Godkendelse af protokollen fra foregående møde
Formanden
Protokollen fra mødet i går er omdelt.
Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg den som godkendt.
(Protokollen godkendtes)

 

Wurtz
Hr. formand, som bekendt markeres i dag for 11. år den internationale dag for pressefriheden. Mange af Europa-Parlamentets medlemmer ønsker givetvis at benytte lejligheden til at give udtryk for deres engagement i kampen for pressefriheden. Denne har i øvrigt givet resultater, idet der ifølge sammenslutningen Journalister Uden Grænser sidder færre journalister fængslet i dag, og færre medier er underkastet censur, end det var tilfældet for et år siden.
Pressionen mod og undertrykkelsen af journalister antager imidlertid talrige former. Journalister Uden Grænser peger på lande som Burma, Syrien, Kina, Etiopien, Tunesien m.fl. Hertil kommer i stigende omfang mafiaer, terroristgrupper og fundamentalistiske bevægelser. For ganske nylig har vi med beklagelse erfaret, at den franske journalist Brice Fleutiaux, der i mange måneder var tilbageholdt som gidsel i Tjetjenien, og hvis sag vi i øvrigt er gået i brechen for, ikke har kunnet overvinde den depression, der fulgte efter fængselsopholdet, og har taget sit eget liv. Vi bør derfor efter min opfattelse benytte denne dag til med fornyet kraft at markere vores engagement i den fortsatte fælles kamp for pressefriheden, som er helt afgørende for demokratiet.

Formanden
Det har De uden tvivl ret i, hr. Wurtz. Vi tager Deres erklæring til efterretning.

González Álvarez
Hr. formand, jeg vil hermed anmode forsædet om at fremsende et brev eller træffe de foranstaltninger, som det finder hensigtsmæssige i forbindelse med det, der sker for øjeblikket med de afrocolombianske samfund på Colombias stillehavskyst. I december var vi en gruppe parlamentsmedlemmer, som sendte et brev dertil, fordi der var trusler mod disse afrocolombianske samfund. I forgårs blev syv medlemmer af disse samfund myrdet - jeg har her en liste med navne og alder på disse personer - men det mest alvorlige er, at hundredvis af medlemmer af disse afrocolombianske samfund stadig trues.
Vi har ikke tid til at sende endnu et brev til hr. Pastrana. Derfor synes jeg, at Parlamentets forsæde med sin fine optræden kan bidrage til, at dette problem bliver kendt, og at myrderierne standses. Jeg beder Dem derfor, hr. formand, om, at forsædet sender et brev til hr. Pastrana og til de europæiske institutioner for at advare om, hvad der sker, og forsøge at forhindre yderligere skader.

Formanden
Mange tak, fru González Álvarez. De plejer at være hovedperson, når det gælder beskyttelse af menneskerettigheder i Amerika og andre lande, så De ved udmærket, at Europa-Parlamentet altid følger disse problemer med stor opmærksomhed.
Jeg vil overdrage sagen til Parlamentets formand, således at hun kan henvende sig til den colombianske regering, og disse meget alvorlige problemer kan blive løst.

Stabilitets- og konvergensprogrammerne
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0127/2001) af Katiforis for Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål om årlig bedømmelse af gennemførelsen af stabilitets- og konvergensprogrammerne.
Jeg giver ordet i syv minutter til ordføreren, hr. Katiforis.

Katiforis
Hr. formand, de stabilitets- og konvergensprogrammer, som Parlamentet bedømmer i dag, er den anden orientering i rækken af de oprindelige programmer, der for første gang blev fremlagt af de 14 medlemsstater i 1999 undtagen Grækenland, der for første gang fremlagde et program i år.
Tillad mig at starte med det sidste program, der omtaler situationer, som både er karakteristiske, og som jeg kender godt. Programmerne er en del af kontrolmekanismen til at gennemføre lydighed over for stabilitetspagten, en pagt om finansiel lydighed, hvis to hovedformål er at opnå et budgetunderskud på højst 3% om året og at opnå balance eller overskud i en hel økonomisk cyklus. Hvis man i Grækenland i 1993 havde sagt, at landets økonomi ville opnå disse mål efter blot syv år, havde man ikke taget vedkommende alvorligt. Grækenland er kendt for sin inflation - 13% i 1993 - og sit underskud - over 14% af BNP i 1993. Det var et afskrækkende eksempel i EU. Kun få troede på, at landet ville komme ud af disse tilstande. Men for slutningen af 2001 forudser Grækenland, og Rådet siger god for det, i stedet for et underskud at kunne fremvise et overskud på et halvt procentpoint af BNP, der stiger med 1,5% i 2001 og med 2% i 2003. I stedet for en inflation på 13% vil det kunne fremvise en inflation, man ikke regner med vil overstige 2,3%. Med Deres tilladelse har jeg dvælet lidt ved disse oplysninger, hr. formand, fordi Grækenlands tiltrædelse af prisstabilitetens og den finansielle stabilitets kultur måske er det sidste skridt til at besegle denne politiks succes i hele Europa.
Denne imponerende vending af den sidste medlemsstat, man skulle tro kunne leve op til kriterierne i Maastricht-traktaten, karakteriserer generelt den monetære og finansielle stabilitet, der har hersket i Europa, hvor alle har forsøgt at støtte den fælles mønt. Med sit afstemningsforslag foreslår Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål Dem at anerkende og billige opnåelsen af finansiel stabilitet og stabile priser. Det fastslår, at den lille overskridelse af målet for inflation, som Den Europæiske Centralbank har fastsat det, ikke skyldes interne, økonomiske svagheder, men påvirkninger fra udlandet (benzinprisen, undervurderingen af euroen over for dollaren). Det fastslår desuden, at vi kun kan overholde budgetbalancen og altså opnå finansiel stabilitet på mellemlangt sigt på grundlag af en stærk europæisk økonomi, der er kendetegnet ved en hurtig produktionsvækst.
Den gennemsnitlige vækstrate nåede i 2000 op på 3,3%, hvor Østrig nåede 3,5%, Finland 5,2%, Grækenland 4,1%, Irland overraskende 10,7%, Luxemburg 8,3%, Holland 4,5%, Portugal 3,3% - lige over det europæiske gennemsnit - Spanien 4% og Sverige 3,9%. Desværre kan disse vækstrater ikke fortsætte. De højere benzinpriser, de højere renter og tilbagegangen i den amerikanske økonomi har ført til en revidering af de oprindelige prognoser og sætter dem nu til mellem 2,4% og 2,8%. Derfor kan vi i indeværende år ikke forvente samme lethed og samme budgetoverskud som i 2000, hvilket dog ikke er ensbetydende med underskud. Det er altså særligt vigtigt at organisere og anvende de offentlige udgifter til udviklingsstøtte godt, især hvis vi tænker på de langsigtede mål fra mødet i Lissabon: genoprettelse af fuld beskæftigelse inden årtiets udgang, en forøgelse af befolkningens deltagelse i arbejdsstyrken til 70%, opnåelse af en gennemsnitlig vækstrate for økonomien på 3%, en omorganisering af velfærdsstaten og fremme af den europæiske økonomi, så den kommer i første række i vidensøkonomien.
De stabilitetsprogrammer, som er fremlagt, indicerer, at medlemsstaterne er klar over disse behov. De har afsat de overskud, der er opstået efter afviklingen af den offentlige gæld, til sænkning af skatter og stigning i de offentlige investeringer og på længere sigt til at stabilisere det offentlige pensionssystem, som har tiltrukket sig stor opmærksomhed og visse økonomiske midler, der fører til en reservekapital.
Alle disse måder at udnytte de stærke, finansielle situationer på accepteres og støttes af Økonomiudvalget, men ikke i samme grad. Rådet anser det for at have absolut prioritet at formindske den offentlige gæld, men det har ikke nogen indvendinger mod de offentlige investeringer, for så vidt de ikke forhindrer afviklingen af gælden og ikke ser ud til at modarbejde skattesænkningerne. Vi fra vores side mener derimod, at opnåelsen og anvendelsesmåden af de primære overskud ikke er et spørgsmål om principper, men om en politisk gunstig situation, som skal bedømmes på grundlag af de eksisterende situationer og behovet for økonomisk styring. I den nuværende situation, der er kendetegnet ved truslen om en alvorlig afmatning i USA's økonomi og ved det vedholdende behov for at styrke vækstraten i Europas økonomiske potentiale, anser vi afvikling af gælden og skattelettelser for mindre vigtige end finansieringen af de offentlige investeringer, naturligvis i budgetteringer, som er afbalancerede, og som ikke giver underskud, for at styrke en udvikling, som fremviser tegn på afmatning, samt for at bidrage i retning af de strukturelle ændringer, der er nødvendige for overgangen til en moderne, teknologisk banebrydende økonomi med fuld beskæftigelse i Europa. De må ikke glemme, at for at fjerne en stor del af arbejdsløsheden er det er forudsætning, at vi opnår en stabil vækstrate på 3%, hvilket man ikke kan gå ud fra, at vores økonomi har opnået permanent.
Til sidst, hr. formand, vil jeg gerne rette en bøn til kommissæren, for Økonomiudvalget er foruroliget over, at Unionen endnu ikke har udleveret de detaljerede tekniske bedømmelser af alle programmerne til det ansvarlige udvalg i Parlamentet, og gentager sin bøn om en mere harmoniseret tidsplan for fremsættelse af medlemsstaternes programmer, så man kan opnå større sammenlignelighed, og i den foreliggende situation beder det desuden om Europa-Parlamentets fulde og rettidige deltagelse.

Von Wogau
Hr. formand, kære kolleger, allerførst vil jeg sige hjertelig tak til hr. Katiforis for hans betænkning. Hvad drejer det sig om i denne betænkning? I maj 1998 blev de afgørende beslutninger om gennemførelsen af Den Økonomiske og Monetære Union truffet. Dengang blev Den Økonomiske og Monetære Union og indførelsen af en europæisk valuta gjort irreversibel. Hvad var principperne dengang? For det første Den Europæiske Centralbanks uafhængighed for på denne måde at sikre en stabil pengeværdi, og for det andet stabilitets- og vækstpagten, som skulle sikre, at den europæiske valuta ikke kan trues via budgetterne. For det første mål, som vi har fulgt med indførelsen af en europæisk valuta - det gælder især for min gruppe - var stabile penge i Europa.
Nu har vi fået forelagt hr. Katiforis' betænkning om realiseringen af stabilitets- og vækstpagten. Vi skal genkalde os, hvad denne stabilitets- og vækstpagt kræver. Den kræver budgetter, der balancerer, eller opnåelse af overskud i de lande, som endnu er for forgældede.
Da vi i forbindelse med Maastricht-traktaten diskuterede stabilitets- og vækstpagten, drejede det sig om en nettoforøgelse af gældsbyrden på 3%, som dengang var betingelsen for at kunne deltage. Men i dag drejer det sig om, hvorvidt vi opnår budgetter i balance eller overskud. Spørgsmålet er: Hvad er nyhederne? Den første nyhed er positiv: I Euroland - de 12 lande, som har indført valutaen, som man kan betegne som europæisk hjemmemarked eller som eurozone - i disse 12 lande har vi i gennemsnit - jeg siger ganske bevidst i gennemsnit - budgetter, der balancerer. Det skal vi bestemt påskønne.
På den anden side skal man også holde risiciene for øje. Vi har på den ene side opnået dette mål i en vækstfase, som vi ikke kan eller vil opnå igen for det næste år, nemlig med en vækst på 3,4%, altså et fedt år i henhold til den økonomiske politik. Bibelen anbefaler, at man i de fede år lægger til side til de magre år.
For det andet var der UMTS-licenserne, som har spyttet nogle penge i vores finansministres kasser.
For det tredje skal vi tænke over, at alderspyramiden jo begynder at tynge, og at vi skal tage højde for de udgifter, som vi får i denne forbindelse.
Efter min overbevisning blev denne chance ikke udnyttet tilstrækkeligt, dette positive miljø blev ikke udnyttet tilstrækkeligt. Jeg er især for nogle landes vedkommende bekymret over, at de fortsat har en meget høj samlet gældsbyrde, og at denne gæld delvis stadig har en noget kortfristet struktur. Disse risici skal vi se. Derfor skal vi også kræve, at de konsolideringsbestræbelser, som er påbegyndt, og som for nogle landes vedkommende er imponerende, for andres utilstrækkelige, fortsætter. Jeg skal også sige Dem, at jeg er bekymret over mit hjemland Tyskland, for vores vækst ligger under gennemsnittet i Euroland. Vi har ikke opnået et budget, der balancerer, selv om UMTS-licenserne har medført en betydelig pengevelsignelse netop i Tyskland.
Nu til min gruppes holdning til Katiforis-betænkningen. Som den ser ud nu, kan vi godkende den. Vi er ganske vist bekymrede over to ændringsforslag, som begge har samme indhold, nemlig at man bør tage investeringerne ud ved beregning af margenerne i stabilitets- og vækstpagten. Vi er også af den mening, at investeringerne er nødvendige, at budgetterne skal omstruktureres, også med henblik på flere investeringer, men inden for rammerne af stabilitets- og vækstpagten. Derfor må vi desværre stemme mod hr. Katiforis' betænkning, hvis der skulle være et flertal for disse ændringsforslag her i Parlamentet.

Randzio-Plath
Hr. formand, min gruppe støtter ordføreren, som har gjort det særdeles klart, at konvergens- og stabilitetsprogrammerne har en høj prioritet, hvis vi i EU og især i eurozonen skal opnå resultater inden for den økonomiske politik, som er en sag af fælles interesse. Vi ser på den ene side de overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, men på den anden side stabilitets- og konvergensprogrammerne. Jeg vil i den forbindelse også gerne minde om, at stabilitets- og vækstpagten hidtil overvejende har været rettet mod at opnå stabilitet. Den har dog også hele tiden haft vækstkomponenter. Hvad det angår, er ordførerens initiativ meget rigtigt, for det henviser til, at det er fornuftigt at udnytte investeringer - ikke kun private, men netop også offentlige investeringer - for faktisk at nå frem til en vidensbaseret fremtidsøkonomi i EU. Hvis disse offentlige investeringer sættes ind til fordel for informationsteknologier, andre nye teknologier og en forbedret og moderniseret infrastruktur i eurozonen, i EU, er det den rigtige vej.
Derfor er det også så vigtigt, at vi på ny tager diskussionen om kvaliteten i de offentlige finanser op. Vi skal være taknemmelige for, at Kommissionen har stillet et forslag, som også må spille en vigtig rolle ved fremtidige forhandlinger i forbindelse med stabilitets- og konvergensprogrammerne. For man skal ved bedømmelsen af de offentlige finansers tilstand - det handler det jo også om - ved analysen af indholdet af konvergens- og stabilitetsprogrammerne sikre, at man ser den rigtige tendens, at man ser den rigtige udvikling, men at man heller ikke taber muligheden for at styre kontra af syne, når man træffer en ordning.
Hr. von Wogau, De henviste til mulige farer. De henviste til, at Bibelens gamle ord om de magre og fede år også i dag skulle have relevans for finanspolitikerne i EU. Men vi skal netop ved en analyse af de offentlige finanser også se, hvilke konsekvenser udgifterne kan have for pengepolitikken. For der bør jo også arbejdes med sunde offentlige finanser i eurozonen af den grund, at en dårlig finansiel stilling ville kunne true den monetære stabilitet. Engangsudbyttet blev netop ikke givet ud til forbrugsudgifter som i tidligere årtier, men blev også anvendt til nedbringelse af gælden eller til investeringer. Vi skal også overveje, hvorvidt denne form for koordinering af de økonomiske politikker kan benyttes til ud over den monetære stabilitet også at sikre den sociale og den beskæftigelsespolitiske stabilitet. Også her har både landene i eurozonen og de, som endnu ikke er derinde, og fremtidige ansøgerlande en forpligtelse og en udfordring.

Gasòliba i Böhm
Hr. formand, mine damer og herrer, denne forhandling giver os anledning til at overveje den europæiske økonomis aktuelle situation, for selv om den udviser et positivt resultat for 2000 ­ med øget vækst, jobskabelse og monetær stabilitet - melder der sig nu nogle meget mere påtrængende spørgsmål om udviklingen af disse faktorer. Det betyder, at der vil være et klart pres på nogle lande, således som der allerede er det på den samlede Europæiske Union, om at føre nogle mere ekspansionistiske politikker. Denne situation kan naturligvis komme til at stå i modstrid med de forpligtelser, der er etableret i stabilitetspagterne i forhold til visse medlemsstater.
Vi mener derfor, at især de dele af betænkningen, som vi her drøfter, er korrekte, og hvor der endnu en gang insisteres på en række spørgsmål, f.eks. nødvendigheden af at fastholde budgetdisciplin, undgå løfter om skattelettelser - der i nogle tilfælde er forårsaget af et kommende valg - hvis ikke der eksisterer en tilsvarende modpost, og et forhold, som hr. Katiforis altid fremhæver, nemlig at der altid skal være en modpost for produktionsinvesteringer, som giver os mulighed for at forbedre EU's produktionsstruktur med henblik på at øge konkurrenceevnen.
Jeg vil gerne slutte med at henlede opmærksomheden på, at det er nødvendigt at fastholde denne koordination, og på forpligtelserne i henhold til stabilitetsprogrammerne. Jeg vil også gerne påpege, at det er nødvendigt at forbedre styringen af den økonomiske og monetære politik, som efter vores skøn stadig er alt for opsplittet, og hvis kapacitet og sammenhæng vil komme tydeligt frem i lyset i en periode med store vanskeligheder som den aktuelle.

MacCormick
). (EN) Hr. formand, som hr. Katiforis sagde, da han introducerede sin beundringsværdige betænkning, står vi over for en situation, som vi ikke kunne have forudset for 10 år siden. Det er meget tilfredsstillende for Europa og Parlamentet, men jeg må i overensstemmelse med både ordførerens og hr. von Wogaus udtalelser sige, at man skal være lidt varsom med optimismen. Hovmod står for fald, og vi bør nok ikke være alt for hovmodige.
Jeg er helt enig i hr. Katiforis' udtalelser om spørgsmålet om offentlige investeringer. Det Forenede Kongerige har tilsyneladende fået en overdreven skræk for offentlige investeringer, og jeg bemærkede i The Guardian i går, at Bob Kiley, som burde vide det, forudså, at Londons undergrundsbaner, som han er ansvarlig for, bliver dårligere og dyrere, fordi regeringen insisterer på et offentligt/privat investeringspartnerskab med investeringer fra private finansmænd i stedet for et program med fornuftige offentlige investeringer. Jeg ville ønske, at mit eget land ville lytte til hr. Katiforis' ord.
Som nævnt tidligere i forhandlingen er der alvorlig bekymring over fremtidens pensionsforpligtelser over for alle medlemsstater. Jeg har en særlig interesse, da jeg fylder 60 år næste gang, og det ville glæde mig meget, hvis vi gennemførte ændringsforslag 4 om etablering af en særlig fond til opfyldelse af fremtidige pensionsforpligtelser, da det er et at de problemer, som vi måske står over for. Min gruppe og jeg glæder os over og støtter hr. Katiforis' betænkning.

Formanden
Mange tak, hr. MacCormick, vi ønsker Dem på forhånd tillykke med fødselsdagen og håber, De til den tid har fået løst disse problemer.

