Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Wyn
 Arvoisa puhemies, pöytäkirjaan on merkitty kalastusta koskevan Cunhan mietinnön kohdalla minun äänestäneen "puolesta", kun tarkoitin äänestää "vastaan". Pyydän korjaamaan pöytäkirjaa tältä osin. Myös eilisessä Kiinaa koskevassa keskustelussa äänestin mietinnön puolesta. Haluaisin, että se merkitään pöytäkirjaan.

Puhemies
Asia merkitään pöytäkirjaan asianmukaisesti, hyvä parlamentin jäsen Wyn.

Posselt
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää vain yhden kysymyksen. Eilisessä pöytäkirjassa lukee, että keskustelimme McNallyn mietinnöstä ja että siitä on määrä äänestää 2. helmikuuta. Haluaisin vain kysyä, miksi näin pitää tehdä. Olen kuullut, että asiakirjojen osalta kaikki ei ole kunnossa. Tällaista ei kuitenkaan oikeastaan saisi tapahtua. Mietinnöstä on keskusteltu, meillä on tänään ollut aikaa äänestää siitä, enkä ymmärrä alkuunkaan, miksi äänestyksen täytyy olla ajallisesti niin kaukana keskustelusta. Parlamentin periaatteena on itse asiassa ollut toimittaa äänestys mahdollisimman pian keskustelun jälkeen.

Puhemies
Syy siihen, että mietinnöstä äänestetään helmikuussa on se, että sen kääntämisessä on tiettyjä ongelmia, jotka täytyy selvittää. Eri teksteistä on saatava yhdenmukaisia, ja tähän menee jonkin verran aikaa. Tämä johtuu puhtaasti käännösteknisistä syistä.

MacCormick
Arvoisa puhemies, huomautin pöytäkirjasta jo eilen illalla. Pöytäkirjan kohdassa 6, sivuilla 6 ja 7, on viittaus tekemääni esitykseeni, jonka mukaan Cunhan mietinnön 6 kohtaa ei otettaisi käsiteltäväksi. Pyysin nimenhuutoäänestystä, ja puhemies ilmoitti selvästi, että siitä toimitettaisiin nimenhuutoäänestys. Me äänestimme kuitenkin äänestyskoneillamme. Olen kuitenkin ymmärtänyt niin, ettei äänestyksestä pidetty pöytäkirjaa. Haluaisin merkittävän muistiin, että esityksestä olisi pitänyt toimittaa nimenhuutoäänestys ja esitystä puoltavista ja vastustavista äänistä olisi pitänyt olla käytettävissä nimet sisältävä luettelo.

Puhemies
Hyvä parlamentin jäsen MacCormick, olen tietoinen tästä ongelmasta. Kyse on tahattomasta teknisestä virheestä, toisin sanoen tehtävää hoitava henkilökunta teki täysin odottamattoman, tahattoman ja väistämättömän teknisen virheen, joka ei ollut ennakoitavissa. Näin ollen, vaikka nimenhuutoäänestys toimitettiinkin asianmukaisella tavalla, sen tulosta ei kuitenkaan rekisteröity. Tämä on ainoa syy, eikä ongelmaa voida ratkaista. Tämä tapahtui kohtalon käskystä, hyvä parlamentin jäsen MacCormick.

Hudghton
Arvoisa puhemies, samassa kohdassa eli eilisen istunnon pöytäkirjan kohdassa 6, joka käsittelee Cunhan mietinnön osalta käytettäviä menettelyä koskevia esityksiä, sanotaan, että minä ehdotin mietinnön palauttamista valiokuntakäsittelyyn työjärjestyksen 144 artiklan nojalla pääasiassa siksi, että päätöslauselmaesityksen 6 kohdan hyväksyttävyydestä oli epäilyksiä. Se ei pidä paikkaansa. Vaikka viittasinkin mahdollisuuteen tehdä esitys, jonka mukaan asiaa ei oteta käsiteltäväksi ja jota kollegani, jäsen MacCormick, saattaa ehdottaa, mietinnön palauttamista valiokuntakäsittelyyn koskevan pyynnön syynä olivat huomattavat poliittiset erimielisyydet samoin kuin ehdotuksen käytännön toteutusta koskevat epäilyt. Tavoitteenani oli siksi edistää asiasta kiinnostuneiden osapuolien kanssa käytävää keskustelua ja kuulemista.

Puhemies
Merkitsen huomionne muistiin, hyvä parlamentin jäsen Hudghton.

Ford
Arvoisa puhemies, minulla ei ole minkäänlaista ongelmaa pöytäkirjaan sisältyvien tietojen osalta - minun kohdallani ongelmana on se, mitä pöytäkirjassa ei ole. Keskiviikon pöytäkirjassa on luettelo jäsenistä, jotka muuttivat äänestyspäätöstään. Huomaan, että eilisen pöytäkirjassa sellaista luetteloa ei ole, vaikka tiedän ainakin kaksi jäsentä, jotka muuttivat pääomaveroa käsittelevää päätöslauselmaa koskevaa äänestyspäätöstään. Voitteko sanoa minulle, milloin meille kerrotaan näistä äänestyspäätösten muutoksista, koska se kiinnostaa selvästikin eräitä jäseniä? Oletan, että lisäys tehdään seuraavan istunnon pöytäkirjojen yhteydessä, ja meillä on silloin mahdollisuus kommentoida sitä.

Puhemies
Hyvä parlamentin jäsen Ford, asia tarkistetaan ja pöytäkirjaan tehdään tarvittaessa asianmukaiset korjaukset.

Fraga Estévez
Arvoisa puhemies, haluaisin vain tiedottaa eräästä asiasta: tänä aamuna Madridissa tehtiin terrori-isku. Autoon oli laitettu pommi. Yksi ihminen sai surmansa. Halusin vain jälleen kerran ryhmäni puolesta tuomita nämä terroriteot.

Puhemies
Paljon kiitoksia, hyvä jäsen Fraga. Saimme todellakin kuulla tästä surullisesta tapahtumasta. Valitettavasti terroristimurhaajat rankaisevat jälleen kerran espanjalaista yhteiskuntaa, ja ymmärrätte varmaan, että tämän istunnon puhemiehenä yhdyn nyt näihin sanoihin aivan erityisen voimakkaasti, koska olen itsekin espanjalainen.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Yhteinen kalastuspolitiikka: vuoropuhelun vahvistaminen elinkeinon harjoittajien ja yhteisen kalastuspolitiikan vaikutuspiiriin kuuluvien tahojen kanssa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Miguélez Ramosin kalatalousvaliokunnan puolesta laatima mietintö (A5-0094/99) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi yhteisestä kalastuspolitiikasta käytävän vuoropuhelun vahvistamisesta elinkeinon harjoittajien ja yhteisen kalastuspolitiikan vaikutuspiiriin kuuluvien tahojen kanssa (KOM(99)0382 - C5-0145/99 - 1999/0163(CNS)).

