Sikkerhedssituationen i Sahelområdet (forhandling) 
Formanden
Det næste punkt på dagsordenen er forhandling om en mundtlig forespørgsel til næstformanden i Kommissionen/EU's højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik af Arnaud Danjean, Ioannis Kasoulides, Elmar Brok, José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra, Michael Gahler, Krzysztof Lisek og Andrey Kovatchev for Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) vedrørende sikkerhedssituationen i Sahelområdet - B7-0808/2010).
Arnaud Danjean
Hr. formand, Baroness Ashton! Det emne, som vi forhandler om i dag, er et emne, som vi burde have set på for mange måneder siden, eftersom sikkerhedssituationen i Sahelområdet i nu mere end tre år er blevet værre og værre. Desuden forhandler vi om emnet i en uge, hvor vi i Frankrig har begravet to uskyldige unge, der blev ofre for islamisk terror, og som blev dræbt på grænsen mellem Niger og Mali for et par uger siden.
Bortset fra de intense følelser, som disse forbrydelser vækker, er vi nødt til erkende de reelle trusler, der er koncentreret i dette område lige uden for Europas hoveddør, da truslen ikke alene kommer fra terrorisme, selv om bortførsler og mord er de mest dramatiske udslag af den stadig værre situation i Mauretanien, Mali og Niger. Det vrimler med kriminelle netværk. Handel med narkotika, våben og mennesker truer stabiliteten i disse lande, men også på vores eget kontinent. For tag ikke fejl. På samme måde som hovedparten af ofrene for terrorhandlingerne i dette område er EU-borgere, er Europa også bestemmelsessted for denne handel.
I lyset af denne yderst foruroligende situation skal EU iværksætte en integreret, samlet strategi med henblik på at kombinere sine udviklings- og sikkerhedspolitikker. Det er af helt afgørende betydning. Der er naturligvis allerede iværksat nogle tiltag, navnlig via Den Europæiske Udviklingsfond (den tiende EUF), og der er afsat næsten 2 mia. EUR til disse lande til bekæmpelse af fattigdom, udvikling af økonomien og etablering af en mere effektiv styreform. Visse medlemsstater har naturligvis også bilaterale samarbejdspolitikker.
Vi er imidlertid nu nødt til at gå langt videre. Især skal vores indsats være meget mere samordnet. Vi skal styrke den regionale tilgang og tilskynde disse lande til at arbejde mere sammen for at få gjort noget ved de fælles udfordringer, de står over for. Vi skal også gøre den vifte af politikker, der står til EU's rådighed, større og få dem indarbejdet mest muligt på områderne udvikling, sikkerhed, styrkelse af institutionelle strukturer, toldvæsen, domstole og politi.
Der er få områder så tæt på Europa, som rummer så mange trusler mod vores sikkerhed, Baroness Ashton, og der er få områder, hvor EU omsider kan omsætte den integrerede tilgang i praksis, der er lagt op til i Lissabontraktaten, på baggrund af hvilken Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, som De i øjeblikket står i spidsen for, blev oprettet.
Jeg vil gerne bede Baroness Ashton om at give os nogle detaljer vedrørende den strategi, som hun agter at gennemføre i dette område?
Catherine Ashton
Hr. formand! Jeg vil gerne, ligesom hr. Danjean gjorde, begynde med den forfærdelige nyhed om, at to unge franskmænd, der for 10 dage siden blev bortført i Nigers hovedstad, Niamey, blev slået ihjel blot nogle få timer senere. Vi har fordømt det, der i sandhed er en forfærdelig forbrydelse, og jeg kondolerer igen deres familier samt de pårørende til de nigerske politibetjente, der omkom ved det efterfølgende skyderi. Jeg vil gerne udtrykke min solidaritet med de franske myndigheder og de nigerske myndigheder.
Yderligere fem franske statsborgere holdes jo stadig som gidsler af al-Qaeda i det Islamiske Maghreb et eller andet sted i ørknen i det nordlige Mali. Alene sidste år blev 10 EU-borgere bortført, og fire blev dræbt.
