1. Pakistan - mordet på Shahbaz Bhatti, minister for minoriteter
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling om seks forslag til beslutning om Pakistan - mordet på Shahbaz Bhatti, minister for minoriteter.
Jean Lambert
Hr. formand! Jeg tror, at vi alle blev dybt chokerede og forfærdede over mordet på minister Shahbaz Bhatti. Ikke mindst fordi vi kender ham her i Parlamentet, hvor han har besøgt os og mødt mange af os, men også fordi dette er endnu et meget symbolsk mord, som rammer en person, der har søgt forsoning og samarbejde mellem alle mindretal i Pakistan.
Vi bør ikke kun kondolere hans familie, men også alle familierne til dem, der er blevet dræbt i terrorangreb i Pakistan. I denne uge har vi oplevet to sådanne angreb, som har dræbt og såret flere mennesker end f.eks. bombeangrebene i London.
Hele befolkningen lider, og trusler underminerer demokratiet i Pakistan. Der sker forandringer i demografien i visse områder som f.eks. Quetta, hvor truslerne driver folk væk.
Vores beslutning er vigtig med hensyn til at ønske at fortsætte og støtte arbejdet i en ånd af tolerance og gensidig forståelse. Jeg vil gerne pointere, at dette også er nødvendigt i EU, hvor visse nylige ministerielle redegørelser efter min mening ikke har bidraget hertil. Vi forventer således lederskab både i Pakistan og i EU.
Marietje Schaake
Hr. formand! På trods af, at den pakistanske minister for religiøse mindretal, Shahbaz Bhatti, bad om mere beskyttelse efter talrige trusler, lykkedes det en snigmorder at myrde ham den 2. marts. Vores medfølelse går til hans nærmeste, men også til alle pakistanere, som ønsker et mere tolerant samfund. Dette er et hårdt slag for Pakistan samt for menneskeheden generelt.
Hvorfor afslog de pakistanske myndigheder ministerens anmodning om at måtte benytte sig af en skudsikker ministerbil og selv at måtte vælge bodyguards, som han stolede på? Han krævede reformer af de umenneskelige blasfemilove og var dermed forkæmper for menneskerettighederne.
Vi ønsker også at hædre Naeem Sabir Jamaldinis arbejde. Han var koordinator for menneskerettighedskommissionen i Pakistan og blev myrdet den 1. marts.
Der er behov for praktiske foranstaltninger, f.eks. efterforskninger, herunder inden for regeringen. Disse skal gennemføres efter internationale standarder, fordi straffriheden må afskaffes. EU bør overvåge situationen og søge at finansiere civilsamfundet gennem Det Europæiske Instrument for Demokrati og Menneskerettigheder.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
Hr. formand! I løbet af de seneste 10 måneder har Europa-Parlamentet vedtaget i alt tre beslutninger om religionsfrihed i Den Islamiske Republik Pakistan.
I maj 2010 talte vi om dette emne her i Strasbourg sammen med ministeren for minoriteter, Shahbaz Bhatti. I dag taler vi her i Parlamentet om omstændighederne omkring hans død. Mordet på en højtstående embedsmand, som fandt sted den 2. marts, betyder kun én ting, nemlig at i Pakistan er ingen beskyttet mod de radikale islamister. Det er ikke kun de, der kritiserer den arkaiske lov, som foreskriver dødsstraf for religiøs blasfemi, men også de, der offentligt forsvarer ofrene for intolerance, som f.eks. hr. Bhatti.
Efter 10 måneder kan vi se, at EU's aktuelle politik over for Pakistan ikke giver det ønskede resultat. Derfor støtter jeg idéen i vores beslutning om, at vi skal afholde rundbordskonferencer om situationen for Pakistans mindretal. Jeg mener, at den nyoprettede Tjeneste for EU's Optræden Udadtil skal tage klar afstand fra begivenhederne i Islamabad, før vi ser flere ofre, og før det er for sent.
Eija-Riitta Korhola
Hr. formand! Shahbaz og hele hans familie er et strålende eksempel på, hvad modige, principfaste og loyale mennesker kan opnå. Han havde kun siddet på posten i seks måneder, da det pakistanske parlament vedtog en vigtig reform, som garanterede en kvote på 5 % for landets mindretal i offentlige embeder. Dette var blot én af de adskillige demokratiske reformer, som Bhatti fik gennemført, og som den pakistanske regering bør være meget stolt over.