Herzog
Hr. formand, jeg har støttet hr. Katiforis' indsats for at tilføre Europa-Parlamentets beslutningsforslag om den økonomiske politik en vis dynamik. Den vedtagne betænkning peger imidlertid ikke på de afgørende valg, hvorfor min gruppe ikke har kunnet støtte denne.
EU's økonomiske politik er kendetegnet ved at være dogmatisk og passiv. Rådet, Kommissionen og Den Europæiske Centralbank udtrykker tilfredshed og forholder sig passive. Europa-Parlamentet er heller ikke i stand til at tage de udfordringer op, vi står over for. Vi forholder os passive til trods for de vigende konjunkturer og til trods for behovet for at sikre en bæredygtig udvikling i EU. Fra ECB lyder budskabet: Vi skal ikke involvere os i de kortsigtede aspekter, kun udviklingen på mellemlangt sigt har vores bevågenhed. Og når det gælder udviklingen på mellemlangt sigt, henvises i øvrigt til de strukturelle reformer. Med andre ord skal hverken pengepolitik eller finanspolitik tages i anvendelse som konjunkturregulerende foranstaltninger eller for at sikre en bæredygtig udvikling. Denne holdning er selvsagt absurd. Men hvad svarer Europa-Parlamentet hertil? Vores holdning er ikke markant anderledes, trods hr. Katiforis' indsats for at sætte fokus på såvel offentlige som private investeringer. Vi vender os ikke klart imod de manglende investeringer.
Det understreges i begrundelsen, og hr. Katiforis har også i sit indlæg i dag påpeget, at de offentlige investeringer bør prioriteres højere end hensynet til nedbringelsen af den offentlige gæld. Ikke desto mindre ender vi med at indtage en dogmatisk holdning, både når det gælder de offentlige finanser og stabilitetspagten.
Fru Randzio-Plath påpegede under formiddagens debat det kvalitative aspekt i forbindelse med offentlige finanser og skatter. Det er ikke første gang, fru Randzio-Plath gør opmærksom på dette forhold, og det er efter min mening den vej, vi bør gå. Ser vi på de beslutningsforslag, der vedtages, ser vi på de mange tekster, der produceres, må vi imidlertid konstatere, at de drejer sig om skattenedsættelser, om begrænsning af de offentlige og sociale udgifter. Vi formår ikke at iværksætte reformer, som tager sigte på at udvikle det kvalitative aspekt. Som eksempel kan nævnes Europa-Parlamentets beslutninger om reduktion af bidragene til de sociale ordninger og parallelt hermed opfordringer til løntilbageholdenhed. De sociale og offentlige budgetter bidrager til at skabe dårligere økonomiske vilkår for arbejdstagerne. Vi yder støtte til lavtlønnede job. Og vi ved, der er behov for massive offentlige investeringer, hvilket stiller krav om offentlige midler, men vi er ikke villige til at drage konsekvenserne heraf.
Billedet er præget af strukturreformer, som udelukkende antager form af deregulering, hvilket anses for at være en slags universalmiddel. I virkeligheden er den nye problemstilling og den egentlige nye økonomi et spørgsmål om at organisere markedet på en sådan måde, at der sikres en bæredygtig udvikling og social samhørighed, hvilket stiller krav om betydelige offentlige midler. Vi taler om livslang uddannelse. Men vi har ingen politik på dette felt. Energipolitisk bistand er endnu et ubeskrevet blad. Det samme gælder den transportpolitiske indsats, og der mangler en regulær industripolitik. For at ændre alle disse forhold forudsættes en aktiv investeringspolitik.
Kære kolleger, de første initiativer med henblik på at udvikle EU's økonomiske politik bar som før nævnt ikke frugt, men det er mit håb, at udviklingen i så henseende vil fortsætte og den økonomiske politik tage form.

Gallagher
Hr. formand, jeg går ind for økonomisk samarbejde inden for EU. Det er vigtigt, hvis det indre marked - og især den fælles valuta - skal fungere effektivt. Fra et irsk perspektiv er stabilitetsprogrammet centralt for budgetprocessen. I december blev der vedtaget et nyt opdateret program med henblik på en stærk, men moderat økonomisk vækst, og regeringen forventer fortsat betydelige budgetoverskud på mellemlangt og langt sigt, der afspejler økonomisk sund fornuft og vores forpligtelser i henhold til stabilitets- og vækstpagten. Jeg støtter naturligvis fuldt ud vores finansministers politik.
Vi mener, at Irlands gæld vil falde til ca. 25% af bruttonationalproduktet i 2003. Vi tildeler mindst 1% af bruttonationalproduktet om året til opbygning af en pensionsfond til den ældre del af befolkningen. Det er i forbindelse med prisinflationen, som er et af de spørgsmål, der behandles i Rådets henstilling til Irland, vigtigt at kende følgende nøglestatistikker: De seneste tal viser, at inflationen som beregnet af det harmoniserede europæiske indeks er faldet fra 6% sidste november til 3,9% i år. Vores inflationsrate er nu lavere end inflationsraten i en række andre EU-medlemsstater.
Med hensyn til Irlands fremtid i EU kan man konkludere, at vi støtter det indre marked og den fælles valuta. Vi ønsker, at begge disse vigtige projekter vil lykkes inden for Unionen, og vi går ind for udvidelsen. Jeg arbejder aktivt for et ja i den folkeafstemning, som jeg håber vil finde sted.

Blokland
Hr. formand, i det forløbne år var der en lille forbedring i budgetsituationen. Det skyldes ikke den førte politik, men episoder og uventede sidegevinster såsom stærk økonomisk vækst og udliciteringen af UMTS.
Den økonomiske vækst skulle have været brugt til reformer. Der er ikke i så høj grad brug for nye initiativer som for implementeringen af politiske målsætninger. De vigtige områder er klare: reformer på arbejdsmarkedet, liberalisering af den offentlige sektor og et større incitament til selvstændige erhvervsdrivende.
Inflationen er med 2,6% i marts stadigvæk alt for høj, og der er derfor ingen muligheder for en rentenedsættelse. ECB's målsætning er prisstabilitet. I øvrigt er den reelle rente tilstrækkelig lav til at give et vækstincitament.
Risikoen for prisstigninger ved introduktionen af euroen er endnu en grund for ECB til at holde renten på det nuværende niveau.
Både væksten, hvilket nogle uberettiget forventede af ECB, og et mere velfungerende indre marked skal realiseres i og af medlemsstaterne. Kravet om en bedre koordinering af den økonomiske politik er derfor ikke den mest hensigtsmæssige fremgangsmåde. Stabilitets- og konvergensprogrammerne skal ganske rigtigt begrænses til den monetære politik.
Kort sagt støtter jeg helt ordførerens opfordring om fremskyndelse af de strukturelle reformer.

Ilgenfritz
Hr. formand, vi kender alle de europæiske nøgletal. Den økonomiske vækst i Europa er i aftagende, bl.a. på grund af stigende oliepriser, men også på grund af en højere rente, som allerede nu belaster vores virksomheders overskud. Vi har nu flere muligheder for at træffe foranstaltninger, som først og fremmest skal føre til en højere økonomisk vækst i Europa. Men vi må absolut ikke kun øge de offentlige investeringer. Vi har i vores europæiske økonomi brug for flere angrebsspillere. Vi har for mange forsvarsspillere på vores bane, men også reserver, som slet ikke spiller med mere. Derfor mener jeg, at vi først og fremmest skal forbedre rammebetingelserne for vores arbejdende befolkning. Derfor skal de alt for høje skattesatser ubetinget sænkes, for at det igen lønner sig at arbejde i Europa.
Nationalstaternes budget skal saneres, og det skal først og fremmest ske gennem en beskæring af bureaukratiet og ikke gennem en yderligere belastning af vores befolkning.

Karas
Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, lad mig indledningsvis endnu en gang henvise til, at der naturligvis er en sammenhæng mellem euroen, der 1. januar 2002 bliver levende for alle borgere i form af mønter og sedler, Maastricht-kriterierne og stabilitets- og vækstpagten. At vi i dag har en stabil euro for hele eurozonen, er heller ikke kun Den Europæiske Centralbanks rolige hånds fortjeneste, men skyldes også rigtigheden i stabilitets- og vækstpagten.
For mig betyder en nedbringelse af gældsposterne at tage ansvar for fremtiden. For mig betyder en nedbringelse af gældsposterne og en årlig reduktion af underskuddet en radikal politisk ændring, fordi vi igennem årtier har solgt ud af fremtiden i den økonomiske politik og finansbudgetpolitikken og dermed har gjort de unge generationer til pakæsler i den pågældende nation i stedet for at fjerne åget fra deres skuldre og åbne fremtidsperspektiver for dem gennem ligevægt og overskud på budgettet. Stabilitets- og vækstpagten er derfor et spørgsmål om at tage ansvar for fremtiden. På den anden side - lad os være ærlige - er den en virkelig vellykket forpligtende ramme mod dagspolitiske begæringer og mod dagspolitisk opportunisme.
Den er altså en vigtig ramme til beskyttelse mod forkert politisk adfærd i den aktuelle politik, men den er også en vigtig ramme til fremme af noget, nemlig af den dynamiske finanspolitiske, budgetpolitiske og økonomisk-politiske debat i vores medlemsstater. Efter euroen og efter stabilitets- og vækstpagten tales der meget mere åbent om budgetpolitik, meget mere åbent om, hvordan underskuddet er opstået, meget mere åbent om sammenhængen mellem budgetpolitik, finanspolitik, økonomisk politik og strukturpolitik, efter euroen og efter stabilitets- og vækstpagten er der sket en dynamisering af nødvendige reformskridt for at nå et andet mål. Den ene gruppe spilles ikke ud mod den anden. Derfor er jeg også så glad for, at vi - og misforstå mig nu ikke - netop fordi vi for øjeblikket på ny diskuterer mange væksttal, fordi de revideres, at vi netop i dette øjeblik også taler om stabilitets-, vækstpagts-, og konvergenskriterierne her i Parlamentet, fordi vi derigennem over for befolkningen og offentligheden - også den politiske - tydeliggør, at ændringen af væksttallene ikke kan føre til en ændring af stabilitets- og konvergenskriterierne.
Stabilitets- og vækstpagten er ikke nogen bold, og den må ikke straks ændre sig dagspolitisk med kort varsel, blot det bliver vanskeligere at gennemføre den og tage det næste skridt. Der er derfor heller ikke i dag plads til tilpasningstræthed. Jeg vil gerne opfordre alle til at få træthedsanfaldene overstået. Det er tvingende nødvendigt med yderligere strukturelle reformer, fordi vi er nødt til at gå over fra engangseffekterne til varige løsninger. Vi skal foretage en skattenedsættelse, men ikke på bekostning af stabilitets- og vækstpagten. Vi bør også langt om længe omsætte de uforpligtende tilslutninger - det siger jeg til Rådet - til en stærkere reform af pensionerne og udbygningen af tre-søjle-modellen på europæisk plan i handlinger, for at vi kan fortsætte denne succesrige kurs.

De Rossa
Hr. formand, jeg glæder mig først og fremmest over Giorgos Katiforis' betænkning. Det er beklageligt, at nogle af punkterne blev slettet på udvalgsplan, men måske kan de genindføres med dagens afstemning. Jeg vil især gerne indføre forslaget om medlemsstaternes oprettelse af en særlig pensionsfond. Det er et spørgsmål, som har været under behandling i Irland i flere år, og der er endelig kommet en løsning. Der er nu etableret en fond med tilstrækkelige midler til at garantere pensioner langt ud i fremtiden, og det er en meget positiv udvikling. Jeg kommer med denne positive kommentar, fordi jeg nu vil være ret kritisk over for den irske regerings holdning til de brede økonomiske politiske retningslinjer.
For første gang nogensinde er en EU-stat blevet kritiseret - og endog skældt ud - af ØKOFIN. Det er uheldigt, ikke fordi det ikke er nødvendigt, men fordi EU ikke burde komme i en situation, som giver anledning til euroskepsis inden for Europas grænser, især i et land, der er så udskældt. Nu har Kommissionen offentliggjort sine retningslinjer for 2002, og alle medlemsstater, herunder Irland, bør åbent forhandle og klarlægge deres holdninger over for offentligheden, så offentligheden, når budgetterne skal gennemføres på baggrund af disse retningslinjer, er helt klar over årsagerne hertil.

Schmidt, Olle
Hr. formand, hr. kommissær, Kommissionens og ØKOFIN's opførsel over for Irland var forhastet og overdrevet. Det har skadet EU og ØMU'en, ikke bare i Irland, hvilket tidligere er blevet påpeget. ØMU-modstanderne i landene uden for euroområdet har fået ekstra vind i sejlene. "Så meget var den nationale frihed til at vedtage sin egen finans- og skattepolitik værd", klukker ØMU-modstanderne i mit hjemland muntert. De vil sikkert snart høre Herman Schmid udtrykke noget lignende.
Det er en urovækkende totalcentralistisk tendens i eurolandene. Euroens forholdsmæssige svaghed over for dollaren synes at have udløst en del overdrevne reaktioner. Pengepolitikken er naturligvis fælles, men finans-, budget- og skattepolitikken skal ikke og kan ikke styres ned i de mindste detaljer fra Bruxelles.
ØMU'en er et instrument til at styrke den økonomiske kraft i Europa, og derfor er det nødvendigt med en vis accept af, at ikke alle eurolande samtidig går i nøjagtig samme takt. Næste gang, vi får en sag i stil med Irlands, håber jeg, hr. kommissær, at Kommissionen tænker sig om først. ØMU'en må ikke blive en spændetrøje for Europa.

Schmid, Herman
Hr. formand, Olle Schmidt har fuldstændig ret. Jeg vil faktisk påpege, at når den økonomiske konjunktur nu forandres - for givetvis vil de amerikanske tendenser også slå igennem i Europa - er der naturligvis brug for en tilsvarende ændring af den økonomiske politik.
Jeg er derfor enig med de mange talere med ordfører Giorgos Katiforis i spidsen, som har belyst behovet for offentlige investeringer i uddannelse, forskning, miljøforbedringer og lignende. Det virker, som om der, hvilket selv Philippe Herzog påpegede, er en dogmatisk modstand mod en sådan forandring. På trods af at den økonomiske virkelighed ændres, skal politikken forblive uændret.
I den sammenhæng er det vigtigt for de enkelte lande at kunne handle mere frit, og her forstår jeg Olle Schmidts bekymringer. Jeg er faktisk meget glad for, at mit eget medlemsland, Sverige, står uden for ØMU'en og dermed har den handlefrihed, som bevirker, at landet kan føre en mere realistisk økonomisk politik angående de økonomiske konjunkturforandringer.

Mann, Thomas
Hr. formand, konjunkturtempoet i EU falder mærkbart. Kommissionen og IMF har korrigeret vækstprognoserne fra over 3% til 2,8%. Inflationsraten har overskredet den tilladte 2%-grænse med 0,3. Grundene til det er kendte. Eksploderende oliepriser, problemer i landbrugssektoren, euroens fald. Særligt vores eksportorienterede medlemsstater er ramt af den hårde mavelanding, konjunkturen har foretaget i USA. I hr. Katiforis' initiativbetænkning, der har vundet i præcision gennem talrige ændringsforslag fra PPE-DE-Gruppen, fremhæves betydningen af kontrollen af stabilitets- og konvergensprogrammerne for det økonomiske samarbejde i Europa. Der er absolut ingen anledning til passivitet, hvilket hr. Herzog har talt om. Nedbringelsen af statsgælden skal fortsat have højeste prioritet, men der skal også investeres målrettet i informationsnetværk, i teknologi, forskning og udvikling. På denne måde nærmer vi os det meget ærgerrige mål fra Lissabon, at vi skal blive den mest konkurrencedygtige, mest dynamiske vidensbaserede økonomi i Europa.
Først og fremmest skal vi konsekvent lægge kursen om til fordel for uddannelse og efteruddannelse. Livslang læring er alt for ofte kun en floskel og alt for sjældent en nødvendighed, det hele mangler undervisnings- og læseplaner. Mine kolleger hr. von Wogau und hr. Karas har allerede talt om euroens stabilitet og har understreget, hvor vigtig Den Europæiske Centralbanks - og Wim Duisenbergs - rolige hånd var. Euroen er fortsat stabil, til trods for alle politiske krav fra forskellige lejre.
For mig drejer det sig om strukturens stabilitet. I den økonomiske og sociale politik skal vores medlemsstater profitere af benchmarkingprocedurer og af udvekslingen af bedste praksis. Præcis det modsatte - nemlig dårlig praksis - leveres for tiden i mit land. Tyskland danner bagtrop i væksten i Euroland med ikke engang 2,2%. Tiden, hvor kansler Schröder smukkeserede og smilte ad problemerne, er langt om længe forbi! Stillet over for udeblevet beskæftigelsespolitisk succes, bl.a. fordi programmer ikke er effektive nok, forsøger han at bortlede opmærksomheden fra egne fejl, taler generelt nedsættende om arbejdsløse som dovne. Den, der forsøger at slå de utvivlsomt eksisterende socialbedragere og arbejdssky i hartkorn med alle de hundredtusinder, som i årevis fortvivlet har bestræbt sig for at kunne arbejde, han gør ofre til gerningsmænd, og det er absolut uforsvarligt!
Eksemplet viser, at gennem stærkere sammenfletning af data, af informationer, ved vi udmærket, hvilke forsømmelser de enkelte medlemsstater gør sig skyldige i. De fejes ikke længere ind under gulvtæppet, de kommer i den europæiske offentligheds søgelys. Man kommer ingen vegne i noget EU-land uden budgetdisciplin, uden vedvarende nedbringelse af gældsposterne, uden substantielle strukturreformer, for målene lønner sig - konkurrenceevne og stabilitet!

Bordes
Hr. formand, for EU's institutioner er balance på de offentlige budgetter højt prioriteret. Bag begrebet balance på de offentlige budgetter og de mange formanende ord om tilbageholdenhed, når det gælder de offentlige finanser, skjuler sig imidlertid den kendsgerning, at de budgetmæssige stramninger rammer udgifterne til offentlige tjenester og social sikring. Til gengæld er udgifter, som på forskellig vis støtter arbejdsgiverne, ikke berørt af stramningerne.
Hvis medlemsstaterne og EU's institutioner slettede de mange udgiftsposter til fordel for arbejdsgiverne, ville de opnåede besparelser gøre det muligt at sikre udviklingen af de offentlige tjenester og samtidig nedbringe ledigheden ved at ansætte flere på de offentlige hospitaler, inden for den offentlige transport og inden for undervisningssektoren, samtidig med at man kunne fastholde et overskud på de offentlige finanser. Det er selvsagt langtfra denne holdning, der kendetegner EU's institutioner og medlemsstaterne, der ser det som deres opgave at tjene de store virksomheders og ikke flertallets interesser. Betænkningens sprogbrug vidner i flere henseender herom. Eksempelvis når man glæder sig over, at arbejdsløsheden er faldet fra 9,6% til 8%, uagtet at 8% arbejdsløse er ensbetydende med 15 millioner kvinder og mænd, som er henvist til at leve i fattigdom, selv om de lever i et af verdens rigeste områder.
Betænkningen bifalder initiativer, som fremmer fleksibilitet og konkurrenceevne især på arbejdstagerside. Den taler klart arbejdsgivernes sag på bekostning af arbejdstagerne.
Vi må selvsagt stemme imod denne betænkning.