Sikkerhedssituationen i Sahel er foruroligende. Ud over udbredt fattigdom, tørke og fødevaremangel er der organiserede kriminelle netværk, svag statslig tilstedeværelse i ørkenområderne og lav kapacitet i sikkerhedssektorerne. Disse trusler udgør en alvorlig udfordring for udviklingsindsatsen og fremtidsmulighederne, da det er blevet for risikabelt for dem, der arbejder med udviklingsprojekter, at fortsætte deres aktiviteter i dette miljø.
EU og dets medlemsstater har i adskillige år været med til at gøre noget ved udviklingen og sikkerhedsproblemerne i de enkelte Sahellande, men trusler mod sikkerheden går på tværs af nationale grænser, og den eneste mulige, den eneste effektive reaktion er en regional og helhedsorienteret reaktion. Vi er nødt til at gøre det løbende europæiske engagement i Sahel mere sammenhængende, mere samordnet og mere effektivt.
I oktober gav Rådet for Udenrigsanliggender mig til opgave i samvirke med Kommissionen at udarbejde en strategi for Sahel inden begyndelsen af i år. Strategien skulle bygge på en holistisk og helhedsorienteret tilgang med brug af de forskellige til rådighed stående instrumenter på en sammenhængende måde, så vi kan fremme sikkerhed, stabilitet, udvikling og god regeringsførelse i Sahel.
For at kunne reagere på de komplekse udfordringer i Sahel er vi efter min mening nødt til at handle på forskellige niveauer. Allerførst skal vi have en politisk og diplomatisk dimension. Det er nødvendigt for at sikre, at vi fremmer dialogen mellem Sahellandene, der fortsat nærer mistillid til hinanden. Vi skal bygge på de nationale strategier, som vi har - hvis de findes - og opmuntre til udarbejdelse af regionale tiltag og redskaber for i fællesskab at håndtere sikkerhedstruslerne.
Sideløbende hermed skal EU styrke dialogen om sikkerhed i Sahel med Maghreblandene, de regionale organisationer - Den Afrikanske Union, Ecowas og CEN-SAD - og også verdenssamfundet i almindelighed samt især FN, USA og Canada.
For det andet er vi nødt til at bistå Sahellandene med at forbedre kapaciteten i sikkerhedssektorerne - hæren, politiet, domstolene og grænsekontrolsystemerne - i hvert enkelt land. De skal effektivt kunne genindføre retsstatsprincippet og den statslige myndighed i de mest følsomme regioner. Vi vil opfordre til regionalt samarbejde mellem Mali, Mauretanien og Niger på et operativt niveau, så de i fællesskab og mere effektivt kan imødegå truslen fra al-Qaeda i det Islamiske Maghreb, organiseret kriminalitet og intern lovløshed.
For det tredje skal EU på lang sigt fortsat bidrage til udviklingen af Sahellandene for at hjælpe dem med at øge deres kapacitet til at levere sociale serviceydelser til befolkningen og sørge for landets udvikling. Enkeltlande skal fortsat fremme den interne stabilitet og hjælpe med at finde både samfundsøkonomiske løsninger og løsninger på etniske spændinger.
For det fjerde skal vi med henblik på at afværge og bekæmpe ekstremisme og radikalisering støtte stater og legitime ikkestatslige aktører ved at udtænke og gennemføre strategier og aktiviteter med det formål at bekæmpe den islamiske radikalisering og fremme fremtidsvisionerne om et demokratisk, tolerant og ikkevoldeligt samfund.
Vi vil bestræbe os på, at vi på en sammenhængende måde anvender de kort- og langsigtede instrumenter, vi har, med henblik på at gennemføre de forskellige elementer i denne strategi. Medlemsstaternes engagement med hensyn til at bygge videre på strategien vil naturligvis udgøre en del heraf.
Jeg arbejder meget tæt sammen med kommissær Piebalgs, hvis inddragelse i udarbejdelsen af sikkerheds- og udviklingsstrategien er af afgørende betydning for at sikre de fornødne ressourcer til gennemførelse deraf.
