Sieviešu slepkavības Centrālamerikā un Meksikā un Eiropas Savienības loma šīs parādības apkarošanā
Priekšsēdētājs
Nākamais punkts ir debates par Raül Romeva i Rueda ziņojumu (Α6-0338/2007) Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas vārdā par sieviešu slepkavībām Centrālamerikā un Meksikā un ES lomu šīs parādības apkarošanā. (2007/2025(ΙΝΙ)).
Raül Romeva i Rueda  
referents. - (ES) Priekšsēdētājas kundze, lai arī sieviešu slepkavības ir globāla problēma, dažās vietās pasaulē šīs parādības ir kļuvušas par pragmatiskiem gadījumiem to lieluma un sarežģītības dēļ.
Šīs vietas diemžēl atspoguļo daudzas problēmas, kuras dažādos veidos ietekmē sabiedrības, kur valda patriarhālās kultūras sociālais modelis. Tas vērojams, piemēram, Meksikā un Centrālamerikas valstīs.
Faktiski tā bija Meksika, kur sāka veidoties sieviešu slepkavību jēdziens, īpaši, kad Īpašais lietu ierosināšanas birojs, kas izmeklēja un ierosināja lietas par sieviešu slepkavībām Meksikas Republikā, kur vadība kongresmens Marcela Lagarde noteica, ka minētais jēdziens, un es citēju: "ir pret cilvēci vērstu noziegumu kopums, tajā skaitā kriminālnoziegumi, cilvēku nolaupīšana, kā arī meiteņu un sieviešu pazušana institucionālā sabrukuma kontekstā”.
Īsumā tas ir noteikumu pārkāpums, kas veicina nesodāmību. Lai arī šis jēdziens tiek attīstīts, daži aizstāv termina "sieviešu slepkavība” izmantošanu, pretstatot terminam "slepkavība” ...
Vēlos palūgt klusumu plenārsēžu zālē.
referents. - (ES) Paldies, priekšsēdētājas kundze, es turpināšanu.
Es runāju par to, ka, lai arī šis jēdziens pastāvīgi attīstās, faktiski dažiem šķiet, ka ir nepieciešams runāt par sieviešu slepkavībām, lai pretstatītu tās slepkavības terminam, un ir svarīgi, ka tas uzsver kādas satraucošas parādības eksistenci mūsdienās: sieviešu slepkavības tikai tādēļ vien, ka viņas ir sievietes.
Pēdējo divu gadu laikā Eiropas Parlaments ir paveicis lielu darbu šajā jautājumā, un, ja rīt, 11. oktobrī, plenārsēdē tiks apstiprināts ziņojums par sieviešu slepkavībām Centrālamerikā un Meksikā un ES lomu šīs parādības apkarošanā, tas būs svarīgs pavērsiens cīņā pret šo parādību.
Šis ziņojums ir ilga un intensīva dialoga ar visiem iesaistītajiem sektoriem rezultāts un neskaitāmi kompromisi starp politiskām grupām: vēlos izmantot šo iespēju un pateikties visiem līdzreferentiem par atbalstu, kā arī vēlos informēt jūs par to, ka šodien šeit ir Marjo Searle un Arsène Van Nierop, Meksikā noslepkavoto Brenda un Hester mātes.
Pieņemot šo ziņojumu, Eiropas Parlaments rīkosies saskaņā ar citām institūcijām, kuras jau ir paudušas savu viedokli šajā jautājumā. To ir izdarījusi Eiropadome un Apvienoto Nāciju Organizācija, kā arī daudzi parlamenti un valdības visā pasaulē. Tā saturs būs ievērojams progress gan problēmas definēšanā, gan nosakot dažādu pušu atbildību cīņā pret šo problēmu.
Viens no principiem, kas izriet no šī ziņojuma, ir šādu noziegumu dažādo iemeslu un veidu noteikšana, kas varētu būt analīzes sākumpunkts.
Ir skaidrs, ka, piemēram, plaši atspoguļotais Sidada Huaresas gadījums - kur kopš 1993. gada tika noslepkavotas 400 sievietes - ir lielā mērā saistīts ar faktu, ka tā ir robežpilsēta ar tipiskām šādu vietu problēmām. Tomēr ir daudzi faktori, kuriem ir jāpieliek pūles un saistībā ar kuriem ir jāievieš integrēta valsts politika.
Šī politika: ietver patriarhālās kultūras novēršanu, investēšanu izglītībā vienlīdzības nodrošināšanai; uzlabojumus datu apkopošanā un tiesu izmeklēšanā; ziņošanas par noziegumiem veicināšanu un paātrināšanu; policistu, tiesnešu, izmeklētāju un ārstu izglītošanu šāda veida noziegumos; vietējo un starptautisko uzņēmumu, kuri darbojas jomās, kur sievietes tiek pakļautas šaubīgiem apstākļiem, uzraudzību; likumdošanas reformas un noteikumu nomaiņu attiecīgos sabiedrības līmeņos, un, visbeidzot, īpaša uzmanība tiek pievērsta upuru un to ģimeņu atbalstam.
