3. Sajtószabadság Kenyában
Elnök
A következő napirendi pont a kenyai sajtószabadságról szóló hat állásfoglalásra irányuló indítvány megvitatása.
Marios Matsakis
szerző. - Elnök úr, a sajtószabadság egyet jelent a szólásszabadsággal és a demokráciával. Ez természetesen a mi társadalmunkban sem működik ideálisan, ahol a médiabárók, a kormány és a politikai pártok beavatkozása a médiába nem ismeretlen fogalom, sőt, meglehetősen gyakori egyes nyugati országokban, nem utolsósorban az USA-ban és az EU némely tagállamában. A mi társadalmainkban azonban a média - legalább a jogszabályokat tekintve - részesül abban az elméleti jogvédelemben, amely a helyeshez leginkább közelítő működéséhez szükséges.
Ezzel kapcsolatban szeretnénk különvéleményt bejelenteni a kenyai kormánynak, amely a sajtó esetleges elnyomására és üldözésére is felhasználható jogalkotási intézkedéseket vezet be. Ezért felhívjuk a kenyai hatóságokat, hogy gondolják át álláspontjukat az ügyben, és adják meg a tömegtájékoztatási médiának azt a jogszabályi szabadságot, amelyre szüksége van ahhoz, hogy legalább megpróbáljon a lehető legnagyobb mértékben demokratikusan működni. A kenyai kormánynak meg kell értenie és be kell látnia, hogy a sajtó védelme alapvető fontosságú ahhoz, hogy az ország elindulhasson a polgárok életszínvonalának javulása felé vezető úton. Reménykedünk és bízunk benne, hogy a mostani állásfoglaláson keresztül elmondott kifogásunkat a kenyai kormány nem beavatkozásnak, hanem baráti tanácsnak fogja tekinteni, komolyan megfontolja, és ennek fényében bölcsebben átgondolja eddigi tetteit.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
Elnök úr, Kenya már régóta súlyos politikai válsággal küzd. A jelenlegi elnök, Kibaki úr olyan intézkedéseket hajt végre, amelyek nyilvánvalóan a szólás- és sajtószabadság korlátozására irányulnak. 2009. január 2-án az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozata és a Népek Jogainak Afrikai Chartája rendelkezéseit is megsértette azzal, hogy jóváhagyta az úgynevezett 1998. évi kenyai hírközlési törvénytervezetnek a módosításait, ezzel új jogokat ruházva a nemzeti hatóságokra, például a műsorszóró és kommunikációs berendezések megsemmisítéséhez, illetve a tömegtájékoztató kiadványok tartalmának ellenőrzéséhez és megváltoztatásához való jogot. A nemzetközi közösség egyhangúlag kijelentette, hogy ez újabb lépés a kenyai média cenzúrája felé.
Ráadásul a kenyai nagykoalíciós parlament létrehozása érdekében aláírt megállapodásokból eredő korábbi kötelezettségvállalások ellenére az elnök nem konzultált a hivatalban lévő miniszterelnökkel sem erről, sem bármelyik további döntéséről. Ez Kenyában tovább súlyosbította a válságot, amely már így is egy évnél hosszabb ideje tartott, körülbelül 1000 áldozatot követelt és 350 000 embert tett hajléktalanná. Az Európai Unió nem nézheti tétlenül az alapvető szabadságok ilyen durva megsértését.
Üdvözölnünk kell a kenyai elnök arra vonatkozó garanciáit, hogy a módosításokat felül fogja vizsgálni, és minden politikai erővel konzultálni fog ebben az ügyben, hogy ezeknek a módosításoknak új, demokratikus formát adjon és biztosítsa a kenyai társadalom széles körű támogatását. Az Európai Uniónak támogatnia kell ezeket az intézkedéseket, és részletesen nyomon kell követni, a civil társadalom kiépítésének folyamata során törekedve a pluralizmus erősítésére. Ugyanakkor a kenyai hatóságok részéről határozottabb intézkedésre van szükség az ország normális állapotának helyreállítása érdekében, egy helyi és nemzetközi szakértőkből álló külön bizottság létrehozását is beleértve, hogy megbüntessék a tavalyi erőszakos cselekmények és a válság kirobbantásának felelőseit. Van rá esély, hogy ezek az intézkedések stabilizálni fogják a belpolitikai helyzetet és megelőzik a tízmilliós népességű kelet-afrikai országot óhatatlanul fenyegető humanitárius katasztrófát.
