Debates par Eiropas nākotni (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākamais punkts ir debates par Eiropas nākotni, kurās piedalīsies Zviedrijas premjerministrs, Eiropadomes deputāts.
Dāmas un kungi, es jūs sirsnīgi sveicu šajā īpašajā sēdē. Īpaši es gribu sirsnīgi sveicināt Zviedrijas premjerministru Fredrik Reinfeldt. Välkommen till Europaparlamentet! Laipni lūdzam!
(Aplausi)
Man un mums visiem ir liels prieks, premjerministr, pirmo reizi uzņemt jūs šodien Eiropas Parlamentā, lai pārrunātu Eiropas Savienības nākotni.
Es galerijā tikko satiku bijušo Bulgārijas premjerministru Simeon Sakskoburggotski. Es jūs sirsnīgi sveicu Eiropas Parlamentā.
Līgums, kas tika parakstīts Lisabonā 2007. gada 13. decembrī, ievirza Eiropas Savienību jaunā gultnē. Pēc daudzus gadus ilgušām diskusijām mums beidzot ir Līgums, kas atbilst paplašinātās Eiropas Savienības vajadzībām, ļaujot tai nodoties Eiropas iedzīvotāju cerību un gaidu realizēšanai ar demokrātisku procedūru palīdzību. Jaunais Līgums ne tikai nodrošinās labāku ES darbību pārredzamību, kas vienmēr ir bijis īpaši svarīgi Zviedrijai; tas arī padara cīņu pret klimata pārmaiņām par jaunu Eiropas Savienības mērķi, un tā ir joma, kurā Zviedrija jau šobrīd var lepoties ar ievērojamiem rezultātiem. Jūsu valstij, premjerministr, ir pamats lepoties ar tās vadošo lomu Eiropā atjaunīgo enerģijas avotu izmantošanā. Mums Eiropas Savienībā ir jābūt vienotiem, cīnoties pret klimata pārmaiņām, lai mēs varētu kopīgi pildīt vadošo lomu šajā cīņā. Vēl pagājušo nedēļu ANO es redzēju, cik lielas cerības ANO liek īpaši uz Eiropas Savienību, kā arī Eiropas Parlamentu kā tās likumdevēju iestādi.
Lisabonas līgums sniedz mums instrumentus, lai realizētu mērķus, kas ir būtiski mūsu nākotnei, un lai ātri īstenotu reformas, kuras mums vajadzīgas šī mērķa īstenošanai. Tāpat kā jūs, premjerministr, arī Eiropas Parlaments noteikti uzskata, ka jaunajam Līgumam jāstājas spēkā līdz 2009. gada 1. janvārim. Tādēļ Eiropas Parlaments priecājās uzzināt par to, ka Zviedrijas parlaments Riksdag paziņoja par savu apņemšanos ratificēt jauno Līgumu līdz 2008. gada novembrim.
Ja ratifikācijas procesu izdosies veiksmīgi pabeigt laikā visās 27 dalībvalstīs, Zviedrijas vadītā Padomes prezidentūra 2009. gada otrajā pusē spēs nodoties lielākajiem nākotnes izaicinājumiem jaunā institucionālā struktūrā. Zviedrija mūs ievadīs jaunā Eiropas integrācijas laikmetā. Pamatojoties uz jauno Līgumu, un ar jauni ievēlēto Eiropas Parlamentu, jaunu Komisiju un Zviedriju kā prezidējošo valsti mēs spēsim uzsākt jauna veida uzlabotu sadarbību.
Mēs sagaidām, ka Zviedrija dos spēcīgu stimulu energodrošības, klimata pārmaiņu, ES Ziemeļu dimensijas ilgstošas attīstības vai ES Baltijas jūras stratēģijas jomā. Tādēļ mēs uzmanīgi gaidām jūsu piezīmes par Eiropas Savienības nākotni. Premjerministr, tagad es jūs aicinu uzrunāt Eiropas Parlamentu.
Fredrik Reinfeldt
Zviedrijas premjerministrs, Eiropadomes deputāts. - (SV) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, esmu ļoti pagodināts šodien šeit atrasties. Tā ir taisnība, kā jau tika teikts, ka savā pašreizējā amatā es šeit vēl neesmu bijis. Tāpat es neesmu bijis šajā palātā, bet kā jauns politiķis es reiz biju Strasbūrā un apmeklēju Eiropas Parlamentu, sapņojot, ka reiz es redzēšu savu valsti šeit pilnībā pārstāvētu. Es zinu, kā tas ir sapņot par nonākšanu šeit, un es nešaubos, ka starp klātesošajiem es neesmu tāds vienīgais.
Tādēļ man ir liels gods, ka varu iepazīstināt šo asambleju ar dažām domām par Eiropas jautājumiem.
Daži tālredzīgi politiķi pēc Otrā pasaules kara saprata, ka vienīgais veids, kā nodrošināt mieru, ir apvienot Eiropas valstis sava veida Eiropas integrācijā. Tāpat kā toreiz arī šobrīd Eiropas integrācijas pamatā ir jābūt skaidram redzējumam. Mums ir jāuzdod pamatjautājumi: kur mēs vēlamies doties, un kā tur nonākt?
Mūsu pasaule strauji mainās, un mēs maināmies kopā ar to. Mēs kļūstam arvien atkarīgāki viens no otra. Tādēļ mums ir jāzina, kādiem ir jābūt pamatprincipiem.
Mūsu Eiropas integrācijas modelim jābūt tik stipram, lai mieru un stabilitāti Eiropā nevarētu apdraudēt nedz fanātisks nacionālisms, nedz reliģisks fanātisms.
Mums nav jābaidās no spēcīgas Eiropas. Gluži pretēji, mums jābaidās no vājas Eiropas. Spēcīga Eiropa uzņemas lielāku atbildību par globālām problēmām. Spēcīga Eiropa apvieno ekonomisko izaugsmi un klimatam nekaitīgas politikas. Spēcīga Eiropa darbojas savu iedzīvotāju labākajās interesēs. Vienota Eiropa uzdrošinās dot Kosovai skaidru Eiropas perspektīvu, un šo punktu ir vērts pieminēt pie šādas izdevības.
Zviedrijas valdība tic Eiropas iespējām. Kā jau es teicu, Zviedrijai ir jābūt skaidrai un neapšaubāmai vietai Eiropas integrācijas pamatā. Tā kā pašreizējā valdība nāca pie varas 2006. gada rudenī, mēs esam bijuši liecinieki tam, kā Zviedrijā ir pieaudzis atbalsts Eiropas Savienībai.
Daži cilvēki saka, ka tas ir tikai veiksmes jautājums. Šiem cilvēkiem es atbildu: jo vairāk jūs vingrināties, jo veiksmīgāki kļūstat. Un mēs noteikti esam daudz vingrinājušies. Jau 1962. gadā mana partija piedalījās vietējās vēlēšanās ar saukli "jā, Eiropai”. Mums bija jāgaida 33 gadi, iekams mēs varējām reāli nosūtīt deputātus uz Eiropas Parlamentu.
Man ir sajūta, ka tagad mēs varam atvilkt elpu pēc vairākus gadus ilgušām saspringtām diskusijām par Līgumu. Kanclere A. Merkel paveica milzīgu darbu, palīdzot atrisināt šo jautājumu. Tāpat es īpaši pateicos premjerministram Sócrates, kas prasmīgi vadīja darbu pie Līguma līdz tā veiksmīgai pabeigšanai. Lisabonas līgums rada labākus apstākļus atvērtākai, efektīvākai un dinamiskākai Eiropas integrācijai. Bet galvenokārt tas dod jaunas iespējas pārrunāt svarīgus nākotnes jautājumus: klimats un enerģija, nodarbinātība un ekonomiskā izaugsme, demogrāfija, migrācija un ES loma starptautiskajā mērogā. Es plānoju izteikties par visiem šiem jautājumiem.
Es vēlos strādāt tādas modernas Eiropas labā, kas darbojas no iedzīvotāju perspektīvas.
Mēs visi vēlamies, lai Līgums stātos spēkā 2009. gada 1. janvārī. Kā jau priekšsēdētājs minēja, Zviedrija ratificēs Līgumu 2008. gada rudenī. Pēc 18 mēnešiem Zviedrija būs ES prezidējošā valsts. Tā būs interesanta prezidentūra ar no jauna ievēlētu Eiropas Parlamentu, jaunu Komisiju un jaunām vadības pozīcijām, ko radīs Lisabonas līgums.
Es ceru uz ļoti ciešu sadarbību ar Eiropas Parlamentu visos šajos jautājumos.
Daži no galvenajiem jautājumiem Zviedrijas ES prezidentūras laikā būs klimats un enerģija, Hāgas programma, nodarbinātība un ekonomiskā izaugsme, Baltijas jūras jautājumi un ES kā pasaules mēroga dalībnieks. Mēs jau šobrīd intensīvi strādājam pie sagatavošanas darbiem. Tāpat mēs būsim gatavi negaidītiem pavērsieniem.
Citiem vārdiem sakot, jābūt lielai elastībai un iespējai piemēroties valdošajai situācijai, kas par spīti visam var ietekmēt procesu.
Jautājumi par klimatu un enerģiju ir vieni no lielākajiem izaicinājumiem, ar kuriem sabiedrība saskaras mūsdienās. Mums ir milzīga atbildība turpmāko paaudžu priekšā nodrošināt, ka mums izdodas formulēt ilgtermiņa ilgtspējīgas attīstības politiku. Mums ir kopā smagi jāstrādā, lai panāktu starptautisku vienošanos ANO samitā, kas notiks Kopenhāgenā 2009. gada decembrī.
Pateicoties vēsturiskiem lēmumiem, kas pagājušo gadu tika pieņemti pavasara Padomē, ES ir uzņēmusies vadošo lomu. Bet ES nevar uzņemties šo atbildību viena pati. Būs vajadzīga cieša sadarbība ar daudzām citām valstīm, tostarp Indiju, Japānu, Ķīnu, Krieviju un ASV.
Daži aprēķini parāda, ka kopējais pasaules pieprasījums pēc enerģijas nesamazinās, bet ir sagaidāms, ka līdz 2030. gadam tas var palielināties par 50 %. Tas, kā tiks risināts klimata pārmaiņu jautājums, protams, ir atkarīgs no tā, kā šis sagaidāmais enerģijas vajadzību pieaugums tiks apmierināts.
Pirmais jautājums ir saistīts ar to, kā mēs varam uzlabot enerģijas taupīšanu un energoefektivitāti? Bet klimata pārmaiņu izaicinājumiem ir vajadzīga arī jauna politiskā pieeja. Mums ir jākliedē mīts, ka izaugsme ir vides ienaidnieks.
Zviedrija ir reāls piemērs, kas pierāda pretējo. Kopš 1990. gada, kad tika parakstīts Kioto Protokols, mūsu ekonomiskā izaugsme ir bijusi 44 %, bet mūsu radītās siltumnīcefekta gāzu emisijas ir samazinājušās par 9 %. Mēs esam ieguldījuši pētniecībā un jaunās tehnoloģijās, vienlaicīgi pārskatot nodokļus un noteikumus. Tas ir pavēris durvis attīstībai, kad vide kļūst par stimulu jauniem uzņēmumiem un jaunām darbavietām.
Es esmu pārliecināts, ka mēs varam realizēt mērķus, kas noteikti ES klimata un enerģijas paketē. Bet mums ir jāievieš pareizie politikas instrumenti, lai mudinātu mūsu sabiedrību un uzņēmumus izdarīt pareizo izvēli.
Vides piesārņošanas cenai ir jābūt augstai, un oglekļa dioksīda neitrālu risinājumu izvēlei ir jābūt kārdinošai.
Kā daudzi ir norādījuši, videi draudzīga tehnoloģija jau pastāv. Valdībām ir milzīga atbildība par īstenojamo pāreju. Bet tas pats attiecas uz parastajiem iedzīvotājiem. Mums tas ir jāuzskata par sava veida līgumu starp valdībām un sabiedrību, lai atbalstītu videi nekaitīgas alternatīvas. Tas palielinās konkurenci, veicinot videi nekaitīgāku sabiedrību. Mēs visi no tā gūsim labumu.
Attiecībā uz Lisabonas stratēģiju ASV ir bijusi pasaules lielākā ekonomika vairāk nekā simts gadus. Tagad jauni dalībnieki ietekmē pasaules ekonomiku. Indijas un Ķīnas ekonomikas attīstās ļoti strauji. Globalizācija ir veicinājusi pozitīvu attīstību daudzviet pasaulē. Globalizācija darbojas demokrātijas interesēs, un tā uzskatāmi parāda atšķirības starp atvērtām un slēgtām sabiedrībām. Bet globalizācija arī palielina konkurenci.
Politikas, kas mums nodrošināja darbu, drošību un pārticību vakar, ir pastāvīgi jāpārveido, lai tās sniegtu tādus pašus rezultātus arī rīt.
Mūsdienās viena trešā daļa Eiropas darbspējīgā vecuma iedzīvotāju atrodas ārpus darba tirgus. Šāda situācija nekam neder. Mums ir jāpalielina darba piedāvājums un jācīnās pret izstumtību. Pārveidojot valstu darba tirgus. Ieguldot izglītībā un iemaņās. Pieaugot ekonomiskās integrācijas nozīmei ES un visā pasaulē, panākumi un trūkumi, kas arī pastāv, attiecībā uz valstu reformu centieniem vairs nebūs tikai iekšlietu jautājums; tie skar mūs visus.
Turpmākā Eiropas labklājība ir lielā mērā atkarīga no tā, kā dalībvalstis kopīgi radīs labākus apstākļus, lai izmantotu globalizācijas sniegtās iespējas un risinātu tās radītos izaicinājumus. Ne mazāk svarīgs ir jautājums par to, kā mēs rīkosimies attiecībā uz demogrāfiskajām tendencēm un pārrobežu izaicinājumiem vides jomā.
Progresīva ES enerģijas un vides politika ir priekšnoteikums ilgtermiņa ilgtspējīgai izaugsmei un tādējādi arī Eiropas labklājībai. Bet tas ir arī svarīgs faktors mūsu konkurētspējai nākotnē.
Ar Lisabonas stratēģiju ilgtspējīgai izaugsmei un nodarbinātībai ES ir radījusi līdzekļus, lai izpildītu šos uzdevumus. Stratēģija pastāv. Diemžēl mēs novirzāmies no ceļa, kad tā ir jāīsteno.
Centīsimies mērķtiecīgi stiprināt ES konkurētspēju pasaules mērogā ar nepārtrauktām strukturālajām reformām un ieguldījumiem pētniecībā, kā arī ar jaunu tehnoloģiju izstrādi. Visiem spēkiem centīsimies pabeigt iekšējo tirgu un radīt Eiropā novatoriskāku uzņēmējdarbības vidi. Nodrošināsim, ka mūsu darbs atmaksājas. Protams, vēl ir daudz darāmā gan valsts, gan Kopienas līmenī. Man atliek pieminēt vārdus "patents” un "Darba laika direktīva”, lai jūs visi saprastu, par ko es runāju.
Mums ir jānoslēdz PTO Dohas sarunu kārta. Tas spēcīgi stimulētu ekonomikas atveseļošanos visā pasaulē. Mums ir vajadzīga atvērta pasaules tirdzniecības sistēma un nepārtraukta liberalizācija, lai uzlabotu Eiropas konkurētspēju, ņemot vērā Lisabonas stratēģiju.
Tajā pašā laikā daudzi zina, ka šobrīd Eiropā virmo protekcionisma idejas. Mums tam ir jāpretojas. Protekcionisms nav risinājums. Ilgtermiņā tas kaitē tiem, ko sākotnēji bija plānots aizsargāt. Mums nav laika kavēties. PTO sniegto iespēju klāsts sāk izsīkt.
