ECB 2008. gada pārskats - Ziņojums par 2009. gada pārskatu par euro zonu un valsts finansēm (debates)
Priekšsēdētājs
Nākamais punkts ir kopīgas debates par šādiem ziņojumiem:
- Edward Scicluna ziņojumu Ekonomikas un monetārās komitejas vārdā par ECB 2008. gada pārskatu un
- Sven Giegold ziņojumu Ekonomikas un monetārās komitejas vārdā par 2009. gada pārskatu par eiro zonu un valsts finansēm -.
Edward Scicluna
referents. - Priekšsēdētāja kungs! Pēdējie divi gadi ECB noteikti ir bijuši problemātiskākie kopš tās izveides, sargājot finanšu un cenu stabilitāti. Mans ziņojums par ECB 2008. gada pārskatu tika gatavots šādā kontekstā.
Ziņojumā galvenā uzmanība pievērsta ECB nepārtrauktajai reakcijai uz krīzi, tās priekšlikumiem par stratēģiju izkļūšanai no krīzes, pieaugošajai nelīdzsvarotībai eiro zonā, ES finanšu iestāžu struktūras reformai un visbeidzot jautājumiem, kas saistīti ar šīs iestādes pārvaldību un atbildību. Ceru, ka ir rasts labs līdzsvars.
Finanšu un ekonomikas krīzes laikā ir piedzīvots lielākais globālās ekonomikas kritums kopš 1930. gadiem. Pēc relatīvi labvēlīga ekonomikas izaugsmes perioda, ko pieredzēja vairums Eiropas valstu, lielākās daļas dalībvalstu ekonomiku ir pārbaudītas ar "stresa testu” - nevis ar simulācijas modeli, bet reālā laikā ar reāliem notikumiem, kuru sekas ir bijušas sāpīgas un reālas. IKP 2008. gadā pieauga tikai par nieka 0,7 %, kam sekoja 4 % samazinājums 2009. gadā. Pagaidām visām ES dalībvalstīm tiek prognozēta ļoti gausa un nevienmērīga izaugsmes atgriešanās 2010. un 2011. gadā.
Vairums dalībvalstu piedzīvo budžeta deficīta un parādu pieaugumu. Komisijas ekonomikas prognoze 2009. gada rudenī paredzēja vidējo budžeta deficītu eiro zonā 6,4 % un vidējos valdību parādus 78,2 %, skaitļus, kuru abu pieaugums gaidāms 2010. gadā. Būs nepieciešami gadi, lai finanšu un ekonomikas krīzes radītie skaitļi atgrieztos pirmskrīzes līmenī.
Uzskatu, ka ECB ir pietiekami labi reaģējusi uz krīzi. ECB pamatfunkcija ir saglabāt cenu stabilitāti. Lai gan inflācija ievērojami pārsniedza ECB noteiktos griestus, kad tā 2008. gada jūnijā un jūlijā sasniedza 4 %, kopš tā laika inflācijas līmenis ir strauji krities. ECB ir arī vienmērīgi samazinājusi procentu likmes no augstākā punkta 4,25 % 2008. gada jūnijā līdz pašreizējai 1 % likmei 2009. gada maijā, cenšoties atdzīvināt aizdošanu un iekustināt Eiropas ekonomiku.
ECB papildu pienākums krīzes laikā bija paplašināt likviditātes nodrošinājumu, izmantojot nestandarta pasākumus. Bez šāda finanšu atbalsta daudzas finanšu iestādes, kas glabā daudzu Eiropas iedzīvotāju uzkrājumus un pensijas, bez šaubām, būtu sabrukušas.
Protams, var šķist, ka ECB procentu likmju samazinājumi nebija tik radikāli kā ASV Federālo rezervju sistēmai vai Anglijas Bankai.
Kamēr ECB veiktā apjomīgā naudas iepludināšana ir pasargājusi daudzas iestādes no sabrukuma, realitāte liecina, ka daudzas bankas nav tālāk nodevušas likviditāti klientiem, jo īpaši kaitējot maziem un vidējiem uzņēmumiem, uz kuriem balstās ekonomikas atveseļošanās. Tā vietā daudzas bankas izmantojušas likviditāti savu pozīciju nostiprināšanai. Neskatoties uz pamatoto sabiedrības nosodījumu, tas ir ļāvis tām izmaksāt arī prēmijas.
Es nevaru īsi neminēt politiskās reakcijas, kas nepieciešamas pašreizējai finanšu nestabilitātei, tematu, ko ietver daudzas neskaidrības un kam nepieciešama laicīga un izlēmīga rīcība. Tomēr es atstāšu šī temata izvēršanu saviem kolēģiem.
Tāpat kā iepriekšējie referenti, es uzskatu, ka šī Parlamenta un ECB dialogs ir konstruktīvs un attīstās pozitīvi. Tas ir jāizmanto kā pamats. Esmu pārliecināts, ka Parlamentam vajadzētu vairāk iesaistīties ECB valdes locekļu, tai skaitā nākamā ECB prezidenta, iecelšanā, ņemot vērā precedentu, ko nesen noteikusi iestādes jaunā viceprezidenta iecelšanas procedūra.
ECB ir atbildīga Eiropas iedzīvotāju priekšā ar Eiropas Parlamenta starpniecību. Mums jāstiprina šī atbildība. Galvenais, krīze ir parādījusi, ka neregulēti tirgi ne vienmēr atveseļojas paši un ir pakļauti sistēmiskam riskam. Šī iemesla dēļ ir svarīgi atbalstīt un pabeigt ES finanšu iestāžu struktūras vispārēju reformu kopumu un, it īpaši, izveidot Eiropas Sistēmisko risku kolēģiju, iestādi, kam jādarbojas kā sargam, kurš agrīni brīdina par jebkādiem sistēmiskiem nestabilitātes riskiem finanšu...
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Sven Giegold
Priekšsēdētāja kungs! Ziņojums par 2009. gada pārskatu par eiro zonu un valsts finansēm tika gatavots laikā, kad eiro zona saskārās ar milzīgām problēmām, un šis periods vēl nav beidzies.
Ekonomiskā situācija raisa lielas bažas Eiropas iedzīvotājiem un visiem mums. Šoreiz Ekonomikas un monetārā komiteja pieņēma ziņojumu ļoti pretimnākošā noskaņojumā un ar ievērojamu balsu vairākumu. Es vēlētos iepazīstināt ar ziņojumu, pamatojoties uz to. No vienas puses, gan no attiecīgā Komisijas priekšlikuma, gan no ieteikumiem, ar ko plenārsēdē iepazīstina Parlaments un Ekonomikas un monetārā komiteja, ir pavisam skaidrs, ka ekonomiskā situācija ir jāstabilizē. No otras puses, krīze, sasniegusi zināmu stabilitātes līmeni, jo izaugsmes rādītāji ir nedaudz uzlabojušies, ir iegājusi otrajā fāzē, ko raksturo milzīgi valstu budžetu deficīti. Šī cena mums jāmaksā, lai izkļūtu no krīzes. Šajā aspektā ziņojuma vēstījums ir ļoti skaidrs. Mums jāatgriežas pie Stabilitātes un izaugsmes pakta iesāktā ceļa, cik ātri vien iespējams. Mēs nevaram nodot šādu parādu apmēru saviem bērniem un mazbērniem.
Tomēr ziņojumā arī ļoti skaidri pateikts, ka ar Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem nepietiek. Nav atbilstošu pasākumu koordinācijas uzlabošanai eiro zonā, un ir svarīgi atrisināt nelīdzsvarotību eiro zonā un palielināt budžeta un fiskālās politikas koordināciju.
Atbildīgie par šīm jomām eiro zonā tagad saskaras ar svarīgu uzdevumu rast atbildīgu risinājumu šīm problēmām. Tas nozīmē, ka nevar būt ne runas par to, ka katra valsts, domājot tikai par sevi, turpina uzstāt uz individuālām privilēģijām. Komisijai jo īpaši un arī eiro zonas valstīm ir milzīga atbildība par nepieciešamo pasākumu ieviešanu šajā situācijā. Es īsi apkopošu mūsu priekšlikumus šajā ziņā.
Pirmkārt, mums nepieciešami efektīvi ekonomikas koordinācijas instrumenti. Otrkārt, jāpieliek punkts eiro zonas strukturālajai atkarībai no ierobežotajiem resursiem. Mēs nevaram atļauties atkal ieslīgt recesijā nākamajā naftas un resursu cenu paaugstināšanas reizē, kas jau tuvojas. Treškārt, ir svarīga finanšu tirgu efektīva regulēšana pēc šīs krīzes. Tomēr mēs šobrīd redzam, ka atsevišķas dalībvalstis dara visu, lai centrālās iestādes, piemēram, uzraudzības iestādes, pat negatavotu saprātīgus priekšlikumus. Ceturtkārt, nav pieņemami, ka šādā krīzē pretēji Eiropas Savienības vērtībām galvenā uzmanība nav pievērsta sociālās kohēzijas mērķiem. Tā vietā dalībvalstīm jāizmanto niecīgas procentu likmes savu parādu finansēšanai. Tādēļ mēs ziņojumā pieprasām izmantot eiro obligācijas vai līdzīgus pasākumus, lai solidāri palīdzētu vājākajām dalībvalstīm. Vissvarīgākais - nepieciešamās fiskālās politikas pārmaiņas nedrīkst veikt uz masu pirktspējas rēķina. Vienkāršākais risinājums, kas ļautu mums panākt labu progresu šajā jomā, ir efektīva sadarbība nodokļu jomā.
Visbeidzot, Komisijai steidzami jānāk klajā ar dažiem priekšlikumiem par kopēju konsolidētu uzņēmuma peļņas nodokļa bāzi. Ziņojumā arī aicināts ieviest valstu ziņošanas sistēmu par uzņēmumu ienākumiem. Mēs aicinām jūs iesniegt atbilstošu priekšlikumu. Kopumā sadarbības principam jāņem virsroka pār konkurenci nodokļu jomā, jo īpaši tas attiecas uz Monti kunga padarīto darbu un iekšējā tirgus atdzīvināšanu. Mums nepieciešami jūsu efektīvi priekšlikumi, lai mēs neizietu no krīzes ar vēl lielākiem parādiem. Dalībvalstu stipra ekonomiskā sadarbība palīdzēs mums nodrošināt, ka mēs saviem bērniem atstājam nevis parādus, bet gan eiro zonu, kurā valstis sadarbojas, nevis viena otru gremdē konkurencē.
Jean-Claude Trichet
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Priecājos būt kopā ar jums debatēs par rezolūciju par Eiropas Centrālās bankas 2008. gada pārskatu.
Saistībā ar pagājušā gadā notikušajām Parlamenta vēlēšanām šīgada debates tika atliktas uz ilgu laiku. Tomēr tas man dod iespēju apspriest pašreizējo situāciju debašu nobeigumā.
(FR) Priekšsēdētāja kungs! Kā jūs zināt, Eiropas Centrālā banka augsti vērtē ļoti ciešās saites ar Parlamentu, kas, starp citu, krietni pārsniedz līgumā noteiktās saistības. Gadu gaitā mēs esam izveidojuši ļoti auglīgu dialogu, un es teiktu, ka tikko dzirdētie Scicluna kunga un Giegold kunga izcilie ziņojumi to vēlreiz apliecina.
Šodien savā paziņojumā es īsi aplūkošu ekonomikas attīstību pagātnē un Eiropas Centrālās bankas veiktos pasākumus monetārās politikas jomā. Tad es runāšu par dažiem rezolūcijas priekšlikumā minētajiem jautājumiem un teikšu dažus vārdus par pašreizējo situāciju.
Vispirms par ekonomikas attīstību un monetāro politiku pagājušajā gadā. Kā ļoti daiļrunīgi izteicās Scicluna kungs, 2009. gadā Eiropas Centrālā banka darbojās apstākļos, kurus nākotnē ekonomikas vēsturnieki, visticamāk, raksturos kā visgrūtākos attīstītajām ekonomikām kopš Otrā pasaules kara.
Pēc finanšu krīzes pilnīgas intensificēšanās 2008. gada rudenī 2009. gads sākās ar ekonomiskās aktivitātes ilgstošu sinhronu brīvo kritienu visā pasaulē. Aptuveni līdz pagājušā gada aprīlim ekonomiskā aktivitāte mēnesi pēc mēneša samazinājās. Šajā periodā svarīgā paļāvības saglabāšanas firmas zīme - un tā bija ECB firmas zīme - bija spēja pieņemt nepieciešamos neatliekamos un ārkārtējos lēmumus, vienlaikus paliekot nelokāmi uzticīgiem mūsu galvenajam mērķim saglabāt cenu stabilitāti vidējā termiņā.
Kopumā mēs esam pārliecināti, ka mūsu monetārās politikas nestandarta pasākumi, ko kopīgi pazīst kā palielinātu kredīta atbalstu, ir labi noderējuši eiro zonas ekonomikai. Tie ir atbalstījuši naudas tirgus darbību, veicinājuši finanšu apstākļu uzlabošanos un ļāvuši kredītiem labāk plūst uz reālo ekonomiku, nekā to panāktu tikai procentu likmju samazinājumi. Vispār bankas nodod ievērojami zemākas ECB procentu pamatlikmes mājsaimniecībām un uzņēmumiem.
Galvenais princips nosaka, ka, situācijai normalizējoties un saglabājot šos pasākumus ilgāk, nekā nepieciešams, pastāv risks finanšu tirgus dalībnieku uzvedībai mainīties nevēlamā veidā, un mēs negribam veicināt atkarību.
Tādēļ 2009. gada decembrī mēs sākām pakāpeniski izbeigt dažus ārkārtējos likviditātes pasākumus, ņemot vērā uzlabošanos finanšu tirgos. Jo īpaši mēs atjaunojām iepriekšējā apjomā ilgtermiņa refinansēšanas operāciju skaitu, biežumu un termiņus. Vienlaikus mēs esam apņēmušies saglabāt pilnībā pretimnākošu likviditātes atbalstu eiro zonas banku sistēmai vismaz līdz šī gada oktobrim.
ECB Padome uzskata, ka pašreizējā nostāja monetārās politikas jomā ir piemērota un ka turpmāka stingra inflācijas gaidu noenkurošana labi prognozē cenu stabilitāti vidējā termiņā.
Atļaujiet man pievērsties dažiem jautājumiem, kurus jūs aplūkojāt rezolūcijā un minējāt ziņojumā.
Attiecībā uz atbildības un pārredzamības jautājumiem mēs augstu vērtējam regulāro dialogu ar Eiropas Parlamentu un konstruktīvo garu, kurā šīs sarunas notiek.
Tādēļ es atzinīgi vērtēju Ekonomikas un monetārās komitejas atkārtoto atbalstu mūsu ceturkšņa monetārajam dialogam. Kā jau daiļrunīgi minēja referents, uzskatu, ka mēs esam atbildīgi Eiropas iedzīvotāju priekšā, kas nozīmē - Parlamenta priekšā.
Mēs uzskatām ECB par vienu no pasaules pārredzamākajām centrālajām bankām. Mūsu prakse rīkot preses konferences tūlīt pēc Padomes sanāksmēm par monetāro politiku katru mēnesi ir jauna iniciatīva, kuru pagaidām neatdarina mūsu galvenās radniecīgās iestādes. Ar mūsu plašā ievadpaziņojuma publicēšanu tiešsaistē mēs paskaidrojam lēmumus monetārās politikas jomā un to loģisko pamatu.
Pašreizējās krīzes laikā, kā jūs zināt, mēs esam pastiprinājuši mūsu komunikācijas centienus un tādējādi esam palīdzējuši izlīdzināt finanšu tirgu reakcijas, veidot uzticību un likt pamatus atveseļošanai.
Jūs lūdzāt arī ECB viedokli par tīrvērtes iestādes izveidi tādiem instrumentiem kā kredītriska mijmaiņas darījumiem (CDS) eiro zonā. Es gribētu teikt, ka eiro denominēta CDS tirgu stiprums ir tieši svarīgs Eirosistēmai attiecībā uz kontroli pār tās valūtas un finanšu stabilitāti eiro zonā.
Centrāla mijieskaita darījumi ir ļoti svarīgi ne tikai pārredzamības nodrošināšanai, bet arī riska iespējamības diversificēšanai un sadalīšanai un stimulu uzņemties pārmērīgus riskus mazināšanai. Konkrētos finanšu instrumentus, kuri tika ieviesti cenu fiksēšanai, nevajadzētu izmantot spekulācijai. Regulatoriem jāspēj veikt efektīvu izpēti par iespējamu neatbilstīgu uzvedību, un man šķiet, ka šeit mēs rīkojamies, ņemot vērā Parlamenta bažas.
Ļaujiet man bilst dažus vārdus par EMS nākotni problēmu pilnos laikos. Ekonomikas atveseļošanās turpinās, bet tas nenozīmē, ka krīze ir beigusies. Tomēr mēs droši zinām, ka atveseļošanās gaita būs nevienmērīga un ka mēs nevaram izslēgt paasināšanos.
Cita lieta, ka mēs joprojām sastopamies ar daudzām problēmām saistībā ar mūsu finanšu sistēmas reformu. Finansēm jāspēlē konstruktīva, nevis destruktīva loma mūsu ekonomikās. Konstruktīvas lomas lakmusa tests ir finanšu kalpošana reālajai ekonomikai. Lai nodrošinātu šādu lomu, mums vēl ievērojami jāuzlabo finanšu sistēmas darbība.
Tiktāl liela uzmanība ir pievērsta banku nozarei. Efektīvām reformām jānotiek arī nebanku finanšu iestādēs un finanšu tirgu veidošanā un darbībā. Mums jāveido mehānismi un stimuli, lai nodrošinātu, ka finanses neiziet ārpus kontroles destruktīvā veidā, kā tas notika tieši pirms krīzes.
Mums jālikvidē sistēmiskie traucējumi, kas radīja Eiropas iedzīvotāju ekonomiskās grūtības. Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas izveidošana, kuras tiesisko pamatu pašlaik apspriež Parlaments, ir daļa no atbildes uz šo problēmu.
Eiropas ekonomika saskaras arī ar citām problēmām, un tās attiecas uz valsts finansēm, kā uzsvēra referents, un suverēnu finanšu veselību.
Eiropas Ekonomikas un monetārajā savienībā ir skaidrs pienākumu sadalījums. Respektējot šo pienākumu sadalījumu, ikviens var rēķināties ar ECB apņemšanos saglabāt cenu stabilitāti eiro zonā kā veselumā vidējā termiņā.