Colm Burke
szerző. - Elnök úr, sajnálom, hogy Kibaki elnök aláírta a kenyai hírközlési törvénytervezetet (módosítás). Ez a törvény figyelmen kívül hagyja az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozatában foglalt és más nemzetközi egyezményekben, többek között az Emberi Jogok és a Népek Jogainak Afrikai Chartájában megerősített sajtó- és szólásszabadságot.
Ez a törvény a kenyai hírközlési miniszternek jelentős hatáskört biztosít arra, hogy a nemzetbiztonság szempontjából veszélyesnek ítélt hírügynökségeket felkutassa és a műsorszóró berendezéseket megsemmisítse. A törvény ezenkívül hatáskört biztosít az állam számára, hogy szabályozza a közvetítések és az elektronikus és nyomtatott sajtó tartalmát. Üdvözlöm viszont Kibaki elnöknek a médiatörvény átdolgozására irányuló, közelmúltbeli lépését, valamint hajlandóságát, hogy figyelembe vegye a média képviselői által a jogszabályhoz benyújtott módosításokat.
Az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozatának 19. cikke rögzíti, hogy a szólásszabadság alapvető emberi jog. Felszólítom a kenyai kormányt, hogy a hírközlésnek a sajtószabadság csorbulása és az Egyetemes Nyilatkozatban foglalt jogok megsértése nélküli jobb szabályozhatóságára irányuló konszenzus kialakítása érdekében kezdeményezzen konzultációt az érdekeltekkel.
Végezetül szeretném hangsúlyozni, hogy fel kell lépni a Kenyában burjánzó büntetlenség ellen, hogy a választást követő, egy évvel ezelőtti erőszakos cselekmények felelőseit törvény elé állítsák. Kérem, hogy hozzanak létre helyi és nemzetközi jogi szakértőkből álló, független bizottságot, amely a kifogásolható 2007. decemberi választásokat követő erőszakos cselekmények ügyében lefolytatná a nyomozást és a bűnvádi eljárást.
Erik Meijer
Elnök úr, Kenya erőszakos múltra tekint vissza. A második világháború után, amikor Európa lassan beletörődött abba, hogy az afrikai országok függetlenedése végül elkerülhetetlenül bekövetkezik, Kenyát ebből kifejezetten kizárták, akárcsak a ma Zimbabwe néven ismert országot. A gyarmati uralkodók szerint az említett országokban túl sok külföldi gyarmatosító és túl sok külföldi gazdasági érdekeltség volt ahhoz, hogy ezeket a túlnyomórészt fekete népesség kezében lehessen hagyni.
Más nyugat-afrikai országoktól eltérően Kenyában a függetlenség nem békés úton született meg, hanem a Mau Mau függetlenségi mozgalom elhúzódó, erőszakos harcának eredményeként. Az erőszakos küzdelem szükségessége teremtette meg az alapokat a folytatódó erőszakhoz és megfélemlítéshez. A győztesek zömében egy törzshöz, a Kikuyu törzshöz tartoztak. A többi népcsoportot mindig ellenzékben tartották, szükség esetén a manipulált választási eredmények segítségével. A legutóbbi elnökválasztások ismét azt bizonyították, hogy nem lehet elnök az a jelölt, aki nem Kikuyu, akkor sem, ha a szavazók többsége őrá voksol.
