, miten suhtaudumme tähän sopimukseen. Sopimus on siinä mielessä myönteinen, että valtioiden ja hallitusten päämiehet kieltäytyivät toteuttamasta kaikessa raakuudessaan komission ääriliberalistisia toimenpiteitä viljelijöiden ja maaseudun väestön liikehdinnän vuoksi. Yleisesti tarkasteltuna Euroopan johtajat eivät kuitenkaan luopuneet suurten eurooppalaisten ja kansainvälisten talous- ja rahoitusalan toimijoiden edellyttämästä pyrkimyksestä alentaa maataloushintoja.
Tämä pyrkimys on nähtävissä myös maataloushintoja koskevassa komission asetuksessa, jossa ei taata hintatasoa edes inflaatiota tai vihreästä ecusta luopumista vastaan ja jossa ei korjata millään tavalla tuotantojen tai tuottajien välistä epätasapainoa. Pyrkimys hintojen alentamiseen näkyy myös siinä, että puuttuu päättäväisyyttä ja keinoja puolustaa esimerkiksi sääntelymme vastaisten petosten uhriksi joutuneen valkosipulin tuotantoa, jolla on kuitenkin elintärkeä merkitys työllisyyden kannalta unionin tuotantoalueilla.
Tästä syystä tarvitaan maataloustuotteittemme myynninedistämispolitiikkaa, mutta sillä ehdolla, että sille ei anneta olemattomia määrärahoja, kuten meille nyt ehdotetaan. Ei tarvitse myöskään olla ennustaja tietääkseen, että Berliinissä hyväksytty pyrkimys alentaa maataloushintoja saa jatkamaan tuotantotapaa, joka on tuhoisa työllisyyden, elintarvikkeiden laadun ja ympäristön kannalta.
Monet YMP: n uudistuksen kielteiset toimenpiteet on kuitenkin jaettu pitkälle ajanjaksolle. Se antaa maanviljelijöille, maaseudun väestölle ja Euroopan kansoille vielä tilaisuuden vaatia YMP: n todellista uudistamista parlamenttimme määrittelemään suuntaan. Tämä on mahdollista sitäkin suuremmalla syyllä, koska olemme siirtymässä Euroopan parlamentin vaalikauteen, joka tarjoaa kansoille itselleen keinot osallistua keskusteluun ja päätösten tekoon. Omalta osaltani olen sitä mieltä, että YMP: n uudistustyö on kesken, ja sen sisältöä voidaan ja pitääkin uudistaa.

Rosado Fernandes
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mielestäni José Happartin edustama kanta on täysin ymmärrettävä: hän on ihminen, joka on aina puolustanut tuotantoa eikä aina alistu politiikan sanelemiin rajoituksiin. Hänen yleistä vakautta korostavat ehdotuksensa saattavat tietysti tuntua loukkaukselta ja rienaukselta, mutta omasta puolestani ymmärrän hyvin hänen näkökulmansa ja tuen sitä.
Ei ole epäilystäkään, että vuoden 1992 uudistus, joka perustui historiallisiin tuotantolukuihin, johti räikeisiin eroihin tuen määrässä Euroopan eri maiden ja etenkin rikkaan ja köyhän Euroopan välillä. Ei ole epäilystäkään, että niin sanotut tasaustuet, joita on tarkoitus kutsua tästä lähin suoriksi tuiksi, eivät korvaa hinnanalennuksia. Ei ole epäilystäkään, että viljelijät ansaitsevat nyt vähemmän kuin ennen, teollista viljelyä lukuun ottamatta. Sen tähden José Happartin ehdotuksessa ei ole minun mielestäni kyse kovinkaan suuresta loukkauksesta tai rienauksesta. Nähdäkseni kyseessä on aivan ymmärrettävä ehdotus ihmiseltä, joka ei puolusta pelkästään kuluttajia vaan myös tuottajia. Sen vuoksi ryhmäni kannattaa hänen ehdotustaan.
Mitä tulee Jové Pérezin mietintöön, mielestäni hän tuo siinä esiin hyvin olennaisia näkökohtia, ja erityisen tärkeänä pidän tuottajien ja heidän järjestöjensä välistä tasapainoa sekä tuottajien mahdollisuutta pysyä uskollisina järjestöilleen ilman, että heitä ohjaillaan myös taloudellisesti ja heidät pakotetaan kuin orjat myymään tuotantonsa huonosti hallituille järjestöille. Onkin tärkeää sovittaa yhteen järjestöjen hyvä hallinto ja tuottajien tarpeet; kyseessä on itse asiassa vakava ongelma, joka nousee tässä yhteydessä esiin erityisen selkeästi.
Mitä tulee tuotteiden poistamiseen markkinoilta, olen täysin samaa mieltä. Monessa tapauksessa tuotteen poistaminen markkinoilta merkitsee hyvää tulonlähdettä, sillä se toteutetaan usein petollisesti; toisin sanoen ensin tuotteiden poistamisesta markkinoilta saadaan maksu, ja sen jälkeen tuotteet myydään ulkomaisille markkinoille. Olen itse nähnyt näin tapahtuvan!
Fantuzzin mietinnössä käsiteltyä tuotteiden myynninedistämistä pidän erittäin tärkeänä. Olemme omasta puolestamme vaatineet sitä jo kauan, ja minusta onkin naurettavaa, että Eurooppa ei ole osoittanut tässä asiassa suurempaa tarmokkuutta, sillä olemme vuosien mittaan jo menettäneet useita kansainvälisiä markkinoita: esimerkiksi Portugali hävisi ruokaöljyn markkinat Brasiliassa erittäin heikkolaatuisille tuotteille, joiden kanssa voisimme helposti kilpailla.
Lopuksi totean, että valkosipulia koskeva ongelma on varsin yleinen. Komissio on näinä vuosina myöntänyt, että järjestäytynyt rikollisuus ja rahanpesu ovat todellisia ongelmia, ja meidän kantamme tässä asiassa on se, että tuo ongelma voitaisiin ratkaista tiukalla valvonnalla. Olisipa vain halukkuutta harjoittaa valvontaa myös tuontitavaroiden osalta.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Fischler, te sanoitte Happartille, että hänen ehdotuksensa olisivat ristiriidassa Berliinin strategian kanssa. Onko se tarkoitettu kohteliaisuudeksi vai oletteko mahdollisesti tyytyväinen Berliinin tuloksiin? Se hämmentää minua hieman, sillä Happarthan toivoi mietinnössään Agenda 2000: n täytäntöön panemista. Minusta vaikuttaa siltä, ettei niitä asioita toteutettu, mitä Happart mietinnössään toivoi. Hän viittaa hintoja käsittelevässä mietinnössään vielä vuoden 1992 uudistukseen, ja tehän tiedätte ja olette itse kirjoittanut Agenda 2000: ta koskeviin asiakirjoihin ja mietintöihin, että vuoden 1992 uudistus aiheutti huomattavia epäoikeudenmukaisuuksia ja vaikeutti työn ja ympäristön järkevää huomioon ottamista.
Te tiedätte, että suurin osa rahoista menee tuotannon kannalta edullisille alueille eikä syrjäisille alueille. Te tiedätte, että suurin osa rahoista menee suurille yrityksille ja että jotkin suuret yritykset siirtävät palkkiot suoraan määräaikaistilille, koska tulevat vielä toimeen niillä hinnoilla ja omien rationalisointitoimiensa ansiosta. Te tiedätte, että maissista saa palkkioita, jotka eivät millään tavalla liity ekologisiin vaatimuksiin. Te tiedätte, että laidunmaakin kuuluu taloudellisesta tuesta riippuvaisiin alueisiin. Mitään näistä ei korjattu Berliinissä. Sen vuoksi pidän sitä todellakin kohteliaisuutena, kun te sanotte, että se on ristiriidassa Berliinin päätösten kanssa. Meidän pitäisi oikeastaan nyt heti ryhtyä kehittämään uutta strategiaa siitä, kuinka voimme järkevästi varmistaa maatalouden jatkumisen myös paikallisilla markkinoilla.
Aikani ei riitä aiheen kehittelemiseksi eteenpäin, mutta tehän tunnette asiaa koskevan kantani. Haluaisin sanoa vielä jotakin myynninedistämisestä. Sen osalta olisi tarpeellista, arvoisa komission jäsen Fischler, että emme liu'u myynninedistämisestä viennin piilotukeen, vaan että kyse on todellisesta myynninedistämistä. Tarkoitan sitä, että siinä olisi otettava huomioon myös sisämarkkinat, mikä merkitsee sitä, että rahaa annetaan molemmille puolille.
Arvoisa komission jäsen Fischler, te vastustitte sianliha-alan sääntelyä. Olen täysin samaa mieltä kanssanne siitä, että meidän ei pidä aloittaa interventiota, mutta jos emme halua interventiota tässä yhteydessä, miksi sitten säilytämme sen muilla markkinoilla? Jos se on siellä niin hyvä, meidän pitäisi saada sellainen sianlihamarkkinoillekin. Näen, että ette ole tyytyväinen. Se on minusta ilahduttavaa.

Barthet-Mayer
 Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin tervehtiä lämpimästi José Happartia, joka kykeni työskentelemään tehokkaasti ja peräänantamattomasti ja toimimaan välillä hyvää tekevässä parlamentin herättelijän roolissa.
Happartin mietinnön osalta komission ehdotus maataloushintojen säilyttämisestä tulevana markkinointivuotena tehdään tilanteessa, jossa maataloustulot ovat laskeneet huomattavasti joissakin jäsenvaltioissa, minkä komissio myöntää. Tästä syystä ovat hyvin ymmärrettäviä ne esittelijän tarkistukset, jotka koskevat hintojen mukauttamista inflaation tasolle, jotta lievennetään erityisesti euroon siirtymisestä johtuvan uuden euromääräisen hintajärjestelmän toimeenpanon kielteisiä seurauksia.
Ymmärsin hyvin, mitä komission jäsen sanoi hetki sitten. Me olisimme kuitenkin esittelijän ehdotuksen kannalla kahdella selvällä ehdolla. Ensinnäkin sillä ehdolla, että hintojen mukauttaminen koskee kaikkia maataloustuotteita eikä ainoastaan viljakasveja, sokeria ja juurikkaita, voita ja rasvatonta maitoa sekä täysikasvuisia nautoja. Toiseksi sillä ehdolla, että ehdotuksen mukainen hintojen korottaminen suunnataan 80-prosenttisesti heikoimmassa asemassa olevien maanviljelijöiden eduksi. Ryhmäni puolesta johdanto-osan kappaleisiin esittämäni tarkistus koskee tätä asiaa.
Fantuzzin mietinnössä on kyse paljon merkittävämmästä ehdotuksesta kuin ensisilmäyksellä näyttää. Kun otetaan huomioon maailman maatalouskaupan puitteiden kehitys, Euroopan unionin on todellakin kiireesti ryhdyttävä harjoittamaan yhteistä politiikkaa edistääkseen tuotteittensa tiedotus- ja myynninedistämistoimia kolmansissa maissa. Kuten oliiviöljyn tapaus konkreettisesti osoitti, jotta Eurooppa pystyisi myymään ja ennen kaikkea myymään hyvin, sen on oltava yhtenäinen, sen on kehitettävä oma eurooppalainen maatalousmallinsa, sen on painotettava tuotannossaan laatua, ympäristönsuojelua ja alueiden ja ihmisten hyvinvointia. Kun tärkein kauppakilpailijamme - Yhdysvallat - kuluttaa tukiin vuosittain noin 140 miljoonaa euroa, puhumattakaan epäsuorista tuista, komission ehdotus varata 15 miljoonaa euroa maataloustuotteiden tukemiseen tuntuu naurettavalta. Tästä syystä kannatamme esittelijän ehdotusta korottaa määräraha 50 miljoonaan euroon vuoteen 2003 mennessä.
Niiden näkemysten mukaisesti, joita olen aina kannattanut ryhmäni ja muiden kollegojen kanssa ja joilla pyritään lisäämään eurooppalaisen maatalousmallimme johdonmukaisuutta ja realistisuutta, on erittäin tärkeää tukea tarkistuksia, jotka koskevat ensinnäkin sitä, että annetaan vastuu myynninedistämistoimien toteuttamisesta sekä ammattialan järjestöille että komissiolle, toiseksi sitä, että määrärahojen käyttöä seurataan siten, että määrätään tilintarkastuksia menoista verrattuna tavoitteisiin sen vuoksi, että arvioidaan määrärahojen tehokasta käyttöä ja mahdollisesti ohjataan niitä uudelleen, ja kolmanneksi - asia, jota ei pidä unohtaa tässä yhteydessä - laatutuotteiden, kuten luonnonmukaisesti tuotettujen maataloustuotteiden, myynninedistämistä.
Lopuksi ryhmämme kannattaa Jové Peresin mietintöä.

Des Places
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, maatalousvaliokunta ei muutama päivä sitten katsonut aiheelliseksi hyväksyä sellaisenaan kollegamme José Happartin maataloushintoja koskevaa mietintöä. Fischler torjui juuri kokonaisuudessaan kaikki tarkistukset, joilla olisi voitu muuttaa Berliinin sopimuksia, jotka tehtiin sitä paitsi kuulematta lainkaan Euroopan parlamenttia.
Arvoisa puhemies, en voi siis muuta kuin onnitella José Happartia hänen halustaan ja rohkeudestaan puolustaa realistisesti maatilojen tuottavuutta. Tästä syystä olin Kansakuntien Eurooppa -ryhmän puolesta mukana esittämässä tarkistuksia, jotka koskevat institutionaalisten hintojen ja tukien lineaarista korottamista 1, 9 %: iin inflaation vaikutusten korvaamiseksi ja niiden vaikutusten huomioon ottamiseksi, jotka johtuvat siitä, että vihreistä ecuista luovuttiin 1. tammikuuta.
Arvoisa puhemies, esitin nämä tarkistukset jo viime vuonna ollessani itse hintapakettia koskevan mietinnön esittelijä. Ajattelin José Happartin tavoin, että inflaatio ja vihreistä ecuista luopuminen yhdessä johtaisivat maanviljelijöiden kannalta sietämättömään hintojen laskuun samaan aikaan, kun asetamme heille ympäristöön, eläinten hyvinvointiin, tuotteiden alkuperän selvittämiseen ynnä muuhun liittyviä velvoitteita. Hyvät kollegani, maataloushintojen ja -tukien laskeminen johtaa ainoastaan siihen, että maanviljelijät pyrkivät entistä tehokkaampaan tuotantoon yksinkertaisesti siksi, että he haluavat tasapainottaa talouttaan.
Näiden kahden tarkistussarjan lisäksi olen esittänyt yhdessä kollegani Raymond Chesan kanssa viininviljelyä koskevia tarkistuksia. Odoteltaessa tulevaa YMJ 1: n uudistusta siinä määrättäviä mekanismeja on otettava käyttöön kaikenlaisten katkosten välttämiseksi. Näissä tarkistuksissa pidennetään istutusoikeuksien kestoa, jotta istutus voidaan aloittaa etukäteen ja jotta uusia istutusoikeuksia voidaan myöntää markkinoiden kehitystä vastaavalla tavalla.
Arvoisa puhemies, olen todella pahoillani tästä tilanteesta, jossa Euroopan maanviljelyn ja yksittäisten valtioittemme välillä ei valitettavasti ole löydettävissä tasapainoa.

Martinez
 Arvoisa puhemies, en onnittele José Happartia, kaikki onnittelevat häntä, ja olisin vain yksi muiden lisäksi. Haluaisin keskittyä puheenvuorossani hintojen sijasta - tuemmehan kaikki José Happartin taistelua - aiheeseen, jolla on mielestäni symbolinen merkitys yleisessä keskustelussa ja joka on valkosipuli, ei ainoastaan siksi, että se on oliiviöljyn tai viinin tapainen tuote, joka odottaa uudelleenistutusoikeuksia, ei ainoastaan siksi, että se on tietylle aikakaudelle tunnusomainen tuote, vaan myös siksi, että se paljastaa hunajan ja muiden tuotteiden tavoin sen, mitä Euroopan rakentaminen todellisuudessa merkitsee.
Aihepiiri on tuttu: valkosipulia tuotetaan Euroopassa, Espanjassa Kastiliassa ja Cuencan alueella, Ranskassa Gersissä ja Drômessa - laatuvalkosipulia -, ja sen viljely on kahdessa mielessä ekologista, ensinnäkin siksi, että siihen kuluu vähän vettä, ja toiseksi siksi, että se saa ihmiset pysymään vaikeilla alueilla. Tuottajiamme olisi siis suojeltava tulleilla ja valvonnalla. Perinteisen Egyptin, Argentiinan ja Yhdysvaltojen tuonnin ohella on kuitenkin tullut esille Kiinan tapaus. Sillä on 12 000 tonnin kiintiö, joka on kuitenkin todellisuudessa 30 000 tonnia, joka päätyy meille niiden maiden kautta, jotka harjoittavat petollista valkosipulikauppaa, jos niin saa sanoa: Malesia, joka lähettää meille satoja tonneja valkosipulia, vaikka se ei viljele sitä, Intia, Jordania ja koko joukko muita kolmansia maita.
Kun nämä kiinalaiset valkosipulit, sekä viralliset että laittomat, lähtevät Kiinasta, niiden kilohinta on 10 sentiimiä. Kun ne saapuvat Eurooppaan, niiden kilohinta on 4, 50 frangia eli 0, 70 euroa, kun omat tuottajamme pystyvät viljelemään niitä 10 frangin eli noin 1, 5 euron kilohintaan. Ja niitä myydään kuluttajille 3 euron tai 20 frangin kilohintaan. Toisin sanoen tuottajamme joutuvat kärsimään vilpillisestä kilpailusta, kun valkosipulia tuotetaan puoleen hintaan ja kun sitä viljelevät ilmiselvästi tuotantoleireillä työskentelevät vangit.
Mitä komissio tekee tällä välin? Se aikoo viedä asian Maailman kauppajärjestön ratkaistavaksi, ja tiedetään, että menestys on sama kuin banaaneja koskevassa asiassa. Rajoilla ei tehdä minkäänlaisia tarkastuksia, vaikka italialaiset ovat osoittaneet, että siirtolais- tai petosvalkosipulin, jos näin saa sanoa, maahantulo voidaan tällä tavalla lopettaa. Alankomaiden, Ison-Britannian, villien maahantuojien annetaan jatkaa toimintaansa eikä tulleja peritä, vaikka Yhdysvalloissa valkosipulin tuonnista peritään 376 %: n tulli.
Näin siis samaan tapaan kuin ruokosokeri-, juurikas- tai maissisiirapilla väärennettyä hunajaa tai kuin monia muita tuontituotteita maihimme päästetään huonoa valkosipulia, joka on yksi tai kaksi vuotta vanhaa kaikkine siitä johtuvine itämisongelmineen. Tuottajiemme tuhoaminen sallitaan kuten on tapahtunut Guadeloupen, Kanarian saarten, Martiniquen tai Madeiran banaaninviljelijöille, kuten tapahtuu viininviljelijöillemme. Hintoja lasketaan, inflaatiota ei oteta huomioon. Tätä, arvoisa puhemies, tätä, arvoisa komission jäsen, on todellisuudessa Euroopan rakentaminen. Sanottakoon vielä kerran, että tähtilipun alla, Euroopan unionin lipun alla on piilossa maailmantuote, mukavuustuote, petostuote, joka on yleismaailmallinen.

Iversen
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa ilmaisemalla pettymykseni Berliinin huippukokouksessa saavutettuun tulokseen. Näiden asioiden käsitteleminenhän on vaikeaa, jos emme samalla pidä mielessä sitä, mitä Berliinissä oikeastaan tapahtui. Komission ehdotuksesta, jota tuimme, voimme sanoa, että kyseessä oli Berliinissä todellinen katastrofi Euroopan maataloudelle. Asia, jonka parissa olemme työskennelleet monen vuoden ajan, jäi kesken, eikä hintoja leikattu tarpeeksi. Se on mielestäni valitettavaa. Olen samaa mieltä niiden kanssa, jotka ovat ilmaisseet olevansa pahoillaan siitä, että José Happart on lähdössä täältä, mutta haluaisin sanoa Josélle, että olen valitettavasti eri mieltä hänen kanssaan - sen hän hyvin tietää - tästä hintaehdotuksesta. On selvää, että mietinnön avulla maanviljelijöille pyrittiin varmistamaan paras mahdollinen tulos. Uskon kuitenkin, että meidän on ymmärrettävä alentaa maataloushintoja lähelle maailmanmarkkinoiden hintatasoa ja että meidän on myös löydettävä muutamia muita menetelmiä mahdollisesti aiheutuvien sosiaalisten vääristymien korjaamiseksi.
Seuraavaksi haluaisin sanoa muutaman sanan Fantuzzin mietinnöstä, jossa käsitellään maataloustuotteita koskevia tiedotus-ja myynninedistämistoimia kolmansissa maissa. Sehän on tärkeä osa Agenda 2000: ta ja myös tulevia WTO-neuvotteluja. Suhtaudumme myönteisesti komission aloitteeseen, mutta olemme kuitenkin sitä mieltä, että oliiviöljyn alan suosiminen ei ole perusteltua, kun otetaan huomioon kaikki muut tuotteet, joita myös mielellämme myisimme maailmanmarkkinoilla. On ehkä hieman liikaa, että talousarviosta käytetään 40 % tämän alan tukemiseen. Emme voi kuitenkaan tukea ehdotusta kansallisesta yhteisrahoituksesta. Kansallinen yhteisrahoitus ei mielestäni ole tarkoituksenmukaista, koska se saattaa johtaa maiden erilaiseen kohteluun ja vahvistaa suuntausta kohti yhteisten politiikkojen uudelleen kansallistamista. Olen siksi sitä mieltä, että unionin olisi rahoitettava täysin yleiset myynninedistämishankkeet, ja siihen on varattava paljon enemmän varoja kuin komissio on ehdottanut. Tässäkin asiassa tuemme esittelijää. On nimittäin tärkeää, että meillä on tehokas vienninedistämisväline ja että reagoimme Yhdysvaltojen toimiin tällä alalla. Totuushan on, kuten monet ovat tässä keskustelussa maininneet, että Yhdysvallat käyttää paljon enemmän varoja viennin edistämiseen, kuin komission ehdotuksessa esitetään.
Kun kyse on erityisistä myynninedistämistuista, olen päinvastoin sitä mieltä, että alalla toimivien yksityisyritysten ja tuotanto-organisaatioiden on myös osallistuttava rahoitukseen.

Arias Cañete
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan onnitella Jovéa, koska hän esittelee meille jälleen kerran paitsi teknisesti hallitun myös poliittisesti tasapainoisen mietinnön.
Hedelmä- ja vihannesalan YMJ: stä annetun asetuksen N: o 2200/96 uudistukset voivat periaatteessa näyttää vähäisiltä, mutta niissä on siitä huolimatta sellaisia piirteitä, joita täytyy pitää huolestuttavina.
Otimme vuonna 1996 käyttöön YMJ: n, jonka perustana oli tuottajaorganisaatioiden keskeinen rooli sekä jäsentensä tuotannon kaupan pidossa että niiden mahdollisuudessa säädellä markkinoita rahoittamalla markkinoilta poistamista.
Komissio ehdottaa nyt meille, että tuottajaorganisaatioiden jäsenet saisivat luvan myydä osan tuotannostaan järjestöjen omistamien kaupallisten myyntiketjujen ulkopuolella.
Olemme esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että nämä luvat, joilla pyritään epäilemättä takaamaan paikallisten käytäntöjen säilyminen, eivät saa osaltaan heikentää tuottajaorganisaatioiden toimintaa, etenkin kun suoramyyntiä voidaan harjoittaa niin tilalla kuin sen ulkopuolellakin, mikä merkitsee tuottajan suoraa pääsyä rajoittavien tuottajaorganisaatioiden ulkopuolisiin kaupallisiin myyntiketjuihin.
Parlamentti ei näin ollen vastusta sitä, että on olemassa eräänlaista joustavuutta, mutta sen on puolestaan taattava, ettei tuottajaorganisaatioiden perustehtävää heikennetä. Olen sen vuoksi tyytyväinen esittelijän ehdottamiin määrällisiin rajoituksiin, jotka on eriytetty sen mukaan, harjoitetaanko myyntiä tilalla vai sen ulkopuolella. Tällä toimenpiteellä taataan mielestäni se, että valtaosa tuotannosta myydään edelleen tuottajaorganisaatioiden kautta ja että poikkeukset ovat satunnaisia eivätkä yleinen sääntö, joka heikentäisi järjestelmää.
Sitrushedelmien tuottajien tuista annettuun asetukseen N: o 2202/96 tehtyjen muutosten osalta on totta, että komissio ottaa käyttöön välttämättömiä toimenpiteitä, joilla ehkäistään tuen saamisen viivästymistä, ja komissiota on näin ollen syytä onnitella näiden häiriöiden korjaamisesta. Komissio kuitenkin unohti korjata YMJ: n suurimman puutteen: sitrushedelmien jalostuskynnysten ja tosiasiallisen tuotannon väliltä puuttuvan yhteyden, minkä takia markkinoilta poistaminen lisääntyi huomattavasti ennen kynnysten ylittymisestä aiheutuvia voimakkaita rangaistusseuraamuksia.
Esittelijämme on ehdottanut meille kynnysten nostamista niin, että ne saavuttavat keskimääräisen jalostetun määrän viimeisten markkinointivuosien aikana, mikä on kohtuuhintainen ja YMJ: n rahoituksen puitteissa mahdollinen toimenpide, ja lisäksi rangaistusseuraamuksille 20 %: n rajaa, jolla voidaan osaltaan vakiinnuttaa jalostusteollisuuden tulevaisuus ja estää se, että tuottajat rikkovat sopimuksia ja poistavat tuotantonsa markkinoilta, mikä taas heikentää ympäristöä ja YMJ: n järkevyyttä.
Arvoisa komission jäsen, jos Jovén ehdotukset ovat järkeviä ja tasapainoisia, eikä niitä voida vastustaa teknisistä syistä, ei ole järkevää odottaa tulevaa YMJ: n uudistusta, vaan ehdotukset voidaan ottaa käyttöön välittömästi ja voimme hyödyntää sitä, että uudistamme nyt näitä asetuksia.
Olen sitä mieltä, ettei ajatuksissa ole tärkeää se, mistä ne ovat peräisin, vaan se, ovatko ne pohjimmiltaan hyviä, ja tässä tapauksessa Jové on esittänyt kiinnostavia vaihtoehtoja, jotka voitaisiin helposti hyväksyä niiden alhaisten kustannusten ja hyvän teknisen perustan takia.

Novo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, viljelijöiden keskitulot ovat minun maassani laskeneet jatkuvasti ja järjestelmällisesti, aivan erityisesti vuosina 1996-1998. Virallisista tilastoista ilmenee, että he ansaitsevat nykyään lähes puolet vähemmän kuin kolme vuotta sitten. Tämä on se kiistatonta ja järkyttävää seurausta siitä, mitä YMP: n vuoden 1992 kiistelty uudistus on aiheuttanut Euroopan unionin heikoimmalle maataloudelle.
Juuri tähän olisi ollut tärkeää saada muutos Berliinin Eurooppa-neuvostossa, mutta valitettavasti tuota muutosta ei tullut - ja niin uskomatonta kuin se onkin, näin tapahtui vieläpä Portugalin hallituksen myötävaikutuksella ja suostumuksella. Berliinissä tehdyn sopimuksen johdosta hinnat laskevat entisestään. Välimeren maiden tuotantoa ja kaikkein heikoimpia viljelijöitä syrjitään vastaisuudessakin, ja minun maani pienviljelijät saavat edelleenkin vain murusia Portugalin osalle tulevista rahoitussiirroista; tämä tarkoittaa sitä, että yli 90 % viljelijöistä eli ne, jotka tosiasiallisesti työskentelevät maatalouden parissa, joutuvat tulevaisuudessakin jakamaan alle 10 %: n osuuden tuen kokonaissummasta.
Berliinissä tehdyn sopimuksen tuloksena elintarvikealan suurteollisuus, eurooppalaiset suurviljelijät ja viljan suurtuottajat ovat edelleenkin etuoikeutettu ryhmä, joka saa leijonanosan yhteisön maatalousbudjetista. Berliinin sopimuksen johdosta vuoden 1992 uudistusta jatketaan sellaisenaan. Mitään uutta siihen ei tämän vuoden maaliskuun lopussa tullut, vaikka tosiasiassa monenkin asian olisi pitänyt muuttua.
Komissio yrittää nyt tässä tilanteessa ehättää Berliinin päätösten edelle ja ehdottaa niin ollen jo nyt uusia hinnanalennuksia seuraavalle markkinointikaudelle. Sen vuoksi on nähdäksemme syytä kannattaa - ja samalla myös onnitella - esittelijää, joka pyrkii torjumaan hinnanalennuksia koskevat ehdotukset. Katsomme kuitenkin, että hänen ehdottamansa lineaarinen ja tasapuolinen korotus ei vieläkään ratkaise nykyistä epätasa-arvoisuutta siitä huolimatta, että se kohdistuu kaikille aloille.
Lopuksi muutama sana sianliha-alasta. On käynyt ilmi, että yhtenä syynä tätä alaa jo pitkään koetelleeseen kriisiin on ollut komission haluttomuus luoda sianlihamarkkinoiden interventio- ja sääntelymekanismeja, jotka olisivat voineet ajoissa estää nykyisten huomattavien ylijäämien syntymisen. Olisikin toivottavaa, että komissio tekisi nyt asiasta tarpeelliset johtopäätökset ja luopuisi ehdotuksestaan poistaa muidenkin maatalousalojen markkinoita koskevat interventiomekanismit.

Poisson
 Arvoisa komission jäsen, hintapaketin vahvistaminen markkinointivuodeksi 1999/2000 sattuu ajankohtaan, jolla on määräävä vaikutus Euroopan maatalouden tulevaisuuteen. Maanviljelijöiden tulot kutistuvat jatkuvasti kuin sagriini. Vuosina 1997 ja 1998 ne laskivat yhteensä 6, 5 %. Vuonna 1998 alkanut markkinahintojen lasku vahvistui vuonna 1999, ja maailmanmarkkinanäkymät ovat edelleen epävarmat tietyillä aloilla. Vihreiden kurssien lakkauttaminen ja euron käyttöönotto 1. tammikuuta 1999 on aikaansaanut maatalouden muuntokurssien laskun 1-2 %: lla kaikissa jäsenvaltioissa.
Totean nyt, että komission ehdotus hintapaketiksi on hyvin vähäpätöinen ja jättää vain vähän liikkumavaraa maanviljelijöille. Meidän on korostettava selvästi maatalouden taloudellista merkitystä, sen ensisijaista pyrkimystä taata elintarviketuotannon omavaraisuus ja sen merkitystä alueellisena työllistäjänä. Meidän on pidettävä yllä vaurasta ja tuottoisaa maataloutta ja estettävä ennen kaikkea se, että tietyt maanviljelijäryhmät häviävät tulotason laskun takia. Meidän on torjuttava maanviljelyn byrokratisoituminen, joka johtuu julkisten tukien korottamisesta ja tukahduttaa maanviljelijöiden yritteliäisyyden.
Tunnustakaamme rohkeasti, että Euroopan maataloudella on hintansa, jota ei voida enää supistaa vaarantamatta maatalousmalliamme. Vastapainoksi siitä on kuitenkin etua eurooppalaisille kuluttajille, koska heille taataan tuotteiden laadukkuus ja jatkuva saatavuus markkinoilla. Olemme myös pystyneet kehittämään maaperämme tuotteita ja luonnonmukaisesti viljeltäviä tuotteita. Maataloutemme tuottaa lisäksi huomattavaa lisäarvoa. Viljasentnerin hinta on 20 vuoden aikana laskenut 40 %, kun tuotantokustannukset ovat samaan aikaan nousseet 20 % tietyillä aloilla.
Ei ole siis vaikea ymmärtää, miksi Euroopan maanviljelijät ovat huolestuneita tulevaisuudestaan. Euroopan unionin tehtävänä ei ole uhrata maatalouttaan laajentumisen tai amerikkalaistumisen alttarille vaan antaa maanviljelijöillemme mahdollisuus harjoittaa ammattiaan ja saavuttaa vastaava elintaso kuin Euroopan kansalaisilla keskimäärin on.
Tästä syystä tuen kollegani Happartin tarkistuksia ja toivon hänen onnistuvan hyvin uusissa tehtävissään.

Nicholson
Arvoisa puhemies, olen iloinen saadessani puhua tänä aamuna Euroopan unionin maataloustilanteesta, nykyisen politiikan vaikutuksista ja hiljattain Berliinin huippukokouksessa tehdyistä päätöksistä.
Tietyssä mielessä hinnoilla on hyvin vähän vaikutusta maanviljelijöiden tulevaisuuteen, koska sillä aikaa, kun me istumme puhumassa hinnoista ja sanomme, että inflaatiota ei oteta huomioon, merkitystä on loppujen lopuksi vain sillä, millaiset tosiasialliset tulot maanviljelijä saa maastaan. Jos tarkastelemme koko Eurooppaa koskevia tilastoja viimeisten kahden tai kolmen vuoden ajalta, voimme todeta, että maanviljelijän tosiasialliset maasta saamat tulot ovat laskeneet jyrkästi. Tulot laskevat joka vuosi. Meidän on kysyttävä itseltämme: kuinka kauan tämä voi jatkua? Kuinka kauan maatalous pystyy selviämään näissä olosuhteissa?
Toiseksi meidän on kysyttävä itseltämme: onko alalla mitään tulevaisuutta, jos nuoret eivät jatka maatalouden harjoittamista? Tämä on pitkän aikavälin haaste. Jos meillä ei ole nuoria, jotka ryhtyvät maanviljelijöiksi - nuoria maanviljelijöitä, jotka aloittavat tikapuiden juurelta pyrkiäkseen ylöspäin -, maataloudella ei ole ajan mittaan pitkän tai lyhyen aikavälin tulevaisuutta. Euroopassa harjoitetaan tällä hetkellä tietyssä määrin lyhyen aikavälin politiikkoja, joista puuttuu pitkän aikavälin näkemys. Vaadimme pitkän aikavälin näkemystä tulevaisuutta, maatalouden tulevaisuutta varten.
Euroopan maataloudessa on myös alueita, jotka eivät ole minkään järjestelmän piirissä, esimerkiksi sikojen ja siipikarjan kasvatuksessa on tällainen tilanne.
Sallimme tuonnin Euroopan unionin ulkopuolella olevista kolmansista maista; sallimme sellaisten elintarvikkeiden tuonnin Eurooppaan, jotka eivät ole lähelläkään Euroopassa vaadittavaa tasoa. Samaan aikaan asetamme vaatimuksia omille maanviljelijöillemme ja kerromme heille, miten heidän olisi tuotettava elintarvikkeita. Sidomme maanviljelijöiden kädet heidän selkänsä taakse. Brasiliasta ja Kaukoidästä tuodaan pakastettua broileria. Vaadin komissiota kertomaan meille tässä ja tänään, tarkastetaanko nämä kananpojat, ja täyttävätkö ne samat vaatimukset kuin meillä on? Omat tuottajamme ovat vaarassa. Tästä syystä työttömyys on korkea. Tuottajamme joutuvat luopumaan elinkeinostaan.
Vaadin komissiolta vastausta tässä ja tänään. Katsokaamme itseämme, älkäämme pyytäkö eurooppalaisia maanviljelijöitämme tuottamaan elintarvikkeita sellaisten vaatimusten mukaisesti, joita muu maailma ei pysty noudattamaan.

Raschhofer
 Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, vaikeudet, joita Euroopan maataloudessa on, tunnetaan riittävän hyvin. Niistähän keskustellaan parhaillaan. Pienistä yksiköistä muodostuvalla maaseutuväestöllä on ongelmia suorassa kilpailussa merentakaisten maataloustehtaiden kanssa. Suhtaudun myönteisesti Fantuzzin mietinnössä esitettyyn ajatukseen Euroopan maatalouden laatutuotteiden myymisestä voimallisemmin maailmanmarkkinoilla ehdotettuja toimenpiteitä käyttäen. Tällöin on kuitenkin otettava huomioon kaksi asiaa, kuten kaikissa tukitoimissa.
Ensinnäkin, on varmistettava, että ei luoda uusia byrokraattisia koneistoja. Nytkin on jo olemassa valtava määrä toimielimiä ja valiokuntia. Sen vuoksi suhtaudun kriittisesti ehdotukseen omien edustustojen perustamisesta. Esiin nousee kysymys, eikö tehtävää voitaisi hoitaa olemassa olevilla välineillä.
Toiseksi: rahoitusvastuuta ja riskiä ei saa lykätä pääasiassa julkiselle taloudelle. Vain jos myös yrittäjät vastaavat huomattavasta osasta kuluja, toteutetaan järkeviä hankkeita julkisia varoja tuhlaamatta. Sen vuoksi en voi hyväksyä tarkistusta, jonka mukaan yhteisön pitää rahoittaa korkeintaan 50 %: n sijasta joka tapauksessa 60 %. Ylipäänsä uskon, että toimenpiteet avaavat maanviljelijöillemme uusia markkinoita. Sen vuoksi kannatan komission ehdotusta.

Hardstaff
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin sanoa, että 15 minuuttia sitten ei vieläkään ollut saatavilla englanninkielisiä tarkistuksia kahteen mietintöön huolimatta klo 9.00 esittämistänne vakuutteluista, että ne saapuisivat muutamassa minuutissa.
Siirryn nyt hintapakettiin. Valitettavasti en voi tukea esittelijän tarkistuksia, joissa vaaditaan hinnankorotuksia kaikille. On totta, että monet maanviljelijät ovat nyt vaikeuksissa, mutta suuret, rikkaammat maanviljelijät ovat tuottojen laskusta huolimatta vielä hyvin kaukana nälkärajasta. Kaikkia koskevat lisämenot eivät ole perusteltuja, ja nämä tarkistukset ovat ristiriidassa kaikkien Berliinissä sovittujen YMP: n uudistusten kanssa.
Sopivampi ratkaisu olisivat väliaikaiset erityistoimenpiteet, joilla tuettaisiin tiettyjä aloja, jotta ne selviävät lyhyen aikavälin vaikeuksista. Tämä Fantuzzin mietintö EU: n tuotteiden markkinoinnista kolmansissa maissa, joka heijastaa vastaavia suunnitelmia EU: ssa, tarjoaa yhden keinon, josta voisi olla apua.
Suhtaudun myönteisesti hedelmä- ja vihannesalaa koskeviin ehdotuksiin, erityisesti siihen ehdotukseen, jonka mukaan jopa 20 % tuotteista voitaisiin myydä kuluttajille suoraan maatiloilta tai maanviljelijöiden markkinoiden kautta. Etenkin Yhdistyneessä kuningaskunnassa suuret valintamyymäläketjut ovat saamassa yhä vahvemman otteen tuottajista ja ne vaativat lähes monopoliasemassa tavarantoimittajiaan noudattamaan täsmällisesti niiden vaatimuksia. Tämä on aiheuttanut vastustusta. Olemme nähneet, miten maanviljelijöiden markkinat ovat kasvaneet ja miten kuluttajien kysyntä on kohdistunut kooltaan vähemmän vaatimusten mukaisiin hedelmiin ja vihanneksiin heidän etsiessään pikemminkin makua ja tuoreutta hinnoilla, jotka ovat edullisia sekä tuottajan että kuluttajan kannalta. Tästä syystä suhtaudun erityisen myönteisesti tähän ehdotukseen.

Funk
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, vuosien 1992 ja 1994 maatalousuudistuksen jälkeen, jolloin maatalouspolitiikassa siirryttiin hintatukijärjestelmään, maataloutta koskevat keskustelut ovat oikeastaan pääosin menettäneet viehätyksensä. Tästä syystä haluaisin suunnata katseeni eteenpäin. Kollega Jové Peresin erinomaisessa mietinnössä käsitellään myös valvottua integroitua viljelyä. Esitän siitä aivan selvän vaatimuksen komissiolle: tällainen maataloustuotannon muoto on erittäin hyvä ja tukea ansaitseva muoto, koska siinä otetaan huomioon ympäristö ja hyväksytään kuluttajien toiveet. Sillä on kuitenkin jäsenvaltioissa erilaisia vaikutuksia ja sovelluksia. Integroitu viljely ei ole jokaisessa jäsenvaltiossa samanlaista, ja sen vuoksi meidän on saatava aikaan yhtenäiset ohjeet hedelmien ja vihannesten integroidulle valvotulle viljelylle.
Haluaisin nyt kuitenkin siirtyä uuden maatalouspolitiikan toisen pilarin muodostavaan maaseudun kehittämiseen ja sanoa siitä seuraavaa: ohjelmalle ovat kuvaavia monenlaiset maanviljelijöitä ja maaseutua tukevat toimenpiteet. Esitän nyt kuitenkin komission jäsenelle kysymyksen. Riskinä on yhteisrahoitus. Kuinka voidaan taata, että nämä ohjelmat, jotka ovat todella hyviä maaseudun kannalta, saadaan todella myös toteutettua kansalaisten keskuudessa, jos hallitukset kieltäytyvät yhteisrahoituksen toteuttamisesta. Esimerkiksi maanviljelijöiden varhaiseläke, nuorten viljelijöiden aloitustuki, maatalousyritysten uudenaikaistaminen hintojen alentamiseksi ovat erittäin tärkeitä toimenpiteitä, ja haluaisin ilmaista tyytyväisyyteni siihen, että ne on esitetty oman pilarin " maaseudun kehittäminen" alla. Riski on kuitenkin edelleen olemassa: jos jäsenvaltiot eivät takaa yhteisrahoitusta, kuinka tukeen oikeutettujen alueiden kansalaiset pääsevät nauttimaan näistä ohjelmista, jotka ovat epäilemättä hyviä mutta joita ei voida toteuttaa, jos jäsenvaltiot eivät vaadi sitä?
Viimeinen kysymykseni teille: voivatko myös Saksan osavaltiot toimia sopimuskumppaneina, jotta ohjelmat voidaan toteuttaa edes niissä osavaltioissa, jotka ovat valmiita ryhtymään yhteisrahoitukseen?

Puhemies
Keskustelu keskeytetään tässä vaiheessa, ja sitä jatketaan iltapäivällä.
Esityslistalla on seuraavana komission puheenjohtajaehdokkaan Romano Prodin lausuma.

Komission puheenjohtajaehdokkaan Prodin julkilausuma
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Euroopan komission puheenjohtajaehdokas Prodin julkilausuma, jota seuraa poliittisten ryhmien välinen keskustelu ilman loppupäätöslauselmaa.
Annan näin ollen puheenvuoron komission puheenjohtajaehdokas Prodille, ja toivotan hänet myös tervetulleeksi parlamenttiin.
Komission puheenjohtajaehdokas Prodi, teillä on puheenvuoro.
Voimakkaita suosionosoituksia

Prodi
Arvoisa puhemies, parlamentin jäsenet, kun henkilökohtaisesti päätin panna vauhtia Italian politiikkaan, jotta maa voisi osallistua alusta alkaen Euroopan rahaliiton luomiseen, tunsin historiallista vastuuta siitä panoksesta, jonka kotimaani viime vuosikymmeninä on antanut Eurooppa-hankkeelle. Sitäkin voimakkaammin tunsin kuitenkin, että vain kiinteä side Eurooppaan saattoi taata kullekin yksittäiselle maalle ja kansalaiselle rauhan ja kehityksen leimaaman tulevaisuuden maailmanlaajuistuvassa maailmassa. Tästä syystä panostin tuohon tavoitteeseen kaiken sen poliittisen pääoman, jota olin siihen asti kerännyt. Olen iloinen siitä, että olen täällä tänään teidän edessänne, paitsi taatakseni teille, että aion tarttua tähän Eurooppa-hankkeen uuteen vaiheeseen yhtä päättäväisesti, myös taatakseni teille sen, että minä ja tuleva komissio sitoudumme luotsaamaan Eurooppaa kohti suurta uudistusten ja muutosten vaihetta: toistan, suurta uudistusten ja muutosten vaihetta.
Suosionosoituksia
Euroopan toimielinten - kaikkien toimielinten - on uudistuttava ja muututtava yhtä lailla ulospäin suunnattujen politiikkojen osalta kuin sisäisten organisaatiomuotojen ja -mallien osalta. Tämä on uudistusten vaihe, jonka, kuten olen sanonut, on koskettava kaikkia Euroopan toimielimiä: ensi sijassa komissiota, mutta myös neuvostoa ja parlamenttia itseään. Emme ole täällä säilyttääksemme entisen vaan uudistaaksemme. Tämän päivän tehtävä, jossa on pelissä Eurooppa-hankkeen koko perintö ja uskottavuus, on välttää se, että viimeaikaiset taloudelliset ja poliittiset ristiriidat hidastaisivat yhdentymisprosessiamme. Emme pelkää vain pelkkiä viivytyksiä hankkeemme toteutuksessa: pelkäämme ennen kaikkea menettävämme tilaisuuden tarjota korvaamaton panoksemme naapurimaissamme nyt vallitsevien erittäin vaikeiden konfliktien ratkaisemiseen. Siksi on oikeutettua, että jo nyt, kun tehtäväni Euroopan unionissa on vasta alkamassa, ja tässä ensimmäisessä tapaamisessani täysistuntoon kokoontuneen parlamentin kanssa, tarkastelen näkemystäni Eurooppa-hankkeesta.
Talouden alalla hyödykkeiden ja tuotannon tekijöiden yhteismarkkinat oli 1980-luvun teema; 1990-luvun teema on yhteinen raha. Nyt meidän on tartuttava vaikeaan tehtävään edetä kohti yhteistä taloutta ja yhteistä politiikkaa. Vaikka maissamme on erilaisia yhteiskunnallisia organisaatiomalleja, ne ovat kuitenkin luoneet perustan tasa-arvoiselle ja solidaariselle rinnakkaiselolle. Tätä perinnettä on puolustettava, mutta sitä on uudistettava, jotta se olisi uuden kansainvälisen tilanteen mukainen. Tämä edellyttää selvästi sen hyvinvointimallin uudistamista, jota Länsi-Euroopan maat ovat tähän asti rakentaneet luoden pitkälle viedyn sosiaalisen yhteenkuuluvuuden. Näitä uudistuksia toteutettaessa yksittäiset jäsenvaltiot tulevat olemaan keskeisiä toimijoita, mutta parlamentilla ja komissiolla pitää olla liikkeellepanijan ja koordinoijan rooli, jotta kansalliset uudistukset johtaisivat kohti työmarkkinoiden tehokkaampaa organisointia, joka suosii yhteiskunnallista liikkuvuutta ja liikkuvuutta Euroopan suurten alueiden välillä. Vaikka kilpailu ei olekaan uuden Euroopan ainoa tavoite, olen kuitenkin tietoinen siitä, että vahva kilpailu on välttämätön väline vähentämään liiallista tehottomuuttamme.
Tämänsuuntaisten toimien tarve johtuu siitä, että Eurooppa tulee olemaan maailman suurin alue, jonka täytyy ensimmäiseksi puuttua väestön ikääntymisen ongelmiin. Ikääntyminen ei vaikuta ainoastaan sosiaalipolitiikkoihin: se edellyttää koko talousjärjestelmän tuottavuutta koskevaa ratkaisua, jotta eri ikäluokkien edut voidaan sovittaa ilman suuria sosiaalisia ristiriitoja. Laajojen ja tehokkaiden riskipääomamarkkinoiden luominen Eurooppaan on välttämätön edellytys tuottavuuden nostamista koskevien tavoitteiden saavuttamiseksi. Nuo markkinat ovat myös väline, jolla voidaan kannustaa tuotantomme suuntaamista kohti korkeamman kasvu- ja innovaatiotason tuotteita. Hallitusten ja komission suoremmilla toimilla olisi suosittava tutkimus- ja kehitysinvestointeja etenkin uusiin teknologioihin elektroniikan, tietotekniikan ja viestinnän alalla, mutta myös kemian, lääketeollisuuden, biotekniikan ja vieläkin yleisemmin luonnontieteiden alalla.
Huipputeknologian teollisuudenaloilla, joilla panostetaan paljon tutkimukseen ja jotka perustuvat tietoon, on maanosamme tulevaisuus, ei vain sen teollisuuden ja rahoituksen tulevaisuus vaan koko eurooppalaisen yhteiskunnan tulevaisuus. Ajatellaanpa yksinkertaista asiaa, Internetiä: se saattaa muuttaa koko tuotanto-organisaation. Ajatellaanpa varastojen pienentymistä ja suuntausta kohti aineettomia tuotteita. Kansalaisten suoraa pääsyä tietoihin on kuitenkin kehitettävä. Meillä on edessämme pitkä tie, ennen kuin saamme kiinni Yhdysvaltojen etumatkan: keskittäkäämme suuri osa työstämme tämän etumatkan pienentämiseen. Minulla on visio, jonka toteuttamiseen haluaisin komission, parlamentin ja Euroopan hallitusten sitoutuvan: tässä visiossa Euroopan nuoret, jotka päättävät toisen asteen koulutuksensa, olisivat tietoyhteiskunnan teknologioiden käytössä viiden vuoden päästä samalla tasolla kuin parhaimmat ikätoverinsa koko maailmassa.
Euroopan yliopistoihin ja tutkimuskeskuksiin kätkeytyy suuri kulttuuriperinne, suuri tieteellisen tiedon perintö. Sen sijaan Euroopalta puuttuu kyky muuntaa tämä perinne ja tämä tieto kasvumahdollisuuksiksi parantamalla ennen kaikkea tieteen ja tuotannon maailmojen välistä yhteyttä.
Makrotalouspolitiikan näkökulmasta se, että on luovuttu suvereniteetista rahan osalta, on lisännyt veropolitiikkojen merkitystä. Niitä on koordinoitava paremmin, jotta niillä voi olla yhtäältä tehokas vakauttava rooli eri maissa eteen tulevissa tapahtumissa ja tilanteissa - vaarallisissa epäsymmetrisissä sokeissa, joita Euroopassa saattaa syntyä - ja jotta niillä toisaalta pitemmällä aikavälillä voidaan saavuttaa kansallisten talousjärjestelmien todellinen yhteensovittaminen. Talouspolitiikkojen koordinointi on välttämätöntä myös niiden erojen vuoksi, joita eri alueiden talouksien välille saattaa syntyä.
Kansainväliset sokit, jotka saivat alkunsa Aasiasta, Venäjältä ja Brasiliasta, ovat estäneet Euroopan rahaliittoa hyödyntämästä kaikkia niitä kasvumahdollisuuksia, joita yhtenäismarkkinoita koskevat odotukset loivat 1980-luvun loppupuolella ja joille yhteisen rahan luominen loi edellytykset tämän vuosisadan lopulla. Yritysten ja perheiden luottamus tulevaisuuteen on kärsinyt, ja Jugoslavian sodan tapahtumat valitettavasti vahvistavat tätä vaikutusta. Tämä analyysi, johon kaikki toimielimet nykyään yhtyvät, on saanut Euroopan keskuspankin hoitamaan erittäin vastuullisesti sitä tehtävää, joka sille kuuluu rahapolitiikan hoidossa. Nyt on kansallisten budjettiviranomaisten tehtävä koordinoida toimintaansa, jotta Euroopan talouksien kasvua voidaan tukea Maastrichtin sopimuksen ja vakaus- ja kasvusopimuksen puitteissa. Komission tehtävä on yrittää panna mahdollisimman pian täytäntöön Berliinissä Agenda 2000: sta tehdyt sopimukset ja käynnistää talousarvion rajoissa eurooppalaisia tukitoimia, joilla paitsi tuetaan Euroopan sisäistä kysyntää myös tehdään unionin toimintaa tunnetuksi kansalaisille. Näin komission tehtävä on myös pyrkiä poistamaan jännitystekijöitä Euroopan ja Yhdysvaltain välisestä kansainvälisestä kaupasta ja palauttaa näin tuottajiemme luottamus. Kasvu on välttämätön edellytys sille, että Euroopan talouspolitiikka voi auttaa työttömyyden vähentämisessä. Riittävää kasvua ei ole kuitenkaan mahdollista taata: siksi komission on toimittavana tärkeimpänä liikkeellepanevana voimana työmarkkinoita ja ammattilaismarkkinoita koskevien sääntöjen pikaisessa tarkistamisessa, jotta markkinoille pääsyn esteitä voidaan vähentää ja työtehtävien tapauskohtaisen mukauttamisen mahdollisuuksia lisätä: kaiken tämän tavoitteena on saada työllisyys reagoimaan paremmin talouskasvun tarpeisiin.
Tätä kiireellistä asiaa voi selvästi edistää yhteisen rahan luomisprosessin mukanaan tuoma rahan uusi vakaus. Meidän täytyy pyrkiä tähän suuntaan yhä määrätietoisemmin, koska korkea työllisyys on pääsyy ahdistukseen, joka näyttää leviävän Euroopan kansalaisten keskuudessa. Väestön väheneminen, joukkosiirtolaisuus sekä epäilykset siitä, voidaanko eurooppalainen sosiaaliturvamalli säilyttää ennallaan, ovat muita suuria pelonaiheita, jotka varjostavat maanosamme tulevaisuutta. Jos eri sukupolvien ja eri kansalaisluokkien välisestä yhteydestä ei huolehdita riittävästi myös Euroopan tasolla, se murenee vähän kerrallaan. Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi on pantava alulle uusi, entistä voimakkaampi taloudellisen kehityksen vaihe. Tämä toteutuu kuitenkin vain, jos meidän onnistuu keventää julkista hallintoa ja toteuttaa ne luonteeltaan mikrotaloudelliset uudistukset, joihin hetki sitten viittasin.
Poliittisella tasolla unionin mahdollisuudet kansainvälisellä näyttämöllä eivät ole koskaan olleet näin suuret. Olipa kyse mistä tahansa unionin laajentumisesta vapautta ja demokratiaa koskevien periaatteiden yleiseen vahvistamiseen, Euroopan ja sen läsnäolon tarve on toive, jonka täyttäminen on moraalinen ja poliittinen velvollisuutemme. Eurooppa voi siten esittäytyä kehityksen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden mallialueena, jonka asema kansainvälisellä näyttämöllä on vahvistumassa. Meidän on siis pyrittävä toteuttamaan konkreettisesti laajentumisprosessi, jonka ehdot ja tarkka aikataulu meidän on kiireesti määritettävä. Laajentumisen toteuttamisesta tulee Balkanin sodan jälkeen ensisijainen poliittinen tehtävä sen signaalin vuoksi, jonka se voi antaa noille kansoille valmistelemalla niitä tiiviimpään yhteyteen Euroopan kanssa.
Uuden komission on pyrittävä toteuttamaan tämä prosessi nopeasti niiden erityisten velvollisuuksien puitteissa, jotka sillä asiassa on. Euroopan unionin kasvava vastuu maailmassa johtuu itse asiassa sen tähän mennessä saavuttamasta vahvasta asemasta, perinteistä rauhan ja ihmisoikeuksien turvaamisessa sekä sen kiinnostuksesta sellaisen vakaan kansainvälisen ympäristön kehittämistä kohtaan, jossa se voi toteuttaa taloudellisia pyrkimyksiään ja omaa poliittista rooliaan. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi Euroopan unionin on kyettävä luomaan Maastrichtin ja Amsterdamin periaatteiden pohjalta oma puolustusvalmiutensa, kuitenkin niin, että teollisten resurssien ja sotilasinfrastruktuurien käytön rationalisointi toteutetaan heti. Euroopan unionin on vahvistettava taloudellista vaurautta ja yhtäältä kaupan ja toisaalta poliittisen vakauden välistä yhteyttä ja siten jatkettava kansainvälisen vapauttamisen tiellä Maailman kauppajärjestössä. Haluamme estää kaikki protektionistiset pyrkimykset, myös siksi, että voisimme tarjota kehittyville alueille pääsyn markkinoille, mikä on paras mahdollinen tapa edistää niiden kasvua.
Lopuksi, Euroopan on harjoitettava kumppanuus- ja yhteistyöpolitiikkaa entisen Neuvostoliiton ja Balkanin maiden kanssa, etenkin niiden maiden kanssa, joilla on yhteys Välimerelle, jotta voidaan luoda suuri vakauden ja vapaiden markkinoiden alue, jossa Euroopan unioni voi vaurastua ja investoida. Välimeren alueen on oltava meille kaikille - ei vain minulle, joka todella tulen Välimeren maasta, vaan meille kaikille, ei vain maanosamme Välimeren puoleiselle osalle - Euroopan toiset kasvot. Tällä ei toki pyritä laajentumisen tasapainottamiseen vaan siihen, että voidaan luoda rauhan ja kehityksen vyöhyke tuolle alueelle, joka on kaikkein vaikein ja riskialttein alue, joka meillä Euroopan rajoilla on ja joka oikeastaan on - sallinette minun sanoa - maailman vaikein ja riskialttein alue. Suhteet islamilaiseen maailmaan määräävät oikeastaan tulevan elämämme. Kyse on valinnasta, jossa tarvitaan älykkyyttä, kykyä tehdä poliittisia ehdotuksia ja suurta luottamusta voimiimme ja kansojen välisen rauhanomaisen rinnakkaiselon mahdollisuuksiin. Katsomme, että yksittäinen maa ei voi yksin luoda noita suhteita. Sitä ei voi tehdä yksikään Euroopan maa: suhteet on luotava Euroopan tasolla, tai ne eivät voi olla pohjana toiveille ja muutoksille.
Unioni on kasvanut todella paljon, ja sen on kasvettava vieläkin enemmän. Uusi tehtävä, jonka se on ottanut hoitaakseen, edellyttää toimielimiä, jotka ovat aikaisempaa voimakkaampia ja joiden yhteenkuuluvuus on suurempi, tiiviimpää vuoropuhelua ja vahvempaa demokraattista yhteyttä. Kaikkien kolmen tärkeimmän elimen on päästävä merkittävään yhteensovittamiseen unionin kehityksen ja toimielinfilosofian osalta: parlamentin ja neuvoston suunnannäyttäjän ja ohjaajan roolin on oltava entistä vahvempi, ja komission on kyettävä ohjaamaan yhä paremmin unionin kasvua. Yhtä tärkeä rooli täytyy olla yksittäisillä kansallisilla hallinnoilla ja niiden sisällä toimielimillä, instituutioilla, jotka edustavat paikallisia viranomaisia, joita emme ole tähän mennessä ottaneet riittävästi huomioon Euroopan rakentamisessa. On vaikea puhua toissijaisuudesta, jos emme puhu myös viranomaisista, jotka toteuttavat sitä konkreettisemmalla tavalla. Yhdistynyt Eurooppa tulee olemaan vahva vain, jos sen osien autonomia on vahva. Tämän vuoksi komissiolla on edessään kaksiosainen tehtävä: ensimmäinen on tulevaisuuden suunnitteluun osallistuminen; toinen on sen takaaminen, että unionilla kokonaisuudessaan on tehokkaat hallintovälineet. Minulla on ollut jo tilaisuus todeta, että komission on oltava perustamissopimusten vartija, mutta Eurooppa voi kasvaa aina vain lähemmäksi kansalaisia ainoastaan, jos komission, parlamentin ja neuvoston välillä on rakentava, lojaali ja avoin suhde.
Niitä kovin kunnianhimoisia tehtäviä, joita olemme kaavailleet tulevaisuuden Euroopalle, ei voida pidemmän päälle yrittää hoitaa nykymuotoisilla yhteisön toimielimillä, joita Amsterdamin sopimuksella on vasta alettu uudistaa. Jo laajentuminen tekee tämän välttämättömäksi, koska toimielimet, jotka luotiin kuutta jäsenvaltiota varten ja jotka jo nyt ovat osoittautuneet riittämättömiksi, eivät varmasti kykene hallinnoimaan 20: stä tai 25 maasta koostuvaa unionia. Siksi komissiota on uudistettava perusteellisesti ja salkkujakoa on muutettava uusien poliittisten tavoitteiden ja komission tehtävissä tapahtuneen kehityksen mukaisesti. Kuitenkin Euroopan toimielinten, joiden merkitys on yhä suurempi, demokraattinen legitiimiys ja unionin politiikkojen tehokkuus edellyttävät kunnianhimoisempaa hanketta, joka perustuu parlamentin yhteispäätösvaltuuksien vahvistamiseen, enemmistöäänestyksen käytön lisäämiseen neuvostossa ja Amsterdamin sopimuksen täytäntöönpanoon, mitä tulee komission puheenjohtajan rooliin komission jäsenten valinnassa ja heille annettavan toimivallan jaossa.
Olen lisäksi täysin tietoinen siitä, että parlamentilla ja jäsenvaltioiden hallituksilla sekä yleisemmin koko Euroopan yleisellä mielipiteellä on hyvin suuria odotuksia niihin uudistuksiin nähden, joita meidän täytyy tehdä komission sisäisessä toiminnassa. Näissä uudistuksissa, jotka ovat yksi uuden komission ohjelman keskeisistä asioista, on sovellettava ainakin kolmea periaatetta: tehokkuuden parantamista, ehdotonta avoimuutta ja täydellistä vastuuvelvollisuutta, jota yleisesti nimitetään termillä accountability . Voin vakuuttaa parlamentille heti, että omalta puoleltamme emme tule suvaitsemaan lainkaan lahjontaa, että työmme, josta tulemme tiedottamaan viivytyksittä, tulee olemaan aina vain avoimempaa ja että kannamme kokonaisvastuun tehtävästämme sekä kollegiaalisesti että yksittäisinä komission jäseninä.
Suosionosoituksia
Jäsenvaltioiden ja koko Euroopan unionin väliset kytkökset ovat kasvaneet valtavasti sekä laadullisesti että määrällisesti aina siihen pisteeseen saakka, että yksittäisten maiden edut riippuvat huomattavassa määrin Euroopan ylikansallisten toimielinten moitteettomasta toiminnasta; älkäämme unohtako tätä ja hoitakaamme ennen kaikkea hyvin yhteisiä voimavaroja. Olen kuitenkin tietoinen siitä, että tehtävässä, jonka valmistaudun ottamaan vastaan, ei riitä pelkästään hyvä hallinnointi: kyseessä on valtavan suuri poliittinen tehtävä, jolle aion omistautua antaen käyttöön henkilökohtaisen koulutushistoriani ja hallintokokemukseni, joka on tiiviisti kiinni eurooppalaisessa reformismissa. Tämän tehtävän osalta haluan tänään tuoda selkeyden kysymykseen, joka on viime päivinä kiinnittänyt niin monien teidän kuin tiedotusvälineidenkin huomion: tarkoitan kysymystä mahdollisesta ehdokkuudestani tulevissa eurovaaleissa. Osallistun näihin vaaleihin tukeakseni aatteita, joihin olen aina ollut sitoutunut, sekä naisia ja miehiä, joiden kanssa olen työskennellyt, mutta olen päättänyt, etten asetu ehdolle.
Suosionosoituksia
Juridisesti mikään ei estä minua asettumasta ehdolle: se saattaisi ja saattaa merkitä myös askelta kohti sellaista täysin demokraattista Eurooppaa, jossa myös Euroopan hallinnossa toimivat asettuvat kansan äänestystahdon armoille. Toivon, että tämä tapahtuu pian, ja uskon, että käymäni periaatteellinen taistelu on edistänyt myös tähän päämäärään pääsemistä. Olen kuitenkin todennut, että Euroopan politiikan nykytilanteessa ehdolle asettuminen saattaisi johtaa edistyksen sijaan hajaannukseen. Enkä minä ole täällä aiheuttaakseni hajaannusta, minä olen täällä edistääkseni yhdentymistä.
Suosionosoituksia
Minulla on useaan otteeseen ollut tilaisuus todeta, että eräässä mielessä näyttää yhä enemmän siltä, että eurooppalaisen sielun etsiminen tulee olemaan maanosamme tulevaisuuden keskeinen ongelma. On selvästi heikkouden merkki pohtia siten Euroopan toimielinten tulevaisuutta - parlamentin vahvistamista, veto-oikeudesta luopumista poikkeustapauksissa, komission ja sen toimivaltuuksien uudelleen järjestämistä -, ettei puututa ongelmaan, joka koskee eurooppalaisuuden tunteen asteittaista rakentamista.
Euroopassa ei ole yhtä valtakulttuuria, ja tämä on mielestäni todellinen onni: Eurooppa ei olisi ollut se, mikä se on historiassa ollut, eikä se olisi nyt sitä, mitä se on, jos sen yksittäiset, erilaiset ja suuret kansalliset kulttuurit eivät olisi olleet olemassa jo vuosisatoja ja jos niitä ei olisi nyt. Mutta nykypäivänä ei ole - ja tämä ei minusta ole niinkään myönteistä - yleiseurooppalaisia filosofeja, ajattelijoita ja elämäntaidon hallitsijoita. On siis olemassa riski, että kulttuurin ja arvojen tasolla tapahtuu sama asia, joka on tapahtumassa rahoitusmarkkinoilla: euro yhdistää useat erilaiset voimat yksiksi markkinoiksi, mutta tätä yhdistämistehtävää toteuttavat näinä ensimmäisinä kuukausina ennen kaikkea liikepankit ja amerikkalaiset sijoitusrahastot. Amerikkalaisen kulttuurin voima laajasti ymmärrettynä käy symbolisesti ilmi joukkotiedotusvälineistä; itse asiassa joidenkin mukaan se voi olla yhteinen tekijä sieluaan etsivässä Euroopassa. Tässä väitteessä ei ole mitään hätkähdyttävää, myöskään siksi, että maailman tuleva tasapaino perustuu yhä tiiviimpään poliittiseen, taloudelliseen ja puolustusta koskevaan yhteistyöhön Euroopan ja Yhdysvaltojen välillä, mikä edellyttää tiettyä yhdenmukaisuutta yhteiskunnan tulkintamallien suurien linjojen osalta. Katson kuitenkin, että Euroopalla on historiassaan suuri perintö, josta ammentaa, perintö, joka edustaa yhä kaikkein suurinta kulttuurin ja tietämyksen rikkautta, jonka ihmiskunta on koskaan kerännyt. Valitettavasti tämän tavoitteen saavuttamiseen ei ole valmiita kokemuksia tai reseptejä; meidän on vain lähdettävä liikkeelle nykyisestä hämmennyksestä ja yritettävä voittaa tiedon ja kulttuurien hajaannus, jotta voimme päästä eroon kielten Baabelista etsiessämme yhteistä kieltä, yhä vain välttämättömämpää vuoropuhelua. Emme voi jäädä menneisyyteen, meille eivät riitä viime vuosisadan reseptit. Euroopan unioni on suuri tilaisuus keskustella uudelleen tästä menneisyydestä, verrata sitä muiden kokemuksiin, jotta voimme vapautua lopullisesti perinnöstä, jonka olisi pitänyt yhdistää meitä mutta joka sen sijaan on johtanut meidät erilleen. Mikään johtaja, mikään kansa ei voi yksin hylätä menneisyyttä ja rakentaa tulevaisuutta: sen voivat kuitenkin tehdä kansat ja Euroopan hallitukset työskentelemällä kaikki yhdessä. Tästä syystä Eurooppaa tarvitaan: yksin emme voi löytää uutta tietä; yksin emme kykene puuttumaan edes nykyhetken keskeisimpiin ongelmiin, alkaen niistä kaikkein suurimmasta, eli suhteestamme lähellämme oleviin kansoihin, jotka odottavat meidän rakentavan niiden poliittisen ja taloudellisen tulevaisuuden. Niille ei voi antaa vastausta yksikään yksittäinen jäsenvaltio, sen voi antaa ainoastaan Eurooppa.
Niin kuin talouden tavoitteet kärsivät kansainvälisen sokin vaikutuksista, niin myös Jugoslavian sodan vakavat tapahtumat voivat vaarantaa tämän Euroopan poliittisen hankkeen. Tätä hanketta on nyt nopeutettava, jotta se voisi säilyä hengissä. Kosovon tragedia osoittaa järkyttävän selvästi, että Euroopan unionin on omaksuttava yhä tärkeämpi rooli turvallisuuden ja demokratian takaamisessa alueilla, joilla on ratkaiseva merkitys tulevaisuutemme kannalta. Juuri meidän on rakennettava tämä tulevaisuus toimielintemme voimin toteuttamalla puolustuksen ja ulkopolitiikan alalla ne yhteiset rakenteet, jotka Maastrichtin ja Amsterdamin sopimuksissa on luvattu eurooppalaisille. Komissio aikoo hoitaa perusteellisesti tehtävänsä osoittaa unionin kansalaisille tämän tulevaisuuden toteuttamisen edellyttämät uudistukset. Tämä aloite voi kuitenkin onnistua vain, jos parlamentti tukee sitä vahvasti ja voimallisesti.
Voimakkaita suosionosoituksia

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission puheenjohtajaehdokas Prodi.
Greenillä on puheenvuoro.

