Situationen i Tibet (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er Rådets og Kommissionens redegørelser om situationen i Tibet.
Europa-Parlamentet har i mange år beslutsomt forsvaret menneskerettighederne i Tibet. I talrige beslutninger har vi opfordret til en konstruktiv dialog mellem den kinesiske regering og Dalai Lama og til respekt for det tibetanske folks menneskerettigheder.
Når vi gør det, er vi styret af vores principper og værdier, som de grundlæggende rettigheder er en integreret del af: de enkeltes værdighed og virkeliggørelsen af deres egen og deres etniske samfunds kulturelle og religiøse identitet er de værdier, vi går ind for.
Begivenhederne i Tibets hovedstad, Lhasa, og i andre kinesiske byer siden den 10. marts i år er meget foruroligende. Vi fordømmer enhver form for vold og overdreven brug af militæret og politiet.
(Bifald)
Vi fordømmer drab på mennesker, der optrådte fredeligt. Vi erklærer os solidariske med Dalai Lama, som er et symbol på fred, forståelse og kompromis. Vi kan ikke tillade en situation, hvor Dalai Lamas navn kædes sammen med terrorisme.
(Bifald)
Vi kan ikke tillade dæmoniseringen af Dalai Lama. Jeg kan personligt sige, at jeg, hver gang jeg har mødt Dalai Lama, har oplevet et menneske med et dybt engagement i fred, forsoning og menneskerettigheder. Jeg har al mulig tiltro og tillid til Dalai Lama og jeg ønsker at give udtryk for min store respekt for og påskønnelse af ham. Derfor opfordrer jeg de magthavende i Beijing til at forhandle med Dalai Lama og til, samtidig med at Kinas territoriale integritet fastholdes, at opnå en forståelse, der respekterer og garanterer det tibetanske folks kulturelle og religiøse identitet.
Dalai Lama har taget imod vores indbydelse til at tale i Europa-Parlamentet i forbindelse med det europæiske år for interkulturel dialog, og det skal ske i december.
Jeg håber imidlertid, at De er enige i, at Dalai Lama i lyset af de seneste begivenheder i Tibet til enhver tid er velkommen i Europa-Parlamentet.
(Bifald)
Dialog og samarbejde mellem EU og Kina er i begge parters interesse. Kina er en stor nation, og vi ønsker at samarbejde med Kina på grundlag af partnerskab.
Om nogle få måneder vil Kina være vært for De Olympiske Lege. Vi ønsker, at Legene bliver en succes. Der er imidlertid visse forudsætninger for dette, nemlig respekt for det tibetanske folks kulturelle og religiøse identitet og fri og retfærdig presse før og under Legene. Derfor skal det fordømmes, at journalister og korrespondenter er blevet udvist af Tibet.
Som en, der med glæde ville overvære åbningsceremonien for De Olympiske Lege i Beijing sammen med formændene for de øvrige institutioner, vil jeg her og nu på Europa-Parlamentets møde understrege én ting: Alle ansvarsbevidste politikere må overveje, om de kan deltage i åbningsceremonien, hvis den kinesiske ledelse ikke søger dialog og kompromis.
(Bifald)
Vi ønsker at yde vores bidrag til, at verdens idrætsudøvere kan mødes til retfærdig og fri konkurrence i Beijing. Men vores værdier og vores selvrespekt tillader ikke, at vi giver afkald på vores principper. Medlemmerne af Europa-Parlamentet har et særligt ansvar, hvad det angår.
(Stående bifald)
Janez Lenarčič
Hr. formand, mine damer og herrer! EU følger spændt udviklingen i Tibet og naboprovinserne i Kina, som har en betydelig tibetansk befolkning, f.eks. Tsinghai, Szechwan og Kansu.
Repræsentanter for EU har løbende været i forbindelse med de kinesiske repræsentanter, lige siden urolighederne brød ud i Tibet. Som svar på EU's forespørgsel gav deres kinesiske kolleger EU-trojkaen den første rapport om begivenhederne i den tibetanske hovedstad, Lhasa, den 15. marts. Situationen i Tibet blev også drøftet på mødet mellem repræsentanter for EU og den kinesiske viceudenrigsminister den 17. marts. De to parter var på mødet enige om, at dialogen om begivenhederne i Tibet skal foregå løbende og åbent.
Efter hændelsen ved den kinesiske ambassade i Bruxelles blev repræsentanter for EU indbudt til samtaler med den samme embedsmand den 19. marts. Som følge af talrige protester i Europa i forbindelse med begivenhederne i Tibet forlangte denne embedsmand en undskyldning og kompensation for eventuelle skader på kinesiske ambassader.
I begyndelsen af sidste uge, den 17. marts, gav formandskabet udtryk for sin dybe bekymring i lyset af de mange beretninger om urolighederne i Tibet. Det udtrykte sin dybeste sympati med ofrenes familier og understregede, at det ønskede hurtigst muligt at få nærmere oplysninger om situationen i Tibet fra den kinesiske regering.
Formandskabet opfordrede alle parter til at udvise tilbageholdenhed. Det opfordrede den kinesiske regering til at afholde sig fra at bruge magt over for demonstranterne og til at reagere på demonstrationerne i overensstemmelse med internationalt anerkendte demokratiske principper. Samtidig opfordrede formandskabet demonstranterne til at afstå fra vold. Det fremhævede den betydning, det tillægger retten til ytringsfrihed og fredelig protest.
Som bekendt støtter EU Kinas territoriale integritet, men det går ind for en fredelig forsoning mellem de kinesiske myndigheder og den tibetanske religiøse leder, Dalai Lama, og hans repræsentanter. Det er grunden til, at vi i vores erklæring opfordrer den kinesiske regering til at tage tibetanernes bekymringer med hensyn til menneskerettighedsspørgsmålet op. EU tilskynder begge parter til at indgå i en konstruktiv dialog. Dette kunne være grundlaget for en varig løsning, der var acceptabel for alle og ville respektere den tibetanske kultur, religion og identitet.
Ud over den tidligere nævnte erklæring fra formandskabet opfordrede EU den kinesiske regering til at give uafhængige internationale medier adgang til Tibet. Det er et spørgsmål, De selv nævnte, hr. formand. Kineserne har indtil videre afvist forslaget og sagt, at medierne ville få adgang, så snart situationen i Tibet blev sikker. Det internationale samfund kan stadig ikke få pålidelige oplysninger om antallet af døde blandt de tibetanske demonstranter.
Under de seneste drøftelser antydede de kinesiske myndigheder over for det slovenske formandskab, at de i løbet af de kommende dage ville give en gruppe europæiske journalister adgang til Tibet og pressefrihed. Formandskabet håber, at det sker. Jeg vil også understrege, at vi har anmodet de kinesiske myndigheder om at forklare, hvad der vil ske med de demonstranter, der ikke havde meldt sig til myndighederne i slutningen af sidste uge. De svarede, at alle, der tilsidesatte kinesiske love, ville blive retsforfulgt i henhold til den gældende lovgivning.
EU gav udtryk for bekymring over, at flere anholdelser af demonstranter, der fredeligt havde givet udtryk for deres holdninger, kunne forårsage nye spændinger mellem tibetanerne og hannerne, dvs. det kinesiske samfund i Tibet. Samtidig understregede EU, at den nationale sikkerhedslovgivning ikke bør anvendes til at begrænse menneskerettighederne.
Hr. formand! De nævnte også spørgsmålet om De Olympiske Lege i Kina. Jeg må understrege, at EU's ministre for sport sammen med formændene for alle de nationale olympiske komitéer i medlemsstaterne, landene på det vestlige Balkan og Norge på det uformelle ministermøde i Slovenien i sidste uge enstemmigt vedtog en erklæring, hvor de understregede betydningen af den olympiske bevægelse og dens værdier for fremme og støtte af menneskerettighederne. Samtidig udtalte de sig imod boykot af De Olympiske Lege. De drøftede ikke deltagelsen i åbningsceremonien.
Formandskabet mener, at en boykot af Legene eller andre sportsbegivenheder i året for interkulturel dialog ikke ville være et hensigtsmæssigt svar på uafklarede politiske spørgsmål. Det kunne også være en forspildt chance for at fremme respekten for menneskerettighederne.
Jeg vil også sige, at Menneskerettighedsrådets møde i Genève var præget af bekymring over situationen i Tibet. Under debatten om Wienerklæringen og handlingsplanen opfordrede EU begge parter til at afholde sig fra at bruge magt og til at respektere internationalt anerkendte menneskerettighedsstandarder.
Dialogen mellem EU og Kina fortsatte i denne uge. Under telefonsamtalen i går drøftede formanden for Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser), den slovenske udenrigsminister, dr. Rupel, og Folkerepublikken Kinas udenrigsminister, Yang Jiechi, bl.a. situationen i det tibetanske samfund. Dr. Rupel gentog over for Yang Jiechi EU's håb om, at de kinesiske myndigheder og Dalai Lama eller hans repræsentanter ville indlede en dialog snarest muligt. Samtidig opfordrede han de kinesiske myndigheder til omgående at løslade demonstranter, som fredeligt havde givet udtryk for deres holdninger.
Benita Ferrero-Waldner
Hr. formand! Jeg er meget glad for, at denne debat finder sted i dag, for udenrigsministrene har endnu ikke drøftet, hvordan situationen skal håndteres. Derfor er debatten i dag meget relevant. Det er også godt, at jeg kan fortælle Dem, hvad jeg indtil videre mener.
Ligesom De, hr. formand, er Kommissionen dybt bekymret over uroen og volden i Tibet. Vi er bekymrede over beretningerne om de mange dræbte og sårede, om plyndringer og afbrændinger. Selv om der - som rådsformanden sagde - er divergerende oplysninger om antallet af ofre, er en ting sikker: Der er flere hundrede dræbte eller sårede. Derfor overbringer vi vores dybeste sympati og kondolence til alle ofrene og deres familier. Vold er aldrig acceptabel og vil ikke bidrage til at finde en varig løsning.
