Eiropas Savienības loma Tuvajos Austrumos (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākamais punkts ir ES kopējās ārpolitikas un drošības politikas Augstā pārstāvja un Komisijas paziņojumi par Eiropas Savienības lomu Tuvajos Austrumos. Man ir prieks mūsu vidū sveikt Augsto pārstāvi J. Solana un lūgt viņu mūs uzrunāt.
Javier Solana
kopējās ārpolitikas un drošības politikas Augstais pārstāvis. - Priekšsēdētāja kungs, šī ir pirmā reize šogad, kad es šeit uzstājos jūsu priekšā. Man ir liels priekš šeit atrasties, un es ceru, ka lieliskā sadarbība, kāda mums ir bijusi līdz šim, turpināsies arī šogad.
Karš Gazā beidzās pirms mēneša 18. janvārī, un es domāju, ka jūs man piekritīsiet, ka sajūta ir tāda, it kā tas būtu noticis vakar. Ciešanu un postījumu apmērs bija milzīgs, un tas viss ir atstājis rūgtu pēcgaršu. Humānā situācija šobrīd joprojām ir sirdi plosoša. Mums ir jārod steidzami risinājumi, lai piegādātu palīdzību un samazinātu iedzīvotāju ciešanu līmeni.
Vienlaicīgi mums ir jādara viss iespējamais, lai izbeigtu konfliktu starp Izraēlu un Palestīnu un starp Izraēlu un arābu valstīm. Patiesībā risinājuma parametri ir labi zināmi, un tie ir bijuši zināmi jau krietnu laiku. Šobrīd ir vajadzīga politiskā griba, lai to īstenotu starp Izraēlu un Palestīnu, starp arābu valstīm un plašāku starptautisko sabiedrību.
Eiropas tieksme pēc miera Tuvajos Austrumos ir tikpat stipra kā vienmēr. Mūsu apņemšanās izveidot dzīvotspējīgu un neatkarīgu Palestīnas valsti, kas sadzīvotu ar Izraēlu, ir absolūta. Tas ir mūsu Tuvo Austrumu politikas pamatā. Visu mūsu pasākumu pamatā ir šis stratēģiskais mērķis. Mēs stabili atbalstīsim visus, kas vēlas miermīlīgu risinājumu daudzajām problēmām Tuvo Austrumu reģionā.
Parlaments zina, cik grūta un neatrisināma situācija var šķist. Pārāk bieži reģionu ir nomocījuši vardarbības, augoša ekstrēmisma un ekonomisko grūtību cikli. Vienlaicīgi nosacījumi, lai eiropieši un amerikāņi strādātu kopā, cenšoties nodrošināt mieru Tuvajos Austrumos, iespējams, ir labāki nekā jebkad. Es tikko atgriezos no Vašingtonas, kur man bija laba diskusija ar B. Obama administrāciju. Manuprāt, viņi man deva garantiju, ka paustā stingrā apņemšanās ir realitāte. Mēs vēlamies un esam gatavi ar viņiem strādāt, lai sasniegtu panākumus šajā konfliktā.
Manuprāt, senatora Mitchell iecelšana par ASV sūtni ir devusi Tuvo Austrumu iedzīvotājiem un viņa draugiem jaunas cerības. Mēs viņu pazīstam. Mēs esam ar viņu strādājuši. Man ir bijusi privilēģija strādāt ar viņu 2001. gadā pie pazīstamā ziņojuma, un pavisam nesen man ir bijusi iespēja strādāt ar viņu reģionā.
Es ļoti ceru, ka šo izmaiņu rezultātā tiks īstenota jauna pieeja, kas nodrošinās pusēm lielāku teikšanu par to, kā tās kārto savas lietas. Mēs zinām, ka risinājumus un ierosinājumus ir jāiedvesmo vietējā līmenī. Tomēr vienlaicīgi joprojām būtiska ir dziļāka starptautiskā iesaistīšanās.
Tādēļ arābu miera iniciatīva ir tik būtiska. Šī iniciatīva ir arābu valstu kolektīva izpausme par to, kā tās varētu palīdzēt, lai izbeigtu konfliktu ar Izraēlu. Tā ir šo valstu atbilde uz jautājumu, kas ir kavējis to attīstību un integrāciju mūsu globālajā pasaulē. Tā joprojām tiek izskatīta un tā ir jāizskata arī turpmāk.
Izraēlā tikko ir notikušas svarīgas vēlēšanas. Protams, par jaunās valdības sastāvu ir jālemj Izraēlas iedzīvotājiem un viņu politiskajiem vadītājiem. Mēs no savas puses ceram, ka jaunais premjerministrs un valdība būs stabili sarunu biedri miera sarunās.
Lieki teikt, ka tas pats attiecas uz Palestīnu. Arī viņiem ir jāsakārto sava valsts, tostarp ar samierināšanas palīdzību. Kā jau visi zina, mēs stingri veicinām Palestīnas iekšējo samierināšanu, ko vada prezidents M. Abbas, un visus Ēģiptes un Arābu valstu līgas centienus šajā virzienā. Tas būs miera, stabilitātes un attīstības pamatā.
Kā jau es teicu, es zinu, ka Parlaments ir bijis dziļi noraizējies par krīzi Gazā, un mēs visi esam bijuši noraizējušies. Es gribētu izmantot šo iespēju, lai uzsvērtu dažus svarīgākos starptautiskos centienus, kas tika koncentrēti uz to, lai mēģinātu izbeigt vardarbību un atvieglotu visu civiliedzīvotāju nožēlojamo stāvokli.
Ēģiptes loma situācijas atrisināšanā Gazā un patiešām ar pašu palestīniešu piedalīšanos joprojām ir izšķirīga. Mēs ceram, ka viņu centieni drīz novedīs pie ilgstoša un ilgtspējīga pamiera, pāreju atvēršanas preču un personu kustībai un sava veida palestīniešu iekšējas vienošanās. Bez tā būs grūti, ja ne neiespējami, atjaunot Gazu.
Mēs ceram sagaidīt pozitīvus paziņojumus par pamieru. Aizvakar notika veiksmīgas sanāksmes, un cerēsim, ka tās turpināsies šodien un turpmāk, lai varētu nekavējoties pasludināt pamieru. Kā jūs zināt, arī Ēģipte 2. martā rīkos svarīgu konferenci par samierināšanu, un mēs sagaidām, ka visa starptautiskā sabiedrība tur uzņemsies saistības. Arī Eiropas Savienība pildīja savu lomu. Mēs nekavējoties paudām vēlēšanos noteiktos veidos veicināt ilgstošu pamieru. Tāpat mēs paudām savu gatavību pārvietot savus novērotājus uz Rafahas pārvadu saskaņā ar vienošanos, ko mēs parakstījām 2005. gadā. Mēs esam gatavi strādāt Rafahā vai jebkurā citā pārvadā, kur ir vajadzīga vai tiek lūgta palīdzība.
Arī vairākas Eiropas valstis pauda gatavību palīdzēt kavēt nelikumīgo tirdzniecību, jo īpaši ieroču kontrabandu uz Gazu. Eiropas Parlamenta rīcība, reaģējot uz krīzi, ir bijusi ievērojama, un tā ir daļa no Eiropas Savienības vispārējās reakcijas uz krīzi.
Runājot par ANO, mēs varam sirsnīgi uzslavēt ANO Palīdzības un darba aģentūru Palestīnas bēgļiem Tuvajos Austrumos (UNRWA) par tās darbu un neatlaidību un uzsveram, ka Eiropas Savienība turpinās atbalstīt visus tās centienus.
Bet ir skaidrs, ka neviena valsts vai organizācija viena pati nevar atrisināt konfliktu Tuvajos Austrumos. Pašai grūtību būtībai ir vajadzīgi daudzpusēji risinājumi. Četriniekam būs izšķirīga loma turpmākajos mēnešos. Jaunā ASV administrācija sadarbībā ar mums ir apstiprinājusi savu nolūku izmantot Četrinieku pilnībā.
Arī briesmīgajiem notikumiem Gazā ir jāpiespiež mūs paraudzīties uz Gazu stratēģiskākā un ilgtermiņa veidā. Gazas josla ir neatņemama Palestīnas teritorijas daļa, kas tika okupēta 1967. gadā, un tā bez šaubām būs Palestīnas valsts daļa. Gazai ir jākļūst ekonomiski un politiski dzīvotspējīgam. Gazai ir jākļūst par daļu no politiska risinājuma.
Neatliekama prioritāte joprojām ir nodrošināt ilgstošu un pilnībā ievērotu pamieru un atļaut netraucētu humānās palīdzības piegādi. Mums ir jānodrošina, ka tiek regulāri un paredzami atvērtas pārejas humānajam atbalstam, komercprecēm un cilvēkiem.