Villiers
De britiske konservative går som alle andre midterpartier i EU ind for korrekt finansierede offentlige tjenester af høj kvalitet, og de vil arbejde for en massiv forøgelse af offentlige udgifter på ca. 62 milliarder engelske pund i forbindelse med vigtige tjenester som f.eks. skoler og hospitaler, hvis de bliver valgt i juni. Vi går derfor ind for punkt 6, men vi har betænkeligheder ved resten af betænkningen, især punkt 4, da vi ikke kan acceptere den "gyldne regel" som et godt eksempel for Europa.
Det er blot en af de mange måder, hvorpå det lykkes Gordon Brown at manipulere med tallene. Denne betænkning og stabilitets- og vækstpagten i konvergensprogrammerne er tydelige beviser på forbindelsen mellem skatte- og udgiftspolitikker og pengepolitikker. Pagten gælder for alle medlemsstater, men de juridiske sanktioner gælder kun for staterne i eurozonen. Det er den største betænkelighed, vi har i forbindelse med betænkningen.
Vi er bl.a. imod Det Forenede Kongeriges deltagelse i euroen, fordi vi ønsker at beholde retten til at fastsætte skatter, budgetter og udgifter for demokratisk valgte nationale politikere. Det er ikke overraskende, at der inden for eurozonen er pålagt begrænsninger for offentlige udgifter. Hvis man har en fælles bankkonto, påvirkes man af andres beslutninger om offentlige udgifter, og man kan forvente nogen kontrol i forbindelse med disse beslutninger.
Det nylige eksempel i Irland er en udmærket påmindelse om, at deltagelse i euroen medfører meget andet for et land end en fælles rente: Skatte- og udgiftsbeslutninger træffes ikke længere udelukkende i national kapital. Det er en situation, som de fleste i Det Forenede Kongerige betragter med nogen uro, en situation, hvor man skal følge et budget, og hvor ØKOFIN, Kommissionen eller ECB oplyser den pågældende finansminister om, at han eller hun ikke har lov til at øge udgifterne på skoler, hospitaler og andre tjenester, som er af stor værdi for borgerne i Det Forenede Kongerige. Jeg vil gerne understrege, at vejen til økonomisk velstand i Europa, som hr. Karas så glimrende formulerede det, er strukturel og økonomisk reform, som vil føre til bæredygtig velstand, en stigning i beskæftigelsen og mindre arbejdsløshed.

Solbes
Hr. formand, jeg vil gerne allerførst udtrykke min tilfredshed med den betænkning om stabilitets- og konvergensprogrammerne, som hr. Katiforis har udarbejdet på Parlamentets initiativ.
Den tredje runde af programmer, som vi har fremlagt, afslutter ØKOFIN-Rådets analyse i marts. Den øgede overvågning af budgetpolitikkerne som følge af iværksættelsen af stabilitets- og vækstpagten har vist sig ekstremt positiv og effektiv. Jeg ved ikke, om det, som hr. Karas sagde, er et element til at sikre politisk stabilitet, eller det ganske enkelt er et element til opretholdelse af en klar forpligtelse i forhold til de offentlige underskud.
Medlemsstaterne har med en klart koordineret indsats opnået større budgetkonsolidering. I henhold til vores seneste tal fra de nuværende medlemsstater er der 10, som forudser overskud eller ligevægt på statsbudgettet. Og alle med undtagelse af Det Forenede Kongerige vil have ligevægt i 2004. Statsgælden reduceres tydeligt, og vi håber, at den i indeværende år kommer under 60% i 11 af Unionens 15 medlemsstater. Derfor mener jeg, at vi er gået klart fremad, og at vi, som hr. Katiforis sagde, budgetmæssigt har opnået økonomisk stabilitet i Europa.
Det er sandt, at problemet med sanering af de offentlige finanser, som har forårsaget den store fremgang, giver nogle problemer med bæredygtigheden på langt sigt og med kvaliteten af de offentlige finanser. På begge områder er Kommissionen af den grundlæggende overbevisning, at vi skal gå fremad. Vi må fortsætte fremad for at reducere de aktuelle underskud og hurtigst muligt opnå ligevægt på statsbudgetterne. I nogle tilfælde er gælden stadig alt for høj, og det må afhjælpes især for at løse nogle af fremtidens budgetproblemer.
I denne forbindelse vil jeg også gerne kommentere nogle af de punkter, som flere talere har fremhævet. Jeg hentyder her f.eks. men ikke kun - til fru Randzio-Plath, som omtalte nødvendigheden af at højne kvaliteten af de offentlige finanser. Når vi taler om kvaliteten af de offentlige finanser, taler vi ikke kun om problemer på kort sigt, men også på mellemlangt og langt sigt. På kort sigt er det naturligvis via skattereformerne, at vi får mulighed for bedre at styre skatterne. På mellemlangt sigt drejer det sig om alt i forbindelse med bedre offentlige udgifter - og jeg vil senere omtale den offentlige investering, som hr. Katiforis nævner i sin betænkning - og på langt sigt naturligvis problemet med befolkningens aldring, der uden tvivl bør være en af vores største bekymringer på nuværende tidspunkt.
De strategier på mellemlangt sigt, som er defineret af medlemsstaterne i deres programmer, giver os mulighed for meget klart at kende deres prioriteringer og dermed samordne de forskellige synspunkter med henblik på bedre koordination af vores budgetpolitikker.
Jeg vil dog gerne henvise præcist til nogle af de problemer, som hr. Katiforis nævner i sin betænkning. Først vil jeg gerne knytte et par konkrete kommentarer til den ekstremt vigtige offentlige investering, som optager en stor del af hr. Katiforis' betænkning. For det første er jeg absolut enig med ham i, at den offentlige investering er blevet reduceret i mange medlemsstater, man kunne endda sige uberettiget, i løbet af 1990'ernes budgetkonsolidering. For det andet er det sandt, at forbedringen af situationen også burde give os mulighed for at opprioritere de offentlige investeringsudgifter. Så ville vi handle i overensstemmelse med aftalerne fra Lissabon, og i denne forbindelse er den grundlæggende idé at forbedre vores vækstpotentiale. For det tredje vil jeg gerne pointere, at offentlig investering ikke er uforligelig med privat investering, at der kan opstå synergier og indbyrdes forbindelser mellem dem, at der er rum for innovative finansieringsmetoder, og at den offentlige sektor ofte ikke har nogen grund til nødvendigvis at skulle handle på den traditionelle og isolerede måde.
Denne opprioritering af den offentlige investering, som jeg er fuldstændig enig i, må dog ikke få os til at glemme den anden side af medaljen, nemlig at større offentlig investering ikke nødvendigvis betyder større underskud. Vi mener, at problemet bør løses ved nye retningslinjer for en bestemt type udgifter, og ved at det offentlige underskud holdes under kontrol. Vi anser kontrollen med det offentlige underskud på budgettet for fundamental. Det er absolut nødvendigt at opnå ligevægt på mellemlangt sigt, og det er sandt, at foranstaltninger som den gyldne regel, der er anvendt af Det Forenede Kongerige, er nyttige, så længe der er sammenhæng i, at den offentlige investering finansieres ved underskud eller gæld, men det er også korrekt, at dette underskud eller gæld ikke bør overstige det loft, som vi har aftalt, og derfor bør en bestemt type udgifter prioriteres frem for andre.
Når vi således taler om at styrke den offentlige investering, taler vi under ingen omstændigheder om hverken ukontrolleret gældsætning eller klar stigning i de offentlige udgifter. En stigning i investeringen, som kunne give anledning til overskridelse af de nuværende beregnede niveauer for underskud eller gæld, vil under ingen omstændigheder kunne regne med Kommissionens støtte.
Afsnit 10 i forslaget til beslutning vedrører en mere harmoniseret tidsplan for indsendelse af medlemsstaternes programmer. Vi er enige i dette punkt, og vi har altid anset det for nødvendigt at ajourføre programmerne før budgetprocedurerne. Vi har insisteret på dette punkt og vil fortsætte med at insistere på det, og vi håber, at vi i fremtiden kan opnå, at disse programmer i det mindste ajourføres, samtidig med at budgetprocedurerne indledes.
Hr. Katiforis nævner også nødvendigheden af at råde over Kommissionens dokumenter. Det er en gammel diskussion. Kommissionen finder det vigtigt, at Parlamentet råder over størst mulig information, men vi ved også, at det, der er irrelevant for offentligheden, i mange tilfælde er de små nuancer eller små forskelle, som der kan være mellem Kommissionens forslag og Rådets endelige beslutning. Vi mener, at drøftelserne frem for alt bør koncentrere sig om de emner, der endeligt vedtages af Rådet, og derfor mener vi, at en forelæggelse af de indledende dokumenter vil komplicere processen mere end gavne den.
Sidste emne, afsnit 9 vedrørende Kommissionens makroøkonomiske prognoser. Disse udarbejdes ud over bedømmelsen af programmerne som bekendt to gange årligt og offentliggøres, når de er klar. De seneste prognoser fra foråret, som vi netop har offentliggjort, blev fremsendt til Parlamentet den 25. april, og de indeholder nogle interessante emner, som også er blevet nævnt her i dag. Vores holdning til det irske problem er velkendt. Det eneste, Irland har gjort, er at anvende de gældende regler. Et andet interessant emne er problemet med lav vækst som følge af situationen i USA. Og lad os sige, at jeg fra nogle af Dem har hørt idéen om en ændring af budgetpolitikken som et positivt element til bedring af væksten. Set fra vores synspunkt med en beregnet vækst på 2,8%, som det er inkluderet i Kommissionens prognoser, er der fortsat en klar margen til at fortsætte med at styrke stabilitetsprogrammerne, således som de er planlagt, og Kommissionen insisterer derfor fortsat på, at det er nødvendigt at fortsætte med opfyldelsen af disse stabilitetsprogrammer, hvilket dog ikke betyder, at vi ikke accepterer, at de automatiske stabiliseringsfaktorer kan fungere i en situation med lav økonomisk vækst.
Det var disse områder, som jeg gerne ville fremhæve i mit indlæg. Jeg har blot tilbage at takke hr. Katiforis for hans indsats og Dem alle for Deres bemærkninger, kritikpunkter og forslag. Mange tak.

Formanden
Mange tak, hr. kommissær.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 11.00.

Internet II
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0116/2001) af Harbour for Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi om den næste generation af internet: nødvendigheden af et EU-forskningsinitiativ.
Jeg giver ordet i syv minutter til ordføreren, hr. Harbour.

Harbour
Det glæder mig meget at præsentere denne betænkning for Parlamentet på vegne af Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi. Udvalget har selv taget initiativ til betænkningen, og det er derfor et privilegium at stille op på vegne af udvalget.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at takke alle de kolleger, der har bidraget til denne betænkning, og de personer inden for industrien, der har hjulpet mig, samt Kommissionen for at sikre, at vi har dækket hele området. Det glæder mig, at den endelige betænkning afspejler alle bidrag, og at den blev enstemmigt vedtaget af udvalget. Jeg håber, at betænkningen vil få samme støtte af Parlamentet i dag. Betænkningen sender et stærkt politisk budskab til Kommissionen og Rådet om, at Parlamentet ønsker, at dette vigtige område - udviklingen af den næste generation af internet og elektronisk kommunikation - afspejles i de vigtige beslutninger om forskningsstøtte inden for det femte rammeprogram. Jeg ved, at en række kolleger, som vil give deres bidrag i dag, er aktivt involveret i dette program.
Jeg vil gerne henlede opmærksomheden på de tre hovedspørgsmål, som jeg forsøgte at besvare i min betænkning: Hvorfor er dette så vigtigt? Hvorfor bruger vi ordet initiativ i præsentationen? Hvad ønsker vi at opnå, og hvordan skal vi opnå det?
For det første tror jeg, at alle i Parlamentet har forstået vigtigheden af elektronisk kommunikation og internet. Men hvad med EU's og den offentlige sektors forskningsinitiativer? Denne betænkning argumenterer for prækompetitiv forskning i de næste trin inden for udviklingen af denne teknologi og for, at den prækompetitive forskning vil danne grundlag for den fremtidige konkurrenceevne hos alle industrier, tjenesteydere og regeringer.
Med vedtagelsen af GSM-standarden for mobilkommunikation har vi set, hvor vigtigt prækompetitivt arbejde er i forbindelse med fastsættelse af standarder, protokoller og arkitektur for næste kommunikationstrin. Vi forstår, hvorfor vi skal gøre det, men forstår vi, hvad vi skal gøre? Vi må forudse de teknologier, der er behov for i en verden, hvor kapaciteten for hele distributionssystemet for elektronisk kommunikation vil blive langt større end i dag. Den investering kommer nu, og vi bør forberede os på en verden med langt mere bredbåndskapacitet. Det er sådan, vi beskriver bærekapaciteten for ledninger eller luftbølger, der skaber kommunikation fra bruger til bruger og bruger til tjenesteudbyder.
Den arkitektur, som vi skal udvikle, vil være meget forskellig fra den arkitektur, som vi har i dag, hvor bærekapaciteten er begrænset. Et af kerneområderne som foreslået i denne betænkning er at sikre, at vi bruger det forskningsnet, som Kommissionen allerede støtter - Geant-projektet - og bruger det effektivt ved at støtte projekter til udnyttelse af den meget høje bærekapacitet i forventningen om, at hele den infrastrukturelle udvikling i fremtiden vil blive drevet af markedet.
Det er kernen i systemarkitekturen, men sideløbende er der andre politiske områder, hvor vi ønsker at forske. Spørgsmål om sikkerhed og databeskyttelse er meget nødvendige. Det bliver mere og mere nødvendigt, i takt med at vores personlige data cirkuleres hurtigere og lettere. Det bliver også mere nødvendigt, da vi i denne trådløse verden vil få flere og flere anordninger, der lægger oplysninger om os selv, vores boliger og biler i systemet.
Der vil være en ny form for personlige data til overvågning af vores biler og sikkerhedssystemerne i vores hjem, men disse data må ikke kunne indhentes og misbruges. Man skal derfor overveje en anden form for databeskyttelse, en indkapsling af data, så de ikke kan misbruges.
Vi skal tænke over de nye muligheder inden for trådløs teknologi - hvordan mængden af oplysninger i vores personlige anordninger eller mobiltelefoner kan bruges i handelstransaktioner. Vi skal også tænke over, at vi kan bære rundt på vores helbredsoplysninger i tilfælde af ulykker, og at strengt fortrolige data vil blive distribueret.
Vi må også tænke på de nye produkter, der giver den trådløse teknologi mulighed for at sende videoudsendelser, give adgang til "streamede" udsendelser, der vil passere via os. Hvordan vil vi f.eks. kunne få adgang til vores lokale tv-station, uanset hvor vi befinder os i verden, og hvordan betaler vi for det? Denne teknologi vil give os en reel konkurrencefordel.
Jeg har netop skitseret problemstillingerne i mine tre spørgsmål, så lad mig konkludere med at skitsere, hvorledes vi ønsker at gribe det an. Dette er et bidrag til forhandlingen om forskningspolitik i det sjette rammeprogram, og vores afstemning i dag vil gøre det muligt at integrere dette bidrag på det helt rigtige tidspunkt i den løbende strategiske drøftelsesproces. Vi må anmode Kommissionen om at se på etableringen af centres of excellence inden for disse teknologier. Selv om det er et af Kommissionens områder, er det helt klart en prioritet for dette teknologiske område. Vi ønsker også integrerede projekter, der involverer den offentlige og private sektor, som Kommissionen forudser i sit forslag.
Som konklusion vil jeg varmt anbefale denne betænkning til Parlamentet i dag, og jeg vil endnu en gang understrege vigtigheden af, at Parlamentet sikrer, at Kommissionen inkluderer betænkningen i fremtidige strategier.

Mann, Erika
Hr. formand, jeg vil gerne først takke min kollega Harbour for hans udmærkede betænkning. Jeg smigrer ikke, jeg mener det faktisk! Jeg ønsker ham tillykke med hans betænkning, som på den ene side giver en virkelig grundig fremstilling af Kommissionens initiativer, men på den anden side også fremsætter rigtig mange egne idéer. Jeg vil også gerne takke ham for, at han har været så åben med hensyn til vores egne standpunkter, forslag og ændringsforslag. En lignende tak vil jeg dog også gerne rette til Kommissionen, fordi jeg synes, at Kommissionen i de seneste år virkelig har bevist, at den er i stand til at iværksætte egne europæiske initiativer i en ovenud vigtig sektor og gennemføre dem internationalt.
Vi har med modstandere at gøre - jeg har ikke lyst til at sige modstandere, men hellere partnere - på internationalt plan som er meget, meget stærke i denne sektor, først og fremmest naturligvis USA. Det er i stigende grad vigtigt, at vi udvikler vores egne idéer om, hvilke fremtidsperspektiver vi samlet giver internetområdet. En hjertelig tak til Kommissionen for - jeg vil også gerne inkludere Rådet - hvor innovationsivrigt den har givet sig i kast med denne sektor.
Jeg vil gerne tage nogle punkter op, som min kollega Malcolm Harbour har berørt. Dette initiativ beskæftiger sig jo overvejende med, hvad der i fremtiden skal ske på internettet inden for forskning. Det forekommer mig at være vigtigt, at vi samlet set ud over de hidtil påbegyndte initiativer fra Kommissionen i virkeligheden foregriber fremtiden. Min kollega Malcolm Harbour talte om det.
Hvad skal der til for at kunne foregribe fremtiden på internetområdet? Det er en særdeles vanskelig grund, som vi bevæger os på, fordi fremtidsprognoser ikke kun er vanskelige i denne sektor, men også i mange andre sektorer. Men her har vi at gøre med et område, som ændrer sig meget, meget hurtigt, som på den ene side styres af regulering, men som også gør det mere og mere nødvendigt, at vi forudser, hvilke standardiseringer der bliver nødvendige i fremtiden. Følgende spørgsmål melder sig også mere og mere: Hvordan bliver denne sektor overhovedet taget op til overvejelse og forstået af befolkningen, af forbrugerne samlet set? Her bliver det i højere og højere grad vigtigt, at vi i virkeligheden skaber tillid, således at vi ikke kun på den ene side har en fantastisk teknologi, at vi ikke kun har reguleringer, som er kloge og intelligente, at vi ikke kun har standardiseringer, som faktisk foregriber fremtiden, men at vi også har en befolkning og forbrugere, som er villige og parate til at investere i denne sektor, og det ikke kun i den forstand, at de fører telefonsamtaler, men at de i fremtiden også afvikler forretninger via det. I denne sektor vil vi være nødt til at investere langt, langt mere end tidligere. For rent faktisk at skabe tillid vil jeg gerne indtrængende opfordre Kommissionen til at gøre mere på dette felt.
Til sidst har jeg en bøn, en forespørgsel til Kommissionen: Jeg beder om, at den bundter alle de initiativer, som den har iværksat på internetområdet, sammen i et eneste initiativ omfattende alle sektorer og virkelig når frem til et samlet overbevisende koncept!

