1. Venezuela
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandlingen om seks beslutningsforslag om Venezuela.
Tunne Kelam
forslagsstiller. - (EN) Hr. formand! Parlamentets medlemmer har været meget bekymrede over det venezuelanske regimes indskrænkninger af pressefriheden for nylig.
Som De ved, er mediefrihed en af grundpillerne i et demokratisk samfund. Den omfatter helt klart retten til at modtage information fra flere pluralistiske kilder. For nylig er præsident Hugo Chávez gået til angreb på mediefriheden. I august sidste år beordrede han 34 radiostationer lukket ved at afvise at forny deres licenser. I januar beordrede præsident Chávez RCTV International og fem andre kabel- og satellit-tv-kanaler lukket, fordi de undlod at transmittere hans officielle tale. Desuden har han betegnet brugen af Twitter og internettet til formidling af regeringsfjendtlig information som terroraktiviteter. Vi protesterer mod drabene på to venezuelanske studerende, der protesterede med lukningen af de frie medier...
(Formanden afbrød taleren)
Renate Weber
forslagsstiller. - (ES) Hr. formand, mine damer og herrer! Ytringsfrihed er ikke en virtuel rettighed, som kan indføres uden hensyntagen til den politiske og sociale virkelighed i et land. Pressens frihed til at udtrykke kritiske synspunkter om regeringen eller politikerne, hvad enten de er præsidenter, regeringsvenlige eller tilhører oppositionen, er den vigtigste garanti, som befolkningen kan få. Det drejer sig om adgang til information fra pluralistiske kilder, så retten til at stemme bliver ægte.
Desværre er realiteterne i Venezuela sådan, at det efter en lang række antidemokratiske handlinger fra præsident Chávez' regering over for oppositionen lader til, at man nu vil lukke munden på pressen. Vi henviser ikke kun til den seneste sag med RCTV International, over for hvem den venezuelanske audiovisuelle myndighed indførte en lovgivning med tilbagevirkende kraft, men også, at 34 af de mest populære radiostationer i Venezuela er blevet lukket siden 2009.
Desuden sættes Globovisión, som stadig fastholder en uafhængig redaktionel linje i forhold til regeringen, under pres for at lave om på dette. Lad os ikke glemme, at den mest perverse måde at afskaffe medierne på er ved at indføre selvcensur.
Efter lukningen af 34 radiostationer annoncerede Hugo Chávez' regering officielt, at der findes en liste over andre stationer, der også er på vej til at blive lukket, en liste, som ingen kender til, fordi procedurerne ikke er åbne, og en liste, som er præget af en hel del usikkerhed, og hvis eneste formål er at fremme selvcensur. Alle disse krænkelser finder sted, uden at de kompetente domstole reagerer på de sager, der indbringes for dem.
I et land, hvor det universelle princip om ikke at indføre lovgivning med tilbagevirkende kraft, hvor de retlige myndigheder ikke reagerer på appeller, medmindre præsidenten siger, at de skal, findes der ingen retsstat og ingen magtdeling. Demokratiet eksisterer ganske enkelt ikke. Det er desværre dagens Venezuela.
Véronique De Keyser
forslagsstiller. - (FR) Hr. formand! Jeg beklager, men beslutningsforslaget om Venezuela, som især er fremsat af Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater), er en practical joke, der er lavet for at udnytte forhandlingen om uopsætteligheder til et politisk formål og et forsøg på at bringe hr. Chávez i miskredit.
Jeg opsummerer, for det giver ingen mening at spilde tiden. Fire landsdækkende stationer har undladt at overholde deres lovbestemte registreringskrav. De er midlertidigt blevet suspenderet og overholder i øjeblikket disse krav, og jeg håber, at de snart vil falde på plads.