Bet, runājot par Lisabonas stratēģiju, nežēlosimies kā ēzelītis Ī-ā stāstā par Vinniju Pūku. Uz brīdi apstāsimies un paraudzīsimies uz neseno pagātni. To darot, mēs redzam ievērojamus panākumus un reāli sasniegtu progresu. Faktori, kas ir veicinājuši, ka Lisabonas process ir darbojies kopš 2005. gada. Šis process ir stiprinājis dalībvalstu apņemšanos, vadījis īstenošanu un devis rezultātus.
Lielā mērā tā pamatā ir Komisijas mērķtiecīgie centieni un Komisijas priekšsēdētāja J. M. Barroso spēcīgā personīgā apņemšanās. Bet es gribētu pateikties arī Eiropas Parlamentam par tā ārkārtīgi konstruktīvo lomu.
Kā atrast labāko veidu nākotnes izaicinājumu risināšanai? Kā kopīgi nodrošināt Eiropas ilgtermiņa labklājību ar ilgtspējīgas izaugsmes un pilnas nodarbinātības palīdzību? Kā ļaut Eiropai būt patstāvīgai, konkurējot pasaules mērogā? Es uzskatu, ka Zviedrijas prezidentūra 2009. gada rudenī ir lielisks laiks, lai uzsāktu diskusiju par turpmāko Eiropas stratēģiju ilgtspējīgai izaugsmei un nodarbinātībai nākamajā desmitgadē.
Ļaujiet man teikt pāris vārdus par ES budžetu. Mēs uzskatām, ka tas jau sen ir morāli novecojis. Budžetam ir jābūt galvenajam instrumentam, lai realizētu ES mērķus. Ņemot to vērā, tam arī labāk jāatspoguļo mērķi. Šobrīd 40 % no budžeta tiek tērēti lauksaimniecības subsīdijām. Nozarei, kas veido 2 % no Eiropas nodarbinātības. Tas ir nesaprātīgi.
Iedomājieties, ja tā vietā mēs palielinātu ES finansējumu pētniecībai un attīstībai, cīņai pret organizēto noziedzību, vides jautājumiem un ārējām attiecībām. Iedomājieties, ja tāpat mēs uzdrošinātos uzsākt atklātu diskusiju par to, kas ir jāfinansē ES līmenī un kas jāfinansē valstu līmenī.
Eiropā valda demogrāfiska tendence, ko raksturo ātra iedzīvotāju novecošana. Šī tendence turpmākajos gados arvien vairāk apgrūtinās sociālās labklājības sistēmu. Pietiks ar dažiem faktiem, lai parādītu, cik ātri tas ir izmainījis situāciju Zviedrijā. Nepilnus 100 gadus atpakaļ 1913. gadā pensionēšanās vecums Zviedrijā bija 67 gadi. Ņemiet vērā, ka tolaik vidējais dzīves ilgums Zviedrijā bija apmēram 56 gadi. Patiesībā pensiju sistēma bija domāta tiem dažiem, kas pārdzīvoja savus darba gadus un dzīvoja vēl dažus gadus. Vairums vienkārši nomira strādājot. Un viņi strādāja no agra vecuma. Šobrīd, kad mums tiek samazināts pensionēšanās vecums, mēs redzam, ka vidējais dzīves ilgums pašreiz Zviedrijā ir palielinājies līdz 80 gadiem. Situācija ir mainījusies no tādas, kurā mēs strādājām praktiski visu mūžu, uz tādu, kurā šobrīd dzimušie zviedri var cerēt strādāt tikai pusi sava mūža. Neticamas izmaiņas tikai dažu paaudžu laikā. Bet tas nozīmē, ka arvien mazāk cilvēkiem būs jāuztur arvien lielāks skaits cilvēku.
Vienlaicīgi ar ievērojamu izslēgšanu no darba tirgus tas pastiprina vajadzību pēc jaunu darbavietu veidošanas politikas. Ir jānodarbina vairāk cilvēku, lai saglabātu labu sociālo nodrošinājumu, ņemot vērā šos izaicinājumus. Vairāk cilvēkiem ir jāstrādā lielāku savas dzīves daļu, ņemot vērā veidu, kādā mēs pašlaik dzīvojam. Arvien lielākai vecu cilvēku procentuālajai attiecībai Eiropā neatbilst darbspējīgā vecumā esošo cilvēku skaits.
Tieši šeit ir jārunā par migrāciju. Ja to pareizi vada, tā var būt svarīga un patiesībā vajadzība sastāvdaļa, lai uzturētu pienācīgu sociālās labklājības sistēmu. Iedomājieties, ja viss šis jaunais darbaspēks, kas ir pozitīvi noskaņots, cerību pilns un strādāt gribošs, tiktu uzņemts veidā, kurš palīdzētu izmantotu viņu pozitīvo enerģiju.
Mums jārada politiskas iespējas šiem cilvēkiem, kas ir nonākuši Eiropā. Iespējas, kas ļauj viņiem ātri ienākt darba tirgū.
Migrācija ir kļuvusi par akūtu jautājumu daudzās dalībvalstīs. Bet kontroles pasākumi un atpakaļuzņemšanas nolīgumi nekad nedrīkst būt vienīgā atbilde uz izaicinājumiem, ko rada palielināta migrācija. Tie, kas uzskata, ka pietiek ar robežu kontroles pastiprināšanu, lai atrisinātu daudzos un dažādos migrācijas jautājumus, pārlieku vienkāršo šo lietu. Ir vajadzīga plašāka pieeja gan ES, gan izcelsmes valstīm.
Zviedrija atbalsta ambiciozo mērķi līdz 2010. gadam ieviest kopēju Eiropas patvēruma sistēmu. Lai tas izdotos, pie tā būs intensīvi jāstrādā.
Tāpat Zviedrija uzskata par prioritāti ES ārējo attiecību integrācijas padziļināšanu un atbilstības palielināšanu starp migrāciju un attīstības politiku. Un mums ir jāatceras, ka reālus rezultātus mēs varam sasniegt tikai tad, ja mēs risināsim migrācijas cēloņus, kas izpaužas kā nabadzība un nomāktība. Šajā sakarā ir vajadzīga globāla pieeja. Ne tikai ANO augstākā līmeņa dialoga par migrāciju struktūrā.
ES ir jāpilda svarīga loma, padarot šīs idejas konkrētākas, kas izpaustos ne tikai kā plaša un uz partnerattiecībām veidota sadarbība ar attiecīgajām Āfrikas valstīm.
Mēs vēlamies īstenot ambiciozu un progresīvu programmu laikposmam no 2010.-2014. gadam, aizstājot Hāgas programmu. Mēs piešķiram lielu nozīmi Eiropas Parlamenta aktīvai dalībai šajā procesā.
Starptautiskais terorisms ir viens no lielākajiem globālajiem draudiem mūsu atvērtajām sabiedrībām. Izplešoties teroristu tīkliem, mēs redzam, kā daudzi cilvēki rīkojas arvien neatkarīgāk un teroristu uzbrukumi kļūst mazāk paredzami.
Organizētā noziedzība vienmēr ir bijusi akūta Eiropas problēma. Atsevišķām valstīm kļūst arvien grūtāk vienām pašām cīnīties pret nopietnu, organizētu starptautisko noziedzību. Liela daļa organizētās noziedzības bieži rodas ārpus ES. Lisabonas līgums sniedz mums jaunus instrumentus cīņai pret terorismu un citiem nopietniem pārrobežu noziegumiem. Eiropas Parlamentam būs centrālā loma šajā sakarā. Ir jāturpina noteikumu tuvināšana. Jāturpina attīstīt savstarpējās tiesu lēmumu atzīšanas iespējas. Ir jāstiprina ES aģentūras Eiropols un Eurojust, un jāuzlabo informācijas apmaiņa starp valstu policijas iestādēm.
Ir svarīgi vienlaicīgi līdzsvarot mūsu darbības. Kad mēs stiprinām cīņu pret noziedzību, mums arī jāstiprina indivīdu tiesības. Īpaši šajā jautājumā mēs paļaujamies uz Eiropas Parlamenta centieniem. Mums ir būtiski vienoties ES līmenī, lai stiprinātu tiesisko drošību krimināllietās un noziegumu upuru tiesības.
Es vēlos, lai Eiropa aizstāvētu mieru un samierināšanu pat tajās pasaules vietās, kurās norisinās karš un konflikti. Āfrikā, Āzijā un Latīņamerikā, bet, protams, arī Eiropā.
Zviedrija ir uzsākusi plaša mēroga diskusijas par Eiropas kopējās drošības stratēģijas turpmāko attīstību. 2009. gadā mēs smagi strādāsim, lai izveidotu Eiropas Ārējās darbības dienestu. Turpmākajos gados vienam no svarīgākajiem Eiropas Savienības uzdevumiem ir jābūt palīdzības sniegšanai, lai noregulētu konfliktu Tuvajos Austrumos. Turpmākā Izraēlas un Palestīnas noregulējuma pamatā jābūt divu valstu risinājumam, saskaņā ar kuru abām pusēm būtu drošas un atzītas robežas. Mums ir jāpastiprina dialogs ar musulmaņu sabiedrību. Svarīgs mērķis ir veidot lielāku uzticību, cieņu un sapratni starp rietumvalstīm un musulmaņu sabiedrību.
Mēs plānojam pastiprināt attiecības ar Krieviju visās sabiedrības jomās. Mēs ceram, ka tiks pārvarēti atlikušie šķēršļi Krievijas dalībai PTO. Mēs esam ieinteresēti, lai Krievija kļūtu par modernu, veiksmīgu un demokrātisku valsti. Diemžēl pēdējo piecu gadu pavērsiens autoritatīvākā virzienā liek domāt par cita veida attīstību. Mēs esam noraizējušies par iespējamu šīs tendences turpināšanos.
Situācija Rietumbalkānu valstīs joprojām ir viens no Eiropas lielākajiem un grūtākajiem izaicinājumiem. Mums ilgstoši un pamatīgi jāiesaistās Kosovas valsts veidošanas procesa atbalstīšanā. Nedrīkst par zemu novērtēt izaicinājumus, ar kuriem mēs saskaramies. Ekonomiskā un sociālā situācija Kosovā ir ļoti sarežģīta. Paies ilgs laiks, iekams tā kļūs par darboties spējīgu konstitucionālu valsti. Valsts veidošana ir laikietilpīgs darbs, bet mums ir jābūt gataviem tajā piedalīties un piedāvāt palīdzību. Mēs esam par to atbildīgi. Bet mūsu saistības attiecas uz visu reģionu kopumā. Ir svarīgi to uzsvērt ne tikai šobrīd.
Eiropas krīžu pārvaldība būs viens no svarīgākajiem jautājumiem turpmākajā Eiropas ārlietu un drošības politikā. Mūsu valsts savu iespēju robežās cenšas aktīvi piedalīties Eiropas drošības un aizsardzības politikas pastāvīgā attīstīšanā. Zviedrija ir piedalījusies vairumā ES uzsākto iniciatīvu. Šobrīd mēs esam gatavi piedalīties ES misijā Čadā.
Stokholma atrodas tuvāk Minskai nekā vairumam Zviedrijas ziemeļdaļu. Baltkrievija ir Eiropas pēdējā diktatūra. Mūsu pienākums ir aktīvāk atbalstīt demokrātiskos spēkus šajā valstī.
Notikumi Baltijas jūras reģionā ir Eiropas interesēs. Astoņas no deviņām valstīm, kas atrodas pie Baltijas jūras, šobrīd ir ES dalībvalstis. Gandrīz vienu ceturtdaļu ES iedzīvotāju, kas ir apmēram 100 miljoni cilvēku, ietekmē jūtīgā Baltijas jūras vide. Eiropai ir jāveic saskaņoti pasākumi šajā sakarā. Baltijas stratēģija, ko Komisijai ir uzticēts sagatavot līdz Zviedrijas prezidentūrai 2009. gadā, cerams atrisinās reģiona izaicinājumus.
Stratēģija var kalpot par modeli tam, kā paplašinātajā ES mēs risinām izaicinājumus attiecībā uz īpašiem reģioniem, lai galu galā stiprinātu visu ES.
Es gribētu nobeigt ar dažiem vārdiem par paplašināšanos. Kā jūs visi zināt, šis jautājums ir ārkārtīgi svarīgs Zviedrijas valdībai un Zviedrijas iedzīvotājiem. Paplašināšanās ir bijusi viens no lielākajiem ES izaicinājumiem, bet arī lieliska izdevība.
Tie, kas ceļo cauri valstīm, kuras pēdējos gados ir kļuvušas par ES dalībvalstīm, ir pārsteigti redzēt tur sasniegto attīstības līmeni un cerību nākotnei. Diemžēl kritika pret paplašināšanos kļūst arvien izteiktāka. Ļaujiet man pateikt skaidri: visstulbākais, ko mēs varam izdarīt, ir aizmirst savus sākotnējos mērķus. Kādēļ tika ieviests Eiropas integrācijas jēdziens.
Bez paplašināšanās Eiropa nebūtu tāda, kāda tā ir tagad. Bez turpmākas paplašināšanās mēs riskējam ar nestabilitāti mūsu pašu kontinentā. Tāpēc, ka paplašināšanās ir mūsu vissvarīgākais stratēģiskais instruments, lai izplatītu mūsu vērtības, kas ir Eiropas integrācijas pamatā. Mēs esam nojaukuši vienu sienu Eiropā. Mēs nedrīkstam uzcelt jaunu pret Turciju vai citām Eiropas valstīm. Šobrīd mēs zinām, ka mēs varējām izdarīt daudz vairāk vai izdarīt labāk, strādājot kopīgi Eiropā un pasaules mērogā.
Nekad neuzskatīsim Eiropas integrāciju par pašsaprotamu. Mums ir vajadzīga spēcīga Eiropa! Kurā mēs uzdrīkstētos izvirzīt vēl augstākus mērķus, būdami pilnībā pārliecināti par sevi.
Paldies jums par uzmanību.
Es ceru jūs atkal satikt vasarā, kad pienāks mūsu kārta ieņemt ES prezidējošās valsts lomu.
Priekšsēdētājs
Paldies jums, premjerministr. Arī mēs priecājamies atzīmēt, ka Eiropas Komisiju šeit pārstāv priekšsēdētāja vietniece Margot Wallström. Tagad mēs turpināsim debates.
Joseph Daul
PPE-DE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, premjerministr, kolēģi, man ir prieks PPE-DE grupas vārdā sveicināt mūsu palātā Zviedrijas premjerministru. Fredrik Reinfeldt, kopš Lisabonas reformu līguma parakstīšanas jūs esat pirmais valdības vadītājs, kas Parlamentā pauž savu redzējumu par Eiropas nākotni.
Mūsu debašu par Līgumu un ar to saistīto ES demokrātisko procesu priekšvakarā, runājot PPE grupas biedru vārdā, es vēlreiz mudinu īstenot ratifikācijas procesu vienmērīgā tempā. Šobrīd piecas no 27 dalībvalstīm ir ratificējušas Lisabonas līgumu. Tās ir piekritušas jaunajiem instrumentiem, ko Lisabonas līgums piedāvā, lai veidotu Eiropas nākotni un dotu pamatu iedzīvotāju centieniem. Jo ātrāk mēs ratificēsim Līgumu, jo ātrāk mēs varēsim piemērot jaunos darbības noteikumus, kas ir būtiski efektīvai Eiropas darbībai. Būtiskākais ir tas, ka mēs varēsim koncentrēt savus centienus uz mūsu kopējo politiku saturu. Eiropai jāspēj ātri pieņemt lēmumus par enerģiju, klimatu, pārtikas drošumu, imigrāciju un aizsardzību.