Vigtigst var nok den tværreligiøse dialog om harmoni, som han iværksatte på lokalt plan, og som har til formål at fjerne spændingerne og løse de problemer, der giver grobund for terrorisme. I denne idé så jeg ingredienserne til Nobels fredspris, og jeg håber, at arbejdet for at fremme menneskerettigheder og demokrati i Pakistan ikke vil stoppe, selv om den ekstremistiske lejr fik en foreløbig sejr, da de fjernede landets mest strategiske menneskerettighedsaktivist. Hvis dialogen skaber gode resultater i et land, der er centrum for det radikale islam, vil den positive effekt kunne mærkes alle steder i verden.
Det er kun en måned siden, at jeg mødte hr. Bhatti. Vi talte om, at han var i fare for at dø. Han var ikke naiv. Han forstod udmærket, hvad mod kunne føre til. Jeg vil dø inden længe, sagde han, men i mellemtiden vil jeg forsøge at ændre den uretfærdige lovgivning, så meget jeg kan. Jeg vil dø, men lovgivningen vil bestå og vil berøre millioner af menneskers liv.
(Bifald)
Peter van Dalen
Hr. formand! Jeg er bange for, at situationen i Pakistan bliver værre. Angreb efter angreb finder sted, og regeringen synes at have mistet viljen til at gribe ind. I januar sidste år blev guvernør Taseer myrdet, og i sidste uge blev den eneste kristne forbundsminister, hr. Bhatti, også myrdet. EU og medlemsstaterne bevarer kontakten til Pakistan på mange forskellige måder. Der er iværksat et samarbejde om Afghanistan, mange hundred millioner støttekroner sendes til landet til uddannelse og genopbygning, og der gøres bestræbelser på at fremme den tværreligiøse dialog.
Nu er tiden imidlertid kommet til, at vi slår i bordet. Det pakistanske uddannelsessystem skal reformeres, og budskaberne til små børn om had mod kristne skal stoppes. Bistanden til genopbygningen efter oversvømmelserne bør fordeles på en retfærdig måde, og dette omfatter også til ikkemuslimer. Dette er ikke kun i vestens interesse. Hvis den pakistanske regering og sikkerhedstjenesten ikke får situationen under kontrol, vil landet synke ned i et morads af ekstremisme. Der er ikke megen tid tilbage til at vende denne tendens.
Rui Tavares
Hr. formand! Ofte er det ikke muligt for os her i Parlamentet at opnå særlig meget med vores beslutninger om uopsættelige spørgsmål, men i tilfælde som dette, som omhandler mindst to spørgsmål vedrørende ytringsfriheden og religionsfriheden i lande som Pakistan, er der mindst to ting, som vi skal sikre for at blive hørt.
For det første vil jeg gerne sige til dem, der forsvarer tolerancen og religionsfriheden i Pakistan, at de ikke er alene. Dette er et meget beskedent mål, men jeg mener, at det er det første skridt mod en form for værdighed og respekt i forhandlingerne, og dette budskab vil nå de mennesker i Pakistan, som støtter religionsfriheden, så allerførst vil jeg gerne fortælle dem, at de ikke er alene.
Den anden ting, jeg gerne vil, er at gøre det meget klart over for den pakistanske regering, at den ikke kan få ekstremisterne i Pakistan til at tro, at de ikke taler på alles vegne, for det er den onde cirkel, lande ofte falder i, når det drejer sig om blasfemilove, som det nu er tilfældet i Pakistan, og som det var tilfældet i f.eks. Indonesien. Vi beskæftiger os med et mindretal af meget højrøstede ekstremister, som taler højt, og som ender med at tro, at de taler på alles vegne, fordi det lykkes for dem at skræmme resten af samfundet. Derfor vil hele landet risikere at blive plaget af intolerance, hvis regeringerne i dette tilfælde ikke går i front for forsvaret af friheden i deres land og kæmper mod straffrihed, og hvis de ikke opretholder en vis form for værdighed.
