Nujni avtonomni trgovinski preferenciali za Pakistan (razprava) 
Predsednica
Naslednja točka je poročilo gospoda Vitala Moreire v imenu Odbora za mednarodno trgovino o predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o uvedbi nujnih avtonomnih trgovinskih preferencialov za Pakistan - C7-0322/2010 -.
Vital Moreira
Gospa predsednica, tega poročila nisem pripravil jaz. Sem nadomestni poročevalec, ki je vstopil v zadnjem trenutku, ker je prvotni poročevalec nehal delati na tem poročilu. Zato sem kot predsednik odbora v skladu s Poslovnikom prevzel delo. Razen tega, da sem nadomestni poročevalec, imam tudi pomisleke, saj nisem glasoval za to poročilo in močno nasprotujem njegovi vsebini. Kljub temu so stvari takšne, kot so, in pogumno sem sprejel dolžnosti, ki so mi bile naložene.
Kot vemo, to poročilo o trgovinskih preferencialih za Pakistan izhaja iz sklepa Evropskega sveta, ki Komisiji nalaga, da Parlamentu in Svetu pripravi predlog. Ker gre za izredne preferenciale, ki niso skladni s pozitivnim ali negativnim pravilom o nediskriminaciji Svetovne trgovinske organizacije (STO), moramo pred podelitvijo teh trgovinskih preferencialov pridobiti opustitev STO. Kljub vsemu je Komisija Parlamentu in Odboru za mednarodno trgovino, ki mu predsedujem, predložila predlog in se odločila, da bo nadaljevala z razpravo in glasovanjem o tem poročilu, za katerega sem nadomestni poročevalec. Parlamentu predstavljamo izid tega glasovanja.
Gospa predsednica, gospe in gospodje, vprašanje je bilo v parlamentarnem Odboru za mednarodno trgovino nekoliko sporno glede tega - in to je bil izgovor za predlog Komisije -, ali naj uporabimo trgovinske preferenciale kot sredstvo za nujno pomoč tej državi; glede trajanja in obsega teh trgovinskih preferencialov in kot zadnje, glede tega, kakšni pogoji bodo naloženi upravičencu, v tem primeru Pakistanu.
Čeprav je večina v odboru glasovala za predlog Komisije o delitvi teh izrednih preferencialov Pakistanu, je Odbor za mednarodno trgovino hkrati tudi glasoval za številne spremembe, namenjene omejevanju vpliva teh trgovinskih ugodnosti, dodeljenih Pakistanu, med drugim tudi za sprejetje varnostne klavzule, če bi se uvoz iz Pakistana zaradi zmanjšanja ali odprave trgovinskih tarif prekomerno povečal. Druge spremembe so na primer povezane z zahtevami, da Pakistan ne uvede ali odpravi omejitev izvoza blaga.
Če zaključim, zavedati se moramo, da bodo naša prizadevanja lahko povsem zaman, če ne bomo pridobili opustitev STO; ne vemo točno, kdaj in če sploh bo odobrena. Kakor koli že, tudi če bodo naša prizadevanja zaman, bomo imeli vsaj odlično priložnost za razpravo o tem, kako občutljiva je uporaba izrednih trgovinskih ugodnosti kot sredstva za nujno pomoč - ali v tem primeru kot sredstva za politično povračilo določeni državi - ter kako je takšna uporaba omejena.
Zato tvegamo, da bomo postavili nevaren precedens ali še huje, v politične namene uporabili trgovinske preferenciale, pri katerih bi morali verjetno upoštevati objektivnejša merila, ki so manj vsebinska in diskrecijska kot v tem primeru.
Neelie Kroes
podpredsednica Komisije. - Gospa predsednica, danes razpravljamo o zakonodajnem predlogu o nujnih avtonomnih trgovinskih preferencialih za Pakistan. Ta predlog je predložila Komisija na izrecno zahtevo Evropskega sveta kot takojšen odziv na poplave, ki so lani poleti prizadele Pakistan in povzročile množično opustošenje v državi in med ljudmi.
Rada bi se zahvalila poročevalcu in Odboru za mednarodno trgovino za trdo delo in podporo predlogu. Predlog Komisije je namenjen sprejetju enostranske in začasne opustitve uvoznih dajatev za 75 izvoznih izdelkov iz Pakistana. Ti trgovinski preferenciali bi liberalizirali približno četrtino uvoza EU iz Pakistana in bi bili na voljo dve leti, z možnostjo podaljšanja še za eno leto.
Evropska unija se zaveda, da lahko imajo takšne trgovinske koncesije, predvsem v občutljivih panogah, kot je tekstilna, negativne posledice za industrijo v EU, zato smo poskrbeli za ohranjanje ravnovesja med potrebami Pakistana ter interesi naše industrije in drugimi državami dobaviteljicami.
Število izbranih izdelkov je omejeno. Določili smo zgornjo mejo liberalizacije za zelo občutljive izdelke, ta liberalizacija pa bi bila časovno omejena. Med tem smo prav tako zaprosili Svetovno trgovinsko organizacijo, da nam odobri opustitev upoštevanja veljavnih pravil STO in nam tako omogoči, da izvedemo predlagane ukrepe. Kot veste, o tem vprašanju še vedno razpravljamo z drugimi članicami STO in upamo, da bomo kmalu našli rešitev.
Podobe ljudi, ki so zgubili vse svoje premoženje, mogoče niso več v naših mislih, kljub temu pa ne smemo pozabiti na ogromne stroške teh uničujočih poplav z vidika humanitarnih potreb in gospodarske škode. Ti trgovinski ukrepi niso "samostojni" in dopolnjujejo precejšnjo humanitarno in razvojno pomoč - v višini 480 milijonov EUR -, ki jo je EU odobrila Pakistanu. Vendar pa so prizadevni trgovinski ukrepi ključnega pomena za trajnostno oživitev pakistanskega gospodarstva in morajo biti del srednjeročnega odziva na naravne katastrofe brez primere. Upam, da bo Parlament podprl predlog.
Naj zdaj spregovorim o nekaterih predlaganih spremembah. Vseh ne bom podrobno obravnavala, bom pa izpostavila najpomembnejše. Vem, da obstajajo zahteve glede pogojevanja avtonomnih trgovinskih preferencialov s tem, da Pakistan spoštuje nekatera temeljna načela. Razumem pomisleke v zvezi s tem in veste, da so vprašanja človekovih pravic sestavni element naših dolgoročnih odnosov s Pakistanom. Vendar Komisija meni, da glede na začasno naravo opustitve za obvladovanje izrednih razmer takšno pogojevanje ne bi bilo primerno.
Ustrezno mesto za obravnavanje teh vprašanj s Pakistanom je naš dialog o človekovih pravicah v sklopu sporazuma o partnerstvu in sodelovanju s Pakistanom. V zvezi z določbami, ki bi Pakistan zavezale, naj se vzdrži ohranjanja, uvajanja ali povečevanja dajatev ali stroškov, ki bi imeli enake posledice, ali kakršnih koli drugih omejitev na uvoz ali izvoz nekaterih izdelkov, menim, da bi takšno pogojevanje resnično ogrozilo odobritev preferencialov in bi bilo v nasprotju z duhom, naravo in namenom naše uredbe. Poleg tega s to uredbo Pakistanu ne moremo preprečiti, da bi izvajal ukrepe, skladne z njegovimi mednarodnimi obveznostmi.