Green
Arvoisa puhemies, toivotan ryhmäni puolesta Prodin tervetulleeksi tänään joukkoomme. Eurooppa-neuvosto nimesi hänet nopeasti ja päättäväisesti nykyisen komission erottua, ja ryhmäni piti myönteisenä sitä, että neuvosto vastasi tilanteeseen näin pikaisesti. Pyysimme Berliiniin kokoontuvia hallitusten päämiehiä toimimaan nopeasti päättääkseen ennen kokematonta 20: n virassaan olevan komission jäsenen eroa seuranneen epävarman ja sekavan tilanteen. Pidimme myönteisenä sitä, että neuvosto ymmärsi selvästi kyseisen hetken poliittisen luonteen ja sen tarjoaman tilaisuuden luoda uudenlainen suhde Euroopan unionin toimielinten ja kansalaisten välille. Se ei olisi voinut toimia nopeammin, ja on sanottava, että se toimi sille poikkeuksellisella nopeudella.
Prodin meille tänä aamuna esittämä julkilausuma on uuden komission vahvistamismenettelymme alku. Ryhmäni haluaa, että uusi Euroopan komissio astuu virkaansa mahdollisimman pian. On sanottava, että Eurooppa-neuvoston asettamaa aikataulua ei ole helppo noudattaa. Koska Euroopan parlamentin vaalit pidetään kesäkuussa, koska Amsterdamin sopimus tulee piakkoin voimaan ja koska kahdessa jäsenvaltiossamme pidetään parlamenttivaalit samana päivänä kuin Euroopan parlamentin vaalit, aikataulu aiheuttaa meille valtavan päänsäryn järjestelyjen hoitamisen vuoksi. Meidän on kuitenkin keksittävä keinot, joilla selviydymme näistä ongelmista.
Me kaikki parlamentin jäsenet haluamme nykyisen komission jättävän virkansa mahdollisimman pian. Komission jäsenten hyväksi on sanottava reilusti, että hekin ovat kertoneet haluavansa lähteä mahdollisimman pian. He hoitavat virkaansa pelkästään väliaikaisena komissiona, mikä on heidän velvollisuutensa perustamissopimuksen perusteella. Se on heille vastentahtoinen ja meille erittäin epätyydyttävä tilanne.
Hoitaaksemme nyt tehtävämme suhteessa seuraavaan komissioon meidän on kuormitettava tuntuvasti omaa parlamentaarista aikatauluamme ja henkilökohtaisia kalentereitamme. Olkoon siis niin.
Berliinin huippukokouksen päätelmissä tätä parlamenttia pyydettiin vahvistamaan Prodin nimitys ja uutta parlamenttia pyydettiin vahvistamaan täysin uuden komission nimitys. Korostamme kuitenkin, että tämän parlamentin on vahvistettava tinkimättömästi, vakavasti ja asianmukaisesti komission seuraavan puheenjohtajan nimitys. Minusta on hyvin myönteistä, että Prodi suostui tulemaan tänne tänään ja aloittamaan tässä hengessä tämän prosessin. Parlamentilla on ollut keskeinen merkitys viimeaikaisissa tapahtumissa. On tärkeää, että osoitamme nyt kypsyytemme ja viemme prosessin päätökseen.
Ryhmäni on sitä mieltä, että me voimme yhdessä neuvoston ja muotoutumassa olevan komission kanssa saada aikaiseksi asianmukaisemman ja uutta hallintokulttuuria paremmin vastaavan rakenteen ja päätöksentekoprosessin. Tarvitsemme ennen kaikkea vahvan komission. Uudella komissiolla on oltava selvä suunta, vakaa poliittinen ja avoin johto ja sen on osoitettava aitoa avoimuutta ja kumppanuutta Euroopan parlamenttia kohtaan sen sijaan, että se vain puhuu näistä arvoista.
Kukaan läsnäolijoista ei aliarvioi niitä ongelmia ja haasteita, jotka liittyvät tällaisen Euroopan komission luomiseen. Haluan kuitenkin ryhmäni puolesta sanoa tänään selvästi Prodille, että jos seuraava komissio pyrkii todella uudistuksiin sellaisella rohkeudella ja tarmokkuudella, jota hän osoitti tänä aamuna, se saa ryhmäni kannatuksen.
Ryhmäni ei harjoita hiekkalaatikkopolitiikkaa tässä prosessissa. Emme tehneet niin tammikuussa emmekä tee niin nytkään.
Vaihtelevia reaktioita
Jotkut parlamentin jäsenet toivottivat Prodin tervetulleeksi parlamenttiin, jotkut parlamentin jäsenet näyttävät harjoittavan päättäväisesti kansallista vaalipolitiikkaa tässä yhteydessä piittaamatta tämän hetken merkityksestä Euroopalle, sen politiikalle ja sen kansalle.
Vaihtelevia reaktioita
Ne, jotka ovat kiinnostuneita parlamentin kehittymisestä Euroopan kansan todelliseksi demokraattiseksi ääneksi, tekevät yhdessä työtä sen merkityksen ja sen oikeuksien vahvistamiseksi, mitä kansalaisemme toivovat ja odottavat. Viime viikkojen kampanjoinnin perusteella Isossa-Britanniassa näyttää siltä, että ihmiset ovat ensimmäistä kertaa tietoisia siitä, että Euroopan parlamentti on huomioon otettava voima - ei vain perättömiä juttuja kieroista kurkuista ja käyristä banaaneista synnyttävä taho - vaan elin, joka on esittänyt kiistattomia todisteita riippumattoman asiantuntijakomitean kertomuksen välityksellä ja ryhtynyt sen jälkeen toimiin sen perusteella. Ryhmäni on hyvin ylpeä roolistamme viime kuukausien aikana.
Vaihtelevia reaktioita
Uskomme, että olemme toimineet parlamentin jäsenten parhaiden perinteiden mukaisesti: vastuullisesti, johtamistaitoisesti ja rehellisesti.
Vaihtelevia reaktioita
Prodi, te olette tullut tänään parlamenttiin neuvoston nimeämänä ehdokkaana. Teillä on erinomainen maine kunnon eurooppalaisena ja todistettu ansioluettelo henkilökohtaisesta rehellisyydestä sekä erään Euroopan unionin suurimpiin ja sen perustajavaltioihin kuuluvan jäsenvaltion korkeimman viran hoitamisesta saatu arvovalta. Olette osoittanut kykynne muodostaa uudistusmielinen hallitus ja kehittää konsensusta kaikilla Italian yhteiskunnan aloilla, jotta Italia olisi kykenevä ja valmis liittymään yhtenäisvaluutan ensimmäiseen aaltoon. Siinä olette saattanut epäilijät ymmälleen.
Parlamentin toiveet siitä, mitä voisitte saada erinomaisilla taidoillanne aikaan Euroopan komission puheenjohtajana, ovat korkealla. Olen näin ollen sitä mieltä, että kun tulette parlamenttiin ensi kuussa, haluaisimme kuulla jonkinlaisen selvän näkemyksen siitä, minkä suunnan valitsette kahdella rintamalla. On sanottava, että aloititte täällä tänä aamuna esittämänne julkilausuman hyvin selvästi ja vahvasti, ja me pidämme sitä hyvin myönteisenä asiana.
Ensinnäkin, kun otetaan huomioon se trauma, joka johti nykyisen komission romahdukseen, haluamme kuulla selvän sitoumuksen - ei vain parlamentin ja nykyisen komission jo tammikuussa hyväksymän uudistusohjelman ja sitä seuranneen riippumattoman tutkimuselimen OLAFin perustamista koskevan sopimuksen täytäntöönpanosta - vaan myös laajoista ja syvällisemmistä lisäuudistuksista, jotka koskevat erityisesti (olin muuten iloinen siitä, että mainitsitte tämän asian) sitä, että virkamiehet omaksuvat poliittisen ja henkilökohtaisen vastuun työstään Euroopan komission kaikilla tasoilla. Odotamme teidän ottavan myös aiheellisesti huomioon riippumattoman asiantuntijakomitean toisen kertomuksen ja työskentelevän meidän parlamentin jäsenten kanssa tarvittavien uudistusten tarkastelun, arvioinnin ja täytäntöönpanon yhteydessä.
Toiseksi ryhmäni on sitä mieltä, että Euroopan komission ohjelman todellinen sisältö on poliittinen. Ymmärrämme, että jos nimityksenne vahvistetaan, ette pysty esittämään täydellistä poliittista ohjelmaa, ennen kuin olette neuvotellut hallitusten kanssa komission jäsenten nimeämisestä Amsterdamin sopimukseen perustuvien komission puheenjohtajan uusien oikeuksien mukaisesti. Antamienne haastattelujen perusteella olemme ymmärtäneet, että aiotte käyttää täysipainoisesti näitä oikeuksia. Emme halua ainoastaan tukea teitä siinä vaan myös rohkaista teitä tekemään niin.
Uuden komission on toimittava kollegiona eikä 20 alueeseen jaettuna läänitysjärjestelmänä, ja tällaisen komission muovaaminen on komission uuden puheenjohtajan käsissä.
Ryhmäni mielestä uuden komission laatiman ohjelman poliittisella sisällöllä on kuitenkin ratkaiseva merkitys. Vieraillessanne ryhmässäni viime viikolla esitin teille seuraavien viiden vuoden tavoitteemme, jotka sisältyvät Euroopan parlamentin vaaleja varten laatimaamme vaaliohjelmaan. Siitä voitte todeta, että asialistallamme ovat työpaikat, ammatillinen koulutus työnsaantia varten, ympäristösuojelu, yhteiskunnallisen syrjäytymisen torjunta, kansalaistemme terveyden ja turvallisuuden suojelu maailmassa, jonka on selvittävä BSE: n ja geneettisesti muunnettujen organismien tapaisista asioista, kansainvälisen rikollisuuden torjunta, yhteistyö Euroopan aseman vahvistamiseksi maailmassa ja tarvittavien uudistusten toteuttaminen sen varmistamiseksi, että voimme mahdollisimman pian laajentaa unionia.
Odotamme, että Euroopan komissio laatii tulevien viikkojen aikana sekä poliittisen ohjelmansa että uudistusohjelmansa. Ainakin minä suhtaudun myönteisesti tämänaamuisen esityksenne humaaniin ja älykkääseen kehittelyyn - taloudelliselta, kulttuuriselta ja yhteiskunnalliselta kannalta, rauhan pohjalta. Uskon, että me kaikki läsnäolijat suhtaudumme siihen hyvin myönteisesti.
Lopuksi haluan puuttua puheenne lopussa esille ottamaanne asiaan. Monet ryhmäni jäsenet tukevat hyvin demokraattisesti Jacques Delorsin ehdotuksia, joiden mukaan tulevaisuudessa on pyrittävä siihen, että Euroopan komission puheenjohtajan luottamus mitataan vaaleilla. Jotta näin voisi olla, neuvoston ja parlamentin on sovittava tästä prosessista. Jäsenvaltioiden ja unionin toimielinten välillä vallitsevaa herkkää tasapainoa ei saa vaarantaa harkitsemattomilla toimilla, jotka saattaisivat haitata Euroopan yhdentymiskehitystä, jossa erilaisten poliittisten kulttuurien ja demokraattisten käytäntöjen kunnioittaminen on erittäin tärkeää. Tässä mielessä valtioiden ja hallitusten päämiehet ovat jo yksimielisesti nimenneet teidät, Prodi, Euroopan komission puheenjohtajan virkaan. Nimityksenne ei perustu minkäänlaisiin vaaleihin. Yksi vahvoista puolistanne on kuitenkin se, että teillä on runsaasti kokemusta konsensuksen aikaansaamisesta. Tästä näkökulmasta ryhmäni suhtautuu hyvin myönteisesti tänään esittämäänne julkilausumaan, minkä lisäksi - tehän tietysti sitoudutte työskentelemään niiden kanssa, joihin olette poliittisesti yhteydessä, kuten me ja komission jäsenet olemme aina tehneet - pidämme myönteisenä sitä, että ilmoititte selvästi tänä aamuna, ettette aio asettua ehdolle Euroopan parlamentin vaaleissa.
Olisimme voineet odottaa, että kun parlamentin toimikautta on jäljellä enää reilut kolme viikkoa, voisimme valmistautua kaikessa rauhassa vaaleihin. Tavallisesti parlamentin jäsenet häipyvät omille teilleen tai siirtyvät vähitellen pois lainsäädäntötyön loppumisen myötä, ja parlamentin elämä päättyy. Parlamentin viime toimikauden viimeisellä viikolla vuonna 1994 meidän piti saada kaikki poistumassa olevat jäsenet äänestämään unionin laajentumisesta. Tällä kertaa aiheinamme ovat Agenda 2000: n lisäksi komission eron vaikutukset ja Euroopan komission uusi puheenjohtaja. Tämä on hyvin vakava prosessi. Prodi, tämän keskustelun jälkeen kehittelemänne ohjelma ja huominen keskustelunne Eurooppa-neuvoston kanssa ovat tärkeä askel Euroopan demokratian kehityksessä.
Suosionosoituksia

Martens
 Arvoisa puhemies, puheenjohtajaehdokas Romano Prodi, Euroopan unionin hallitusten päämiehet valitsivat teidät samalla hetkellä, kun NATO aloitti iskunsa Jugoslaviassa. Erittäin mutkikkaan aikataulun vuoksi kestää vielä kuukausia ennen kuin Euroopan unionille tulee uusi johto. Siksi parlamentti on vaatinut, että se tapahtuisi pikaisesti, ja kannatamme kaikkia toimia, jotka nopeuttavat asiaa.
Arvoisa puheenjohtajaehdokas, olemme hyvin iloisia siitä, että teidät valittiin Euroopan komission uudeksi puheenjohtajaksi. Sen jälkeen kun tämä parlamentti nimittää teidät virkaanne toukokuussa, te toimitte tämän parlamentin sanontatavan mukaisesti uuden komission muodostajana, avustajana sen muodostamisessa. Kannatamme teidän ehdokkuuttanne vahvasti ja yksiselitteisesti ja myös - sallinette minun lisätä - asettamatta poliittisia ehtoja. Olemme vakuuttuneet siitä, että teillä on poliittisia ja ammatillisia kykyjä ratkaista tämä paha kriisi, johon komissio on joutunut. Tämän kriisin täytyy myös olla haaste historiallisten uudistusten toteuttamiseksi.
Teidän täytyy uudistaa komissio ja sen virkakoneisto. Kuten myös komissio sanoi, on saatava aikaan uusi eurooppalainen poliittinen ja hallinnollinen kulttuuri. Ongelmat ovat syntyneet kymmenen vuotta sitten, kuten käy ilmi asiantuntijakomitean kertomuksesta, jossa mainitaan myös nämä tiedot: matkailun kohdalla vuosi 1990 sekä Välimeren alueen ohjelmien, humanitaarisen avun ja turvallisuuspalvelujen kohdalla vuosi 1992. Asiantuntijat sanovat, että komission valvontaelinten toiminta on sekavaa ja että menettely kestää liian kauan. Henkilöstöpolitiikka on kone, jota kukaan ei enää hallitse.
Yli vuosi sitten maaliskuussa 1998 talousarvion valiokunnan kollegamme vaativat James Ellesin aloitteesta toimenpiteitä vuoden 1998 syyskuun puoliväliin mennessä. Parlamentti vaati lokakuussa 1998 riippumattoman petosten vastaisen taistelun yksikköä UCLAFin seuraajaksi. Viime vuoden joulukuussa emme saavuttaneet mitään tyydyttäviä tuloksia. Ryhmämme on tuonut esille toimintaohjelman komission uudenaikaistamiseksi 1. tammikuuta 2000 mennessä. Siihen sisältyvät käytännesäännöt komissaareille, ja se koskee komissaarien, heidän kabinettiensa ja virkakuntansa välisiä suhteita, ja siihen sisältyvät virkamiehiä koskevat käytännesäännöt sekä henkilöstösäännön uudistaminen siten, että virkamiehiä nimitettäessä toimitaan avoimesti ja vilpittömästi ja että ulkoisista nimityksistä on selkeät säännöt ja rajoitukset. Siihen sisältyvät myös selkeät säännöt budjettihallinnosta erityisesti teknisen avun toimistojen osalta sekä varainhoitoasetuksen uudistus. Tämä kaikki odottaa teitä erityisesti tämän vuoden syyskuussa, kun asiantuntijakomitean toinen kertomus tulee käsiteltäväksi.
Teitä odottavat myös monet poliittiset haasteet, jotka on esitetty erittäin selvästi tämän parlamentin asiakirjoissa, kollegojemme Fernand Hermanin ja Elmar Brokin mietinnöissä. Fernand Hermanin mietinnöstä keskustellaan tällä viikolla. Siinä käsitellään toimielinten, myös komission, uudistamista, joka on mahdollista perustamissopimusta muuttamatta. Kyse on salkkujen vähentämisestä ja komission järkiperäisestä muodostamisesta ja oikeasta tasapainosta kollektiivisen ja henkilökohtaisen vastuun välillä. Tiedätte, että tämä liittyy ydinongelmaan. Cresson, joka ei halunnut kantaa omaa vastuutaan, veti kaatuessaan mukanaan koko komission.
Suosionosoituksia
Olemme sanoneet PPE-ryhmässä, että meidän on mahdotonta jatkaa yhteistyötä hänen kanssaan. Haluan kysyä teiltä, kuinka suhtaudutte tähän kollektiivisen ja henkilökohtaisen vastuun väliseen suhteeseen. Me toivomme toimielinten välistä yhteistyötä. Tein vuonna 1994 PPE-ryhmän puheenjohtajana aloitteen komission ja Euroopan parlamentin välisiä suhteita koskevien käytännesääntöjen uudistamisesta. Näitä käytännesääntöjä täytyy täydentää uudelleen. On syntynyt uusia sopimuksia, ja mielestäni nämä säännöt on hyväksyttävä ja vahvistettava, ennen kuin uusi komissio aloittaa toimintansa.
Kollegamme Elmar Brok käsitteli mietinnössään, jonka päätöslauselma hyväksyttiin 13. tammikuuta, komission puheenjohtajan nimittämisen seurauksia ja komission jäsenten riippumattomuutta. Tämä mietintö on uudelleen luettaessa erityisen valaiseva ja informatiivinen myös sen menettelyn osalta, jota tulee noudattaa silloin, kun uusi komissio nimitetään Amsterdamin sopimuksen nojalla. Siinä puhutaan komission jäsenten riippumattomuuden puolesta ja sen puolesta, että Euroopan komissio olisi perustamissopimusten vartija ja toimisi yleisen edun puolesta. Tässä mietinnössä toivotaan poliittisesti tasapainoisesti muodostettua komissiota. Haluaisin lisätä tähän, että uudessa komissiossa pitäisi olla miehiä ja naisia. Tässä mietinnössä toivotaan ja myös minä toivon sitä, että tämän uuden komission pitäisi saada uudessa parlamentissa taakseen laaja enemmistö, koska yksi menneiden välikohtausten ja menneen kriisin opetuksista on se, että jos uuden parlamentin laaja enemmistö ei hyväksy komissiota, joudumme sissisotaan. Se on pahinta, mitä komission ja parlamentin yhteistyössä voisi tapahtua.
Te, puheenjohtajaehdokas Romano Prodi, saatte kuitenkin parlamentin suorittaman nimityksen jälkeen mahdollisuuden osoittaa poliittisen johtajuutenne myös uusia komissaareja valittaessa. Toivon, että kun komissio hyväksytään teidän suostumuksellanne, asemallanne puheenjohtajana on vaikutusta. Vasta sen jälkeen, kun olette asemanne nojalla - kun parlamentti on nimittänyt teidät - hyväksynyt uudet komissaarit, täällä parlamentissa järjestetään kuulemistilaisuudet. Vaikka haluisimmekin nopeuttaa menettelyä, ei ole kuitenkaan mahdollista, että jäsenvaltioiden hallituksilla on kolme kuukautta aikaa valita komissaarinsa ja että tällä parlamentilla olisi kolme päivää aikaa järjestää kuulemistilaisuudet.
Suosionosoituksia
Puheenjohtajaehdokas Prodi, olemme hyvin liikuttuneita siitä, mitä juuri sanoitte. Sanoitte lehdistölle antamissanne lausunnoissa sekä myös täällä parlamentissa, että haluatte antaa uutta piristystä Euroopan unionille ja että poliittinen unioni on teille hyvin tärkeä tavoite. Sanoitte myös erityisesti, että teistä on tärkeää pitemmälle menevä demokratisointi ja avoimuus sekä yhteistyö tämän parlamentin kanssa.
Uskon, että nyt ei enää, kun byrokratian aikakausi on lopussa, puhuta petoksista ja ystävien suosimisesta vaan komission runsaammasta läsnäolosta tässä parlamentissa ja valiokunnissamme, ja se on hyvin tärkeä uusi tehtävä ja toimeksianto. Olen Michael Rocardin ja monien muiden kollegojen kanssa mukana kehitys- ja yhteistyövaliokunnassa. Kuinka usein olemmekin voineet käydä poliittista keskustelua kehitys- ja yhteistyövaliokunnassa. Kuinka usein meidän tarvitsikin käydä keskusteluja virkamiesten kanssa. Paikalla täytyy olla joku poliittisesti vastuussa oleva. Onneksi myös nykyisessä komissiossa oli poikkeuksia säännöstä eli komissaareja, jotka ovat tehneet aktiivisesti yhteistyötä, mutta sellainen täytyy olla tilanne koko uuden komission osalta, ja siten voimme myös antaa uutta piristystä toimielimille, uudelle komissiollenne ja parlamentille.
Ilmaisen ryhmäni nimissä nämä toiveet niistä näkymistä, joita olette tarjonneet uudeksi piristykseksi. Ei tarvita pelkästään markkinoiden ja pankkien Eurooppaa vaan myös kulttuuristen ja henkisten ulottuvuuksien Eurooppaa. Olette puhunut sen puolesta. Olemme vakuuttuneita siitä, että teette näistä näkymistä totta, ja siksi myös pidämme näin myönteisenä sitä, että jäsenvaltioiden hallitusten päämiehet valitsivat teidät.
Minä kuulun niihin, jotka ovat neuvotelleet pääministereinä yhteismarkkinoista ja Maastrichtin sopimuksesta. Loimme silloin perustan toimielinten väliselle uudelle suhteelle. Toivoimme saavamme aikaan todellisen hallituksen, joka on vastuussa parlamentille ja joka tekee parlamentin kanssa yhteistyötä. Toivon, että toteutatte tämän uuden komissionne kanssa, jossa on tästä tietoisia ihmisiä, jotka haluavat ottaa tämän erityisen poliittisen roolin.
Suosionosoituksia

Cox
Arvoisa puhemies, kuunnellessani Greenin puhetta minusta alkoi tuntua siltä, että minun pitäisi selvittää lyhyesti sen ja parlamentin menettelyjen todenperäisyys. Onko tämä sama Pauline Green, joka joulukuussa suositteli meille, että äänestäisimme luottamuslauseen puolesta edes ajattelematta asiaa?
Suosionosoituksia
Onko tämä sama Pauline Green, joka puhui tammikuussa kollegiaalisuuden puolesta? Kannattaako tämä sama Pauline Green nyt yksilökohtaista vastuuta? Annan hänelle tunnustukseni siitä, että hän on yksi parlamentin harvoista todellisista vallankumouksellisista, koska hän ei ole missään vaiheessa lopettanut takinkääntöään tässä asiassa.
Jatkuvia suosionosoituksia
Haluaisin sanoa Prodille, että hän on hyvin tervetullut tänään keskuuteemme. Hän on ensimmäisen luokan eurooppalainen. ELDR-ryhmä toivoo suhteemme ja vuoropuhelumme syventyvän hänen kanssaan ja odottaa hyvin hedelmällistä kautta tulevaisuudessa. Tämän parlamentin tehtävänä ei ole nimittää tällä toimikaudella vuosituhannen vaihteen komission puheenjohtajaa. Se on seuraavan toimikauden moraalinen, poliittinen ja oikeudellinen velvollisuus. Viimeaikaiset tapahtumat ovat osoittaneet parlamentin työn välityksellä, että Euroopan asioiden hoitoa varten on laadittava eettiset ja normatiiviset säännöt. Mutta ne ovat osoittaneet myös sen, että Euroopan demokraattisessa kehityksessä on tapahtunut merkittävää kypsymistä, jolla on suuri institutionaalinen ja tervehdyttävä merkitys. Parlamentti ei ole enää nuorempi kumppani. Meidän ei tarvitse olla etusijalla tasavertaisten joukossa, mutta meillä on oikeus tulla kohdelluksi tasavertaisena tasavertaisten joukossa. Tästä syystä suhtaudun myönteisesti Prodin läsnäoloon käynnistämämme vuoropuhelun alkuvaiheessa.
Haluaisin ryhmäni puolesta sanoa teille suoraan, Prodi, en neuvona enkä ohjeena vaan ehdotuksena, jota voisitte harkita, että teidän pitäisi lähipäivinä - ja erityisesti huomenna keskustellessanne Eurooppa-neuvoston kanssa - pyrkiä vahvistamaan oma riippumattomuutenne paitsi parlamentin tarpeista myös joistakin neuvoston tunnuspiirteistä. Toivon, että olette oman itsenne herra. Teidän olisi tehtävä se selväksi heti alusta lähtien.
Minun mielestäni teidän pitäisi selvittää neuvostolle, että me emme voi toukokuussa läpikäytävässä menettelyssä valita teitä lailliseksi johtajaksi komissioon, joka olisi laiton. Mielestäni teidän ei pitäisi hukuttaa hankettanne tällaiseen poliittisen ja institutionaalisen ristiriitaisuuden mereen. Toivoisin, että voisimme antaa teille toukokuussa poliittiset valtuudet toimia komission muodostajana ja että poistuisitte parlamentista selvittämään tosiasiallisesti, mitä te voitte tehdä muodostajana, jolla on poliittiset valtuudet. Olisi erittäin valitettavaa, jos aloittaisitte menettelyn, jossa teillä on legitiimi asema kollegiona toimivassa komissiossa - en puhu yksilöistä vaan kollegiosta -, jolla ei ole tällaista asemaa.
Siinä yhteydessä, että olette oman itsenne herra, teidän olisi myös syytä kiinnittää enemmän huomiota siihen, että hankkeenne onnistuu, kuin siihen, että saatte sen käyntiin varhaisessa vaiheessa. Teidän hoidettavananne on asia, jolla on elintärkeä merkitys meille kaikille. Panin merkille poliittisen tahdikkuutenne, kun sanoitte, että ette aio asettua ehdolle Euroopan parlamentin vaaleissa. Tahdikkuus on oma valintanne, ja kunnioitan sitä. Sanoisin kuitenkin teille: sitoutukaa näihin vaaleihin, säilyttäkää poliittinen vakaumuksenne ja taistelkaa asianne puolesta niiden kollegojen kanssa, joiden listan kärjessä nimenne ei tällä kertaa ole. Niin tehdessänne varmistatte, että te, Romano Prodi, ette tule eteemme byrokraattina ettekä teknikkona vaan Euroopan politiikalle omistautuneena henkilönä, poliitikkona, ja että poliitikkona te johdatte vahvaa, riippumatonta poliittista komissiota. Jos päätätte olla oman itsenne herra, olla poliittinen, teette meille kaikille suuren palveluksen.
Suosionosoituksia

Pasty
 Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, tänään aloittamamme menettely on täysin uusi, ja sillä nimitämme uuden komission, jonka tehtävänä on saattaa päätökseen edellisen, toimestaan kokonaisuudessaan epäluottamuslauseen välttämiseksi luopumaan joutuneen komission toimikausi.
Näistä erityisolosuhteista seuraa kaksi asiaa. Ensinnäkin uusi kollegio olisi perustettava mahdollisimman pian, koska ei ole järkevää pitää liian kauan toiminnassa heikentynyttä elintä, joka voi perustamissopimusten mukaisesti hoitaa vain juoksevia asioita, jotka ovat sitä paitsi käsitteellisesti melko epämääräisiä. Eri hallitusten tehtävänä on nimittää mahdollisimman pian omat komissaarinsa, jotta Euroopan parlamentti voi Amsterdamin sopimuksen mukaisesti vahvistaa uuden kollegion nimityksen, mikä voi parhaassa tapauksessa tapahtua kesäkuun vaaleja seuraavan järjestäytymisistunnon jatkoistunnossa.
Toiseksi ei ole hyvä asia, jos vuoden lopussa toimikautensa päättävän uuden komission nimitysmenettely menee päällekkäin sen menettelyn kanssa, jolla nimitetään komissio viiden vuoden toimikaudeksi vuodesta 2000 alkaen. Tällainen päällekkäisyys olisi hyvin vahingollista siksi, että sen myötä unohtuisi se keskeinen syy, jonka vuoksi me käsittelemme tänään uuden kokoonpanon nimittämistä, eli komission rakenteiden, menettelyjen ja toimintatapojen perinpohjaisen ja laaja-alaisen sisäisen muutoksen tarve.
Tämä ei ehkä ole kiitollinen tehtävä puheenjohtajaehdokkaalle, mutta se vastaa välitöntä ja väistämätöntä tarvetta. Euroopan parlamentin toiminta, joka johti Santerin kokoonpanon eroon, menettää nimittäin merkityksensä, jos uusi kollegio ei ymmärrä täysin, miten tärkeää on palauttaa järjestys kyseiseen toimielimeen.
Se edellyttää perinpohjaista harkintaa. Komission on ehdottomasti keskityttävä jälleen vain perussopimuksissa sille nimenomaisesti määrättyihin tehtäviin uudessa Amsterdamin sopimuksessa vahvistettua toissijaisuusperiaatetta noudattaen.
Komissiosta on tultava jälleen se komissio, joka se oli alun perin, toisin sanoen toimenkuvansa mukaisesti työskentelevä hallintoelin, joka laatii ehdotuksia poliittisille viranomaisille, jotka ovat neuvosto ja Euroopan parlamentti, ja joka selventää niiden valintoja, eikä Euroopan hallituksen varjokuva, jolla on hoidettavanaan lukemattomia tehtäviä, jotka se hallitsee huonosti. Yhteisten politiikkojen hallinnointia on hajautettava huomattavasti, mikä edellyttää samanaikaisesti sekä valvontaelinten tuntuvaa vahvistamista että sellaisen petosten torjunnasta vastaavan keskusviraston perustamista, joka on riippumaton ja jolla on riittävät varat tehtäviensä hoitamiseksi.
Komission on riippumattoman asiantuntijakomitean tekemien päätelmien mukaisesti, joiden pitäisi olla saatavilla syyskuussa, todella valvottava sisäistä varainhoitoa, käytettävä päteviä ja täysin avoimia hankintamenettelyjä ja sellaisia henkilöstön valinta- ja hallintomenettelyjä, joilla lopetetaan lopullisesti sukulaisten ja tuttavien suosiminen, joka on lähimenneisyydessä epäoikeudenmukaisesti tahrannut sen hallinnon maineen, jonka pätevyys ja valmiudet on muutoin tunnustettu. Lopuksi on pantava asiat järjestykseen ja karsittava tarpeettomat toiminnat käynnissä olevien kurinpitomenettelyjen ja oikeudenkäyntien perusteella.
Arvoisa puheenjohtajaehdokas, tässä se, mitä teiltä odotamme tulevina kuukausina. Näkemyksenne Euroopan rakentamisesta on mielestämme hyvin kiinnostava, mutta se ei vapauta teitä siitä, että teidän on ensisijaisesti saatettava toimintakuntoon toimielin, joka annetaan teidän vastuullenne, kun Euroopan parlamentti on vahvistanut nimityksenne.
Suosionosoituksia

Puerta
Arvoisa puhemies, ryhmämme - Euroopan yhtynyt vasemmisto/Pohjoismaiden vihreä vasemmisto - haluaa kiittää Romano Prodia siitä, että hän on tänään läsnä parlamentissa.
Hänen poliittinen viestinsä meille on selvä. Hän ei halua olla ainoastaan neuvoston nimittämä puheenjohtaja, hallitusten puheenjohtaja, vaan kansalaisten puheenjohtaja suhteissaan Euroopan parlamenttiin.
Tiedämme, että puheenjohtaja nimitetään tällä kertaa Euroopan rakentamisen kannalta hyvin vaikeassa tilanteessa. Kyse ei ole ainoastaan institutionaalisesta kriisistä. Koko Euroopassa vallitsee kriisi. Kun Rooman sopimuksesta on kulunut 42 vuotta ja kylmän sodan päättymisestä 10 vuotta - kuten Prodi itse sanoi -, Jugoslaviassa käydään sotaa. Ihmisoikeuksia poljetaan Balkanin alueella ja erityisesti Kosovossa. NATO on puuttunut tilanteeseen sotilaallisesti. Eurooppalaiset toimielimet ja eurooppalainen identiteetti loistavat poissaolollaan.
Voitaisiinko euroa hallita, ellei Euroopan keskuspankki toimisi täysimääräisesti? Miten voimme väittää, että eurooppalainen politiikka toimii, kun meillä on virkaatekevä komissio ja kun parlamentti sitä paitsi on päättämässä toimintaansa vuoden 1979 jälkeen neljäntenä vaalikautena?
Voimme keskustella täällä siitä, haluammeko enemmän vai vähemmän Eurooppaa. Minä kuulun niihin, jotka haluavat enemmän Eurooppaa. Olemme kuitenkin kaikki samaa mieltä siitä - ja välitämme sen myös ehdokkaalle -, että me kaikki haluamme enemmän demokratiaa unionin nykyiseen toimivaltaan; me kaikki haluamme enemmän tehokkuutta alakohtaisten politiikkojen hoitoon. Tästä me voimme olla samaa mieltä.
Mielestämme tätä Euroopan komission uutta vaihetta rajoittaa neljä ehtoa tai piirrettä: demokraattinen legitimiteetti, avoimuus, komission jäsenten poliittinen vastuu niin yhdessä kuin erikseenkin tälle parlamentille ja tehokkuus tavoitteiden saavuttamiseksi.
Poliittinen vastuu täysi-ikäiselle parlamentille. Tämä on sanottava ääneen. Täysi-ikäiselle parlamentille, joka aloittaa pian viidennen vaalikautensa ja joka ei ole siirtänyt toimivaltaansa tai vastuutaan millekään asiantuntijakomitealle. Se on vain pyytänyt tältä kertomusta joidenkin seikkojen selvittämiseksi.
En aio puhua ryhmäni vastuullisesta toiminnasta koko tässä kriisissä, koska eräs vanha latinankielinen sananlasku sanoo: excusatio non petita, accusatio manifesta . Viittaan vain tosiasioihin ja asiainkulkuun.
Haluamme lopuksi sanoa Prodille hänen virkaan asettamisestaan, ettemme äänestä ketään a priori . Tunnemme luonnollisestikin hänen profiilinsa ja hänen taustansa italialaisena ja eurooppalaisena poliitikkona, mutta äänestämme sen mukaisesti, millaisia tavoitteita ja ohjelmia hän esittää virkaan asettamisen yhteydessä pidettävässä istunnossa, miten uskottavina pidämme hänen muutoshalukkuuttaan ja välttämättömiä uudistusehdotuksia ja millaisen poliittisen strategian avulla hän pyrkii ratkaisemaan eurooppalaisen yhteiskunnan vaikeat haasteet.
Olemme huolissamme nimityksen aikataulusta ja komission aikataulusta, ja meillä on samanaikaisesti kaksi kriteeriä. Ryhmämme toivoo, että menettely olisi nopea ja komission jäsenet esitettäisiin selkeästi Amsterdamin sopimuksen mukaisesti. Meidän ei enää tarvitse olla huolissamme siitä, että Prodi osallistuu Italian vaaleihin. Hän poisti nämä ongelmat arvokkaalla ja vilpittömällä tavalla.
Arvoisa puhemies, sanon lopuksi, että laajentumiseen ja sosiaali- ja talouspolitiikkoihin liittyvien vakavien ongelmien takia puheenjohtajan ei pitäisi mielestämme olla ainoastaan toimielinten vaan myös Euroopan kansalaisten puheenjohtaja.

Aelvoet
 Arvoisa professori Prodi ja arvoisa parlamentin puhemies, ansionne Italiassa tekevät teistä epäilemättä pätevän ehdokkaan, koska olette suorittanut tehtäviä, joita kukaan ei pitänyt mahdollisena, ja Euroopan unionissa edessänne on tehtäviä, jotka ovat yhtä vaikeita tai jopa vaikeampia. Václav Havel sanoi taannoin, että mitä hyötyä on kauneimmasta arkkitehtuurista, jos sillä ei ole sielua. Olette viime viikkojen aikana myös maininnut, että Euroopan unioni tarvitsee sielun. Mutta mitä se konkreettisesti tarkoittaa? Meidän mielestämme on oleellista, että teidän pitäisi tehdä unionista, joka on yhä vielä etäällä kansalaisista ja joka on joutunut todella huonoon valoon huonon hallinnon ja petosten vuoksi, demokraattinen ja avoin unioni, joka osoittaa voivansa kantaa vastuun ja on valmis tekemään tiliä toiminnastaan kansalaisille ja valitulle parlamentille. Teidän nimityksenne on tapahtunut nopeasti, ja se on hyvä asia. Toisaalta ongelmana on kuitenkin se, että koko eroava komissio, joka ei enää nauti tämän parlamentin luottamusta ja on joutunut todella huonoon valoon, toimii vielä syyskuun loppuun saakka. Tästä aiheutuu meille poliittisesti mahdoton tilanne, joka halventaa tätä parlamenttia, arvoisat kollegat. Juuri kun unioni tarvitsee voimaa ja kun meillä on meneillään suuri poliittinen katastrofi Jugoslaviassa ja sen ulkopuolella, komissio on halvaantunut. Siksi pyydämme teiltä, puheenjohtajaehdokas Prodi, että teette kaikkenne tuodaksenne mahdollisimman pikaisesti päättäväisen ja voimakkaan komission tämän parlamentin eteen.
Tämän vuoksi meistä on erityisen tärkeää, että te teette hyviä ehdotuksia Euroopan komission uudistamisesta, niin että se kykenee todella kantamaan kollektiivisen vastuun ja että myös komissaareille kuuluvasta vastuusta ja pääjohtajien vastuusta saadaan säännöt, koska myös sillä tasolla tarvitaan muutoksia. Kaipaamme selityksessänne mainintaa siitä, että Euroopan unionin talouspolitiikan perusteellinen muuttaminen on ehdottaman välttämätöntä, koska sokea usko kasvuun ohittaa talouksiemme ekologisen muuttamisen ehdottoman välttämättömyyden. Odotamme teiltä, että noudatatte parlamentin ehdotusta siitä, että Euroopan komissiossa tarvitaan enemmän naisia ja että huolehditaan siitä, että he voivat vaikuttaa asianmukaisesti, kun osaa yhteisön säännöstöstä kehitetään edelleen.
Mielestämme on erinomaista, että olette ilmoittanut täällä tänään, että ette ole ehdokkaana. Se on poliittinen päätös ja kunniaksi eurooppalaiselle. Lopuksi haluamme sanoa, että odotamme vahvaa komissiota, joka kestää sen, että vahva parlamentti valvoo sitä. Vain siten saamme uuden perustan luottamukselle.

Lalumière
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtajaehdokas, teidän läsnäolonne tänään keskuudessamme on hyvin myönteinen merkki lähiaikoina odotetusti voimaan tulevan Amsterdamin sopimuksen hengessä, ja ryhmämme kiittää teitä siitä.
Parlamentin jäsenten kanssa käymienne keskustelujen aikana teille ovat jo käyneet selväksi ne odotukset ja sanoisinpa jopa suuret odotukset, joita uudelle komissiolle asetetaan ja jotka koskevat yhtä lailla tilapäistä komissiota kuin myöhemmin lopullista komissiota, joka aloittaa toimintansa vuoden 2000 tammikuussa. Luonnollisesti nämä odotukset kohdistuvat ensisijaisesti komission uuteen puheenjohtajaan, jolla on aivan oleellinen merkitys.
Toivomme tai pikemminkin haluamme vahvan komission, mikä tarkoittaa ensinnäkin vahvaa puheenjohtajaa. Tällä hetkellä vallitseva kriisi ja toimikautensa loppupuolella olleen komission ero parlamentin painostuksesta johtuivat ensinnäkin siitä, että komissio menetti arvovallan kuukausien ja vuosien myötä. Vaikka viiden viimeisen vuoden aikana on tehty tärkeää työtä - ajatelkaamme esimerkiksi yhtenäisvaluuttaa -, arvovallan menetys on vakava asia, koska Euroopan unioni tarvitsee poliittisesti vahvan komission. Sen on oltava vahva hallituksiin nähden, varsinkin kun niiden määrä kasvaa laajentumisten seurauksena. Sen on oltava vahva parlamenttiin nähden, ja yksi tämän vahvuuden osatekijöistä on nimenomaan sen poliittinen vastuu parlamentille. Sen on oltava vahva julkiseen mielipiteeseen nähden, koska komissiossa ruumiillistuu - haluttiinpa sitä tai ei - itse Euroopan unioni.
Tämän poliittisen vahvuuden lisäksi, joka on tärkein uudelle komissiolle asettamamme edellytys, on muita edellytyksiä, jotka koskevat etenkin komission sisäistä toimintaa.
Toimikautensa loppupuolella olleen komission eroon johtanut kriisi johtui suoranaisesti - vaikka siihen oli muitakin keskeisiä syitä, kuten juuri sanoin - niistä epäkohdista, joita esiintyi ensinnäkin komissaarien kollegion organisaatiossa ja toiminnassa ja toiseksi komissaarien alaisuudessa olevien yksiköiden organisaatiossa ja toiminnassa.
On myös pohdittava sitä, miksi komissiolle annettiin yhä enemmän tehtäviä. Tehtävien määrän kasvu näyttää yllättävästi heikentäneen sen arvovaltaa, ainakaan siitä ei näytä olleen sille hyötyä. Tähän meidän on löydettävä selitys.
Arvoisa puheenjohtajaehdokas, teidän työnne tai pikemminkin tehtävänne on valtavan suuri. Olette jo Italiassa osoittanut pystyvänne hoitamaan tällaisen tehtävän. Suhtaudun myös myönteisesti kaikkeen siihen, mitä hetki sitten sanoitte esittäessänne meille alustuspuheenvuoronne, samoin kuin pyrkimykseenne vahvistaa demokraattista suhdetta komission jäsenten välillä ja yleistä äänioikeutta.
Arvoisa puheenjohtajaehdokas, toivon teille ryhmäni puolesta paljon rohkeutta ja erinomaista menestystä!
Suosionosoituksia

Bonde
 Arvoisa puhemies, myös Kansakuntien Eurooppa haluaa onnitella Romano Prodia nimityksen johdosta. Olet käsityksemme mukaan keskusjohtoisuuden kannattaja, suuri federalisti, joka kannattaa Euroopan Yhdysvaltoja, ja äänestämme sen vuoksi valintaasi vastaan. Meille olet Jacques Delors II. Kansakuntien Eurooppa takaa sinulle kriittisen ja rakentavan opposition. Suhtaudumme kriittisesti jokaiseen ehdotukseesi, jonka tarkoituksena on keskittää unionia entisestään. Toimimme rakentavasti aina, kun on pieninkin mahdollisuus siihen, että komissiosta saataisiin hieman avoimempi. Emme tarvitse uutta komissiota, vaan riippumattomien henkilöiden tekemän komission siivouksen, jonka myötä komissiolta poistetaan ne työtehtävät, jotka eivät ole rajat ylittäviä, ja jonka avulla jäljelle jäävistä työtehtävistä tehdään täysin avoimia. Tarvitsemme nykyaikaisen hallintolainsäädännön, jossa vastuu on hajautettu ja jossa rangaistaan niitä, jotka eivät toimi tämän vastuun mukaisesti. Meidän on luovuttava 50 vuotta kestäneestä sulkeutuneisuuskulttuurista ja etuoikeutetuista ryhmistä. Sen virkamiehen, joka paljasti parlamentille petokset, on saatava virkansa takaisin, ja hänelle on maksettava täysimääräistä palkkaa, ja on erotettava ne, jotka estävät asioiden selvittämistä. On skandaali, että nykyinen komissio tekee eroamisensa jälkeen päätöksen siitä, että van Buitenen ei saa auttaa Belgian poliisia selvittämään joitakin niistä asioista, jotka ovat johtaneet komission kaatumiseen. Komission virkamiesten on palveltava omien maidemme kansanvaltaa, eivätkä he saa toimia ikään kuin uusina tilanomistajina. Poliittisen vihollisuuden mutta henkilökohtaisen ystävyyden puolesta: Benvenuto, signor Prodi!

Muscardini
Arvoisa puheenjohtajaehdokas, Alleanza Nazionale ilmaisee hyväksyvänsä ne sitoumukset, jotka te virallisesti teette unionin toimielinuudistusten - joita Amsterdamin sopimuksessa ei valitettavasti ole riittävästi käsitelty - ja poliittisen unionin käynnistämisen osalta.
Kosovon traaginen tilanne ja NATOn sotilaallinen väliintulo, jos sitä yhä tarvitaan, osoittavat sen, että Euroopan unionin on luotava viipymättä yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka, jota ilman on aivan kuin Eurooppaa ei olisikaan. Näiden päivien tapahtumat ovat korostaneet sitä, että Eurooppaa erillisenä toimijana ei ole olemassa. Tämänhetkiset tapahtumat osoittavat paremmin kuin koskaan aikaisemmin - tämä on todettu erittäin selvästi -, että tarvitaan kipeästi Eurooppaa, jolla on poliittinen identiteetti, eli tahoa, joka toimisi hyväksyttyjen liittoutumien rinnalla ja joka tunnustettaisiin kansainvälisesti.
Eurooppa-neuvosto ilmoitti jo kauan sitten, että se nimittäisi uuden komission puheenjohtajan ennen vaaleja. Olemme pahoillamme siitä, että teidän päätöksenne Italiassa riippuvat Euroopan vasemmistopiireistä, jotka enemmän tai vähemmän järjenvastaisesti haluavat estää teitä asettumasta ehdolle vaaleissa. Mitä kuitenkin meihin tulee - puhumme täällä Euroopasta - seuraavalla komissiolla tulisi olla vakiintunut demokraattinen käytäntö, jonka puitteissa poliittiset voimat voisivat esittää parlamentille ehdokkaita komission puheenjohtajaksi, ilman että niiden tarvitsee aina noudattaa hallitusten ehdotuksia. Siispä, arvoisa komission puheenjohtajaehdokas, pyydämme teiltä uudistusten ja muutoksen vaihetta, josta tekin puhuitte puheenvuorossanne, mutta sellaisten uudistusten, jotka ovat todellisia uudistuksia eivätkä vain hämäriä ehdotuksia: poliittista unionia, jotta talousliittoa voitaisiin vakauttaa, jotta voitaisiin harjoittaa ulkopolitiikkaa, jotta voitaisiin huolehtia Välimeren alueesta, kuten te sanoitte, mutta myös maahanmuutosta ja rikollisuudesta sekä humanitaarisesta avusta - viittaan myös niihin maataloustuotteisiin, joita Eurooppa edelleenkin heittää pois tai jättää tuottamatta ja joista aiheutuu paljon haittaa taloudellemme. GATTia on myös uudistettava, koska vaikka meillä onkin hyvät suhteet Yhdysvaltoihin, meitä ei saa uhkailla, kun suojelemme tuotteitamme ja tuotantojärjestelmäämme kolmansien maiden tuotteilta, joita meidän on tuotava lisätulleitta ja joihin liittyy selviä polkumyyntimenettelyjä.
Arvoisa puheenjohtajaehdokas, tulevaisuutta on siis suunniteltava myös vaatimalla selkeitä sosiaalisia sääntöjä niille maille, joita Euroopan unioni auttaa - kolmansille ja neljänsille maille ja myös entiselle Neuvostoliitolle -, jotta laajentuminen ei johtaisi köyhyyden ja työttömyyden leviämiseen vaan perustuisi tuotteiden laatuun panostavan Euroopan talouden käynnistämiseen: on selvää, että koska emme voi kilpailla hinnoilla, meidän on kilpailtava laadulla. Tulevaisuutta on siis suunniteltava niin, että komissio ja parlamentti suunnittelevat sitä yhdessä ja että neuvostolle muistutetaan, että se ei voi puhua kaikesta ja päättää kaikesta, muuten Euroopan kansalaisille muodostuu vaikutelma, ettei heillä ole enää mitään merkitystä.
Tätä merkitsee tulevaisuuden suunnittelemisen aloittaminen!

Fabre-Aubrespy
 Arvoisa komission puheenjohtajaehdokas, sanoitte haluavanne vahvan Euroopan. Pelkäänpä, että vaikutatte asenteellanne siihen, että Euroopan unioni häviää lopullisesti.
Tehän hyväksytte alkajaisiksi sen, että perustamissopimuksen määräyksiä ei sovelleta oikein. 159 artiklassa edellytetään, että uudet komissaarit nimetään mahdollisimman pian. Siinä edellytetään myös, että Euroopan parlamentti antaa lausunnon komissiosta, jonka on määrä hoitaa tointaan kuusi kuukautta, ennen kuin uusi parlamentti antaa lausunnon komissiosta, jonka on määrä hoitaa tointaan viisi vuotta.
Te valmistaudutte myös ottamaan vastuullenne komission puheenjohtajuuden oppimatta mitään siitä, mitä on tapahtunut. Parlamentin enemmistö asetti komission - ympärillännehän ovat eroa pyytäneet komissaarit - ensimmäistä kertaa syytteeseen kieltäytyessään myöntämästä sille vastuuvapautta varainhoitovuodelle 1996. Varainhoitovuoden 1996 lopullista tilinpäätöstä ei siis ole tehty. Lisäksi - huolimatta Greenistä, joka puhui poliittisesta pelistä, vaikka hän itse on pelannut sitä koko vuoden - 232 jäsentä äänesti komissiolle, ei jollekin komissaarille vaan koko komissiolle yhtenä kokoonpanona annettavan epäluottamuslauseen puolesta. Ja asiantuntijakomitea ilmaisi kertomuksessaan ja huomautuksissaan äärimmäisen vakavaan sävyyn, että ketään komissaaria ei pitäisi nimetä uudelleen.
Jos siis haluatte vahvan Euroopan, teidän on varmistettava hyvin pian, että uusi komissio kootaan ja että sen tehtävänä on omien asioidensa järjestäminen, diagnosoinnin tasolla tehtyjen johtopäätösten toteuttaminen parantamisen tasolla ja oman toimintatapansa muuttaminen lopullisesti, sillä muussa tapauksessa te tapatte koko Euroopan.

Le Pen
Arvoisa puhemies, sanat lentävät, mutta niin lentävät myös sukupuolettomat enkelit. Niin lentävät myös pommikoneet ja tappavat pomminne.
Esitän täällä mitä ankarimman vastalauseen Euroopan sotapolitiikan johdosta, jota Euroopan unioni tukee amerikkalaisten ohjeita noudattaen!
Välihuomautuksia
Tämä rikollinen Serbian ja sen pienen urhoollisen kansan vastainen hyökkäyspolitiikka on oikeudellisesti YK: n peruskirjan ja jopa NATO-sopimuksen vastaista ja Ranskan osalta sen perustuslain vastaista!
Taloudellisten kohteiden ja siviiliväestön jatkuva pommittaminen on yksi raukkamaisimmista ja anteeksiantamattomimmista teoista 50 vuoteen! Suokoon Jumala, että ette taitamattomuudellanne johda meitä kolmanteen maailmansotaan!
Vaihtelevia reaktioita

Puhemies
Annan puheenvuoron Greenille 108 artiklan perusteella. Muistuttaisin hänelle, että hänen on puheenvuorossaan rajoituttava kiistämään hänestä keskustelun aikana esitettyjä huomautuksia tai hänen omikseen väitettyjä mielipiteitä tai korjaamaan omia huomioitaan.

Green
 Arvoisa puhemies, haluan esittää henkilökohtaisen lausuman, koska nimeni mainittiin.
Haluan sanoa, että tänä aamuna kuulemamme henkevä puoluepoliittinen köydenveto on kuin taivaan mannaa brittiläiselle parlamentin jäsenelle, ja sanoisin niille, jotka huutavat minulle, että itse asiassa nautin siitä. Huomaan, että parlamentin oikean siiven minua kohtaan esittämät henkilökohtaiset herjaukset ovat lisääntyneet sitä mukaa kuin oikeiston poliittinen onni on heikentynyt kaikkialla Euroopan unionissa.
Vaihtelevia reaktioita
Voin hyväksyä sen, ja Euroopan väestö on tietoinen siitä, että juuri Euroopan kansanpuolue jakautui täysin kahtia maaliskuussa, kun parlamentissa äänestettiin epäluottamuslauseesta, ja että puolueen enemmistö äänesti sosialistien kannan mukaisesti.
Vaihtelevia reaktioita
He yrittävät huudoillaan ja herjauksillaan peittää tämä tosiasian. Martens kertoo meille mielellään parlamentissa, että hänen puolueensa vaati maaliskuussa Cressonin eroa. Hän unohtaa kertoa parlamentille, että hän ja hänen puolueensa vaativat myös muiden komission jäsenten eroa, jotka riippumaton asiantuntijakomitea totesi syyttömiksi.
Lopuksi haluaisin sanoa Coxille, että hänen lausumansa oli sen halvan opportunismin mukaista, josta hänen poliittinen perheensä on kuuluisa.
Vaihtelevia reaktioita

Puhemies
Annan puheenvuoron Martensille samasta syystä mutta pyydän lopettamaan jatkuvan ihmisten nimeltä mainitsemisen, mikä tekee tämän kysymyksen käsittelystä loputtoman. Parlamentin jäsen Martens, teillä on sama oikeus, teillä on puheenvuoro.

Martens
Arvoisa puhemies, mielestäni Greenillä on paha tapa kääntää poliittinen huomautus henkilökohtaiseksi huomautukseksi.
Suosionosoituksia
Haluan vain lisätä, että hän esitti tämän vuoden tammikuussa epäluottamuslauseen ilmoittaen, että PSE-ryhmä äänestäisi vastaan. Siitä alkoi kriisi, ja jos joutuu arvostelluksi tällaisesta poliittisesta virheestä, sitä ei pidä ymmärtää henkilökohtaiseksi huomautukseksi.
Suosionosoituksia

Puhemies
Määräysten mukaisesti Prodi vastaa kaikkiin puheenvuoroihin virkaan asettamisen yhteydessä käytävässä keskustelussa. Meillä on nyt 200 äänestystä täksi päiväksi ja 300 äänestystä huomiseksi. Koska meillä oli varttitunnin tauko, aloitamme näin ollen äänestykset istuntoa keskeyttämättä.

Äänestykset
Maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tiettyjä eläimissä ja eläinperäisissä tuotteissa esiintyviä zoonooseja ja zoonoosien aiheuttajia koskevista suojatoimenpiteistä elintarvikkeista aiheutuvien tartunta- ja myrkytyspesäkkeiden ehkäisemiseksi annetun direktiivin 92/117/ETY muuttamisesta (KOM(99)0004 - C4-0068/99-99/0003(COD))

Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.

Puhemies
Äänestimme juuri yhdestä Kittelmannin mietinnöstä. Minulle on kerrottu, että niitä on saatavilla kaikilla kielillä, ja koska parlamentti on päättänyt, että tämä asia käsitellään kiireellisesti, minun on siirryttävä äänestykseen.
Taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan suositus (A4-0126/99) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön kannasta ehdotukseen Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission säännöksi N- ja O-luokan säiliöajoneuvojen tyyppihyväksyntää kaatumisvakavuuden osalta koskevista yhdenmukaisista vaatimuksista (12832/98 - KOM(98)0564 - C4-0098/99-98/0292(AVC)) (Esittelijä: Kittelmann)
Parlamentti hyväksyi päätöksen.
Sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0152/99) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta neuvoston direktiivin antamiseksi työntekijöiden suojelemisesta syöpäsairauden vaaraa aiheuttaville tekijöille altistumiseen työssä liittyviltä vaaroilta annetun direktiivin 90/394/ETY muuttamisesta toisen kerran ja sen soveltamisalan laajentamisesta perimän muutoksia aiheuttaviin aineisiin (13835/1/98 - C4-0002/99-98/0093(SYN)) (Esittelijä: Damião)
Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.
Weberin laatima tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0134/99) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja Kanadan tieteellistä ja teknistä yhteistyötä koskevaa sopimusta muuttavan sopimuksen tekemisestä (KOM(98)0664 - C4-0703/98-98/0316(CNS))
Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.
Plooij-van Gorselin laatima taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan mietintö (A4-0142/99) muutetusta ehdotuksesta neuvoston asetukseksi erityisen komission toimenpideohjelman toteuttamisesta Euroopan unionista peräisin olevien tavaroiden ja rajat ylittävien palveluiden markkinoillepääsyn parantamiseksi Japanissa (KOM(98)0722 -C4-0062/99-95/0116(CNS))
Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.
Flemmingin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0127/99) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi vaarallisten jätteiden maan rajan ylittävien siirtojen ja käsittelyn valvontaa koskevan yleissopimuksen (Baselin yleissopimuksen) liitteen I muuttamisen ja uusien liitteiden VIII ja IX lisäämisen hyväksymisestä yhteisön puolesta sellaisina kuin ne ovat sopimuspuolten konferenssin päätöksessä IV/9 (KOM(98)0634 - C4-0680/98-98/0307(CNS))
Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.
Langenin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0144/99) komission kolmannesta kertomuksesta neuvotteluista, jotka koskevat pääsyä kolmansien maiden julkisten hankintojen markkinoille aloilla, jotka kuuluvat direktiivin 93/38/ETY (julkisia palveluja koskeva direktiivi) soveltamisalaan (KOM(98)0203 - C4-0457/98)
Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.
Kestelijn-Sierensin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0172/99) komission tiedonannosta neuvostolle yrittäjyyden edistämisestä Euroopassa: Tulevaisuuden painopistealat (KOM(98)0222 - C4-0557/98)
Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.
Kenneth D. Collinsin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0147/99) oikeusperustasta ehdotukseen Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi simpukoiden bakteeri- ja virussaastumisen valvonnan vertailulaboratorioista (9594/97 - C4-0014/99-97/0182(COD))
Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.
Fraga Estévezin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A4-0179/99) muutetusta ehdotuksesta neuvoston päätökseksi merellisten biotoksiinien valvonnan vertailulaboratorioista 14 päivänä kesäkuuta 1993 tehdyn neuvoston päätöksen 93/383/ETY muuttamisesta (oikeudellisen perustan korjaaminen) (10339/96 - C4-0013/99-96/0234(COD))
Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.

Billingham
Arvoisa puhemies, haluaisin puhua tarkistuksesta 12. Mutta ennen sitä pyytäisin anteeksi parlamentilta. Mietintöni käsittelystä ilmoitettiin eilen illalla, enkä ollut silloin paikalla. Lähdin eilen iltapäivän puolivälissä London City Airportista. Saavuin tänne 17 tuntia myöhemmin. Kaikkien hankaluuksien lisäksi matkalaukkuni hävisi. En siis saanut tilaisuutta puhua tästä tärkeästä mietinnöstä, jolla parannetaan moottoriajoneuvojen turvallisuutta kaikkien Euroopan kansalaisten hyväksi. Olen hyvin tietoinen Rübigin tarkistuksesta, hyväksyn sen ja suosittelen parlamentille sen puoltamista äänestyksessä. Se on parempi kuin talous- ja raha-asioita käsittelevässä valiokunnassa hyväksytty tarkistus.
Suosionosoituksia

Puhemies
Minun on sanottava, että te näytätte hyvin ihastuttavalta tänä aamuna. Eipä olisi uskonut, ettei matkalaukkunne ole tullut perille.
Naurua
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

D'Ancona
Arvoisa puhemies, pyytäisin vielä huomiotanne. Totesimme eilen täällä täysistunnossa, että tämä huumausaineita koskeva mietintö voi oikeastaan ensimmäistä kertaa odottaa saavansa laajaa kannatusta, mutta että sen tasapainoa ei saa häiritä. Olen itse esittänyt yhtä tarkistusta, ja keskustelujen aikana kävi ilmi, että se saattaisi aiheuttaa ongelmia. Pyydän teitä jättämään pois tarkistuksen 9 viimeiseltä riviltä sanan " valvomaton" tai hyväksymään kohta kohdalta -äänestyksen, jolloin voidaan äänestää asianomaisen sanan puolesta tai sitä vastaan. Minusta olisi kuitenkin parempi, että poistaisitte sanan " valvomaton" .
Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.

Elliott
 Arvoisa puhemies, saimme yksiköiltä tänään asiakirjan, jonka mukaan jäsenten pitäisi valmistautua muuttamaan uuteen IPE IV -rakennukseen. Suurin osa jäsenistä ei ole koskaan nähnyt IPE IV -rakennusta sisältä, vaikka olen kuullut, että sitä on esitelty monille muille henkilöille kuin jäsenille. Olisiko mahdollista, että niille jäsenille, jotka haluaisivat tutustua rakennukseen etukäteen, järjestettäisiin ensi istuntojakson aikana sinne vierailu?

Puhemies
Se käy varmasti aivan hyvin. Ehdotan, että otatte yhteyttä turvallisuuspalveluun, jos haluatte, että rakennus esitellään teille. Ongelmana on tähän asti ollut se, että rakennustyöt ovat olleet kesken. Ehdottaisin myös, että voisimme järjestää tutustumiskäyntejä jäsenryhmille.

Wolf
HVT-ohjelman tavoitteena on mahdollistaa hallintojen sähköinen tietojenvaihto kaikkialla Euroopan unionissa ja kannustaa niitä siihen. Ensimmäisen HVT-päätöksen perusteella toteutettiin tai käynnistettiin useita alakohtaisia hankkeita. Joitakin yhteensopivuusongelmia on kuitenkin edelleen olemassa. Uudessa ehdotuksessa Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen antamiseksi eräistä hallintojen välisen telemaattisen tietojenvaihdon Euroopan laajuisia verkkoja koskevista suuntaviivoista, mukaan luettuna yhteistä etua koskevien hankkeiden yksilöiminen (A4-0131/99), ja eräistä toimista ja toimenpiteistä hallintojen välisen telemaattisen tietojenvaihdon Euroopan laajuisten verkkojen yhteentoimivuuden ja niihin pääsyn varmistamiseksi (A4-0130/99) keskitytään yhteisten käsitteiden, välineiden ja yleisten palvelujen jakamiseen eri verkkojen ja sovellusten kesken.
Neuvoston vahvistamassa yhteisessä kannassa hyväksytään täysin tai periaatteessa useimmat EP: n ensimmäisen käsittelyn tarkistukset. Esittelijä Read on ottanut jälleen esille ainoat jäljellä olevat kiistanalaiset kohdat. Niiden mukaan direktiivin tavoitteeksi on otettava se, että määräykset " tarjoavat hyötyä Euroopan unionin asukkaille " (eikä kansalaisille , kuten yhteisessä kannassa), ja komissio toimittaa telematiikkaa koskevan arviointinsa neuvoston lisäksi myös parlamentille.
Onnittelen Readia vielä kerran siitä, että hänen työnsä on ollut jatkuvasti korkealaatuista määriteltäessä uutta sääntökehystä tärkeimmille näkökohdille tietoyhteiskunnassa, joka meidän on jaettava nyt ja lähitulevaisuudessa yhteisenä tehtävänämme.
Bontempin mietintö (A4-0133/99)
Berthu
 Arvoisa puhemies, puheenjohtajamaa Itävallan esittämä ja Wienin Eurooppa-neuvoston joulukuussa 1998 hyväksymä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta koskeva toimintasuunnitelma on melko vahvaa tekstiä, jolla pyritään selvästi viemään Amsterdamin sopimuksen määräyksiä realistisempaan suuntaan. Samaa ei voi sanoa samaa aihetta koskevasta Euroopan parlamentin mietinnöstä, jonka parlamenttimme tänään juuri hyväksyi ja jolla tuttuun tapaan pyritään tyydyttämään pikemminkin federalistista kiihkoilua kuin kansalaisten todellisia tarpeita.
Eurooppa-neuvoston toimintasuunnitelmassa esimerkiksi todetaan heti aluksi, että vapaa liikkuvuus on tietysti perustamissopimuksen keskeisiä tavoitteita mutta sen yhteydessä on otettava hyvin laajasti huomioon turvallisuusvaatimukset. Tekstin mukaan kansalaisten vapaus on vapaata liikkuvuutta tärkeämpi asia ja - siteeraan - "se merkitsee myös vapautta elää ympäristössä, jossa kunnioitetaan lakia" . Heti perään neuvoston tekstissä lisätään maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkojen osalta - siteeraan jälleen -, että " etenkin laittoman maahanmuuton vastaiset toimenpiteet on asetettava etusijalle" .
Sävy muuttuu täysin Euroopan parlamentin mietinnössä. Ensisijaiseksi tavoitteeksi tulee pyrkimys - siteeraan - "perusoikeuksien ja Euroopan unionin kansalaisuuden kehittyneempään määritelmään" , aivan kuin jäsenvaltiot eläisivät lähes barbaarisissa oloissa, joissa yksilön oikeuksia loukattaisiin jatkuvasti ja joissa olisi odotettu vuosisatoja eurovirkamiesten ilmestymistä, jotta oikeusvaltion periaatteet saadaan vihdoin voimaan.Meitä kaikkia pidetään selvästi tyhminä.
Näissä oloissa ei ole yllättävää todeta, että kun päästään henkilöiden liikkuvuutta koskeviin kysymyksiin, Euroopan parlamentti asettaa vapaan liikkuvuuden yhteisöllisten oikeuksien huipulle, kun laittoman maahanmuuton torjunta hukutetaan lukuisten muiden tavoitteiden joukkoon. Olemme ilmeisesti lähempänä neuvoston kantaa korostaessamme ilmiselvästi sitä, että kaikkien jäsenvaltioiden on saatava hallita aluettaan itsenäisesti.

Andersson, Hulthén, Lööw ja Sandberg-Fries
EU: n kehittäminen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaksi alueeksi on erittäin tärkeää Euroopan kansalaisille. Siksi suhtaudumme myönteisesti Bontempin mietintöön. Katsomme kuitenkin, että se, mitä mietinnössä ehdotetaan siitä, että Europolille annettaisiin valtuudet hoitaa operatiivisia tehtäviä sekä siitä, että perustettaisiin eurooppalainen syyttäjäviranomainen, on ristiriidassa sen kanssa, mitä näillä alueilla on säädetty. Europolin pitää ainoastaan täydentää ja auttaa kansallisia poliisivoimia ryhtymättä itse toimiin kansalaisia vastaan. Eurooppalaisen syyttäjäviranomaisen perustamisesta olemme sitä mieltä, että sellaista ei pidä perustaa, koska monikansallista rikosoikeudellista yhteistyötä ei ole olemassa. Yhteistyön tällä alueella pitää vastedeskin olla valtioiden välistä.

Blak, Iversen ja Kirsten Jensen
 Tanskalaiset sosiaalidemokraatit eivät ole äänestäneet Bontempin mietinnön puolesta. Mietintö on laaja läpileikkaus erilaisista välineistä, joiden avulla varmistetaan vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteuttaminen. Tanskalaiset sosiaalidemokraatit kannattavat EU: ssa asuvien ihmisten perusoikeuksien varmistamista. Vastustamme kuitenkin useita mietinnössä esitettyjä kehotuksia. Kyse on Corpus Jurisin käyttöön ottamisesta, jäsenvaltioiden menettelysäännösten yhdenmukauttamisesta ja Europolin operatiivisista toimivaltuuksista. Emme sen vuoksi äänestäneet koko mietinnön puolesta.

Caudron
Olen hyvin tyytyväinen tähän mietintöön. Siinä tarkastellaan oikealla tavalla neuvoston ja komission toimintasuunnitelmaa vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteuttamiseksi. Toimintasuunnitelma on Cardiffin Eurooppa-neuvoston edellytysten mukainen ja kuuluu osana selvään ja kunnianhimoiseen lähestymistapaan, jolla unionissa ryhdytään toteuttamaan uudistuksia, jotka tuovat sen lähemmäksi Euroopan kansalaisia.
Tällainen alue rakennetaan tietysti vähitellen. Sen muutamista tärkeistä välivaiheista muistetaan Schengenin sopimus, Maastrichtin sopimus ja tietysti Amsterdamin sopimus. Olen myös iloinen siitä, että Euroopan yhteisön perustamissopimukseen lisättiin uusi osasto, jonka nimenä on " viisumi-, turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikka sekä muu henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen liittyvä politiikka" , jolla voidaan parantaa yhdenmukaisuutta Euroopan kansalaisia suoraan koskevilla avainalueilla. Vastustan sen sijaan Yhdistynyttä kuningaskuntaa, Tanskaa ja Irlantia hyödyttävän poikkeuslausekkeen säilyttämistä. Kaikki tietävät, että yhdenmukaisuuden kustannukset ovat tähtitieteelliset à la carte - Euroopassa.
Alueen luomiseen liittyvä panostus on äärimmäisen tärkeää. Ja esittelijä on täysin oikeassa sanoessaan, että siitä on tehtävä yksi unionin painopistealueista. Kannatan tätä ajatusta, koska meidän on vastattava Euroopan kansalaisten odotuksiin. He haluavat kuitenkin elää turvallisissa oloissa Euroopan rajojen sisällä. Vastaus tähän oikeutettuun vaatimukseen on löydettävissä parempien rajatarkastusten ja rikollisuuden estämisen kautta.
Turvallinen olotila merkitsee tietoisuutta siitä, että pystyy käyttämään oikeuksiaan vetoamalla oikeuteen. Kuten tiedetään - ja minä tiedän sen aivan erityisesti -, rajat ylittävät riidat aiheuttavat joskus ylipääsemättömiä ongelmia. On siis huolehdittava siitä, että kanteen nostamista tuomioistuimessa yksinkertaistetaan ja eri jäsenvaltioiden oikeusviranomaisten välistä yhteistyötä helpotetaan.
Lopuksi yksi keskeisistä asioista on perusoikeuksien peruskirjan laatiminen. Siinä mainitaan selvästi kansalaisten oikeudet Euroopan unionissa. Tällä tavalla saa sisältöä kuuluisa Euroopan kansalaisuus, joka ei monille merkitse mitään. Oikeuksien tason on oltava mahdollisimman korkea. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen on taattava nämä oikeudet. En voi myöskään missään tapauksessa hyväksyä sitä, että sen toimivaltaa rajataan näissä asioissa.
Toivon, että tästä aiheesta lokakuussa 1999 Suomessa käytävä keskustelu osoittautuu hedelmälliseksi, sillä vaikka edistystä on varmasti tapahtunut, avonaisia kohtia löytyy vielä. Euroopan parlamentilla on oltava laajempi kuin pelkän lausunnon antajan osa, ja yksimielisyyssääntö on korvattava määräenemmistösäännöllä.