Plooij-van Gorsel
Hr. formand, kære kolleger, hr. kommissær, jeg støtter Erika Manns sidste ord fuldt ud. Jeg vil endvidere gerne takke ordføreren for det udmærkede samarbejde med Industriudvalget ved udarbejdelsen af denne betænkning.
Hr. formand, i hele EU investeres der for lidt i IST, både fra industriens og statens side. Tag f.eks. det sjette rammeprogram. Til IST er der bevilget 3,6 milliarder euro, men det er alt for lidt. Hvad er nødvendigt for at gøre Europa til den mest dynamiske og konkurrencedygtige vidensbaserede økonomi i verden, sådan som det blev aftalt i Lissabon?
For det første en god infrastruktur, og her mener jeg bredbånd. Ud fra min liberale synsvinkel er det ikke primært en opgave for staten, men på europæisk plan er det nødvendigt med et transeuropæisk højhastighedsforskningsnet. Det er helt klart en opgave for EU, hvilket min kollega netop sagde. Jeg anmoder udtrykkeligt kommissæren om at vise lidt mere ærgerrighed.
Det er endvidere nødvendigt med kvalitativt godt indhold. Også her er mangelen på kapital en stor hindring, især med hensyn til fornyelser. Indholdssektoren består af nystartede virksomheder og mellemstore virksomheder, som vil eksportere, men på grund af turbulensen på markedet er der ikke stor vilje til at stille risikovillig kapital til rådighed. Desuden er der i Europa store regionale forskelle i kapitaludbuddet. Herved kommer EU bagud i forhold til USA, hvor der investeres 3-4 gange så meget risikovillig kapital i digitalt indhold og internetrelaterede aktiviteter.
Det resulterer i fornyelse og større økonomisk vækst og naturligvis beskæftigelse. Den offentlige sektor skal spille en større rolle i forbedringen af denne situation ved at føre udbud og efterspørgsel sammen i EU.
Endelig, hr. formand, for første gang i historien sætter teknologien statsretten i bevægelse. Derfor lyder mit spørgsmål til kommissæren: Hvorfor placeres emnet "borgere og governance i det europæiske videnssamfund", som der er bevilget 225 millioner euro til i det sjette rammeprogram, ikke ved "teknologier i informationssamfundet"?
Hr. formand, staten skal også selv tilpasse sig informationssamfundet.

Schröder, Ilka
Hr. formand, jeg hilser betænkningen velkommen, eftersom jeg finder det vigtigt at videreudvikle nye teknologier. Jeg synes, at det er vigtigt først og fremmest for at give så mange mennesker som muligt mulighed for at kommunikere frit med dem, som de ønsker at kommunikere med, og også at kunne gøre det, når de selv vil. Stikordet er her informationsmæssig selvbestemmelse. Her kommer vi allerede til den største hindring for dette frie net, for den frie kommunikation. Der er allerede her blevet talt meget om forbrugertillid. Ganske vist synes jeg, at alene dette ord er meget betegnende. Forbrugertillid betyder jo, at man kun skaber tilliden, for at forbrugerne skal tro, at kommunikationen er sikker. Privacy er et andet begreb, som betyder, at kommunikationen virkelig er sikker. Derfor vil jeg gerne endnu en gang betone, at jeg synes, at privacy bør være det virkelige mål, altså at sikre, at kommunikationen er sikker.
Der er dog en hindring. Overvågningen griber mere og mere om sig, også på europæisk plan. Der argumenteres ofte med, at der findes nye forbrydelser på internettet eller allerede kendte forbrydelser, som dog i den senere tid er blevet afviklet på internettet. De foranstaltninger, som ganske vist træffes mod dem, bygger for det første på, at man kan begrænse disse forbrydelser med statslige overvågningsmetoder - det tror jeg ikke! For det andet egner foranstaltningerne sig for det meste kun til at afskrække de dummeste forbrydere. Meget længere fører det ikke. For mange mennesker, som er illegalt beskæftiget digitalt, vil naturligvis også vide at beskytte sig mod overvågning.
I artikel 10 og 13 i betænkningen tales om databeskyttelse. Ganske vist bliver en del indskrænket yderligere, og der kræves kun databeskyttelse for økonomiske og sundhedsrelevante data. Jeg synes, at privacy er vigtigt for alle data. Alle mennesker skal have mulighed for informationsmæssig selvbestemmelse. Derfor synes jeg, at overvågning skal nedprioriteres, og privacy opprioriteres!

Hyland
Hr. formand, jeg støtter fuldt ud lovgivning til opgradering af kvaliteten af og standarden for telekommunikation inden for EU. Ændringerne på arbejdsmarkedet i dag forudsætter en viden om og adgang til nye moderne telekommunikationsfaciliteter. Men ændringer af infrastrukturerne for telekommunikation skal dog være retfærdige og afbalancerede. Det er afgørende, at nye deltagere på markedet ikke kan udvælge de større og mere lukrative områder for anvendelsen af disse vigtige nye teknologier.
Der skal være en stærk forpligtelse for alle regeringer til at sikre, at der er tilstrækkelig telekommunikation i både byer og landdistrikter. Denne forpligtelse til universel adgang i byer og landdistrikter skal være en reel del af de politikker, der føres af diverse beslutningstagere inden for telekommunikation på markedet. Ny teknologi kan bidrage væsentligt til gennemførelsen af effektive politikker om udviklingen af landdistrikter og være en væsentlig faktor i jobskabelse i landdistrikterne og i forbindelse med løsning af problemerne med ubalancen i byer/landdistrikter, som Parlamentet prioriterer højt.
Jeg glæder mig især over det arbejde, som den europæiske kommissær for forbrugerbeskyttelse, David Byrne, har udført i forbindelse med udviklingen af nye mekanismer til styring af forbrugerbeskyttelsesrettigheder for personer, der handler på internettet. Elektroniske virksomheder er nu en af de store drivkrafter for både vellykket virksomhedsudvikling og national økonomisk udvikling. Det er en grundlæggende ny måde at udføre handelstransaktioner på, som har vidtrækkende økonomiske og sociale virkninger.

Belder
Hr. formand, den nye generation af internet giver muligheder for mange interaktive anvendelser. I den forbindelse skal ikke teknologien, men forbrugernes behov spille den afgørende rolle. Harbour-betænkningen er derimod meget teknologisk orienteret.
Det offentliges opgave omfatter mere end at sørge for infrastruktur. Ordføreren nævner ikke, at staten også skal undersøge, hvordan det nye internet kan være til fordel for offentligheden.
For det første kan teknologien bidrage til større social sammenhæng, f.eks. fordi erstatningen af rutineopgaver giver mere tid til menneskelig kontakt. Eftersom det ikke sker af sig selv, skal det undersøges, hvilke anvendelser der styrker den sociale sammenhæng.
For det andet behandles reglerne om sikkerhed og indhold heller ikke tilstrækkeligt. Sikker infrastruktur er vigtigt, men teknologien udelukker for det meste ikke misbrug. Ordføreren skulle derfor have haft mere øje for de internationale problemer med hensyn til ny teknologi og bestående og nye regler.
Endelig, en mindskelse af videnskløften kræver, at alle befolkningsgrupper hurtigt kan lære at anvende ny teknologi. Behovene, betingelserne og den påkrævede infrastruktur for svage grupper skal undersøges. Så kan integrationen heraf allerede finde sted i udviklingsfasen af nye anvendelser. Bestemte grupper kan i det tilfælde modtage supplerende bistand.
Kort sagt, anvendelserne skal have mere opmærksomhed, end de får i betænkningen. Der skal lægges større vægt på de nævnte politiske aspekter i bestræbelsen efter et videnssamfund for hele befolkningen.

Ford
Hr. formand, først vil jeg gerne lykønske ordføreren, Malcolm Harbour, med betænkningen, som er udarbejdet på eget initiativ, om den næste generation af internet: Nødvendigheden af et EU-forskningsinitiativ. Omfanget af støtte til betænkningen er tydeligt, både fordi betænkningen blev enstemmigt vedtaget, og fordi der ikke var ændringsforslag. Parlamentet støtter tilsyneladende betænkningen fuldt ud.
I Den Socialdemokratiske Gruppe støtter vi især prioriteringen af arbejdet med den næste generation af internet i det sjette rammeprogram og udviklingen af en infrastruktur med stor båndbreddetilgængelighed og et nyt hurtigt transeuropæisk forskningsnet. Vi vil sikre, at EU-forskningsinitiativer supplerer den offentlige sektors forskning, så vi undgår konflikter eller gentagelser.
Der er imidlertid mindst fem punkter, som skal klarlægges. For det første punkt 2, hvor der tales om behovet for prækompetitiv forskning. Vi er enige om prækompetitiv, ikke ikke-konkurrencedygtig, som er noget andet. Modellen er den japanske model for forskningskarteller, hvor mennesker samarbejder om udviklingen af en ny teknologi, hvorefter de går ud og konkurrerer under markedsføringen.
For det andet vil jeg nævne punkt 7, hvor vi taler om at være teknisk neutrale. Det er udmærket, hvis det ikke er en undskyldning for passivitet, hvor vi blot venter på, at teknologien fastlægges. Vi skal deltage i processen, vi skal være fleksible, men også aktive.
For det tredje vil jeg nævne punktet om systemsikkerhed, hvor det er klart, at vi har behov for at kunne beskytte denne og næste internetgeneration og give mennesker mulighed for at handle på internettet og sende fortrolige oplysninger. Jeg håber, at Kommissionen vil se på både teknologien og den lovgivning, der er brug for for at sikre de rette krypteringsniveauer til beskyttelse af offentligheden - uden at gøre det let for kriminelle.
Endelig er der det vigtige spørgsmål om universel adgang. Kommissionen skal sikre, at der er adgang for alle, ikke blot i byerne.

Thors
Ærede formand, ærede kommissær, kære venner, jeg lykønsker Malcolm Harbour med hans usædvanligt velinformerede betænkning, som behandler mange vigtige spørgsmål. Denne betænkning berører også det faktum, at fremtidens samfund vil blive et mobilt internetsamfund, og jeg tror, at vi medlemmer er en slags forsøgskaniner for, hvorvidt denne mobilitet fungerer.
Betænkningen viser også den hurtige forandring, som vi ser på dette område. Bl.a. har udgangspunkterne for kapitalmarkederne forandret sig, siden Malcolm Harbour færdiggjorde sit arbejde.
Det eneste, jeg vil sige til kommissæren i dag, er, at Kommissionens organisation forhåbentlig er tilstrækkelig fleksibel til at tage hensyn til behovet for samarbejdet mellem forskellige tjenestegrene for hurtigt at kunne reagere på de nødvendige forandringer. Jeg mener også, at der skal tages hensyn til dette spørgsmål i hvidbogen om European Governance.
Det er nødvendigt med en bedre koordinering af Kommissionens aktiviteter, som Erika Mann også nævnte. Det er også indlysende, at internettet vil udfordre de administrationer, hvor åbenlys konkurrence mellem administrationerne bliver den vejledende måde at opføre sig på, og Kommissionen skal kunne håndtere denne konkurrence.

MacCormick
Malcolm Harbours beundringsværdige betænkning opfordrer os til at se nøjere på vores forskningsinitiativ, og det støtter vi fuldt ud.
Der er altid et punkt, som skal understreges. Den form for forskning, der er behov for her, omfatter den videnskabelige forskning - forskning inden for fysik, IT - men også forskning inden for socioøkonomiske og juridiske forhold dækket af disse punkter, især i punkt 13, som omhandler vigtige spørgsmål om databeskyttelse. Vi ønsker f.eks. at sikre, at vi har den rette lovgivning til at håndtere risici og trusler og samtidig have teknologien på plads.
Jeg vil også gerne fremhæve hr. Hylands kommentar til punkt 7. Jeg er netop vendt tilbage fra et besøg på Hebriderne under valgugen. Med disse teknologier undgår vi ulemperne i de fjerntliggende områder, og vi kan derfor vende tendensen til affolkning i disse områder, under forudsætning af at vi f.eks. etablerer retfærdig adgang til infrastrukturer med rigelig og udvidet båndbredde til lave omkostninger. Vi må sikre, at de fjerntliggende områder inkluderes.

Bolkestein
Hr. formand, jeg vil starte med at lykønske ordføreren, hr. Harbour, med det fremragende initiativ. Kommissionen bifalder den stadige interesse, som Europa-Parlamentet og Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi har vist i forbindelse med udviklingen og etableringen af et informationssamfund i Europa. Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi har endog i sine betænkninger om næste generation af internet gjort det helt klart, at den fremtidige udvikling af denne internetinfrastruktur er af afgørende betydning. Tidspunktet for vedtagelsen af denne betænkning er meget velvalgt, da Kommissionen i øjeblikket er i færd med at udarbejde den kommende meddelelse om specifikke programmer til gennemførelse af det sjette rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling, hvori flere spørgsmål i Harbours betænkning vil blive behandlet.
Næste generation af internet vil blive realiseret gennem udvikling inden for både teknologi og politik. Hvis EU fortsat skal være konkurrencedygtig, er det først og fremmest vigtigt at sikre en hurtig og kontinuerlig vækst inden for internettet som den vigtigste infrastruktur til den globale vidensbaserede økonomi. Det er lige så vigtigt at træffe nye politiske foranstaltninger for at være på forkant med den hurtige udvikling inden for internetverdenen.
Vi har en række instrumenter og ressourcer - eEurope, europæiske forskningsrum, rammeprogrammet for forskning og teknologisk udvikling, eIndhold, Ten Telecom, strukturfonde - til sikring af en hurtig udvikling af den næste generation af internet. Koordination af vores aktiviteter med aktiviteterne i medlemsstaterne og andre europæiske institutioner vil sikre målsætningerne til gavn for alle europæere, og denne adgang til nye tjenester vil også omfatte de personer, der har specielle behov, som f.eks. handicappede og ældre.
Som det største instrument i Europa støtter rammeprogrammet forskningen i forbindelse med udviklingen af den næste generation af internet. Arbejdet støttes allerede gennem det nuværende femte rammeprogram, men vil få yderligere støtte i det sjette rammeprogram.
Lad mig give nogle eksempler på vores støtte til den næste generation af internet. For det første har Kommissionen for nylig iværksat et strategisk initiativ vedrørende IBV6, den næste generation af protokol, og der er oprettet en arbejdsgruppe med ledere fra industrien. Det vil bidrage til den hurtige og kontinuerlige udvikling af internettet og samtidig sikre, at Europas konkurrenceevne inden for trådløse teknologier ikke mindskes på langt sigt. Gennem IBV6 vil Europa endvidere være klar til at skabe forbindelse for de milliarder af anordninger, der vil udgøre hele det sårbare system for fremtidens informationssamfund.
For det andet er der opnået gode resultater i forbindelse med udviklingen af nye elektroniske infrastrukturer gennem Geant-projektet, et paneuropæisk forskningsnet, der omfatter både EU og tilknyttede lande. For det tredje har Kommissionen reageret tilfredsstillende på Parlamentets anmodning om en mere ambitiøs gennemførelse af Geant-projektet, som flere medlemmer netop har angivet. Formålet er at skabe meget avancerede forbindelser og tjenester i Europas nationale forsknings- og uddannelsesnet på et plan, hvor Europa fører an i den banebrydende forskning med Geants kapacitet fra 2,5 gigabit pr. sekund til 10 gigabit pr. sekund og derefter op til 100 gigabit pr. sekund i de kommende år.
For det fjerde vil Geant-projektet, som har en central rolle i det globale samarbejde med lignende regionale aktiviteter over hele verden, f.eks. USA's initiativ Internet II, Canadas CANET4 osv., kunne skabe en multiplikatoreffekt, som mange større infrastrukturprojekter kan drage fordel af.
Kommissionen har i forbindelse med det sjette rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling og naturligvis den løbende liberalisering af telekommunikationsmarkederne forsøgt at sikre, at den infrastruktur, der er nødvendig for at støtte udviklingen af den næste generation af internettjenester i Europa, er tilgængelig. Kommissionen vil give direkte støtte til den nødvendige forskning til udvikling af nye teknologier på områder som f.eks. fotonisk teknologi, avanceret software og hardware, grænseflader osv. Disse forskningsaktiviteter skal omfatte vigtige nye krav om f.eks. større sikkerhed. Sikkerhedsspørgsmålene behandles også i den kommende meddelelse om sikkerhed for elektroniske netværk, som skal præsenteres i forbindelse med Det Europæiske Råd i Göteborg.
Afslutningsvis vil jeg gerne understrege, at vi er helt enige med hr. Harbour i, at den næste generation af internet er strategisk vigtig for Europa. Vi har en unik mulighed for at udvikle en internetinfrastruktur til gavn for forskningen og Europas borgere.

Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 11.00.

Regnskaber for visse selskabsformer
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0130/2001) af Inglewood for Udvalget om Retlige Anliggender og Det Indre Marked om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 78/660/EØF og 83/349/EØF for så vidt angår årsregnskaber og konsoliderede regnskaber for visse selskabsformer (KOM(2000) 80 - C5-0106/2000 -2000/0043(COD)).

Inglewood
I The Financial Times i går skrev Arthur Levitt, en tidligere formand for USA's Securities and Exchange Commission, at investorer, offentlige selskaber, revisionsfirmaer, børsmarkeder og regulerende myndigheder rundt om i verden nu står over for en stor udfordring for fremtidens globale økonomiske system: At skabe et bæredygtigt system med sammenlignelig, ensartet regnskabsaflæggelse af høj kvalitet, som accepteres af både Europa og USA samt udviklingslandene, og at denne udfordring er resultatet af udviklingen og ikke af kriser. Han sagde endvidere, at den eksplosive vækst i markeder og økonomier skaber et stort behov for et sådant system, og at alle er enige om, at der ikke er andre måder, hvorpå man kan sikre en effektiv fordeling af kapital på globalt plan.
Dette forslag er en del af EU's bredere reaktion på de udfordringer, som hr. Levitt beskrev, og det drejer sig især om problemerne med relativt nye finansielle instrumenter, f.eks. afledninger og hedge-midler.
I henhold til direktivet skal medlemsstater tillade eller kræve, at alle eller bestemte selskaber, hvor det er relevant, fastsætter en dagsværdi i stedet for omkostningsregnskaber. Det er en fleksibel ordning, som giver medlemsstaterne tilstrækkelig diskretion i tråd med anvendelsen af subsidiaritetsprincippet, alt efter omstændighederne.
Det skal ses som et første skridt i retning af etablering af en regnskabsordning i hele Europa, der opfylder kravet om et moderne globalt marked, og som omfatter de oplysninger, der er behov for i forbindelse med virksomhedsregnskaber.
Forslaget til Parlamentet i dag er sammen med ændringerne - som vi alle har vedtaget enstemmigt i udvalget - resultatet af et tæt samarbejde mellem undertegnede på vegne af Udvalget om Retlige Anliggender og Det Indre Marked, Kommissionen og Rådet i vores bestræbelser på at opnå en formulering, som kan bidrage til hurtig behandling af direktivet.
Jeg mener, at vi har nået en gensidigt tilfredsstillende konklusion, og jeg kan varmt anbefale betænkningen.

Berenguer Fuster
Hr. formand, vi står uden tvivl ikke over for den mest spændende betænkning, som vi kommer til at drøfte i denne mødeperiode, og jeg henviser her naturligvis ikke til lord Inglewoods fremragende arbejde, som vi bør lykønske både ham og os alle med.
Når Europa-Parlamentets arbejde i en procedure med fælles beslutningstagning som i dette tilfælde forbedrer Kommissionens forslag og gør det på et højt teknisk plan, gives der ikke kun et positivt bidrag til lovgivningsproceduren, men samtidig øger vi også Europa-Parlamentets prestige og kommer med argumenter for en generalisering af proceduren med fælles beslutningstagning.
Det, at der - som jeg netop har sagt - er tale om en betænkning, som ikke vækker den store lidenskab, betyder ikke, at det ikke er en vigtig betænkning set fra et teknisk synspunkt. Og i denne sammenhæng er forslaget om modernisering af regnskabsdirektiverne ikke kun af stor vigtighed, det kan også karakteriseres som et helt igennem nødvendigt forslag til at øge selskabsregnskabernes gennemskuelighed.
I henhold til de traditionelle regler for selskabsregnskaber skulle aktiver værdiansættes til kostpris, altså det, der betegnes som historisk værdi. Som følge heraf var det dette kriterium, der blev anført i regnskabsdirektiverne, og det er naturligt, hvis man ønsker at undgå regnskabsmanipulation, som forhindrer, at regnskaberne afspejler selskabets virkelige situation.
Det drejede sig altså om at forhindre, at et selskabs ledere ganske snedigt kunne foretage en ny værdiansættelse af aktiverne for at forvrænge billedet af det pågældende selskab. Faktisk var der visse regnskabsmæssige uregelmæssigheder, som ikke var tilladt for selskaberne, men som er blevet tilladt i visse medlemsstaters statsbudgetter, for at de kunne få adgang til euroen, men man har så med en omskrivning i stedet for uregelmæssigheder kaldt det "kreativ bogføring".
Men alt i alt var de omtalte regnskabskriterier for den historiske værdi ikke urokkelige, og de aktuelle finansmarkeders kompleksitet og den stigende brug af avancerede finansielle produkter betyder, at det er nødvendigt at udskifte den historiske værdi med dagsværdien. Denne dagsværdi, som er den, der er medtaget i det forslag til direktiv, som vi skal vedtage, har nogle meget mere uhåndgribelige grænser og er derfor naturligvis ikke så fast som den historiske værdi, og den kræver mere præcise instrumenter til gennemførelse, kriterier, som er indeholdt i ændringsforslagene, som vi stemmer for.