Den pakistanske regering skal derfor gennemføre en fuld efterforskning af drabet på Shahbaz Bhatti og fortsætte, indtil der kan drages konklusioner, som den gjorde i tilfældet med Punjabs guvernør. Landet må under alle omstændigheder ikke lade efterforskningen blive ødelagt af de metoder, politiet og Pakistans efterretningstjeneste har brugt i deres efterforskninger, hvilket har ødelagt disse efterforskninger, herunder vedrørende mordet på den tidligere premierminister Benazir Bhutto. Det er derfor afgørende, at den pakistanske regering sikrer, at ekstremisterne ikke overtager den offentlige diskurs, og for os, at vi bevarer vores solidaritet med dem, som forsvarer tolerancen i landet.
Mario Mauro
Hr. formand, mine damer og herrer! Shahbaz Bhatti blev dræbt på grund af de såkaldte blasfemilove af en gruppe fundamentalister, som i Guds navn forsøgte at få opfyldt deres egne magtambitioner, hvilket vi ser oftere og oftere.
Med denne beslutning vil vi rose og takke Shahbaz Bhatti for det gode eksempel, han har været for os i årenes løb. Jeg håber, at et sådant smerteligt tab vil tjene som advarsel for regeringerne i EU og den højtstående repræsentant for udenrigsanliggender, således at specifikke foranstaltninger kan træde i stedet for de få ord, der hidtil spagt har været ytret.
Faktisk har EU, eller snarere Rådet og Kommissionen i modsætning til Parlamentet, spildt tiden med at drøfte, hvorvidt ordet "kristen" skal med i deres svage fordømmelser, mens kristne fortsat slagtes brutalt, og ofte fordi de tilnærmede sig vesten, selv om der ikke er noget vestligt ved dem. Jeg mener derfor, at Kommissionen og Rådet bør lære af Parlamentet i denne henseende.
Catherine Stihler
Hr. formand! Jeg ønsker også at hædre Shahbaz Bhattis mod og arbejde. Jeg kender mange kolleger her i Parlamentet, som har mødt ham personligt, og hans beslutsomhed i arbejdet for mindretallene i Pakistan, for at holde deres rettigheder i hævd, tjener som eksempel for os alle. Det, at han satte sit liv på spil - han vidste, at truslerne blev intensiveret, og hans mod bør anerkendes. Han har mistet livet, og vi i Parlamentet har mistet en ven.
Så hvad kan vi gøre? Jeg mener, at der er mange vigtige punkter i denne beslutning. Punkt 13, hvor de kompetente EU-institutioner opfordres til at medtage spørgsmålet om religiøs tolerance i samfundet i sin politiske dialog, er afgørende. Jeg opfordrer også Kommissionen til i drøftelser og i handelsspørgsmål at rejse spørgsmålet om menneskerettigheder. Punkt 19 om institutionerne og Pakistans regering er også vigtigt, ligesom kravet om anerkendelse af demokrati og menneskerettigheder.
Jeg mener, at vi i sidste ende alle ønsker at sende vores kondolencer, og jeg håber, at formanden for Parlamentet vil sende et personligt brev til Shahbaz Bhattis mor. Han blev begravet i sidste uge, og jeg mener også, at det er vigtigt.
Anneli Jäätteenmäki
Hr. formand! Mordet på hr. Bhatti er det andet mord på en højprofileret pakistansk embedsmand inden for to måneder. Mordene på både har. Bhatti og guvernør Salman Taseer skal efterforskes grundigt, og de skyldige skal bringes for en domstol.
Ud over mordet på hr. Bhatti vil jeg gerne tale om et andet presserende menneskerettighedsproblem i Pakistan, nemlig situationen i Baluchistan-provinsen. Det baluchiske mindretal bliver stadig forfulgt, og ifølge tal fra Amnesty International er mindst 90 baluchiske aktivister - lærere, journalister og advokater - forsvundet eller blevet myrdet. Andre mennesker som f.eks. nødhjælpere, lærere, journalister og embedsmænd har også været udsat for forfølgelser og trusler.
Europa-Parlamentet og EU bør sende et klart budskab til Pakistan og indtrængende opfordre den pakistanske regering til at gøre sit yderste for at undgå en sådan situation.