Miguélez Ramos
Arvoisa puhemies, tänään käsiteltävänä olevalla asetuksella pyritään parantamaan yhteisestä kalastuspolitiikasta käytävän vuoropuhelun parantamisesta elinkeinon harjoittajien ja yhteisen kalastuspolitiikan vaikutuspiiriin kuuluvien tahojen kanssa. Näin komissio haluaa varmistua siitä, että se saa tehokkaasti ammattialan tarpeita koskevaa tietoa, ja suosia myös yhteisen kalastuspolitiikan piirissä tehtävien sääntöjen ja päätösten levittämistä tälle alalle.
Kalatalousvaliokunta ei voi muuta kuin kannattaa tätä asetusehdotusta. Laatiakseen ehdotuksia ja käyttääkseen toimivaltaansa Euroopan komission on välttämättä tunnettava alan todellisuutta harjoittamalla vuoropuhelua niiden ammattilaisten kanssa, joista tämä ala koostuu.
Tätä asetusehdotusta edelsi neuvoa-antavan kalatalous- ja vesiviljelykomitean uudistaminen. Tämä neuvoa-antava elin muodostettiin vuonna 1971 ja siinä ovat mukana kaikki ammattialat. Uudistus on lyhyesti sanottuna merkinnyt tämän elimen ajan tasalle saattamista siten, että mukaan otettiin uusia toimijoita, jotka näinä viime vuosina ovat tulleet koko ajan tärkeämmiksi merellisten varojen järkiperäisen pyynnin hallinnoinnissa. Näitä toimijoita ovat esimerkiksi kehitystyölle omistautuneet kansalaisjärjestöt, ympäristönsuojeluryhmät, kuluttajat ja myös tiedemiehet.
Uudistus näkyy myös siinä, että tähän saakka aliedustettuina olleiden alojen vesiviljelyn ja kaupanalan edustajien asemaa on vahvistettu. Myös komitean täysistunnon jäsenmäärää muutettiin ja perustettiin erityistyöryhmiä.
Neuvoa-antavan komitean uudistuksessa komitea korostaa keskeisen tärkeänä asiana sitä, että yhteisössä edustettuina olevat järjestöt asetettiin etusijalle, jotta komitea ei olisi vain kansallisten kantojen äänitorvi.
Parlamentin kalatalousvaliokunnassa, ja ennen kaikkea minä tämän mietinnön esittelijänä , olemme kritisoineet voimakkaasti sitä, että komissio ei koskaan kuullut meitä tämän komitean uudistuksen osalta. Tämä merkitsee sitä, että nyt voimme vain esittää mielipiteemme tästä asetusehdotuksesta, jota uskaltaisin luonnehtia toisarvoiseksi.
Mitä tulee niihin konkreettisiin osa-alueisiin, jotka sisältyvät tähän komission ehdotukseen, jossa kannustetaan YKP:tä koskevan tiedotuksen levittämistä, annamme täyden kannatuksemme alaa koskevien tavoitteiden, mekanismien lainsäädännön osalta. Hyvät parlamentin jäsenet, olisimme enemmän kuin iloisia siitä, että komissio vihdoinkin päättäisi toteuttaa nämä tiedottamiseen liittyvät ponnistukset. Kun komission jäsen puhui edellisen kerran komissiossa, hän myönsi itse, että tämä todellakin on välttämätöntä. Komission jäsen Fischler sanoi, että meillä on markkinointiin liittyviä ongelmia ja että meidän on välttämätöntä tiedottaa enemmän omasta mallistamme ja puolustaa sitä paremmin. Tiedotuksen on suuntauduttava sekä sisäänpäin juuri tälle alalle, jolla alan omaa todellisuutta ei usein tunneta, tai jos tunnetaankin, niin huonosti että myös ulospäin.
Kalatalousvaliokunnan jäsenenä olen monesti yllättynyt siitä, miten huonosti kansalaiset tuntevat yhteistä politiikkaa kalastuspolitiikkaa , jolla on suunnattoman tärkeä merkitys monille jäsenvaltioille ja koko Euroopan unionille.
Mitä tulee alan sisäiseen tiedotukseen, itse alaan kohdistuvaan tiedotukseen, pyydämme komissiota olemaan tietoisia siitä todellisuudesta, jossa monet kalastajat elävät. Hyvät parlamentin jäsenet, kaikilla ei ole mahdollisuutta hyödyntää uusia tekniikoita, minkä vuoksi tiedottaminen ja tiedotuskampanjat on toteutettava kaikkien käytettävissämme olevien, myös kaikkein perinteisimpien, tiedotusvälineiden avulla. Näin ollen haluan korostaa kirjallisten viestintävälineiden jotka ovat yhä enemmän huolissaan Euroopan kalatalousalan tulevaisuudesta ja myös radion ja television merkitystä, sillä ne ovat kaikkien saatavilla olevia demokraattisia viestintävälineitä.
Lopuksi haluan kiinnittää komission huomion siihen, että kaikkien järjestöjen on oltava edustettuina neuvoa-antavassa komiteassa. Komission ja alan ammattilaisten välinen vuoropuhelu on tärkeää. Jotta tämä vuoropuhelu tuottaisi kuitenkin myös hedelmää, on tärkeää, että nämä ammattilaiset todellakin edustavat niitä eri aloja, jotka kuuluvat yhteisen kalastuspolitiikan vaikutuspiiriin. Komission ehdotuksessa tai neuvoa-antavaa komiteaa koskevassa päätöksessä ei kuitenkaan ole esitetty mekanismeja, joilla tämä taattaisiin.
Näin sirpaleisella alalla, joka on maantieteellisesti erittäin hajanainen ja jolla ei perinteisesti ole järjestäydytty, on todella hankalaa, että komission keskustelukumppanit olisivat yhteisön tasolla sektorinsa luotettavia edustajia. Edustavuuden lisäämiseksi olisi ehkä hyvä, että komissio tekisi parhaillaan toteuttamiensa toimien lisäksi myös aloitteita nykyisten ammattialan järjestöjen yhteenliittymisen kannustamiseksi. Niiden kalatalousalan edustajien, jotka on valittu komission keskustelukumppaneiksi, eli neuvoa-antavan komitean jäsenten velvollisuutena on yhteisen edun valvominen.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, kannatan lähes kaikkea sitä, mitä Miguélez äsken varsin rohkeasti esitti. Onhan esityslistalla tänä aamuna aihe, jolla on laajalle ulottuvat vaikutukset Euroopan kalastuspolitiikan tulevaisuuteen: Euroopan yhteisestä kalastuspolitiikasta käytävän vuoropuhelun vahvistaminen kalastusteollisuuden kanssa.
Olemme Euroopan parlamentissa jo vuosikausia käyneet tiivistä vuoropuhelua kalastusteollisuuden kanssa. Teemme valtuuskuntavierailuja Euroopan kalastusalueille selvitelläksemme kysymyksiä tuolla alalla. Näin voimme saada paremman käsityksen niiden ihmisten ongelmista, joiden jokapäiväiselle elämälle ja työnteolle eurooppalainen lainsäädäntö muodostaa puitteet. Olin tällä viikolla Berliinin Grüne Woche -maatalousmessuilla ja kävin siellä tällaista vuoropuhelua Saksan kalatalousalan edustajien kanssa. Aihe on erittäin ajankohtainen ja erittäin kiperä, etenkin kun edessämme on Euroopan yhteisen kalastuspolitiikan uudistaminen vuonna 2002.
Poliittisin keinoin on periaatteessa varmistettava, että kaikki edut otetaan huomioon kohtuudenmukaisesti ja että ennen kaikkea varmistetaan kalavarojen kestävä käyttö.
Kalatalousalan ja yhteisön toimielinten välisen yhteydenpidon on sujuttava molempiin suuntiin. Teollisuuden on tuotava julki tarpeensa ja ilmoitettava niistä komissiolle. Komission on toisaalta valmisteltava säännöt ja päätökset ja tiedotettava niistä. Näissä asioissa tarvitaan vuoropuhelua - ei yksinpuhelua. Sen komissio on ymmärtänyt. Ja sopivien päätösten tekeminen edellyttää tulevaisuudessa, että tunnetaan ongelmat, vaikeudet ja ratkaisumahdollisuudet, jotka alan ammattilaiset tuntevat parhaiten.
Komissio on ottanut kaksi askelta tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Komissio pyrkii käsiteltävänä olevan asetusehdotuksen avulla vahvistamaan eurooppalaisia ammattialan järjestöjä - täysin oikeutetusti. Vuoropuhelua voidaan käydä vain, jos asianomaisille kalatalousalan vuoropuhelukumppaneille osoitetaan itse asiassa myös varoja, jotta he voisivat ylipäätään osallistua Brysselissä käytäviin keskusteluihin; näin ei kuitenkaan pidä heikentää heidän riippumattomuuttaan. Tämän vuoden tukeen on varattu noin 400 000 euroa. Vuoropuhelun onnistuminen riippuu itse asiassa vain siitä, miten hyvin alan ammattilaiset saadaan ymmärtämään monimutkaisia teknisiä näkökohtia niiden paikallisten tiedotustoimien avulla, joita komissio kohdealueilla järjestää.
Kannatan siksi ponnekkaasti komission tämänpäiväistä aloitetta. Samalla minun on kuitenkin kerrottava, että asiassa on eräs suuri mutta. Se koskee nimittäin toista askelta, josta Miguélez myös kertoi täällä. Kyse on tärkeän neuvoa-antavan kalatalouskomitean uudistamisesta. Tämä komitea muodostaa perustan vuoropuhelulle. Miksi Euroopan parlamenttia ei kuultu silloin, kun pohdittiin sitä, miten neuvoa-antavaa kalatalous- ja vesiviljelykomiteaa olisi muovattava ja organisoitava ja mitä tehtäviä sille olisi annettava; komiteahan toimii tavoitellun vuoropuhelun varsin tärkeänä yhteensovittajana ja yhdistäjänä. Tämä on epäkohta, jonka kritisointia jatkamme edelleen.