Pamatojoties uz mūsu nesenajām prognozēm šim gadam, šīgada beigās, pēc 12 eiro gadiem, mūsu gada inflācija vidēji būs 1,95 %. Tas atbilst mūsu cenu stabilitātes definīcijai: mazāks par 2 %, bet tuvu 2 %.
ECB apņemšanās, stratēģija un paveiktais ir saskanīgi. Eiropas Ekonomikas un monetārās savienības vienmērīga darbība balstās ne tikai uz monetāro savienību, bet arī uz ekonomisko savienību. Politikas veidotājiem valstu līmenī jāsaglabā valsts finanšu veselība un ekonomiku konkurētspēja.
Pašreizējos apstākļos, Eiropai gaidot svarīgus lēmumus, vēl svarīgāk nekā jebkad agrāk ir atzīt, ka veiksmīgai savienībai nepieciešama visu dalībnieku izšķirīga rīcība. Manuprāt, monetārā savienība Eiropā ir daudz kas vairāk nekā tikai monetārie pasākumi. Tā ir kopēja mērķa savienība.
(Runātājs piebilda franču un vācu valodā:
"Mums ir kopīgs mērķis.”)
Šis mērķis ir mūsu kopējais labums, un tas ir mūsu dibinātāju redzējums. Monetārā savienība nav ērtību lieta. Tā ir daļa no kopējā Eiropas iedzīvotāju integrācijas procesa virzības, kas aizsākās pēc Otrā pasaules kara.
Uzskatu, ka mēs bieži nepietiekami novērtējam Eiropas sasniegto. Mēs bieži pārāk ātri kritizējam mūsu iestādes un procesus. Bet kopumā tie ir strādājuši labi pat visgrūtākajos laikos. Es ticu, ka Eiropas iestādes un procesi ir saglabājuši efektivitāti finanšu krīzes laikā.
Šajā Atlantijas pusē mēs esam izvairījušies no dramatiskiem notikumiem, kas būtu varējuši izraisīt jaunu tās krīzes saasināšanos, kura sākās Savienotajās Valstīs 2008. gada septembrī. Šajā sakarībā es augsti vērtēju eiro zonas dalībvalstu apņemšanos, ko tās pauda pēdējā Eiropadomes sanāksmē, nepieciešamības gadījumā veikt pārdomātas un koordinētas darbības, lai nosargātu finanšu stabilitāti eiro zonā.
Es vēlētos arī izmantot savu uzstāšanos Eiropas Parlamenta sēdē, lai izklāstītu to, ko jau pirmdien teicu uzklausīšanā Ekonomikas un monetārās komitejas sanāksmē. ECB Padomes mērķis ir saglabāt minimālu kredītu slieksni nodrošinājuma pamata ieguldījumu kategoriju līmenī (BBB-) pēc 2010. gada beigām. Paralēli mēs ar 2011. gada janvāri ieviesīsim pakāpeniskā griezuma grafiku, kurš turpinās adekvāti aizsargāt Eirosistēmu. Es sniegšu tehnisko informāciju, kad ziņošu par ECB Padomes lēmumiem mūsu nākamajā tikšanās reizē 8. aprīlī.
Visbeidzot, uzskatu, ka vienotas valūtas ieviešana tikai pirms desmit gadiem ir līdz šim vislielākais sasniegums Eiropas integrācijas vēsturē - process, kas ir nodrošinājis mieru un labklājību Eiropā.
Globālā finanšu krīze ir radījusi jaunas problēmas, kuras mēs Eiropā risinām. Mūsu monetārā savienība un ļoti ciešās saiknes - vienotā tirgū - ar visu ES dalībvalstu ekonomikām ir novērsušas krīzes papildināšanu ar valūtu krīzēm, kā tas bija deviņdesmito gadu sākumā.
Šodien Eiropa gaida svarīgus lēmumus. Mūsu kopējais uzdevums ir turpināt nodrošināt mieru un labklājību, padarīt mūsu savienību par vēl pievilcīgāku vietu darbam un dzīvošanai.
Tādēļ mums nepieciešama pastiprināta uzraudzība, kā jau minēja referenti, un jāstiprina sadarbība. Mums jāatdzīvina arī kopīga mērķa un kopīgu ideālu sajūta, kas motivēja mūsu dibinātājus. Viņu uzdrīkstēšanās bija sapnis, un tas, ko mēs redzam šodienas pasaulē, apstiprina viņu izcilību.
Olli Rehn
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs! Vispirms es gribu pateikties jums par iespēju uzstāties debatēs par 2009. gada pārskatu par eiro zonu. Gatavojot gada pārskatu, mēs zinājām, ka jautājumi, kurus izvēlējāmies, būs aktuāli. Tomēr pēdējā laikā tie ir kļuvuši vēl aktuālāki.
Ļaujiet man apsveikt abus referentus, Edward Scicluna un Sven Giegold, par izcilajiem ziņojumiem. Respektējot Eiropas Centrālās bankas neatkarību, es pievērsīšos Giegold kunga ziņojumam, kas dod ļoti būtisku ieguldījumu pašreizējās debatēs par ekonomikas koordināciju un ekonomikas pārvaldību eiro zonā.
Manuprāt, plašais atbalsts Giegold kunga ziņojumam Ekonomikas un monetārajā komitejā patiešām apliecina šīs pieejas un jautājumu atbilstību un līdzsvaru. Es pilnībā piekrītu Trichet kungam, ka eiro ir ne tikai tehnisks monetārs veidojums, bet drīzāk gan Eiropas Savienības būtisks politisks projekts, kas jāaizstāv un jāattīsta Eiropas garā kā šodien, tā rīt, kā Eiropadome izsakās ļoti svarīgā brīdī.
Kopš 1999. gada eiro zona lielākoties ir bijusi ekonomiskās stabilitātes zona. Tā ir pasargājusi mūsu iedzīvotājus no ekonomikas satricinājumiem. Tomēr kopš 2008. gada beigām eiro zonu ir smagi skārusi globālā finanšu krīze. Neraugoties uz ekonomikas atveseļošanas pasākumiem un stiprajiem fiskālajiem stimuliem, finanšu tirgi joprojām ir svārstīgi un nenoteiktības līmenis joprojām ir ļoti augsts. Nesenās svārstības tirgū ir nopietni pārbaudījušas finanšu stabilitāti un ekonomikas pārvaldību eiro zonā, jo īpaši attiecībā uz Grieķiju.
Es vēlos teikt, ka Grieķija tagad ir ceļā uz 4 % deficīta samazināšanas mērķa sasniegšanu jau šogad, pēc tam kad Grieķijas parlaments šī mēneša sākumā pieņēma drosmīgus un pārliecinošus pasākumus, kuri tagad ir spēkā. Šis brīdis patiešām var kļūt par pagrieziena punktu Grieķijas fiskālajā vēsturē un ekonomikas attīstībā.
Tomēr ne Grieķija, ne eiro zona vēl nav iznākušas saulītē, jo aizvien pastāv bažas par finanšu stabilitāti eiro zonā. Tādēļ Komisija stingri aicina eiro zonas dalībvalstis pieņemt politiskus lēmumus par mehānismu, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti visā eiro zonā, par mehānismu, kuru var ātri iedarbināt saskaņā ar līgumu un tā sanāciju klauzulu, ja nepieciešams, un bez automātiskuma šajā mehānismā.
No mūsu puses es varu jums apgalvot, ka Komisija ir gatava radīt šādu Eiropas pamatu koordinētai un nosacītai palīdzībai, kuru var izmantot nepieciešamības gadījumā un pēc pieprasījuma. Mēs cieši un intensīvi sadarbojamies ar visām eiro zonas dalībvalstīm un ECB, lai panāktu risinājumu šajā nedēļā saistībā ar notiekošo Eiropadomes sanāksmi.
Tomēr papildus neatliekamajai krīzes vadībai, mums jāapsver, kā no līdzīgām situācijām var izvairīties nākotnē, lai mums nekad neatkārtotos tāda situācija kā Grieķijā tagad. Grieķijas krīze liecina par pastiprinātas ekonomikas pārvaldības nepieciešamību. Tas jau bija atzīts, kā arī juridiskais pamats tam nodrošināts Lisabonas līgumā. Tādēļ mēs patlaban gatavojam priekšlikumus Lisabonas līguma 136. panta īstenošanai, un Komisija tuvākajās nedēļās gatavos priekšlikumu par pilnīgāku ekonomikas politikas saskaņošanu un pastiprinātu valstu uzraudzību.
Tāpat kā jūs, Giegold kungs, 28. punktā, mēs nožēlojam saistošu apņemšanos trūkumu starp valdībām par koordinācijas pastiprināšanu eiro zonā. Tādēļ ir nepieciešama integrēta un tālredzīga pieeja, kuras mērķis ir panākt politisku rīcību un skaidrus darbības pasākumus. Pirmkārt un galvenokārt mums jānovērš svārstīgi valstu deficīti, un tādēļ mums jāspēj labāk pārraudzīt eiro zonas dalībvalstu vidējā termiņa budžeta politiku. Mums jāspēj sniegt plašākus un stingrākus ieteikumus dalībvalstīm koriģējošu pasākumu veikšanai. Es ceru arī uz jūsu atbalstu šajā jautājumā.
Mēs varam labāk izmantot arī esošos instrumentus. Komisijai ir iespēja sniegt ieteikumus dalībvalstīm, kuru ekonomiskā politika draud pakļaut briesmām Ekonomikas un monetārās savienības pienācīgu darbību. Tas tika izmantots pagātnē, iespējams, pārāk reti. Saskaņā ar jaunā Lisabonas līguma 21. pantu Komisija var izteikt līdzīgus agrīnus brīdinājumus tieši dalībvalstij. Tas mums ir jādara, lai palīdzētu dalībvalstīm risināt radušās ekonomiskās problēmas daudz agrākā posmā.
Tā kā es jau izmantoju papildlaiku, nobeigumā turpināšu par makroekonomikas nelīdzsvarotību. Tas ir otrais pastiprinātās ekonomikas pārvaldības pamatelements. Vispār esmu vienisprātis ar referentu šajā ziņā.
Es tikai gribu nobeigt, sakot, ka finanšu krīze ir skarbi parādījusi, ka pēdējo desmit gadu pastāvīgo ekonomikas izaugsmi nevar ņemt vērā. Šodien sliktākais var būt pagājis. Ekonomikas atveseļošanās tagad turpinās, bet tā joprojām ir trausla un nav pašuzturoša. Bezdarba līmenis vēl nav mainījies uz labo pusi. Tas pats attiecas uz valstu finanšu konsolidāciju, kas ir ilgstpējīgas izaugsmes priekšnoteikums. Lai cik svarīgs ekonomikas atveseļošanai bija fiskālais stimuls, divi krīzes gadi ir aizslaucījuši vairāk nekā 20 gadus veikto valstu finanšu konsolidāciju.
Šie mākoņi aizēnos mūsu ekonomikas ainavu turpmākajos gados. Mums jādara viss iespējamais, lai attīrītu debesis un atjaunotu izaugsmi. Tādēļ šis laiks nav domāts parastai lietu kārtošanai. Tā vietā šis ir laiks pārmaiņām, lai veicinātu ilgtspējīgu attīstību un radītu darbvietas.
Sophie Auconie
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Es vēlētos vispirms paust atzinību un pateikties referentam Giegold kungam, kurš sagatavojis augstas kvalitātes darbu un apliecinājis gatavību uzklausīt referentus no citām grupām.
Šis ziņojums, Eiropas Parlamenta reakcija uz Eiropas Komisijas gada pārskatu par eiro zonu un valsts finansēm, ir pilns ar analīzi un priekšlikumiem. Protams, to lielā mērā ietekmējusi 2009. gada lielais notikums - ekonomikas un finanšu krīze, kura, bez šaubām, ir visnopietnākā krīze, ar kuru Eiropas Savienība saskārusies kopš tās izveidošanas.
Saistībā ar šo krīzi esmu guvusi divas galvenās atziņas. No vienas puses, Ekonomikas un monetārā savienība ir parādījusi, cik noderīga tā ir. Stabilā kopīgā valūta eiro ir spēlējusi īsta monetārā vairoga lomu. Piederība eiro zonai ir ļāvusi ne vienai vien valstij izvairīties no nacionālās valūtas devalvācijas, kas būtu tikai padziļinājusi krīzes sekas. Tādējādi eiro zona ir kļuvusi pievilcīgāka, kā liecina Īslandes gadījums.
Turklāt ECB aktīvā un elastīgā monetārā politika, palielinot likviditāti kredītiestādēs, ir spēlējusi nozīmīgu lomu, palīdzot Eiropas bankām noturēties virs ūdens.
Pirmā atziņa vēsta, ka, lai gan mēs bieži sakām, ka Eiropa ir būvēta uz krīzēm, šī krīze ir parādījusi, ka ekonomikas Eiropa ir vienlaikus gan efektīva, gan nepieciešama.
No tā es izsecinu otro atziņu, ka mums jāstiprina Eiropas ekonomikas pārvaldība. Šodien vienīgā īstā Eiropas ekonomikas politika ir monetārā politika. Budžeta politiku koordinācija ir ierobežota. Tomēr eiro zonai, kuras mērķis, kā atkal minēts šajā ziņojumā, ir integrēt visas Eiropas Savienības dalībvalstis, jāizveido efektīva pārvaldība ikvienā ekonomikas politikas aspektā.
Tai jāsākas ar makroekonomikas, kā arī ar finanšu pārraudzību, - saistībā ar šiem jautājumiem mēs aktīvi strādājam Eiropas Parlamentā. Tā jāvirza, ņemot vērā Stabilitātes un izaugsmes paktu, kā reāls fiskālās koordinācijas instruments. Šajā krīzes laikā ievērojamais ieņēmumu kritums, atveseļošanas plānā paredzētie nodokļu atvieglošanas pasākumi un ekonomikas stabilizētāju darbība ir izraisījuši dalībvalstu budžetu līdzsvara pasliktināšanos.
Valstu parādu samazināšana paliek pamatsaistība, jo tā skar mūsu bērnu nākotni. Būsim stingri un arī radoši. Domāsim par jaunu Eiropas fiskālo politiku, domāsim par eiro obligācijām un būsim droši Eiropas ekonomikas pārvaldībā!
Liem Hoang Ngoc
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Giegold kunga ziņojums ir sevišķi nozīmīgs pašreizējās debatēs par makroekonomiku. Šis ziņojums ir vēl svarīgāks, ņemot vērā to, ka tā autors ir Parlamenta deputāts no Vācijas, kurš vēlējās pievērst Eiropas iedzīvotāju uzmanību Vācijas darbaspēka izmaksu samazināšanas stratēģijas kropļojošajai ietekmei vienotās valūtas sistēmā uz eiro zonas valstīm.
Vācijas valdība patiesībā gatavojas ievilkt eiro zonu un visu Eiropas Savienību vispārējā algu deflācijā, kam būs graujošas makroekonomiskās sekas. Tieši tāpēc, ka nav viendabīgu struktūrfondu un pietiekamu budžeta resursu, kā arī sastopoties ar devalvācijas neiespējamību, dalībvalstis ar norēķinu kontu deficītu ir nolemtas - tā vietā, lai pretotos - algu apgriešanai un sociālā nodrošinājuma sistēmu apjoma samazināšanai.
Rezultāts vispirms ir iekšējā pieprasījuma samazināšanās, kas kopš 2008. gada otrā ceturkšņa ir novedusi pie negatīvas izaugsmes, un tas bija pat pirms likviditātes krīzes sākuma. Otrkārt, mēs redzam personīgo parādu pieaugumu mājsaimniecībās ar pieticīgiem ienākumiem un līdzekļiem, kuru pirktspēja vairs nepalielinās. Viņu parādus mājokļa iegādei vairoja visa neregulētā finanšu mašinērija Spānijā, Apvienotajā Karalistē un Īrijā, kam bija graujošas sekas, kuras mēs novērojām paaugstināta riska krīzē.
Dāmas un kungi! Klausoties debates komitejā, šķiet, ka ievērojams skaits deputātu jau sāk aizmirst šīs krīzes laikā gūto pieredzi. Šī krīze nebūt nav pagājusi. Pašreizējā atveseļošanās ir jo trauslāka, ņemot vērā faktu, ka Eiropa turpina algu deflāciju un Komisija, kā arī Eurogrupas priekšsēdētājs un Eiropas Centrālās bankas prezidents, kuru mēs dzirdējām šodien, aicina dalībvalstis sasteigti piemērot pasākumus izkļūšanai no krīzes, kurus var salīdzināt ar īstiem taupības plāniem.
Šie pasākumi draud apkarot izaugsmi tās pirmsākumos, kad tā tikko kļuvusi pozitīva, lai gan jaudas izmantojuma līmenis joprojām ir zems. Šie pasākumi nemazinās deficītu Grieķijā, Spānijā un citur, jo prognozētie nodokļu ieņēmumi arī nepildīsies. Tie palielinās bezdarbu un saasinās sociālo spriedzi.
Giegold kunga ziņojuma nopelns ir uzmanības pievēršana makroekonomiskajai nelīdzsvarotībai. Diemžēl galīgajā versijā, kuru grozīja Eiropas Tautas partija (Kristīgie demokrāti) un Eiropas Liberāļu un demokrātu apvienības grupa, nav nosodīta algu deflācija. Tomēr kopumā Giegold kunga sāktās debates var būt noderīgas laikā, kad krīzes apšaubītā neoliberālā dogma ir atkal atgriezusies Parlamentā, Padomē un Komisijā.
Ramon Tremosa i Balcells
ALDE grupas vārdā. - (ES) Priekšsēdētāja kungs! Vispirms es vēlos apsveikt referentus - Scicluna kungu, kurš daudz zina par centrālajām bankām, un Giegold kungu. Mums bija garas diskusijas ar viņiem, un beigās mēs vienojāmies par daudziem kompromisa grozījumiem.
Šodien es vēlētos runāt par eiro. Es vēlos norādīt jums visiem, ka esmu iesācējs politikā: vēl pirms deviņiem mēnešiem es lasīju lekcijas par makroekonomiku Barselonas universitātē. 2008. gadā mana ģimene un es akadēmisku iemeslu dēļ dzīvojām Londonā un es biju aculiecinieks pēkšņam sterliņu mārciņas kritumam par 30 % divu nedēļu laikā. Pēkšņi visi mani angļu kolēģi bija kļuvuši nabadzīgāki, un mārciņa nav atveseļojusies vēl šodien. Ņemot vērā mārciņas kritumu, es pat nevēlos iztēloties, kāda būtu pesetas vērtība šodien, ja tā vēl būtu mūsu makos.