Nicole Kiil-Nielsen
Hr. formand! Disse mord er naturligvis uacceptable, men hvad er mere uacceptabelt er straffriheden, som stadig er et problem, selv om antallet af angreb er øget. Desværre kan Pakistans borgere og ofrenes familier ikke forvente meget af et retssystem, som er plaget af korruption, trusler og dårligt uddannede efterforskere og anklagere. Efterforskningerne tager mange år og er baseret på diskriminerende love. Strafferetten især kræver reform, så den kan nyde en vis troværdighed både nationalt og internationalt.
Ifølge en undersøgelse på universiteter foretaget af Heinrich Böll Foundation mener unge pakistanere, at retssystemets troværdighed er vigtigere for landets overlevelse end militær magt eller det parlamentariske system.
EU skal derfor bruge alle de instrumenter, den har til sin rådighed, til at styrke det retlige samarbejde med Pakistan.
Charles Tannock
Hr. formand! Fortalerne for reform og fremskridt bliver udryddet én efter én. Shahbaz Bhatti vidste, at han var i fare, både som kristen i et land, hvor den religiøse intolerance er stærkt udbredt, og som minister for minoriteter, som frygtløst fordømte sit lands strenge blasfemilove. Han nægtede imidlertid at lade sig kue af islamistiske fanatikere, som truede ham på livet.
Kun to måneder tidligere blev Salman Taseer, guvernør i provinsen Punjab, myrdet af sine egne sikkerhedsvagter, men Bhatti fik ikke engang tildelt sikkerhedsvagter og var derfor et let mål for de svært bevæbnede terrorister, som fik ram på ham på vej til et ministermøde.
Hvorfor blev hr. Bhatti ikke ledsaget af bevæbnede sikkerhedsvagter? Dette er et af de mange spørgsmål, vi må stille til præsident Zardari. Jeg håber, at han kan svare. Jeg håber, at næstformanden/den højtstående repræsentant vil presse ham til i højere grad at statuere et eksempel og sige fra over for den alarmerende radikalisering af det pakistanske samfund.
Mere end noget andet er dette en menneskelig tragedie. En meget modig og principfast mand har mistet livet, og vi ærer som demokrater hans navn og roser hans livsværk i dag under disse forhandlinger. Vi kondolerer hans nærmeste i denne sorgens stund.
Jaroslav Paška
Hr. formand! I den islamiske sharialovgivning fastlægges det bogstaveligt, at alle, der krænker islam, bliver dømt til døden.
Jeg ved ikke, hvad der betragtes om en krænkelse af islam i den muslimske verden, men mordene på fortalerne for menneskerettigheder og religionsfrihed i Pakistan og i andre muslimske lande viser, at nogle muslimske åndelige ledere betragter vores civiliserede værdier, som giver folk en vidtgående frihed til at træffe deres egne beslutninger, som en trussel mod deres tro og ikke tøver med i henhold til deres lovgivning at udstede en fatwa mod alle, der åbent erklærer deres støtte til menneskerettigheder og borgerlige frihedsrettigheder på deres territorium.
Shahbaz Bhatti, minister i den pakistanske regering, Salman Taseer, guvernør i provinsen Punjab, eller Sabir Jamaldini, koordinator for Pakistans menneskerettighedskommission, er blevet, hvad vi betragter som uskyldige ofre for den fanatiske anvendelse af muslimsk lov. Eksemplet med disse ofre har til formål at advare ikke kun det pakistanske folk mod at kæmpe for større frihed, men også de politikere, der leder landet, mod at reformere det politiske system, så de fortsat vil overholde regler, der stammer helt tilbage fra middelalderen.
Hvis vi ikke ønsker at bringe de reformvenlige politikere i muslimske lande i konflikt med deres religiøse ledere, bør vi efter min mening forsøge at finde en platform for konstruktiv dialog med muslimske åndelige ledere vedrørende civilisationers fredelige sameksistens...