Vairāk nekā 50 gadus politiskā sabiedrība, pie kuras es piederu, ir veicinājusi un atbalstījusi Eiropas attīstību. 2009. gada jūnijā ar sabiedrības balsojumu tiks pārbaudīta mūsu apņemšanās nodrošināt, ka Eiropā valda kopējas vērtības, pārticība, drošība un solidaritāte. Mēs ceram, ka Eiropa būs gatava šim izaicinājumam.
Mēs vēlamies, lai Eiropa būtu konkurētspējīga un radītu jaunas darbavietas. Mēs vēlamies, lai tā veicinātu ekonomisko izaugsmi un sociālo attīstību. Eiropas pārticībai ir jābūt ilgtermiņa mērķim. Tādēļ mēs aicinām nodrošināt ilgtspējīgu, saprātīgu attīstību, aizsargājot vidi un cīnoties pret klimata pārmaiņām.
PPE-DE grupa atbalsta tāda veida brīvo tirdzniecību, kas ļauj palielināt sabiedrības nabadzīgākās daļas spēju iegādāties preces un pakalpojumus un palīdz samazināt nevienlīdzību gan valstu iekšienē, gan dažādu valstu starpā. Lai gan mēs ticam, ka globalizācija var būt Eiropai izdevīga, mēs nekad neatbalstīsim nekontrolētu brīvo tirdzniecību. Mēs esam atbildīgi par to, lai nodrošinātu visneaizsargātāko mūsu sabiedrības daļu intereses un aizsargātu Eiropas sociālo modeli. Ekonomiskā izaugsme un augsts sociālās aizsardzības līmenis nav savstarpēji izslēdzoši lielumi: tas, ka mūsu izaugsmes rādītājs 2007. gadā pārsniedza ASV izaugsmes rādītāju, ir pierādījums šim apgalvojumam.
Eiropas labklājība ir atkarīga arī no efektīva un atvērta vienotā tirgus izveides un Lisabonas stratēģijas mērķu sasniegšanas. Mēs vēlamies, lai Eiropas līdzekļu apsaimniekotāji ir atbildīgi, un lai tie nosaka augstus valsts naudas apsaimniekošanas standartus. Tomēr nedrīkst pieļaut, ka budžeta disciplīna apdraud solidaritātes principu dalībvalstu starpā vai starp Eiropu un tās partneriem. Solidaritātei ir sava cena, un mums ir jābūt gataviem to maksāt.
Tāpat mēs vēlamies spēcīgu Eiropu, kas spētu cīnīties pret starptautisko terorismu un organizēto pārrobežu noziedzību. Šeit ir runa par mūsu vērtību, brīvību, demokrātijas, tiesiskuma un solidaritātes aizsardzību. Eiropas teritorijas vai tās iedzīvotāju drošības jautājums nav diskutējams. Lai aizsargātu mūsu smagā ceļā iegūto brīvību, ir vajadzīgs neatslābstošs mērķtiecīgums un strikti, koordinēti pasākumi. Kļūstot piesardzīgākiem pret reāliem draudiem, mums arī jāievēro cilvēku individuālās brīvības. Mēs atbalstām veselīgu līdzsvaru starp drošību un personīgo brīvību.
Arī starptautiskā mērogā ir pienācis īstais laiks Eiropai uzņemties saistības un veidot ciešāku saikni ar partneriem, kam ir līdzīgs pasaules redzējums. Mēs atbalstām stabilas un jēgpilnas transatlantiskās partnerattiecības, bet mēs arī vēlamies izstrādāt labu kaimiņattiecību politiku un paplašināt ES.
Runājot par Kipru, mūsu grupa atbalsta pēdējos centienus rast taisnīgu risinājumu, kas ļautu visiem salas iedzīvotājiem kopīgi dzīvot mierā.
Tuvajos Austrumos Eiropai ir jāpiedāvā politisks un finansiāls atbalsts grūtajā miera sarunu procesā starp Izraēlu un Palestīnu. Ekstrēmisma uzliesmojumus nevar apturēt bez abu pušu piekāpšanās. Pašas Eiropas Savienības pastāvēšana parāda, ka ir iespējams pārvarēt naidu cilvēku starpā un veidot kopēju nākotni.
Gadījumos, kad konflikti grauj cilvēku vienotību, ir jāizmanto mūsu pieredze. Šobrīd dienvidaustrumu Balkānu reģions ir visnestabilākā mūsu kontinenta daļa, un Kosovas neatkarības pasludināšana vēsta par neskaidrību periodu. Mēs visus aicinām būt apdomīgiem ar savām atbildēm. Ir jāizvairās no visa veida provokācijām. Ir obligāti jānodrošina cilvēku drošība, un Eiropai šajā sakarā ir galvenā loma.
Ir pienācis laiks parādīt, ka mēs spējam nodrošināt stabilitāti Balkānos. Mēs atzinīgi vērtējam ES policijas un taisnīguma misijas nosūtīšanu, lai atbalstīti Kosovas iestādes. Mēs aicinām Kosovu tiekties pēc stabilas, demokrātiskas, multietniskas un eiropeiskas nākotnes. Izredzes pievienoties Kopienai attiecas uz visu Balkānu reģionu, tostarp, protams, arī Serbiju. Mēs neatbalstām Serbijas izolēšanu: mēs atbalstām Eiropas apvienošanu.
Priekšsēdētāja kungs, premjerministr, šīs ir debates par Eiropas nākotni - mums ir jārisina un jāpārvar izaicinājumi, un mums ir vajadzīgs skaidrs politiskais redzējums, kā arī izlēmība un drosme. Stabili pamatojoties uz šīm vērtībām un prioritātēm, PPE-DE grupa ir gatava piedalīties šo izaicinājumu risināšanā.
Martin Schulz
PSE grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, premjerministr, es priecājos jūs redzēt Strasbūrā. Es nezinu, vai C. Malmström ir tikpat priecīga, ka viņai bija jāierodas Strasbūrā kopā ar jums, bet varbūt mēs to varam pārrunāt citreiz.
Jūsu uzruna bija brīnišķīga, premjerministr. Tāpat es domāju, ka tā bija vieda uzruna, jo jūs norādījāt, ka mūsu Eiropas nākotnes redzējums būs realizējams tikai tad, ja mēs nodrošināsim Eiropas Savienību ar līdzekļiem, lai tā varētu pildīt savu lomu, risinot šī kontinenta izaicinājumus visā pasaulē. Debates par pasaules klimatu nav Eiropas debates, bet pasaules līmeņa debates. Tā ir tiesa. Apskatot Eiropas Savienības lomu pasaules līmeņa tirdzniecībā, nav jāaprobežojas ar debatēm par iekšējo tirgu, bet ir arī jārod veidi, kādos šis milzīgais vienotais tirgus ar tā spēcīgo ekonomisko ietekmi var veicināt labklājību ne tikai Eiropā, bet arī citos kontinentos. Labklājība citos kontinentos sekmē mieru visā pasaulē, tādēļ es pieminēšu trešo jūsu pausto punktu. Kā spēkam, kas cīnās par mieru un kas ir panācis stabilitāti un saskaņu savā teritorijā, Eiropai ir jāspēj veicināt to, ka pasaule kļūst par miermīlīgāku vietu. Tas nenozīmē, ka Eiropai ir jāmēģina mācīt pārējā pasaule, bet Eiropas modelis var būt izmantojams.
Pārvalstiska integrācija, integrācija, pārvarot dziļas reliģijas un etnisku konfliktu plaisas un asiņainās pagātnes bezdibeni, atsakoties no nacionālisma par labu pārvalstiskai pieejai, vienmēr novedīs pie lielākas pārticības un vienmēr veicinās mieru. Tādēļ Eiropas nākotne ir atkarīga no tādu valdību vadītāju kā jūs spējas izšķirošajā brīdī būt gataviem daļēji atteikties no valsts suverenitātes, lai veicinātu pārvalstisku struktūru, kas ir papildu labklājības pamatā pasaulē un tādējādi arī lielāka miera pamatā mūsu pašu valstīs. Tāda ir jūsu šodien paustā loģika, un es tai piekrītu. Šī loģika atšķiras no ultranacionālistu loģikas, kas mums rīt atkal būs jāuzklausa un saskaņā ar kuru ir jāstiprina nacionālisms. Lielāks nacionālisms nenovēršami nozīmē jaunus karus. Nešaubīsimies par to. Tādēļ es augstu vērtēju jūsu šodienas paziņojumu.
(Neapmierināti izsaucieni)
Tie, kas atsaucas, ir tieši tie, par kuriem es runāju, tāpēc mana uzruna ir acīmredzami trāpījusi mērķī.
Premjerministr, es esmu palaidis garām ideju par sociālu Eiropu. Kāds man teica, ka man ir jāpatur F. Reinfeldt uzmanības lokā, jo viņš ir otrajā vietā aiz sociālistiem. Vismaz tādu iespaidu jūs radījāt Zviedrijā vēlēšanu kampaņas laikā. Jāatzīst, ka Zviedrijas iedzīvotāji diezgan ātri saprata jūsu valdības patiesos nodomus. Bet jūs ne reizi šodien nepieminējāt sociāli atbildīgas Eiropas jēdzienu. Es zinu, ka jūs uzskatāt sociālo politiku par valstu jautājumu, un tas ir pamatoti. Tomēr man jāsaka, ka gadījumā, ja Zviedrijas un citu valstu iedzīvotāji uztvers iekšējo tirgu, ko jūs cenšaties attīstīt, kā draudus viņu pašmāju sociālajiem standartiem, viņi noraidīs šādu iekšējo tirgu.
Tādā gadījumā arī jūsu pasaules mēroga tirdzniecības stratēģija būtu nederīga. Jums jāsaprot, ka tikmēr, kamēr būs vajadzība attīstīt iekšējo tirgu, procesu ir jāpapildina, paralēli attīstot Eiropas sociālo modeli. Pretējā gadījumā, ja netiks pieņemta šāda dubulta pieeja, deformēts Eiropas iekšējais tirgus, kura pamatā ir tikai brīva tirdzniecība, būs patiess drauds sociālajai stabilitātei, par kuras sasniegšanu mēs esam cīnījušies savās valstīs. Tādēļ ļaujiet man jums dot labu padomu, premjerministr: turpiniet darbu pie jautājuma par pasaules klimatu, pasaules mēroga tirdzniecību un starptautiskā miera veidošanu, bet turpiniet arī darbu pie Eiropas sociālā modeļa. Tomēr, tā kā es zinu, ka jūs esat cilvēks, kurš ir spējīgs mācīties, es esmu diezgan drošs, ka jūs nedaudz uzlabosiet līdzsvaru.
Premjerministr, es ļoti priecājos par piezīmi, ko jūs izteicāt attiecībā uz Turciju. Jūs esat taisnīgs cilvēks, gluži tāpat kā mūsu priekšsēdētājs. Viņš deva manam kolēģim A. Doyle papildu laiku pusotru minūti. Viņš to iedos arī man, kas nozīmē, ka es varu piebilst vēl vienu lietu. Jūs runājāt par Turciju. Pasakiet to savam Eiropadomes kolēģim prezidentam N. Sarkozy, jo tas nav pareizi, ka cilvēki Eiropas Savienībā regulāri nāk klajā ar pretrunīgiem paziņojumiem. Ja es būtu Turcijas premjerministrs, es nekad nepārstātu brīnīties. F. Reinfeldt apmeklē Eiropas Parlamentu un paziņo mums, lai mēs nekļūstam noslēgti, bet atstājam Turcijas pievienošanās jautājumu atklātu. Nākamais Padomes priekšsēdētājs, kas šeit ieradīsies pēc J. Janša, paudīs pretēju viedokli. Esmu par to visai drošs. Faktiski prezidents N. Sarkozy paziņoja šeit Eiropas Parlamentā, ka Turcijas pievienošanās Eiropas Savienībai nav viņa darba kārtībā. Ar šo jautājumu nedrīkst tik vienkārši manipulēt. Ir būtiski ieviest skaidrību. Pastāv skaidra Turcijas pievienošanās ES stratēģija, un mums ir jāpieturas pie mūsu paziņojumiem. Varbūt es kļūdos? Jūs šodien skaidri izteicāties, un es caru, ka Nicolas Sarkozy darīs tāpat.
Viena pēdējā piezīme: visvairāk man patika jūsu paziņojums, ka jūs plānojat atgriezties nākamā gada vasarā kā Padomes priekšsēdētājs. Tas bija lieliski. Daži tic, ka nākamais Padomes priekšsēdētājs, kas mūs šeit uzrunās, savu amatu ieņems ilgstoši un iesniegs visu rotējošo prezidentūru programmas. Citiem vārdiem sakot, T. Blair vai J.-C. Juncker vai jebkurš cits, ko mums dos politiskā kaulēšanās, iesniegs jūsu valdības programmu, kuru jūs pieņēmāt Stokholmā. Bet tieši jūs Eiropas Parlaments nākamgad vēlas šeit redzēt rotējošajā prezidentūrā ar jūsu programmu, kurā būs iekļauts sociālas Eiropas jēdziens.
Graham Watson
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, kad Parlaments pirmo reizi rīkoja šīs debates par Eiropas nākotni, tikai daži paredzēja, ka Līgums stāsies spēkā līdz 2009. gadam. Eiropa atradās regresa stāvoklī, un, pārfrāzējot F. Reinfeldt tautieša August Strinberg teikto, "tajā visā bija kaut kas nedabisks, jo dabai ir vajadzīgs progress, evolūcija, un katrs atpakaļsolis nozīmē zaudētu enerģiju”.
Tiešām, kopš tā laika Eiropas Savienība ir radusi kopēju enerģiju, lai Eiropa atkal varētu nostāties uz progresa ceļa. Līdz brīdim, kad premjerministra pārstāvētā valsts pārņems grožus 2009. gadā, ES būs notikusi demokrātiska revolūcija: ES būs atvērtāka, atbildīgāka un atsaucīgāka pret saviem iedzīvotājiem. Tādējādi tie, kas apvaino ES, ka tā nav demokrātiska, ir jukuši, ja viņi pretojas līgumam, kurš nodrošina iedzīvotājiem un viņu pārstāvjiem vadošo lomu. Tāpat viņi nevietā pauž savu neapmierinātību, vēršoties pie Parlamenta, kas nav atbildīgs par valstu valdību lēmumiem attiecībā uz referendumu rīkošanu.
Premjerministrs ar savu saskaņas veidotāja reputāciju savā valstī šķiet ideāls kandidāts, lai vadītu Eiropas Savienību jaunā Padomē, jaunā Parlamentā un jaunā Komisijā. Bet vai viņš tiešām pārņems vadības grožus, kā to līdz šim ir darījušas prezidentūras, vai arī viņš vienkārši būs pastāvīgā Padomes priekšsēdētāja chef de cabinet?
Patiesībā Līgums nodrošina sistēmu nākotnei, kas mums vēl ir jāveido, nākotnei, kurā lielākais ES vienotais izaicinājums, kā Zviedrijas premjerministrs teica, ir praktisku rezultātu sasniegšana, kurus iedzīvotāji pamatoti pieprasa, nevis nebeidzama vēršanās tālumā, ko Conseil des sages vienkārši paildzinās.
Neskaitāmas aptaujas parāda, ka eiroskeptiķiem nav taisnība. Iedzīvotāji nevēlas pasīvāku Eiropu. Tie vēlas aktīvāku darbību: aktīvākus kopējus pasākumus pret terorismu, aktīvākus kopējus pasākumus enerģijas un vides jomā, aizsardzības un ārlietu jomā, migrācijas jomā, kā arī pētniecības un attīstības jomā. Tie grib, lai Eiropa rīkotos plašā mērogā. Tomēr gandrīz visās šajās jomās sadarbība ir attīstības sākumposmā, jo valstu valdības ir pretrunā sabiedrības gribai attiecībā uz valsts kapitālu.