Po drugi stani pa se strinjamo z uvedbo mehanizma, ki bi omogočal vzpostavitev omejitev za brezcarinski uvoz pakistanskih tarifnih kvot, če bi se količina uvoza liberaliziranih izdelkov povečala prek določenih mej. Prav tako se strinjam, da morajo biti preferenciali odpravljeni za vse izdelke, ki povzročajo ali bodo verjetno povzročili težave proizvajalcem podobnih ali neposredno primerljivih izdelkov v Uniji, kar ugotavlja Komisija s preiskavo. Prav tako se lahko strinjamo z mehanizmi za uvedbo carinskega nadzora uvoza, ki je zajet v uredbo, skupaj s trimesečnim poročanjem. Vendar pa bi predhoden nadzorni mehanizem povzročil nepotrebno breme z vidika zahtev uprav za izdajo licenc.
Opažam tudi zahteve za omejitev trajanja trgovinskih preferencialov na eno leto od datuma, ko bo začela veljati opustitev. Menim, da bi to povzročilo težave.
Komisija je prvotno predlagala triletno izvajanje izrednih ukrepov. V kompromisnem predlogu, ki je bil naveden v prošnji za opustitev STO, je Komisija omejila trajanje na dve leti z možnostjo podaljšanja za še eno leto. Še dodatno omejevanje trajanja na eno leto pa bi izničilo prednosti ukrepa avtonomnih trgovinskih preferencialov, ki bi bili tako nesmiselni.
Naj izpostavim, da je kompromis, dosežen v Svetu 10. novembra, temeljil na uvedbi tarifnih kvot za sedem tekstilnih izdelkov in oblačil, ne pa na popolni liberalizaciji. Ta kompromis je bil podlaga za naknadno zahtevo za opustitev STO. To pa se ne odraža v spremembah Evropskega parlamenta in zaradi posvetovanja s članicami STO bo mogoče treba tarifne kvote uvesti še za nekaj drugih izdelkov.
Opustitev, če bo odobrena, bi pomenila največje ugodnosti, ki bi ji EU lahko odobrila Pakistanu pod temi pogoji, zato bo uredba morala odražati vsebino opustitve STO, ko se bo o njem dogovorila STO. Naj prav tako povem, da bo Komisija izvajala letne ocene učinka na avtonomne trgovinske preferenciale, odobrene Pakistanu, ki jih bo predstavila Parlamentu in Svetu, kar je še en razlog, da ne skrajšamo trajanja uporabe tega instrumenta.
Evropskemu parlamentu se zahvaljujem za sodelovanje pri tem pomembnem vprašanju. Komisija je pripravljena tesno sodelovati s Parlamentom, da bi bil ta predlog sprejet, in pokazati odločnost EU pri odgovornem ukrepanju pri državah, ki potrebujejo pomoč.
Cristian Dan Preda
Gospod predsednik, menim, da je zdaj pravi čas, da obravnavamo to poročilo gospoda Moreire. Zakaj? Razlog je v tem, da pričakujemo odločitev Svetovne trgovinske organizacije o opusitvi na temo, o kateri razpravljamo na zahtevo Evropske unije.
Osebno menim, da je v tem pogledu za nas pomembno, da drugim trgovinskim partnerjem Evropske unije pošljemo jasno sporočilo. Unija mora še naprej odločno zagotavljati nujno humanitarno pomoč, ki jo je velikodušno odobrila Pakistanu v začetni fazi, in sicer s trgovinskimi ukrepi, namenjenimi trajnostni oživitvi pakistanskega gospodarstva. Diplomatska posvetovanja s Svetovno trgovinsko organizacijo vsekakor zahtevajo čas, saj moramo upoštevati pomisleke trgovinskih partnerjev Unije. Rezultat teh posvetovanj je negotov. Kot pa so pokazali nedavni dogodki, je jasno, da potrebujemo stabilen, uspešen Pakistan, ki ne bo šel po nevarni poti ekstremizma in bo deloval kot partner v boju proti terorizmu.
Kot poročevalec mnenja Odbora za zunanje zadeve se zahvaljujem kolegom poslancem v Odboru za mednarodno trgovino, ker so sprejeli glavne točke, ki smo jih pripravili v našem mnenju. Izpostaviti želim dve točki. Prva, ki je verjetno najpomembnejša za Odbor za zunanje zadeve in jo je omenila tudi komisarka, je zahteva, da ne ločujemo pogojnosti človekovih pravic, vključno s spoštovanjem osnovnih standardov pravice do dela, od odobritve trgovinskih preferencialov. Menim, da glede te točke nimamo istega mnenja. Ker so človekove pravice ključni vidik sporazuma, ki zavezuje EU in Pakistan, morajo biti avtonomni trgovinski preferenciali odvisni od spoštovanja človekovih pravic v tej državi. Po drugi strani pa Komisija ni zaključila predhodne celovite ocene vpliva predlaganih ukrepov. Menim, da bi to močno vplivalo predvsem na pakistansko prebivalstvo in proračunska sredstva države.
Daniel Caspary
Gospod predsednik, gospe in gospodje, razmere v Pakistanu so skoraj devet mesecev po groznih poplavah še vedno slabe in Pakistanci potrebujejo našo pomoč. Zato je bilo prav in ustrezno, da je Evropska unija ukrepala in zelo hitro pripravila več milijonov vreden sveženj pomoči, prav tako pa je zelo pomembno, da ta pomoč dejansko pride v lokalno skupnost.
S predlogom Komisije, na katero je pritisnil Svet, da mora uporabiti vse instrumente zunanje trgovine ter tako Pakistanu zagotoviti kratkoročno pomoč, že od vsega začetka nisem zadovoljen. To sem v odboru večkrat omenil in pozval, naj v odbor ali Parlament pride tudi oseba, odgovorna za zunanjo politiko v Evropski uniji, se pravi visoka predstavnica, ter pojasni, zakaj moramo za plačevanje tega uporabljati zunanjo trgovino, da nam podrobno predstavi celostno strategijo Evropske komisije in postavi to v skupni okvir ter nas tako mogoče prepriča, da je resnično smiselno - še enkrat ponavljam -, da dopustimo takšen kratkoročen prispevek zunanje trgovine.
Zelo sem hvaležen, da je gospodu Davidu in drugim uspelo pripraviti sveženj, ki ga je odbor podprl z veliko večino. V zvezi s tem želim posebej izpostaviti časovno omejitev, ki si jo želimo. To je edina rešitev, s katero se bomo lahko izognili napačni uporabi sredstev.