Derfor opfordrer vi de kinesiske myndigheder til at udvise maksimal tilbageholdenhed over for demonstranterne og navnlig til ikke at bruge vold mod deltagere i fredelige demonstrationer. Kommissionen opfordrer indtrængende den kinesiske regering til at give uafhængige medier adgang. Det glæder mig, at den kinesiske regering har oplyst Kommissionen om, at den nu arrangerer en rejse for udenlandsk presse, herunder europæiske journalister, til Tibet, så de kan dække begivenhederne den 26.-28. marts. Det er vigtigt, fordi uafhængig kontrol af oplysningerne er afgørende for forståelsen af situationen. Jeg håber, at de udenlandske medier vil kunne udføre deres arbejde uden restriktioner.
Vi vil vedblive med at overvåge udviklingen nøje. EU støtter stærkt fredelig forsoning mellem de kinesiske myndigheder og Dalai Lama og hans repræsentanter. En varig løsning kan, som vi alle sammen ved, kun opnås med fredelige midler og gennem en oprigtig og ærlig dialog. Vi opfordrer på det kraftigste den kinesiske regering og Dalai Lama til at gå ind i en konstruktiv og reel dialog - der har været meget dialog, men ingen reel dialog - med henblik på at opnå en varig løsning, der er acceptabel for alle, og som fuldt ud respekterer den tibetanske kultur, religion og identitet.
EU har altid støttet Kinas suverænitet og territoriale integritet, herunder Tibet. Men det er ikke ensbetydende med, at menneskerettighedssituationen i Tibet og i Kina i almindelighed udelukkende er et internt anliggende. Den har det internationale samfunds legitime interesse, og det understreges af, at der har eksisteret folkeretlige instrumenter til beskyttelse af menneskerettighederne i over 50 år.
Vi lægger stor vægt på ytringsfriheden, herunder retten til fredelige demonstrationer uden begrænsninger. Derfor opfordrer vi også demonstranterne til at afstå fra vold.
Vi vil tage disse spørgsmål op med de kinesiske myndigheder, også i vores regelmæssige menneskerettighedsdialoger. Inden for rammerne af den kommende menneskerettighedsdialog er det også blevet foreslået, at det næste feltbesøg i Kina går til Tibet. Den seneste udvikling har gjort dette forslag endnu mere relevant.
Jeg er bekendt med demonstrationerne i sidste uge foran kinesiske diplomatiske repræsentationer, hvoraf nogle blev voldelige, og hvor der forekom visse materielle skader, og nogle repræsentationer blev blokeret af demonstranter. Det er naturligvis beklageligt. Jeg forstår, at situationen nu er faldet til ro, og jeg er sikker på, at de pågældende EU-medlemsstaters myndigheder vil beskytte de kinesiske repræsentationer i overensstemmelse med Wienerkonventionen om diplomatiske forbindelser.
Til sidst vil jeg sige et par ord om De Olympiske Lege. Vi mener ikke, at De Olympiske Lege er en politisk begivenhed. Men de skal afholdes i et miljø, der står i et rimeligt forhold til det fredsbudskab, der ligger i den olympiske ånd, og i en atmosfære af ytringsfrihed og pressefrihed.
Vi vil naturligvis alle sammen følge med i, hvordan tingene udvikler sig i de kommende dage og uger. Lige nu mener jeg, at det mest presserende spørgsmål er, hvordan vi i EU kan samarbejde om at sende et stærkt og sammenhængende budskab til de kinesiske myndigheder og til de tibetanske demonstranter. Et budskab, der kan bidrage til at bringe volden til ophør og bringe de to sider sammen i en reel dialog.
Formanden
Mine damer og herrer! Jeg har netop modtaget et brev fra Dalai Lama, hvor han takker Europa-Parlamentet for indbydelsen. I sidste afsnit beder han mig om at viderebringe følgende budskab til Dem:
"Jeg takker Dem personligt og beder Dem om at meddele alle medlemmerne af Europa-Parlamentet, at jeg oprigtigt værdsætter denne sympatitilkendegivelse og støtte på et tidspunkt, der er meget vanskeligt for Tibets befolkning."
József Szájer
Hr. formand, mine damer og herrer! De Olympiske Lege er et symbol på fred og forsoning. Vi, Europas borgere, må stå fast ved vores fælles værdier, nemlig respekt for den menneskelige værdighed, frihed og menneskerettigheder. Vi kan ikke bare se passivt til, mens en regering myrder sine egne borgere.
Vi kan ikke tolerere massenedtrampning af menneskerettigheder og mindretalsrettigheder. Det er grunden til, at Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater kræver, at de kinesiske myndigheder sætter en stopper for volden og intimideringen af deres borgere og Dalai Lama, og vi opfordrer dem til at indlede en fredelig dialog om forsoning og selvstyre i Tibet.
Vi betragter Hans Hellighed Dalai Lama som vores ven og en personlighed med ubestridelig moralsk autoritet, og vi bifalder den ansvarlige holdning, han har indtaget til den aktuelle situation. Jeg bifalder den ansvarlige erklæring afgivet af Europa-Parlamentets formand, Hans-Gert Pöttering, om, at vi må udnytte alle til rådighed stående midler til at presse de modvillige kinesiske myndigheder til at stoppe volden og respektere menneskerettighederne og mindretalsrettighederne.
Som nævnt er De Olympiske Lege et symbol på fred og forsoning, og det skal de vedblive med at være. De Olympiske Lege er et symbol på menneskelige bedrifter og på de værdier, der binder mennesker sammen, og det skal de vedblive med at være.
Mener de kinesiske myndigheder virkelig, mener vi virkelig, at det er muligt for verdens idrætsudøvere at samles og konkurrere i glæde og harmoni, når den regering, der er vært for Legene, samtidig myrder sine egne borgere? Mener de kinesiske myndigheder virkelig (...)
(Kraftigt bifald)
Mener vi virkelig, at vi frihedselskende mennesker kan veksle håndtryk med ledere, som holder et maskingevær i den anden hånd?
Tiden er endnu ikke inde til at opfordre til boykot, for De Olympiske Lege ligger stadig fem måneder ude i fremtiden. Vi skal imidlertid give klart udtryk for vores holdning, nemlig at vi opfordrer de kinesiske myndigheder til omgående at stoppe deres magtsyge adfærd i spørgsmålet om Tibet, som bringer denne store verdensomspændende sportsbegivenhed i fare. De skal bringe blodsudgydelserne til ophør, de skal bringe krænkelserne af de borgerlige frihedsrettigheder til ophør - det gælder pressefrihed, foreningsfrihed og religionsfrihed - og de skal ophøre med at intimidere fredsforkæmperen Dalai Lama.
(EN) Stop massakren, stop krænkelsen af de borgerlige frihedsrettigheder, stop intimideringen af Dalai Lama!
(Bifald)
Pasqualina Napoletano
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg håber, at Europa-Parlamentet får noget ud af at udtale sig om de tragiske begivenheder i Tibet forud for de europæiske udenrigsministres møde.
Det er først og fremmest vigtigt at reagere på Dalai Lamas anmodning om, at en uafhængig kommission rejser til Tibet for at informere verden om sandheden og om denne tragedies reelle omfang. Dernæst er der situationen for de mange fanger og rapporter om forsvindinger, rapporter om anvendelse af tortur. Det skal alt sammen belyses.
For det andet bør de seneste dages rystende krise få det internationale samfund til at stræbe efter at opnå en forhandlet løsning, der - med behørig respekt for de FN-resolutioner, der findes, selv om ingen taler om dem længere - fører til, at det tibetanske folks kultur, sprog og religion respekteres. Til bl.a. det formål er Dalai Lamas politiske rolle uerstattelig. Han er garant for en balance, som ikke fører det tibetanske spørgsmål helt frem til uafhængighed, men som følge heraf er han alligevel ubøjelig i spørgsmålet om sin befolknings rettigheder.
Mens der endnu er tid, er det afgørende at mindske spændingerne mellem kinesisk nationalisme og den tibetanske uafhængighedsbevægelse. Den tale, som Dalai Lama holdt for sin befolkning, hvor han endog truede med at træde tilbage, bekræfter risiciene. Det er grunden til, at de kinesiske myndigheder, hvis de virkelig ønsker fred, må acceptere Dalai Lamas politiske rolle og indlede direkte forhandlinger med ham. Den brutale undertrykkelse i de seneste dage kunne tyde på, at kineserne har truffet deres beslutning, og i yderste konsekvens kan den beslutning ende i en tragedie.
Til sidst vil jeg om De Olympiske Lege sige følgende til Europas regeringer: Fri os for denne forestilling om, hvem der tager af sted, og hvem der ikke gør det. Dalai Lama har med en vis ret hævdet, at det hverken vil hjælpe den tibetanske sag eller menneskerettighedssagen i almindelighed at isolere Kina. Jeg mener, at det er forkert at sige, at Dalai Lama ikke kan gøre andet, for det er en antydning af, at manden er uoprigtig, og det har han vist, at han ikke er, så den slags udtalelser kan kun svække ham.
Det budskab, vi ønsker at sende til Rådet, er følgende: Påtag Dem Deres ansvar, vis en samlet front, for det, vi har brug for, er ikke en gestus, men en sammenhængende, langsigtet politik. Så kan vi begynde at se på Kina uden den skizofreni, der har fået multinationale selskaber, også europæiske, til at modsætte sig fremskridt, hvad angår fagforeningsrettigheder, og vi kan sende et klart budskab til de kinesiske myndigheder, nemlig at en stor økonomisk og kommerciel magt har forpligtelser på både nationalt og internationalt plan. Det gælder før, efter og endog under De Olympiske Lege.
Marco Pannella
Hr. formand, mine damer og herrer! For 70 år siden - jeg har ikke formået at tælle dagene - erklærede Europa, et Europa af nationalstater, at det hverken ville eller kunne dø for Gdansk. Det kujonagtige Europa, det antiliberale - omend formelt antifascistiske - Europa, i sin helhed, havde et fælles ansvar for en af de to mest rædselsvækkende krige nogensinde, disse ar i menneskehedens ansigt.
I dag ønsker vi på andre måder ikke at dø for Darfur, vi ønskede ikke at dø for Jugoslavien, og vi ønsker ikke at dø for Tibet. Dette Europa er virkelig et Europa af nationalstater. Vend tilbage til Spinelli og læs Ventotene Manifesto, lyt til Dalai Lamas ord, og De vil se, at valget af selvstyre, holdningen om "befri Tibet for et frit Kina", repræsenterer alt det, som det Europa, vi nu mister, udgør: vores europæiske hjemland, som vi desværre endnu en gang gør til et Europa af nationalstater.