Muita pieniä muttia näen siinä, että on vaikea löytää henkilöitä, jotka edustaisivat kattavasti maantieteellisesti monitahoisen ja puutteellisesti järjestäytyneen kalatalousalan hajanaisen rakenteen eri sektoreita. Tähän on lopultakin saatava aikaan toimivat olosuhteet. Se tosin edellyttää ehkä myös kalatalousalan uuden organisaatiorakenteen pohtimista. Se taas tosin edellyttää asianomaisten kalastajien luottamusta, toisaalta politiikkaa kohtaan ylipäänsä, toisaalta erityisesti Euroopan yhteistä kalatalouspolitiikkaa kohtaan.
Siihen meidän olisi tulevaisuudessa pyrittävä erittäin pontevasti, mitä pyydän teiltä.

Van Hulten
Arvoisa puhemies, keskustelimme eilen Cunhan mietinnöstä. Euroopan parlamentin alankomaalaiset jäsenet valittivat muun muassa siitä, että kyseisessä ehdotuksessa ei oteta riittävästi huomioon sopimuksia, joita Alankomaissa on tehty viranomaisten ja kalastussektorin välillä, jotta vapaaehtoiselta pohjalta päästäisiin sopuun pyyntikiintiöiden noudattamisesta. Jos viranomaisten ja yhteiskunnallisten järjestöjen välisillä neuvotteluilla on mahdollista saada aikaan vapaaehtoisia sopimuksia, joilla on sama vaikutus kuin lainsäädännöllä, silloin Alankomaiden työväenpuolue pitää tällaisia sopimuksia ensisijaisina siihen nähden, että ylhäältäpäin asioihin sekaannutaan tarpeettomasti. Tämä koskee luonnollisesti myös yhteisötasoa.
Olen siksi myös erittäin tyytyväinen kollegani Miguélez Ramosin mietintöön. Vaikka meillä oli Cunhan mietinnön tapauksessa huomattavia mielipide-eroja, kannatan kovasti Miguélez Ramosin ehdotuksia neuvoa-antavan kalatalous- ja vesiviljelykomitean vahvistamisesta. Kiitokset hänen mietinnöstään. Esitän siitä vain yhden huomautuksen. Neuvoa-antava komitea voi toimia hyvin vain siinä tapauksessa, että se edustaa eri sektoreita, jotka ovat mukana kalastuspolitiikassa, ja että myös kaikki kalastusta harjoittavat jäsenvaltiot ovat siinä edustettuina. Näin ei tällä hetkellä todellakaan ole.
Siksi ryhmämme äänestää tarkistuksen 3 puolesta, jolla pyritään painostamaan hieman siihen suuntaan, ja pyydän Euroopan komissiota huolehtimaan siitä, että neuvoa-antava komitea olisi laajapohjainen siinä mielessä kuin juuri mainitsin.
Sitten lopuksi, arvoisa puhemies, voin ilmoittaa teille, että ryhmäni äänestää Miguélez Ramosin päätöslauselman puolesta, koska tämä päätöslauselma on tärkeä Euroopan unionin kalastuspolitiikan kannalta.

Hudghton
Arvoisa puhemies, mitä tahansa toimea, joka on suunniteltu rohkaisemaan ja tukemaan vuoropuhelun vahvistamista, on pidettävä myönteisenä, ja tiiviimpi vuoropuhelu kalatalous- ja vesiviljelyelinkeinojen harjoittajien kanssa on jotakin sellaista, jota on rohkaistava. Vuoropuhelua ei tulisi käydä kuitenkaan pelkästään kalatalouden ammatinharjoittajien kanssa, vaan meidän on laajennettava vuoropuhelua koskemaan alan järjestöjä, jotka toimivat aktiivisesti ympäristönsuojelun ja kehityksen aloilla, sekä varauduttava erikoistuneiden tutkijaryhmien roolin vahvistamiseen.
Yhdensuuntaisen viestinnän lisäksi on rohkaistava myös kahdensuuntaista viestintää. Minun ryhmäni on kannattanut aina kalatalouden ammatinharjoittajien kanssa käytävää kattavampaa keskustelua. Yhteistä kalatalouspolitiikkaa (YKP) koskevan aluepohjaisen lähestymistavan keskeinen etu olisikin niiden henkilöiden, joita asia suoranaisesti koskee, eli kalastajien itsensä, osallistuminen heidän toimintaansa vaikuttavien päätösten tekemiseen edistäen siten tavoitetta, joka koskee kalakantojen säilyttämistä kestävän kalastuksen avulla, ja tarjoten pitkäaikaisia toimeentulomahdollisuuksia kalastuksesta riippuvaisille yhteisöille Euroopassa.
Minkä tahansa neuvoa-antavaa kalatalouskomiteaa koskevan uudistuksen lisäksi, joka on osa tämänhetkistä YKP:tä koskevaa Euroopan-laajuista arviointia, meillä Euroopassa on toinen mahdollisuus löytää parempia tapoja ottaa kalastajat mukaan kalastusta koskevien tehtävien toteuttamiseen alueellistamisen periaatetta laajentamalla. Kalatalouden ammatinharjoittajien ja muiden asiasta kiinnostuneiden osapuolien ottaminen mukaan paikkakuntakohtaiseen päätöksentekoon tarjoaisi järjestelmän, joka heijastaa paremmin kalatalouden ammatinharjoittajien tarpeita ja edistää pikemminkin kuin hankaloittaa YKP:n sääntöjen noudattamista.
Sen varmistaminen, että kuulemme myös kansalaisyhteiskuntaa asianmukaisesti erityisissä kalataloutta ja ympäristöasioita käsittelevissä kansalaisjärjestöissä, takaa sen, että yhteisön kalastuspolitiikka heijastaa riittävän hyvin kalataloussektorin säilyttämisen ja kestävän kehityksen tavoitteita. Kansalaisjärjestöjen osallistumisen on kuitenkin oltava mielekästä eikä vain vertauskuvallista, ja meidän on tehtävä lujasti töitä sen varmistamiseksi.
Kalastukseen liittyvissä elinkeinoissa toimivien integroiminen päätöksentekoprosesseihin ja kalastajien tukeminen ovat edellytys minkä tahansa tulevan kalastuspolitiikan menestykselle ja olennainen osa yhteistä kalastuspolitiikkaa. Meillä oli eilen joitakin erimielisyyksiä Cunhan mietinnön tietyistä osista, erityisesti kiintiöiden vähentämisrangaistusta koskevasta ehdotuksesta. Jos me haluamme käydä mielekkäitä keskusteluja, tämä on juuri sellainen ehdotus, josta pitäisi keskustella, ja olen pahoillani, ettei parlamentti kannattanut esitystäni ajan myöntämisestä tällaiselle keskustelulle.
Toivon, että voimme oppia näistä virheistä ja tarkoitamme sitä, kun sanomme - kuten tässä puoltamassani mietinnössä - että me haluamme parantaa kommunikaatiota ja suhdetta kalatalouden ammatinharjoittajiin ja kalastuksen vaikutuspiiriin kuuluviin tahoihin.