Kakšne pa so sedanje razmere v Pakistanu? Čeprav nam glede Bin Ladna ni treba več skrbeti, še vedno ostaja vprašanje, ki se je pojavilo v zadnjih dneh, in sicer v kolikšni meri so predstavniki pakistanske vlade vedeli, kdo se skriva v njihovi državi. Mnogi poslanci, tudi nekateri v moji skupini, niso zadovoljni s tem. Poleg tega še vedno ne vemo, kako se bodo odzvale druge države v STO in ali bodo podale svoje soglasje. Zato bi bilo dobro, če jutri, ko bomo glasovali o spremembah, ne opravimo končnega glasovanja, ampak zadevo pošljemo nazaj v odbor, da bomo videli, kakšni bodo rezultati pogovorov v STO in ali je za nas res smiselno, da potrdimo ta sveženj.
Gianluca Susta
v imenu skupine S&D. - (IT) Gospod predsednik, komisarka, gospe in gospodje, resnično ne razumemo, zakaj je večina v Odboru za mednarodno trgovino tako vztrajala pri tem, da o tej zadevi razpravljamo, zdaj pa zahteva, da jo vrnemo nazaj v odbor, kar zavračamo. Obe odločitvi sta napačni; vendar pa se nameravam, tudi zaradi časovnih omejitev, osredotočiti izključno na zadevno vprašanje, ob tem pa navajam, da v celoti podpiram govor gospoda Moreire.
V tem zapletenem svetu, v katerem se nenehno dogajajo naravne nesreče in nesreče, ki jih povzroči človek, bi postavili nevaren precedens, če bi vsako humanitarno nesrečo spremenili v revizijo trgovinske politike. To je nevarna pot, ki bi lahko pripeljala do resnih neravnovesij, s tem pa tudi do nepravične obravnave najrevnejših držav. Vendar pa lahko te države prejmejo koristi trgovinske politike, ki ne sme nadomestiti razvojnega sodelovanja, le z uravnoteženimi, trajnimi in objektivnimi pravili.
Vemo, da se nobena pomoč, dodeljena Pakistanu, ne bi uporabila za pomoč ljudem, ki so jih pred skoraj enim letom prizadele poplave. Prav tako smo prepričani, da bo ceno te humanitarne pomoči predvsem, če že ne izključno, plačal evropski tekstilni sektor. Tega nepoštenega odstopanja od pravil trgovinske politike ne moremo sprejeti, ker se zavedamo, da moramo v naših razpravah upoštevati tudi druge dejavnike.
Vsi vemo, da je poleg izkazovanja solidarnosti s pakistanskim prebivalstvom, ki so ga prizadele poplave, drug temeljni razlog za odobritev pomoči odločitev o podpori pakistanskih prizadevanj v boju proti terorizmu. Siva področja, ki so se v zadnjih dneh pojavila med pakistanskimi oblastmi ter Al Kajdo in Bin Ladnom, dokazujejo, kako nezanesljiva je ta država. Menim, da se moramo osredotočiti na to, ravno tako pa se moramo osredotočiti na velike težave na področju človekovih pravic, ki so se pojavile v zadnjem času.
Niccolò Rinaldi
Gospod predsednik, komisarka, gospe in gospodje, nekaj je narobe s tem, da maja 2011 razpravljamo o naravni nesreči, ki se je zgodila poleti 2010, nesreči, zaradi katere je 12 milijonov ljudi ostalo brez domov in je uničila 20 % države.
Ne podpiram socialističnega stališča, ki ga je pravkar izrazil gospod Susta. Tudi zaradi tega oklevanja si še vedno razbijamo glave in poskušamo ugotoviti, katere instrumente lahko prilagodimo, da bi dejavno pomagali Pakistanu, poleg našega razočaranja, da tega še nismo dosegli, pa se prav tako zavedamo, da potrebujemo pristop trgovinske politike, ki je zrelejši s humanitarnega in političnega vidika: trgovinska politika mora postati eden izmed instrumentov za zagotavljanje pomoči prebivalstvu v težavah.
Priznam, da je Komisija hitro in učinkovito ukrepala ter pripravila sveženj ukrepov, o katerih moramo vsekakor razpravljati in jih izenačiti, da ne bi kaznovali evropskega sektorja, ki je zaradi krize že v težavah. Ravno zaradi dela, ki ga je opravil Odbor za mednarodno trgovino, tudi dela pri nekaterih spremembah - od katerih Skupina zavezništva liberalcev in demokratov za Evropo podpira spremembo 37 -, lahko tudi podjetja zahtevajo uveljavitev varnostne klavzule. Zdi se, da za Pakistan zdaj niso dobri časi in da se vse preveč ljudi izmika svojim odgovornostim.
Indijo pozivamo, da spremeni svoj odnos in omili stališče "ne" v Svetovni trgovinski organizaciji (STO) kot oprijemljiv znak dobrososedskih odnosov. Res je, odnosi med tema dvema državama so zaostreni vse od napada v Mumbaju in slabega sodelovanja Pakistana pri identifikaciji in prijetju storilcev. Vendar bi ta zadeva lahko pripomogla k opustitvi slabih navad glede slabih odnosov med sosedami.
Tudi pakistanske oblasti prosimo za nekaj, in sicer za večjo odločnost pri obravnavanju tega vprašanja z vidika dvostranskih odnosov z Indijo. Pred kratkim so potekala dvostranska srečanja, vendar so prinesla le malo rezultatov, mogoče zaradi vprašanja ponosa pakistanske strani. Jasno je, da diplomacija kriketa, ki jo je izpostavil pakistanski poslanec, s katerim smo se srečali pred dvema tednoma, ni dala oprijemljivih rezultatov.
In zadnje, predvsem pozivamo STO - kot smo to storili v Ženevi na nedavni medparlamentarni skupščini -, naj čim prej sprejme mehanizme, ki bodo omogočili hitro in prožno odzivanje mednarodnih pravil trgovanja na izredne razmere v državi, ki so jo prizadele nepredvidene nesreče. Mogoče s to zadevo zmanjševanja tarif ne bomo dosegli nič, lahko pa sprožimo novo dobo trgovinskih odnosov.
Sajjad Karim
v imenu skupine ECR. - Gospod predsednik, to je bila najhujša naravna nesreča v zgodovini Pakistana. Hitro smo se odzvali in na to sem ponosen. Komisarka Georgieva je obiskala kraj nesreče in ko sem se srečal s predsednikom vlade Syedom Yousafom Razo Gillanijem, sem z njim vsekakor lahko razpravljal o odzivu EU.
Nekaj je bilo povsem jasno. Naše razmišljanje ne sme biti omejeno. Poiskati moramo novo rešitev za zagotavljanje pomoči. Poleg pomoči je bila tudi trgovina odgovor za kratkoročne ukrepe pomoči.
Vesel sem, da je odbor po dolgem premisleku sprejel poročilo, kolegi v odboru pa so mi povedali koliko skrbnega dela so vložili v to, da bi poskusili in pripravili nekaj, kar bi bilo sprejemljivo. Bojim pa se, da so nekatere spremembe, na katere se je Komisija že sklicevala, okrnile duh naših prvotnih namer in prvotni način, na katerega smo se odzvali.
Na ravni STO smo lahko slišali nasprotovanje našemu predlogu EU. Po eni strani Indija pravi, da to ne bi smelo biti del sporazuma o prosti trgovini med EU in Indijo. Se strinjam. Ne bi smelo biti nobene povezave. To je pravi pristop. Vendar pa hkrati Pakistan neposredno poziva k sprostitvi trgovine. V njenem pristopu vlada neskladje. Pozval sem jih, naj ponovno razmislijo o tem.