Formanden
Jeg giver ordet til hr. Bolkestein. Jeg gør kommissæren opmærksom på, at han har taletid indtil kl. 11.00. Benyt chancen, hr. kommissær.

Bolkestein
Hr. formand, jeg går ud fra, at jeg indtil kl. 11.00 skal begrænse mig til det emne, som er på dagsordenen nu, og at jeg ikke får ordet for at tale om andre sager, f.eks. det nyeste dokument fra forbundskansler Schröder om det fremtidige Europas arkitektur. Jeg skal altså begrænse mig til dagens emne.

Formanden
Jeg er gavmild i dag, hr. kommissær, så værsgo.

Bolkestein
Hr. formand, jeg kender min plads, og vi kan begynde med dette emne.
Jeg vil gerne svare på de to indlæg, navnlig ordførerens. Som De sikkert er klar over, er regnskabsvæsen en europæisk opfindelse. Lucia Patchioli, en italiensk munk, udviklede de grundlæggende principper for bogføring for 500 år siden. Selv om man skal have stor respekt for historien, er der ingen grund til at være forhistorisk. Og det skal EU's regnskabsvæsen helst heller ikke være.
Det grundlæggende regnskabsdirektiv, det fjerde direktiv om selskabslovgivning, er nu over 20 år gammelt - fra 1978 - og selv om direktivet danner et solidt grundlag for regnskabsvæsen i EU, er det svært at ignorere de store ændringer inden for virksomhedspraksis: Kapitalmarkeder, futures, aktierettigheder, lejekontrakter, internet og euroen er fænomener, som ikke alle eksisterede i 1978.
Regnskabsvæsen har udviklet sig i takt med disse ændringer inden for virksomhedspraksis. I 1995 blev Kommissionen aktivt involveret i International Accounting Standards Committee. Det resulterede i den nyligt foreslåede forordning om internationale regnskabsstandarder (IAS), som jeg håber at kunne drøfte med Parlamentet snarest.
Kommissionen er i øjeblikket i gang med en opdatering af regnskabsdirektiverne. Vi vil præsentere et forslag inden slutningen af året som beskrevet i Kommissionens meddelelse om regnskabsaflæggelse i EU.
Hvis De hører mig tale om den foreslåede forordning og moderniseringen af regnskabsdirektiverne, undrer De dem måske over, at der skulle være behov for dette forslag om ændring af regnskabs- og bankdirektiverne og dermed mulighed for etablering af en dagsværdi for visse finansielle instrumenter. Hvorfor har vi brug for dette forslag?
I de senere år har flere medlemsstater indført national lovgivning, som giver deres virksomheder mulighed for at følge internationale regnskabsstandarder. Medlemsstaterne kan imidlertid ikke vedtage nationale love, der ikke opfylder EU-lovgivningen. IAS kan derfor kun anvendes, hvis kravene i regnskabsdirektiverne er opfyldt.
Konceptet om dagsværdi, som er indført i IAS, opfylder ikke kravene, men forslaget løser problemet ved at indføje konceptet om dagsværdi i regnskabsdirektiverne. Uden dette forslag vil virksomheder, der i øjeblikket anvender IAS, ikke længere kunne anvende disse standarder, når ansættelse til dagsværdi bliver obligatorisk i henhold til IAS fra regnskabsåret 2001.
Jeg vil gerne understrege, at indførelsen af dagsværdi i regnskabsdirektiverne er helt i tråd med internationale regnskabsstandarder og giver ikke mulighed for yderligere anvendelse af dagsværdi.
Regnskabsvæsen er et teknisk og endog esoterisk spørgsmål. Det er ikke desto mindre vigtigt til fremhævelse af de væsentligste aspekter af dette forslag. Forslaget definerer dagsværdi og de finansielle instrumenter, der kan ansættes til dagsværdi i overensstemmelse med IAS.
For det andet fastsætter forslaget også regler for medlemsstaterne til definition af, hvilke virksomheder der kan eller skal anvende dagsværdi. En medlemsstat kan f.eks. tillade eller kræve anvendelse af dagsværdi udelukkende for børsnoterede virksomheder.
For det tredje medfører forslaget også krav om, at alle virksomheder fremlægger oplysninger om afledte finansielle instrumenter - optioner, swaps, futures - i noterne til regnskaberne, som kan have en stor betydning for den økonomiske position. Små virksomheder kan dog fritages fra at fremlægge disse oplysninger.
Et af Parlamentets ændringsforslag vil inkludere banker i forslagets anvendelsesområde. Kommissionen støtter ændringsforslaget ud fra betragtningen om et fælles europæisk marked. Banker og andre selskaber konkurrerer om kapital på samme kapitalmarked. Sammenlignelige regnskabsoversigter er afgørende for effektiv fordeling af kapital blandt selskaber og til sikring af tilstrækkelig investeringsbeskyttelse. Kommissionen har gennemgået ændringsforslagene til forslaget omhyggeligt og støtter i dette tilfælde alle ændringsforslag fra 1-32.
Afslutningsvis håber jeg, at Parlamentet og ordføreren vil medvirke til at forhindre forældede regnskabsprincipper i EU. Vi ønsker at være tidssvarende og fremsynede.

Formanden
Mange tak, hr. kommissær.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i Strasbourg.
(Mødet udsat kl. 10.50 og genoptaget kl. 11.00)

Krivine
Hr. formand, jeg vil gerne fremsætte en enkelt bemærkning til forretningsordenen. Jeg havde planlagt at rejse til Washington tirsdag eftermiddag med delegationen af koordinatorer under det foreløbige undersøgelsesudvalg om Echelon. Delegationen skulle aflægge officielt besøg i USA den 9.-11. maj. USA's ambassade i Bruxelles har imidlertid netop meddelt, at behandlingen af min visumansøgning er standset af politiske årsager, og at sagens akter er sendt til Washington. USA's ambassade har anbefalet mig at aflyse min rejse med den omhandlede delegation.
Hr. formand, jeg ville gerne anmode Europa-Parlamentets Præsidium om - om muligt - at rette henvendelse til de amerikanske myndigheder, sådan som også gruppeformanden, hr. Wurtz, allerede har gjort. Jeg finder det skandaløst, hvis den amerikanske regering får lov til at afgøre, hvem der deltager i Europa-Parlamentets delegation.
(Bifald fra venstre)

Formanden
Hr. Krivine, jeg har noteret mig Deres indlæg, hvis indhold er særdeles væsentligt. Jeg ønsker spørgsmålet forelagt for Præsidiet snarest muligt, således at denne afgjort ganske alvorlige sag bliver fuldt belyst.

Heaton-Harris
En bemærkning til forretningsordenen. De er utvivlsomt bekendt med de alvorlige problemer forbundet med videregående uddannelse i min valgkreds i Northamptonshire.
I tilhørerlogen i dag er der en mor til to fra Earls Barton i nærheden af Wellingborough, hvis ældste søn skal starte på en videregående uddannelse i september. Han har for nylig indgivet et andragende til Parlamentet, fordi hans lokale uddannelsesmyndighed ikke har kunnet tilbyde ham en plads på de skoler, han har valgt i lokalområdet, selv efter noget, der kun kan beskrives som en mangelfuld appelproces. Det er samme lokale uddannelsesmyndighed, som - indtil sidste uge - ikke kunne tilbyde pladser til 20 børn i samme område.
Vil formanden venligst henvende sig til den britiske regering for at undersøge, om dette er i overensstemmelse med chartret om grundlæggende rettigheder, især artikel 14, stk. 3, om retten til uddannelse, som jeg mener specifikt dækker sagerne i forbindelse med Lucy Payne og de mange andre bekymrede forældre i Northamptonshire.

Formanden
Hr. Heaton-Harris, plenarforsamlingen har noteret sig de problemer, De påpeger, og sagen vil snarest gå videre til de kompetente myndigheder.

Gawronski
Hr. formand, vi har fået at vide, at vores kollega Vattimo har afholdt en pressekonference her til morgen for at præsentere en italiensk bog, som klart tager sigte på bagvaskelse. Det er en bog, der allerede er blevet klaget over i Italien, og som bagvasker et medlem af det italienske parlament. Her har venstrefløjen efter min mening endnu en gang vist sin tilbøjelighed til at bruge institutionerne med det klare formål at påvirke den italienske valgkampagne. Jeg vil gerne spørge Dem, hr. formand, hvem der har givet tilladelse til at benytte dette lokale til sådanne formål. Jeg ved godt, at man ændrede pressekonferencens navn for at benytte lokalet, eftersom man fjernede det element, som havde med valgkampagnen at gøre, men konferencens indhold var helt klart relateret til den italienske valgkampagne.

Formanden
 Hr. Gawronski, vi skal søge oplysninger om indholdet af omhandlede møde.

McKenna
Jeg vil gerne vende tilbage til hr. Krivines spørgsmål om vores Echelon-delegations besøg i USA. Det er et meget vigtigt og alvorligt spørgsmål. USA har besluttet at nægte adgang til et demokratisk valgt parlamentsmedlem af politiske årsager. Det er helt uacceptabelt. Hvordan kan USA beslutte, at et demokratisk valgt medlem af Europa-Parlamentet skal nægtes adgang af politiske årsager?
USA er tydeligvis dobbeltmoralsk: USA har taget imod mange andre, herunder Gerry Adams og Nelson Mandela, med forskellig politisk fortid. Nu beslutter USA at nægte adgang til et parlamentsmedlem af politiske årsager. Det er et diplomatisk spørgsmål, som skal rejses straks.

Formanden
 Fru McKenna, jeg er overbevist om, at plenarforsamlingen har noteret sig hr. Krivines bemærkninger og disses alvor. Vi vil følge sagen op på bedste vis.

Bigliardo
Hr. formand, først vil jeg gerne bede Præsidiet om at være mere opmærksomt, når parlamentsmedlemmerne beder om ordet, for nu er det fjerde gang, jeg ikke er blevet hørt.
Når det er sagt, vil jeg gerne henlede både Deres og Parlamentets opmærksomhed på det, der finder sted i Italien i øjeblikket, hvor vores kollega Emma Bonino sammen med andre europæiske parlamentsmedlemmer er i færd med en sultestrejke, hvor de hverken får mad eller drikke, for at sikre retten til information under valgkampagnen. Emma Bonino har også fået følgeskab af handicappede mennesker som Luca Coscioni, der har nægtet at tage medicin for at tiltrække sig den italienske præsidents opmærksomhed. Europa-Parlamentet burde oprette et observatorium for italienske valg for at finde ud af, om alle er sikret en sand og reel mulighed for fri information under en så vanskelig valgkampagne som den italienske.

Formanden
 Vi har noteret os Deres bemærkninger.

Vattimo
Hr. formand, jeg har fået at vide, at hr. Gawronski for lidt siden kritiserede afholdelsen af en pressekonference om informationsfrihed - en pressekonference, som jeg afholdt - hvor man talte om en bog, der efter hr. Gawronskis mening er en bagvaskelse. Denne bog gør ikke andet end at give alle mulighed for at se nogle dokumenter, der også ligger til grund for en anmodning om ophævelse af hr. Dell'Utris og hr. Berlusconis parlamentariske immunitet, en anmodning, som er blevet rettet til Europa-Parlamentet. Der er ikke tale om en bog, der tager sigte på at bagvaske nogen, men om en bog, der giver europæerne indsigt i nogle dokumenter, som også er interessante for netop Europa-Parlamentet, så vi - jeg ved ikke, hvornår - kan drøfte anmodningen om at ophæve vores kolleger hr. Dell'Utris og hr. Berlusconis parlamentariske immunitet. De bør langt om længe kunne stilles for en domstol i disse sager.

Gorostiaga Atxalandabaso
Jeg vil gerne stille et spørgsmål vedrørende PPE-DE-Gruppens anvendelse af Parlamentets faciliteter i forbindelse med valgkampagnen forud for valget i Baskerlandet. Vil De venligst videregive dette spørgsmål til Præsidiet? Jeg vil gerne have en tydelig angivelse af omfanget af anvendelse af Parlamentets faciliteter.

Afstemning
Bolkestein
Jeg vil på Kommissionens vegne gerne bekræfte Kommissionens holdning til de to ændringsforslag til den fælles holdning.
Ændringsforslag 1 vil give BSE-frie medlemsstater mulighed for fælles aktioner mod indførelse af levende dyr. Det er imod principperne i fællesskabsreglerne og overflødigt, da den fælles holdning omfatter harmoniserede regler for markedsføring af dyr vedrørende BSE-status.
Ændringsforslag 2 vil gøre det mere vanskeligt at fastsætte et klart epidemiologisk billede af forekomsten af BSE og er i modstrid med Parlamentets beslutning fra november. Af disse grunde og for at etablere det tilstrækkelige retsgrundlag for kontrol med transmissible spongiforme encephalopatier ...
(Bifald med encore-råb) ... transmissible spongiforme encephalopatier så hurtigt som muligt kan Kommissionen ikke acceptere disse ændringsforslag.
Jeg håber, at Parlamentet forstod min udtale af disse ord, som jeg ikke kender så godt.
(Formanden erklærede den fælles holdning for godkendt)
Betænkning (A5-0318/2000) af Cashman for Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om aktindsigt i dokumenter fra Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen (udvidet Hughes-procedure) (KOM(2000) 30 - C5-0057/2000 - 2000/0032(COD))
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)
Betænkning (A5-0125/2001) af Evans for Udvalget om Miljø­ og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om dyresundhedsmæssige betingelser for ikke-kommerciel selskabsdyretransport (KOM(2000) 529 - C5-0477/2000 - 2000/0221(COD))
Om ændringsforslag 4

Arvidsson
Angående ændringsforslag 4 har den endelige udgave fået en ændret ordlyd i forhold til det forslag, som blev vedtaget i udvalget. Denne ændrede ordlyd er mere vidtrækkende. Til sidst i den oprindelige udgave stod "med henblik på at søge at opnå en harmonisering", og i den nye udgave står der "med henblik på at harmonisere".
Om ændringsforslag 14

Arvidsson
Jeg vil gerne stille et mundtligt ændringsforslag om, at ordet "fritte", ferret in English, flyttes fra bilag 1, litra b), til litra a).
(Mere end 12 medlemmer rejste sig, og det mundtlige ændringsforslag bortfaldt)

Swoboda
Hr. formand, hr. Arvidsson har to gange forsøgt at henvise til en forskel i ændringsforslag 4. De har aldrig kommenteret det, men henvist til, at ændringsforslag 4, således som det vedtages i dag, er anderledes, end det var i udvalget. Det var i det mindste en henvisning. Jeg antager, det er det, som er blevet fremlagt i dag, der gælder, blot for at få det på det rene.

Arvidsson
Jeg forsøger for tredje gang at påpege, at ændringsforslag 4 har fået en anden ordlyd i den endelige udgave end i den udgave, som blev vedtaget af udvalget. Jeg skrev selv ændringsforslaget til udvalget, og det har fået en anden, mere vidtrækkende, ordlyd i den endelige udgave. Forhåbentlig ser De på dette og foretager en justering.
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges)
Betænkning (A5-0132/2001) af Swoboda for Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik om forslag til Rådets og Kommissionens afgørelse om indgåelse af stabiliserings- og associeringsaftalen mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien på den anden side (6726/2001 - KOM(2001)90 - C5-0157/2001 - 2001/0049(AVC))
(Forslaget til lovgivningsmæssig beslutning vedtoges, og Parlamentet afgav samstemmende udtalelse)
Betænkning (A5-0120/2001) af Cederschiöld for Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om
I. initiativ fra Den Franske Republiks regering med henblik på Rådets vedtagelse af et udkast til Rådets afgørelse om beskyttelse af euroen mod falskmøntneri (5551/2001 - C5-0054/2001 - 2001/0804(CNS));
II. Rådets indstilling vedrørende udkast til Rådets forordning om fastlæggelse af de foranstaltninger, der er nødvendige for at beskytte euroen mod falskmøntneri (6281/2001 - C5-0084/2001 - 2000/0208(CNS));
III. Rådets indstilling vedrørende udkast til Rådets forordning om udvidelse af virkningerne af forordning (EF) nr. .../01 om fastlæggelse af de foranstaltninger, der er nødvendige for at beskytte euroen mod falskmøntneri, til også at omfatte de medlemsstater, der ikke har indført euroen som fælles valuta (6281/2001 - C5-0084/2001 - 2000/0208(CNS))
(Ved successive afstemninger vedtoges de tre forslag til lovgivningsmæssig beslutning)
Betænkning (A5-0121/2001) af Cederschiöld for Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om Kongeriget Sveriges initiativ med henblik på vedtagelse af
I. Rådets afgørelse om fremsendelse af udtagne prøver af ulovlig narkotika (14008/2000 - C5-0734/2000 - 2000/0826(CNS));
II. Rådets afgørelse om indførelse af en ordning for særlig retskemisk beskrivelse af syntetisk narkotika (14007/2000 - C5-0737/2000 - 2000/0825(CNS))
(Ved successive afstemninger vedtoges de to forslag til lovgivningsmæssig beslutning)
Fælles beslutningsforslag om Tjernobyl-ulykken
(Forslaget til fælles beslutning vedtoges)
Betænkning (A5-0119/2001) af Doyle for Udvalget om Miljø­ og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om meddelelse fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om udbuddet af veterinærlægemidler (KOM(2000) 806 - C5-0105/2001 - 2001/2054(COS))
(Forslaget til beslutning vedtoges)
Betænkning (A5-0127/2001) af Katiforis for Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål om årlig bedømmelse af gennemførelsen af stabilitets- og konvergensprogrammerne (2001/2009(INI))
(Forslaget til beslutning vedtoges)
Betænkning (A5-0116/2001) af Harbour for Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi om den næste generation af internet: nødvendigheden af et EU-forskningsinitiativ (2000/2102(INI))
(Forslaget til beslutning vedtoges)
STEMMEFORKLARINGER
Betænkning af Roth-Behrendt (A5-0118/2001)

Ortuondo Larrea
Hr. formand, jeg er enig med European Farmers Coordination, og jeg mener, at kernen i kogalskabsproblemet er den intensive dyreproduktion og EU's fejlagtige foderpolitik siden oprettelsen af den fælles landbrugspolitik i 1962. Den bedste måde til at forebygge overførsel af encephalopati er at fremme den kontrollerede produktion af mælk og oksekød, som er baseret på græsning og lokale foderstoffer, og som opprioriterer kvaliteten frem for rentabilitetskapløbet. Hvis der ikke sættes spørgsmålstegn ved den massive import af foderstoffer, vil EU fortsat være en fabrik med industriel bearbejdning af importerede vegetabilske produkter til fremstilling af animalske produkter. En fabrik med ofte beskrevne problemer som overskudsproduktion, kvalitet, sundhed, miljø og med et kæmpe økonomisk rod.
Heldigvis er størstedelen af det europæiske kvæg ikke smittet, især ikke dyr, der er opfodret med græs og bedrifternes egne naturlige foderstoffer, uden industrifoder. Dyr, som den fælles landbrugspolitik netop har negligeret i 40 år, og som vi nu bør fremme for at beskytte de europæiske borgeres sundhed.