Kā jūs zināt, Gazas konflikta diplomātiskās nesaskaņas plašākā reģionā ir bijušas ļoti ievērojamas: tika pārtrauktas netiešās sarunas starp Sīriju un Izraēlu; Mauritānija un Katara ir pārtraukušas attiecības ar Izraēlu; tika draudēts ar arābu miera iniciatīvas atsaukšanu.
Kā jūs zināt, arābu nevienprātība ir padziļinājusies. Bez arābu vienotības būs ļoti grūti sasniegt progresu Gazā un plašākā Tuvo Austrumu miera procesā. Mieram Tuvajos Austrumos ir vajadzīgas vienotas arābu valstis. Drīzumā notiekošā Arābu valstu līgas augstākā līmeņa sanāksme būs izšķirīga, lai atjaunotu arābu vienotību, jo īpaši ar arābu miera iniciatīvas palīdzību.
Tuvākajos mēnešos vēlēšanas notiks arī Irānā un Libānā. 12. jūnijā Irānā notiks prezidenta vēlēšanas. Mēs esam atkārtoti pauduši dziļu cieņu pret Irānu un vēlmi veidot pilnīgi cita veida attiecības ar šo valsti. Tas nepārprotami ir visu interesēs, bet, lai to sasniegtu, mums ir vajadzīga uzticība, un šī uzticība ir jāatjauno.
Es gribētu nobeigt, sakot, ka 2009. gads Tuvajiem Austrumiem būs izšķirīgs. Mēs, iespējams, atrodamies uz robežlīnijas. Mēs varam izvēlēties īstenot tās pašas politikas tādā pašā veidā, zinot, ka tās novedīs pie tiem pašiem rezultātiem, kādus mēs šodien zinām. Tomēr mēs varam mēģināt strādāt enerģiski un mērķtiecīgi, pielāgot savas politikas, pielāgot veidu, kādā mēs sasniedzam rezultātus.
Nav šaubu, ka mums ir jāstrādā gan pie krīzes pārvaldības, gan konflikta risināšanas. Tomēr ir pienācis laiks izlēmīgi koncentrēties uz konflikta risināšanu. Tas ir vienīgais veids, kā izbeigt nebeidzamo nāves un postījumu ciklu.
(Aplausi)
Priekšsēdētājs
Liels jums paldies, Augstais pārstāvi. Dāmas un kungi, es vēlētos vērst jūsu uzmanību uz to, ka nākamsestdien es kā Eiropas un Vidusjūras reģiona parlamentārās asamblejas priekšsēdētājs vadīšu divas ar pusi dienas ilgu delegāciju uz Gazu, Ramallu, Sderot un Jeruzālemi. Cita starpā, Jeruzalemē notiks sarunas ar prezidentu S. Peres un premjerministru E. Omert un Ramallā ar Palestīnas pašpārvaldes prezidentu Mahmoud Abbas un premjerministru S. Fayyad. Gazā notiks sagatavošanās darbi ANO vizītei, kas notiks pēc tam.
Benita Ferrero-Waldner
Komisijas locekle. - Priekšsēdētāja kungs, šobrīd Tuvie Austrumi atrodas pārejas posmā. Tuvākajā laikā visdrīzāk Izraēlā būs jauna valdība. ASV jau šobrīd ir jauna administrācija, kas pašlaik nosaka savas ārlietu politikas prioritātes. Un drīz var notikt pāreja okupētajā Palestīnas teritorijā. Tādējādi mainīgā dinamika var radīt jaunas kontaktu iespējas.
Tomēr nevar noliegt, ka pēdējais konflikts radīja milzīgas cilvēku ciešanas un postu. Mums jāatzīst, ka tā rezultātā Tuvo Austrumu miera process kļuva īpaši trausls. Parlaments to ļoti labi zina, un es runāju par diskusijām un debatēm, kas mums šeit jau ir bijušas.
Mēs neapšaubāmi nevēlējāmies šādu situāciju 2009. gada sākumā. Bet, ja kādreiz būs miers starp Izraēlu un Palestīnu, vienīgais ceļš uz priekšu ir darīt visu iespējamo, lai atjaunotu sarunas. Šai humānajai traģēdijai Gazā ir bijusi milzīga ietekme uz reģionu. Es tikai vakar atgriezos no ceļojuma uz Sīriju un Libānu un es noteikti pateikšu kaut ko arī pa to, bet īpaši es vēlētos teikt, ka mums ir skaidri jādara zināms visiem Izraēlas vadītājiem, ka ES sagaida ilgstošu apņemšanos piedalīties miera procesā un divu valstu risinājumā.
Mums arī jāpastiprina vēstījums palestīniešiem, ka stipra Palestīnas pašpārvalde ar efektīvu vadību visā okupētajā Palestīnas teritorijā ir būtiska gan Rietumkrasta un Gazas atkalapvienošanai, gan miera procesa atsākšanai. Tādēļ Eiropas Savienība atbalsta Ēģiptes, Turcijas un citu valstu centienus to sasniegt.
Ar jauno ASV administrāciju mums ir jāvienojas par kopēju turpmāko darbību. Es vēl pagājušajā nedēļā par to runāju pa telefonu ar valsts sekretāri H. Clinton. Viņa piekrita vajadzībai pēc ilgstoša pamiera un atgriešanās pie miera procesa, kas ir absolūti izšķirīgi. Mēs arī vienojāmies, ka Četriniekam līdz mēneša beigām ir rūpīgi jāapspriežas par šiem jautājumiem. Es priecājos, ka ASV administrācija uzskata Četrinieku par ļoti svarīgu iestādi miera nodrošināšanā.
Visbeidzot, mums pašiem ir aktīvāk jāsadarbojas ar Arābu līgas valstīm. Vienprātība par mieru kļūst vājāka ne tikai Izraēlā un okupētajā Palestīnas teritorijā, bet arī Arābu valstu līgā, kur notiek satraucoša šķelšanās.
Kā jau es tikko teicu, šajā sakarā es esmu tikko atgriezusies no Sīrijas un Libānas, kur Sīrijā tikos ar prezidentu B. A. Assad, Libānā ar prezidentu M. Sleiman un citiem galvenajiem partneriem. Nesenais konflikts ir negatīvi ietekmējis sarunas ne tikai par Palestīnu, bet arī par Sīriju. Tādēļ mēs plaši apmainījāmies ar viedokļiem par miera procesu. Es atkārtoti uzsvēru Eiropas Savienības spēcīgo atbalstu arābu miera iniciatīvai un mudināju partnerus saglabāt savu dalību tajā, jo tā piedāvā nopietnu sistēmu reģionālajām miera sarunām.
Es arī uzsvēru Sīrijas un Libānas būtisko lēmumu nodibināt diplomātiskās attiecības un mudināju pabeigt visus šī procesa posmus. Abās valstīs mēs pārrunājām praktiskus veidus, kādos Eiropas Savienība varētu atbalstīt reformu procesu. Libānā es atkārtoti paudu mūsu gatavību principā izvietot ES vēlēšanu novērošanas misiju, un es jau esmu nolēmusi, ka izpētes misijai uz turieni ir jādodas nekavējoties.
Eiropas Savienība kopumā ir bijusi ārkārtīgi aktīva pēdējās nedēļās gan politiski, gan praktiski. Politiskajā jomā kopš pēdējās reizes, kad es jums ziņoju janvārī, mēs visi esam veikuši intensīvu diplomātisko darbību. Mēs esam bijuši vieni no galvenajiem pamiera veicinātājiem un esam strādājuši ar Ēģipti un citām valstīm, lai padarītu iespējamu ilgstošu pamieru.
Padomes janvāra secinājumos bija norādīts, ka ES izstrādā "darba plānu” ilgstošam pamieram. Šajā dokumentā ir noteiktas sešas rīcības jomas, tostarp humānā palīdzība, kontrabandas novēršana Gazā, Gazas pārvadu atvēršana no jauna, rekonstrukcija, Palestīnas iekšējā samierināšana un miera procesa atsākšana.
Notiek lieli un ļoti trausli darbi. Lai radītu priekšstatu par darbības tempu, mēs visi esam bijuši iesaistīti: piemēram, 15. janvārī es biju darba pusdienās ar līdzpriekšsēdētājiem no Parīzes, 18. janvārī augstākā līmeņa sanāksmēs Šarm-el-Šeihā un Jeruzalemē, 21. janvārī ES ministru sanāksmēs ar Izraēlu un 25. janvārī ar grupu, kuras sastāvā bija Ēģiptes, Palestīnas pašpārvaldes, Jordānas un Turcijas pārstāvji. Turklāt komisārs Louis Michel, kas ir atbildīgs par humāno palīdzību, apmeklēja Gazu 24. un 25. janvārī.