Det er min klare holdning, at vi, hvis vi iværksætter denne nye helhedsorienterede og holistiske strategi og fortsætter ad de politiske, diplomatiske og operative udviklingsbaner i forbindelse med vores engagement i Sahel, vil sørge for ny fremdrift med hensyn til at håndtere de mangfoldige trusler og udfordringer i området. Jeg ser frem til at fremlægge denne strategi på ordentlig vis om et par uger og inddrage parlamentsmedlemmerne i drøftelsen.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
Hr. formand! Som der står i teksten til den mundtlige forespørgsel, vi har fremsat, har vi i de sidste tre år set en optrapning af situationen, hvilket er til skade for EU's interesser og borgerne i den sydlige del af Sahara, der er blevet et tilflugtssted for den islamiske afdeling af al-Qaeda, med en hel række mord, bortførelser, afpresning, pengeafpresning, narkotikahandel og menneskehandel, og nogle af ofrene har været tyske, italienske, spanske og senest franske statsborgere. Vi vil derfor gerne udtrykke vores solidaritet med vores franske kolleger og sige til Baroness Ashton, at denne situation kræver en resolut, uforfærdet reaktion fra EU's side, sådan som præsident Sarkozy har efterspurgt.
Denne reaktion skal i den forbindelse finde sted i de politiske, økonomiske og udviklingsmæssige kredse, og hr. Danjean mindede os om de enorme ressourcer i Den Europæiske Udviklingsfond.
Jeg vil gerne høre Baroness Ashtons vurdering af G8-antiterrortopmødet i oktober - hvor hun fik Rådets mandat - i Mali, og hvor Algeriet ikke var med. Fru Ashton sagde, at reaktionen skal være regional. Jeg synes, det er et dårligt tegn, at to af parterne i konflikten - Marokko og Algeriet - ikke samarbejder med hinanden, og hertil kommer den ustabile situation i Tunesien.
Afslutningsvis vil jeg gerne høre Baroness Ashtons vurdering af det antiterrorcenter, som Algeriet har oprettet 2 000 km syd for Algier, og hvor Mali, Mauretanien og Niger deltager, og bede hende fortælle, om hun deler den opfattelse, at formålet med dette antiterrorcenter er at forhindre EU og USA i at være til stede med henblik på at garantere sikkerheden i området.
Roberto Gualtieri
Hr. formand, højtstående repræsentant, mine damer og herrer! Der ser ud til at være god overensstemmelse mellem hr. Danjeans bemærkninger og det, Baroness Ashton sagde i sit indlæg om analysen af situationen, dvs. at situationen i Sahel er kritisk.
Vi taler om et af de fattigste områder i verden, der grænser op til nogle af de lande, som i løbet af den seneste uge er blevet rystet af en mere faretruende ustabilitet end nogensinde før. Det er også et område, hvor terroristinfiltrering og narkotikahandel er forbundet med hinanden i en virkelig foruroligende grad. Alt dette gør situationen uholdbar, og udgør en reel trussel for Europa.
Vi er derfor nødt til at foretage et kvalitativt spring fremad med hensyn til Europas udspil. Udspillet i 2009 vedrørende sikkerhed og udvikling i Sahel har indtil videre vist sig at være ineffektivt. Det, der er brug for, er den nye strategi for sikkerhed i Sahel, som Rådet for Udenrigsanliggender har opfordret til at indføre, og som vi imødeser. Jeg mener, der er to væsentlige punkter, som er blevet fremhævet, nemlig for det første en regional tilgang og for det andet en helhedsorienteret tilgang, som gør det muligt for os gøre bedst mulig brug af de forskellige instrumenter, EU har til rådighed, på en konkret, operativ og samordnet måde. Vi må imidlertid være klar over, at den vej, man skal gå ved en eventuel mission, skal vurderes meget nøje, fordi missioner vedrørende fælles sikkerheds- og forsvarspolitik er et af de instrumenter, vi råder over, men de kan ikke erstatte en politisk strategi.
Vores gruppe støtter derfor fuldt ud Europas nye, fornyede engagement i Sahel, og vi venter i spænding på at se den nye strategi og er opsat på at drøfte den i detaljer og støtte gennemførelsen deraf.
Charles Goerens
Hr. formand! Der har i Sahelområdet været en foruroligende stigning i den slags hændelser, der er omtalt i den mundtlige forespørgsel.