Derfor mener jeg, at det er nødvendigt at sige, at hr. Solana burde have forholdt sig tavs. Han har allerede udtalt: "Jeg tager til åbningsceremonien". Et andet vigtigt element er den realisme, som Dalai Lama og Karma Chophel har demonstreret, der viser, at vi ikke bør rejse det apokalyptiske spørgsmål om ikkedeltagelse i De Olympiske Lege, men reagere ved ikke at støtte åbningsceremonien. Gennem hr. Solana burde vi sige "sic stantibus rebus" tager vi ikke af sted, i stedet for at fortsætte denne skandaløse forestilling. For et frit Kina, for et frit Europa, befri Tibet!
Cristiana Muscardini
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg tror, at vi alle sammen håbede, at Kina forud for De Olympiske Lege ville demonstrere, at dets udvikling ikke bare var en stor økonomisk magts og handelsmagts udvikling, men også udviklingen i en nation, der var i stand til at træde ind i en ny tidsalder baseret på overholdelse af menneskerettighederne, som er blevet krænket alt for ofte, og dermed en nation, der var rede til at anerkende de individuelle frihedsrettigheder, der stadig bliver krænket i dag.
I de senere år har Den Kinesiske Folkekongres flere gange talt om nødvendigheden af at skabe et harmonisk samfund, men de ord er ikke blevet ført ud i livet. For Tibets vedkommende er der ikke kommet noget ud af det selvstyre, der blev garanteret gennem en aftale mellem parterne om ytrings- og religionsfrihed. Der er snarere sket en intensivering af undertrykkelsen, hundredvis af mennesker er døde, hundredvis er sårede, og både munke og borgere er forsvundet.
EU skal, når det med rene ord fordømmer det, der er sket, reagere med hensigtsmæssige politiske initiativer. Hvis de kinesiske myndigheder nægter at indlede en konstruktiv dialog med tibetanerne og omgående informere om, hvad der er sket med de forsvundne, bliver det nødvendigt at gennemgå de økonomiske aftaler og samarbejdsaftalerne mellem EU og Kina. Fremtrædende politikere bør kun deltage i De Olympiske Leges åbningsceremoni, hvis menneskerettighederne inden da er garanterede, handelen med organer fra dræbte mennesker er undersøgt, de tibetanske munke og borgere er løsladt, og dialogen med Dalai Lama er indledt.
Daniel Cohn-Bendit
Hr. formand! I 10 år har Europas ledere deltaget i Ligegyldighedens Olympiske Lege: De har løbet hurtigst efter kontrakter, sprunget så højt som muligt over menneskerettighederne og fløjet hurtigst muligt over undertrykkelsen i Tibet. Det har stået på i 10 år.
Olympiske Lege i et diktatur er en politisk handling, hvad enten vi kan lide det eller ej, hvad enten retten kan lide det eller ej. Hvad gør vi i denne situation? Da De Olympiske Lege blev afholdt i Tyskland i 1936, var det en politisk handling, som vi alle sammen fortryder. Hvad gør vi i denne situation?
For det første må EU og alle dets ledere i denne situation undlade at deltage i åbningen af De Olympiske Lege. Det er et politisk signal, en politisk handling, som vi skal støtte.
(Bifald)
For det andet vil De Olympiske Lege blive afviklet. For 40 år siden løftede afroamerikanere en knyttet hånd som hilsen, og hvis en afroamerikaner i dag bliver USA's præsident, skyldes det til dels denne optræden ved De Olympiske Lege. Det skal anerkendes.
(Bifald)
Derfor siger jeg ja til civile idrætsudøvere: De skal have lov til at sige, hvad de vil, ved De Olympiske Lege. Jeg siger ja til civile journalister: De bør se idrætsudøverne springe, løbe og svømme, men de bør også med hvide, røde, sorte og andre bannere gøre Tiananmenpladsen til et sted for frihed, hvor folk kan sige, hvad de vil.
For det tredje skal tilskuerne være civile tilskuere: De skal tage til De Olympiske Lege for at se deres landes idrætsudøvere løbe, springe og svømme, men samtidig uden at ønske at se guldmedaljer hænge rundt om deres hals og blod på deres sko. Det er virkeligheden i Beijing i dag!
I dag er det Tibets tur, og det drejer sig ikke bare om menneskerettighedsforkæmpere, men også om miljøaktivister. I morgen eller i overmorgen vil der falde dom i sagen mod Hu Jia, og hvem ved, hvilken dom han vil få? Hvorfor? Fordi han var menneskerettighedsforkæmper og miljøaktivist. Fordi der hersker orden i Beijing. Der foregår flere hundrede anholdelser der. De Grønne ønsker, at alle, der rejser til Beijing - jeg siger dette, som det blev sagt for 40 år siden - laver ravage der, taler, siger ja til De Olympiske Lege, men også ja til frihed, og siger, at kineserne må forstå, for ellers vil de komme til at fortryde, at de nogensinde ønskede at være vært for De Olympiske Lege. Hvis der hersker orden i Beijing, hvis alle tier, hvis hele verden opfører sig som Den Internationale Olympiske Komité, vil det være en sejr for diktaturet i Beijing og i Tibet. Hvis befolkningen taler, hvis vi tillader ucensureret adgang til internettet, kan jeg fortælle Dem, at det bliver et stort øjeblik for De Olympiske Lege, for idrætten og for demokratiet, for idræt og demokrati skal følges ad, ellers er der intet formål med at springe, løbe og svømme.
(Bifald)
Vittorio Agnoletto
Hr. formand, mine damer og herrer! Beskyttelsen af menneskerettighederne i Kina begynder og ender ikke med De Olympiske Lege. Vi ventede ikke til De Olympiske Lege med at give udtryk for vores fordømmelse af den kinesiske regering, fordi den ikke overholdt menneskerettighederne og de demokratiske garantier.
Jeg vil gerne minde om, at vi for nylig i Parlamentet nedstemte forslaget fra højre og de konservative om at ophæve embargoen mod salg af våben til Kina. Også på det tidspunkt var baggrunden for den anmodning mange vestlige regeringers ønske om ikke at bringe deres forbindelser med Beijing i fare. Det samme motiv fik for nylig præsident Bush til at fjerne Kina fra listen over lande, der begår de alvorligste krænkelser af menneskerettighederne. Desværre må vi erkende, at det gamle latinske ordsprog "pecunia non olet" ("penge lugter ikke") stadig er overordentligt populært blandt vores regeringer.
Der ville kun være mening med at boykotte De Olympiske Lege, hvis Vesten virkelig var rede til at give overholdelse af menneskerettighederne fortrinsret i internationale forbindelser, men så ville EU ikke blot have modsat sig tanken om at afholde De Olympiske Lege i Kina, det ville for længst have inddraget en demokratisk klausul om overholdelse af menneskerettighederne som en bindende betingelse i handelsaftaler med Kina. Intet af dette er sket, og målet er stadig at varetage store vestlige multinationale selskabers interesser. Værdien af handelen mellem USA og Kina beløber sig til 167 milliarder dollars, og mellem EU og Kina 190 milliarder dollars, mens 24 millioner kinesiske arbejdstagere er beskæftiget af udenlandske franchisetagere.
Det er grunden til, at jordens største magter mener, at de bør betragte Kina som en sikkerhedsflåde for deres økonomier og tolerere dets overtrædelser af de grundlæggende rettigheder. Den kinesiske kapitalisme var overbevist om, at årene med hurtig økonomisk vækst ville dæmpe de separatistiske krav, men det er ikke sket, primært fordi kineserne aldrig har gjort sig den ulejlighed at spørge tibetanerne, hvilken model for økonomisk vækst de ønsker.
Men Tibet er på ingen måde det eneste eksempel på Kinas manglende overholdelse af menneskerettighederne. Vi er dagligt vidne til lukningen af talrige populære aviser og internationale websteder, stigende forskelsbehandling af vandrende arbejdstagere fra landdistrikter, hvoraf flere tusinde f.eks. er udelukket fra sygesikring, og fængsling og tortur af tusindvis af medlemmer af protestantiske, katolske og uofficielle kirker for ikke at tale om undertrykkelsen af uygursamfundet, tvangsarbejdslejrene og dødsstraffen, som stadig i stor udstrækning anvendes i forbindelse med 68 ikkevoldelige økonomiske forbrydelser.
Symbolske handlinger er naturligvis udmærkede, men alene tjener de kun til at lette vores samvittighed. Vi er overbeviste om, at månederne frem til De Olympiske Lege er en enestående lejlighed for det internationale samfund, og navnlig for EU, til at tvinge den kinesiske regering - ikke kun diplomatisk, men også gennem specifikke handelsrelaterede initiativer - til at løslade alle de anholdte, garantere de uafhængige medier adgang til Tibet og indlede forhandlinger med både det tibetanske eksilparlament og de politiske bevægelser, der leder demonstrationerne på stedet, for at opnå en fredelig, diplomatisk og forhandlet løsning, der respekterer det tibetanske folks rettigheder og valg.
Patrick Louis
for IND/DEM-Gruppen. - (FR) Hr. formand, mine damer og herrer! I nogle timer har den officielle kinesiske propagandamaskine sagt, at situationen i Tibet er under kontrol igen. Disse erklæringer dækker som bekendt over blodig undertrykkelse.
De europæiske myndigheders reaktion er rystende af to grunde. Selv om vi for det første skal glæde os over, at præsident Sarkozy giver mere udtryk for sine holdninger og ikke udelukker at boykotte De Olympiske Lege, er hans udenrigsministers holdning mere end tvivlsom. Bernard Kouchner har ved flere lejligheder brugt udtrykket "vores kinesiske venner". Ved han, at dette blodige diktatur træder menneskerettighederne under fode og truer den tibetanske nationale identitet? Ved han, hvor mange politiske fanger der er, og at verdens yngste politiske fange er Panchen Lama? Vi må spørge os selv, om det stadig er rimeligt, at han taler om menneskerettigheder på landets vegne.