Menim, da bi Parlament moral ponovno potrditi stališče Komisije. Imamo zagotovilo letnih ocen učinka.
Slišim, kaj kolegi govorijo o pomislekih glede varnosti, vendar stojim pred vami kot nekdo, ki je za las preživel napade na Mumbaj in tem kolegom sporočam: zdaj ni čas, da Pakistanu obrnete hrbet. Ogrožena je verodostojnost EU. Podprite predlog Komisije.
Keith Taylor
v imenu skupine Verts/ALE. - Gospa predsednica, tako kot mnogi drugi v Parlamentu sem tudi jaz zaskrbljen in sočustvujem z ljudmi v Pakistanu, ki so jih prizadele grozne poplave. To sem čutil takrat in to čutim tudi zdaj. Ko pa vidim, da ni politične pripravljenosti, kako se vmešavajo interesi podjetij in kako STO odlaša, se zavedam, da so pred nami priporočila, ki slabijo prvotne predloge, ki jih je tako hitro pripravila Komisija.
Že smo slišali o zelo kratkem času za sprostitev trgovinskih preferencialov, ki je bil skrajšan s treh na eno leto: Pakistan v tem času ne sme ohranjati ali povečevati dajatev ali stroškov. Poleg letnega poročila so bila predlagana tudi četrtletna poročila o uporabi in izvajanju ukrepov. To zelo povečuje birokracijo, ki bo odpravljena že po enem letu.
Zato sem močno naklonjen predlogu, spremembi 43, o vrnitvi poročila nazaj v odbor, da bomo tako lahko pripravili nekaj, kar bo res omogočalo pomoč, ki jo želimo zagotoviti Pakistanu. Kot zadnje, resnično menim, da to kaže, da moramo nujno pregledati delovanje STO in organizacijo preoblikovati v ustrezen demokratičen organ, katerega postopki bodo pregledni, njegovi člani pa odgovorni.
Helmut Scholz
v imenu skupine GUE/NGL. - (DE) Gospod predsednik, komisarka, gospe in gospodje, skoraj leto je že minilo od uničujočih poplav, ki so prizadele Pakistance. Vsi smo v tesnih stikih s prebivalci te prizadete države.
Nezaslišano pa je, da se pogajanja v STO še vedno vlečejo in že samo zaradi tega je jasno, da te oblike olajševanja trgovine ne moremo uporabljati kot ukrep nujne pomoči. Moja skupina je Komisijo večkrat pozvala, naj pripravi načrt B, da bi tako lahko Pakistancem hitro in trajno pomagali pri obnovi države. Vendar ni bila predlagana nobena alternativna rešitev. Mogoče Komisiji manjka idej ali pa ne more ukrepati, ker se ji zdi, da ji to onemogoča odpor v Evropskem svetu, na kar je že navajena. Sicer se zdi, da se zahtevna pogajanja v STO izrabljajo kot izgovor za neukrepanje.
Še preden so se ta pogajanja začela, smo vedeli, da bodo zelo težka, to pa ste verjetno vedeli tudi vi, ko so vas nekateri zunanji ministri iz Nemčije in drugih držav članic poslali na to misijo. Poenostavitev trgovine na področju tekstila, usnja in etanola, ki jo zdaj želite ponuditi Pakistanu, bi ogrozila status GSP+ (splošni sistem preferencialov+), ki so ga pridobile države, kot je Bangladeš, v nasprotju s Pakistanom pa so ga pridobile z ratifikacijo pomembnih konvencij ZN in MOD za pravice delavcev in varstvo okolja. Ravno ta prednostni položaj Bangladešu omogoča, da uvaža osnovne proizvode iz Pakistana, jih predela in izvozi v Evropo. Nič presenetljivega ni, da se ta država zdaj temu upira.
Ne moremo pa iskreno pričakovati odobritve samo zaradi naše želje, da bi pomagali Pakistanu, na račun ene izmed najrevnejših držav na svetu. Če bomo to storili, bomo škodili tudi sebi in to bomo storili ravno pred predstavitvijo novega osnutka Komisije o reviziji našega sistema trgovinskih preferencialov.
Moja rešitev te težave se torej glasi: osredotočimo se na neposredno pomoč za obnovo po poplavah in nemudoma ukrepajmo, ne pa da izgubljamo v pogajanjih v Ženevi. Z vsakim dnem, ko ne zagotovimo pomoči, Evropejci izgubljamo zaupanje Pakistana, predvsem pa bomo za to plačali visoko politično ceno.
Claudio Morganti
Gospod predsednik, gospe in gospodje, menim, da je to poročilo povsem nesprejemljivo. Zavedam se tragičnih poplav, ki so lani prizadele Pakistan, in menim, da je prav, da pomagamo državi. Vem, da je Evropska unija že zagotovila približno 500 milijonov EUR, in menim, da ne gre za nepomemben znesek.
Te nove koncesije so absurdne, saj so osredotočene na sektor - tekstil -, ki v Pakistanu prevladuje, po drugi strani pa je bil v Evropi ta sektor uničen ravno zaradi nelojalne konkurence iz azijskih držav. Ali hočemo evropskemu tekstilnemu sektorju zadati smrtni udarec? Lega Nord si tega vsekakor ne želi, prav tako pa tega ne nameravamo sprejeti.
Vprašanje, ali odobriti te opustitve, če jih bo Parlament odobril, bo morala preučiti Svetovna trgovinska organizacija. Zdi se, da so nekatere države - vključno s prej omenjeno Indijo, dolgoletno sovražnico Pakistana - pripravljene dati soglasje, seveda ne zastonj, ampak v zameno, da Evropska unija, ki rada sprejme takšne zahteve, odobri podobne ugodne pogoje tudi njim.
Občutek imam, da trgovinsko politiko EU usmerja najslabše možno samouničujoče nagnjenje, in upam, da bo ta ukrep odločno zavrnjen.
Andreas Mölzer
(DE) Gospod predsednik, severozahodni del Pakistana so leta 2010 spodnesle poplave, kolikor ga niso že pred tem uničile vojne v nekaterih regijah ali terorizem. EU želi poleg zavez za nujno pomoč v višini 415 milijonov EUR zdaj odpraviti še dajatve na številne izdelke. Pakistan bo kmalu pridobil dolgo želen status države v razvoju s posebnimi tarifnimi preferenciali.
Vendar pa si EU ne sme delati nobenih iluzij, da je mogoče z odobritvijo trgovinskih preferencialov zaustaviti širjenje fundamentalističnih islamistov in teroristov v jedrski državi Pakistanu. To ni uspelo Združenim državam Amerike kljub milijardam, ki so jih zagotovile v vojaški pomoči. Zahod je zato drago plačal za lojalnost majhnega dela političnega vodstva v Pakistanu, ki se še zmanjšuje.