De mennesker, der er hårdest ramt af de kriminelle netværks og terroristernes aktiviteter, er udlændige, som bor i de pågældende lande, hvoraf mange har opført sig upåklageligt, hvilket også var tilfældet for de to franske statsborgere, hvis tragiske skæbne vi fordømmer. Samtidig undergraver hver hændelse yderligere myndigheden hos de respektive regeringer, der forsøger at håndtere deres økonomiske, sikkerhedsmæssige og politiske samarbejdsproblemer i et regionalt system, hvis institutionelle rammer jo i brede træk tager udgangspunkt i den europæiske model. De spørgsmål, der rejses i denne drøftelse, er særdeles vigtige.
Hvis vi ønsker at gøre det, som forventes af os som EU, skal vi i første omgang blive enige om en fælles strategi for Sahelområdet i særdeleshed og for Det Økonomiske Fællesskab af Vestafrikanske Stater (Ecowas) i almindelighed.
For det andet skal vi for alvor se på både de umiddelbare og de bagvedliggende årsager til den stadig værre situation i dette området. En af de bagvedliggende årsager er den ekstreme fattigdom i disse stater, som derfor er svage og ikke formår at opfylde deres suveræne funktioner.
For det tredje skal vi i denne henseende fastlægge en klar EU-strategi, og jeg vil gerne takke Baroness Ashton for hendes udmelding desangående.
For det fjerde må vi ikke være tilbageholdende med de ressourcer, der skal til for at hjælpe de pågældende stater med at genvinde kontrollen over situationen, især sikkerhedssituation. Jeg vil gerne slutte med at påpege, at vi ved at gøre noget ved de problemer, som hr. Danjean tog op i sit spørgsmål, sådan set drager omsorg for vores egen sikkerhed.
Sabine Lösing
Hr. formand! Hvad drejer det sig alt sammen om? Drejer det sig om organiseret kriminalitet eller om politisk og/eller religiøs terror? Det er et vigtigt spørgsmål, når man skal vurdere situationen. Eksperter på området er af den mening, at det mere har noget med kriminalitet at gøre end med religiøst motiveret international terror. Foranstaltninger til terrorbekæmpelse har ofte fatale konsekvenser for freden og demokratiet og kan bruges som påskud til at fremme andre interesser.
Det drejer sig måske her også om, at Afrika er et af Europas interesseområder. Med EU's terrorbekæmpelseskoordinator, Gilles de Kerchoves, ord drejer det sig om Afrika som Europas baggård. Jeg er imod sikkerhedspolitikker, der medvirker til at militarisere Afrika. Sahelområdet kan kun gøres sikkert ved at forbedre befolkningens situation. At øge sikkerheden og militærbudgetterne i lande, hvor befolkningen lider af akut sult, er et katastrofalt fejltrin.
Til slut vil jeg gerne have, at man tænker over, at bortførelser og andre forbrydelser er en forretning, som mange mennesker er involveret i via uoverskuelige konstellationer af organisationer. Vestens finansiering af sikkerhedsstrukturer kan give bagslag for indsatsen med at bekæmpe kriminalitet og kan fremover fortsat bringe uskyldige mennesker i fare.
Cristian Dan Preda
(RO) Hr. formand! Bortførelsen af og de efterfølgende mord på Antoine de Lecour og Vincent Delory i Niger minder os på smertelig vis om behovet for at gennemføre en strategi for at fremme sikkerhed, stabilitet og god regeringsførelse i Sahelområdet. Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) har faktisk støttet en sådan strategi i lang tid, og jeg ser i den forbindelse positivt på Kommissionens meddelelse om, at man inden udgangen af denne måned fremlægger en strategi, der kombinerer sikkerheds- og udviklingsaspekterne.
Jeg mener virkelig, vi er nødt til at se på sikkerhedsspørgsmålet i Sahel ud fra enhver synsvinkel, for hvis det er lykkedes for terrorismen at slå rod i dette område, skyldes det, at man dér finder de politiske, hovedsagelig sociale og selvsagt økonomiske betingelser, som virker fremmende for denne udvikling. Der er tale om grænser, som er meget nemme at krydse, og der mangler enhver form for effektiv statskontrol. Alle disse faktorer har helt klart fremhjulpet udbredelsen af ulovlige former for handel. Der er også udviklingsmæssige mangler.