I et fælles beslutningsforslag med Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance og Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre gentager min gruppe sin utvetydige støtte til ytringsfrihed og pluralisme. Jeg er imidlertid forbavset over de meget varierede synspunkter, som PPE-Gruppen har på denne ytringsfrihed. Var det ikke Dem, der stemte imod beslutningsforslaget om pressefrihed i Italien for at forsvare Berlusconi? Hvis De ønsker at gøre Dem selv til grin, så gerne for mig. Der bliver mange af Dem under afstemningen, så få det bedste ud af det.
Raül Romeva i Rueda
forslagsstiller. - (ES) Hr. formand! Jeg har også to problemer vedrørende Venezuela. Det ene er formelt, og det andet er indholdsmæssigt. Med hensyn til det formelle vil jeg sige, at vores kolleger fra Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater), som nu i et stykke tid aktivt har misbrugt disse uopsætteligheder om krænkelser af menneskerettighederne til at føre partipolitik, skaber en kompliceret situation.
Det er helt legitimt for dem at ønske at føre partipolitik. Men dette er ikke stedet. Hvis de ønsker at fremsætte støtteerklæringer til deres venner eller at kritisere regeringer, som de ikke kan lide, er dette hverken tiden eller stedet.
Men lad os tage denne forhandling om uopsætteligheder, hvor vi diskuterer krænkelser af menneskerettigheder og demokrati, langt mere alvorligt, for hvis vi ikke gør det, vil vi miste al vores troværdighed, og det er helt klart vanskeligt at genvinde på internationalt plan.
Der foregår mange åbenlyse krænkelser af menneskerettighederne i Latinamerika. Vi skal også være mere konsekvente. Ønsker vi at diskutere menneskerettigheder i Latinamerika? Så lad os tale om Colombia og Honduras. Hvordan kan det være, at disse emner aldrig diskuteres her i plenum? Hvorfor har vi altid dette problem, og i en sag som i dag, som blot er et administrativt spørgsmål, får vi denne grad af tilstedeværelse og opbakning? Det er uacceptabelt. Det er uacceptabelt, for jeg vil gerne gentage, at vi alle mister troværdighed og legitimitet til at kunne udtale os om disse typer af sager.
Jeg vil gerne gøre det meget klart. Jeg er ikke Chávez-tilhænger. Jeg er tilhænger af ytringsfrihed, også for personer med radikalt anderledes synspunkter end mine, hvad enten det er her, i Italien eller i Honduras. Men det er ikke det, vi diskuterer i dag. Det problem, vi behandler i dag, er i bund og grund af administrativ karakter, et spørgsmål vedrørende Venezuelas indre anliggender, et problem, som er ved at blive løst, og som faktisk allerede er blevet løst ifølge vores oplysninger.
Derfor er der ikke en gang en sag. Der er ikke noget at diskutere. Hvis vi fortsat ønsker at latterliggøre denne forhandling om uopsætteligheder, så lad os fortsætte ad denne vej, og vi vil så ende med aldrig at diskutere noget som helst, fordi vi savner enhver form for troværdighed.
Derfor opfordrer jeg medlemmerne af PPE-Gruppen til at lade os tage denne forhandling om uopsætteligheder lidt mere alvorligt, for ellers vil den uden tvivl ende med at blive fuldstændig meningsløs.
Joe Higgins
forslagsstiller. - (EN) Hr. formand! Først vil jeg gerne fremhæve det store hykleri hos grupperne på højrefløjen her i Parlamentet, som fordømte den venezuelanske regering for den midlertidige suspendering af senderettighederne for Radio Caracas Television (RCTV), og som foregiver at være førende inden for pressefrihed. Det er de samme grupper, som står for et system i Europa, hvor langt størstedelen af medierne kontrolleres af milliardærer og store private selskaber, som udnytter denne kontrol til på den ene side at høste massive overskud til sig selv og på den anden til at udspy prokapitalistisk propaganda og propaganda for markedsøkonomi og nyliberalisme, som i forbindelse med den nuværende økonomiske krise kører smædekampagner mod og udskælder arbejdstagere inden for den offentlige sektor, f.eks. ved utrætteligt at gennemtrumfe en dagsorden om, at det er folk fra arbejderklassen, der skal betale for krisen, og uophørligt fører smædekampagner mod de arbejdstagerorganisationer, der tør være uenige.