Mēs regulāri uzturam kontaktus ar Četrinieka kolēģiem. Mums Maskavā bija svarīgas tikšanās kā trijotnei. Man bija minētā telefonsaruna ar H. Clinton; Javier Solana arī bija Vašingtonā, un mēs vienojāmies par vajadzību atjaunot miera procesu. Mēs turpinām savu rīcības plāna uzraudzības darbu un mēs arī sniedzam valsts veidošanas atbalstu, tostarp tādās jutīgās jomās kā tiesiskums un robežu pārvaldība.
ES rīcības stratēģija Tuvajiem Austrumiem arī paredz ES atbalstu tādiem īpašiem galīgā statusa jautājumiem kā, piemēram, Jeruzaleme, bēgļi un drošības apsvērumi.
Praktiski ES par prioritāti ir noteikusi humānās palīdzības sniegšanu Gazas iedzīvotājiem. Komisija praktiski vienas dienas laikā jau ir mobilizējusi EUR 10 miljonus, un papildu EUR 32 miljoni ir paredzēti turpmākajam periodam.
Marta sākumā Ēģiptes valdība organizēs starptautisku konferenci Šarm-el-Šeihā, lai atbalstītu Palestīnas ekonomiku Gazas atjaunošanai. Mēs kā Komisija būsim šī pasākuma līdzfinansētāji. Es priecājos, ka man bija iespēja pārrunāt apņemšanos, ko Komisija plāno izdarīt ar Ārlietu komitejas un Budžeta komitejas vadītājiem sākumposmā šeit Parlamentā 2. februārī. Vēlreiz paldies jums par atbalstu.
Šobrīd problēma ir ne tikai finansējums, bet arī piekļuve, jo īpaši Gazai. Mēs esam daudz uzstājušies gan publiski, gan privāti par Gazas pāreju nepieņemamo slēgšanu. Parlaments šodien pievienosies manam kārtējam aicinājumam pilnībā atvērt pārejas.
(Aplausi)
Kad piekļuve uzlabosies, un man nav šaubu, ka tas notiks, mums, iespējams, būs jāpārskata savas finanšu prognozes. Šajā gadījumā man, iespējams, būs jāatgriežas, lai to pārrunātu ar jums. Es ceru, ka es atkal varēšu rēķināties ar jūsu atbalstu.
Cienījamie deputāti, jūs varat rēķināties ar Komisijas apņemšanos un arī ar manu personīgo apņemšanos darīt visu, kas ir mūsu spēkos, lai palīdzētu pēc iespējas ātrāk ieviest mieru vienā no nemierīgākajām pasaules daļām. Mēs noteikti turpināsim ļoti cieši sadarboties ar Parlamentu.
(Aplausi)
Joseph Daul
PPE-DE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, Vondra kungs, Solana kungs, komisāre B. Ferrero-Waldner, dāmas un kungi, situācija Gazā pasliktinās ar katru dienu. Iedzīvotāju ciešanas ir milzīgas. Trūkst viss iespējamais.
Gazai uzliktais embargo nozīmē to, ka ikvienam humānās palīdzības sūtījumam ir jāpārvar virkne šķēršļu. Pat tad, kad humānā palīdzība tiek piegādāta, ar to nepietiek, lai apmierinātu reālās vajadzības. Slimnīcas vairs nespēj pienācīgi darboties. Par iedzīvotājiem vairs nav iespējams rūpēties. Gazā šobrīd notiekošais ir milzīga mēroga humānā katastrofa.
Eiropas Savienībai jau ir nozīmīga loma reģionā. Finansiālais atbalsts, ko tā ir sniegusi un turpina sniegt Palestīnai, ir ievērojams. Tā ir daudz darījusi pret straumi, lai novērstu humāno katastrofu, ko mēs šobrīd varam novērot. Par spīti šķēršļiem tā turpina sniegt humāno palīdzību un atbalstu Gazas joslas iedzīvotājiem. Tikko šodien Eiropas Savienība piešķīra EUR 41 miljonu ANO Palīdzības un darba aģentūrai Palestīnas bēgļiem Tuvajos Austrumos. Tādēļ šis nav īstais brīdis, lai mēs sāktu klusēt.
Manuprāt, Eiropas vēstījumam ir jābūt skaidram. Mēs nevaram pieļaut, ka humānā palīdzība tiek ņemta par ķīlnieku šajā konfliktā. Būtiski, lai šo palīdzību varētu brīvi, bez ierobežojumiem pārvietot un lai tiktu atvērti kontrolpunkti.
Turklāt mēs brīdinām Hamas. Pagājušā mēneša starpgadījums, kad Hamas konfiscēja un neatdeva atpakaļ humāno palīdzību, ko reģionā sniedza ANO aģentūra, ir skandalozs, nepieņemams, un tas nedrīkst atkārtoties. Visām iesaistītajām pusēm ir jāplāno rekonstrukcijas posms un aktīvi tas jāsagatavo, novērtējot faktisko kaitējumu un sagatavojot plānu Gazas joslas finansiālajai, ekonomiskajai un sociālajai rehabilitācijai. Šī rehabilitācija ir būtiska reģiona stabilitātei. Tas ir 2. martā Šarm-el-Šeihā notiekošās līdzekļu devēju konferences mērķis.
Tomēr runāsim skaidri. Nekāda veida rekonstrukcija nevar notikt, kamēr netiks pasludināts ilgstošs pamiers. Arī pamiers un militārās darbības pārtraukšana no Izraēlas puses ir absolūts priekšnoteikumus, lai reģionā atjaunotu mieru. Tas arī sākas attiecībā uz Hamas - un es to saku ļoti stingri - pilnībā izbeidzot raķešu šaušanu no Gazas uz Izraēlu.
Tāpat ir jāveic visi pasākumi, lai cīnītos pret ieroču un munīcijas ievešanu pa tuneļiem, kas savieno Gazu ar Ēģipti. Ir būtiski atjaunot dialogu starp visiem Palestīnas sabiedrības sektoriem un sākt no jauna pašreizējo sarunu procesu. Ēģiptei, kurai ir īpaša atbildība, jo tai ir kopējas robežas ar Gazu, ir aktīvi jāiesaistās šajā sarunu procesā. Visos mūsu turpmākajos diplomātiskajos centienos ir jāņem vērā šī īpašā Ēģiptes loma.
Mēs varam cerēt rast konflikta risinājumu tikai tad, ja diplomātiskais ceļš būs atvērts. Es aicinu visas iesaistītās puses, tostarp Četrinieku, Arābu valstu līgu un dalībvalstu diplomātus, turpināt piedalīties sarunās nelokāmi un mērķtiecīgi.
Martin Schulz
PSE grupas vārdā. - (DE) Paldies, priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, mūsu debatēm var būt tikai viens vēstījums: Tuvajos Austrumos nav iespējams vardarbīgs risinājums. Nav iespējams militārs risinājums. Nav iespējams risinājums ar terorisma palīdzību.
Var izveidoties situācija, kad viena puse īslaicīgi iegūst militāras priekšrocības. Var izveidoties situācija, kad terorisma akts rada lielu haosu. Tomēr pieredze rāda, ka jebkura vardarbība rada vēl lielāku vardarbību un turpina vardarbības ciklu. Tādēļ dialogs ir būtisks, un Tuvajos Austrumos risināt dialogu ir ārkārtīgi grūti, jo īpaši laikā, kad valda neskaidrība un zināmā mērā asinhronija.
Tomēr cerības nāk arī no ASV. Prezidents B. Obama, Hillary Clinton un viņu komanda piedāvā modeli, kas ir orientēts uz saskaņu un dialogu; tas pilnībā atšķiras no iepriekšējās administrācijas, kurai par laimi ir beidzies pilnvaru termiņš. Tādēļ Vašingtona dod cerību. Tomēr, kāda ir situācija ar Jeruzalemi? Tas, kas Benjamin Netanyahu bija sakāms vēlēšanu kampaņas laikā, noteikti radīja draudus miera procesam, lai gan arī Avigor Liebermann noteikti rada draudus miera procesam Tuvajos Austrumos. Šī asinhronija rada draudus.
Kas notiek Libānā? Kāda būs Hezbollah ietekme nākotnē? Cik lielā mērā tas ir gatavs iesaistīties konstruktīvā dialogā pirms un pēc vēlēšanām Libānā? Kāda ir situācija ar vairākumu, kas ir orientēts uz rietumiem? Vai šis vairākums spētu reaģēt uz uzvaru vēlēšanās, integrējot Hezbollah? Vai Hezbollah ir gatavs, lai atļautu sevi integrēt? Tas izšķirīgā mērā ir atkarīgs no tā, kas valdīs Taherānā. Jautājumam par vēlēšanu rezultātiem Irānā ir centrāla nozīme. To pašu var teikt par Hamas attieksmi.