Jeg tror, der er to særdeles nyttige faktorer, som kan være med til at opnå sikkerhed i Sahel og dermed for de europæiske borgere. For det første er det nødvendigt med en strategi på Sahel-Saraha-plan med det formål at genindføre de lokale staters myndighed over de afskrevne landområder samt naturligvis at indføre retsstatsprincippet. For det andet mener jeg, at vi er nødt til at iværksætte nogle fælles samfundsøkonomiske udviklingsprogrammer i grænseområderne for at skabe jobmuligheder for lokalbefolkningen.
Pier Antonio Panzeri
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Der har været flere anmodninger om at drøfte dette spørgsmål, og hver gang har man forpligtet sig til at omsætte de fornødne initiativer i praksis i Sahelområdet, det være sig at stabilisere området eller at sikre større sikkerhed.
I betragtning af de manglende landegrænser og områdets enorme størrelse er Sahel som bekendt et ideelt transitområde for narkotikasmuglerne og terroristgrupper, navnlig al-Qaeda i det Islamiske Maghreb. Den svaghed og ustabilitet, der præger staterne i området, er hovedproblemet, og som påpeget berører truslerne direkte befolkningerne og landene i området, især i Mauretanien, Mali og Niger.
Den vigtigste opgave, EU skal tage fat på, er at udarbejde en troværdig sikkerhedsstrategi på grundlag af de forskellige facetter af et eventuelt europæisk tiltag: samarbejds- og udviklingspolitik, regionale programmer, koordineringsstrategier for sikkerheden på landevejene og sikkerhedsuddannelsespolitikker. Således ikke bare bør, men skal EU gribe ind hurtigst muligt, og derfor ser vi frem til, at Kommissionen udarbejder en fuld strategi, sådan som Baroness Ashton tilkendegav, samt i praksis griber afgørende ind.
Afslutningsvis er min anmodning klar: Vi skal fokusere langt mere på det, der sker syd for Europa, idet mange ting er ved at ændre sig, og det er bedst ikke at stå med bukserne nede. Det kan kun være til EU's bedste at være mere fremsynet.
Olle Schmidt
(SV) Hr. formand! Den forværrede sikkerhedssituation i Sahel er særdeles alvorlig. Den har kostet mange menneskeliv og truer med at undergrave de politiske fremskridt i de seneste år vedrørende kampen mod terror. Jeg vil naturligvis også gerne udtrykke min medfølelse med alle dem, der er blevet så hårdt ramt af denne gruopvækkende vold.
Det er særdeles beklageligt, at der bliver flere og flere al-Qaeda-angreb i Sahelområdet på et tidspunkt, hvor der bliver færre angreb i mange andre dele af verden. Man skønner, at 25 % af det globale kokainsalg til Europa fra Latinamerika går via Sahelområdet hvert år. Narkotikasmuglingen gør, at terroraktiviteterne kan finansieres via stabile indtægter, og at man også kan rekruttere unge i området og betale dem godt.
Denne skræmmende udvikling vækker også uro hos vores kolleger i Sahelområdet, og på det seneste møde i Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU i december drøftede vi lige netop, hvordan sikkerhedssituationen i dette område kan forbedres, og smugleraktiviteterne reduceres. EU's indsats skal her være meget tydelig, og den skal også optrappes. Sammen med landene i Sahelstriben skal vi som netop omtalt videreudvikle og samordne vores indsats ved hjælp af en overordnet regional strategi. EU har et kæmpestort fælles ansvar her for at yde højkvalitativ bistand med en tydelig styrkelse af de demokratiske kræfter.
Santiago Fisas Ayxela
(ES) Hr. formand! Niger, der er et af de centrale lande i Sahelområdet, afholder som bekendt præsident- og parlamentsvalg i slutningen af denne måned. Baroness Ashtons beslutning om at sende en EU-delegation til dette valg er efter min mening et vigtigt og velvilligt udtryk for støtte, og jeg vil gerne takke hende for hendes tanker om at lade mig stå i spidsen for delegationen.
