Situationen i Tibet (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om situationen i Tibet.
Laima Liucija Andrikien
(EN) Hr. formand! Jeg kan se, at det spanske EU-formandskab er på vej ud af salen, så jeg vil gerne udtrykke min dybe skuffelse over, at hverken det spanske formandskab eller den højtstående repræsentant vil være til stede under denne drøftelse, og at deres pladser vil stå tomme.
Det er en skændig handling over for Europa-Parlamentet, som er den eneste folkevalgte EU-institution, og det skaber en meget uheldig præcedens, navnlig efter at Lissabontraktaten er trådt i kraft.
Jeg vil gerne bede Dem gøre de fraværende opmærksom på, at dagsordenen for plenarmødet fastlægges af Parlamentet, ikke af Rådet og ikke af det spanske EU-formandskab, og at mindst en af dem burde have været til stede her i dag.
Formanden
Jeg fik at vide, at det spanske formandskab allerede tidligere, for mere end en måned siden, havde meddelt, at det til sin store beklagelse ikke kunne blive længere.
Maroš Šefčovič
Hr. formand! Jeg vil gerne takke Parlamentet for at sætte dette spørgsmål til forhandling i dag, fordi jeg mener, at det er værd at diskutere, og jeg mener, at vi bør starte med at slå fast, at der er sket kolossale fremskridt i forhold til Kina - som vi anser for meget vigtigt og strategisk - i de senere år. Med et så stærkt strategisk partnerskab vil vi helt klart have mulighed for at løse alle problemer, herunder også de mest følsomme.
Vi har opbygget en imponerende ramme med kontakter på højt plan, hvor vi regelmæssigt tager de globale udfordringer, som vores borgere står over for, op uden at glemme de spørgsmål, hvor vi måtte se forskelligt på tingene - og Tibet er helt sikkert et af disse.
Det er klart, at vi stadig er uenige med Kina om Tibet. Vi er virkelig bekymrede over menneskerettighedssituationen i Tibet, over, at Tibet stadig er stort set lukket for internationale medier, diplomater og humanitære organisationer og ligeledes over de manglende fremskridt i samtalerne mellem repræsentanterne for Dalai Lama og de kinesiske myndigheder.
EU's holdning levner ingen mulighed for fejlfortolkninger. Derfor vil jeg gerne understrege, at EU respekterer Kinas suverænitet og territoriale integritet, herunder Tibet. Vi respekterer "ét-Kina"politikken.
Men vi har altid støttet en fredelig forsoning gennem dialog mellem de kinesiske myndigheder og repræsentanterne for Dalai Lama. Denne dialog skal være konstruktiv og indholdsrig og vedrøre alle de centrale spørgsmål som bevarelse af Tibets enestående kultur, religion og traditioner og behovet for at indføre et system med meningsfyldt selvstyre for Tibet inden for den kinesiske forfatning.
Dialogen bør også vedrøre inddragelsen af alle tibetanere i beslutningsprocessen. For EU er Tibet et menneskerettighedsspørgsmål. Vi har konsekvent fremført dette budskab over for vores kinesiske samtalepartnere og lyttet omhyggeligt til deres synspunkter, og vi gør alt, hvad vi kan, for at forstå deres synspunkter i en ånd præget af gensidig respekt.
Men menneskerettigheder er universelle, og situationen i Tibet er en legitim bekymring for det internationale samfund, hvilket vi regelmæssigt gør vores kinesiske samtalepartnere opmærksom på.
I dialogen mellem Kina og Tibet har den tibetanske side for nylig fremlagt et ajourført memorandum om ægte selvstyre for Tibets fremtid. Vi glæder os over, at den tibetanske side har gentaget sit løfte om ikke at søge løsrivelse eller uafhængighed.
Vi glæder os også over, at Dalai Lama holder fast i den gyldne mellemvej og i dialog som det eneste middel til at nå frem til en gensidigt acceptabel og varig løsning.
EU glæder sig over, at begge parter fortsat fører samtaler, selv om vi med beklagelse må notere de manglende resultater og den manglende dynamik.
Jeg vil gerne slutte med at appellere til repræsentanterne for begge sider om at fortsætte og intensivere dialogen i åbenhedens ånd og med henblik på at nå frem til en varig løsning i Tibet. Fra vores side kan jeg garantere EU's helhjertede støtte til denne proces.
Laima Liucija Andrikienė
Hr. formand! Den niende runde af samtalerne mellem Kina og Tibet gav ingen konkrete resultater og har ikke forbedret situationen for den tibetanske befolkning. Vi beklager EU's manglende stillingtagen før afslutningen af samtalerne og håber, at EU vil udsende en erklæring med en vurdering af resultaterne af samtalerne. Europa-Parlamentet vil gerne vide, hvordan Rådet kan bidrage til at sikre en løsning på det tibetanske spørgsmål, der er acceptabel for begge parter, samt sikre de grundlæggende menneskerettigheder og ægte selvstyre for tibetanerne.