Būtisks nosacījums visa reģiona stabilizēšanai ir jautājums par to, vai tiks ievēlēts radikāls prezidents, kas noliegs Izraēlas tiesības pastāvēt - kā to dara pašreizējais vadītājs - vai arī tiks izveidota valdība, kura būs gatava runāt, un šī gatavība runāt pastāvēs no Teherānas līdz Beirutai un Rafahai. Mēs atbalstām vienotu Palestīnas valdību. Bez vienotas Palestīnas valdības miera process būs grūti vadāms. Tādēļ tagad Hamas ir jāparāda, ka tas vēlas un spēj pievienoties šādai valdībai.
Tomēr galvenais priekšnoteikums tam ir sarunas ar Hamas, ka tie palestīnieši, kas vēlas runāt ar Hamas, tiek atbalstīti un ka Jeruzalemes valdība, kura ir ieinteresēta tikai apmetņu turpināšanas politikā, viņus nespiež pāriet aizsardzībā. Turklāt, ja tā ir taisnība, ka 163 hektāri ir atkārtoti atbrīvoti apmetņu veidošanai, tas ir destabilizējošs elements, un par to mums ir jābūt absolūti atklātiem pret saviem Izraēlas draugiem.
Tuvajos Austrumos viss ir savstarpēji saistīts. Nav iespējams vienkārši paņemt atsevišķus elementus un uzskatīt, ka ar militāriem līdzekļiem var atrisināt atsevišķu problēmu. Tādēļ visa pamatā ir gatavība runāt. Arābu valstu līgas plāns, Saūda Arābijas miera plāns paredz izbeigt vardarbību, vienlaicīgi atzīstot Izraēlas tiesības pastāvēt. Tas ir drosmīgs un vērienīgs plāns un tas ir jāpārrunā. Tas pats par sevi ir progress, ka Arābu valstu līgā, arābu nometnē ir cilvēki, kas ir gatavi to pārrunāt. Tas ir jāatbalsta. Spridzinātāji nav veids, kā to atbalstīt, un es varu piebilst, ka veids, kādā atbalstīt Eiropas Savienību, arī nav jebkādu militāru iemeslu dēļ iznīcināt to, ko mēs būvējam. Tādēļ mūsu vēstījums var būt tikai tāds, ka dialogs ir priekšnoteikums.
Augstais pārstāvi J. Solana, jūs teicāt, ka šogad jūs pirmo reizi uzstājaties mūsu priekšā. Šī, iespējams, ir arī jūsu pēdējā vizīte pirms mūsu vēlēšanām jūnijā. Tā kā dialogs lielā mērā ir panākumu sine qua non, es vēlētos jums savas grupas vārdā teikt, ka jūs esat dialoga personifikācija. Jūsu darbs ir pelnījis vairāk nekā cieņu. Tas ir pelnījis lielu apbrīnu galvenokārt par to, ka jūs nepārtraukti aizstāvat dialogu. Par to mēs jūs vērtējam ļoti augstu.
(Aplausi)
Priekšsēdētājs
Liels jums paldies, Schulz kungs. Mēs, protams, ceram - un mēs visi tam piekritīsim - ka J. Solana uzstāsies mūsu priekšā vēl pāris reizes pirms Parlamenta pilnvaru termiņa beigām.
Graham Watson
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, mēs ar smagumu sirdī kārtējo reizi diskutējam par to, ko ES var darīt, lai atvieglotu ciešanas Tuvajos Austrumos.
Paskatoties uz pēdējo konfliktu Gazā, var lietot visas vecās, pazīstamās frāzes: abu pušu vaina; Hamas provokācija; nesamērīga Izraēlas reakcija. Bet, runājot par vardarbības atkārtošanos, mēs esam lietojuši šīs novalkātās frāzes tik bieži, ka tās ir zaudējušas jebkādu spēku. Mēs nevaram tā turpināt. Protams, mūsu morālais pienākums ir palīdzēt atjaunot Gazu. Protams, ir saprātīgi, ka Izraēla veic aizsardzības pasākumus. Ir pietiekami slikti redzēt, kā tiek uzspridzināta lidosta, skolas un kanalizācijas sistēmas; vēl sliktāk ir to visu atjaunot par Eiropas naudu, zinot, ka tas visdrīzāk tiks atkal iznīcināts.
Vai ir iespējams un ticams, ka Izraēla var mums apliecināt, ka tas nenotiks? Jebkurā gadījumā atjaunošana un Eiropas Savienības palīdzība nenovērsīs turpmāko konfliktu. Mums ir vajadzīga jauna un pozitīva pieeja, ja iespējams kopā ar ASV, bet, ja tas nav iespējams, tad bez viņiem.
Pagājušā mēneša vardarbība un šī mēneša vēlēšanu rezultāti ir izmainījuši debašu nosacījumus. Hamas ir politiski stiprāks, tas ir militāri neskarts, tas nevēlas atzīt Izraēlu, un sagaidāmā koalīcija Izraēlā ieturēs stingrāku kursu nekā jebkad iepriekš un atklāti nevēlēsies, lai Palestīna kļūst par atsevišķu valsti. Tikmēr bezdibenis starp Rietumkrastu un Gazu kļūst arvien platāks, draudot radīt pastāvīgu nodalījumu.
Padome un Komisija nav īsti pateikušas, kāda būs to reakcija uz šo notikumu pavērsienu, un šķiet, ka Čehijas prezidentūra nevēlas, lai šis jautājums būtu darba kārtībā, bet mēs nevaram atļauties vairs ilgāk gaidīt. Šobrīd, kad situācija nepārtraukti mainās un nedz Hamas, nedz Izraēla nerunā savā starpā, mums ir jāievieš realizējami nosacījumi, saskaņā ar kuriem mēs varam runāt ar abām pusēm. Izolācija ir novedusi tikai pie izmisuma.
Ir pienācis laiks delikātai, bet apņēmīgai diplomātijai. Kurā forumā? Četriniekā, Solana kungs? Labi, iespējams, bet vispirms atzīsim, ka politikas neveiksmes, sagrautās cerības un augošais ekstrēmisms ir noticis Četrinieka pārraudzībā. Tā sūtnis Tony Blair pat nekad nav bijis Gazā. Ja viņš tur aizbrauktu, viņš varētu apmeklēt industriālās zonas būvlaukumu, kas ir viens no viņa lolotajiem projektiem, kurš tika veidots, lai radītu darbavietas, bet kurš pagājušajā mēnesī tika nolīdzināts līdz ar zemi.
(Aplausi)
Četriniekam ir jābūt atvērtākam pret jaunu pieeju, un gadījumā, ja mūsu partneri tajā nevar spert šo soli, tad mums ir jāizpēta veidi, kuros to varētu izdarīt.
Visbeidzot, mēs varam sagatavoties nākotnei tikai tad, ja mēs godīgi atzīsim pagātnes notikumus. Ir jāveic brīva un godīga starptautiskā izmeklēšana par iespējamajiem noziegumiem Gazas konfliktā. Gan UNRWA, gan mūsu pašu Parlamenta komiteja ir ziņojusi par satraucošiem šo noziegumu pierādījumiem, un liecības ir patiešām nopietnas. Ja Izraēla tiek nepatiesi apsūdzēta, tās labais vārds ir jāatjauno, bet, ja tā ir izdarījusi šos noziegumus, tai ir jāuzņemas atbildība. Mums ir jāpanāk vienošanās par miermīlīgu un labvēlīgu nākotni abām nošķirtajām pusēm, lai ienaidnieki atkal varētu kļūt par draugiem. Tomēr mūsu pieejas nespēja to līdz šim izdarīt ir rakstīta uz zemes ar izlietajām asinīm. Solana kungs, mums ir jāsagatavo jauns ceļš uz mieru, un vajadzības gadījumā Eiropas Savienībai ir jāuzņemas vadība.
(Aplausi)
Brian Crowley
UEN grupas vārdā. - (GA) Priekšsēdētāja kungs, Augstais pārstāvi un komisāre B. Ferrero-Waldner, es sirsnīgi apsveicu šodienas vienošanos sniegt humāno palīdzību Gazas joslai. Tas ir Eiropas Parlamenta solis pareizajā virzienā.
Pašreizējā humānā situācija Gazā ir slikta, un Eiropas Savienībai ir pienākums palīdzēt.
Ir daudz runāts par vajadzību pēc miera, dialoga, sapratnes, atturības, ja tā var teikt, attiecībā uz reakciju un pretreakciju uz dažādiem notikumiem. Bet trīs lietas ir uzreiz pamanāmas, kad mēs runājam par Tuvajiem Austrumiem.
Pirmkārt, tās nav vienlīdzīgu pušu sarunas. Vienā pusē ir spēks, otrā ir vājums un šķelšanās. Otrkārt, ārējā ietekme un atspoguļojums ārējos plašsaziņas līdzekļos nav vienlīdzīgs. Viena puse saņem starptautisko plašsaziņas līdzekļu un valstu pozitīvāku aizsardzību; otra puse cieš no pazemojošiem jēdzieniem "terorisms” vai "reakcionārs”.