Tomēr, runājot par pēdējo jautājumu, vēlos ar nožēlu ziņot par faktu, ka daudzos gadījumos upuri tiek nicināti un pat atzīti par krimināliem noziedzniekiem, bet to ģimenes tiek vajātas un pat apsūdzētas par kaitējuma nodarīšanu pilsētas vai valsts labajai slavai, tikai tāpēc, ka viņi vēlas paaugstināt sapratni par problēmu, un tāpēc, ka vēlas pieprasīt un pieprasa taisnīgumu.
Acīmredzot lielākie un svarīgākie par ierosināto priekšlikumu ieviešanu atbildīgie ir iesaistīto valstu iestādes, un šajā gadījumā tās ir Meksikas un Centrālamerikas valstu iestādes.
Tomēr, ņemot vērā, ka Eiropas Savienība ir noslēgusi asociācijas nolīgumu ar Meksiku, kurā turklāt ir arī pants par demokrātiju un cilvēktiesību ievērošanu, un ka līdzīga nolīguma noslēgšana patlaban tiek apspriesta ar Centrālamerikas reģionu, ir vairāk nekā taisnīgi, ja Eiropas institūcijas pauž savu nostāju un iesaistītās šīs problēmas risināšanā.
To nevajadzētu uztver kā Eiropas Savienības iejaukšanos citas valsts iekšlietās īpaši, ja neatkarīgi no panāktā progresa, par ko minēts ziņojumā, īpaši likumdošanas ziņā, šīs problēmas risināšanai ir nepieciešams pielikt visas pasaules pūles, īpaši Eiropas.
Īsumā es ceru, ka pēc visiem šiem mēnešiem mēs panāksim nepieciešamo vienprātību, lai rīt balsojumā šī rezolūcija tiktu pieņemta ar balsu vairākumu, un mēs beidzot sūtītu skaidru signālu un stingru paziņojumu par to, ko nozīmē cīņa pret vardarbību, kas vērsta pret sievietēm, īpaši minētajos reģionos.
Benita Ferrero-Waldner
Komisijas locekle. - Priekšsēdētājas kundze, kā sieviete un arī kā Komisijas locekle es, pirmkārt, vēlos pateikties Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejai par sieviešu aizsardzību Eiropā un arī visā pasaulē.
Šodien iesniegtais ziņojums patiesi ir jāaplūko globālās cīņas pret vardarbību, kas saistīta ar dzimuma piederību, kontekstā. Tā mēs to redzam, un es pateicos referentam Romeva i Rueda kungam par viņa sacīto.
Sieviešu slepkavības ir traģisks jautājums, kas aptver plašāku problēmu - vardarbību pret sievietēm, ar kuru mums ir jācīnās visos līmeņos: gan vietējā, gan pasaules mērogā. Es vēlos runāt arī par to, ko mēs kā Komisija darām, lai risinātu jautājumu par vispārīgu vardarbību, kas saistīta ar dzimuma piederību, un konkrētiem gadījumiem. Lai to veicinātu ar mūsu ārpolitikas starpniecību Meksikā un Centrālamerikā.
Un, ja jūs man ļautu, es vēlētos teikt dažus vārdus par manu neseno vizīti šajā reģionā, jo es tur biju tieši pagājušajā nedēļā (taču ne Meksikā). Es biju Panamā, Salvadorā, Hondurasā un Nikaragvā. Es jau biju viesojusies Meksikā un iespējams došos uz turieni nākamgad.
Varu jums teikt, ka Komisija ir viena no vadošajām iestādēm cīņā pret vardarbību, kas vērsta pret sievietēm. Ļaujiet man atgādināt, ka 2008. gada 8. martā, Komisija izdeva tā dēvēto "rīcības plānu vienlīdzības nodrošināšanai starp vīriešiem un sievietēm”, par prioritāti izvirzot visa veida vardarbības, kas saistīta ar dzimuma piederību, izskaušanu.
Šī gada martā mēs pieņēmām paziņojumu par dzimumu līdztiesību, veidojot sadarbību, nosakot, ka vardarbība, kas saistīta ar dzimuma piederību, visās tās izpausmēs ir nopietns šķērslis vienlīdzības, attīstības un miera panākšanai.
Komisija arī atbalsta izglītības projektus un sabiedrības sapratnes veicināšanas pasākumus, kuru mērķis ir iesaistīt visus pieaugušos programmās, lai mainītu viņu attieksmi pret vardarbību, kas vērsta pret meitenēm un sievietēm.
Piemēram, kā es teicu, es nupat biju Salvadorā un apmeklēju programmu "Pro Jóvenes”, kas ir paredzēta meitenēm un zēniem - bet īpaši meitenēm - kuri ir bijuši iesaistīti tā dēvētajās Maras vai kuri varēja tajās iekļūt, lai nepieļautu, ka viņi tajās iekļūst. Mani ļoti iespaidoja šī programma.
Jaunais Eiropas Demokrātijas un cilvēktiesību instruments arī nodrošina plašas aktivitātes dzimumu līdztiesības jomā.