(Formanden afbrød taleren)
Ryszard Czarnecki
(PL) Hr. formand! Vi taler om mordet på en minister samt om en mand, som vedkendte sig sine kristne rødder og var katolik. Vi taler om endnu et mord i Pakistan, som viser, at myndighederne der faktisk ikke har kontrol over situationen, og dette er et problem. Vi siger ikke på dette tidspunkt, at Pakistans præsident eller regering har udvist fjendskab. Vores anklage handler om, at de end ikke er i stand til at garantere sikkerheden for personer, som er en del af regeringsstrukturerne, men som har en anden tro end resten af landet. Dette er tragedien i dette land, som gradvist er ved at blive mere aggressivt og fyldt med had til andre religioner end islam. Dette er et stort problem. Jeg er overbevist om, at vi bør udtale os om dette.
Formanden
Vi går nu over til catch-the-eye-proceduren.
Mange medlemmer har sagt til mig - og eftersom nogle af gruppeformændene og -næstformændene er her, vil jeg nævne det nu, at der er behov for lidt mere fleksibilitet i forbindelse disse uopsættelige forhandlinger, når så mange medlemmer helt tydeligt er interesseret i et bestemt emne. Jeg vil nu til en vis grad tage højde for, om medlemmerne har fået taletid i senere forhandlinger.
Michael Gahler
(DE) Hr. formand! En uge før mordet talte jeg med Shahbaz Bhatti i hans kontor i Islamabad, og han var klar over, at han var i fare. Han var imidlertid mere bekymret over, at mange mennesker i de seneste måneder og også i forbindelse med mordet på Salman Taseer, guvernøren for Punjab, har forsøgt at undgå at udfordre ekstremisterne. Ministre, parlamentarikere, journalister, advokater og selv menneskerettighedsaktivister, som altid før har deltaget i debatten, har nu ikke længere modet til at tage et standpunkt over for disse ekstremister.
Jeg mener, at vi skal opfordre alle i Pakistan til at tage et standpunkt over for intolerance. Ellers vil de blive fejet til side enten i samlet flok eller én for én. Sherry Rehman, den modige politiker, som fremsatte ændringsforslag til blasfemiloven, er i særlig stor fare. Jeg opfordrer derfor det pakistanske parlament til at beskytte hende nu ved endelig at vedtage de ændringsforslag til blasfemiloven, som hun stillede. Dette ville være et klart signal om en fælles front mod ekstremisme.
George Sabin Cutaş
(RO) Hr. formand! Mordet på Pakistans minister for minoriteter, hr. Bhatti, er sket midt i polemikken omkring ændringen af den lov, som dikterer dødsstraf for blasfemi i dette land. En ændring, som han støttede. Jeg mener, at den intolerance, som love om retsforfølgelse af blasfemi er baseret på, også har ført til de skrækkelige mord på ledende personer, der kæmpede for ytrings- og trosfriheden i Pakistan. Samtidig er hændelsen med hr. Bhatti blevet fordømt af en stor del af Pakistans politiske etablissement, i pressen og af personer af forskellig etnisk oprindelse og med forskellige religiøse overbevisninger, hvilket er et positivt tegn. Det er derfor landets regerings pligt at forhindre en gentagelse af voldelige episoder baseret på intolerance og fortsætte sine bestræbelser på at respektere de demokratiske værdier, som er knæsat i den pakistanske forfatning, de universelle menneskerettighedsprincipper og tankefriheden.
Constance Le Grip
(FR) Hr. formand! Jeg var også dybt rystet over det kujonagtige mord den 2. marts 2011 på Shahbaz Bhatti, den kristne minister for minoriteter i den pakistanske regering.
Dette terrormord følger efter adskillige andre mord på modige, tolerante pakistanere, som er lidenskabeligt optaget af menneskerettighederne og kæmper for både mænds og kvinders menneskerettigheder.
Vi opfordrer igen indtrængende Pakistans regering til at gøre alt for at kaste lys over dette kujonagtige mord og sikre effektiv beskyttelse af personer, som trues af fanatiske religiøse ekstremister. Jeg tænker her naturligvis først og fremmest, men ikke udelukkende, på Sherry Rehman.
Igen vil jeg indtrængende opfordre alle kompetente institutioner i EU til i deres forhandlinger med henblik på udarbejdelse af fremtidige samarbejdsaftaler, herunder samarbejdsaftalen mellem EU og Pakistan, at medtage en klausul, som sikrer respekt for religionsfriheden og menneskerettighederne.