Jeg vil først og fremmest gerne give udtryk for min sorg over de seneste mord på de to unge franskmænd i Niger, der var faldet i terroristernes hænder, ikke at forglemme de nigerske soldater, der døde under redningsaktionen.
Befolkningen i området tager klart afstand fra vold og terror, idet de er de første ofre som følge deraf, men de beder EU om at gøre sit yderste for at hjælpe dem med at få bugt med terroristernes vold og bl.a. levere våben og uddannelse til deres væbnede styrker, således at de i tilstrækkelig grad kan imødegå disse terrorangreb.
Desuden er Niger til trods for landets rige naturressourcer et af de mindst udviklede lande i verden. EU skal derfor arbejde på at udarbejde en effektiv udviklingssamarbejdsstrategi for at hjælpe Niger og hele området ud af den vanskelige situation, de befinder sig i. Der står efter min mening meget på spil for os i dette område af verden, for det handler ikke kun om trivslen dér, men om trivslen i Europa, der i lyset af den geografiske nærhed er afhængig af områdets stabilitet.
Ana Gomes
(PT) Hr. formand! Usikkerheden i Sahelområdet kræver, som kommissær Piebalgs sagde for nogle få dage siden, at der gøres en udviklingsmæssig indsats. Men skønt udvikling er absolut nødvendig og har langvarig virkning, slår det i sig selv ikke til. Som Baroness Ashton nævnte i dag, har EU behov for en sammenhængende strategi, hvor man gør brug af alle tilgængelige instrumenter - også dem, der har til formål at reformere sikkerhedssektorerne i landene i området og sørge for demokratisk og institutionel kapacitetsopbygning. EU har dog ikke reageret på denne måde. Vi behøver blot at se nærmere på Guinea-Bissau, der i dag stort set er omdannet til en narkostat, og hvorfra EU for ganske nylig trak en europæisk sikkerheds- og forsvarspolitisk mission tilbage. Det var et fejltrin, fordi det, der var brug for, var at styrke størrelsen på og mandatet vedrørende denne mission, specielt da de centrale kræfter af den organiserede kriminalitet i Guinea-Bissau direkte går efter Europa.
Endnu et eksempel på, hvordan EU ikke gør det, man burde i Sahel, er den måde, hvorpå man har vasket sine hænder i forbindelse med søgningen efter en løsning på konflikten i Vestsahara. Hvis vi fortsætter med at se væk - især nu med de yderst sprængfarlige begivenheder i Tunesien og konsekvenserne for hele området - forværrer vi kun sikkerhedssituationen i Sahel og overlader endnu en trængt, desperat generation til kriminelle kræfter og terrororganisationer som al-Qaeda i det Islamiske Maghreb, der i forvejen huserer i området.
Vi kan som beskrevet af Baroness Ashton ikke fortsætte med ikke at have denne sammenhængende strategi på plads.
Mariya Nedelcheva
(FR) Hr. formand, Baroness Ashton, mine damer og herrer! Sahel er et betydningsfuldt område, der ligger mellem Afrika syd for Sahara og Europa. Den foruroligende grad af usikkerhed dér vedrører os alle.
Jeg vil gerne gøre opmærksom på den beslutning, der blev vedtaget den 4. december sidste år i Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU, og hvor man behandler lige netop dette spørgsmål, og på henstillingerne i denne beslutning.
Der er selvsagt brug for en fælleseuropæisk strategi, men EU vil ikke komme nogen vegne, hvis man handler på egen hånd. Derfor skal de aktører, der er til stede i området, være med i en vidtrækkende fælles indsats. Hvis der i FN's, EU's og Den Afrikanske Unions regi blev arrangeret et topmøde for statslederne i landene i området, ville det være en lejlighed til at gøre noget direkte ved problemet og forsøge at finde løsninger ved hjælp af en bredt funderet strategi.
For at udvise reel politisk vilje er der hårdt brug for en handlingsplan i to faser for området. Den første fase vil gå ud på at gøre noget ved den øjeblikkelige, akutte situation. Det vil indebære, at staterne i området skal stille de ressourcer og oplysninger, de har, til fælles rådighed og samordne deres aktiviteter.