Runājot par situāciju Meksikā, es vēlos uzsvērt, ka ES un Meksikas attiecību pamatā ir mūsu 1997. gada globālais nolīgums, kura 1. pantā cilvēktiesības ir noteiktas par ES un Meksikas attiecību pamatelementu. Pamatojoties uz to, ir izveidota, manuprāt, auglīga sadarbība cilvēktiesību un taisnīguma jomā, sadarbība, kas tiek īstenota caur dažādām Meksikas federālo institūciju ieviestām Komisijas programmām, kā arī caur nevalstisko organizāciju īstenotajiem projektiem. Meksikas institūcijas arī informē mūs par vardarbību, kas saistīta ar dzimuma piederību Meksikā. No tā mēs zinām, ka daudzi gadījumi ir atrisināti, bet daudzi citi tiek izmeklēti.
Mana pēdējā saruna ar jauno Meksikas ārlietu ministri - kura, kā jūs zināt, arī ir sieviete - notika Santodomingo, kur mēs pieminējām šo sieviešu slepkavību jautājumu un es guvu informāciju par to, ko dara Meksikas valdība. Viņiem ir arī speciāls padomnieks cilvēktiesību jautājumos, vēl viena dāma, kura strādā tieši pie šī jautājuma.
Centrālamerikas kā reģiona gadījumā valsts, kur situācija ir viskritiskākā, ir Gvatemala. Mūsu pieeja ir bijusi stāties pretī šai problēmai gan dialoga veidā ar institūcijām, gan ar daudzām aktivitātēm saistībā ar vardarbību, kas vērsta pret sievietēm, tajā skaitā, dzimumu jautājumu iekļaušanu visās sadarbības programmās.
Pagājušā gada martā Komisija arī organizēja svarīgu kampaņu par to, kā apturēt vardarbību pret sievietēm, kuras mērķauditorija bija jaunieši un likumdevēji. Tajā pašā laikā mēs arī atbalstījām nacionālās komisijas izveidi pret sievietēm vērstas vardarbības jautājumos, kas sastāv no izpildorgānu, kā arī likumdošanas institūciju un kongresa oficiālajiem pārstāvjiem, kopā 18 valsts iestādēm.
Nesen mēs arī atzīmējām starptautiskās komisijas pret Gvatemalas nesodāmību izveidi, ko mēs pilnībā atbalstām. Papildus šai tiesu varu atbalstošai Komisijas programmas daļai atsevišķa komponente ir veltīta sieviešu slepkavībām. Konkrētāk, aktivitātēm, kuras veic tā sauktais CEPROM. Tas ir atbildīgais priekšsēdētāja birojs, ar kuru mēs esam noslēguši savstarpējās saprašanās memorandu par sadarbību.
Ļaujiet man pieminēt arī mūsu atbalstu sagatavošanās darbiem, kas nepieciešami, lai grozītu likumu pret sieviešu slepkavībām, kuru tagad izskata Kongress, ņemot vērā izmaiņas Kriminālkodeksā.
Visbeidzot, vēlos pieminēt, ka esmu novērojusi lielu labvēlību un proeiropeisku garu šajā ceļojumā uz Centrālameriku, lai risinātu šo jautājumu. Es biju patiesi pozitīvi noskaņota par ieinteresētību reģiona integrācijas veicināšanā un vienotu nostāju attiecībā uz plānotajām pārrunām par asociācijas nolīgumu. Man ir jāsaka, ka bija ļoti svarīgi redzēt, ka pat Panamas ieinteresētība bija daudz lielāka, nekā es gaidīju. Es ceru, ka visi tiks iesaistīti.
Pirmā ziņa, kuru es šeit minēju bija saistīta ar nepieciešamību panākt progresu pārrunās, kuras beidzot sāksies Sanhosē procesā Kostarikā. Tas ir svarīgi, jo tas, protams, būs politisks dialogs, būs sadarbības programma un brīvās tirdzniecības sarunas. Taču tā būs kompakta programma.
Sociālā vienotība būs viens no svarīgākajiem jautājumiem visā Latīņamerikā, tajā skaitā arī Centrālamerikā, un tur šai programmai būs ļoti svarīga nozīme.
Patiesi, vardarbība pusaudžu vidū un vardarbība pret sievietēm ir jautājumi, kuriem, mūsuprāt, ir jābūt ietvertiem, jo mums ir jādara viss, lai mazinātu vardarbību sabiedrībā.
Anna Záborská
PPE-DE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētājas kundze, komisāre, dāmas un kungi, mēs nevaram ignorēt reālo situāciju saistībā ar sieviešu slepkavībām Centrālamerikā. Daudzos pasaules reģionos sievietes veic būtisku ieguldījumu visvērtīgākajās cilvēces sociālajās struktūrās. Pateicoties sieviešu intuīcijai, sievietes bagātina mūsu pasaules izpratni. Viņas palīdz padarīt cilvēku attiecības godīgākas un patiesākas.