Seppänen
Arvoisa puhemies, komissio on muita EU-instituutioita kuulematta perustanut kalatalous- ja vesiviljelykomitean. Komissio on valinnut yhteistyökumppaneikseen ennen muuta yhteisössä edustettuna olevat järjestöt. Kalatalous- ja vesiviljelykomitean ei haluta olevan kansallisten etujen äänitorvi. Sitä se kuitenkin on. Se on sitä ainakin Suomen ja Itämeren näkökulmasta. Yhteisössä edustettuna olevan Europêchen jäsenyys on liian kallis suomalaisille kalastajille. He eivät voi osallistua järjestön toimintaan, koska heillä ei ole varaa sen jäsenmaksuihin. Näin ollen heidän etujaan ei puolusteta niissä järjestöissä, jotka komissio on valinnut yhteistyökumppaneikseen. Kalastajilla ei ole varaa edustukseen EU:ssa, mutta kalankasvattajilla on. He ovat kalankasvatusalan kapitalisteja. Se asettaa EU:n kalastuspolitiikan meidän maassamme kummalliseen valoon. Kuunnellaan vain kalankasvattajien, kapitalistien, ääntä, mutta ei proletaarien eli vapaita kaloja vapailla merialueilla pyydystävien vapaiden ammatinharjoittajien eli kalastajien ääntä. Sitä paitsi meillä Pohjoismaissa kalastetaan myös sisävesissä, mitä EU:ssa ei oteta huomioon.
Tämä edustavuus ylikansallisissa järjestöissä on ongelmallinen asia, koska EU ei kiinnitä siihen riittävästi huomiota. Ylikansallinen Europêche on tehoton. Se on epäedustava, sen päätökset eivät ole jäsenjärjestöjä sitovia, jäsenvaltioiden koko ja raha ratkaisevat, ja ylikansallisiksi eduiksi määritellään sellaiset asiat, jotka ovat itse asiassa kansallisia etuja. Komission tärkeä tehtävä on tämän asetuksen soveltaminen niin, että järjestöt, jotka ovat edustettuna yhteisössä saavat paremman edustavuuden, ja että myös sellaisten kalastajien ääni tulee kuuluviin, joilla ei ole varaa EU-tason etujärjestön jäsenyyteen.

Berthu
Arvoisa puhemies, Kansakuntien Eurooppa -ryhmän jäsenet voivat olla vain samaa mieltä sellaisesta asetusehdotuksesta, jolla pyritään vahvistamaan vuoropuhelua kalatalouden elinkeinonharjoittajien kanssa. Meidän on kuitenkin sanottava samalla, että tämän vuoropuhelun järjestämiseen liittyvät tietyt yksityiskohtaiset säännöt saattavat meidät täysin ymmälle.
Puhun ensin vuoropuhelun tarpeellisesta vahvistamisesta. Yhteistä kalastuspolitiikkaa sovelletaan Euroopan unionin kaikkiin toimijoihin, mutta sen on vastattava hyvin monenlaisiin tilanteisiin muun muassa kalastusalueen, laivojen kotisataman, perinteiden, käytössä olevien pyydysten ja paikallisten markkinoiden järjestämisen mukaan. Tilanteet ovat sitä paitsi siinä määrin monenlaisia, että jotkut yhteistyöhön halukkaat ovatkin alkaneet pohtia, olisivatko tarkoin yhteensovitetut kansalliset politiikat parempia kuin yksi yhteinen politiikka. Olipa asia miten tahansa, koska kerran nykyisin on voimassa ainoastaan yksi politiikka ja koska elinkeinonharjoittajien tilanteet ovat monenlaisia, on entistä tärkeämpää olla heihin erittäin tiiviissä yhteydessä, jotta heidän tarpeensa voitaisiin ottaa mahdollisimman hyvin huomioon ja jotta joidenkin asetusten sivuvaikutukset voitaisiin poistaa tai jotta voitaisiin välttyä siltä, ettei tällaista asetusta sovelleta yksinkertaisesti ollenkaan, mitä valitettavasti tapahtuu toisinaan, kun asetus ei ole ollenkaan sopusoinnussa todellisuuden kanssa.
Siksi ryhmämme jäsenet äänestävät niiden tänään esitettyjen kolmen tarkistuksen puolesta, joiden tavoitteena on parantaa neuvoa-antavan kalatalous- ja vesiviljelykomitean toimintaa, lähentää sitä ammatinharjoittajiin ja jäsenvaltioiden tarpeisiin sekä pyytää komissiota esittämään neuvostolle ja Euroopan parlamentille vuosikertomuksen komiteassa käydyistä keskusteluista. Tämä keskustelu on nimittäin tärkeä kaikille yhteisön toimielimille eikä pelkästään komissiolle, jotta ne kaikki voisivat myötävaikuttaa sellaisen yhteisen kalastuspolitiikan suuntaviivoihin, joka olisi laivastojemme tarkoin ymmärretyn edun mukainen.
Uudistuksen jotkin seikat jättävät meille kuitenkin erittäin hämmentävän vaikutelman, sillä komissio tuo neuvoa-antavaan kalatalouskomiteaan hyvin monenlaisia painostusryhmiä, jotka tarkastelevat sitä paitsi asioita pääasiassa Brysselin näkökulmasta ja jotka ovat omistautuneet hyvin yleisille tavoitteille kehitykselle, ympäristölle, kulutukselle, ja niin edelleen. Ja samalla komissio haluaisi kalastajien osalta nostaa yhteisön myöntämän rahoituksen avulla vahvaan asemaan eurooppalaiset ammattijärjestöt, jotka ovat tällä hetkellä olemassa lähinnä vain paperilla. Sanoisimme, että komissio pyrkii monenlaisten osallistujien joukon kautta luomaan vastapainon kansallisille järjestöille, joiden toiminta on kuitenkin järjestynyttä ja juurtunutta ja edustavuus moitteetonta. Kaikki tehdään ikään kuin komissio yrittäisi välttyä keskustelulta vaikeasti ohjattavien neuvottelukumppanien kanssa ja yrittäisi luoda tyhjästä tottelevaisemman neuvotteluelimen, joka mukavasti olisi komission näköinen ja toistelisi sen kantoja, mitä komissio juuri odottaakin.
Vieläkin huolestuttavampaa on se, että tämä saa meidät lopulta pohtimaan, kuinka moni muu toimiala on jo järjestetty samalla tavalla ja onko Brysseliin pystytetty sellaisten yhdistysten tai järjestöjen valtava verkosto, joilla ei ole todellista edustavuutta, joiden toiminta rahoitetaan pääasiassa yhteisön myöntämillä avustuksilla ja jotka osallistuvat pitkälti keinotekoisiin kuulemisiin. Tänään käsittelemämme esimerkki saa meidät ajattelemaan, että tämä olettamus saattaa hyvinkin olla oikea. Brysselin instituutioissa ei pidä tällaisessa tilanteessa ihmetellä, miksi ne menettävät yhteyden kansalaisiin. Jäsenvaltioiden olisi parasta ottaa tämä asia tosissaan, jos ne eivät halua, että perusteettomat painostusryhmät syrjäyttävät pian niiden edustamat kansalliset demokratiat.
Mitä tulee tällä hetkellä käsittelemäämme toimialaan eli kalatalouteen, meistä on ehdottoman välttämätöntä valvoa neuvoa-antavassa komiteassa olevien eri toimijoiden edustavuutta. Kaikkien niiden jäsenvaltioiden, joille kalataloustoiminta on tärkeää, on oltava komiteassa edustettuina ja heidän ammatinharjoittajansa myös. Juuri heihin on nojauduttava eikä keinotekoisiin järjestöihin.