Šie divi šausmīgās globālās ekonomikas krīzes gadi ir parādījuši, ka eiro mūs ir cieši noturējis pie stabilitātes. Faktiski tā ir vienīgā lielā Rietumu valūta, kura nav padarījusi tās lietotājus nabagākus.
Eiro ir bijis mierīgs patvērums pret globālo finanšu vētru milzīgajiem viļņiem, - es citēju britu finansista David Marsh fantāziju raisošo tēlu. Ilgus gadus būdams pārliecināts eiroskeptiķis, pirms 12 mēnešiem šis cienījamais valsts finansists publicēja eiro slavinošu grāmatu, atzīstot to par panākumu un uzskatot par nākotnes globālo valūtu.
Eiro šobrīd nav krīzes situācijā: tieši atsevišķu dalībvalstu fiskālās krīzes rada vienotās valūtas grūtības. Eiro ir spīdošs monetārās savienības piemērs, kuru pēta un apbrīno Ķīnas, Indijas, Brazīlijas un Krievijas ekonomiskās elites. Eiro nerada risku Vidusjūras reģiona valstu ekonomikām. Eiro ir iespēja to ekonomikām pastāvīgi integrēties labās, reformējošās un attīstītās Centrāleiropas valstu praksēs.
Ziņojums, kuru mēs šodien apspriežam, ietver skarbu kritiku par īstenoto valsts intervenci Ķīnas valūtā. Tās mākslīgā devalvācija ir veicinājusi milzīgas globālas nelīdzsvarotības rašanos, kas ir viens no šīs krīzes cēloņiem.
Mēs eiro zonā nedrīkstam sodīt valstis, kuras eksportē visvairāk. Finanšu krīžu vēsture mums rāda, ka, atjaunojoties finanšu veselībai, ekonomikas atveseļošanās nāk roku rokā ar eksportu.
Tiesa, Vācijai atkal jāsāk patērēšana un vairāk jādarbojas kā Eiropas ekonomikas izaugsmes dzinējam. Tomēr nekādā ziņā nedrīkst vājināt tās eksporta spēku. Es esmu liberāls deputāts no Katalonijas, un manam reģionam, no kura nāk 28 % Spānijas eksporta, arī ir ļoti augsta eksporta attiecība pret iekšzemes kopproduktu: gandrīz 30 %. Tos, kuri strādā vislabāk, nevar sodīt.
Visbeidzot, eiro tagad ir liels prestižs visā pasaulē, bet tam nedaudz jāpacenšas, lai būtu pārredzams. Trichet kungs, Eiropas Centrālās bankas debašu stenogrammas ir jāpublicē, kā to dara Amerikas Savienotajās Valstīs, Japānā un Zviedrijā.
Philippe Lamberts
Verts/ALE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Tā kā es vēlos, lai komisārs Rehn kungs mani saprot skaļi un skaidri, es runāšu angļu valodā.
Es vēlos no šodienas ielūkoties nākotnē. Kur mēs esam? Mums ir milzīgi un svārstīgi valstu deficīti, un atcerieties, Zaļie neatbalsta šādus deficītus.
Otrkārt, mēs nevaram ignorēt faktu, ka mums jau ir milzīga sociālā nevienlīdzība, kas arvien padziļinās. 16 % Eiropas iedzīvotāju, kas dzīvo zem nabadzības sliekšņa, nav mazs skaitlis; 40 % spāņu, kas jaunāki par 25 gadiem un ir bez darba, nav mazs skaitlis, un es varētu vēl turpināt.
Tad mēs saskaramies ar klimata pārmaiņām un resursu trūkumu, un tas viss nozīmē, ka ir nepieciešami ieguldījumi infrastruktūrā, izglītībā, pētniecībā, jauninājumos u.c.
Tātad mēs uzskatām, ka mums patiešām vajadzētu pārslēgties.
Herman Van Rompuy pēc februāra samita sacīja, ka ievērojami jāpalielina un jāuzlabo makroekonomikas politikas koordinācija. Protams. Ko tas nozīmē? Tas nozīmē, protams, to, ka attiecībā uz budžeta izdevumiem mums nepieciešama lielāka salīdzinošā vērtēšana, lielāka iepriekšēja kontrole. Grieķija tērē 4 % no IKP militārajiem izdevumiem. Viņu gaisa spēki ir tikpat lieli kā Luftwaffe. Es domāju, kā tas nākas? Tāda maza valsts, bet bruņojas līdz zobiem.
Bet, ja mēs aplūkosim tikai izdevumu pusi, mēs negūsim panākumus. Mums jāaplūko, turklāt pamatīgi jāaplūko, mūsu nodokļu ieņēmumu koordinēšana, jo kas mums jādara? Mums no jauna jānolīdzsvaro nodokļu ieņēmumu slogs, proti, tas jāsamazina darba ienākumiem un jāpalielina citām ienākumu formām, tai skaitā ienākumiem no kapitāla. Mums jāpārliecinās, ka mums ir efektīvs korporatīvais ieguldījums - efektīvs, nevis tikai uz papīra -, un tas nozīmē CCCTB valstu ziņojumus u.c.
Mums jāievieš finanšu darījumu nodoklis, mums jāievieš oglekļa nodoklis, lai mainītu uzvedību un nodrošinātu ienākumus. Un mēs nevaram to izdarīt, tikai lūdzot valstis koordinēt savu politiku. Mums vajadzīga lielāka integrācija. Ja mēs to nedarīsim, mūsu valdības izrādīsies nespējīgas saskaņot nepieciešamību līdzsvarot budžetus un apmierināt sociālās un ieguldījumu vajadzības.
Tādēļ es uzskatu, ka Eiropa pašlaik atrodas sarežģītā situācijā. Izvēle ir starp augstāku integrācijas pakāpi, nevis tikai koordināciju, un lejupeju. Pieredze, kuru es guvu Kopenhāgenā, ir ne tikai tas, ka mēs palaidām garām klimata nolīgumu. Eiropa izrādījās nesvarīga, ja tā nerīkojas kopā. Mēs pārāk daudz laika pavadām koordinējot, pārāk maz laika - kopā rīkojoties. Tas ir mūsu pienesums šajās debatēs.
Kay Swinburne
ECR grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Tā kā esmu no dalībvalsts, kas nav eiro zonā, es neesmu pārliecināta, vai manam viedoklim kolēģu acīs būs kāda nozīme šajās debatēs. Šobrīd daudzi būtu gatavi apgalvot, ka eiro zonas problēma ir jārisina eiro zonas dalībniekiem.
Tomēr eiro neatrodas izolācijā. Tas atrodas globālajā tirgū, un globālā finanšu un ekonomikas krīze to ietekmē tāpat kā tos, kas atrodas ārpus eiro zonas. Mūsu valstu finanšu vadība labajos gados pilnībā ietekmē mūsu spēju reaģēt un atveseļoties šodien. Kā daudzi norādīja, ir iemesls, kādēļ Vācijas valsts deficīts ir pavisam atšķirīgs no Grieķijas valsts deficīta. Lai gan šīs valstis vieno kopēja valūta, to attieksme pret uzkrāšanu un izdevumiem ievērojami atšķiras. Pievienošanās monetārajai savienībai neapvienoja pilnīgi atšķirīgas kultūras un fiskālās politikas tradīcijas.
Apvienotās Karalistes skatījumā - ir daudz sakāmā par atšķirībām fiskālajā politikā. Mēs arī palielinājām savu valsts sektoru, tērējām un tērējām labajos gados, aizņemoties aizvien vairāk, lai radītu parādus, ko mēs pat nespējām atzīt, kad izskatījās, ka labie laiki ir aizgājuši uz neatgriešanos, un radījām kultūru, kurā šķietami cienījams Apvienotās Karalistes ekonomists pagājušajā nedēļā nostājās vienas mūsu komitejas priekšā un apgalvoja, ka valdības var uzburt naudu.
Būtībā nauda valsts sektora finansēšanai neparādās kā uz burvja mājienu. Tā nāk no privātā sektora nodokļu ieņēmumiem. Vācija to saprot. Tās politika nesenā pagātnē ir koncentrējusies uz valsts izdevumu izmantošanu un iniciatīvām, lai palīdzētu stimulēt privāto sektoru. Tātad tā ir stingrā atveseļošanās pozīcijā. Galu galā, valsts sektors ir padarījis savu darbu krīzes laikā. Tas glāba bankas un rīkojās, kad privātajam sektoram neveicās. Tagad ir privātā sektora kārta dot savu ieguldījumu.
Taupības pasākumu negatīvā puse, kas atbrīvos centīgi strādājošus cilvēkus no darbvietām valsts sektorā, jāpārvērš par pozitīvo jaunu uzņēmumu veidošanai, izmantojot uzņēmējdarbības garu, samazinot uzņēmumu dibināšanas izmaksas, lai viņi var radīt peļņu gūstošu privāto sektoru, kam jāizved visas mūsu valstis no tām bedrēm, kurās mēs tagad atrodamies. Visām valstīm, kuras dažos pēdējos gados piekopušas neilgtspējīgas ekonomiskās politikas, arī manai valstij, jāsaprot, ka pārmaiņas ir svarīgas un nenovēršamas.
Jürgen Klute
GUE/NGL grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Es vēlos izmantot šo iespēju vēlreiz aplūkot situāciju Grieķijā, jo uzskatu, ka krīze Grieķijā dod mums ieskatu eiro zonas politiskajā statusā. Tomēr vispirms es vēlētos komentēt Vācijas kancleres Merkel kundzes aicinājumu izslēgt Grieķiju no eiro zonas, ja nepieciešams.
Mana grupa, Eiropas Apvienotā kreiso un Ziemeļvalstu Zaļo kreiso spēku konfederālā grupa, uzskata, ka šis priekšlikums ir pilnīgi absurds. No vienas puses, mēs runājam par kopienu ar kopīgu mērķi. Ja mēs to domājam nopietni, tad nevaram, no otras puses, aicināt izslēgt dalībvalsti pirmajā lielajā vai mērenajā krīzē, kuru piedzīvojam. Tas ir absurdi! Galvenais, tas nozīmētu atzīt neveiksmi, kas savukārt nozīmētu klanīšanos finanšu sektora priekšā.
Finanšu sektors ir nekaunīgi ļāvis nodokļu maksātājiem sevi izpirkt no krīzes, bet tagad mūs aicina liegt šāda veida palīdzību Grieķijai. Būs grūti izskaidrot pensionāriem un strādniekiem Grieķijā un citās krīzes skartajās valstīs - plašsaziņas līdzekļi vēsta, ka Portugāle būs nākamā valsts, kuru rūpīgi pētīs -, kāpēc viņiem liks maksāt vēl, ja viņi jau ir atbalstījuši bankas ar saviem nodokļiem. Šī ceļa izvēle līdzinātos ES projekta triekšanai pret sienu.
Neskatoties uz visai pamatoto Grieķijas kritiku - un Grieķijas deputāti sapratīs, ka viņu valstī ir daudz darāmā -, krīze nekādā ziņā nav tikai Grieķijas atbildība. Es vēlos norādīt, ka lielākā daļa lēmumu par finanšu politiku eiro zonā ir nodota Eiropas Centrālajai bankai. Eiro nevar nodrošināt atbildi uz atšķirīgajiem produktivitātes līmeņiem atsevišķās ekonomikās. Tādi lielie eksportētāji kā Vācija nospiež Grieķijas ekonomikas politiku uz ceļiem. Tādējādi tas arī atspoguļo krīzi ES ekonomikā un konkurences politikā.
Tādēļ mēs aicinām atcelt finanšu palīdzības aizliegumu ES dalībvalstīm. Dalībvalstīm eiro zonā ir jābūt pieejamiem eiro aizdevumiem, Eiropas Centrālajai bankai jāuzpērk parādi, tāpat kā to darīja ASV Federālais dienests, un jāaizliedz kredītsaistību neizpildes mijmaiņas līgumi. Tieši par to mēs tagad runājam.
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Nikolaos Salavrakos
Priekšsēdētāja kungs! Gan Eiropai, gan Grieķijai 25. martā ir dzimšanas diena. Eiropas Savienība tika izveidota 1957. gada 25. martā ar Romas līgumu. Grieķijas valsts tika dibināta 1821. gada 25. martā.
Šodien, savā dzimšanas dienā, Eiropa un Grieķija tiek pārbaudītas: Eiropa - saistībā ar kohēziju, bet Grieķija - saistībā ar ekonomiku. Visi Parlamentā zina, ka sešām no 15 eiro zonas valstīm ir lieli valsts parādi un finanšu deficīts. Mēs zinām, ka visās 30 ESAO valstīs parāds pārsniedz 100 % no IKP un ir par 30 % lielāks nekā 2008. gadā. Pat Amerikas Savienotās Valstis pašreizējās nepieredzētās ekonomikas krīzes laikā cenšas risināt savas problēmas, galvenokārt drukājot naudu.
Mēs zinām arī to, ka Grieķija ir ieviesusi tik stingrus taupības pasākumus, ka tas ir novārdzinājis tās iedzīvotājus. Daudzi teiks, ka Grieķija to ir pelnījusi un tai par savām kļūdām ir jāmaksā. Jā, atsevišķus cilvēkus ir jāsauc pie atbildības. Tomēr nedrīkst aizmirst, ka Eiropas valstu, it īpaši Vācijas, produktu imports Grieķijā par 15 miljardiem eiro pārsniedz Grieķijas eksportu.
Tāpēc es gribētu lūgt Eiropas Savienības vadošās amatpersonas paturēt prātā, ka spekulācija šajā jomā radīs ģeopolitisku situāciju plašākā politikas jomā.
Priekšsēdētājs
Paldies! Jūsu laiks ir beidzies. Es gribētu jūs lūgt ievērot jums atvēlēto uzstāšanās laiku.
Werner Langen
- (DE) Priekšsēdētāja kungs! Es gribētu izteikties par darba kārtību. Deputāti vēlas par šo jautājumu balsot vēlāk, un mums būs nopietnas problēmas, ja mēs neievērosim savu uzstāšanās laiku.
Hans-Peter Martin
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Trichet kungs, vispirms es vēlos jūs apsveikt par jūsu panākumiem pēdējo gadu laikā. Tomēr vienlaikus jums jāzina, ka miljoniem cilvēku šobrīd ir ļoti noraizējušies par eiro, un mēs negaidījām, ka šī paaudze piedzīvos ko tādu.
Vispirms mūs uztrauc tas, kas turpmāk notiks ar sešu mēnešu un gada refinansēšanas operācijām, un tas, vai jums izdosies atteikties no šo ārkārtējo likviditātes pasākumu kopuma. Tikai mazohistiski noskaņoti cilvēki varētu nenovēlēt jums veiksmi finanšu politikas jautājumā. Tomēr arī inflācija rada pamatu bažām, un jūs šajā jomā gūstat labus panākumus. Būdams austrietis, es gribētu iebilst pret Vācijai adresēto aso kritiku. Ikvienam vajadzētu zināt, ka kādreiz Vācija lielā mērā bija stabilitātes avots. Tagad šī valsts jāsoda tāpēc, ka tā daudzās jomās guvusi labākus rezultātus nekā pārējās valstis. Nav iespējams solidarizēties ar cilvēkiem, kas ir atbildīgi par sliktu pārvaldību, nevajadzīgiem un pārmērīgiem administratīviem pasākumiem.
Burkhard Balz
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Būdams Eiropas Tautas partijas (Kristīgo demokrātu) grupas ēnu referents ziņojumam par Eiropas Centrālās bankas 2008. gada pārskatu, es esmu ļoti apmierināts ar ziņojumu, kuru patlaban apspriežam. Pateicoties ciešajai un efektīvajai sadarbībai ar Scicluna kungu un it īpaši ar Tremosa kungu no Eiropas Liberāļu un demokrātu apvienības grupas, manuprāt, mums ir izdevies sagatavot ļoti līdzsvarotu skaidrojumu par ECB 2008. gada pārskatu. Trichet kungs un Rehn kungs bija ar mani vienisprātis.
Es domāju, ka ECB 2008. gadā, kas bija pirmais krīzes gads, saskārās ar ļoti sarežģītiem uzdevumiem. Es uzskatu, ka ECB par spīti problēmām ir darbojusies efektīvi un galvenokārt ļoti apdomīgi. Šī pieeja ir atspoguļota Scicluna kunga ziņojumā. Tomēr ECB situācija nav vienkārša, un nešķiet, ka tuvākajā laikā tā varētu mainīties. No vienas puses, mēs vēl ne tuvu neesam pārvarējuši krīzi, un, no otras puses, plānotie reglamentējošie pasākumi Eiropas Centrālajai bankai rada jaunus uzdevumus un problēmas. Ir svarīgi, lai ECB nākamajos mēnešos un gados turpinātu nodrošināt eiro zonas stabilitāti. ECB, tāpat kā tankkuģim starptautiskajos ūdeņos, ir jāuztur pareizais kurss.
Otrkārt, - Trichet kungs, es jau to pieminēju priekšpēdējā diskusijā par monetāro politiku - ir jāsaglabā ECB neatkarība, it īpaši ņemot vērā, ka nākotnē to iekļaus Eiropas Sistēmisko risku kolēģijā. Tas ir ļoti svarīgi, jo jūs kā prezidents un pārējie ECB locekļi būsiet aktīvi iesaistīti šajā jomā. Tam ir jābūt svarīgam kritērijam attiecībā uz pārējo šīs bankas veikto pasākumu turpmākajiem novērtējumiem. Tas mums ir jāpatur prātā, kad izskatīsim citus ziņojumus nākamajos piecos gados.
Gianni Pittella
(IT) Priekšsēdētāja kungs, Trichet kungs, komisāra kungs, dāmas un kungi, karalis ir pliks! Tas ir precīzs situācijas nopietnības raksturojums. Šobrīd ir lietderīgi koncentrēties uz situācijas uzlabošanu, un pirmais solis var būt tikai Eiropas ekonomikas pārvaldība, bez kuras ekonomiskā sistēma neattīstīsies un pat mazināsies parāda ilgtspēja.
Grieķija ir jāatbalsta, mums tai jāsniedz palīdzība un jāizvairās no domino efekta attiecībā uz tām dalībvalstīm, kuru tautsaimniecībām raksturīgs vājš konkurētspējas līmenis un paaugstināts parāda līmenis. Reālai Eiropas pārvaldībai ir jāgarantē trīs mērķi: 1) izaugsmes politika; 2) finanšu instruments izaugsmes ilgtspējas nodrošināšanai; 3) ārkārtas situāciju pārvaldības politika.