Siden Handynastiet har kineserne ment, at de var resten af verden overlegne. Det kommunistiske regime har kun tjent til at skærpe denne holdning ved at fremme en ideologi, der undertrykker alle individuelle og sociale krav og navnlig alle nationale krav.
I Asien såvel som i Europa er imperier og hedenskab nationens fjender. Det er den anden grund til, at jeg er rystet. De europæiske ledere har gjort sig skyldige i en afventende holdning i forbindelse med den tibetanske krise. Det var dem, der uden så meget som at tænke sig om, anerkendte Kosovos uafhængighed for nogle få uger siden. Ved at indføre ren, enkel og umiddelbar uafhængighed for denne serbiske provins, der er hjem for Serbiens historiske og åndelige vugge, har europæerne og amerikanerne risikeret at fremkalde alvorlige reaktioner og at udvikle en usammenhængende international politik. Politikkerne for Kosovo og Tibet giver indtryk af uacceptable dobbelte standarder, som ødelægger offentlighedens tiltro til diplomatiske aktiviteter.
Hvis vi ikke tager hensyn til national arv og nationale traditioner, hvis vi ikke sikrer retfærdig behandling af folks rettigheder, risikerer vi, at vores erklæringer om menneskerettigheder bliver de rene besværgelser uden nogen mening. Derfor siger jeg: Længe leve et Europa af frie nationer, længe leve et frit Tibet, og længe leve en verden af frie nationer!
Bruno Gollnisch
(FR) Hr. formand, mine damer og herrer! For 113 år siden skrev den berømte franske socialist Jean Jaurès, at kapitalismen bærer kimen til krig i sig, ligesom skyen bærer uvejret. Personligt ville jeg sige, at kommunismen lige så sikkert fører til undertrykkelse, som skyer fører til regn. Siden Mao Zedong har Kina således i 60 år været en slave af et af de mest forfærdelige diktaturer i menneskehedens historie, og alligevel blev Mao Zedong tilbedt og tiljublet af en stor del af den europæiske intelligentsia, herunder den daværende troldmands lærlinge, som nu er den nuværende franske minister Bernard Kouchner, filosoffen André Glucksmann og mange andre maoister, hvilket burde have været tilstrækkeligt til at bringe de revolutionære bevægelser i 1969 i vanry.
Det er rigtigt, hr. Cohn-Bendit, at der ikke var ret mange af os i 1960'erne og 1970'erne, som modsagde Deres venner på det tidspunkt og deres revolutionære tænkning og fordømte den asiatiske befolknings underkuelse under marxismen, som Deres venner forherligede. I dag er nettet strammet noget set ud fra et økonomisk synspunkt, og de fremskridt, som kineserne, en af verdens mest intelligente og flittige racer, har gjort på meget kort tid, har bidraget til at dække over den politiske virkelighed, som er, at det stadig er et diktatur: ingen frihed, ingen reelle valg, som er repræsentative for befolkningen, intet uafhængigt retsvæsen, forfølgelse, fængsling, henrettelse af politiske, intellektuelle eller religiøse afvigere.
Som mongolerne i Ydre Mongoli, uygurerne og den turkmenske befolkning i Xinjiang lider Tibet under denne undertrykkelse, der har til formål at ødelægge deres identitet. Men den identitet er helt forskellig fra Kinas: befolkningen, sproget, skriften, traditionerne, åndeligheden. For Tibets vedkommende er der desværre ikke kun tale om militær besættelse og politisk undertrykkelse, der er også indvandring. De protesterede tidligere, da Kosovo blev nævnt, men spørgsmål så forskellige som Kosovo og Tibet har noget til fælles: De er en følge af indvandringspolitikken over for den oprindelige befolkning. Disse følger er forfærdelige, men hvad endnu værre er, tillod vi, fordi vi ikke var tilfredse med at lade som om, at denne virkelighed ikke eksisterede, at denne proces begyndte i mange dele af vores eget territorium.
Charles Tannock
(EN) Hr. formand! Den seneste brutale undertrykkelse af de tibetanske demonstranter er næppe overraskende i betragtning af Folkerepublikken Kinas lange tradition for fuldstændig tilsidesættelse af menneskerettighederne og de demokratiske frihedsrettigheder. Vi opfordrer naturligvis alle sammen de kinesiske myndigheder til at udvise maksimal tilbageholdenhed, til at respektere det tibetanske folks kulturelle selvstyre og enestående livsstil og til at ophøre med at dæmonisere Dalai Lama.
Kina har en sørgelig tradition for at henrette flere mennesker end alle andre lande i verden, også for såkaldte økonomiske forbrydelser. Det undertrykker ikkeregistrerede religiøse mindretal og tror på statslig censur, også censur af internettet, som Google med skam at melde har været i hemmelig forståelse med. Ikke desto mindre betyder Kinas økonomiske magt og globale indflydelse på sikkerheden, at EU's ledere ikke er meget for at rejse disse spørgsmål over for myndighederne af fej frygt for at bringe de udenlandske investeringer i fare. Det gælder f.eks. den britiske premierminister, hr. Brown, da han for nylig besøgte Beijing. Alligevel opfordrer mange - her i Parlamentet og andre steder - forståeligt nok nu til en boykot af åbningsceremonien i forbindelse med De Olympiske Lege i Beijing, hvis de ikke ligefrem opfordrer til en total boykot af selve Legene.
Noget, der efter min opfattelse er mere overraskende, er Vestens dobbelte standarder. I sidste måned tilsidesatte mange af EU's medlemsstater og USA folkeretten og påberåbte sig humanitær indgriben, da de ensidigt anerkendte Kosovos uafhængighed og amputerede Serbien. Men i Vesten går vi utvivlsomt stadig ind for "et Kina"politikken og ignorerer det demokratiske Taiwans ret til selv at bestemme, om det ønsker at tiltræde FN, selv om Taiwan de facto er et uafhængigt land og aldrig er blevet styret af Folkerepublikken Kina.
Personligt, og ikke på vegne af min gruppe eller mit nationale parti, vil jeg sige, at der ikke hersker tvivl om, at EU ved at revurdere "et Kina"politikken langt bedre vil kunne signalere vores utilfredshed med det kinesiske brutale kommunistiske diktatur.
Józef Pinior
(EN) Hr. formand! Siden den 10. marts har hidtil usete demonstrationer fundet sted i Tibet, i mindst tre kinesiske provinser og i Beijing.
Den kinesiske regering hævder, at 18 civile og en politibetjent blev dræbt, og at i alt 623 mennesker blev såret under demonstrationerne i Lhasa den 12. marts. Tibetanske eksilgrupper har rapporteret, at mindst 800 mennesker døde under demonstrationerne. Den journalist fra The Economist, der var i Lhasa, da optøjerne brød ud, rapporterede om omfanget af ødelæggelser og vold.
Europa-Parlamentet bør først og fremmest opfordre den kinesiske regering til - hvilket Human Rights Watch med rette gør - at ophæve lukningen af alle tibetanske områder, herunder at give fuld adgang for pressen, at redegøre for de savnede og døde efter denne måneds demonstrationer, at offentliggøre navnene på alle tilbageholdte personer og de steder, de er tilbageholdt, og omgående at give adgang for uafhængige observatører, som kan undersøge, om de tilbageholdte bliver torteret eller mishandlet.
For det andet opfordrer vi indtrængende den kinesiske regering til at indlede en konstruktiv dialog med Dalai Lama. Det tibetanske samfund og Dalai Lama må også overveje sikkerheden og en bæredygtig fremtid for han-kineserne i Tibet.
Til sidst vil jeg sige, at alle internationale aktører i den aktuelle situation har et stort ansvar for ikke at blive kædet sammen med den meget undertrykkende situation i området. Det gælder navnlig sponsorerne for den olympiske fakkel som Coca Cola, Samsung og Lenovo.
Dirk Sterckx
(NL) Hr. formand! De og kommissæren har med rette påpeget, at menneskerettigheder aldrig har været et rent nationalt anliggende. Når menneskerettighederne krænkes, må vi i Europa-Parlamentet fordømme disse krænkelser og anlægge sag i de enkelte tilfælde. Derfor er det godt, at vi har gode både økonomiske og politiske forbindelser med de kinesiske myndigheder. Nu må vi udnytte de forbindelser gennem Dem, hr. formand, og gennem alle delegationer, der rejser til Kina, alle parlamentariske udvalg og delegationer, som min egen, der har forbindelser med Kina.
Vi må først og fremmest udnytte dem til at sikre, at pressen kan udføre sit arbejde og give os pålidelige oplysninger fra Tibet. Jeg vil også anmode Dem om, fru kommissær, hurtigst muligt at sende folk fra vores delegation til Beijing, at indgive en anmodning om at sende en delegation af sted, måske allerede i dag. De må tage til Lhasa for at se, hvad der foregår, hvad der sker med de mennesker, som er blevet arresteret, og hvad der sker ved de afspærrede klostre. De har folk til rådighed i Beijing. Vær venlig at indgive den anmodning, og lad os få at vide, hvad der sker, så vi kan finde ud af, hvad der foregår på stedet.
Konrad Szymański
(PL) Hr. formand! Tibet er bare en lille del af en langt større plan. For øjeblikket støtter Kina bevidst alle autoritære regimer i verden fra Myanmar over Belarus til Sudan. Kinesiske ideologer har ikke lagt skjul på, at de ønsker at tilbyde verden et alternativ til den liberale og demokratiske vej til udvikling. At Kina er blevet centrum for autoritære principper er ikke bare et regionalt problem for Tibet, Taiwan eller uygurerne. Dette centrum for autoritære principper gør sin indflydelse stadig mere gældende i verden på bekostning af Europa og USA.
Derfor er dette den sidste mulighed for at gå bort fra en passiv politik. Alle europæiske regeringer bør optræde samlet og boykotte åbningsceremonien for De Olympiske Lege. Disse Lege skal føre til den kinesiske politiks sammenbrud, for ellers vil de føre til hele den frie verdens sammenbrud.