Mūsu rīcībā vēl ir 10 mēneši, pirms Līgums stāsies spēkā. Mums ir pēdējais laiks sagatavoties līdz šim lielākajam pilnvaru palielinājumam un Padomei un Komisijai saskaņot ar Lisabonas līgumu gan sagatavojamos tiesību aktu priekšlikumus, gan pašreizējo praksi, kas ir jāmaina.
Kā jau premjerministrs netieši norādīja, mūs sagaida neatliekami izaicinājumi. Tos nevarēs pārvarēt bez valdību iestāžu lojālas sadarbības. Es lūdzu premjerministru nodrošināt, ka līdz laikam, kad mēs būsim panākuši koplēmumu gandrīz 80 politikas jomās un milzīgu darba pieaugumu Parlamentā un Padomē, mums būs plašāka mēroga dialogs starp Parlamentu un Padomi, kas ļaus pareizi pārvaldīt ES: kad runa ir par ES lielāko pašreizējo ārlietu politikas izaicinājumu - Kosovas jautājumu; kad runa ir par Turcijas jautājumu, kurā es tik ļoti piekrītu premjerministra teiktajam; kad runa ir par tādu lielāko izaicinājumu pārvarēšanu kā pasaules iedzīvotāju skaita pieaugums, nabadzība un migrāciju, par kuriem viņš runāja.
Premjerministrs uzsvēra tādus globalizācijas izaicinājumus ES teritorijā un ārpus tās, uz kuriem ES sadarbībai ir atbildes. Iepriekšējie premjerministri ir darījuši to pašu šajā palātā, tomēr nesasniedzot šādu sadarbību, tādēļ es veltu jums kādu zviedru teicienu: Gott lära av andras fel, eftersom man inte hinner begå alla själv - ir labi mācīties no citu kļūdām, jo neatliek laika pašam tās pieļaut.
(Aplausi)
Cristiana Muscardini
UEN grupas vārdā. - (IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, premjerministr, trauslais ratifikācijas posms beidzot ir sācies, un mēs ceram, ka tas notiks ļoti ātri. Eiropas Parlamenta aktīvāka iesaistīšanās lēmumu pieņemšanas procesā liecina par to, ka Eiropas iedzīvotāji tiek vairāk ņemti vērā.
Tagad Eiropai ir ambicioza misija: aktīvāk piedalīties starptautiskajā politikā. Ne tikai attiecībā uz konsolidētām cilvēktiesībām, bet arī konkrētiem pasākumiem to aizsardzībai. ES ir jārisina starptautiskās krīzes gadījumi, kas pašlaik tiek atstāti atsevišķu dalībvalstu, ASV un, ņemot vērā visus tās darbības ierobežojumus, ANO ziņā. Mums ir jāparedz turpmākie notikumu scenāriji, un mēs nevaram būt nesagatavoti un sadalīti šāda jūtīga scenārija priekšā, kā tas bija Kosovas gadījumā.
Enerģija ir neatliekams jautājums, pie kura ES strādā, un mums ir jāatsakās no jebkuras nepareizas vides pieejas, pētot kopējus risinājumus, lai atrisinātu milzīgās enerģijas krīzes un vides problēmas. Dalībvalstīm vai uzņēmumiem, ar kuru palīdzību tās darbojas, mūsuprāt, ir jāsaglabā sadales tīklu īpašumtiesības, jo visu var privatizēt, izņemot iedzīvotāju un dalībvalstu drošību. Jebkura cita izvēle atņemtu Eiropai tās neatkarību un pašpietiekamību. Mums ir jāpēta mērķi, ar kuru palīdzību varētu atrisināt kodolenerģijas un alternatīvo enerģijas veidu dilemmu. Ir pienācis laiks pieņemt lēmumus nevis tikai runāt.
Lai gan internets un nespēja piemērot nevienu noteikumu jau no paša sākuma ir nozīmējis, ka mūsu sabiedrības brīvība ir pozitīvi uzlabota, tie ir pakļāvuši visus nekontrolētiem terorisma draudiem, kas, tostarp kriptogrāfijas rezultātā, arvien vairāk apdraud demokrātiju un jebkura cilvēka brīvību.
Eiropa, ko raksturo pakalpojumi, ekonomika un brīvais tirgus, kuru ir jāreglamentē ar skaidriem un dalītiem noteikumiem, nedrīkst neņemt vērā tādu pamatvērtību aizsardzību kā bērnu integritāte. Pedofīlijas aktivizēšanās tiešsaistē un jaunākie dati, kas parāda, ka 52 % pedofilijas interneta vietnes atrodas Eiropā, nozīmē, ka ir jāsaskaņo dalībvalstu tiesību akti, lai nodrošinātu visai ES ātru tiesas procesu, atbilstīgu preventīvo pasākumu un tādu tiesību aktu noteiktību, kuri paredz saukt pie atbildības piegādātājus un slēgt nelikumīgas vietnes visās ES dalībvalstīs. Ir vajadzīgs vienots Eiropas centrs, kas palīdz ģimenēm, skolotājiem, policijai un tiesām darīt zināmu informāciju, kura vajadzīga, lai izbeigtu šos zvērīgos noziegumus un sodītu vainīgos.
Priekšsēdētāja kungs, premjerministr, ja mēs nekavējoties neatrisināsim šo krīzi, mēs atņemsim Eiropai tās nākotni, jo bez bērnu integritātes mūsu Eiropai nebūs nākotnes.
Monica Frassoni
Verts/ALE grupas vārdā. - (IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, šī ir lieliska iespēja iepazīt premjerministru, jo īpaši tāpēc, ka viņam apkārt ir sieviešu sabiedrība, un dažas no šīm sievietēm, piemēram, Cecilia mēs esam pazinuši kopš neatminamiem laikiem un citas, piemēram, Margot, šeit strādā jau labu laiku. Tādēļ es gribētu uzsvērt sieviešu lomu premjerministra valdībā un valstī, jo īpaši tāpēc, ka tas nav tikai dzimumu jautājums, bet arī kvalitātes jautājums, un daļēji pateicoties šim atzinumam mēs priecājamies viņu šodien šeit uzņemt.
Priekšsēdētāja kungs, Eiropas Savienības turpmākā misija kontrolēs klimata pārmaiņas visos to aspektos: vides, ekonomiskajos un sociālajos. Mums par katru cenu ir jāizmana globālās sasilšanas tendence un jāizmanto šis izaicinājums, lai ieviestu izmaiņas saistībā ar ilgtspējīgu ekonomiku, kā arī ilgtspējīgu darbu un konkurētspēju.
Līdzīgi kā pirms daudziem gadiem Eiropas Kopienas misija bija novērst karu un veicināt Eiropas apvienošanos, nojaucot Berlīnes mūri, mums turpmāk ir jāspēj uzņemties patiesi vadoša loma attiecībā uz galvenajiem vides izaicinājumiem. Tas nav tāpēc, ka mums interesē tikai viens jautājums, vai arī mēs šādi domājam tāpēc, ka mēs esam Zaļie, bet tāpēc, ka mēs redzam realitāti bez ilūzijām nevis caur ideoloģijas prizmu.
Mēs esam pārliecināti, ka ekonomiskā sistēma, demokrātiskā stabilitāte, spēja sasniegt Tūkstošgades mērķus un kontrolēt migrācijas problēmas ir saistīta ar nepietiekamo resursu pārvaldību un klimata pārmaiņām. Eiropai nepārprotami ir jāpilda vadošā loma šajā sakarā.
Tādēļ, priekšsēdētāja kungs, viņa komentārs, ka ir vēlreiz jādiskutē par to, kas ir jādara un par ko ir jāmaksā Eiropas līmenī un kas ir jādara un par ko ir jāmaksā valsts līmenī, mums šķiet pilnīgi ir banāls, un mēs ceram, ka no tā var izvairīties.
Eiropas Savienībai pašlaik ir 1 % budžets, kā rezultātā nevienu vai vismaz lielāko daļu viņa pieminēto lietu nevarētu sasniegt, ja Eiropas Savienībai nebūs pieejams atbilstīgs budžets. Tādēļ es ceru, ka starpposma pārskatā, kurā, manuprāt, viņa prezidentūrai būs svarīga loma, paturot prātā, ka līdz nākamā gada sākumam mums ir jāizlemj par finanšu plāna nākotni, viņa valsts mazāk kavēs šo procesu, nekā tā ir kavējusi līdz šim.
Beidzot, priekšsēdētāja kungs, attiecībā uz importētās enerģijas paketi mēs sagaidām, ka izveicīgā Zviedrija pildīs pozitīvu lomu un pārtrauks mēģinājumus samazināt savas saistības, tādējādi rādot sliktu piemēru arī citām dalībvalstīm.
Visbeidzot, par brīvās tirdzniecības jautājumu. Lai gan mēs neesam noskaņoti protekcionistiski, būtu patiesi tuvredzīgi un mazliet ideoloģiski domāt, ka brīva tirdzniecība ir atbilde uz visiem jautājumiem, kad mēs zinām, ka bez vides un sociālajiem noteikumiem tas būtu absolūti neiespējami.
Attiecībā uz Turcijas jautājumu mēs pilnībā piekrītam. T. Papadopoulos atbrīvošana no amata Kiprā, mūsuprāt, ir ļoti labas ziņas. Priekšsēdētāja kungs, kāpēc gan atkārtoti neizskatīt jautājumu par Eiropas Parlamenta mītni?
Francis Wurtz
GUE/NGL grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, premjerministr, ministres kundze, ja ir kāda joma, kurā Zviedrijas pieredze mūs interesē attiecībā uz Eiropas politiku, tad, manuprāt, tā ir joma, kuru jūs diemžēl nepieminējāt savā uzrunā, tas ir, sociālā joma un, runājot konkrētāk, Laval-Vaxholm lietā gūtā pieredze.
Ļaujiet man ātri uzskaitīt faktus. Zviedrijas arodbiedrības veica rūpnieciskus pasākumus, lai mēģinātu piespiest Latvijas uzņēmumus Zviedrijā piemērot Zviedrijas darba tiesību aktus. Ko gan citu varētu sagaidīt, jūs nodomāsiet, ja vien neesat tā sauktā izcelsmes valsts principa jeb sociālā dempinga atbalstītājs. Tomēr Latvijas uzņēmumi, iebilstot pret arodbiedrību prasībām, par pamatu ņēma Eiropas tiesību aktus. Tad strīds tika izskatīts tiesās un tika nodots augstākajai tiesai saskaņā ar Eiropas tiesību aktiem - Eiropas Tiesai, kas, kā mēs zinām, interpretē līgumus un nosaka tiesu praksi.
Pagājušā gada 18. decembrī Tiesa pieņēma spriedumu par labu uzņēmumam un pret arodbiedrībām. Tiesas spriedumā minēts, es citēju "attiecībā uz pamata lietu ir jākonstatē, ka dalībvalsts arodbiedrību tiesības uz kolektīvo rīcību [...] var padarīt šiem uzņēmumiem mazāk pievilcīgu vai pat grūtāku būvdarbu veikšanu Zviedrijas teritorijā un līdz ar to ir ierobežojums pakalpojumu sniegšanas brīvībai [...]”. Turpmāk šādos gadījumos arodbiedrībām Zviedrijā un citviet ir jāierobežo savas prasības līdz, es vēlreiz citēju "minimālai aizsardzībai”, kas atļauta saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem, lai netiktu pārkāpts Līguma 49. pants, kurš garantē brīvību sniegt pakalpojumus.
Tas galīgi nav pieņemami, tādēļ mana grupa steidzami aicina Eiropas Parlamentu uzsākt debates par šo jautājumu un tā nopietnajām sekām: kādiem jābūt šī sprieduma tālākajiem politiskajiem pasākumiem? Tomēr pagaidām mums būtu interesanti dzirdēt jūsu viedokli šajā jautājumā, premjerministr.
Hélène Goudin
IND/DEM grupas vārdā. - (SV) Priekšsēdētāja kungs, premjerministr. Reakcija uz referendumu par EK Konstitūciju Francijā un Nīderlandē 2005. gadā ir nedemokrātisku tendenču piemērs Eiropas politikā. Politiskā elite ir ieinteresēta uzklausīt cilvēkus un ievērot sabiedrības vēlmes tikai tad, ja cilvēki paklausīgi piekrīt lielākam ES federālismam.
Saistībā ar diskusijām par Lisabonas līgumu premjerministrs F. Reinfeldt rīkojās kā demokrātijas varonis, apgalvojot, ka referenduma rezultāti faktiski nozīmēja Līguma izgāšanos.
Turklāt F. Reinfeldt būtu varējis aicināt pieņemt vairāk uz starpvaldību darbu vērstu līgumu, atbalstīt elastīgāku integrāciju, pieprasīt atteikties no eiro un aicināt izbeigt regulāro braukāšanu uz Strasbūru. Viņš neizdarīja nevienu no šīm lietām.
Tātad, kas notiks Zviedrijas prezidentūras laikā 2009. gadā? Galvenajam mērķim būtu jābūt ES sadarbības pārveidei, modernizācijai un efektivitātes uzlabošanai. Tādējādi F. Reinfeldt būtu bijis jāatzīmē, ka Zviedrija noteiks par prioritāti lauksaimniecības politikas reformu un pieprasīs izbeigt Eiropas Parlamenta ceļojošo cirku.
Tā vietā, lai strādātu pie racionālākas, bet spēcīgākas ES izveides, Zviedrijas valdība šķiet cenšas izveidot plašāku un ES, kas bāž degunu citu darīšanās. Zviedrijā tiek plaši kritizēts ES turpmākais federālisms, bet praksē tas nav sastopams politiskajā elitē. Ir labs pamats apšaubīt to, cik lielā mērā mūsu ievēlētie pārstāvji tiešām pārstāv iedzīvotājus.
Visbeidzot, es gribētu piedāvāt Fredrik Reinfeldt pudeli laba Elzasas vīna, ja viņš varētu minēt kaut vienu tādu tiesību aktu piemēru, ko būtu bijis iespējams pieņemt saskaņā ar noraidīto ES Konstitūciju, bet ko nav iespējams pieņemt saskaņā ar pārstrādāto variantu. Vai jūs pieņemat šo izaicinājumu, F. Reinfeldt?
Jean-Marie Le Pen
(FR) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, Francija ir pilnībā nodevusi ES. Kaunpilnais kongress tika rīkots Versaļā 4. februārī, lai pieņemtu konstitucionālo pārskatu, kas vajadzīgs, lai pieņemtu tā saukto Konstitucionālo līgumu.
Versaļa ir kļuvusi par galveno vietu, kurā notiek atteikšanās no Francijas suverenitātes, paturot prātā, ka šajā pilsētā tika pasludināta Vācijas impērija.
26 dalībvalstu vārdā, ar kurām nenotiks apspriede referendumā, Īrija de facto pārstāvēs miljoniem Eiropas iedzīvotāju, kuri 2005. gadā nobalsoja "pret” un kuri nevēlas, lai Eiropa būtu lielvalsts.
Ja jūs liedzat cilvēkiem viņu likumīgās tiesības uz viedokļa paušanu nākotnē, viņi atriebsies. Neuztraucieties, dāmas un kungi, viņi atriebsies, un šī atriebība būs Eiropas nākamā gada vēlēšanu laikā!
Godīgi sakot, vairāki Eiropas vadītāji zināja, ka viņu valstis noraidīs šo vāji maskēto konstitūciju. N. Sarkozy uzreiz nāca klajā un apstiprināja to Parlamenta Priekšsēdētāju konferencē, īpaši norādot uz Apvienotās Karalistes valdību. Viņš ir pašiecelts starpnieks šajā briesmīgajā viltībā. Patiesībā viņš bija pati pēdējā persona, kas bija tiesīga panākt, ka Parlaments pieņem šo Konstitūcijas otro versiju, bet tie ir līdzekļi, kurus daži cilvēki izmantos, lai pievērstu sev uzmanību un radītu iespaidu, ka viņu rokās ir vadības groži.