Šorīt es dzirdēju daudzas runas, kurās tika slavināta eiro vērtība. Tas ir ļoti labi, un, protams, es tam piekrītu, bet kāpēc neapsvērt eiro kā valūtu, kas mūs ne tikai glābj no inflācijas, bet ar neliela garantēta parāda palīdzību nodrošina arī lielāku likviditāti, lai sāktu nopietnu Eiropas ieguldījumu programmu, laižot klajā eiro obligācijas? Attiecībā uz ārkārtas situāciju pārvaldību es atbalstu ideju par Eiropas Monetārā fonda izveidi, kas būtu prātīgs risinājums.
Dāmas un kungi, nobeigumā es gribētu skaidri pateikt, ka šajā posmā nedrīkst nogaidīt, tā sakot, dreifēt, gaidot, kad beigsies garā nakts. Mums nav vajadzīga "Don Abbondio Eiropa”. Ja Eiropa neparādīs drosmi tagad, tad kad?
Sharon Bowles
Priekšsēdētāja kungs, mums komitejā bija smaga darba nedēļa kopā ar ECB prezidentu, Eurogrupas priekšsēdētāju un ECB prezidenta vietnieka kandidātu. Mēs visi esam vienisprātis, ka par pamatprasību izvirzāma stingrāka dalībvalstu uzraudzība, veicot precīzu statistiku, lai nodrošinātu iespēju laikus iejaukties.
Šis darbs jau ir sācies, kā arī Statistikas birojam (Eurostat) ir sniegtas revīzijas pilnvaras, un komiteja ar nepacietību gaida, kad varēs izmantot savu palielināto ietekmi, lai sniegtu palīdzību.
Bet ir jāievēro arī rādītāji ne tikai attiecībā uz Stabilitātes un izaugsmes paktu. Viens variants ir lielāka fiskālā saskaņošana, kas saistīta ar makroekonomisko stabilitāti. Bet tas, protams, ir mēģināts. Atcerēsimies 2001. gada traci saistībā ar ECOFIN izteikto brīdinājumu Īrijai fiskālā pārpalikuma laikā. Mēs guvām mācību - ievērot disciplīnu budžeta pārpalikuma laikā ir pat grūtāk nekā nodrošināt kārtību deficīta apstākļos. Un, gluži tāpat kā finanšu tirgus gadījumā, nespēja nodrošināt šo kārtību beidzas ar krīzi.
Lai novērstu nelīdzsvarotību dalībvalstu starpā, uzmanība jāpievērš konkurētspējas zaudēšanai, kas bieži vien iet roku rokā ar šķēršļu likšanu vienotajā tirgū un nespēju risināt strukturālās reformas, tostarp pensiju jautājumu. Arī tas ne vienmēr izraisa deficītu.
Visbeidzot, Scicluna kungs minēja, ka Eiropas Centrālās bankas nodrošinātā likviditāte ir bijusi vērtīgs instruments krīzes pārvarēšanai, bet tas nav izmantots reālajā ekonomikā. Bieži vien tika vienkārši veikti atkārtoti ieguldījumi aktīvos, paaugstinot procentu likmi. Es uzdrīkstos teikt, ka daži no tiem, izmantojot pārdošanas ar atpirkšanu līgumu, atkal nonāca apritē atpakaļ pie ECB. Nav šaubu, ka dažos gada ceturkšņos to pat uzskatīja par darījumu, par ko pienākas prēmija. Tāpēc es vaicātu, vai mums tiešām ir jāklausās šādu banku lūgumos par jaunu kapitāla pietiekamības īstenošanas termiņu?
Michail Tremopoulos
(EL) Priekšsēdētāja kungs! Sākumā es vēlētos pateikt, ka šis ir svarīgs ziņojums, ar ko ir panākts kompromiss dažādo Eiropas Parlamenta viedokļu starpā. Tajā noteikti sociālās kohēzijas elementi, kuri nav apspriesti līdzīgās Eiropas Parlamenta debatēs. Mēs arī vēlētos, lai tas būtu signāls nopietnam pagrieziena punktam Eiropas Savienības politikā kopumā.
Protams, ziņojums attiecas uz 2009. gadu, bet 2010. gadā notiek lielas pārmaiņas, kas nenoliedzami skar manu valsti, Grieķiju. No tā varētu secināt, ka mums papildus monetārajai savienībai ir vajadzīga arī ekonomikas un politiskā savienība, kā jau daudzi to ir teikuši. Eiro ir jāpapildina ar obligātu sociālā nodrošinājuma rādītāju attiecībā uz sociālo kohēziju.
To skaidri pierāda dažādie Grieķijas izteikumi, no kuriem vairums ir nepareizi. Piemēram, es varu tikai norādīt uz to, ka Grieķijas produktivitāte nebija ievērojami zemāka kā vidēji visās ES 27 dalībvalstīs. To skaidri apliecina Eurostat statistikas dati - gan 2007., gan 2008. gadā šis rādītājs bija 90 %.
Pēdējo divu vai trīs gadu laikā budžeta deficīts un valsts parāds Grieķijā palielinājās tāpēc, ka saruka ienākumi, krīzes dēļ samazinājās ieņēmumi no ārzemēm, piemēram, tūrisms un kuģniecība, un palielinājās valsts izdevumi. Protams, pastāvēja izšķērdība, bet cilvēki tika arī iesaistīti valsts sektorā dažādā veidā.
Tas nenoliedzami ir jāmaina; mums arī jāpieprasa minētais sociālās aizsardzības rādītājs, nevis jāapmierinās ar vispārīgiem aicinājumiem nedarīt neko tādu, kas pārmērīgi ietekmēs cilvēkus, kuriem ir ļoti mazi ienākumi. Izdevumi un instrumenti ir jākontrolē tāpat kā viss pārējais, kas ievērojami palielinājies pēdējo divu gadu laikā, bet it sevišķi jākontrolē ieņēmumi, kuri ir vienlīdz ievērojami samazinājušies. Nedrīkst samazināt ienākumus lielai sabiedrības daļai, kas dzīvo uz nabadzības robežas.
Acīmredzot šie jautājumi arī ir saistīti ar šodien Briselē notiekošo augstākā līmeņa sanāksmi. Tomēr Giegold kunga ziņojumam jābūt arī signālam vispārējām izmaiņām un šo viedokļu iekļaušanai Stabilitātes paktā. Galvenais, mums nav jāmeklē glābiņš nepieņemamajā idejā par Eiropas Monetārā fonda izveidošanu, kas turklāt nav dzīvotspējīga.
(Aplausi)
Peter van Dalen
(NL) Priekšsēdētāja kungs! Rehn kungs un Trichet kungs pamatoti runā par pašreizējo situāciju. Grieķijas stāvoklis eiro zonā ir ļoti nestabils, un, manuprāt, risinājums ir atkarīgs no Starptautiskā Valūtas fonda (SVF). Pašlaik SVF ir īstā organizācija, kas var palīdzēt Grieķijai izkļūt no krīzes. Ja tas neizdodas, mums ir apņēmīgi "jāpārcērt šis Gordija mezgls”. Tām valstīm, kas neievēro eiro zonas noteikumus, ir no tās jāizstājas.
Priekšsēdētāja kungs, centīsimies gūt mācību no šīs situācijas. Pievienojoties eiro zonai, Grieķija bija tikpat neparedzama kā Delfu orākuls. Tās iesniegtie dati bija neskaidri un neuzticami. Grieķijas valdībai nav tiesību uzstāt, ka risinājums jārod pārējām eiro zonas valstīm, jo tās it kā esot daļēji atbildīgas par pašreizējo Grieķijas krīzi. Tas ir tas pats, kas apgriezt pasauli kājām gaisā. Nevienam, kas sniedz maldīgu informāciju, nav tiesību apsūdzēt kādu citu. Tāpēc es gribētu uzdot Trichet kungam un Rehn kungam konkrētu jautājumu: vai jūs zinājāt, ka Grieķijas sniegtie dati, pievienojoties eiro zonai, bija neprecīzi un nepilnīgi? Ja nē, vai jums to nevajadzētu zināt? Es ceru, ka jūs man sniegsiet godīgu atbildi uz šo jautājumu.
Charalampos Angourakis
(EL) Priekšsēdētāja kungs! Es gribētu novēlēt savam tautietim veiksmi 25. martā.
Kapitālisma krīze ir izraisījusi darba ņēmēju dzīves līmeņa spirālveida pasliktināšanos. Vienlaikus tā ir devusi kapitālismam iespēju paātrināt pret darbaspēku vērstas politikas piemērošanu. Pret strādniekiem vērstā valsts terora iespaidā plutokrāti sāka īstu karu pret pamatalgām un sociālajām tiesībām, lai palielinātu kapitāla peļņu.
Eiropas Savienības un dalībvalstu īstenotās pret tautu vērstās politikas balsts ir ECB. Tā ir skarba politika, ko piemēro, pamatojoties uz kapitāla rentabilitātes kritēriju. Kopš tika izveidota minētā banka, nepārtrauktie aicinājumi samazināt algas un paātrināt kapitālisma pārstrukturēšanu ir guvuši auglīgu augsni kapitālisma krīzē.
ECB, noveļot krīzes smagumu uz strādājošo pleciem, ir rīkojusies kā plutokrātijas buržuāzistiska labā roka. Tā ir novirzījusi bankām un monopolu grupām vairāk nekā 1 triljonu eiro. Un tagad tā aicina strādājošos atmaksāt zaudējumus.
Tāpēc ir jāpaātrina cīņa pret imperiālismu, lai Eiropas Savienība izkļūtu no krīzes, kā arī cīņa par tautas varu, tautas ekonomiku un sociālismu.
Godfrey Bloom
Priekšsēdētāja kungs! Dzirdot par eiro veiksmi, man šķiet, ka es esmu dzīvojis kādā paralēlā pasaulē. Varbūt mazliet nolaidīsimies uz zemes?
Ibērijas pussalā un daudzās eiro zonas valstīs bezdarbs, arī jauniešu bezdarbs, ir kļuvis par hronisku parādību. Jau gadiem ilgi tas sasniedz 30-40 % līmeni. Tam nav nekāda sakara ar krīzi. Tas ir īsts posts. Amerikas Savienotajās Valstīs IKP uz vienu iedzīvotāju ir ievērojami lielāks nekā Eiropas Savienībā. Klusā okeāna reģiona valstu IKP krietni pārsniedz Eiropas Savienības IKP.
Nē, eiro nebūt nav veiksmes stāsts. Tas jau cieš sakāvi. Tas brūk mūsu acu priekšā. Aplūkosim tikai dažus ekonomikas pamatelementus. Nav pēdējā aizdevēja, kas ir gatavs sniegt finansiālu palīdzību arī tad, kad visi pārējie atsakās to darīt, tāpēc mums ir Grieķijas krīze un draud arī Portugāles krīze. Aizdevēja nav. Valūtas pārvaldībā tas vispār ir neiespējami, neņemot vērā, vai tā ir optimāla valūtas zona vai nav.
Trūkst saskaņotas fiskālās politikas, tāpēc tas ir lemts neveiksmei un jau šobrīd cieš sakāvi.
Ar jūsu atļauju es gribētu atgādināt visiem klātesošajiem, ka ir divu veidu cilvēki: labklājības radītāji, kas strādā privātā sektorā un rada labklājību, un tie, kas šo labklājību izmanto, - politiķi un birokrāti, un tādu ir pārāk daudz. Mūsu ir pārāk daudz. Mēs esam ekonomikas nasta, un, kamēr minētās valūtas zonas nesāks samazināt izdevumus valsts sektorā, kļūs arvien sliktāk un sliktāk.
Corneliu Vadim Tudor
(RO) Krīzes galvenais cēlonis ir mafija. Es minēšu dažus piemērus no manas valsts, Rumānijas. Ticiet man, būdams rakstnieks un vēsturnieks, kas vada dienas laikraksta un nedēļas žurnāla izdevniecību, es ļoti labi zinu, ko runāju.
Kopš 1990. gada ir nelikumīgi privatizēti aptuveni 6000 uzņēmumu, kuru vērtība ir 700 miljardi eiro. Diemžēl līdz šim ir saņemti tikai 7 miljardi eiro jeb 1 % no šīs naudas. Daudzos gadījumos privatizācija izpaudās tādējādi, ka Rumānijas valstij piederošie aktīvi vienkārši tika nodoti citu valstu īpašumā, citiem vārdiem sakot, tika nacionalizēti. Tā vairs nav tirgus ekonomika, bet tā ir "džungļu ekonomika”.
Minētā situācija ir atkārtojusies vairākās Balkānu valstīs, kurās vietējā mafija ir apvienojusies ar pārrobežu mafiju, izveidojot organizētās noziedzības karteli. Tieši tāpat kā pirms 100 gadiem Balkānu pussala atkal atrodas uz pulvera mucas. Sociālo protestu vilnis Grieķijā var ātri sasniegt pārējās šā reģiona valstis.
Ja 20. gadsimtā mēs runājām par eksporta revolūciju, tad 21. gadsimtā mēs varam runāt par eksporta bankrotu. Bads ir bijis visspēcīgākais vēlēšanu faktors vēsturē. Mums jāpievērš uzmanība nevis cīņai pret korupciju, kas zināmā mērā ir abstrakts jēdziens, bet cīņai pret korumpantiem.
Iedzīvotāju noskaņojums kļūst arvien drūmāks, un, ja mums neizdosies izskaust krāpšanu mūsu valstīs, Eiropas Savienības cēlais projekts sabruks kā smilšu pils.
Tomēr vēl ir cerība uz izglābšanos, - šādās vēstures krustcelēs ir jārod radikāls risinājums. Mafija ir ne vien jāpakļauj, bet jāiznīcina pilnībā.
Werner Langen
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Vispirms es gribētu sirsnīgi pateikties Eiropas Centrālās bankas prezidentam Jean-Claude Trichet par ļoti sekmīgo darbu pēdējo sešu gadu laikā. Es gribētu arī pateikties referentiem par iesniegto ziņojumu, kas ir guvis vairākuma atbalstu. Rehn kungs, es gribētu jums atgādināt, ka jūs gaida ļoti nopietni uzdevumi. Es ceru, ka Komisija beidzot ir saņēmusi drosmi, lai jaunajā priekšlikumā aplūkotu Stabilitātes un izaugsmes pakta nepilnības. Finanšu ministru pārvaldītas ekonomikas modelis šajā gadījumā nav risinājums, jo šiem finanšu ministriem iepriekš tas neizdevās. Mums vajadzīga automatizēta sistēma. Mums nav vajadzīga ekonomikas pārvaldība finanšu ministru pakļautībā. Tā vietā mums vajadzīga automatizēta sistēma, kura reaģē uz pārkāpumu gadījumiem un kuru atbalsta un vada ECB un Komisija. Tas varētu būt augstākā līmeņa sanāksmes iznākums.
Es vēlētos izteikt divas piezīmes par Trichet kunga teikto attiecībā uz eiro zonu. Es ļoti atzinīgi vērtēju jūsu teikto par to, ka mums jābūt konkurētspējīgiem pasaules mērogā. Runa ir ne tikai par eiro zonas valstu savstarpējo konkurenci, bet par to, lai mēs spētu konkurēt ar ASV un Āziju.
Otrkārt, ES lielā mērā izdevās līdzsvarot savu budžetu, pateicoties valstīm, kurās ir budžeta pārpalikums. Ja tā nebūtu noticis, ECB būtu jāpiemēro daudz bargāka politika.
Treškārt, ekonomikas vēsturē nav piemēru, ka valstis, kurās samazinās iedzīvotāju skaits, ilgtermiņā radītu iekšējā tirgus attīstību. Tām ir jāeksportē sava produkcija.
Par Vāciju jāsaka, ka, stājoties Ekonomikas un monetārajā savienībā, tā sevi parādīja vāji, bet tad saņēmās, un patlaban tā ir kļuvusi par piemēru pārējām valstīm. Bet ar to nepietiek. Mums ir diezgan daudz darāmā budžeta konsolidācijas jomā. Paveikto darbu nedrīkst novērtēt par zemu. Kuram radās doma sodīt ļoti veiksmīgās valstis un atstumt tās, kas nav izpildījušas savas saistības? Tā nav patiesa Eiropas politika. Tāpēc es gribētu novēlēt Komisijai drosmi un sirsnīgi pateikties ECB.
(Aplausi)
Anni Podimata
(EL) Priekšsēdētāja kungs! Vispirms es vēlos apsveikt abus referentus par izcili paveikto darbu šajos īpaši sarežģītajos apstākļos.
Drīz sāksies viena no izšķirīgākajām augstākā līmeņa sanāksmēm, un vēl arvien nenorimst diskusijas par tā saukto Grieķijas jautājumu un to, vai mums vajadzētu pieņemt Eiropas mehānismu, kas krīzes laikā darbotos kā ekonomikas aizsardzības indikators, lai nodrošinātu eiro zonas stabilitāti.
Nav šaubu, ka šajā situācijā galvenā atbildība ir jāuzņemas Grieķijai, un šī valsts to ir pilnībā uzņēmusies. Tomēr pastāv arī kolektīvā atbildība. Vienotā valūta ir devusi ļoti daudz, bet tai ir arī nopietnas vājās puses. EMS vienpadsmit pastāvēšanas gados mēs nevēlējāmies redzēt un atzīt, ka konkurētspēja ir atšķirīga un ka izteiktā nevienlīdzība un nelīdzsvarotība eiro zonas valstu starpā nav savienojamas ar eiro zonas dzīvotspēju un stabilitāti.
Uz to skaidri norāda spekulatīvie uzbrukumi, kas līdz šim tika vērsti galvenokārt pret Grieķiju, bet kas nesen ir izraisījuši arī Portugāles kredītvērtējuma samazināšanos un jau tiek vērsti arī pret citām valstīm, piemēram, Itāliju un Spāniju, un neviens nezina, kādas tam būs sekas.
Tādēļ, ja mēs vēlamies parādīt, ka spējam tikt galā ar situāciju, mums nekavējoties jāsāk veidot jaunu, spēcīgāku ekonomiskās sadarbības un pārvaldības modeli, kurā, Langen kungs, tiek ievēroti Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumi un kurš vienlaikus spēj pārsniegt finansiālu koordināciju šaurā nozīmē, lai panāktu ekonomikas saskaņošanu, nosakot papildu kritērijus, un sasniegt ES nodarbinātības un ilgtspējīgas attīstības stratēģijas mērķus.