Egy kompromisszumnak köszönhetően most az ellenzék jelöltje a miniszterelnök, és a belpolitikai béke látszólag helyreállt. Azon két afrikai ország közül, ahol az elnökválasztáson manipulált eredmények születtek, úgy tartják, hogy Zimbabwe kötötte meg a rossz kompromisszumot, Kenyát pedig dicsérik a jó kompromisszumért. Nyugat-Európa és Amerika éveken át igazi sikertörténetnek tartotta Kenya esetét. Az országban viszonylagos jólét uralkodott, szabadon működhettek a nemzetközi vállalkozások, baráti viszonyt ápolt a Nyugattal és a turisták figyelmét sem kerülte el. Kenya mára elvesztette a sikertörténet jellegét. Az élelmiszerhiány és az új sajtótörvény nyomán kiújult a feszültség. Ez az élelmiszerhiány részben annak tulajdonítható, hogy a kikötő építéséért cserébe az elnök 40 000 hektár mezőgazdasági földterületet adott bérbe Katarnak, az olajállam élelmiszerellátásához.
A sajtótörvény olyan eszköznek tűnik, amellyel az elnök korlátozni próbálja a koalíciós kormány hatalmát és kiiktatni a kritikus ellenfeleket. Ez annál is inkább megdöbbentő, tekintve, hogy ez a törvény ráadásul a miniszterelnökkel való konzultáció nélkül született. Az elnök és a miniszterelnök közötti koalíciós kompromisszum forog kockán, ha az elnöknek lehetősége nyílik a miniszterelnök megkerülésére, a kormány szerepének korlátozására és saját szerepének megvédésére a sajtó bírálataival szemben.
Charles Tannock
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, egészen a tavalyi erőszakhullámig Kenyát Afrika politikailag stabilabb országai között tartottuk számon, ahol a viszonylag szabad, erőteljes sajtónak is megvoltak a hagyományai.
Kibaki elnöknek fel kell ismernie, hogy a politikai stabilitás és a szabad sajtó kölcsönösen erősítik egymást. A szólásszabadság javasolt korlátozása nem illik ahhoz az országhoz, amelynek vezetője a nyitottság és az átláthatóság új korszakának ígéretével került hatalomra. Úgy tűnik sajnos, hogy Kenyában a vezető politikusok közül sokaknak még mindig nincs elég vastag bőre ahhoz, hogy kezelni tudja a szabad sajtóból és a demokráciából eredő, elkerülhetetlen tüskéket. Remélem, hogy Kibaki elnök megfogadja a tanácsunkat és meggondolja magát. Ez meggyőzne minket Kenya állítólagos elkötelezettségéről a hatalmon osztozó koalíciós kormány irányítása alatt működő, szabad társadalom iránt. Ez egyúttal megerősítené Kenya erkölcsi tekintélyét és vezetői szerepét ebben az instabil régióban.
Üdvözlöm az elnök mostani ígéretét, miszerint mérlegeli a törvénytervezet módosításait és szélesebb körben konzultál a médiával. Mivel Raila Odinga miniszterelnök és pártja, az ODM hevesen tiltakozott e jogszabály ellen, a kormány szempontjából is létfontosságú, hogy ne váljon ebből még nagyobb indulatokat kiváltó, megosztó politikai kérdés.
Catherine Stihler
a PSE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, örülök, hogy lehetőséget kaptam a felszólalásra a kenyai sajtószabadságról szóló közös állásfoglalásra irányuló indítvány ügyében. Egy évvel ezelőtt másokhoz hasonlóan én is döbbenten, egyszersmind csalódottan figyeltem, hogy a manipulált kenyai elnökválasztás után az utcai demonstrációk hogyan csapták át az egész országra kiterjedő zavargásokba és etnikai összecsapásokba, amelyekben több mint ezren meghaltak, és további 350 000 ember vált hajléktalanná. A választások utáni, egy évvel ezelőtti erőszakos cselekmények felelőseit bíróság elé kell állítani, és Kenyának most a megbékélés, a tolerancia időszakára van szüksége.