Thomas Mann
(DE) Hr. formand! Det kinesiske militærs brutale aktion mod tibetanske demonstranter har ført til over 1.000 sårede og, menes det, omkring 100 døde tibetanere. Der er kommet chokerende billeder frem til trods for nyhedsforbuddene og udvisningen af journalister. Det er helt indlysende, at Kina ikke er den mindste smule egnet som vært for De Olympiske Lege. Sagen er, at en af betingelserne for valget af Beijing som stedet for Legene - respekt for menneskerettigheder og mindretalsrettigheder - ikke er opfyldt.
Alligevel har IOC's præsident, Jacques Rogge, undladt at kritisere denne situation. Da den olympiske flamme blev tændt i Athen undlod hr. Rogge igen - præcis som for et år siden under sin tale på Tiananmenpladsen - så meget som at nævne den aktuelle situation. Idrætsudøverne har naturligvis forberedt sig på Legene, og deres indsats bør ikke være forgæves. Hr. Pöttering gjorde ret i at beskrive boykot som den sidste udvej, hvis kineserne ikke har gennemført nogen væsentlige ændringer inden august.
Som formand for Europa-Parlamentets tværpolitiske gruppe om Tibet støtter jeg fuldt ud denne holdning. Jeg takker for den solidaritet, der kommer meget stærkt til udtryk i dag. Jeg håber også, at vores idrætsudøvere, som er ansvarsbevidste voksne, ikke vil afholde sig fra at sige deres mening til enhver tid og vil udnytte de ca. 20.000 journalisters tilstedeværelse. De Olympiske Lege giver naturligvis politiske muligheder. Måske kunne alle idrætsudøverne bære et sort bind som tegn på sorg.
Kineserne har forregnet sig: Vi europæere vil ikke se den anden vej. Europa-Parlamentet udtalte sig omgående som den menneskerettighedsforkæmper, det er. Det slovenske formandskab protesterede faktisk i går på FN's Menneskerettighedsråd i Genève. Fru Ferrero-Waldner! Jeg ser gerne, at Kommissionen indkalder til et særligt møde inden for rammerne af dialogen mellem EU og Kina. Der skal omgående sendes EU-observatører til Tibet for at få et objektivt indtryk af situationen.
I Kina er der ikke bare høge og nationalister. Jeg sætter min lid til de fornuftige mennesker, som er udmærket klar over, at der ikke sker fremskridt uden tibetanernes kulturelle og religiøse identitet. Der er intet alternativ til Dalai Lamas fredelige vej. Først da kan en olympisk ånd overhovedet udvikle sig.
(Bifald)
Adrian Severin
(EN) Hr. formand! Hovedproblemet i den aktuelle krise i Tibet er ikke bare undertrykkelse, men også løsrivelse. Volden i Tibet i dag drejer sig ikke bare om menneskerettigheder, men også om magtdeling. Den manglende gennemsigtighed er meget beklagelig, eftersom de provokerende foranstaltninger er manøvrer. Vi må anmode de kinesiske myndigheder om at håndtere disse begivenheder med respekt for menneskerettighederne og på en civiliseret, gennemsigtig og forholdsmæssig måde.
Samtidig må vi anerkende Kinas og enhver anden stats ret til at træffe de fornødne foranstaltninger til at beskytte sine borgeres liv, frihed og ejendom samt almenvellet.
Der hersker ingen tvivl om, at Kina ikke er organiseret i overensstemmelse med europæiske principper og værdier om demokrati og menneskerettigheder. Men det kan ikke nægtes, at Kina har åbnet sig i en kinesisk udvikling, der løber sammen med nogle af vores værdier. Det er vores ret og pligt at fremme den proces og at insistere på respekt for menneskerettighederne, herunder kulturelle rettigheder og beskyttelse af kulturel identitet overalt i Kina, ikke bare i Tibet.
Vi bør ligeledes støtte demokratiske frihedsrettigheder mod både autokrati og teokrati. Men når vi gør det, må vi huske på, at overdrevent pres snarere bremser reformerne end fremskynder dem. I denne periode bør vi anmode alle de berørte parter om ikke at gøre menneskerettighederne til gidsel for geostrategiske dagsordener eller De Olympiske Lege til gidsel for politiske ambitioner.
Vi bør udnytte De Olympiske Lege til at tale om fred, frihed og menneskelig værdighed over hele verden og først og fremmest i Kina.
Bronisław Geremek
(FR) Hr. formand! Forbrydelsen i Tibet svarer til en forbrydelse mod den europæiske ånd og de europæiske idéer. Tavshed er en forbrydelse i visse situationer. Hr. formand! Det glæder mig, at Deres ord i dag har brudt EU's tavshed, og det giver mig mulighed for at henvende mig til Dem. Polens befolkning har erfaring med ikke blot frihedskamp, men også den rundbordssamtale, der blev et redskab i den kamp. Jeg anmoder Dem om at tage et initiativ til en rundbordssamtale, hvor De samler vinderne af Nobels fredspris, repræsentanter for Tibet og Tibets åndelige leder, Dalai Lama, omkring Dem, og De kunne også indbyde formanden for Den Kinesiske Folkekongres og de kinesiske myndigheder. Det ville være en venskabelig handling, der kunne indlede den nødvendige dialog og debat. Jeg er sikker på, at Parlamentet glæder sig over Deres tale i dag. Det vil også glæde sig over et nyt initiativ, et initiativ til dialog og fred.
(Bifald)
Formanden
Mange tak, hr. Geremek. Jeg vil tage spørgsmålet op med Præsidiet og Formandskonferencen. Det er ikke noget, jeg selv kan bestemme, så jeg vil forelægge det for dem.
Marcin Libicki
(PL) Hr. formand! I dag debatterer vi den næste fase af tilintetgørelsen af den tibetanske nation. Tibet har aldrig været en permanent del af Kina. Det tibetanske folk levede isoleret fra omverdenen og stort set i uafhængighed gennem hele historien. Jeg må sige, at redegørelserne fra Rådet og Kommissionen, hvor de opfordrer parterne til at indlede dialog, er beklagelige, for ofret forveksles med gerningsmanden, hvilket er blevet temmelig moderne på det sidste.
Hr. formand! Jeg bifalder Deres forslag om at organisere en boykot af åbningsceremonien, og jeg opfordrer andre til at følge Deres eksempel. Jeg vil gerne påpege, at der i punkt 5 i præamblen til det olympiske charter står, at enhver form for forskelsbehandling er uforenelig med et tilhørsforhold til den olympiske bevægelse. Eftersom vi ikke kan bortvise Kina fra den internationale olympiske bevægelse, må vi altså give udtryk for vores holdning gennem en boykot.
Edward McMillan-Scott
(EN) Hr. formand! Den olympiske flamme blev ganske vist tændt i sidste weekend, men den olympiske ånd døde i Tibets gader.
Den blev dræbt af verdens mest undertrykkende regime. Kina har ansvaret for folkedrab i Darfur, folkedrab på religiøse grupper i Kina og nu folkedrab i Tibet. For principfaste politikere er det ikke længere et spørgsmål om, hvorvidt der bør være en boykot af De Olympiske Lege, men hvilken form for boykot.
Efter mit sidste besøg i Kina i maj 2006 blev alle, som jeg havde kontakt med - tidligere fanger, reformister osv. - arresteret, fængslet og i visse tilfælde torteret. Jeg tænker på Gao Zhisheng, Hu Jia, Sao Dong og andre. Det er det virkelige Kina. Det er grunden til, at jeg på det tidspunkt foreslog en debat i EU om boykot af De Olympiske Lege.
Denne debat viser, at den frie verden, som mine kolleger har påpeget, hverken kan eller bør veksle håndtryk med mordere. Det er ikke bare, som Parlamentets formand så modigt har sagt, et spørgsmål om ikke at deltage i åbningsceremonien. Der er mere overordnede spørgsmål, som skal besvares, om arten af De Olympiske Lege. I artikel 1 i det olympiske charter tales der om universelle, fundamentale og etiske principper. Da kineserne i 2001 påtog sig De Olympiske Lege i 2008, gav de tilsagn om reformer. Der er ikke sket noget som helst. I en beslutning fra december anmodede Parlamentet - enstemmigt - om, at IOC vurderede Kinas reformfremskridt. Der er ikke sket noget som helst.
IOC må sige sin mening. Parlamentet har indledt en debat, som vil give genlyd i hele verden, og jeg takker Parlamentets formand for at have indledt den.
Formanden
Vi går over til catch-the-eye-proceduren om et øjeblik, men hr. Lenarčič er nødt til at gå, så jeg har bedt ham om at fremkomme med et kort indlæg.
Janez Lenarčič
Hr. formand! Jeg takker Dem for at give mig ordet nu. Jeg takker også medlemmerne af Parlamentet for deres holdninger, forslag og initiativer under denne debat. Som hr. Napoletano og andre nævnte, mødes udenrigsministrene uformelt i slutningen af denne uge. Det giver mulighed for at udveksle synspunkter om Tibet, som var emnet for dagens debat i Parlamentet, og Deres holdninger, forslag og initiativer vil være meget nyttige.
Parlamentsmedlemmernes synspunkter og holdninger vil blive taget mest muligt i betragtning. Jeg vil understrege, at Rådet vil stræbe efter at tale med én stemme. Formandskabet vil bestræbe sig på at gøre Rådets erklæring entydig. Rådet vil være fast i sin holdning om respekt for menneskerettighederne, fordømmelse af vold, uanset hvor den hidrører fra, og støtte af ytringsfrihed, herunder retten til fredelig demonstration.
Som jeg sagde i mit indledende indlæg, vil vi arbejde for en dialog mellem de kinesiske myndigheder og Dalai Lama eller hans repræsentanter. Vi vil opretholde forbindelsen med vores kinesiske kolleger, hvad angår tilladelse til, at internationale journalister besøger Tibet. Jeg har allerede nævnt sportsministrenes udtalelser om De Olympiske Lege. De sagde ikke noget om åbningsceremonien. Måske vil andre ministre tage det spørgsmål op på et tidspunkt. Jeg vil gerne gentage, at De Olympiske Lege i Kina bør ses som en mulighed for at fremme menneskerettighederne.
Formanden
Tak, hr. minister. Jeg håber, at De vil viderebringe et stærkt budskab om situationen, som den fremgår af denne debat, og om stemningen i Europa-Parlamentet til udenrigsministrene. Tak for Deres deltagelse i dag.