Van Dam
Arvoisa puhemies, on hyvä, että komissio tekee aloitteita vahvistaakseen kalastusalan organisaatioiden kanssa käytävää vuoropuhelua. Komission täytyy tietää, mitä ruohonjuuritasolla tapahtuu. Emme tarvitse komissiota, joka antaa sääntöjä norsunluutornista. Neuvottelut sektorien kanssa ovat tarpeen, jotta voitaisiin välttää sitä, että annetaan sääntöjä, jotka eivät ole käytännössä toteutettavissa. Vuoropuhelu on tarpeen myös siksi, että saataisiin selkeä kuva erilaisista intresseistä, jotta voidaan tehdä tasapainoisia päätöksiä.
Nyt käsiteltävänä olevalla asetusluonnoksella komissio pyrkii vahvistamaan eurooppalaisia toimialajärjestöjä. Se on varmasti hyvä asia. Eurooppalaisen koordinoivan organisaation olemassaolo olisi sekä kalastussektorin että komission etujen mukaista. Sellainen on kalastussektorille tärkeä foorumi, jotta se saa komission kiinnittämään tehokkaammin huomiota yhteisiin etuihin. Komissio myös tietää paremmin, mikä tilanne on, jos sektori puhuu yhdellä suulla.
Emme kuitenkaan saa unohtaa sitä, että erityisesti kalastussektoriin liittyy pahoja kansallisia vastakohtaisuuksia. Jos menee keskustelemaan tavallisten kalastajien kanssa, silloin huomaa, että heidän mielestään ei ole olemassa eurooppalaisia kalastajia. Eurooppalaisessa kalastuslaivastossa on belgialaisia, tanskalaisia, alankomaalaisia ja muunmaalaisia kalastajia, ja he ovat merkittävässä määrin toistensa kilpailijoita. Keskivertokalastaja myös luottaa enemmän kansalliseen etujärjestöönsä kuin eurooppalaiseen etujärjestöön, jossa määräävät pääasiassa muiden jäsenvaltioiden edustajat. Emme saa jättää tätä tosiasiaa huomiotta.
Emme saa siksi myöskään pitää eurooppalaista organisaatiota sellaisena, että se korvaa kansalliset organisaatiot, vaan kysymys on täydentämisestä. Euroopan komission tulee myös olla yhteydessä kansallisiin järjestöihin.
Tämä liittyy neuvoa-antavaa komiteaa koskevaan tarkistukseen, jonka ryhmäni on esittänyt. Pitää paikkansa, että komissio ei ole pyytänyt meiltä lausuntoa komitean kokoonpanosta. Toivottavasti komissio ei kuitenkaan pahastu, kun esitän sille kuitenkin sen pyytämättä lausunnon.
Komission ja liiketoiminta-alan välillä tehtiin 16. heinäkuuta 1999 sopimus, joka oli kompromissi uudesta neuvoa-antavasta komiteasta. Silloin sovittiin, että kaikkien unionin jäsenvaltioiden, joissa harjoitetaan kalastusta, täytyy olla siinä edustettuina. Eturistiriidat tekevät mahdottomaksi - kuten sanottiin - sen, että tietyt toimialajärjestöjen jäsenet antaisivat mandaattinsa toisen kansallisuuden edustajalle.
Samalla neuvoa-antava komitea on kokoontunut uudessa kokoonpanossaan. Ikävä kyllä, minun täytyy kuitenkin todeta, että sovitusta tasapainosta on saatu toteutteua vain pieni osa. Jotkin kansallisuudet ovat vahvasti yliedustettuja komiteassa, kun taas jotkin jäsenvaltiot eivät ole edustettuina lainkaan. Tämä oli jopa neuvoa-antavan komitean entiselle puheenjohtajalle, jonka johdolla kompromissi saatiin aikaan, syy kieltäytyä toimimasta komitean ensimmäisen kokouksen puheenjohtajana.
Euroopan komissio ehkä väittää minulle vastaan ja sanoo, että laajapohjaisuus on enemmän kuin oikeanmukainen jako jäsenvaltioiden välillä. Luonnollisesti se myös pitää paikkansa. Täytyy myös ottaa huomioon tasapainoinen jako sektorien välillä. Haluan kuitenkin kysyä komissiolta seuraavaa: miksi ette ole tehneet mitään 16. heinäkuuta tehdyn kompromissin johdosta, jossa mainitaan selvästi, että myös kansallisuuksittain jaon täytyy olla tasapainoinen?
Minulla on siksi komissiolle kiireellinen lausunto. Harkitkaa uudelleen uuden neuvoa-antavan komitean kokoonpanoa. Jos haluatte hyvää vuoropuhelua asianomaisten sektorien kanssa ja jos pidätte tärkeänä sitä, että politiikallenne luodaan perusta, huolehtikaa siitä, että on olemassa laajapohjainen neuvotteluelin.

Fraga Estévez
Arvoisa puhemies, kollegojeni tavoin, ja kuten jäsen Miguélezin mietinnössä korostetaan, haluan kiinnittää erityisesti huomiota komission käyttämiin mielivaltaisiin työskentelytapoihin, jotka ovat johtaneet siihen järjettömään tilanteeseen, että komissio ei ole kuullut parlamenttia ja neuvostoa, kun neuvoa-antavaa kalatalouskomiteaa ryhdyttiin uudistamaan ja että nyt meitä kuullaan tämän asetusehdotuksen osalta, jolla halutaan parantaa komission ja kalatalousalan välistä vuoropuhelua.
Toisin sanoen, meitä ei kuultu perussääntöjen osalta, mutta kylläkin niihin liittyvien lisänäkökohtien osalta; meitä ei kuultu vuoropuhelun perustana olevien sääntöjen osalta, mutta kylläkin sen osalta, kuinka tätä jo luotua vuoropuhelua voidaan vahvistaa. Kaiken lisäksi komission aikaansaama niinkin tärkeän elimen kuin neuvoa-antavan komitean joka on ainoa elin, jonka tarkoituksena on saada ala osallistumaan sitä itseään koskevaan päätöksentekoon uudistus on herättänyt voimakasta kritiikkiä ja epäröintiä parlamentissa, neuvostossa ja itse kalatalousalalla; näillä tahoilla ollaan sitä mieltä, että tässä uudessa komiteassa suurin osa kalatalousalan tärkeimmistä sektoreista ei ole riittävästi edustettuna.
Pitemmittä puheitta, pidän erittäin myönteisinä ehdotukseen sisältyviä taloudellisia tukia.
Lopuksi haluan vain onnitella jäsen Miguéleziä hänen mietintönsä johdosta, ja erityisesti todeta kannattavani sitä tarkistusta, jossa komissio velvoitetaan esittämään meille vuosikertomus tässä asetuksessa mainituissa työryhmissä käytyjen keskustelujen sisällöstä. Pidän myös erittäin myönteisenä jäsen Gallagherin teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan puolesta laatimaan lausuntoon sisältyvää pyyntöä, jossa pyydetään lisäksi yksityiskohtaisia raportteja siitä, miten varat on jaettu uudelleen niiden jäsenvaltioiden ja järjestöjen kesken, jotka kuuluvat tämän ehdotuksen piiriin.