Ezzel összefüggésben nagyon rossz hír, hogy 2009. január 2-án, pénteken, Kibaki elnök aláírta az 1998. évi kenyai hírközlési törvényt módosító 2008. évi kenyai hírközlési törvénytervezetet (módosítás). Ez a törvénytervezet szembemegy a sajtószabadsággal, és figyelmen kívül hagyja a kenyai kormány által aláírt nemzetközi egyezményeket. Két szakasz kifejezetten a kormány általi, közvetlen cenzúrát vezet be a médiában. A 88. szakasz a hírközlési miniszternek jelentős hatáskört biztosít arra, hogy a nemzetbiztonság szempontjából veszélyesnek ítélt hírügynökségeket felkutassa és műsorszóró berendezéseiket megsemmisítse. A 46. szakasz hatáskört biztosít az állam számára, hogy szabályozza a közvetítések és az elektronikus és nyomtatott sajtó tartalmát. Kenyán belül a törvénytervezet ellen tiltakoztak az újságírók, Odinga miniszterelnök és az ODM, elfogadása pedig arra hívja fel a figyelmet, hogy a jelenlegi nagykoalíció működéséből hiányzik a konzultáció. Sajnálom a törvénytervezet elfogadását, és szorgalmazom, hogy a médiatörvény mindenfajta átdolgozása vegye figyelembe a jelzett fenntartások sokaságát.
Ewa Tomaszewska
Elnök úr, a Szolidaritás tagjaként, és olyan emberként, aki Lengyelországban átélte a hadiállapotot, tudom, hogy a szólásszabadság a demokrácia éltető ereje. A kenyai kormány aláírta és ratifikálta az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozatát és más nemzetközi egyezményeket, többek között az Emberi Jogok és a Népek Jogainak Afrikai Chartáját. Ezekben az egyezményekben szerepel a szólásszabadság.
A Kelet-afrikai Újságírók Szövetsége ma arról tájékoztatott minket, hogy Kenyában a kormány be akarja vezetni a cenzúrát. Remélem, Kibaki elnök tartózkodni fog a médiára vonatkozó jogszabály bármilyen módosításától, amivel esetleg sérülhetne a szólásszabadság. Felszólítom a kenyai hatóságokat, hogy hagyjanak fel a cenzúra bevezetésére irányuló terveikkel, és alakítsanak ki konszenzust a sajtószabadság és a tömegkommunikációs szektor megerősítése érdekében. Remélem, Kenyában tiszteletben fogják tartani a vallási és etnikai kisebbségek jogait. Egy évvel ezelőtt több mint ezren haltak meg a választásokhoz kapcsolódó tiltakozások során, és 350 000 ember elmenekült otthonából. Remélem, ezen incidensek felelősei elnyerik méltó büntetésüket.
Tadeusz Zwiefka
(PL) Elnök úr, még ha igaz is, hogy a kenyai magántulajdonú médiacsatornák némelyike hozzásegített a zavargások szításához az érzelmileg túlfűtött választási kampány után, ez nem indokolja a szólásszabadság korlátozását.
A kenyai sajtószabadságot ért támadás együtt járt a parlamenti demokrácia alapvető elveinek megsértésével. Érdemes hangsúlyozni, hogy az új jogszabályt a parlament 220 tagja közül 25-en fogadták el. Ez teljességgel felfoghatatlan helyzet. Még rosszabb, hogy egészen eddig Kenya büszkélkedhetett az egyik legfejlettebb, legplurálisabb sajtóhálózattal egész Afrikában. Ez meg fog változni az új jogszabály bevezetésével, amely a különleges szolgálatok számára lehetővé teszi a média tevékenységeibe való beavatkozást, szerkesztőségi részlegek bezáratását és a nyomtatott vagy a mondott szó ellenőrzését. Ha a média ágazat szabadságát a nemzetbiztonság nevében korlátozzák, ez csak a szándékkal ellenkező hatást érheti el.
Laima Liucija Andrikien
(LT) Miért foglalkozunk a kenyai sajtószabadság ügyével? Miért kell az Európai Parlamentnek ezt a kérdést sürgősséggel megvitatnia, az emberi jogok megsértésének esetei között?
Először is azért, mert a szólásszabadság alapvető emberi jog, amint azt az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozatának 19. cikke is rögzíti, amelynek Kenya is aláíró fele. Ezért a többi aláíró országhoz hasonlóan nemcsak a nyilatkozat szellemét kell tisztelnie, hanem az utolsó betűig be kell tartania.