At tage spørgsmålet om RCTV op i forbindelse med uopsættelighederne om menneskerettigheder i dag er udtryk for et voldsomt misbrug af denne procedure. De fleste medier i Venezuela er i øvrigt privatejede, herunder de magtfulde mediekoncerner, der konspirerede om at vælte Hugo Chávez i 2002, som tilfældigvis er blevet valgt og genvalgt mange gange af Venezuelas befolkning. I realiteten har PPE her i Parlamentet den samme dagsorden som konspiratorerne bag kuppet, nemlig at de ønsker at vælte Hugo Chávez' regering, fordi denne regering ikke har fulgt verdenskapitalismens diktat om at gennemføre privatisering og deregulering overalt, og de ønsker ingen opposition mod den neoliberale dagsorden. Ja, arbejderklassen i Latinamerika er generelt i opposition. Nej, jeg vil heller ikke fritage den venezuelanske regering for skarp kritik.
Trods massiv støtte fra et flertal i den venezuelanske befolkning har Hugo Chávez rent faktisk ikke brudt endeligt med kapitalismen og ført an i en bevægelse i retning af ægte demokratisk socialisme. I visse henseender er der tale om en tendens i retning af bureaukrati. Endelig kæmper mine meningsfæller i f.eks. gruppen Socialismo Revolucionário mod disse tendenser og for arbejdstagernes rettigheder og ægte socialisme, hvilket i øvrigt betyder, at medierne ikke skal kontrolleres af hverken kapitalistiske interesser eller bureaukratiske interesser, men åbne sig på demokratisk vis over for alle sektorer i samfundet.
Tomasz Piotr Poręba
forslagsstiller. - (PL) Hr. formand! Her i Europa-Parlamentet skal vi i dag diskutere det, der sker i Venezuela, hvor en diktator bryder love, fjerner oppositionen, lukker uafhængige tv-stationer, eksproprierer virksomheder og lukker en lang række forskellige institutioner. Dette er stedet. Dette er åbenlyse krænkelser af menneskerettighederne.
Men der findes stadig andre områder, for hans styre destabiliserer ikke bare situationen i hans eget land, men i hele regionen. Provokationer imod Columbia, støtte til FARC-guerrillaerne. Disse ting kan rent faktisk føre til virkelige konflikter i regionen.
Columbia er en strategisk partner for os. Lad os støtte og holde med Columbia i en tid, hvor landet angribes så voldsomt af Chávez og med list eller provokationer lokkes til at intensivere konflikten i regionen. Dette er vores pligt, og hvis disse angreb og provokationer intensiveres, vil EU og Europa-Parlamentet være nødt til at stå last og brast med Colombia, at holde med Colombia og støtte Colombia i en konflikt med Venezuela, som desværre snart kan bryde ud.
Bogusław Sonik
for PPE-Gruppen. - (PL) Hr. formand! Det er altid det samme. For at sikre en bedre fremtid, afskaffe ulighed, befri mennesker fra undertrykkere og tyranner, stoppe fattigdom og elendighed og anvende landets rigdomme til gavn for nationen tager nogen magten. Dette er målet for alle revolutioner, og også for dem, der ved hjælp af demokratiets mekanismer, indtager den position, de drømmer om, som præsident blot for dagen efter at kaste deres sloganer om frihed, demokrati og fællesskab bort. Fra det øjeblik er de kun styret af ét motto, nemlig "når først vi har magten, giver vi den aldrig fra os igen". Diktatorer når dette mål ved hjælp af de samme metoder, nemlig censur, hemmeligt politi, fængsling af anderledes tænkende, forbud mod og opsplitning af oppositionskræfterne og total kontrol med medierne. En slags grundlæggende charter, et symbol på præcis den tankegang i det 20. århundrede var f.eks. Lenins undertrykkelse af opstanden blandt de heroiske søfolk i Kronstadt. Denne diagnose gælder også i dag for Venezuela. Mediefrihed er af central betydning for demokratiet og respekten for de grundlæggende værdier. Kommissionen er nødt til at handle hensigtsmæssigt.