Lindqvist (ELDR), Eriksson, Sjöstedt ja Svensson (GUE/NGL), Gahrton, Holm ja Lindholm (V), Bonde, Lis Jensen, Krarup ja Sandbæk (I-EDN)
 Vastustamme Bontempin mietintöä, jossa käsitellään vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteuttamista, koska mietinnön mukaan eurooppalainen liittovaltio on EU: n tärkein tavoite.
Mietinnössä painotetaan yhtymistä niin kutsuttuun Corpus Juris -luonnokseen, jonka tarkoituksena on perustaa " eurooppalainen syyttäjäviranomainen" , joka käynnistäisi oikeustoimet, ja samalla mietinnössä huomautetaan, että rangaistavien tekojen tunnusmerkistöä koskevat vähimmäissäännökset ja käytettävät rangaistukset on vahvistettava. Jos nämä tavoitteet toteutuvat, EU: hun perustetaan poliittisen alueen lisäksi oikeudellinen alue, jossa jäsenvaltioiden on yhdenmukaistettava erilaiset oikeuskäytäntönsä ja erilaiset moraaliset käsityksensä siitä, mitkä ovat rangaistavien tekojen tunnusmerkistöt. Sen vuoksi olemme sitä mieltä, että EU: n yhteistyössä otetaan tärkeä askel kohti todellisen liittovaltion perustamista. Kukaan ei vielä tiedä, mitä seurauksia mietinnössä esitetyistä ehdotuksista on, mutta on selvää, että mietinnössä ehdotettu kansalliseen päätäntävaltaan puuttuminen on ristiriidassa esimerkiksi yksittäisille jäsenvaltioille myönnettyjen poliisi- ja oikeuslaitosta koskevien erivapauksien kanssa.
EU: n pyrkimys perustaa vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue tähtää yksilön oikeusturvan turvaamiseen. Mielestämme oikeusturvaa ja kansalaisten luottamusta oikeudelliseen ja poliittiseen järjestelmään ei paranna se, että jäsenvaltioiden erilaisia oikeudenkäyttökulttuureja aliarvioidaan ja että toimivalta siirretään järjestelmälle, jota jäsenvaltioiden kansalaiset eivät juurikaan tue. Sisä- ja oikeusasioihin liittyvien päätösten on siksi oltava kansallinen asia.

Palm, Theorin ja Wibe
Emme voi useista syistä tukea mietintöä.
Esittelijä katsoo, että rikollisuutta vastaan on taisteltava EU: n tasolla ja että Europolilla pitää olla operatiiviset toimivaltuudet. Ensiksikin mielestämme on turhaa perustaa vielä yhtä organisaatiota, varsinkin kun Interpol, jossa on noin 150 jäsenmaata, on jo olemassa ja toimii erinomaisesti. Lisäksi Europol on rakenteeltaan epädemokraattinen. Olemme täysin vakuuttuneita siitä, että Europol merkitsee sitä, että kansalaisten henkilökohtainen koskemattomuus joutuu uhatuksi ja että oikeusturva korvataan oikeudettomuudella.
Jäsenvaltioiden viisumi-, maahanmuutto- ja pakolaispolitiikkojen yhdenmukaistaminen ei ole meidän mielestämme toivottavaa. Niin kauan kuin turvapaikkaa haetaan tietystä maasta, on sellaista yhdenmukaistamista lisäksi erittäin vaikea perustella.
Esittelijä haluaa, että eurooppalaiset yksityisoikeudelliset säännökset yhdenmukaistetaan. Tämä ei ole toivottavaa, koska etenkin perheoikeuden alalla kansalliset painotukset poikkeavat nykyisin hyvin paljon toisistaan eri jäsenvaltioissa. Lisäksi se on tarpeetonta, koska Rooman sopimuksessa on jo säädetty tärkeimmästä, liiketoimintaan liittyvästä näkökohdasta, eli sopimuksia koskevista kansainvälisistä yksityisoikeudellisista säännöksistä. Sama koskee myös mietinnön aikomusta helpottaa tuomioiden tunnustamista. Tästä asiasta on jo pitkälti säädetty Brysselin tai Luganon yleissopimuksissa; lisäksi yhtä, perheoikeutta koskevaa sopimusta valmistellaan paraikaa. Päätelmämme on, että esittelijä näyttää omistautuvan yhdenmukaistamiselle vain yhdenmukaistamisen takia.
Prosessioikeuden yhdenmukaistamisesta on todettava, että se, kuinka oikeusjärjestelmä toimii, on tärkeä osa kansallisesta oikeuskulttuuria. Myös tässä asiassa on jäsenvaltioiden kesken huomattavia eroja.
Rikosoikeuden alalla kannattaa panna merkille, että käytetään hyvin laveaa määritelmää rikoksista, jotka voisivat kuulua yhdenmukaistetun määritelmän piiriin. Kannattaa pitää mielessä, että esimerkiksi Saksassa ja Ranskassa niin kutsuttuja historiallisia totuuksia ei saa kiistää, mikä on ristiriidassa Ruotsin sananvapauden kanssa. Rikosoikeus muodostaa valtion äärimmäisen pakotusvallan, ja on hyvin tärkeää, että päätökset siitä, mitä siihen sisältyy ja kuinka sitä harjoitetaan, tehdään noudattaen aidosti demokraattisia muotoja. Ei kannata ottaa sellaista riskiä, joka merkitsee, että rikosoikeuden sisältö joudutaan määrittelemään uudelleen vain siksi, että halutaan, että tietyntyyppisistä rikoksista voidaan rangaista tehokkaammin.
Lopuksi halutaan poistaa myös karkottamisen edellyttämä kaksoisrangaistavuus, eli se, että karkotukseen voidaan ryhtyä vain, jos teko, johon joku on syyllistynyt, on rikollinen molemmissa maissa. Tämä vaatimus on olemassa siksi, että voitaisiin puolustaa tietynlaista näkemystä siitä, mikä oikeastaan on rikollista. Kun otetaan huomioon ne suuret erot, jotka näissä kysymyksissä jäsenvaltioiden kesken vallitsevat, tämän vaatimuksen pitää säilyä jäljellä.
Schmidin mietintö (A4-0141/99)
Andersson, Hulthén, Lööw, Palm, Sandberg-Fries ja Theorin
 Tämä on mielestämme erittäin hyvä mietintö. Yhdestä kohdasta olemme kuitenkin eri mieltä. Katsomme, että lapsen määritelmän tulee noudattaa olemassa olevia kansainvälisiä sopimuksia, eli lapsia ovat alle 18-vuotiaat henkilöt.

Blak, Iversen ja Kirsten Jensen
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat äänestäneet Internetissä välitettävän lapsipornografian vastaisia toimenpiteitä koskevan yhteisen toiminnan puolesta. Internet-rikollisuuden vastainen taistelu on luonnostaan rajat ylittävää, ja yhteistyötä on sen vuoksi tehtävä kansainvälisellä ja eurooppalaisella tasolla. Ryhtykäämme siis mahdollisimman pian tähän yhteiseen toimintaan, jonka puitteissa tehdään käytännön yhteistyötä, johon myös Internet-palvelujen tarjoajat osallistuvat. Emme kuitenkaan kannata kehotusta, jonka mukaan jäsenvaltioiden sukupuolisuuteen liittyvät ikärajat olisi yhdenmukaistettava. Sukupuolisuuteen liittyvistä ikärajoista päättäminen kuuluu jäsenvaltioiden toimivallan piiriin.

Caudron
 Ei tarvitse enää selittää, miksi on äärimmäisen välttämätöntä ryhtyä taistelemaan kiivaasti Internetiä valtaavia lapsipornografiaverkkoja vastaan. Tästä syystä tuen kollegamme Schmidin mietintöä.
Vaikka verkon käyttäjillä ja palvelujen tarjoajilla on tietysti osansa tässä ihmisarvon puolesta käytävässä taistelussa, emme voi luottaa yksin heihin. Minun mielestäni on suhtauduttava myönteisesti myös tiettyihin erillisiin tai kollektiivisiin aloitteisiin. Tämän toimivaltaisten viranomaisten kanssa tehdyn yhteistyön ansiosta on pystytty estämään monenlaisen laittoman toiminnan haitalliset seuraukset.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että Europolin avulla on ehdottomasti yhdistettävä inhimilliset ja materiaaliset keinot näiden rikosten vastaisten toimenpiteiden tehostamiseksi.
Tässä mielessä olen samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että lapsipornografinen toiminta määritellään rikokseksi. Kyseessä ovat todella rikokset, ja valtioiden on toimittava sen mukaisesti.
On kuitenkin hyvin tärkeää, että jos Euroopan unioni ottaa tärkeän edistysaskeleen tässä taistelussa, eurooppalaisten on esitettävä kolmansille maille painokas aloite sen estämiseksi, että nämä verkot siirtyisivät johonkin toiseen maahan.
Lopuksi on välttämätöntä saada mukaan Internet-sivujen tarjoajat, jotta tällä alalla harjoitettavan toiminnan leviäminen estetään ja kuitenkin suojellaan maailmanlaajuisen ikkunan tärkeintä piirrettä eli vapautta, mutta vapaus ei saa missään tapauksessa merkitä samaa kuin vastuuttomuus ja nimettömyys.

Ford
Aion kannattaa tätä mietintöä. Jotkut ovat sitä mieltä, että Internetin pitäisi olla täysin rajoittamaton. Minä olen eri mieltä. Vaikka suhtaudun suvaitsevaisesti siihen, mitä pitäisi sallia, tietyt kuvat ja vaatimukset ylittävät sallittavuuden rajan.
Pedofilia on yksi raja; muita ovat esimerkiksi yllyttäminen rotuvihaan ja niin sanotut snuff-elokuvat, joissa näytetään todellisia esimerkkejä kiduttamisesta ja tappamisesta.
On väitetty, että Internetin sisällön valvominen on hyvin vaikeaa. Se saattaa pitää paikkansa, mutta sama koskee murhien ehkäisemistä, ja pidämme niitä laittomina. Parlamentin tieteellisten ja teknologisten vaihtoehtojen arviointijaosto (STOA) on hiljattain laatinut selvityksen Internetin valvonnan teknisestä puolesta, mistä käy ilmi, että se saattaa olla yksinkertaisempaa kuin on aiemmin luultu. Esimerkiksi yksi pedofilian tai pornografian piirteistä ovat suuret alueet, joissa esiintyy ihonvärinen värisävy.
Meillä saattaa siis olla keinot. Enää ei puutu muuta kuin tahtoa.

Martin, David W.
 Äänestän Schmidin mietinnön puolesta, koska olen sitä mieltä, että yksi Internetin kehityksen vahingollisimmista seurauksista on sen antama ilmeinen vapaus lapsipornografian välittäjille.
Lapsipornografian torjunta edellyttää yhteistyötä Internetin käyttäjiltä, joita olisi rohkaistava tekemään ilmoitus rikosten torjunnasta vastaaville viranomaisille, jos he löytävät Internet-sivun, jota käytetään tai jota he epäilevät käytettävän lapsipornografian välittämiseen.
Koska Internet ei kunnioita kansallisia rajoja, jäsenvaltioiden on ehdottomasti tehtävä yhteistyötä tämän iljettävän käytännön torjumiseksi.
Lapsipornografian tuotannon, käsittelyn, tarjonnan, jakelun ja hallussapidon on oltava rangaistava teko kaikissa jäsenvaltioissa, ja lapsipornotapaukset on ilmoitettava välittömästi Europolille. Tämä on tervetullut askel oikeaan suuntaan eurooppalaisessa yhteistyössä tämän vahingollisen alan torjumiseksi.

Titley
Kannatan ehdottomasti tätä mietintöä ja äänestän sen puolesta. Vaikka Internet on ihmeellinen väline, josta voi olla valtavasti hyötyä ihmiskunnalle, sillä on myös pimeämpi puolensa. Internetin tarjoama vapaus ja helppokäyttöisyys, jotka tekevät siitä niin hyödyllisen liike-elämässä ja koulutuksessa, tekevät siitä myös ihanteellisen välineen niille, jotka haluavat levittää vastenmielistä materiaalia kuten lapsipornografiaa.
Labour-puolueen hallitus on päättänyt tehdä kaiken voitavansa tämän turmeltuneen alan lopettamiseksi. Jatkamme työtä lasten seksuaalista hyväksikäyttöä koskevan vuonna 1996 pidetyn Tukholman konferenssin ja vuonna 1999 pidetyn Unescon konferenssin pohjalta. Kannatamme myös mietinnön suosituksia ja pyrkimystä tiiviimpään yhteistyöhön kansallisten poliisivoimien välillä 24 tuntia päivässä toimiva tietojenvaihto mukaan luettuna. Lisäksi teemme eurooppalaisten kumppaniemme kanssa yhteistyötä kehittääksemme Internet-suodattimia lapsipornon levittämisen estämiseksi.
Labour-puolueen hallitus ei lepää ennen kuin tämän paheellisen liiketoiminnan harjoittajat on saatu kiinni ja viety oikeuden eteen.
Redingin mietintö (A4-0143/99)
Posselt
 Arvoisa puhemies, CDU: n ja CSU: n oli pakko äänestää Redingin mietintöä vastaan, koska vasemmiston tarkistukset muuttivat sen sellaiseksi, että sitä oli mahdoton hyväksyä. Olemme pahoillamme siitä, että turvapaikan hakijoita ja kansalaissotien synnyttämiä pakolaisia koskeviin tärkeisiin kysymyksiin kytketään aina joitakin ideologisia vaatimuksia, viittaan tarkistukseen 12 " äänioikeus" ja niin edelleen. Se tekee auttamisen meille vaikeaksi todellisissa hätätilanteissa. On sietämätöntä teeskentelyä, että nimenomaan ne kannattavat tällaisia ehdotuksia, jotka eivät ole senkaltaisissa tapauksissa, kuin Kosovon pakolaiset ja kodeistaan siirtymään joutuneet, valmiita vastaanottamaan osuuttaan siirtymään joutuneista. Esimerkiksi Ranska, parlamentin jäsen Jospin, ei ole ottanut vastaan yhtään ihmistä Kosovosta. Me Baijerissa olemme luoneet valmiudet 7000 ihmisen vastaanottamiseksi.
On kyse siitä, että annamme käytännön apua ja että emme kuormita tätä tärkeää aihetta edelleen ideologisilla toiveajatteluilla. Jos niin tapahtuu edelleen, me olemme todellisissa hätätapauksissa joustamattomia, emme voi auttaa ja synnytämme mielialoja, joita emme halua. Sen vuoksi vaadin parlamentin vasemmistoa pääsemään lopultakin yksimielisyyteen näissä kysymyksissä.

Berthu
Puheenjohtajamaa Itävallan esittämässä maahanmuutto- ja pakolaispolitiikan suuntaviivoja koskevassa strategisessa asiakirjassa on huolestuttava arvio: " toisaalta viimeisten viiden vuoden aikana ei ole havaittu, että mahdollinen maahanmuutto tai tosiasiallinen maastamuutto olisi vähentynyt, vaan tilanne on päinvastainen; toisaalta laitonta maahanmuuttoa ei ole pystytty estämään unionin tai Schengenin alueen ulkorajoilla tehtävillä tarkastuksilla eikä ulkomaalaisia tai pakolaisuutta koskevalla jäsenvaltioiden lainsäädännöllä " . Siinä esitetään myös aivan oikein maahanmuuttovirtojen luonteen muuttuminen: aikaisempina vuosikymmeninä maahanmuuttovirrat johtuivat suurimmaksi osaksi lännen ja kommunistisen maailman välisestä kaksinapaisesta vastakohtaisuudesta; meidän aikanamme ne johtuvat pääasiassa etnisten ryhmien välisistä selkkauksista, jotka johtavat maastapakoon, tai epävarmoista elinoloista monissa maissa.
Tämän toteamuksen johdosta neuvoston strategisessa asiakirjassa kehotetaan tarkistamaan tavoitteita ja " eurooppalaistamaan" välineitä. Siinä ehdotetaan muun muassa maahanmuuttopaineiden vähentämistä jo alusta alkaen toimimalla niissä maissa, joista muutetaan pois; laittoman maahanmuuton vähentämistä vahvistamalla valvontaa ja salakuljetusverkkojen torjuntaa; kokonaisvaltaisen määritelmän laatimista virallisista tarkastuksista, joita jäsenvaltioiden alueille pääseminen edellyttää lähtömaista lopulliseen kohdemaahan yhden tai useamman kauttakulkumaan kautta; lopuksi määrällisten keinojen (kiintiöiden) entistä laajempaa käyttöä uusien maahanmuuttovirtojen hallitsemiseksi perheiden yhdistäminen mukaan lukien.
Kun tavoitteet on määritelty tällä tavalla, voidaan suhtautua varauksellisesti ehkä vain uutta pakolaisten suojelujärjestelmää koskevaan ehdotukseen, joka voi monissa tapauksissa toimia lisähoukuttimena.
Valitettavasti Euroopan parlamentti pyrkii Redingin mietinnössä selvästi lieventämään tai jopa vääristämään näiden ehdotusten tiukkuutta, mikä osoittaa hyvin, millaisiin vaikeuksiin jouduttaisiin, jos lähitulevaisuudessa haluttaisiin luoda yhteispäätösmenettelyllä neuvoston kanssa edes jossain määrin rajoittava maahanmuuttopolitiikka.
Puheenjohtajamaa Itävallan asiakirjan heikoin kohta on nimenomaan toinen luku, jossa käsitellään harjoitettavien politiikkojen institutionaalisia välineitä. On itsestään selvää, että maahanmuutto-ongelma koskee kaikkia Euroopan maita ja että siihen olisi parasta vastata Euroopan tasolla. Tällä vastauksella on merkitystä kuitenkin vain siinä tapauksessa, että se johtaa nykyistä politiikkaa tiukempaan ratkaisuun. Mutta Euroopan toimielinjärjestelmässä siinä muodossa, jossa se esiintyy Amsterdamin sopimuksessa ja jossa komissiolla on aloitemonopoli ja Euroopan parlamentilla yhteispäätösmenettely, on riskinä juuri se, että päädytään lievempään ratkaisuun. Olemme siis täysin ristiriitaisessa tilanteessa.
Eurooppalaisen politiikan määrittely ei saisi myöskään merkitä sitä, että poistetaan kaikki riippumaton kansallinen päätöksenteko. Muutoin saatamme siirtää vastuun pois jäsenvaltioilta ja päätyä jälleen kerran päinvastaiseen lopputulokseen kuin on tavoitteena. Kansakuntien Eurooppa -ryhmä on näin ollen sitä mieltä, että tämä politiikka on pidettävä sellaisissa rajoissa, että päätökset tehdään yksimielisesti käyttäen kansallisella tasolla harkinnanvaraisesti sovellettavaa suojalauseketta, jonka perusteella toimenpiteitä voidaan tarvittaessa muuttaa nopeasti.

Eriksson, Sjöstedt ja Svensson (GUE/NGL), Bonde ja Sandbæk (I-EDN)
 Olemme äänestäneet mietinnön puolesta, koska siinä vahvistetaan pakolaispolitiikkaa varten monia perustavanlaatuisia humanistisia periaatteita. Tämä on erityisen tärkeää, koska neuvoston strategiaa leimaa suurelta osin torjunta ja puuttuva vastuu.
Mietintöön sisältyy myös tiettyjä vaatimuksia yhdenmukaistamisesta ja monikansallisuudesta, joita vastaan olemme äänestäneet.
Pirkerin mietintö (A4-0138/99)
McKenna
Arvoisa puhemies, tämä ehdotus johtaisi hyvin vaaralliseen tilanteeseen, jolloin maahanmuuttajiin ja turvapaikanhakijoihin suhtaudutaan kuin rikollisiin, koska heiltä on otettava sormenjäljet. Tavallisesti sormenjäljet otetaan ainoastaan rikollisilta tai rikollisiksi epäillyiltä. Sitä ajatusta, että jopa niin nuorilta kuin 14-vuotiailta otettaisiin sormenjäljet, ei voida hyväksyä missään tapauksessa. Tällä vain osoitetaan, miten EU suhtautuu turvapaikanhakijoihin ja pakolaisiin: heidät luokitellaan heti automaattisesti rikollisiksi. Koko asiaa on viety eteenpäin turvapaikanhakijoiden ja pakolaisten suojelun varjolla, mutta sitä se ei selvästikään ole. Se vain vaarantaa heidän turvallisuutensa, uhkaa heitä vielä paljon entistä enemmän ja asettaa heidät äärimmäisen suojattomaan asemaan. Heitä kohdellaan loppujen lopuksi kuin rikollisia. Emme voi hyväksyä sitä. Meidän on kiinnitettävä huomiota siihen, miten me kohtelemme turvapaikanhakijoita ja pakolaisia erityisesti nykyisessä tilanteessa, jossa ollaan hyvin huolestuneita siitä, mitä tapahtuu entisessä Jugoslaviassa ja miten paljon siellä on pakolaisia.
Aiommeko kohdella rikollisina ihmisiä, joita on kohdannut niin suuri epäonni, että he joutuvat etsimään turvapaikkaa tai pakenemaan vainoa? Minun mielestäni meidän ei pitäisi tehdä niin.
Zimmermannin mietintö (A4-0115/99)
Le Gallou
 Arvoisa puhemies, Eurooppa ei voi ottaa vastaan koko maailman kurjuutta. Näin sanoi aikanaan Ranskan osalta kollegamme, entinen pääministeri, Michel Rocard. Kaikki pakolaiset eivät todellakaan voi tulla Eurooppaan. Jos heidät on majoitettava johonkin, sen on tapahduttava maissa, jotka ovat heitä lähinnä etnisessä, kulttuurisessa tai uskonnollisessa mielessä.
Jos Kosovon albaanit on majoitettava, sen on tapahduttava Albaniassa tai Turkissa, ei Länsi-Euroopassa, jonka taloudelliset ja sosiaaliset edut houkuttelevat koko maailmaa luoden maahanmuuttovirtoja, joista on haittaa niin vastaanottaville maille kuin lähtömaillekin. Euroopan unionin eurooppalainen luonne on säilytettävä väestön, kulttuurin ja uskonnon osalta, ja siksi on hyväksyttävä tavoite, josta on pidettävä kiinni: ei lainkaan maahanmuuttoa.

Caudron
Tänään käymämme keskustelu on valitettavasti erityisen ajankohtainen. Samaan aikaan, kun puhun, on tuhansia kodeistaan tunnetusti raa´asti karkotettuja, häädettyjä kosovolaisia asettunut hätäisesti kyhättyihin pakolaisleireihin odottamaan mahdollista kotiinpaluuta. Jotkut heistä, erityisesti Makedoniassa olevat, joutuvat nousemaan lentokoneisiin, joiden määränpäätä he eivät tiedä. Meidän, Euroopan unionin jäsenvaltioiden, on otettava nämä ihmiset, nämä pakolaiset vastaan asianmukaisella tavalla, toisin sanoen mahdollisimman arvokkaasti, ja tehtävä sen jälkeen kaikkemme, jotta he voivat palata pikaisesti omaan maahansa.
Tänään käsittelemämme yhteistä toimintaa koskeva ehdotus liittyy tähän näkökulmaan. Voin vain yhtyä näihin tavoitteisiin, joita ovat siirtymään joutuneiden henkilöiden ja turvapaikanhakijoiden vastaanoton parantaminen ja pakolaisten vapaaehtoinen kotiuttaminen.
Meidän on parannettava vastaanottoa paitsi materiaaliselta myös inhimilliseltä kannalta, koska nämä henkilöt ovat suurimman osan ajasta täydellisen epätoivon vallassa.
Tätä ei tarvitse enää kommentoida; teillä on kaikilla mielessänne ne hirvittävät kuvat, joita välitetään jatkuvasti maailman televisioissa serbien kanavia lukuun ottamatta!
Vastaanotto on vain yksi vaihe. Meidän on myös autettava näitä henkilöitä palaamaan omaan maahansa ja sopeutumaan jälleen yhteiskuntaan.
Huomauttaisin kuitenkin, että on olemassa eräs puute, jonka vakavuutta Balkanin tapahtumat korostavat. Komissio on jättänyt hyväksymättä erään oleellisen näkökohdan, jonka Euroopan parlamentti otti esille, toisin sanoen hätäavun äkilliselle pakolaisvirralle, joka tulee vakavan kriisin koettelemalta alueelta.
Lopuksi haluaisin korostaa, että Euroopan parlamentti on sitoutunut edistämään pakolaisten asemaa ja että se kykenee ennakoimaan tapahtumia. Se ehdotti nimittäin Euroopan pakolaisrahaston perustamista varainhoitovuonna 1999. Rahasto rahoittaisi vuodesta 2000 lähtien koko pakolaispolitiikkaa. Samasta ajankohdasta lähtien nämä asiat kuuluvat myös yhteisön toimivaltaan. Siitä voimme olla pelkästään iloisia.

Martin, David W.
 Kosovon kriisin raivotessa neuvoston ehdotuksia pakolaisten aseman selventämiseksi pidetään jälleen kiireellisinä.
Nämä kaksi ehdotusta on esitetty " kolmannen pilarin" yhteydessä ja niihin on puututtava uudelleen Amsterdamin sopimuksen tultua voimaan.
Ensimmäisen toimenpiteen tavoitteena on jo toteutettavien toimien tukeminen ja kehittäminen paikallisella, alueellisella, kansallisella ja EU: n tasolla niin, että lisätään pakolaisten riippumattomuutta ja estetään heidän sosiaalinen eristymisensä.
Toinen toimenpide on ehdotus yhteisestä toiminnasta pakolaisten, siirtymään joutuneiden henkilöiden ja turvapaikanhakijoiden vastaanottoa ja vapaaehtoista kotiuttamista koskevien tukitoimenpiteiden toteuttamiseksi. Tällä toiminnalla pyritään parantamaan turvapaikanhakijoiden ja siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanottoa sekä tukemaan heidän vapaaehtoista paluutaan kotimaahansa ja heidän sopeutumistaan sinne jälleen.
Zimmermannin esittämät tarkistukset ovat tarpeellisia ja kokonaisuudessaan ne vahvistavat ehdotuksia. Tärkeitä aloitteita ovat etenkin Euroopan pakolaisrahaston perustaminen ja jäsenvaltioiden vastaanottokeskuksille annettava tuki.

Palm, Theorin ja Wibe
Mielestämme tämä on pohjimmiltaan hyvä mietintö, jossa pohdiskellaan sitä, millaisia ongelmia on jäsenmaiden pakolaispolitiikassa. Täten haluamme kuitenkin ilmoittaa, että suhtaudumme hyvin kriittisesti sellaiseen yhteiseen pakolaispolitiikkaan, jota mietintö hahmottelee. Mielestämme pakolaispolitiikan pitää olla kansallinen asia niin kauan kuin turvapaikkaa haetaan kansallisvaltiosta, millainen tilanne lienee vielä varsin kauan.
Tämän vuoksi suhtaudumme kysyvästi sellaiseen yhteiseen rahastoon, jota mietintö kuvailee. Totta kai unionin täytyy voida tukea valtioita, joiden talous on raskaasti kuormitettu, mutta emme pidä sanamuodoista, joiden mukaan " pakolaispolitiikan kaikkia osatekijöitä" pitää rahoittaa Euroopan sosiaalirahastosta.
Harrisonin mietintö (A4-0174/99)
Palm, Theorin ja Wibe
 Tämä mietintö aloittaa epäilemättä jännittävän pohdinnan arvonlisäverosta ja siitä, kuinka sitä voidaan käyttää, mutta mielestämme se keskustelu ei kuulu tänne. Verot, myös arvonlisäverot, kuuluvat kansalliseen toimivallan piiriin.
Coxin toinen mietintö (A4-0171/99)
Bonde ja Sandbæk
Kannatamme yleisesti ottaen ympäristöveroja tärkeiden ympäristöparannusten saavuttamiseksi. Kannatamme kuitenkin yhteistä EU: n tason ympäristöveroa vain niin kauan kuin verotuksen taustalla ovat ympäristölliset lähtökohdat ja niin kauan kuin niiden tuotto palautetaan jäsenvaltioille. Emme voi tukea sitä, että EU haluaa säännellä näitä kansallisia talouden välineitä yksinomaan kaupankäyntiä ja sisämarkkinoita edistääkseen. Olemme sen vuoksi äänestäneet mietinnön yksittäisten osien puolesta, mutta olemme jättäneet äänestämättä koko mietintöä koskevassa äänestyksessä.

Eriksson, Sjöstedt ja Svensson
 Lopullisessa äänestyksessä olemme äänestäneet mietintöä vastaan seuraavista syistä:
1.Mietinnössä on joitakin ympäristön kannalta positiivisia ehdotuksia, joita olemme tukeneet.2.Mietintö perustuu kuitenkin niin kutsutulle verorasituksen siirtämisjärjestelmälle, jonka tarkoituksena on pienentää maiden veropohjaa, tehdä tyhjäksi sosiaalivakuutusjärjestelmä ja vaikeuttaa sosiaalista uusjakoa.3.Mietintö on kokonaisuutena - lainaamme tässä ympäristövaliokunnan lausuntoa - " enemmän ruskea kuin vihreä" .4.Mietinnössä ei ole ainoatakaan viittausta ydinvoimaan eikä sen problematiikkaan.5.Mietintö merkitsee puuttumista verotuspolitiikkaan, mikä loukkaa kansallisia parlamentteja niiden toimiessa edustajina, kun kyseessä on kunkin kansan oikeus verottaa itse itseään. Sen myötä mietintö puuttuu muuhunkin kuin vain periaatteeseen vähimmäisveromäärästä. Se siirtää verotusoikeuden instituutioille, joilta puuttuu demokraattinen legitiimiys ja joiden politiikkaa kansalaiset eivät voi valvoa.
Lukas
Kannatamme Coxin mietintöä, koska " ympäristövero" on tietyissä olosuhteissa järkevä hallinnollinen toimenpide. Sitä ennen on kuitenkin asetettava tärkeitä tavoitteita:
perusteellinen verouudistus - kokonaisveroasteen yleinen alennus-käyttötarkoitukseen sitominen-uusiutuvien energiavarojen selkeä suosiminen.Ympäristövero, joka on tarkoitettu ohjaavaksi välineeksi, ei saa missään tapauksessa muuttua välineeksi, jolla etsitään uusia tulolähteitä. Tästä syystä hylkäämme tarkistuksen 6.

Porto
 Nyt kun energiatuotteiden verotusta koskeva direktiiviehdotus palautuu täysistuntokäsittelyyn, haluan ensinnäkin onnitella vielä kerran kollega Coxia, joka on pyrkinyt yksinkertaistamaan ja järkiperäistämään verotusta. Lisäksi haluan muistuttaa eräistä jo esiin tulleista huolenaiheista, joita käsitellään myös eräissä tarkistuksissa, joita sain olla esittämässä. Koska nuo tarkistukset on kuitenkin hylätty, äänestän ryhmäni tavoin tätä mietintöä vastaan.
Neutraaliudesta totean, että verotusta, joka muuttaa tuotannon asemaa, ei voida mitenkään pitää neutraalina. Täysin siitä riippumatta voidaan kuitenkin kysyä, onko neutraalius ylipäänsä kannatettava tavoite vai kenties vasta viimeinen tavoite. Tosiasiassa tärkeintä olisi pyrkiä vauraampaan talouteen, joka takaisi ihmisille työmahdollisuuksia; juuri tämän pitäisi olla ensisijaisena tavoitteena, ja sen vuoksi meidän olisi syytä pohtia, onko energian kohtuuttomasta verotuksesta haittaa tuolle tavoitteelle.
On joka tapauksessa huolehdittava siitä, että kilpailu ei vääristy eri tuotannonalojen ja liikennemuotojen välillä, ja sen vuoksi verotus ei saa myöskään rangaista perusteettomasti vain joitakin yksittäisiä aloja. Tietenkin on otettava huomioon, millaisia sosiaalisia kustannuksia kukin niistä aiheuttaa, mutta ne eivät saa olla ainoa ratkaiseva tekijä, sillä muuten suositaan aiheettomasti joitakin yksittäisiä tuotannonaloja ja liikennemuotoja, jotka kuitenkin aiheuttavat yhtä lailla saasteita ja melua.
Lienee ymmärrettävää, että tuon uudelleen esiin eräät sosiaaliseen oikeudenmukaisuuteen ja taloudelliseen yhteenkuuluvuuteen liittyvät huolenaiheet, joita ei ole otettu huomioon, sillä ei voi olla oikein, että verotuksella kuormitetaan erityisesti pienituloisempia perheitä, jotka joutuvat vastaisuudessa käyttämään energiaan entistä suuremman osuuden tuloistaan, ja syrjäisimpiä alueita, joiden liikennekustannukset kasvavat erityisesti sellaisten liikennemuotojen osalta, jotka pakostakin kuluttavat runsaasti energiaa (kuten maantieliikenne) ja joille ei voida lähitulevaisuudessa löytää realistisia vaihtoehtoja.

Souchet
Käsiteltäväksemme annetut ehdotukset vastaavat osaltaan velvoitteeseen tarkistaa kivennäisöljyjen erityisverotukseen liittyviä vähimmäismääriä, mistä on säädetty direktiivin 92/82/ETY 10 artiklassa, sekä neuvoston kehotukseen tehdä uusia ehdotuksia energiatuotteiden verotuksen alalla, mitä neuvosto esitti CO2/energiaveroa koskevien neuvottelujen ajauduttua umpikujaan.
Jokaisen veron pitäisi kuitenkin olla sellainen, että se on helppo ymmärtää ja helppo kerätä ja että se on ennustettavissa ja sitä on vaikea kiertää. Tästä syystä kannatamme saastuttaja maksaa -periaatetta.
Kansakuntien Eurooppa -ryhmän jäsenet ovat kuitenkin ilmaisseet olevansa erittäin huolestuneita uusien verojen käyttöönotosta kaikilla näillä talousaloilla samoin kuin nykyisten verojen korottamisesta. Olemme sitä mieltä, että energiatuotteiden verotusta koskevan yhteisön kehyksen luomista ja jäsenvaltioiden joustavia mahdollisuuksia soveltaa sitä, kun ne määräävät välillisiä veroja, voidaan pitää tarkoituksenmukaisena keinona päästä eroon poliittisesta umpikujasta, johon epäonnistuminen CO2-energiaveron luomisessa on yhteisöpolitiikan vienyt, sekä keinona, jonka avulla voidaan jatkaa energia-alan sisämarkkinoiden vapauttamista, ja asianmukaisena vastauksena Kioton mukanaan tuomiin velvoitteisiin.
Verotus myös määrää suurelta osin energiatuotteiden hinnan. Se voi siis kannustaa optimoimaan energiankulutusta, voimistamaan energiatalouden tehostamista, auttaa vähentämään ilmakehään joutuvia saastepäästöjä ja vähentämään yleisesti jätteiden syntymistä.
Meidän mielestämme ympäristönäkökohdat todella huomioon ottava verouudistus voi olla yksi tekijä, jolla voidaan torjua jäsenvaltioiden työttömyyttä sillä edellytyksellä, että WTO: n sääntöihin sisällytetään ympäristölauseke, mitä vaadimme painokkaasti jo viimeisen GATT-neuvottelun yhteydessä. Muussa tapauksessa luomme syrjiviä toimenpiteitä, joilla rangaistaan omia yrityksiämme. Energiankulutuksesta johtuva verotulojen lisäys voi edistää työllisyyttä, jos se kompensoidaan oikein vähentämällä yritysten sosiaalikustannuksia, tietysti sillä edellytyksellä, että paljon energiaa kuluttavien teollisuusalojen tuotantovälineitä ei siirretä muualle, kuten tapahtui esimerkiksi Ranskassa 1970-luvulla puutarhaviljelyn alalla.
Tästä syystä ryhmämme äänesti niiden tarkistusten puolesta, joilla edistetään yksinkertaisella tavalla toteutettavaa verotusta ja otetaan huomioon erilaiset poikkeusperiaatteet, mutta hylkäsi kaikki tarkistukset, joilla energiatuotteiden verotusta korotetaan järjestelmällisesti. Jotkin tarkistukset koskivat todellakin järjestelmällisen korotuskertoimen käyttöönottoa kaikille energiatuotteille ottamatta huomioon kansainvälisiä paineita, jotka ovat meille tuttuja WTO: n yhteydestä.

Wolf
 Sen jälkeen kun Strasbourgin helmikuun täysistunto palautti niukan enemmistön (PPE, UPE ja useat sosialistijäsenet) turvin energiaveroa koskeneen mietintöluonnoksen takaisin valiokuntaan (lainsäädäntöpäätöslauselma hylättiin äänin 215 puolesta, 239 vastaan, 20 tyhjää), Euroopan parlamentti hyväksyi tänään toisen mietinnön äänin 278 puolesta, 219 vastaan, 16 jäsenen pidättyessä äänestämästä. Tässä toisessa (ensimmäiseen mietintöön nähden pääosin muuttumattomana säilyneessä) mietinnössä kannatetaan komission ehdotusta, jonka mukaan on päätettävä sitovista vähimmäistasoista, jotka koskevat energiatuotteiden (kivennäisöljyt, hiili, sähkö ynnä muut) verotusta, mutta ehdotetaan kuitenkin seuraavia muutoksia komission ehdotukseen:
. uusiutuvat energiavarat on jätettävä asetuksen ulkopuolelle; . verotuksen vähimmäistason kolmivaiheisen korottamisen sijasta tasoa on korotettava tulevina vuosina jatkuvasti (vuosittain) inflaatiokorotuksen lisäksi 2 %: lla; . jäsenvaltiot voivat suostua poikkeusmääräyksiin runsaasti energiaa käyttävien yrityksien osalta, mikäli yritykset voivat vakuuttaa niiden kilpailuaseman muutoin kärsivän .
Vihreät tukivat mietintöä, mutta esittivät lisäksi tarkistuksia. Eräs puhuja piti erityisen myönteisenä sitä, että jo talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan enemmistö kannatti vihreiden ehdotusta, jonka mukaan paikallinen julkinen liikenne voidaan vapauttaa energiaverotuksesta. Parlamentin enemmistö hylkäsi sitä vastoin ympäristöpuolueen esitykset, jotka koskivat verotuksen vähimmäistason korottamista vielä nopeammin (energiatuotteilla vuosittain inflaation lisäksi 4 %: lla ja sähköllä 6 %: lla) ja verohelpotusten poistamista jätteitä polttamalla tuotetulta energialta.
Euroopan konservatiiviset ja oikeistopuolueet osoittivat mietinnön hylätessään taas kerran, että ne eivät suhtaudu vakavasti siihen, että ympäristönsuojelu olisi eurooppalaisen politiikan kaikkialle ulottuva tehtävä, ja että ne pyrkivät jopa estämään uusiutuvien energiavarojen käyttöön siirtymistä. Euroopan kansalaisten luottamusta ei voiteta sillä tavalla.
Annamme sen sijaan täyden tunnustuksen nykyisen ympäristöasiain neuvoston puheenjohtajan, Saksan ympäristöministeri Jürgen Trittinin, ponnisteluille eri jäsenvaltioissa energiaveroa vastaan esiintyvän varauksellisuuden voittamiseksi. Näitä ponnisteluja on jatkettava ja tehostettava, jotta neuvoston yksittäiset " jarrumiehet" eivät enää voisi tehdä tyhjäksi hyviä eurooppalaisia aloitteita hyväksi käyttäen sitä, että neuvostossa noudatetaan veroasioissa yhä yksimielisyysperiaatetta. Maanviljelijöiden vanha viisaus kuuluu: " 10 kilometrin matka alkaa ensimmäisestä askeleesta." Vaikka pahoittelemme sitä, kuinka paljon tämä asia on vienyt aikaa ja kuinka hitaasti se edelleen edistyy - tämä on kuitenkin sellainen ensimmäinen askel oikeaan suuntaan!
Nassauerin ehdotus suositukseksi (A4-0064/99)
Berthu
Arvoisa puhemies, Euroopan poliisivirasto Europol luotiin asemaltaan puhtaasti hallitusten väliseksi ja kansallisten parlamenttien valvonnan alaiseksi virastoksi, ja sen tehtäväksi annettiin kansainväliseen rikollisuuteen liittyvien tietojen kerääminen ja vaihto Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä.
Se on äärimmäisen tärkeä tehtävä, johon on syytä uhrata paljon energiaa pelkästään sen vuoksi, että se voitaisiin hoitaa käytännössä mahdollisimman tehokkaasti. Euroopan parlamentti ei kuitenkaan näytä suhtautuvan asiaan tällä tavalla. Kuten juuri käsittelemässämme Nassauerin mietinnössä todetaan, parlamentti haluaa väkisin tehdä Europolin tapauksesta esimerkin ylikansallisesta hallinnosta. Parlamentti pyytää ensinnäkin, että Europolista tehdään Euroopan poliisivirasto, jolla on operatiiviset valtuudet jäsenvaltioissa ja käskyvalta kansallisiin poliisiviranomaisiin nähden.
Olisiko tästä federalistisesta superpoliisivirastosta jotain käytännön hyötyä rikollisuuden torjunnassa? Se ei käy ilmi Nassauerin mietinnöstä, eikä siinä edes käsitellä tätä kysymystä. Ääritapauksessa sillä ei ole mietinnön kannalta mitään merkitystä. Mietinnön päätavoite on aivan eri asia: kyseessä on federalististen pyrkimysten edistäminen. Opimme siis vähitellen, että ylikansallisen Europolin olisi saatava ohjeensa Euroopan yleiseltä syyttäjänvirastolta, joka toimisi Euroopan komission alaisuudessa ja josta komissio vastaisi ainoastaan Euroopan parlamentille.
Kaikki tämä on tietysti johdonmukaista mutta vain teoriassa. Käytännössä näemme valitettavasti jälleen kerran, että vakava työ ja konkreettisesti saavutettavissa oleva edistys uhrataan pelkästään täysin tarpeettomien ideologisten kiistojen hyväksi, jotka johtavat vain umpikujaan kiihottamalla maat ja puolueet toisiaan vastaan, kuten olemme jo monien vuosien aikana nähneet Europol-yleissopimuksen valmistelun yhteydessä.
Kansakuntien Eurooppa -ryhmä on sen sijaan vakavamielisen työn kannalla. Haluamme kehittää Europolia hallitusten välisessä yhteydessä, koska on tehokkaampaa tukeutua kansallisiin hallintoihin parannettaessa tietojen vaihtoa. Haluamme myös todella demokratisoida järjestelmää siten, että sitä valvoo parlamenttien välinen seurantakomitea, joka muodostetaan omille parlamenteilleen vastuussa olevista kansallisten parlamenttien edustajista.

Andersson, Hulthén, Lööw ja Sandberg-Fries
 EU: n kehittäminen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaksi alueeksi on erittäin tärkeää Euroopan kansalaisille. Siksi suhtaudumme myönteisesti Nassauerin mietintöön. Katsomme kuitenkin, että se, mitä mietinnössä ehdotetaan operatiivisten toimivaltuuksien antamisesta Europolille sekä Euroopan syyttäjälaitoksen perustamisesta on ristiriidassa sen kanssa, mitä näillä alueilla on säädetty. Europolin pitää ainoastaan täydentää ja auttaa kansallisia poliisivoimia ryhtymättä toimiin kansalaisia vastaan. Euroopan syyttäjänviraston perustamisesta olemme sitä mieltä, että sitä ei pidä perustaa, koska monikansallista rikosoikeudellista yhteistyötä ei ole olemassa. Tällä alueella harjoitettavan yhteistyön pitää vastedeskin olla valtioiden välistä.

Blak, Iversen ja Kirsten Jensen
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat äänestäneet Europolin toimivaltuuksien laajentamista vastaan. Emme kannata sitä, että Europolista tehtäisiin ylikansallinen elin. Emme tue Europolin kehittämistä eurooppalaiseksi poliisiyksiköksi, jolla on operatiiviset toimivaltuudet, emmekä myöskään kannata sellaisen Euroopan oikeusviranomaisen perustamista, joka antaisi ohjeita Europolille. Europolista ei saa muodostua Euroopan poliisiviranomaista. Europolin on jatkossakin oltava jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä.

Caudron
 Kollegamme mietintö liittyy loogisesti rikollisuuden torjuntaa koskeviin töihimme. Koska olen kotoisin raja-alueelta, perehdyin hyvin kiinnostuneena Hartmut Nassauerin työhön.
Rikollisuusverkostojen kehittymisen vuoksi meidän on todellakin mukautettava pikaisesti keinomme niiden torjumiseksi, ja siksi Europolin on kyettävä mukautumaan tähän rikollisuuteen. Kansalaisten silmissä kyse on uskottavuudesta.
Toivon esittelijän tavoin, että Europolista tehdään todellinen poliisivirasto, jolla on rajat ylittävät operatiiviset valtuudet. Lukuisat esimerkit pakottavat meidät pohtimaan ja nopeuttamaan tätä kehitystä pystyäksemme luomaan joukot, jotka pystyvät taistelemaan aktiivisesti tätä rikollisuutta vastaan.
Tämän tavoitteen saavuttamiseksi Euroopan unionin on luotava itselleen oikeusviranomainen, joka kykenee hoitamaan tarvittavan tutkinnan rikollisuuden torjunnassa. Parlamenttimme on moneen otteeseen esittänyt kantansa näistä asioista. Nyt on komission ja hallitustemme vuoro ryhtyä toimenpiteisiin, jotta rikollisuus saadaan tehokkaasti aisoihin. Enää ei ole aikaa hukattavana.
Kun näyttää siltä, että yhä useammat poliitikot korostavat haluaan tuoda Eurooppa lähemmäksi kansalaisia, meidän on nyt ryhdyttävä sanoista tekoihin.

Hager
Halusin tällä tavalla korostaa vielä kerran, että ymmärrän erittäin hyvin Europolin puuttuvan parlamentaarisen valvonnan muodostaman ongelman, ja että tuen täysin tämän ongelman poistamiseen tähtääviä toimia. Kannatin tietysti myös näitä kohtia.
Pidän kuitenkin vääränä mietinnössä esitettyä valvontatapaa, jossa halutaan alistaa Europol komission ja sitä kautta Euroopan parlamentin valvontaan. En taatusti myöskään kannata Europolin asettamista kansallisten virkamiesten yläpuolelle. Näistä syistä äänestin lopullisessa äänestyksessä mietintöä vastaan.

Lindqvist (ELDR)
 Europolin parlamentaarinen lisävalvonta, siihen liittyvä usein toistuva raportointi, lisätty tiedottamisvelvollisuus ja Europolin talousarvion sisällyttäminen yhteisön talousarvioon parantaa Europolin demokraattista valvontaa. Europolin kehittäminen operatiivisilla toimivaltuuksilla varustetuksi Euroopan poliisivirastoksi on kuitenkin aivan liian pitkä askel erityisen monikansallisen EU: n poliisin suuntaan. Rajat ylittävää poliisiyhteistyötä on tehtävä harjoittamalla yhteistyötä ja vaihtamalla tietoja kansallisten poliisivoimien kesken sekä Interpolin kautta. Ei ole syytä rakentaa olemassa olevalle Interpolille rinnakkaista järjestöä.
Wiebengan mietintö (A4-0091/99)
McKenna
Arvoisa puhemies, Corpus Juris on kokonaisuudessaan ajatus, josta ei ole keskusteltu julkisesti. Siitä ei ole käyty julkista keskustelua; siitä ei ole keskusteltu kansallisissa parlamenteissa. Se on laadittu kokonaan salaisesti, suljettujen ovien takana. Hämmästyttävintä on se, että brittiläiset parlamentin jäsenet vaikenevat tästä asiasta. Ison-Britannian ja Irlannin koko oikeusjärjestelmä on vakavassa vaarassa. Ehdotus koskee EU: n rikosoikeudellisen järjestelmän yhdenmukaistamista mannermaisen inkvisitiomallin pohjalta.
Ison-Britannian ja Irlannin järjestelmät ovat hyvin poikkeavia. En ymmärrä, miksi kukaan brittiläinen parlamentin jäsen ei puuttunut siihen, mitä on tapahtumassa. Ison-Britannian ja Irlannin järjestelmät perustuvat pitkälti syyttömyyden oletukseen ja oikeudenkäyntiin, jossa syytetyn tuomiosta päättävät hänen vertaisensa, kuten jo Magna Chartassa säädettiin. Tässä yhteydessä on myös vaarassa habeas corpus - vangittuna olevan turvallisuuden takaaminen.
Korostan ennen kaikkea sitä, että tästä asiasta ei ole keskusteltu lainkaan ja että kaikki tapahtuu salaisesti. Asiaa on viety eteenpäin suljettujen ovien takana niin, että parlamentin jäsenet eivät ole edes tietoisia siitä, mitkä ovat Corpus Juriksen todelliset seuraukset. Heidän pitäisi kiinnittää huomiota siihen, mitä nyt tapahtuu. Brittiläisten jäsenten olisi pohdittava, haluavatko he luopua omasta järjestelmästään ja ottaa käyttöön tämän EU: n rikosoikeudellisen järjestelmän, joka perustuu mannermaiseen inkvisitiomalliin. En usko, että Ison-Britannian tai Irlannin väestö haluaa tällaista järjestelmää. Jos se haluaa, sillä olisi oltava ainakin oikeus keskustella siitä, millaista järjestelmää ollaan ottamassa käyttöön.
Palatakseni siihen, mitä edellinen puhuja sanoi, tällä alalla rynnitään suin päin yhdenmukaistamaan kaikki Euroopassa ja itse asiassa perustamaan Euroopan poliisivoimat. Seuraavana on vuorossa Euroopan armeija. Yhdenmukaistamme oikeusjärjestelmiä mihin hintaan tahansa, ilman asianmukaista julkista keskustelua, ilman että olemme siitä vastuussa väestölle. Koko tältä toimielimeltä puuttui kaikenlainen demokraattinen valvonta tai demokraattinen vastuu. Euroopan kansalla ei ole minkäänlaista sanansijaa siihen, mihin suuntaan Eurooppaa viedään. Tälle asialle on tehtävä jotakin. Ihmisten on jäsenvaltioissa saatava tietää, mitä sellaisia päätöksiä heidän puolestaan on tehty, jotka eivät ehkä ole pitkällä aikavälillä heidän etujensa mukaisia.

Andersson, Hulthén, Lööw ja Sandberg-Fries
 EU: n kehittäminen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaksi alueeksi on erittäin tärkeää Euroopan kansalaisille. Siksi suhtaudumme myönteisesti Wiebengan mietintöön. Katsomme kuitenkin, että se, mitä mietinnössä ehdotetaan operationaalisten toimivaltuuksien antamisesta Europolille sekä eurooppalaisen syyttäjälaitoksen perustamisesta on ristiriidassa sen kanssa, mitä näillä alueilla on säädetty. Europolin pitää ainoastaan täydentää ja auttaa kansallisia poliisivoimia ryhtymättä toimiin kansalaisia vastaan. Euroopan syyttäjälaitoksen perustamisesta olemme sitä mieltä, että sitä ei pidä perustaa, koska monikansallista rikosoikeudellista yhteistyötä ei ole olemassa. Tällä alueella harjoitettavan yhteistyön pitää vastedeskin olla valtioiden välistä.

Blak, Iversen ja Kirsten Jensen
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat äänestäneet yhteisen Euroopan syyttäjälaitoksen perustamista vastaan. Me emme tarvitse yhteistä eurooppalaista rikosoikeutta tai Euroopan syyttäjälaitosta. Rikollisuutta vastaan voidaan taistella yhtä tehokkaasti nykyisilläkin välineillä, joihin kuuluvat Europol ja yleissopimukset rikoksen johdosta tapahtuvasta luovuttamisesta ja keskinäisestä oikeusavusta. Yhdenmukaistamista ei pidä tehdä yhdenmukaistamisen vuoksi. Jäsenvaltioiden rikosoikeuksien väliset erot eivät ole niin suuria, ettei niistä selvittäisi jäsenvaltioiden välisillä nykyisillä välineillä.

Hager
 Ponnistelut kansainvälisen rikollisuuden torjumiseksi tehokkaasti ovat hyviä ja oikeita. Kaikki yksittäisten valtioiden asettamat esteet rikosten tehokkaalle rikosoikeudelliselle torjunnalle pitää poistaa, jotta kansalaisten turvallisuus olisi taattu. Tämä ei kuitenkaan oikeuta perustamaan ylikansallista viranomaista, joka muuttaa merkittävällä tavalla yksittäisten jäsenvaltioiden käskyrakenteita ja vaikuttaa näin ollen räikeästi niiden suvereniteettiin. Tehokkaan rikosoikeudellisen toiminnan voivat taata ainoastaan paikalliset viranomaiset.
Näistä syistä äänestin lopullisessa äänestyksessä tosin mietinnön puolesta, mutta suunniteltua Euroopan syyttäjälaitosta vastaan.

Lindqvist (ELDR)
Yhteistyö järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan on tärkeä tehtävä EU: lle. Sen piiriin kuuluvat salakuljetus, terrorismi, ihmiskauppa, lapsiin kohdistuvat rikokset, huumekauppa sekä rahanpesu. Se kattaa myös asekaupan, ympäristörikokset sekä Internetin ja sähköpostin myötä syntyneet uudet rikollisuuden alat.
Yhteistyön on kuitenkin oltava valtioiden välistä. Ei ole mitään syytä tavoitella uutta Corpus Jurista, johon sisältyisi rikosoikeuden ja siviilioikeuden yhdistäminen EU: n tasolla, niin kuin mietinnössä ehdotetaan. Sen sijaan mietintö voi jäytää vuosisatojen saatossa kehittynyttä kunnioitusta kansallisia oikeusjärjestyksiä kohtaan. Kysymys on oikeusjärjestyksistä, jotka ovat kehittyneet vuoropuhelussa kansalaisten kanssa, mikä on jotakin sellaista, joka EU: n tasolla puuttuu.
Mietintö sisältää ehdotuksen Euroopan syyttäjälaitoksesta, joka voisi käynnistää rikostutkinnan EU: n tasolla. Kuitenkaan mahdollisuudet hillitä järjestäytynyttä rikollisuutta eivät seiso tai kaadu yhteisen EU: n lainsäädännön myötä. Sen sijaan etusijalle on asetettava sellaiset asiat kuten tiedottaminen, koordinointi ja perehtyneisyys toisten työhön. Tätä taustaa vasten olen äänestänyt mietintöä vastaan.
D'Anconan mietintö (A4-0185/99)
Andersson, Hulthén, Lööw, Palm, Sandberg-Fries ja Theorin
 Eurooppa-neuvostolle annettava neuvoston selvitys, jossa käsitellään huumausaineisiin ja huumekysymyksiin liittyvää toimintaa Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakaudella, on pääosiltaan hyvä. Mietinnön sisältö osoittaa, että huumausaineisiin vapaamielisesti suhtautuvat voimat ovat nykyisin puolustuskannalla.
Huumausaineista keskustellaan nykyään parlamentissa asiallisesti huolimatta näkemyseroista niiden parlamentin jäsenten välillä, jotka ovat kotoisin eri maista, joissa on vallalla erilainen huumausainepolitiikka. Mielestämme olemme vaikuttaneet tähän kehitykseen. Tämä merkitsee sitä, että EU: n työstä huumausaineiden alalla voi tulla tulevaisuudessa entistä rakentavampaa. Tätä työtä tarvitaankin, sillä huumausaineongelmat ovat edelleen suuria Euroopassa ja maailmassa muutenkin.

Angelilli
Osaan d'Anconan esittämästä kritiikistä, joka koskee neuvoston asiakirjaa vuoden 1999 jälkeisestä huumausainestrategiasta, voidaan toki yhtyä. Voidaan toki yhtyä esittelijän vaatimukseen siitä, että komission ja neuvoston voimavarat on koottava yhteen asiakirjaan, jotta taataan parempi ymmärrettävyys ja ennen kaikkea se, että huumeiden vastainen toiminta on mahdollisimman tehokasta ja järkevää juuri siksi, että se on hyvin koordinoitua.
Voidaan myös yhtyä neuvostoon kohdistettuun arvosteluun, joka koskee menettelytapoja, joita se on noudattanut parlamentin suhteen: kuuleminen on tosiaankin tapahtunut melko myöhään.
Lopulta voidaan yhtyä huomautuksiin, jotka koskevat tarvetta parantaa ennaltaehkäisy- ja tiedotustoimintaa, osallistua vaihtoehtoiseen viljelykseen ja tehdä yhä koordinoidumpaa yhteistyötä poliisiviranomaisten ja tullin välillä huumekaupan vastaisessa taistelussa.
Tästä huolimatta ei voida missään nimessä yhtyä d'Anconan tavanomaiseen pragmaattiseen lähestymistapaan huumeongelmaan. Tällainen pragmaattinen lähestymistapa merkitsee sitä, että huumeriippuvuus hyväksytään sosiaaliseksi ilmiöksi, jota on käytännössä mahdoton kukistaa ja jota esittelijän mukaan voidaan hallita ja torjua vain menetelmillä, joilla pyritään vähentämään haittoja: toisin sanoen laillistamalla miedot huumeet ja jakamalla valvotusti kovia huumeita. Esittelijän mukaan tämä olisi ainoa lähestymistapa, jolla voidaan vapauttaa huumeita koskeva keskustelu ideologisesta sisällöstä.
Minusta tähän arvioon ei voida yhtyä: ideologioilla ja politiikalla ei ole mitään tekemistä huumeiden vastaisen taistelun kanssa; todellista merkitystä on vain elämän kunnioittamisella.
Näistä syistä ja vakuuttuneena siitä, että huumeiden vastainen taistelu ei voi lopulta perustua d'Anconan esittämään lähestymistapaan, ilmaisen äänestäväni sitä vastaan.

Buffetaut
 Tästä on jo tullut tapa tässä toimielimessä: d'Anconan huumausaineita ja niiden käyttöä koskeva mietintö hyväksytään. Hänen toinen toistaan seuraavat tekstinsä, joita hän esittää meille yksimielisen kansalaisvapauksien valiokunnan välityksellä, näyttävät kuitenkin vähitellen menettävän kaiken sisältönsä ja muuttuvan pelkiksi yleisten vaatimusten kehyksiksi.
Siitä huolimatta ne ovat pelkän olemassaolonsa ja tukijoidensa aktiivisuuden ansiosta jatkuva painostuskeino sallivampiin toimenpiteisiin. D'Ancona pyrkii " eurooppalaisen huumausainekeskustelun riisumiseen aatteellisuudesta " . Mutta missä on aatteellisuus toisaalta niiden välillä, jotka sanovat, että ihmisarvon kunnioittaminen edellyttää kaikkien sitä rajoittavien asioiden torjumista, ja toisaalta niiden välillä, joille riittäisi huumausaineiden käytön valvonta sen aiheuttamien terveysriskien rajoittamiseksi?
On toki välttämätöntä sallia ja kehittää yhteistyötä kaikkien niiden välillä, jotka osallistuvat tavalla tai toisella tämän vitsauksen torjuntaan yhteiskunnissamme joko ennaltaehkäisevällä tai rajoittavalla alalla, mutta ennen kaikkea myös sen uhrien ja heidän perheidensä hyväksi. Näissä yleisissä puitteissa ei pidä pelkistää huumausaineiden käyttöä merkityksettömäksi toiminnaksi, jolla ei ole seurauksia. Kun tupakointimahdollisuuksia rajoitetaan perustellusti entistä enemmän ja kun sallittuja alkoholipitoisuuksia pyritään vähentämään, onko järkevää antaa samaan aikaan päinvastainen esimerkki huomattavasti haitallisemmasta huumausaineiden käytöstä vapauttamalla se vastuuttomasti?
Äänestimme tätä mietintöä vastaan paitsi sen vuoksi, että se ei sisällä mitään mielenkiintoista edes rangaistavuuden poistamisen kannattajien sanojen perusteella, myös siksi, että se on mielestämme vain yksi lisävaihe tässä pienten askelten politiikassa, jonka pitäisi ilmeisesti korvata nopea edistyminen mutta jonka parlamenttimme enemmistö hylkää tervejärkisesti.

Puhemies
Äänestystunti on päättynyt.
Istunto keskeytettiin klo 13.42 ja sitä jatkettiin klo 15.00.

Maatalous (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana maataloutta koskevan yhteiskeskustelun jatkaminen.
Jové Peresillä on puheenvuoro.

Jové Peres
Arvoisa puhemies, yritän olla hyvin lyhytsanainen ja puhun yksinomaan komissiolle esitetystä suullisesta kysymyksestä, joka koskee valkosipulin tuontia.
Hyvät jäsenet, valkosipulin tuonnin osalta komission sanat olivat yllättäviä. Ongelmana ei ole analyysien erilaisuus. Viimeinkin näyttää siltä, että kaikki ovat siitä samaa mieltä.
On olemassa nopeuteen liittyvä ongelma. Ongelma on tunnustettu vuodesta 1993 lähtien, mutta ratkaisu ei ollut riittävä.
Kun suojalauseketta sovellettiin Kiinasta peräisin olevaan valkosipuliin, oli jo selvästikin aavistettavissa, että tietyt kauppaa käyvät tahot ryhtyisivät harjoittamaan kolmikantakauppaa ja myymään Kiinasta peräisin olevaa valkosipulia esimerkiksi Thaimaasta, Taiwanista, Vietnamista, Iranista, Malesiasta, Jordaniasta, Intiasta tai mistä tahansa muusta maasta peräisin olevana valkosipulina.
Tällaista järjestelmää ei ole vaikea kuvitella, ja kun otetaan huomioon joidenkin jäsenvaltioiden löyhät tullitarkastukset, tämä järjestelmä on mahdollinen.
Tällaisessa tilanteessa kolmikantakauppa on ainoastaan kasvanut, ja yhteisön valkosipulintuotanto on yhä enemmän tuhon partaalla. Yksinomaan Espanjassa on uhattuna 15 000 maatilaa ja yli 3, 5 miljoonaa välitöntä työpaikkaa.
Lisäksi tuotanto on suurelta osin keskittynyt tietylle maantieteelliselle alueelle. Tällöin nykytilanteen sosiaaliset ja taloudelliset vaikutukset ovat hyvin vakavia.
Voidaanko hyväksyä se, että tähän tilanteeseen on jouduttu hallinnon hitauden takia? Voimmeko uskoa, että nämä puutteet voidaan korjata maaseudun kehittämistoimenpitein? Sen vuoksi on yllättävää, että komissio toteaa, ettei tänä markkinointivuonna ole aikaa tehostaa järjestelmää, koska Maailman kauppajärjestössä ei ole pantu vireille menettelyä kokonaiskiintiön luomiseksi ja tullien purkamiseksi.
Siihen on ollut enemmän kuin riittävästi aikaa, ja ellei niin ole tehty, ennen kokonaiskiintiön voimaantuloa on tarpeen soveltaa hätätoimenpiteitä, jolloin kyseeseen voivat tulla ainoastaan kolmikantakauppaa harjoittaviin maihin sovellettavat vastatoimenpiteet ja yhteisön tuottajille aiheutuneista tulonmenetyksistä maksettavat korvaukset.

Van Dam
 Arvoisa puhemies, rajoitun käsittelemään Fantuzzin mietintöä. Monet pitävät maataloustuotteiden myynninedistämisrahastoa vientitukien korvikkeena. Sanotaan, että nyt kun tukia on alennettu, meidän täytyy hakea niitä myynninedistämisestä. Näissä puheissa piilee suuri riski, koska vaarana on se, että Euroopan unioni jatkaa vientipolitiikkaansa entiseen tapaan.
Vientipolitiikka oli tosiaan suotuisaa eurooppalaisten maanviljelijöiden kannalta, mutta siihen liittyi myös runsaasti haittoja. Sillä politiikalla Euroopan unioni myi polkuhintaan sisämarkkinoiden ylijäämät maailmanmarkkinoille laadusta piittaamatta. Tämä tapahtui kaikkine seurauksineen maailmanmarkkinahinnoille kehitysmaiden aseman kustannuksella. Meidän täytyy päästä eroon tästä kvantitatiivisesti suuntautuneesta vientipolitiikasta. Tiedotustoiminnasta täytyy tulla selkeää kvalitatiivista ohjausta. Vain sellaiset tuotteet, joiden tapauksessa kiinnitetään eritystä huomiota elintarvikkeiden turvallisuuteen, eläinten hyvinvointiin ja ympäristöstä huolehtimiseen, saadaan hyväksyä myynninedistämisen kohteeksi. Kehitysmaiden täytyy saada mahdollisuus kehittää oman maataloutensa voimavaroja. Eurooppalaisten tuotteiden myynninedistäminen näissä maissa häiritsisi vakavasti tätä prosessia, ja siksi en hyväksy sitä.
Myöskään rahoituksen kohdalla emme saa asettaa yhtäläisyysmerkkiä myynninedistämistoiminnan ja vientitukien välille. Vientitukien tarkoituksena on säilyttää korkeat maataloustuotteiden hinnat koko unionissa. Siitä hyötyvät kaikki Euroopan maanviljelijät. Siksi on selvää, että siihen saadaan eurooppalaista rahoitusta. Tämä logiikka ei päde myynninedistämiseen. Mainonta on tehokasta vasta sitten, kun siihen kytketään erityisyys tai tavaramerkki. Jos näistä tuottajista tehdään pääasiallisesti vastuullisia rahoituksesta, hyödyn ja kustannusten välillä on tiukka sidos. Eurooppalaisilla tuilla voi olla korkeintaan täydentävä tehtävä.

Santini
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää joitakin pieniä huomioita sen keskustelun laajuudesta, jota on käyty tänä aamuna ja joka jatkuu tänään iltapäivällä ja joka on, jos ei viimeinen, niin yksi viimeisistä yleisiä maatalousaiheita koskevista keskusteluista, joita käymme komission jäsenen edessä. Hintapolitiikka on nyt viime vuosien aikana vakiintunut. Toivokaamme, että tulevat kriisit ja KIE-maiden kanssa solmittavat sitoumukset eivät pakota meitä uusiin uudelleenjärjestelyihin ja että muut tapahtumat eivät myöskään voimista niitä kahta negatiivista suuntausta, jotka ovat olleet tyypillisiä viime vuosille: Euroopan maanviljelijöiden tulojen pienenemistä ja ennen kaikkea maanviljelijöiden määrän vähenemistä: 30 vuotta sitten maanviljelijöiden osuus Euroopan työvoimasta oli 25 %, ja nyt se on enää noin 5 %. Vielä huolestuttavampaa on lisäksi se, että kokopäiväisten maanviljelijöiden määrä vähenee osa-aikaisen maanviljelyn hyväksi, ja se ei takaa riittävää ammattitaitotasoa. Viittaan siis Fantuzzin laatua koskevaan mietintöön: ei-ammattimaiset maanviljelijät eivät myöskään selvästi voi taata erinomaista laatua, ja siksi myös tuotteiden myynninedistämistrategiat sekä unionissa että kolmansissa maissa kärsivät.
Olen yhtä mieltä esittelijän ehdottamasta hyökkäysstrategiasta. Ei pidä odottaa BSE: n kaltaista katastrofia, ennen kuin Euroopan naudanlihan - sen turvallisen siis - kulutusta aletaan edistää, sen enempää kuin ei olisi pitänyt odottaa maailmanlaajuistumista eli maailman eri kolkkien viinien ryntäystä unionin markkinoille, ennen kuin päätettiin edistää Euroopan viiniä ja kertoa kaikille, ettei se ole myrkyllistä, varsinkaan niille, jotka eivät käytä sitä väärin. Muuten, kuten kaikkien muidenkin elämän nautintojen kohdalla - aina viinistä ja tupakasta naisiin, jotka italialaisen sananlaskun mukaan johtavat turmioon - kyse on aina määrästä. Tästä pääsemmekin kuluttajan valistamiseen: kyse on määrästä ja laadusta, joten on siis opetettava, kuinka juoda, ja ennen kaikkea, kuinka paljon juoda.
Lopuksi, olen yhtä mieltä siitä, että rahoitusta on liian vähän, aivan naurettavan vähän tämäntyyppisen myynninedistämisen harjoittamiseksi mainosmarkkinoiden nykyhinnoilla.