Tādējādi izcilas un senas nācijas tiek nostumtas malā par labu konstruktīvistu utopijai, kas ar sasietām rokām un kājām tās nodod globalizācijas un neierobežota liberālisma velnišķīgajās ķetnās: masveida imigrācijai, nedrošībai, ekonomiskajam sabrukumam, sociālai katastrofai, kā arī morālam un kultūras pagrimumam.
Eiropas nākotne ir saistīta nevis ar šādu totalitāru lielvalsti, kā mēs to varam pašlaik novērot Kosovā, kam jākalpo par piemēru, bet ar brīvu sadarbību starp Eiropas valstīm un iedzīvotājiem, tostarp slāvu tautām.
Jebkurā gadījumā ir skaidrs, ka abas nācijas, kas ir ES dibinātājas, pauda savu viedokli referendumā, nepārprotami noraidot ierosināto Konstitūciju. Tā kā rezultātā Konstitūcija ir nelikumīga, arī visas Konstitūcijas sekas ir nelikumīgas, un nevienu nevar piespiest ievērot tās noteikumus.
Tādēļ valstu pretošanās ir likumīga: visu iedzīvotāju tiesības un visu patriotu pienākums. Caveant consules!
Gunnar Hökmark
(SV) Priekšsēdētāja kungs, es sveicu šeit premjerministru. Šeit es strādāju. Šī ir dinamiska vieta. Šeit tiek veidotas politikas, kurām ir tieša ietekme uz Zviedrijas sabiedrību, kā arī citām Eiropas sabiedrībām. Tas šeit notiek nevis tāpēc, lai izslēgtu sabiedrību no politiskā procesa, bet tāpēc, ka ir jautājumi, kurus var risināt tikai visas valstis kopīgi. Viennācijas valsts vairs nav piemērots konteksts, kādā risināt daudzus mūsdienu lielos izaicinājumus.
Tie, kas ir no Zviedrijas, kura galu galā ir salīdzinoši jauna dalībvalsts, varbūt atceras, ka daudzas problēmas un izaicinājumi, ar kuriem mēs saskaramies, nerodas ES rezultātā, bet ES ar tiem saskaras, jo Eiropas Savienība ir pierādījusi, ka tā var veiksmīgi risināt mūsdienu izaicinājumus.
Šo izaicinājumu skaitā ir arī Kosova. To skaitā ir klimata jautājums, kura sakarā Zviedrija ir parādījusi, kā attīstību var izmantot noteikumu vietā, lai sekmētu mūsu sabiedrības intereses. To skaitā ir konkurētspējas jautājumi un jautājumi attiecībā uz cīņu pret noziedzību un terorismu. Šīs ir intereses un jomas, kuras mēs varam risināt tikai tad, ja mēs rīkojamies kopīgi. Tās ir problēmas un izaicinājumi, ar kuriem mēs saskaramies mūsu panākumu rezultātā.
Tādēļ es arī domāju, ka premjerministrs pamatoti uzsvēra vienu aspektu, un, manuprāt, turpmākajos gados atvērtībai ir jākļūst par Eiropas Savienības galveno ideju. Atvērtībai pret apkārtējo pasauli. Atvērtība pret pasauli plašā nozīmē ļauj mums palīdzēt veidot starptautisko kārtību ar tādām vērtībām kā demokrātija un brīvība, paplašinot pašiem savu Kopienu, bet arī tad, kad mēs piedalāmies starptautiskajās brīvās tirdzniecības kārtās un daudzos citos pasākumos.
Attiecībā uz atvērtību dalībvalstu starpā es uzskatu par svarīgu uzsvērt, ka tie, kas ir pret atvērtību, ir arī pret personu brīvu pārvietošanos un iespēju brīvību. Tā rodas diskriminācija. Eiropas pamatideja ir atvērtība, un, ja mēs to varam realizēt, tad mums arī jānodrošina, ka mūsu iedzīvotāji atzīst, ka šī patiešām ir tautas Eiropa. Tas ir Zviedrijas prezidentūras izaicinājums un šī Parlamenta un visu tā politisko grupu izaicinājums.
Inger Segelström
(SV) Priekšsēdētāja kungs, tāpat kā pārējie arī es gribētu pateikties premjerministram F. Reinfeldt par to, ka viņš šeit ir ieradies.
Mans pirmais jautājums attiecas uz gāzes cauruļvada Baltijas jūrā, kas ir viena no pasaulē vispiesārņotākajām jūrām, vides novērtējumu, par kuru Parlaments nesen rīkoja izmeklēšanu, iesaistot vairākas komitejas. Zviedrija bija pirmā valsts, kas veica ietekmes uz vidi novērtējumu. Šis jautājums ir viena no svarīgākajām Zviedrijas un ES vides problēmām. Vai Zviedrija pieprasīs vēl vienu alternatīvu, cauruļvadu būvējot uz sauszemes saskaņā ar vides novērtējumu?
Operatori apgalvo Parlamentam, ka tas būtu pārāk dārgi. Bet mēs ar premjerministru esam no Stokholmas, kur infrastruktūras un investīciju izmaksas ir praktiski dubultojušās. Es neticu, ka izmaksu pieaugums par 10-15 % ir spēcīgs pretarguments. Vide ir daudz svarīgāka.
Mans otrais jautājums attiecas uz kasešu bumbām un līdzīgiem ieročiem, kas šobrīd tiek apspriesti Oslo procesā un Velingtonā, Jaunzēlandē un pagājušo nedēļu tika pieminēti Zviedrijas parlamentā; tā arī ir svarīga ES problēma. Es esmu saņēmis vēstules, ko parakstījušas daudzas Zviedrijas organizācijas, piemēram, Amnesty International, Diakonia baznīcas, Sarkanais Krusts, UNICEF, Svenska Freds (Zviedrijas Miera un arbitrāžas sabiedrība) un ANO Zviedrijas apvienība, pieprasot uzskatīt Bombkapsel 90 (BK90), ar ko ir aprīkota Zviedrijas JAS lidmašīna, par kasešu bumbu un iekļaut to starptautiskajā darbā par visaptverošu aizliegumu. Kāda ir valdības nostāja par JAS bumbu? Vai premjerministrs uzskata, ka BK90 ir kasešu bumba? Vai premjerministrs plāno rīkoties turpmākajā Oslo procesā?
Visbeidzot, es gribētu zināt, kad premjerministrs plāno rīkoties, lai izbeigtu mūsu periodisko pārcelšanos uz Strasbūru pēc tam, kad ES ministre C. Malmström savāca miljonu uzvārdu un parakstu? Vai pašam Parlamentam nav jāizlemj par tā sanākšanas vietu nevis Padomei? Tāpat es gribētu sirsnīgi pateikties par jūsu paziņojumu attiecībā uz Turciju. Visbeidzot, ļaujiet man pateikt, ka tad, kad premjerministrs un citi valdības locekļi atgriezīsies Zviedrijas prezidentūras laikā nākamgad, viņi būs vienmēr mīļi gaidīti!
Olle Schmidt
(SV) Premjerministr, tas, ka Zviedrijā 2006. gada rudenī nomainījās valdība, nepalika nepamanīts, cik tālu tas attiecas uz ES saistībām. Tādēļ es vēlos pateikties premjerministram un ES ministrei par viņu skaidro apņemšanos padarīt Zviedriju par aktīvāku ES partneri un, izsakoties premjerministra vārdiem, atvēlēt tai centrālo lomu Eiropas integrācijā.
Jā, Zviedrija joprojām ir ārpus eirozonas, un tas Zviedrijai dārgi izmaksās gan ekonomiski, gan politiski. Galu galā, premjerministr, tas būtībā ir solidaritātes jautājums. Tādējādi es jautāju: kad Zviedrija kļūs pilntiesīga ES dalībvalsts? Kāds ir laika grafiks, premjerministr? Tas ir jūtīgs jautājums Zviedrijā.
Šobrīd mēs esam Strasbūrā, kas ir skaista un pievilcīga pilsēta, kuras vēsture atsauc atmiņā kara briesmas. Ņemot to vērā, mēs zinām, ka miljoniem mūsu iedzīvotāju domā, ka šī ceļošana starp Briseli un Strasbūru nav labākais veids, kā rūpēties par vidi un pārvaldīt naudas līdzekļus. Neliels lūgums: vai nebūtu iespējams, ka Zviedrijas valdība prezidentūras laikā uzdrošinātos uzsākt iniciatīvu, kas varētu izbeigt šo ceļošanu šurpu turpu?
Ģirts Valdis Kristovskis
(LV) Premjerministra kungs, Jūs un mēs daudz gaidām no Eiropas nākotnes. Savulaik Šūmanis bija iecerējis apvienot eiropiešus, kurus gadsimtiem ilgi šķīra dažādi konflikti. Viņš saprata, ka, lai zinātu, kurp doties, ir svarīgi zināt, no kurienes nākam. Vai Jūs, premjerministra kungs, zināt, ka Eiropas Savienība nav veikusi savas nedemokrātiskās, totalitārās pagātnes izvērtēšanu? Uzskatāms piemērs ir aizvadītā gada Eiropas Savienības ietvarlēmums par rasismu un ksenofobiju. Par nacisma noziegumu noliegšanu Eiropas valstīm tiek rekomendēts piemērot cietumsodus, bet līdzīgi komunistiskā režīma noziegumi, to nepamatota noliegšana, pat vēl vairāk - glorificēšana, tiek apzināti aizmirsta. Eiropa to nedrīkst atļauties. Kā lai jūtas miljoniem Austrumeiropas, tajā skaitā - pašreiz Eiropas Savienības, iedzīvotāju, kuri tika spīdzināti Staļina koncentrācijas nometnēs? Aicinu Jūs nopietni apsvērt un veicināt šīs problēmas novēršanu Eiropas nākotnes un taisnības vārdā. Paldies!
Carl Schlyter
(SV) Priekšsēdētāja kungs, Zviedrijas diena turpinās ar vēl kādu, kas vēlas izvairīties no braukāšanas uz Strasbūru. Tāpat es vēlos, lai tiktu rīkots referendums par mūsu Līgumu.
Šorīt es atklāju, ka esmu uzvilcis vienu zaļu un vienu zilu zeķi. Es domāju, vai tikai tas nebija simboliski, ka mums jānodibina kaut kāda vieda jauna nākotnes apvienība starp grupām, kas atšķirtos no tradicionālajām apvienībām. Ja jūs vēlaties man piedāvāt zaļu zeķi, F. Reinfeldt, jums visdrīzāk būs jākļūst ambiciozākam attiecībā uz enerģijas taupīšanu un atjaunīgiem enerģijas avotiem. Esmu šeit atnesis piemēru. Šī ir LED lampa. Lai to ieskrūvētu, ir vajadzīgas 12 sekundes. Lai uzbūvētu jaunu kodolelektrostaciju, ir vajadzīgi 12 gadi. Kāds ir vieglākais un ātrākais veids, kā atrisināt klimata problēmas?
Tāpat es domāju, ka attiecībā uz izaugsmi mums ir problēmas, par kurām mums ir jāvienojas. Šobrīd mēs importējam vēsturiski lielus tādu ražojumu apjomus, kas rada emisijas citās valstīs. Mums tas ir jāpatur prātā, strādājot pie klimata jautājumiem. Tad mēs atgriežamies pie tirdzniecības. Nav pareizi izvēlēties protekcionismu, lai aizsargātu uzņēmumus. Bet protekcionisms, lai aizsargātu vidi un cilvēktiesības, ir politiķu pienākums un atbildība brīvā tirgū. Pretējā gadījumā cilvēki kļūs par tirgus instrumentiem, nevis tirgus kļūs par cilvēku instrumentu.
Labākais veids, kā jūs varat uzskatāmi parādīt tautas līdzdalību ES nākotnē, ir ļaut referendumā cilvēkiem paust savas domas.
Eva-Britt Svensson
(SV) Priekšsēdētāja kungs, es vēlos sveikt Zviedrijas premjerministru Parlamentā un šajās debatēs par Eiropas nākotni. Šīs ir svarīgas debates, kas ietekmē 493 miljonus iedzīvotāju. Tādēļ debates ir jārīko un lēmumi par debatēm jāpieņem ne tikai Parlamentā, bet arī iedzīvotāju starpā. Bet, lai iedzīvotāji iesaistītos debatēs, viņiem jābūt iespējai ietekmēt nākotni. Bez līdzdalības un spējas ietekmēt nebūs nekādas atdeves. Tādējādi, kā mēs varam veicināt iedzīvotāju līdzdalību? Atbilde ir acīmredzama: jautājot viņiem par nākotni un uzklausot viņu atbildes. Tādēļ ir vajadzīgs referendums par Lisabonas līgumu, ja mēs esam nopietni noskaņoti pret Eiropu, kuras pamatā ir iedzīvotāji. Šobrīd pārāk daudzus ES tiesību aktus sagatavo anonīmi ierēdņi, ko ietekmē eksperti un lobiju grupas, kurās netiek uzklausīti iedzīvotāju viedokļi. Ir pienācis laiks uzklausīt iedzīvotāju viedokļus.
Premjerministrs vispār nepieminēja Vaxholm spriedumu. Tam tika pievērsta liela uzmanība ne tikai Zviedrijā, bet arī daudzās citās ES valstīs. Tas ir dabiski, jo tas nav tikai nāvējošs trieciens Zviedrijas modelim, bet uzbrukums darba ņēmējiem un arodbiedrību stāvoklim visā ES. Spriedums ir aicinājums samazināt darbinieku algas līdz zemākajam iespējamajam līmenim. Nevienai valstij nav jānosaka darba ņēmējiem nosacījumi, kas ir labvēlīgāki par obligāto aizsardzību. Rezultātā veidojas divu līmeņu darba tirgus. Daži papildu atvieglojumi attieksies tikai uz pašmāju darba ņēmējiem, bet citi noteikumi attieksies uz ārvalstu darba ņēmējiem. Tā rezultātā rodas dempings attiecībā uz darba samaksu un nodarbinātības nosacījumiem, kā arī diskriminācija.
Zviedrija var to izmainīt. Zviedrija var aizsargāt darba ņēmēju tiesības un sociālu Eiropas modeli, pieprasot noteikt Lisabonas līgumā atbrīvojumus kolektīvajiem nolīgumiem. Zviedrija var uzņemties vadošo lomu un ieinteresēt citus tais sekot.
Nobeigumā es gribu atgādināt Zviedrijas premjerministram par vienu no diviem jautājumiem, kas bija vissvarīgākie pirms Zviedrijas dalības ES. Viena no galvenajām prioritātēm bija vienlīdzīgu iespēju jautājums. Kas ir noticis, un, vai Zviedrija vēlas turpināt risināt vienlīdzīgu iespēju jautājumu? Šis jautājums ir daļa no debatēm par nākotni. Bez sievietēm Eiropai nav nākotnes.
Paul Marie Coûteaux
(FR) Priekšsēdētāja kungs, Eiropai nepārprotami ir nākotne tikai saistībā ar tās iedzīvotājiem, jo viņi tai dod jēgu un spēku. Ja tās iedzīvotāji tiktu absorbēti, ja viņi vairs nebūtu atbildīgi par sevi un tiktu sadalīti vai sašķelti mazās grāfistēs bez jebkādas politiskās dimensijas saskaņā ar ASV imperiālistisko politiku, protams, kā mēs to tikko redzējām Kosovā, kur pēdējie šausmīgie notikumi tagad rada draudus nākotnei; īsumā, ja Eiropa sevi pakļautu bezzemes tehnoloģiskai struktūrai, kas to pakļāva globalizācijas un impērijas dīvainībām, tad es būtu ļoti nobažījies par mūsu nākotni.