Fatuzzo
Hr. formand, jeg kan ikke gøre for, at jeg drømte om fru Roth-Behrendt igen i nat - det gjorde jeg sikkert, fordi man i den forløbne måned har talt så meget om min drøm om fru Roth-Behrendt. Denne drøm var fredeligere end den sidste. Fru Roth-Behrendt var ved godt helbred og stod i spidsen for en hel hær af pensionister, som stod med nogle skilte, hvor der stod "Roth-Behrendt længe leve". Jeg gik hen til dem og spurgte, hvorfor de ikke havde et skilt, hvor der stod "Fatuzzo længe leve" i stedet for skiltet med "Roth-Behrendt længe leve". De gav mig følgende svar: "Vi er pensionister, som gerne vil spise godt, og som gerne vil spise engelsk bøf med Brunello di Montalcino-vin til. Fru Roth-Behrendt sikrer os, at det oksekød, vi får, ikke fejler noget, og derfor beundrer vi hende og ærer hende ved at bære hende rundt på vores skuldre."
Derfor måtte jeg selvfølgelig stemme ja.

Hyland
De seneste måneders drøftelser har understreget og prioriteret aspektet om offentlig sundhed i den europæiske og nationale fødevarepolitik, hvor BSE spiller en stor rolle. Derfor bør den fremtidige landbrugs- og miljøpolitik afspejle vores erfaringer på dette vigtige område af fødevareproduktionen.
Medlemsstaternes manglende opfyldelse af de nye retningslinjer og forordninger er uacceptabel. Fødevarer er et internationalt handelsprodukt, og når forbrugere krydser grænser dagligt, er det nødvendigt med koordinerede og fælles tiltag i forbindelse med fødevaresikkerhed for at genopbygge forbrugernes tillid til hele fødekæden, og da der er en økonomisk faktor, især for landmænd, er jeg overbevist om, at det er i landbrugets og de enkelte landmænds interesse, at tilliden til landbrugsprodukterne genopbygges så hurtigt som muligt.
Medlemsstaterne har truffet positive og omkostningskrævende foranstaltninger til håndteringen af BSE. Udbruddet af mund- og klovsyge, som ikke udgør en sundhedsrisiko, har til en vis grad overskygget de meget konkrete foranstaltninger, der er truffet for at udrydde BSE fra europæiske kvægbesætninger.
Foranstaltningerne er truffet på videnskabeligt grundlag, og jeg mener, at vi er tæt på en permanent løsning af problemet i forbindelse med denne offentlige sundhedsfare - med streng overholdelse af produktionskontrol.
Selv om jeg anerkender vigtigheden af det videnskabelige grundlag for forbindelsen mellem BSE og Creutzfeldt-Jakobs sygdom og anvendelsen af kød- og benmel, skal man huske, at omfanget af BSE er meget lille i forhold til kvægbesætningerne i medlemsstaterne og naturligvis begrænset til en relativt kort produktionscyklus.
Antallet af dyr, der er smittet eller i risikogruppe, er faldet betydeligt. Lad os aldrig mere opleve de seneste måneders traumatiske begivenheder og den forståelige reaktion fra forbrugerne med hensyn til fødevaresikkerhed.
Betænkning af Cashman (A5-0318/2001)

Fatuzzo
Hr. formand, da jeg skulle beslutte, hvordan jeg ville stemme i afstemningen om hr. Cashmans meget vigtige betænkning om aktindsigt i dokumenter fra Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen, talte jeg med min mor om det, inden jeg forlod Rom. Hun er meget interesseret i, hvad der sker i Europa-Parlamentet. Jeg fortalte hende om denne betænkning og forklarede hende, at vi får lov til at se alle Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter. "Det er interessant", sagde hun, "men hvad er Rådet? Det hører man aldrig noget om i italiensk fjernsyn. Og hvad er Kommissionen? Det hører man heller aldrig noget om i italiensk fjernsyn. Men Parlamentet ved jeg, hvad er, fordi du er blevet parlamentsmedlem". Derfor måtte jeg konkludere, at man ikke blot bør give de europæiske borgere aktindsigt i dokumenterne, men også fortælle dem, hvad Europa-Parlamentet er, hvad Det Europæiske Råd er, og hvad Europa-Kommissionen er.

Blak, Lund og Thorning-Schmidt
De danske socialdemokrater har i dag stemt for betænkningen af Michael Cashman om forslag til forordning om aktindsigt i dokumenter fra Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen, fordi vi mener, at der foreligger et acceptabelt kompromis, og fordi vi mener, at de kræfter, der ønsker langt større åbenhed og aktindsigt i forhandlingerne, har opnået mere end de lande og kræfter, der har søgt at bevare lukkede systemer. Det er samtidig vores vurdering, at vi ikke ville have fået et bedre resultat ved at lade sagen gå videre til andenbehandling.
Vi har i vores vurdering af kompromiset navnlig lagt vægt på principperne om, at alle dokumenter som udgangspunkt er omfattede, herunder også interne dokumenter, at antallet af undtagelser er skåret ned, og at de er velbegrundede, at anmodningerne skal behandles hurtigere end oprindeligt foreslået, og at det slås fast, at danske myndigheder fortsat behandler aktindsigtsanmodninger efter danske regler.
For at opnå borgernes tillid til et system er det ikke nok, at det efter reglerne er åbent, det skal også opleves sådan. Og her forestår et stort arbejde for borgerne og pressen, som skal bruge de nye regler aktivt, og som også skal afprøve grænserne for disse nye regler. Det er vores håb, at de kommende år vil vise alle de kræfter, der er skeptiske i forhold til åbenhed, at det er en fordel ikke blot for demokratiet men også for institutionernes eget interne arbejde, at offentligheden har adgang til de dokumenter, der arbejdes med.

Bordes, Cauquil og Laguiller
Vi har stemt imod betænkningen om aktindsigt i dokumenter fra Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen. Titlen er misvisende, eftersom det ikke så meget er et spørgsmål om at sikre bedre muligheder for aktindsigt, men derimod et spørgsmål om at regulere denne og dermed i virkeligheden give institutionerne mulighed for at begrænse offentlighedens aktindsigt. De omhandlede institutioner bevarer således retten til at stemple dokumenter som fortrolige på så forskellige områder som forsvar og militære anliggender, internationale forbindelser, økonomisk politik, finans- eller pengepolitik samt offentlig sikkerhed, ligesom retten omfatter dokumenter om retlige procedurer, tilsyn, undersøgelser eller revisionsinitiativer. Stort set alt kan således stemples som fortroligt.
Bestemmelserne om aktindsigt i EU-institutionernes dokumenter synes endog at være mindre vidtrækkende end gældende praksis i visse medlemsstater. På dette såvel som på mange andre områder bør EU som minimum ligge på linje med den mindst udemokratiske og mest gennemskuelige praksis.
I virkeligheden er der ingen begrundelse for, at noget som helst dokument fra EU's institutioner holdes skjult for offentligheden. Vi går ind for fuld offentlighed om alle dokumenter, alle aftaler, alle traktater samt alle aspekter af de mange initiativer, som i dag er skjult for offentligheden, enhver forhandling, som hemmeligholdes, enhver form for lobbyvirksomhed, som måtte have foranlediget Europa-Parlamentet, Rådet eller Kommissionen til at træffe en afgørelse eller udstede et direktiv.

Eriksson, Frahm, Schmid, Seppänen og Sjöstedt
På den internationale journalistdag den 3. maj vedtager Europa-Parlamentet regler, der vil lukke for en lang række dokumenter fra EU. GUE/NGL-Gruppen tager afstand fra resultatet af de lukkede forhandlinger, og vi har i dag stemt imod kompromiset mellem Europa-Parlamentets to største politiske grupper, Rådet og Kommissionen.
Reglerne om åbenhed i EU har været forhandlet bag hermetisk lukkede døre, og resultatet viser desværre, at EU's institutioner anser borgerne for modspillere og ikke medspillere. Reglerne for, hvilke dokumenter der kan undtages fra offentlig adgang, er så uklare, at det ikke vil være svært at hemmeligholde næsten et hvilket som helst dokument.
Interne dokumenter er ikke defineret og skal hemmeligholdes, hvis deres offentliggørelse vil få afgørende indflydelse på en beslutningsproces. Medlemsstater kan kræve dokumenter klassificeret og oven i købet kræve, at de ikke registreres, uden at det bliver gjort klart, hvilke regler det skal ske efter. Dokumenter, der angår EU's udenrigs-, forsvars- og sikkerhedspolitik, kan holdes helt ude af offentligheden, og dokumenter omkring indre sikkerhed kan ligeledes hemmeligholdes. Reglerne vil få betydning i alle medlemsstaterne, og den nationale mulighed for at skabe yderligere åbenhed i medlemsstaternes politiske proces er nu underlagt Unionens fælles regelsæt.
Den offentlige debat om dette tema har været nærmest ikke eksisterende, og den lukkede proces, reglerne er blevet til under, har ikke just bidraget til projektet om at rykke Unionen tættere på borgerne. Resultatet giver det indtryk, at ordførerne har gemt sig i skyggen af det svenske formandskab i den forhåbning, at åbenhed og offentlighedens interesse var dækket ind af svenskernes lange tradition for åbenhed i forvaltningen. Men det er indlysende, at svenskerne har lagt sig på en forsoningkurs, der har sikret konsensus i Rådet fremfor at sikre borgernes interesser. Svenskerne har med andre ord været med til at legitimere forordningen fremfor at forsvare borgernes interesser, og i dag har Europa-Parlamentet fulgt trop.
Kommissionen og Rådet kan læne sig tilbage i tilfredshed, og Europa-Parlamentet har forhandlet ud fra egne interesser i at opnå aktindsigt i en række fortrolige dokumenter uden garantier for, at et eneste dokument bliver udleveret. Dette kan ikke siges at være i offentlighedens interesse, og det står nu klart, at offentligheden har været gidsel i en kamp om Europa-Parlamentets egne interesser, hvor Europa-Parlamentet til sidst har valgt at ofre gidslet.

Malmström, Paulsen og Olle Schmidt
Vi har stemt for Cashman-betænkningen om nye, klarere regler for borgernes aktindsigt i EU's institutioner. Det kompromis, som nu er blevet vedtaget af Europa-Parlamentet, er et vigtigt skridt i retning mod øget åbenhed og forbedret effektivitet i institutionerne. Desuden er de nye regler klart bedre end den lovløse situation angående den eksisterende aktindsigt. Vi ser dog samtidig en række problemer med de nye regler om aktindsigt.
Følsomme dokumenter, som hemmeligstemples f.eks. med henvisning til den almene sikkerhed, undtages fra aktindsigtsprincippet og behøver ikke føres til protokol. Forfatteren til et følsomt dokument beslutter, om modtageren må udlevere det. Disse regler er fuldkommen i strid med det svenske aktindsigtsprincip, som har præget svensk forvaltning i mere end 250 år. Det svenske formandskab har bedyret, at særreglerne om følsomme dokumenter kun skal omfatte dokumenter om udenrigs- og sikkerhedspolitik. Vi ser imidlertid en stor risiko ved, at følsomme dokumenter meget vel kan komme til at omfatte selv dokumenter om andre områder, f.eks. Schengen-samarbejdet og den fælles flygtningepolitik.
Vi er desuden bekymrede for, om den svenske grundlov, som har rødder tilbage til 1766, bliver truet af uklare EU-regler. I forordningens indledning står der, at formålet ikke er at ændre eksisterende lovgivning i medlemslandene. Samtidig tvang Kommissionen igennem, at en henvisning til national lovgivning blev slettet i sidste øjeblik. På trods af dette forudsætter vi, at Kommissionen vil holde sit løfte og hævde medlemslandenes ret til selvstændigt at træffe beslutninger om udlevering af dokumenter. Kommissionen har under hele beslutningsprocessen modarbejdet øget gennemsigtighed for borgerne i stedet for at beskytte hemmeligstemplingen. Dette tyder på, at den forældede Kommission stadig præges af bureaukrati og manglende vilje til forandring.
Forhåbentlig er den nye forordning om borgernes aktindsigt et vigtigt skridt hen imod endnu klarere regler, som kan lægge grunden for en moderniseret forvaltning, hvor gennemsigtighed er en selvfølge. I forordningen fastslås det, at en revision af reglerne skal ske senest i januar 2004. Vi stemmer for betænkningen i dag i overbevisning om, at dette bare er det første skridt mod et mere åbent EU. Den Liberale Gruppe vil arbejde videre med dette spørgsmål.

Martin, David
Min kollega, Michael Cashman, har udarbejdet en fremragende betænkning om aktindsigt i dokumenter fra EU-institutionerne.
Han understreger, at alle dokumenter fra Rådet, Kommissionen og Europa-Parlamentet principielt skal være tilgængelige for EU's borgere. Han har ret, når han anerkender, at der er behov for undtagelser, f.eks. for at beskytte offentlige og private interesser. Han har endvidere ret i, at undtagelserne skal begrænses til et minimum.
Det er også rigtigt, når han siger, at alle institutioner skal have råderum, og at enkelte uformelle dokumenter derfor bør undtages fra hans forslag af hensyn til den frie udveksling af idéer.

Meijer
Omfanget af offentlighed i forvaltningen afgøres ikke af mængden af uvigtige eller ukontroversielle oplysninger, som stilles til disposition på internettet. Det drejer sig netop om de dokumenter, hvorom forfatterne og de, der har bestilt dokumenterne, kan afgøre, om indholdet eller sågar eksistensen skal hemmeligholdes. Ved vedtagelse af dette forslag er vi stadigvæk langt fra den åbenhed, som eksisterer i Nederlandene og Skandinavien. Den form, som nu foreslås, om begrænset åbenhed kan endda være et middel til systematisk at beskytte dokumenter, som endnu om end med stort besvær er tilgængelige for offentligheden, imod nysgerrige personer. Tilhængerne af kompromiset er heller ikke begejstrede, men de opfordrer alligevel alle andre til at støtte det. Deres vigtigste argumenter er, at resultatet uden kompromiset foreløbigt ville være endnu dårligere, og at de forventer, at det bliver bedre efter evalueringen i 2004. Modstanderne af åbenhed har slet ikke deltaget i debatten, men uden sådanne modstandere ville det ikke have været nødvendigt med vanskelige forhandlinger i kulisserne, og havde vi i dag kunnet stemme om et bedre resultat. På grund af en forkert og forhastet forberedelse opstår der nu en situation, hvor de mådeholdne tilhængere af åbenhed stemmer for, og de radikale tilhængere er nødsaget til at stemme imod.

Poos og Goebbels
, skriftlig. (FR) Vi tilslutter os ønsket om gennemskuelighed og anerkender ordførerens gode hensigter, men vi har ikke set os i stand til at stemme for ændringsforslagene til Kommissionens forslag. Det bedste er det godes fjende.
Ændringsforslagene indebærer, at forordningens anvendelsesområde bliver for bredt, og de fratager Kommissionens forslag enhver form for smidighed. Endvidere indebærer de, at den nye forordning får tilbagevirkende kraft, hvilket efter vores opfattelse er i strid med grundlæggende retsprincipper.
Såfremt den ændrede tekst nøje skulle efterleves, ville det i sidste instans indebære øget bureaukrati (klassificering af dokumenter, registre, klageprocedurer) og behov for at ansætte flere embedsmænd.
Ændringsforslagene vil ikke styrke forordningen, når det drejer sig om at sikre demokratiske institutioner. Kommissionens oprindelige forslag er efter vores opfattelse fornuftige og fuldt tilstrækkelige. Og de opfylder til fulde traktatens artikel 255.

Sacrédeus
Jeg har undladt at stemme i afstemningen om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter.
Kompromiset, som er udarbejdet under det svenske formandskab, indebærer, at EU for første gang får et princip om aktindsigt, og at hovedreglen bliver dokumenters tilgængelighed og ikke længere deres hemmeligholdelse.
Set fra et svensk perspektiv frygter jeg for, at aftalen mellem EU's tre institutioner vil føre til en svækkelse af vores princip om aktindsigt og lovgivning fra 1700-tallet. Dette gælder ikke mindst artikel 5 om krav på høring af den enkelte EU-myndighed, hvis de svenske myndigheder mener, at det er uklart, hvorvidt hemmeligholdelsesreglerne er anvendelige eller ej.
I en sådan situation frygter jeg, at de svenske myndigheder vil pålægge sig selvcensur og nødigt vil gå imod den besked, man har fået fra EU-myndighedernes side, eftersom man nødigt vil være i modstrid med det europæiske niveau. I sådan et tilfælde vil EU-lovgivningen om aktindsigtsprincippet føre til en forværring af retten til aktindsigt i mit hjemland Sverige.

Schörling
Efter en kort, men intensiv proces i Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender har Europa-Parlamentet vedtaget et ændringsforslag, som blev forhandlet på plads af nogle parlamentsmedlemmer, af Rådet via det svenske formandskab og af Kommissionen. Vi er klar over, at dette er et svært og følsomt område set ud fra flere aspekter, bl.a. fordi visse dokumenter skal kunne hemmeligholdes og undtages fra reglerne om aktindsigt, og fordi reglerne om gennemsigtighed er vidt forskellige i medlemslandene.
Vi beklager dog den måde, hvorpå denne sag er blevet behandlet i udvalget, det vil sige en proces, som ikke er beskrevet i Parlamentets forretningsorden, eller som tidligere har været praksis. Resultatet er en forligsprocedure mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen allerede under førstebehandlingen uden mulighed for enkelte parlamentsmedlemmer eller almenheden at følge med i processen. Dette er bemærkelsesværdigt i en sag, som netop handler om gennemsigtighed. Verts/ALE-Gruppen synes, at åbenhedsspørgsmålet havde fortjent en længere behandlingsproces, hvor EU's borgere bedre havde kunnet følge sagen.
Betænkning af Evans (A5-0125/2001)

Fatuzzo
Hr. formand, De, som lytter meget opmærksomt til mine stemmeforklaringer, ved, at jeg har et marsvin derhjemme, som også er omfattet af dette forslag til forordning. Jeg har prøvet at spørge det, hvad det mente om denne betænkning. Mit marsvin bevæger sig meget hurtigt og hedder derfor "Schumi" - det er opkaldt efter Schumacher - men det svarede ikke. Jeg tror dog, at det er enigt i dette direktiv, for det har sagt til mig, at det også gerne ville holde mig med selskab i Europa-Parlamentet, og det er jo netop et selskabsdyr. Det er ganske vist lidt bekymret, for hvis det skal føde, ville de små marsvineunger ikke kunne komme med, men som Schumi konkluderede: "Jeg kan ikke forlange, at Europa-Parlamentet skal sørge for alting!"
Det eneste, der bekymrer mig ved at stemme ja, er risikoen for, at vi en dag får den situation, man ser i filmen "Abernes planet", hvor aberne gør det samme ved os mennesker, som vi gør ved husdyrene. Ville det ikke være bedre at anvende forsigtighedsprincippet og simpelthen behandle dyrene lidt bedre, uden så mange indsprøjtninger og så mange elektroniske chips?