Ir pienācis laiks nosodīt un bargi sodīt visa veida vardarbību pret sievietēm ne tikai Centrālamerikā, bet arī vairākās Eiropas valstīs. Tāpēc sieviešu iesaistīšanās materiālās palīdzības un atbalsta sniegšanā vardarbības upuriem varētu būt ļoti svarīga.
Dāmas un kungi, ja ES dalībvalstis var dalīties pieredzē, lai risinātu šīs problēmas, mums nevajadzētu noklusēt savas zināšanas. Tāpēc es esmu pārliecināta, ka sadarbība starp dalībvalstīm un Centrālameriku var būt efektīva.
Es apliecinu, ka Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas darbs patiešām ir emocionāls. Es pateicos referentam Romeva kungam par viņa politisko apziņu un sadarbību. Pēc kopīgas vienošanās mēs esam iesnieguši vairākus grozījumus. Ja šie grozījumi tiks pieņemti, mēs varēsim būt lepni par darbu, kas var uzlabot sieviešu un tādējādi arī visas Centrālamerikas sabiedrības situāciju.
Edite Estrela
PSE grupas vārdā. - (PT) Vēlos sākt ar apsveikumu referentam par izcili paveikto darbu, par dialogu ar līdzreferentiem un par atvērtību un ieteikumu uzklausīšanu. Daudzi cilvēki piedalījās šajā procesā, un, manuprāt, tas ir pamācoši.
Tāpēc Sociālistu grupa atbalstīs šī ziņojuma saturu un iesniegtos priekšlikumus par grozījumiem. Mēs zinām, ka tad, kad ir kādas problēmas, vienmēr sievietes ir tās, kas cieš visvairāk visā pasaulē, Eiropā, Amerikā, Āzijā, Āfrikā, visur. Nabadzība un sociālā izslēgšana ir sieviešu liktenis, tāpat kā vardarbība, psiholoģiska un fiziska vardarbība un tāda vardarbība, kas beidzas ar nāvi. Šis ziņojums ir par vardarbību, kas ir izraisījusi daudzu sieviešu nāvi Centrālamerikā un Meksikā.
Man bija iespēja apmeklēt Gvatemalu kopā ar referentu Eiropas Savienības - Centrālamerikas delegācijas ietvaros un dzirdēt daudzus pārsteidzošus nevalstisku organizāciju ziņojumus un atskaites. Mēs zinām, ka Gvatemalā un Sidada Huaresā notiek daudzas sieviešu slepkavības. Sieviešu slepkavības, kā teikts ziņojumā, nevar izskaidrot tikai kā daļu no vispārējās vardarbības. Jāņem vērā arī konteksts un diskriminācija, kas vēl joprojām turpinās pret sievietēm, un tā ir traģēdija, ka daudzos gadījumos vainīgie paliek nesodīti. Turklāt ziņojumā ir minēts gadījums ar divām Nīderlandes pilsonēm, kuras arī bija sieviešu slepkavību upuri.
Tāpēc, lai arī ir panākts zināms progress un ir ieviesti daži pasākumi, ar to nepietiek; mums ir nepieciešams iet tālāk, un vispirms mums ir nepieciešams īstenot efektīvus liecinieku un upuru aizsardzības pasākumus, lai vainīgie tiktu sodīti un Eiropas Parlamenta misijas šajās valstīs vienmēr varētu iekļaut šādus gadījumus savā dienas kārtībā.
Marios Matsakis
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze, vardarbība pret sievietēm Meksikā un Centrālamerikā pēdējos gados ir sasniegusi dramatiskus apmērus, tūkstošiem sieviešu ir kļuvušas par vardarbīgas nāves upuriem, kas daudzos gadījumos ir bijusi ārkārtīgi cietsirdīga un bieži apvienojumā ar seksuālu vardarbību un spīdzināšanu.
Lai arī daudzu nežēlīgu noziegumu gadījumos vainīgie ir cilvēki ar psiholoģiskiem traucējumiem, daudzās situācijās ir iesaistīta arī organizētā noziedzība, lielā mērā ir novērojama arī cilvēku tirdzniecība, prostitūcija un narkotikas.
Ir ļoti skumji, ka Meksikā un Centrālamerikā no likuma varas varētu vēlēties vairāk dēļ neorganizētas policijas un tiesu sistēmas darbības vai arī dēļ korupcijas un nesodāmības.
Referentu Romeva i Rueda kungu var apsveikt ar to, ka šis ziņojums ir pietiekami spēcīgs, lai sūtītu nepieciešamo ziņu ne tikai minēto valstu valdībām, bet arī visai pasaulei par nepieņemami augsto sieviešu slepkavību līmeni minētajās valstīs.
Daži pēdējie grozījumi - kurus referents ir pilnībā atbalstījis - ir lietderīgi un pilnveido šo ziņojumu. Mana grupa pilnībā atbalsta visus šos grozījumus.