Zigmantas Balčytis
for S&D-Gruppen. - (LT) Hr. formand! Et par medlemmer fra vores gruppe har rent faktisk allerede fremført deres holdning, og jeg er også enig i, at de venezuelanske spørgsmål eller ytringsfriheden ikke kun er relevant i Latinamerika, men i hele Europa og resten af verden. Hvis vi gennemgik krænkelserne af ytringsfriheden nærmere, tror jeg, at vi også ville finde problemer i nogle af EU's medlemsstater.
Jeg støtter helt klart tanken om, at denne sag måske er blevet sat lidt for hurtigt på dagsordenen, og at vi har langt større problemer og større forbrydelser, ikke kun i Latinamerika, men i andre lande, og derfor mener jeg, at dette problem er blevet overdrevet i dag.
Izaskun Bilbao Barandica
for ALDE-Gruppen. - (ES) Hr. formand! Jeg er enig i, at der findes langt alvorligere problemer end dette, men det er min pligt af hensyn til konsekvensen også at fordømme det, der foregår i Venezuela i øjeblikket. Jeg stemte for initiativet om Italien.
For et par dage siden stod jeg her og fordømte en anden sag, der blandt andet drejede sig om lukningen af en baskisksproget avis i Spanien, i Baskerlandet, og i dag står jeg her for at fordømme lukningen af Radio Caracas i 2007 og lukningen af 34 radiostationer i 2009.
Jeg ville ønske, at der kun var tale om administrative problemer, og at disse medier ville få deres rettigheder tilbage. Men det bekymrer mig at høre, at præsident Chávez sidestiller de nye sociale netværkssider med statsterror, og at se, hvordan internettet udsættes for alvorlige trusler.
Det er min pligt at forsvare menneskerettighederne, at forsvare ytringsfriheden, at forsvare mediernes ret til at levere fri og pluralistisk information, for det betyder at forsvare borgernes ret til information i total frihed.
Andreas Mölzer
(DE) Hr. formand! Vi ved, at Venezuela er et af de mest olierige lande i verden. Vi ved også, at landet har kolossale vandkraftressourcer. Men som vi alle ved, lider Venezuelas befolkning under konsekvenserne af mange års fejlforvaltning. I årtier har dette land ikke kunnet investere sine olieindtægter i bæredygtig udvikling eller i udviklingsinfrastruktur. Koblingen af den nationale valuta til den amerikanske dollar virkede formentlig også imod hensigten. For nylig har præsident Chávez forsøgt at løse dette problem ved at nedskrive valutaen og få den offentlige gæld under kontrol. Men nationaliseringen af banker, ekspropriering og den midlertidige lukning af fødevarebutikker vil formentlig ikke være tilstrækkeligt til at bortvejre truslen om galoperende inflation særlig længe.
Præsident Chávez fører en dirigistisk økonomisk politik, en centralistisk planøkonomi svarende til andre totalitære regimer, der utvivlsomt er dømt til fiasko. Situationen vil sandsynligvis blive endnu værre, hvilket formentlig vil blive tilfældet, hvis fødevareproducenterne, som i årevis har været tvunget til at fremstille fødevarer til faste, ikkemarkedsmæssige priser, på et tidspunkt forsøger at gøre oprør for at protestere. Jeg vil også gerne kritisere, at præsident Chávez i denne skrøbelige situation, hvor venezuelanerne er ramt af strømsvigt, vandmangel og en økonomi i en sørgelig forfatning, har købt våben til nationalgarden for over 70 mio. amerikanske dollars. Det lover ikke godt, især ikke i lyset af de fortsatte protester efter lukningen af regeringskritiske tv-stationer, hvor studerende og oppositionsmedlemmer har haft voldsomme sammenstød med sikkerhedsstyrkerne igen og igen.