Treškārt, un tas ir vissvarīgākais, ka par spīti visām politiskajām nesaskaņām, ģeogrāfiskajām nesaskaņām un vēsturiskajiem strīdiem tie ir tie paši cilvēki, kas turpina ciest dienu no dienas: sievietes, bērni, nevainīgi civiliedzīvotāji, cilvēki, kam nav nekāda sakara ar politiskajām grupām, politiskajām organizācijām vai paramilitāriem grupējumiem vai teroristu organizācijām. Tie ir nabadzīgie un nevainīgie, kas atrodas raķešu, bombardēšanas un tā sauktās - un es smejos, kad dzirdu šos vārdus - "viedās bombardēšanas” krustugunīs Nepastāv tāda "viedā” vai "drošā” bumba. Kad tā nokrīt, tā sprāgst, tā nogalina cilvēkus.
Mums ir pietiekami pierādījumi, ka ne tikai Hamas uz Izraēlu raidītās raķetes ir nogalinājušas nevainīgus cilvēkus, bet arī, ka simtreiz vairāk Izraēlas spēku raidītās bumbas un lodes ir nogalinājušas tūkstošiem un ievainojušas tūkstošiem cilvēku Gazā un okupētajās teritorijās. Patiešām, mums ir īra John King, kas strādā UNRWA Gazā, liecības, ka tad, kad viņi informēja Izraēlas iestādes, ka to bumbas krīt Gazā netālu no ANO nožogotās teritorijas, kur tika glabāta degviela un pārtika un kas arī kalpoja par patvērumu bērniem, kuru skola tika bombardēta pirms tam tajā pašā dienā, bumbas sāka krist tuvāk; un, kad viņi zvanīja otrreiz, bumbas nokrita uz degvielas pagaidu noliktavas ANO nožogotajā teritorijā.
Iespējams, tā ir nolaidība, nepareiza informācija vai pārdomāts uzbrukums, bet jebkurā gadījumā tas ir - varbūt dažu cilvēku uztverē ne gluži kara noziegums - bet tas ir uzbrukums miera, cilvēcīguma un brīvības iestādēm. Kara laikā pastāv bruņoto spēku izmantošanas noteikumi, ir noteiktas liets, ko nedrīkst darīt.
Protams, mums ir jāsniedz palīdzība un atbalsts palestīniešiem viņu teritoriju atjaunošanai. Protams, mums ir jānodrošina un jāuzstāj, ka tiek risinātas sarunas un ka miers var zelt un plaukt, bet, lai to sasniegtu, mums ir jāsper drosmīgi soļi arī Eiropā. Tāpat kā Martin Schulz arī es uzslavēju Javier Solana par to, ka viņš ir gājis šo garo, vientuļo ceļu, runājot ar cilvēkiem, ar kuriem neviens cits nebūtu runājis, atverot dialoga durvis, jo galu galā tikai ar dialogu starp ienaidniekiem var iedibināt mieru un tikai miera laikā var būvēt pamatus stabilam divu valstu risinājumam, kas nodrošinās mieru, vienlīdzību, drošību un taisnīgumu Tuvajos Austrumos.
Jill Evans
Verts/ALE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, es piedalījos Eiropas Parlamenta delegācijā, kas devās uz Gazu pagājušajā nedēļā, lai redzētu postījumus, un šodien Parlamenta rezolūcijas uzsvars tiek likts uz humāno rīcību, kas ir steidzami vajadzīga.
Tā ir īsta humānā krīze, un, kā mēs to steidzami risināsim? Deviņdesmit procenti Gazas iedzīvotāju ir atkarīgi no ANO palīdzības. Tas nav saistīts ne ar kādām sarunām Mums ir jānodrošina, ka palīdzība nonāk mērķī, tāpēc ir jāpārtrauc aplenkums un jāatver pārejas. Kā blīvi apdzīvota teritorija ar 1,5 miljoniem cilvēku, kas ir tikusi bombardēta 22 dienas, kurās tika nogalināti vairāk nekā 1000 cilvēku, var sākt atgūties, ja ir atļauts ievest tikai 15 humāno preču kategorijas: pārtiku, dažus medikamentus un matračus? Mājas un birojus nav iespējams atjaunot bez cementa, kas ir aizliegts. Nav iespējams mācīt bērnus skolās, kurās nav papīra, jo tas ir aizliegts. Nav iespējams pabarot cilvēkus, ja nav atļauts ievest pietiekami daudz pārtikas. Nav tā, ka trūktu palīdzības, bet to nav atļauts ievest. Mums ir jāizdara spiediens uz Izraēlas valdību, lai izbeigtu blokādi un atvērtu pārejas.
Jebkurā novērtējumā, kurā tiek apskatīti Gazā nodarītie postījumi, ir jāvērš uzmanība uz pārdomātu trajektorijas programmēšanu, lai iznīcinātu infrastruktūru un ekonomiku. Mēs redzējām pārdomātus uzbrukumus skolām, rūpnīcām, mājām un slimnīcām. Kārtējo reizi mēs esam bijuši liecinieki tam, kā Izraēla iznīcina projektus, ko finansē Eiropas Savienība, un tā vietā, lai rīkotos šajā sakarā, mēs runājam par tirdzniecības attiecību uzlabošanu, kad cilvēktiesību nosacījumi pašlaik tiek pārkāpti pie pašreizējiem nolīgumiem.
J. Solana runāja par to, kā to pašu politiku īstenošana var novest mūs pie tiem pašiem rezultātiem. Es tam piekrītu. 2006. gadā Eiropas Savienība atteicās atzīt Palestīnas vienoto valdību, kurā bija iekļauti Hamas biedri, tomēr tagad mēs esam gatavi atzīt jaunu Izraēlas valdību, kurā var būt locekļi, kas noraida divu valstu risinājumu un kas neatbalsta Palestīnas valsts izveidošanu.
Šobrīd ir būtiski, lai ES būtu gatava strādāt ar un atzīt Palestīnas pagaidu saskaņas valdību, kurai ir jāizveidojas pēc sarunām Kairā nākamo dažu nedēļu laikā, un mums ir jādod skaidri signāli starptautiskajai sabiedrībai par mūsu plāniem. Mums ir jāatbalsta samierināšanas process Palestīnā kā daļa no ilgtermiņa risinājuma sasniegšanas, un tas nozīmē nodrošināt, ka mēs neatkārtojam pagātnes kļūdas.
(Aplausi)
Francis Wurtz
Priekšsēdētāja kungs, Solana kungs, komisāre, kad es gandrīz pirms mēneša klausījos, kā Gazā dzīvojošie bērni starp savu māju gruvešiem stāstīja, kā viņi ir trīcējuši bombardēšanas laikā, vai kā viņu vecāki raksturoja to 22 dienu un nakšu elli, kas uz visiem laikiem iezīmēs viņu dzīvi un turpmāko paaudžu atmiņas, es nelepojos par Eiropu.
Es domāju par dažiem mūsu dalībvalstu vadītājiem, par visiem tiem, kam būs jāatbild vēstures priekšā par politiskās drosmes trūkumu, garām palaistajām iespējām, par redzējuma trūkumu. Es sev uzdevu šādu jautājumu: kādās galējībās Izraēlas vadītājiem ir jānonāk savā necilvēcīgumā pret palestīniešiem un nicinājumā pret likumu un pamatvērtībām, pirms galvenie Eiropas politiskie vadītāji uzdrošināsies pacelt pirkstu un beidzot pateikt: "Nu gan pietiks”?
Tie, kas sevi sauc par Izraēlas draugiem, lai attaisnotu pašreizējās valdošās šķiras nesodāmību un neierobežotās ērtības, ir jāpadomā par izcilā izraēliešu rakstnieka David Grossman vārdiem, kurus es vēlos citēt: "Šobrīd valstī valdošā nacionālisma hiperbolas uzplūdos nenāktu par skādi atcerēties, ka galējā analīzē šī pēdējā operācija Gazā ir tikai kārtējā pieturvieta ceļā, kas pilns ar uguni, vardarbību un naidu. Ceļā, ko brīžiem vainago uzvara, brīžiem sakāve, bet kas nenovēršami ved uz bojāeju”.
Vai arī ļaujiet viņiem uzdot to pašu jautājumu, ko uzdeva slavenais izraēliešu vēsturnieks Shlomo Sand, kuru es arī citēju: "Mēs radījām postažu. Mēs esam pierādījuši, ka mums nav morālu ierobežojumu. Vai mēs esam stiprinājuši mieru palestīniešu starpā?” Viņš turpina: '"Izraēla ir iedzinusi palestīniešus izmisumā.”