Cerams, ka šis ziņojums tika atbalstīts ar lielu vairākumu, lai dotu skaidru signālu minētajām valstīm par to, ka sieviešu slepkavības Centrālamerika, kas patiesi ir pavisam cita pasaules daļa, ir jautājums, kam būtu jāpievērš pastiprināta uzmanība un kurš prasa veikt drastiskus un efektīvus pasākumus.
Eva Lichtenberger
Verts/ALE grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētājas kundze, kā Meksikas delegācijas locekle es vēlos īpaši pateikties Sieviešu tiesību un līdztiesības komitejai un īpaši referentam par faktu, ka šī problēma, kas ir metusi ēnu uz daudzām diskusijām ar mūsu Meksikas kolēģiem, tiek risināta. Es ceru, ka lielākais vairākums rīt atbalstīs šo ziņojumu, paužot vienotu nostāju un uzsverot, cik nopietni mums ir jāattiecas pret šo problēmu.
Aplūkojot drausmīgos skaitļus, ziņojumus par liecinieku un advokātu mocīšanu, nonāvēšanas un spīdzināšanas draudiem, ģimeņu mocīšanu, situācijas, kuras nekādā veidā nav pieņemamas, Eiropas Savienības pienākums ir runāt, un tas ir arī mūsu pienākums norādīt uz šo parādību. Tā liecina par dramatisku globālas problēmas attīstību saistībā ar to, kāda ir attieksme pret sievietēm, kam steidzami ir jāpieliek punkts 21. gadsimtā.
Tā ir jārisina draudzīgi kopā ar mūsu sadarbības partneriem minētajās valstīs, jo pozitīva situācijas attīstība ir iespējama tikai tādā sabiedrībā, kur sievietes var dzīvot bez bailēm un agresijas un kur gadījumos, kad pret sievietēm tiek vērsti draudi tāpēc, ka viņas ir sievietes, tiek ierosināta lieta.
Tāpēc es atbalstu visus šajā jomā veiktos pozitīvos pasākumus. Mums ir jāredz aizsardzība, mums ir nepieciešama labāka tiesu sistēma, mums ir nepieciešama izglītība. Es uzskatu, ka tad mēs varēsim atbalstīt sievietes Meksikā, Latīņamerikā, sasniedzot tādu aizsardzības līmeni, kas būtu mums pieņemams.
Eva-Britt Svensson
GUE/NGL grupas vārdā. - (SV) Paldies, priekšsēdētājas kundze! Vēlos pateikties referentam par viņa izcilo darbu, par viņa ieguldījumu un zināšanām šajā jomā, un es vēlos uzreiz pateikt, ka mūsu grupa pilnībā atbalsta šo ziņojumu.
Sieviešu slepkavības, par kurām mēs patlaban runājam, galvenokārt notiek vietās, kur mēs investējam apakšuzņēmēju rūpnīcās un kur sievietes ir pilnībā atkarīgas no vīriešiem: sociāli, ekonomiski, visās jomās. Jaunās sievietes, kuras strādā šajās montāžas rūpnīcās parasti neciešs no pieaugošās vardarbības, taču viņas strādā ļoti sliktos apstākļos, kas pastiprina sievietes kā padotā tēlu, viņu var nogalināt, spīdzināt, nolaupīt un tā tālāk. Es zinu par Komisijas veiktajiem pasākumiem, taču es vēlētos redzēt, ka Eiropas Savienība izdara uz šīm valstīm lielāku spiedienu. Mums ir jāparāda, ka ir pilnīgi nepieņemami noslēgt vienošanos par cilvēktiesību ievērošanu, kamēr notiek slepkavības. Mums ir jāvar apturēt tirdzniecības līgumus, līdz mēs redzēsim, ka mūsu izvirzītās prasības ir izpildītas, piemēram, attiecīgo valstu valdībām investējot pietiekami daudz resursu kriminālo noziedznieku meklēšanā un tiesāšanā. Jau vairāk nekā desmit gadus attieksme pret sievietēm ir ārkārtīgi brutāla, un tā nevis samazinās, bet gan palielinās, tāpēc ir laiks rīkoties. Paldies!
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Priekšsēdētājas kundze, arī es vēlos pateikties referentam par viņa darbu un konkrēti par vēlēšanos paust Eiropas Parlamenta neizbēgamo un stingro apņemšanos risināt nopietno un steidzamo problēmu saistībā ar vardarbību, kas vērsta pret sievietēm.
Es atbalstu faktu, ka, tā kā šis ziņojums ir izgājis caur komiteju, tas ir kļuvis daudz sabalansētāks, mazāk tēvišķs, un ir ieguvis pareizu perspektīvu, jo diemžēl vardarbība pret sievietēm nenotiek tikai vienā reģionā, vienā valstī vai vienā kontinentā, tā ir globāla un universāla problēma, un mums tas būtu jāņem vērā turpmāk, strādājot šajā Parlamentā.
Diemžēl un iespējams dažādu iemeslu dēļ tā notiek arī Eiropas Savienībā. Vēlos teikt, neiedziļinoties detaļās, ka manā valstī statistika ir satraucoša: 166 000 lietas iesniegtas tiesā, 48 000 cilvēki apsūdzēti pagājušajā gadā (pa vienam cilvēkam ik pēc divpadsmit minūtēm), un gandrīz 17 sievietes noslepkavotas; pēdējā tika noslepkavota vakar, viņas rīkli bija pārgriezis viņas partneris.