Vi er jo alle enige om, at EU lægger særlig vægt på menneskerettigheder, og derfor skal vi gøre det til vores opgave at hjælpe. Vi skal handle, ikke kun i tilfælde af alvorlige krænkelser af menneskerettighederne, men også ved at udnytte muligheder, der kan forbedre levevilkårene for Venezuelas befolkning uden at gribe direkte ind i landets indre anliggender. Denne opgave kræver gode diplomatiske færdigheder og fingerspidsfornemmelse. Jeg håber, at EU er i stand til dette.
Martin Kastler
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg er temmelig overrasket over, at man her i Parlamentet beskylder Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) for at tvinge dette emne igennem på dagsordenen, som, selv om det er en uopsættelighed, formentlig ikke passer nogen af medlemmerne af venstrefløjsflertallet i Parlamentet. Jeg tvivler på, at de udgør et flertal her i Parlamentet. Jeg var bare nødt til at stille det spørgsmål. Som alle andre grupper har vores gruppe al mulig ret til at tage dette spørgsmål op. Selv om hr. Chávez, som i øjeblikket har magten, måske er en af Deres eller det foregående spanske rådsformandskabs kammerater, var vi simpelthen nødt til at spørge, hvilke foranstaltninger man gennemfører i denne henseende.
Det forbløffer mig, at en person som hr. Chávez kan sige ting som "Twitter er et system for terrorister". Beklager, men enhver der i vore dage beskriver Twitter som et terroristsystem, lever i en anden verden, tilbage i stenalderen. Jeg vil også gerne slå fast, at vi i PPE-Gruppen ikke vil lade os kyse af denne anklage. Vi fordømmer krænkelser af menneskerettighederne overalt. Personligt fordømmer jeg menneskerettighedskrænkelser i forbindelse med pressefrihed. I den forbindelse vil jeg blot sige, at venezuelanske journalister fodres med oplysninger og modtager diktater, og at dommerne selv smides i fængsel, hvis de løslader nogen, der er blevet uretmæssigt fængslet. Som europæere skal vi have modet til at fordømme denne form for praksis.
Jeg vil ikke lade fru de Keyser og andre her i Parlamentet slippe af sted med anklager mod PPE-Gruppen. Som alle andre er vi i vores gode ret til at gøre krænkelser af menneskerettigheder og friheder, hvad enten de forekommer i Europa eller andre steder i verden, til temaer, der fortjener at blive drøftet.
Marietje Schaake
(EN) Hr. formand! Den venezuelanske regering har uberettiget forsøgt at begrænse ytringsfrihed og pluralisme i medierne og på internettet. Disse desperate forsøg på at censurere informationer og ytringer minder mig om Mahmoud Ahmadinejads adfærd. Præsident Hugo Chávez kalder rent faktisk Mahmoud Ahmadinejad for sin ven, og man kan så spørge, om man med sådanne venner overhovedet har brug for fjender.
Men det forhold, at Chávez anser Twitter og sms-beskeder for terrorhandlinger, viser os, at han betragter befolkningen og dens frie tanker og oppositionen som sin fjende. Jeg må indrømme, at jeg selv bruger Twitter og sms-beskeder, men i Europa betragter vi heldigvis ytringsfriheden som en grundlæggende og universel rettighed, også på internettet. Begrænsningen af de digitale muligheder for at udtrykke sig, skaffe sig oplysninger og udveksle tanker vidner om den venezuelanske regerings frygt for sine egne borgere og deres krav om, at volden og undertrykkelsen skal høre op.
Den vellykkede mobilisering af borgerne eksemplificeres ved Oscar Morales, der oprettede en Facebook-gruppe ved navn "En million stemmer mod FARC" i håbet om at samle en mio. mennesker online. Han mobiliserede hurtigt 12 mio. mennesker, der verden over demonstrerede og krævede, at FARC's voldshandlinger skulle ophøre. Denne bevægelse blev drevet af borgere, der benyttede teknologien som redskab. At forsøge at begrænse dette redskab er ikke bare uretfærdigt, men vil også vise sig at være ineffektivt.