Po tem, ko so Združene države Amerike ubile Bin Ladna, so se pojavila številna težka vprašanja. Tudi če je Pakistan vedel, kje je voditelj Al Kajde, za katerega je bil izdan mednarodni nalog za prijetje in bi ga zato moral izročiti, to ne spremeni dejstva, da je bil ta uboj kršitev suverenosti Pakistana. Zahod se mora zdaj odpovedati svojim načelom, kot je pravna država. Teroristi, diktatorji, množični morilci morajo stopiti pred sodišče, ne pa da so tarče umorov.
Paulo Rangel
(PT) Gospod predsednik, predvsem želim čestitati našemu kolegu iz Poslanske skupine Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) za opravljeno delo. Danes ga zastopam, ker sam ne more biti navzoč v Parlamentu. Prav tako želim povedati, da smo na pomoč žrtvam poplave v Pakistanu vedno gledali kot na moralno in etično obvezo. Zato smo odločno podprli vse običajne ukrepe humanitarne pomoči, ki so bili zagotovljeni. Resnično menimo, da se mora delo za stabilizacijo razmer več milijonov prizadetih ljudi nadaljevati.
Ne moremo sprejeti, da o trgovinski politiki Evropske unije zdaj razmišljamo kot o primernem in ustreznem instrumentu za humanitarno pomoč. V resnici bo to imelo dve škodljivi posledici: prvič, v Evropski uniji, predvsem za južne države in njihove sektorje tekstila in oblačil, ki so močno oslabljeni zaradi gospodarske, socialne in finančne krize, najhuje vse od vstopa v Unijo; in drugič, na mednarodni ravni pri pogajanjih v Svetovni trgovinski organizaciji (STO), kjer lahko odprtje največjega trgovinskega bloka na svetu - Evropske unije - za morebitni izvoz iz Pakistana povsem uniči ravnovesje v pogajanjih. Zastoji pri teh pogajanjih niso naključni.
Ker se srečujemo s takšnimi razmerami, je povsem normalno, da moramo v zvezi s preteklimi osmimi meseci težkih pogajanj o tej uredbi - v katerih smo sodelovali in ponudili najbolj konstruktivne predloge - povedati, da bo žal edino stališče, ki ga bomo lahko zavzeli, podprtje spremembe, ki predvideva konec tega predloga uredbe, kakršnega zdaj poznamo. To moramo storiti, ne zaradi pomanjkanja solidarnosti s Pakistanom, ampak zaradi tega, ker verjamemo, da moramo humanitarno pomoč zagotoviti na ustreznem mestu in na ustrezen način.
Josefa Andrés Barea
(ES) Gospod predsednik, komisar, obravnava tega poročila Evropskega parlamenta je bila zapletena, predvsem zaradi tega, ker je vključeval ukrepe, ki jih mora odobriti Svetovna trgovinska organizacija (STO), in se zaradi tega predhodni osnutek, ki ga je Komisija poslala Parlamentu, razlikuje od osnutka, ki ga je poslala v Ženevo.
Menimo, da moramo pomagati Pakistanu. Menimo, da lahko trgovinske preferenciale izjemoma priznamo, če bomo pri tem upoštevali občutljivost evropske industrije, predvsem pa tekstilne industrije, ki v regijah, kot je avtonomna skupnost Valencia v Španiji, močno trpi zaradi posledic krize.
S tem poročilom pa smo spoznali, da ukrepov, ki jih lahko izvedemo v okviru mednarodne trgovine, verjetno ne moremo obravnavati tako hitro, kot zahtevajo dejanja, in to bi si morali zapomniti.
Da, pomagajmo Pakistanu; vendar ne z originalnim predlogom Komisije, saj ne upošteva posledic za evropsko industrijo glede rokov izvajanja za občutljive izdelke in bi celo odložil izvajanje teh ukrepov, saj se ne ujema z besedilom, ki naj bi ga odobrila STO: zamudili bi rok.
Zato menimo, da tega predloga ne moremo obdržati in da moramo glasovati proti.
João Ferreira
(PT) Gospod predsednik, komisar, ta predlog uredbe je še en jasen in obžalovanja vreden dokaz hinavščine Komisije. Hinavščine, ki zajema vključevanje stvari, ki so izključno v komercialnem interesu peščice, v področje humanitarne pomoči; enostavno povedano, koristi za podjetja. Hinavščine, ki izkorišča naravno nesrečo, ki je doletela Pakistan, da bi uresničila dolgoletne načrte peščice velikih podjetij v pomembnih akterkah Evropske unije.
Danes se to opravičuje s humanitarno pomočjo Pakistanu. Včeraj s sodelovanjem v boju proti terorizmu. Tako kot včeraj, je tudi danes le en resničen namen: pridobiti trgovinske koncesije, ki bodo koristile predvsem velikim evropskim uvoznikom. Tako je to, pa naj si Odbor za mednarodno trgovino še tako prizadeva zadevo omiliti z neučinkovitimi zaščitnimi ukrepi, ki ničesar ne spreminjajo.
Te trgovinske koncesije bodo škodile tekstilni industriji Evropske unije ter držav in regij, ki so najbolj odvisne od nje, kar je v poročilu tudi navedeno. Posledice so hude za sektor, ki je že zdaj zelo oslabljen - močno ga je prizadela liberalizacija svetovne trgovine - in ki je najbolj zgoščen v regijah z visokimi stopnjami brezposelnosti, revščine in marginalizacije ter z majhno diverzifikacijo gospodarskih dejavnosti. Vse to pa je še huje, če so te regije v državah članicah, kot je Portugalska, ki se spopadajo z resno gospodarsko in socialno krizo, ki bi jo lahko kmalu še poslabšalo nezakonito posredovanje Mednarodnega denarnega sklada (MDS) in Evropske unije.
Spominjam se, da je portugalski parlament soglasno sprejel resolucijo proti tem trgovinskim koncesijam. Potrebujemo ukrepe za zaščito evropskega tekstilnega sektorja in povezanih delovnih mest. Komisija tega ni naredila.
Mara Bizzotto
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, uredba, o kateri danes razpravljamo pod pretvezo solidarnosti, je v resnici še en primer, kako je Evropa prevarala svoje državljane.
Ne moremo dovoliti, da bi EU še naprej škodila visoko kakovostnim sektorjem, kot je tekstilni sektor v Italiji in drugje. Z vsemi razpoložljivimi sredstvi bi jih morali zaščititi pred nelojalno konkurenco iz držav, kot so Kitajska, Turčija, Indija, Vietnam in Pakistan, kjer delavce izkoriščajo in kjer ni nobenih minimalnih zagotovil glede spoštovanja socialnih pravic. Številna velika evropska podjetja so proizvodnjo prestavila ravno v te države, zaradi česar smo izgubili delovna mesta v Evropi.
Ne razumem, zakaj ne moremo počakati na odločitev Svetovne trgovinske organizacije glede te uredbe. V tem času pa je Evropa pokazala, da bo storila vse, da bi škodila interesom svojih državljanov in visoko kakovostnim industrijam, zdaj in v prihodnje. Iskreno upam, da bo uredba na glasovanju zavrnjena.