Viss liecina par to, ka šī mašīna, ko mēs sev par kaunu dēvējam par Eiropas Savienību, darbojas nevis vienkārši bez cilvēkiem, bet patiesībā pret tiem. Mums tagad tam ir jauni pierādījumi pārsteidzoši negatīvajā Francijas iedzīvotāju balsojumā 2005. gada referendumā, ko veicināja un atbalstīja mūsu necilais līderis prezidents N. Sarkozy. Francijas iedzīvotāji jūtas nodoti un zaudējuši visas cerības šajā vispārējā brīvībā, kas ir pagātnes un nākotnes noliegums.
Eiropa radīs risinājumu tikai tad, ja tās iedzīvotāji atgūs teikšanu pār savu likteni, ja dalībvalstis varēs brīvi realizēt pašas savas politikas un apvienoties tikai vajadzības gadījumā, ja mēs atmaskosim demokrātijas melus, kam vairs nav nekāda sakara ar demos vai kratos, īsumā sakot, ja dalībvalstis un tautas atgūs savu neatkarību. Pretējā gadījumā labais Eiropas kuģis nogrims, un mēs atjēgsimies, arvien vairāk attālinoties no vēstures krastiem.
László Tőkés
(HU) Priekšsēdētāja kungs, premjerministr, jaunajam Līgumam par Eiropas Savienību pievienotajā Pamattiesību hartā ir minēts, ka Eiropas tautas ir nolēmušas veidot mierpilnu nākotni, kuras pamatā ir kopējas vērtības. Tomēr Saharova balvas ieguvējs Salih Mahmoud Osman, uzstājoties Eiropas Parlamenta plenārsēdē pagājušajā decembrī, teica, ka nebūs miera bez taisnīguma.
Netaisnīgas miera sistēmas agrāk vai vēlāk noved pie kara un sabrukuma. Pēdējais Balkānu karš un bijušās Dienvidslāvijas sadalīšanās ir tam lielisks piemērs. Samierināšana ir gandrīz neiedomājama, ja netiek ieviesta jauna un taisnīga kārtība.
Eiropai arī jāvienojas ar tās komunistiem. Postošā komunisma mantojuma iznīdēšana ir priekšnoteikums mierpilnai Eiropas nākotnei. Komunisms ir pelnījis, lai to nosodītu tāpat kā fašismu. Mūsu kontinentā nevaldīs miers vai tiesiskums, drošība vai stabilitāte, ja visos aspektos netiks ievērots likumīgs taisnīgums. Šis pats taisnīgums attiecas arī uz etnisko minoritāšu kopienu situācijas noregulējumu.
Giles Chichester
Priekšsēdētāja kungs, es priecājos šodien sveikt premjerministru. Viņa vēsturiskā uzvara Zviedrijas vispārējās vēlēšanās bija personīgs triumfs. Tāpat es viņu apsveicu par centriski labējo spēku apvienošanu un sociāldemokrātu pārsvara izjaukšanu, un es vēlu viņam un viņa valdībai visu to labāko.
Šodien mēs diskutējam par Eiropas nākotni, un šonedēļ Parlamentā būs balsojums par ziņojumu, kas atbalsta Lisabonas līgumu. Es gribu skaidri norādīt, ka Apvienotās Karalistes konservatīvie EP deputāti balsos pret šo ziņojumu, jo mēs pašos pamatos iebilstam pret Līgumu, pret procesu, kādā notika vienošanās par to, un to, ka tas ir precīza tās Konstitūcijas kopija, ko noraidīja divas ES dibinātājas dalībvalstis valsts referendumos.
Šis Līgums ved Eiropu nepareizā virzienā. Tas piešķir ES ievērojamas jaunas pilnvaras, dažas no kurām ir ārkārtīgi jūtīgas jomas, kuras ir valstu interesēs. Manai partijai ir atšķirīgs Eiropas nākotnes redzējums, kas paredzēts Eiropai, kura ir atvērtāka, dinamiskāka un pārredzamāka, kā arī mazāk centralizēta, standartizēta un neelastīga.
Apvienotās Karalistes parlaments pašlaik apspriež Līgumu. Apvienotās Karalistes iedzīvotāji, protams, cerēja paust savu viedokli referendumā. Bet Apvienotās Karalistes valdība apkaunojošā veidā atkāpās no savas skaidrās apņemšanās rīkot referendumu.
Mana partija gan šeit, gan AK turpinās enerģiski cīnīties par to, lai iedzīvotāji varētu paust savu viedokli referendumā. Bez plaša sabiedrības atbalsta Eiropas Savienībai nebūs likumīga pamata rīkoties. Tai ir jāizbeidz sava apsēstība ar iestādēm. Lai sagatavotos 21. gadsimtam, ES ir jākoncentrējas uz tādiem jautājumiem kā vide, ekonomiskā konkurētspēja un nabadzība pasaulē, lai parādītu, ka tā ir pelnījusi sabiedrības atbalstu. Tie ir jautājumi, kas Eiropai būs jārisina nākotnē.
Libor Rouček
Premjerministr, dāmas un kungi, tikko ir beidzies ES veiksmīgākais gads. ES tika paplašināta, iekļaujot Rumāniju un Bulgāriju, Šengenas zona tika paplašināta, iekļaujot deviņas jaunas valstis, eirozona tika paplašināta, iekļaujot trīs jaunas valstis, un eiro ir sācis pakāpeniski aizstāt dolāru kā starptautiskā valūta visā pasaulē. ES ar saviem 500 miljoniem iedzīvotāju un patērētāju sāk ievērojami diktēt pasaulē komerciālos, vides un tehniskos noteikumus un normas. Par spīti daudzu eiroskeptiķu fantāzijām Eiropa pat ir panākusi vienošanos par jauno Reformu līgumu.
Es uzsveru šos rezultātus, jo tie ir panākti, aktīvi piedaloties jaunajām dalībvalstīm, nevis pretēji to gribai. Tādēļ es atzinīgi vērtēju premjerministra ierosinājumus attiecībā uz turpmākajām prioritātēm. Vienai no turpmāko gadu prioritātēm ir jābūt tālākai ES paplašināšanai, iekļaujot Rietumbalkānu teritorijas. Tomēr, lai to īstenotu, ir vajadzīgi šādi divi nosacījumi: attiecīgajām valstīm ir jābūt pilnībā gatavām tehniskā ziņā, un pašreizējām dalībvalstīm ir jābūt drosmīgām. To politiķiem ir jābūt drosmei, lai paskaidrotu saviem iedzīvotājiem, kādus panākumus dod paplašināšanās, ka tā nesamazina drošību, brīvību, demokrātiju un pārticību, bet palielina šos lielumus. Manuprāt, arī mums ir jābūt drosmīgiem, lai ļautu Rietumbalkānu reģioniem pie pirmās izdevības pievienoties bezvīzu režīmam. Kāpēc mums jābaidās no atlikušajiem 20 miljoniem Rietumbalkānu iedzīvotāju, ja šobrīd mūsu Kopienā ir 27 valstis un 500 miljoni iedzīvotāju?
Man ir viens pēdējais komentārs. Nākamgad būs Zviedrijas prezidentūras laiks. Tā strādās ar Franciju un Čehiju. Es gribētu aicināt premjerministru iedrošināt savus čehu kolēģus pie pirmās izdevības iesniegt Lisabonas līgumu Čehijas parlamentam ratifikācijai. Kā Čehijas iedzīvotājam man ir aizdomas, ka eiroskeptiskā Čehijas valdība nav uz to pārāk noskaņota.
Lena Ek
(SV) Kolēģi deputāti, pieredze nav nekas dīvains. Tā palīdz atpazīt kļūdas, kad tās tiek atkārtoti pieļautas. Šoreiz mēs nedrīkstam pieļaut kļūdas attiecībā uz Balkāniem. Tas ir mans pirmais komentārs par premjerministra ievadpiezīmēm Parlamentam. Eiropai ir jābūt vienotam viedoklim par Kosovu.
Mans otrais komentārs attiecas uz terorismu, kad atvērtai sabiedrībai ir jācīnās pret terorismu ar tai pieejamiem līdzekļiem un spēcīgu pašpārliecinātību, nevis īstenojot radikālus pasākumus.
Mans trešais un pēdējais komentārs attiecas uz klimata problēmu, kad Eiropas sistēmai ir jārisina, iespējams, vislielākā un vissarežģītākā problēma visīsākajā laikā, kāds ir bijis mūsu rīcībā, lai pieņemtu lēmumu šādā svarīgā jautājumā. Pastāv draudi, ka tad, kad mēs pabeigsim darbu Kopenhāgenā, situācija būs kā Hans Christian Andersen pasakā, kurā karalim mugurā nav drēbju vai arī viņš iet kails pa pilsētas ielām.
Lai sagatavotu mums vajadzīgo Eiropas tiesību aktu, ir jāizrāda spēks un sadarbība starp Ministru Padomi un Komisiju un galvenokārt ar Parlamentu; nekas tāds ES vēsturē nav noticis.
Visbeidzot, es priecājos, ka aktīvā Zviedrijas valdība ir Eiropas debašu centrā. Laipni lūdzam!
Konrad Szymański
(PL) Priekšsēdētāja kungs, vissvarīgākais Eiropas Savienības nākotnei ir reāli rezultāti parasto iedzīvotāju dzīvē attiecībā uz bagātības saglabāšanu, sabiedrisko drošību un starptautisko drošību. ES nākotni nenoteiks arvien sarežģītākas iestāžu reformas, par kurām Parlaments diskutēs rīt no rīta.
Viens no ES pārbaudījumiem, kas ir īpaši svarīgs jūsu un manai valstij, abas no kurām atrodas pie Baltijas jūras, ir jautājums par ziemeļu gāzes cauruļvadu. Projekts ir ārkārtīgi bīstams videi un politiski pretrunā ES enerģijas programmām. Ja mēs vēlamies, lai Eiropa veiksmīgi darbotos, mēs nevaram pieļaut šādus projektus. Tādēļ es uzdodu jautājumu: kāds ir jūsu viedoklis par šī projekta finansēšanu no Eiropas resursiem, uz ko nesen norādīja Nord Stream pārstāvji?
Ian Hudghton
Priekšsēdētāja kungs, vairāk nekā deviņus gadus man ir bijusi tā privilēģija šeit Parlamentā pārstāvēt Skotiju; šajā laikā mums ir bijušas daudzas debates par Eiropas nākotni, un mēs esam pieņēmuši 12 jaunas dalībvalstis pie galvenā sarunu galda. Šī milzīgā iekšējā tirgus un citu sadarbības jomu paplašināšana ir izdevīga Skotijai un izdevīga visai Eiropai. Bet tāpat pēdējo deviņu gadu laikā mums ir bijis izmisīgi jācīnās pret tā saucamajām krīzēm, piemēram, J. Santer Komisijas atkāpšanos un Konstitucionālā līguma noraidīšanu. Tas ir ārkārtīgi nožēlojami un rada vilšanos, ka tik daudzus pozitīvos aspektus, ko paredz dalība ES, ir mazinājuši šādi pašu radīti negatīvie aspekti.
Arī Skotijā mēs turpinām strādāt. Mums ir jauna SNP valdība, kas ir proeiropeiska un kurai ir redzējums par jaunu Skotijas nākotni Eiropas sastāvā. Premjerministr, es vēlos, lai Skotijas ministri Padomē sēdētu blakus jūsu ministriem nevis otrajā rindā. Skotijai ir daudz ko dot Eiropas Savienībai un tās attīstībai: konstruktīvu attieksmi un energoresursu bagātību, kas ir tikai divas no lietām. Es ceru sagaidīt dienu, kad Skotija tiks uzņemta ES kā neatkarīga dalībvalsts. Šāda izmaiņa, manuprāt, būtu izdevīga ne tikai Skotijai, bet arī Eiropas nākotnei.
Nils Lundgren
(SV) Priekšsēdētāja kungs, premjerministr, mēs šeit diskutējam par Eiropas nākotni, bet lielākais jautājums ir par to, kas lems par šo nākotni.
Diemžēl tāda ir ES tradīcija jau kopš Jean Monnet laikiem, ka ES tiek veidota bez Eiropas iedzīvotāju līdzdalības. Līdz šim lielākā blēdība ir tāda, ka ES politiskā sistēma iesniedz tādus pašus priekšlikumus par ES vadīšanu un turpmākajām ES darbībām, kādi bija konstitucionālie priekšlikumi, kuri jau tika noraidīti referendumos ar aktīvu līdzdalību un lielu skaitu "pret” balsojumu.
Es atzīmēju, ka klātesošais liberāļu grupas vadītājs tos, kas noraida Līgumu, sauc par jukušiem. Tādējādi viņš apgalvo, ka vairums Nīderlandes un Francijas iedzīvotāju ir jukuši, protams, tāpat kā es, stāvot šajā auditorijā. Es uzskatu, ka priekšsēdētājs turpmāk nedrīkst atļaut šādus izteicienus.
Zviedrijas premjerministrs savā valstī un šeit palātā apgalvo, ka ir ES budžetā ir jāsamazina un jāierobežo atbalsts lauksaimniecībai un ka jāaptur virzība uz pārnacionālismu. Tāds ir Zviedrijas iedzīvotāju viedoklis. Bet Padomē viņa valdība atbalsta ES izveidi par valsti, un Zviedrijas EP deputāti atbilstīgi balso par Zviedrijas iedzīvotāju politiskās varas nodošanu Briselei. Tā nav nekāda nākotne.
Philip Claeys
(NL) Priekšsēdētāja kungs, premjerministr, tas ir mazliet dīvaini diskutēt šeit par Eiropas nākotnei, neizskatot jautājumu par Eiropas Savienības robežām. Neskatoties uz to, ka tā ir viena no mūsu pamatproblēmām. Atkal un atkal mēs izvairāmies no šīs problēmas, un sabiedrība ir pamatoti noraizējusies. Cilvēki vēlas uzzināt, vai Eiropas Savienība joprojām ir Eiropas projekts. Tas tāds vairs nebūs, ja ES pievienosies Turcija. Ja Eiropas Savienība ietiepīgi atsakās uzklausīt iedzīvotāju viedokli, tās demokrātiskais pamatojums lēnām, bet nenovēršami izzudīs.
Premjerministr, jūs brīdināt par draudiem, kādi var rasties, norobežojoties no Turcijas. Bet tas nav galvenais. Nevienu Eiropā nevar apmānīt ar skaistiem vārdiem. Ir jāievēro Kopenhāgenas kritēriji, tostarp Turcijai, bet ir vairāk kā skaidrs, ka tie netiek ievēroti. Tādēļ ir īstais laiks pārtraukt sarunas. Runa vienkārši ir par to, lai pieturētos pie sākotnēji nospraustajiem mērķiem.
Jerzy Buzek
(PL) Priekšsēdētāja kungs, premjerministr, jūs norādījāt uz Eiropas Savienības lomu pasaules mērogā, jo īpaši pēc Līguma ratifikācijas. Mēs varam atbalstīt tikai šo uzskatu, un es jūs apsveicu, premjerministr, par jūsu skaidro un noteikto nostāju attiecībā uz Baltkrievijas režīmu, kas ir Eiropas pēdējā diktatūra. Ja mēs vēlamies izmantots savu ietekmi, lai atbalstītu demokrātiju un aizsargātu cilvēktiesības Āfrikā un Āzijā, tad mums vispirms šie jautājumi ir jāatrisina vietējā līmenī ES durvju priekšā.