Sturdy
 Toivon todellakin, että tämä ei ole viimeinen kerta, kun puhun täällä maataloudesta Fischlerille, kun hän toimii komission jäsenenä, koska hän on tehnyt vuosien mittaan erittäin hyvää työtä.
Olen hyvin pitkälti komission esittämän hintapaketin kannalla - se muistuttaa paljon monia ehdotuksia, jotka tein kaksi vuotta sitten ollessani samaisen hintapaketin esittelijänä.
Olen huolestunut siitä, että teemme tavattoman suuren virheen, jos uskomme, että hintapaketti ja Berliinin huippukokous eivät liity toisiinsa. Maataloudessa ei ole kyse lyhyen aikavälin hyödystä ja lyhyen aikavälin tilanteista; siinä on kyse viideksi tai kymmeneksi vuodeksi laadittavista suunnitelmista. Minä työskentelen kymmenen vuoden jaksoissa; suunnitelmat on tehtävä paljon pidemmälle kuin missään lyhyen aikavälin pyrkimyksissä. Olen täysin eri mieltä Rehderin kanssa, joka sanoi, että Berliinin huippukokous oli suuri menestys. Se epäonnistui täysin maatalouden kannalta! Se oli täydellinen erehdys, se tehtiin kiireessä ajattelematta maatalouden tulevaisuutta. Siksi on hyvin tärkeää, että pidämme keskustelun käynnissä ja teemme työtä maatalouden hyväksi.
Haluaisin palata erääseen asiaan, jonka komission jäsen sanoi puheessaan. Hän sanoi hyvin terävästi, että emme aio sallia amerikkalaisten hallita Euroopan maataloutta. Minusta oli hienoa kuulla tämä. Olemme kuitenkin allekirjoittaneet WTO-sopimuksen. Aiommeko hyväksyä WTO: n sääntelyn siitäkin huolimatta, että se saattaa merkitä melkoisen kalliita kustannuksia ja sellaisen tuonnin hyväksymistä, jota emme halua? Ehkäpä komission jäsen voisi valottaa tätä asiaa.
Lopuksi Funk mainitsi yhteisrahoituksen. Toivon, että yhteisrahoitus unohdetaan lopullisesti.

Keppelhoff-Wiechert
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin käsitellä nyt vain Peresin mietintöä. Hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen muuttaminen ja oikaiseminen on erittäin tärkeää. Tuottajaorganisaatioille tarjoamisvelvoitteesta poikkeaminen sellaisten tuotteiden osalta, joita tuottaja myy suoraan, kaipaa nähdäkseni kriittisiä lisäkysymyksiä. Tämä suoramyyntitapa on ollut Saksassa perinteisesti erityisen tärkeä, ja olen itsekin tukenut sitä voimakkaasti jo vuosia.
Arvoisa komission jäsen, sanoitte aamulla, että nyt on menossa hedelmä- ja vihannesalan yhteisen markkinajärjestelyn toinen markkinointivuosi. Olen valitettavasti kuitenkin todennut, että komission mielestä markkinajärjestelyn poikkeus käsittää ainoastaan tuottajan harjoittaman tilaltaan myynnin. Miten on pellolta, tieltä, torilta myynnin laita? Tämä erittäin rajoittava tulkinta johtuu komission jäsenen Legrandin kirjoituksesta. Te nyökkäätte: teillä on ilmeisesti uudempaa tietoa. Sehän olisi hienoa. Suoramyynnin määrän on tarkoitus jäädä edelleen 20 %: iin kulloisenkin jäsenvaltion tuotannosta. Käsittelimme maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevässä valiokunnassa muun muassa kysymystä siitä, millaista valvonnan pitäisi olla. Eikö näiden asetusten täytäntöönpano maatalousyrityksissä ole erittäin vaikeaa? Kun otetaan huomioon maatalouden käytännöt, esimerkiksi parsa- tai mansikka-aikaan, voi syntyä epäilyksiä siitä, että mukana saattaa olla hieman toiveajatteluakin. Olen sitä mieltä, että pelisääntönä pitäisi olla: kun on kysyntää, myydään suoraan, kun kysyntä hiipuu, myydään tuottajaorganisaatioille. Tämä kaiken valvonta vaikuttaa minusta kuitenkin käytännölle liian vieraalta rakennelmalta.

Lulling
 Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, haluaisin keskittyä Fantuzzin mietintöön ja muistuttaa, että neuvosto piti Luxemburgin puheenjohtajakaudella joulukuussa 1997 tärkeänä sitä, että Euroopan maatalouden kehittämistä jatketaan nykyisen mallin pohjalta - sitä ei liene syytä unohtaa - ja että maatalouden kilpailukykyä vahvistetaan erityisesti kolmansien maiden markkinoilla.
Parhaillaan käsiteltävänämme oleva ehdotus on tämän pyrkimyksen ja myös maatalousministerien pyrkimyksen mukainen.
Se on kiitettävä ja siten hyväksyttävissä, mutta valitettavasti se on liian varovainen, liian heikko, jos näin saa sanoa, rahoituksen, 15 miljoonan euron osalta. Lisäksi ehdotettua myynninedistämisvälinettä on yksinkertaistettava ja järkevöitettävä ja, arvoisa komission jäsen, olemassa olevien ammatillisten rakenteiden kokemusta ja taitotietoa on ehdottomasti hyödynnettävä, jotta edistetään sellaisten maataloustuotteiden ja jalostettujen maataloustuotteiden myynninedistämistä ja mainontaa, joita on mahdollista viedä kolmansiin maihin tai joilla on kolmansissa maissa uusia markkinamahdollisuuksia.
Rahoituksesta olen samaa mieltä esittelijämme kanssa, joka muistutti perustellusti, että Yhdysvallat myöntää vuosittain lähes kymmenkertaisesti enemmän tukea myynninedistämiseen kolmansien maiden markkinoilla verrattuna komission varaamiin vaatimattomiin määrärahoihin. Yhteisön olisi myös kyettävä rahoittamaan täysin osallistuminen tapahtumiin, messuihin, näyttelyihin tai muu vastaava toiminta. Komission tuen pitäisi olla myös hieman merkittävämpää, kuten olemme ehdottaneet.
Kun otetaan huomioon epäkohdat, joita saattaa ilmetä, kun komissio valitsee avoimen tai rajoitetun tarjouskilpailumenettelyn perusteella elimen, joka vastaa myynninedistämistoimien toteuttamisesta, mielestäni olisi paljon varmempaa ja avoimempaa, että ohjelmia ja toimia ehdottava järjestö olisi vastuussa niiden toteuttamisesta ja voisi valita tarvittavat palvelujen tarjoajat. Ehdotin tätä koskevia tarkistuksia, jotka hyväksyttiin maatalousvaliokunnassa ja jotka toivon komission hyväksyvän.
Haluaisin lopuksi korostaa hallintokomiteoiden ja maataloustuotteiden myynninedistämistä käsittelevän pysyvän ryhmän kuulemismenettelyjen vahvistamista.

Redondo Jiménez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat parlamentin jäsenet, Euroopan unionin valkosipulintuotanto - kuten te kaikki tiedätte - on keskittynyt tietyille alueille, joilla tämä viljely on erittäin tärkeää niin taloudelliselta kuin sosiaaliseltakin kannalta ja joilla sen piirissä on yli 15 000 maatilaa ja yli 3, 5 miljoonaa välitöntä työpaikkaa. Aasian ja Lähi-idän maista - joista muutamissa ei edes viljellä sitä - peräisin olevan valkosipulin laajamittainen tuonti ylittää 33 600 tonnin kokonaiskiintiön, ja valkosipulia tuodaan Euroopan unionin markkinoille sellaisten rajojen yli, joilla ei aina viitsitä valvoa, noudatetaanko kiintiöitä ja laatua asianmukaisesti.
Tässä on selvästi kyse perustamissopimuksen 115 artiklassa mainitusta kaupan vinoutumisesta. Sen vuoksi pyydämme, että jäsenvaltiot antaisivat tullitarkastuspisteille tarvittavat inhimilliset ja aineelliset resurssit, jotta ne huolehtisivat asianmukaisesta tariffiin luokittelusta ja kasvinsuojelutarkistuksesta sekä varmentaisivat tuotteen alkuperän, ja kehotamme komissiota vaatimaan tätä jäsenvaltioilta.
Pyydämme Euroopan komissiota laajentamaan kolmansista maista tuotavaa valkosipulia koskevasta alkuperätodistuksesta annetun asetuksen N: o 544/97 soveltamisalaa ja myös kaupan vastatoimenpiteitä - joilla pyritään perustamissopimuksen 115 artiklan mukaisesti välttämään kaupan vääristymät yhteisen kauppapolitiikan alalla - vilpillistä kauppaa harjoittaviin maihin. Lisäksi on otettava käyttöön ehkäisevä tullitariffi sovitun kiintiön ylittävää tuontia varten ja on harkittava valkosipulintuottajille aiheutuneista tulonmenetyksistä maksettavia korvauksia, ennen kuin edellä mainitut toimenpiteet tulevat voimaan.

Fischler
 Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, minulla oli jo tänään tilaisuus esitellä laajasti komission kantaa. Sen vuoksi minun ei tarvitse toistaa puheitani. Haluaisin vain kiittää sydämellisesti kaikkia keskusteluun osallistuneita heidän rakentavista puheenvuoroistaan ja käsitellä lyhyesti kolmea konkreettista kysymystä, jotka vielä esitettiin.
Aluksi valkosipulista: sanoin, että haluamme toimia sen osalta kahtalaisesti. Haluamme käyttää olemassa olevaa suojalauseketta edelleen ja ottaa se käyttöön lisäajaksi. Minulta kysyttiin, kuinka sitä valvotaan. On aivan selvää, että valvonta kuuluu jäsenvaltioille. Olemme jo useaan kertaan huomauttaneet jäsenvaltioille, että erityisesti niiden tulliviranomaisten on kiinnitettävä huomiota siihen, että tietyistä maista tuodaan valkosipulia luvatta. Nämä maat tiedetäänkin jo hyvin. Olemme myös ottaneet käyttöön valvontaa helpottavat alkuperätodistukset. Tiedämme kuitenkin, että nämä toimenpiteet eivät riitä tyydyttäviin tuloksiin pääsemiseksi, ainakaan jos niitä sovelletaan kuten tähän asti. Nimenomaan sen vuoksi olemme myös valmiita etenemään askeleen pitemmälle. Aiomme tehdä ehdotuksen neuvotteluvaltuuksista, jotta voimme neuvotella vastaavista kiintiösäännöistä WTO: ssa.
Toiseen kysymykseen, jonka Sturdy esitti ja joka koski WTO: ta ja Euroopan suhtautumista ja kantaa, voin sanoa tänään vain: vaikka tämä komissio on tällä hetkellä vain virkaa tekevä komissio, pidän välttämättömänä ja tärkeänä - ja sen vuoksi olen antanut asianosaisille yksiköille vastaavat ohjeet -, että kehitämme mahdollisimman nopeasti neuvottelustrategian niiden sopimusten perusteella, joita Agenda 2000: n yhteydessä on laadittu, niin että voimme vuoden jälkipuoliskolla ottaa tulevan WTO-kierroksen vuoksi yhteyttä muihinkin maihin. Meidän on varmasti lähdettävä siitä, että sisällytämme strategiaamme myös toimenpiteitä, jotka vahvistavat Euroopan asemaa.
Voin rauhoittaa Keppelhoff-Wiechertiä: tekemämme muutosehdotuksen tarkoituksena on nimenomaan se, että poikkeuksena ei pidettäisi enää vain tilalta harjoitettua myyntiä - jos se tapahtuu tilalta -, vaan että myös torilta myynti ja kaikki muut esittämänne suoramyyntitavat katsottaisiin 25 %: n säännön puitteissa samanlaisiksi poikkeuksiksi kuin suoraan tilalla myynti.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Olen ottanut vastaan työjärjestyksen 40 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäviksi jätetyt kolme päätöslauselmaesitystä tämän keskustelun päätteeksi.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Työntekijöille tiedottaminen ja heidän kuulemisensa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Ghilardottin laatima työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan mietintö (A4-0186/99) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevista yleisistä puitteista Euroopan yhteisössä (KOM(98)0612 - C4-0706/98-98/0315(SYN)).
Ghilardottilla on puheenvuoro esittelijänä.

Ghilardotti
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, työntekijöille tiedottamisesta, heidän kuulemisestaan ja osallistumisestaan tuli ensisijaisen tärkeä aihe Euroopan keskustelussa jo neuvoston vuonna 1974 hyväksymän ensimmäisen sosiaalisen toimintaohjelman myötä. Sen jälkeen komissio on käynnistänyt lukuisia aloitteita, jotka ovat kuitenkin kohdanneet paljon vastarintaa. Jatkuvasti muuttuvassa tilanteessa työntekijöiden mukautumiskyvyllä on nykyään ratkaiseva merkitys, ja se on tavoite, joka on keskeinen osa Luxemburgin Eurooppa-neuvoston määrittelemää työllisyysstrategiaa.
Lähes kaikilla unionin jäsenvaltioilla on joko sääntöihin tai sopimuksiin perustuva oikeudellinen kehys, jonka tarkoituksena on taata työntekijöille tiedottaminen ja heidän kuulemisensa. On kuitenkin sanottava, että on osoittautunut, että nykytilanne rajoituksineen ja puutteineen ei anna työntekijöille riittäviä mahdollisuuksia saada tietoa ja tulla kuulluksi kysymyksissä, joilla on olennaista merkitystä yrityksen päätöksenteon kannalta. Tämän vuoksi tällä aloitteella pyritään täydentämään nykyistä yhteisön ja kansallisen tason kehystä ja edistetään siten - puheena olevann lainsäädännön lopullisia päämääriä silmällä pitäen - muutoksen valmistelua, sen varmistamista, että uudelleenjärjestelyt toteutetaan hyväksyttävässä kontekstissa, ja sitä, että työllisyystavoitteelle annetaan nykytilanteen edellyttämä ensisijainen asema. Ehdotetulla kehyksellä pyritään siis täyttämään aukot ja paikkaamaan voimassa olevan kansallisen ja yhteisön lainsäädännön puutteita.
Tavoitteet ovat seuraavat: taata työntekijöiden oikeus saada tietoa ja tulla säännöllisesti kuulluksi yrityksen taloutta koskevissa ja strategisissa päätöksissä; vahvistaa yhteiskunnallista vuoropuhelua ja lisätä molemminpuolista luottamusta yrityksissä riskien ennakoimisen helpottamiseksi, kehittää työn organisointia joustavammaksi turvallisissa olosuhteissa, lisätä työntekijöiden tietoisuutta mukauttamistoimien tarpeellisuudesta, kannustaa heitä osallistumaan toimintaan ja toimiin, joilla pyritään lisäämään työntekijöiden työllistettävyyttä; sisällyttää tämänhetkinen työllisyystilanne ja oletettu työllistämismahdollisuuksia koskeva kehitys yrityksessä tiedottamista ja kuulemista koskeviin kysymyksiin; varmistaa, että työntekijöille tiedotetaan ja heidän mielipidettään kuullaan, ennen kuin tehdään päätöksiä, jotka voivat johtaa suuriin muutoksiin työn organisoinnissa tai sopimussuhteissa; taata näiden menettelytapojen tehokkuus ottamalla käyttöön erityiset pakotteet sellaisia henkilöitä varten, jotka rikkovat räikeästi sitoumuksiaan tällä alalla.
Haluan siis onnitella komissiota sen aloitteesta. On itse asiassa selvää, että tällaisessa tilanteessa, jossa on yhteinen valuutta ja yhdet suuret markkinat ja jossa taloudet ovat yhä riippuvaisempia toisistaan ja veropolitiikoissa edetään, joskin viiveellä, kohti yhteensovittamista, sosiaalipolitiikkojen on omaksuttava entistä kansainvälisempi ulottuvuus, jotta voimme varjella ja viedä eteenpäin sosiaalista malliamme, jota muun muassa useat arvovaltaiset lähteet pitävät eräänä kilpailukykymme ratkaisevista tekijöistä.
Ehdotuksessa taataan erityisesti tiedottamisen ja kuulemisen vähimmäisnormi, jota on noudatettava kaikkialla unionissa, yhdenmukaistetaan työntekijöiden perusoikeudet ja osallistutaan Euroopan sosiaalisen ulottuvuuden vahvistamiseen. Siksi onkin valitettavaa, että työmarkkinaosapuolten väliset Euroopan tason neuvottelut, joilla pyrittiin pöytäkirjan 4 artiklan 2 kohdan mukaiseen sopimukseen, epäonnistuivat erityisesti erään osapuolen neuvotteluhalukkuuden täydellisen puuttumisen vuoksi. Komissio teki aivan oikein käyttäessään perustamissopimuksen mukaista aloiteoikeuttaan.
Euroopan parlamentti esittää minun mietintöni välityksellä joitakin tarkistuksia. Haluan tässä yhteydessä kiittää kaikkia kollegoita, jotka tarkistuksillaan ovat halunneet antaa merkittävän panoksen valiokunnassa tehtyyn työhön. Ehdottamissamme tarkistuksissa, joista on tärkeää kuulla komission mielipide ja joiden neuvosto toivottavasti katsoo kantaansa määritellessään edustavan Euroopan parlamentin selkeää tahtoa, pyritään erityisesti erittelemään tiedottamisen ja kuulemisen keinot ja määritelmät, erityisesti mitä tulee tiedottamisen ajankohtaan eli suunnitteluun, jolla työntekijöille annetaan mahdollisuus varautua muutokseen, ja tiedottamisen ulottamiseen asioihin, joilla on välitöntä merkitystä työntekijöille ja heidän tulevaisuudelleen; sekä laajentamaan direktiivin soveltamisalaa, ja tältä osin ehdotamme, että sen piiriin otettaisiin valtion yritykset ja että jäsenvaltiot pohtisivat mahdollisuutta ottaa mukaan pienet ja keskisuuret yritykset; lisäksi takaamaan, että siihen sisällytetään yhteisötason vähimmäismääräykset, joista voi poiketa ainoastaan työntekijöiden kannalta edulliseen suuntaan.
Lopuksi haluan tuoda julki vakaan mielipiteeni: jos haluamme, että voimakkaiden muutosten vaihe, jota olemme käymässä läpi, johtaa myönteiseen kehitykseen sekä yritysten kilpailukyvyn paranemisen että rakentavan yhdessä toimimisen vakiinnuttamisen osalta, tarvitaan suurta valmiutta vuoropuheluun. Tämä ehdotus, jota tänään keskustelun aiheena oleva mietintö parantaa ja vahvistaa, on juuri sellainen innovatiivinen väline, joka mahdollistaa työntekijöille tiedottamisen ja heidän kuulemisensa kautta sellaisen sosiaalisen vuoropuhelun kehityksen, joka voi taata vakauden ja eurooppalaisten oikeuksien kunnioittamisen, mitä juuri haluamme.

Oddy
Arvoisa puhemies, Ghilardotti on tehnyt tärkeää työtä tärkeän aiheen parissa. Tämä on yksi kohta komission yleisestä työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevasta suunnitelmasta, ja sitä pitäisi tarkastella yhdessä niiden direktiivien kanssa, jotka koskevat kuulemista joukkovähentämisten yhteydessä, kuulemista liikkeen luovutuksen yhteydessä, eurooppalaisen yhtiön perussääntöä ja eurooppalaista yritysneuvostoa.
Oikeusasioita käsittelevä valiokunta on antanut minulle tukensa, ja olemme esittäneet joukon tarkistuksia. Joillakin tahoilla ollaan huolestuneita siitä, että tämä ehdotus saattaisi haitata toissijaisuusperiaatteen toteutumista, mutta minä olen sitä mieltä, että edellä mainitsemani mietinnöt osoittavat, että komission toiminta tällä alalla on täysin asianmukaista.
Se täyttää etenkin työlainsäädännössä olevan aukon, joka tuli selvästi esille Renaultin Vilvoorden tehtaan sulkemisen yhteydessä, ja minä onnittelen komissiota - vai pitäisikö sanoa nykyistä komissiota - tämän vakavan aukon paikkaamisesta. Omalla maallani on epäilyksensä tämän lainsäädännön tarpeellisuudesta, mutta ehdottaisin, että Hänen Majesteettinsa hallitus vierailee joissakin tehtaissa oman vaalipiirini alueella. Kaikissa tehtaissa, joissa olen vieraillut viime vuosina West Midlandsin alueella, on ilmoitustaulut, joissa esitetään tuotantomäärät, tuotantotavoitteet, terveys- ja turvallisuustietoja ja niin edelleen. Kaikki tuntemani järkevät työnantajat pitävät työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan hyvin tärkeänä tekijänä tuottavuuden lisäämisen kannalta.

Weiler
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, haluaisin aluksi kiittää Fiorella Ghilardottia Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puolesta mietinnöstä, jota tuemme kaikilta osin. Haluaisin kiittää myös komissiota, joka on esittänyt mietinnön, jonka ansiosta meidän on erittäin helppo tukea sen päätelmiä. Direktiivi merkitsee sosiaalisen Euroopan yhtä rakenneosaa, kun olemme jo päättäneet eurooppalaisista yritysneuvostoista ja, kuten toivon, päätämme pian Eurooppa-yhtiöstä ja työntekijöiden osallistumisesta.
Se merkitsee kuitenkin myös Euroopassa vastapainoa pääomalle. Uskon, että se on erittäin tärkeää ja järkevää nimenomaan tällä hetkellä, jotta kansalaiset huomaavat, että Eurooppa ei laadi lakeja " tyhjiössä" . Olen samaa mieltä rouva Oddyn kanssa siitä, mihin hän viittaa, eli että siten ei tietenkään luovuta kansallisista määräyksistä. Jäsenvaltiot, jotka ovat sitä mieltä, että niillä on ankarammat tai paremmat työntekijöiden osallistumisoikeudet, säilyttävät tietysti määräyksensä. Jos katsoo tarkasti, huomaa kuitenkin, että monissa valtioissa - myös Saksassa - on aloja, joilla työntekijät eivät voi vielä vaikuttaa ja osallistua päätöksentekoon. Kohta, jota haluaisin käsitellä, on yrityskoko. Pieniä yrityksiä - pieniä ja keskisuuria yrityksiä - ei ole Saksassakaan otettu riittävästi huomioon. Sen vuoksi olisimme nähneet mielellämme, että yrityksen koon alarajaksi olisi asetettu 20 työntekijää.
Sanon tämän aivan selvästi ja toivon, että Euroopan kansanpuolue päätyisi sittenkin kannattamaan ehdotuksiamme. Lisäksi toivon, että te, parlamentin jäsen Menrad, ja muut PPE: n kollegat äänestätte tiettyjä viestintään ja hyväntekeväisyyteen liittyviä yrityksiä koskevia rajauksia vastaan ja kannatatte ehdotustamme. Pidän todella järjettömänä sellaista käsitystä, jonka eräs viestintäalan yritys lähetti meille kirjallisena, että lehdistön vapauden suomiin ihmis- ja perusoikeuksiin kajottaisiin, jos emme hyväksyisi näitä rajauksia.
Tarkoitan sitä, että työntekijöiden vaikutusmahdollisuuksien parantaminen on välttämätöntä myös viestintäalan yrityksissä. En yhdy Fiorella Ghilardottin UNICEa koskeviin epäilyksiin. Olen sitä mieltä, että on kenties jopa hyvä, että UNICE torjui neuvottelut. Sen ansiosta meillä on komission järkevä ehdotus, joka sisältää juuri sanktioiden osalta paljon pitemmälle menevät toimenpiteet, joita me kaikki myös tuemme ja joita ei varmasti olisi saatu aikaan työmarkkinaosapuolten välisessä vuoropuhelussa. Lopuksi ilmaisen pyyntöni ja toiveeni, että puheenjohtajamaa Saksa ja neuvosto tukevat mahdollisimman nopeasti tätä sosiaalisen Euroopan tärkeää rakenneosaa.

Menrad
Arvoisa komission jäsen, yksi kristillisen yhteiskuntaopin ja PPE: n periaateohjelman keskeisistä vaatimuksista on kumppanuus: siihen kuuluvat auttaminen ja osallistuminen samoin kuin työntekijöille tiedottaminen ja heidän kuulemisensa. Ryhmämme vaikutti tältä pohjalta osaltaan merkittävästi vuonna 1994 parlamentissa lähes yksimielisesti hyväksyttyyn direktiiviin eurooppalaisesta yritysneuvostosta. Nyt voidaan jo puhua onnistuneista eurooppalaisista yritysneuvostoista, joita käytetään työnantajien, työntekijöiden ja ammattiliittojen siunauksella yhä laajemmin. Eurooppalaisen yritysneuvoston yhtenä tavoitteena on jakaa yritysjohdolta saadut tiedot ajoissa yli rajojen työntekijöiden paikallisille edustajille, jotta he voivat hoitaa tehtävänsä. Järjestelmä toimii, jos työntekijöiden edustajilla on kansallisen lainsäädännön perusteella riittävät paikalliset oikeudet. Käsiteltävänä olevalla direktiivillä halutaan varmistaa muun muassa tämä tiedottamista ja kuulemista mutta ei osallistumista koskevien vähimmäisvaatimusten avulla.
Ghilardotti esittelee hyvän ja perusteellisen mietinnön - sydämelliset onnittelut! Hän hyväksyi työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnassa kompromissiratkaisun vähimmäismäärien osalta - 50 työntekijää, se on siedettävä määrä, parlamentin jäsen Weiler, ja ehdotus vastaa komission ja oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan esityksiä. Vastustamme joitakin aloja koskevien erityismääräysten poistamista kokonaan, jota mietinnössä vaaditaan. Sen sijaan ehdotamme tarkistuksissamme yritysneuvostodirektiivin kaltaista ratkaisua, jossa säilytetään erityismääräykset, mutta rajoitetaan niitä voimakkaasti. Tässä on kyse yksinkertaisesti myös laajemman kannatuksen saamisesta. Ennen kaikkea pk-yrityksille on erittäin tärkeää, että jäsenvaltiot säätävät poikkeusmääräyksiä siltä varalta, että tiedottaminen vahingoittaa merkittävästi yritystä. Velvoitteista vapauttaminen ei saa kuitenkaan olla mielivaltaista; sen vuoksi on luotava yleispätevät kriteerit ja vaadittava mahdollisesti hallinnollista tai oikeudellista hyväksymistä. Parlamentin jäsen Ghilardotti, haluamme kannattaa tällaisia puitteita toissijaisuuteen perustuville kansallisille tiedottamis- ja kuulemismääräyksille. Ne merkitsevät tärkeää askelta sosiaaliseen suuntaan ja ovat tärkeitä Euroopan unionin kumppanuuteen perustuvan järjestyksen kannalta, ja - olette oikeassa - se on myös taloudellisesti kannattavaa. Tiedon puute aiheuttaa epäluuloisuutta ja lopuksi vain pelkoa, joka johtaa toisiaan vastustavien ryhmien muodostumiseen nimenomaan nopean muutoksen aikana ja globaalistuneessa taloudessa. Tiedottaminen merkitsee avoimuutta, joka synnyttää luottamusta ja parantaa eurooppalaisten yritysten kitkatonta toimivuutta. Voittajia ovat sekä työnantajat että -tekijät.

Boogerd-Quaak
 Arvoisa puhemies, pidän ryhmäni hyvin suuren enemmistön nimissä komissiolta tulleita ehdotuksia myönteisinä. Haluaisin muistuttaa täällä käymistämme keskusteluista esimerkiksi Vilvoorden tapauksen vuoksi, jolloin oli kysymys Renault'sta ja meidän oli todettava, että työntekijöille tiedottamista ja heidän osallistumistaan koskeva lainsäädäntömme oli puutteellinen, ja sama koski varmasti myös seuraamuksia. Tämä ehdotus on suuri askel eteenpäin, kun on kysymys työntekijöille tiedottamisesta ja heidän osallistumisestaan Euroopan tasolla. Ryhmäni suuri enemmistö kannattaa myös tehtyä kompromissia eli sitä, että lainsäädäntö koskee yrityksiä, joissa on yli 50 työntekijää.
Haluaisin vielä kerran muistuttaa, kuinka tärkeää työntekijöille tiedottaminen ja heidän kuulemisensa on. Monet yritykset, jotka hoitavat asian hyvin, suhtautuvat usein hyvin huolellisesti työntekijöihinsä. On myös hyvä reilun pelin kannalta, että kaikkialla Euroopassa ovat voimassa samantyyppiset osallistumisen ja myötämääräämisen. edellytykset. Tämä on lisäksi nykyajan asia. Esittelijä on muotoillut tämän niin osuvasti mietinnössään: " Sosiaalisessa vuoropuhelussa on kysymys molemminpuolisesta luottamuksesta." Siksi tämä voidaan myös mielestäni nähdä esimerkkinä muulle maailmalle, koska tiedämme, että Japanissa ja Yhdysvalloissa ei useinkaan olla vielä niin pitkällä.
Alankomaissa saamani kokemuksen kautta tiedän, että yritysneuvostot ovat yritysten sulkemisten tapauksessa toimineet paremmin kuin yritysten johdot, jotka muuten myös ovat olleet pääoman haltijoiden palveluksessa. Mielestäni meidän ja varmasti niiden, jotka eivät vielä halua antaa vapaita käsiä, - puhun tässä myös hieman taustajoukoilleni omassa puolueessani - täytyy olla tietoisia siitä, että juuri tässä on suuret mahdollisuudet nykyaikaiseen yritystoimintaan. Siksi meidän on mielestäni myös kannatettava sydämestämme tätä ehdotusta samoin kuin eräitä tarkistuksia.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevat yleiset puitteet ovat varsin kiistanalaiset. Ne ovat vieläkin kiistanalaisempia, jos työntekijöille annetaan tiedottamisen ja kuulemisen lisäksi myös oikeus osallistua päätöksentekoprosessiin. Kuitenkin parlamentti on itse asiassa jo tunnustanut tuon oikeuden useissa eri päätöslauselmissa.
Tapansa mukaan komissio tahtoi säädöksiä laatiessaan kuulla erityisesti työmarkkinaosapuolia. Koko yhteisön tasolla toimiva työnantajajärjestö UNICE kuitenkin katsoo, että tämä asia kuuluu toissijaisuusperiaatteen soveltamisalaan. Niinpä minkäänlaisia neuvotteluja ei myöskään käyty, ja komissio joutui esittämään direktiiviehdotuksen, johon työmarkkinaosapuolten vuoropuhelulla ei ollut mitään osuutta. Talous- ja raha-asioita käsittelevälle valiokunnalle annettiin tehtäväksi laatia lausunto, ja tuo tehtävä lankesi minulle. Laatiessani sitä pyrin omalta osaltani saamaan aikaan todellisia edistysaskeleita parlamentin aiemmin hyväksymän suunnan mukaisesti. Suurin osa valiokunnan jäsenistä ei kuitenkaan pitänyt valitsemaani tietä oikeana ja hyväksyi niin ollen käytännössä UNICEn kannan. Valiokunta ei hyväksynyt minkäänlaista lausuntoa, ja asian käsittelyä koskevalla sivulla todetaan, että valiokunta " päätti olla antamatta lausuntoa" . Pidämme tätä tilannetta erittäin valitettavana, sillä minun laatimassani tai selkeämmin yksimielisyyteen perustuvassa muodossa tuo lausunto olisi antanut oman lisänsä päätöslauselmaan, jonka parlamentti tänään hyväksyy. Haluan joka tapauksessa onnitella kollega Ghilardottia hänen työskentelystään sekä mietinnöstä, jonka hän on laatinut. Arvoisa puhemies, jos sallitte, lausun muutaman sanan myös eräästä toisesta samaa aihetta koskevasta mietinnöstä, joka tuli tänään täysistuntokäsittelyyn ja josta ei 52 artiklan nojalla lainkaan keskusteltu eikä äänestetty. Kyse on mietinnöstä, jossa käsitellään työn organisointia, ja nähtävästi tätä aihetta pidetään vähempiarvoisena, koska parlamentti sivuutti tuon mietinnön kokonaan ja paljasti samalla oudon käsityksensä asioiden tärkeysjärjestyksestä. Minkäpä sille mahtaa! Olemme äänestäneet täysistunnossa merellisten biotoksiinien valvonnasta ja kaatumisvakaudesta eli teknisistä mietinnöistä, joiden merkitystä en sinänsä kiistä. Samalla jätetään kuitenkin käsittelemättä mietintö, jonka aiheena on " työn organisoinnin uudistaminen - myönteinen lähestymistapa uudistukseen" , ja jotkut katsovat, että jopa sellaiset asiat kuin työntekijöille tiedottaminen ja heidän kuulemisensa sekä heidän oikeutensa osallistua kuuluvat toissijaisuusperiaatteen soveltamisalaan. Ja sitten valitamme sitä, että yleinen mielipide osoittaa liian laimeaa kiinnostusta Euroopan parlamenttia kohtaan!

Wolf
 Arvoisa puhemies, Euroopan yritysneuvosto -direktiivissä on aukko, joka kävi erittäin selväksi Vilvoorden lakon yhteydessä, kuten edellinen puhuja jo korosti. On selvitettävä, mitkä tiedotusvaatimukset ovat oikeastaan voimassa. Ghilardottin erittäin upea ja tärkeä työ selvittää sitä. Oli tietysti tehtävä kompromisseja. Varsinkin yksi niistä on mielestämme erityisen valitettava: sekin on jo järjetöntä, että tiedottamisvelvoitteisiin liitetään yrityskoko, ja sitten sen alaraja on vielä 50 työntekijää, se on aivan liikaa. Sen vuoksi annoimme parlamentille vielä tilaisuuden jatkaa asian käsittelyä ja esitimme tarkistuksen, jossa työntekijöiden vähimmäismäärä on 20, tietäen hyvin, että tämäkin luku on oikeastaan järjetön.
Mitä tulee tiettyjen alojen erityismääräyksiin, on todellakin sanottava vielä kerran, että se on joka tapauksessa ongelma, sillä esimerkiksi lehdistön vapaus ei tarkoita lehden omistajan vapautta, vaan toimittajien vapautta. Kirkoissakin on jäsenten vapauksia, ja niitäkin on suojeltava. Kun on kyse tiedottamiseen liittyvistä oikeuksista, ei voi olla kyse tiettyjen alojen suojelemisesta. Saksan laissa on työntekijöiden osallistumiseen liittyviä tiettyjen alojen erityismääräyksiä. Tässä sekoitetaan hieman asioita. UNICEn taholta valitetaan nyt, että sen yli kävellään - sehän olisi voinut toimia rakentavasti yhteistyössä!

Angelilli
Arvoisa puhemies, olen yhtä mieltä Ghilardottin esille nostamasta tarpeesta harjoittaa yhä enemmän tiedottamista ja ottaa työntekijät yhä enemmän mukaan yritysten toimintaan, erityisesti keskisuurissa ja suurissa yrityksissä, myös sellaisen todellisen sosiaalisen epäoikeudenmukaisuuden välttämiseksi, jota nähtiin Renault'n tapauksessa. Haluan kuitenkin esittää joitakin täsmennyksiä. Uskon erityisesti, että on oikein yrittää sovittaa nämä tiedottamista ja kuulemista koskevat oikeutetut odotukset yhteen yritysten, etenkin pienten yritysten, konkreettisten tarpeiden kanssa. Minusta sellaisessa vaikeassa ja epävakaassa taloudellisessa tilanteessa, joka Euroopassa tällä hetkellä vallitsee, yrityksille ei todellakaan voida langettaa uusia oikeudellisia ja hallinnollisia velvollisuuksia. Haluan muistuttaa, että ainakin Italian tapauksessa vain suurilla yrityksillä on kriisin hetkellä mahdollisuus saada riittävää ja asianmukaista valtion tukea; pienet yritykset, jotka kuitenkin ovat unionille arvokas rikkaus, eivät nauti vastaavista etuuksista. Liian usein pienyrittäjät joutuvat kohtaamaan yksin markkinoiden epävarmuuden ja ottamaan kaikki riskit ilman minkäänlaista suojelua ja valtion tukea. Haluaisin kuitenkin täsmentää, että työntekijöiden ennakkoon tapahtuvassa kuulemisessa on järkeä vain, jos se on osa todelliseen osallistumiseen perustuvaa ajattelu- ja menettelytapaa. Tarkoitan, että sellaisessa yrityksessä, jossa on käytössä osallistumiseen - voiton jakamiseen tai osakeomistukseen - perustuva järjestelmä, on ymmärrettävää kuulla työntekijöitä etukäteen yritystä koskevista päätöksistä. Tässä tapauksessa yrittäjien ja työntekijöiden välillä on todella vastavuoroinen suhde, jossa päätökset, mutta myös riskit, ovat yhteisiä; hyöty on jaettu, mutta samoin myös vastuu.
Yhteenvetona totean, että tämä neuvoston direktiiviehdotus ja, erityisesti, Ghilardottin kanta lisäävät entisestään jäykkyyttä, jota työmarkkinat - etenkin pieniä ja erittäin pieniä yrityksiä koskevat työmarkkinat - eivät mielestäni tällä hetkellä todellakaan kaipaa: jäykkyyttä, joka ei ennen kaikkea edistä työllisyyttä.

Damião
 Arvoisa puhemies, tämä mietintö sekä itse direktiivi merkitsevät huomattavaa edistysaskelta teollisten suhteiden kehityksessä. Siitä huolimatta ne jäävät vielä kovin kauas niistä osallistumista edistävistä toimenpiteistä, joita erityisesti Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiön tutkimuksissa on jo pitkään puolustettu. Tuo säätiö teki nimittäin vuonna 1991 tärkeän tutkimuksen, jossa määriteltiin kolme erilaista osallistumisen mallia: osallistuminen tuotannollisena voimana, osallistuminen demokraattisena voimana sekä osallistuminen myönteisten voimien yhteisvaikutusta lisäävänä tekijänä.
Ja juuri tähän tavoitteeseen meidän olisi pyrittävä, kun taas tässä yhteydessä asetettu tavoite merkitsee vain yhtä edistysaskelta, joka esittelijä Ghilardottin ansiosta on tosin nyt todellisempi, laajakantoisempi ja tehokkaampi. Haluaisin kuitenkin kiinnittää komission huomion siihen, että sellaisissa maissa kuin Italia, Portugali, Espanja ja Kreikka ainoastaan 5 % yritysjohtajista suostuu työntekijöiden kuulemiseen ja heille tiedottamiseen muiden kuin pelkästään työterveyteen ja työturvallisuuteen liittyvien asioiden osalta.
Olemme sen vuoksi vielä hyvin kaukana todellisesta Euroopan kansalaisuudesta, ja se demokratia, josta haluaisimme kaikkien kansalaisten pääsevän osallisiksi, poliittinen demokratia, jää nykyään vielä yritysten seinien ulkopuolelle. Toivottavasti saamme tämän komission aloitteen sekä mietinnön hyvään päätökseen, jotta kansalaiset olisivat tulevaisuudessa todella vapaampia ja yritykset tuottavampia sekä inhimillisempiä.

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, en vastusta joitakin vähimmäismääräyksiä ja yleisiä puitteita työntekijöille tiedottamisessa ja heidän kuulemisessaan, ja mielestäni Ghilardotti on tehnyt hyvän yrityksen tähän suuntaan, vaikka hän kylläkin hyvistä aikeistaan liian innostuneena on syyllistynyt joihinkin ylilyönteihin. Näin ollen olen sitä mieltä, että jos hyväksymme mietinnön nykyisessä muodossaan, päädymme mahdollisesti päinvastaiseen kuin toivomaamme lopputulokseen, joka on työntekijöiden suojelu. Yritysten sijoitusinnon latistaminen kääntyy lopulta työntekijöitä vastaan.
Tuen tätä näkemystä siitä syystä, että eri jäsenvaltioilla on erilaiset lainsäädännölliset lähestymistavat, ja kun joissakin valtioissa, kuten esimerkiksi Saksassa ja Itävallassa, määräykset on jotakuinkin sisällytetty lainsäädäntöön, jyrkkä lainsäädännön ja standardien muutos voi vaikuttaa kielteisesti talouteen ja työmarkkinoihin. On tietenkin myönteinen asia, että alkuperäinen ajatus ulottaa direktiivi 20 työntekijän yrityksiin hylättiin ja pysyttiin 50 työntekijän rajassa. Tästä huolimatta mietinnössä on vielä tiettyjä asioita, joita pidän kielteisinä, ja haluaisin esimerkinomaisesti ottaa esille joitakin niistä.
Ensiksikin komission ehdotuksessa edellytetään poikkeuksia muutamille konkreettisille yrityksille, esimerkiksi sellaisille, joilla on kirkollisia, humaanisia tai muita vastaavia tavoitteita. Tarkistus 15 poistaa 2 artiklan 2 kohdan, joka sallii nämä poikkeukset. Tämä on virhe, sillä näissä konkreettisissa tapauksissa tarvitaan erityismääräyksiä, jotta voitaisiin toisaalta turvata tiedottaminen ja kuuleminen ja toisaalta näiden yritysten hyvä toiminta.
Toiseksi, tarkistuksessa 24 (uusi) edellytetään lopullisen päätöksenteon lykkäämistä, jotta voitaisiin jatkaa neuvotteluja joidenkin työntekijöihin kohdistuvien kielteisten seurausten välttämiseksi. Tällä tavoin yritykset eivät voi tehdä päätöksiä mahdollisesti pitkiin aikoihin, ja näin niiden elinkelpoisuus vaarantuu.
Kolmanneksi, tarkistuksessa 26 työntekijöille annetaan lisäksi mahdollisuus pyytää asiantuntijoiden apua. Asiantuntijoiden ei pitäisi osallistua tiedotus- ja kuulemistilaisuuksiin, koska he voivat paljastaa kolmansille tahoille tärkeitä tietoja, ja 5 artiklan antama turva ei ole riittävä.

Riis-Jørgensen
 Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, äänestän tätä mietintöä vastaan. Ehdotus on päivänselvä esimerkki toissijaisuusperiaatteen kunnioittamisen puutteesta. Ensiksikään ehdotuksessa ei ole yhtään rajat ylittävää näkökohtaa, ja toiseksi tämä asia on jo säännelty yhteistyösopimusten avulla useimmissa jäsenvaltioissa, myös omassa maassani Tanskassa. Asia on säänneltävä kansallisesti ja työmarkkinaosapuolten toimesta. Näin otettaisiin huomioon ensiksikin toissijaisuusperiaate ja toiseksi Euroopassa vallitsevat kansalliset erot ja perinteet. Emme sen vuoksi tarvitse lisää tätä asiaa koskevia EU: n tason sääntöjä. Yksittäisten maiden on päätettävä kansallisten säännösten käyttöön ottamisesta tai sopimusten soveltamisesta, kuten kotimaassanikin on tehty.

Andersson
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä esittelijää hyvästä mietinnöstä. Haluan myös kiittää komissiota sen ehdotuksesta. Epäilemättä tätä direktiiviä tarvitaan. Sen on viime vuosien kehitys osoittanut. Mielestäni on itsestään selvää, että työntekijöitä pidetään voimavarana. Silloin on tärkeää, että työntekijöillä on oikeus siihen, että heille tiedotetaan ja heitä kuullaan. Mielestäni ehdotus ei kuitenkaan mene kyllin pitkälle. Mielestäni 50 työntekijää on aivan liian korkea luku - jopa 20 työntekijää on korkea luku. Minun mielestäni kaikilla työntekijöillä pitää olla oikeus siihen, että heille tiedotetaan ja heitä kuullaan.
Äänestän kuitenkin ehdotuksen puolesta, koska se on vähimmäissääntöehdotus. Niiden maiden, esimerkiksi oman kotimaani Ruotsin, joilla on paremmat normit, pitää säilyttää norminsa. Siksi pidän tätä ehdotusta kaikesta huolimatta edistysaskeleena siinä tapahtumaketjussa, joka antaa tulevaisuudessa kaikille työntekijöille mahdollisuuden siihen, että heille tiedotetaan ja heitä kuullaan.

Schiedermeier
 Arvoisa puhemies, eurooppalaisessa sosiaalipolitiikassa ei valitettavasti päde aina periaate " hiljaa hyvä tulee!" Monien tärkeiden päätösten teko vie tosin kauan, mutta niistä ei sittenkään tule niin hyviä kuin me sosiaalipoliitikot toivomme. Työntekijöille tiedottamista, heidän kuulemistaan ja heidän osallistumistaan on käsitelty unionissa vuodesta 1974 lähtien. Kaikki komission aloitteet on hylätty neuvostossa, koska neuvoston päätöksenteko vaati Maastrichtin sopimukseen asti yksimielisyyttä. Työympäristöä koskeva puitedirektiivi sisälsi ensimmäistä kertaa työntekijöille tiedottamisen ja heidän kuulemisensa. Vuonna 1994 päätettiin sitten eurooppalaisesta yritysneuvostosta. Jatkuva muutos ja lisääntyvä rajat ylittävä toiminta ovat synnyttäneet välttämättömän toimintatarpeen tässä asiassa.
Työntekijät eivät saaneet rajoitusten ja puutteiden vuoksi riittävästi tietoa ja mahdollisuuksia tulla kuulluksi alueilla, jotka ovat ratkaisevan tärkeitä yrityksille. Kansallisia oikeussäännöksiä on tosin olemassa - ja se on oikein. Ne pätevät kylläkin valitettavasti yhä vähemmän rajat ylittävään toimintaan. Sen vuoksi tähänkin yhteyteen tarvitaan sosiaalisia vähimmäisvaatimuksia. Muustahan ei ole kyse. Se takaa täysin toissijaisuusperiaatteen noudattamisen. Sovimme valiokunnassa pitkien keskustelujen jälkeen 50 työntekijän vähimmäismäärästä. Pienemmissä yrityksissä liiketoimia on helpompi seurata ja tietoja vaikeampi salata.
Avoimeksi jäivät tiettyjä aloja koskevat erityismääräykset. PPE on niiden kannalla samoin kuin eurooppalaisen yritysneuvoston yhteydessä, ja odotamme, että PSE: kin myöntyy lopulta niihin. Olemme kuitenkin yksimielisiä siitä, että vähimmäismääräyksiä on noudatettava kuten kaikkien sosiaalisten vähimmäismääräysten yhteydessä. Työntekijöille on taattava toissijaisuusperiaatetta noudattaen oikeus asiantuntija-apuun, muuten työntekijöitä voitaisiin petkuttaa. Odotan, että tämä työntekijöitä hyödyttävä direktiivi hyväksytään nyt lopultakin 25 vuoden käsittelyn jälkeen. Tämänkin direktiivin perustana on ajatus siitä, että eurooppalaiset yritykset eroavat amerikkalaisista ja japanilaisista yrityksistä ja että ne toimivat parhaiten, kun yritysten ja työntekijöiden välille saadaan aikaan yhteisymmärrys tiedottamisen ja kuulemisen avulla.

Blak
Arvoisa puhemies, olisin hyvin voinut elää ilman tätä direktiiviehdotusta. Näkökanta ei ole valitettavasti saanut juurikaan kannatusta parlamentissa. Tanskassa sekä työntekijät että työnantajat ovat sitä mieltä, että ehdotus saattaa olla pommi erityiselle tanskalaiselle neuvottelumallille, jossa työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan säädellään työmarkkinaosapuolten välisiä yritysneuvostoja koskevilla sopimuksilla. Valiokuntakäsittelyn aikana tein tarkistuksen, joka antaisi jäsenvaltioille mahdollisuuden olla ottamatta käyttöön direktiiviä, jos työmarkkinaosapuolet ovat jo laatineet tyydyttävät säännöt. Sitä ei kuitenkaan hyväksytty. En halua, että jäsenvaltioilla, joilla ei ole tyydyttäviä työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevia sääntöjä, olisi mahdollisuus jäädä direktiivin ulkopuolelle. Se on sen vuoksi välttämätön. Tuen päinvastoin EU: n työntekijöiden välistä solidaarisuutta, mutta samalla toivon, että sellainen jäsenvaltio kuin Tanska, jossa työmarkkinaosapuolet ovat yli sadan vuoden kuluessa kehittäneet yhteistyön ja keskustelun hengessä hyvin toimivan, työehtosopimuksien kautta tapahtuvan työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevan mallin, saa säilyttää järjestelmänsä, mutta toisaalta emme myöskään saa estää muiden järjestelmien nostamista oman järjestelmämme tasolle.

Carlsson
 Arvoisa puhemies, haluaisin, että Euroopan parlamentti hylkäisi tämän mietinnön. Meidän täytyy osoittaa kunnioittavamme läheisyysperiaatetta. Tämän sisällyttäminen Euroopan lainsäädäntöön voi suorastaan tehdä tyhjäksi sen, mitä halutaan saavuttaa.
Direktiiviehdotus rikkoo erilaisia EU: n jäsenmaissa vallitsevia periaatteita vastaan. On vanhentunutta myöntää EU: n kautta ammattiliitoille enemmän vaikutusvaltaa. Sen sijaan kaikissa organisaatioissa, jotka haluavat olla kilpailukykyisiä ja dynaamisia, pitää kehittää modernia asennetta, joka merkitsee automaattisesti työntekijöiden osallistumista ja vaikutusvaltaa. Puitteet tälle muotoillaan luonnollisesti parhaiten yksittäisillä työpaikoilla, ja tämän tekee tyhjäksi byrokraattinen työmarkkinapolitiikan ylärakenne, mitä tarkoitusta varten jotkut haluavat käyttää nykyisin meidän eurooppalaista yhteistyötämme.
Meidän roolimme Euroopassa, joka käyttää väärin inhimillisiä resursseja korkean työttömyyden muodossa, pitää olla se, että luomme edellytyksiä uusia työpaikkoja varten. Uusia sääntöjä ja rajoituksia laatimalla syntyy vähemmän uusia työpaikkoja, vähemmän kasvua, vähemmän kehitystä ja pienempi hyvinvointi. Toisin sanoen: paljon vähemmän työpaikkoja, joilla työntekijöitä kuullaan ja joilla tiedottamista voidaan harjoittaa. En halua olla mukana siinä kehityksessä, ja minua ilahduttaa se, että tässä parlamentissa on tänään monia, jotka ovat tuoneet julki saman asian.

Garosci
Arvoisa puhemies, siitä lähtien, kun yhteisön toimielimet ovat osallistuneet aktiivisesti Euroopan ja erityisesti sosiaalisen Euroopan rakentamiseen, työntekijöille tiedottaminen ja heidän osallistumisensa keskusteluun on koko ajan ollut keskeinen aihe aina neuvoston ensimmäisistä, vuonna 1975 hyväksymistä asiakirjoista lähtien. Nyt puutumme uudestaan, kenties miltei lopullisella asiakirjalla, tähän tärkeään asiaan, joka koskee yrityksen perustan osallistumista - eli niiden, jotka tekevät työtä ja antavat yrityksessä panoksensa, jotta he näkisivät sen kasvavan ja säilyvän kilpailukykyisenä markkinoilla.
Esittelijän - jota kiitämme - tekemään työhön liittyy monia tärkeitä näkökohtia. Erityisesti julkisen sektorin osallistuminen on ratkaisevan tärkeää, tietenkin sillä edellytyksellä, että jäsenvaltiot luovat mekanismeja, jotka kannustavat sosiaaliseen vuoropuheluun. Sosiaalinen vuoropuhelu on ilmeisen toivottavaa ennen kaikkea pienissä ja keskisuurissa yrityksissä, jotka on nähtävästi jätetty tämän asiakirjan ulkopuolelle mutta joiden osuus yhteisön yrityksistä on, kuten tiedämme, 90 %. Meidän on siis huolehdittava yhdessä jäsenvaltioiden kanssa - tämä on olennaista - työntekijöiden mahdollisimman suuren osallistumisen toteuttamisesta pienissä yrityksissä - joita kutsuisin peräti mikroyrityksiksi - eli alle kymmenen työntekijän yrityksissä, joita joillakin talouden aloilla nykyään suurin osa yrityksistä on ja joilla nimenomaan on suurimmat mahdollisuudet. Kuten tiedämme, mietinnössä esitetään tarkistuksia alkuperäiseen ehdotukseen ja poistetaan joukko sellaisia yrityksiä koskevia poikkeuksia, jotka eivät pyri voittoon. Voimme hyväksyä tämän sillä edellytyksellä, että sitä noudatetaan oikein jäsenvaltioissa.
Lopuksi totean, että tänä markkinoiden maailmanlaajuistumisen aikana emme voi ajatella, ettei yhteisön yritysten työntekijöitä otettaisi aina vain enemmän tai oikeastaan mahdollisimman paljon mukaan, koska on selvää, että yrityksen toiminnan menestys on heistä kiinni.

Flynn
 Arvoisa puhemies, aluksi haluan kiittää Ghilardottia ja kaikkia valmistelijoita heidän työstään juuri tämän komission ehdotuksen parissa. Haluan myös kiittää niitä jäseniä, jotka käyttivät puheenvuoron ja toivat oman arvokkaan lisänsä tähän keskusteluun. Haluaisin ilmaista olevani itse tyytyväinen ja kiitollinen teiltä saamastamme tuesta tälle hyvin tärkeälle komission aloitteelle.
Se on mielestämme tärkeä ehdotus, jolla voitaisiin lisätä, jos se hyväksytään, välttämätön puuttuva osa Euroopan yhteisön työlainsäädäntöön. Kuunneltuani täällä käytyä keskustelua - ja luettuani lausuntoluonnoksen - uskon, että olette halukkaita ja valmiita toimimaan ratkaisevassa osassa neuvotteluissa, jotka johtavat ehdotetun direktiivin hyväksymiseen. Kun direktiivi on hyväksytty, se täydentää työntekijöiden osallistumista koskevaa yhteisön säännöstöä, lisää sen johdonmukaisuutta ja vaikuttaa ratkaisevalla tavalla sisämarkkinoiden sosiaalisen ulottuvuuden rakentamiseen. Oddy on tavallaan oikeassa: se täyttää aukon, joka on paikattava Euroopan työlainsäädännössä.
Kyseessä on kuitenkin kiistelty ehdotus, kuten työnantajien ja joidenkin jäsenvaltioiden esittämät varaumat osoittavat. Olemme tietoisia keskustelun vaikeudesta, ja se on toinen syy siihen, että olen erityisen mielissäni siitä, että kannatatte selvästi tätä aloitetta, vaikka teidän on oltava varovaisia, kun otetaan huomioon nykyinen väliaikainen komissio ja se, mitä se pystyy tekemään ehdotukselle juuri tässä vaiheessa. Koska neuvosto ei ole edes aloittanut neuvotteluja tästä tekstistä ja koska ehdotuksen poliittinen toteutettavuus on ehdottomasti säilytettävä - erityisesti neuvostossa -, tällä kertaa ja erityisesti tässä vaiheessa on viisaampaa toimia jossakin määrin varovaisesti.
Ymmärrän täysin kaikkia tämänhetkisiä vaatimuksianne. Useimmat, vaikkakaan eivät kaikki, niiden sisältämistä asioista synnyttivät kiivasta keskustelua komissiossa ennen ehdotuksen hyväksymistä. Komissio saavutti lopulta herkän tasapainon eri näkemysten ja eri etunäkökohtien välillä tässä hyvin arkaluonteisena pidetyssä asiassa. Olisi sopimatonta poiketa tässä vaiheessa tästä tasapainosta ainakin ehdotuksen tärkeimpiä arkaluonteisia asioita - vähimmäistasoja, tiedottamisen ja kuulemisen määritelmiä, sitä, miten paljon työmarkkinaosapuolet voivat poiketa direktiivin säännöksistä, ja pakotekysymyksiä - koskevien tarkistusten osalta.
Olen varma, että kaikki näitä keskeisiä asioita koskevat ehdotuksenne joutuvat todella vaakalaudalle Euroopan parlamentin ja neuvoston välisissä neuvotteluissa ehdotuksen hyväksymiseksi. Komissio hoitaa perustamissopimuksen mukaisen tehtävänsä yhteispäätösmenettelyssä, auttaa lähentämään osapuolten kantoja ja varmistaa lopulta yksimielisen ratkaisun syntymisen. Ymmärtänette siis varovaisuuteni kommentoidessani tänään joitakin tarkistuksianne, vaikka komissio voisi varmasti tulevaisuudessa harkita niistä joitakin sen mukaan, millä tavalla aihetta kehitellään neuvostossa.
Varovaisuudestani huolimatta haluaisin olla tänään mahdollisimman myönteinen. On selvää, että komissio voi hyväksyä välittömästi jotkin esitetyistä tarkistuksista, jotka todella parantavat tekstiä. Tämä koskee tarkistuksia 1, 17, 8, 10, tarkistuksen 13 ensimmäistä ja kolmatta osaa sekä tarkistuksia 19 ja 35.
Toinen tarkistusryhmä koskee laajempia asioita. Olen kuitenkin sitä mieltä, että voin antaa niille tukeni, koska ne ovat järkeviä ja koska ne eivät ilmeisesti vaikuta tekstin herkkään tasapainoon. Tämä koskee tarkistuksia 4 ja 15, 6 ja 32 - ne koskevat pakottamisen vastaista lauseketta -, tiedottamisen ja kuulemisen tasoja koskevaa tarkistusta 16, tarkistusta 22 - selkeää luetteloa asioista, joita tiedottaminen ja kuuleminen koskevat - ja ensimmäistä osaa tarkistuksesta 33, joka koskee direktiivin periaatteen soveltamista julkiseen sektoriin, johon on viitattu, mutta ehdotettua mallia on vielä jonkin verran työstettävä.
Vaikka tarkistus 34 vastaa täysin johdonmukaisesti meidän lähestymistapaamme ottaa mukaan työmarkkinaosapuolet, emme voi harkita tällaista muutosta yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanon perusmalliin. Voisin kuitenkin hyväksyä tähän tarkistukseen perustuvan johdanto-osan kappaleen. Muiden tarkistusten hyväksymistä komissio pitää vaikeana mainitsemieni olosuhteiden vuoksi. Ne ovat joka tapauksessa, kuten aiemmin mainitsin, hyvin paljon esillä tätä tärkeää ehdotusta koskevissa tulevissa toimielinten välisissä neuvotteluissa, joten näitä keskeisiä asioita koskeva keskustelu ei ole suinkaan vielä päättynyt.
Minun on sanottava Weilerille, että kyseessä ovat todellakin vähimmäisnormit. Se on hyvin tärkeää Euroopan sosiaalisen mallin kannalta. Kuten Ghilardotti sanoi, kyseessä on tavallaan työnantajien ja työntekijöiden keskinäinen luottamus. Pidän juuri tätä ehdotusta avainkappaleena Euroopan työlainsäädännössä. Vaikka tarkastelenkin sitä vastaisuudessa etäältä, olen erittäin kiinnostunut juuri tämän Euroopan lainsäädännön osan hyväksymisestä. Siitä on hämmästyttävän paljon etua työnantajille ja työntekijöille kehitettäessä eurooppalaista yhteiskuntamallia. Kiitän teitä kannatuksestanne.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Työaika
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Chanterien laatima työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan mietintö (Á4-0184/99) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi tietyistä työajan järjestelyä koskevista seikoista annetun neuvoston direktiivin 93/104/EY muuttamisesta ja sen soveltamisalan ulottamisesta koskemaan direktiivin soveltamisalan ulkopuolisia toimialoja ja toimintoja (KOM(98)0662 - C4-0715/98-98/0318(SYN)), -McMahonin laatima työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan mietintö (Á4-0187/99) I. ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi maantieliikenteen alalla työskentelevien liikkuvien työntekijöiden ja itsenäisten kuljettajien työajan järjestelyistä (KOM(98)0662 - C4-0716/98-98/0319(SYN)); II. ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi merenkulkijoiden työajan valvonnasta yhteisön satamia käyttävillä aluksilla (KOM(98)0662 - C4-0717/98-98/0321(SYN)); III. ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi Euroopan yhteisön kansallisten varustamoyhdistysten keskusjärjestön (ECSA) ja Euroopan unionin kuljetustyöntekijöiden yhdistysten liiton (FST) tekemästä merenkulkijoiden työajan järjestämistä koskevasta sopimuksesta (KOM(98)0662 - C4-0718/98-98/0320(PRT)).
Chanterie
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisat kollegat, alussa on hyvä mainita, että eurooppalaisessa työajan järjestelyssä on kysymys työturvallisuudesta ja työterveydestä, ja työntekijöillä on siihen sellaisena myös oikeus. Tämä muotoiltiin vuonna 1993 direktiiviin, ja EY: n tuomioistuin vahvisti tämän vuonna 1996. Kuitenkin jotkin sektorit ja toiminnot ovat tähän asti jääneet tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, ja sellaisia ovat erityisesti eräät liikenteen toimialat, merikalastus ja muu merellä tehtävä työ sekä myös lääkärien harjoittelu. Nyt meidän tulee harkita lainsäädäntöehdotuksia, jotta nämä pois jätetyt osa-alueet saataisiin mukaan. Komissio on valinnut kaksijakoisen lähestymistavan, johon kuuluu yhtäältä olemassa olevan horisontaalisen direktiivin muuttaminen ja toisaalta kolme erityistä vertikaalista direktiiviä, jotka koskevat erityisesti liikennettä, EU-merenkulkijoita ja merenkulkijoita, jotka ovat työssä EU: n satamia käyttävillä laivoilla.
Työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunta on pitänyt kiinni tästä kaksijakoisesta lähestymistavasta sekä McMahonin mietinnössä, joka käsittelee sektoraalista säännöstöä, että minun mietinnössäni, joka käsittelee nykyisen direktiivin mukauttamista. Yhteenvetona työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunta ehdottaa, että kaikki pois jätetyt sektorit ja toiminnot otettaisiin mukaan direktiivin soveltamisalaan. Sitä varten korjataan myös esimerkiksi poikkeuksia koskevaa artiklaa, siis 17 artiklaa, jotta voitaisiin ottaa paremmin huomioon näiden kaikkien sektorien ja toimintojen erityispiirteet.
Näistä syistä pidän kiinni alkuperäisestä ehdotuksestani, että myös pois jätetyt merenkulkijat otettaisiin mukaan. Merenkulkijat voivat kuljettajien lailla hyödyntää direktiiviin sisältyviä poikkeuksia. Merenkulkuala voi maantiekuljetusalan lailla vedota erityisdirektiiviin. Varustamojen ja ammattiliittojen välillä on muuten olemassa eurooppalainen sopimus. Miksi heidät sitten pitäisi jättää edelleen ulkopuolelle? Sitä ei voi puolustella juridis-teknisesti eikä poliittisesti. Voidaan jopa kysyä, onko myös poikkeuksen tekeminen erään toisen ammattiryhmän, erityisesti rauhan ajan sotilaiden, tapauksessa enää puolusteltavissa. Arvoisa komissaari, uskon, että vastaus myös tähän täytyy antaa direktiiviä lähitulevaisuudessa muutettaessa.
Toinen asia keskustelussa on ollut sunnuntai lepopäivänä. Vuoden 1993 direktiiviin sisältyi sunnuntailepo, mutta EY: n tuomioistuimen vuonna 1996 tekemä päätös mitätöi sen. Sunnuntailepoa ei peruuteta sellaisenaan vaan osana työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelua. Siksi sunnuntailepoa ei oikeastaan tule poistaa. Sunnuntailevon perustelemiseksi tulee käyttää toista oikeusperustaa. Euroopan parlamentti on ottanut asiaan kantaa 12. joulukuuta 1996 annetussa päätöslauselmassa. Päätöslauselmassa pyydetään sekä jäsenvaltioita että työmarkkinaosapuolia tunnustamaan sunnuntain erityisluonne lepopäivänä.
Arvoisa komission jäsen, olette hyväksynyt tämän päätöslauselman ja samalla vahvistanut sen minulle kirjeellä 8. tammikuuta 1999. Haluan viitata ennen ratkaisun etsimistä Amsterdamin sopimuksen voimaantuloon ja erityisesti 151 artiklan 4 kohtaan, joka yhdessä Maastrichtin sopimuksen 128 artiklan 1 kohdan kanssa luo asianmukaisen oikeusperustan.
Sitten vielä muutama sana lääkärien harjoittelusta. Uskon, että yksi tämän lainsäädännön, jota nyt ryhdymme toteuttamaan, tärkeimmistä eduista on se, että harjoittelua suorittavien lääkärien epäinhimillisistä työoloista vallitsevine väärinkäytöksineen tehdään loppu. Tämä on hyvin tärkeää myös potilaiden kannalta, koska jo usein on käynyt ilmi, että harjoittelua suorittavat lääkärit ovat työskennelleet tai joutuneet valvomaan 60, 70 tai 80 tuntia ja että heidän on usein vaikea olla riittävän hyvässä kunnossa toimiakseen parhaalla mahdollisella tavalla kiireellisien tapauksien tullen.
Euroopan komissio ehdottaa välikaista poikkeuksen myöntämistä, joka olisi 48 tunnin sijasta 54 tuntia. Tämä olisi voimassa seitsemän vuotta. Työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunta on päässyt kompromissiin siitä, että työajan pidentäminen 48 tunnista 54 tuntiin tosiaan hyväksyttäisiin mutta ei seitsemäksi vuodeksi vaan vain neljäksi vuodeksi.
Arvoisa puhemies, tiedämme, että Britannia haluaisi mennä vieläkin pitemmälle. Se ehdottaa poikkeusta 15 vuodeksi, mutta se veisi meidät kauaksi 2000-luvulle, ja uskon, että voisimme kysyä, haluavatko Britannian hallituksen jäsenet vielä sallia sen, että heitä itseään hoidetaan sellaisissa olosuhteissa, vai eivät. Saattaa olla, että he menevät toiseen sairaalaan. Toisin sanoen, kaikista näistä asioista täytyy keskustella ja äänestää tänään ja huomenna. Uskon, että tämä on yhdessä Ghilardottin mietinnön kanssa yksi tärkeimmistä sosiaalialan lainsäädännöistä tämän toimikauden aikana.