Bernié
Denne betænkning rejser flere spørgsmål.
For det første spørgsmålet om retsgrundlaget, hvor der henvises til såvel artikel 37 (om en ordning af markederne for landbrugsvarer) og artikel 152 (om foranstaltninger af hensyn til plante- og dyresundheden). I artikel 152, stk. 1, andet afsnit, hedder det imidlertid blot, at "Fællesskabets indsats, der skal være et supplement til de nationale politikker, skal være rettet mod at forbedre folkesundheden ..." Det er ikke et spørgsmål om harmonisering.
For det andet rejser betænkningen spørgsmålet om merværdi for EU. Trods manglende harmonisering af den dyresundhedsmæssige indsats har indsatsen mod rabies givet gode resultater i Europa, hvilket eksempelvis har gjort det muligt at ophæve karantænebestemmelserne i Sverige og Storbritannien.
Endelig rejser betænkningen spørgsmålet om de økonomiske konsekvenser af det foreliggende forslag til forordning for ejerne af de omhandlede selskabsdyr. Det koster omkring 150 francs at få foretaget en tatovering hos en dyrlæge, og det koster 400-500 francs at få foretaget mærkning med mikrochips. Tatovering har i Frankrig været anvendt med succes både set ud fra et sundhedsmæssigt og et veterinærvidenskabeligt synspunkt. Denne teknik har den fordel, at tatoveringen er umiddelbart læselig, hvorfor det er både nemt og hurtigt at finde frem til dyrets ejer, og der kræves intet apparatur til aflæsning af mærkningen.
Det foreliggende forslag indebærer imidlertid, at der skal ske en standardisering af såvel transpondere (ISO 11784) som aflæsningsapparatur (ISO 11785). Under alle omstændigheder bør den, der har ansvaret for dyret, ikke være ansvarlig for det udstyr, der er påkrævet for at aflæse transponderen i forbindelse med kontrol.
Efter en overgangsperiode på otte år bør de to identifikationsanordninger (tatovering og transpondere) begge være gyldige. Ejere bør fortsat kunne vælge, hvilken af de to identifikationsanordninger der ønskes anvendt.
Det fremføres, at der i alle tilfælde bør anvendes transpondere af hensyn til dyrevelfærden. Denne argumentation hører imidlertid efter vores opfattelse ikke hjemme i den aktuelle debat.
Vi må af disse årsager stemme imod den foreliggende tekst.
Betænkning af Swoboda (A5-0132/2001)

Fatuzzo
Hr. formand, som De også er klar over, er jeg landsformand for Pensionistpartiet, der sendte mig her til Parlamentet fra Italien. Den 1. maj var jeg på ferie i Makedonien, hvor jeg mødte en gammel makedonsk hyrde, som jeg talte om pensioner med. Jeg fortalte ham om denne betænkning og dette samarbejde, som vi lige har vedtaget, og som jeg stemte for. Da vi snakkede om dette, spurgte han - som hedder Alexander, og som således er Alexander af Makedonien - mig om følgende: "Vedrører denne samarbejdsaftale også Makedoniens pensionister?" "Nej", svarede jeg, "det gør den ikke". "Hvis du får lejlighed til at afgive stemmeforklaring", fortsatte han, "må du sige, at man i sådanne samarbejdsaftaler også bør interessere sig for, hvordan de statslige pensioner bliver administreret i Makedonien."

Krivine og Vachetta
Swoboda-betænkningen om en stabiliserings- og associeringsaftale mellem EU og Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien er langtfra tilfredsstillende. EU burde i den aktuelle situation anvende al sin økonomiske og politiske styrke i bestræbelserne for at etablere reelle forhandlinger mellem de involverede parter.
EU kunne arbejde for en ændring af forfatningen med henblik på at sikre, at albanerne anerkendes som et af republikkens folk, og det gøres nemmere at erhverve makedonsk statsborgerskab. Det albanske sprog burde anerkendes som officielt sprog i Makedonien, fra grundskole til universitet og i forvaltningen. De albansk dominerede områder burde sikres øget internt selvstyre. Albanerne burde endvidere sikres bedre adgang til stillinger i det offentlige, hvor de hidtil har været underrepræsenteret.
Hvis der ikke tages skridt i denne retning, kan der nemt på kort sigt ske en forværring af spændingerne mellem de involverede grupper. Ved at kriminalisere den ene part og betegne denne som "terrorister" bidrager man kun til at forværre situationen. Europa-Parlamentet burde ikke følge denne linje, som er foreslået i den foreliggende betænkning, men hellere anspore den makedonske regering til at indlede forhandlinger med partier, der repræsenterer albanerne, for at finde forfatningsmæssige løsninger, som kan sikre varig fred i Makedonien. Vi kan af disse årsager ikke stemme for denne betænkning.

Bordes, Cauquil og Laguiller
EU søger at optræde som en stabiliserende faktor i det tidligere Jugoslavien, hvilket er både hyklerisk og nyttesløst. Indsatsen er hyklerisk, fordi rivaliseren mellem de store europæiske lande i vid udstrækning har bidraget til sprængningen af Jugoslavien og de konflikter, der gik forud for denne, eller som er fulgt i dennes kølvand. Stormagternes luftangreb mod Serbien og Kosovo, som var domineret af europæiske magter, har også langtfra bidraget til at mildne det fjendtlige klima, der kendetegner relationerne mellem de etniske grupper, og som de nationalistiske organisationer til stadighed giver ny næring.
Indsatsen er endvidere nyttesløs, til trods for at man i henstillingen roser sig af "øget tilstedeværelse af og et stærkt engagement hos KFOR". Væbnede grupper søger fortsat, og i stigende omfang, at omslutte og dominere den del af befolkningen, der tilhører deres egen nationalitet, mens de terroriserer den del af befolkningen, der tilhører en anden nationalitet og betragtes som modstandere.
Vi ønsker ikke at støtte stormagternes indsats i Balkanområdet, og det gælder såvel den diplomatiske som den militære indsats. Indsatsen bringer ikke fred i området, men bidrager til at forværre befolkningens lidelser. Befolkningen i Balkanlandene har været underlagt politiske ledere og herskende klasser, hvis overdrevne patriotisme har kostet mange mennesker livet. Europæiske stormagters indgriben forværrer kun situationen yderligere for disse landes befolkning.
Vi har følgelig stemt imod denne indstilling.

Meijer
Fire små lande i Europa er flersprogede. Det er Belgien, Schweiz, Moldavien og Makedonien. I en del af landet taler det store flertal af indbyggerne et sprog, som er det samme eller er beslægtet med et nabolands sprog. For en anden del gælder det samme, men der vedrører det et helt andet sprog. Ofte er det problematisk for indbyggerne, at de af en statsgrænse afskæres fra deres sprogbeslægtede naboer, og de undrer sig over, hvorfor de stadigvæk er i et statsforbund med et andet område, hvis sprog de ikke eller næsten ikke kan forstå. De, der vil holde sådanne lande sammen, skal sørge for, at der ikke er andenrangsborgere, ingen overvundne eller underordnede. Det kan kun lykkes, hvis befolkningen styres og undervises i flertalssproget i deres del af landet. Fordi den makedonske regering endnu ikke har forstået dette, driver den en del af sine indbyggere til fortvivlelse. Den praler ganske vist af tilstedeværelsen af albanske ministre, men sørger ikke for en kollektiv ligestilling ligesom i Belgien og Schweiz. Hvis der nu ydes finansiel bistand, og EU-medlemskab stilles i udsigt, kan det resultere i, at regeringen tror, at den ikke behøver at løse dette problem og kan ignorere en stor del af befolkningens vrede. Med forhastet bistand fremkalder vi utilsigtet statsvold.
Betænkning af Cederschiöld (A5-0120/2001)

Fatuzzo
Hr. formand, jeg vil uden tvivl huske Dem længe for Deres sympatiske måde at være på. De har naturligvis ret i, at jeg endnu ikke har talt om min ældste datter, Elisabetta. Før jeg rejste til Bruxelles, drøftede jeg denne betænkning om beskyttelse af euroen mod falskmøntneri med hende, og hun sagde til mig: "Så bliver du ikke længere nødt til at veksle italienske lire til belgiske francs, franske francs osv." "Det har du ret i", svarede jeg hende, "denne betænkning om euroen er til stor gavn for os parlamentsmedlemmer". Herefter tænkte jeg lidt efter og sagde så til hende: "Nu bliver det vel ikke sådan, at når jeg rejser til Bruxelles, beder man mig om euro med belgisk bagside og nægter at tage imod euro med italiensk bagside, græsk bagside osv.?" Som konklusion herpå vil jeg gerne spørge, om det ikke ville være bedre med en euro, hvor både forsiden og bagsiden er ens for alle.

Berthu
På baggrund af gårsdagens debat om beskyttelse af euroen mod falskmøntneri må jeg konstatere, at EU og medlemsstaternes regeringer er i færd med at begå en alvorlig fejltagelse og foretage et sporskifte, når det gælder indførelsen af den fælles valuta. Det påtænkes i øjeblikket ikke at tilbyde borgerne nogen sikkerhedsstillelse til imødegåelse af risikoen for falskmøntneri, ligesom der heller ikke tilbydes økonomisk bistand til de fornødne tilpasningsforanstaltninger. Man forholder sig, som om der var tale om en ordinær udskiftning af en serie sedler med en anden, hvilket langtfra er tilfældet.
Vi står over for en helt ekstraordinær og ganske risikabel proces, idet vi på samme tid udskifter alle mønter og sedler og ændrer samtlige referencepunkter. For at løse denne opgave, sikre borgerne og yde dem den fornødne støtte, bør der tages ekstraordinære midler i brug og selvsagt frigives tilsvarende budgetmidler. Der vil givetvis være behov for betydelige midler, hvilket ikke vil gøre det nemmere at opfylde Maastricht-kriterierne, når det gælder det offentlige budgetunderskud. Det er et iboende paradoks, hvis eksistens vi må se i øjnene.
For at bøde herpå kunne man først og fremmest forestille sig, at man undlod at medregne budgetterne for overgangen til euroen i beregningen af det offentlige budgetunderskud, som ikke må overstige 3% af BNP. Dette er selvsagt en rent formel proces. Tilbage står fortsat, at pengene skal findes, samtidig med at den økonomiske vækst i Europa vidner om en vis afmatning og dermed nødvendigvis faldende skatteindtægter. Man kunne forestille sig mange løsningsmodeller. Eksempelvis kunne man påligne de store selskaber en særlig skat til dækning af omkostninger i forbindelse med indførelsen af euroen, eftersom det primært er disse selskaber, der vil nyde gavn af den fælles valuta.
Min konklusion er under alle omstændigheder uændret. Den nuværende holdning, hvor man søger at lade hundredtusindvis af sagesløse og "svage skuldre" bære byrderne i forbindelse med overgangen til euroen, er efter min opfattelse utilbørlig og uansvarlig.

Caudron
Meget snart - om mindre end otte måneder - vil den fælles valuta være en realitet. Herom vidner den aktuelle, overvejende tekniske debat. Imidlertid efterlader debatten også det indtryk, at EU's borgere og virksomheder ikke forbereder sig til denne markante "omvæltning" på optimal vis.
Overgangen bliver vanskelig. Men jeg er fortrøstningsfuld, når det gælder resultatet. Imidlertid er en valuta blot et værktøj, som afgjort vil få betydning for den nødvendige harmonisering af beskatningen, men som kun får en positiv effekt i et Europa kendetegnet ved demokratiske og effektive politiske institutioner. I den situation vil den fælles valuta være et værktøj til gennemførelse af de politiske beslutninger.
De kommende måneder vil således være afgørende for EU's udvikling. Det gælder indførelsen af euroen den 1. januar 2002. Det gælder optagelsen af de første nye medlemsstater fra 1. januar 2003, valg til Europa-Parlamentet i juni 2004 og den "endelige" reform af EU's institutioner inden udgangen af 2004.

Souchet
Cederschiöld-betænkningen understreger med rette, at risikoen for forfalskning af euroen er betydelig, "når den begynder at komme i cirkulation i form af sedler og mønter" og således indgår i konkurrencen om "at blive den mest forfalskede valuta på jorden", uagtet at "man har afskaffet de indre grænser for forbrydernes frie bevægelighed over hele EU's territorium".
Vi står nu over for konsekvenserne af de politiske beslutninger om at sætte euroen i omløb. Disse konsekvenser blev bevidst bagatelliseret for at få truffet omhandlede beslutninger. Men de viser sig nu at være skæbnesvangre for EU's borgere og disses dagligdag.
Vi ved alle, at det ikke var nødvendigt at sætte euroen i omløb. Der var ingen økonomisk begrundelse herfor. Der er tale om en rent politisk beslutning begrundet i ønsket om helt at fjerne de nationale valutaer. Vi havde undgået de store problemer i forbindelse med falskmøntneri, som i dag tegner sig, hvis man, som vi anbefalede, havde valgt at indføre euroen ikke som den fælles valuta, men som en fælles møntenhed i tillæg til de nationale valutaer med et begrænset anvendelsesområde, som givetvis ville udvikle sig i takt med, at der opstod et reelt behov herfor i samfundet. Hvis man havde indført euroen som en supplerende og ikke en substituerende valuta, havde vi været sparet for de påpegede problemer.
Ordføreren peger med rette på, at pengeinstitutterne selvsagt må kontrollere ægtheden af de eurosedler og -mønter, der kommer i omløb. Jeg finder det imidlertid overraskende og chokerende, at der ikke stilles et eneste forslag, som tager sigte på at yde konkret hjælp til de fremtidige ofre for falskmøntneri.
De, der har truffet det politiske valg at sætte euroen i omløb, må også påtage sig det fulde ansvar for konsekvenserne af dette valg. Man påfører EU's befolkning et yderst smerteligt slag og berøver brutalt og radikalt befolkningen den møntenhed, som i det daglige er pejlemærket.
(Indlægget er forkortet i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 137, stk. 1)

Gallagher
Der er stor risiko for forsøg på at forfalske euroen, når den begynder at cirkulere i form af mønter og sedler. Euroen er allerede en international reserve- og handelsvaluta. Euroen vil være i åben konkurrence med dollaren om at blive verdens mest forfalskede valuta, medmindre vi alle træffer fælles foranstaltninger for at beskytte euroen mod falskmøntneri.
Euroen løber en særlig risiko for forfalskning, når valutaen kommer i cirkulation og i den periode, hvor den vil cirkulere sideløbende med nationale sedler og mønter. Jeg henviser især til månederne januar og februar næste år, hvor eurosedler og -mønter vil være noget nyt for mange mennesker.
Foranstaltningerne til beskyttelse af euroen mod falskmøntneri skal involvere alle medlemsstater, EU-institutioner og alle relevante internationale organisationer. Der skal fastsættes et omfattende retsgrundlag, som kan fungere på samme måde i hele EU.
Det er et faktum, at det eneste internationale instrument til forhindring af falskmøntneri er Genève-konventionen af 1929. Konventionen er ikke særlig effektiv i sit formål. Det er en af grundene til, at medlemsstaterne har vedtaget forskellige stykker lovgivning for at garantere, at kriminelle, der begår falskmøntneri, straffes hårdt.
EU-lederne i Nice havde ret, da de erklærede, at der hurtigst muligt i år skal vedtages et effektivt system til at beskytte euroen mod falskmøntneri. Foranstaltningerne til beskyttelse af euroen vil primært være baseret på oplysninger, der hører under to kategorier. Den første kategori omfatter tekniske oplysninger som f.eks. indsamling af data, produktionsmetoder og tekniske karakteristika af forfalskninger. Koordinationen af disse oplysninger vil høre under de analysecentre for falskmøntneri, der er oprettet under Den Europæiske Centralbank. Den anden kategori omfatter politioplysninger om falskmøntneri på både strategisk og driftsmæssigt plan.
Indførelsen af euroen og ophævelsen af nationale valutaer vil medføre et skift fra beskyttelsen af bestemte nationale interesser til beskyttelsen af en fællesskabsinteresse. Det vil kræve samarbejde og koordination mellem hovedaktørerne og medlemsstaterne, der er ansvarlige for bekæmpelse af forfalskning af euroen, og involvere banker, politi- og retsmyndigheder samt relevante EU-organer og -institutioner, som f.eks. Den Europæiske Centralbank, OLAF og Europol.

Kirkhope
De konservative parlamentsmedlemmer har støttet denne betænkning, selv om vi ikke mener, at euroen er velegnet for Det Forenede Kongerige. Vi ønsker dog, at euroen bliver en succes for de medlemsstater, der har accepteret den, og vi anerkender, at City i London har foretaget hovedparten af valutahandler i euro siden indførelsen. Der er således mange arbejdspladser, som afhænger af sikker håndtering af denne valuta, og derfor støtter vi initiativet til beskyttelse mod falskmøntneri.
Betænkning af Cederschiöld (A5-0121/2001)

Crowley
Jeg ønsker ikke at støtte legaliseringen af ecstacy, cannabis eller andre syntetiske stoffer som f.eks. LSD eller amfetaminer. FN's konvention om bekæmpelse af ulovlig handel med narkotika og psykotrope stoffer forbyder anvendelse, produktion og distribution af ecstacy, LSD og amfetaminer, og denne politik skal følges. Endvidere har Verdenssundhedsorganisationen ofte henvist til den store skade, som disse stoffer medfører. Vi må ikke støtte udviklingen af en narkotikakultur i vores samfund ved at tillade brug af bløde og syntetiske stoffer.
Størstedelen af regeringerne i EU og en stor del af Parlamentet har denne holdning. Nogle mener f.eks., at brug af ecstacy er helt normalt i samfundet i dag. Det har jeg svært ved at acceptere, især i lyset af at der allerede har været en række dødsfald som følge af brug af ecstacy, både i Irland og i Europa.
Lad os slå én ting fast. De langsigtede virkninger af ecstacy er stadig ukendte. Ecstacy er et stof, der helt sikkert kan medføre depression, men det kan også medføre skader på hukommelsen og andre lidelser.
Vi må ikke støtte udviklingen af en narkotikakultur i vores samfund ved at tillade brug af bløde og syntetiske stoffer. Den europæiske økonomi er stærk, og vi må også sikre, at de største sociale problemer som f.eks. narkotikamisbrug bekæmpes på en struktureret og strømlinet måde. Derfor skal der altid være økonomisk støtte til udviklingen af ungdomsfaciliteter i ugunstigt stillede områder med store narkotikaproblemer eller med udsigt til narkotikaproblemer i fremtiden.
For at bekæmpe narkotikamisbrug skal der etableres et samarbejde mellem politimyndigheder, sociale grupper, frivillige organisationer og lokale myndigheder. Det er også vigtigt at oplyse om de skader, som narkotika og syntetiske stoffer kan forårsage.