Olle Schmidt
(SV) Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs! Trichet kungs, eiro pastāv jau desmit gadus, un tas lielākoties ir izturējis visus pārbaudījumus, pat ja pašreizējie satricinājumi vēl nav beigušies. Esmu pārliecināts, ka jau šodien mēs redzēsim, kā tiek sperts pirmais nozīmīgais solis, lai panāktu Eiropas risinājumu vai nu ar Starptautiskā Valūtas fonda palīdzību, vai bez tās. Mums ir viens liktenis, kā to pamatoti teica Trichet kungs. Pretējā gadījumā mūsu izredzes ir biedējošas.
ECB ir kā mūris pret finanšu vētrām. Nenāks par ļaunu atgādināt, ka eiro ir veiksmīgi izturējis finanšu krīzi un bijis kā enkurs gan Eiropai, gan arī valstīm, kas atrodas ārpus eiro zonas.
Eiro ir nodrošinājis stabilitāti un apstākļus, lai radītu miljoniem jaunu darbavietu, un mūsdienās, kad visi runā par krīzi, to nedrīkst aizmirst. Eiro nav vainojams Grieķijas un pārējo eiro zonas valstu problēmās. Neapdomīga valsts līdzekļu tērēšana radīs problēmas neatkarīgi no valūtas izvēles. Tieši pretēji, ekonomikas krīze būtu bijusi krietni smagāka bez savstarpējās sadarbības, ko ietver eiro. Mums nāktos saskarties ar spekulācijām un konkurenci vairāk nekā 20 valstu valūtu devalvācijā.
Daudzi no mums to ir pieredzējuši, arī es, darbojoties Zviedrijas Finanšu komitejā, kad pastāvēja 500 % likme. Krīze Grieķijā liecina, ka ir jāpastiprina vienošanās par budžeta deficīta uzturēšanu zemā līmenī. Deficīts joprojām ir ļoti liels. Mums vajadzīga labāka ekonomikas politikas uzraudzība un saskaņošana ES līmenī, citiem vārdiem sakot, tāda finanšu saskaņošana, kas sevi attaisno.
Nobeigumā es gribētu mazliet piebilst par spekulāciju. Dažreiz, ja valstīs notiek spekulācijas, kā tas 20. gadsimta deviņdesmitajos gados notika manā valstī, mums tiek sniegta lieliska iespēja plānot veicamos pasākumus. Kad mēs George Soros dēļ bijām nonākuši sarežģītā situācijā, starp citu, mēs zinājām, kas notiks, un veicām vajadzīgos pasākumus. Par to vajadzētu padomāt visām valstīm, kurām šobrīd ir grūtības.
Ryszard Czarnecki
(PL) Priekšsēdētāja kungs! Es izvairīšos no kaujinieciskā toņa, kādu lietoja iepriekšējais runātājs. Militārā valoda nav banku stilā. Es pārstāvu, iespējams, vienīgo politisko grupu Parlamentā, kurā vairums locekļu nāk no valstīm, kas nav eiro zonas dalībnieces. Tikai divas ir eiro zonas valstis. Tāpēc mans viedoklis būs atšķirīgs.
Trichet kunga runu varētu novērtēt ar 36 punktiem, jo tieši tik daudz deputātu klausījās šajā runā. Vai tas nozīmē, ka mēs esam kūtri? Nē, tas nozīmē, ka Parlamenta deputāti īsti netic, ka Eiropas Centrālā banka varētu būt risinājums, aizsardzības līdzeklis pret krīzi vai ka tā varētu būt kā drošības josta. Rehn kungs teica, ka eiro zona pati par sevi ir vērtība, un pēc tam pieminēja krīzi Grieķijā. Tā ir acīmredzama pretruna. Grieķija šobrīd piedzīvo krīzi tāpēc, ka tā pāragri pievienojās šai stabilitātes oāzei. Mums vajadzētu izvairīties no šādām pretrunām.
Nikolaos Chountis
(EL) Priekšsēdētāja kungs! Es piekrītu kolēģiem, kas teica, ka krīze vēl nav galā. Daudzu valstu ekonomiskā situācija ir izteikti negatīva. Vairumā valstu palielinās bezdarbs. Pasākumi, kas veikti deficīta problēmas risināšanai, krīzi saasina.
Trichet kungs un Rehn kungs, - es runāju kā amatpersona - vai jūs neredzējāt krīzes tuvošanos? Pazīmes taču bija. Sākoties krīzei, jūs aizbildinājāties, ka ikvienam ir jārisina savas problēmas pašam. Tagad jūs monotoni atkārtojat vārdus "uzraudzības trūkums” un "stingrība Stabilitātes paktā”.
Es uzskatu, ka Eiropas Savienības un Grieķijas problēma nav saistīta ar pareizu finanšu pārvaldību. Jūs labi zināt, ka tādas valstis kā Grieķija, lai segtu parādu, kļūst par spekulantu upuri, bet vienlaikus tas atklāj institucionālas un politiskas nepilnības Ekonomikas un monetārajā savienībā.
Tāpēc es teiktu, ka mums ir jāmaina Stabilitātes pakts. Uzstājot uz Stabilitātes pakta piemērošanu, it īpaši recesijas laikā, mēs noteikti palielināsim un saasināsim reģionālo un sociālo nevienlīdzību, palielināsim bezdarbu un iznīcināsim izaugsmes iespējas.
Bastiaan Belder
(NL) Priekšsēdētāja kungs! Grieķija un eiro zona ir pelnīti nonākušas neapskaužamā situācijā. Finansiālās palīdzības sniegšana Grieķijai galvenokārt ir Starptautiskā Valūtas fonda (SVF) uzdevums. SVF apgalvo, ka tam ir lieliskas iespējas palīdzēt Grieķijai. Šķiet, ka Eiropas Monetārā fonda izveides pamatā ir politiski apsvērumi, it īpaši, lai "glābtu Eiropas ādu”, ja Grieķija vērstos pie SVF. Tomēr nesteigsimies ieviest jaunu struktūru kā aizsardzību pret pašreizējo noteikumu nepildīšanu. Eiropas Monetārā fonda izveides vajadzība un vēlamība ir apšaubāma. Lai nodrošinātu noteikumu ievērošanu, ir aktīvāk jāīsteno Stabilitātes un izaugsmes paktā paredzētās soda sankcijas. Padomes ziņā tagad ir spert izšķirīgo soli. Statistikas biroja darbības jomā ir jāiekļauj eiro zonas dalībvalstu budžeta rūpīga pārbaude un Stabilitātes un izaugsmes pakta ievērošanas uzraudzība.
Csanád Szegedi
(HU) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Šajā ziņojumā ir nopietna nepilnība, proti, tajā nav nosaukti atbildīgo vārdi. Kamēr nebūs nosaukti atbildīgie, mēs nespēsim pārvarēt ekonomikas krīzi Eiropā. Skatīsimies beidzot patiesībai acīs - krīzi neizraisīja cilvēki, kuru ienākumus veido alga, bet to izraisīja bankas, starptautiskie uzņēmumi un apdrošināšanas sabiedrības, kas līdz pēdējam centam izmantoja Eiropas sabiedrību.
Patlaban, ja starptautisks uzņēmums vēlas darboties Ungārijā, tas rīkojas šādi: saņem brīvu zemes gabalu no pašvaldības, saņem nodokļu un iemaksu atvieglojumus un pieņem darbā cilvēkus, maksājot minimālo algu un pat neļaujot iesaistīties arodbiedrībās. Minētie apstākļi noveda Eiropas darba ņēmējus krīzes situācijā. Mēs pieprasām, lai starptautiskie uzņēmumi, bankas un apdrošināšanas sabiedrības uzņemtos atbildību un palīdzētu risināt un pārvarēt ekonomikas krīzi.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Priekšsēdētāja kungs! Mūs ir skārusi smagākā krīze astoņdesmit gadu laikā, un tā ir lielākā krīze, kopš pastāv Kopienas projekts.
Tā sākās ar Ziemeļamerikas augsta riska hipotekāro kredītu krīzi, kurai sekoja Lehman Brothers bankrots. Tagad tā ir sasniegusi trešo posmu, 2009. gadā samazinot Eiropas IKP par 4 %, atstājot bez darba 23 miljonus cilvēku un krasi pasliktinot valsts finanšu stāvokli, valsts parādam pārsniedzot 80 % no IKP.
Eiropas Centrālajai bankai bija izšķiroša nozīme sistēmas likviditātes saglabāšanā, izmantojot netradicionālus mehānismus, lai pretotos kreditēšanas ierobežojumiem un cieši sadarbotos ar galvenajām monetārajām iestādēm.
Patlaban, kad gaidāma mērena atveseļošanās un vairs nedraud inflācija, ECB joprojām ir jāveicina kreditēšanas atjaunošana un jācenšas neapdraudēt ekonomikas atveseļošanu, pārsteidzīgi vai nekritiski atsakoties no ārkārtas pasākumiem.
Krīze mums ir parādījusi, ka jānostiprina monetārie un ekonomikas pīlāri, kas ir monetārās politikas pamats. Mums jāpievērš uzmanība norisēm galveno finanšu aktīvu cenu un privāto parādu jomā, lai nodrošinātu cenu stabilitāti un ekonomikas stabilitāti kopumā.
Divdesmit dalībvalstīs pašlaik ir pārmērīgs budžeta deficīts. Valsts finanšu konsolidācija - uzdevums, no kura nevar izvairīties un kurš jāpilda saskaņoti un saprātīgā veidā, - patiesībā nozīmē pieprasījuma atjaunošanu, ieguldījumu sekmēšanu un tādu reformu atbalstīšanu, kas ļauj atdzīvināt ekonomiku, palielināt ilgtspējīgas izaugsmes iespējas un radīt darbavietas. Lielākai ekonomikas savienībai var būt izšķiroša nozīme.
Ir jāizlīdzina globālā nelīdzsvarotība. Eiropas Savienība ir viens no līdzsvarotākajiem reģioniem. To varētu apdraudēt, ja netiek pastiprināta ES konkurētspēja un starptautiskā monetārā sadarbība. Mēs uzlabosim konkurētspēju pasaules mērogā tikai tad, ja mēs pastiprināsim iekšējo ekonomisko sadarbību konkurētspējas un maksājumu bilances jomā, lai novērstu nelīdzsvarotību un atšķirības eiro zonā.
Grieķijas drosme un centieni ir pelnījuši pārliecinošu un noteiktu atbalstu. Šis jautājums skar kopīgas intereses, un neskaidrība kaitē visiem Eiropas iedzīvotājiem. Subsidiaritāte un solidaritāte ir monētas - Eiropas valūtas - divas puses. Kā jau Trichet kungs teica gan angļu, gan franču un vācu valodā, eiro nav tikai valūta, tas ir mūsu kopīgais liktenis.
Es to atkārtoju spāņu valodā, kas ir viena no pasaules mēroga valodām Eiropas Savienībā. Nobeigumā es to pateikšu grieķu valodā, kura vislabāk izteic mūsu vispārējo aicinājumu: "Το ευρώ είναι το κοινό μας μέλλον.” (Eiro ir mūsu kopīgā nākotne.)
Pat the Cope Gallagher
(GA) Priekšsēdētāja kungs! Ekonomikas krīze ir negatīvi ietekmējusi visas Eiropas Savienības dalībvalstis. Visā Eiropas Savienībā ir strauji palielinājies bezdarba līmenis, un tas it īpaši skar jauniešus. Krīzes dēļ ir samazinājušies daudzu dalībvalstu valsts līdzekļi. Lai risinātu šo jautājumu, Īrijas valdība 2008. un 2009. gadā veica izšķirošus pasākumus.
Īrijas budžeta deficīts nekontrolēti turpināja pieaugt, sasniedzot 14 % no IKP. Valdības pasākumi 2010. gadā nostabilizēja šo budžeta deficītu pie 11,6 % no IKP. Minētā valdības rīcība ir guvusi atzinību starptautiskajā tirgū. Salīdzinājumā ar decembrī veiktajiem pagājušā gada budžeta aprēķiniem Īrijas aizņēmumu izmaksas ir nostabilizējušās. Es saprotu, ka Ekonomikas un monetārās komitejas šīsnedēļas sanāksmē Centrālās bankas prezidents atzinīgi novērtēja un slavēja Īrijas valdības rīcību. Īrija fiskālo pielāgojumu jomā daudzējādā ziņā pārspēj daudzas citas valstis. Tādās valstīs kā Apvienotā Karaliste un ASV, kurās budžeta deficīts pārsniedz 10 %, būs jāveic ievērojami pielāgojumi, lai atjaunotu valsts finanšu ilgtspēju šajās valstīs.
Nobeigumā es gribētu piebilst, ka Īrija joprojām ir labvēlīga valsts uzņēmējdarbības veikšanai, jo tiek ievēroti Īrijas ekonomikas pamatprincipi, un mēs saglabāsim 12,5 % ...
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Zbigniew Ziobro
(PL) Priekšsēdētāja kungs! Krīzes palielināšanās eiro zonā liecina par apdraudējumu tiem ekonomikas projektiem, kuru pamatā ir nevis ekonomiski aprēķini, bet ideoloģiski apsvērumi, it īpaši tad, ja integrācija ietver dažādu dalībvalstu ar atšķirīgiem ekonomiskajiem nosacījumiem ekonomisku integrāciju.
Rodas jautājums, vai dažām dalībvalstīm vajadzēja iestāties eiro zonā jau tad, kad tās to izdarīja. Eiro projekts zināmā mērā ir kļuvis galvenokārt par politisku, nevis ekonomisku projektu, un tā mērķis ir paātrināt Eiropas integrāciju. Eiropas nodokļu maksātājiem daudzās valstīs šāda steiga šodien var dārgi maksāt. Būtu labi, ja mēs varētu izdarīt dažus secinājumus, lai turpmāk neatkārtotu iepriekšējās kļūdas. Eiro neatrisina atsevišķu valstu strukturālās problēmas, pārlieku lielos parādus vai finanšu disciplīnas trūkumu. Dalībvalstis pašas ir atbildīgas par savu finanšu stāvokli, un šādas problēmas ir jārisina valstīs, kurās tās radušās.
Marie-Christine Vergiat
(FR) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Es ar zināmu izbrīnu lasīju šos ziņojumus, un šorīt dzirdētais mani pārliecināja vēl vairāk.
Ja neņem vērā dažus izņēmumus, tas joprojām ir jautājums par budžeta ierobežojumiem, inflācijas apturēšanu un Stabilitātes un izaugsmes paktu, pat ja 20 no 27 valstīm vairs neatbilst visiem kritērijiem.
Protams, daudzām valstīm ir vajadzīga ekonomikas pārvaldība. Tomēr mēs vēlamies politisku Eiropu, kas nodrošina kontroli ekonomikas un sociālās izvēles jomā un kas spēj iejaukties monetārās izvēles jomā.
Grieķijas krīzes situācijā tiek apgalvots, ka Vācijai ir šāda kontrole un ka tā izvirza savas prasības. Amerikas Savienotajās Valstīs centrālā banka nesen ir tieši iejaukusies valsts budžeta finansēšanā, iegādājoties Valsts kases obligācijas. Eiropā ECB steidzās glābt bankas, bet Grieķijai un plašākā nozīmē PIGS valstīm ir jāmaksā pašām, citiem vārdiem sakot, tas jādara darba ņēmējiem, ierēdņiem un pensionāriem, lai gan šīs valstis arī ir cietušas no finanšu spekulācijām.
Mums nav vajadzīgas nelielas reformas; mums ir vajadzīga citāda Eiropa, ekonomiski un sociāli līdzsvarota Eiropa, kas apmierina vairākuma, nevis nelielas sabiedrības daļas vajadzības.
Jaroslav Paška
(SK) Ziņojumā par eiro zonas un valsts finanšu pārvaldību 2009. gadā ir sīki analizēta ES pārvaldība pasaules finanšu un ekonomikas krīzes laikā.
Ekonomikas produktivitātes mazināšanās vairākās ES valstīs izraisīja strauju bezdarba kāpumu un ES valstu parādu palielināšanos. Krīze ir dažādi ietekmējusi katru valsti, un šo valstu veiktie pasākumi krīzes pārvarēšanai tāpēc atšķiras. Par spīti ES iestāžu centieniem veikt saskaņotus un kolektīvus pasākumus, šķiet, ka dažās valstīs nelaimi piesauca populistu valdības, kurām trūkst pienācīgas atbildības par valsts finanšu pārvaldību.
Tāpēc Eiropas Savienībai ir sarežģītāk risināt krīzes izraisītās problēmas nekā citiem galvenajiem ekonomikas centriem, piemēram, ASV, Ķīnai, Japānai un Indijai. Izrādījās, ka Eiropas ekonomiskā vide kopumā var būt daudzveidīga un plaši reglamentēta, bet salīdzinājumā ar konkurējošām valstīm tā ir ļoti apgrūtinoša. Tāpēc tuvākajā laikā līdztekus centieniem konsolidēt eiro zonas valstu finanses mums ir arī jācenšas pārstrukturēt un būtiski vienkāršot iekšējās vides noteikumus. Mēs nedrīkstam aizmirst, ka tikai ražošanas nozare rada resursus, kurus izmanto visa sabiedrība.
Enikő Győri
(HU) Dāmas un kungi! Eiropas Centrālā banka 2008. gadā saskārās ar nepieredzētām problēmām, jo 2008. gada septembrī Eiropu skāra pasaules ekonomikas krīze. Finanšu krīze izvērtās par reālās ekonomikas krīzi, jo neuzticēšanās dēļ apsīka kapitāla tirgus un finanšu iestādes vairs neizsniedza kredītus ne cita citai, ne uzņēmumiem. ECB reaģēja ātri un, manuprāt, atbilstīgi notikumiem finanšu jomā, bet, ja novērtējam palīdzības pasākumus krīzes pārvarēšanai, mēs nevaram nepievērst uzmanību tam, ka diemžēl tiek diskriminētas eiro zonai nepiederošās valstis.
Esmu pārliecināta, ka ECB ir rīkojusies pretrunā Eiropas Savienības principiem, jo 2008. gada oktobrī, krīzes kulminācijas brīdī, tā nenoteica vienlīdzīgus nosacījumus kredītlīniju izmantošanai. ECB noregulēja valūtas maiņu ar Zviedrijas un Dānijas valsts bankām, lai nodrošinātu pienācīgu eiro likviditāti abu valstu banku sistēmām. Turpretim Ungārijas un Polijas centrālo banku gadījumā ECB bija gatava darīt to pašu tikai pret nodrošinājumu.