20 gadus Yasser Arafat un Palestīnas pašpārvalde atzina Izraēlas Valsti, neko nesaņemot pretī. Dāma un kungi, Izraēla noraidīja Arābu valstu līgas piedāvājumu 2002. gadā. Visi runā par Arābu valstu līgu un par Arābu valstu līgas miera projektu. Tas ir pastāvējis septiņus gadus. Ko Eiropa ir darījusi, lai izmantotu šo iespēju?
Tādēļ es atgriežos pie Shlomo Sand: "Izraēla noraidīja Arābu valstu līgas 2002. gada piedāvājumu pilnībā atzīt Izraēlu ar robežām, kādas tās bija pirms 1967. gada.” Tādējādi izraēliešu vēsturnieks secina: "Izraēla vienosies par mieru tikai tad, ja tiks izdarīts spiediens uz tās politikām”.
Tas rada jautājumu, Solana kungs, jo jūs neko neteicāt par starptautiskajām tiesībām. Kādu spiedienu ES ir gatava izdarīt uz Izraēlu par Gazu un Rietumkrastu, tostarp Jeruzalemi, lai atgādinātu tās pašreizējiem un turpmākajiem vadītājiem, ka dalībai starptautiskajā sabiedrībā kopumā un īpaši priviliģētajām partnerattiecībām ar Eiropas Savienību ir sava cena, ka nevar būt runa par militāru okupāciju, nedz kara noziegumiem, nedz politiku, kas ar katru dienu attālina Eiropu no arābu un musulmaņu valstīm?
Es kā eiropietis negribētu likt visas cerības par politikas izmaiņām attiecībā uz Tuvajiem Austrumiem tikai uz Baltā nama vadītāju. Es joprojām vēlos ticēt radikālām pārmaiņām Eiropā.
(Aplausi)
Kathy Sinnott
(IND/DEM). - Priekšsēdētāja kungs, šodien mēs diskutējam par rezolūciju par humāno palīdzību. Pirms uzstāties es vēlētos uzsvērt, ka es nerunāju IND/DEM grupas vārdā, jo tai nav nostājas šajā jautājumā. Tā vietā es runāju kā Eiropas Parlamenta deputāts pats savā un savas tautas vārdā.
Lielākajam vairākumam Gazas iedzīvotāju ir jāpaļaujas uz humāno palīdzību, kas vajadzīga izdzīvošanai - pārtika, ūdens, pajumte, apģērbs un īpaši medikamenti. Tie ir iedzīvotāji, kas ir dzīvojuši aplenkumā ļoti ilgu laiku. Visas pārejas ir slēgtas jau 18 mēnešus, un tagad pēc briesmīgās nesenās agresijas pret Gazas iedzīvotājiem to situācija ir kļuvusi vēl bezcerīgāka. Ir ļoti grūti nogādāt cilvēkiem pirmās nepieciešamības preces, jo aplenkums joprojām nav atcelts un pārejas joprojām ir slēgtas.
Šīs rezolūcijas E apsvērumā es atzīmēju, ka mēs eiropieši sevi patīkami uzslavējam par mūsu humānās palīdzības centieniem. Jūs, komisāre, runājāt par saviem politiskajiem centieniem, bet, vai mēs esam pelnījuši šo uzslavu? Izraēlas un ES tirdzniecības vērtība ir EUR 27 miljardi gadā. Ja mēs patiešām vēlētos panākt rīcību Gazas jautājumā, mēs izmantotu varu, ko šī tirdzniecība mums dod, piemērojot ekonomiskās sankcijas. Mūsu attiekšanās to darīt pat pēc janvārī notikušās bombardēšanas parādīja, ka mēs kā parasti izvēlamies darījumu status que, kamēr mūsu sniegtā humānā palīdzība, iespējams, remdē mūsu sirdsapziņu. Mēs ne tikai nevēlamies riskēt izjaukt labu darījumu tirgu, lai izbeigtu netaisnību Gazā, bet mēs arī līdz šim neesam vēlējušies anulēt vai pat atlikt ES un Izraēlas nolīgumu.
Es ļoti mīlu ebreju tautu. Koledžā es izmantoju iespēju rabīna vadībā studēt vairākus vēstures un literatūras mācību priekšmetus. Tomēr draudzība nenozīmē aklumu, bet gan vēlēšanos būt godīgam. Patiesībā, spriežot pēc demonstrācijām, kas notika lielākajās Izraēlas pilsētās, daudzi Izraēlas iedzīvotāji publiski iebilst pret valdības rīcību.
Atgriežoties pie humānās palīdzības neatliekamības: fiziskās infrastruktūras atjaunošana ir svarīga, bet var saprast, ka aģentūras var kavēties ar atjaunošanu, ja izskatās, ka Izraēlā varu pārņem vēl draudīgāks režīms. Tomēr cilvēku infrastruktūras atjaunošana nevar gaidīt. Mums ir jāieved krājumi. Es vēlētos īpaši norādīt, ka īpaši nežēlīgie ieroči, kas tika izmantoti janvārī, ir atstājuši daudzus cilvēkus bez locekļiem un ar briesmīgiem apdegumiem. Es pats zinu, kā tas ir, kad tiek sakropļots veselīgs bērns.
Mums ir jāiejaucas gan medicīnas, gan izglītības jomā, lai palīdzētu šiem tūkstošiem cilvēku, jo īpaši bērniem, kas kopš Jaungada ir kļuvuši par invalīdiem uz atlikušo mūžu. Viņiem palīdzot, mums ir jāpiefiksē viņu stāsti, lai sāktu vākt pierādījumus par mērķtiecīgiem uzbrukumiem un iespējamiem kara noziegumiem.
Jean-Marie Le Pen
(FR) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, tā noteikti nav Eiropa, vēl mazāk tas ir bijušais NATO ģenerālsekretārs, tagadējais Augstais pārstāvis kopējās ārpolitikas un drošības politikas jautājumos Javier Solana, kas var pildīt starpnieka lomu starp Izraēlu un Palestīnu. Labākajā gadījumā tie tiks aicināti finansēt Gazas joslas atjaunošanu, kā tie šobrīd to dara Kosovā, Libānā un Afganistānā.
ASV un Izraēla bombardē, kamēr Eiropa finansē atjaunošanu. Tā ir sadalīti uzdevumi starp sabiedrotajiem. Tomēr būtu jāmaksā tiem, kas nodara kaitējumu. Ēģipte ir miera sarunu centrā, pārrunājot pagarinātu pamieru ar Hamas. Tomēr izaicinājums ir grūts, jo jaunā Izraēlas valdība, uz kuru izdara spiedienu trešais ietekmīgākais valstsvīrs A. Liebermann, kas vada ultralabējos spēkus un ko demokrātiski pieņem šajā valstī, riskē, ka tās uzdevums var tikt īpaši sarežģīs šajās sarunās. Faktiski B. Netanyahu, kas tiek uzskatīts par nākamo premjerministru, vienmēr ir iebildis pret pamieru ar Hamas.
Papildu grūtība ir tāda, ka Palestīnas pašpārvalde Mahmoud Abbas vadībā ir kļuvusi Rietumkrastā par sava veida starptautisku protektorātu, kura leģitimitāte ir ievērojami mazinājusies starp iedzīvotājiem.
Pēdējais faktors, kas mums ir jāņem vērā, ir tāds, ka Izraēlas koloniju paplašināšana, kas nav apstājusies kopš 1967. gada, īpaši apgrūtina Palestīnas valsts izveidi Rietumkrastā. Šobrīd bumba ir Izraēlas laukumā, bet, vai katras puses militāristi pieņems šo baznīcas noteikto pamieru, ko abas puses pieprasa, nenodrošinoties ar resursiem?
Es vēlētos piebilst par Francijas atgriešanos pie NATO integrētās militārās struktūras, par kuru notiks diskusija saistībā ar A. Vatanen ziņojumu. Šīs atgriešanās rezultātā Francijai būs jāuzņemas smagi pienākumi. Faktiski mēs pievienojamies NATO, lai gan aukstais karš ir beidzies kopš 1990. gada. Šķiet, ka N. Sarkozy ir aizmirsis par Berlīnes mūra nojaukšanu un Krievijas atgriešanos brīvo valstu skaitā. Vai ir vajadzība pastiprināt blokveida domāšanu laikā, kad mēs varam novērot jaunattīstības valstu multipolaritāti un arvien lielāko varu, tostarp militārajā jomā?
Turklāt Francijas dalība integrētajā struktūrā uzliks tai pienākumu pastiprināt savu pārstāvību Afganistānā, lai gan tā jau ir izvietojusi 3300 vīru lielu karaspēku. Kādus līdzekļus tā izmantos, lai finansētu šo operāciju, kad tās aizsardzības budžets drīz samazināsies līdz mazāk nekā 2 % no IKP un vairāk nekā 30 pulki tiks izformēti?