Som mit andet punkt vil jeg minde Dem om, at Europa-Parlamentet insisterer på betydningen af, at Kommissionen yder støtte til udvikling og til civilsamfundets projekter til gavn for den tibetanske befolkning i Tibet og for tibetanske flygtninge i eksil - i Indien, Nepal og Bhutan - inden for økonomiske og sociale områder som sundhed og ernæring, arbejde og uddannelse, adgang til job, ligestilling, miljø og genoplivning af landsbyer. Med hensyn til det sidste punkt fremlægger man i den tibetanske genopbygningsplan for flygtningelandsbyer, som er udarbejdet af den tibetanske centraladministration i Dharamsala, behovene hos de tibetanske eksilsamfund, og den kan Kommissionen tage højde for og støtte.
Endelig mødtes præsident Obama for nylig med Dalai Lama i Det Hvide Hus. Vi ser frem til, at Baroness Ashton inviterer Dalai Lama og mødes med ham i Bruxelles. Dette vil skabe mulighed for at begynde at koordinere de nationale synspunkter vedrørende Tibet og definere en ensartet og klar EU-holdning og politik i dette spørgsmål. Udnævnelsen af en særlig EU-koordinator for Tibet, som er med på EU-budgettet, kan blive et nyttigt redskab til brug for fastlæggelsen af en fælles europæisk position og strategi vedrørende Tibet.
María Muñiz De Urquiza
Hr. formand! Det er nu to år siden begivenhederne, opstanden i Tibet, og vi håber, at der efter demonstrationerne i denne forbindelse ikke bliver nogen gentagelse af de angreb, arrestationer og drab, der skete for to år siden.
Under alle omstændigheder kommer denne forhandling på et meget tvivlsomt tidspunkt, fordi Parlamentet har givet udtryk for sin holdning til Kina ved en række lejligheder i løbet af de seneste par måneder, og frem for alt fordi Kina er en vigtig international aktør, hvis relationer med EU er langt mere vidtgående end spørgsmålet om Tibet. Selv om spørgsmålet om menneskerettigheder er meget vigtigt, udtrykker Parlamentet kun sin holdning til Tibet og ikke til menneskerettigheder. Under alle omstændigheder er vores holdning hos Socialdemokraterne meget klar, nemlig at vi har den samme holdning som EU. Vi forsvarer med andre ord menneskerettighederne, og vi forsvarer også dialog, møder og aftaler. I denne henseende er vi varme tilhængere af og glæder os over genoptagelsen af forhandlingerne mellem de kinesiske myndigheder og repræsentanterne for Tibet, og vi plæderer for en løsning, der er acceptabel for begge parter, som er baseret på respekt for mindretallenes religiøse og kulturelle rettigheder, og som ligger inden for rammerne staten Kinas territoriale integritet.
Jeg beklager dybt, at næstformanden for Kommissionen og EU's højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik ikke er til stede, for det er hende, der er formand for Rådet (udenrigsanliggender), og hun burde deltage i forhandlingerne om udenrigspolitik.
Desuden er det dybt uretfærdigt at sige, at det spanske formandskab gør fejl i ikke at være til stede ved denne forhandling, for det spanske formandskab er utrætteligt. Hr. López Garridos indsats for at være til stede her i Parlamentet for at tale om alle spørgsmål er nærmest overmenneskelig.
Vi har udstyret os selv med en højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, der leder møderne i Ministerrådet vedrørende udenrigspolitik, og det er hende, der burde diskutere disse spørgsmål med Parlamentet.
Niccolò Rinaldi
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Det lader helt klart til, at Kina ikke er til sinds at forhandle eller indgå i dialog vedrørende Tibet.
Kinas deltagelse i den internationale samhandel, De Olympiske Lege og de tidligere ændringer af ledelsen i Beijing har ikke ført til nogen grundlæggende ændringer i politikken. I mellemtiden fortsætter kampen mellem David og Goliat, især fordi Kina ændrer den demografiske balance i Tibet, hvilket er meget bekymrende, og man benytter sig undertiden også af militær undertrykkelse, som det skete for to år siden.
Det er helt klart, at noget, som efter vores mening er en del af menneskehedens kulturarv, nemlig den tibetanske kultur og åndelighed, er ved at forsvinde. Det er tydeligt, at Kinas Kommunistparti kun ved meget lidt om åndelighed og kulturel identitet. Hvis vi accepterer det, der kan defineres som kulturelt folkemord i Tibet, vil vi helt sikkert skulle acceptere mange flere episoder af denne art fremover.
Vi må ikke give op. Vi beder først og fremmest kineserne om at acceptere den tibetanske kultur for det, den er. De accepterede de særlige kendetegn ved Hong Kong som et land med to systemer, så de burde kunne acceptere at være et land med tre systemer. Kinas skuldre er brede nok til at bære det.
Vi beder de europæiske institutioner, fra Baroness Ashton til Rådet, om ikke at svigte de europæiske borgere, der har vist deres opbakning til den tibetanske sag på mange måder. Vi støtter også sammen med fru Andrikienindførelsen af en koordinator for Tibet.
Dette er en kamp for frihed, og derfor drejer den sig om vores kontinents identitet. Jeg mener også, at vi skal tage stilling til, hvorvidt vi skal forlænge våbenembargoen mod Kina eller ej.