(Bifald)
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
(PL) Hr. formand! Igen taler vi om menneskerettighedskrænkelser i Pakistan, denne gang på grund af det nylige mord på minister Shahbaz Bhatti, som kæmpede mod landets blasfemilovgivning og forsvarede de religiøse mindretals rettigheder. Han var imod intolerance og religiøs diskrimination.
Europa-Parlamentets beslutning om dette brutale mord er udtryk for vores modstand mod det stigende antal brutale religiøse udryddelser i Pakistan, men også en utvetydig erklæring om, at vi ikke lader de religiøse mindretal, hvis rettigheder meget ofte krænkes, bare klare sig selv. Det er vores pligt at fordømme lovløse handlinger, som truer andre menneskers frihed og liv. Derfor vil jeg gerne understrege, hvor vigtigt det er at støtte ikkestatslige organisationer, som kæmper for menneskerettighederne, i deres bestræbelser på at sikre større demokratisering i Pakistan og en afslutning på volden.
Johannes Hahn
Hr. formand! I januar beklagede vi mordet på Punjabs guvernør Salman Taseer.
Få uger senere fortsatte disse voldshandlinger med mordet den 2. marts 2011 på Shahbaz Bhatti, minister for minoriteter i Pakistans regering.
Næstformand Ashton fordømte på det kraftigste mordet og udtrykte dyb bekymring over det klima af intolerance og vold, der hersker i Pakistan, i forbindelse med debatten over de kontroversielle blasfemilove.
Hr. Bhatti var den eneste kristne i Pakistans regering og en velkendt fortaler for respekt for menneskerettighederne og religionsfriheden. Han var en af de få tilbageværende personer, som havde mod til at sige sin mening, og han vidste, at han var i fare efter mordet på Salman Taseer. Dette stoppede ham imidlertid ikke fra at forsvare sine rettigheder, som trods alt er knæsat i den pakistanske forfatning.
Næstformand Ashton opfordrede regeringen i Pakistan til at tage ansvar og sikre tilstrækkelig beskyttelse af de personer i officielle embeder eller i civilsamfundet, som bliver truet.
EU glæder sig over premierminister Jamalis erklæring om, at regeringen vil gøre sit yderste for at bringe de skyldige for en domstol. Vi respekterer hr. Jamali for, at han deltog i hr. Bhattis begravelse.
Regeringen skal nu holde sine løfter og bringe dem, som udøver og ansporer til disse forbrydelser, for en domstol. Hr. Bhatti og hr. Taseer var åbne kritikere af blasfemilovene og stod i spidsen for kampen for at få dem ændret. Som følge af stemningen efter mordet på hr. Taseer blev ændringsforslagene imidlertid trukket tilbage fra parlamentet.
Blasfemilovene, som dikterer dødsstraf, er uforenelige med de fælles værdier, vi søger at fremme i vores relationer med Pakistan. De har også ført til justitsmord og diskrimination mod religiøse mindretal.
Vi støtter kraftigt Pakistans demokratiske regering og vil gøre alt, hvad vi kan for at hjælpe den med at håndtere den hidtil usete bølge af terrorangreb, men regeringens medlemmer bør gå i brechen for de principper, de går ind for. Religions- eller trosfrihed er en universel menneskerettighed, og menings- og ytringsfrihed er uløseligt forbundet hermed.
Rådet har netop vedtaget konklusioner, hvor det mindede om EU's tilsagn om at sikre disse grundlæggende rettigheder og øge sine bestræbelser på at fremme og beskytte disse rettigheder alle steder og for alle.
Formanden
Jeg har modtaget seks forslag til beslutning, jf. forretningsordenens artikel 110, stk. 2.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted efter forhandlingerne.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Krzysztof Lisek
Jeg vil gerne kondolere familien til den myrdede pakistanske minister for minoriteter, Shahbaz Bhatti. Jeg håber, at de skyldige hurtigt vil blive fanget og få deres behørige straf. Denne brutale handling, hvor offeret var en højtstående embedsmand, som kæmpede for lige rettigheder for mindretal i Pakistan, viser endnu engang, hvor vanskelig situation er i dette land. Desværre har vores aktuelle politik ikke givet det ønskede resultat. Derfor skal EU tage specifikke skridt til at bidrage til at øge respekten for lovens bogstav og demokratiet i Den Islamiske Republik Pakistan.