Paradoksāli, ka mēs plānojam palielināt savu finansiālo līdzdalību, lai no jauna pievienotos NATO, un vienlaicīgi samazinām savu militāro līdzdalību Āfrikā. Tādējādi prezidenta N. Sarkozy tik mīļotā Eiropas aizsardzība būs Atlantijas alianses pīlārs. Lai par to pārliecinātos, pietiek izlasīt Lisabonas līgumu un tā papildu protokolus.
Gan ārpolitikas, gan kopējās drošības jomā Eiropas pieeja nonāk strupceļā, un tas var nozīmēt tikai pievienošanos ASV un tās sabiedrotajiem. Mēs noraidām šo atsacīšanās loģiku valsts suverenitātes un neatkarības vārdā, kuras pamatā jo īpaši ir mūsu neatkarīgais kodolkara novēršanas faktors.
Priekšsēdētājs
Citi deputāti arī ir mazliet pārsnieguši viņiem atvēlēto laiku, un mums ir jāizturas pret visiem vienlīdzīgi.
Javier Solana
Priekšsēdētāja kungs, es nespēšu man atvēlētajā laikā atbildēt visiem, kas runāja šajās debatēs. Es gribētu sirsnīgi pateikties par to, ko jūs teicāt par mani personīgi un par to, ko es daru. Es tikai vēlos jums apliecināt, ka es turpināšu strādāt tikpat apņēmīgi vai, ja iespējams, vēl apņēmīgāk, jo situācija kļūst sarežģītāka ar katru dienu.
Es uzskatu, ka pastāv pieci jautājumi, par kuriem varētu panākt vienošanos starp visiem, kas runāja pirms manis.
Pirmkārt, humānie jautājumi: nevar būt šaubu, ka vissteidzamākais un vissvarīgākais ir humānais jautājums. Pēdējo dienu un nedēļu vardarbība ir krasi pastiprinājusi milzīgās nepilnības tajā, kas ir vajadzīgs, lai atvieglotu iedzīvotāju ciešanas, jo īpaši Gazas iedzīvotāju starpā. Tādēļ mēs darīsim visu, kas ir mūsu spēkos, lai atvieglotu Gazas ikdienas dzīves lielās grūtības. Komisija to darīs bez vismazākās kavēšanās, tāpat kā to darīs Padomes dalībvalstis; to darīs visa starptautiskā sabiedrība.
Otrkārt, robežpāreju atvēršana starp Gazu un Izraēlu un starp Gazu un Ēģipti ir absolūti būtiski, lai to sasniegtu. Turklāt šīs pārejas ir jāatver ātri un nekavējoties. Mūsuprāt, visa palīdzība tiks sniegta visur, kur tā ir vajadzīga, un, runājot īpaši par Rafahu, mēs būsim gatavi izvietot savus spēkus cik vien ātri iespējams. Tur jau atrodas Eiropas Savienības novērotāji, kas ir pieejami, tādēļ, tiklīdz robežas tiks atvērtas Rafahā, mēs būsim gatavi izvietot savus spēkus.
Treškārt, jautājums par palestīniešu vienotību, un tas ir ļoti svarīgs jautājums. Cienījamie deputāti, manuprāt, ir skaidrs, ka šobrīd nebūs iespējams nekāds risinājums, nesākot samierināšanu starp palestīniešiem. Tādēļ, kā minēts pēdējās Vispārējo lietu padomes rezolūcijā, Eiropas Savienība atbalsta un turpinās atbalstīt gan prezidenta M. Abbas, gan prezidenta H. Mubarak centienus, lai sasniegtu progresu palestīniešu samierināšanā.
Daudzi runātāji pieminēja pienākumus, ko mēs varētu uzņemties atkarībā no tā, vai tiks izveidota jauna Palestīnas saskaņas valdība. Cienījamie deputāti, man šķiet - un tas ir mans personīgais viedoklis - ka gadījumā, ja tiks izveidota Palestīnas saskaņas valdība, kuras mērķis būs divu valstu izveide ar miermīlīgiem līdzekļiem un kurai būs Gazas atjaunošanas programma, un kura centīsies veidot vēlēšanu procesu 2009. gadā, Eiropas Savienībai būs jāatbalsta šāda valdība.
Ceturtkārt, jautājums par Izraēlu: pēc vēlēšanām būs divi svarīgi jautājumi. Pirmkārt, mūsuprāt, valdībai, kas tiks izveidota pēc vēlēšanām vai kas tiks izveidota vēlēšanās iegūtā vairākuma rezultātā, būs pienākums turpināt miera procesu. Tādēļ neatkarīgi no tā, kāda valdība tiks izveidota pēc vēlēšanām, mēs turpināsim strādāt un darīt visu iespējamo, lai nodrošinātu, ka tā tiek izveidota un ka tā strādā un veicina miera procesu, darot visu iespējamo, lai novestu šo procesu pēc iespējas tālāk 2009. gada laikā.
Piektkārt, mūsuprāt, nometņu jautājums ir absolūti būtisks. Es uzskatu, ka pēdējiem Izraēlas valdības publicētajiem datiem attiecībā uz nometņu stāvokli 2008. gadā ir jāliek mums visiem justies atbildīgiem.
Es vēlētos jums teikt, ka 2001. gadā es strādāju ar senatoru G. J. Mitchell pie slavenā ziņojuma, kas nosaukts viņa vārdā. Es biju viens no četriem cilvēkiem, kas strādāja pie šīs programmas. Cienījamie deputāti, es gribētu, lai jūs būtu tik labi un pārlasītu šo ziņojumu, kas tika publicēts 2001. gadā un kurā tika minētas lietas, kuras diemžēl joprojām ir jāsaka šodien, piemēram, par nometņu jautājumu. Ja mēs Eiropas Savienībā nespējam censties izmainīt veidu, kādā tiek veidotas nometnes, ir maz iespēju, ka jebkāda miera iniciatīva iemantos uzticamību. Tādēļ šis jautājums ir jāuztver nopietni. Mums ir nopietni jārunā ar saviem draugiem Izraēlā, lai nodrošinātu, ka nometņu jautājums tiek risināts radikāli savādākā veidā.
Visbeidzot, priekšsēdētāja kungs, cienījamie deputāti: Arābu valstu līga. Vienotība arābu valstu starpā ir ļoti svarīga. Ir būtiski sadarboties ar visām Arābu līgas valstīm, lai nodrošinātu, ka miera iniciatīva, ko parakstījusi Arābu valstu līga, paliktu spēkā. Svarīgi, lai šis miera process beigtos ar samierināšanu starp Palestīnu un Izraēlu, bet arī starp arābu valstīm un Izraēlu. Tādēļ mēs pilnībā atbalstām tos, kas strādā, lai padarītu miera iniciatīvu par realitāti.
Arābu valstu līgā var novērot lielu šķelšanos. Mums būs jādara viss iespējamais diplomātiskā ziņā, lai novērstu šo atšķirību padziļināšanos un tā vietā veicinātu saskaņas un sadarbības procesa atjaunošanu lielajā arābu valstu saimē.
Priekšsēdētāja kungs, cienījamie deputāti, kā jau es teicu, 2009. gads būs ārkārtīgi svarīgs. Mums būs jāturpina pārvaldīt krīze, sniegt humāno palīdzību, darīt visu iespējamo, lai nodrošinātu, ka tiek noslēgts pamiers, un darīt visu iespējamo, lai nodrošinātu, ka starp Izraēlu un Gazu un starp Ēģipti un Gazu notiek sarunas. Tomēr, cienījamie deputāti, ja mēs nemainīsim savu mentalitāti no krīzes pārvaldības pozīcijas uz pozīciju, kas ir dziļi konflikta atrisināšanas pamatā, mēs būsim tajā pašā situācijā, pie kuras mēs diemžēl atgriezāmies 2009. gada sākumā.
Priekšsēdētāja kungs, es ceru, ka beigās, ja mēs visi strādāsim kopā, 2009. gadā mums faktiski izdosies atrisināt šo milzīgo konfliktu, kas diemžēl mūs ir mocījis pārāk ilgi.
Benita Ferrero-Waldner
Komisijas locekle. - Priekšsēdētāja kungs, es tikai vēlējos vēlreiz pateikt, ka pagājušajā gadā mēs skaidri teicām, ka neizdošanās mums nav pieņemama. Mēs visi cerējām uz Anapoles procesu, un mēs cerējām uz miera procesu. Diemžēl militārais iebrukums Gazā pēc tam, kad no Gazas uz Izraēlu tikai raidītas raķetes, ir izmainījis situāciju. Tagad mēs visi zinām, ka ir virkne elementu, kas ir absolūti nepieciešami, lai mēs varētu atgriezties pie miera nolīgumiem. Tomēr jebkurā gadījumā viens ir skaidrs: militārs risinājums nav risinājums. Šajā jautājumā es jums visiem piekrītu. Tādēļ neatkarīgi no cenas mums visiem būs jāstrādā, lai ieviestu mieru.