Heidi Hautala
(FI) Hr. formand! Jeg fordømmer på det kraftigste det spanske formandskab for at have forladt Parlamentet. De lyttede ikke en gang til, hvad fru Andrikiensagde. Hun bad Rådet udvise modet til at være til stede under denne forhandling og udtrykke sin holdning til det tibetanske spørgsmål.
Hr. formand, De begik en fejl, for De sagde, at Spanien havde sagt, at de kunne være til stede frem til 18.50. Det er ikke korrekt. De sagde oprindelig, at de skulle gå kl. 17.00, men de kunne tilsyneladende blive her næsten to timer længere, mens vi behandlede borgerinitiativet.
Dette må ikke gentage sig. Jeg går ud fra, at Kommissionen, hvor Baroness Ashton er næstformand, mener det alvorligt og vil gøre, hvad den netop har sagt. Det vil sige, at vores forbindelser med Kina er så vigtige, at vi også skal kunne drøfte vanskelige spørgsmål som f.eks. Tibet.
Jeg mener, at tiden nu er inde til at gentage EU's støtte til Tibet. Vi må gøre noget ved, at ni forhandlingsrunder mellem Kina og den tibetanske eksilregering ikke har givet resultater, og jeg er helt enig med hr. Rinaldi her. Det lader ikke til, at Kina ønsker, at samtalerne skal føre til noget. Kina ønsker at fortsætte med at krænke tibetanernes kulturelle, religiøse og sproglige rettigheder. Vi kan ikke acceptere kulturelt folkedrab af denne art.
For en måned siden var jeg i Dharamsala, hvor jeg mødtes med Dalai Lama. Jeg talte med ham i en time, lige inden han skulle af sted til USA for at mødes med præsident Obama. Jeg blev overbevist om, at jeg var nødt til at foreslå Parlamentet, at vi skulle drøfte situationen i Tibet.
Dalai Lama er en rolig og fredelig person, og det er helt forkert af Kina konstant at påstå, at han er en farlig separatist og stod bag uroen og optøjerne, vi var vidne til i Tibet for to år siden. Dalai Lama har tværtimod sagt, at Kinas repræsentanter er velkomne til at gennemgå dokumenter i eksilregeringens arkiver for at sikre sig, at han ikke har ansporet til vold. Til trods for dette fastholder Kina sine beskyldninger.
Jeg opfordrer EU til at fordømme disse bemærkninger og tage spørgsmålet op over for Kina. Hvis EU ikke er tapper nok til at forsvare Tibet, er der ikke mange andre, der vil. Vi kan lade os inspirere af præsident Obama, som havde modet til at tage imod Dalai Lama. Efter min mening ville det være en meget normal gestus, hvis EU's højtstående repræsentant gjorde noget tilsvarende, sådan som det er blevet foreslået her.
Vi er nødt til at holde dette spørgsmål i live i Europa-Parlamentet. Der blev også henvist til, at vi har brug for en særlig repræsentant for Tibet. Vi har alle former for særlige repræsentanter. Hvorfor så ikke en særlig repræsentant for Tibet, som der endda er penge til på årets budget? Det er helt utåleligt, at Rådet forlader denne forhandling. Rådet er kujonagtigt og har ikke modet til at beskæftige sig med dette problem, som drejer sig om at forsvare menneskerettighederne.
Charles Tannock
Hr. formand! Den tibetanske befolknings skæbne og deres bemærkelsesværdige buddhistiske kultur er fortsat i tankerne hos os her i Parlamentet, der tror på menneskerettigheder.
Siden de kommunistiske styrker fra Folkerepublikken Kina invaderede for 61 år siden, har tibetanere været udsat for systematisk undertrykkelse af deres enestående levevis. Masseindvandringen af Han-kinesere og den højtliggende jernbaneforbindelse til Lhasa har yderligere konsolideret Beijings jerngreb om Tibet.
I mellemtiden fortsætter Dalai Lama fra sit eksil i Indien sin fredelige kampagne for at sætte fokus på den situation, hans befolkning befinder sig i. Uighur-jihadtilhængere har også udnyttet den seneste uro i Tibet til at anstifte vold imod den kinesiske regering.
Tibet bør have størst mulig selvstyre, og vi ved, at det er muligt under mantraet "ét land, to systemer", der ikke kun gælder for Hong Kong, men også for Macao, så hvorfor ikke Tibet?
Beijing vil utvivlsomt afvise vores bekymring her i Parlamentet som uønsket indblanding i deres indre anliggender, men en frisk og mere afslappet tilgang til Tibet fra Folkerepublikkens side vil give bonus for Kinas indre sikkerhed og for billedet af landet udadtil i verden.
Jeg vil også gerne tilslutte mig dem, der i dag beklager dybt, at Rådet eller det spanske formandskab ikke er til stede, og at den højtstående repræsentant for udenrigsanliggender heller ikke er til stede.
Oreste Rossi
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg blev forbavset over kommissær Šefčovičs ord, da han sagde, vi respekterer Kinas territoriale integritet. Dette betyder, at Kommissionen anerkender Kinas ret til at besætte Tibet, hvilket er en meget alvorlig sag.