Šāda ECB rīcība diemžēl veicināja nenoteiktību tirgū, vēl vairāk saasinot šo valstu situāciju. Tagad, izstrādājot jaunu finanšu sistēmu, mums ir jāveic pasākumi, nodrošinot, lai šāda nevienlīdzība turpmāk tiktu izskausta. Tāpēc mēs nevaram ieviest noteikumus, kas daļai ES dalībvalstu ir nelabvēlīgāki nekā pārējām dalībvalstīm. Es turpināšu šo domu, runājot par Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas izveidi, kurā mēs visi patlaban ieguldām savu darbu. ECB šajā jomā būs liela nozīme. Minētās kolēģijas prezidentūru vadīs ECB prezidents, un mums būs jānodrošina, lai eiro zonas valstīm un valstīm, kas atrodas ārpus eiro zonas, piemēram, Centrāleiropas un Austrumeiropas valstīm, jaunajā organizācijā būtu vienādas balsstiesības.
Ja mēs neiestāsimies pret diskrimināciju, ko jau pieredzējām krīzes laikā, pastāv draudi, ka nevienlīdzība kļūs par jauno finanšu uzraudzības struktūru praksi, un no tā noteikti ir jāizvairās. Nav pieļaujams, ka atkalapvienošanās ideāls tiek sagrauts, aizvietojot politisko sašķeltību ar ekonomikas šķelšanu.
George Sabin Cutaş
(RO) Nav pārsteigums, ka ECB gada pārskatā galvenā uzmanība veltīta ārkārtas pasākumiem, ko tai bija jāveic krīzes laikā.
Ņemot vērā iepriekš minēto, es uzskatu, ka Eiropas Centrālā banka rīkojas pareizi, nepārtraukti palielinot likviditātes nodrošinājumu eiro zonas bankām. Tomēr mēs nedrīkstam aizmirst, ka dalībvalstis, kas atrodas ārpus eiro zonas, ir to valstu starpā, kuras vissmagāk cietušas krīzes dēļ, un ka Eiropas Centrālajai bankai ir jāiejaucas arī šajā jomā, veicot likviditāti uzlabojošus pasākumus.
Turklāt budžeta deficīta pieaugums, valsts parāds un bezdarbs to jauniešu vidū, kas ir jaunāki par 25 gadiem, ir vērojams vairumā Eiropas Savienības dalībvalstu. Stabilitātes un izaugsmes pakts ir saskāries ar identitātes krīzi un zaudē uzticamību, tādēļ tā principus nav iespējams efektīvi piemērot.
Manuprāt, pakta īstenošanai jābūt vienotai un mazākā mērā automatizētai un vajadzīga tāda pieeja, kurā ņemta vērā katras dalībvalsts atšķirīgā situācija, vairāk uzsverot valsts finanšu ilgtspēju, nevis valsts budžeta deficītu.
Pakta galvenais mērķis bija profilakse. Tas sākotnēji tika izstrādāts, lai nodrošinātu budžeta attīstības daudzpusēju uzraudzību, izmantojot agrīnās brīdināšanas sistēmu. Tāpēc es piekrītu Scicluna kunga ziņojumā paustajam, ka noteikti ir jāizveido Eiropas Sistēmisko risku kolēģija, kura nodrošinās agrīnu brīdināšanu par sistēmiskiem apdraudējumiem vai nelīdzsvarotību, kas apdraud finanšu tirgu.
Pašreizējā finanšu krīze un tās nesenā saasināšanās kopumā radīs precīzu izskaidrojumu ES līmenī pieejamajiem savstarpējā atbalsta mehānismiem, vienlaikus arī pastiprinot saskaņošanas instrumentus dalībvalstu starpā, lai atbalstītu kopīgu ekonomikas pārvaldību. Krīze mums ir devusi mācību, ka mums ir vajadzīga lielāka fiskālā atbildība un arī ekonomikas uzraudzības procedūras līdzsvarota budžeta uzturēšanai.
Roberts Zīle
(LV) Godātie prezidenta un komisāra kungi! Pagājušā gada decembrī Strasbūrā tā laika finanšu komisārs Almunia teica: "Ja nekas būtisks nenotiks, mēs nākamā gada vasarā uzaicināsim Igauniju eiro zonā ar 2011. gadu.” Šis tas ir mainījies, bet tikai ne ar Igauniju, bet gan ar eiro zonu. Igaunija praktiski ir vienīgā Eiropas Savienības valsts, kas šodien izpilda Māstrihtas kritērijus. Kāds signāls būs, ja Igauniju neuzņems eiro zonā atbilstoši noteikumiem? Manuprāt, tas būs signāls finanšu pasaulei, ka ar eiro zonu ir tik slikti, ka tā nespēj uzņemt mazu, bet fiskāli atbildīgu valsti. Citiem vārdiem sakot, uz eiro zonas kluba durvīm tiks uzlikta izkārtne: "Klubs slēgts. Notiek kapitālais remonts.” Bet kāds signāls būs jaunajām Eiropas Savienības valstīm, kā manai valstij Latvijai, kas atrodas programmā ar Starptautisko Valūtas fondu, kas tur fiksētu valūtas kursu pret eiro, lai to ieviestu, devalvē savu ekonomiku ar divciparu IKP kritumu un ārkārtīgi augstu bezdarbu? Signāls būs - kāpēc ar augstu nacionālo valūtas kursu maksimāli censties atdot privāto parādu, ko izsniegušas Eiropas Savienības bankas eirokredītos, piemēram, nekustamajos īpašumos? Paldies!
David Casa
Priekšsēdētāja kungs! 2008. gads bija ļoti nozīmīgs Eiropas un pasaules ekonomikai. Tas bija gads, ko raksturoja liela nenoteiktība attiecībā uz krīzes apmēru, kas šķietami palielinājās.
Liela neskaidrība valdīja arī jautājumā par laikposmu, kādā Eiropas valstis varētu atgūties no krīzes, kā arī par instrumentiem, ko mums vajadzētu izmantot, lai veicinātu šādu atgūšanos.
Tas nebija viegls gads Eiropas Centrālajai bankai, kurai nācās risināt daudzas problēmas. ECB 2008. gadā sadarbojās ar citām lielākajām centrālajām bankām, lai izstrādātu saskaņotu pieeju, kas nodrošina banku sistēmai lielu īstermiņa likviditāti, un šī ECB pieeja izrādījās ļoti veiksmīga.
Šajā ziņā man jāatbalsta kolēģa secinājumi par ECB darbību. Es piekrītu, ka 2008. gads bija pamācošs un ka šajā gadījumā atbildīgo ir kļuvis vairāk. Es arī esmu vienisprātis ar referentu, raizējoties par to, ka bankas nesamazina procentu likmes saviem klientiem, un es uzskatu, ka šis jautājums ir jāizpēta sīkāk, tā ka, Trichet kungs, lūdzu, ņemiet to vērā.
Visā visumā es uzskatu, ka šis ir ļoti līdzsvarots ziņojums, izcils Maltas kolēģa Edward Scicluna veikums.
Pervenche Berès
(FR) Priekšsēdētāja kungs! Diemžēl citu darba uzdevumu dēļ priekšsēdētājs Juncker nevarēja mums pievienoties. Man tiešām žēl.
Mēs izskatām divus ļoti labus ziņojumus, kas ļauj mums izvērst padziļinātu diskusiju eiro zonai kritiskā brīdī.
Scicluna kunga ziņojums ļauj mums veidot pamatu vairākām debašu daļām, it sevišķi attiecībā uz jūsu amata pārņēmēja iecelšanas nosacījumiem, Trichet kungs. Attiecībā uz demokrātiju svarīgs elements ir monetārais dialogs, bet tas ir svarīgs arī attiecībā uz Eiropas Centrālās bankas darbību un vadību.
Mūsu drauga Giegold kunga ziņojumā jums, Rehn kungs, tiek uzdoti jautājumi, kas ietilpst jūsu, nevis Eiropas Centrālās bankas kompetencē.
Risks, ar ko mēs saskaramies attiecībā uz eiro zonas darbību, izjauc mūsu sociālo modeli. Jūsu priekšteča Almunia kunga veiktajā eiro zonas 10 gadu darbības novērtējumā viens faktors bija ļoti uzkrītošs, proti, atšķirību palielināšanās eiro zonas dalībvalstu starpā. Te nu mēs esam, un līguma autori un Stabilitātes un izaugsmes pakta autori nebija to pietiekami novērtējuši. Mums tas jāņem vērā.
Mums tas jāņem vērā divu iemeslu dēļ. Pirmkārt, lai saprastu, ka pat tad, ja valsts finanšu ilgtspēja ir pamatelements, ar to nepietiek. Saskaroties ar dalībvalstu pilnvarām, dalībvalstīm nav raksturīga vēlme piemērot sankcijas, tāpēc to koordinēšana un sadarbība nav laba sadarbība. Tā ir būtība, kas mums jāatklāj. Tas ir vajadzīgais brīnumlīdzeklis.
Otrais pīlārs, kuram nedrīkst nepievērst uzmanību un bez kura mēs nevaram iztikt, ir fiskālās saskaņošanas jautājums. Kā jūs zināt, man žēl, ka šajā ziņā stratēģijā "ES 2020” pat nav pieminēts darbs, kas turpinās, saskaņojot nodokļu bāzi attiecībā uz uzņēmumu aplikšanu ar nodokļiem, kas mums ir noteikti apņēmīgi jāturpina.
Sari Essayah
(FI) Priekšsēdētāja kungs! Finanšu krīzes dēļ ir strauji palielinājies valsts parāds, lai gan daudzās valstīs sāk "aizgriezt ekonomikas atveseļošanas krānus”. Risinot akūto ekonomikas krīzi, mums jāpievērš īpaša uzmanība ilgstošai un nopietnai nelīdzsvarotībai valsts finanšu jomā.
Mums bija Stabilitātes un izaugsmes pakts, bet problēma ir tajā, ka dalībvalstis to neievēroja, un tagad mums jātiek galā ar akūtu valsts finanšu deficītu. Grieķijas gadījumā uzmanība ir pievērsta nepareizajiem statistikas datiem, bet problēmas pamatā ir slikti pārvaldīta ekonomikas politika.
Mums, politiķiem, ir jāpieņem ļoti grūti lēmumi, ņemot vērā lēno izaugsmi, novecojošo sabiedrību un situāciju nodarbinātības jomā, kas uzlabojas ļoti gausi. Valsts finanses var glābt tikai ar dažiem līdzekļiem, proti, var palielināt nodokļu ieņēmumus, veicināt ekonomikas izaugsmi vai samazināt izdevumus.
Meklējot šādus līdzekļus, galvenie rādītāji ir valsts finanšu ilgtspēja un deficīts. Ilgtspējas trūkums norāda, cik lielā mērā ir jāpaaugstina nodokļa likme vai jāsamazina izdevumi, lai valsts finanses iegūtu ilgtspējīgu pamatu ilgākā laikposmā. Lai panāktu līdzsvaru, mums arī turpmāk jāatzīst, ka uzkrātais parāds palielināsies par to starpību, kāda būs starp procentu likmēm un nacionālā kopprodukta pieaugumu, un ka novecojošā sabiedrība turpmākajos gados ievērojami palielinās pensiju un aprūpes izmaksas. Lai palielinātu ienākumus valsts finanšu sektorā, ļoti būtiska nozīme ir izaugsmei un nodarbinātībai, sabiedrisko pakalpojumu produktivitātes palielināšanai un tādu strukturālu pasākumu veikšanai, kas var nodrošināt, piemēram, pensiju plānu ilgtspēju.
Ilgtermiņā valsts finanšu līdzsvara saglabāšanai būs svarīgi paaugstināt dzimstības līmeni un veicināt profilaktisko veselības aprūpi. Ekonomikas krīzes vidusposmā mēs aicinājām veikt labāku valsts finanšu koordinēšanu, un es vēlētos jautāt, kā komisārs Rehn plāno to paveikt. Tomēr es uzskatu, ka pašreizējo ekonomikas krīzi nevar izmantot kā atkāpšanās ceļu to dalībvalstu tautsaimniecībām, kas tiks kontrolētas. Mums tikai jāievēro stingra budžeta disciplīna valsts finanšu jomā.
Olle Ludvigsson
(SV) Priekšsēdētāja kungs! Es gribētu uzsvērt trīs galvenos punktus ziņojumos, kurus patlaban apspriežam.
Pirmkārt, mums nevajadzētu debatēt par valsts finansēm, skarot tikai taupības jautājumus. Mums vairāk jādomā par to, ko mēs varam darīt, lai atjaunotu izaugsmi un novērstu bezdarbu. Daudzās valstīs ir jāsamazina valsts izdevumi. Tomēr vienlaikus svarīgi ir palielināt ieņēmumus, veicinot pozitīvu izaugsmi, nodrošinot vairāk darbavietu un maksājot nodokļus.
Otrkārt, es atzinīgi vērtēju to, ka Scicluna kungs savā ziņojumā pievēršas jautājumam par lielāku finanšu sektora pārredzamību. Šajā jomā vēl ir daudz darāmā. Pārredzamība nav tikai lielisks veids, kā novērst kaitīgu un riskantu uzvedību finanšu tirgū. Lielāka pārredzamība vajadzīga, lai nodrošinātu efektīvu uzraudzību un sabiedrības uzticēšanos valsts finanšu iestādēm, kas ir ļoti svarīgs faktors.
ECB šajā jomā ir jārāda priekšzīme un nekavējoties jāveic pasākumi, lai padarītu savu darbu pārredzamāku. Labs sākums būtu ECB Padomes sanāksmju protokolu publicēšana. Atklātībai ir jākļūst arī par Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas (ESRK) izveides pamatprincipu. Lai Sistēmisko risku kolēģijas ieteikumiem būtu ietekme, par pamatprincipu jāizvirza to publicēšana.
Treškārt, es priecājos, ka Giegold kungs savā ziņojumā pat krīzes apstākļos uzsver tīras vides un klimata jautājuma nozīmību. Mēs nedrīkstam pieļaut, ka finanšu krīze palēnina pāreju uz videi labvēlīgu ekonomiku. Mums ir jāveicina ekonomikas atveseļošana, ieguldot atjaunojamos enerģijas avotos, videi nekaitīga transporta sistēmās un videi labvēlīgu tehnoloģiju izstrādē. Tikai ar šādiem ieguldījumiem mēs varam ilgtermiņā veicināt ilgtspējīgu izaugsmi.
Frank Engel
(FR) Priekšsēdētāja kungs! Nav šaubu, ka attiecībā uz eiro 2009. gads bija visgrūtākais gads kopš eiro ieviešanas, bet tas bija arī vispamācošākais gads. Ja nebūtu eiro, Eiropas Savienība šajos krīzes apstākļos būtu ierauta konkurējošu devalvāciju karā. Monetārā nestabilitāte 2009. gadā būtu pavājinājusi Eiropas Savienības politisko vienprātību.
Eiro ir mūs pasargājis no ilgstošas nelīdzsvarotības valūtas maiņas kursa un monetārās politikas jomā. Bet cik ilgi? Šobrīd mēs ceram uz Eiropas valūtas labāku pārvaldību - ierobežojošāku, redzamāku un atsaucīgāku pārvaldību.
Jāatzīst, ka valstu centieni atgūt kontroli pār eiro pamatnoteikumiem nekādi neveicina pareizas Eiropas ekonomikas un monetārās pārvaldības izveidi. Tikai solidaritāte var iegrožot spekulatīvās darbības, kuru dēļ patlaban cieš Grieķija, un tas jebkurā mirklī var notikt arī ar pārējām eiro zonas valstīm.
Solidaritāte iet kopsolī ar uzticamību emocionāli uzlādētajā gaisotnē, kas valda valsts parāda tirgū. Politiskās izvairības dēļ pēdējo nedēļu laikā ir cietusi ne tikai Grieķija; tā ir pamatīgi iedragājusi uzticību eiro. Palīdzības nesniegšana apdraudētajām valstīm grauj visas eiro zonas monetāro stabilitāti.
Par spīti ārkārtas situācijai mums beidzot ir jānodrošina eiro vajadzīgie instrumenti. Mums vajadzīgs saskaņots Eiropas obligāciju tirgus, lai novērstu situāciju, ka pārāk daudzās valstīs vienlaicīgi beidzas valsts parāda atmaksas termiņš. Mums vajadzīga pārstāvība ārpus eiro zonas visos līmeņos un visās struktūrās, arī starptautiskās finanšu iestādēs. Kāpēc Eurogrupas priekšsēdētājs nepiedalās G20 sanāksmēs?
Izturēsimies labvēlīgi arī pret to, ka jaunās dalībvalstis vēlas pievienoties eiro zonai pēc iespējas ātrāk. Sagaidīsim tās ar entuziasmu, atmetot aizspriedumus. Mēģinājumi neļaut jauniem dalībniekiem pievienoties eiro zonai iznīcina mērķi izveidot spēcīgu Eiropu pasaulē. Eiro zonas paplašināšanai jānotiek vienlaikus ar tādu instrumentu ieviešanu, kas vajadzīgi īstai ekonomikas savienībai: budžeta politikas koordinēšana un ekonomikas un fiskālās politikas saskaņošana. Tāda ir eiro turpmāko panākumu cena.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Priekšsēdētāja kungs! Krīze ir kā slimība, kas parasti beidzas ne tikai ar atveseļošanos, tā arī nostiprina un rada pretestības mehānismus. Tā var izraisīt arī komplikācijas un pat nodarīt neatgriezeniskus bojājumus organismam. Padomāsim, kas izraisa šo slimību, kuru mēs saucam par krīzi.
Slimību lielākoties izraisa nevērīga attieksme pret ķermeni, vai arī tai ir ārējs cēlonis. Krīzes cēlonis bija darbība, kas ir pretrunā tirgus principiem, - spekulatīva darbība. Tirgus pats nespēj noraidīt, iznīcināt vai ierobežot šos faktorus, ja process netiek piemēroti uzraudzīts un kontrolēts, it īpaši situācijās, kas tirgum nav raksturīgas. Līdz šim finanšu tirgu galvenokārt uzraudzīja un kontrolēja valsts un valsts iestādes. Globalizācijas dēļ ir izveidojušās pasaules finanšu iestādes un pasaules finanšu tirgus. Tomēr nav izveidotas atbilstīgas pasaules, reģionu un - mūsu gadījumā - Eiropas iestādes minētā tirgus uzraudzībai un kontrolei.
Tirgus pamatā nav vērtības, bet galvenokārt vajadzība par katru cenu gūt peļņu. Krīze sākās nevis 2008. gadā ar finanšu tirgus sabrukumu, bet 2007. gadā ar krīzi pārtikas tirgū, kā arī ar apdraudējumu enerģijas tirgum, ko kontrolē ar politisku instrumentu palīdzību. Eiropas Savienība nonāca šādā situācijā tāpēc, ka netika ievēroti vispārēji ieviestie un atzītie principi, kas ietverti Stabilitātes un izaugsmes paktā.