Jacek Protasiewicz
(PL) Hr. formand! Den flere hundrede år gamle olympiske tradition går hånd i hånd med tanken om fred og ikkevold. Derfor er det skammeligt, at folk i det land, der skal være vært for De Olympiske Lege om nogle få måneder, bliver skudt, og at de, der ønsker offentligt at give udtryk for deres forhåbninger som borgere, bliver dræbt. Det var godt, at denne situation blev udtrykkeligt fordømt under dagens debat i Parlamentet, som nu nærmer sig sin afslutning. Jeg vil navnlig lykønske Parlamentets formand med hans meget stærke erklæring.
Samtidig vil jeg gøre opmærksom på, at der i et land, som er vores nærmeste nabo, nemlig Belarus, også bruges magt til at opløse fredelige demonstrationer, og demonstranterne bliver arresteret. Heldigvis er der ikke blevet anvendt våben der. Jeg mener, at vi må gøre det helt klart, at vi fordømmer begivenhederne i Minsk lige så stærkt, som vi fordømmer begivenhederne i Tibet.
Cornelis Visser
(NL) Den seneste tids vold i Tibet har endnu en gang gjort os opmærksom på det tibetanske folks situation. Situationen, hvad angår savnede, døde og sårede, er meget uklar. Kina må redegøre for dette og give internationale organisationer og medierne adgang til området.
Til sommer afholdes De Olympiske Lege i Kina. Legene står for fred og respekt. De giver den kinesiske befolkning en enestående mulighed for at komme i kontakt med idrætsværdier og kulturelle værdier fra resten af verden. Idrætsudøverne kommer til at spille en afgørende rolle for dette. På nuværende tidspunkt bør regeringerne ikke blande sig i deres idrætsudøveres deltagelse i Legene. Idrætsudøverne kan og skal træffe deres egen beslutning.
På den anden side kan politikerne tage afstand fra åbningsfestlighederne. Jeg støtter Parlamentets formands idé om evt. at boykotte åbningsceremonien. Det er afgørende, at medlemsstaterne optræder samlet i dette spørgsmål. Det må Europa-Parlamentet tage initiativet til.
John Purvis
(EN) Hr. formand! Jeg kan ikke påstå, at jeg planlagde en rejse til Kina til sommer, men nu vil jeg i hvert fald ikke tage af sted. Desuden foreslår jeg mine europæiske medborgere, og også vores gæster i logen og alle mine kolleger her, at vi argumenterer for, at det ville være bedre at tilbringe denne sommer i Europa.
José Ribeiro e Castro
(PT) Hr. formand! Jeg bifalder også debatten og bemærkningerne om denne sag. Jeg mener, at vi ikke skal tie stille med en eneste beskyldning eller et eneste krav om respekt for de grundlæggende frihedsrettigheder og menneskerettighederne. Derfor vil jeg også give udtryk for min solidaritet med Tibet, med det tibetanske folk og med Dalai Lama, som med sine ord endnu en gang viser vejen frem. Desuden vil jeg give udtryk for min solidaritet med den kinesiske befolkning, som kæmper for frihed hver eneste dag, med Tiananmens sønner og døtre.
Men når det er sagt, går jeg ikke ind for boykot af De Olympiske Lege. Jeg ville foretrække en klarere og fastere politik på handelsområdet og i vores politiske forbindelser, for det er der, vi skal handle, ikke på bekostning af idræt og forbindelser mellem mennesker, som forsøger at fremme menneskerettigheder og frihed. Det er det, vi ønsker.
Jeg går ind for politiske foranstaltninger, f.eks. de politiske lederes fravær fra åbningsceremonien. Men jeg mener, at vi må vedblive med at kæmpe for og lægge pres på Kina for, at det åbner sig, i stedet for at tilskynde det til at isolere sig. Jeg tror, at disse Olympiske Lege vil skabe global opmærksomhed og være til gavn for menneskerettighederne, Tibet, Darfur og alle, der kæmper for frihed og fred i verden.
Milan Horáček
(DE) Hr. formand! Kina har i årevis krænket menneskerettighederne voldsomt i Tibet. Når et kommunistisk diktatur løber tør for idéer, sender det kampvogne og soldater ind. Det fik jeg selv at mærke for 40 år siden i Prag, og nu ser vi det samme ske i Lhasa. Kampen for frihed og demokrati i Tibet, Kina, Myanmar og andre steder fortsætter. Vi må overveje at anvende alle de midler, vi har til rådighed, måske endog en koordineret boykot af De Olympiske Lege. Vi opfordrer også indtrængende Rådet til omsider at udpege en særlig EU-udsending for Tibet. Længe leve et frit Tibet!
Tunne Kelam
(EN) Hr. formand! Den måde, hvorpå de kinesiske myndigheder håndterer krisen i Tibet, er et bevis på, at Beijing ikke er villig til at ændre sine hensynsløse politikker over for mindretal. Det er kujonagtigt og uærligt at hævde, at Dalai Lama tilskynder til optøjerne. Jeg er stolt af Dem, hr. formand, fordi De modigt indtager en klar moralsk holdning til det tibetanske spørgsmål og i dag erklærer vores ubetingede solidaritet med det tibetanske folk.
Hvad angår De Olympiske Lege, mener jeg, at det er på sin plads at minde om, at Parlamentet for syv år siden, i juli 2001, konkluderede, at Kina "påviseligt ikke overholder de universelle menneskerettigheder og borgerlige og politiske rettigheder", og at "det på grund af dette alvorlige minus og undertrykkelsen i Tibet ... ville være upassende at udpege Beijing som vært for De Olympiske Lege i 2008". Desværre har virkeligheden bekræftet denne konklusions rigtighed.
Jeg opfordrer Kommissionen og Rådet til at udvise den samme grad af solidaritet, som er blevet udvist i Parlamentet i dag.
Ana Maria Gomes
(EN) Hr. formand! Vi kan ikke forholde os tavse til drabene i Tibet og Kinas forsøg på at skjule deres omfang. Vi kan naturligvis heller ikke se gennem fingre med den racistiske vold mod han- og hui-kinesere, der brød ud i Tibet og i kinesiske naboprovinser, ligesom vi ikke kan se gennem fingre med de racistiske nedsættende bemærkninger om tibetanere, der genlyder i Kina.
Men vi må alle sammen, også den kinesiske befolkning, forstå, hvorfor tibetanerne reagerede voldeligt til trods for Dalai Lamas fredelige holdning. Det udbrud skyldes de langvarige ydmygelser, smerter og grove krænkelser af menneskerettighederne, som tibetanerne er blevet udsat for i Tibet, hvor de bliver et mindretal som følge af Beijings aggressive politikker.
Vi opfordrer til menneskerettigheder og frihedsrettigheder i Tibet såvel som i Kina, hvor mange er fængslet for at vove at give udtryk for deres holdninger. Det gælder f.eks. Hu Jia, kort efter at han talte til os i Parlamentet i november sidste år. Fordi jeg ikke er ligeglad, støtter jeg ikke opfordringerne til boykot af De Olympiske Lege i Beijing. Det ville bare være for belejligt for dem, der fortsat regner med omverdenens ligegyldighed, at forsætte undertrykkelsen af kineserne og tibetanerne. Tværtimod er det vores opgave som borgere i denne verden at gøre De Olympiske Lege i Beijing til en ægte olympiade for menneskerettigheder, for frihed i Tibet og for frihed i Kina.
Ewa Tomaszewska
(PL) Hr. formand! På den selvsamme dag, hvor det første delvist frie valg blev afholdt i Polen, nemlig den 4. juni 1989, mejede kampvogne demonstrerende studenter ned på Tiananmenpladsen. Det regime, der har ansvaret for de begivenheder, handler med sine egne borgeres organer. Det myrder i øjeblikket tibetanere. Jeg fatter ikke, hvordan Kina nogensinde fik lov til at arrangere De Olympiske Lege. Jeg støtter anmodningen om at sende en observationsmission til Tibet.
Marios Matsakis
(EN) Hr. formand! De seneste begivenheder i Tibet har været grusomme og foragtelige, og vi fordømmer dem alle sammen, ligesom vi burde fordømme mange andre umenneskelige handlinger udført af det totalitære regime i Kina.
Men samtidig med at vi fordømmer dem, handler vi stadig for milliarder af euro med Kina. Ingen i Parlamentet har i dag sagt, at vi bør gribe ind for at skade det kinesiske totalitære regime der, hvor det vil gøre mest ondt, nemlig økonomisk. Den tilstedeværende kommissær har tidligere her i Parlamentet forsvaret den holdning, at vi ikke bør træffe nogen økonomiske embargoforanstaltninger over for Kina.
Lad os derfor ikke dræbe den olympiske ånd. Lad os ikke ødelægge den, men lad os forsøge at ødelægge diktaturet i Beijing, og lad os alle sammen holde op med at købe kinesiske varer, hvis vi vil gøre noget konkret.
Zuzana Roithová
(CS) Hr. formand! Jeg har i årevis påpeget, at vi ikke må se gennem fingre med de grove krænkelser af menneskerettighederne i Kina, uanset vores økonomiske mål. Tibet er toppen af det kinesiske isbjerg.
Jeg støtter fuldt ud formanden for Europa-Parlamentet, Hans-Gert Pöttering, når han siger, at hvis Kina fortsætter sit kulturelle folkedrab mod det tibetanske folk, vil boykot af De Olympiske Lege være berettiget. De europæiske politikere bør give udtryk for deres misbilligelse af kinesisk politik ved ikke at deltage i åbningsceremonien.
Politik drejer sig om symboler og gestus, og dette ville være en passende gestus fra europæiske politikeres, præsidenters og premierministres side. Ikke bare for mig, men for mange europæere vil dette være en prøve på, om EU behandler menneskerettighederne som et tværnationalt anliggende og noget, der berører os alle, eller om det vælger en særlig tilgang i Kinas tilfælde. Jeg går stærkt ind for tanken om at sende vores egne observatører til Tibet.