Es domāju, ka šai drausmīgajai statistikai, priekšsēdētājas kundze, vajadzētu likt mums pamatīgi padomāt par mūsu Eiropas Parlamenta lomu, kuru es neredzu kā tiesu, kas soda, bet kā institūciju, kas ievieš efektīvas stratēģijas, lai, pamatojoties uz panāktām vienošanām ar mūsu partneriem, dialogiem, sadarbību un labas prakses piemēriem, meklētu risinājumus šīs parādības izskaušanai.
Meksikas gadījums ir ļoti nozīmīgs, un par to ziņojumā ir teikts: tā ir valsts, kurā, pirmkārt, ir ļoti augsts vardarbības līmenis, no kā ir cietuši arī Eiropas Savienības pilsoņi, un kuru ģimenes mēs tagad atbalstām. Tomēr mums ir jāņem vērā arī tas, ka tā ir sabiedrība, kas cīnās pret neapmierinošo situāciju, un varonīgi cenšas tikt galā ar šo problēmu, mobilizējot valsts institūcijas, federālās institūcijas un vietējās institūcijas, kā arī visu sabiedrību un visas politiskās grupas, un tāpēc, priekšsēdētājas kundze, ziņojumā ir minēts panāktais progress.
Tas ir svarīgi, un es beigšu, priekšsēdētājas kundze, ar lūgumu Komisijai ātri un mērķtiecīgi pabeigt cilvēktiesību rīcības plānu. Vēlos beigt ar to, ka vardarbība pret sievietēm ir ļaunprātīgas izmantošanas problēma, tā ir gļēvulības problēma, tā ir neiecietības problēma un, priekšsēdētājas kundze, galvenokārt tā ir baiļu un bezspēcības problēma, bailes pieņemt citu cilvēku vēlmes un galvenokārt bailes no miermīlīgi un pamatoti izteiktām vēlmēm, miermīlīgi, nevis vardarbīgi.
Zita Gurmai
(HU) Priekšsēdētājas kundze, komisāres kundze, dāmas un kungi, vēlos pateikties Romeva i Rueda kungam par viņa ziņojumu, kas ir par svarīgu problēmu. Man kā Parlamenta loceklei ir patiess prieks, ka viņš ir uztvēris šo sieviešu problēmu tik nopietni.
Vardarbības pret sievietēm ir cilvēktiesību pārkāpums, kas liedz sievietēm viņu pamattiesības. Tāpēc tas ir viens no lielākajiem globālajiem šķēršļiem dzimumu vienlīdzības nodrošināšanai sabiedrībā. Šai parādībai ir dažādi apmēri, taču tā ir globāla, un tāpēc pret to ir jācīnās globāli saskaņā ar Vispārējo cilvēktiesību deklarāciju.
Paša valstis, šajā gadījumā Meksika, ir atbildīgas par to pilsoņu brīvības un drošības radīšanu un nodrošināšanu, tāpēc tām ir jāgarantē instrumenti, kuri nepieciešami, lai novērstu, noteiktu cēloņus un sodītu par vardarbību pret sievietēm pat, ja šāda vardarbība notiek ģimenē.
Es domāju, ka ir ļoti pozitīvi tas, ka Meksika ir ieviesusi tiesiskus pasākumus vienlīdzības nodrošināšanai starp sievietēm un vīriešiem. Tomēr cīņa pret vardarbību, kas vērsta pret sievietēm, nevar aprobežoties tikai ar tiesisku instrumentu izmantošanu, jo šī ir sarežģīta parādība, kam nepieciešams sarežģīts, tiesisks, administratīvs, preventīvs, konsultatīvs, upurus atbalstošs risinājums, dialogs un minēto valstu veikti uzraudzības pasākumi un saistību izpilde.
Eiropas Savienība, kura vairākkārtīgi ir iesaistījusies vienlīdzības nodrošināšanā visā pasaulē un kura ir izstrādājusi vienlīdzības darba plānu 2006.-2010. gadam, ko publicēja Eiropas Komisija un ko komisārs nosauca kā vienu no galvenajām prioritātēm, kā arī kura ir iesaistījusies pret sievietēm vērstas vardarbības apturēšanā, nevar klusēt, kad notiek šāda nežēlastība.
Veidojot ārējās attiecības, kā viens no galvenajiem kritērijiem ir jāņem vērā sasniegtais cilvēktiesību ievērošanā un vienlīdzībā attiecībā pret sievietēm. Ziņojums ir izcils, un es iesaku to pieņemt.