McMahon
 Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi onnitella komissiota siitä, että se on esittänyt lainsäädäntöä direktiivin ulkopuoliselle alalle. Meillä on tänään käsiteltävänämme kattava ehdotuspaketti, joka koskee noin viiden miljoonan työntekijän suojelua maantie-, rautatie- ja meriliikenteessä samoin kuin harjoittelussa olevia lääkäreitä ja öljynporauslauttojen työntekijöitä, jotka eivät kuulu alkuperäisen työaikadirektiivin soveltamisalaan.
Tämänpäiväinen keskustelu on uuden Amsterdamin sopimuksen jälkeen parlamentin ensimmäinen askel kaikkia Euroopan työntekijöitä koskevien työajan vähimmäisnormien käyttöönoton varmistamiseksi. Se ei ole helppo tehtävä. Niitä ei ole helppo sovittaa yhteen terveyttä ja turvallisuutta koskevien vähimmäisnormien kanssa ja järjestää samalla tiettyä toiminnallista joustovaraa, jota saatetaan tarvita tietyissä tapauksissa näiden alojen erityisluonteen vuoksi. Meitä rohkaisee varmasti se, että työmarkkinaosapuolet pääsivät sopimukseen rautatieliikenteessä ja meriliikenteessä.
Pidän myönteisenä erityisesti merenkulkijoiden sopimusta, koska Euroopan sosiaalista mallia käytettiin pohjana laajemmassa sopimuksessamme, ILO: n yleissopimuksessa nro 180. Maantieliikenteen alalla työmarkkinaosapuolet eivät valitettavasti päässeet sopimukseen. Mutta ne kävivät tärkeitä neuvotteluja ja ne ovat saaneet paljon arvokasta tietoa.
Laatiessani mietintöäni, joka koskee eri liikennealoja, kiinnitin huomiota ennen kaikkea siihen, että työntekijöitä on suojeltava liian pitkien työaikojen haittavaikutuksilta heidän terveyteensä ja turvallisuuteensa. Mietinnössä käsitellään myös turvallisten ja kilpailukykyisten liikennejärjestelmien varmistamista väestön etujen mukaisesti. Jos emme saa hoidettua liikennealan työajan sääntelyä, seurauksena voi olla paitsi työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden vaarantuminen myös kilpailun vääristyminen sisämarkkinoilla. Tämä koskee erityisesti maantieliikennettä, jossa liikenneyrityksistä 78 % on pienyrityksiä, joilla on käytössään alle viisi ajoneuvoa. Siksi on järkevää hyväksyä Euroopan laajuiset työaikasäännöt, joita valvotaan ajopiirtureilla ja joilla taataan yhdenvertaiset edellytykset maantieliikenteessä.
Kannatan näin ollen täysin komission ehdotusta ulottaa työaikasäännöt koskemaan kaikkia maantieliikenteen liikkuvia työntekijöitä, myös itsenäisiä kuljettajia. Näillä säännöillä suojeltaisiin tavaraliikenteen työntekijöitä, joiden kanssa yritykset tekevät alihankintasopimuksia, jolloin heillä ei ole muuta vaihtoehtoa kuin ryhtyä yksityisiksi kuljettajiksi ilman terveyden ja turvallisuuden suojelua. Sen lisäksi, että komission lainsäädännöllä suojellaan liikennealan työntekijöitä, sillä parannetaan maanteiden turvallisuutta teillä liikkujien ja matkustajien etujen mukaisesti. Euroopan unionin maanteillä kuolee vuosittain 45 000 ihmistä, ja 18 %: ssa näistä vakavista onnettomuuksista on mukana joko rekka- tai linja-autoja, ja ne johtuvat usein kuljettajan väsymyksestä. Turvallisuus voidaan taata vain järjestämällä liikkuville työntekijöille asianmukaiset lepotauot ja rajoittamalla heidän työaikaansa ja työtapojansa.
Väitän johdonmukaisesti tässä mietinnössä, että liian monet poikkeukset liikkuvien työntekijöiden viikoittaiseen enimmäistyöaikaan, lepoaikoihin tai yötyöhön vaarantavat terveys- ja turvallisuusvaatimusten noudattamisen. Olisin sitä mieltä, että jos 48 tunnin viikoittainen työaika voi poikkeustapauksissa olla jopa 60 tuntia, se on jo huomattava poikkeus, eikä sen ylittämistä pitäisi sallia. Valiokunnassa aikaansaamamme kompromissin perusteella olen kuitenkin suostunut siihen, että viikoittaiseen työaikaan ja lepoaikoihin voidaan tehdä poikkeuksia sillä ehdolla, että niistä neuvotellaan ja sovitaan työmarkkinaosapuolten kesken ja että työntekijöille tarjotaan vastaava korvaava lepoaika.
Haluaisin käsitellä lyhyesti taksinkuljettajien tilannetta näiden ehdotusten perusteella. Kannatan täysin komission ehdotusta siitä, että ehdotettua lainsäädäntöä sovelletaan myös taksinkuljettajiin terveyden ja turvallisuuden ja reilun kilpailun hyväksi. Komissiota on moitittu tästä aiheettomasti. En usko, että pääsemme tavoitteeseemme turvata perustason suojelu kaikille liikennealan työntekijöille, jos jaamme työntekijät erityisluokkiin.
Puuttuakseni hyvin lyhyesti Chanterien mietintöön haluaisin onnitella esittelijää hänen työstään ja kiittää häntä käymistämme keskusteluista. Olen erityisen huolestunut kahdesta alasta. Toinen on öljynporaus, jota hän käsittelee lyhyesti ja jossa on terveyden ja turvallisuuden kannalta erittäin vaaralliset työajat - tiedämmehän, mitä tapahtui Piper Alphalla. On esitetty joitakin vaatimuksia siitä, että öljynporausalalla olisi otettava käyttöön vuosittainen työaika. Se edellyttää tietysti neuvotteluja.
Lopuksi muutama sana osuuskalastajista. Suhtaudun myönteisesti selvempään osuuskalastajan määritelmään. Odotan komission ehdotuksia tulevaa kalastajien työaikaa kokonaisvaltaisesti koskevaa direktiiviä varten. Tämä on toinen hyvin vaarallinen ja riskialtis ala.

Simpson
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin sanoa, että olen hyvin iloinen voidessani puhua liikenne- ja matkailuvaliokunnan puolesta tästä mietinnöstä, koska tämä lainsäädäntö vaikuttaa eniten liikenteeseen.
Vuonna 1993 työaikadirektiivin ulkopuolelle jätettiin noin kuusi miljoonaa työntekijää. Heistä yli 80 % työskenteli liikennealalla. Sanoimme tuolloin, että varsinkin kiinteässä asemapaikassa työskentelevien työntekijöiden jättäminen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle oli epäoikeudenmukaista ja epäjohdonmukaista. Olemme nyt mielissämme siitä, että tämä epäkohta oikaistaan tällä ehdotuksella.
Euroopan parlamentti on aina kiinnittänyt huomiota eri alojen liikkuvia työntekijöitä koskeviin kysymyksiin, mutta liikennevaliokunta on pyrkinyt aina ensisijaisesti siihen, että ne saadaan lopulta sisällytettyä samaan direktiiviin.
Olemme yleisesti ottaen hyvin iloisia siitä, että työmarkkinaosapuolet ovat yhteistyössä komission kanssa onnistuneet laatimaan ehdotuksia, jotka merkitsevät sitä, että voimme kieltää liian pitkät työajat, jotka vaarantavat paitsi työntekijöiden itsensä myös koko matkustavan väestön terveyden ja turvallisuuden. Liikennevaliokunta on ainakin sitä mieltä, että vähimmäisvaatimuksenamme on oltava turvallisuuden takaaminen. Turvallisuus on aina ollut ohjenuoranamme.
Rautatie- ja meriliikenteen alalla päästiin sopimukseen. Suhtaudumme myönteisesti näihin sopimuksiin. Maantieliikenteen alalla markkinaosapuolet eivät valitettavasti saaneet aikaiseksi sopimusta. Onnittelemme komissiota siitä, että se teki aloitteen lainsäädäntöehdotusten esittämisestä. Minä pidän myönteisenä myös sitä, että ammattiliitot ovat valmiita neuvottelemaan siviili-ilmailualan sekakomiteassa lentohenkilöstön työajoista siviili-ilmailualalla. Toivon todella, että tällä alalla päästään sopimukseen.
Tämä asia on meille hyvin tärkeä. Lainsäädännön täytäntöönpano ja seuranta tulevat nyt tärkeiksi. On oikein hyvä, että on olemassa hyvä lainsäädäntö, mutta avainasia on kuitenkin sen noudattamisen varmistaminen. Me haluamme asianmukaista valvontaa, joka koskee kaikkia direktiivin soveltamisalaan kuuluvia julkisen liikenteen aloja.
Kiittäisin liikennevaliokunnan lausunnon valmistelijana McMahonia hänen yhteistyöstään ja sanoisin, että tämä on ollut erittäin hyvä esimerkki valiokuntien välisestä lainsäädäntöyhteistyöstä, jolla on hyvin paljon merkitystä kansalaistemme terveydelle ja turvallisuudelle.

Van Velzen, W.
 Arvoisa puhemies, ryhmäni on tietysti erityisen iloinen siitä, että voimme käsitellä tänään kahta mietintöä, jotka koskevat itse asiassa sosiaalipolitiikan perustaa. On muuten huomiota herättävää, että tämä kaikki voi vielä tapahtua Chanterien, McMahonin, van Velzenin ja Flynnin toimikauden viimeisten kuukausien aikana. Enpä usko, että heillä on tulevaisuudessa meitä kovinkaan ikävä. Olemme kuitenkin erityisen iloisia siitä, että siitä on nyt tultava loppu, että koko sektoreille annetaan ilman muuta poikkeus koko normaalista direktiivistä, jossa mainitaan, että asianomaisten sektorien työntekijät ovat niin erityisiä, että he voivat työskennellä äärimmäisen pitkiä aikoja ja että heidän lepoaikansa voivat olla todella naurettavan lyhyet.
Tunnustan kyllä, että on sektoreita, joilla vallitsevat erityiset olosuhteet ja joista sanoimme alussa, että ne ovat niin erityisiä, että niiden kohdalla täytyy tehdä poikkeus, mutta nyt sanomme periaatteessa, että ne kuuluvat mukaan ja että jos poikkeus hyväksytään, se voi tapahtua ainoastaan asianosaisten työmarkkinaosapuolten sopimuksen perusteella. Tämä muuten sopii myös oikein hyvin yhteen Fiorella Ghilardottin mietinnön kanssa. Jotkut ovat myös harjoittaneet lobbausta meidän keskuudessamme, sillä uskokaa minua, lobbaajia on toiminut melkoisesti. Jotkut ovat harjoittaneet lobbausta meidän keskuudessamme ilmoittaen, että tämä ei käy, koska heillä ei ole nyt sosiaalista vuoropuhelua. Me näemme ajatuksen siitä, että sopimus voidaan hyväksyä ainoastaan, jos sen perustana on sosiaalinen vuoropuhelu, myös jonkinlaisena yllykkeenä ihmisille tietyissä jäsenmaissa sosiaalisen vuoropuhelun uudelleen virittämiseksi.
Lopuksi haluan sanoa, että mielestäni tämän keskustelun jälkeen meidän täytyy vielä neuvotella muun muassa sosialistien ja kristillisdemokraattien kesken, koska jotkin tarkistukset ovat mielestäni hyvin vaarallisia esimerkiksi sillä hämärällä alueella, jolla on kyse ammatinharjoittajina ja palkansaajina toimivista taksinkuljettajista. Pelkään erityisen paljon sitä, että työnantajien ja työntekijöiden tilanteen välillä ei ole yhdenmukaisuutta, minkä seurauksena työntekijät työnnetään niin sanotuiksi näennäisammatinharjoittajiksi. Haluan vaihtaa tästä asiasta lähemmin ajatuksia, koska jotkin PPE-ryhmän tarkistukset ovat mielestäni vaarallinen avaus.

Schiedermeier
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää molempia esittelijöitä. Molemmat ovat tehneet hyvää työtä tämän vaikean aiheen parissa. Sydämellinen kiitos siis kollegoille, Chanterielle ja McMahonille!
Voin vain olla samaa mieltä kollega van Velzenin kanssa. Tällaisista direktiiveistä ei voida poistaa alueita vain sen vuoksi, että ne ovat vaikeita. Pääasia on nimittäin työntekijöiden terveys. Kun katselen kuljettajien ja itsenäisten ammatinharjoittajien vaikeita työoloja, en pysty näkemään eroa työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien terveyden vaarantumisen välillä. Tarkoitan sitä, että molempia on suojeltava. Sama koskee tietysti myös merimiehiä, öljynporauslautoilla työskenteleviä ja erityisesti myös lääkäreitä, joiden työpaikalla ei varmasti ole helppoa. Tämä on toinen puoli, työntekijöiden terveys. Toinen puoli on turvallisuus, ja se koskee valitettavasti myös muita kuin näillä aloilla työskenteleviä. Jos nimittäin liian väsynyt kuorma-autonkuljettaja törmää minun henkilöautooni, vaikka minä ajan aivan oikein, se ei ole minusta varmasti erityisen miellyttävää. Jos öljylastissa oleva laiva ajaa karille, koska kapteeni on nukahtanut - näin on tapahtunut -, koko ympäristö on vaarassa. Turvallisuus-käsitettä voi aivan hyvin laajentaa tällä tavalla. Olen sitä mieltä, että tämä asia on erittäin tärkeä jo pelkästään sen vuoksi.
Hyvä kollega van Velzen, minusta meidän pitää tosiaan yrittää löytää tarkistuksien osalta kompromisseja niiden suurten ryhmien ja kenties kaikkien muidenkin ryhmien välillä, jotka ovat valmiita yhteistyöhön. Pitäisin sitä erittäin tärkeänä nimenomaan molemmilla näillä alueilla. Toivon myös, että saamme aikaan järkevät sunnuntaivapaata koskevat määräykset, joita komissiokin voi kannattaa, ilman että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin aiheuttaa meille taas vaikeuksia.

Boogerd-Quaak
 Arvoisa puhemies, tässä on kysymys sektoreista, jotka on pitkään suljettu ulkopuolelle ja joiden ammattiryhmät ovat pyytäneet meiltä Euroopan parlamentin jäseniltä viime vuosien aikana moneen kertaan, että heidän tilanteensa ratkaistaisiin. Ajattelen tässä erityisesti lentohenkilöstöä, merenkulkuhenkilöstöä ja myös lääkäreitä, kuten Chanterie mainitsi. Minun ryhmäni kannattaa suurinta osaa ehdotuksista ja myös joitakin tarkistuksia. Meille on tässä ohjenuorana yhtäältä puheena olevan henkilöstön turvallisuus ja suojelu ja toisaalta myös turvallisuus, joka on yhteiskunnassa uhattuna. Jotkut puhujat ovat jo maininneet tämän. Tämän perusteella olen myös puolustanut ryhmässäni sitä, että on vaikea tehdä eroa ammatinharjoittajan, eli omaan lukuunsa työskentelevien ihmisten, ja muiden välillä. Eihän ole niin, että palkkatyössä oleva on pienempi vaaratekijä kuin sellainen, joka ei ole palkkatyössä, kun ollaan yliväsyneitä. Lähes kaikilla sektoreilla, joita nyt käsitellään, kysymys on asian kahdesta puolesta. Kysymys ei ole ainoastaan kyseisen henkilöstön turvallisuudesta, sillä muuten yrittäjästä voitaisiin sanoa, että huolehtikoon hän vain omasta turvallisuudestaan, vaan kysymys on koko muun yhteiskunnan turvallisuudesta, koska kysymys on aina sektoreista, jotka voivat myös olla vaaraksi muulle yhteiskunnalle. Siksi meidän on syytä tässä yhteydessä saattaa voimaan samat säännöt koskemaan molemmantyyppisiä henkilöitä ja kannattaa tätä asiaa.
Haluaisin tehdä vielä lyhyen huomautuksen lääkäreistä Britanniassa. Minusta on kyllä outoa, että Britannia vieläkin vastustaa tätä asiaa, ja koska meillä on täällä niin paljon sosialisteja Britanniasta, haluaisin kysyä, että eikö heidän kantansa voisi myös muuttua, nyt kun hallitus on vaihtanut siellä väriä.

Moreau
Arvoisa puhemies, aloitan korostamalla työaikakysymyksen merkitystä direktiivin ulkopuolisilla toimialoilla ja erityisesti maantieliikenteen alalla. Kyseessä on sosiaalinen oikeudenmukaisuus mutta myös liikenneturvallisuus.
Mont Blancin tunnelissa sattuneen kohtalokkaan onnettomuuden jälkeen, joka aiheutti surua Ranskassa ja Italiassa, on välttämättömämpää kuin koskaan kehittää kestävää liikennettä, jolla on paremmat turvallisuustakeet ja joka on ympäristöystävällisempi; näihin liikennemuotoihin kuuluvat rautatie-, joki- ja meriliikenne.
Kaikki ovat täällä samaa mieltä tämä asian tarpeellisuudesta. On vain siirryttävä sanoista tekoihin, erityisesti siten, että laaditaan säännöksiä, joilla parannetaan liikenneturvallisuutta torjumalla erityisesti maantieliikenteessä harjoitettavaa todellista sosiaalista polkumyyntiä, jossa kuljettajilla on aikakaudellemme sopimattomat työajat ja työolot. Tämän pitäisi olla meille tänään esiteltyjen mietintöjen keskeinen aihe.
Itsenäisten kuljettajien huomioon ottaminen ja työaikojen parempi määrittely liittyvät tähän tavoitteeseen samoin kuin Chanterien esittämä ajatus siitä, että sunnuntain olisi oltava lepopäivä. Tämä ei kuitenkaan kata kaikkia tarvittavia asioita. 48 tunnin viikoittaisen työajan hyväksyminen samaan aikaan, kun monissa maissa puhutaan 35 tunnista, on jo suuri poikkeus. Sitä ei pidä ylittää. Jos neljän kuukauden viitejaksolla sallitaan 60 tunnin työaika sillä ehdolla, että keskimääräinen työaika on 48 tuntia, se merkitsee oven avaamista kaikenlaisille poikkeaville käytännöille. Muistuttaisin, että onnettomuudet lisääntyvät työajan ylittäessä 55 tuntia.
Yötyön osalta kahden kuukauden viitejakso on myös liian pitkä. Jotta valvonta toimisi tehokkaasti, viitejakso ei saisi ylittää yhtä kuukautta työpäivän ja yhtä viikkoa yötyön osalta. Tämä on asia, jota ammattijärjestöt vaativat voimakkaasti.
Esittämäni tarkistukset koskevat näitä asioita, ja niissä vaaditaan myös taukoa neljän ja puolen tunnin työn jälkeen. Eikö liikenneturvallisuudessa suositella autoilijoille taukoa kahden tunnin välein?
Lopuksi haluan puuttua asiaan, joka on puhtaasti lingvistinen. Kyseessä on ranskan kielen käännös ilmaisusta stand by (päivystysaika); se on käännetty asiakirjassa muotoon " période d'attente" (odotusaika), jonka tilalle ehdottaisin ilmaisua " période de grande interruption" (pitkä taukoaika), joka vastaa paremmin ehdotuksen henkeä.
Päätteeksi sanoisin, että käsiteltävänämme on aihe, jolla on suuri merkitys. Ottakaamme tavoitteeksemme sosiaalinen Eurooppa, joka parantaa todella näiden työntekijöiden tilannetta.

Crowley
 Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella kumpaakin esittelijää heidän työstään ja myös eri valiokuntien lausuntojen valmistelijoita heidän osuudestaan tällä hyvin vaikeasti säänneltävällä alalla. Vaikka pidän myönteisenä yleistä sitoutumista työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden varmistamiseen samoin kuin sen takaamiseen, että jäsenvaltioissa tarjottava vähimmäissuojelu on yhdenmukaista, pelkään joidenkin alojen puolesta. Varsinkin silloin, kun puhumme yhtenäisten rajoitusten käyttöönotosta itsenäisten työntekijöiden osalta, saatamme päätyä liian pitkälle menevään holhousvaltioon, jossa pyritään valvomaan kaikkea ja sääntelemään sitä, mitä kaikki tekevät. Omaa yritystään hoitavat itsenäiset työntekijät olisi otettava huomioon siten, että heitä ei rajoiteta samalla tavalla kuin muita ihmisiä.
Päädyttiin tässä asiassa sitten mihin ratkaisuun tahansa, varsinkin liikennealan ratkaisut vaikuttavat hyvin paljon väestöön. Asianmukaisen valvonnan ja liikennealan työntekijöiden lepoaikojen puutteesta johtuvien riskien vuoksi on oleellista, että koko Euroopan unionissa on yhteinen sääntely.
Arvostelisin mietintöjen tätä osaa vain siitä, että siinä ei ole riittävästi joustoa, jolla voitaisiin varmistaa niin sanotun päivystys- tai odotusajan huomioon ottaminen. Luettuani mietinnön ja tarkistukset en ole vielä täysin vakuuttunut siitä, onko päivystysvelvollisuuksien ja odotusajan välillä tehty riittävän selvä ero.
Toiseksi harjoittelussa olevien lääkäreiden osalta oli valitettavaa, että kyseinen ala jätettiin alkuperäistä työaikadirektiiviä koskevan komission ehdotuksen ulkopuolelle. Harjoittelussa olevilla lääkäreillä on keskeinen merkitys potilaiden hoidossa. Joissakin tapauksissa harjoittelussa olevat lääkärit työskentelevät 120 tuntia viikossa. Jotkut heistä tekevät yhtäjaksoisesti 36 tai 37 tunnin vuoroja ilman lepojaksoa tai unta. Kukaan ihminen ei pysty toimimaan kunnolla tällaisissa olosuhteissa, mutta vielä oleellisempi asia on se, että lääkärin on vaikeampi tehdä asianmukaisia kliinisiä päätöksiä potilaiden hoidosta, kun he työskentelevät tällaisissa olosuhteissa. Suhtaudun siis myönteisesti Chanterien ehdotuksiin sääntelyn ja joustavuuden lisäämiseksi tällä alalla.
Lopuksi haluaisin esittää kiitokseni komission jäsenelle. Tämä voi olla viimeinen mahdollisuuteni siihen tässä parlamentissa. Kun aloitimme tämän työn monta vuotta sitten, hän teki monia lainsäädäntöehdotuksia, joita monet parlamentin jäsenet pitivät haihatteluna eivätkä uskoneet, että ne voisivat koskaan toteutua. Toivon, että parlamentti, tiedotusvälineet ja suuri yleisö tunnustavat hänen erittäin merkittävän saavutuksensa paitsi siinä mielessä, että hän sai toteutettua lainsäädäntöohjelmansa, myös siinä mielessä, että hän sai parlamentin kannattamaan sitä, vaikka sen toteutumista pidettiin mahdottomana.

Wolf
Arvoisa puhemies, uskon, että meidän olisi lähdettävä liikkeelle joustavuuden käsitteestä. On totta, että vaikeassa tilanteessa tarvitaan erilaiset ja mukautettavissa olevat olosuhteet. Samanaikaisesti tarvitaan kuitenkin selvät vähimmäisvaatimukset, joilla varmistetaan, etteivät työn laatu, ulkopuolisten turvallisuus ja itse työntekijöidenkään turvallisuus vaarannu. Minun mielestäni siinä ei tarvita joustavuutta, enkä myöskään käsitä, että joku, olkoon minkälaisessa työsuhteessa tahansa - franchising-toimintaan perustuvassa suhteessa tai vapaana yrittäjänä tai missä tahansa -, voidaan yhtäkkiä vapauttaa näistä vähimmäisvaatimuksista, joissa on kyse muiden ja omasta turvallisuudesta.
Tämän sanottuani minun on ilmoitettava tyytyväisyyteni kompromissiin, johon pääsimme, sillä se on ensimmäinen askel siihen suuntaan, että nämä sektorit, joiden jättäminen sisämarkkinoiden ja nimenomaan näiden toimien laajentamisen ulkopuolelle ei ollut alun alkaenkaan oikeutettua, pääsevät takaisin lainsäädännöllisen logiikan piiriin. Ne ovat vaikeita aloja ja tarvitsevat sen vuoksi erilaisia määräyksiä. Tässä yhteydessä on viitattava entistä voimakkaammin työmarkkinaosapuolten rooliin, kun määräyksiä pannaan täytäntöön, ja olen sitä mieltä, että tiedämme kokemuksesta, että tällaisten määräysten täytäntöön paneminen vaatii, että kaikki, jotka osallistuvat niiden käytännön toteutukseen, eli asiantuntijat, the two sides of industry , kuten britit sanovat, että heidät pitää ottaa todella mukaan.
Tämä on alkua sille. Molemmat mietinnöt ovat mielestäni siltä osin oikealla tiellä. Lopuksi vielä kommentti sunnuntaivapaasta: en käsitä, miksi nykyaikaisessa joustavassa tuotantomaailmassamme olisi mahdotonta sopia yhdestä vapaahetkestä. Se on myös sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja kommunikaation tärkeä tekijä, ja se pitäisi olla toteutettavissa.

Hudghton
 Arvoisa puhemies, työaikadirektiivin taustalla olevat pääperiaatteet ovat tärkeitä ja todella parlamentin kannatuksen arvoisia. Esille tuodut tavoitteet ovat kaikkien työntekijöiden oikeudenmukainen kohtelu heidän työoloissaan ja sellaisten terveys- ja turvallisuustekijöiden huomioon ottaminen, joihin voidaan puuttua edes joillakin komission ehdotuksilla ja joillakin esittelijän näkemyksillä. Väittäisin kuitenkin, että toivottujen päämäärien saavuttamiseksi laadittavien toimenpiteiden on oltava käytännönläheisiä ja että niiden yhteydessä on kyettävä ottamaan huomioon tiettyjen alojen erityisluonne ja niiden työolojen ja käytäntöjen ainutlaatuisuus.
Minä edustan esimerkiksi kahden hyvin erilaisen alan - kalastus- ja öljynporausalan - offshore-työntekijöitä. Toisaalta osuuskalastajat, jotka ovat itsenäisiä työntekijöitä, vastustavat sitä, että heidän työtapojaan rajoitettaisiin vielä enemmän. Ja toisaalta tiedän monilta tämän alan toimeksiantajilta saamieni kirjeiden perusteella, että sadat Pohjanmeren öljy- ja polttoaineteollisuuden offshore-työntekijät suhtautuisivat myönteisesti siihen, että he pääsisivät työaikadirektiivin piiriin.
Olen kuitenkin huolestunut siitä, että jos sitä sovelletaan tässä muodossa, sillä ei ole paljonkaan suoraa ja myönteistä vaikutusta niiden kannalta, joille se on todella suunnattu. Olen huolestunut esimerkiksi siitä, että monilla offshore-urakkatyöntekijöillä ei olisi edelleenkään oikeutta vuosilomakorvaukseen sen vuoksi, että he tekevät vuorotyötä. Olisi ironista, jos työaikadirektiivi kattaisi kalastajat, jotka eivät tarvitse tai halua sitä, mutta siitä ei olisi hyötyä öljynporauslauttojen työntekijöille, jotka taas tarvitsevat tai haluavat sitä.
Meidän on varmistettava, että politiikkamme on riittävän joustavaa, jotta sillä voidaan ratkaista todelliset ongelmat. Meidän on varmistettava, että ehdotuksemme ovat käyttökelpoisia ja hyväksyttäviä niiden kannalta, joita ne koskevat.
Olen tietoinen siitä, että Boninon virkailijat selvittävät, miten kalastusalan erityistarpeet voitaisiin ottaa huomioon. Toivon todellakin, että siihen löydetään tyydyttävä ratkaisu, jota toivon Flynnin tukevan. Täällä parlamentissa meillä on tilaisuus osoittaa, että otamme huomioon sellaisten alojen kuin offshore-työntekijöiden tarpeet ja ettemme ole etäinen ja joustamaton byrokratia.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, käsiteltävänä oleva komission ehdotus perustuu vuoden 1993 työaikadirektiiviin ja koskee niitä sektoreita ja toimialoja, jotka jäivät työaikadirektiivin ulkopuolelle. Direktiivin syntyhistoriasta tiedämme, että neuvosto vastusti sitä kovasti. Tämän muutoksen on tarkoitus sisällyttää direktiiviin aiemmin osittain syyttä direktiivin ulkopuolelle jätetyt alat. Sekä työntekijöiden että muiden asianosaisten turvallisuus ja terveyden varmistaminen ovat minulle tietysti yhtä tärkeitä kuin edeltäneille puhujillekin. Samalla nousee esiin kysymys, voidaanko laajempaa ja kaiken kattavaa Euroopan laajuista direktiiviä sovittaa yhteen toissijaisuusperiaatteen kanssa. Keskustelemme tällä viikolla myös työn organisoinnin välttämättömästä nykyaikaistamisesta. Työaika on tärkeä osa sitä.
Tilastot kertovat, kuinka työaika vaihtelee Euroopan eri maissa, ja että se riippuu muun muassa tuotantotekniikan ja kulttuuristen erikoisuuksien kaltaisista tekijöistä. Kaikkia ammattialoja koskevat eurooppalaiset säännöt eivät saa olla ristiriidassa näiden perinteiden kanssa. Sanon vielä pari sanaa sunnuntaivapaasta: sunnuntaivapaa on näinä rauhattomina aikoina mielestäni erityisen tärkeä perheiden, yhteiskunnan, perinteiden kunnioittamisen ja yhdistystoiminnan kannalta.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, kiitän mietinnön esittelijää hyvästä ja asiantuntevasta mietinnöstä. Työajan säätelyllä on useita tavoitteita. Viime aikoina on keskusteltu paljon työajan lyhentämisen vaikutuksesta työllisyyteen. Työajan säätelyn lähtökohtana on ollut myös työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden edistäminen, joka on tullut täällä esille. Monessa jäsenmaassa on huomattu, että erilaisten työajan lyhentämiskokeilujen suurimmat vaikutukset ovat tapahtuneet juuri työsuojelun alalla. Näin siitä huolimatta, että tarkoituksena on usein ollut työllisyyden parantaminen. Tarve työntekijöiden henkisen ja fyysisen toimintakyvyn edistämiseen työaikoja säätelemällä on edelleen olemassa. Tästäkin näkökulmasta tarkasteltuna McMahonin mietinnössään esittämä linja on pääsääntöisesti oikea hänen tukiessaan komission direktiivejä.
Itsenäisten kuljettajien saaminen samantasoisen terveyden ja turvallisuuden suojelun piiriin kuin työntekijäasemassa olevien kuljettajien on perusteltua, paitsi kuljettajien itsensä vuoksi, myös tiellä vastaantulevien vuoksi. Olen itsekin nukahtanut kuorma-auton rattiin Suomen Lapissa - Suomi on Saksan kokoinen, Euroopan unionin harvimmin asuttu maa -, ja pitkä tie, väsynyt kuljettaja ja yö olivat se yhdistelmä, joka oli minun kohdallani osoittautua tuhoisaksi. Unionin jäsenmaissa on erilaisia olosuhteita, ja tässäkin on syytä ottaa huomioon yötyön ongelma esimerkiksi Suomessa, joka on suuri maa ja jossa hyvä, toimiva huoltojärjestelmä vaatii pitkiä runkokuljetuksia. Tämän asian suhteen esitän varauksen, muuten olen tämän mietinnön kannalla.

Pronk
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää sydämestäni esittelijöitä, McMahonia ja Chanterieta, kaikesta siitä työstä, jota he ovat tehneet tämän direktiivin parissa. Työaikadirektiivi on yksi mutkikkaimmista mutta myös tärkeimmistä direktiiveistä turvallisuuden ja terveyden alalla. Mikään muu tekijä ei aiheuta enempää stressiä ja huonoa suorituskykyä kuin juuri liian pitkä työaika. Siksi oli suuri voitto, että työajan järjestämistä koskeva direktiivi tuli voimaan vuonna 1993.
Britannian hallitus ei ole saavuttanut menestystä silloisella kannallaan, jonka mukaan työaika ei vaikuta turvallisuuteen ja terveyteen. Sekä tuomioistuin että neuvosto ovat hylänneet tämän kannan. Oli kuitenkin outoa, että vuoden 1993 direktiivissä tehtiin poikkeus niin monen sektorin kohdalla. Me parlamenttina hyväksyimme sen, mutta olemme kuitenkin vaatineet, että poikkeussektoreilla pitäisi saada voimaan vastaavat järjestelyt. Työmarkkinaosapuolet ovat tehneet sopimuksen joillakin sektoreilla. Voimme hyväksyä sen ja siirtää lainsäädäntöön.
Komissio on joutunut avaamaan solmuja joillakin muilla sektoreilla, kuten harjoittelua suorittavien lääkärien tapauksessa. Tässä tapauksessa oli ilmennyt ongelmia, joihin työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunta on löytänyt hyviä ratkaisuja.
Jäljellä on vielä kaksi ongelmaa. Ensimmäinen koskee offshore-alaa. Toinen on sunnuntaityö, jota käsiteltiin vanhassa direktiivissä. Tuomioistuin on julistanut nykyisen version sunnuntaityötä koskevan lauseen pätemättömäksi. Lause kuuluu näin: " 1 kohdassa tarkoitettu lepoaika käsittää periaatteessa sunnuntain." Tässä lauseessa viitataan siihen, että sunnuntaityötä täytyy voida rajoittaa. Se on tärkeä arvo joskus täysin normittomassa yhteiskunnassamme. Komissio ohittaa tämän. Se haluaa yksinkertaisesti poistaa tämän lauseen, vaikka tuomioistuimen päätös itsessään ei anna sille mitään perustetta. Komissio voisi vielä harkita tätä asiaa paremmin. Tässä on kysymys hyvin tärkeästä ja periaatteellisesta kysymyksestä, joka täytyy ratkaista Amsterdamin sopimuksen valossa. Emme halua romuttaa asianomaista artiklaa vaan korjata sitä. Siksi emme kannata Euroopan komission ehdotuksen 1 artiklan b kohtaa ja pyydämme siitä erillistä äänestystä.

Lindqvist (ELDR).
 Arvoisa puhemies, tämä työaikadirektiivi käsittelee työntekijöiden työympäristöä, mikä onkin tärkeä asia. Tämäntyyppisten direktiivien pitää perustua työmarkkinaosapuolten välisiin sopimuksiin siitä, mikä on kohtuullinen työympäristö työntekijöille ja yrityksille. Jotta tällaisia direktiivejä sovellettaisiin oikein, on tärkeää, että työmarkkinaosapuolet tukevat niitä voimakkaasti. Varsinkin Ruotsissa, kotimaassani, me pidämme tarkkaan huolen siitä, että tämäntyyppisillä säännöillä on voimakas kannatus, jotta niillä olisi jotakin merkitystä.
Kyseessä ovat siis tärkeät asiat, nimittäin yksittäisen yrityksessä työskentelevän henkilön terveyden ja turvallisuuden suojelu. Mutta kyse on myös ympäristön suojelemisesta; on tärkeää, että suoritettavat kuljetukset eivät ole vaarallisia elinympäristölle. Siksi direktiivi on tärkeä. Nyt tämä direktiivin ala ulotetaan yhä useampiin, 5-6 miljoonaan kansalaiseen, miksi onkin entistä tärkeämpää, että säännöt ovat käytännöllisiä ja hyviä.
Minulla on kaksi näkökohtaa, jotka haluaisin ottaa esiin ja joita haluaisin erityisesti korostaa. Toinen on se, että kyse on vähimmäissäännöistä . Jokaisella jäsenmaalla pitää siten olla oikeus laatia tiukempia sääntöjä sekä ympäristöä että turvallisuutta varten - tämä on tärkeää. Toinen näkökohtani on se, että ei pidä edetä liian pitkälle yksityiskohtiin vaan pitää olla jonkin verran varovainen. Sen sijaan on annettava käytännön edustajille liikkumavaraa tulkita yksityiskohtia säännöissä, niin että emme takerru pikkuseikkoihin.
Nämä pienet huomautukset tehtyäni haluan muilta osin puoltaa tätä ehdotusta. Uskon, että siitä tulee askel kohti turvallisempaa ja terveellisempää Eurooppaa.

Gallagher
Arvoisa puhemies, haluan onnitella McMahonia erittäin hienon mietinnön esittämisestä.
Haluan rajoittaa huomioni kalastus- ja merenkulkualalle. Kalastusala ei ole omassa maassani eikä yleensäkään Euroopassa minkään muun kaupallisen tai taloudellisen alan kaltainen. Se on omintakeinen ala, jolla on omat erityispiirteensä ja - tarpeensa, ja eurooppalainen lainsäädäntö olisi räätälöitävä kansallisella tasolla alan ainutlaatuisten olosuhteiden mukaisesti. Olen monta vuotta edustanut kalastusalan etuja Irlannissa sekä paikallisella että kansallisella tasolla ja viimeiset viisi vuotta Euroopan tasolla.
Vaikka kannatan työaikadirektiivin yleistä vaikutusta monilla yhteiskunta- ja talouselämän aloilla, olen sitä mieltä, että tarvitaan eritellympää lainsäädäntöä, jolla taataan kalastusalan vapauttaminen tämän työaikadirektiivin vaatimuksista.
Olen täysin samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että osuuskalastajien kohdalla tehtävä erityinen poikkeus on määriteltävä riittävän selvästi. Olen tämän ehdotuksen kannalla, mutta Euroopan unionin on kaikissa tilanteissa tiedostettava kalastusalan ja kalastuskylien erityisluonne unionin joka kolkassa.
Merenkulkualan ehdotukset sisältävät myös Euroopan komission suosituksen merenkulkijoiden työaikoja ja alusten varustusta koskevan ILO: n yleissopimuksen ratifioinnista. Työmarkkinaosapuolten tekemä sopimus ilmentää pääosin yleissopimusta vähimmäislepoaikojen osalta, mutta sopimuksessa on lisäksi uusia määräyksiä terveystarkastuksista ja vuosilomista.
Työaikojen toteamiseksi Euroopan komissio on liittänyt ehdotukseen mallin merenkulkijoiden työ- ja lepoaikakirjanpitoa varten ja ehdottanut, että jäsenvaltioiden olisi yhdenmukaistettava lainsäädäntönsä sitä vastaavaksi. Kaikki tätä koskevat muutokset on tehtävä yhteisymmärryksessä Irlannin ja Euroopan kalastusalan kanssa.
Lopuksi haluan onnitella komission jäsen Flynniä siitä sisukkuudesta, jolla hän sai alkuperäisen direktiivin hyväksytyksi monista jäsenvaltioiden tasolla olleista esteistä huolimatta. Pyytäisin häntä nyt pohtimaan parlamentin näkemystä, siis kalatalousvaliokunnan näkemystä kalastusalan ainutlaatuisista olosuhteista.

Sainjon
 Arvoisa puhemies, direktiivin 93/104, jossa vahvistetaan yleiset työaikamääräykset, ulkopuolelle jätettiin monia toimialoja, joiden joukossa on liikenne, ala, jolla poljetaan useimmin palkansaajien oikeuksia. Komissio on hyväksynyt parlamentin painostuksesta ja tämän puutteen korjaamiseksi valkoisen kirjan direktiivin ulkopuolisista toimialoista.
Liikennevaliokunta kannatti tästä asiakirjasta antamassaan lausunnossa kiinteässä asemapaikassa työskentelevien työntekijöiden ja muiden seikkojen, kuten vuosilomien ja liikkuvien työntekijöiden lepoaikojen sisällyttämistä direktiiviin. Näiden työntekijöiden kohdalla viitejakso on aivan luonnollisesti koko vuosi, ja olen todella sitä mieltä, että meidän on pohdittava asiaa tältä pohjalta, koska kyseessä on pohjimmiltaan hyvin erityislaatuinen ala, johon liittyy vakavia riskejä niin työolojen kuin terveyden ja turvallisuudenkin kannalta. Tästä syystä ei ole mielestäni mitenkään järkyttävää ehdottaa työajan tarkastelua vuosittaiselta pohjalta sillä ehdolla, että tämän ammatin todellisuudesta on käytännönläheisempi kuva ja että sen puutteita voidaan ehkä paremmin korjata. Työajan lyhentämistä voitaisiin tarkastella vuosittaisen keskimääräisen viikkotyöajan pohjalta ja kieltää 48 viikkotunnin ylittäminen kaikissa tapauksissa.
Arvoisa puhemies, jos kuitenkin mietin asiaa yleisemmällä tasolla eli otan huomioon liikkuvat työntekijät ja kiinteässä asemapaikassa työskentelevät työntekijät, peruskysymys on seuraava: onko eurooppalainen direktiivi muuttanut eurooppalaisten työntekijöiden työelämää ja työn järjestelyä? Vastaus on tällä hetkellä selvästikin ei. Sanottakoon vielä kerran, että kyseessä on melko epämääräinen kehys, jonka rajaoja ei ole riittävän selvästi määritelty. Näin ollen sosiaalinen Eurooppa ilmenee vähimmäiskehyksen laatimisena, ja vaikka yhdenmukaistaminen hyödyttää toki tiettyjä Euroopan kansalaisia, se merkitsee kuitenkin useimpien kohdalla taantumista. Niin kauan kuin sosiaalinen Eurooppa rajoittuu tähän järjestelmään, se ei saa koskaan riittävästi näkyvyyttä, jotta se herättäisi julkisessa mielipiteessä yhtä paljon huomiota kuin rahan Eurooppa tällä hetkellä.

Lienemann
Arvoisa puhemies, olen kollegani Sainjonin tavoin sitä mieltä, että tämä direktiivi tulee hyvin myöhään ja että sen sisältö ei vastaa alan palkansaajien toiveita. Hyvin myöhään, koska on kulunut yli vuosi siitä, kun yhteisön maantieliikenteen markkinat vapautettiin täysin sääntelystä ja kun sosiaalinen polkumyynti, jota esiintyi jo tuolloin hyvin paljon tällä alalla, on vain kasvanut ja komistunut. Se on hyvin riittämätön, koska se ei tuo mitään merkittävää yleistä parannusta sen paremmin lähimmäistemme turvallisuuteen kuin alan palkansaajien tai itsenäisten työntekijöiden työoloihinkaan.
Viikoittaiseksi enimmäistyöajaksi ehdotettu 48 tunnin sääntö on jo huomattavasti alhaisempi kuin maantieliikenteen järjestelyä koskevassa asetuksessa 3820/85 määrätty enimmäistyöaika. Jos haluamme olla johdonmukaisia, jo tässä asetuksessa pitäisi ottaa huomioon, että enimmäistyöaika on 46 tuntia. On kuitenkin selvää, että 46 tuntiakin on hyvin kaukana 35 tunnin tavoitteesta ja työajan huomattavasta vähentämisestä, joka näyttää olevan yksi tämän vuosisadan suurista valmisteilla ja toteutumassa olevista edistysaskeleista, ja että se heikentää joka tapauksessa lähimmäistemme turvallisuutta.
Vielä pahempi asia on se, että direktiivissä on poikkeuksia, ja - malttakaapa hieman - poikkeus on se, että viikoittainen enimmäistyöaika on 60 tuntia. Voimme kuvitella, että sillä on vaikutuksensa lähimmäistemme turvallisuuteen ja kuljettajien elinoloihin. Tätä poikkeusta ei voida hyväksyä. Jotta direktiiviä voitaisiin kuitenkin parantaa, vaikka tuomitsemmekin periaatteessa tämän poikkeuksen, kehotan teitä kannattamaan Moreaun ehdotuksia, sillä hän on sitä mieltä, että tämän ajan on ensinnäkin oltava alle 60 tuntia - muistutan teille, että myös tässä tapauksessa sallittu ajoaika on 56 tuntia -, ja hän on ennen kaikkea sitä mieltä, että tuntimäärä on laskettava 28 vuorokauden jaksolla, joka vastaa valvottavissa olevaa aikaa ja joka on lisäksi järkevämpi kuin neljän kuukauden määräaika, joka sallii kaikenlaiset väärinkäytökset.
Lyhyesti sanottuna ja yhteenvetona tämä direktiivi on riittämätön huolimatta niistä muutamista pienistä edistysaskelista, joihin suhtaudun myönteisesti, eli itsenäisten työntekijöiden ja palkansaajien samanvertaisuudesta ja kaikesta huolimatta jonkinlaisesta sääntelyn alusta, vaikka tämä alku on huomattavasti vaatimattomampi kuin parlamentti ja alan palkansaajat ovat odottaneet.

Grosch
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, aina ei ole ollut selvää, että parlamentti ja komissio pitävät työaikamääräyksiä osana turvallisuuden ja terveyden varmistamista kaikilla aloilla. Näiden tänään käsiteltävien mietintöjen perusteella se vaikuttaa ainakin nyt ilmeiseltä. Sen vuoksi haluaisin kiittää komissiota ja molempia esittelijöitä heidän työstään ja liittää kiitokseeni toiveen siitä, että tämä vakaumus yleistyy myös neuvostossa.
Puhun nyt liikenne- ja matkailuvaliokunnan PPE-ryhmän jäsenten puolesta, kun sanon, että on hyvä, että maantieliikenne ja sen yli viisi miljoonaa työntekijää eivät jää enää direktiivin ulkopuolelle, vaan että sen pitää mielestäni yksinkertaisesti itsestään selvästi kuulua sen piiriin. Erityisesti maantieliikenteessä vallitsee suora yhteys työajan ja onnettomuustiheyden välillä. Haluaisin korostaa vielä kerran sitä, kuinka tärkeää on direktiivin nopea toteuttaminen sekä kaikkien määräysten noudattamisen valvonta kaikissa jäsenvaltioissa. Vaikka kilpailu kuljetusalalla on erittäin voimakasta, se ei saa kuitenkaan vaikuttaa terveyteen eikä kansalaisten turvallisuuteen ja terveyteen.
Molemmat direktiivit käsitellään samaan aikaan ja niistä päätetään samaan aikaan. Tämä osoittaa halua yhtenevyyteen. Minusta vaikuttaa tärkeältä se, mitä esittelijätkin korostavat, että nämä direktiivit koskevat vähimmäisvaatimuksia, minkä vuoksi niitä ei pidä tulkita siten, että ne oikeuttaisivat alentamaan vaatimuksia tietyissä maissa, joissa on kenties tiukemmat määräykset. Vaikka nämä direktiivit sääntelevät varmasti laajasti työaikaongelmaa, minun sallittaneen viitata erityiseen ongelmaan, nimittäin paikallisliikenteeseen. Paikallisliikenne koskee matkustajien kuljettamista sekä tiellä että kiskoilla. Minun vakaumukseni mukaan alalla, jolla on jo monissa maissa hyvät säännöt, pitäisi säilyttää direktiiviin 98/319 sisältyvän 7 artiklan poikkeusmääräykset, tai tämä ala pitäisi yksinkertaisesti sisällyttää direktiiviin 93. Uskon, että se olisi sekä komission että työntekijöiden ja työnantajien edun mukaista.

Watson
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijöitä ja varsinkin McMahonia, jota huomioni erityisesti koskevat. Suhtaudun myönteisesti pyrkimykseen saada aikaiseksi laajempi sääntely ja olen pahoillani siitä, että työmarkkinaosapuolet eivät päässeet sopimukseen maantieliikenteen alalla. Komission ehdotuksissa on mielestäni kuitenkin ongelma, johon esittelijä kiinnittää liian vähän huomiota. Ongelma on se, että linja-autonkuljettajat luokitellaan tosiasiassa tavaraliikenteen kuljettajiksi, vaikka he hoitavat hyvin erilaisia tehtäviä, jotka edellyttävät hyvin erilaisia työaikoja. Tämä johtaa ongelmiin kahdella alalla.
Toinen ala on turvallisuus. Ehdotusten tarkoituksena on varmistaa työntekijöiden sosiaalisen suojelun ja matkustajien turvallisuuden korkea taso. Siitä ei ole varmasti kukaan eri mieltä. Komission tilastot ovat kuitenkin hieman harhaanjohtavia. Niiden mukaan 18 %: ssa vakavista onnettomuuksista on mukana rekkoja tai linja-autoja, mutta linja-autot kuuluvat siitä huolimatta turvallisimpiin kulkuvälineisiin. Yhdistyneessä kuningaskunnassa todellakin vain 2, 2 %: ssa vakavista onnettomuuksista on mukana linja-autoja. Minusta tuntuu siltä, että näiden ehdotusten aiheuttamat lisäkustannukset pienyrityksille - varsinkin pienille linja-autoyrityksille - johtavat siihen, että yritykset investoivat vähemmässä määrin turvallisempiin ja uudempiin ajoneuvoihin, mistä on haittaa alalle ja mikä saattaa heikentää matkustajien turvallisuutta.
Toinen ala on palvelut. Olen varma siitä, että McMahon on itseni tavoin pahoillaan siitä, että konservatiivihallitus tuhosi Yhdistyneen kuningaskunnan rautatiet, ja siitä, miten maantieliikenne on sen jälkeen lisääntynyt. Tosiasia on kuitenkin se, että maaseutualueilla, kuten sillä, jota itse edustan, linja-autopalvelut ovat muuttumassa yhä harvinaisemmiksi. Ihmiset luottavat linja-autoihin, ja näiden ehdotusten aiheuttamilla lisäkustannuksilla ja joustamattomuudella nykyisen henkilöstön käytön osalta on tyrmäävä vaikutus, joka johtaa palvelujen vähentämiseen.
Lopuksi ehdotan, että meidän pitäisi harkita maanteiden matkustajaliikenteen luokittelua samaan ryhmään rautatieliikenteen kanssa tätä sääntelyä varten. Tällöin palveluja voitaisiin lisätä vaarantamatta matkustajien turvallisuutta.

Jackson
 Arvoisa puhemies, sosialistipuolueen johtaja Green sanoi tänään aikaisemmin, että työpaikat ovat asialistallamme - onkohan näin? Jos se pitää paikkansa, odotamme sosialistien äänestävän näitä kahta mietintöä vastaan, koska nämä ehdotukset edellyttävät työpaikkojen vähentämistä. Oma ryhmäni on esittänyt niihin muutamia hyvin käyttökelpoisia tarkistuksia, mutta esittelijöidemme muuttamassa muodossa ne edustavat vanhanaikaista, vanhan työväenpuolueen tyylistä eurososiaalista masinointia pahimmillaan: joustamatonta, autoritaarista ja epärealistista.
Kaikki tietävät, että työaikadirektiivin ulkopuolelle jätettiin tiettyjä aloja siksi, että siihen oli vaikea sisällyttää niihin kuuluvat työntekijät. Komissio on kuitenkin tehnyt ehdotuksensa. Minun mielestäni parlamentti olisi voinut auttaa löytämään keinon, jolla työntekijöiden suojelu olisi yhdistetty joustavuuteen, jolla mahdollistetaan Euroopan kilpailukyvyn säilyminen. Kummatkin esittelijämme ovat vain pahentaneet asioita. Chanterie vakuuttaa, että hän haluaa sisällyttää osuuskalastajat työaikadirektiivin piiriin, lyhentää heidän työviikkoaan, vähentää heidän mahdollisuuksiaan tehdä työtä heidän haluamallaan tavalla ja viime kädessä vähentää heidän todennäköisiä työmahdollisuuksiaan. Millainen viesti tämä on Lounais-Englannin kalastajille, jotka joutuvat jo nyt kamppailemaan elantonsa puolesta?
McMahon ajaa Euroopan taksinkuljettajat ahtaalle vaatimalla tarkistuksessaan, että 48 tunnin työviikon aikana, jota heidän on noudatettava, on oltava päivystysaikaa eli toisin sanoen aikaa, jolloin he eivät tienaa mitään. Hän vaatii myös, että kaikilla itsenäisillä kuljettajilla on oltava ajopiirturi.
McMahonin ja Chanterien olisi kuunneltava erästä taksinkuljettajaa - rouva Wendy Smithiä -, joka kirjoitti minulle Sidmouthiin, Devoniin. Hän sanoo: tämä direktiivi tuhoaisi täysin yksityisen taksiliikenteen, enkä usko, että kukaan voi työskennellä näillä ehdoilla; olisi harkittava monia asioita, ennen kuin taksipalvelut tuhotaan, mutta ehkä heitä ei kiinnosta muu kuin diktatuuri.
Kuinka nolona Ison-Britannian Labour-puolue mahtaakaan lukea McMahonin mietintöä! Olemme turhaan kyselleet, mitä mieltä Ison-Britannian hallitus on siitä. Nyt se joutuu vihdoin kohtaamaan Blairin aikaansaannokset hänen sitouduttuaan ajamaan eurooppalaista sosiaalipolitiikkaa, mutta nämä lait hyväksytään määräenemmistöllä, sanokoon hän, mitä sanoo. Älkää luulkokaan, Blair! Kehotan kollegoja äänestämään näitä vahingollisia mietintöjä vastaan.

Flynn
Arvoisa puhemies, aluksi haluan onnitella kumpaakin esittelijää kummastakin erinomaisesta mietinnöstä. Komissio ja parlamentti ovat nyt tehneet jo yli kuusi vuotta yhdessä työtä sen varmistamiseksi, että tällä hetkellä työaikadirektiivin ulkopuolella olevat työntekijät saavat asianmukaisen suojelun.
Aloitan Chanterien mietinnöstä. Esittelijä ja komissio ovat täysin yhtä mieltä pyrkimyksen kohteena olevista tavoitteista. Esittelijät ja muut jäsenet ovat kuitenkin esittäneet paljon tarkistuksia. Komissio voi hyväksyä niistä useimmat. Kyseessä ovat tarkistukset 1-8, 10, 11, 13 ja 16. Suhtaudun myönteisesti etenkin tarkistukseen 11, jossa on käyttökelpoinen osuuskalastajien määritelmä. Pidän myönteisenä myös esittelijän tukea komission ehdotukselle osuuskalastajien vuosilomasta. Ymmärrän hyvin useimpien muiden tarkistusten puolesta esitetyt näkemykset, mutta mitkään näistä tarkistuksista eivät ole oleellisessa ristiriidassa komission linjan kanssa vaan erona on pikemminkin tietynlainen painotus.
Olen täysin samaa mieltä esimerkiksi siitä, että mitään toimialaa ei pitäisi jättää yhteisön työaikalainsäädännön ulkopuolelle. Ainut ero merenkulkijoita koskevien komission ja esittelijän näkemysten välillä on se, miten tavoitteeseen päästään. Komissio ehdotti merenkulkualan työmarkkinaosapuolten nimenomaisesta toivomuksesta, että näihin työntekijöihin sovellettaisiin ainoastaan työmarkkinaosapuolten välisen sopimuksen täytäntöönpanoa koskevaa direktiiviä, mutta vain nämä työntekijät ovat yleisen direktiivin ulkopuolella. Mitään aukkoja ei voi olla.
Tilanne on hyvin erilainen, kun tarkastellaan sunnuntaita lepopäivänä. EY: n tuomioistuin mitätöi työaikadirektiivin määräyksen, jonka mukaan sunnuntai olisi periaatteessa sisällytettävä viikoittaiseen lepoaikaan. Komission ehdotuksessa ei ole kyse tämän asian muuttamisesta vaan pelkästään sen tunnustamisesta. Tiedän, että esittelijä haluaisi palauttaa tämän määräyksen, ja ymmärrän hänen syynsä siihen. Huolimatta siitä, onko ratkaisu oikein vain ei, ehdottaisin kuitenkin, ettemme puutu siihen nyt. Tämän ehdotuksen ainoa tarkoitus on suojella tällä hetkellä direktiivin ulkopuolella olevien toimialojen työntekijöitä, ja sen saaminen tähän vaiheeseen on kestänyt viisi vuotta.
En halua avata uudestaan keskustelua muista asioista, koska silloin kadottaisimme näköpiiristämme ensisijaisen tavoitteemme. Näin ollen en voi hyväksyä tätä osaa tarkistuksesta 9.
Kiistellyin ala ovat harjoittelussa olevat lääkärit. Heidän osaltaan komissio ehdotti tietyillä edellytyksillä seitsemän vuoden siirtymäkautta enintään 48 tunnin keskimääräiseen viikoittaiseen työaikaan. Neuvostossa jotkin jäsenvaltiot haluavat pitempiä aikarajoja sillä perusteella, kuinka paljon aikaa kuluu tulevien lääkäreiden yliopistolliseen peruskoulutukseen.
Vaikka haluaisin hyvin mielelläni tukea tätä asiaa koskevaa parlamentin tarkistusta 15, uskon kuitenkin, että komission ehdotus on realistisempi. Vaikka lääkäreiden ja potilaiden terveys on erittäin tärkeä asia, meidän on otettava huomioon jyrkän muutoksen vaikutukset terveyspalvelujen tarjontaan.
Mietinnössä käsitellään myös työajan vuosittaista enimmäisrajaa. Tässäkin tapauksessa voin ymmärtää esitetyn tarkistuksen, mutta meidän ehdotuksessamme pyritään asettamaan vähimmäismääräykset, joita voidaan soveltaa joka alalla. Tietyissä tapauksissa, erityisesti merikalastuksen ja liikenteen alalla, enimmäistyöajan laskeminen vuosittaiselta pohjalta on perusteltua, mutta tarkistukset 17 ja 20 ovat liian rajoittavia, eikä tarkistus 18 tosiasiassa paranna ehdotusta.
Lopuksi, tarkistus 19, jolla pyritään sisällyttämään rautatieliikenteen työntekijät liikkuvien työntekijöiden määritelmään, ei ole hyväksyttävissä.
Siirryn nyt toiseen esittelijäämme, McMahoniin. Aluksi haluaisin ottaa esille kaikki merenkulkua koskevat ehdotukset. Olen hyvin mielissäni siitä, että esittelijä hyväksyy komission ehdotukset sillä edellytyksellä, että kummatkin direktiivit pannaan täytäntöön samanaikaisesti ILO: n yleissopimuksen nro 180 ja yleissopimukseen nro 147 liitetyn pöytäkirjan kanssa. Tämä on täysin komission lähestymistavan mukaista.
Maantieliikenteen osalta pidän myönteisenä sitä, että mietinnössä kannatetaan laajasti alan työaikaa koskevaa aloitetta ja etenkin itsenäisten työntekijöiden sisällyttämistä direktiivin soveltamisalaan. On selvää, että kyseessä ei ole vain maantieliikenteen työntekijöiden terveyttä ja turvallisuutta koskeva asia vaan myös yleistä turvallisuutta koskeva asia, kuten Crowley sanoi. Lisäksi on selvää, että kilpailun vääristymiä on torjuttava tällä alalla, jolla esiintyy paljon kilpailua, mihin McMahon viittasi.
Olen hyvin iloinen voidessani sanoa, että komissio voi hyväksyä ne tarkistukset, jotka selventävät tekstiä. Kyseessä ovat tarkistukset 4-7, 11, 14 ja 15, tarkistusten 1 ja 16 alkuosa sekä tarkistuksen 8 loppuosa. Komissio hyväksyy periaatteessa sen, että tekstiin on sisällytettävä itsenäisen kuljettajan määritelmä, kuten tarkistuksessa 10 ehdotetaan, mutta se aikoo laatia laaja-alaisemman määritelmän.
Voidaksemme säilyttää ehdotuksemme yhtenäisyyden meidän on hylättävä tarkistus 25, jolla pyritään siihen, että kaupunkien joukkoliikenne jätettäisiin direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle.
Poikkeusten osalta olemme valmiita hyväksymään osan kompromissitarkistuksesta 12, joka koskee ehdotuksemme 7 artiklan 2 kohtaa. Olemme havainneet, että ehdottamamme poikkeus, joka koskee enintään 12 kuukauden viitejaksoa, ei ole saanut yleistä kannatusta sen paremmin neuvostossa kuin itse alallakaan. Näin ollen olemme valmiita poistamaan tämän poikkeuksen.
On joitakin seikkoja, joita komissio ei voi hyväksyä. Parlamentti tietää, että poikkeusten osalta komission kanta on yleensä se, että pyritään säilyttämään tasapaino työn järjestelyn joustavuuden ja sosiaalisen suojelun vähimmäistason välillä. Juuri tämä oli aiheena alun perin käydyissä neuvotteluissa. Vaikka arvostan sitä, että parlamentti painottaa työmarkkinasopimuksia tai poikkeuksia tarkistuksessa 12, komissio on kuitenkin sitä mieltä, että jäsenvaltioille olisi annettava mahdollisuus laatia selvät säännöt kansallisessa lainsäädännössä, samaan tapaan kuin yleisessä työaikadirektiivissä määrätään. Tätä tarkistusta ei näin ollen voida hyväksyä.
Lisäksi komissio on edelleen vakuuttunut siitä, että kaupunkien liikennealan työn yleisen järjestämisen helpottamiseksi 7 artiklan 3 kohdassa oleva poikkeus olisi säilytettävä, ja siksi emme voi hyväksyä tarkistusta 13. Samasta syystä meidän on hylättävä tarkistukset 22, 24 ja 27-30.
Joitakin tarkistuksia komissio ei voi hyväksyä siksi, että ne ovat ehdotuksen soveltamisalan ulkopuolella; tarkistus 19 ja liikenteenharjoittajien välisten sopimusten sääntely liittyvät siis sopimuslainsäädäntöön. Seuraamusten määrittelyä koskevan tarkistuksen 18 osalta on vaikea kuvitella, miten yksittäisesti toimivat jäsenvaltiot voivat määritellä seuraamukset, jos alaa koskevaa yhteisön yksityiskohtaista säännöstä pidettäisiin riittämättömänä.
Meidän on hylättävä myös tarkistuksen 16 loppuosa, joka on ylisääntelevä. Tietyt muut tarkistukset eivät selventäisi tekstiä. Tarkistuksessa 17 tekstiin lisätään huonontamisen vastainen lauseke, joka on jo 11 artiklan 3 kohdassa, ja komission teksti heijastaa yleisen työaikadirektiivin määräyksiä. Tarkistukset 21 ja 23 saattaisivat aiheuttaa epäselvyyttä. Koska esittelijä on hyväksynyt komission kannan siitä, että viikoittaista enimmäistyöaikaa koskeva määräys sijoitetaan 3 artiklaan, tämä osa pitäisi poistaa tarkistuksestamme 1, jossa ehdotetaan johdanto-osan 16 kappaleen muuttamista.
Tarkistuksissa 2 ja 20 tekstiin lisätään selvennyksenä pelastuspalvelualan työntekijät, mutta koska näiden työntekijöiden työ ei liity ensisijaisesti maantieliikenteeseen, komissio katsoo, että he kuuluvat yleisen työaikadirektiivin piiriin, ja siksi emme voi hyväksyä näitä tarkistuksia. Tarkistuksessa 3 ja tarkistuksen 8 ensimmäisessä osassa päivystysvelvollisuus kuuluu itsenäisten työntekijöiden työajan määritelmään. Komission mielestä päivystysvelvollisuus siinä muodossa, kuin se on määritelty ehdotuksessa, kuuluu pelkästään työntekijän velvollisuuksiin.
Lopuksi komissio on yötyötä koskevan tarkistuksen 9 osalta - kun otetaan huomioon jäsenvaltioiden maantieteellinen sijainti ja lainsäädännölliset järjestelyt - sitä mieltä, että jäsenvaltioiden olisi annettava päättää työmarkkinaosapuolia kuullen, miten suuren vuosittaisen työajan perusteella työntekijät voidaan luokitella yötyöntekijöiksi, sen sijaan, että sovelletaan tiukkaa 48 päivän rajaa. Tarkistus on myös ristiriidassa yleisen työaikadirektiivin kanssa. Toivon, että olen selventänyt komission kantaa tästä vaikeasta ehdotuksesta.
Olen kiitollinen parlamentille siitä, että se on tukenut laajasti komission ehdotuksia, ja siitä, miten nopeasti se on käsitellyt ne. Tiedän, että kollegani Kinnock on tästä asiasta samaa mieltä kanssani ja että näin ollen neuvosto voi Saksan puheenjohtajakaudella hyväksyä merenkulkijoiden sopimuksen voimaantuloa koskevan direktiivin ja vahvistaa yhteisen kannan kolmesta muusta asiasta.
Lopuksi haluaisin sanoa Hudghtonille, että ehdotus kattaa osuuskalastajat palkallisia lomia lukuun ottamatta. Pat the Cope Gallagherille sanoisin, että kalatalousvaliokunta kannatti kaikkia näitä asioita, ja olemme mielissämme sen kannatuksesta. 48: aa tuntia koskeva kysymys, vuoden viitejakso, lomat - muilta osin kuin osuuskalastajien osalta - sekä lääkärintarkastuksia ja riittävää lepoa koskeva kysymys määritellään myöhemmässä direktiivissä, jotka on luvattu esittää.
Osoitan viimeiset sanani Crowleylle. Kiitän ystävällisistä sanoistanne. Sanoisin teille ja parlamentille, että sosiaalinen asialista on kehittynyt melkoisesti viime vuosina. Siihen on päästy tiettyjen yksilöiden päättäväisyydellä, hyvien ihmisten kannatuksella kabinetin yksiköissä ja sillä suurella Euroopan parlamentin tuella, jota olen saanut täällä osakseni. Olen kiitollinen näkemyksistänne.

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Demokratia, oikeusvaltio, ihmisoikeudet ja perusvapaudet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista aiheista:
kehitys- ja yhteistyövaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (Á4-0135/99) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta (EY) N: o 15/1999 neuvoston asetuksen antamiseksi demokratian ja oikeusvaltion kehittämisen ja lujittamisen sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen yleistavoitetta edistävien kehitysyhteistyötoimien täytäntöönpanoa koskevista vaatimuksista (5240/1/99 - C4-0036/99-97/0191(SYN)) (Esittelijä: Torres Couto), -Galeote Quecedon laatima ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (Á4-0153/99) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi demokratian ja oikeusvaltion kehittämisen ja lujittamisen yleistä tavoitetta sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen tavoitetta kolmansissa maissa yhteisön yhteistyöpolitiikan puitteissa edistävien yhteisön toimien, jotka ovat muita kuin kehitysyhteistyötoimia, täytäntöönpanoa koskevista edellytyksistä (KOM(97)357-9582/98 - C4-0508/98-98/0813(CNS)).
Torres Couto
 Arvoisa puhemies, parlamentin jäsenet, keskustelemme täällä tänään aiheesta, joka on ensiarvoisen tärkeä Euroopan unionin kehitysyhteistyölle, ja keskustelumme pohjana on nyt esittelemäni suositus toiseen käsittelyyn demokratian ja oikeusvaltion kehittämisen ja lujittamisen sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen yleistavoitteesta kehitysmaissa, samoin kuin kollega Galeote Quecedon laatima mietintö, joka käsittelee tuota samaa tavoitetta kolmansissa maissa.
Arvoisa puhemies, parlamentin jäsenet, haluaisin esittää seuraavat näkökohdat neuvoston yhteisen kannan osalta. Neuvoston yhteiseen kantaan on sisällytetty - joskus vain osittain tai muutettuna - joitakin Euroopan parlamentin kehitys- ja yhteistyövaliokuntansa mietinnön perusteella ensimmäisessä käsittelyssä tekemiä tarkistuksia. Minun on kuitenkin valittaen todettava, että neuvosto ei tässä vaiheessa ole hyväksynyt suurinta osaa Euroopan parlamentin toivomista tarkistuksista, kenties kaikkein tärkeimpiä. Tämä koskee erityisesti tarkistuksia, jotka koskevat talousarvioon liittyviä näkökohtia ja komitologiaan liittyviä näkökohtia - jotka ovat siis Euroopan parlamentille erityisen tärkeitä -, joilla pyritään vahvistamaan parlamentin tiedottamiseen liittyviä menettelyjä sekä tarkistusta, jonka tarkoituksena on antaa asetusluonnokselle rajaton kesto.
Tahtoisin lopuksi korostaa niiden tarkistusten merkitystä, joilla pyritään laajentamaan asetusluonnoksen soveltamisalaa ja tavoitteita - sama koskee demokratian, oikeusvaltion periaatteiden ja perusvapauksien edistämistä - yhteistyötoimiin, joiden tarkoituksena on edistää moitteetonta julkishallintoa. Kyseessä on olennainen näkökohta, jota neuvosto ei myöskään ole sisällyttänyt yhteiseen kantaansa ja jonka suhteen parlamentin on pysyttävä päättäväisenä. Tuo näkökohta vaikuttaa nimittäin keskeisesti kehitykseen ja kehitysmaiden kanssa toteutettavaan terveeseen yhteistyöhön. Emme halua syyllistyä holhoukseen, mutta meidän on silti valitettavasti pakko todeta, että Euroopan unionin antama apu uppoaa kovin usein korruptioon, sotatoimiin ja kehitysmaille luovuttamiemme varojen huonoon hallintaan.
Meidän on toteutettava sellaista yhteistyötä, jonka avulla voidaan kitkeä nälkä, köyhyys, kurjuus ja sairaudet, sillä ne lisääntyvät suurimmassa osassa kehitysmaita pelottavaa vauhtia, ja meidän on estettävä avustusten käyttäminen yhä uusien panssarivaunujen, tuhoaseiden, miinojen ja sotatarvikkeiden ostamiseen, sillä ne levittävät loppujen lopuksi hävitystä puolustuskyvyttömän siviiliväestön keskuudessa ja loukkaavat siten pysyvästi ihmisoikeuksia, joita kuitenkin omalta osaltamme puolustamme. Siksi tämän vaatimuksen on oltava unionin kehitysyhteistyöpolitiikan kulmakivenä.
Haluaisin myös, arvoisa puhemies, parlamentin jäsenet, korostaa sitä, että syyt, jotka saivat kehitys- ja yhteistyövaliokunnan ja Euroopan parlamentin esittämään tarkistuksensa ensimmäisessä käsittelyssä, ovat yhä samat ja yhä yhtä aiheelliset ja ajankohtaiset. Näin ollen katson, että kaikki neuvoston hylkäämät tarkistukset on esitettävä uudelleen toisessa käsittelyssä.
Haluan lisäksi kiinnittää huomiota erääseen tarkistukseen, jonka esitin yhdessä kollegoiden, Galeote Quecedon ja van Bladelin kanssa ja jonka mukaan komission olisi hyväksyttävä tarpeelliset toimenpiteet erityisten menettelysääntöjen laatimiseksi kaikille kumppaneille, jotka osallistuvat tämän asetuksen nojalla toteuttaviin toimiin.
Lopuksi haluaisin vielä esittää erään poliittisen näkökohdan, joka liittyy seuraavaan aiheeseen: yhteisön toiminnan ihmisoikeuksien ja demokraattisten periaatteiden edistämiseksi on perustuttava ihmisoikeuksien suojelun kansainvälisen järjestelmän ja Euroopan yhdentymisen perustana olevien ihmisoikeuksien yleismaailmallisuuden ja jakamattomuuden periaatteiden kunnioittamiseen. Tässä asiassa Euroopalla ei voi olla erilaisia punnuksia ja erilaisia mittapuita sen mukaan, onko kyse Kosovosta, Afrikasta vai Itä-Timorista. On jo aika luopua tekopyhyydestä ja lakata huolehtimasta ensisijaisesti pelissä olevista taloudellisista eduista. Sen tähden tahtoisin tässä yhteydessä tuoda esiin puheenjohtajamaa Saksan kannan ja esittää sen vuoksi voimakkaan vastalauseeni, sillä samaan aikaan kun kansainvälisen yleisen mielipiteen tietoon tulee kaikkialla maailmassa, että Indonesian hallitus on pannut vastikään toimeen Itä-Timorissa hirvittäviä verilöylyjä ja harjoittaa yhä edelleen politiikkaa, joka polkee Timorin väestön kaikkein alkeellisimpiakin oikeuksia, puheenjohtajamaa Saksa vastustaa Miloseviia Kosovossa ja puolustaa kiivaasti sotatoimia tuolla alueella, mutta suhtautuu kuitenkin myönteisesti Habibiin Indonesiassa ja tukee ja kannattaa kaikin tavoin sitä, mitä se kutsuu " hyväksi hallinnoksi ja demokratisointiprosessiksi, joka Indonesiassa on parhaillaan käynnissä" . Juuri tuo kaksinaamaisuus ja kaksinaismoraali ovat niin usein syynä siihen, että unioni menettää kaiken uskottavuutensa ja että yleinen mielipide ei maailmalla läheskään aina ymmärrä meidän toimiemme ja politiikkojemme tarkoitusta.