A kenyai elnökválasztás után, közel egy évvel ezelőtt lezajlott demonstrációk - amelyek zavargásokba és etnikai konfliktusba torkolltak, több mint 1000 ember halálát és tízezrek hajléktalanná válását okozva - jelentik a legerősebb érvet amellett, hogy ne engedjük a hasonló eseményeket megismétlődni. Ezért a kenyai kormánynak és az elnöknek együtt kellene fellépniük, hogy eleget tegyenek a sajtószabadság, a szólás és a gyülekezés szabadságának tiszteletben tartására vonatkozó saját kötelezettségeiknek. Emellett - és ez különösen fontos - fel kell lépniük a büntetlenség ellen, és el kell számoltatniuk az egy évvel ezelőtti zavargások felelőseit.
Marios Matsakis
Elnök úr, miközben humanitárius kérdéseket és a sajtószabadságot vitatjuk a harmadik országokban, szeretném tájékoztatni a Házat, hogy a Gázából kapott médiajelentések szerint az ENSZ-nek azok a hivatalai, amelyeket a mai nap korábbi részében az izraeli erők megbombáztak, most már lángokban állnak, és az ott tárolt humanitárius segély - amelynek jelentős részét az EU küldte - teljes egészében megsemmisült. Ugyanez a csapás érte utol a Reuters és más, Gázában dolgozó nemzetközi újságírók irodáit is. Szeretném rögzíteni, hogy osztom a jelenleg Izraelben tartózkodó Ban Ki-mun ENSZ-főtitkár véleményét, aki a beszámolók szerint teljességgel fel van háborodva az izraeli hatóságokra.
Elnök
Matsakis úr, köszönjük az iménti nyilatkozatot, noha elvileg ezt nem kellene elfogadnom, mivel a szabályok azt írják elő, hogy amikor a tekintetemet elkapva szót kér, az éppen tárgyalt témában kell felszólalnia, ami pedig - hadd emlékeztessem rá - a kenyai sajtószabadság, még ha az Ön által elmondott események valóban drámaiak is, amint azzal mindnyájan egyetértünk.
Leopold Józef Rutowicz
(PL) Elnök úr, az Európai Parlament kenyai sajtószabadságról szóló állásfoglalása fontos kérdésre hívja fel a figyelmet. A diktatúrák a sajtó- és az információszabadság, illetve a polgári jogok korlátozásával kezdődnek. Remélem, a nemzetközi és a belpolitikai fellépés meg tudja állítani ezt a folyamatot. Szerintem Kibaki elnök és Odinga miniszterelnök megfelelő intézkedést fog tenni. Az általam is támogatott állásfoglalás bizonyosan hozzá fog segíteni a kenyai demokratizálódási folyamathoz.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Elnök úr, a kommunista korszakban Lengyelországban és más országokban is külön rendelkezés szerepelt a büntetőtörvénykönyvben arról, hogy a polgári rend megzavarására alkalmas információt terjesztő személyek büntetésben részesülnek. Ez a fajta rendelkezés különösen hasznos volt ahhoz, hogy ne csak a magánszemélyeket, hanem mindenekelőtt a sajtót is sakkban lehessen tartani. Ma hasonló szándékot fedezhetünk fel a kenyai jogalkotási törekvések hátterében. Sem érvként, sem fenyegetésként nem lehet azt mondani, hogy a sajtót el kell némítani, mert bajt okozhat az országban. Ez nem indokolja vagy magyarázza az ilyen fajta cenzúrát. A sajtó azért van, hogy az embereket tájékoztassa, ami a demokrácia valódi sarokköve.
Vladimír Špidla
Elnök úr, hölgyeim és uraim, mindenekelőtt szeretném hangsúlyozni, hogy a szólásszabadság, a televíziót és a rádiót is beleértve, az EU tartópilléreinek egyike. Ez a szabadság szerepel a meghatározó európai értékek között, és nem vonható kétségbe.
A 2008. évi "hírközlési törvény”, amely Kenyában 2009. január 2-án lépett hatályba, tartalmaz néhány olyan pontot, amelyek véleményünk szerint csorbíthatják a média szabadságát. Ezért elégedetten vettük tudomásul Kibaki elnök január 7-i döntését, miszerint átdolgozza a törvény néhány vitatott szakaszát. Örülünk, hogy Kibaki úr felhatalmazta a hírközlési és tájékoztatási minisztert és az igazságügy-minisztert, hogy találkozzanak a média képviselőivel, hogy javaslatokat tegyenek e törvény olyan módosításaira, amelyekkel el lehet oszlatni ezeket a félelmeket.