Žēl, ka Komisijas brīdinājumi bija pārāk maigi. Dažām dalībvalstīm ļāva izsprukt sveikā, jo galu galā tās negrasījās pieļaut, lai Komisija vai kāds cits tās pamācītu. Dažas dalībvalstis uzvedās kā bērni, slēpjot savus nedarbus. Šāda uzvedība nevar veidot Kopienas vai mūsu integrācijas pamatu. Ir svarīgi atzīt pieļautās kļūdas, informēt par tām iedzīvotājus, atvainoties viņiem un lūgt izturēties ar izpratni un sadarboties, līdz mēs izkļūsim no krīzes.
Mums ir jārīkojas, lai krīzes izmaksas nebūtu jāsedz vājākajiem un nabadzīgākajiem. Eiropas Savienības solidaritāte liek mums atbalstīt arī tās valstis, kuras krīze ietekmējusi visvairāk. Atveseļošanās nenotiks pati par sevi - struktūrai vai valstij ir jāiesaistās cīņā.
Othmar Karas
(DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Trichet kungs, es gribētu jums pateikties ne tikai par jūsu veikumu pēdējo gadu laikā, bet arī par jūsu attieksmi pēdējo nedēļu laikā. Jūs esat bijis kompetents, neatkarīgs un konsekvents. Jūsu un jūsu darbinieku nosvērtība šajā trauksmainajā laikā ir iedarbojusies nomierinoši.
Rehn kungs, pēdējā laikā esat sniedzis dažus ļoti daudzsološus paziņojumus. Mēs darīsim visu, kas ir mūsu spēkos, lai turpinātu jūsu iesākto ceļu.
Eiro ir stabilizējošs spēks pat krīzes apstākļos. Mums ir jāpārtrauc izplatīt mītu, ka eiro un Stabilitātes un izaugsmes pakts ir cēlonis Grieķijas un citu valstu problēmām. Pagājušās nedēļas Parlamenta sēdē Grieķijas premjerministrs ļoti skaidri pateica, ka eiro nav vainojams. Gluži pretēji, tas ir daļējs risinājums. Bez eiro nevar veikt reformu. Mēs nevaram noteikt atbilstošus ierobežojumus mērķiem, ko varam sev izvirzīt bez eiro. Mēs nedrīkstam vājināt eiro, ja krīzes skartās valstis uzskata, ka eiro tās aizsargā, nevis vājina.
Es gribētu arī piebilst, ka Grieķija nelūdz naudu, lai gan no dienas laikrakstos publicētā bieži rodas pretējs iespaids. Būtu labi, ja daudzi Padomes locekļi, runājot par šo tematu, pārstātu kultivēt iekšpolitikas populismu, bet strādātu kopā ar mums, lai rastu kopīgus Eiropas risinājumus. Grieķijai nevar piešķirt subsīdijas, bet tā vēlas atbalstu reformu un taupības plāna īstenošanai. Trīspakāpju plānā Eiropas Centrālās bankas prezidents Trichet kungs ir arī skaidri norādījis visas iespējas un to, kad veicami minētie pasākumi. Neviens nav teicis, ka nekas nav izdarāms.
Mums ir monetārā savienība, taču mums nav ekonomikas savienības. Lai izveidotu ekonomikas savienību, mums ir vairāk vajadzīga dalībvalstu politiskā griba, nevis padoms. Ekonomikas savienība ietver budžeta politikas koordinēšanu, nodokļu politikas saskaņošanu un izglītības, ekonomikas un sociālās politikas saskaņošanu. Tāpēc mēs aicinām dalībvalstis rīkoties un ceram, ka tās izrādīs apņēmību. Mums jāturpina iesāktais ceļš eiro interesēs.
Danuta Jazłowiecka
(PL) Priekšsēdētāja kungs, iepriekšējais gads eiro zonai bija ļoti vētrains. Tas sākās ar Slovākijas pievienošanos Eurogrupai un beidzās ar milzīgām ekonomiskām un finanšu problēmām Grieķijā. Šajā posmā pasaule pieredzēja lielāko ekonomikas krīzi pēdējo daudzu gadu laikā.
Pašlaik notiek apspriedes par to, kā risināt jaunās problēmas, kādā virzienā jādodas globālajai ekonomikai un kādai jābūt Eiropas Savienības politikai. Rezolūcija, kuru mēs pašlaik izskatām, ir iekļauta šajās debatēs. Es vēlos pievērst jūsu uzmanību vienam tās aspektam.
Dāmas un kungi, ekonomikas krīze, problēmas Grieķijā un arī pašreizējās debates par palīdzību Grieķijai parāda, ka dalījums vecajā un jaunajā Eiropā tomēr ir realitāte. Pagājušo piektdien Eiropas Komisijas vadītājs José Manuel Barroso atsaucās uz ideju par atbalsta mehānisma radīšanu valstīm eiro zonā, kurām radušās finanšu problēmas. Saskaņā ar Komisijas vadītāja teikto principi un nosacījumi, ar ko tiktu regulēta šā instrumenta izmantošana, jāizstrādā tikai eiro zonas dalībniekiem.
Es vēlos izmantot iespēju šajās debatēs, lai izteiktu stingru atbalstu finanšu plānošanas un budžeta komisāra Lewandowski kunga un Polijas Finanšu ministra profesora Jan Rostowski nostājai. Es vēlos pievienot savu balsi viņu aicinājumam un arī manu kolēģu deputātu viedoklim, ka visām dalībvalstīm, tostarp tām, kas nav eiro zonā, jau tagad aktīvi jāpiedalās pasākumos, lai stiprinātu eiro zonu un radītu atbalsta instrumentus tās dalībniekiem. Polija - viena no valstīm, kas nav eiro zonā, - drīz pievienosies vienotajai valūtai, un šodien mēs vēlamies būt atbildīgi par Eurogrupas formu nākotnē. Tāpēc neizslēgsim jaunās dalībvalstis no šādām svarīgām debatēm. Mums ir bijis sauklis par "divu ātrumu Eiropu”. Nedalīsim tagad Eiropu Eiropā, kas ir eiro zonā, un Eiropu, kas tajā nav, jo mēs esam vienota savienība.
Visbeidzot, es vēlos pilnībā atbalstīt visas tās rezolūcijas daļas, kurās Eiropas Centrālo banku, Eiropas Komisiju un Eurogrupas dalībniekus aicina atbalstīt eiro zonas paplašināšanos - paplašināšanos, kuras pamatā ir pašreizējie kritēriji. Es vēlos arī pateikties Eiropas Centrālās bankas priekšsēdētājam Trichet kungam par labu darbu, īpaši šajā gadā, kurš Eiropai ir bijis tik grūts.
Alajos Mészáros
(HU) Es esmu pateicīgs komisāram, ECB priekšsēdētājam un referentam par atklātu un ļoti profesionālu pieeju šai problēmai, kas mums rada nopietnas bažas. Ir tiešām satraucoši, ka, neraugoties uz mūsu pūlēm, bezdarba un valsts parāda līmenis turpina palielināties gandrīz visās Eiropas Savienības dalībvalstīs. Mana valsts, Slovākija, nav izņēmums. Bezdarba līmenis ir pārsniedzis 13 %. Slovākija bija pēdējā valsts, kas pievienojās eiro zonai 2009. gada 1. janvārī, un tas pozitīvi ietekmēja ekonomisko, kā arī politisko un sociālo jomu. Lielākajai daļai iedzīvotāju vēl joprojām ir pozitīva attieksme pret eiro. Mēs uzskatām, ka tāpēc ir svarīgi saglabāt eiro spēku un prestižu. Parlamentam jāatbalsta Komisijas un ECB centieni, lai izvairītos no neveiksmes šajā jomā. Pirmkārt, jāpaceļ Eiropas ekonomikas integrācija augstākā un ilgtspējīgā līmenī. Tomēr tas ir stratēģisks jautājums, kuram nepieciešams Padomes apņēmīgs atbalsts.
Zigmantas Balčytis
(LT) Izeja no sarežģītās ekonomikas un finanšu krīzes izrādījās ne tik efektīva, kā mēs bijām cerējuši. Kad sākās krīze, dalībvalstu banku atbalsta programmas netika saskaņotas ar kopīgajiem nosacījumiem, kurus noteica Eiropas līmenī, un dažas bankas izmantoja Eiropas Centrālās bankas piešķirto papildu finansējumu, lai segtu savus zaudējumus. Atbalsts saimnieciskajai darbībai, jo īpaši maziem un vidējiem uzņēmumiem, arī netika saskaņots. Šīs rīcības ietekme ir skaidra: laicīgi nesaņemot aizdevumus no bankām, mazie un vidējie uzņēmumi masveidā bankrotēja. Eiro zonas valstīm bija vieglāk pārvarēt grūtības, jo Eiropas Centrālā banka tām nodrošināja likviditāti. Ja mēs ticam Eiropas solidaritātei, ja mēs darbojamies kā viens atvērts tirgus, kurā ir vieni un tie paši konkurences apstākļi, un galvenais mērķis ir izkļūt no šīs sarežģītās situācijas, cik drīz vien iespējams, es uzskatu, ka Eiropas Centrālajai bankai bija jānodrošina un ir jānodrošina to dalībvalstu likviditāte, kuras nav eiro zonā un kuras krīze skārusi īpaši smagi.
Andrew Henry William Brons
Priekšsēdētāja kungs, referents Scicluna kungs teica, ka ECB centās paplašināt likviditāti, bet tas nenonāca līdz to klientiem. Tā notika gan ārpus eiro zonas, gan eiro zonā.
Mana partija ir apmierināta, ka Apvienotā Karaliste paliek ārpus eiro zonas. Valsts valūtai jāatspoguļo tās ekonomikas stāvoklis un vajadzības, nevis 27 dažādu ekonomiku vidējās vajadzības. Tomēr mūsu valūtas saglabāšana ir tikai daļa no atbildes. Galvenā problēma ir tā, ka kredītu radīšana un izsniegšana ir privātu uzņēmumu - komercbanku - rokās, un tas tā ir gan ārpus eiro zonas, gan eiro zonā.
Kredītu radīšanas - īstenībā naudas radīšanas -funkcija privātiem uzņēmumiem ir jāatņem. Kad nepieciešama papildu pirktspēja, lai veicinātu esošo vai tuvojošos izaugsmi vai finansētu lielus infrastruktūras projektus, tā jārada valdībai un jāiztērē apgrozībā, nevis jārada bankām un jāaizdod apgrozībai.
Petru Constantin Luhan
(RO) Krīzes laikā mēs varējām novērot, ka procentu likmju un valūtas kursu izraisītās svārstības atdūrās pret vienoto valūtu, kura pienācīgi sargāja eiro zonu.
Vienotā valūta nav atrisinājusi iekšējo un ārējo nelīdzsvarotību. Tomēr tās sniegtie labumi, ļaujot valstu finanšu iestādēm saņemt piekļuvi Eiropas Centrālās bankas likviditātei un ierobežojot valūtas kursa svārstību risku, ir palielinājuši to dalībvalstu izrādīto interesi, kuras nav eiro zonā.
Šo valstu centieni uzlabot savu ekonomiku un fiskālo politiku, lai ieviestu vienoto valūtu, jāvērtē atzinīgi. Es aicinu Komisiju un Eiropas Centrālo banku turpmāk veicināt eiro zonas iespējami drīzu paplašināšanos, lai sniegtu valstīm lielāku aizsardzību pret ekonomikas un finanšu krīzes ietekmi.
Karin Kadenbach
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Trichet kungs, es vēlos jums pateikties par to ziņojuma daļu, kas brīdina par pārmērīgu algu samazinājumu ar nolūku samazināt budžeta deficītu, jo zemu ienākumu rezultātā samazinās ekonomikas izaugsme. Es gribu pateikties jums par šo punktu, jo uzskatu, ka tas ne tikai palēnina ekonomikas izaugsmi un samazina Eiropas konkurētspēju, bet arī ierobežo Eiropas pilsoņu iespējas pilnībā iekļauties sabiedrībā.
Mums ir svarīgi izstrādāt savus budžetus saskaņā ar vadlīnijām, bet tikpat svarīga dalībvalstīm ir telpa rīcībai ekonomiskajā un sociālajā kontekstā. Ja Eiropā vairs neveiks ieguldījumus izglītībā, veselības aizsardzībā un pētniecībā, tad šāda Eiropa nebūs stabila un nevarēs konkurēt ar pārējo pasauli. Tagad nedrīkst likt grupām, kuras nav atbildīgas par krīzi, segt izmaksas. Ja mēs neieguldīsim cilvēkos, mums Eiropā nebūs nākotnes. Tāpēc es aicinu nākotnē likt uzsvaru uz sociālo aspektu.
Angelika Werthmann
(DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, pašreizējā ekonomikas un finanšu krīze, kas ir arī strukturāla krīze, liek mums ieviest ilgtermiņa kontroli un izstrādāt piesardzīgus budžetus. Globalizācija vedina eiro zonu efektīvi piedalīties finanšu politikā. Tomēr tas nedrīkst notikt uz parasto pilsoņu rēķina, un es vēlos atgādināt ikvienam, ka ir nepieciešama piesardzība un atbildība.
Jean-Claude Trichet
Priekšsēdētāja kungs, man jāsaka, ka es uzrunāju Parlamentu jau sešus ar pusi gadus, un šī ir pirmā reize, kad es dzirdu tik daudzas runas, analīzi, ieteikumus un priekšlikumus.
Lielais daudzums informācijas un arī izteikto viedokļu dažādība, ko mēs tikko dzirdējām, ir atstājusi uz mani lielu iespaidu.
Es centīšos apkopot galvenos punktus, kas radās, noklausoties šīs piezīmes, kuras visas bija interesantas un atbilstošas un kurām Eiropas Centrālā banka, protams, piešķirs vislielāko nozīmi.
Pirmkārt, es vēlos teikt, ka esmu daudz dzirdējis par problēmām, ar kurām saskārās ECB, un uzklausījis uzslavas ECB spējai tās risināt saprātīgā laikā ļoti grūtos apstākļos. Es uzskatu, ka mani kolēģi un es centāmies darīt visu iespējamo ļoti ārkārtējos apstākļos, kas ir vissliktākie kopš II Pasaules kara, un varbūt tie būtu kļuvuši par vissliktākajiem apstākļiem kopš I Pasaules kara, ja mēs nebūtu nekavējoties rīkojušies.
Ar problēmām saskārās visi; daudzi runātāji teica, ka problēmas bija citām centrālajām bankām Eiropā un pārējā pasaulē. Tādējādi mums visiem bija jāuzņemas milzīga atbildība, un es pilnīgi piekrītu tiem, kas teica, ka mēs nevaram apgalvot, ka grūtie laiki ir beigušies. Mēs vēl neesam tikuši pāri grūtajiem laikiem. Mēs nevaram atgriezties pie ierastās darbības. Mums jāpaliek ārkārtīgi modriem.
Es saņēmu arī signālu par izaugsmi un darbavietām, un tas ir ļoti spēcīgs signāls no Parlamenta. Es pilnīgi tam piekrītu. Radot stabilitāti, esot uzticamiem stabilitātes radīšanā vidējā termiņā un ilgtermiņā, mēs uzskatām, ka dodam ieguldījumu ilgtspējīgā izaugsmē un ilgtspējīgā darbavietu radīšanā. Bet jūs zināt, ka mūsu signāls ietver strukturālas reformas; strukturālas reformas, lai palielinātu Eiropas izaugsmes potenciālu un Eiropas darbavietu radīšanas spēju, ir neapšaubāmi svarīgas.
No jums saņemtais noteiktais signāls, kuru mēs Eiropas Centrālajā bankā pilnīgi atbalstām, ir par - un es nevēlos atbildēt komisāra vietā - 27 valstu Eiropas pārvaldību, kurai ļoti svarīga ir 16 eiro zonas dalībnieku pārvaldība. Mēs aicinām valstis uz visaugstāko atbildības līmeni, neraugoties uz to, vai tās ir 27 valstu vai 16 valstu grupā, lai tās demonstrētu atbildību, veicot kolēģu uzraudzību. Mums neapšaubāmi vajadzīga pilnīga un pabeigta Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošana. EMS pamatā ir fiskālo politiku uzraudzība, un es vēlos tajā ietvert arī strukturālās reformas un to īstenošanas uzraudzību, kā arī dažādu ekonomiku, jo īpaši eiro zonas dalībnieku, izmaksu konkurētspējas attīstību. Tas ir galvenais jautājums.
Es nevēlos izteikties plašāk par Grieķiju un dažādiem aktuāliem jautājumiem. Man jau ir bijusi iespēja atbildēt uz daudziem jautājumiem Ekonomikas un monetāro lietu komitejā un Parlamentā. Vēlos tikai teikt, ka Grieķijai ir paraugmodelis, un tā ir Īrija. Īrijai bija ļoti smaga problēma - to šeit teica viens no EP deputātiem -, un Īrija ex ante uztvēra šo problēmu ļoti nopietni, ar ārkārtīgu apņēmību, profesionalitāti un spēju, un to ir atzinuši visi. Es gribu to uzsvērt. Taču es atkārtoju: ECB uzskata, ka jaunie pasākumi, kurus ir veikusi Grieķijas valdība, ir pārliecinoši un, es vēlos piemetināt, drosmīgi.
Pāris vārdus par ilgtermiņa situāciju eiro zonā: nākamajos 10 vai 20 gados mēs uzturēsim cenu stabilitāti saskaņā ar definīciju, kuru mēs devām, ieviešot eiro. Jūs varat mums ticēt. Mēs to varam pierādīt. Tā nav teorija. Tie ir fakti, tie ir skaitļi.
(FR) Un man jāuzsver, ka visi eiro zonas dalībnieki zina: vidējā inflācija eiro zonā būs mazāka nekā 2 % vai tuvu 2 % vidējā termiņā un ilgtermiņā. Šajā sakarā viņiem valsts līmenī ir jāizdara secinājumi. Viņi gūst labumu no piederības eiro zonai. Viņiem nav jāskata sevi valsts kontekstā, ņemot vērā valsts inflāciju, tā kā tā būs daudz augstāka nekā tā, ko mēs garantējam, jo to no mums gaidīja, jo mēs esam uzticīgi savam uzdevumam un tāpēc, ka tas ir ieguldījums Eiropas labklājībā un stabilitātē.