Ford
Arvoisa puhemies, puhun lyhyesti. Kannatan tätä mietintöä ja onnittelen esittelijää hänen työstään. Euroopan sosialistiryhmä pitää myönteisenä komission neuvoa-antavaa kalatalouskomiteaa koskevaa uudistusta, jonka tavoitteena on luoda hedelmällisempi kahdensuuntainen vuoropuhelu komission ja kalatalouden ammatinharjoittajien välille. Me pidämme myönteisenä sitä, että neuvoa-antavaan komiteaan otetaan mukaan kalatalouden uusia sektoreita ja että mukana olevia kalatalouden ammattialoja monipuolistetaan, erityisesti vesiviljelyn ja kaupan osalta.
Pidämme myönteisenä täysistunnon jäsenmäärän vähentämistä, jonka tavoitteena on komitean toimivuuden parantaminen. Me kaikki tiedämme vaaran, joka liittyy lukumäärän lisäämiseen tehokkuuden kustannuksella. Komissio näyttää ottaneen sen huomioon. Pidämme edelleen myönteisenä tutkijaryhmien roolin vahvistamista ja neljän työryhmän perustamista, joiden toiminta-aloina ovat ensinnäkin kalavarojen käyttö ja kalastustoiminnan hallinto, toiseksi vesiviljely, kalanviljely sekä äyriäisten- ja nilviäistenviljely, kolmanneksi markkinat ja kauppapolitiikka sekä, neljänneksi, tuotantoalan analyysi.
Pidämme hyvänä yhteisön tason järjestöjen ensisijaista tehtävää yrittää estää keskustelun kansallistaminen, mutta tunnustamme, että asianmukaisilla tasoilla tarvitaan lisäksi jonkinlaista kansallista panosta.
Annamme tälle mietinnölle tukemme samalla, kun lupaamme pitää tilannetta edelleen tarkasti silmällä varmistaaksemme, että paljon lupaavat rakenteelliset muutokset tosiaankin toimivat käytännössä ja että uusi neuvoa-antava kalatalous- ja vesiviljelykomitea toimii tehokkaana kaikupohjana kaikille kalatalouden sektoreille ja osapuolille.

MacCormick
Arvoisa puhemies, on ehkä epätavallista, että puhun tästä esityksestä jäsenenä, joka ei ole kalatalousvaliokunnan jäsen. Toisaalta edustan - erityisesti Skotlannin länsiosassa - erittäin suurta joukkoa kalastajia ja heidän perheitään sekä hauraita yhteisöjä, joiden olemassaolo riippuu menestyksellisen kalatalouden jatkumisesta Euroopan yhteisössä ja asianmukaisen myönteisen ilmapiirin luomisesta yhteisössä noita hauraita ja usein syrjäisiä alueita kohtaan, jotka ovat yhteisöstä eniten riippuvaisia.
On erittäin ansiokasta sanoa, että neuvoa-antavan kalatalouskomitean ei pitäisi olla pelkästään kansallisten etujen kokoamispaikka, erityisesti jos kansalliset edut tulkitaan yksinomaan jäsenvaltioiden eduiksi, suhteellisen tasa-arvoisuuden periaatteiden mukaan, jonka perusteella jäsenvaltiot ovat edustettuina yhteisön elimissä.
On olemassa toisenkinlaista tasa-arvoisuutta, joka olisi suhteessa kalatalouden pyrkimyksiin ja todellakin niiden merivesialueiden ja rantaviivan määrään, joita tämän suuren yhteisön eri alueet tuovat siihen.
Pyydän jäseniä tekemään pienen kokeen. Kuvitelkaa, että Skotlanti erotettaisiin yhteisöstä. Paljonko kalataloutta teillä olisi jäljellä? Pohtikaa nyt tätä kysymystä: miten tehokkaasti Skotlannin kalatalouden ääni on edustettuna yhteisön elimissä niiden nykyisessä muodossa? Vastaus on: ei kovinkaan tehokkaasti! Siksi olisi todellakin hyvä asia, jos tämän mietinnön avulla saavutettaisiin kalataloudessa toimivien tahojen, ympäristöintressien ja muiden kansalaisyhteiskunnan etujen paljon tyydyttävämpi edustus yhteisön elimissä.
En usko meidän saavuttavan tämän mietinnön avulla suurta edistystä, mutta vähäinenkin olisi tervetullutta.

Varela Suanzes-Carpegna
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, rakkaat kollegat, puheenvuoroni aluksi haluan onnitella ensinnäkin esittelijäämme Miguéleziä tästä hienosta mietinnöstä, joka on hyvin merkittävä ja jolla on paljon yhteiskunnallisia vaikutuksia ja joka koskee komission ja yhteisen kalastuspolitiikan vaikutuspiirissä olevien tahojen välisen vuoropuhelun vahvistamista.
Esittelijämme korostaa sitä enkä minäkään halua nyt jättää sitä toteamatta , että on vähintäänkin omituista, että komissio kuulee parlamenttia sellaisten näkökohtien osalta, joita voisimme pitää toisarvoisina tämän vuoropuhelun järjestämisen kannalta, ja että se ei antanut parlamentin käsiteltäväksi neuvoa-antavan kalatalouskomitean kokoonpanoa, organisaatiota ja tehtäviä, elimen, joka on kuitenkin tärkein elin tämän vuoropuhelun järjestämisessä.
Euroopan parlamentin, joka edustaa kansalaisia suoraan ja demokraattisesti, olisi täytynyt voida sanoa jotain tästä elimestä ja siitä, miten komiteaan kuuluvat kalatalousalan eri sektorit ovat siinä edustettuina.
On vain odotettava uuden komitean toiminnan käynnistymistä, jotta voimme arvioida sen toimintaa, ja tämän vuoksi pidän myönteisinä niitä Miguélezin mietintöön sisältyviä näkökohtia menojen valvonnan ja avoimemman hallinnoinnin osalta, joiden avulla voidaan välittää mahdollisimman paljon tietoa sekä parlamentille että neuvostolle, jotta komission tavoitteena oleva vuoropuhelun jatkuva vahvistaminen voidaan yhdessä toteuttaa.
Toivon, että komissio panee meidän huomiomme ja huolenaiheemme tarkasti muistiin, sillä kaikki riippuu osaltamme tämän uuden komitean kehityksestä ja toimivuudesta, jonka toivomme Euroopan parlamentin kalatalousvaliokunnassa saavan sujuvaa kohtelua osakseen, jotta kalatalousalan työmarkkinaosapuolten välistä ja alakohtaista vuoropuhelua voidaan aidosti tukea.