Mens den tibetanske befolkning fortsat er truet, har Dalai Lama i memorandummet fra 2008 og i noterne, der blev vedlagt i år, bekræftet sit løfte om ikke at søge Tibets løsrivelse og uafhængighed, men effektivt selvstyre for den tibetanske befolkning inden for rammerne af Den Kinesiske Folkerepubliks forfatning med en kompromispolitik til gavn for begge parter, der sigter mod at bevare Tibets kultur baseret på medfølelse og ikke-vold.
Den tibetanske befolkning forventer svar af kinesiske regering, f.eks. samtaler med Dalai Lamas repræsentanter og accept af anmodningen fra FN's Højkommissariat for Menneskerettigheder om at udsende en delegation til at afsløre de barske realiteter.
Europa-Parlamentet bør også lytte til det tibetanske samfund. Ved at styrke de nationale synergier kan det forsøge at etablere et europæisk koordinationsnetværk for den tibetanske befolkning, der vil være i fare for at blive udryddet uden en solid indsats fra det internationale samfund.
Edward McMillan-Scott
(EN) Fru formand! Tibet er et smukt land og befolkningen er from, de er tålmodige, og de er undertrykte - formentlig den mest undertrykte befolkning i hele regionen. Jeg mener, at forhandlingen her i aften har vist en ekstraordinær enighed i Parlamentet om f.eks. EU's udpegelse af en særlig koordinator for Tibet.
Begivenhederne presser os til at træffe nogle beslutninger her i Parlamentet. I denne uge har Google forladt Kina. Vi har de fortsatte problemer med menneskerettigheder i Kina, med den kristne menneskerettighedsadvokat Gao Zhishengs forsvinden.
Alt dette gør det tydeligt, at vi er nødt til at være opmærksomme på Kina og Tibet, og jeg vil gerne sige, at med Verdensudstillingen i Shanghai, der åbner i maj, bør alle, der driver forretning i Kina overholde FN's Global Compact for virksomheder, hvoraf omkring 4 000 har underskrevet den.
Endelig vil jeg gerne sige, at hvis EU ikke udnævner en særlig koordinator, mener jeg, at Parlamentet bør udnævne en ordfører for Tibet.
Filip Kaczmarek
(PL) Fru formand! Spørgsmålet om Tibet og tibetanerne er desværre fortsat et stort problem. Situation er ikke så slem som for to år siden, hvor årsdagen for den tibetanske opstand blev ledsaget af brutal forfølgelse, mord og tortur. På den anden side kan vi heller ikke sige, at situationen er god. For flere dage siden blev nogle skolebørn anholdt for at forsøge at fejre årsdagen for opstanden i Gansu og Kanlho. Tibetanerne får forbud mod at gøre noget for at redde deres egen kultur, identitet og religion.
De kinesiske myndigheder siger, at Dalai Lama er en privatperson. Dette minder mig om de polske kommunister, der for 25 år siden sagde det samme om Lech Wałęsa. Jeg håber, at tibetanernes kamp vil ende med den samme succes som polakkerne opnåede, og at sandheden også vil vinde denne gang. I dag indledes det 21. møde i den tibetanske taskforce for forhandlingerne mellem Kina og Tibet i Dharamsala. Dette er en institution, der arbejder under den tibetanske eksilregering, og som skal bistå med denne dialog.
For mig at se burde EU også gøre noget for at sikre, at dialogen bliver ægte. Nogle gange klager vi over, at vi ikke kan gøre meget, men i dette tilfælde kan vi træffe specifikke foranstaltninger, og dette er allerede blevet nævnt i dag. Derfor er det så vigtigt, at Rådet er fraværende - vores appeller er rettet til Rådet, der udnævner særlige koordinatorer. Jeg tilslutter mig også denne appel, for denne anmodning er blevet udtrykt mange gange i Europa-Parlamentets beslutningsforslag om Tibet - anmodningen om en særlig koordinator, som kan få reel indflydelse på den dialog, der finder sted mellem tibetanerne og kineserne.
En ting til er, at jeg ikke kan forstå, hvordan det kan være, at Kina i 2014 skal være vært for Ungdoms-OL, mens vi er ude af stand til at tvinge Kina til at gøre fremskridt på menneskerettighedsområdet. Det er virkelig trist.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Fru formand! Jeg er overbevist om, at vores billede af processerne i Tibet er overforenklet. Området er i gang med en moderniseringsproces, og samtidig er den kritik, der er blevet udtrykt, berettiget. Det er klart, at den eneste varige løsning vil være selvstyre, et udvidet og reelt selvstyre. Som jeg påpegede under vores besøg i Beijing med Europa-Parlamentets delegation, kan dette selvstyre udvikles i henhold til metoden "ét land, to samfundssystemer" gennem en metode med "ét land, to religiøse systemer".