Georgios Papastamkos
(EL) Gospod predsednik, tudi jaz se strinjam, da Evropa ponudi humanitarno pomoč kadar in kjer je to mogoče. Razumem argumente Komisije glede zagotavljanja pomoči v obliki enostranskih trgovinskih koncesij za Pakistan. Se pa ne strinjam s predlogi Komisije, v skladu s katerimi naj bi večino bremena prevzela dva industrijska sektorja v Uniji, in sicer tekstilna industrija in industrija bioetanola.
Izpostaviti želim, da je bila evropska tekstilna industrija v zadnjih letih pod ogromnim pritiskom zaradi liberalizacije trgovine v Svetovni trgovinski organizaciji.
Štiri mandate sem bil poslanec v parlamentu za regijo, v kateri ima eno izmed območij, in sicer Naoussa, najvišjo stopnjo brezposelnosti v celi Evropi, ravno zaradi vpliva globalizacije na tekstilno industrijo. V zvezi z bioetanolom želim poudariti, da so v EU bile izvedene pomembne naložbe v to novo industrijo. Ne smemo spregledati dejstva, da gre za dve industriji, pri katerih je Pakistan še posebej konkurenčen. Poleg tega omenjene koncesije ne vključujejo nobenih klavzul pogojenosti, ki bi veljale, če bi Pakistanu bil odobren status GSP+. Na koncu želim vprašati, ali bodo omenjene koncesije koristile prebivalcem Pakistana, ki so jih prizadele poplave. Dvomim. Da bi lahko uskladili razne namere, se moj nasprotni predlog glasi, da koncesije uvedemo za druge industrijske izdelke. Zakaj ravno za tekstil? Žrtvam poplav v Pakistanu bi ravno tako pomagali. Kakor koli že, trajanje in obseg koncesij morata biti omejena, prav tako pa potrebujemo zaščitne ukrepe, kot je predlagano v spremembah, ki jih je predložila Poslanska skupina Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov).
Bernd Lange
(DE) Gospod predsednik, komisar, trdno verjamemo, da moramo pomagati ljudem v Pakistanu, vendar pa je instrument, ki ga predlagate, komisar, napačen zaradi treh razlogov.
Prvi je, da ni nobenega dokaza, da bo sprostitev trgovine koristila ljudem, ki so jih prizadele poplave. Ravno nasprotno, vidimo celo, da tekstilna industrija v Pakistanu v drugih regijah in v zadnjih letih celo beleži rast. Ta sektor torej sploh ni bil prizadet. Ne razumem, kako bi lahko s pospeševanjem trgovine pomagali ljudem, ki so jih prizadele poplave.
Drugič, ne razumem, kako lahko te olajšave odobrimo državi, ki očitno ne izpolnjuje pogojev GSP+ z vidika socialnih in okoljskih standardov, in drugim državam, kot je Bangladeš, ki izpolnjujejo te pogoje, pošiljamo sporočilo, da si v resnici ne želimo njihovih prizadevanj in da je to mogoče doseči tudi na druge načine.
Komisar, moj tretji argument je, da ne gre za pristop, ki temelji na solidarnosti, saj bodo breme v Evropi enostransko nosili le nekateri sektorji v nekaterih državah. Če želimo pomagati, potem moramo to storiti v duhu solidarnosti z vsemi državami in z vključenostjo vseh, to pa pomeni, da potrebujemo neposredne pomoči za žrtve poplav. To bi bil pravi pristop.
Paweł Zalewski
(PL) Gospod predsednik, z vsemi žrtvami te grozne katastrofe moramo sočustvovati in ravno zaradi tega je prav, da je Evropska unija pohitela in zagotovila humanitarno pomoč. Prihodnost Pakistana je ključno vprašanje za svet in Evropo. Gre za pomembno državo v sklopu boja proti terorizmu, prav tako pa gre za državo, ki je pomemben vir priseljevanja v Evropsko unijo.
Žal do zdaj Evropska unija ni imela nobenega koncepta za politiko o Pakistanu. Predlog o trgovinskih preferencialih EU nima nobenega posebnega cilja. Komisija ni mogla utemeljiti izvajanja predloga, prav tako pa tega na zasedanju ni mogel utemeljiti Odbor za mednarodno trgovino. Predlog ne pomaga tistim, ki so jih prizadele poplave, prav tako pa ne vpliva pomembno na razvoj države. Evropska unija ima v svojih odnosih s Pakistanom dva obsežna in zelo pomembna interesa: prvič, boj proti terorizmu; drugič, gospodarski razvoj države, ki bi moral temeljiti na pravni državi, kot povsod drugje. Namesto predlogov, s katerimi ni mogoče ničesar doseči, moramo pripraviti resno, obsežno ponudbo gospodarske pomoči in sodelovanja pod določenimi pogoji.
Če želi Pakistan okrepiti sodelovanje z Evropsko unijo, mora dokazati, da v boju proti terorizmu resnično sodeluje in da razvija pravno državo. Tako bi bil obsežen program pomoči smiseln; obsežen in ne omejen na eno ali dve panogi gospodarstva. Predstavljen predlog - to še enkrat ponavljam - ne rešuje nobene težave, zato menim, da ga moramo zavrniti. Gospo Ashton pozivam, da predstavi dobro premišljen, pogojen koncept sodelovanja s Pakistanom.
David Martin
Gospod predsednik, minilo je osem mesecev, odkar je Svet po uničujočih poplavah predlagal razumen sveženj ukrepov za pomoč Pakistanu. Obžalujem, da osem mesecev kasneje še vedno razpravljamo o njem in da ga ne izvajamo.
Vprašajmo se, zakaj potrebujemo ta sveženj. Obstaja razlika med pomočjo in vsebino tega trgovinskega svežnja. Seveda je pomoč za Pakistan zelo pomembna, vendar je bil ta trgovinski sveženj namenjen zagotavljanju pobude podjetnikom, da bi začeli obnavljati tovarne in ponovno vlagati v tekstilno in druge industrije, ki so jih poplave dobesedno izbrisale. Ni res, da poplave niso prizadele tekstilne industrije. Res je, da je središče večjega dela tekstilne industrije na območju, ki ni bilo poplavljeno, vendar pa je bilo na teh poplavljenih območjih veliko svežnjev pomoči za tekstilno industrijo, pa tudi veliko tekstilne industrije.
To bi lahko bila pobuda za obnovitev tekstilne industrije, saj bi pokazali, da trg za njihove izdelke obstaja. Žal pa je bil naš odziv zelo skop. Vsekakor lahko podprem idejo o zaščitni klavzuli, vendar bi bilo bolje, da ne storimo ničesar, kot pa da to počnemo samo eno leto. Eno leto ni dovolj za naložbe, ki so potrebne.
Prav tako obžalujem, da Indija ni bila pripravljena kaj prida pomagati v STO, kljub temu pa upam, kot je omenil gospod Rinaldi, da bo tako imenovana diplomacija kriketa pripeljala do rešitve in da bo Indija spoznala, da moramo tako s humanitarnega kot tudi z varnostnega vidika pomagati Pakistanu pri ustvarjanju delovnih mest in naložbah v prihodnost.