Jeg har en sidste kort bemærkning: Jeg bryder mig ikke om, at vi i disse dage hverken frit kan sætte det tibetanske flag eller tage det med til nogen begivenhed med forbindelse til De Olympiske Lege. Den olympiske idé er baseret på en sand sportsånd, og denne ånd harmonerer bestemt ikke med andre landes tavshed under De Olympiske Lege om, at værtslandet brutalt undertrykker det tibetanske folks rettigheder.
Lasse Lehtinen
(FI) Hr. formand! De Olympiske Lege i 2008 giver Europa en enestående mulighed for at indlede en debat om begivenhederne i Tibet og de universelle menneskelige værdier, som FN har fastlagt.
Der skal lægges pres på Kina for at få det til at holde de løfter, som det gav til gengæld for at blive vært for De Olympiske Lege. Kina skal give FN's højkommissær for menneskerettigheder adgang til Tibet for at gennemføre en grundig og upartisk undersøgelse af de begivenheder, der har fundet sted. Aktører beskæftiget med udviklingssamarbejde og den internationale presse skal garanteres adgang til Tibet. Kinas borgerretsforkæmpere skal kunne aktionere uden at risikere at blive arresteret.
Nu er der også mulighed for at støtte den tibetanske leders og den landsforviste åndelige leders agtværdige ikkevoldelige kamp for at opnå selvstyre. Kina vil være mere tilbøjeligt til at lytte til os lige nu end nogensinde før eller efter De Olympiske Lege. Vi må ikke udelukke muligheden for boykot, hvis det kan bidrage til, at der opnås resultater.
Helga Trüpel
(DE) Hr. formand! De Olympiske Lege er altid en stor sportsbegivenhed, men også altid en politisk begivenhed for IOC og i dette tilfælde også for Kina som følge af de løfter, som kineserne gav i forbindelse med Legene, nemlig at de ville overholde menneskerettighederne og sikre bedre beskyttelse af miljøet. Efter min opfattelse har de endnu ikke opfyldt nogen af disse løfter. Faktisk er menneskerettighedssituationen forværret alvorligt, og det må vi reagere på. Derfor mener jeg heller ikke, at Europa skal sende sine stats- og regeringschefer til åbningsceremonien.
Vi må imidlertid gå endnu længere. Vi må have en ægte europæisk politik for Kina. Det er umuligt at gennemføre et strategisk partnerskab fuldt ud, mens disse massive krænkelser af menneskerettighederne finder sted, og derfor anmoder jeg om, at vi fortsætter dialogen, men konfronterer kineserne med det, de gør, og ikke tillader noget hykleri. Det betyder, at når Angela Merkel f.eks. møder Dalai Lama, så bør hr. Sarkozy ikke rejse til Kina for at sælge højhastighedstog og kernekraftværker uden så meget som at nævne ordet menneskerettigheder.
Den målestok, hvormed vi som europæere skal måle vore egen indsats, er vores menneskerettighedsdimension, herunder vores forbindelser med Kina.
Marco Cappato
(IT) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Jeg mener, at vi skal hjælpe Dalai Lama, ikke bare med at sige nej, når han klart har gjort det, men også med at sige ja, når han har gjort det.
Han har sagt nej til uafhængighed, han har sagt ja til selvstyre, og det er dette forslag, han bør have hjælp til. Han har sagt nej til vold, han har sagt ja til ikkevold, hvilket er ensbetydende med at være proaktiv og kan føre til kollektiv aktion. Det er en politik, der kræver viden, en uafhængig international undersøgelse for at finde ud af, hvad der virkelig skete og sker i Tibet. Han har sagt nej til boykot af De Olympiske Lege, men ja til det, der kan gøres for at udnytte dette til at give det internationale samfund mulighed for at lade sin politiske stemme høre til fordel for menneskerettighederne.
Det tibetanske eksilparlaments formand, Karma Chophel, som skal holde tale i Udenrigsudvalget, har også sagt, at det er nødvendigt, at alle udnytter denne mulighed til at støtte det tibetanske folk og alle undertrykte folk i Kina, dvs. uygurerne, mongolerne og andre. Derfor var hr. Solana utvivlsomt for hurtig - som Rådet også har sagt - til at indtage en holdning og signalere sin hensigt om at deltage uden at have noget mandat fra Rådet og uden at have hørt Europa-Parlamentets holdning.
Christopher Beazley
(EN) Hr. formand! Jeg var så heldig at være tilskuer ved De Olympiske Lege i München, dagen før de tragiske drab på idrætsudøvere fandt sted. Jeg ved, hvor hårdt Tyskland forsøgte at udslette erindringerne om De Olympiske Lege i Berlin, og det lykkedes. Jeg husker naturligvis også De Olympiske Lege i USA, hvor nogle af de amerikanske idrætsudøvere, mens de stod på sejrsskamlerne, løftede deres hånd i vejret iført sorte handsker og sorte sokker.
Med andre ord har det i den moderne udgave af De Olympiske Lege altid været meget vanskeligt at undgå, at politiske begivenheder blandes ind i det, der skulle være en fejring af idræt og fred.
Det er muligt, at Den Internationale Olympiske Komité - og vi har kolleger i Parlamentet, som sidder i den - mener, at nationale flag faktisk ikke er i den olympiske ånd, og at det bør være det olympiske flag, der vajer.
Jeg er helt enig med Dem, hvad angår de kinesiske myndigheder.
Mario Borghezio
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg mener, at en foranstaltning, der kan træffes, er, at EU anmoder FN om at sikre, at idrætsudøvere af tibetansk nationalitet, som ønsker at deltage i De Olympiske Lege under deres eget flag og på vegne af deres egen nation, ikke bliver arresteret.
Det er skandaløst, at et land, som hele verden, også europæiske nationer, handler og gør forretninger med, tager sig den frihed at holde fast ved sin ret til at være vært for De Olympiske Lege og opnå stats- og regeringschefers tilstedeværelse ved åbningsceremonien, samtidig med at det drukner sine borgeres frihed i blod. Det drejer sig om en undertrykt nation under militær besættelse, der udsættes for blodig forfølgelse. Det tibetanske folk har ret til frihed og uafhængighed.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Hr. formand! Deres glimrende erklæring og den aktuelle debat viser, at Europa-Parlamentet ikke ønsker at tie, at det ikke ønsker stiltiende at acceptere et diktaturs undertrykkelse af et mindretal.
Vi ved, at det er meget vanskeligt at lægge pres på et land som Kina, der har stor indflydelse på den globale politik, og det er bedre at overtale dem til at forhandle med Dalai Lama om Tibets situation. Kineserne var kloge nok til at finde en løsning for Hongkong og Macao baseret på princippet om "et land, to systemer". Det kan også være en måde at klare den aktuelle situation på: Tibet forbliver en del af Kina, men har et meget vidtrækkende selvstyre under Dalai Lamas ledelse, for det nuværende selvstyres omfang er ikke i overensstemmelse med det tibetanske folks ønsker.
Hr. Geremek har skitseret en ramme for dette, og jeg har en idé: Lad os forsøge at overbevise kineserne om, at der faktisk er en realistisk løsning, som fastholder Kinas territoriale integritet og samtidig giver det tibetanske folk det selvstyre, som det fortjener. Hr. formand! Jeg er stolt af Dem som formand for Europa-Parlamentet.
Zita Pleštinská
(SK) Hr. formand! Jeg har nogle helt friske indtryk fra mit besøg i Kina i sidste uge. Vores parlamentariske delegation nævnte Tibet ved enhver lejlighed, ved ethvert møde med kineserne, i Den Kinesiske Folkekongres og i det kinesiske udenrigsministerium. Kineserne var meget nervøse og tillod ikke nogen diskussion af sagen.
Jeg kunne se, hvordan forberedelserne af De Olympiske Lege skrider frem, hvordan de er blevet en del af livet for alle kinesiske borgere. Det er grunden til, at det er så beklageligt, at den kinesiske regering ikke har forstået hovedformålet med De Olympiske Lege. Hvis den havde forstået det, ville den ikke have sendt konvojer af kinesiske militærkøretøjer med tusindvis af soldater til Tibet og naboprovinserne. Det tibetanske folk er overbeviste buddhister, hvis religion uafbrudt undertrykkes af regeringen. Jeg opfatter den kinesiske officielle politik over for Tibet som folkedrab: en bestræbelse på at ødelægge tibetansk kultur og religion.
Det glæder mig, at vi i dag i dette demokratiske Parlament hører en stærk opfordring til at støtte Tibet og en klar opfordring til at beskytte De Olympiske Leges vidunderlige værdiers ukrænkelighed og til at boykotte åbningsceremonien.
Piia-Noora Kauppi
(EN) Hr. formand! Efter min mening bør EU have tre mål for Tibet og Kina. Det første er det umiddelbare mål om at stoppe volden, mordene og navnlig torturen i Tibet. Tortur er for øjeblikket et langt større problem end mord, fordi den i 50 år har underbygget undertrykkelsen i Tibet.
Det andet mere mellemfristede mål er naturligvis forbundet med De Olympiske Lege. Vi har stadig fem måneder til at sikre, at Kina opfylder sine forpligtelser. Fem måneder er lang tid, og nu er det på tide at sikre, at De Olympiske Leges politiske mål - som var grunden til, at Kina fik De Olympiske Lege - virkelig bliver opfyldt.
Det tredje og vigtigste er, at forhandlingerne på højt plan mellem Dalai Lamas repræsentanter og den kinesiske regering virkelig kan fortsætte. Siden forhandlingerne begyndte, er der sket meget få fremskridt. Jeg mener, at EU under disse fredelige forhandlinger kunne støtte Dalai Lama mere i at opnå en virkelig bæredygtig fremtid for et autonomt Tibet.
Vytautas Landsbergis
(EN) Hr. formand! Efter hr. Kelams bemærkninger om Parlamentets advarsel for syv år siden, må vi overveje, hvad der, hvad angår Tibet, er ændret i Kina siden den tid, hvis der overhovedet er ændret noget, og om Parlamentets holdning har ændret sig. Hvis intet er ændret, bør det, der blev sagt for syv år siden, gentages nu: "Det er upassende".
Derfor opfordrer vi medlemsstaterne til at optræde korrekt. Jeg tror ikke, at Parlamentet i mindre grad er Europas stemme i dag, end det var på det tidspunkt.