Det er ikke nok at kritisere. Kina vil være åben for dialog, åben for en officiel repræsentant for EU, hvad enten det er Romano Prodi eller Benita Ferrero-Waldner eller Margot Wallström, der kan fungere som mægler mellem Dalai Lama og ledelsen i Beijing. Det ville være fint, hvis Kommissionen, Catherine Ashton og Rådet tænkte dette igennem. Samtidig taler vi om forholdet til Kina, men ved mine kolleger, at Det Europæiske Råd aldrig i løbet af sin historie har haft forholdet mellem EU og Kina på dagsordenen? Det er heller ikke blevet drøftet i Rådet (udenrigsministrene). Hvis det skal lykkes for os, er det ikke nok med kritik i spørgsmålet om Tibet. Vi har også brug for nytænkning og mægling.
Ryszard Czarnecki
(PL) Fru formand! Jeg er meget ked af, at denne vigtige og nødvendige forhandling finder sted i betydningsfulde, eller måske skulle jeg sige ubetydningsfulde, personers fravær, nemlig fru Ashton. Hun burde især være her i dag og ikke bare deltage i teatralske udladninger som i går, hvor hun talte til medlemmerne af seks udvalg om sine planer for Tjenesten for EU's Optræden Udadtil. Tibet er trods alt også en vigtig udfordring. Vi kan være enige eller uenige om Tibet, men fru Ashton burde virkelig være til stede.
For mig at se viser dette, at EU ønsker at vaske sine hænder, fordi det er lettere på den måde, for mange medlemsstater, hvis repræsentanter er medlemmer af dette Parlament, foretrækker at gøre forretninger med Beijing, og det ville være ubelejligt for dem at udtrykke en holdning eller tage ordet om Kina. I dag er fru Ashton som Pontius Pilatus, der vaskede sine hænder. Det er skammeligt.
Andreas Mölzer
(DE) Fru formand! For nylig har vi igen og igen hørt om alvorlige krænkelser af menneskerettighederne i Tibet, om tortur, tilfælde af vilkårlige anholdelser og fængsling uden dom.
Når festligholdelsen af 50-års dagen for det kinesiske styre i Tibet bruges til at forsvare et synspunkt om befrielse i Himalaya-regionen, er det virkelig skrapt! Dette viser endnu en gang, at det er sejrherren, der skriver historien, og at der altid udvises stor opfindsomhed, når man skal fremkomme med begrundelser for krigshandlinger. Dette er også en kunst, der udøves i Irak og Afghanistan, og som USA har fundet støtte til blandt et par af EU's medlemsstater.
Ikke desto mindre skal vi efter min mening fortsætte vores bestræbelser på at skabe bedre levevilkår for undertrykte mindretal som tibetanere, uighurere og mongoler. Det er ikke tilstrækkeligt at tilbyde mindretalsrettigheder i form af rent folkloristiske optrædener for udenlandske turister.
Jeg mener, at det forhold, at Kina i de senere år har brugt omkring 15 mia. EUR på at udvikle regionen, og at landet op til OL i 2008 gav udtryk for, at det var indstillet på at føre samtaler, viser, at et internationalt pres helt sikkert kan bære frugt.
Cristian Dan Preda
(RO) Fru formand! Hr. Kaczmarek talte tidligere om protesterne i 2008.
To år er gået siden da, og i dag vi ved ikke en gang, hvor mange mennesker, der blev fængslet, hvor mange der blev arresteret, eller hvor mange der måske blev løsladt efterfølgende.
Vi ved, hvad disse mennesker gjorde, de deltog i en fredelig demonstration, viftede med tibetanske flag eller uddelte foldere.
Det er chokerende, at vi to år efter disse protester ikke ved, præcis hvor mange af disse mennesker der var involveret i aktionen og blev straffet af Kommunistpartiet. Jeg er bekymret over det kinesiske Kommunistpartis indblanding i det uafhængige retsvæsens virke, idet man krævede arrestationer og hurtige domfældelser. Den nationale sikkerhed kan ikke bruges som begrundelse for at afskaffe de grundlæggende borgerrettigheder.
Jeg vil også gerne benytte denne mulighed til at understrege behovet for at vedtage en fælles europæisk holdning til menneskerettigheder og beskyttelse af mindretal i Kina.
Hvis det ikke lykkes os at vedtage en sådan holdning, ved vi, hvad der sker. Vi har tidligere set, hvordan lederne af det kinesiske Kommunistparti forsøger at skræmme EU's medlemsstater enkeltvis.
Jeg vil gerne slutte med at gentage den holdning, jeg også gav udtryk for på plenarmødet i januar, nemlig at dialogen om menneskerettigheder er et instrument, der har vist sig at være ineffektivt og utilstrækkeligt. Jeg mener, at dette spørgsmål skal behandles på topmøder. På gårsdagens møde for en del af Udenrigsudvalget indrømmede Catherine Ashton, at vi er nødt til at revidere vores metode baseret på menneskerettighedsdialoger. Jeg er enig med den højtstående repræsentant i dette.
Marek Henryk Migalski
(PL) Fru formand! Jeg kan forstå, hvorfor virksomheder og privatpersoner kan sætte økonomisk gevinst højere end respekten for menneske- og borgerrettigheder. Jeg kan endda forstå, hvorfor enkelte lande opfører sig sådan, men jeg kan ikke forstå, hvorfor EU gør dette, for EU blev grundlagt på de værdier, vi i dag kalder europæiske værdier.