Anna Záborská
(SK) Gospod predsednik, komisar, vidim, da je ta tema razdelila Parlament. Kljub temu in v nasprotju s stališči kolegov poslancev podpiram to, kar je predstavil Svet.
Kot članica Odbora za razvoj želim izpostaviti ravno ta vidik. Čeprav je nujna humanitarna pomoč v obliki financiranja ključnega pomena za odzivanje na takšne nesreče, kot se je zgodila v Pakistanu, moramo storiti še več. Najučinkovitejši način, na katerega lahko spodbujamo razvoj, je, da ljudem omogočimo, da si sami pomagajo. Zato pozdravljam odpravo carinskih ovir - ne glede na trajanje - in prepričana sem, da bomo v tem prehodnem obdobju lahko ovrednotili proces, ki ga je predlagala Komisija. Če bosta ta proces in pristop delovala, bi potem mogoče lahko spremenili opredelitev razvojne pomoči Evropske unije. Evropski tekstilni trg najbolj ogroža Kitajska, ne pa Pakistan.
George Sabin Cutaş
(RO) Gospod predsednik, kot so povedali nekateri kolegi poslanci, ste opazili argument, da odobritev posebnih trgovinskih preferencialov Pakistanu ne bi bila ustrezna rešitev pri zagotavljanju pomoči žrtvam poplav, saj na trgovino ne gledajo kot na ustrezne načine za odzivanje na takšne krize. Strinjam se, da odobritev trgovinskih preferencialov mogoče ne bo neposredno pomagala ljudem, ki so jih prizadele poplave. Vendar pa lahko z izvajanjem ukrepov, ki dopolnjujejo humanitarno pomoč, pripomoremo k oživljanju pakistanskega gospodarstva. Mednarodna trgovina in humanitarna pomoč nista dve diametralno nasprotni dejavnosti. V praksi se vse politike Evropske unije v določeni meri dopolnjujejo. Ko državam v razvoju ponudimo trgovinske preferenciale, tega pravzaprav ne naredimo izključno zaradi pragmatičnih, komercialnih razlogov, ampak da bi s tem državam izkazali solidarnost.
Charles Tannock
Gospod predsednik, slike poplav v Pakistanu lansko pomlad so bile res strašne, Evropska unija pa si je upravičeno prizadevala za izvedbo ukrepov pomoči, da bi tako pomagala milijonom Pakistancev, ki jim je grozna nesreča uničila življenja.
Humanitarna pomoč mora biti zagotovljena brez političnih obveznosti. Nujni trgovinski preferenciali pa so politično sporen ukrep v okviru Pakistana in regije. To, da je bil Osama Bin Laden v Pakistanu, je še en dokaz protislovnega pristopa Pakistana k boju proti terorizmu.
Osebno me skrbi, da bodo ti nujni trgovinski preferenciali videti kot nagrada pakistanski vladi za neukrepanje na tem področju. Prav tako me skrbi, da bo laičen, demokratični Bangladeš, ki mu prav tako večkrat grozijo poplave, trpel zaradi nelojalne konkurence, saj je tudi ta država močno odvisna od tekstilne industrije.
Gre za dobronamerni ukrep in to seveda povsem sprejemam, vendar moramo o njem izjemno skrbno razmisliti zaradi vseh stvari, ki sem jih omenil v kratkem govoru.
Franz Obermayr
(DE) Gospod predsednik, komisarka, ta osnutek je napad na evropsko tekstilno industrijo, o tem ni nobenega dvoma. Dovolite pa mi, da vključim tudi humanitarni vidik. Prekomernih oprostitev carinskih dajatev ne smemo povezovati z absolutno obveznostjo spoštovanja človekovih pravic. Pri tem mislim na krščanske manjšine in pravice žensk. V Pakistanu je predvsem zaskrbljujoč zakon o bogokletstvu: vsak, ki žali Mohameda, je obsojen na smrt. Fundamentalizem je v Pakistanu razširjen v vseh slojih družbe in ga lahko opazimo tudi med študenti na ugledni Mednarodni islamski univerzi.
Očitno ne verjamete v argumente, da bo mogoče s trgovinskimi preferenciali spodbujati napredek in se boriti proti radikalizmu. EU ne more enostavno odobriti trgovinskih preferencialov, če pri tem spregledamo ali ne zahtevamo spoštovanja pomembnih vsebin temeljnega prava.
Jean Lambert
Gospod predsednik, govorim kot predsednica delegacije, ki pokriva Pakistan, in povedati moram, da so ljudje danes resnično pretočili veliko krokodiljih solz, ko so izražali stališča, ki se popolnoma razlikujejo od stališč, ki jih običajno izražajo.
Ko smo v preteklosti obravnavali to vprašanje, nam je Komisija zagotovila, da so bila zadevna vprašanja skrbno obravnavana, da ne bi bila v nasprotju z izvozom EU. Ali se je to spremenilo? Sprašujejo nas: zakaj tekstil iz Pakistana? Odgovor se glasi: ker je tekstil zanje glavni izvoz. Ne morete pričakovati, da bodo v nekaj mesecih pričarali nekaj novega.
Tudi mi smo imeli pomisleke o morebitnih posledicah tega ukrepa na območjih, ki so jih prizadele poplave. To vprašanje smo izpostavili, ko smo bili v Pakistanu, poslanci tamkajšnjega parlamenta pa so nam povedali, da bi ta ukrep pozitivno vplival na industrijo v njihovih volilnih okrajih, zato menim, da bi morali resnično razmisliti o sporočilu, ki ga bomo poslali, če tega ukrepa ne bomo podprli.
Karel De Gucht
član Komisije. - Gospod predsednik, najprej se želim opravičiti, ker nisem bil navzoč na začetku razprave, vendar sem šele zdaj prišel z letalom iz Bruslja, vi pa ste - kako naj se izrazim? - prehitevali dnevni red, kar je hvalevredno, vendar sem zato nekoliko zamudil.
Prisluhnil sem vsem govorom v zvezi s tem poročilom. Poudariti želim nekaj točk. Prvič, ne razpravljamo o sporazumu o prosti trgovini. Zdi se mi, da je veliko govorov izhajalo iz predpostavke, da je to neke vrste sporazum o prosti trgovini z vsemi pripadajočimi elementi. Na primer, težav socialne pogojenosti, trajnosti, kot jo imenujemo, tu ne smemo obravnavati, saj gre zelo očitno za časovno omejen ukrep.
Drugič, prav tako ne razpravljamo o splošnem sistemu preferencialov. To bomo storili kmalu in takrat bomo razpravljali o tem, katere države so lahko vključene in katere ne.
Ne, to je predlog, ki ga je pripravila Evropska komisija zaradi obsežnih poplav v Pakistanu, časovno omejen na dve leti z možnostjo podaljšanja še za eno leto.
Naj še dodam, da sprememba o omejitvi na eno leto, če sem iskren, ni preveč smiselna: bolje bi bilo, če bi preprosto glasovali proti predlogu.