Galeote Quecedo
Arvoisa puhemies, tänään saatetaan päätökseen eräs menettely, joka on ollut toivottua pitempi ja monimutkaisempi. Komission alkuperäinen ehdotus piti nimittäin jakaa kahteen tekstiin sen perusteella, että yhteisö toteuttaa ihmisoikeuksia sekä oikeusvaltion ja demokratian edistämistä koskevia yhteistyötoimia eri maantieteellisillä alueilla.
Olemme mietintöjen esittelijöinä kuitenkin asettaneet itsellemme sen vaatimuksen, että koordinoimme tekstit mahdollisimman hyvin saadaksemme aikaan sen, mitä parlamentti on pitänyt alusta alkaen keskeisenä: vaikka asetukset onkin muodollisesti jaettu kahteen erilliseen säädökseen, ne esitettäisiin lopulta parlamentille sisällöltään yhtenäisinä ja niiden tavoitteet ja päämäärät olisivat yhtäläiset. Mielestäni onkin tärkeää korostaa, että tänään käsittelemämme tekstit ovat tulosta laajasta yksimielisyydestä.
Toimien kokonaisuus, jota tarkastelemme, on jo nyt määrällisesti hyvin merkittävä. Parlamentti on vuodesta 1991 lähtien halunnut tehdä toimista entistä näkyvämpiä ja vaatinut, että kaikki yhteisöjen talousarvion erilliset kohdat, joissa viitataan ihmisoikeuksien ja demokraattisten periaatteiden edistämiseen, yhdistettäisiin yhteen budjettikohtaan, budjettikohtaan B7-70.
Ne ovat kuitenkin vielä sitäkin merkittävämpiä politiikan näkökulmasta, koska niihin kiteytyy todellinen eurooppalainen ajattelutapa, joka koskee oikeusvaltion kehittämiseen ja lujittamiseen, demokraattisten arvojen puolustamiseen ja kaikkien kansalaisten oikeuksien ja vapauksien kunnioittamiseen annettavaa tukea.
Olemme erityisesti pyrkineet lujittamaan sellaisia periaatteita ja edellytyksiä, joita pidetään keskeisinä, jotta tällä alalla saataisiin aikaan johdonmukainen, järjestelmällinen ja tehokas politiikka. Lyhyesti sanottuna on pyritty takaamaan toimien suunnittelu niin, että voitaisiin määritellä yhteisön prioriteetit tämän alan yhteistyössä ja vahvistaa yhteisön toimien yhdenmukaisuutta ja näkyvyyttä; vakuuttamaan kaikille näihin prosesseihin osallistuville, että menettelyt ovat yhdenmukaisia, selkeitä ja säännönmukaisia; varmistamaan toimien todellinen ja kestävä vaikutus niissä yhteiskunnissa, joissa niitä toteutetaan; huolehtimaan siitä, että toimiin osoitettuja resursseja voidaan valvoa paremmin ja hyödyntää täysimääräisesti; ja saamaan aikaan mahdollisimman suuri koordinaatio jäsenvaltioiden tällä alalla toteuttamien aloitteiden ja politiikkojen kanssa.
Mielestäni ei ole tarpeen käsitellä yksityiskohtaisesti niitä merkittäviä menettelyihin liittyviä asioita, joita asetukseen sisältyy. Riittää, kun korostan, että on pyritty varmistamaan se, että menettelyt ovat mahdollisimman avoimia ja tehokkaita ja että niitä valvotaan riittävästi.
Haluan sen sijaan kiinnittää aivan erityistä huomiota niihin ehdotettuihin muutoksiin, joilla yhteistyövälineet pyritään ulottamaan kaikille tasoille, ja pidän erityisen tärkeinä niitä asetusehdotukseen sisältyviä ehdotuksia, jotka koskevat unionin jäsenvaltioiden kanssa tehtävää yhteistyötä.
Minun on lopuksi viitattava aivan erityisesti niihin mietintöihin sisältyviin ja valiokunnassa hyväksyttyihin lukuisiin ehdotuksiin, jotka koskevat sitä tehtävää, joka Euroopan parlamentilla kuuluu olla näiden ihmisoikeus- ja demokratiaohjelmien kehittämisessä ja joka on mielestäni selvästi riittämätön alkuperäisessä ehdotuksessa.
On selvää, että käsittelemäni ehdotus sisältää lukuisia tärkeitä tarkistuksia, jotta parlamentilla olisi keskeinen tehtävä näissä prosesseissa, ja sitä varten ehdotukseen on sisällytetty sellaisia toimia kuin määräajat, jotka koskevat komission laatimia arviointeja ja niiden toimittamista parlamentille; paitsi jäsenvaltioille myös Euroopan parlamentille lähetettävät komission kertomukset; vuosikertomus, joka komission täytyy toimittaa parlamentille ja jonka täytyy sisältää yksityiskohtaisia tietoja edellisen varainhoitovuoden ohjelmien täytäntöönpanosta ja varainhoitovuoden ohjelmien suunnittelusta ja valinnasta ja joka täytyy toimittaa parlamentille riittävän ajoissa, niin että parlamentti voi keskustella siitä vuosittain täysistunnossa vuoden alkupuoliskolla ja ennen kuin se tarkastelee vastaavaa budjettikohtaa vuotuisista talousarvioista käytävän yleiskeskustelun yhteydessä.
Kun nämä toimet sisällytetään tekstiin, niiden ansiosta on mahdollista lisätä tuntuvasti Euroopan parlamentin valvontaa puuttumatta kuitenkaan hallinnointiin, jonka täytyy edelleenkin kuulua yksinomaan Euroopan komissiolle.
Hyvät jäsenet, luotan siihen, että pystymme kaikkien näiden ehdotusten ja esitysten myötä täyttämään paitsi ne tavoitteet, joita olimme asettaneet itsellemme analysoidessamme tätä nimenomaista asetusta ja keskustellessamme siitä, myös parlamentissa jo vuosien ajan ilmenneen kauaskantoisen pyrkimyksen yhteisön yhteistyön edistämiseen ja järjestämiseen kansalaisoikeuksien ja poliittisten vapauksien hyväksi.
Luotan myös siihen, että tämä asetus avaisi siinä esitettyjen tavoitteiden mukaisesti uusia ja tehokkaita tapoja yhteistyöhön kaikkien niiden kanssa, jotka työskentelevät päivittäin näiden asioiden parissa. Luotan siihen, että kaiken tämän ansiosta voitaisiin loppujen lopuksi parantaa resurssien hallinnointia ja soveltamista koskevia yhteisön menettelyjä.

Virrankoski
Arvoisa puhemies, herra Galeote Quecedo on laatinut hyvän mietinnön neuvoston asetusehdotuksesta, joka koskee laillisuusperustan vahvistamista avustustoimille, joilla edistetään demokratiaa, oikeusvaltion kehittämistä ja ihmisoikeuksien lujittamista. Mietintö liittyy komission aloitteeseen, jonka neuvosto jakoi aikanaan kahtia. Toinen asetusesitys on Torres Couton esittelemänä myös esityslistalla yhteistoimintamenettelyn mukaisessa toisessa käsittelyssä. Torres Couton mietintö koskee lähinnä kehitysmaita ja tämä Galeoto Quecedon mietintö muita maita.
Budjettivaliokunta on aikanaan antanut molempiin mietintöihin lausunnot, jotka ovat olleet samansuuntaisia. Nämä huomautukset ovat koskeneet rahoituskehystä, teknistä tukea ja komitologiaa. Jo vuoden 1998 talousarvion käsittelyn yhteydessä parlamentti hyväksyi neuvoa-antavan ihmisoikeuksiin keskittyvän työryhmän perustamisen. Sen tarkoitus on omalta osaltaan koordinoida vuotuisia toimia, ja siinä olisi jäseniä parlamentista, komissiosta ja neuvostosta. Tällaisesta työryhmästä on muun muassa MEDA-ohjelman puitteissa saatu hyviä kokemuksia. Tätä työryhmää kohdeltaisiin samalla tavalla kuin jäsenmaiden muodostamaa komiteaa. Tämä työryhmä sisällytettiin jo Torres Couton mietinnön yhteydessä parlamentin kantaan, jota neuvosto ei ole kuitenkaan hyväksynyt, joten esittelijä esittää sitä nyt uudestaan. Kannatan tätä. Valitettavasti nyt käsittelyssä oleva Galeote Quecedon mietintö ei sisällä näitä säädöksiä työryhmästä, joten budjettivaliokunnan puolesta on jätetty tarkistukset 38 ja 39. Kannatan näitä tarkistuksia ja toivon, että parlamentti voisi ne hyväksyä, koska ne ovat johdonmukaisia parlamentin jo aikaisemmin moneen kertaan ilmaiseman kannan kanssa.

Torres Couto
Arvoisa puhemies, en haluaisi toistaa jo aiemmin esittämiäni asioita, minullahan oli edellisen puhemiehen hyväntahtoisuuden ansiosta tilaisuus puolustaa ehdotustani viiden ja puolen minuutin ajan tämän asian toisessa käsittelyssä. Siitä huolimatta tahtoisin vielä palata eräisiin kysymyksiin, joita käsittelin tästä aiheesta laatimassani lausunnossa ja joita Galeotella oli jo tilaisuus omassa puheenvuorossaan hyvin asianmukaisesti korostaa. Molemmat valiokunnat ja molemmat esittelijät pyrkivät sovittamaan työnsä yhteen, ja kaikki poliittiset ryhmät osallistuivat molempien valiokuntien työskentelyyn -, ja omasta puolestani voin puhua poliittisten ryhmien panoksesta kehitys- ja yhteistyövaliokunnan työskentelyyn. Tuloksena on useita ehdotuksia, joiden tarkoituksena on koordinoida tämän välineen toteutusta nykyistä paremmin sekä lisätä sen tehokkuutta, avoimuutta, tarkkuutta ja valvontaa, sillä kyse on välineestä, joka vaikuttaa ratkaisevasti tulevaan kehitykseen kehitysmaissa ja kolmansissa maissa, joiden kanssa Euroopan unioni pyrkii lujittamaan suhteitaan.
Tämä työ on niin ollen tulosta monien ihmisten yhteisistä ponnistuksista; työskentely oli kaiken aikaa hyvin vastuuntuntoista, ja myös muut poliittiset ryhmät esittivät siihen merkittäviä tarkistuksia. Tahtoisin kiinnittää huomiota esimerkiksi kollega Telkämperin vihreiden puolesta esittämiin huomionarvoisiin tarkistuksiin, jotka liittyvät rasismin, muukalaisvihan ja seksismin torjumiseen; tahtoisin kiinnittää huomiota myös Euroopan kansanpuolueen ryhmän esittämiin tarkistuksiin, joiden tarkoituksena on tukea aloitteita kuolemanrangaistuksen poistamiseksi; lisäksi tahtoisin tuoda esiin, että molemmissa mietinnöissä pyritään antamaan entistä tärkeämpi merkitys uusille kumppaneille, joiden osallistuminen näihin toimiin voi olla hyvin rakentavaa. Uusien kumppaneiden mukaantulo on myös toteutettava ilman minkäänlaista syrjintää, ja on tärkeää antaa päinvastoin laajalti sijaa poliittiselle, uskonnolliselle ja sosiaaliselle moniarvoisuudelle.
Kun tätä aihetta on nyt käsitelty varsin pitkään sekä neuvostossa että Euroopan parlamentissa, olemmekin nähdäkseni päässeet vihdoinkin lopulliseen sanamuotoon, joka on Euroopan parlamentin kannalta hyvin rohkaiseva. Sen tähden tahtoisin tässä yhteydessä onnitella vielä kerran Galeote Quecedoa hänen esittelemästään merkittävästä mietinnöstä sekä korostaa sitä, että työskennellessämme yhdessä hän oli kaiken aikaa valmis yhteistyöhön ja pyrki saamaan aikaan mietinnön, jota parlamentti voisi mahdollisimman laajalti kannattaa ja jonka myös komissio sekä Euroopan neuvosto voisivat hyväksyä. Ja tahtoisin kiittää myös poliittisia ryhmiä, erityisesti Euroopan kansanpuolueen ryhmää, UPE-ryhmää sekä vihreitä, jotka myötävaikuttivat mietintöjen sisältöön ratkaisevalla tavalla. Onnitteluni, herra Galeote Quecedo.

Fernández Martín
 Arvoisa puhemies, minulla on tässä teksti puheenvuorooni, jonka pidin Torres Couton viime joulukuussa esittelemästä mietinnöstä. Ei olisi kovin vakavamielistä, että lukisin uudestaan kaiken sen, mitä silloin sanoin, mutta se sopisi täydellisesti siihen, mitä me tänään käsittelemme. Olen nimittäin sitä mieltä, arvoisa puhemies, että meillä on tässä hyvä esimerkki siitä, miten menettelyjen raskas taakka estää parlamentin työltä välttämättä edellytettävän nopeuden ja joustavuuden.
Toivon, että keskustelisimme tällä erää viimeistä kertaa tästä tärkeästä kysymyksestä, ja muistan, että tämä on mainitun ajankohdan - viime joulukuun - ja tämän päivän välillä, vain neljän kuukauden sisällä, neljäs tästä samasta asiasta käymämme keskustelu.
Olemme keskustelleet Torres Couton mietinnöstä ensimmäisessä ja toisessa käsittelyssä; Galeoten mietinnöstä; olemme käyneet tammikuussa toisen keskustelun omasta mietinnöstäni, joka käsitteli tätä samaa kysymystä. Yleisesti ottaen - koska mikään muukaan ei voi olla mahdollista - me kaikki puhujat olemme toistaneet samoja tai samantapaisia asioita.
Galeote aivan aiheellisesti (en ole keskustellut hänen kanssaan tästä puheenvuorosta, jonka olin valmistellut etukäteen) pahoitteli äsken kaksinkertaisesta käsittelymenettelystä johtuvaa päällekkäisyyttä, vaikka yhden ainoan asetuksen pitäisi loppujen lopuksi säädellä niitä yhteisön toimia, joilla rahoitetaan yhteistyötä ja toimia ihmisoikeuksien ja demokraattisten arvojen hyväksi kolmansissa maissa ja kehitysmaissa.
Torres Couto lisäksi sanoi meille tänään pahoittelevansa sitä, että hänen täytyy esitellä samat tarkistukset - kirjaimellisesti samat tarkistukset -, joista komissio jo sanoi olevansa samaa mieltä mutta joita se ei loppujen lopuksi hyväksynyt sisällytettäviksi asetukseen. Nämä tarkistukset ovat varmaankin enimmäkseen samoja kuin Galeoten esittelemät tarkistukset.
Puolustamme kuitenkin edelleen uudenlaisen kehyksen tarpeellisuutta unionin ja niiden maiden välisissä suhteissa, joiden kanssa teemme yhteistyötä sellaisten entistä tehokkaampien ja avoimempien toimien edistämiseksi, joilla lujitetaan oikeusvaltiota ja ihmisoikeuksia, torjutaan korruptiota ja taataan kansalaisyhteiskunnan entistä näkyvämpi läsnäolo eurooppalaisista kehitys- ja yhteistyövaroista tukea saavissa maissa.
Olen vilpittömästi sitä mieltä, ettei tämä ole hyvä esimerkki siitä, millaista tehokkaan työn pitäisi olla.
Parlamentaarinen ryhmäni kehitys- ja yhteistyövaliokunnassa on ollut aktiivisesti mukana asiassa ja esittänyt tarkistuksia. Olemme puoltaneet Torres Couton mietintöä ja puollan sitä tänään uudestaan ryhmäni puolesta, mutta en voi teeskennellä, arvoisa puhemies, että olisin tyytyväinen noudatettuihin menettelytapoihin. Olen pahoillani siitä, koska olen todellakin sitä mieltä, ettei se ole meille kunniaksi.

Fassa
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, Torres Couton mietintö edustaa epäilemättä liberaaliryhmän näkemystä ja suurta ponnistusta kohti synteesiä, joka koskee Euroopan unionin ja kehitysmaiden suhteita, mitä tulee ihmisoikeuksiin, oikeusvaltion vakiinnuttamiseen ja tiiviiseen yhteyteen, jonka täytyy vallita toisaalta kehitysyhteistyön ja toisaalta sellaisen kehityksen välillä, joka ei ole pelkästään taloudellista vaan myös - ja sanoisin ennen kaikkea - luonteeltaan inhimillistä, kulttuurista, eettistä ja sivistykseen liittyvää. Siksi se, mitä Torres Couto ja kehitysvaliokunta ovat tähän asti tehneet, on hyvin tärkeää.
Puhun myös niiden esitettyjen tarkistusten puolesta, joissa esitetään uudelleen Euroopan parlamentin jäsenten kanta. Kehitysyhteistyössä ei pidä pyrkiä ainoastaan oikeusvaltion tärkeän, mutta usein kovin yleisluonteisen mallin käyttöönottoon. On tehtävä enemmän ja paremmin: tarvitaan hyvää hallintoa, asianmukaista sääntelyä ja konkreettista oikeutta - sitä, mistä puhutaan myös ihmisoikeuksia ja perusvapauksia koskevassa Euroopan yleissopimuksessa ja jonka Eurooppa-neuvosto, jonka rakennuksessa kokoonnumme, on vahvistanut - jotta ihmisoikeuksien yleinen tukeminen ja niiden vakiinnuttaminen eivät olisi vain tyhjiä sanoja. Euroopan suuri merkitys on siinä, että se on osannut soveltaa periaatteita käytännössä. Tämän on pidettävä paikkansa myös kehitysmaiden osalta.

Telkämper
 Arvoisa puhemies, voin palauttaa pallon takaisin Torres Coutolle. Olen sitä mieltä, että parlamentin hyvän yhteistyön ansiosta on saatu aikaan hyvä mietintö. Ainakin meidän ryhmämme mielestä yhteistyö oli erittäin ilahduttavaa.
Tämä on tärkeä mietintö. On kyse perusoikeuksien ja demokratian ylläpitämisestä tai jopa luomisesta ihmisoikeuksien säilyttämiseksi. Näemme asian tärkeyden tällä hetkellä Euroopassa - meillä on täällä taas sota. Olen sitä mieltä, että vain demokraattinen valtiomuoto ja kansalaisten osallistuminen takaavat pitkäaikaisen rauhan, kuten olemme havainneet Euroopassa 50 vuoden tauon jälkeen. Maapallon eteläosassa on monia autoritaarisia järjestelmiä, aristokratioita, valtajärjestelmiä, joissa väestö ei ole osallisena. Siksi on oikein ja välttämätöntä, että tuemme sikäläisiä demokratiaponnisteluja ja ihmisoikeuksien säilyttämistä.
Sen vuoksi voimme kutakuinkin täysin tukea tätä mietintöä. Yhdestä kohdasta olemme eri mieltä, nimittäin tarkistuksesta 1, koska emme halunneet hyväksyä sanoja " moitteeton julkishallinto" . Ei siksi, että olisimme sitä vastaan, vaan siksi, että tämän ohjelman rahoituskehys on niin pieni, että meidän on keskityttävä tiettyihin asioihin. Meidän on keskityttävä ihmisoikeuksien noudattamiseen ja perusoikeuksien tukemiseen.
Pidimme tärkeinä kolmea tarkistusta, jotka myös hyväksyitte, 2 artiklaan. Tähän asti on puhuttu aina rasismin torjumisesta. Naiset tekevät puolet maailman töistä. Näissä maissa sorretaan erityisesti naisia. Seksististä politiikkaa koskevan kohdan ottaminen mukaan on tärkeää, ja neuvoston pitäisi hyväksyä se, kuten koko tämä parlamentin mietintö.
Lopuksi vielä kaksi muuta kohtaa: on tärkeää tukea pieniä kansalaisjärjestöjä, pieniä kansallisia ryhmiä, koska juuri niillä on kerrannaisvaikutus.
Viimeinen kohta: tavaran toimitukset, esinesuoritukset maista...
Puhemies keskeyttää puhujan.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, nämä mietinnöt ovat mielestäni erittäin tärkeitä. Meidän on syytä toimia nopeasti ja jopa hyvin nopeasti niiden hyväksymiseksi, jotta voisimme vihdoin saada ihmisoikeuspolitiikkaa koskevan asetuksen. Se on yksi tärkeimmistä politiikoista, joita unioni on harjoittanut vuosien ajan valitettavan heikolta pohjalta, se on tunnustettava, mikä johtuu erityisesti neuvoston aiheuttamasta alan sääntelyn jatkuvasta viivästymisestä. Ihmisoikeuspolitiikka on käynnistettävä uudelleen vakaalta pohjalta. Tiedämme, millaisessa ahdingossa ovat nykyään monet kansalaisjärjestöt, monet ihmiset, jotka tekevät työtä tämän asian hyväksi ja joiden työn rahoittamiseen Euroopalla on kunnia osallistua. Arvioimme kuitenkin myös niitä vaikeuksia, joita näiden hankkeiden toteuttaminen aiheuttaa varsinkin kaikkien meille tuttujen ongelmien vuoksi.
Arvoisa puhemies, kuuntelin tästä näkökulmasta Virrankosken puhetta ja olen jo useamman kuukauden, jopa useamman vuoden pohtinut hyvin paljon sitä ajatusta, että parlamentti osallistuisi hankkeiden hallintoon tai ainakin niitä koskevaan päätöksentekoon. Säästäkäämme itseämme tältä näkymältä. Parlamentillamme on velvollisuus, ja se on täyttänyt sen paremmin kuin koskaan viime kuukausien aikana valittamalla nimenomaan kaikista rakenteista, kaikista teknisen tuen toimistoista, kaikista keinotekoisista luomuksista, jotka voivat haitata komission työtä, jotta olisi yksi toimeenpaneva elin, yksi valvova parlamentti, yksi tilintarkastustuomioistuin tai muu sen tilintarkastusta hoitava toimielin ja niin edelleen. Älkäämme siis sekoittako asioita. Säilyttäkäämme ne ennallaan. Vastustan näitä kahta tarkistusta. Toivon, että kollegat yhtyvät esittelijän näkemykseen. Tärkeää on mielestäni järkevyys ja muiden työn kunnioittaminen.

Lenz
 Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti pyrkii kollegojen Galeote Quecedon ja Torres Couton todella perusteellisten ja kaikeksi onneksi hyvin yhteen sovitettujen mietintöjen avulla määrittämään kantansa meille niin tärkeisiin toimiin, joita on tarkoitus käyttää demokratian ja oikeusvaltion kehittämiseen ja lujittamiseen sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamiseen tähtäävän yhteisön politiikan yhteydessä. Olisimme toivoneet, että kehitysmaista ja kolmansista maista käydyn keskustelun pohjaksi olisi otettu sellaiset yhteiset perustat, että olisi lähdetty liikkeelle perustamissopimuksen yhteisestä artiklasta. Neuvosto piti kuitenkin kiinni erilaisista menettelyistä, kehitysmaiden osalta 130w artiklasta ja kolmansien maiden osalta 235 artiklasta. Tämä liittyy tietysti enemmänkin toimielinten valtasuhteisiin kuin näiden oikeudellisten perustojen käytön logiikkaan. Sitä voidaan verrata komission toimivaltasuhteisiin, jotka eivät riipu ihmisoikeuksien logiikasta vaan komission jäsenten asiantuntemuksesta.
Välttämätön yhteistyö eri aloilla vaatii kuitenkin molemmissa tapauksissa lopultakin lujan perustan. Sen vuoksi kannatammekin sen luomista. Tämä politiikka muodostaa yhä laajemman osan yhteisön politiikoista - sehän mainittiinkin jo -, ja se vaatii oikeudellista turvaamista, kuten viime kuukausien tuskalliset kokemukset ovat meille osoittaneet. Oikeusvaltion, demokratian, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien tukeminen on haaste, josta olemme tehneet tai joka tapauksessa teemme ennakko-otaksuman Phare-, Tacis- ja Meda-demokratiaohjelmissa myös kehitysmaille myönnettävän taloudellisen avun kohdalla. Olemme sisällyttäneet sen moneen yhteistyösopimukseen niin sanottuina demokratia- ja ihmisoikeuslausekkeina.
Meidän ihmisoikeuksien määritelmämme ei ole mitään Euroopan sanelua, vaan se perustuu sopimuksiin ja määritelmiin, joita käytetään YK: n peruskirjasta aina erilaisiin eurooppalaisiin sopimuksiin. Sitä ei ole siis keksitty. Se on auttanut meitä Euroopan unionissa siirtymään vakauden ja rauhan aikakauteen, ja toivomme samaa myös muille maille. Toivomme myös lujaa perustaa yhteistyölle kansalaisjärjestöjen kanssa. Monet esimerkit, jotka on mainittu mietinnössä, ovat juuri sitä, mitä haluamme tukea. Sen vuoksi tuemme neuvoa-antavan komitean perustamista. Olemme vaatineet sitä jo usein parlamentissa. Toimivallat on varmasti syytä rajata selvästi. Neuvominenhan ei merkitsekään ehdottomasti päättämistä.
Neuvosto torjui joukon tarkistuksia. Euroopan parlamentin olisi pidettävä kiinni näistä tarkistuksista, jos se haluaa vahvistaa asemaansa jatkossa. Se on ja pysyy oman sanomansa ja niiden ihmisten puolestapuhujana, jotka haluavat omien maidensa politiikkaan tällaista ulottuvuutta. Olen taas mielissäni siitä, että olemme pääosin yhtä mieltä ihmisoikeuksista, demokratian perusteista ja oikeusvaltiosta.

Lehideux
Arvoisa puhemies, parlamentti hyväksyy hyvin laajasti näissä kahdessa mietinnössä mieleen palautettavat yleiset periaatteet. Mietinnöissä painostetaan unionia, kuten on varmasti syytäkin, asettamaan kehitys- ja yhteistyösopimusten solmimisen edellytykseksi sen, että kumppanuusmaissamme ihmisoikeuksia kunnioitetaan paremmin, demokratia vakiinnutetaan ja että julkishallinto on moitteetonta.
Haluaisin korostaa viimeksi mainittua kohtaa ja olen samaa mieltä esittelijöiden kanssa, jotka ehdottavat jälleen tarkistuksia, joilla asetusehdotuksiin sisällytettäisiin moitteettoman julkishallinnon edistämiseen liittyvät toimet. Näitä tarkistuksia, jotka hyväksyttiin jo Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä, ei ole säilytetty neuvoston vahvistamassa yhteisessä kannassa, mikä on mielestäni valitettavaa.
Unionin on kuitenkin suhtauduttava nöyrästi ja varovaisesti näihin aiheisiin. Kumppanimme voisivat nimittäin aika ajoin vaatia meidät tilille siitä tavasta, jolla tuomitsemme jonkin maan sisäisen tilanteen. Unioni ei saa todellakaan antaa sellaista vaikutelmaa, että se nuhtelee koko maailmaa, vaikka se itsekään ei aina käyttäydy moitteettomasti. Mielestäni on tärkeämpää todeta, että joidenkin maiden sisäinen tilanne on kehittynyt oikeaan suuntaan, kuin jollakin tietyllä hetkellä vallitseva erinomainen tilanne. Olen siis sitä mieltä, että meidän on otettava huomioon kunkin maan historia, kunkin omat lähtökohdat arvioidessamme niiden tilannetta sen sijaan, että vain toteamme tilanteen tietyllä hetkellä, jolloin esitämme arviomme. Loppujen lopuksi todellinen demokratia on tietyissä Euroopan maissa joissakin tapauksissa uusi asia.
Arvoisa puhemies, haluaisin kertoa tässä yhteydessä kaksi esimerkkiä. Ensimmäinen niistä on Togo. Unionin on mielestäni tuettava henkistä ja poliittista kehitystä tässä maassa, ja jotta se tekisi sen oikein ja sopivalla tavalla, sen olisi käynnistettävä uudelleen koko yhteistyönsä tämän maan kanssa. Kuten tiedätte, yhteistyö on ollut keskeytettynä jo joitakin vuosia.
Toinen esimerkki, jonka haluaisin kertoa, on se, mistä puhuimme jo muutama viikko sitten Galeote Quecedon kanssa, ja se on Kuuba, joka on hyväksytty AKT: n tarkkailijajäseneksi. Maan nykyinen kehitys on mielestäni ongelmallista, ja meidän on suhtauduttava siihen hyvin jyrkästi.

Flynn
 Haluaisin sanoa aivan aluksi, että kollegani van den Broek ei voi olla joukossamme tänään. Hän on puheenjohtajamaan mukana troikan vierailulla Kievissä ja hän lähettää valittelunsa parlamentille. Haluaisin kiittää parlamenttia sen huomattavista ponnisteluista sekä ajankäytön että sen laadukkaan työn osalta, jonka se on tehnyt teidän ehdotuksestanne vuonna 1994 tehdyn Euroopan demokratia- ja ihmisoikeusaloitteen määrärahojen tulevan oikeudellisen perustan hyväksymisprosessissa.
Haluaisin kiittää erityisesti kumpaakin valiokuntaa ja esittelijöitä. Joulukuussa käsitellyt tarkistukset on säilytetty riittävän johdonmukaisesti tänään käsiteltävinämme olevissa mietinnöissä. Suonette näin ollen anteeksi, että joudun toistamaan joitakin tuolloin esittämiäni asioita, vaikka keskustelu on laajentunut kehitysmaiden ulkopuolisia maita koskeviin ohjelmiin.
Komissio on valmis hyväksymään useimmat tarkistukset, joissa ei aseteta kyseenalaiseksi toimielinten tehtäviä. Se tukee ehdotuksia, jotka ovat sopusoinnussa sen alkuperäisen neuvoa-antavan komitean perustamista koskevan ehdotuksen kanssa ja joilla poistetaan rajoitukset asetuksen soveltamisen kestolta ja rahoitusohje.
Komissio pitää myös esittelijän tavoin tärkeänä sitä, että tekstissä on oltava säännös siitä, että parlamentille tiedotetaan komitean työstä ja kiireellisistä toimista. Komissio suhtautuu kuitenkin varauksellisesti ajatukseen julkaista komiteassa käydyt keskustelut, koska siinä ei oteta huomioon hankkeiden valinnan luottamuksellisuutta. Komission kanta on pätevä myös suhteessa niihin tarkistuksiin, joissa vaaditaan selvennyksiä tai mukautuksia erityisesti ohjelmien vahvistamisen, vuosittaisen arvioinnin ja vastaanottajamaan kokemukselle annetun suhteellisen merkityksen osalta.
Komissio ei voi tukea viittauksia toimielinten väliseen työryhmään. Sillä rikottaisiin suoraan komission hallinto- ja täytäntöönpanovaltuuksia, ja sillä voitaisiin helposti tehdä asetuksista käyttökelvottomia. Parlamentin on tulevaisuudessa päätettävä valiokuntarakenteesta siten, että se ottaa huomioon ihmisoikeuskysymykset. Tiedän, että on etsitty hartaasti parasta tapaa hoitaa nämä asiat. Riippumatta siitä, minkä ratkaisun valitsette, voitte olla vakuuttuneita siitä, että komissio pitää jatkossakin parlamenttia avainasemassa olevana keskustelukumppaninaan, ei vain siksi, että parlamentilla on virallinen tehtävä yhteisön toimielimenä, vaan myös siksi, että sillä on hyvin runsaasti kokemusta tältä alalta ja että niin monet sen jäsenistä ovat osoittaneet syvää henkilökohtaista sitoutumista tähän asiaan.
Tämä yhteistyö antaa myös kansalaisyhteiskunnan edustajille hyvät mahdollisuudet tulla kuulluiksi, koska komission mielestä alan politiikkaa ei voida harjoittaa ilman todellista vuoropuhelua koko kansalaisyhteiskunnan kanssa.
Haluaisin puuttua vielä kahteen asiaan, jotka koskevat erityisesti Euroopan demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevan aloitteen hallintoa. Ensinnäkin komission jäsen van den Broek keskusteli marraskuussa parlamentin kanssa siitä, että Euroopan demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevaa aloitetta koskevien talousarviokohtien hallintoon tarvittiin teknistä apua. Sen jälkeen on hyväksytty varainhoitovuoden 1999 talousarvio, jossa määrätään erityisesti, että asianomainen apu rahoitetaan näistä budjettikohdista, toisin kuin vuonna 1998, jolloin ei kyetty tekemään sopimusta. Se on nyt vuonna 1999 mahdollista. Sopimuksen valmistelutyö on saatu päätökseen, vaikka komission on vielä tehtävä asiasta virallinen päätös. On päätetty, että sopimuksen olisi katettava pääosaston IA hallinnoimiin budjettikohtiin liittyvät palvelut, mukaan luettuina Relexin tavanomaiset palvelut ja pääosasto IA itsessään, sekä valtuuskuntien johtaman mikrohankkeita koskevan vahvistetun ohjelman hallinnointiin liittyvät palvelut. Sopimus tehdään heti komission päätöksen jälkeen, jotta tämä aukko aloitteen tukemisessa saadaan umpeen.
Toiseksi demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevaa aloitetta toteutetaan tänä vuonna pääasiassa kahden kanavan kautta, jos ei oteta huomioon sellaisia toimintoja kuten yhteisiä ohjelmia Euroopan neuvoston kanssa, joista komissio päättää suoraan. Ensimmäinen kanava on mikrohankeohjelma, jota on laajennettu siten, että se kattaa kaikki Keski- ja Itä-Euroopan maat, entisen Jugoslavian, entisen Neuvostoliiton ja Mongolian. Tämän kanavan kautta annetaan laajaa tukea paikallisille kansalaisjärjestöille ja sitä hallinnoidaan paikallisella tasolla, jolloin Brysseliin ei tarvitse ottaa yhteyttä aina, kun tehdään rahoitusta koskevia päätöksiä.
Tätä järjestelmää on jo aikaisemmin kiitetty, ja sen laajentaminen vuonna 1999 on kulmakivi strategiassa, jolla pyritään pitämään suurempia hankkeita ajaneet kansalaisjärjestöt tiiviisti mukana demokratisointiohjelmissa huolimatta ohjelmien hallinnollisen tuen rajallisuudesta.
Toinen kanava on lähipäivinä julkaistava ehdotuspyyntö, joka kattaa paitsi kaikki pääosaston IA hallinnoimat budjettikohdat, sekä kaikki AKT-maita koskevat budjettikohdat, myös Nigeriaa ja Etelä-Afrikkaa koskevat erityisohjelmat. Päätös toteuttaa näitä budjettikohtia yhteisesti on osa meneillään olevaa prosessia ihmisoikeuksia tukevan toiminnan yhdistämiseksi koko maailman osalta. Ehdotuspyyntö on jo herättänyt kiinnostusta kansalaisjärjestöissä, jotka toivovat näistä budjettikohdista merkittävää tukea toiminnalleen.
Haluaisin kommentoida esittelijälle Torres Coutolle erästä ehkä väärin käsittämääni huomautusta, koska en mielestäni ansaitse sitä kritiikkiä, jota olette ehkä esittänyt. Sekä tilintarkastustuomioistuimen kertomukset että Phare- ja Tacis-demokratiaohjelmia koskevat riippumattomat arviot osoittavat, että tässä ohjelmassa ei esiinny hallinnollisia epäkohtia eikä petoksia. Ohjelman talousarvion määrärahoja on toisinaan käytetty hitaammin kuin olisimme halunneet. Tämänhän tekin mainitsette. Mutta ne on tosiasiassa käytetty hyvin. Tämä on tärkeä asia, joka minun on sanottava parlamentille komission puolesta.
Yhteenvetona totean, että olemme loppuvaiheessa ja voimme toivoa saavamme pian oikeudellisen ja rahoituskehyksen, jolloin tähän aloitteeseen liittyvä epävarmuus päättyy. Haluaisin vielä kerran kiittää parlamenttia ja esittelijöitä heidän vaativasta työstään näiden kahden hyvin tarpeellisen asetuksen hyväksymiseksi.

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Suurten polttolaitosten epäpuhtauspäästöt
Puhemies
Ehdotan, että aloitamme tavoistamme poiketen Estevan Bolean lausunnosta; annan valmistelijalle kahden minuutin puheenvuoron, jona aikana esittelijämme ehtii varmasti saapua joukkoomme.

Estevan Bolea
Arvoisa puhemies, kyse on erittäin tärkeästä direktiivistä, koska Euroopassa on monia lämpövoimaloita ja etenkin koska komission ja sähköalan yritysten tietojen mukaan sähköä tuotetaan vuoteen 2010 mennessä satojatuhansia megawatteja. Kaikki nämä investoinnit tulevat siis olemaan suuria.
Olemme periaatteessa samaa mieltä siitä, että päästöjen pitäisi koko ajan vähetä ja ilmanlaadun parantua. Otamme kuitenkin huomioon, arvoisa komission jäsen, myös suhteellisuusperiaatteen ja BATNEEC-lähestymistavan, toisin sanoen parhaiden käytettävissä olevien tekniikoiden käyttöönoton, ilman että se merkitsee kohtuuttomia kustannuksia.
Arvoisa komission jäsen, haluaisin sanoa teille, että meidän on ryhdyttävä todella tarpeellisiin toimenpiteisiin mutta ainoastaan tällä hetkellä tarpeellisiin. Muihin toimenpiteisiin voidaan ryhtyä kenties myöhemmin. Sähkö- ja kaasumarkkinat on vapautettu. Kaikki yritykset ponnistelevat suuresti. Nyt muutettava direktiivi tuli voimaan 10 vuotta sitten; rikin- ja typenpoistossa on tehty merkittävä työ, ja parhaita tekniikoita sovelletaan.
Parlamentin ympäristövaliokunta ehdottaa erittäin tiukkoja tasoja. Ne voitaisiin kenties saavuttaa, jos käytetään maakaasua, mutta jos käytetään kotitalouksissa käytettävää hiiltä tai ylijäämäpolttoainetta, se tulee olemaan hyvin vaikeaa. Näiden tasojen määrittäminen on kuitenkin ennen kaikkea hyödytöntä, koska se ei ole tarpeen.
Happamoitumisongelma on saatava kuriin, mutta sitä ei ole kaikissa maissa. Näin ollen espanjalaisvaltuuskuntamme vastustaa valtaosaa näistä tarkistuksista ja ottaa huomioon sen, että edistymme asiassa tulevaisuudessa. Toistaiseksi nämä tarkistukset eivät kuitenkaan ole kovin järkeviä.
Olisi hyvä, että laatisitte direktiivin tai suosituksen myytävistä päästöluvista, soveltaisitte " kuplan" käsitettä, kuten Yhdysvalloissa tehdään, turvautuisitte neuvoteltuihin sopimuksiin, jotka voivat tuottaa tulosta, ettekä tyytyisi määrittelemään tiukkoja tasoja, joita, kuten tiedätte, arvoisa komission jäsen, ei noudateta, jolloin ympäristölainsäädäntö tuottaa Euroopalle ainoastaan suuren pettymyksen.

Oomen-Ruijten
 Arvoisa puhemies, tänään käsiteltävänämme olevan direktiivin muuttamisen tarkoituksena on vähentää suurten polttolaitosten päästöjä. Ehdotetut toimenpiteet ovat osa happamoitumisen vastaista yhteisön strategiaa. On yhä epäselvää, milloin aletaan käsitellä direktiiviä, joka koskee rikkidioksidin, typen oksidin, ammoniakin ja haihtuvien orgaanisten aineiden kansallisia enimmäispäästöjä. Suuria polttolaitoksia koskeva direktiivi puuttuu suoraan päästöihin. Tulevat päästökatot ovat poliittinen paketti, joka antaa jäsenvaltioille vapauden päättää itse, millä tavalla päästöjen vähentäminen saavutetaan.
Olen oikeastaan kaikkien kanssa yhtä mieltä siitä, että toimenpiteet olisi oikeastaan pitänyt toteuttaa toisessa järjestyksessä. Ensin päästökatot ja sitten tämä direktiivi. Mutta oli miten oli, koska toisesta direktiivistä on vieläkin kiistaa ja koska olemme sisällyttäneet direktiiviin 88 kymmenen vuoden määräajan, meidän täytyy nyt tehdä jotain. Olen muuten ollut jossain määrin tekemisissä suurten polttolaitosten kanssa. 80-luvun puolivälissä pyysin Alankomaiden parlamentin jäsenenä ympäristöministeriämme tekemään suuria polttolaitoksia koskevan asetuksen seurauksena jotain myös Alankomaissa ja Euroopassa.
Arvoisa puhemies, minulla on sellainen tunne, että jos näytän komission tekemän ehdotuksen nyt Japanin ja Yhdysvaltojen teollisuudelle, reaktio on seuraava: ymmärrämme kyllä, miksi ette koskaan kykene saamaan aikaan todellista ympäristöystävällistä teollisuutta. Voin todeta, että uusia ja varmasti myös vanhoja laitoksia, jotka voivat olla käytössä vielä vuoteen 2014 saakka, koskevat vaatimukset ovat joissakin jäsenvaltioissa huomattavasti tiukemmat kuin nyt komissiolta saamamme vaatimukset. Siksi olen esittelijänä - ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan tukemana - muokannut näitiä vaatimuksia. Kun esimerkiksi Skotlannin teollisuuden edustajat soittivat minulle tänä aamuna ja kysyivät, onko tällä direktiivillä myös vaikutuksia Skotlannissa, ilmoitin heille, että ei pelkästään Skotlannissa vaan koko Britanniassa ja myös Espanjassa. Lähden siitä, että Britanniassa ei voida enää haluta elää kivikaudella, ja että myös siellä on tehtävä jotain ympäristölle, luonnolle ja myös ihmisten terveydelle. Lähden myös siitä, että britit haluavat tehdä jotain, ja ehdottamillani siirtymäkausilla voidaan puuttua hyvin myös nykyisiin polttolaitoksiin.
Minulla on sellainen tunne, että kun tarkastelen vaatimuksia ja sitä, mitä Saksassa tehdään esimerkiksi ruskohiilellä, voin havaita, että ruskohiiltä käyttävät laitokset itsessään saastuttavat paljon enemmän kuin kivihiiltä käyttävät laitokset. Haluan sanoa myös espanjalaiselle kollegalleni, että tästä voidaan saada aikaan tiukemmat vaatimukset kuin nyt on ehdotettu. Arvoisa puhemies, tämä on minusta käsittämätöntä.
Tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevä valiokunta kysyi minulta, olenko oikeastaan tarkastellut kunnolla ehdotukseni teknistä perustaa. Arvoisa puhemies, voin sanoa teille, että olen tehnyt niin. Olimme mukana laatimassa tätä direktiiviä, ja silloin sain käsiini Alankomaiden hallituksen päätöksen vuodelta 1997, johon sisältyvät suuria polttolaitoksia koskevat vaatimukset, jotka ovat huomattavasti tiukemmat kuin meidän esittämämme vaatimukset. Arvoisa puhemies, minulla oli oikeastaan viitekehys johon verrata. Tämä on uutta Alankomaissa ja Saksassa, myös joissakin pohjoisissa jäsenvaltioissa sekä myös Itävallassa on huomattavasti tiukemmat vaatimukset. Ihmettelen vain, miksi meillä ei pitäisi olla niin.
Lisään tähän vielä yhden seikan, ja se on vapauttaminen. Kannatan sydämestäni sähköalan vapauttamista. Olen tehnyt aina niin, mutta kun niin tekee, täytyy myös kilowattitunnin hinnan määrittelyssä lähteä siitä, että ympäristöhygieeniset erot eivät ole niin suuret, että tietyssä jäsenvaltiossa täytyy toimia tietyllä tavalla ja että toisessa jäsenvaltiossa saa vielä saastuttaa, sillä se on loppujen lopuksi vapauttamisen esteenä. Siksi olen sitä mieltä, että myös vapauttamisen näkökulmasta on tarpeen, että yritämme asettaa mahdollisimman samanlaiset tavoitteet. Haluan sanoa espanjalaiselle kollegalleni, että tarkastelkaa asiaa lähemmin.
PSE-ryhmän kollegani ovat esittäneet tarkistuksia, jotka tarkoittavat, että he haluavat siirtää nykyisille laitoksille vuodeksi 2005 ehdottamani vaatimukset vuoteen 2010. Arvoisa puhemies, haluaisin vielä kiireellisesti vedota PSE-ryhmään, että he eivät tekisi niin. Miksi sitten ei? Koska vahingoitatte siten edelleen neuvotteluasemaa neuvostoon nähden. Tunnen David Bowen perustelun. Hän sanoi, että varokaa, esittelijä ja parlamentti, että ette ole liian tiukkoja, koska silloin neuvosto saattaa hyökätä teitä vastaan, sillä se voi muuttaa oikeudellista perustaa. Haluan sanoa näille kollegoille, että jos neuvosto haluaa tehdä jotain ja haluaa siten muuttaa tätä yhteispäätösmenettelyä, sen täytyy tehdä se yksimielisesti, ja yksimielisyys tarkoittaa, että sekä parlamentin että EY: n tuomioistuimen täytyy antaa arvionsa asiasta.

Bowe
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin kiittää esittelijää hänen työstään ja mietinnöstään. Se on todellakin hyvin vaikuttava mietintö, ja uskon, että se on suurelta osin sellainen mietintö, jota sosialistit kannattavat mielellään. Sillä saadaan aikaan huomattavia parannuksia hyvin suurten polttolaitosten päästöihin; näissä polttolaitoksissa poltetaan tavallisesti hiiltä tai öljyä, jotka muodostavat merkittävän osan rikkidioksidi- ja typen oksidien päästöistä, jotka aiheuttavat happosateita ja terveysongelmia, kuten astmaa.
Tässä ei ole kyse siitä, että polttolaitoksia valvottaisiin vain jollakin tietyllä keinolla - niitä voidaan valvoa myös muilla keinoilla. Niiden joukossa on päästöjen valvonta - esittelin itse joitakin vuosia sitten toimenpiteitä, joita toteutetaan nyt päästöjen valvomiseksi. Lisäksi käydään neuvotteluja kansallisista päästörajoista, joita toivomme komission esittävän mahdollisimman pian. Nämä kaksi asiaa mahdollistavat yhdessä tehokkaan ja asianmukaisen valvonnan.
Parlamentin mietinnössä ja esitetyissä tarkistuksissa pyritään laajentamaan direktiivin soveltamisalaa ja tiukentamaan raja-arvoja, joita on noudatettava sekä nykyisissä että tulevissa polttolaitoksissa. En usko, että tämän sääntelyn noudattaminen on vaikeaa uusissa polttolaitoksissa, mutta myönnän, että tilanne on ongelmallinen joissakin vanhemmissa polttolaitoksissa. Siksi ehdotamme, että niille annetaan vähän enemmän aikaa, kohtuullinen määräaika tarvittavien investointien tekemistä varten, jotta ne pystyvät noudattamaan määräyksiä.
Mitä tulee direktiivin soveltamisalan laajentamiseen muilta osin, haluaisin komission kiinnittävän huomiota siihen, että tekstistä on poistettu joitakin poikkeuksia, jotka koskevat muun muassa offshore-polttolaitoksia ja joitakin liikkuvissa koneissa käytettäviä suuria kaasuturbiineja, jotka myös aiheuttavat merkittäviä päästöjä, joihin on puututtava, tietysti siten, että otetaan huomioon näissä tapauksissa vallitsevat erityisolosuhteet.
Olen hyvin tietoinen siitä Oomen-Ruijtenin jo mainitsemasta asiasta, että jos olemme liian ankaria ja asetamme hyvin tiukat raja-arvot, monet jäsenvaltiot pelkäävät meidän sanelevan niille niiden energiapolitiikan, mikä ei tietenkään kuulu oikeuksiimme parlamenttina. Siksi meidän on tunnustettava tämä asia ja ymmärrettävä, että meidän on jätettävä tähän ehdotukseen jonkin verran joustonvaraa. Se on mahdollista, jos kytkemme ehdotuksen yhteen kansallisten päästörajojen ja IPPC-direktiivin kanssa. Koko asiaa on tarkasteltava tästä näkökulmasta.
Lopuksi uskon, että toisen käsittelyn jälkeen saamme tulokseksi huomattavia parannuksia polttolaitosten päästöihin ja huomattavia parannuksia ympäristön ja ilman laadun kannalta polttolaitosten läheisyydessä. Suosittelen tätä ehdotusta parlamentille.
Vielä yksi huomautus. Olen vieraillut suurissa polttolaitoksissa kahdessa tai kolmessa unionin jäsenvaltiossa, erityisesti omassa valtiossani, Yhdistyneessä kuningaskunnassa. En ole nähnyt mitään kivikaudelta peräisin olevaa ja pyytäisinkin Oomen-Ruijtenia vierailemaan esimerkiksi Draxin voimalaitoksessa Yorkshiressä. Silloin hän huomaa, että esihistoriallisia ovat hänen omat alaa koskevat tietonsa eikä suinkaan toiminnassa oleva polttolaitos.

Virgin
 Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi onnitella Oomen-Ruijtenia hyvästä mietinnöstä. Vuosi sitten parlamentti hyväksyi toisen mietinnön, joka käsitteli tulevaa strategiaa, jolla torjutaan maaperän ja veden happamoitumista. Siihen sisältyi muiden muassa tavoite, jonka mukaan happamoitumisongelman pitäisi olla ratkaistu vuoteen 2015 mennessä ja päästöjen olla tasolla, joista luonto selviytyy. Komissio asettui parlamentin omaksuman linjan taakse. Tähän päämäärään päästäksemme meidän täytyy täsmentää esimerkiksi polttamista koskevia vaatimuksiamme. Tämä mietintö, johon sisältyy parlamentin ehdottamat tiukennukset, on askel siihen suuntaan. Komissio on lisäksi tehnyt laajoja analyysejä niistä vaikutuksista, joita polttamisesta aiheutuvilla päästöillä on. Muutkin seikat kuin vain ympäristövaikutukset ovat tärkeitä. Myös ihmisten terveys on vaarassa.
Vertailu hyvän savukaasujen puhdistusmenetelmällä varustetun hiilenpolton ja ydinvoiman välillä kymmenen vuoden aikana osoittaa, että olemme säästäneet 20 000 ihmishenkeä vähentämällä päästöjä ja käyttämällä ydinvoimaa EU: ssa. Siksi ehdotukset ennenaikaisesta ydinvoiman poistamisesta ovat niin vakavia sekä ympäristölle että kansanterveydelle.
Olen myös vakuuttunut, että taloudellisten ohjailukeinojen, esimerkiksi rikki- ja typpimaksujen käyttö, voi viedä kehitystä edelleen eteenpäin ja käytännössä kiristää esittämiämme vaatimuksia. Sellaiset maksut ovat olleet hyvin menestyksekkäitä Ruotsissa. Kannattaa kenties myös tutkia menetelmää, jossa päästöillä käydään kauppaa; se saattaa tuottaa ympäristön kannalta hyviä tuloksia pienin kustannuksin.
Fossiilisten polttoaineiden polttaminen synnyttää myös suuria hiilidioksidipäästöjä, jotka kiihdyttävät kasvihuoneilmiötä. Se on kenties vakavin ongelma. Se on joka tapauksessa merkki siitä, että fossiilisten polttoaineiden polttoa täytyy rajoittaa mahdollisimman paljon. Tässäkin tapauksessa voi päästöillä käytävä kauppa suoda meille keinon vakauttaa ponnistuksiamme, joilla me voimme saavuttaa Kioton sopimuksen vaatimukset.

Gahrton
Arvoisa puhemies, happamoituminen on edelleenkin vakava uhka Euroopan metsille. Saksassa 67 % metsistä altistuu happamille päästöille, rikkidioksidille ja typpisaasteille, jotka ylittävät kriittisen kuormitusrajan. Ranskassa niille altistuu 22 % metsien pinta-alasta. On kuitenkin joitakin maita, joissa metsät ovat säilyneet suhteellisen koskemattomina, esimerkiksi Espanja, missä vastaava luku on vain 1 %. Mutta samalla Espanjan päästöt happamoittavat viisi kertaa niin suuren alan, kuin mihin sen oma metsäala altistuu. Lisäksi yhdeksän muuta EU: n maata kasvattavat nettomääräisesti happamoitumisen määrää oman maan rajojen ulkopuolella, kun puolestaan viisi maata - Saksa, Ranska, Itävalta, Ruotsi ja Suomi - happamoittavat alueen, joka on pienempi kuin niiden oma metsäpinta-ala.
Nämä luvut osoittavat, että suurten polttolaitosten päästöt ovat ongelma, joka vaatii hyvin suuressa määrin ylikansallista sääntelyä. Siksi on hyvä, että komissio on esittänyt tätä direktiiviä. Se on kuitenkin aivan liian heikko, samalla kun parlamentin ehdotus, niin kutsuttu Oomen-Ruijtenin mietintö, on huomattavasti lähempänä sitä, mihin on objektiivisesti tarvetta ja mitä ympäristöliike vaatii. Siksi vihreä ryhmä voi pääpiirteissään tukea Oomen-Ruijtenin mietintöä.

Estevan Bolea
 Minun on pakko puhua, koska Gahrton käytti saamastaan lyhyestä puheenajasta useita minuutteja siihen, että hän sanoi joitakin aivan epätäsmällisiä asioita.
Päästöongelma ei koske Espanjaa, koska siellä käytetystä energiasta kolmasosa on peräisin vesivoimasta ja kolmasosa ydinenergiasta. Selvittäkää siis tosiasiat, parlamentin jäsen Gahrton, älkää puhuko järjettömyyksiä niin kuin äsken.

Blokland
Arvoisa puhemies, suuret polttolaitokset aiheuttavat Euroopan unionissa yhteensä 63 % rikkidioksidipäästöistä ja 21 % typen oksidien päästöistä. SO2 ja NOx ovat happosateiden merkittävimmät aiheuttajat, ja lisäksi ne muodostavat uhkan kansanterveydelle. Siksi on hyvin tärkeää, että tämän ehdotuksen myötä vähennetään mainitsemieni aineiden päästöjä. Siksi voin olla yhtä mieltä siitä, että Euroopan komissio antaa soveltaa direktiiviä myös kaasuturbiineihin. Öljynporauslauttojen tapauksessa ei kuitenkaan saa tehdä poikkeuksia.
Koska nykytekniikalla on mahdollista vähentää SO2-päästöjä 100 milligrammaan kuutiometrissä, ansaitsee yleinen päästökatto 200 milligrammaa kuutiometrissä varmasti parlamentin tuen. Myös NOx-päästöjä koskevia normeja voidaan tiukentaa. Mietinnössä on oleellista se, että myös nykyisten suurten polttolaitosten täytyy täyttää asetetut päästönormit pitkällä aikavälillä, koska nämä laitokset tuottavat yhdessä suuren osan saastuttavista päästöistä. Toimenpiteiden vaikutus - puhtaampi ja terveellisempi ilma - ei ole muuten merkittävä.
Lopuksi haluan vielä huomauttaa, että ei saa olla niin, että pahasti saastuttavat polttoaineet saavat etua päästöjen korkeampien raja-arvojen vuoksi. Jätteidenpolttoa koskevat myös tiukat normit, mutta fossiilisten polttoaineiden polttamisesta aiheutuvat päästöt voivat myös olla uhkana ilman laadulle ja siten myös kansanterveydelle. Otamme suuren askeleen eteenpäin tämän mietinnön myötä. Kiitokset Oomen-Ruijtenille hänen ponnisteluistaan.

Hulthén
 Arvoisa puhemies, tänne tullessaan useimmat teistä kulkivat todennäköisesti käytävän läpi, jossa oli taulunäyttely kotiseudultani otetuista kuvista. Siinä saattoi nähdä luontokuvia vedestä, eläimistä ja lumesta. Kaikki on puhdasta ja vaikuttaa raikkaalta. Valitettavasti kaikki on varsin kuollutta - kuollutta happamoitumisen ja saasteiden takia, jotka ovat kulkeutuneet pitkiä matkoja - maista ja alueilta, joita meidän ei tarvitse mainita täällä, mutta joissa varmasti tiedetään, että niillä rajojensa sisäpuolella on todellakin polttolaitoksia, joiden takia nämä kauniit kuvat kaikesta huolimatta ovat suhteellisen elottomia.
Siksi Oomen-Ruijtenin mietintö on yksi tärkeimmistä mietinnöistä kotiseutuni kannalta, sekä eläin- että kasvimaailman henkiinjäämisen, vesistöjen ja kaiken muun kannalta, johon happamoituminen vaikuttaa. Siksi olen voinut ilahtuneena todeta, että ympäristövaliokunnan enemmistö on todellakin ollut niin arvostelukykyinen, että se tukee neuvoston direktiiviin esitettyjä kiristettyjä vaatimuksia, joita esittelijä ehdottaa. Kyse on ennen kaikkea sitä koskevasta ehdotuksesta, että direktiiviin täytyy sisältyä jo olemassa olevat laitokset, mitä asiaa neuvosto ei ole ilmeisesti oikein jaksanut ryhtyä käsittelemään.
Olemassa olevat laitokset vastaavat huomattavasta määrästä päästöjä. Jos Oomen-Ruijtenin ehdotus hyväksytään, se merkitsisi, että rikkidioksidin päästöt vähenisivät 1-1, 5 miljoonalla tonnilla vuodessa. Se vastaa 10-15-kertaisesti Ruotsin rikkipäästöjen määriä. Tätä lukua voidaan verrata Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, jonka vuotuiset päästöt ovat 2 miljoonaa tonnia.
Tästä näkökulmasta katsottuna on lähes silkkaa järjettömyyttä odottaa vielä viisi vuotta, jotta nämä laitokset poistuisivat ajan mittaan luonnollista tietä. On esitetty tietysti vastaväitteitä: ehdotus maksaa - mutta tekniikka on olemassa. Tiedämme, että se maksaa meille kaikille, sillä meillä kaikilla on tämäntyyppisiä laitoksia. Voitot ovat kuitenkin mittaamattomia. Toivon vain, että useampia parlamentissa voisi houkutella ajatus useampien elämien pelastamisesta.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, kun suosittelemme uusia raja-arvoja polttolaitosten päästöille, tulee tarkastella päästöjä kokonaisuutena ja huomioida asetusten vaikutukset myös kasvihuonekaasujen syntyyn. Tarkistuksessa 19 ehdotetaan pidempiä aikarajoja puhdistustekniikan epäkäytettävyystilanteissa. Komission esittämä 24 tuntia ei missään tapauksessa riitä korjattavien laitteiden jäähtymiseen, häiriötilanteen selvittämiseen, korjaukseen ja laitteiden uudelleen käynnistämiseen. Varsinkin jos häiriötilanteet sattuvat sellaiseen aikaan, jolloin voimalaitoksen miehitys on normaalia alhaisempi, esimerkiksi yöllä, pyhinä tai viikonloppuisin. Mikäli aikarajaa ei muuteta, joudutaan tehokas ja nykyaikainen voimalaitos ajamaan alas lähes kaikissa häiriötilanteissa ja tuotanto korvaamaan laitoksella, jonka ilmansuojelun suorituskyky ei yllä alasajetun laitoksen tasolle. Tämä ei voi olla direktiiviehdotuksen hengen mukaista toimintaa.
Haluamme yhteisön tasolla edistää sekä biopolttoaineiden käytön lisäämistä että yhdistettyä sähkön ja lämmön tuotantoa kasvihuonekaasujen minimoimiseksi. Jotta näihin tavoitteisiin voitaisiin päästä, tulee biopolttoaineille sallia korkeammat päästörajat komission esityksen mukaisesti ja pienten polttolaitosten ilmansuojelun vaatimukset tulee suhteuttaa teknistaloudellisesti järkevälle tasolle.

Myller
Arvoisa puhemies, täällä on jo hyvin monelta taholta todettu, että meillä on vielä paljon tehtävää saavuttaaksemme ilmansuojelun tavoitteet, joihin kuitenkin olemme sitoutuneet sekä yhteisönä että jokainen jäsenmaa erikseen. Siksi kaikki mitä on tehtävissä, on tehtävä, ja yksi esimerkki siitä, että voimme tehdä enemmän kuin mihin komissio on ollut valmis, on tämä Oomen-Ruijtenin ympäristövaliokunnan puolesta tekemä mietintö suurista polttolaitoksista.
Mietinnön parasta antia on mielestäni se, että siinä otetaan myös vanhat eli ennen vuotta 1987 käyttöön otetut laitokset yhteisen lainsäädännön ja yhteisten raja-arvojen piiriin. Ellei näin tehtäisi, olisi tämä direktiivi ikään kuin tyhjän päällä, koska näiden laitosten elinikä on hyvin pitkä, ja jos emme ulota direktiiviä vanhoihin laitoksiin, eivät vaikutukset ilmanpäästöihin olisi juuri minkäänlaisia. Kannatan siis erittäin lämpimästi tätä, että myös vanhat laitokset ovat mukana.
Mutta meidän on pidettävä myös huolta siitä, että vaatimukset ulotetaan hakijamaihin, minkäänlaista vapaamatkustusta ei tällä alalla voida sallia; se tietenkin vaatii resurssien suuntaamista tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Olen myös sitä mieltä, että meidän tulee tehostaa biopolttoaineiden käyttöä ja yhteistä lämmön ja sähkön tuotantoa, mutta biopolttoaineiden osalta mielestäni on lähdettävä siitä, että niille sopivat samat raja-arvot kuin muillekin polttoaineille.

Pollack
Arvoisa puhemies, teknistä direktiiviä muutetaan, ja eri puhujat ovat käsitelleet monia näkökohtia. Vanhempien polttolaitosten ongelmat riippuvat tietysti siitä, mitä energialähdettä missäkin jäsenvaltiossa käytetään, ja niissä on valtavia eroja. Tiedämme, että nykyiset suuret polttolaitokset aiheuttavat kaksi kolmasosaa EU: n rikkidioksidipäästöistä ja lähes neljäsosan typen oksidien päästöistä, ja niillä on hyvin vakavat terveys- ja ympäristövaikutukset. Tästä syystä direktiiviä on tarkistettava kiireellisesti. Kannatan hyvin paljon pyrkimystä siirtyä entistä enemmän lämmön ja sähkön yhdistettyyn tuotantoon, kuten muutkin jäsenet.
Ilman laatua koskevan mietinnön esittelijänä haluan kuitenkin keskittyä kahteen pääasiaan. Ensimmäinen sisältyy tarkistukseen 1, jossa tämän direktiivin aikaansaannokset liitetään pitkän aikavälin otsonistrategiaan, jota odottelemme edelleen. Sen tavoitteena on oltava polttolaitosten haitallisten päästöjen saaminen strategian mukaisiksi ja kriittisen kuormituksen tason alentaminen. Jos epäonnistumme tässä, epäonnistumme kaksinkertaisesti, sekä ympäristön että terveyden suojelussa. Vaikka meillä ei vielä ole otsonistrategiaa komission lamaantuneisuuden vuoksi, tiedämme, että enemmin tai myöhemmin päästörajat on saatava sen mukaisiksi. Meidän on tehtävä selväksi uudelle komissiolle, kun se on vannonut virkavalansa, että otsonistrategiaa ja Bowen mainitsemia kansallisia päästörajoja tarvitaan kiireellisesti.
Toinen asiani koskee tarkistusta 15, jossa vaaditaan lisää julkista tiedottamista. Tämä on sama vaatimus kuin se, jonka esitimme ilman pilaantumista koskevissa johdetuissa direktiiveissä. Jotkut eivät näytä pitävän kovin paljon julkisesta tiedottamisesta, mutta suuria polttolaitoksia lähellä asuvien ihmisten on tiedettävä täysin, onko heidän terveytensä vaarassa lisääntyneen ilman saastumisen vuoksi.
Suosittelen parlamentille näitä tarkistuksia ja luotan siihen, että komissio ja varsinkin neuvosto kannattavat niitä.

Linkohr
 Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, aluksi haluaisin kiittää esittelijää, myös hänen täällä osoittamastaan rohkeudesta sietää ristiriitoja, sillä tämä aihe aiheuttaa ristiriitoja. On varmasti totta, että sähkön sisämarkkinoiden vapauttaminen edellyttää myös ympäristömääräysten yhdenmukaistamista. Se on tärkeä askel. Sitä seuraa toivottavasti muita!
Yhdenmukaistamisesta seuraa kuitenkin paradoksaalisesti puolestaan se, että kilpailu vääristyy. Selvennän väitettäni NOx-päästöjen avulla. Olettakaamme, että NOx-päästöt ovat 200 milligrammaa kuutiometrissä. Suurilla laitoksilla asia on teknisesti helpompi toteuttaa. Se on minusta selvää. Hiilen, erityisesti ruskohiilen kohdalla se merkitsee kuitenkin sähkön hinnan kohoamista 1-2 (Saksan) penniä. Se ei ole vähän. Se voi aiheuttaa näiden tuottajien katoamisen markkinoilta. Se tarkoittaa sitä, että heidän tähänastinen kilpailuetunsa tai kilpailun oikeudenmukaisuus katoavat. Ydinenergia-ala on muuten varmasti tyytyväinen siitä, sillä määräykset eivät koske sitä, ja se muuttuu vielä suhteellisesti halvemmaksi. Sen kannattajat ovat varmasti tyytyväisiä.
Jos halutaan säilyttää kilpailun oikeudenmukaisuus, siihen on ainakin kiinnitettävä huomiota. Meillä Saksassa rajana on 200 milligrammaa kuutiometrissä. Sen toteuttaminen vaati aikoinaan melkoisia investointeja, se oli melkoisen kallista. Siihen voi olla aivan tyytyväinen. Jos raja halutaan nyt pudottaa 100: aan - kaasulle se ei ole teknisesti mikään ongelma, mutta merkitsee vastaavaa hinnan nousua. Kilpailukyky markkinoilla on tällöin mennyttä. Mitähän silloin tapahtuu? Vastaavat alueet saavat Euroopan unionilta tai kansallisvaltiolta aluetukea. Veronmaksaja maksaa sen sitten aluetukena. Sehän ei voi olla tavoitteena!
Tässä on siis mielestäni päästävä tasapainoon. En sano tätä ajattelematta sen enempää, koska tiedän tietysti, että puhdas ilma on aina parempi kuin likainen. 200 milligrammaa kuutiometrissä on kuitenkin nähdäkseni aivan hyvä raja-arvo. Siitä olisi pidettävä kiinni.

Schleicher
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, haluaisin erityisesti kiittää esittelijää, ryhmäni jäsen Oomen-Ruijtenia mietinnöstä ja huolellisesta työstä. Esittelijän esittämät raja-arvot suurista polttolaitoksista ilmaan pääsevien epäpuhtauspäästöjen rajoittamiseksi vuoteen 2005 mennessä olivat liian tiukat jopa monille ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan jäsenille. Samanlaisia väitteitä kuullaan myös autojen pakokaasuja koskevassa keskustelussa. Vaikutelmani on sellainen, että näiden arvojen saavuttamiseen tarvittava tekniikka on jo olemassa. Siihen tarvitaan tietysti suuria taloudellisia ponnistuksia. Senkin vuoksi on niin tärkeää, että tuemme näiden tavoitteiden ja raja-arvojen saavuttamiseen käytettävän nykyaikaisen tekniikan kehittämistä ja käyttömahdollisuuksia Life-ohjelman yhteydessä. Kukapa muu, kuin Euroopan parlamentti ponnistelisi saadakseen läpi kunnianhimoisia tavoitteita ilman saastumisen vähentämiseksi. Tähän asti on ollut pelkästään Euroopan parlamentin ansiota, että on saavutettu arvoja ja tavoitteita, joita pidettiin edeltävän ajanjakson aikana saavuttamattomina.
Parlamentin jäsen Linkohr, tehän tiedätte autoista käydyn keskustelun. Arvoisat kollegat, ettehän unohda sitä, että Amsterdamin sopimus tulee voimaan 1. toukokuuta 1999. Sen jälkeen päätämme tästäkin ehdotuksesta yhteispäätösmenettelyn avulla ja meillä on tunnetusti mahdollisuus saada läpi tiukemmat vaatimukset raja-arvoille sekä rikkidioksidille ja typpimonoksidille sekä siitä, että mukaan otetaan tähän asti ulkopuolelle jätetyt vanhat laitokset, jotka muodostavat erityisen vaikean ongelman. Viittaan siihen, että nyt on kyse ensimmäisestä käsittelystä. Sen jälkeen näemme, miten neuvosto reagoi, ja toisessa käsittelyssä meidän on käsiteltävä sitä, miten jatkossa edetään. Olen sitä mieltä, että meidän pitäisi tehdä jo nyt ehdotuksia, jos tekniikka mahdollistaa sen, ja myöhemmin pitää laskea, mitä tavoitteita voimme saavuttaa.

Oomen-Ruijten
 Arvoisa puhemies, en halua jättää erästä huomautusta vaille arvoa. Mitä tulee karikatyyriin, jonka Linkohr teki minun NOx: ää koskevasta ehdotuksestani, haluaisin viitata oikeisiin tietoihin, joita myös hän ehkä voi saada RWE: ltä Saksasta, koska he ovat nimittäin tarkistaneet minun NOx-arvoni, ja nyt ilmoittamani arvot...