Maat
Arvoisa puhemies, kristillisdemokraattina haluaisin arvostella paria asiaa, jotka liittyvät käsiteltävänä olevaan komission ehdotukseen. Ensinnäkin toissijaisuusperiaatetta kunnioitetaan ja maat ovat riittävästi mukana asiassa, ja toiseksi organisaatiot tai yhteiskunnan keskeiset toimijat otetaan riittävällä tavalla huomioon. Siinä mielessä olen iloinen, että täytyy saada aikaan vahvistettu neuvoa-antava komitea, joka myös ehkä voi vaikuttaa enemmän kalastuspolitiikkaan. Tähän saakka suhtaudun asioihin myönteisesti.
Varsinaiseen sisältöön suhtaudun vähemmän myönteisesti. Voin todeta, että ehdotuksessa on joka tapauksessa kaksi epäkohtaa. Ensinnäkin kaikki jäsenvaltiot eivät ole edustettuina, mikä on mielestäni erittäin huono asia, koska me kunnioitamme tässä parlamentissa myös jäsenvaltioita koskevaa toissijaisuusperiaatetta. Tämä tarkoittaa, että jäsenvaltiot, joilla on tärkeä kalastussektori, eivät voi olla ulkopuolella.
Toiseksi, kun yhteiskunnan keskeiset toimijat ja organisaatiot ovat mukana kalastuspolitiikassa, asia täytyy hoitaa tasapainoisella ja hyvällä tavalla, jolloin maantieteellinen jako on hyvin tärkeä. Myös tässä asiassa ehdotuksessa on yksinkertaisesti puutteita.
Näistä syistä pyydän yhdessä muiden kollegojeni kanssa, muun muassa kollega van Damin kanssa, että huolehdittaisiin vielä siitä, että saadaan aikaan neuvoa-antava komitea, jolla on tärkeä rooli, mutta joka edustaa koko sektoria ja koko Eurooppaa. Tämä tarkoittaa konkreettisesti, että kaikkien kalastusta harjoittavien unionin jäsenvaltioiden tulee olla komiteassa edustettuina.
Entisessä neuvoa-antavassa komiteassa tästä oltiin päästy sopuun sektorin ja komission välillä. Se, että nykyiset ehdotukset, jotka ovat toimialajärjestöjen tekemiä, on jätetty tässä vaille huomiota, on minun mielestäni ja myös kristillisdemokraattisesta näkökulmasta huono asia.

Cunha
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi onnitella kollegaamme Rosa Miguélez Ramosia hänen työstään. Onnittelen häntä etenkin siitä, miten hillityn analyysin hän on tässä mietinnössä esittänyt, ja siitä, että hän on työntänyt sormensa haavaan tai pikemminkin haavoihin, sillä tähän liittyy kaksi perusluonteista kysymystä, joita useat kollegat ovat jo korostaneet ja jotka parlamentin on pakko ottaa huomioon.
Ensimmäinen kysymys on se, että olemme hämmästyneitä, suorastaan pöyristyneitä siitä, että parlamenttia kuullaan nyt neuvoa-antavan kalatalous- ja vesiviljelykomitean sääntöihin liittyvistä näkökohdista, vaikka sitä ei aikanaan kuultu komitean kokoonpanon osalta. Kuten tiedämme, komissio antoi viime vuonna yksin päätöksen 478/99, jolla tämä neuvoa-antava komitea perustettiin, eikä se kuullut parlamenttia niinkään tärkeässä asiassa kuin kalastusalan järjestöjen edustavuus ja niiden keskeinen tehtävä yhteisen politiikan laatimisessa ja hoidossa. Mielestäni se, ettei parlamenttia ole kuultu, on käsittämätöntä! Se on suorastaan arvoitus. On syitä, joita järki ei tunne. En tiedä, onko siihen, ettei parlamenttia ole kuultu, olemassa jokin syy, joka ei ole minun tiedossani.
Toinen asia on se, että suhtaudumme hyvin epäilevästi näiden elinten edustavuuteen. Esimerkiksi oma maani, Portugali, joka on kalastusvaltio Euroopan unionissa ja jolla on viidenneksi suurin laivasto, ei ole edustettuna niin kuin sen pitäisi olla. Olen pöyristynyt: tämäkin asia on minulle arvoitus.
Toisen kysymyksen tai toisen haavan lopuksi ja nämä neuvoa-antavassa komiteassa ja sen edustavuudessa olevat epäkohdat huomioon ottaen pidän välttämättömänä sitä, että pohdittaisiin ja harkittaisiin rahoitustuen antamista niille muille järjestöille, jotka eivät ole mukana neuvoa-antavassa komiteassa.

McCartin
Arvoisa puhemies, pidän tätä mietintöä myönteisenä ja kiitän jäsen Ramosia hänen mietinnön esittelystään, joka oli kokonaisvaltainen ja hengeltään rakentava. Tämä yritys edistää Euroopan unionin ja kalastuksessa toimivien tahojen välisen vuoropuhelun parantamista on hyödyllinen. Siellä Euroopan unionin syrjäisessä osassa, josta olen kotoisin, meillä on ollut aina erityisiä vaikeuksia yhteisen kalastuspolitiikan ajatuksen myymisessä kalastajille.
Koska jäsen MacCormick nosti asian esiin - ja olen viitannut siihen ennenkin -, Irlannin asema on vaikea, koska jos Irlanti irrotettaisiin Euroopan unionin kanssa tehtävästä yhteistyöstä, sen mukana lähtisi paljon kalaa. Irlannin kalastajat eivät perinteisesti pyytäneet noita kaloja, koska, kuten jotkut tietävät, meidän historiassamme oli kausi, jolloin kalan kuljettaminen irlantilaisilla aluksilla oli lailla kielletty. Tämä tilanne jatkui suureksi osaksi tämän vuosisadan alkuun saakka, ja niin ihmiset kalastivat vielä vanhanaikaisissa Curragh-aluksissa 20 vuotta ennen kuin liityimme Euroopan unioniin. Joka tapauksessa tosiasia on se, että Irlannin vesiltä tulee kalaa noin 700 miljoonan euron arvosta - ja ehkä enemmänkin, koska kalan hinta on muuttunut. Kun Irlannille varattuja rakennerahastovaroja leikattiin maan taloudellisen kasvun vuoksi, niiltä alueilta, jotka olisivat Irlannin vesiä jos Euroopan unionia ei olisi, pyydetyn kalan arvo on parin vuoden kuluttua suurempi kuin Irlannille myönnettävien rakennerahastovarojen koko summa. Sen vuoksi tällaisen ehdotuksen kauppaaminen on vieläkin vaikeampaa.
En tiedä, että tilanne olisi samanlainen missään muussa Euroopan unionin jäsenvaltiossa. Skotlanti, osana Yhdistynyttä kuningaskuntaa, ottaa luontaisen osuutensa yhdessä Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa, mutta Irlanti on ainoa maa, joka ei tee niin. Tämä on ainoa luonnon voimavara, jonka tiedän kaikkien jäsenvaltioiden tunnustavan vastahakoisesti Euroopan unionin yhteiseksi omaisuudeksi. Se ei tarkoita, että meidän ei tarvitsisi jatkaa tätä vuoropuhelua. 20 mailin rajan laajentaminen, jonka parlamentti on hyväksynyt, voisi olla osa ratkaisua ja auttaa tyydyttämään paikallisia kalastajia antamalle heille enemmän valtaa omaan elämäänsä. En halua uudelleenkansallistamista, mutta alueellistaminen auttaisi varmasti Skotlannin ja Irlannin ongelmia.