Benita Ferrero-Waldner
Hr. formand! Som konklusion vil jeg allerførst sige, at denne debat klart har vist, at De fuldt ud har forstået det tibetanske folks frustration. Det har været en meget følelsesladet debat. Jeg vil naturligvis fortælle Rådet (eksterne forbindelser) om de følelser, der kom til udtryk under debatten i dag. Som sagt skal Rådet have en drøftelse af dette spørgsmål.
For mig er det centrale i denne sag, hvordan der opnås konkrete forbedringer af situationen i Tibet. Jeg forstår den kinesiske ømtålelighed vedrørende suverænitet, men det er også rimeligt at anmode om respekt for tibetansk kultur og tibetanske traditioner. Vi har gang på gang mindet Kina om, at dets rolle som en ny magt og vært for De Olympiske Lege også indebærer ansvar.
Mit budskab er derfor: Stop først volden. Vold har som sagt aldrig ført til varige resultater. Indled dernæst en reel og konstruktiv dialog, som omfatter centrale problemer, f.eks. hvad der kan gøres for at bevare tibetansk sprog, kultur, religion og traditioner, hvilke skridt der skal tages, for at tibetanerne kan få lige muligheder inden for uddannelse, arbejdsliv, økonomi og samfund, og hvad der skal gøres eller ikke skal gøres for, at tibetanerne stadig kan føle sig hjemme i deres egen region.
Hvis disse spørgsmål bliver besvaret, kan separatismens spøgelse forsvinde, og den rigtige løsning kan findes. Ingen har interesse i, at situationen skærpes yderligere, eller at folk bliver radikaliseret, og en varig løsning bliver stadig mindre sandsynlig. Jeg mener, at alle sider bør tilstræbe at styrke de moderate elementer, og derfor anbefaler jeg på det stærkeste, at disse spørgsmål behandles i fællesskab, så der kan findes en bæredygtig løsning, som er acceptabel for alle.
Det, vi har gjort - og det vi kan gøre - er som sagt at føre en menneskerettighedsdialog. I denne dialog bliver spørgsmålet om tortur i øvrigt altid taget op. Også på dette punkt vil vi som nævnt anmode om et særligt feltbesøg. Vi mener, at det er vigtigt.
For det andet vil jeg tage det spørgsmål op, som er blevet stillet før, nemlig at vores egen delegation også anmoder om at besøge Tibet. Jeg håber, at der er en chance, for - som tidligere nævnt - er der journalister, der har fået adgang nu, så EU bliver forhåbentlig også repræsenteret.
Det var mine ord. Jeg synes, at det var en meget vigtig debat.
Formanden
Mange tak, fru kommissær! Mine damer og herrer! Jeg mener, at dette har været en af Europa-Parlamentets bedste stunder, for vi har forsvaret den vigtigste sag af alle, nemlig menneskerettighedssagen. Jeg mener, at vi ikke blot kan være tilfredse med, at vi er samlet til denne debat - selv om vi af proceduremæssige årsager ikke formelt kan stemme om en beslutning, det gør vi i april - men også med, at vi meget klart har signaleret, at vi er på det tibetanske folks side. Min opfordring og mit råd til Dem er - og jeg er overbevist om, at det vil ske - at vi fortsat overvåger, hvad der sker i Kina og Tibet, og fortsat protesterer mod krænkelser af menneskerettighederne i Tibet og naturligvis alle andre steder i verden. Jeg takker Dem alle sammen mange gange for Deres bidrag til det, der har været en af Europa-Parlamentets bedste stunder.
Alle medlemmer, der under catch-the-eye-proceduren signalerede, at de ønskede at tale, fik ordet. Jeg synes, at det er vigtigt under sådan en følelsesladet og vigtig debat, at alle, der ønsker at give deres mening til kende, får mulighed for det. Det takker jeg Dem også mange gange for. Jeg håber, at vores debat bliver modtaget positivt i og uden for EU. Fru Ferrero-Waldner! Jeg er sikker på, at De vil fortælle Rådet (eksterne forbindelser) om stemningen under denne debat og om vores sindsbevægelse og engagement i menneskerettighedssagen. Det ønsker jeg Dem held og lykke med, og jeg har tiltro til, at Rådet (eksterne forbindelser) også vil drage konkrete konklusioner, ligesom vi har gjort det af denne debat.
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Gyula Hegyi  
Den tibetanske krise skræmmer os alle sammen, og vi har sympati med ofrene. Den kinesiske regering skal beskytte menneskerettighederne og ikke anvende vold. Dalai Lama anmoder om selvstyre for Tibet, og jeg mener, at dette forslag er klogt og hensigtsmæssigt. På baggrund af Tibets rige kulturelle, historiske og religiøse traditioner fortjener det utvivlsomt selvstyre. Selvstyre kunne være en løsning på tilsvarende historiske og etniske konflikter i mange andre lande i verden.
Samtidig mener jeg, at det er meget vigtigt ikke at blande politik og sport. Boykotten af De Olympiske Lege i Moskva i 1980 og i Los Angeles i 1984 var et bittert kapitel i den kolde krig. Fremragende idrætsudøvere gik glip af en mulighed for at vise deres evner, og hele nationer berøvede sig selv glæden ved olympisk deltagelse. Jeg kan uden tøven sige, at langt størstedelen af den sportselskende ungarske offentlighed var imod boykotten i 1984 og ville være imod ethvert forslag om boykot i det aktuelle tilfælde. Lad os støtte tibetanerne politisk, men lad os ikke ødelægge glæden ved sport for flere hundrede millioner mennesker.
Eija-Riitta Korhola  
skriftlig. - (FI) Hr. formand! Jeg deler alles bekymringer over krænkelserne af menneskerettighederne i Tibet.
Kina er medlem af FN og har ratificeret flere internationale aftaler. Alligevel har det kun opfyldt sine forpligtelser meget sporadisk. Selv om verdens øjne hviler på Kina på grund af de forestående Olympiske Lege, bruger landets regering nu hårde midler til at bringe alle, der kritiserer dets politikker, til tavshed og til at opløse fredelige demonstrationer.
Den form for stalinistisk retorik, som Zhang Qingli, sekretær for Kinas Kommunistiske Partis komité for den selvstyrende region Tibet, anvender, får os til at frygte det værste. Andre lande bør ikke se gennem fingre med disse omfattende krænkelser af politiske rettigheder og menneskerettigheder. EU bør omgående ændre samarbejdsplanen for at tage højde for den aktuelle situation og intensivere menneskerettighedsdialogen med Kina, hvilket skulle gøre det muligt at opnå resultater.
Vi bør nu gøre en særlig indsats for at sikre, at de tibetanske områder åbnes for forsyninger og udviklingsbistandsarbejdere. Belejringerne af klostrene må høre op, og det tibetanske folk skal kunne regne med leverancer af fødevarer og vand samt lægebehandling. Anerkendte menneskerettighedsorganisationer og offentlige organer skal også have adgang til området for at overvåge menneskerettighedssituationen, hvilket Kina har nægtet dem til trods for anmodninger og pres fra en lang række internationale organer. Vi må også insistere på, at Kina løslader de tibetanere, der blev arresteret under fredelige demonstrationer, respekterer ytrings- og foreningsfriheden og ophæver restriktionerne på religionsudøvelse.
Dalai Lama har talt i medierne om Tibets kulturelle folkedrab. Den eneste bæredygtige hjælp eller løsning vil være den, der giver tibetanerne grundlæggende rettigheder, økonomisk velstand, ytrings- og religionsfrihed og ægte kulturelt selvstyre.
Luca Romagnoli  
Verden har tolereret Kinas brutalitet over for det tibetanske folk og den tibetanske kultur i årtier som følge af geopolitisk opportunisme.
Nu undlader vi på det skammeligste at lægge pres på det asiatiske kraftcenter, som fortsat krænker menneskerettighederne. Den internationale tavshed eller meddelagtighed skyldes i højere grad handelsmæssige og økonomiske hensyn end geopolitisk taktik. Denne overraskende opførelse på dagsordenen, som desuden blot bekræfter en formalistisk interesse for sagen, får ikke mennesker som mig - der altid har fordømt Kinas arrogance - til at håbe, at EU ikke blot vil udtrykke verbal fordømmelse, men også vil indføre sanktioner. Disse sanktioner skal gå meget længere end spørgsmålet om De Olympiske Lege, selv om østbloklandene opførte sig anderledes i forbindelse med De Olympiske Lege i Moskva.
Derfor skammer jeg mig over at være borger i en fej Union, der for blot nogle få dage siden tilsidesatte folkeretten ved at anerkende Kosovos uafhængighed, ligesom jeg skammede mig over den italienske regering og næsten alle Italiens politiske partier - både regerings- og oppositionspartier - som efterkom Kinas anmodning om ikke at give Dalai Lama en officiel modtagelse, da han besøgte Italien. Vores regeringer er slaver af markedet, ivrige tilhængere af frihandel og kommunisme og vil altid være imod frittænkende borgere som mig, der vil vedblive med at protestere imod uretfærdighed.
Csaba Sógor  
Urolighederne i Tibet har ført til flere hundrede døde. Kina nævner kun 13. Et dødsfald er et for meget. De tibetanske demonstranter blev angiveligt skudt i selvforsvar. Den kinesiske premierminister giver Dalai Lama skylden for den situation, der er opstået. Det er en velkendt historie. Et kommunistisk land, der træder menneskerettighederne under fode. Et mindretal, der kæmper for sine rettigheder, kræver det selvstyre, som det er blevet lovet, men som det ikke har fået.
Der har været tale om boykot og udeblivelse, men også om forsoning og dialog. Hvis der intet sker, bør den olympiske flamme i hvert fald ikke passere gennem tibetansk territorium. Men kan vi føre den gennem hele Europa med god samvittighed? I mange europæiske lande bliver folk selv i dag gennempryglet, fordi de taler et andet sprog end flertallet, mindretalsledere får al skylden for en situation, der er opstået, og menneskerettigheder og samfunds ret til selvbestemmelse er tabuemner. Vi skal forsvare det tibetanske folks rettigheder, men Europa skal også feje for sin egen dør.