Puhemies
Anteeksi, parlamentin jäsen, mutta minun on pakko keskeyttää teidät. Keskeytin juuri Estevan Bolean samasta syystä: nämä eivät ole työjärjestystä koskevia asioita eivätkä kysymyksiä komissiolle. Voin hyväksyä nämä puheenvuorot ainoastaan henkilökohtaisten lausumien esittämiseksi, mutta epäilenpä, että tässä ei ole kyse siitä.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä erityisesti ympäristövaliokuntaa ja esittelijä Oomen-Ruijtenia ehdotuksen erittäin yksityiskohtaisesta käsittelystä, vaikka kyse onkin erittäin teknisestä ehdotuksesta. Kuten useat puhujat ovat tänä iltana korostaneet, suuret polttolaitokset aiheuttavat merkittäviä rikkidioksidi- ja typen oksidien päästöjä. Koska nämä päästöt ovat niin laajoja ja rajat ylittäviä, ratkaisuja on tehtävä EU: n tasolla, ja on myös huolehdittava siitä, että EU: n lainsäädäntö saadaan ajan tasalle. Siitä syystä tämä ehdotus oli osa happamoitumisen torjumista koskevaa yhteisön strategiaa, johon useat puhujatkin ovat viitanneet.
Komissio voi useissa asioissa kannattaa rakentavia tarkistusehdotuksia. Euroopan parlamentti on oikeassa viitatessaan happamoitumisen torjumista koskevan yhteisön strategian tavoitteeseen, joten komissio voi hyväksyä tarkistuksen 1. Olen samaa mieltä siitä asiasta, jonka sekä Bowe että Pollack mainitsivat, nimittäin, että mietinnöstä puuttuu kaksi ehdotusta, jotka olivat jo valmiit esitettäviksi mutta joita meidän on nyt odotettava, kunnes uusi komissio ottaa niihin kantaa.
Komissio ymmärtää hyvin, että Euroopan parlamentti on kiinnostunut siitä, että taloudellisia välineitä voidaan tarkastella välineinä, joilla pyritään vähentämään SO2- ja NOx-päästöjä, kuten tarkistuksessa 3 sanotaan. Tällaisten välineiden hyödyntämismahdollisuuksia voidaan arvioida vain sen perusteella, miten energiamaksuja käsittelevä ehdotus kehittyy, ja siitä en aio puhua sen enempää. Olemme keskustelleet siitä useasti.
Komissio yhtyy Euroopan parlamentin toiveeseen, jonka mukaan teknologinen kehitys on jatkossakin otettava huomioon, kun kyse on suurista polttolaitoksista, ja se voi periaatteessa hyväksyä tarkistuksen 5. Sitä, miten tässä asiassa päästäisiin parhaiten valiokunnan esittämään tavoitteeseen, on arvioitava siltä pohjalta, miten ympäristön pilaantumisen ehkäisemisestä ja vähentämisen yhtenäistämisestä annettu direktiivi pannaan täytäntöön tällä alalla. Komissio on myös samaa mieltä siitä, että suurten polttolaitosten ympäristövaikutuksia koskevien tietojen on oltava helposti saatavilla. Tästä näkökulmasta katsottuna komissio voi hyväksyä tarkistuksen 15, johon erityisesti Pollack viittasi, niin kauan kuin tietojen ilmoittaminen voidaan hoitaa kehitteillä olevan saastepäästöjä koskevan rekisterin kautta.
Kuten aiemmin mainitsin, komissio tekee jatkuvasti töitä kansallisia päästörajoja koskevan direktiiviehdotuksen parissa. Se on ratkaiseva tekijä happamoitumisen ja troposfäärin otsonin vastaisessa komission strategiassa sekä ihmisten terveyden suojelemisessa. Sen avulla määrätään useiden saastuttavien aineiden kansalliset päästörajat. Niistä tulee kustannustehokkaita EU: n tasolla, ja niistä päätetään päästöjen sekä niiden aiheuttamien ympäristövaikutusten perusteella. Jäsenvaltiot voivat täten saavuttaa vaaditut päästöjen vähennykset kaikkein kustannustehokkaimmin, samalla kun EU: n ympäristötavoitteista pidetään kiinni. Niinpä esitetty ehdotus koskee vain uusia laitoksia, joille annetaan toimintalupa 1. tammikuuta 2000 jälkeen. Näiden huomioiden pohjalta komissio ei pidä tarkoituksenmukaisena sitä, että ehdotuksen käyttöalue laajennettaisiin koskemaan myös olemassa olevia laitoksia, mikä vaikuttaa moniin tarkistuksiin, emmekä voi sen vuoksi hyväksyä tarkistuksia 8, 10, 12, 14, 16-18, 20 ja 21.
Ehdotetut päästörajat on tarkoitettu kunnianhimoisiksi vähimmäisvaatimuksiksi, joita on noudatettava koko yhteisössä, kuten Oomen-Ruijten ja Bowe puheenvuoroissaan mainitsivat. Olemme siis päättäneet asettaa kunnianhimoiset vähimmäisvaatimukset, joita koko yhteisön on noudatettava. Ne ovat suunnilleen kaksi kertaa tiukemmat kuin nykyisessä EU: n lainsäädännössä. Käyttöön voidaan ottaa myös vielä tiukemmat päästörajat, jos paikalliset olot sitä vaativat tai jos kansallisten päästörajojen noudattaminen sitä vaatii. Sen vuoksi komission mielestä ei ole tarkoituksenmukaista hyväksyä tarkistuksia 7, 9, 11 ja 13, vaikka komissio onkin ottanut huomioon Euroopan parlamentin toivomuksen tiukemmista vähimmäisvaatimuksista EU: n tasolla. Olen aivan varma, että palaamme tähän kysymykseen jatkossakin. Tarkistuksia 2, 4, 6, 19, 22 ja 23 ei voida hyväksyä teknisistä ja muista syistä.
Haluaisin lopuksi ilmaista, että olen tyytyväinen mietintöön. Euroopan parlamentin asenne on ollut erittäin rakentava, mikä voi olla hyvä perusta keskusteluille, joita käydään jatkossa lainsäädäntömenettelyn aikana. Olemme vakuuttuneita siitä, että Euroopan parlamentin kanta auttaa meitä saavuttamaan tavoitteen, johon me kaikki toivomme pääsevämme, nimittäin, että taistelemme happamoitumista ja troposfäärin otsonia vastaan ja parannamme kansanterveyttä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Jätteenpoltto
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Bloklandin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0183/99) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi jätteenpoltosta (KOM(98)0558 - C4-0668/98-98/0289(SYN)).

Blokland
Arvoisa puhemies, nyt käsiteltävä mietintö koskee direktiiviä jätteenpoltosta ja on tärkeä kahdesta syystä. Ensimmäisellä sijalla on jätteenpolttouunien, sähkövoimaloiden ja sementtiuunien lähistöllä asuvien ihmisten terveys. Toisella sijalla on ilman laatu koko Euroopan unionissa. Tässä on siis erityisesti kysymys saastuttavista aineista, kuten rikkidioksidista, typen oksideista, hiukkasista, dioksiineista ja furaaneista. Euroopan komission ehdotuksen täydellinen toimeenpano vähentää dioksiinipäästöjä 2400 grammasta vuodessa 10 grammaan vuodessa. Uusi komission ehdotus on laadultaan hyvä, mutta siinä on vielä pari kohtaa, joita voi hieman parantaa.
Komission ehdotuksessa yhdyskuntajätteen polttamisesta käsitellään sekä vaarallisia että vaarattomia jätteitä. Koska on vielä olemassa komission ehdotus vaarallisen jätteen polttamista koskevan direktiivin muuttamisesta, on järkevää yhdistää molemmat direktiivit. Selkeitä etuja ovat johdonmukaiset päästönormit. Vaarallisen ja vaarattoman jätteen ero nimittäin perustuu pääasiassa niihin kriteereihin, jotka koskevat jätteen keräämistä, varastointia, kuljetusta, hallintaa ja käsittelyä ennen polttoprosessia. Polttamisen aikana saattaa niin sanotuista vaarattomista jätteistä tulla vaarallisia, ilmaa saastuttavia aineita. Tässä on usein kysymys samoista yhdisteistä, joita syntyy vaarallista jätettä poltettaessa. Toisin sanoen se, mitä laitoksesta tulee ulos, on tärkeämpää kuin se, mitä laitokseen menee sisälle. Ulos tulevista aineista täytyy saada aikaan selkeät säännöt päästöjen raja-arvojen muodossa.
Molempien direktiivien yhdistäminen ei aiheuta erilaista polttojärjestelyä nykyisin voimassa olevaan nähden. Ei pidä paikkaansa, että vaarallista jätettä, jota poltettiin vanhassa tilanteessa erityisuuneissa, saadaan nyt yhtäkkiä polttaa kaikissa uuneissa. Tietyt vaaralliset jätteet täytyy polttaa 1 100 celsiusasteen lämpötilassa, jotta vältetään dioksiinien muodostumista. Näiden direktiivien pitäminen erillään ei hyödytä luontoa millään tavalla, päinvastoin. Jos emme yhdistä direktiivejä, seurauksena saattavat olla heikommat normit vaaralliselle jätteelle yhdyskuntajätteeseen verrattuna. Jotta uusi direktiivi voisi koskea myös vaarallisia jätteitä, ovat tarkistukset 7, 9, 15, 18, 19, 56 ja 61 tarpeen. Nämä tarkistukset on otettu direktiivistä 94/67/EY, joka koskee vaarallisen jätteen polttamista.
Ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta pyytää Euroopan komissiota ponnistelemaan erityisen lujasti, jotta neuvosto voi vahvistaa kesäkuussa yhteisen kannan yhdestä direktiivistä. Myös jätteiden rinnakkaispolton kohdalla on tarkasteltava aiheutuvia päästöjä. Lopuksi jokaista jätteitä polttavaa laitosta täytyy koskea samat päästönormit. Ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mielestä sähkövoimaloissa ja sementtiuuneissa jätteiden rinnakkaispoltto on sallittu, jos laitokset täyttävät asetetut päästönormit. Komission uusi ehdotus sisältää hyvän järjestelyn yhdyskuntajätteen rinnakkaispoltosta sementtiuuneissa. Tämän järjestelyn täytyy myös koskea vaarallisen jätteen polttamista sementtiuuneissa. Tämä kuitenkin tarkoittaa, että sementtiuuneja koskevat normit voivat olla väliaikaisesti väljemmät.
Sementtiuunien savukaasujen puhdistukseen tarvittavat välttämättömät investoinnit voidaan maksaa vaarallisen jätteen vastaanotosta saatavalla suurella tuotolla ja säästämällä polttoaineita. Koska NOx-päästöt tulee pitää mahdollisimman alhaisina, monissa laitoksissa tarvitaan NOx-puhdistuslaitteistoa. Tällaisissa laitoksissa käytetään ammoniakkia NOx: n poistamiseen. Tämän täytyy tapahtua tietysti valvotusti, jotta ammoniakkia ei pääse ilmaan. Siksi ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta ehdottaa ammoniakkia koskevaa normia tarkistuksissa 24, 36, 38 ja 41.
Lopuksi haluan sanoa, että olen saanut viestejä siitä, että vielä on olemassa paljon jätteenpolttolaitoksia, jotka eivät ole vuoden 1989 direktiivin mukaisia. Tämä koskisi erityisesti ranskalaisia polttolaitoksia. Siksi näiden polttolaitosten täytyy tehdä investointeja täyttääkseen tämän direktiivin uudet vaatimukset. Etuna on se, että tällaisten laitosten tarvitsee investoida vain kerran. Toisin sanoen, asia voidaan hoitaa nyt yhdellä kerralla kuntoon. Vaadin Euroopan komissiolta ja Euroopan ympäristötoimistolta, että nykyisten ja tulevien direktiivien noudattamista valvotaan tiukasti.
Arvoisa puhemies ja arvoisa komissaari, haluan sanoa yhteenvetona, että polttolaitosten lähistöllä asuvien ihmisten paremmasta terveydestä ja koko Euroopan unionin paremmasta ilmanlaadusta huolehtimiseksi on tärkeää hyväksyä vaarallisen jätteen ja yhdyskuntajätteen polttamisesta yksi direktiivi, jossa säädellään paremmin rinnakkaispolttoa ja johon sisältyvät järkevät normit saastuttavien aineiden päästöistä.

Jensen, K.
 Arvoisa puhemies, jätteet eivät ole tuotannon päämäärä, vaikka niiden määrästä voisikin niin päätellä. Varastoimme jätteitä ja poltamme niitä. Kummastakaan ei ole ympäristölle välitöntä hyötyä. Haluan kiittää Bloklandia hänen mietinnön parissa tekemästään suuresta työstä ja hänen varsin tiukasta, ympäristöä hyödyttävästä linjastaan. On selvää, että saasteilla on suuri vaikutus ihmisten terveyteen. Esimerkkinä tästä ovat dioksiinit, jotka ovat tyypillisiä palamisesta aiheutuneita päästöjä. Useiden eurooppalaisten naisten äidinmaidossa esiintyy suuria dioksiinipitoisuuksia. Dioksiinit antavat myös aihetta huoleen, koska ne ovat hormonitoimintaa häiritseviä aineita. Tämä parannusehdotus antaa toivoa paremmasta suojelun tasosta, koska se tähtää dioksiinipäästöjen vähentämiseen.
Ympäristövaliokunnan mietintö yhdistää kaksi direktiiviä - yhdyskuntajätteiden polttamista ja vaarallisen jätteen polttamista koskevat direktiivit. Tämän yhdistämisen ajatuksena on, että jätteiden polttamisesta aiheutuvat päästöt voivat aiheuttaa saasteongelmia riippumatta siitä, minkälaisia jätteitä poltetaan. Jos olisimme antaneet komission tekemän alueita koskevan jaon jäädä komission ehdottamaan muotoon, yhdyskuntajätteitä koskevat raja-arvot olisivat saattaneet olla Euroopassa tiukemmat kuin vaarallisen jätteen polttamista koskevat raja-arvot. Se olisi saattanut johtaa myös huijauksiin jätteiden luokittelussa. Komission yhdyskuntajätteitä koskevassa ehdotuksessa mainitaan jätteitä, jotka tietojeni mukaan ovat vaarallisia. Sellaisia ovat muun muassa jäteöljy ja sairaalajätteet.
Jätteiden polttamisesta syntyviä päästöjä, esimerkiksi rikkiä, typen oksideja, dioksiineja ja hiukkasia, on käsiteltävä samalla tavoin, riippumatta siitä, mitä poltetaan. Olemme olleet erittäin huolissamme rinnakkaispoltosta ja sementtiteollisuudesta, ja kompromissina olemme päättäneet pitää kiinni kolmesta luokasta: varsinaisista jätteenpolttolaitoksista, rinnakkaispolttolaitoksista ja sementtitehtaista. Tärkeää on kuitenkin se, että kaikkien on noudatettava tiukempia päästörajoja. Emme halua jättää porsaanreikää, joka mahdollistaisi eräänlaisen jäteturismin, joka saattaisi tehdä varsinaisten jätteenpolttolaitosten toiminnan taloudellisesti kannattamattomaksi. Rinnakkaispolton, myös sementtiteollisuudessa, on noudatettava vaatimuksia tiukemmista päästörajoista.
Sallikaa minun korostaa, että kannatamme edelleenkin sitä, että erilaisia jätteitä käsitellään eri tavoin. Sen vuoksi ne arvostelut eivät pidä paikkaansa, joiden mukaan näiden kahden direktiivin yhdistäminen laskisi ympäristön suojelun tasoa. Pelkästään tekstin lukemalla selviää, että direktiivin puitteissa asetetaan erilaisia vaatimuksia.
Komission on muutoin noudatettava hyväksyttyä jätehuoltostrategiaa, jonka osalta me korostamme nimenomaan kierrätyksen ja uudelleenkäytön tärkeyttä. Jos jätteiden esilajittelua vaadittaisiin jätteidenkäsittelysuunnitelmissa, voisimme säästää raaka-aineita ja vähentää ilman saastumista.

Florenz
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, arvoisa komission jäsen, kiitän esittelijää hänen työstään, johon hän on kovasti paneutunut. Minä olin onnekseni vuonna 1994 vaarallisten jätteiden polttamista koskevan mietinnön esittelijä. Ehdotimme tuolloin erittäin tiukkoja raja-arvoja, joihin uskon yhä vielä. Tämänhetkinen tulos osoittaa, että Euroopan unionin 15 jäsenvaltiosta 13 ei ole toteuttanut näitä tällöin määrättyjä tiukkoja arvoja. Kaksi maata on toteuttanut ne, sillä seurauksella, että nämä maat ja yritykset ovat käyttäneet paljon rahaa ja joutuvat todennäköisesti tekemään niin vielä toisenkin kerran, jos päädymme tänään toisiin tuloksiin. Luulen siis, että on aivan oikein määrätä tiukat rajat, mutta se on tehtävä vakavasti, ja on tietysti otettava huomioon myös terveysnäkökohdat, joista olen täysin samaa mieltä.
En kuitenkaan pidä erityisen hyvänä sitä, että jotkin maat ja näin ollen jotkin polttolaitokset noudattavat oikeutta ja lakia Euroopassa ja ovat käyttäneet paljon rahaa esimerkiksi Ranskassa, mutta myös omassa maassani - näytän tämän teille mielelläni, parlamentin jäsen Blokland; tehän ette asu kovin kaukana sieltä - mutta muut eivät ole tehneet mitään, ja viimeksi mainitut voisivat nyt säästyä aiemmilta investoinneilta uusilla arvoilla, jotka haluatte osittain puolittaa. Se on kilpailupolitiikkaa, jota en voi kannattaa. Olen siis sitä mieltä, että meidän on toimittava varovasti mutta tiukasti. Sen vuoksi kannatan kyllä parhaan saatavilla olevan tekniikan käyttämistä. Bloklandin on kyllä syytä määritellä " paras saatavilla oleva tekniikka" Euroopassa. Sellainen ei saa käydä päinsä, että se määritetään joka paikassa eri tavalla.
Arvosteluni koskeekin mittausmenetelmiä. Jos määrittelemme lukuja, meidän on määriteltävä myös, miten mitataan, milloin mitataan ja missä mitataan. Siinäkin on Euroopassa valtavia eroja. Rinnakkaispoltto on hyvä asia, jos se tehdään oikein. Tuen sitä. Sillä on kuitenkin käytettävä toisia arvoja, sillä palavia komponentteja on kaksi: toisaalta öljy tai jäte ja toisaalta malmit. Siihen on luotava määräykset. Vanha sekamuoto ei ollut niin kovin huono. Komission tämä ehdotus on tiukempi. Tuen sitä, koska siinä on järkeä.
Jos toimimme niin kuin Blokland ehdottaa, uskon, että järkevä rinnakkaispoltto sementtiuuneissa kielletään pitkäaikaisesti, ja siinähän ei ole ympäristöpoliittisesti mitään järkeä, koska on käytettävä siitä huolimatta kaasua tai hiiltä, minkä haluatte myös kieltää. Oikea tapa on siis oikeanlainen rinnakkaispoltto, joka tapahtuu tiukkojen vaatimusten mukaisesti. En toivoisi pelkkiä vaatimuksia, vaan myös mittausmenetelmiä, sillä niitä Euroopassa ei ole. Näin päädymme taas takaisin liittovaltiojärjestelmään, jossa jokainen tekee niin kuin haluaa. Juuri siihen haluaisin viitata, Blokland, ja pyytäisin teitä miettimään tätä kohtaa vielä kerran.

Eisma
 Arvoisa puhemies, vuonna 2000 on odotettavissa, että poltamme 50 miljoonaa tonnia jätettä. Se on tietysti huomattavan paljon. Siksi jätteenpolttouuneja tulee myös runsaasti lisää. Ei saa olla niin, että polttaminen on tosiaan viimeinen keino. Me kaikki tiedämme, että ensin täytyy ehkäistä jätteiden syntymistä ja sitten täytyy suorittaa uusiokäyttöä, kierrätystä, ja sitten vasta polttaa. Kuitenkin olemme vuonna 2000 tekemisissä 50 miljoonan jätetonnin kanssa. Mielestäni komission ehdotus on järkevä aikaansaannos, mutta erityisesti kollega Bloklandin ehdotukset tiukennuksista vaikuttavat meistä liberaaleina hyviltä. Haluan esittää tästä kaksi huomautusta.
Tuen esittelijän ehdotusta molempien jätteiden polttamista koskevien direktiivien yhdistämisestä, eli siis vaaraton ja vaarallinen jäte täytyy yhdistää. Tämä luonnollisesti sillä edellytyksellä, että tarkistukset 7, 15 ja 18 hyväksytään, ja toivon myös, että Euroopan komissio reagoi pian myönteisesti näihin tarkistuksiin. Jos ne hyväksytään, juridiset välttelykeinot eivät ole enää mahdollisia näitä kahta direktiiviä yhdistettäessä.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluan puhua sementtiteollisuudesta. Kaikki ovat olleet paljon tekemisissä sementtiteollisuuden kanssa. Sen edustajat ovat vierailleet usein kaikkien luona. Sementtiteollisuus käsittelee nykyisin runsaasti jätettä ja erityisesti vaarallista jätettä. Kun sementtiuuneissa rinnakkaispoltetaan jätettä, rahaa tulee runsaasti. Olen myös Bloklandin kanssa samaa mieltä siitä, että nämä ylimääräiset tulot ja säästöt polttoainekustannuksissa voidaan hyvin käyttää puhtaampaan prosessiin investoimiseen. Myös sementtiteollisuuden täytyy täyttää tiukat päästönormit. Poikkeukset eivät vaikuta minusta tarkoituksenmukaisilta, kun ajatellaan erityisesti sitä - kollega Florenz mainitsi jo tästä -, että Alankomaissa, Itävallassa ja Saksassa saavutetaan jo nyt NOx-normi 500 milligrammaa kuutiometrissä. Miksi siis muita maita ei voitaisi kannustaa seuraamaan näitä maita, jotka jo pystyvät tähän?

Cabrol
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegani, jätteenpolttoa on jo käsitelty useammissa eurooppalaisissa direktiiveissä, joista viimeisin on direktiivi 94/67/EY, joka koskee erityisesti vaarallisten jätteiden polttamista.
Käsiteltävänämme oleva ehdotus neuvoston direktiiviksi koskee sellaisten jätteiden polttamista, jotka eivät kuulu edellä mainitun direktiivin soveltamisalaan; tähän ryhmään kuuluvat toisin sanoen vaarattomat jätteet, kuten yhdyskuntajätteet ja tietyt edellä mainitun direktiivin soveltamisalan ulkopuolella olevat vaaralliset erityisjätteet.
Emme puutu yksityiskohtaisesti lukuisiin esitettyihin tarkistuksiin, mutta haluaisimme esittää jyrkän vastalauseemme niiden esittelijän ehdotusten vuoksi, joiden tarkoituksena on yhdistää nämä kaksi direktiiviä, jotka koskevat vaarallisia jätteitä ja vaarattomia jätteitä. Esittelijä perustelee ehdotustaan kahdella väitteellä. Toinen on pyrkimys yksinkertaistaa tekstit hallinnollisesti siten, että kahden sijasta olisi vain yksi direktiivi. Tosiasiassa, kuten kollegani Florenz totesi, vaarallisia jätteitä koskevaa direktiiviä ei ole vielä sisällytetty kaikkien jäsenvaltioiden lainsäädäntöön, ja jos sitä muutettaisiin jonkinlaisella yhdistämisellä, se aiheuttaisi pikemminkin sekaannusta kuin yksinkertaistaisi asioita.
Toinen ehdotuksen tueksi esitetty väite on se, että jätteiden päästömäärät ovat hyvin lähellä toisiaan. Tosiasiassa vain arvoilla on merkitystä. Näiden kahden jäteryhmän, vaarallisten ja vaarattomien jätteiden käsittely ja käyttö on hyvin erilaista. Todellisessa jätteenkäsittelypolitiikassa tarvitaan valikoivaa lajittelua ja valikoivaa käsittelyä vanhanaikaisen ja järjestelemättömän sekoittamisen sijasta. Tällainen sekoittaminen johtaisi todellakin siihen, että kotitalousjätteiden polttamiseen tarkoitetuissa laitoksissa poltettaisiin vaarallisia jätteitä. Se on todennäköistä erityisesti siksi, että tietyissä jäsenvaltioissa on ylimitoitettuja kotitalousjätteiden polttolaitoksia, ja olisi houkuttelevaa käyttää tätä ylikapasiteettia täydentämällä poltettavaa jätettä vaarallisilla jätteillä. Tällainen käytäntö ei olisi hyväksyttävissä, koska se aiheuttaisi vakavan riskin polttolaitoksen lähistöllä asuvien ihmisten terveydelle ja läheiselle ympäristölle.
Esittelijän tekstissä käsitellään melko epämääräisesti velvollisuutta valvoa jätteiden siirtoa yhteisöön ja siihen liittyviä erityispiirteitä, näiden jätteiden vastaanottoa ja varastointia, henkilöstön koulutusta ja niin edelleen, puhumattakaan teollisuuslaitosten vaikeuksista varmistaa omien jätteidensä käsittelyn seuranta ja niiden velvoitteiden täsmentämisestä.
Yhteenvetona todettakoon, että esittelijän tekstissä oleva ehdotus vaarallisia jätteitä ja vaarattomia jätteitä koskevien direktiivien yhdistämisestä on mielestämme täysin järjetön, ja se voisi aiheuttaa vakavia vaaroja. Huomautamme lisäksi, että koska tekstissä ei selvitetä rinnakkaispolttolaitoksen erityispiirteitä, tällainen rinnakkaispoltto kiellettäisiin, millä olisi kohtalokkaat seuraukset alan teollisuudelle ja fossiilisen energian säästölle, joka saadaan aikaiseksi käytettäessä jätteitä polttoaineena.
Lopuksi vastustamme tiettyjä tarkistuksia, joissa vaaditaan päästönormeja koskevia äärimmäisiä toimenpiteitä. Nämä toimenpiteet edellyttäisivät suuria ja kalliita investointeja, eikä niistä olisi mitään todellista hyötyä ympäristön kannalta.

Lannoye
 Arvoisa puhemies, haluaisin ryhmäni puolesta kiittää esittelijää, joka on tehnyt erinomaisen työn. Kannatamme täysin hänen ehdottamaansa poliittista linjaa sekä rinnakkaispolton että näiden kahden direktiivin yhdistämisen osalta. Sen sijaan olemme esittäneet muutamia tarkistuksia, jotka ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta hylkäsi mutta jotka ovat mielestämme oleellisia. Haluaisin sanoa niistä muutaman sanan.
Ensinnäkin ongelmat, jotka koskevat sitä, että jätevedet päästetään vesiin. Mielestämme ei ole normaalia, ettei vaadita, että vesiin ei päästetä lainkaan jätevettä. Euroopan komissio ehdotti tätä toimenpidettä jo vaarallisten jätteiden polttamista koskevassa direktiiviehdotuksessaan vuonna 1992. On siis syytä pohtia, miksi tällä alalla on peräydytty ja miksi parlamentin suurimmat ryhmät eivät ole tukeneet ehdotustamme. Kaikki asiat puhuvat todellakin näin vaativan toimenpiteen puolesta. Muistutan erityisesti, että hyväksyessämme Whiten mietinnön vesivaroja koskevasta puitedirektiivistä, sovimme siitä, että vaatisimme tiettyyn määräaikaan, viimeistään vuoteen 2020 mennessä, että lopetetaan kaikkien vaarallisia aineita sisältävien jätevesien päästäminen vesiin. Ensimmäinen askel olisi tätä koskevan toimenpiteen hyväksyminen niin huolestuttavien laitosten kuin polttolaitosten osalta.
Toinen asia, jonka haluaisin ottaa esille: dioksiiniongelma. Tiedämme, että dioksiinit ovat suurin polttolaitosten aiheuttama ongelma sekä vaarallisten että kotitalousjätteiden osalta. WHO julkisti aivan hiljattain, muutama kuukausi sitten, uudet suositukset, jotka koskivat yksilöiden päivittäisen altistuksen sallittuja raja-arvoja. Olisi siirryttävä kymmenestä pikogrammasta vähintään yhteen pikogrammaan eli kymmenesosaan ja enintään neljään pikogrammaan kiloa kohden ruumiin painosta. Huomautan, että monissa Euroopan maissa ja erityisesti omassa maassani, Belgiassa, nämä arvot on jo alitettu.
Olemme näin ollen sitä mieltä, että uusissa laitoksissa on jo alusta lähtien pyrittävä havaitsemisrajaa alhaisempiin dioksiinipäästöarvoihin. Vanhemmissa laitoksissa tämä edellyttää tietysti joitakin korjauksia, mutta tavoitteeksi on otettava nollataso dioksiinipäästöjen osalta.

Pinel
Arvoisa puhemies, on selvää, että jätteenpolttokapasiteettia on syytä lisätä, mutta on väärin esittää maahan hautaaminen järjestelmällisesti epäekologisena käsitteenä. Itse asiassa ei ole olemassa kilttiä jätteenpolttoa ja pahoja kaatopaikkoja.
Huonosti valvottu jätteenpoltto on terveyden ja ympäristön kannalta yhtä vaarallista tai jopa vaarallisempaa kuin lajittelemattomien jätteiden varastoiminen kaatopaikalle. Yksi esimerkki on PVC, joka on maahan haudattuna täysin neutraali aine mutta aiheuttaa poltettaessa hyvin myrkyllisiä kloorijohdannaisia; lisäksi poltettaessa syntyy dioksiineja ja monia muita molekyylejä, joiden vaikutusta organismeihin emme edes tunne kovin hyvin.
Lisäksi on eräs tosiasia. Tuotannollisista syistä jätteenpoltto on luonteeltaan kierrätyksen vastakohta. Jotta tämä pätsi toimisi hyvin niin tekniseltä kuin taloudelliseltakin kannalta, se tarvitsee jatkuvasti lisää polttoainetta. Tällä tavalla ei tietenkään torjuta liiallista pakkaamista eikä säästetä raaka-aineita.
Tekninen maahan hautaaminen on sen sijaan täysin sovitettavissa yhteen aidon ja rehellisen kierrätyspolitiikan kanssa, varsinkin kun kaatopaikkojen sijoituspaikkoja on vähän ja niiden käyttöikä on lyhyt.
Emme myöskään pidä kierrätyksenä jätteenpoltosta saatavan energian talteenottoa. Kyseessä on jätteiden viimeinen toivottava hyödyntämistapa, ei sen enempää. Esimerkiksi muovipullon kierrätyksessä säästetään kymmenen kertaa enemmän energiaa kuin saadaan saman muovipullon polttamisesta.
Kollegamme Bloklandin mietintö on täysin erinomainen, ja me äänestämme sen puolesta, mutta jätteenpoltto on säilytettävä ennen kaikkea viimeisenä jätteidenkäsittelytapana sen jälkeen, kun kaikki mahdollinen lajittelu ja kaikki mahdolliset kierrätystoimet on toteutettu.

Puhemies
Keskeytämme keskustelun tähän. Sitä jatketaan klo 21.00.
Istunto keskeytettiin klo 19.00 ja sitä jatkettiin klo 21.00.

Jätteenpoltto (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelun jatkaminen Bloklandin laatimasta ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietinnöstä (A4-0183/99) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi jätteenpoltosta (KOM(98)0558 - C4-0668/98-98/0289(SYN)).

Virgin
 Arvoisa puhemies, olen todellakin samaa mieltä esittelijä Bloklandin kanssa siitä, että jätteiden polton pitää tapahtua niin, että päästöt vastaavat pääpiirteissään sitä määrää, jonka me hyväksymme biopolttoaineiden tai fossiilisten polttoaineiden polttamisessa. Jos sellainen polttaminen on mahdollista noudattaen ankaria päästövaatimuksia ja käyttäen energiaa järkevästi, jätteiden käyttö polttamiseen on kannatettavaa. Käytämme voimavaraa, jota voidaan verrata lähinnä biopolttoaineeseen, ja annamme näin panoksemme taistelussa ilmastokatastrofin uhkaa vastaan. Sen sijaan että sijoittaisimme jätteen, voimme lisäksi vähentää kasvihuonekaasu metaanin päästöjä.
Kuten mietinnössä osoitetaan, monissa tapauksissa on ilman muuta selvästi parempi lajitella, käyttää uudelleen tai ottaa talteen jätteet. On kuitenkin tärkeää tehdä tarkkoja analyyseja, jotta voisimme päästä parhaaseen ympäristövaikutukseen. Sellaisista analyyseista ilmenee usein, että polttaminen voi kaikesta huolimatta olla paras vaihtoehto.
Ruotsissa massavalmistuksessa on prosessissa käytetty perinteisesti puiden tähteitä polttamiseen. Sellaisesta käytöstä pitää minun mielestäni luopua, kun pohditaan sääntöjä jätteiden polttamiselle. Se on osa teollisuusprosessia, joka tuskin sopii tämäntyyppisiin sääntöihin.

Kestelijn-Sierens
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisat kollegat, haluaisin aluksi kiittää sydämellisesti kollega Bloklandia hänen todenmukaisesta mietinnöstään. Haluan käyttää minuutin mittaisen puheaikani yhteen konkreettiseen asiaan, nimittäin ehtoihin, jotka on täytettävä uusia polttolaitoksia rakennettaessa. Mielestäni on tärkeää, että uusien polttolaitosten on sijaittava tietyn vähimmäisetäisyyden päässä tiheästi asutuilta alueilta. Siksi olen esittänyt tarkistusta kahden kilometrin vähimmäisetäisyydestä.
Minun kotimaassani olemme joutuneet vastatusten Brysselin Drogenbosiin suunnitellun uunin kanssa. Hiukkasten ja kadmiumin raja-arvot on jo ylitetty, mutta silti viranomaiset näyttivät vihreää valoa uuden saastelähteen rakentamiselle. Komissio on jo aloittanut Belgiaa vastaan menettelyn ympäristövaikutusten arviointia koskevan direktiivin rikkomisesta. Polttolaitoksia koskeva politiikka on minun kotimaassani kaikkea muuta kuin esimerkillistä. Lisäksi käynnissä on menettely polttolaitoksia koskevien nykyisten direktiivien puutteellisesta sisällyttämisestä lainsäädäntöön.
Haluan käyttää tilaisuuden hyväkseni ja kysyä komission jäseneltä, missä vaiheessa yhtäältä näiden rikkomusmenettelyjen käsittely on, ja toisaalta myös sitä, missä vaiheessa on Drogenbosin tapausta koskevien kantelujen käsittely. Olisin kiitollinen komission jäsenelle, jos saisin vastauksen näihin kysymyksiin tänään tai mahdollisimman pikaisesti.

Collins, Gerard
 Arvoisa puhemies, en kannata näiden kahden direktiivin - nimittäin yhdyskuntajätteitä koskevan direktiivin ja jäteöljyä, liuotinaineita, sairaalajätettä ja muita vaarattomia jätteitä koskevan direktiivin - yhdistämistä yhdeksi sekatyyliseksi Euroopan lainsäädännön osaksi. Direktiivien yhdistämisen hyväksyminen merkitsisi sitä, että sallittaisiin vaarallisen jätteen polttaminen kotitalousjätteiden polttoon tarkoitetuissa laitoksissa ja päinvastoin.
Euroopan jätehuoltopolitiikan perusperiaatteena on yli 20 vuoden ajan ollut se, että vaaralliset teollisuusjätteet ja kotitalous-ja muut vastaavat jätteet käsitellään eri tavalla. Kaikki jätetyypit olisi käsiteltävä niille sopivalla tavalla. Irlannin näkökulmasta jätettä syntyy vuosittain yli 42 miljoonaa tonnia. Kun otetaan huomioon Irlannin vahva talouskasvu, meidän on varmistettava investoinnit vaihtoehtoisiin jätehuoltomenetelmiin.
Jätteiden hävittäminen ei saa eikä voi tulevaisuudessa edellyttää sitä, että maamme eri puolilta etsitään jatkuvasti uusia kaatopaikkoja. Investoiminen puhtaaseen ympäristöön maassani korvaa keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä kaikki aiheutuneet lisämenot, ja Euroopan unioni tukee kaikkia alalla toteutettavia innovatiivisia toimenpiteitä.
Irlannin hallitus laatii parhaillaan kansallista kehityssuunnitelmaa, jossa hahmotellaan taloudellisten ja yhteiskunnallisten investointiemme painopistealueet vuoden 1999 jälkeiselle seitsemän vuoden ajanjaksolle. Suunnitelmaan on sisällytettävä kokonaisvaltainen ja yhteensovitettu ehdotus, joka koskee luopumista kaatopaikkojen käytöstä Irlannissa keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä. Tosiasiat puhuvat puolestaan tässä yhteydessä: maassani kierrätetään ainoastaan 8 % kaikesta yhdyskuntajätteestä. Luku on yksinkertaisesti liian alhainen. Paikallisten viranomaistemme määrärahat kuluisivat näiden jätteiden hävityskustannuksiin, joita aiheutuu kaatopaikoista, kuljetuksesta ja työvoimasta, ja myös talouselämä menettäisi arvokkaita raaka-aineita, jos niitä ajettaisiin kaatopaikalle. Arvioiden mukaan Irlannissa myydään esimerkiksi 70 miljoonaa muovipulloa vuodessa, ja jos niistä hävitetään epäasianmukaisesti jo hyvinkin pieni osa, se lisää huomattavasti ympäristöön joutuvan jätteen määrää. Saksassa ja Alankomaissa on tähän mennessä päästy muovipullojen kierrätyksessä jopa 70 %: n tasolle. Kierrättämällä säästetään energiaa ja raaka-aineita ja vähennetään jätteiden hävityskustannuksia, tuontilaskuja ja kaatopaikkojen tarvetta. Meidän on kansakuntana kehitettävä kierrätysajattelua, joka on nykyisin osa arkipäivää kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa.

McKenna
Arvoisa puhemies, on hyvin valitettavaa, että ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta on hyväksynyt äänestyksessään vielä korkeammat päästörajat dioksiinille kuin komissio on ehdottanut, kun otetaan huomioon, että dioksiinit ovat yksi ihmiselle haitallisimmista tunnetuista myrkyistä. Joissakin tapauksissa polttolaitosten lähellä asuvia naisia on kielletty imettämästä pienokaisiaan heidän rintamaitonsa dioksiinipitoisuuden vuoksi. Tässä meillä on hyvin vaarallinen tilanne. Vihreät haluavat, että mietintöä parannetaan huomattavasti ennen sen hyväksymistä.
Edellinen puhuja on Irlannin hallituspuolueen jäsen. Puolue ei ole tehnyt mitään Irlannin jäteongelman ratkaisemiseksi. Tähän saakka se on ajanut kaatopaikoille valtavat määrät jätettä; jätteet on vain työnnetty pois, jotta niitä ei nähtäisi. Nyt puolue puhuu jätteiden polttamisesta. On selvää, että jätteiden polttaminen ei ole oikea ratkaisu. Hallitus ei esitä keinoja, joilla jätteiden määrää voitaisiin vähentää: erottelu, uudelleenkäyttö, kierrätys. Jotta jätteenpoltto olisi kannattavaa, se edellyttää sitä, että on kannustettava tuottamaan lisää jätettä. Se ei merkitse sitä, että jätteistä päästäisiin eroon. Ne poltetaan, mutta ne eivät katoa seurauksitta ohueen ilmaan. Syntyy vakavia dioksiinipäästöjä. Jäljelle jää myös erittäin myrkyllistä tuhkaa.
Irlannin hallituksen on todella saatava säädöksensä kokoon. Polttaminen ei ole oikea tapa hävittää jätteitämme, kuten eivät kaatopaikatkaan aikaisemmin olleet. Meidän on tarkasteltava todellisia jätehuollon vaihtoehtoja: jätteiden vähentäminen, uudelleenkäyttö, kierrätys. Jos Irlannin hallitus ei tee näin, se vain kannustaa lisäämään jätemääriä polttolaitosten kannattavuuden varmistamiseksi. Irlannin väestö ei pidä sitä hyväksyttävänä.

Kronberger
 Arvoisa puhemies, edellä käyty jätteiden ja vaarallisten jätteiden polttamista koskeva keskustelu osoitti taas, kuinka kaukana yhteiskuntamme on vielä aiheuttajaperiaatteen hyväksymisestä ympäristöhaittojen yhteydessä. Yhtäältä keskustellaan loputtomasti siitä, kuinka syntyy teollisuuden, erityisesti jätehuoltoteollisuuden kilpailua haittaavia tekijöitä. Toisaalta on äärettömän vaikeaa korjata erittäin myrkyllisten aineiden raja-arvoja alaspäin. Jotkin maat - kotimaani Itävalta kuuluu niihin - ovat osoittaneet, että se onnistuu.
Bloklandin erinomainen mietintö korjaa varmasti komission ehdotusta. Emme voi jatkossa kuitenkaan välttyä periaatteelliselta keskustelulta, joka koskee kaikkia tuotantoprosesseja tuotteen synnystä jätehuoltoon asti. Päähuomio on kiinnitettävä siihen, että sellaisia tuotteita ja niistä syntyviä yhdisteitä, joiden jätehuolto voi aiheuttaa arveluttavia seurauksia, erityisesti sairauksia, ei saa tuottaa tai markkinoida ollenkaan.

Graenitz
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olen oikeastaan jätteenpolttoa vastaan, koska uskon, että sillä tavalla ei ratkaista ongelmaa vaan ainoastaan muutetaan se toisenlaiseksi ja että jätemäärää tosin vähennetään loppujen lopuksi hieman, mutta jäte ei katoa. Siitä huolimatta haluaisin onnitella Bloklandia hänen mietinnöstään ja ennen kaikkea myös kärsivällisyydestä, jota hän on osoittanut, kun ottaa huomioon pitkän ajan, jonka nämä molemmat mietinnöt olivat valiokunnassa, ja uskon, että tarvitsemme edelleen jätteenpolttolaitoksia, sillä olemme vielä kaukana kierrätystaloudesta, jossa se, mitä tuotetaan, voidaan aina käyttää uudelleen tai voidaan lopulta varastoida maahan. Jos tarvitsemme sellaisia laitoksia, meidän on huolehdittava siitä, että ne vaikuttavat mahdollisimman vähän ihmisten terveyteen ja että ne säästävät mahdollisimman hyvin luontoa. Sen vuoksi olen myös sitä mieltä, että on välttämätöntä säätää tiukemmat päästörajat ja lähentää eri polttotapojen raja-arvoja toisiinsa.
Olen sitä mieltä, että joltakulta, joka asuu rinnakkaispolttolaitoksen lähellä, ei voi vaatia, että hän hyväksyisi toisenlaiset ilmanlaatuvaatimukset kuin joku, joka asuu kaupungin jätteenpolttolaitoksen lähellä tai joku, joka ei asu jätteenpolttolaitosten lähellä. Meidän on siis huolehdittava siitä, että näitä raja-arvoja muutetaan. Olen ponnistellutkin valiokunnassa tähän suuntaan etenemisen puolesta esittämällä joitakin tarkistuksia. Haluaisin sanoa vielä muutaman sanan näiden kahden direktiivin sulauttamisesta, jota pidän oikeana ja jota haluaisin tukea. En usko, että se, että vaarallisen jätteen ja vaarattoman jätteen polttamisella on samat raja-arvot, on peräytymistä ympäristön kannalta, päinvastoin, olen sitä mieltä, että siinä tiukennetaan kuntien jätteenpolttolaitosten raja-arvoja. Olen myös sitä mieltä, että sillä tavalla voidaan tarjota pienille maille mahdollisuus toimia toisin jätteiden kuljettamisessa, esimerkiksi omalle maalleni, jossa Bregenzistä on siirrettävä vaarallista jätettä Wieniin, vaikka Bregenz on lähempänä Pariisia kuin Wieniä. Siihen suhtautuisin myönteisesti.

Porto
 Arvoisa puhemies, nyt käsiteltävä aloite on herättänyt erityistä kiistaa maassani, jossa hallituksen yritys antaa kahdelle suurelle kansalliselle sementtiyritykselle lupa myrkkypäästöjen rinnakkaispolttoon synnytti aivan oikeutetusti hyvin kielteisen reaktion.
Kukaan ei voi suhtautua välinpitämättömästi tähän ongelmaan, ja sille on löydettävä ratkaisu. Ongelmaa ei kuitenkaan voida ratkaista millä hinnalla hyvänsä, vaan ratkaisun on oltava sataprosenttisen turvallinen ja oikea sekä tekniseltä että oikeudelliselta kannalta.
Kollega Blokland, jota onnittelen, on esittänyt parannuksia sinänsä oikeaan lähestymistapaan, jossa pyritään ennen kaikkea ehkäisemään alusta lähtien jätteiden syntyminen sekä mahdollistamaan jätteiden uudelleenkäyttö ja hyödyntäminen, kuten useat kollegat ovat jo todenneetkin.
Jotain kuitenkin aina jää poltettavaksi, ja juuri siinä onkin ongelman ydin; polttaminen voidaankin sallia pelkästään jo käytössä olevissa polttolaitoksessa, ja niissäkin vain sillä edellytyksellä, että niiden vaarattomuus ihmisten terveydelle on todettu täysin varmasti. Tämä koskee aivan erityisesti sementtiuuneja, ja sen vuoksi tuemme täysin tarkistusta 36, joka on aivan aiheellisesti sisällöltään tiukempi kuin liitteeseen 11.1.1. sisältyvä komission ehdotus.
Kuten esittelijä korostaa, ei voida pitää hyväksyttävänä myöskään sitä, että joidenkin maiden lainsäädäntö ei ole yhtä tiukka kuin toisten ja että noihin maihin viedään sen vuoksi jätteitä toisista maista. Tämä koskee jo nyt Belgian sementtitehtaita, jotka vastaanottavat jätteitä Tanskasta, Hollannista ja Saksasta; samankaltainen tilanne syntyisi myös Portugalissa Espanjan osalta, jos Portugalin hallituksen aloite kansallisten sementtitehtaiden suosimisesta olisi mennyt läpi, sillä silloin niissä poltettaisiin myös naapurimaan jätteitä.
Panemme tyytyväisinä merkille esimerkiksi tarkistuksen 25, sillä määräaikaiset mittaukset eivät yksistään riitä, vaan mittauksia on suoritettava jatkuvasti, sekä tarkistuksen 30, jossa tiukennetaan 12 artiklaan sisältyviä vaatimuksia uusien hakemusten nähtävillä olosta mahdollisia valituksia varten. Myös kilpailusääntöjä on kuitenkin noudatettava erityisen tarkasti, ja niihin on ehkä syytä lisätä erityisiä säädöksiä hakemusten nähtävillä olosta, jotta kukaan ei saisi hoitaakseen tätä rahallisesti erittäin tuottoisaa liiketointa ilman riittävän julkista menettelyä, kuten oli jo vähällä tapahtua.
Mikäli on vähäisintäkin aihetta epäillä, että rinnakkaispoltto on vaarallista (ja aiheuttaa seurauksia, jotka ovat vaikeasti määriteltäviä tai kenties tunnistettavissa vasta pitkän ajan kuluessa), on huolehdittava siitä, että jätteet poltetaan tätä tarkoitusta varten perustetuissa (ja asianmukaisesti varustetuissa) polttolaitoksissa kaukana asutuskeskuksista, kuten kollega äsken totesi. Vaikka nuo laitokset olisivat kuinka kalliita, hinta kannattaa maksaa; lisäksi olisi suotavaa, että naapurimaat toteuttaisivat yhteisiä hankkeita ja jakaisivat niistä aiheutuvat kustannukset keskenään. Näin olisi meneteltävä esimerkiksi Iberian niemimaalla, jossa Portugalin ja Espanjan olisi vastattava yhteisistä hankkeista koolleen sopivissa rajoissa.

Lienemann
Arvoisa puhemies, ranskalaiset sosialistit suhtautuvat erittäin myönteisesti normien tiukentamiseen ja erityisesti kahden dioksiinien torjuntaa koskevan direktiivin normien huomattavaan parantamiseen.
He vastustavat sitä vastoin kiivaasti yhtäältä vaarallisia jätteitä ja toisaalta kotitalousjätteitä koskevien direktiivien yhtenäistämistä. Miksi? Kyse on periaatteesta. Ympäristön suojeleminen perustuu ennalta varautumisen periaatteeseen. Näiden kahden jätemuodon sekoittaminen aiheuttaa nimittäin suurta hämmennystä, estää vaarallisten jätteiden jäljitettävyyden, vaikeuttaa suuresti valvontaa ja seurantaa - tiedämme, että joihinkin vaarallisiin jätteisiin sovelletaan hyvin erikoislaatuisia prosesseja - ja uhkaa lopuksi huomattavasti ympäristön laatua ja turvallisuutta. Euroopassa on sitä paitsi jo havaittu, miten tuhoisia seurauksia vaarallisten jätteiden ja kotitalousjätteiden sekoittamisella voi olla.
Toinen syy, jonka vuoksi vastustamme näiden kahden direktiivin yhtenäistämistä, on se, ettemme ole vakuuttuneita siitä, että ympäristön suojeleminen veti pitemmän korren, vaan voiton veivät taloudelliset edut. Joidenkin maiden kotitalousjätteiden polttolaitosten liikakapasiteetti saa nämä maat puolustamaan kotitalousjätteiden ja vaarallisten jätteiden sekoittamista. Uhkana on näin ollen, että joudumme tilanteeseen, jossa näitä vaarallisia jätteitä käsitellään mahdollisimman halvalla huonosti valvotuissa oloissa ja jossa näiden jätteiden kuljettamista Euroopan unionissa lisätään huomattavasti kaikkine siihen liittyvine uhkatekijöineen.
Minusta vaikuttaa toisin sanoen siltä, että kyse on taantumasta verrattuna ennalta varautumisen periaatteeseen ja unionin ympäristöön liittyviin käytäntöihin. Tästä syystä emme voi hyväksyä näiden kahden direktiivin yhtenäistämistä, vaikka onnittelemmekin Bloklandia hänen sitkeistä ponnistuksistaan saada kaikki kollegat vakuuttuneiksi asiasta.

Schleicher
 Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, Blokland ansaitsee kiitoksen erityisesti mittaamattomasta työstään, sillä mehän olemme työskennelleet valiokunnassa aiheen parissa nyt puolitoista vuotta, jotta käsittelemme jätteenpolttoa huolellisesti.
Olemme luullakseni kaikki yksimielisiä siitä, että jätteenpoltolle on määrättävä tiukat raja-arvot. Osassa tarkistuksista noudatetaan tosin niin kunnianhimoisia tavoitteita, että en voi tukea niitä, sillä meidän on myös ymmärrettävä, että niiden toteuttaminen aiheuttaisi suunnattomat kustannukset. Se yllyttäisi taas uusiin toimiin, nimittäin määräysten kiertoon ja rikkomuksiin, koska jätteistä huolehtiminen olisi silloin erityisen kallista.
Haluaisin sanoa vielä jotain aiheesta " erilaiset jätteet" . Niihinkin liittyi aiemmin suuria väärinkäytöksiä, koska meillä ei ollut yhtenäistä jätteen määritelmää ja erilaiset määritelmät aiheuttivat jatkuvasti määräysten kiertoa. Sen vuoksi minun on oikeastaan sanottava, että en pidä yhteen direktiiviin kokoamista ollenkaan huonona ajatuksena, koska on huomattavasti helpompaa toimia yhden lain perusteella kuin kahden eri lain perusteella, ja koska sillä tavalla poistetaan myös erilaiset määräykset ja tulkinnat. Tämä tarkoittaa siis sitä, että kannatan sitä, että meillä on yksi direktiivi, mutta en kannata kaikkia esitettyjä tiukkoja määräyksiä, koska niitä ei voida toteuttaa. Toisaalta tarvitsemme lopultakin selvää linjaa jätehuoltoon. Olen sitä mieltä, että luomme nyt hyvän perustan. Minua jännittää se, kuinka huomenna äänestetään. Minua kiinnostaa myös kuulla, kuinka komission jäsen suhtautuu tarkistuksiin.

Myller
Arvoisa puhemies, kannatan hyvin lämpimästi tätä Bloklandin mietintöä. Minulla on vain yksi huomautus: parlamentti on - aivan oikein - tehnyt oman lisäyksensä komission ehdotukseen ja toteaa, että direktiivillä pyritään vaikuttamaan eurooppalaisen jätepolitiikan yleiseen tavoitteeseen eli hierarkkisuuteen: ehkäisemään jätteen syntymistä, kierrättämään, uudelleen käyttöön ja energiaa hyödyntävään polttamiseen. Kuitenkin ympäristövaliokunta on hyväksynyt ajatuksen siitä, että tämän direktiivin soveltamisalaan ei liitettäisi käsittelemätöntä puuta, ja silloin tästä voi saada sen käsityksen, että kysymys on vain " neitseellisestä" puusta mutta emme voisi polttaa ja hyödyntää myöskään hyvin yleistä purujätettä. Kuitenkin kyse on mielestäni hyvälaatuisesta biopolttoaineesta eikä sen käyttöä millään tavoin pitäisi rajoittaa.

Howitt
 Arvoisa puhemies, sallinette, että esitän asiani selvästi: kannatan tänä iltana esitettyä uutta jätteenpolttolaitosten sääntelyä paitsi sen vuoksi, että sillä suojellaan polttolaitosten lähistöllä asuvia ihmisiä syövältä ja synnynnäisiltä epämuodostumilta, joiden esiintymisen brittiläiset ja japanilaiset ovat osoittaneet, myös sen vuoksi, että sillä siirretään talouden tasapainoa kierrätyksen ja uudelleenkäytön suuntaan.
Essexin kreivikuntaneuvostomme suunnittelee tällä hetkellä, että Basildoniin, Braintreehin, Chelmsfordiin, Colchesteriin, Epping Forestiin ja Rochfordiin rakennetaan yhteensä kahdeksan uutta suurta jätteidenkäsittelylaitosta, joissa on polttolaitos ja joiden kapasiteetti ylittää Friends of the Earth -järjestön (Maan ystävät) mukaan noin kuusinkertaisesti paikallisen jätteiden tuotannon. Se on hulluutta! Sillä Essexistä tehdään lopullisesti Lontoon kaatopaikka, sillä aliarvioidaan kierrätysmahdollisuudet puolta huonommiksi ja sillä uhataan luonnonkauniita alueita, jotka sijaitsevat asuntojen, koulujen ja historiallisten nähtävyyksien lähellä. Se perustuu siihen ajatukseen, että kaatopaikkoja käytetään täysipainoisesti 10 vuotta, vaikka piirineuvoston arvio on noin 30 vuotta. Kaikkien muiden suuria jätteenpolttolaitoksia koskevien ehdotusten tapaan se haihduttaa savuna ilmaan jätteiden lisäksi myös pienten kierrätyskeskusten ja niihin liittyvien työpaikkojen tulevaisuudennäkymät.
Ranskassa ympäristöministeriö tutki viime vuonna jätteenpolttolaitosten päästöjä ja sulki joitakin polttolaitoksia. Tanskassa ollaan myös siirtymässä jätteenpoltosta kierrätykseen. Yhdysvalloissa arvioidaan, että jos kierrätystä lisätään 1 %: lla, sen vaikutukset kasvihuoneilmiöön ovat samat, kuin jos liikenteestä poistettaisiin miljoona autoa. Eurooppa pystyy seuraamaan tätä esimerkkiä ja sen pitäisikin tehdä niin. Tämäniltaisessa päätöslauselmassa jätteenpolttolaitoksista tehdään sääntelyn avulla viimeinen vaihtoehto, ja tämä antaa toivoa niille 10 000 ihmiselle, jotka ovat jättäneet valituksensa Essexissä.

Bowe
Arvoisa puhemies, suhtaudun hyvin myönteisesti mietintöön ja kiitän Bloklandia siitä työstä, jonka hän on tehnyt.
Olen todella ihmetellyt melkoisesti, miten paljon parlamentti on käyttänyt vuosien mittaan aikaa jätteenpolttoa koskevan kysymyksen parissa. Muistelen niitä aikoja, jolloin käsittelimme ensimmäisen kerran tätä direktiiviä. Lopulta olemme kuitenkin päätyneet tasapuoliseen, järkevään ja oikeudenmukaiseen ratkaisuun. Aiomme asettaa tiukemmat komission rajat yhdyskuntajätteille, koska tiedämme, että poltettaessa ne ovat yhtä vaarallisia kuin vaaralliset jätteet.
Aiomme jatkossakin varmistaa, että vaarallisten jätteiden hävittämiselle asetetaan lisävaatimuksia, koska siihen liittyy paljon suurempia riskejä kuin yhdyskuntajätteiden hävittämiseen käsittelyn ja muunlaisen valvonnan osalta.
Meidän on myös huolehdittava rinnakkaispolttoa koskevan ehdotuksen osalta siitä, että rinnakkaispolton asianmukainen käyttö varmistetaan väärinkäytösten ja petosten estämiseksi. Meidän on hyväksyttävä se, että on olemassa tietyntyyppisiä vaarallisia jätteitä, jotka voidaan hyvin hävittää sementtiuuneissa, joissa ne pitäisikin hävittää, mutta erittäin tiukassa valvonnassa.
Meidän on varmistettava, että rinnakkaispoltto ei johda alan talouden heikentymiseen eikä varsinkaan vaarallisten jätteiden polttolaitosten toiminnan lopettamiseen tai niiden sulkemiseen, koska niitä tarvitaan ehdottomasti tietyntyyppisten jätteiden käsittelyyn.
Haluaisin vielä kerran kiittää Bloklandia hänen työstään. Sosialistiryhmä tukee lähes kaikkia hänen tarkistuksiaan. Näiden kahden tekstin yhdistäminen on järkevä ratkaisu. Toivomme, että aiheen toinen käsittely parlamentissa vaalien jälkeen johtaa myönteiseen tulokseen.

Caudron
 Arvoisa puhemies, haluaisin sosialistina ja ranskalaisena sanoa yksinkertaisesti, että olemme olleeet hyvin kiinnostuneita jätteiden tuhoamisesta polttamalla ja tarpeesta parantaa alan normeja. Olemme sitä paitsi sitä mieltä, että olisi mielenkiintoista, että Eurooppa avustaisi enemmänkin niitä maita, joissa paikallisyhteisöt ovat joitakin vuosia ponnistelleet suuresti vähentääkseen polttamiseen liittyviä vaaratekijöitä. Emme voi kuitenkaan olla samaa mieltä kotitalousjätteiden ja teollisuus- tai vaarallisten jätteiden rinnakkaispoltosta. Olemme sitä mieltä, että alaan liittyy vielä liian paljon epävarmuustekijöitä ja että alaa koskevia tutkimuksia on jatkettava, koska monet yhteisömme joutuisivat vakaviin vaaroihin, jos kotitalousjätteiden polttouuneissa sekoitettaisiin kotitalousjätteet ja teollisuusjätteet.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, komissio haluaisi käyttää tilaisuutta hyväkseen ja kiittää ympäristövaliokuntaa ja erityisesti sen esittelijää, Bloklandia, mietinnön parissa tehdystä työstä ja myös siitä yksityiskohtaisuudesta, jolla valiokunta ja erityisesti esittelijä ovat käsitelleet tätä erittäin teknistä ehdotusta. Komissio on tehnyt kovasti töitä voidakseen esittää tasapainoisen ehdotuksen, jolla voitaisiin saavuttaa ympäristön ja ihmisten terveyden korkea suojelun taso, samalla kun otamme huomioon polttolaitoksia ja rinnakkaispolttoa koskevat erityisvaatimukset. Kahden jätteenpolttoa käsittelevän direktiivin yhdistäminen on ollut tärkeä osa tänä iltana käytyä keskustelua, ja mietinnössä kiinnitetään oikeutetusti erityistä huomiota tähän asiaan. Komission näkökulmasta direktiivien yhdistäminen on myönteistä, koska se on tehokkaaseen EU: n lainsäädäntöön liittyvien yleisten vaatimusten mukaista. Siksi voin myös sanoa, että en ole samaa mieltä Cabrolin ja Lienemannin tänään esittämistä huomioista. Sen enempää komission ehdotuksessa kuin direktiivissä 94/67 ei ole mitään määräystä, joka estäisi vaarallisen ja vaarattoman jätteen yhteisen polttamisen.
Voimme sen vuoksi hyväksyä ne tarkistukset, joita erityisesti Blokland ja Eisma pitivät tärkeinä kannanotoilleen ja mainitsen ne tässä. Kyse on tarkistuksista 7, 9, 15, 18, 19, 24, 50, 56, 60 ja 61, jotka siis hyväksymme joko osittain, periaatteessa tai täysin. Sen lisäksi, mitä mietinnössä esitetään direktiivin 94/67 ja komission ehdotuksen yhdistämisestä, mielestämme on välttämätöntä ottaa käyttöön vaarallisten aineiden jätteenpolttolaitoksille tarkoitettu siirtymäkausi direktiiviin 94/67 sisältyvän 14 artiklan mukaisesti. Emme periaatteellisista syistä voi hyväksyä parlamentin tarkistuksia 8, 14, 23 ja 55, joissa ehdotukseen pyritään liittämään tiettyjä jätteiden hallintaan liittyviä kysymyksiä. Komission ehdotuksen tarkoituksena on päättää kaikkia poltettavia tai rinnakkaispoltettavia jätteitä koskevista päästörajoista ja toimintaedellytyksistä, eikä puuttua jätteiden hallintaan liittyviin määräyksiin. On kuitenkin tärkeää, että johdanto-osan kappaleissa kiinnitetään huomiota siihen, että jätteiden poltto on vain yksi jätteiden käsittelytapa, ja sen haluan myös todeta muutamien tänä iltana esitettyjen huomioiden osalta. Yhteisössä on toisin sanoen sekä yksittäisiä että laajoja jätteiden käsittelyä koskevia sääntöjä. Voimme sen vuoksi hyväksyä tarkistuksen 1 periaatteen.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 12, 16, 17, 21 ja 22, joiden tavoitteena on ottaa käyttöön määräyksiä ilman ja veden laatua koskevista määräyksistä. Siihen tarkoitettuja säädöksiä on jo olemassa tai niitä valmistellaan parhaillaan, kuten IPPC-direktiivi tai ehdotus vettä koskevaksi puitedirektiiviksi. Ehdotetut tarkistukset olisivat vain rinnakkaisia näiden tekstien kanssa tai ne puuttuisivat niihin.
Seuraavana ovat tarkistukset 36, 37 ja 43, joissa pyritään muuttamaan komission ilmoittamia rinnakkaispolttoa koskevia päästöarvoja. Tätä ei voida hyväksyä, sillä komission ehdottamat arvot perustuvat kustannustehokkuusanalyyseihin ja niissä otetaan huomioon eri prosessien erityispiirteet. Komission mielestä jäsenvaltioiden ja kyseisten toimijoiden on voitava harjoittaa jonkinlaista joustavuutta lämmön talteenottamisessa. Ei olisi realistista vaatia, että jätteiden polttamisen yhteydessä muodostuva lämpö olisi aina otettava talteen. Se on esimerkiksi mahdotonta hajaseutualueilla sijaitsevissa jätteenpolttolaitoksissa. Emme sen vuoksi hyväksy tarkistuksia 13 ja 20.
Voimme hyväksyä osittain, periaatteessa tai täysin tarkistukset 4, 10, 19, 24, 28, 33, 35, 56, 59 ja 64, jotka mielestämme selkeyttävät komission tarkoitusperiä ja muutenkin parantavat tekstin tasoa. Teknisistä syistä meidän on hylättävä monia tarkistuksia, toisin sanoen tarkistukset 3, 6, 11, 25, 26, 30, 31, 32, 34, 38-41, 44-49, 51-54, 57, 58, 62, 63 ja 65-71. Kestelijn Sierens esitti minulle konkreettisen kysymyksen Drogenbosista. Siihen voin vastata, että lähetimme kolme kuukautta sitten ympäristövaikutusten arviointia koskevaan direktiiviin liittyvän virallisen huomautuksen, olemme peräänkuuluttaneet vastausta tähän yhteydenottoon ja aiomme tällä viikolla, kun asia on keskustelun aiheena komissiossa, ehdottaa täydentävää virallista huomautusta, koska flaamilaiset viranomaiset ovat myöntäneet rakennusluvan tekemämme virallisen huomautuksen jälkeen.
Sallikaa minun sen vuoksi lopettaa sanomalla, että komission mielestä tänään käsiteltävänä ollut ehdotus vahvistettuna niillä parlamentin tekemillä tarkistuksilla, jotka olen ilmoittanut meidän hyväksyneen, muodostaa tehokkaan ja tasapainoisen perustan jätteenpolttolaitosten ja rinnakkaispolton valvomiselle. Olen erittäin iloinen parlamentin ja esittelijän, Bloklandin, toiminnan merkityksestä, kun he ovat tehneet aloitteen ehdotukseksi, jonka mukaan tietyt olemassa olevat säädökset liitetään komission ehdotukseen, jolloin huomiota kiinnitetään tehokkaamman lainsäädännön yleisiin vaatimuksiin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Bjerregaard!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Ympäristöalan rahoitusväline
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lienemannin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0180/99) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi ympäristöalan rahoitusvälineestä (Life) (KOM(98)0720 - C4-0074/99-98/0336 (SYN)).

Lienemann
 Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Life-rahoitusväline on Euroopan unionin ainoa rahoitusväline, jolla se voi puuttua suoraan ympäristöalaan.
Life on ollut suuri, hyvin suuri menestys, koska se kuuluu niihin unionin ohjelmiin, jotka johtavat moniin hankkeisiin, joiden määrä on suurempi kuin saatavilla olevien määrärahojen, ja koska maksumäärärahat käytetään 98-, jopa 100-prosenttisesti. Tämän välineen erikoisuutena on, että se myötäilee ympäristöpolitiikan suuria suuntaviivoja. Välineeseen sisältyy kolme suurta osaa, ensimmäinen ohjelma, Life-Luonto, toinen ohjelma, Life-Ympäristö, ja kolmas ohjelma, Life-Kolmannet maat. Määrärahat jakautuvat seuraavasti: Life-Luonto 47 %, Life-Ympäristö 47 % ja Life-Kolmannet maat 6 %.
Life-Luonto täydentää pääasiassa niitä yhteisön politiikkoja, jotka liittyvät biotoopin ja lajien suojelemiseen ja eurooppalaisten direktiivien täytäntöönpanoon - erityisesti sen direktiivin, jolla suojellaan muuttolintuja tai sen direktiivin, joka liittyy Natura 2000: een ja eri lajien elinympäristöjen suojelemiseen.
Life-Ympäristö keskittyy enemmänkin siihen, mitä voitaisiin kutsua urbaaniksi ekologiaksi ja teollisuuden käytäntöihin, etenkin niin sanottuihin puhtaisiin käytäntöihin ja puhtaaseen teknologiaan. Toimet, joihin on näissä puitteissa ryhdytty, kattavat laajan alan, joka ulottuu vesipolitiikasta ilmansaasteiden torjuntaan. Life-Kolmannet maat antoi Euroopan unionin jäsenehdokasmaille mahdollisuuden valmistautua panemaan täytäntöön ympäristöalaan liittyvät eurooppalaiset normit.
Tämän uuden ohjelman panos on monitahoinen. Kyse ei ole ohjelman sisällön perinpohjaisesta muuttamisesta vaan siihen liittyvän asetuksen tarkistamisesta. Asiantuntijat ja näistä ohjelmista tehty analyysi, jossa suhtaudutaan erittäin myönteisesti niiden vaikutukseen ja merkitykseen, ovat kuitenkin sillä kannalla, että tuloksia on hyödynnettävä enemmän, että tätä välinettä on käytettävä enemmän apuna, kun säännöksiämme ja eurooppalaisia politiikkojamme valmistellaan, sekä että on pyrittävä yleisemmin lisäämään niitä määrärahoja, jotka on suunnattu liitännäistoimenpiteisiin; näillä toimenpiteillä on tarkoitus tehdä välinettä tunnetuksi, tehdä hyviä käytäntöjä tunnetuiksi, vaihtaa kokemuksia ja tehdä yhteenvetoja. Tämä on yleinen syy siihen, että asetuksessa määrätään, että liitännäistoimenpiteisiin suunnatut varat nousevat 3 %: sta 5 %: iin.
Asetuksessa itsessään pyritään keskittämään prioriteetteja uudelleen ja hajauttamaan niitä vähemmän sekä selventämään niitä niille toimijoille, jotka joutuvat turvautumaan ohjelmaan. Tästä syystä Life-välineen suuria suuntaviivoja on jossakin määrin tiivistetty jokaisella osa-alueella. On kuitenkin esitetty ajatus sellaisista suuntaviivoista, jotka selventäisivät hankkeiden laatijoille jokaisen osa-alueen konkreettisia prioriteetteja.
Komission yksiköt panevat Life-välineen täytäntöön sellaisen hallintokomitean avulla, joka koostuu neuvoston edustajista, sekä asiantuntijoiden avulla. Niiden monien keskustelujen jälkeen, joita parlamenttinne on mahdollisesti käynyt eurooppalaisten ohjelmien talousarvioiden täytäntöönpanosta, korostan, että tämän ohjelman puitteissa ei ole turvauduttu teknisen avun toimistoihin. Tekniset asiantuntijat tukevat komission yksikköjä, ja luulen, että kaikki voivat olla tyytyväisiä siihen menetelmään ja kurinalaisuuteen, jota komissio noudattaa tältä osin.
Lyhyesti sanottuna mietintömme ja ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan ehdotukset myötäilevät tietyssä määrin komission suuria suuntaviivoja. Toivon, että komission jäsen suhtautuu tarkistuksiimme myönteisesti. Korostaisin kenties kahta kohtaa. Ensinnäkin sitä toivomusta, että viitattaisiin selvemmin kestävään kehitykseen eikä vain ympäristöpolitiikkaan. Tiedämme, että näiden käsitteiden välinen ero on merkittävä, koska se tuo asiaan yhteiskunnallisen ja inhimilliseen kehitykseen liittyvän ulottuvuuden. Toiseksi, että kiinnitettäisiin erityistä huomiota työpaikkojen luomiseen liittyvään kysymykseen. Toivomme suuresti, että uudet ympäristöön liittyvät käytännöt ja tekniikat edistävät työpaikkojen luomista. Toivomme, että Life-välineen myötä suhtauduttaisiin hieman tarkkaavaisemmin yhteiskunnallisiin vaikutuksiin ja etenkin työllisyyteen.
Lopuksi, mitä tulee talousarviovaroihin, joka on aina polttava ja arkaluonteinen aihe, kollegamme Marinucci, joka toimi esittelijänä Life II: n osalta, ehdotti parlamentillemme, joka noudatti hänen ehdotustaan, 800 miljoonan ecun summaa neljän vuoden ajaksi. Olen häntä vaatimattomampi, koska ehdotan teille 850 miljoonan ecun summaa viiden vuoden ajaksi, mikä on hieman vähemmän kuin hän pyysi vuositasolla, mutta hieman enemmän kuin neuvosto oli myöntänyt tälle ohjelmalle.
Toivon siis, että parlamentti kannattaa tätä ehdotusta, jota jotkut voivat pitää hieman vaatimattomana, koska joissakin tarkistuksissa pyydetään enemmän, ja jota toiset voivat pitää kenties liian kunnianhimoisena, kun unionimme talousarvion vaatimukset otetaan huomioon. Luulen kuitenkin, että ehdotuksessa on saavutettu kultainen keskitie, jota parlamenttimme voisi laajalti tukea.