Swiebel
Handlen med syntetisk narkotika vedrører for det meste den organiserede kriminalitet. Det er grund nok til at bekæmpe sidstnævnte og i den forbindelse koordinere og intensivere efterforskningen på europæisk plan. Derfor støtter Den Socialdemokratiske Gruppe Cederschiöld-betænkningen.
Flere medlemmer af min gruppe var imidlertid ikke så begejstrede for det svenske initiativ, som dannede grundlag herfor. På grund af det udpræget tekniske indhold er det forholdsvis utilgængeligt, og det er heller ikke tilstrækkeligt klart, hvordan dette meget detaljerede initiativ passer ind i EU's strategi inden for narkotikapolitik. Hvorfor skal de beslaglagte prøver sendes rundt i hele Europa i stedet for, at der udveksles analyseprotokoller? Vi er heller ikke blevet meget klogere med hensyn til koordineringen af forslaget med Kommissionens aktiviteter. Det er endvidere beklageligt, at det ikke var muligt at anvende de nævnte laboratorier til kvalitetskontrol med henblik på forebyggelse af sundhedsrisici for brugerne.
De nævnte medlemmer af min gruppe havde foretrukket en anden udvikling i fremtiden. Ikke desto mindre vil de ikke ved at stemme imod denne meget tekniske politiske plan give indtryk af, at de støtter problemerne omkring de syntetiske stoffer.
Nuklear sikkerhed

Krivine og Vachetta
Europa-Parlamentets beslutningsforslag om den nukleare sikkerhed 15 år efter Tjernobyl-ulykken understreger, at der var tale om en alvorlig ulykke med alvorlige følger af såvel sundhedsmæssig som miljømæssig art. I beslutningsforslaget undlader man at godkende, at "forældede atomreaktorer af russisk type" i Ukraine erstattes med "moderne reaktorer af vestlig type". Beslutningsforslaget understreger behovet for en bæredygtig politik, som omfatter energibesparende initiativer og anvendelse af vedvarende energikilder. Og der stilles spørgsmålstegn ved den "bestrålingsrisikomodel", der anvendes af offentlige instanser. Alt sammen holdninger, som peger i den rigtige retning.
De europæiske myndigheder har imidlertid fortsat ikke i fuldt omfang taget ved lære af denne katastrofe. I beslutningsforslaget nøjes man således med at henstille til, at atomkraftværker, "som indebærer en risiko", lukkes. Årsagerne til Tjernobyl-ulykken var imidlertid ikke primært af teknologisk art. Tjernobyl-ulykken vidner først og fremmest om, hvad der sker, når en atommagt er i krise - og det drejer sig i denne forbindelse ikke om en teknisk krise, men en social krise. Ulykken er således ikke et særligt "russisk fænomen". Den rummer aspekter, som er af universel karakter, og afslører en af de markante usandheder, der fremføres af kernekrafttilhængerne. De foregiver, at vores samfund vil være i stand til i flere århundreder uden problemer at forvalte en energikilde, som indebærer en umiskendelig risiko. Erfaringer fra det forgangne århundrede og den aktuelle globale ustabilitet viser til fulde, hvor uansvarligt dette postulat er.
Betænkning af Doyle (A5-0119/2001)

Fatuzzo
Hr. formand, fru Doyle - der ligesom jeg er med i PPE-DE-Gruppen - inviterede mig ud at spise, og det skete ikke i nogen drøm, men i virkeligheden. Vi snakkede om denne vigtige betænkning, og vi bestilte begge to hestebøf. "Denne bøf lugter altså af medicin!", sagde jeg til hende. "Den lugter faktisk af bedøvelsesmiddel, og jeg kan egentlig heller ikke smage den længere." "Bravo, Fatuzzo", sagde fru Doyle, "det er netop grunden til min anmodning om, at man helbreder de dyr, der ikke kan helbredes på nuværende tidspunkt, fordi man ikke må give dem medicin." "Ja, men denne bøf smager grimt", svarede jeg hende. "Kunne vi ikke vedtage, at de dyr, der bliver syge, skal helbredes, men ikke spises?"

Patakis
I en tid, der er kendetegnet ved store fødevareskandaler med farlige følger for forbrugernes helbred, eftersom de sågar har medført dødsfald, kunne man forvente større følsomhed i spørgsmålene om fødevaresikkerhed. Men betænkningen opfordrer tværtimod til en ophævelse af forbuddet mod at anvende veterinærlægemidler uden fastsatte restmaksimumsværdier til føde og opfedning af produktionsdyr.
Vi er ikke enige i denne ophævelse, og vi accepterer heller ikke de såkaldte argumenter for, at der ikke skulle være nogen økonomisk interesse for de multinationale medicinalfirmaer i at udvikle egnede veterinærlægemidler. Tværtimod fastholder vi behovet for at institutionalisere og overholde stadig strengere kontrolprocesser i hele dyrenes fødecyklus (dyrefoder, lægemidler, forarbejdningen af animalske fødevarer osv.), så man kan kontrollere produktionen af animalske fødevarer så meget som muligt. Vi nærer naturligvis ikke nogen illusioner om, at der i et kapitalistisk system kan findes en kontrol, der fuldt ud garanterer de producerede fødevarers sikkerhed.
Vi er heller ikke enige i ordførerens opfordring til at udvikle et paneuropæisk system til udstedelse af tilladelser til handel med lægemidler. For i så tilfælde ophæver man faktisk medlemsstaternes kontrolmekanismer og de kontroltjenester, som har lov til at kontrollere sagsakterne til de lægemidler, der er i handlen, eftersom de bliver nødt til at acceptere den godkendelse, de har fået i et andet medlemsland.
Af ovenstående grunde vil parlamentsmedlemmerne fra Grækenlands Kommunistparti stemme imod Doyle-betænkningen.
Betænkning af Katiforis (A5-0127/2001)

Fatuzzo
Hr. Katiforis' betænkning om gennemførelsen af stabilitets- og konvergensprogrammerne vedrører som bekendt pensionerne. Derfor vil jeg som repræsentant for Pensionistpartiet gerne understrege vigtigheden af, at vi administrerer pensionsfondene ordentligt i EU's medlemsstater. Mange af EU's medlemsstater har tilrettelagt pensionsindbetalingen således, at man anvender en del af lønnen, som så bliver lagt til side og udbetalt, når arbejdstagerne når pensionsalderen. Jeg vil derfor gerne opfordre alle EU's 15 regeringer til at passe godt på disse penge, administrere dem ordentligt og få dem til at yngle, for vi har alle ret til at få en ordentlig, betydelig og hensigtsmæssig pension, der er tilstrækkelig til at leve for.

Radwan
Hr. formand, CSU har i den endelige afstemning stemt for Katiforis-betænkningen. Men jeg vil dog gerne henvise til, at vi har stemt mod punkt 4. Vi er principielt enige i betænkningens mål om at nedbringe budgetunderskud, muligvis endda at nå frem til et overskud. Det står punkt 4 i modstrid med, da der her gås ind for ny gældsstiftelse, selv om det finder sted inden for rammerne af stabilitets- og vækstpagten. I sidste ende bør vi da give signal om, at disse 3% ikke bør udtømmes - hvad naturligvis er muligt - men at vi fortsat har opnåelse af overskud for øje. Netop før indførelsen af euroen bør Parlamentet gøre alt, hvad det kan, for at bidrage til, at euroen forbliver stabil, og udsende signaler i den retning.

Alyssandrakis
Katiforis-betænkningen er endnu et angreb på lønarbejdernes indkomster og rettigheder for at fremme kapitalens interesser. Opskriften på det beskrevne, lave inflationstempo er løntilbageholdenhed og finansiel besindighed, men ikke begrænsning af monopolernes fortjeneste. Den hævder, at de "strukturelle reformer" og liberaliseringen bidrager til udvikling (tydeligvis for kapitalen og ikke for lønarbejderne!). Betænkningen tilskynder til enighed mellem parterne, til en yderligere udvikling af minimumsarbejde og til "uden forsinkelse at fortsætte de strukturelle reformer med de strukturelle ændringer, som har til formål at øge fleksibiliteten og konkurrenceevnen på alle faktor-, produkt- og arbejdsmarkeder". Man indfører øget fleksibilitet på markederne og begynder med arbejdsmarkedet, mens man tilskynder fagforeningerne til "harmonisering" af kollektivforhandlingerne, altså til betingelsesløst at acceptere normaliseringen af minimumsarbejde, nedslagtningen af deres erhvervelser, øget fattigdom, for at de europæiske monopoler kan opnå højere profit og dermed blive mere konkurrencedygtige.
Den undlader at forklare, hvorfor der til trods for den højere udviklingsrate og den store nedgang i arbejdsomkostningerne ikke samtidig er sket noget fald i arbejdsløsheden, der accepteres at ligge på et højt niveau. Den anser gennemførelsen af stabilitets- og konvergensprogrammerne for meget vigtig og hilser oven i købet Grækenlands første stabilitetsprogram velkomment, selv om det har krævet og også i fremtiden vil kræve mere og mere hårde, ensidige, barbariske og umenneskelige nedskæringsprogrammer. Det er en politik, der betyder usikkerhed for lønarbejderne, øget arbejdsløshed og fattigdom, udryddelse af landmandsbefolkningen og en stigning i profitterne for vores lands førende klasse.
Såvel de forpligtelser, som stabilitetspagten pålægger, som de strenge henstillinger, som fulgte med Kommissionens, Den Europæiske Centralbanks og Grækenlands Banks rapporter, kræver, at nedskæringspolitikken intensives, at kuldkastelsen af arbejdsrelationerne og det offentlige social- og forsikringssystem normaliseres, og at privatiseringerne fortsætter i et hurtigere tempo.
Katiforis-betænkningen bekræfter Europa-Parlamentets støtte til anvendelse af stabilitets- og konvergensprogrammerne, koordinering af medlemsstaternes indbyrdes folkefjendske foranstaltninger og Fællesskabets styring og kontrol.
Parlamentsmedlemmerne fra Grækenlands Kommunistparti stemmer imod betænkningen, idet den betyder større fattigdom for lønarbejderne og nye superprofitter for storkapitalen og har til hensigt at nedbryde arbejderklassens erobringer. Men det tydeligste svar giver de store, fælles massedemonstrationer og lønmodtagerstrejker i de forskellige europæiske lande og Grækenland mod disse barbariske foranstaltninger og programmer.

Figueiredo
I denne betænkning fremlægger Europa-Parlamentet sin udtalelse om den anden opdatering af de oprindelige stabilitets- og konvergensprogrammer, som medlemsstaterne forelagde i 1999.
Imidlertid har de nedadgående revisioner af de økonomiske vækstrater og opbremsningen i verdensøkonomien i stedet for en ændring i de økonomiske retningslinjer ført til et ønske om mere af samme, nemlig fortsat og øget skattemæssig konsolidering, ikke mindst via mindre offentlige udgifter, og løntilbageholdenhed for at sikre det mål om prisstabilitet, som EU helt utilladeligt stadig underlægger alle sine økonomiske og socialpolitiske retningslinjer.
Ordføreren følger tæt denne filosofi, der er nedlagt Lissabon-strategien, i særdeleshed målet om inden for 10 år at blive den mest dynamiske og konkurrencedygtige økonomi i verden, hvor det derfor ikke kan undre, at der appelleres om løntilbageholdenhed, og at "skattenedsættelser i videst mulig omfang kombineres med fastsættelse af lønpolitikker", at man bifalder "de strukturelle ændringer, som har til formål at øge fleksibiliteten og konkurrenceevnen på alle faktor-, produkt- og arbejdsmarkeder", og at man mener, at "strukturelle reformer og liberalisering" kan yde et "betydeligt bidrag" til det mål, der blev opstillet i Lissabon. Derfor har vi stemt imod denne betænkning.
Dog skal det som et positivt aspekt fremhæves, at ordføreren lægger vægt på investeringer, navnlig på betydningen af offentlige investeringer, hvilket Kommissionen ganske har set bort fra, som en afgørende variabel for bæredygtig økonomisk vækst og skabelse af arbejdspladser.

Krivine og Vachetta
Vi stemmer imod Katiforis-betænkningen, som vi må afvise i enhver henseende. Vi må i særdeleshed anfægte den vedholdende henstilling om at fastsætte lønpolitikker, "der bidrager til at opretholde løntilbageholdenhed". De seneste væksttendenser er efter vores opfattelse skrøbelige, og væksten risikerer at miste sin dynamik, hvis henstillinger af denne art gennemføres. Man burde i stedet sikre, at lønningerne overalt i Europa stiger i takt med bruttonationalproduktet pr. indbygger.
Vi vender os ligeledes imod den socialliberale politik, som foreskriver skattelettelser. Vi burde langt hellere anvende de ressourcer, der genereres af den øgede økonomiske vækst til at øge de sociale budgetter og bekæmpe den fattigdom, der er et resultat af de mange år, hvor liberalismen har præget den økonomiske politik. Vi henstiller til, at man bekæmper "de strukturelle ændringer, som har til formål at øge fleksibiliteten", og som betænkningen bifalder. Vælger vi fortsat at føre en sådan politik, vil vi højst sandsynligt kvæle væksten og skabe øget arbejdsløshed.
Efter vores opfattelse bør der skabes en fælles europæisk socialpolitik, som primært tager udgangspunkt i at skabe et arbejdsmarked, som er kendetegnet ved mindsteløn og kollektive overenskomster.
Betænkning af Harbour (A5-0116/2001)

Fatuzzo
Mario Mauro, min italienske kollega fra PPE-DE-Gruppen, afholdt i går eftermiddags en konference om internettets fremtid. Jeg ville stemme for betænkningen og havde allerede forberedt min stemmeforklaring, men jeg ændrede den efter at have deltaget i hans konference, der i øvrigt var meget interessant, hvilket hans konferencer altid er. Da vi var midt i konferencen, hr. formand, kom Mario Mauro dog med et eksempel. "Ser De, internettet er et redskab og ikke et mål i sig selv", sagde han. "Her har jeg f.eks. et glas. Kan De se dette glas? Dette glas skal bruges til at drikke af. Hvis jeg i stedet tager glasset og smadrer det i hovedet på hr. Fatuzzo" - det sagde han faktisk - "får Fatuzzo slået hul i hovedet, og glasset er ikke blevet brugt til at drikke af."
Han kom med dette eksempel for at forklare, at internettet skal bruges ordentligt og ikke forkert. Jeg er enig med ham, også fordi jeg uden at tænke så meget efter fik det indtryk, at jeg ville få 636 glas i hovedet, hvis ikke jeg stemte for betænkningen.

Bordes, Cauquil og Laguiller
Vi har stemt imod denne betænkning, hvilket imidlertid ikke er udtryk for modstand mod en videreudvikling af internettet eller andre tekniske fremskridt. Vi har stemt imod betænkningen, fordi den ud over de generelle betragtninger indeholder flere afsnit, som peger i retning af tilskud til private virksomheder inden for den omhandlede sektor. Eksempelvis kan nævnes, at betænkningen taler om at støtte "partnerskaber for risikovillig kapital til forskning sammen med den private sektor".
Vi er modstandere af enhver form for direkte eller indirekte støtte, som tager sigte på at anvende offentlige midler til at skabe øget indtjening i den private sektor, og vi har derfor stemt imod denne betænkning.

Caudron
 Med den initiativbetænkning, som i dag har været sat under debat, ønsker Europa-Parlamentet at opfordre Kommissionen til at "give et EU-forskningsinitiativ om den næste generation af internet (...) (og den dertil knyttede elektroniske kommunikation) en høj prioritet i det sjette rammeprogram for forskning". Som ordfører på dette område skyldte jeg at blande mig i debatten. Jeg fandt det vigtigt at understrege, at Kommissionen i forslaget til det nye rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling rent faktisk har taget hensyn til det pågældende krav, eftersom andet prioriterede område blandt de syv + et prioriterede områder er forbeholdt teknologier til informationssamfundet. En så løfterig sektor måtte selvsagt være centralt placeret i dette flerårige program.
Jeg tilslutter mig generelt de krav, der fremsættes i betænkningen, om end jeg beklager den lidt for liberale tone, der anslås. Ordføreren glemmer undertiden, at de nye teknologier først og fremmest skal tjene borgernes interesser. Det anføres med rette, at EU og medlemsstaternes ressourcer bør anvendes til prækompetitive projekter for at sikre en stærk EU-tilstedeværelse ved udviklingen af den næste generation af internettet og nye globale kommunikationsinfrastrukturer og for at styrke EU's rolle i forvaltningen af internettet.
Jeg erindrer om, at Europa-Parlamentet under sessionen i marts 2001 vedtog Carraro-betænkningen. Denne understreger vigtigheden af EU's og medlemsstaternes repræsentation i ICANN (en privat nonprofitorganisation, som forvalter forskellige nøglesektorer i internetadministrationen) og påpeger behovet for at sikre udviklingslandene adgang til dette system. Det glæder mig, at begge aspekter genfindes i Harbour-betænkningen.
I lighed med hr. Harbour støtter jeg strategien til fremme af centres of excellence, som omtales i Kommissionens forslag om et europæisk forskningsrum, om end jeg som tidligere påpeget finder, der er behov for at præcisere dette begreb. Jeg støtter også tanken om, at elektronisk kommunikation kunne være et af disse centre, men så vidt er vi endnu ikke!
Hurtig etablering af et transeuropæisk højhastighedsforskningsnet (med en kapacitet på 100 gigabit pr. sekund) er selvsagt en forudsætning for at skabe en konkurrencedygtig, dynamisk og vidensbaseret økonomi og dermed opfylde den målsætning, der blev fastlagt under Det Europæiske Råds møde i Lissabon. Jeg vil i den forbindelse understrege, at det er vigtigt, at et højhastighedsinternet kommer hele befolkningen til gode. Denne holdning søgte jeg i øvrigt også at få med i den betænkning, jeg udarbejdede som rådgivende ordfører om alment tjenesteudbud og nye telekommunikationsnetværk. Mine ændringsforslag desangående blev imidlertid forkastet ikke mindst på initiativ af hr. Harbour!

Caveri
Det er en god ting, at Parlamentet gør opmærksom på nødvendigheden af at forske i næste generation af internettet, da dette medie som bekendt giver borgerne og virksomhederne nogle meget store muligheder, navnlig her i Europa, hvor vi i højere grad bør styrke vores tilstedeværelse på nettet. Jeg bifalder forslaget til beslutning, som bør fuldstændiggøres ved, at man understreger visse ting, så det bliver lettere at tage højde for den fremtidige situation, idet man skal huske på, at udviklingen på dette område er meget hurtig, at den ændrer sig meget hurtigt, og at den medfører visse opdagelser, som gør det nødvendigt at foretage pludselige ændringer og at skifte mening. På grund af båndbredden er det dog en fordel allerede nu at gøre opmærksom på den rolle, som brugen af telekommunikationssatellitter - også til tovejskommunikation - og terminaler til jordbaseret digital-tv (DTT) muligvis kommer til at spille for internettets fremtid. De, der f.eks. beskæftiger sig med bjergområderne, ved, at visse teknologier er bedre egnet til blive anvendt i isolerede områder, hvor det er vanskeligt at anvende teknologier, der kræver kabelføring, og de nye teknologier er faktisk afgørende for, at man kan undgå en marginalisering de steder, hvor et sådant fænomen ville ramme hårdere end ellers.
Der er adskillige emner, som man kan tage op, lige fra den dominerende lokale brug af mikrobølgesystemer til interaktive bredbåndstjenester, nødvendigheden af at gøre internettet mere brugervenligt ved ikke kun at lade det være tilgængeligt via computeren og sikkerheden på nettet, som allerede er blevet behandlet ved forskellige lejligheder.
Det er klart, at man skal være meget forsigtig. Det kan man f.eks. se af den stærke nedjustering af forventningerne, der allerede har været i USA - men også i visse europæiske lande - når det gælder myten om, at teleshopping er et marked med uendelige vækstmuligheder.
Desuden er der de vanskelige, men vigtige bestemmelser for reguleringen af internettet, ikke for at indskrænke friheden, men for at undgå misbrug og forkert eller ligefrem ulovlig brug af nettet. Endelig skal det bemærkes, at internettet skal ledsage globaliseringsprocessen og bidrage til udviklingen af denne, og derfor er det nødvendigt med multimedietjenester på regionalt og lokalt plan, så man sikrer den tæthed på borgerne, som er en ægte værdi, der bør fremmes.

Formanden
Vi har hermed nået alle punkter på Europa-Parlamentets dagsorden.

Afbrydelse af sessionen
Formanden
Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.
(Mødet hævet kl. 11.50)