Ir iesaistīti daudzi dalībnieki: Eiropas Savienībā, starptautiskajā sabiedrībā - vai tas būtu ASV, ANO vai Krievijā - bet ir iesaistīti arī daudzi arābu draugi un kolēģi. Es varu tikai cerēt, ka tad, kad tiks izveidota jauna Izraēlas valdība, visi šie dalībnieki vēlēsies sanākt kopā, lai nodrošinātu mieru. Mūsu loģiskais pamatojums ir skaidrs, bet mēs redzēsim, vai emocijas mūs uzvedīs uz pareizā ceļa. Esiet droši, ka mēs strādāsim, lai to panāktu.
(Aplausi)
Priekšsēdētājs
Lai noslēgtu debates, rezolūcijas priekšlikums ir iesniegts saskaņā ar Reglamenta 103. panta 2. punktu.
Debates ir slēgtas.
Balsojums notiks šodien.
Rakstiskie paziņojumi (142. pants)
Bairbre de Brún  
rakstiski. - (GA) Humānā situācija Gazā ir nepieņemama. Astoņdesmit astoņiem procentiem iedzīvotāju ir vajadzīga palīdzība pārtikas jomā, slimnīcās trūkst dzīvībai svarīgi medicīniskie resursi un tūkstošiem tonnu palīdzības nevar tikt ievesti Gazā, jo tiek ielaists nepietiekams kravas automašīnu skaits.
Cilvēki visā pasaulē bija šokēt par zemo starptautiskās reakcijas līmeni, kad vairāk nekā 1000 palestīnieši, tostarp vairāk nekā 300 bērni, tika nogalināti pēdējā Izraēlas uzbrukumā Gazai.
Eiropas un jaunās ASV valdības aktīvajā un ilgtermiņa stratēģijā ir jāiekļauj palestīniešu tiesības uz ilgtspējīgu valsti, pamatojoties uz robežām, kādas tās bija pirms 1967. gada. Tai ir jāpārtrauc nometņu darbība okupētajās teritorijās un jānojauc aparteīda siena.
Ir jānodrošina Izraēlas drošība un brīva Palestīnas valsts, bet ir jāizbeidz situācija, kad Izraēla izmanto drošību kā ieganstu, lai nogalinātu nevainīgus palestīniešus. Ir jāsāk īsts sarunu process.
ES ir jāatceļ Asociācijas nolīgums starp Eiropas Savienību un Izraēlu, kamēr Izraēla neievēro starptautiskos tiesību aktus un humānās tiesības.
Pedro Guerreiro  
Kādai ir jābūt (vai nav jābūt) "Eiropas Savienības lomai Tuvajos Austrumos”? Pēc kādiem principiem tai ir jāvadās?
ES ir jāpieprasa izbeigt agresiju un palestīniešu necilvēcīgo blokādi Gazas joslā un jānodrošina, ka viņiem steidzami tiek sniegta humānā palīdzība.
Tai ir jānosoda brutālā agresija, noziegumi, cilvēka pamattiesību pārkāpumi un valsts terorisms, ko Izraēla veic pret palestīniešiem un ko nekas nevar attaisnot.
Tai ir nepārprotami jānosoda tas, ka Palestīnā ir kolonizatori un kolonizētie, agresori un upuri, apspiedēji un apspiestie, kā arī ekspluatatori un ekspluatējamie.
Tai ir jāatceļ Asociācijas nolīgums un jebkādu divpusējo attiecību stiprināšana ar Izraēlu, piemēram, tā, ko 8. un 9. decembrī aizstāvēja Ārējo attiecību padome.
Tai ir jāpieprasa, lai Izraēla ievēro starptautiskās tiesības un ANO rezolūcijas un izbeidz okupāciju, nometņu veidošanu, nojauc drošības žogu, izbeidz palestīniešu slepkavības, aizturēšanu un neskaitāmos pazemojumus.
Tai ir jāpieprasa un jācīnās par to, ka tiek ievērotas palestīniešu neatņemamās tiesību uz neatkarīgu un suverenu valsti ar 1967. gada robežām un galvaspilsētu Austrumjeruzalemē.
Būtībā tai ir jāizbeidz piedalīties Izraēlas koloniālisma nesodāmībā.
Alexandru Nazare  
Pēdējās vēlēšanas Izraēlā un jaunā ASV administrācija piedāvā iespēju jaunam sākumam Tuvo Austrumu miera procesā. Es uzskatu, ka ES ir jādod skaidrs atbalsta signāls jaunajai valdībai Telavivā, vienlaicīgi skaidri paužot, kas tiek sagaidīts no tās Izraēlas partneriem attiecībā uz tādu pasākumu īstenošanu, kas veicinās ilgstošu mieru, tostarp pārtraucot nometņu darbību Rietumkrastā un piedāvājot spēcīgu atbalstu divu valstu risinājumam, un jāpalīdz izvairīties no militārām galējībām un nopietnajām sekām, ko tas rada.
ES Tuvo Austrumu pieejas pamatā ir jābūt vairākiem spēcīgiem principiem. Pirmais princips ir cieša sadarbība ar ASV, bez kuras mēs nevaram sasniegt ilgstošu risinājumu reģionā. Otrais ir tāds, ka mūsu pieejai ir jābūt vērstai uz to, lai, cik vien iespējams, izvairītos no abu pušu vardarbības, nosodot Palestīnas ekstrēmismu un pārmērīgos Izraēlas pasākumus, kā arī atbalstot tādus mērenus pārvaldības risinājumus abās pusēs, kas spēj veicināt miera procesu.
Es vēlos paust atbalstu Eiropas Parlamenta rezolūcijai, par kuru šodien tiek balsots un kura apstiprina ES iesaistīšanos atjaunošanas procesā Gazā, kā arī nodrošina pamatu diskusijām, kuras notiks martā Kairā starptautisko līdzekļu devēju konferences laikā.
Daciana Octavia Sârbu  
Demokrātija, miers un cilvēktiesību ievērošana ir Eiropas Savienības pamatvērtības, un ES ir pienākums tās aizsargāt un veicināt gan ES, gan attiecībās ar citām valstīm.
Situācija, kas ietekmē Gazas iedzīvotājus, ir traģiska, un tā ir steidzami jāatrisina. Drausmīgie cilvēktiesību un brīvību pārkāpumi šajā reģionā rada bažas Eiropas Savienībai gan no tās attiecību ar Izraēlu perspektīvas, gan no drošības un stabilitātes Tuvajos Austrumos perspektīvas.
Eiropas Savienībai ir jāpieņem steidzami pasākumi, lai sniegtu humāno palīdzību Gazas reģiona iedzīvotājiem, vienlaicīgi domājot vidējā termiņā un ilgtermiņā par pasākumiem, kas veidoti, lai veicinātu mieru, drošību un stabilitāti reģionā.
Paturot to prātā, ES ir jāpastiprina savi diplomātiskie centieni, lai atrisinātu konfliktus un veicinātu dialogu un samierināšanu reģionā. Vienlaicīgi tai ir nekavējoties jāpiemēro stingras sankcijas pret jebkādu pretdemokrātisku nostāju vai cilvēktiesību un brīvību pārkāpumiem.
Czesław Adam Siekierski  
Lai panāktu ES un Tuvo Austrumu vienošanos, šobrīd par prioritāti ir jāturpina būt mēģinājumiem atjaunot stabilitāti un atbalstam miera programmas realizēšanā Gazas joslā.
Eiropas Savienībai arī jādara viss iespējamais, lai izbeigtu konfliktu, kura rezultātā zaudē dzīvību nevainīgi iedzīvotāji. Turklāt centienus ir jākoncentrē uz to, lai sniegtu cilvēkiem palīdzību, lai nodrošinātu, ka viņiem ir dzīvošanai vajadzīgie pamatlīdzekļi. Gazas joslas iedzīvotājiem ir pieejami tikai 60 % no viņiem vajadzīgās ikdienas pārtikas devas, kas nozīmē, ka viņi ir vēl vairāk pakļauti slimību draudiem un atrodas grūtos apstākļos. Dzeramā ūdens trūkums rada ne mazākus draudus kā pārtikas trūkums. Manuprāt, man nav jāpiemin medicīniskās aprūpes trūkums vai skolu un sabiedrisko iestāžu sagraušana, kas ievērojami kavē kārtības ieviešanu un atgriešanos pie normālas dzīves.
Mums jāatceras, ka tikai tad, ka daudzās ikdienas dzīves pamatproblēmas būs atrisinātas, mēs varēsim koncentrēties uz Tuvo Austrumu ekonomisko attīstību un ciešu tirdzniecības sadarbību ar reģionu. Eiropas Savienībai ir iespēja palīdzēt arābu valstīm un visām Tuvo Austrumu valstīm kļūt par reģionu, kur valda labklājība, kas savukārt radīs sistēmu ciešākai sadarbībai starp Tuvajiem Austrumiem un ES.