Charles Tannock
(EN) Hr. formand! Pressefrihed og et frit demokratisk styre er grundpillerne i EU. For Hugo Chávez, pseudodiktatoren i Venezuela, er de intet andet end forhindringer på hans vej mod den absolutte magt. Han er en demagog, ikke en demokrat, og har smadret den venezuelanske økonomi.
Men ikke desto mindre har Parlamentet stadig en betydelig andel af Chávez-apologeter som hr. Higgins, måske fordi Chávez afspejler deres stærke USA-fjendtlige holdninger og deres modvilje mod præsident Uribes succes i nabolandet Colombia. Det er begrædeligt, at andre politiske grupper på venstrefløjen nægtede at slutte sig til flertallet i Parlamentet og fordømme de stadig mere vilkårlige og alvorlig angreb på de grundlæggende friheder, som Chávez-regimet begår. Hans svar til en tv-station, der var kritisk over for hans styre, var simpelthen at lukke den.
Det minder mig om en lignende situation i Folkerepublikken Kina, hvor det kommunistiske regime forsøgte at hindre et europæisk selskab i at transmittere antikommunistiske tv-programmer. Chávez har dermed uden blusel identificeret sig med Kinas autoritære og barske ledere. Hans nærmeste venner internationalt er diktatorer som Castro, Lukasjenko og Ahmadinejad, hvilket taler for sig selv.
Min gruppe, ECR, støtter den venezuelanske befolkning i dens bestræbelser på at skabe ægte demokrati i landet.
Laima Liucija Andrikien
(EN) Hr. formand! Situationen for demokrati og menneskerettigheder i Venezuela forværres konstant, og det er vi nødt til at erkende. Vi skal også huske på, at Venezuela af forskellige menneskerettighedsorganisationer er blevet udpeget som det land i Latinamerika, hvor situationen for pressefriheden er værst.
Oberstløjtnant Chávez' ledelse af Venezuela er slået fejl på mange måder, men han har kun beholdt magten ved at undertrykke oppositionen, opnå kontrol over medierne og manipulere valgprocessen. Jeg vil gerne reagere over for nogle af de kolleger, der har talt her før mig, og sige, at det er vores ansvar, vores opgave, at støtte de venezuelanere, der forfølges, hvis menneskerettigheder krænkes, og som arresteres af deres præsident.
Cristian Dan Preda
(RO) Hr. formand! Efter min mening har Hugo Chávez taget alle de værst tænkelige aspekter af den totalitære socialisme fra sidste århundrede til sig. Her tænker jeg ikke på hans indstilling over for udenlandske investeringer, som naturligvis også er et vigtigt spørgsmål, så længe hans holdning her er fuldkommen vilkårlig. Men jeg tænker på hans indstilling til pressefrihed og pluralisme, for Hugo Chávez forsøger at kopiere pluralismen ved ganske enkelt at lukke radiostationer, der nægter at transmittere hans timelange taler, og etablere offentlige stationer for at give indtryk af pluralisme. At kopiere pluralisme er ikke det samme som at acceptere pluralisme, for demokratiet kan ikke fungere på grundlag af en karikatur af pluralismen.
Personer tæt på Chávez, er allerede blevet udpeget. Han er intet mindre end en diktator, fordi han hader pluralisme. Derfor mener jeg ikke, at socialisterne skal forsvare ham. Et af ofrene ved demonstrationerne for nylig var rent faktisk en socialistisk studerende.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Hr. formand! Jeg vil gerne støtte det synspunkts, som fru De Keyser har fremført her på min gruppes vegne. Der er ingen tvivl om, at vi ikke må tolerere krænkelser af mediefriheden. Vi er bestemt vidne til nogle foruroligende begivenheder i Venezuela. Jeg mener imidlertid, at vi skal passe meget på med at afsige entydige, kategoriske og definitive domme. Efter min mening skal vi have svar på et grundlæggende spørgsmål, nemlig om de stationer, der blev lukket, alle blev lukket af politiske grunde, eller om nogle af dem blev lukket, fordi de rent faktisk ikke opfyldte de juridiske krav? Et svar på dette og en forståelse af, hvad der er ren politik, og hvad der er juridiske fakta, vil have stor betydning for Parlamentets holdning.