Den anden fase vil indebære, at man øger de lokale indbyggeres bevidsthed om problemet og ser på forebyggelsesforanstaltninger. Det er vigtigt at hindre, at rækkerne af terrorister ikke bliver større dag for dag som følge af frustration og udsigtsløshed blandt områdets indbyggere.
EU kan ikke se passivt til og ingenting gøre for at få løst dette problem. Jeg vil derfor indtrængende opfordre Baroness Ashton til at gøre alt det fornødne for at komme videre med drøftelserne og komme med konkrete løsninger på dette væsentlige problem.
Corina Creţu
(RO) Hr. formand! Den forværrede sikkerhedssituation i Sahelområdet er ikke længere et regionalt problem. Det er desværre nu blevet et problem for EU på grund af et større antal angreb, hvor det går ud over europæiske borgere.
Sahel står først og fremmest over for en terrortrussel, der bliver stadig større, og hvis ofre hovedsagelig er europæere, der forfærdende ofte bliver bortført og myrdet. Det er også et transitområde for narkotika- og våbensmugling samt en kanal for ulovlig emigration til Europa. Det praktiske samarbejde med de nordafrikanske myndigheder skal efter min mening optrappes for at øge inddragelsen af områdets væbnede styrker og sikkerhedsstyrker i bekæmpelsen af terror. Ligeledes råder vi over en række politiske instrumenter til at fremme det regionale samarbejde med henblik på at imødegå denne trussel.
Jeg håber, at EU's indsats med teknisk bistand i større omfang bliver målrettet mod at støtte udviklingsprocessen, for vi kan ikke se bort fra, at terroristgrupperne synes, at Sahel er et frugtbart sted at finde støtte, især på grund af fattigdommen blandt befolkningen og den skrøbelige tilstand, statsmyndighederne befinder sig i. Jeg mener, at øget og ordentlig målrettet udviklingsbistand kan spille en central rolle med hensyn til at forbedre situationen i området.
Dominique Vlasto
(FR) Hr. formand, Baroness Ashton, mine damer og herrer! Vi er alle enige om, at situationen i Sahelområdet er blevet væsentlig forværret. En lovløs zone, der har fået lov til at udvikle sig lige uden for Europas hoveddør, er en trussel, vi skal bekæmpe resolut og omgående. Antallet af ekstremistiske grupper er stigende, og de udgør en trussel for civilbefolkningens liv.
Jeg fordømmer også tabet af menneskeliv og bortførelser og er bekymret for europæiske statsborgere i området. Indtil nu har Marokko fungeret som en bastion mod de forskellige former for ulovlig handel fra Sahel. Men nu passerer narkotika-, våben- og menneskesmuglerne uden om Marokko ved at tage via Mauretanien og De Kanariske Øer og nå frem til EU. Jeg ser det som EU's ansvar at skride til handling for at hjælpe de pågældende stater med at få sat en stopper for disse trusler.
Europas sikkerhed afgøres ikke alene af forholdene i vores eget område, men også i de områder, der ligger tættest på os. Tiden er inde til at handle, og jeg opfordrer Kommissionen og Rådet til at gennemføre en handlingsplan, som vil være til hjælp ved genoprettelse af sikkerheden i Sahelområdet.
Gilles Pargneaux
(FR) Hr. formand, Baroness Ashton! Som medlem af Parlamentet og med min baggrund i det nordlige Frankrig er jeg enig i hr. Danjeans beskrivelse ikke alene af de intense følelser, drabet på disse to unge mænd fra Nordfrankrig fremkaldte, men også af harmen over denne uretfærdighed. Ære være deres minde.
Jeg er enig i hr. Danjeans vurdering af situationen, og jeg ser også positivt på de indledende svar, som Baroness Ashton gav i starten af vores drøftelse. Jeg vil dog gerne tillade mig at stille Baroness Ashton et spørgsmål. Vi ved, hvor nemt det er at krydse grænserne mellem Mali og Sydalgeriet, og på den anden side af Sahel vi ved, at Vestsahara kan blive en kilde til usikkerhed fremover, ligesom Sahel er i dag.