Zakaj še vedno razpravljamo o tem in zakaj zdaj ta argument, ko pa je od poplav minilo že skoraj leto dni? Samo zaradi tega, ker smo pravkar vložili zahtevo za opustitev pri STO, vendar smo tam naleteli na resne težave s Pakistanu sosednjimi državami. Mislim, da mi jih ni treba naštevati. Poskušali smo najti rešitev. Mislim, da smo bili na pravi poti, v prihodnjih tednih pa bomo videli, kakšen bi lahko bil vpliv glede na zadnje dogodke v Pakistanu.
Vendar je odločitev, ali bomo dobili opustitev, v rokah STO in to opustitev je mogoče dobiti le s soglasjem, tega pa ne moremo vsiliti. Lahko se le potrudimo po najboljših močeh, da bo sprejet.
Prav tako dodajam, da ne govorim o krokodiljih solzah, hinavščini in tako dalje, kot je omenila ena izmed prejšnjih govornic. O tem ne odločam jaz, vendar lahko na zelo nepristranski način povemo le, da vse to, kar je bilo danes zvečer povedano, ni nujno skladno s tem, kar je bilo povedano v preteklosti. Za spremembo argumenta ni kriv pretečeni čas in dejstvo, da še nismo dobili opustitve.
Že od vsega začetka poteka razprava, ali to res neposredno pomaga ljudem, ki so jih prizadele poplave. Deloma da. Že od vsega začetka se omenja, da mora biti zagotovljena tudi humanitarna pomoč. Zagotovljena je bila v višini 480 milijonov EUR, torej se argumenti niso spremenili in resnično ne vidim razloga, zakaj bi zdaj kar naenkrat spremenili mnenje.
Zavedamo se težav, do katerih lahko pride v evropski tekstilni industriji in industriji etanola. Predlagana je zaščitna klavzula, ki po mojem mnenju zadostuje za premagovanje morebitnih težav, do katerih lahko pride, in to je torej dokaj jasno, zato lahko to le podpirate ali pa temu nasprotujete. Komisija to podpira in menim, da bi Evropski parlament z vidika gospodarskega razvoja Pakistana in z vidika varnostnih vprašanj, ki so vsekakor povezana s Pakistanom, storil veliko napako, če ne bi prevzel te odgovornosti in tega izglasoval.
Vital Moreira
Gospod predsednik, pozdravljam komisarja De Guchta, čeprav nekoliko pozno, kar razumemo, kljub temu pa menim, da je še dovolj časa za končno stališče odbora.
Dovolite mi, da kot nadomestni poročevalec pri tem poročilu in proti svoji volji, to ponavljam, navedem le dve pripombi. Prva je, da je ta razprava pokazala na ravno takšno razdvojenost glede tega vprašanja, kot vlada v Odboru za mednarodno trgovino, če ne še večjo, druga pa je, da bomo o ustreznosti predlogov, ki jih je sprejel Odbor za mednarodno trgovino, pri čemer Evropska komisija za nekatere meni, da so nedokončni ... jutri na plenarni seji se bomo odločili o ustreznosti teh predlogov in ugovorov Komisije.
Dovolite mi le še dve pripombi. Parlamenta in Odbora za mednarodno trgovino ni mogoče obdolžiti dveh stvari. Prvič, da smo poskušali zaustaviti to vprašanje kljub temu, da je odvisno od opustitve Svetovne trgovinske organizacije (STO) in glasovanja o vprašanju, ki bi lahko bilo brezpredmetno, če ta opustitev ne bo sprejeta. Odbor za mednarodno trgovino se je odločil, da bo kljub temu nadaljeval.
Drugič, upoštevali smo vse spremembe Komisije, ki jih je pripravila v zadnjem trenutku, ker je Komisija - edini organ in institucija, ki lahko sproži pripravo zakonodaje - predložila svoj predlog, vendar pa se pogoji v zahtevi za opustitev, predloženi STO, razlikujejo od predloga, ki ga je Komisija predstavila Parlamentu. Poleg tega smo dobili kompromis Sveta, ki se je prav tako razlikoval od prvotnega predloga Komisije.
Odbor za mednarodno trgovino teh stvari ni obravnaval kot ovire, zaradi katere ne bi mogel vzeti razprave v svoje roke in glasovati o tem vprašanju, ter je sprejel vse te zadnje spremembe Komisije in Sveta.
Predsednik
Razprava je zaključena.
Glasovanje bo potekalo v sredo, 10. maja 2011.
Pisne izjave (člen 149)
Krzysztof Lisek
Vprašanja glede Pakistana so vedno nekoliko sporna, tudi vprašanja glede pomoči po naravni nesreči. V primeru avtonomnih trgovinskih preferencialov za Pakistan je pomembno, da uvedemo zaščitno klavzulo v primeru prekinitev trgovine, ki bi bile posledica odprave tarif. Prav tako moramo upoštevati svoje trgovinske interese in zanje dolgoročno skrbeti z določitvijo njihovega optimalnega obdobja veljavnosti in pogojev, ki jih mora Pakistan izpolnjevati. Poplave, ki so tako močno prizadele Pakistan poleti 2010, so imele zelo negativne posledice tudi za gospodarstvo v državi. EU želi pomagati Pakistanu tako, da bo prispevala k ponovnemu razvoju gospodarstva v državi. Glede na dejstvo, da je Pakistan nenavadno pomemben za varnost EU zaradi svoje geostrateške lege, moramo storiti vse, kar je v naših močeh, da bi umirili tamkajšnje razmere. Tako bomo preprečili radikalizacijo mnenja v Pakistanu. Stabilnejše gospodarstvo s sabo vedno prinese bolj demokratično družbo in odmik od nedemokratičnih, radikalnih družbenih gibanj. Z našo odločitvijo bomo poslali jasno sporočilo Pakistanu, da mu želimo pomagati in da si želimo Pakistan, ki bo stabilna in bogata država, kar bo preprečilo radikalizacijo stališč. Menim, da bi takšen Pakistan kot naš zaveznik prav tako pomagal pri reševanju zastojev v Afganistanu.
Tokia Saïfi
v pisni obliki. - (FR) Podpiram načelo zagotavljanja pomoči Pakistanu, da bi tako oživili gospodarstvo po poplavah junija 2010. Menim pa, da je predlog Komisije zaradi številnih razlogov neustrezen. Prvič, ne gre za hitro rešitev: skoraj leto po nesreči nimamo nobenih pozitivnih znakov glede opustitve, ki jo mora Unija pridobiti od STO, preden bo njen predlog lahko začel veljati, kot zakonodajalec nismo dokončali svojega dela, prav tako pa nas še vedno čakajo pogajanja s Svetom. Drugič, izvedena ni bila nobena ocena učinka in ne vemo, kakšne posledice bodo imeli ti ukrepi na pakistansko gospodarstvo ali na evropsko gospodarstvo (predvsem tekstilni sektor in sektor etanola, na katera je predlog še posebej osredotočen). Prav tako ne vemo, kako bo Pakistan prerazporedil dohodke od izvoza, ki je vključen v te ukrepe, da bi tako resnično koristili regijam, ki so jih prizadele poplave. In zadnje, omeniti moramo, da predlagani ukrepi Pakistanu ne nalagajo nobenih obveznosti glede človekovih pravic. To je v nasprotju z vsemi nedavno sprejetimi stališči in se ne sme več ponoviti.