Ilda Figueiredo
(PT) Mēs nevaram palikt vienaldzīgi pret vardarbību, kas vērsta pret sievietēm jebkurā pasaules malā, īpaši mūsu pašu valstīs. Tāpēc mēs pievēršam īpašu uzmanību šai nopietnajai problēmai Meksikā un dažās Centrālamerikas valstīs, kur vēl notiek sieviešu slepkavības, kas nav saistāmas tikai ar vispārīgu vardarbību. Mēs zinām, ka ir nepieciešams ņemt vērā arī diskrimināciju vietējā sociālajā un ekonomiskajā kontekstā, kas sievietēm ir nelabvēlīgs un pat sliktāks gadījumos, kad vietējās sievietes dzīvo lielā nabadzībā un ir ekonomiski atkarīgas, turklāt papildu problēmas vēl rada arī vietējie kriminālie grupējumi.
Tāpēc arī šeit mēs paužam savu atbalstu sievietēm, kuras ir šādas vardarbības upuri, un pievienojamies aicinājumam stiprināt sieviešu tiesības un cienīt viņas; mēs, protams, atbalstām mūsu kolēģa Romeva kunga ziņojumu.
Maria Badia i Cutchet
(ES) Priekšsēdētājas kundze, pirmkārt, es vēlos apsveikt referentu ar šo ziņojumu. Vēlos uzvērt dažus tajā apskatītos jautājumus un arī pievērst uzmanību aspektam, kas, manuprāt, iztrūkst.
Lai uzvarētu cīņā pret sieviešu slepkavām un pret nesodāmību, mums ir jāuzbrūk no dažādām frontēm. Īstermiņā mums ir jāizskauž visa veida diskriminācija likumdošanā, jāveicina ziņojumu iesniegšana par noziegumiem un jāievieš upuru, liecinieku un ģimenes locekļu aizsardzības pasākumi, kā arī jāuzlabo tieslietu un cietumu sistēma.
Šajā jomā es piekrītu, ka Eiropas Savienībai ir jāpiedāvā šīm valstīm pilnīga sadarbība, lai tiktu galā ar grūtībām un kavēkļiem sieviešu tiesību iestrādei tiesību aktos, lai veicinātu starptautisku nolīgumu par cilvēktiesību aizsardzību ratifikāciju, kā arī lai atbalstītu nacionālo tiesību pārskatīšanu un atjaunināšanu šajā jomā. Tāpēc es atbalstīšu Obiols-Estrela grozījumu saistībā ar šo.
Situācijas uzlabošanai ilgtermiņā ir nepieciešams veicināt vērtības, pamatojoties uz dzimumu vienlīdzību, un izglītības kampaņas un informēšanu no bērnības skolās, lai veicinātu sociālo sirdsapziņu, kas izbeigs vardarbību pret sievietēm un varas iestāžu veikto upuru apkaunošanu.
Iespējams, ka ziņojumā trūkst manis pieminētais izglītības aspekts. Man šķiet, ka ar mūsu pieliktajām pūlēm šajā jomā būs par maz, lai pieliktu punktu šim kauna traipam, kam nav vietas 21. gadsimta sabiedrībā.
Benita Ferrero-Waldner
Priekšsēdētājas kundze, liels paldies par šīm patiesi svarīgajām debatēm un īpašs paldies vēlreiz referentam.
Kā es pirms neilga laika teicu, kā sievietei un kā Ārējo attiecību un Eiropas kaimiņattiecību politikas komisārei man šis ir ļoti nozīmīgs jautājums, un ir pilnīgi pareizi teikt - kā es jau teicu sākumā - ka šis ir vispārīgs jautājums, jautājums, kas diemžēl skar mūs visus visās valstīs. Tajā skaitā Eiropas Savienību, taču, protams, nabadzīgajās valstīs, valstīs bez pienācīgiem sociālekonomiskajiem apstākļiem, bez efektīvas policijas sistēmas - kas nozīmē, ka sarežģījumi rodas jau atklāšanas posmā - un arī lielākajā daļā gadījumu bez efektīvas tiesu sistēmas šis jautājums ir daudz aktuālāks. Tāpēc tas viss arī ir svarīgi. Mēs arī zinām, ka daudzās no šeit pieminētajām valstīm, piemēram, Centrālamerikā un Meksikā, tāpat kā citās vēl joprojām pastāv korupcija, un atsevišķos gadījumos mafijas organizācijas darbojas kopā ar vadošajiem cilvēkiem tieslietu jomā, kas nozīmē, ka atklāto noziegumu skaits vēl joprojām ir mazs.
Es piekrītu daudz kam no šodien pateiktā: pirmkārt, tiesiskie pasākumi un, otrkārt, ieviešanas pasākumi. Turklāt es varu vairākkārtīgi atkārtot, ka Komisija jau ir ieviesusi programmas un risina šos jautājums. Tomēr, protams, ir jāņem vērā arī laika faktors. Diemžēl šī parādība nav tāda, kuru var izskaust vienas nakts laikā, to var pakļaut pakāpeniskai kontrolei sociālekonomiskās attīstības kontekstā. Lai mēs tiktu galā ar šo problēmu, mums visiem ir vajadzīgs laiks.