A szólásszabadság és a sajtószabadság a szó legtágabb értelmében részét képezik a közügyek igazgatásának, és ez önmagában is központi helyen áll az EU fejlesztési stratégiájában. Őszintén hiszem, hogy a szabad és felelős sajtó egyik alapvető előfeltétele a demokráciának és a jogállamnak, amelyek a fenntartható fejlődés szerves elemei. A média és a kenyai kormány csak a párbeszéd révén fog tudni közös megállapodásra jutni és kölcsönös tiszteletet kialakítani. Az Európai Bizottság tehát érdeklődéssel figyeli az érintett kenyai felek között esedékes különféle találkozók eredményeit, és reméli, hogy a felek megállapodásra jutnak a médiatörvény módosítására vonatkozó megfelelő ajánlásokról.
Ami a választások utáni erőszakos cselekményeket illeti, a Bizottság üdvözli az erőszakos cselekmények ügyében nyomozó bizottság jelentését (a Waki-jelentést). Méltányolja a kenyai kormány kötelezettségvállalását a jelentés ajánlásainak végrehajtására, beleértve egy különleges törvényszék létrehozását, hogy az erőszak felelőseinek felelniük kelljen tetteikért.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra haladéktalanul sor kerül.
Írásbeli nyilatkozatok (142. cikk)
Sebastian Valentin Bodu  
2009 elején a kenyai demokrácia súlyos veszteséget szenvedett el, a sajtószabadságra mért csapás formájában. Mwai Kibaki elnök aláírt egy törvényt - noha ezt követően változtatott az álláspontján -, amely a kenyai hatóságokat feljogosítja a szerkesztőségi hivatalok átkutatására, az újságírók telefonhívásainak lehallgatására és a műsorsugárzás tartalmának "nemzetbiztonsági okokból” történő ellenőrzésére. Mintha ennyi visszaélés még nem lenne elég, a törvény óriási bírságokról és börtönbüntetésekről is rendelkezik a "kormányellenes” gyakorlatokban bűnösnek talált tudósítók esetében. Bár Kibaki elnök egy héttel később elrendelte a rendelkezések módosítását, nem tudjuk, ezek a "módosítások” mit irányoznak elő.
Ez a törvény eredeti formájában a diktatúra legsötétebb napjaira emlékeztet minket, amikor a kenyai sajtót térdre kényszerítették. Kenyában jelenleg demokrácia van, és szilárd meggyőződésem, hogy azokat az időket senki, így Kibaki elnök sem kívánja vissza. A sajtószabadság elleni támadás a demokrácia elleni támadás is. A nemzetközi közösségnek a továbbiakban is nyomást kell gyakorolnia a kenyai hatóságokra, hogy felelősen bánjanak a polgári szabadságokkal, különös tekintettel a sajtószabadságra.
Marianne Mikko  
Hölgyeim és uraim, Kenya az Emberi Jogok Egyetemes Nyilatkozatával és az Emberi Jogok és a Népek Jogainak Afrikai Chartájával ellentétesen jár el. Nem tartja tiszteletben a demokrácia olyan alapvető pilléreit, mint a szólásszabadság és a sajtószabadság. A szabad sajtó komoly veszélyben van.
Az állami ellenőrzés és a cenzúra a hírközlési törvénytervezet módosítástervezetének szakaszaiban szerepelt. Kibaki elnök átgondolatlan intézkedése nyomán ezekből mára törvény lett.
Hallatlan, hogy a kormánynak joga legyen házkutatást szervezni az újságok és műsorszolgáltatók szerkesztőségi irodáiban, és ellenőrizni, mi kerül adásba és milyen formában. Ez nagyon távol van a demokratikus társadalomtól.
Alapvető fontosságú, hogy sor kerüljön a meglévő törvényi rendelkezések módosítására. A sajtót a szólásszabadság, illetve a sajtószabadság veszélyeztetése nélkül is lehet szabályozni. Ezt a lehető leghamarabb meg kell tenni.