Van Dam
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisat kollegat, haluaisin aluksi kiittää komissiota siitä, kuinka se on hyödyntänyt Life II -ohjelman ulkoista arviointia laadittaessa tätä ehdotusta Life III -ohjelmasta. Tulos on selkeä: on saatu aikaan laadultaan hyvä ehdotus.
Taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan lausunnon valmistelijana olen rajoittunut lausunnossani Life-ohjelman ulkoisiin vaikutuksiin. Taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta olisi mielellään nähnyt pienen siirtymän tässä ohjelmassa mukana olevien kolmansien maiden hyväksi. Esittelijä Lienemann ei valitettavasti halunnut hyväksyä tätä ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa. Toivon joka tapauksessa, että kolmansien maiden hyväksi tarkoitetut varat käytetään kokonaan.
Tämän lisäksi taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta on pyytänyt kiinnittämään riittävästi huomiota rajat ylittäviin näkökohtiin. Voin periaatteessa havaita tämän esittelijän eri tarkistuksissa. Pyydän kuitenkin takuita luonnonsuojelusta, koska olen joutunut tekemisiin muiden rajat ylittävien hankkeiden ympäristöä vahingoittavien seurausten kanssa. Sellainen hanke on meneillään Limburgin provinssissa Alankomaissa. Rajat ylittävät näkökohdat eivät saa olla vallitseva kriteeri. Lifen tapauksessa kysymys on ennen kaikkea ympäristöalan rahoitusvälineestä.
Sitten haluaisin vielä tehdä reunahuomautuksen muutamasta ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan esittelijän tarkistuksesta. Mielestäni varoja ei käytetä optimaalisesti, jos kaikki hänen tarkistuksensa hyväksytään. Olen hämmästynyt siitä, että ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta on suostunut lisäyksiin, joilla pyritään parantamaan työllisyyttä tämän välineen avulla.
Minua epäilyttää myös kestävän kehityksen käsite. Se vaikuttaa ensi silmäyksellä hyvin ympäristöystävälliseltä käsitteeltä, mutta sitä käytetään tässä yhteydessä peitellysti taloudellisten etujen saamiseen Lifen avulla. Se on väärin. Lifen tarkoituksena on ja pysyy ympäristön ja luonnon säilyttäminen. Jos yhtäältä talous ja toisaalta ympäristö taistelevat etusijasta, luonto ja ympäristö on asetettava etusijalle. Vaadin näin ollen kollegoja hylkäämään talouteen liittyvät tarkistukset, kuten tarkistukset, 1, 4, 8, 15 ja 25.

Schleicher
 Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, ympäristöohjelma Life on Euroopan unionin tärkein väline ympäristöhankkeiden rahoittamisessa. Voimme kiittää Euroopan parlamenttia siitä, että sille on nyt varattu unionin talousarviossa maininnan arvoinen summa, ja se tarkoittaa seuraavaa viittä vuotta varten sentään 613 miljoonaa ecua. Niin tärkeitä kuin Euroopan komission ehdottamat Life-ympäristöohjelman tavoitteet ovatkin, pidän ongelmien luonteen ja Euroopan parlamentin jatkuvasti esittämien prioriteettien vuoksi aivan välttämättömänä, että mainitaan myös tavoitteet, jotka liittyvät ilman ja veden saastumiseen. Jos niitä ei nimittäin otettaisi huomioon, siitä seuraisi, että tämän tavoitteen mukaisia hankkeita ei käytännöllisesti katsoen voitaisi tukea viiden seuraavan vuoden aikana. Kun ottaa huomioon parlamentin käymän keskustelun ilmastokatastrofeista ja veden saastumisesta, ei niin oikeastaan saa tapahtua.
Tähän liittyy meidänkin ryhmämme pyyntö, jonka esitimme jo viisi vuotta sitten, nimittäin että vain sellaisia hankkeita tuettaisiin, jotka ovat tekniikan tason mukaan mitattuna todella uusia, sillä tähän liittyy se ongelma, että yhteisön tietyillä alueilla tuetaan nyt hankkeita, joiden tekniikan taso vastaa muilla alueilla jo yleisesti tunnettua tekniikkaa. Tällaisen ei pitäisi varojen vähäisyyden vuoksi muuttua jatkossa säännöksi.
Ryhmäni pitää tietysti erittäin tärkeinä kaikkia hankkeita, joita tuetaan Life-ohjelmasta, mutta voimme tukea täysin myös komission ehdottamia tavoitteita, kuten aloitustoimia ja yhteistyötoimia. Pitäisin kuitenkin tärkeänä myös sitä, että tässä yhteydessä tuettaisiin myös toimia, joiden tarkoituksena on alueiden ja niiden maankäytön tarkoituksellinen muuttaminen ja kehittäminen ja joita tarvitaan lajien ja eliöyhteisöjen elinympäristöjen suojelun vuoksi. Nämä ovat neljä tarkistusta, joita ryhmämme esitti, ja olisin kiitollinen, jos voisitte tukea niitä.

Eisma
Arvoisa puhemies, en ollut Lienemannin kanssa samaa mieltä, kun hän puhui Bloklandin mietinnöstä, mutta olen kuitenkin täysin samaa mieltä hänen kanssaan, kun hän toimii Life III -ohjelman esittelijänä. Pian, vuonna 2000, käynnistyy Life III -ohjelma. Se on Euroopan uusi mahdollisuus näyttää uudet ympäristöön ja luontoon suuntautuvat kasvonsa, mutta siitä on kuitenkin maksettava. Lienemann mainitsi summan olevan 850 miljoonaa euroa viideksi vuodeksi. Mekin voimme hyväksyä sen, mutta se on pienin summa, jota haluaisimme pyytää. Sen alle emme voi varmasti mennä, koska nykyiset 450 miljoonaa euroa on ilman muuta liian vähän. Ajatelkaa vaikka pelkästään pian tapahtuvaa laajentumista. Silloin tarvitsemme varmasti paljon lisää rahaa Life III -ohjelmaa varten, jotta myös uudet jäsenvaltiot voivat osallistua. Verratkaa nyt tätä summaa vielä siihen, kuinka valtavat määrät miljardeja annamme maatalous-ja rakennepolitiikkaan. Tämähän on ympäristöalan rahoitusväline, joka on hyvin paljon niukempi.
Minusta on myös hyvin harmillista, että kotimaani Alankomaat, joka on yleisesti ottaen edistyksellinen ympäristöpolitiikassa, haluaa kuitenkin leikata Life III -ohjelmaa. Jos tarkastelemme sitä, että Natura 2000 -ohjelmaan tarvitaan jo noin 3-5 miljardia euroa vuodessa, nykyinen käytössä oleva 50 tai 60 miljoonan euron vuosittainen summa on varmasti alle arvostelun.
Jos Eurooppa nyt tosiaan suhtautuu myönteisesti ympäristöön ja luontoon, sen täytyy olla myös valmis maksamaan siitä. Siksi en vetoa pelkästään Alankomaiden hallitukseen vaan myös neuvostoon. Neuvoston edustaja ei ole valitettavasti paikalla. Vetoan silti neuvostoon, että se hyväksyisi Life III -ohjelman budjetin korottamisen.

González Álvarez
 Arvoisa puhemies, kuten esittelijä ja muut puhujat muistuttivat, Life on ainoa yksinomaan ympäristölle omistettu väline. Sen täytyy edistää - kuten erääseen ympäristövaliokunnan tarkistukseen sisältyvässä ehdotuksessa sanotaan - paitsi kestävää kehitystä niin myös ympäristöpolitiikkojen liittämistä muihin unionin politiikkoihin sekä ympäristölainsäädännön saattamista ajan tasalle ja täytäntöönpanoa.
Lifen täytyy myös saada konkreettista rahoitusta. Budjettivaliokunta on tyytyväinen siihen, ettei Life -välinettä varten ole olemassa konkreettista ehdotusta, vaikka se myöntääkin ohjelmien tehokkuuden; se on kuitenkin tyytyväinen siihen, että konkreettinen ehdotus puuttuu.
Olemme esittäneet ja puoltaneet joitakin tarkistuksia, joissa annetaan konkreettinen rahoitusehdotus, kun muistetaan ennen kaikkea se, että Euroopan ympäristöviraston toisessa arviointiasiakirjassa, kuten esittelijä aivan oikein muistuttaa, pantiin merkille Euroopan biologisen monimuotoisuuden väheneminen viime aikoina.
Olemme niin ikään täysin samaa mieltä ympäristövaliokunnan esityksestä, jonka mukaan etusija annettaisiin rajat ylittäville, innovatiivisille ja työpaikkoja luoville hankkeille. Olemme sitä mieltä, että Life- väline voi edistää työpaikkojen luomista ympäristön alalla. Life I -, Life II - ja Life III -hankkeista on myös saatava arviointikertomukset vuonna 2002, koska näin voimme toteuttaa Life IV: n tarpeeksi ripeästi.
Varojen jakautuminen kolmen temaattisen osa-alueen - Life-Luonto, Life-Ympäristö ja Life-Kolmannet maat - kesken - vaikka esittelijä ehdottaakin joitakin muutoksia - on vähemmän tärkeä asia. Kyse on siitä, että niiden toteuttamiseen saadaan riittävä rahasumma.

Kronberger
Arvoisa puhemies, Life-ohjelmaan on suhtauduttava ympäristön näkökannalta periaatteessa erittäin myönteisesti. Ohjelman onnistumisen tärkein edellytys on riittävä rahoitus. Olemme kuitenkin nähneet juuri Altener II - ohjelman yhteydessä, että rahoituksen peruuttaminen uhkaa aina ensimmäisenä ympäristöohjelmia. Lähes jokainen ympäristöaloite luo samanaikaisesti myös työpaikkoja. Hakijamaiden osallistuminen Life-ohjelmaan on äärettömän tärkeää. Yhtä asiaa ei saa kuitenkaan unohtaa, nimittäin sitä, että ympäristön kokonaistilanteen parantamisessa törmätään niissä usein tahdon puutteeseen. Sen vuoksi Euroopan unionin pitää antaa näille maille merkki siitä, että niiden omat ponnistelut koko ympäristönsuojelun alalla ovat olennainen edellytys lähentymiselle ja lopulta Euroopan unionin jäseneksi pääsylle.
Nimenomaan näissä maissa on uhkana, että sekä teollisuudessa että energian tuotannossa harrastetaan ympäristöä koskevaa polkumyyntiä. Lisäksi on suhtauduttava myönteisesti tiedottamisen lisäämiseen Life-hankkeiden avulla ja siihen liittyvään rahoituksen lisäämiseen 3 %: sta 5 %: iin.

Baldi
 Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, Life-ohjelma on Euroopan unionin keskeisin ympäristöalan rahoitusväline. Komissio käynnisti sen vuonna 1992, ja nyt sen toinen vaihe päättyy 31. joulukuuta tänä vuonna. Keskustelun aiheena oleva asetus kattaa ohjelman kolmannen vaiheen hallinnon seuraavalla viisivuotiskaudella 2000-2004, ja sille on kaavailtu 613 miljoonan euroon suuruista määrärahaa. Kuten esittelijä muistutti, Life toimii kolmella alalla: " Life-Luonto" suojelee luontotyyppejä, kasvistoa ja eläimistöä ja osallistuu Natura 2000 -verkon toteuttamiseen; " Life-Ympäristö" käsittelee ympäristönäkökohtien sisällyttämistä muihin politiikkoihin sekä maankäyttöä koskevan ympäristöpolitiikan toteuttamista ja ajantasaistamista; " Life-Kolmannet maat" antaa teknistä apua Välimeren ja Baltian maille tarvittavien hallintorakenteiden toteuttamiseksi ja ympäristöä koskeven politiikkojen ja toimintaohjelmien määrittelemiseksi.
Tämä neuvoston uusi asetusehdotus on tärkeä, koska siinä keskitytään ensisijaisiin tavoitteisiin, jotka ovat: 1) paikallisviranomaisten tukeminen ympäristönäkökohtien sisällyttämisessä aluesuunnitteluun; 2) kestävän kehityksen edistäminen ja ympäristönäkökohtien sisällyttäminen teolliseen tuotantotoimintaan; 3) rahoitusresurssien jakaminen luonnonsuojeluun ja toisentyyppisiin toimiin, joita toteutetaan Välimereen tai Itämereen rajoittuvilla alueilla.
Erityisesti kolmansien maiden osalta on tärkeää ottaa tarkoin huomioon niiden mahdollisuudet ja taloudelliset välineet ja keinot, koska kuten tiedetään, ohjelmat, joita me täällä Euroopassa mahdollisesti suunnittelemme, eivät ole toteutettavissa, jos muilta valtioilta ja muilta hallituksilta puuttuu mahdollisuus yhteisrahoitukseen.
Katson, että Life-ohjelman kolmatta vaihetta olisi kuitenkin jatkettava viidestä vuodesta seitsemään ja että sille varattua rahoitusta olisi lisättävä vastaavasti.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, haluaisin ensimmäiseksi kiittää ympäristövaliokuntaa ja erityisesti esittelijä Lienemannia kaikesta siitä tarkkaavaisuudesta, jolla ehdotusta ympäristöalan rahoitusvälineen, Lifen, kolmannesta vaiheesta on käsitelty. Esittelijän mietintö ja tänään tehdyt huomautukset ovat samansuuntaisia komission ensisijaisten tavoitteiden kanssa, ja useissa tarkistuksissa korostetaan Lifen tärkeimpiä piirteitä. Haluaisin myös kiittää niistä huomioista, joita on esitetty pääosastossa XI tapahtuvan ohjelman hallinnosta, sekä van Damia niistä huomioista, joita hän on esittänyt siitä arvioinnista, johon tämä tänä iltana esitetty ehdotus perustuu.
Vuosien 1992 ja 1998 välillä Life on saavuttanut merkittävää menestystä kansalaisjärjestöjen, yritysten ja paikallisten viranomaisten keskuudessa sekä kolmansissa maissa. Olemme ottaneet vastaan 8 500 ehdotusta, joista melkein kolmasosa on täyttänyt vaatimukset. Noin 1 300 hankkeen rahoitukseen on osallistuttu myöntämällä EY: n tukea kaiken kaikkiaan noin 643 miljoonaa euroa. Haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja korostaa, että Life on määrärahojen osalta osoittautunut erittäin tehokkaaksi välineeksi. Kaikki käytettävissä olevat varat on käytetty arvokkaisiin hankkeisiin. Kuten komission kertomuksen 7 artiklan 3 kohdassa sanotaan, Life voisi käyttää yhtä paljon tai jopa enemmän varoja kuin Life II: lle on viitesummana esitetty. Sen vuoksi on tärkeää, että teemme kaikkemme, jotta Life-ohjelmalle varattaisiin tarpeeksi varoja. On myös tärkeää, että Life ei joudu kärsimään, jos tulevaisuudessa olisi tehtävä taloudellisia rajoituksia, kuten myös useat puhujat ovat tänä iltana maininneet.
Olisi erittäin houkuttelevaa tarkastella ehdotuksen yksityiskohtia enemmän, mutta jätän sen tekemättä ja tyydyn sen sijaan toteamaan, että olen iloinen siitä, että ympäristövaliokunnan näkökannat ja esitetyt tarkistukset ovat pitkälti samansuuntaisia asetettujen tavoitteiden kanssa. Sen vuoksi komissio voikin hyväksyä 47 tarkistuksesta 31 joko periaatteessa, osittain tai kokonaan. Mielestäni on kiinnostavaa, että ympäristövaliokunta kannattaa Lifen määrärahojen lisäämistä, jopa yli sen määrän, jota komissio on esittänyt ehdotetun asetuksen rahoitusta koskevassa yleiskatsauksessa. Kuten kuitenkin tiedätte, komissio ei hyväksy sitä, että rahoitusohjelmia koskevien asetusten teksteissä ilmoitetaan viitemäärärahoista. Sen vuoksi emme voi hyväksyä tarkistuksia 33, 46 ja 47. Komissio ei myöskään voi hyväksyä tarkistusta 12, jossa käsitellään Keski-ja Itä-Euroopan maiden määrärahojen lisäämistä. Tämä kysymys koskee kaikkia niitä yhteisön välineitä, jotka ovat hakijamaiden käytettävissä, ja kysymystä voidaan käsitellä vain assosiaatiosopimusten puitteissa.
Valiokuntamenettelyjen osalta komissio pitää toistaiseksi kiinni vuoden 1987 päätöksestä. Muutoksia voidaan tehdä myöhemmässä vaiheessa, sen jälkeen kun on tehty lopullinen päätös uudesta komitologiaehdotuksesta, ja hylkäämme sen vuoksi tarkistuksen 37. Joidenkin tarkistusten lähtökohtana on Life-Luonnon ja Life-Ympäristön käyttöalueen laajentaminen. Se on ristiriitainen sen toiveen kanssa, jonka mukaan ehdotukset keskitettäisiin niille alueille, joilla Lifella on eniten merkitystä. Sen vuoksi hylkäämme tarkistukset 39, 40 ja 41. Tarkistus 42 merkitsisi perinpohjaista muutosta valmistelevien hankkeiden päämäärään, joka on uusien hankkeiden kehittäminen ympäristöön liittyvissä asioissa, emmekä me sen vuoksi hyväksy näitä tarkistuksia.
Osa tarkistuksista perustuu siihen, että parlamentille on raportoitava erilaisista asioista. Komissio on valmis antamaan parlamentille kaikki vaadittavat tiedot ohjelman tehokkaaksi valvomiseksi, mutta tämä ei saa lisätä huomattavissa määrin parlamentille annettavia kertomuksia. Se merkitsisi itse asiassa rajallisten henkilöstövoimavarojen lisäkuormitusta. Emme sen vuoksi kannata tarkistuksia 31, 19 ja 32. Haluaisin nimittäin korostaa, että Life-hankkeen hallinnon henkilöstövoimavarat ovat rajalliset. Etenkin kolmansien maiden hankkeiden hallinta vaikeutuu tulevina vuosina, jollei voimavaroja saada lisää, ja mielestämme olisi tietenkin myönteistä, jos voimavaroja saataisiin lisää. On nimittäin odotettavissa, että Keski- ja Itä-Euroopan maat osallistuvat entistä enemmän Life-Luontoon ja Life-Ympäristöön. Uusien hallinnollisten tehtävien hyväksyminen merkitsisi sitä, että rajoittaisimme niitä voimavaroja, joita me vaadimme hankkeen kelvolliseen hallintoon, ja sitä komissio ei voi hyväksyä etenkään nyt, kun olemme käyneet parlamentin kanssa niin paljon keskusteluja juuri tästä ongelmasta. Sen vuoksi emme teknisistä syistä hyväksy tarkistuksia 13, 14, 36 ja 45.
Haluan lopuksi korostaa, että olen iloinen Lienemannin mietinnöstä. Suurin osa tarkistuksista nimittäin vahvistaa Lifen strategiaa. Olen vakuuttunut siitä, että yhteisölle on ollut hyötyä jo toteutetuista Life-hankkeista, ja nämä uuden asetuksen mukanaan tuomat mahdollisuudet hyödynnetään täysin vuosien 2000 ja 2004 välisenä ajanjaksona.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Bjerregaard!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Ympäristöasioiden hallinta ja auditointi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Valverde Lópezin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0139/99) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi organisaatioiden vapaaehtoisesta osallistumisesta yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään (KOM(98)0622 - C4-0683/98-98/0303(SYN)).

Valverde López
 Arvoisa puhemies, haluan aivan ensiksi onnitella Euroopan komissiota tästä ehdotuksesta ympäristöasioiden auditointia valvovan ja vuonna 1993 hyväksytyn asetuksen muuttamiseksi, mikä on osoitus komission työn hyvästä edistymisestä.
Kun asetuksen täytäntöönpanosta on saatu yli viiden vuoden kokemus ja kun on arvioitu, miten se on toiminut eri jäsenmaissa, annetaan nyt tämä uusi ehdotus, josta voin esittelijänä olla yleisesti ottaen täysin samaa mieltä.
Käytän hyväkseni tätä tilaisuutta ja kiitän sosialistiryhmän vaihtoehtoisena esittelijänä toiminutta Graenitzia siitä, että hän on ollut halukas työskentelemään yhdessä ja pääsemään sopuratkaisuun monissa tarkistuksissa; hän on myös esittänyt kiinnostavia tarkistuksia, jotka olen voinut hyväksyä vaikeuksitta.
Ympäristövaliokunnan esittämät tarkistukset liittyvät lähinnä soveltamisalan syventämiseen ja laajentamiseen, joka on tarpeen ja josta oli määrätty edellisessä asetuksessa, sillä eri jäsenvaltioissa muilla kuin teollisuuden aloilla toteutetut pilottihankkeet ovat olleet erittäin menestyksekkäitä, kuten Espanjassa matkailun alalla toteutettu pilottisuunnitelma tai joissakin julkishallinnoissa liikenteen, yliopiston ja muilla aloilla toteutetut pilottisuunnitelmat.
Muilla tarkistuksilla pyritään siihen, että nämä ympäristöauditointeja koskevat kertomukset olisivat yritysten kannalta houkuttavampia. On myös sellaisia tarkistuksia, joiden tarkoituksena on välttää päällekkäisyydet ISO-standardien kanssa. Asetuksemme täytyy olla syvällisempi ja edistyneempi kuin kansainvälisten standardien, vaikka se perustuukin lähinnä samoihin standardeihin.
Olemme myös pyrkineet tarjoamaan entistä enemmän mahdollisuuksia pienyrityksille Euroopan komission ehdotusten mukaisesti, ja ehdotamme lisäksi järjestelmän entistä suurempaa hajauttamista alueelliselle ja jopa paikalliselle tasolle.
Muilta osin pidämme erittäin tärkeänä sitä, kuten pidimme myös vuoden 1993 mietinnössä, että niistä julkisista arviointikertomuksista, joita yritysten on laadittava, tehtäisiin entistä standardisoidumpia, asiapitoisempia ja avoimempia, ja haluamme niin ikään, että auditoinnin tekijää vahvistettaisiin. Tällä alueella, arvoisa komission jäsen, ratkaistavanamme on eräs tulkintaan liittyvä ongelma, joka yllätti meidät.
Luulimme, että asetuksen hengen ja kirjaimen mukaisesti ympäristötodentajilla tarkoitettiin luonnollisia henkilöitä. Tähän liittyy vaatimuksia, jotka liittyvät koulutukseen ja kokemukseen ja siihen, että ammattilaisilla on oltava sopiva pätevyys ja että heitä koskee vapaille ammatinharjoittajille perinteisesti kuuluva vastuu: ammatillinen, hallinnollinen, siviilioikeudellinen ja rikosoikeudellinen vastuu. Hämmästykseksemme jotkin jäsenvaltiot ovat ilmeisesti tulkinneet auditoinnin tekijää siten, että ne ovat tarkoittaneet sillä oikeushenkilöitä. Olen todellakin sitä mieltä, että tämä vääristäisi asetusta. Kehotan teitä tarkistamaan, miten eri jäsenvaltiot ovat soveltaneet tätä asetusta, ja selvittämään, onko sen hengestä jollakin tavoin poikettu.
Toisaalta olen sitä mieltä, arvoisa puhemies, että on välitettävä kaksi poliittista viestiä.
Komission arviointikertomuksen mukaan on joitakin maita - meidän täytyy mainita ne eikä jäädä nimettömyyden suojaan -, tarkemmin sanottuna Portugali ja Kreikka, jotka eivät vielä ole pystyneet käynnistämään todentamisrakenteitaan. Mielestäni on tarpeellista lähestyä suoraan näiden maiden viranomaisia ja jopa auttaa heitä, mikäli se on tarpeen, jotta yritysten ympäristövaikutusten arviointia koskeva asetus standardisoitaisiin ja sitä sovellettaisiin kaikissa maissa.
Sitten on joitakin sellaisia maita, joissa hyvin harvat yritykset ovat osallistuneet tähän järjestelmään, kuten Belgia, Ranska ja Italia, mikä on syytä panna hyvin merkille. On yllättävää, miten pieni määrä yrityksiä on noudattanut tätä asetusta. Olen sitä mieltä, että tarvitaan kannustus-, yhteistyö- ja tukitoimia ja mahdollisesti entistä parempaa yrityksille tiedottamista.
Toinen poliittinen viesti tällaisena aikana, arvoisa komission jäsen - ja luulen, että olette tästä täysin samaa mieltä -, on se, että Itä-Euroopan maiden kanssa käytävissä laajentumisneuvotteluissa täytyy ottaa hyvin huomioon väliaikaiset tuet, joita näille maille täytyy antaa, jotta ne voisivat käyttää hyväkseen tätä mahdollisuutta ja omaehtoista valvontaa.
Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia kärsivällisyydestänne.

Graenitz
Arvoisa puhemies, haluaisin puolestani aluksi kiittää ja kehua esittelijää. Yhteistyömme oli erittäin miellyttävää. Toivon, että voimme olla oikein tyytyväisiä sen tulokseen. Toivon myös, arvoisa komission jäsen, että voitte hyväksyä joukon tarkistuksia, joita ympäristövaliokunta esitti, ja että parlamenttikin hyväksyy ne huomenna.
Olen sitä mieltä, että tarvitsemme nyt näiden tavoitteiden toteuttamiseen monenlaisia välineitä Amsterdamin sopimuksessa, jossa on kyse siitä, että ympäristöpolitiikka sisällytetään kaikkiin aloihin, ja jossa on kyse siitä, että Euroopan unionissa siirrytään todella kestävään kehitykseen. EMAS-järjestelmän parannettu versio on yksi näistä välineistä, jonka avulla erityisesti yritykset voivat tuotettuaan voittoa suojella ympäristöä ja alentaa kustannuksia. Tätä mahdollisuutta on mielestäni tehtävä tunnetummaksi, saatettava laajempaan tietoisuuteen. Minun pienessä kotimaassani on prosentuaalisesti katsoen eniten EMAS-järjestelmään osallistuvia yrityksiä. Olen käynyt muutamissa niistä ja olen voinut todella todeta, miten innokkaasti henkilökunta, yritysjohto ja lopuksi myös omistajat tai osakkaat suhtautuvat EMAS-järjestelmään, koska se maksaa vaivan muutenkin kuin ympäristön vuoksi.
Valverden esittämät muutokset ovat siis varmasti sellaisia, jotka tekevät ohjelmasta houkuttelevamman. On välttämätöntä hyväksyä jäsenvaltioilta myös yritysten jo ennen ympäristölainsäädännön voimaan saattamista toteuttamia toimia, ja julkisten urakkakilpailujen yhteydessä voidaan kenties sittenkin tarjota mahdollisuuksia.
En ollut kuitenkaan esittelijän kanssa samaa mieltä yhdessä kohdassa, joka on kuitenkin ryhmälleni työntekijöiden osallistumisen ohella erittäin tärkeä, nimittäin " paras saatavilla oleva tekniikka" . Määrittelimme parlamentissa erittäin selvästi teollisuuden " parhaan saatavilla olevan tekniikan" ja, mikä on mielestäni oikein, jätimme pk-yritykset määrittelyn ulkopuolelle. Jos haluamme, että EMAS-järjestelmä laajenee ja että muutkin kuin teollisuusyritykset ja hyvin suuret laitokset osallistuvat EMASiin, meidän on sovellettava " parasta saatavilla olevaa tekniikkaa" toisin. Miksi ajattelemme aina vain teollisuutta? Hotelliyrityksessäkin on " parasta saatavilla olevaa tekniikkaa" jätevettä varten. Kuljetusliikkeessäkin on " parasta saatavilla olevaa tekniikkaa" sen materiaalivirtojen ohjailua varten. Olen sitä mieltä, että meidän on edettävä tällä alalla nimenomaan kestävän kehityksen tavoitteen, mutta myös Kioton tavoitteen saavuttamiseksi. Toivon kovasti, että nimenomaan tämä ryhmäni tarkistus saa huomenna kannatusta, eli että " paras saatavilla oleva tekniikka" saadaan mukaan EMAS-lakiin.

Schnellhardt
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, tunsin itseni hieman vajavaiseksi, sillä silmälasini olivat kadonneet. Eurooppalaisen ympäristöpolitiikan tavoitetta eli kestävän kehityksen aikaansaamista korkealla ympäristönsuojelun tasolla ei pitäisi saada aikaan pelkästään lainsäädännön perinteisin välinein. Viidennen ympäristötoimintaohjelman se toteamus, että teollisuus ei saa olla ympäristöalalla vain osa ongelmaa, vaan sen pitää olla myös osa sen ratkaisua, on edelleen ajankohtainen, ja yksi vaihtoehto ympäristölainsäädännölle on ympäristön auditointiohjelma, josta puhumme tänään. Vapaaehtoinen osallistuminen ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään - pidän sitä erityisen tärkeänä - mahdollistaa sen, että yritykset voivat joustavasti täyttää ympäristönsuojeluvaatimukset.
Tähänastinen asetus - olemme kuulleet sen tänään jo moneen kertaan - on osoittautunut hyväksi, erityisesti teollisuusyrityksissä, ja havaitsemme myös - ja siinä olen hieman eri mieltä kanssanne -, että 75 % yrityksistä, jotka osallistuvat ympäristöasioiden auditointiin, tulee Saksasta. Minäkin olen vieraillut näissä yrityksissä - komission luettelo -, ja saanen sanoa teille, että minäkin näin, kuinka ihmiset ponnistelivat, mutta yksinkertaisissa oloissa, aivan niin kuin ympäristöasioiden auditointiohjelmassa sanotaan.
Minusta on erittäin hyvä, jos saamme nyt palvelutkin mukaan. Minusta meidän on kuitenkin havaittava toinenkin ongelma, nimittäin se, että meidän on motivoitava pk-yrityksiäkin tulemaan mukaan ja osallistumaan järjestelmään. Tällöin on otettava huomioon, että vaatimukset, joita asetamme, eivät ylitä pk-yritysten mahdollisuuksia, koska muuten uhkaa tapahtua seuraavaa: pk-yrittäjät ovat sanoneet minulle, että silloin he eivät osallistu ympäristöasioiden auditointijärjestelmään vaan toteuttavat vain standardin ISO 14001, ja silloin meillä ei ole ympäristöasioiden auditointijärjestelmää. Silloin olisimme taas päättäneet parlamentissa jostain hienosta asiasta, jota ei toteutettaisi käytännössä.
Mielestäni myös ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan keskustelu osoitti tämän. Ymmärrän sen, kuinka toimitaan, sen, että haluamme saada kiinnostuneet tahot mukaan. On kyse yrityksestä, joka huolehtii siitä, että se tuottaa ympäristötekniikkaa. Tai kun teemme päätöksiä siitä, että on käytettävä saatavilla olevaa tekniikkaa - parlamentin jäsen Graenitz, se on minusta käsite, jolla ei ole mitään tekemistä lainsäädännön kanssa, koska se muuttuu joka viikko, ja silloin se pitäisi määritellä aina uudelleen. Ette voi määritellä sitä ensimmäisen ja viimeisen kerran. Me emme lopeta tekniikan kehittämistä. Se kehittyy edelleen, eikä se kehity välttämättä sellaiseksi, mikä on suotavaa.
Haluaisin vielä kerran vedota sen puolesta, että pyrkisimme vielä korjaamaan näitä ehdotuksia hieman, sillä tarvitsemme laajaa osallistumista. Tämänhetkisellä ehdotuksella emme sitä saa. Ottakaa se huomioon!

Riis-Jørgensen
 Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää Valverde Lópezia loistavasta mietinnöstä, joka käsittelee hyvin monimutkaista aihetta. Mielestäni on tärkeää - kuten myös Schnellhardt korosti -, että varmistumme siitä, että EMAS-järjestelmä on käyttökelpoinen väline Euroopassa sijaitseville yrityksillemme. Meidän on varottava, ettei ympäristön edun mukainen hyvä tahto tee EMAS-järjestelmästä sellaista, että pienet ja keskisuuret yritykset eivät voisi hyväksyä sitä. On tehtävä selväksi, että EMAS-järjestelmään osallistuminen on vapaaehtoista. Sen vuoksi sitä ei saa käyttää yrityksiä koskevan ympäristölainsäädännön tiukentamiseen. On tärkeää, että tästä järjestelmästä muodostuu mahdollisimman joustava ja epäbyrokraattinen. Muussa tapauksessa emme saa pieniä ja keskisuuria tai muita yrityksiä mitenkään osallistumaan siihen.
Haluaisin seuraavaksi kommentoida muutamia tarkistuksia. Ensiksikin haluaisin kommentoida tarkistuksia 24, 28 ja 29. Toivon todellakin, että kollegani - ja myös komissio - pitävät niitä myönteisinä. Sitten haluaisin ottaa esille tarkistuksen 23. Liberaaliryhmä vastustaa tätä ehdotusta, koska se antaisi luvan käyttää EMAS-logoa tuotteissa ja pakkauksissa. Tarkoitan sitä, että tämä vie pohjan kaikelta siltä työltä, jota olemme aiemmin tehneet ja jota aiomme tehdä merkintöjen parissa, eikä siitä ole hyötyä kuluttajille eikä elinkeinoelämälle. Kuulin itävaltalaisen kollegani keskustelevan parhaista käytettävissä olevista tekniikoista, best available technology (BAT). Liberaaliryhmä on pyytänyt kohta kohdalta -äänestystä niistä tarkistuksista, jotka käsittelevät tätä käsitettä, koska emme voi tukea sitä, että BAT otetaan mukaan EMAS-järjestelmään. Jos BAT liitetään tähän lainsäädäntöön, yritysten on entistä vaikeampi hyväksyä tätä järjestelmää. Tällä hetkellä komissio on vasta laatimassa BAT-sääntöjä niille yrityksille ja aloille, joilla on oltava luvanvarainen IPPC-hyväksyntä, ja koska nämä säännöt eivät ole valmiita ennen vuotta 2004, sanoudumme irti tästä ajatuksesta.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, olemme samaa mieltä Valverde Lópezin ehdotuksesta sen asetuksen muuttamiseksi, joka koskee tähän hallinnointi- ja auditointijärjestelmään vapaaehtoisesti osallistuvia yrityksiä ja joka ei vielä ole levinnyt tarpeeksi laajalle, ja olemme myös samaa mieltä siitä ehdotuksesta, jonka mukaan tavoitteiksi otettaisiin myös entistä puhtaampien tekniikoiden käyttö, ympäristön pilaantumisen välttäminen yrityksissä, ympäristöonnettomuuksien ehkäiseminen ja pilaantumista aiheuttavien aineiden tai tuotteiden tai kuljetusreittien korvaaminen.
Olemme sitä mieltä, että ehdotetun kaltaisen ympäristölausunnon laatimiseksi täytyy antaa tietoa kaikille tahoille ja mahdollistaa henkilöstön osallistuminen. Keskeisiä ovat niin ikään tulevaisuutta varten tehdyt ehdotukset, jotka koskevat kuluttajien ja asiakkaiden osallistumista tällaisia toimenpiteitä toteuttavien yritysten työhön sekä arviointeja ja hankkeisiin osallistuvia yrityksiä koskevan tiedotuksen tarpeellisuutta.
Olisi myös hyvä, että annettaisiin, kuten esittelijä ehdottaa, verohelpotuksia näille yrityksille, erityisesti pienille ja keskisuurille yrityksille - joilla on vaikeuksia käyttää parhaita tekniikoita - ja että näillä pienillä ja keskisuurilla yrityksillä olisi myös etuoikeus rahoitukseen, koska Eurostatin mukaan valtaosa eli yli 85 % Euroopassa syntyvistä työpaikoista on peräisin pienistä ja keskisuurista yrityksistä.
Olemme sitä mieltä, että jos näiden pienten ja keskisuurten yritysten mahdollisuutta osallistua järjestelmään edistetään, edistämme silloin myös työpaikkojen syntymistä.

Schleicher
 Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, käsiteltävänä olevan muutoksen tarkoituksena on lisätä ympäristöauditoinnin houkuttelevuutta yrityksien kannalta, sehän on ja sen pitäisi jatkossakin olla vapaaehtoista. Tämä tavoite on luullakseni meille kaikille yhteinen. Ympäristöauditointi on muuttunut teollisuudessa aluksi esiintyneiden suurten epäilysten jälkeen todelliseksi menestykseksi, nimittäin siellä, missä sitä käytetään, ja voin sanoa Saksan osalta, että luvut puhuvat puolestaan: Saksa on kärjessä osallistuvien yritysten lukumäärän mukaan laskettuna, vaikka osallistujia onkin vain 1 % kaikista yrityksistä. Itävalta on kuitenkin ensimmäisellä sijalla, kun osallistujien lukumäärä suhteutetaan väestön määrään, mikä tarkoittaa sitä, että Itävaltahan on pienempi, ja siitä johtuu kenties väärinkäsitys, johon aiemmin viitattiin.
Kaukana niiden perässä seuraavat sitten Tanska ja Ruotsi. On kuitenkin joukko jäsenvaltioita, joissa ympäristön auditointijärjestelmää ei toteuteta käytännöllisesti katsoen ollenkaan, kuten esittelijä Valverde Lópezkin jo sanoi. On siis erittäin tärkeää luoda periaatteessa kannustimia, jotta ympäristöauditoinnin käyttöönotto muuttuisi todella houkuttelevaksi yhä useammille yrityksille, erityisesti myös pk-yrityksille - siitä olemme uskoakseni kaikki yhtä mieltä -, jotka ovat lukumääräisesti erittäin tärkeitä. Tämä on erityisen tärkeää sen vuoksi, että - kuten Schnellhardt jo sanoi - kansainvälinen standardi ISO 14001 muodostaa eräänlaisen kilpailijan, joka voisi murentaa auditoinnin vaikutusta.
Joukko tarkistuksiamme, joita myös meidän ryhmämme on esittänyt, hyväksyttiin valiokunnassa enemmistön turvin. Minun on kuitenkin sanottava, että valiokunnassa hyväksyttiin myös joukko tarkistuksia, jotka ovat käsityksemme mukaan tavoitteiden vastaisia ja tekevät ne jopa tyhjäksi. Jos määrittelemme nyt yhtäkkiä standardeja, kyse ei ole enää vapaaehtoisuudesta; yrityksiä on sen sijaan kannustettava tekemään näillä aloilla enemmän kuin lainsäätäjä vaatii. Sehän on kannustin. Jos taas määritän standardit, kyse ei ole enää vapaaehtoisesta ympäristöauditoinnista vaan monien yritysten vaikeuksista saavuttaa standardit. Minun on sanottava aivan avoimesti, että jos hyväksytään tarkistukset, jotka ovat tavoitteiden vastaisia, minun on sanottava omasta ja useiden kollegojeni puolesta, että emme voi enää hyväksyä mietintöä. Me haluaisimme, että vapaaehtoisuus säilytetään ja kannustimia vahvistetaan, että hallintoa kevennetään, eli että vaatimuksia ei edelleen tiukenneta vaan näin on parempi. Olen kotoisin Baijerista ja voin sanoa, että saksalaiset yritykset ovat toteuttaneet ympäristöauditointeja muita enemmän, koska kannustin on tosiaan vaikuttanut siellä. Toivoisin, että muissakin jäsenvaltioissa voisi käydä niin.

Estevan Bolea
Arvoisa puhemies, minäkin haluan sanoa arvoisalle komission jäsenelle - kuten Valverde sanoi -, että asetusta on parannettu paljon. Tämä toinen versio on paljon parempi. Erityisesti liite VII, joka on uusi ja jossa viitataan alustavaan katselmukseen, on minun mielestäni - olen tehnyt paljon työtä tällä alalla - hallinnointijärjestelmän vakiintumisen perustana. Sanoisin, että sen osuus on 80 %, mutta sitä ei ole ennen ollut olemassa.
Luulen kuitenkin, hyvät jäsenet, että te ette ota huomioon sitä, miten yritykset toimivat. On olemassa satoja yrityksiä, jotka noudattavat ISO 14001 -standardia, kuten kaikkialla maailmassa, ja jotka on rekisteröity. Ja sitten on joitakin harvoja - hyvin harvoja - yrityksiä, jotka on rekisteröity EMAS-järjestelmään. Miksi niitä on niin vähän? Jopa Saksassa, jossa niitä on 2 000, niiden osuus suuryrityksistä on hyvin pieni. Syy on siinä, että järjestelmä on erittäin monimutkainen. Arvoisa komission jäsen, olen sitä mieltä, että koko todentamismenettelyä pitäisi hieman yksinkertaistaa. Miksi Saksassa on paljon todentajia? Siksi, että he ovat luonnollisia henkilöitä, ja, kuten Valverde sanoi, hyvin monissa maissa akkreditointielimet myöntävät akkreditoinnin yksinomaan vakuutusyhtiöille tai standardisointielimille, mikä vaikeuttaa suuresti monimutkaista menettelyä.
Toivon, että tilanne paranisi tämän uuden version myötä. Pelkään kuitenkin, että valtaosa yrityksistä on edelleen rekisteröity ISO 14001 -standardiin ja ympäristöauditoinnit ISO 14010 - ja 14011-standardeihin, koska se on paljon käytännöllisempää ja paljon hyödyllisempää ja se on sitä vastaisuudessakin, koska 80 % EMAS-järjestelmästä on ISO 14001 -standardin mukaista. Loppu onkin todentamista, jota arvoisan komission jäsenen täytyy yksinkertaistaa.

Bjerregaard
 Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää ympäristövaliokuntaa ja erityisesti esittelijä Valverde Lópezia panoksesta, jonka avulla on pyritty varmistamaan nopea edistyminen tässä ehdotuksessa, jossa tehdään tarkistuksia voimassa olevaan EMAS-järjestelmään. Kysehän on - kuten on tuotu esiin - vapaaehtoisesta markkinavälineestä, jonka tarkoituksena on parantaa elinkeinoelämän ympäristöpanosta. En kuitenkaan aio toistaa ehdotusta. Siitä on esitetty useita loistavia puheenvuoroja, joten keskityn sen sijaan esittämiinne 65 tarkistukseen. Komissio voi hyväksyä näistä tarkistuksista 20 joko kokonaan tai osittain. Komissio voi etenkin hyväksyä tarkistuksen 1, tarkistuksen 4 ensimmäisen osan ja tarkistuksen 26 toisen osan, koska olemme todellakin sitä mieltä, että ne tekevät komission ehdotuksesta houkuttelevamman elinkeinoelämälle. Voimme myös hyväksyä tarkistuksen 18 toisen osan ja tarkistuksen 51, joissa niin ikään varmistetaan EMAS-järjestelmän uskottavuus, joten voimme tukea myös niitä.
Järjestelmän verrannollisuus ja yhtäpitävyys jäsenvaltioissa on myös erittäin merkittävä asia, ja voimme sen vuoksi hyväksyä tarkistukset 34 ja 43, jotka osoittavat, että parlamentti tukee asiaa. Muita ehdotuksen pääperiaatteita ovat ymmärrettävyys, selkeys, avoimuus ja toissijaisuus. Esittelijä, Valverde López, käsitteli juuri ongelmaa, joka liittyy järjestelmän riittävän tunnetuksi tekemiseen, ja siinä ymmärrettävyys, selkeys, avoimuus ja toissijaisuus ovat tärkeitä. Sen vuoksi komissio voi periaatteessa tukea tarkistuksia 5, 8, 11, 20, 21, 24, 27, 42, 45, 48 ja 61, koska näemme erittäin selvästi, että ne tukevat hyvin näitä näkökulmia.
Emme voi hyväksyä muita tarkistuksia. Aion nyt hieman perustella sitä, miksi komissio ei voinut hyväksyä tärkeimpiä tarkistuksia. Koska EMAS-järjestelmä on vapaaehtoinen väline, on olennaista, että se on rakenteeltaan looginen ja ymmärrettävä, emmekä sen vuoksi voi tukea tarkistuksia 7, 12, 13, 14, 36, 41, 44, 53, 54, 59, 64 ja 65, koska niissä käsitellään uudelleen sellaisia asioita, jotka erityisesti liitteen I A teksti jo kattaa. Ehdotukseen on sisällytetty organisaatioille suunnatut tuet ja kannustimet, joiden tarkoituksena on rohkaista EMAS-järjestelmään osallistumista, ja niitä on laajennettu niissä juuri mainitsemissani tarkistuksissa, jotka olemme hyväksyneet. Emme voi hyväksyä tarkistusta, jonka tarkoituksena on vähentää pieniin ja keskisuuriin yrityksiin kohdistuvia vaatimuksia. Ehdotus on laadittu sellaiseksi, että sitä voivat käyttää kaiken kokoiset yritykset. Pienet ja keskisuuret yritykset ovat sitä mieltä, että ne eivät halua alhaisemman vaatimustason järjestelmää, koska ne pelkäävät, että sellaisella järjestelmällä olisi vähemmän markkina-arvoa. Emme sen vuoksi tue tarkistuksia 2, 52 ja 56.
EMAS-järjestelmän merkitys ympäristölle ja sen vertaaminen ISO 14001 -standardiin on tämän ehdotuksen tärkeä piirre, mistä on mainittu myös tämän keskustelun aikana. Komissio ei sen vuoksi tue tarkistuksia 16, 17, 52 ja 63, koska ne heikentävät ympäristövaikutuksiin liittyvän tiedon avoimuutta ja valvontaa pidentämällä vahvistamistiheyttä. Eräs ehdotuksen tärkeä osa on EMAS-järjestelmän käyttöalueen laajentaminen niin, että se kattaisi kaikki elinkeinoelämän alat. Komissio ei sen vuoksi voi hyväksyä niitä tarkistuksia, joissa käsitellään vain yhtä alaa, kuten tehdään tarkistuksissa 7, 12 ja 25, joissa vaaditaan, että organisaatiot käyttävät parhaita käytettävissä olevia tekniikoita, ja ymmärtääkseni parlamentti ei ole ollut yksimielinen tässä asiassa.
Jos otetaan huomioon voimassa olevat julkisia hankintasopimuksia koskevat direktiivit, ei tarkistuksen 26 ensimmäistä osaa ja tarkistusta 30 voi hyväksyä. Kannatan kuitenkin henkilökohtaisesti jossain määrin tarkistusten ajatusta, ja tällä alalla tapahtuva kehitys voi saada meidät ottamaan asian uudestaan esille tulevaisuudessa.
Komissio on vakuuttunut siitä, että tämä teksti parannetussa muodossaan ja tänään hyväksyttyjen parlamentin tekemien tarkistusten jälkeen on tehokas ja tasapainoinen väline, jolla voidaan parantaa taloudellisten toimien ympäristövaikutuksia koko unionissa, ja näiden huomioiden myötä, arvoisa puhemies, haluaisin kiittää vielä kerran esittelijä Valverde Lópezia ja ympäristövaliokuntaa heidän tekemästään työstä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Bjerregaard.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 11.30.

Saasteperäiset sairaudet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Cabrolin laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A4-0167/99) sovittelukomiteavaltuuskunnan hyväksymästä yhteisestä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi saasteperäisten sairauksien vastaisen yhteisön toimintaohjelman hyväksymisestä osana kansanterveyden alalla toteutettavia toimia (1999-2001) (3603/99 - C4-0125/99-97/0153 COD).

Cabrol
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegani, saanen aloittaa lyhyellä historiikilla. Parlamentti antoi 11. maaliskuuta 1998 pitämässään istunnossa lausuntonsa ensimmäisessä käsittelyssä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi saasteperäisten sairauksien vastaisen yhteisön toimintaohjelman hyväksymisestä osana kansanterveyden alalla toteutettavia toimia. Muistuttakaamme, että tällä ohjelmalla ei suoraan pyritä torjumaan saastepäästöjä, vaan sen päämääränä on arvioida tietoja kokoamalla kaikki tiedot saasteisiin liittyvistä sairauksista ja luetteloida nämä saasteet ennalta ehkäisevien toimien suunnittelemiseksi. Ohjelma kohdistetaan jäsenvaltioille, joiden on koottava nämä tiedot, ja Euroopan unionin kansalaisille, jotta he voisivat suojautua paremmin saasteilta.
Parlamentti ehdotti tämän ensimmäisen käsittelyn yhteydessä joitakin tarkistuksia, joita neuvosto tarkasteli ennen yhteisen kannan esittämistä. Parlamentin puhemies ilmoitti tämän viimeksi mainitun hyväksymisestä 18. kesäkuuta 1998 pidetyn istunnon yhteydessä, ja yhteinen kanta vaikutti kaiken kaikkiaan tyydyttävältä. Parlamentti hyväksyi kuitenkin tähän tekstiin 14 tarkistusta. Neuvosto ilmoitti 18. joulukuuta 1998 päivätyllä kirjeellä, että se ei ole valmis hyväksymään kaikkia parlamentin tarkistuksia. Neuvoston puheenjohtaja kutsui siis yhteisymmärryksessä parlamentin puhemiehen kanssa sovittelukomitean koolle 4. päiväksi helmikuuta 1999.
Sovittelumenettely oli suhteellisen vaikea, koska neuvosto ei osoittanut erityistä kiinnostusta tähän ohjelmaan. Puheenjohtajavaltioiden Itävallan ja Saksan kanssa kolmen osapuolen vuoropuheluna käydyn kolmen kokouksen jälkeen parlamentin valtuuskunta pääsi tyydyttävään tulokseen suuressa osassa tarkistuksistaan, jotka ryhmittelemme seuraavasti niiden tarkoituksen mukaan. Ohjelman seurannan vahvistamisen osalta esitetyistä kolmesta tarkistuksesta kaksi hyväksyttiin, mikä takaa ohjelman jatkuvan arvioimisen, komission kertomuksen laatimisen ohjelman viimeisenä vuonna sekä tulevat suunnitellut toimet.
Ohjelman soveltamisalan laajentaminen riskien ehkäisemiseen ja havaitsemiseen liittyvän politiikan avulla hyväksyttiin myös, samoin kuin muiden terveyteen liittyvien ohjelmien täydentäminen, jonka osalta komission on laadittava vuosikertomus. Lisäksi neuvosto hyväksyi yleisölle tiedottamisen periaatteen - tosin ammattilaisten välityksellä - mutta johon sisältyy muutamia hyvin tärkeitä kohtia, kuten saasteiden elintarvikkeisiin liittyvät riskit. Epidemiologisten tutkimusten toteuttaminen hyväksyttiin, ja lopuksi selvennettiin joitakin neuvoston tekstin osia, joita oli mahdoton ymmärtää.
Komiteamenettelyyn löydettiin kompromissi, jonka seurauksena asiaa koskeva johdanto-osan kappale voitiin paremmin hyväksyä ja joka yksinkertaisti kappaletta. Joitakin tarkistuksia ei valitettavasti hyväksytty, erityisesti saasteperäisten allergioiden ennaltaehkäisemiseen liittyvää ohjelmaa koskevaa tarkistusta, ja parlamentin valtuuskunnan oli todettava neuvoston pysyvän tiukkana ohjelman kokonaisrahoituksen suhteen. Pyysimme 7 miljoonaa ecua emmekä 3, 9 miljoonaa. Ilmeni, että Agenda 2000: sta käytäviä neuvotteluja silmällä pitäen useat neuvoston valtuuskunnat olivat saaneet ohjeet olla tekemättä lainkaan myönnytyksiä talousarviokysymyksessä. Vaikka parlamentin valtuuskunta pitikin tilannetta valitettavana, se hyväksyi yhteisen kannan määrän, johon liittyi kolmen toimielimen yhteinen lausuma komission ehdotuksesta uuden puiteohjelman hyväksymiseksi kansanterveyden alalla Amsterdamin sopimuksen tultua voimaan. Lausuma kuuluu seuraavasti: " Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio antavat lausuman, jonka mukaan ne kiinnittävät tulevassa kansanterveyttä koskevassa ohjelmassa ensisijaisesti käsiteltävistä kysymyksistä erityistä huomiota harvinaisiin sairauksiin ja saasteperäisiin sairauksiin ja ottavat asianmukaisesti huomioon vaikutukset talousarvioon."
Lopuksi valtuuskuntamme pitää tästä sovittelumenettelystä saatuja tuloksia myönteisinä; ohjelmahan on yhdessä harvinaisia sairauksia koskevan ohjelman kanssa viimeinen kansanterveyden alan ohjelmien sarjassa. Siten valtuuskuntamme suosittelee, että parlamentti hyväksyy lainsäädännöllisen päätöksen sovittelukomitean hyväksymän yhteisen ehdotuksen tekstin mukaisesti.

Liese
 Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, haluaisin esittää aluksi, myös ryhmäni puolesta, kiitokseni ja tunnustukseni esittelijälle, Cabrolille, hänen tavastaan johtaa neuvotteluja. Olen sitä mieltä, että aihe, josta nyt on kyse, ympäristön saastumisen ja terveyden yhteys, on tärkeä aihe. Se on myös aihe, joka koskettaa kovasti Euroopan ihmisiä, ja olen aivan eri mieltä siitä, kun sanotaan, että kaikki pelot ovat liioittelua.
Ympäristösaasteet vaikuttavat terveyteen, ja meidän on tuotava se voimakkaammin esiin. Tämän ohjelman osuus siinä on kuitenkin erittäin vaatimaton. Sen avulla ei voida ratkaista saasteperäisten sairauksien ongelmaa vaan voidaan vain kehitellä strategioita tai auttaa strategioiden luomisessa. Ryhmämme oli sen vuoksi alusta alkaen sillä kannalla, toisin kuin komissio ja Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä, että tarvitsemme nopeasti kokonaisohjelman, joka sisältää kaikki kansanterveyden ja tämän ohjelman näkökohdat. Sen vuoksi vastustimme jo ensimmäisessä käsittelyssä viiden vuoden voimassaoloaikaa ja olimme kolmen vuoden voimassaoloajan kannalla. Emme olleet kuitenkaan yhtä mieltä siitä, että rahoitusta leikataan tavalla, jota ministerineuvosto esitti ja jonka se sai lopulta valitettavasti myös läpi, sillä hieman suuremmalla rahoituksella olisi saatu aikaan hieman enemmän jo kolmen ensimmäisen vuoden aikana, myös laajan terveysohjelman valmisteluna.
Aivan erityisesti olen pahoillani siitä, että liitteessä leikattiin konkreettisia toimia, esimerkiksi allergian osalta, ja minä ja ryhmäni pahoittelemme erityisesti sitä, että potilaiden tukiryhmiä ei mainita enää erikseen, sillä olen sitä mieltä, että jos Euroopan unioni tukee potilaiden tukiryhmiä ja niiden välisiä yhteyksiä, siitä saataisiin aitoa lisäarvoa, mutta niitä ei valitettavasti enää mainita ohjelmassa. Saanen kuitenkin vedota komissioon, että se tukisi ohjelman tarjoamien mahdollisuuksien rajoissa nimenomaan potilaiden tukiryhmiä, jotka ponnistelevat saasteperäisten sairauksien torjumiseksi.
Minulle ja ryhmälleni on hyvin tärkeää, että tämä ohjelma ei tuota pelkästään valtavaa määrää tietoa, sillä on tosin hienoa koota tietoja koko Euroopasta, mutta siitä ei ole meille mitään hyötyä, jos ei ryhdytä konkreettisiin toimiin. Komissio ja ministerineuvosto olivat aiemmin liian varovaisia. Esimerkiksi autojen pakokaasujen osalta parlamentin oli ajettava läpi se, että saamme tiukat standardit ja että Euroopan otsoniongelmaa ruvetaan ratkomaan todella tehokkaasti.
Olen sitä mieltä, että CO2-asiassakin on otettava huomioon terveysnäkökohdat, sillä Euroopan ilmaston lämpeneminen aiheuttaa myös sairauksia, joita on tähän asti esiintynyt vain tropiikissa, ja muitakin ongelmia. Meidän on toimittava konkreettisesti myös terveyden kuluttajansuojan alalla, muuten tämä ohjelma ei ole järkevä. Meidän on otettava ohjelmassa annettavat suositukset huomioon myös muiden alojen lainsäädännössä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Harvinaiset sairaudet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Viceconten laatima parlamentin valtuuskunnan sovittelukomitean mietintö (A4-0166/99) sovittelukomitean hyväksymäksi yhteiseksi ehdotukseksi Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi harvinaisia sairauksia koskevan yhteisön toimintaohjelman hyväksymisestä osana kansanterveyden alalla toteutettavia toimia (1999-2003) (3602/99 - C4-0124/99-97/0146(COD)).
Annan puheenvuoron Parodille, joka toimii esittelijä Viceconten sijaisena.

Parodi
Arvoisa puhemies, 4. helmikuuta viime vuonna parlamentti ja neuvosto pääsivät sovittelun yhteydessä sopimukseen harvinaisia sairauksia koskevasta toimintaohjelmasta, josta Viceconte laati mietinnön ja josta Euroopan parlamentti keskusteli viime vuonna ensimmäisessä käsittelyssä 11. maaliskuuta ja toisessa käsittelyssä 8. lokakuuta. Yhteisön toimintaohjelman kesto on viisi vuotta - se alkoi 1. tammikuuta 1999 ja päättyy 31. joulukuuta 2003 - ja sen päätavoite on parantaa tietoisuutta harvinaisista sairauksista, joista kärsii unionissa alle viisi henkilöä 10 000: sta mutta jotka juuri tästä syystä ovat sitäkin vaarallisempia.
Viime vuonna käydyssä sovittelussa parlamentti ja neuvosto pääsivät 4. helmikuuta sopimukseen etenkin harvinaisia sairauksia koskevan eurooppalaisen tietoverkon toteuttamisesta ja käytöstä, asian parissa työskentelevien kannustamisesta ja tukemisesta varhaisen diagnoosin edistämiseksi, harvinaisten sairauksien tunnistamisesta ja ennaltaehkäisystä vapaaehtoisjärjestöjen välisen kansainvälisen yhteistyön edistämisestä, asiasta suoraan tai välillisesti kiinnostuneiden ryhmien välisten verkkojen luomisesta ja koordinoimisesta yhteisötasolla, unionin tuen antamisesta harvinaisten sairauksien seurannan edistämiseksi jäsenvaltioissa, ammattilaisten koulutuksen ja heidän tietojensa ajan tasalle saattamisen edistämisestä sekä klusterien ilmenemiseen nopeasti reagoivien asiantuntijoiden verkostoitumisen edistämisestä.
Haluaisin korostaa joitakin keskeisiä seikkoja. Ensimmäinen on se, että toimintaohjelma koskee tietojen välittämisen alaa, etenkin harvinaisia sairauksia koskevan johdonmukaisen ja täydentävän eurooppalaisen tietoverkon luomista ja sen käyttöä nykyisten tietopankkien avulla. Eurooppalaisen verkon luominen on ratkaisevan tärkeää. Varhainen diagnoosi on todellakin hyvin tärkeä asia, eikä tällä hetkellä ole olemassa yhteisötason tietokantaa; vain Ranskan Orphanet -järjestelmässä on harvinaisia sairauksia koskeva tietokanta.
Toinen ensisijaisen tärkeä toimi on alan ammattilaisten koulutuksen ja heidän tietojensa saattaminen ajan tasalle varhaisen diagnoosin, tunnistamisen, hoidon ja ennaltaehkäisyn parantamiseksi. Eräs seikka on myös kansainvälisen yhteistyön edistäminen ja verkon luominen suoraan tai välillisesti harvinaisten sairauksien kanssa tekemisissä olevien henkilöiden sekä asian parissa toimivien vapaaehtoisten ja terveydenhoitoalan ammattilaisten välille, samoin kuin yhteisötason koordinointi, jolla pyritään edistämään työn jatkuvuutta ja kansainvälistä yhteistyötä.
Eräs merkittävä seikka on myös yhteisötason tuki harvinaisten sairauksien seurannalle jäsenvaltioissa ja klustereihin liittyvät nopean reagoimisen järjestelmät sekä harvinaisten sairauksien hoidosta ja nopeasta reagoinnista kiinnostuneiden ammattilaisten välisen verkon ja koulutuksen edistäminen.
Tämä ohjelma, samoin kuin saastumisperäisiä sairauksia koskeva ohjelma, josta Cabrol on laatinut mietinnön ja josta niin ikään äänestetään huomenna, on osa yhteisön toimintaa kansanterveyden alalla: alalla, jota - olemme toistaneet tätä jo kauan - on laajennettava, vaikka kyse ei ole terveyttä koskevista suurista vitsauksista vaan niistä harvoista, jotka kärsivät ja kuolevat, koska kukaan ei ota heitä huomioon.
Katsomme siis, että nämä toimenpiteet on toteutettava. Valitettavasti 6, 5 miljoonan euron rahoitus, josta sovittiin viisivuotiskaudeksi 1999-2003, ei todellakaan ole riittävä. Tarvitsee vain ajatella, että Yhdysvaltojen National Organization for Rare Deseases on varannut kolmeksi viime vuodeksi yli 3, 2 miljoonaa dollaria määrärahoja ja että Ranska yksin on käyttänyt Orphanet -tietokannan perusrakenteiden luomiseen 3 miljoonaa frangia. Se on kuitenkin askel kohti selväpiirteisempää ja tehokkaampaa yhteisön terveyspolitiikkaa, jonka pitäisi toteutua Amsterdamin sopimuksen uusien määräyksien myötä.
Tässä mietinnössä tehdään eräs johtopäätös. Jos minun sallitaan sanoa - vaikka ylitänkin hieman minulle varatun ajan, mutta 15 vuoden jälkeen tämä on ehkä viimeinen kerta, kun puhun tässä parlamentissa ja sillä on minulle suuri merkitys - terveys ei voi olla osa muita aloja. Euroopan parlamentilla on oltava rohkeutta tehdä päätös, että terveydestä tehdään oma keskustelunaiheensa, koska ei ole totta, että sairaudet ovat vähentyneet. Uskon, että edessämme on hyvin vaikea tulevaisuus: vain pääsemällä yhteisymmärrykseen kaikkien 15 maan kesken voimme varjella terveyttä, joka on ensiarvoisen tärkeä asia meille jokaiselle. Ilman terveyttä ei voida edes harjoittaa politiikkaa.

Tamino
 Arvoisa puhemies, minäkin katson, että tämän Euroopan parlamentin terveyspolitiikan alan toiminnan päättäminen kahteen toimeen - tähän harvinaisia sairauksia koskevaan, josta nyt keskustelemme, ja saastumisperäisiä sairauksia koskevaan - osoittaa, kuinka suuren merkityksen annamme terveyspolitiikalle. Katson erityisesti, että on nostettava esille harvinaisia sairauksia koskeva ongelma, koska se on tyyppiesimerkki aiheesta, johon voidaan puuttua vain kansainvälisellä tasolla. Tästä syystä yhteistyö Euroopan unionin tasolla on ratkaisevan tärkeää, ja tästä syystä pidämme tätä toimea hyvin tärkeänä. Siksi olemme panneet tyytyväisinä merkille, että sovittelun aikana päästiin sopimukseen suurimmasta osasta parlamentin esittämiä tarkistuksia.
Meidän on kuitenkin pahoiteltava sitä, että ohjelmalle varattu rahoitus on jäänyt huomattavan epätyydyttävälle tasolle, ja toivomme, että seuraava parlamentti ja seuraava komissio ryhtyvät tarvittaviin toimiin tämän parlamentin, neuvoston ja komission yhteisen kannanoton pohjalta, jonka mukaan tulevaisuudessa tälle toimelle ja saastumisperäisiä sairauksia koskevalle toimelle on annettava enemmän liikkumavaraa myös talousarviossa.

Flynn
Aluksi haluaisin kiittää kaikkia keskusteluun osallistuneita: professori Cabrolia, Parodia, Lieseä ja Taminoa. Kiitän heitä heidän puheenvuoroistaan ja jatkuvasta tuestaan kansanterveyden kehittämiselle unionissa.
Suhtaudun myönteisesti sovittelukomitean 4. helmikuuta 1999 hyväksymiin yhteisiin ehdotuksiin harvinaisia sairauksia ja saasteperäisiä sairauksia koskevista ohjelmista. Parlamentin ja neuvoston väliset erimielisyydet on nyt lopullisesti ratkaistu, kuten professori Cabrol sanoi. Toivon, että yksikköjeni osuudesta ja omasta toiminnastani avustaessani kompromissitekstien laadintaa oli hyötyä ja että olemme vihdoin saaneet nämä asiat päätökseen.
Tiedän, että parlamentti ei ole ollut kovin tyytyväinen siihen, että kummankin ohjelman talousarviomäärärahat olivat niin niukat. Nykyisissä budjettinäkymissä olisi kuitenkin ollut vaikea saada niitä enemmän. Parlamentin, neuvoston ja komission yhteisen lausuman perusteella voimme joka tapauksessa ennakoida, että näihin asioihin voidaan puuttua täysipainoisemmin uuden kansanterveysalan puiteohjelman yhteydessä. Toivon, että yhteiset ehdotukset ja yhteinen lausuma vahvistetaan täällä tänään. Voin vahvistaa komission sitoumuksen sovittelumenettelyssä hyväksytyille lausumille.
Saanen korostaa komission puolesta, että pidämme hyvin tärkeinä näitä kumpaakin ohjelmaa, vaikka kestonsa ja laajuutensa puolesta ne ovat itse asiassa vasta ensimmäinen askel oikeaan suuntaan. Toivon todella, että Euroopan parlamentti voi hyväksyä molemmat mietinnöt tänään ja että voimme siirtyä nopeasti niiden täytäntöönpanoon.
Liese otti esille kaksi asiaa: toinen niistä koski potilaiden tukiryhmiä. Haluaisin vakuuttaa hänelle, että pyrimme siihen, että tulevassa yhteisymmärryksen ilmapiirissä meillä on toivottavasti paremmat mahdollisuudet ja todelliset valmiudet tehdä jotakin tukiryhmien auttamiseksi.
Haluaisin myös mainita, että Amsterdamin sopimuksen 152 artiklassa meidät velvoitetaan ottamaan yhteisön muu politiikka huomioon terveysohjelmiemme kehittämisessä.
Lopuksi kohdistan sanani teille, parlamentin jäsen Parodi. Tämä saattaa olla viimeinen työnne kansanterveysohjelmiemme kehittämiseksi, mutta olette tehnyt hyvin merkittävän työn. Mainintanne siitä, että Yhdysvallat on tällä alalla meidän edellämme, on paikallaan. Haluaisin teidän kuitenkin olevan kanssani samaa mieltä siitä, että meillä voi olla nyt mahdollisuus ottaa ensimmäinen kunnon harppaus tämän etumatkan kuromiseksi umpeen. Kun uusi kehys otetaan käyttöön, olemme ajan tasalla. Toivon, että havaitsette eläkkeellä ollessanne, että olette tehnyt merkittävää työtä näiden ohjelmien kehittämiseksi.
Haluaisin kiittää erityisesti professori Cabrolia hänen jatkuvasta omistautumisestaan ja sitoutumisestaan näihin asioihin sinä aikana, kun olen ollut tekemisissä Euroopan parlamentin kanssa.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Istunto päättyi klo 22.50.