Protams, ir jāveic preventīvi pasākumi; es tikai uzsvēru "Pro Jóvenes” piemēru, jo tā ir interesanta programma. Dāmas un kungi, ja jūs kādreiz būsit Salvadorā - vai pat Gvatemalā, bet īpaši Salvadorā - es ieteiktu, apskatīt notiekošo pašiem. Vismaz nedaudz labu ziņu.
Es varu tikai apstiprināt, ka mums, protams, ir jāturpina mūsu programmas un jāturpina mūsu svarīgais dialogs ar Meksiku, taču es jau minēju, kā sacīja Salafranca Sánchez-Neyra kungs, pašai Meksikai ir jābūt gatavai risināt šo jautājumu un novērst cēloņus. Lieta ir tāda, ka atklājot noziegumu pārāk vēlu, ir ļoti grūti izvērtēt visus aspektus pēc notikuma. Visbeidzot, ir ļoti svarīgi izmantot visas modernās policijas tehnoloģiskās metodes, jo nozieguma atklāšana ir galvenais faktors, bet tiesa - otrais, un protams, ļoti svarīga ir arī vispārīgas diskriminācijas izskaušana sabiedrībā.
Es tikai varu apstiprināt, ka es noteikti esmu jūsu pusē šajā jautājumā.
Priekšsēdētāja
Debates ir slēgtas.
Balsošana notiks rīt, ceturtdien, 2007. gada 11. oktobrī.
Rakstiski paziņojumi (Reglamenta 142. pants)
Zita Pleštinská  
rakstiski. - (SK) 2007. gada 8. martā, Starptautiskajā sieviešu dienā, Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komiteja uzsāka kampaņu par vardarbības, kas vērsta pret sievietēm, izskaušanu.
Šis ziņojums par sieviešu slepkavībām Meksikā un Centrālamerikā ir daļa no kopējās iniciatīvas, kuras mērķis ir globālās vardarbības, kas vērsta pret sievietēm, izskaušana. Pēdējo gadu laikā tieši šajās valstīs ir palielinājies vardarbīgi mirušo sieviešu skaits.
Saskaņā ar Meksikas oficiālo statistiku 6000 meitenes un sievietes tika nogalinātas no 1999. līdz 2006. gadam. Vissatraucošākā statistika ir valstīs, kur sabiedrībā ir dziļi iesakņojusies ekonomiskā nevienlīdzība, konkrētāk, kur sievietes parasti ir ekonomiski atkarīgas no vīriešiem, piemēram, Gvatemalā, Salvadorā, Hondurasā - trešajā nabadzīgākajā valstī Dienvidamerikā - un Nikaragvā.
Sieviešu slepkavības Sidada Huaresā un Gvatemalā ir vissatraucošākās, un šī iemesla dēļ es atbalstu šodienas debates. Es uzskatu, ka tikai, pamatojoties uz padziļinātu šo jautājumu analīzi, kas būtu jāveic līdz 2008. gada ES-LAK valstu vadītāju sanāksmei Limā, mēs varēsim novērtēt veiktos pasākumus, tajā skaitā Meksikas varas iestāžu pieredzi, kas palīdzēs mums cīnīties pret vardarbību, kas vērsta pret sievietēm, gan ES, gan Dienvidamerikā.
Mums ir jāpieliek pūles, lai aizsargātu sievietes no visa veida vardarbības.
Richard Seeber  
Sieviešu slepkavību un vainīgo nesodīšanas problēma Meksikā un Centrālamerikā nav uzlabojusies par spīti lielajām pieliktajām pūlēm. Tāpēc Meksikas un Centrālamerikas valstu valdībām vajadzētu turpināt censties novērst un atklāt sieviešu slepkavības, kā arī citus gadījumus, kad pret sievietēm tiek vērsta vardarbība.
Šajā sakarā es vēlos lūgt Centrālamerikas valstu valdības pastiprināt maquiladora (apakšuzņēmēju) uzņēmumu korporatīvās sociālās atbildības īstenošanas uzraudzību. Turklāt Eiropas principam par vienlīdzīgām iespējām un tiesībām sievietēm un vīriešiem ir daudz spēcīgāk jāietekmē aktīvā ES cilvēktiesību politika
Tāpēc es aicinu Komisiju nākt klajā ar priekšlikumu par to, kā labāk koordinēt dažādās ES iniciatīvas saistībā ar sieviešu slepkavību izskaušanu starp vietējām varas iestādēm un institūcijām nākotnē. Ir jāizmanto visi pieejamie ārējie policijas instrumenti. Šajā sakarā es vēlos lūgt Komisiju un dalībvalstis īstenot aktivitātes, lai pārbaudītu atbilstību demokrātijas un cilvēktiesību pantiem esošajos un plānotajos nolīgumos.
Diskutējot ar Centrālamerikas valstīm par asociāciju nolīgumiem, ir jāveic dzimumu vienlīdzības ietekmes uz ilgtspējīgu ekonomiku novērtējums. Eiropas cilvēktiesību politika, konkrēti sieviešu tiesības, nedrīkst tikt aplūkotas kā ekonomiskas un ģeopolitiskas intereses.