Hvad er EU's reaktion på netop de begivenheder, vi taler om i øjeblikket? Fru Ashtons fravær - det har vi været inde på - repræsentanten for Rådet, der forlod os, netop da vi begyndte at tale om Tibet, og endelig kommissærens indledende bemærkninger.
Hr. Šefčovič, De sagde, at De appellerer til begge sider om dialog. Var det en spøg? Vil De virkelig appellere til Tibets repræsentanter om at gå i dialog? Det var mit indtryk, at de er villige til dette. Hvis De har modet, bør De især appellere til de kinesiske myndigheder, for det er dem, der umuliggør denne dialog.
Tunne Kelam
(EN) Fru formand! Tibet og dets kulturelle arv er vores fælles skat. Det er i vores fælles interesse, at tibetansk identitet, religion og sprog bevares og udvikler sig under de bedst mulige betingelser.
Det er desværre ikke tilfældet. Under dække af industriel udvikling foretager man et kulturelt folkedrab, og tibetanerne er tæt på at blive et mindretal i deres eget land. Dette kan kun forhindres ved at give dem ægte selvstyre. EU kan spille en rolle ved at bidrage til at indlede en uforbeholden og konstruktiv dialog, der respekterer begge sider.
Jeg bemærker, hr. kommissær, Deres udtalelse om, at Tibet udgør en legitim bekymring for os. Som følge af en sådan dialog og ved at åbne Tibet for udenlandske medier og FN's menneskerettighedseksperter, har den kinesiske regering alt at vinde, ikke kun intern, men frem for alt internationalt. Kina kan kun blive virkelig stort ved at udvise respekt over for sine mindretal. Som tegn på god vilje bør Dalai Lama, hvis autoritet anerkendes verden over, have tilladelse til at besøge sit hjemland.
EU bør udnytte Lissabontraktaten fuldt ud og udvise aktiv solidaritet - gennem konkrete foranstaltninger - med en nation, hvis eksistens er truet, og hvis naturlige ret til selvstyre og sikring af egen kultur undertrykkes på den mest barske måde. Jeg støtter tanken om, at Baroness Ashton skal mødes med Dalai Lama, og at EU alligevel bør udpege en særlig repræsentant for Tibet.
Peter Šťastný
- (SK) Hr. formand! Den 10. marts mindedes vi 51-årsdagen for opstanden i Tibet, men også den anden årsdag for protesterne, som begge blev undertrykt med vold af de kinesiske væbnede styrker.
Det største problem er Kinas modvilje mod at føre samtaler med de legitime repræsentanter for det tibetanske mindretal og forsøget på gradvis assimilering og ødelæggelsen af kultur og religion i Tibet. Jeg ved personligt, hvad et gudløst og materialistisk kommunistisk regime er i stand til. En af de ældste kulturer og en af de ældste religioner, som har overlevet i mange årtusinder, er i stor fare. Verdens befolkning må ikke bare se tavse til. Jeg er selv medlem af gruppen Friends of Tibet i Europa-Parlamentet. Sådanne grupper findes nu i mange af verdens parlamenter, f.eks. i USA, Tyskland, Australien, Indien, Den Tjekkiske Republik og andre steder.
Jeg er stolt af at kunne meddele, at der fra den 9. marts også vil findes en Friends of Tibet-gruppe i Den Slovakiske Republiks nationalforsamling. Jeg tror på, at vi sammen kan bidrage til at løse det tibetanske problem ved at formidle forhandlinger mellem højtstående kinesiske repræsentanter og Hans Hellighed, den 14. Dalai Lama. Dette er også en mulighed for at afslutte og løse problemet med tibetanske flygtninge, hvoraf de fleste lever under vanskelige forhold i nabolandene. Jeg appellerer til Kommissionen om ikke at glemme disse hårdt pressede grupper i sine programmer.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Fru formand! Vi er optimistiske med hensyn til dagens forhandling, for det lader til, at der er tale om en høj grad af enighed her. Men på den anden side har der allerede været rigtig mange sådanne forhandlinger her, og vi er meget gode til at holde taler. Jeg vil ikke kaste mig ud i et voldsomt raseri, for jeg er hykler ligesom stort set alle andre her i salen. En hykler, der er afhængig af noget, nemlig de billige varer fra Kina. Men i dag bør vi måske have selvrespekt nok til at tale kategorisk og modsætte os bestemte ting og respektere de idealer, som vi lægger vægt på.
Måske bliver det første og vigtigste skridt noget, som allerede har været nævnt her, noget, vi tidligere har talt om. Jeg henviser til udnævnelsen af en særlig koordinator for Tibet. Nogen, som vil styre denne proces, nogen, der på vores vegne vil tage ansvaret for udfordringerne med problemet i Tibet, så vi ikke bare sidder på hegnet og kigger på, og så vi fast og resolut kan sige, at menneskerettigheder og borgerlige frihedsrettigheder er vigtige for os. Lad os gøre det. Lad os gøre det nu.