Eija-Riitta Korhola
(FI) Hr. formand! Det er temmelig underligt, at nogle af mine kolleger her mener, at det er upassende at tale om et af verdens mest korrupte lande. Præsident Hugo Chávez' modstandere sidder stadig i deres fængselsceller efter helt tydeligt politisk motiverede domfældelser. Når man forsvarer en sådan situation, ydmyger man da sin egen ideologi, gør man ikke?
Venezuelanerne skal også udholde fuldkommen unødvendige afbrydelser af strøm- og vandforsyningen i et land, der er det mest energirige i Latinamerika. Lukningen af radio- og tv-kanaler og den voldelige undertrykkelse af studenterdemonstrationer er tegn på et totalitært regime. Hvorfor skal vi så ikke reagere? Eftersom medierne skal arbejde i henhold til lovgivningen, skal de ikke lukkes, medmindre myndighederne ikke har andre muligheder, og først efter at alle juridiske midler er opbrugt. De sigtede skal også have mulighed for at forsvare sig og appellere deres domme.
Hvis den venezuelanske regering lægger vægt på retsstatsprincippet og menneskerettighederne, skal den beskytte og respektere ytringsfriheden og nyde glæden ved det vigtige bidrag, som kritik og åbenhed giver et forfatningsmæssigt styret land.
Gabriel Mato Adrover
(ES) Hr. formand! Selv om det blot er et administrativt spørgsmål for nogle mennesker, betyder det langt mere for andre. Vi taler om frihed.
Jeg ved, at for nogle mennesker skal friheden forsvares på bestemte måder og bestemte steder. Men jeg ved også, at for nogle mennesker er den sande frihed, deres egen frihed, noget, der påtvinges af visse diktatorer, som de forsvarer, og i nogle tilfælde endda støtter, og ikke friheden for folk som os, der forsvarer dette ord på enhver måde, som tror på frie medier, og som tror på, at jorden ikke kan tages med dekreter. De skal spørge de tusindvis af mennesker fra De Kanariske Øer, der har været udsat for denne situation i Venezuela.
Vi taler om rettigheder, pluralisme og frihed. Desværre findes der stadig mennesker, der ikke tror på dette.
Viviane Reding
næstformand i Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Kommissionen tager Parlamentets forslag til beslutning om situationen i Venezuela til efterretning. De kan være forvisset om, at Kommissionen følger denne situation meget nøje.
I den forbindelse har EU med bekymring bemærket, at nogle medier, herunder RCTV International, fortsat er suspenderet. Vi forstår, at dette er et spørgsmål, der er langt mere vidtgående end de rent juridiske krav og skal ses i sammenhæng med spørgsmålet om ytringsfrihed i Venezuela. Dette har vakt bekymring og har været meget synligt på internationalt niveau i de seneste måneder.
I november 2009 udtalte den særlige udsending for FN's Menneskerettighedsråd, at den foreslåede særlovgivning om mediekriminalitet i Venezuela - og jeg citerer - "ville føre til alvorlige krænkelser af menings- og ytringsfriheden og begrænse pressefriheden i landet, hvis den vedtages i sin nuværende form". Ordføreren opfordrede også Venezuela til at overholde artikel 19 og 20 i den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder, som Venezuela har underskrevet, og som garanterer menings- og ytringsfrihed.
De husker måske også, at EU i 2009 udsendte en erklæring om disse problemer, fordi ytringsfrihed og fri adgang til information for os er temaer i den dialog, vi fører med de venezuelanske myndigheder. Vi beklager dybt, at to demonstranter blev dræbt, mens adskillige blev såret, herunder medlemmer af sikkerhedsstyrkerne og demonstranter. Vi deler den interamerikanske menneskerettighedskommissions vurdering, idet denne har udtrykt dyb bekymring over de alvorlige voldelige optrin, der fandt sted under demonstrationerne både for og imod præsident Chávez' regering, og som har opfordret den venezuelanske regering til at standse demonstrationerne - og jeg citerer - "inden for rammerne af respekten for menneskerettigheder i henhold til interamerikanske standarder".