Kan fru Ashton derfor fortælle, hvorvidt hun har planer om nogen initiativer, især som reaktion på den plan om autonomi, som Kongeriget Marokko har fremlagt for FN, og som efter min mening vil medvirke til at gøre området sikkert og til at få indledt den fornødne dialog med især de algeriske myndigheder?
Charles Tannock
(EN) Hr. formand! Desværre har salafistiske kræfter, som er en del af det verdensomspændende al-Qaeda-netværk fundet et fristed i Sahelområdet, der er et meget stort og fjerntliggende område, som er ideelt for dem til terroristtræning, bortførelse af uheldige uskyldige mennesker - og her kondolerer jeg med familierne til de to franskmænd, der for nylig blev myrdet - og naturligvis narkotikasmugling og organiseret kriminalitet.
Dette udgør en meget stor sikkerhedsmæssig udfordring oven i de tilsvarende problemer, vi allerede står over for i grænseområdet mellem Afghanistan og Pakistan samt i Somalia og Yemen. EU skal nu arbejde meget tæt sammen vores allierede i USA og andre demokratiske lande såsom Indien og Israel samt de tilstødende moderate arabiske og afrikanske regeringer med henblik på at finde en fælles strategi for at få bugt med denne trussel mod den globale sikkerhed.
Operation Atalanta ud for Somalias kyst har været en succes. Det er muligvis noget, man nu skal overveje - med NATO i førersædet, med en fransk ledet fælles sikkerheds- og forsvarspolitisk mission eller noget lignende - for at få bugt med denne globale trussel, især i området Mali, Mauretanien og Niger, som i forvejen er ekstremt fattige lande og har brug for hver eneste hjælpeindsats, vi kan yde.
Catherine Ashton
Hr. formand! Jeg vil gøre det ganske kort, for medlemmerne har bidraget meget til ikke alene at støtte spændvidden af den tilgang, vi anlægger, men også at tage specifikke spørgsmål op.
Hvis jeg skal vende tilbage til to af dem, vedrører det første - og fru Salafranca begyndte på en måde på det - hvordan vi skal støtte regionale initiativer, som ofte er domineret af enkeltlande, men ikke omfatter alle lande i området, og hvordan man bedst kan forsøge at tilvejebringe den slags støtte, der sikrer, at vi indleder et samarbejde med alle landene i området. Jeg udtrykker mig i lidt bredere vendinger, end medlemmet gjorde, men det gør jeg med fuldt overlæg. En af udfordringerne for os er at bakke op om initiativer, som lande er i stand til at tage hver for sig og i fællesskab, men sikre, at de kan være effektive ved at sørge for, at de er omfattende, enten med hensyn til antallet af lande eller den tilgang, man anlægger.
En af de ting, vi er nødt til at se på, er, hvordan vi finder en balance mellem vores egne aktiviteter og støtteaktiviteterne fra de mest berørte parters side. Jeg er altid meget bevidst om at se på måder, hvorpå vi via vores støtte og via de instrumenter, som vi råder over, griber ind for at bakke op om og støtte initiativer i praksis - initiativer, der er fostret lokalt - idet det ofte, men ikke altid er den bedste måde at komme videre på.
Vedrørende Vestsahara og de stillede forslag er vi nødt til at kigge på disse ting. Jeg er nødt til at se, hvor vi bedst kan yde støtte. Jeg er via en række drøftelser med medlemmerne bevidst om, at disse spørgsmål, især om Vestsahara, er kommet til at spille en større rolle. Vi er nødt til at overveje denne tilgang på en meget helhedsorienteret måde. Vi vil fortsat arbejde med dette. Det vil udgøre en del af de drøftelser, vi har i Rådet for Udenrigsanliggender, men også noget, som vi vil vende tilbage til over for Parlamentet for at sikre, at vi har forstået tingene rigtigt.
Det er nu virkelig vigtigt, at vi videreudvikler en strategi, hvor man virkelig overvejer løsninger på kort, mellemlang og lang sigt, men også i hvor stor grad vi - dvs. EU, Parlamentet, Kommissionen og en række medlemsstater - kan gribe ind og er i stand til at koge alt dette sammen til en seriøst gennemtænkt strategi for fremtiden.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