Raül Romeva i Rueda
(ES) Fru formand! Snakken om Tibet her i dag er et spørgsmål om retfærdighed og om ansvar. jeg Derfor er jeg uenig med dem, der mener, at dette spørgsmål ikke er relevant.
Vi har beskæftiget os med dette spørgsmål i mange år, og det bekymrer mig at se, at på trods af den kolossale indsats af den tibetanske delegation, og navnlig Dalai Lama, på at fremme dialog, at tilnærme sig de kinesiske myndigheder, at finde en retfærdig og varig løsning på denne konflikt, blokerer de kinesiske myndigheder fortsat for en løsning af situationen.
Fra EU's side kan vi ikke blive ved med at tolerere dette spil og endnu mindre at bidrage til det. Derfor mener jeg, at det er vigtigt ikke bare at minde Dem om, at denne forhandling er påtrængende og relevant, men også igen at minde Dem om, at det er Kina, der i øjeblikket står i vejen for en løsning.
Vi skal også udtrykke os tydeligt i denne henseende. EU kan kun være konsekvent, når vi siger, at vi lægger vægt på menneskerettigheder, og accepterer, at det også kan have omkostninger i forretningsmæssig og økonomisk henseende. Ellers vil intet være troværdigt med hensyn til menneskerettigheder.
László Tőkés
(EN) Fru formand! Den 10. marts fejrede vi 51-årsdagen for den folkelige opstand i Tibet. Siden da har Dalai Lama gennem sit konsekvente og vedvarende engagement for at repræsentere et ægte selvstyre for sit folk tilbudt verden en model for, hvordan man kan indføre demokrati med ikkevoldelige midler.
Vi europæere kan stadig tage ved lære af Hans Hellighed, Dalai Lama. For nylig udtrykte han sin solidaritet med det etniske uighur-mindretal, og han udtrykte opbakning til Aung San Suu Kyi og andre demokratiske systemkritikere. Her i Europa-Parlamentet lægger vi vægt på at sikre beskyttelsen af menneskerettigheder og mindretalsrettigheder rundt om i verden...
(Formanden afbrød taleren)
Franz Obermayr
(DE) Fru formand! Jeg vil straks bede kommissæren om en forklaring. For mig er Tibet et besat land, og jeg tror, at mange andre medlemmer af Parlamentet på tværs af grupperne deler dette synspunkt. Selv De, hr. kommissær, kan ikke annullere folkeretten. Jeg tror, at dette er en sag, der virkelig rører hjertet hos alle europæiske borgere. Alle kender til sorgerne og det kulturelle folkedrab i Tibet, og alle føler med dem, og det er kun ret og rimeligt at stille det vigtige spørgsmål: Hvor er EU i alt dette? Vi er meget hurtige til at fordømme små lande, der begår krænkelser. Vi reagerer kraftigt, og vi er hurtigt ude med vores fordømmelse af små lande. Men når det drejer sig om at fordømme store lande, økonomisk betydningsfulde lande som Kina, er vi meget forsigtige rent politisk. Vi går på listefødder, både politisk og diplomatisk. Det er ikke tegn på mod og rygrad, at vi går i kødet på de små fisk og så presser øjnene hårdt i, når det drejer sig om Kina. Vi er også ude af stand til at lægge pres på Kina gennem millioner i udviklingsbistand. Derfor forventer jeg, at den højtstående repræsentant...
(Formanden afbrød taleren)
Ivo Vajgl
(SL) Fru formand! Jeg er en af dem, der for nylig har haft mulighed for at besøge Tibet.
Fremskridtet er i en eller anden forstand nået til Tibet, men disse fremskridt har bragt mere dårligt end godt med sig, fordi de har nedbrudt de traditionelle kulturelle værdier, marginaliseret den traditionelle tibetanske arkitektur og tvunget et moderne billede ned over Tibets åndsliv. Floderne er blevet forurenet, og der er dukket motorveje op, der skæmmer det tibetanske landskab.
Men der er fremskridt på vej i Tibet. Det kan vi ikke benægte, og jeg mener, at vores krav og forventninger til Kina skal gå hånd i hånd med et krav om, at Tibet også skal nyde godt af disse fremskridt, og at livet der ikke bare skal gå videre som i et museum.
Maroš Šefčovič
Fru formand! Jeg mener, at dagens forhandling endnu en gang klart har vist, at vi er virkelig bekymrede over situationen i Tibet. Jeg mener, at indlæggene har understreget, at denne bekymring fortsat er reel og legitim mere end 50 år efter den tibetanske opstand den 10. marts 1959. Desuden har vores diskussion understreget nødvendigheden af, at begge parter hurtigt genoptager dialogen.
Jeg kan meddele Dem, at EU glæder sig over genoptagelsen af dialogen mellem Dalai Lamas udsendinge og den kinesiske regering, hvilket skete i september 2002. Siden da har vi bakket fuldt op om denne dialog og håber, at denne proces vil føre til positive resultater og til en løsning på de resterende spørgsmål på en fredelig og varig måde for Tibet.