Vi følger bekymret tendenserne i retning af politisk radikalisering. Valget i september ses i vide kredse som en milepæl for landets fremtid. I den henseende understreger EU betydningen af, at disse valg afholdes i en fredelig, gennemsigtig og fuldt demokratisk atmosfære.
I forbindelse med EU's dialog med de venezuelanske myndigheder har vi konstant understreget betydningen af fuldstændig overholdelse af internationale forpligtelser og aftaler på menneskerettighedsområdet, herunder ytringsfrihed og pressefrihed som en grundpille for demokratiet og retsstatsprincippet. Som De ved, er dette princip indskrevet i EU's charter om grundlæggende rettigheder, som nu er en del af vores traktater. Her lægger man særlig vægt på ytringsfrihed og respekten for mediepluralisme, i Europa og også i vores internationale relationer.
EU støtter via det europæiske instrument for demokrati og menneskerettigheder civilsamfundets organisationers aktiviteter på netop dette område. Desuden har vi løbende ydet støtte til alle initiativer, der har til formål at fremme tolerance, mulighed for dialog og gensidig forståelse.
På Kommissionens vegne vil jeg gerne forsikre Parlamentet om, at vi fortsat vil følge udviklingen i Venezuela nøje. Vores engagement i at støtte og styrke demokratiet og i at beskytte og fremme menneskerettigheder og grundlæggende friheder vil blive afspejlet i vores samarbejdspolitik og relationerne med Venezuela, i fremtiden såvel som i fortiden.
María Muñiz De Urquiza
(ES) Hr. formand! Hvis catch-the-eye-proceduren skal fungere effektivt, skal formanden kigge ud i salen for at se, hvem der beder om ordet, hvilket jeg har gjort meget tydeligt, fordi jeg ønsker at komme med et spontant indlæg i forhandlingen om Venezuela. De selv eller Deres medarbejdere er nødt til at holde øje med, hvem der ønsker ordet.
Formanden
Fru Muñiz De Urquiza, det er en fysisk umulighed for mig at kigge i alle retninger samtidig. Jeg er omgivet af nogle meget opmærksomme mennesker her. Men da jeg gav ordet til det sidste medlem, sagde jeg også, at det sidste medlem, der fik ordet, var hr. Mato Adrover. Hvis De ønskede at protestere, skulle De have gjort det på daværende tidspunkt.
Forhandlingen er afsluttet. Afstemningen finder sted efter denne forhandling.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Monica Luisa Macovei  
skriftlig. - Jeg støtter dette beslutningsforslag, for jeg er bekymret over de udemokratiske foranstaltninger, som Venezuelas regering har indført, navnlig indskrænkningen af retten til en fri presse samt ytrings- og forsamlingsfriheden, og det samme gælder den omfattende korruption, som Venezuelas befolkning oplever. Kontrol med medierne og med anderledes tænkende er typisk for totalitære regimer. Som menneskerettighedsgrupperne kunne rapportere om, truede Chávez-regeringen i januar 2010 med at gribe ind over for kabeludbydere, der transmitterede kanaler, der ikke overholdt regeringens krav om at afbryde de programsatte udsendelser for at transmittere præsidentens taler. Resultatet blev, at landets kabeludbydere holdt op med at transmittere syv kanaler. I 2009 tvang Chávez stationerne til at transmittere 141 taler direkte, heriblandt en tale, der varede syv timer og 34 minutter. Med hensyn til korruption skal regeringen gennemføre FN-konventionen mod korruption og de øvrige relevante instrumenter fuldt ud og tage venezuelanernes bekymring over korruptionen alvorligt, hvilket er en indikation på god regeringsførelse i ethvert land.