Šajā kontekstā arī es gribētu apsveikt jūs ar skaidru nostāju attiecībā uz ES paplašināšanos. Es runāju par Baltkrievijas kaimiņvalsti Ukrainu, kur notiek sīva cīņa par to, vai Ukraina kļūs par demokrātisku valsti un normāli, pakāpeniski un demokrātiski attīstīsies gan mūsu, gan Ukrainas iedzīvotāju interesēs. Atvērtība pret Ukrainu ir ļoti svarīga, lai tā varētu pievienoties Eiropas Savienībai.
Visbeidzot, es jūs apsveicu, premjerministr, par jūsu ārkārtīgi spēcīgo paziņojumu attiecībā uz vides aizsardzību Baltijas jūrā, kas ir maza jūra, kuras krastos atrodas astoņas ES dalībvalstis. Baltijas jūra praktiski ir iekšēja ES jūra, un neviena pasaules jūra nesaskaras ar šādiem nopietniem vides draudiem.
Tāpat jūs runājāt par enerģijas jautājumiem un pasākumiem, lai cīnītos pret klimata pārmaiņām, kas ir Zviedrijas prezidentūras galvenā prioritāte. Mēs pilnībā atbalstām šo apņemšanos, kas ir mūsu civilizācijas uzdevums un atbildība. Bet man ir radies iespaids, ka šajā sakarā mēs daudz runājam, bet maz darām.
Budžeta vidusposma pārskats tiks sagatavots Zviedrijas prezidentūras laikā. Ja mēs neizmainīsim savu budžetu, lai mēs atbildīgā veidā varētu atļauties veikt pasākumus, cīnoties pret klimata pārmaiņām un piemērojot zema oglekļa satura tehnoloģijas plašā nozīmē, mēs tiešām netiksim tālāk par vārdiem un mēs nerealizēsim savu galveno prioritāti.
Jan Andersson
(SV) Priekšsēdētāja kungs. Laipni lūgts, Fredrik Reinfeldt. Jūs ļoti saprātīgi runājāt par Turciju, par paplašināšanos un par klimatu. Es pievērsīšos kaut kam tādam, ko jūs neminējāt.
Jacques Delors reiz teica, ka iekšējais tirgus nekad nebūs veiksmīgs bez spēcīgas sociālās dimensijas. Viņam bija pilnīga taisnība. Tādēļ es biju mazliet izbrīnīts, kad jūs komentējāt sociālo ES modeli, uzskatot to par konfliktu starp valstu sistēmām un ES noteikumiem.
Es domāju, ka situācija ir pilnīgi pretēja. Mums ir kopējs darba tirgus. Tādēļ mums ir jāpapildina valstu darba tiesību akti un valstu sistēmas, pretējā gadījumā tas nedarbosies. Ja jūs neatkāpjaties no šī uzskata, es gribētu minēt dažus piemērus. Vai Darba ņēmēju norīkošanas direktīva rada problēmas? Vai Pārņemšanas direktīva rada problēmas, vai viens no nolīgumiem, ko parakstījuši sociālie partneri Eiropas līmenī, rada problēmas? Vai Nepilna darba laika direktīva rada problēmas? Vai direktīva par bērna kopšanas atvaļinājumu rada problēmas?
Lai parādītu konkrētu piemēru, neatbilstība starp tirgu un politiku ir redzama Laval lietā. Laval lietas problēma ir tāda, ka tirgus kļūst svarīgāks par darba ņēmēju tiesībām. Jūs ar to lieliski tikāt galā Zviedrijā. Līdz šim jūs esat veiksmīgi risinājuši šo problēmu, bet, līdzīgi kā daudzi citi šeit ir teikuši, tas skar arī citas ES valstis. Ja radīsies vajadzība attiecībā uz Eiropas iniciatīvām, vai jūs mūs atbalstīsiet arī tad, kad būs jāīsteno Eiropas iniciatīvas?
Pagājušo mēnesi mēs pieņēmām stratēģiju par veselības aizsardzību un drošību darbā. Viens no mērķiem bija nodrošinātu vienu darba inspektoru uz katriem 10000 darba ņēmēju. Zviedrija darbojas pilnīgi pretējā virzienā un vēl ilgi nesasniegs šo mērķi. Tā vietā procentuālā attiecība Zviedrijā ir nokritusi līdz 27 %. Dānijā, kuras darba tirgus ir līdzīgs Zviedrijas tirgum, ir vairāk nekā divi veselības aizsardzības un drošības inspektori uz 10000 iedzīvotājiem. Kā tas var būt, ka Zviedrija darbojas pilnīgi pretējā virzienā? Kāpēc jūs nenosakāt par prioritāti veselības aizsardzību un drošību darbā?
Henrik Lax
(SV) Priekšsēdētāja kungs, tas ir liels uzdevums apvienot ES kopējai enerģijas politikai, kas var nodrošināt dalībvalstu enerģijas piegādes, kā jau jūs teicāt, premjerministr F. Reinfeldt.
Tāpat jūs pieminējāt ES Baltijas jūras stratēģiju, pie kuras Komisija pašlaik strādā. Pareizi izplānota stratēģija Baltijas jūras reģionam var būt svarīgs elements turpmākajai enerģijas politikai ne tikai attiecībā uz sadarbību enerģijas jomā ar Krieviju. Problēmu ilustrē lēmums, ko pagājušo nedēļu pieņēma Zviedrijas valdība, lai noraidītu Nord Stream pieteikumu būvēt gāzes cauruļvadu cauri Zviedrijas teritoriālajiem ūdeņiem Baltijas jūrā. Pieteikums bija pārāk nepilnīgs, lai to izskatītu.
Reģionā valda liela neuzticība gāzes cauruļvada projektam. Pieņemamu risinājumu nevarēs reāli atrast, ja ES un tās dalībvalstis, kas atrodas pie Baltijas jūras, nenoformulēs rīcības plānu un ja tām netiks sniegta pilna piekļuve projektam.
Es gribētu uzslavēt Zviedriju, kas sniedz iespēju pārbaudīt jaunos enerģijas politikas noteikumus, kas iekļauti Lisabonas līguma 176.a pantā.
Christian Rovsing
(DA) Priekšsēdētāja kungs, premjerministr, es gribētu runāt par kādu nelielu vides politikas aspektu. Malmes iniciatīvas enerģijas taupīšanas un videi nekaitīga transporta izmantošanas jomā ir daudzsološas. Es esmu devies izmēģinājuma braucienos ar dažām videi nekaitīgām automašīnām. Pēdējo reizi janvārī Berlīnē es braucu ar lielu S tipa Mercedes automašīnu: šī mašīna sver apmēram divas tonnas. Automašīna darbojās gan ar parasto degvielu, gan ūdeņradi. Ar vienas pogas nospiešanu bija iespējams pārslēgties no viena degvielas veida izmantošanas uz otru neatkarīgi no braukšanas ātruma. Šķiet, ka paātrinājums bija identisks abiem degvielas veidiem.
Ūdeņraža izmantošana par automašīnu degvielu ir ievērojami palielinājusies attīstības izteiksmē. Ūdeņraža mašīnas radītie izmeši ir tikai tīrs ūdens. Lietojot ūdeņradi kā parasto degvielu privātās automašīnās, mūsu pilsētu centrālajās daļās varētu ļaut braukt tikai ar ūdeņraža mašīnām. Tas ievērojami samazinātu piesārņojumu, tādējādi arī elpošanas traucējumus un mūsu veco ēku koroziju. Es ceru, ka Zviedrija veicinās šādu videi nekaitīgu attīstību.
Toomas Savi
Priekšsēdētāja kungs, 2007. gada 14. decembrī Eiropadome lūdza Komisijai vēlākais līdz 2009. gada jūlijam iesniegt ES Baltijas jūras reģiona stratēģiju; šo iniciatīvu atzinīgi novērtēja arī Eiropas Parlaments.
Šī lēmuma nozīmīgumu nevar nenovērtēt nedz ziemeļvalstis, nedz dalībvalstis, kas atrodas pie Baltijas jūras un kas pievienojās ES 2004. gadā. Stratēģija tiešām varētu īstenot reģiona pilnu potenciālu vides, ekonomikas, kultūras, izglītības un drošības jomā.
Cenšoties realizēt Lisabonas darba kārtības mērķus, ES Baltijas jūras reģiona stratēģija varētu kļūt par Krievijas placdarmu. Zviedrija vadīs Padomes prezidentūru 2009. gada otrajā pusē, un mēs ceram, ka tas būs labs sākums stratēģijai. Tomēr ir būtiski, lai līdz tam laikam visas Baltijas jūras valstis būtu sastādījušas savas rīcības programmas, un tas attiecas arī uz Igauniju, kuru es pārstāvu.
Reinhard Rack
(DE) Priekšsēdētāja kungs, būtībā ir divi mūsu apvienotās Eiropas nākotnes modeļi: saskaņotas, arvien ciešāk integrētas un apvienotas Eiropas modelis, kas ir paredzēts Lisabonas līgumā, vai dažādu modeļu sajaukums.
Šobrīd Zviedrija kopā ar Austriju un Somiju jau ievērojamu laiku ir bijušas Eiropas Savienības dalībvalstis, bet Zviedrija nav eirozonā. Es gribētu vaicāt premjerministram, vai tam ir kādi īpaši iemesli? Mēs priecātos, ja Zviedrija pievienotos eirozonai.
Richard Corbett
Priekšsēdētāja kungs, G. Chichester uz brīdi parādījās, lai teiktu īsu runu, un pazuda, nesagaidot atbildi. Šajā diskusijā vairs nebija neviena Apvienotās Karalistes konservatīvās partijas biedra, kas uzklausītu konservatīvā premjerministra runu par Eiropas nākotni.
Kāpēc? Vai viņi negribēja dzirdēt no konservatīvā biedra par to, cik Lisabonas līgums ir labs? Par to, ka nav vajadzīgs referendums, jo tas neparedz nekādu papildu suverenitātes nodošanu? Par to, ka mums ir vajadzīgs šis jaunais Līgums, lai ES darbotos labāk? Vai viņi nav spējīgi piedalīties pat diskusijā par šiem jautājumiem? Vai viņi izvēlas palikt ārpusē, iespējams, kādā bārā ar saviem kolēģiem no AK Neatkarības partijas?
Es to uzskatu par negodu, ka viņi nav šeit bijuši, lai piedalītos šajā lieliskajā diskusijā.
(Aplausi)
Agnes Schierhuber
(DE) Priekšsēdētāja kungs, premjerministr, jūs norādījāt uz kopējo lauksaimniecības politiku kā vienīgo ES politiku, kas ir pilnībā Kopienas pārziņā. Tomēr jūs zināt, ka pēdējos 15 gados lauksaimniecības politikā ir notikušas radikālākas reformas nekā jebkurā citā ES politikā, un nav iespējams lauksaimniecības politiku salīdzināt vai pielīdzināt rūpniecības politikai, jo uz to attiecas visnotaļ atšķirīgi nosacījumi. Drošībai un nākotnes plānošanas darbības jomai ir jāturpina būt kopējās lauksaimniecības politikas pamatā.
Es gribētu jums atgādināt, ka līdz 2013. gadam lauksaimniecībai piešķirtā ES budžeta daļa samazināsies līdz 35 %. Lauksaimniecības kopiena ļoti nopietni uztver savu Romas līgumos paredzēto atbildību pret sabiedrību. Pētniecībai, attīstībai, ilgtspējai, nodarbinātībai un vides aizsardzībai ir jābūt mūsu kopējiem mērķiem. Es tiešām ar nepacietību gaidu aizraujošo Zviedrijas prezidentūru.
Esko Seppänen
(FI) Priekšsēdētāja kungs, premjerministr, runājot par Eiropas nākotni, jūs nepieminējāt Eiropas Savienības militarizāciju. Saskaņā ar Lisabonas līgumu ES dalībvalstīm ir pienākums palielināt savus militāros resursus. Saskaņā ar Lisabonas līgumu dalībvalstis ir gatavas darboties ārvalstīs krīžu pārvaldības misijās un pat nodrošināt mieru bez ANO pilnvarojuma, tas ir, nelikumīgi no starptautisko tiesību aspekta. Turklāt Lisabonas līgumā ir paredzēti militāri drošības pasākumi, vismaz solidaritātes klauzulā, un šajā sakarā Zviedrijas neitralitāte - tās neiesaistīšanās militārās savienībās - ir ļoti apšaubāma. Premjerministr, vai jūs domājat, ka Lisabonas līgumā iekļautie militārie drošības pasākumi ir savienojami ar jūsu neiesaistīšanos militārās savienībās?
Genowefa Grabowska
(PL) Priekšsēdētāja kungs, premjerministr, mēs nepārprotami esam iesaistīti Eiropas veidošanā nevis Briselē atrodošos Eiropas tehnokrātu dēļ, bet Eiropas Savienības iedzīvotāju dēļ, lai viņi varētu dzīvot labāk un drošāk. Tikai uzklausot iedzīvotājus, mēs varam veiksmīgi realizēt savu mērķi.
Politiķiem ir dažādi mērķi: daži grib aktīvāku Eiropu, daži grib pasīvāku Eiropu. Bet realitāte ir tāda, ka 27 dalībvalstu premjerministri ir parakstījuši Lisabonas līgumu. Līgums ir ceļrādis pārredzamākai un demokrātiskākai Eiropai, tādēļ tas šogad ir jāratificē. Ļaujiet man vērsties pie deputātiem, kas šobrīd aicina rīkot ratifikācijas referendumus, lai gan viņi paši iestājās pret Eiropas Konstitūciju: nespēlējieties ar referenduma jēdzienu, neizliecieties par demokrātijas aizstāvjiem, jo ES iedzīvotāji jums tāpat nenoticēs. Viņi zina, ka tieši Lisabonas līgums aizstāvēs demokrātiju Eiropā.
Zita Pleštinská
(SK) Dāmas un kungi, šodien mēs runājam par modernas un dinamiskas Eiropas redzējumu. Šīs debates ir ārkārtīgi lietderīgas un savlaicīgas. Globalizācija liek mums uzdot jautājumus un risināt izaicinājumus līdzīgus tiem, ko minēja Zviedrijas premjerministrs Fredrik Reinfeldt. Mūsu galvenajai politiskajai ambīcijai ir jābūt strukturālo reformu īstenošanai, ko es uzskatu par politiski vissarežģītāko Lisabonas stratēģijas aspektu. Ja mūsu ekonomikā nebūs veselīgas izaugsmes, būs lieki runāt par ekonomiku, kuras pamatā ir zināšanas. Es esmu pārliecināta, ka ekonomika, kuras pamatā ir zināšanas, un ieguldījumi cilvēkresursos ir pareizās stratēģijas Eiropas nākotnei.
Daudzi runātāji pauda savu vēlmi pēc "sociālas Eiropas”. Es nezinu nevienu politiķi, pat mūsu konservatīvajās aprindās, kas iestātos pret sociālas drošības tīklu iedzīvotāju vajadzībām, kas negribētu, lai iedzīvotāji pelnītu labu algu un lai viņiem būtu labāki dzīves standarti, vai kas gribētu, lai iedzīvotāji saņemtu EUR 150 lielu pensiju, kā tas notiek Slovākijā. 2007. gada pēdējā ceturksnī manis pārstāvētajā Slovākijā tika sasniegts rekordliels ekonomiskās izaugsmes rādītājs 14 % apmērā. Vai pašreizējā sociāldemokrātu valdība, ko vada premjerministrs Robert Fico, varētu īstenot sociālās politikas, ja iepriekšējai valdībai, kuru vadīja toreizējās premjerministrs Mikulįš Dzurinda, nebūtu bijusi politiskā drosme pieņemt drosmīgas nodokļu, sociālās, veselības aprūpes un izglītības sistēmas reformas?