Efter min mening kan vi skabe håndgribelige resultater ved at intensivere vores arbejde gennem tilrettelæggelse og afholdelse af årlige møder mellem EU og Pakistan om situationen for mindretal i Pakistan med deltagelse af Europa-Parlamentet. I overensstemmelse med den tekst, vi har vedtaget i dag, støtter jeg fuldt ud, at vi yder økonomisk støtte til organisationer, som forsvarer menneskerettighederne, og kæmper mod blasfemilovene. Jeg håber, at vi vil kunne hæve denne støtte. Jeg håber også, at vi gennem passende diplomatiske instrumenter kan overtale Pakistans regering til at overholde bestemmelsen om demokrati og menneskerettigheder i samarbejdsaftalen mellem EU og Den Islamiske Republik Pakistan.
Monica Luisa Macovei
Shahbaz Bhatti, minister for minoriteter i Pakistan, forsøgte at reformere landets blasfemilove og blev myrdet. Det pakistanske Taliban tog angiveligt ansvar for mordet og truede andre kritikere af blasfemilovene med samme skæbne. Det er tid til, at vi træffer strenge foranstaltninger til at beskytte reformisterne og menneskerettighedsforkæmperne, som risikerer deres liv for friheden. Jeg opfordrer Rådet og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil til at garantere beskyttelse af de andre menneskerettighedsforkæmpere, som er i fare i Pakistan, samt effektiv og snarlig efterforskning af mordet på minister Shahbaz Bhatti. De skyldige skal bringes for en domstol, og regeringen skal slå kraftigt ned for, at det kan få en afskrækkende virkning.
Kristiina Ojuland
At miste én forkæmper for religionsfrihed er ulykkeligt, men at miste to er fuldkommen uansvarligt. Da vi drøftede mordet på guvernør Salman Taseer, advarede jeg om den stigende religiøse ekstremisme i Pakistan. Mindre end to måneder senere sker der så endnu en tragedie. Talibanbevægelsen i Punjab har påtaget sig ansvaret for mordet på minister Shahbaz Bhatti. Hans anmodning om at måtte benytte en skudsikker bil blev afslået af de pakistanske myndigheder. En sådan forsømmelse fra myndighedernes side gør dem til medskyldige i mordet. Jeg håber, at EU tager mordene på de to højtstående embedsmænd i Pakistan op over for myndighederne og kræver, at de ophæver de blasfemilove, som har ført til optrapningen af den religiøse vold.
Tadeusz Zwiefka
For to måneder siden på plenarmødet, hvor vi også havde en forhandling om menneskerettigheder, fordømte vi angrebet på guvernøren i provinsen Punjab, Salman Taseer. Emnet for de forhandlinger var det samme som i dag - forsøg på at reformere den kontroversielle blasfemilovgivning. De to tragiske hændelser har tæt forbindelse til hinanden, fordi ofrene havde arbejdet sammen på vegne af de nationale mindretal i Pakistan, herunder religiøse mindretal, og sammen havde forsvaret de mennesker, der er blevet ofre for den intoleranceideologi, som Taliban har spredt.
Desværre kan den vestlige verden kun se til, hvordan udbredelsen af radikale holdninger stiger i det land, hvor Benazir Bhutto for kun et årti siden indførte demokratiske reformer. Pakistan er ved at synke ned i et kaos, og Taliban terroriserer landet og udfører flere og flere angreb som f.eks. det, der fandt sted i Punjab den 8. marts, hvor 25 blev dræbt.
Der er nu fremkommet rapporter om den næste person, som ekstremisterne har dømt til døden, nemlig det pakistanske parlamentsmedlem, tidligere journalist og forkæmper for kvinders rettigheder, religiøse mindretal og ytringsfrihed, Sherry Rehman. Det var hende, der fremsatte ændringsforslag til lovgivningen om straf for blasfemi i det pakistanske parlament. Vil vi på det næste plenarmøde fordømme et angreb på hende?