Priekšsēdētāja kungs, ļaujiet man noslēgt - ja varēšu dažos vārdos - ar pārredzamības jautājumu. Es bieži esmu atkārtojis EP deputātiem, ka mēs esam vispārredzamākie pasaulē, ja runa ir par tūlītēju mūsu izpētes, ievadpaziņojuma publicēšanu. Mēs esam vispārredzamākie pasaulē, ja runa ir par preses konferenci, kas notiek tūlīt pēc Eiropas Centrālās bankas Padomes.
Vienīgā joma, kurā šī apņemšanās nav spēkā, - un mums tam ir attaisnojoši iemesli - ir saistīta ar to personu vārdu nosaukšanu, kas balso par to vai citu jautājumu, jo mēs uzskatām, ka tādējādi raidām signālu, ka mēs neesam atsevišķu personu kopa. Mēs esam kolēģija. Padome ir atbilstoša institūcija. Nozīme ir Padomei.
Es jau teicu, ka mēs nevaram atgriezties pie iepriekšējās darbības, un mums pilnīgi jāpārveido savi finanšu tirgi, lai būtu droši, ka neuzsākam vēl vienu krīzi, kas līdzīga tai, kura mums bija jāpārvar.
Pēdējais punkts par Poliju un Ungāriju: kāda EP deputāte pieminēja Poliju un Ungāriju, sakot, ka ECB pret tām neizturas tā, kā būtu jāizturas. Es uzskatu, ka šī EP deputāte nav labi informēta; es viņai ieteiktu doties uz šo divu valstu centrālajām bankām, un viņai parādīs, ka ECB ļoti cieši sadarbojas ar šīm divām centrālajām bankām mūsu vispārējam labumam.
Olli Rehn
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs, pirmkārt, es vēlos pateikties deputātiem par ļoti nopietnām un saturīgām debatēm. Es uzmanīgi klausījos jūsu viedokļos. No tiem es varu secināt, ka ekonomikas pārvaldības efektīvai nostiprināšanai eiro zonā un visā Eiropas Savienībā ir spēcīgs un plašs atbalsts.
Manuprāt, šodienas debates ir bijušas ļoti nozīmīgas un vērtīgas, lai sagatavotos Eiropadomei šodien un rīt. Es arī atzinīgi vērtēju iespēju drīz turpināt apspriedes par ekonomisko pārvaldību Ekonomikas un monetāro lietu komitejā, vislabāk iespējami drīz pēc Lieldienām. Es vēlos apspriesties ar jums un turpināt darbu ar konkrētiem priekšlikumiem.
Ir divi svarīgi darbības virzieni ekonomikas pārvaldības stiprināšanā. Pirmkārt, tās stūrakmens būs patiesi uzticama un labāka preventīva fiskālā un budžeta uzraudzība, kas būs stiprāka un stabilāka, kā arī aptvers vidēja termiņa budžeta politiku un izmantos ieteikumus un vajadzības gadījumā brīdinājumus dalībvalstīm.
Otra izveides daļa ietvers efektīvāku makroekonomiskās nelīdzsvarotības un eiro zonas dalībvalstu un Eiropas Savienības dalībvalstu konkurētspējas atšķirību novēršanu, kā arī stingrāku un nopietnāku to pārraudzīšanu. Šajā sakarā tiks arī izmantoti saistoši ieteikumi politikas jomā. Tas nepieciešams, lai novērstu nelīdzsvarotības uzkrāšanos. Ir acīmredzams, ka bez šaubām visneatliekamākās un steidzamākās ir to valstu vajadzības, kurās ir liels budžeta deficīts un vāja konkurētspēja - ne tikai Grieķijā, bet, protams, sākot ar Grieķiju.
Tikpat skaidrs ir tas, ka mēs nevaram teikt un arī neteiksim, ka visas valstis, kurās ir tekošā konta pārpalikums, vājinās eksporta darbību. Citiem vārdiem runājot, mērķis nav likt Bayern München spēlēt sliktāk pret Olympic Lyon, bet uzlabot abu eksporta konkurētspēju, kur tas nepieciešams, un iekšzemes pieprasījumu, kur tas nepieciešams un iespējams, tādējādi liekot abām - Bayern München un Olympic Lyon - spēlēt labāk kā Eiropas komandai, stiprinot abu aizsardzības un uzbrukuma stratēģiju.
Tieši to nozīmē eiro zona un gala rezultātā - Eiropas Savienība.
Edward Scicluna
referents. - Priekšsēdētāja kungs, sākumā daži punkti. Es vēlos izmantot iespēju, lai pateiktos ECB par sadarbību un pieejamību, atbildot uz maniem dažādajiem pieprasījumiem. Otrkārt, es vēlos pateikties saviem kolēģiem ēnu referentiem par viņu kopīgo komandas darbu, vienojoties par šā ziņojuma grozījumiem un tādējādi paplašinot vienošanos par to.
Mēs esam noskaidrojuši, ka nesenā lejupslīde izvērtās par problēmu. Tomēr spriedze eiro zonā nav nekas jauns, tā ir labi zināma. Mēs saprotam, ka mēs vēl neesam optimāla valūtas zona. Tomēr tieši tāpēc mums jābūt novatoriskiem. Mums jāseko saprātīgiem ekonomikas principiem un politikai. Protams, tie jāformulē atbilstīgi Eiropas sociālās kohēzijas principiem.
Daži novērotāji ir konstatējuši, ka ECB nedrīkst palīdzēt Grieķijai, jo to neļauj ES Līguma 103. panta "galvojuma aizlieguma” klauzula. Neraugoties uz to, viena lieta ir īstenot galvojumu, bet cita, atšķirīga lieta ir sniegt pagaidu finansiālu palīdzību.
Mēs zinām, ka mums ir vairākas izvēles. Dažas var izpildīt īstermiņā un citas - vidējā termiņā. Kā jau pirms manis norādīja kolēģi, kā Eiropas iedzīvotāji mēs visi izturamies ar cieņu pret eiro un vēlamies, lai tas būtu veiksmīgs. Mēs varam izdarīt tā, lai tas būtu veiksmīgs, tāpēc aicinu visus - Parlamentu, Komisiju, Padomi un Eiropas Centrālo banku - salikt galvas kopā un atrast veiksmīgu turpmāko ceļu.
Visbeidzot, mums jāatjauno sabiedrības uzticība finanšu iestādēm, izmantojot tādus pasākumus kā lielāka pārredzamība, labāka riska pārvaldība un piemērotu noteikumu izstrāde. Mums jānodrošina, lai šāda apmēra krīze nenotiktu atkal.
Sven Giegold
referents. - Priekšsēdētāja kungs, turpinot šīs debates, es vēlos ātri norādīt uz trim punktiem.
Pirmkārt, vērojot dažādos viedokļus Parlamentā, mūsu viedoklis par nelīdzsvarotības jautājumu nesakrīt. Bija diezgan skaidri izteiktas atšķirības, un es uzskatu, ka mums jābūt uzmanīgiem.
Īpaši es vēlos vērsties pie jums, Trichet kungs un Rehn kungs, un aicināt nebūt akliem ar vienu aci, jo galvenā problēma, kā mēs principā vienojāmies, ir tāda, ka izmaksām jāaug atbilstīgi inflācijas mērķim, kam pieskaitīts ražīgums. Dažās valstīs izdevumu pieaugums bija pārāk augsts, un ir labi, ka jūs rīkojaties.
No otras puses, ir vairākas valstis, kuras izmanto nodokļu politiku, kā arī algu noteikšanas pasākumus, lai nodrošinātu savu palikšanu zem šī sliekšņa. Ja jūs nerīkosieties šajā sakarā, - un es zinu, ka daži kolēģi ECOFIN nepiekrīt šai pieejai, - tad mēs iznīcināsim eiro zonas ekonomisko pamatu, un tas ir ļoti bīstami. Es aicinu jūs nebūt akliem ar vienu aci un aicinu uz to arī savus kolēģus.
Paskatieties uz Grieķiju un stabilitātes programmu, kura tika slavēta. Es vēlos uzsvērt, ka pastāv liela problēma, un šeit es atsaucos uz to, ko uzzināju Grieķijas apmeklējuma laikā iepriekšējā nedēļā.
Vairums cilvēku Grieķijā uzskata, ka pēdējos 10 vai 20 gados daudzi kļuva ļoti bagāti apstākļos, kas nebija taisnīgi. Ja jūs slavējat Īrijas centienus, jūs tos nevarat salīdzināt ar situāciju Grieķijā. Cilvēki Grieķijā uzskata, ka viņiem nevajadzētu ciest par lietām, kuras viņi nav izraisījuši.
Tāpēc es aicinu jūs, Rehn kungs, izdarīt spiedienu uz Grieķijas valdību, lai tā izturas nopietni pret nelegālo bagātību, kas ir uzkrāta pagātnē. Citādi programma netiks pieņemta un cietīs neveiksmi ekonomisku iemeslu dēļ. Mums jāpārliecinās, ka programma ir sociāli taisnīga - un pašlaik tā tāda nav.
Priekšsēdētājs
Debates tiek slēgtas.
Balsošana notiks ceturtdien, 2010. gada 25. martā.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Cristian Silviu Buşoi  
rakstiski. - No pašreizējās eiro zonas krīzes var gūt mācību. Arī ekonomikas krīze ir atbildīga par eiro zonas grūtībām, tomēr es uzskatu, ka ir tādi EMS strukturāli trūkumi, kuri mums jānovērš, lai nākotnē izvairītos no krīzēm. Lai ECB varētu efektīvi darboties, atbalstot nodarbinātību un izaugsmi, mums tā jānodrošina ar nepieciešamajiem instrumentiem. ECB nav to pašu instrumentu, kas ir ASV Federālo rezervju bankas rīcībā, un šā iemesla dēļ tai nevar būt aktīva monetārā politika, kas atbalsta izaugsmi. ECB sasaista tās galvenais mērķis - cenu stabilitātes nodrošināšana, kas kavē to efektīvi stimulēt izaugsmi. Es uzskatu, ka mums nepieciešama lielāka ekonomikas un fiskālās politikas koordinācija, lai mēs izvairītos no tādām neveiksmīgām situācijām, kāda ir Grieķijā. Labāka koordinācija veicinātu eiro zonas stabilitāti. SIP ir stingri jāievēro, taču es uzskatu, ka tas jāpārskata. Jāstiprina tā preventīvā daļa. Represīvā daļa nav efektīva, kopš soda naudas tikai palielina budžeta deficītu un kavē tiesību aktu ievērošanu. No otras puses, sankcijas nebūtu jāuzliek Padomei, jo dalībvalstis vienmēr negribīgi sodīs cita citu.
Tunne Kelam  
rakstiski. - Mums jāspriež, izejot no viena svarīga fakta - vissmagākās ekonomikas krīzes laikā, kas notikusi Eiropā, eiro ir garantējis stabilitāti un ticamību. Ja eiro zona nefunkcionētu, krīzes pārvarēšana būtu notikusi daudz lēnāk un nevienmērīgāk. Tas attiecas arī uz tām dalībvalstīm, kuras vēl nav pievienojušās eiro zonai. Pašlaik ir īpaši svarīgi saprast, ka Eiropas vienotā valūta ir vienota vērtība, par kuru katrs eiro zonas dalībnieks ir individuāli atbildīgs. Pastāv vispārēja vienošanās par to, ka ekonomikas krīze bija plaši izplatītas vērtību krīzes loģisks rezultāts.
Tiek gaidīts, ka tie, kas pievienojušies eiro zonai, uzņemsies lielāku atbildību par savu izdevumu un ienākumu līdzsvarošanu. Nav jēgas tēlot šķietamus finanšu spekulāciju vai ekonomikas mafijas upurus. Gandrīz visas Eiropas ekonomikas ir grēkojušas pret saprātīgu un līdzsvarotu fiskālo politiku. Ir jāgūst mācība - mums nepieciešama fiskālo politiku daudz stingrāka uzraudzība un labāka koordinācija, izveidojot Eiropas Monetāro fondu. Bet, pirmkārt, visiem eiro zonas dalībniekiem jāpalēnina temps savai dzīvošanai uz rītdienas rēķina.
Jaromír Kohlíček  
Jau no pirmās dienas Eiropas Centrālās bankas darbība ir pastāvīgi kritizēta no kreiso puses un ne tikai visā ES. Pirmais šīs pamatotās kritikas iemesls ir bankas mērķi. Tā kā bankas galvenais mērķis ir nodrošināt, ka inflācija nepārsniedz 2 % un ES dalībvalstu budžetu deficīti nepārsniedz 3 % no IKP, tad izaugsmes laikā viss ir pilnīgi skaidrs, bezdarbs "samazinās pats no sevis”, banku likviditāte tiek "nodrošināta pati no sevis” un ECB var "izdarīt spiedienu uz valdībām” katrā dalībvalstī, lai samazinātu tās parādus. Brīdī, kad sākas ekonomikas krīze, viss mainās. Slikti noformulētais galvenās fiskālās iestādes mērķis rada būtiskas novirzes no nepieciešamā mērķa. Neraugoties uz to, ziņojumā, kas ietver ECB gada ziņojuma un darbības novērtējumu attiecībā uz finanšu krīzes risinājumu, stūrgalvīgi uzstāts uz šo slikti formulēto pamatmērķi. Ziņojumā arī cita starpā konstatēts, ka nepieciešams atkāpties no stimulēšanas pakešu politikas un no banku likviditātes nodrošināšanas, kas bija galvenais tā dēvētais netradicionālais pasākums krīzes pārvarēšanai. Ziņojumā nav izrādīta nekāda interese par kritisko finansiālo stāvokli vismaz piecās ES valstīs, un šķiet, ka ziņojuma autori ir arī vienaldzīgi pret bezdarba straujo pieaugumu. Tas viss tikai apstiprina pašreizējās Eiropas Centrālās bankas koncepcijas kaitīgumu. Tāpēc ziņojums jānoraida.
Andreas Mölzer  
Eiropas Savienība kopumā un jo īpaši eiro zona ir bēdīgā stāvoklī. Grieķija atrodas uz bankrota robežas, un arī Spānijai un Portugālei ir grūtības. Situācijas nopietnības dēļ pastāvīgi tiek izvirzīti jauni priekšlikumi. No vienas puses, cilvēki runā par plašu iejaukšanās tiesību piešķiršanu Eiropas Monetārajam fondam. No otras puses, ekonomikas un monetāro lietu komisārs Rehn kungs aicina Briseli iesaistīties dalībvalstu budžetu plānošanā. Eiropas Savienība acīmredzot vēlas izmantot pašreizējo krīzi, lai atņemtu dalībvalstīm to finansiālo autonomiju, kas ir viena no pēdējām atlikušajām valsts suverenitātei svarīgām jomām. Tomēr, sperot nākamo lielo soli pretī centralizētai Eiropas lielvalstij, mēs neatrisināsim esošās problēmas. Gluži pretēji, tās turpinās saasināties. Satraucošais stāvoklis, kādā atrodas monetārā savienība, un fakts, ka eiro ir kļuvis par augsta riska valūtu, ir rezultāts tam, ka tādas valstis kā Vācija, Nīderlande un Austrija, no vienas puses, ir vienotas ar tādām valstīm kā Grieķija, Spānija un Itālija, no otras puses, ar tīšu nevērību pret esošajām atšķirībām to ekonomiskajā attīstībā un vērtībās, uz kurām pamatota to finanšu politika. Tā vietā, lai turpinātu stiprināt pašreizējos centristu ierobežojumus attiecībā uz Eiropas valstīm, ir jāņem vērā šīs vēsturiskās atšķirības, kas attiecas ne tikai uz ekonomiku.
Franz Obermayr  
Eiropas Centrālās bankas gada ziņojuma sakarā es vēlos izcelt uztraucošas pārmaiņas finanšu politikā, kas novedušas pie pārāk liela dolāru daudzuma drukāšanas, kura vērtības segšana nav iespējama. Tam sekojošā pašreizējā vai gaidāmā dolāra devalvācija Amerikas Savienoto Valstu valūtas reformas programmas ietvaros smagi ietekmētu Eiropas tirgu. Lai izvairītos no šā riska, Eiropas Centrālajai bankai un citām Eiropas iestādēm nopietni jāapsver atteikšanās no dolāra kā galvenās valūtas. Eiro ir daudz stiprāks, un ievērojami ekonomisti, tādi kā Nobela prēmijas laureāts Joseph Stiglitz, uzsver, ka lielā nozīme, kas piešķirta dolāram, ir bijusi daudzu finanšu krīžu iemesls. Eiropas Savienībai jāpārtrauc brīvprātīgi pakļaut sevi ASV finanšu politikas problēmām.
Kristiina Ojuland  
Priekšsēdētāja kungs, parādu krīze Grieķijā ir uzdevusi jautājumus par mūsu spēju saglabāt stabilitāti eiro zonā. Es esmu pārliecināta, ka vienotās valūtas spēks būs garantēts, ja tiesību akti, par kuriem mēs esam vienojušies, tiks ievēroti katrā dalībvalstī. Ir runāts par to, ka bez Grieķijas ir arī citas Eiropas Savienības dalībvalstis, kuras var skart nopietnas finansiālas grūtības. Papildus lielajam valsts parādam dažas dalībvalstis ir sasniegušas gandrīz bīstamu valdības izdevumu līmeni, par ko Eiropas Centrālā banka bija norūpējusies jau pirms pāris gadiem. Eiro kalpo par garantu katras dalībvalsts ekonomikai. Jebkuras dalībvalsts darbības, kas vājina eiro, nav pieņemamas. Es uzskatu, ka ir svarīgi katrai valstij pildīt nosacījumus, kas paredzēti eiro zonai. Tajā pašā laikā es atbalstu kolektīvu pieeju risinājumu meklēšanai, tostarp atbalsta paketes izveidošanu Grieķijai, noteikumu pastiprināšanu attiecībā uz vienoto valūtu un stingrāku uzraudzību. Ideja par iespējamo Eiropas Monetārā fonda izveidošanu, kura radās Grieķijas krīzes rezultātā, ir pieeja, kas varētu novērst potenciālās problēmas, bet mēs nedrīkstam aizmirst ārējos faktorus, kas darbojas globālā ieguldījumu tirgū, kuriem noteikti ir ietekme uz eiro zonu. Tāpēc ir skaidrs, ka valsts līmenī mums turpmāk vairāk jākoncentrējas uz tādu tiesību aktu izstrādi, kuri aizsargātu eiro no bīstamu faktoru ietekmes gan Eiropas Savienības iekšienē, gan ārpus tās.