Ioannis Varvitsiotis
(EL) Premjerministr, jūs runājat ļoti saprātīgi: mums nav jābaidās no stipras Eiropas, bet gan no vājas Eiropas. Es pilnībā piekrītu, un es domāju, ka tāpat piekrīt arī visi Eiropas iedzīvotāji. Tomēr, kad viņi redz, ka mēs esam aizņemti ar jautājumiem par traktoru apgaismojumu un citiem niekiem, es esmu pārliecināta, ka viņi ir vīlušies.
Premjerministr, jūs ar lielu entuziasmu runājāt par paplašināšanos. Tomēr, es domāju, ka varbūt būtu prātīgāk ES pirms paplašināšanās vispirms atrisināt savas iekšējās problēmas. Vai nebūtu bijis labāk, ja pirms paplašināšanās tiktu īstenots kaut kāda veida reformu līgums?
Visbeidzot, premjerministr, šobrīd neatliekamākais jautājums ir Lisabonas līguma ratifikācija. Es biju pārsteigta dzirdēt viedokļus, ko pauda mani kolēģi deputāti no Apvienotās Karalistes. Ja Lisabonas līgums netiks ratificēts, tad Eiropai nebūs nākotnes.
Fredrik Reinfeldt
(SV) Liels paldies jums visiem par jūsu jautājumiem un komentāriem. Es noteikti nevarēšu atbildēt uz visiem šiem jautājumiem. Liels jums paldies par pacietību, tik daudz klausoties zviedru valodu, jo tika uzdoti tik daudz jautājumu.
Manas atbildes ir lielā mērā saistītas ar manu pārliecību, ka parakstītie nolīgumi tiks ievēroti, bet es vēl atgriezīšos pie šī jautājuma. Es teicu, ka man ir stipra ticība Eiropai. Attiecībā uz Zviedriju es arī paudu stipru ticību Zviedrijas darba tirgus modelim, kas tika izstrādāts, par pamatu ņemot mūsu Zviedrijas kolektīvos nolīgums. Zviedrijā mēs esam izvēlējušies ceļu, kas zināmā mērā atšķiras no citām Eiropas valstīm, kuras ir vairāk pievērsušās likumdošanai, kamēr mēs esam likuši lielāku uzsvaru uz sociālo partneru atbildību.
Mēs uzskatām, ka Laval spriedums nevājina Zviedrijas modeli, bet, ka tas noteikti rada virkni jautājumu par zināmiem Zviedrijas tiesību aktiem. Mēs kopā ar sociālajiem partneriem uzmanīgi virzāmies uz priekšu, lai redzētu, kā varētu izmainīt Zviedrijas darba tirgus modeli, bet nevis tāpēc, lai no tā atteiktos vai veiktu fundamentālas izmaiņas tā darbībā.
Mēs plānojam turpināt ievērot tā struktūru un ceram par to diskutēt, un es ceru, ka tas netiks nepareizi interpretēts, kad par to tiks diskutēts Eiropā.
Šeit tika minēts, ka iekšējais tirgus nav pietiekams. Jā, daži kritizē, ka iekšējais tirgus nav pilnībā funkcionāls. Tā ir kritika, ko es bieži dzirdu no uzņēmējiem un citiem un kas attiecas uz to, ka mēs bieži runājam par iekšējo tirgu, lai gan brīvā aprite nav nemaz tik brīva.
Mana valdība noteikti strādā ar mērķi samazināt sociālo izstumtību, radot pamatu pašnoteikšanai ar darba palīdzību un nodrošinot, ka strādā vairāk cilvēku. Turklāt labklājību ir jāļauj sasniegt arī citiem. Vairāk nodarbināto nozīmē vairāk resursu, lai radītu labklājības risinājumus cilvēkiem, kas nav spējīgi strādāt. Tādēļ es domāju, ka līdzsvars starp darbu un labklājību ir saskaņā ar Zviedrijas īstenoto politiku.
Demokrātija tika minēta dažādos šeit izskanējušos komentāros. Es uzskatu, ka demokrātiju šeit brīnišķīgā veidā rada tās ievēlētie pārstāvji. Tas nav slikts demokrātijas veids. Es domāju, ka daudzi no šeit klātesošajiem ir labi pārstāvējuši savus balsotājus, un arī es esmu gatavs to darīt dažādos veidos. Demokrātija ir spēja pieņemt lēmumus, un tādai tai jābūt.
Es gribētu norādīt, ka Zviedrijas pieredze ar referendumiem ir ļoti dažāda. Dažkārt ir bijis skaidrs, ko mēs prasām un uz ko tiek atbildēts. Dažkārt mēs esam uzdevuši jautājumu un saņēmuši atšķirīgu atbildi, un veltījuši vairākus gadus, diskutējot par to, ko tad īsti Zviedrijas iedzīvotāji atbildēja. Es zinu, ka līdzīgi ir gadījies vairākās citās valstīs.
Par šobrīd izskatāmā veida līgumu, kura pamatā ir daudzi grozījumi un par kuru mēs Eiropā vēsturiski esam lēmuši bez referendumiem, mēs esam gatavi lemt pārstāvības demokrātijas kontekstā. Es domāju, ka tas ir brīnišķīgs veids, kā parādīt to, kā dzīvai demokrātijai ir jādarbojas.
Dažas īsas atbildes attiecībā uz vairākas reizes pieminēto gāzes cauruļvadu. Arī šajā sakarā mēs vēlamies ievērot esošos nolīgumus un tiesību aktus, tas ir, saskaņā ar starptautiskajām konvencijām un Zviedrijas tiesību aktiem mēs pārbaudām iespējas izskatīt jautājumu par šo gāzes cauruļvadu. Mēs esam sapratuši, ka saņemtais priekšlikums ir neatbilstīgs. Tādēļ mēs to nosūtījām atpakaļ Šis jautājums atgriezīsies. Pašlaik es nevaru prognozēt, cik lielā mērā mēs to varam ietekmēt galvenokārt ar Zviedrijas vides tiesību aktu palīdzību. Tomēr tas būs mūsu sākumpunkts, darot to pienācīgi.
Mēs esam dzirdējuši daudzus viedokļus par to, vai EP deputātiem vajadzētu braukāt šurpu turpu starp parlamentiem, bet arī šeit runa ir par veidu, kādā darbojas nolīgumi. Visām dalībvalstīm būtībā ir iespēja ietekmēt, sava veida veto pār jautājumu, kā visi, kas uzdod šos jautājums, to zina. Mēs to respektējam, lai gan līdzīgi kā daudzi no mūsu balsotājiem arī mēs uzdodam jautājumus par to, cik vajadzīga ir šāda veida braukāšana.
Šobrīd Zviedrijā palielinās videi draudzīgu transportlīdzekļu skaits tempā, kāds nav praktiski nevienā citā valstī. Mēs esam ieviesuši īpašas prēmijas videi nekaitīgiem transportlīdzekļiem, kas ir spēcīgs stimuls un kas ir radījis situāciju, kad vairāk nekā 30 % Zviedrijā pārdoto jauno transportlīdzekļu ir videi nekaitīgi. Tā ir tendence, kas turpmāk pilnīgi noteikti tiks akcentēta.
Tika uzdoti vairāki jautājumi par eiro. Arī šajā sakarā mēs ievērojam nolīgumus tādā nozīmē, ka mēs ņemams vērā 2003. gada Zviedrijā notikušā referenduma rezultātus. Mēs esam paziņojuši, ka ievērosim zviedru viedokli. Ja Zviedrijas iedzīvotāji mainīs savu viedokli, jautājums, iespējams, tiks izskatīts vēlreiz.
Tāpat es gribu norādīt, ka Zviedrija, kas atrodas blakus Somijai ar tās eiro, dabīgi vēlas zināt, kas notiks Dānijā, ja rudenī Dānija vēlreiz pārbaudīs, vai tās atteikšanās no eiro tiks atsaukta. Tad eiro kā valūtai būs daudz lielāka ietekme uz Zviedriju, un tas, iespējams, ietekmēs Zviedrijas iedzīvotājus.
Daži no jums pieminēja, ka nav skaidrs, kādu lomu es pildu. Sākumā tas, iespējams, nav tik neskaidrs, tā kā, sākot ar vasaru, es piedalīšos 18 mēnešu ilgā programmā, strādājot ar Francijas, Čehijas un Zviedrijas prezidentūrām.
Tādēļ tas nenoliedzami ir atvērts jautājums attiecībā uz lomu, pie kuras rotējošās prezidentūras atgriezīsies. Mums būs daudz ideju šajā sakarā. Es stabili uzticos ES, kas piesaistīta dažādajās Eiropas daļās. Tādēļ es domāju, ka rotējošajai prezidentūrai arī būs skaidra loma nākotnē paralēli ievēlētajam priekšsēdētājam, kas tiks iecelts ar jaunā Līguma palīdzību. Es jums pateicos par jūsu vērtīgajiem komentāriem un jautājumiem.
Priekšsēdētājs
Paldies jums, premjerministr. Tās bija pēdējās debates attiecībā uz mūsu pārdomām par Eiropas nākotni. Šīs debates nu ir slēgtas.
Carl Schlyter
(SV) Priekšsēdētāja kungs, kad mūs apciemo kāds premjerministrs, daudzi cilvēki no tās pašas valsts vēlas runāt, un tas ir labi. Tomēr, priekšsēdētāja kungs, iespējams, varētu mēģināt "nepieteiktas uzstāšanās” procedūras laikā nodrošināt labāku ģeogrāfisko sadalījumu. Patiesībā šodien šeit nebija neviena runātāja no Dienvideiropas, un dažkārt situācija ir pretēja, kad šeit ierodas kāds no Dienvideiropas. Būtu labi, ja jūs varētu palīdzēt radīt lielāku līdzsvaru.
Priekšsēdētājs
Tad Dienvideiropas pārstāvjiem ir jālūdz iespēja runāt un jāiesaistās. Ja viņu šeit nav, es nevaru viņus aicināt runāt.
(Protests)
Patiesībā es aicināju runāt I. Varvitsiotis.
Rakstiskie paziņojumi (142. pants)
Roberta Alma Anastase  
rakstiski. - (RO) Es gribētu atzinīgi novērtēt to, ka Eiropas nākotne joprojām ir temats, kas tiek regulāri pieminēts Parlamenta debatēs. Ir vajadzīgas kopējas pārdomas, lai turpmākajām Eiropas paaudzēm nodrošinātu uzplaukstošu un stabilu nākotni.
Es uzskatu, ka šīs analīzes un Eiropas nākotnes jēdziena pamatā jābūt divām galvenajām idejām: Eiropas iedzīvotāju nākotne un ES loma pasaulē. Tādējādi iekšējā līmenī visu Eiropas pasākumu pamatā jābūt iedzīvotāju labklājībai, bet cilvēktiesībām un to aizsardzībai jāveido šo pasākumu noteicošais elements. Izglītība nav mazāk svarīga kā pārticīgas nākotnes priekšnoteikums; tāpat arī politikas, kas veicina jauniešu un bērnu aizsardzību, starpkultūru dialogu un savstarpēju iecietību. Gan Lisabonas stratēģija, gan jaunais Reformu līgums ir pamatdokumenti, kas ir stabili jātransponē praksē.
Tomēr 21. gadsimta globalizētajā un savstarpēji atkarīgajā pasaulē patiesi pārticīga ES nākotne nav iespējama, nenodrošinot to visā pasaules līmenī. Tādējādi ES ir pienākums veicināt miera, stabilitātes un pārticības nodrošināšanu visā pasaulē.
Mairead McGuinness  
rakstiski. - Es ar nožēlu klausījos debates par Eiropas nākotni un to, kā Zviedrijas premjerministrs apšaubīja ES lauksaimniecības budžetu.
Ja šīs ir debates par nākotni, tad tās šķiet iestigušas pagātnē. Ir vērts norādīt, ka Kopējā lauksaimniecības politika (KLP) bija viena no ES dibināšanas politikām. Tā ir nodrošinājusi pārtiku izsalkušajai Eiropai, un pēdējo 50 gadu laikā tā ir attīstījusies un mainījusies saskaņā ar politisko un sabiedrisko spiedienu, lai panāktu izmaiņas.
Šobrīd KLP nav lielākais ES budžeta izdevumu postenis. Tomēr es uzskatu, ka izdevumi lauksaimniecībai un pārtikas ražošanai ir labi iztērēta nauda pasaulē, kur pārtikas drošība šobrīd ir lielā mērā politiskajā darba kārtībā.
Raugoties nākotnē un uz Reformu līguma ratifikāciju, ir svarīgi paskaidrot cilvēkiem, kas ir Līgums, un kas tas nav!
Īrijā mēs rīkosim referendumu par Līgumu, kas tā apstiprināšanas gadījumā pastiprinās valstu parlamentu lomu un pilnvaras ES tiesību aktu izstrādē.
Tas ir svarīgs noteikums, bet ievēlētajiem parlamentu deputātiem ir jāizmanto šīs pilnvaras.
Mihaela Popa  
rakstiski. - (RO) Priekšsēdētāja kungs, dārgie kolēģi.
Debašu par Eiropas nākotni kontekstā mums jāpievērš pienācīga uzmanība sociālajai kategorijai, kas vislabāk pārstāv nākotnes ideju - jauniešiem - proti, Eiropas Savienības nākamajiem iedzīvotājiem.
Jauniešus ir jāapmāca veidot savas paaudzes nākotni, un tas ietver mūsu kopējās vēstures un Eiropas Savienības dibināšanas un attīstības posmu pārzināšanu. Lai veidotu savu nākotni, ir jāpārzina sava pagātne.
Mums jāpanāk, ka Eiropas Savienības vēsture tiek mācīta skolās; mums vajag, lai Eiropas jauniešu politika būtu pēc iespējas saskaņotāka, kas nepārprotami atbilstu jauniešu īpašajām problēmām. Eiropai šobrīd ir jābūt skaidram redzējumam par izglītību, informācijas sabiedrību, starpkultūru dialogu un apmaiņu jauniešu starpā, jauniešu nodarbinātību un mobilitāti, kā arī par atstumto jauniešu pašreizējām problēmām.
Veiksmīgu Eiropu var izveidot tikai kopīgi strādājot ikdienā.
Bernard Wojciechowski  
rakstiski. - Mēs šajā Parlamentā pārstāvam 27 valstis. Mūsu atšķirības pašlaik rodas mūsu pieejas Eiropai un tādu politiku rezultātā, kas veido šo pieeju. Mūsu galvenais izaicinājums nav jauns Līgums, kas cenšas mūs saistīt piespiedu kārtā, bet mūsu pieejas Eiropas nākotnei būtība - tādas Eiropas, kurā mūsu bērni un viņu bērni veiksmīgi konkurētu ar 21. gadsimta jaunajām lielvarām.
Es vēlos redzēt Eiropu, kurā turpmākās paaudzes varēs ne tikai brīvi pārvietoties, bet kurā tās netiks diskriminētas, pamatojoties uz to izcelsmes vietu Eiropā, valodu, ko tās lieto kā savu dzimto valodu, vai to, kā tiek rakstīti mūsu pēcnācēju uzvārdi.
Tādi žargoni kā "solidaritāte”, "kohēzija” un "integrācija” tiek plaši lietoti mūsu iestādēs; šie vārdi ir bezjēdzīgi Eiropā, kas ir sadalīta starp vecajām un jaunajām dalībvalstīm, starp dalībvalstīm, kuras cenšas gūt individuālu labumu no divpusējiem nolīgumiem ar trešām valstīm, un dalībvalstīm, kuras vājina tās pašas trešās valstis. Eiropas Savienība šobrīd ir apmaldījusies starp divpusējiem nolīgumiem, atbilstību un dažādību, kam ir jābūt mūsu vērtībām nevis šķēršļiem.