I sin politiske dialog og i sine fortsatte kontakter med Kina opfordrer EU's repræsentanter regelmæssigt Kina til at udnytte denne proces pragmatisk til at finde løsninger på alle udestående spørgsmål vedrørende Tibet. Selv om Kina anser dette for at være et indre anliggende, tog man EU's synspunkter og bekymringer til efterretning og beskrev sit eget syn på spørgsmålet over for EU.
Jeg er nødt til at understrege, at EU også tager menneskerettighedssituationen i Tibet op i sin politiske dialog og i sin menneskerettighedsdialog med Kina. Desuden understreger EU konsekvent den betydning, man tillægger respekten for ytringsfrihed og religionsfrihed i Tibet.
Vi har fulgt den seneste udvikling i denne dialog nøje, og dialogen mellem den kinesiske regering og repræsentanterne for Dalai Lama er undervejs. Jeg kan fortælle Dem, at inden for den seneste måned er vi blevet informeret af begge parter om den seneste samtalerunde, og vi har igen tilskyndet dem til at gøre betydelige fremskridt.
Afslutningsvis vil jeg gerne sige, at jeg tror på, at dagens forhandling også har bekræftet vores fortsatte engagement i samtaler med Kina om dette spørgsmål og det arbejde, vi vil udføre sammen med henblik på at opnå forbedringer i respekten for menneskerettigheder og frihedsrettigheder i Tibet.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg  
For to år siden protesterede en række munke fredeligt i Lhasa, og de kinesiske myndigheders reaktion var en brutal indgriben fra politiets og hærens side. Dusinvis af civile blev dræbt, og adskillige hundreder blev såret. Siden da har tibetanerne gennemført mere end 200 fredelige protestaktioner med deltagelse af en række forskellige samfundsgrupper, herunder lærere, studerende og intellektuelle.
I den foregående valgperiode vedtog Europa-Parlamentet otte beslutningsforslag om Tibet og forhandlede om dette spørgsmål mange gange. Resultaterne af disse anstrengelser er stadig ikke tilfredsstillende. For nylig fængslede de kinesiske myndigheder 30 elever fra en skole i Machu, som på toårsdagen for begivenhederne i Lhasa i begyndelsen af marts endnu en gang udtrykte deres overbevisning og indledte en fredelig protest. Mange lignende hændelser har vi sikkert ikke en gang hørt om.
Derfor foreslår jeg, at dette problem medtages under ansvarsområdet for EU's højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik og gives et større perspektiv. Dette vil blive efterfulgt af specifikke foranstaltninger og forhåbentlig synlige resultater.
Danuta Jazłowiecka  
Dagens medier er fulde af information om Kina. Rapporter, artikler og bøger beskriver konstant Kinas udvikling og modernisering og det økonomiske mirakel, der er i gang der. I denne forbindelse har medierne for nylig også skrevet om Tibet.
Det amerikanske tidsskrift Newsweek skrev for nylig, at "Kina gør meget godt for tibetanerne", fordi det hjælper en af verdens fattigste regioner med at komme ud af sin tilbagestående situation. I betænkningen peger man på kinesiske investeringer i transport- og telekommunikationsinfrastruktur, uddannelse, sundhed og adgang til vand og elektricitet. Så det lader til, at præsident Hu Jintaos plan bliver gennemført. Her forbedrer man tibetanernes levestandard, men forsøger samtidig at få dem til at give afkald på deres ytringsfrihed, religionsfrihed og forhåbninger om selvstyre. Men kan hans strategi lykkes?
Uroen i Lhasa, der brød ud for to år siden på årsdagen for opstanden mod Kina, har på tydeligste vis vist, at tibetanerne føler sig forfulgt i deres eget land. Historien i mit eget land har lært mig, at enhver pris er værd at betale for frihed og værdighed. Økonomiske interesser kan ikke gøres til en årsag til at glemme de forfulgte og de lidende.
For mig at se er Europa-Parlamentet et organ, der skal være fortaler for tibetanernes ret til at bevare deres identitet. Vi repræsenterer EU's befolkning, og på deres vegne bør vi forsikre tibetanerne om vores solidaritet.
Csaba Sógor  
Den 10. marts 1959 forsvarede den tibetanske befolkning i en revolutionær stemning deres leder, men deres oprindelige entusiasme blev nådesløst knust af det kinesiske kommunistiske regimes "fredelige befrielse", der krævede adskillige tusinde civile ofre. Siden da er Dalai Lama blevet tvunget i eksil og har gennemført sin fredelige protest gennem et halvt århundrede. Siden dengang har tibetanerne ikke haft lov til at mindes denne dag frit. I Østeuropa, hvor jeg kommer fra, er dette en almindelig historie. Selv om vi tilsyneladende har afskaffet den tilsvarende praksis hos kommunistiske systemer, mener jeg, at vi ikke må glemme erfaringerne. I ethvert menneskes historie findes der begivenheder, som man ikke må forbyde den pågældende at mindes. Men her taler vi om mere end det. Som repræsentant for et nationalt mindretal føler jeg med den tibetanske befolkning og dens skæbne, og jeg beder mine kolleger gennem deres stemmeafgivelse støtte Tibets fredelige bestræbelser på at få indført selvstyre.