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa sanomalla, että useat muutokset yhteisen kalastuspolitiikan alueella osoittavat tämän alueen voiman. Voiman, jota ei voitu tuoda esiin neuvoa-antavan kalatalouskomitean aiemmassa toimintatavassa, ja täten laadittiin tämä lainsäädäntöehdotus. Tämän ehdotuksen tavoitteena on luoda tehokkaampi ja vahvempi suhde komission ja neuvoa-antavan kalatalouskomitean välille.
Tarvittiin kolmen vuoden työ, ennen kuin komissio päätyi tähän ehdotukseen. Vuonna 1997 riippumattoman toimiston tehtäväksi annettiin tutkimuksen laatiminen, ja siitä nousi esiin kaksi päätelmää. Ensimmäinen on se, että kalatalouspolitiikka ohittaa kalatalousteollisuuden edut ja koskee lähinnä yhteiskunnan omia huolenaiheita. Tämä on asia, joka meidän pitää ottaa huomioon. Toiseksi se tapa, jolla neuvoa-antava komitea toimi, ei vastannut monimutkaisten kysymysten käsittelyyn liittyviä tarpeita.
Lainsäädäntöehdotukseen sisältyy siis kolme osaa: ensimmäinen on neuvoa-antavan komitean uudistaminen, se koostuu nyt 20 jäsenestä 45 jäsenen sijaan, ja siinä ovat edustettuina kalatalouden järjestöt 60 prosentilla, alan teollisuus ja kaupalliset yritykset 25 prosentilla ja ympäristöjärjestöt 15 prosentilla. Pyrkimyksenä on siis se, että komissio saisi tietoa paitsi ammatinharjoittajien ja yrittäjien mielipiteistä niin myös itse yhteiskunnassa vallitsevista mielipiteistä. Lainsäädäntöehdotuksen toinen osa koskee toimia, joilla tuetaan yhteisen kalastuspolitiikan piiriin kuuluvia edustusjärjestöjä ja ennen kaikkea eurooppalaisia kalastusalan ammattijärjestöjä. Kolmas osa koskee yhteydenpitoon annettavaa tukea kalastuksen pääosaston ja näiden järjestöjen välillä.
Lainsäädäntöehdotuksella viitataan näihin kahteen viimeksi mainittuun kohtaan, mutta haluan toistaa, että tätä on edeltänyt pitkä neuvottelukausi lopullisesta ehdotuksesta komitean kokoonpanon osalta. Neuvosto käsitteli asiaa ensimmäisen kerran 26. lokakuuta ja se odottaa nyt parlamentin mielipidettä voidakseen jatkaa työtään.
Haluan onnitella erityisesti Ramosia erinomaisesti laaditusta mietinnöstä sekä parlamentin kalatalousvaliokuntaa hyvästä yhteistyöstä tätä tekstiä laadittaessa.
Haluaisin kommentoida tarkistuksia ja esittää komission kannan. Parlamentin valiokunnassa on muotoiltu kolme tarkistusta. Ensimmäinen koskee parlamentin halua valvoa tarkasti ammattialan järjestöjen menoja, jotta ne vastaisivat tarkasti lainsäädäntöehdotuksessa asetettuja tavoitteita. Komissio on samaa mieltä ja hyväksyy tämän tarkistuksen.
Mitä tulee toiseen tarkistukseen, komissio on aivan samaa mieltä parlamentin tarpeesta saada käyttöönsä kaikki tiedot, jotka koskevat tämän komitean työtä ja sen käymiä lukuisia keskusteluja. Kuitenkin vuosikertomuksen laatiminen kaikkine oheistoimineen olisi liian suuri vaiva jo ennestään kuormitetulle yhteisön kalastusosastolle, eikä siitä olisi vastaavaa hyötyä.
Kolmas tarkistus sisältää saman kuin toinen, ja siinä puhutaan neuvoa-antavan komitean edustavuudesta eli kaikkien kansallisuuksien mukanaolosta. Olemme samaa mieltä siitä, että on taattava, että tässä komiteassa koko ala on tasapainoisesti edustettuna, mutta kyseenalaistamme sen, missä määrin - tämä tuli esiin myös tutkimuksissa ja vuoropuhelussa - tämän tasapainon tulee nojata kansallisuuksiin. Komissio on pyytänyt tukea eurooppalaisille järjestöille, joilla on tarvittava kyky huolehtia kansallisesta tai erityisryhmien edustuksesta parhaaksi katsomallaan tavalla.
Lopuksi minun on sanottava, että komissio hyväksyy tarkistuksen 1, jossa yhteisöä kehotetaan vahvistamaan varainhoidon valvontaa, mutta edellä mainituista syistä komissio ei pidä tarkoituksenmukaisena hyväksyä tarkistuksia 2 ja 3.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.

Fraga Estévez
Arvoisa puhemies, haluaisin kysyä komission jäseneltä erästä asiaa. Kaikki me puheenvuoron käyttäneet parlamentin jäsenet olemme tainneet kysyä komissiolta samaa asiaa: miksi komissio ei ole kuullut Euroopan parlamenttia neuvoa-antavan komitean uudistamisesta, vaikka edellisellä toimikaudella parlamentti sitä pyysikin ehdotuksen vielä ollessa käsiteltävänä? Haluaisin, että komission jäsen vastaa tähän kysymykseen ja että se ennen kaikkea sitoutuisi muodollisesti huolehtimaan siitä, että näin ei tule enää käymään tulevaisuudessa.

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, kysymys on varsin ymmärrettävä, mutta minun on toistettava, että komissio toimii perustamissopimuksen ja konkreettisen kehyksen pohjalta, jota sen on itse kunnioitettava. Tämä komitea on yhteisön komitea, eikä ole mitään aihetta neuvotella parlamentin kanssa silloin, kun näitä komission perustamia komiteoita uudistetaan.

Van Dam
Arvoisa puhemies, vielä pieni tarkennus, ennen kuin siirrymme äänestyksiin. Juuri ennen kuin aloitimme tämän istunnon, lopullista äänestysluetteloa ei ollut vieläkään saatavilla. Haluaisin teiltä vahvistuksen - kuten olemme jo saaneet sen hallinnolta - siitä, että tarkistuksesta 3 äänestetään nimenhuutoäänestyksellä. Haluaisin myös huomauttaa tarkistuksesta 3, että se ei ole tullut pelkästään EDD-ryhmältä vaan myös noin kymmeneltä PPE-ryhmän jäseneltä.

Puhemies
Kyllä, parlamentin jäsen van Dam. Olemme sopineet nimenhuutoäänestyksestä.
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestykseen.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.) ÄÄNESTYSSELITYKSET

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, emmekö ole ehkä hiukan sadistisia puhuessamme kalastuksesta aina perjantaisin juuri silloin, kun kalat päätyvät meillä pannulle paistettaviksi? Camoglissa Genovan lähellä, kaupungissa, jossa olen syntynyt, on jättiläiskokoinen pannu, jolla joka vuosi paistetaan kaloja, jotka sitten lahjoitetaan kaikille asukkaille. Sanon tämän, koska olen kiinnostunut kalastuksesta ja koska äänestin tämän toimenpiteen puolesta. Minusta on oikein, että kansalaisia kuullaan, ja vaikka komission jäsen Diamantopoulou täysin oikeutetusti selittikin, että komissio ei ole velvollinen kuulemaan kansalaisia, haluaisin ehdottaa ja pyytää, että kuulemisiin saavat osallistua kalastajien iäkkäämmät edustajat.

Ribeiro e Castro
. (PT) Äänestin lopulta vastaan sekä lopullisessa äänestyksessä että lainsäädäntöpäätöslauselmasta äänestettäessä, koska valitettavasti parlamentin enemmistö alistui kiltisti keskustelussa läsnä olleen komission jäsenen esittämään suulliseen vastalauseeseen eikä hyväksynyt tarkistusehdotusta 3, jota EDD-ryhmä ja yksittäiset parlamentin jäsenet olivat esittäneet. Tätä lopputulosta ei voi ymmärtää, sillä komissiota arvosteltiin keskustelun kuluessa yleisesti siitä, ettei se ollut kuullut parlamenttia neuvoa-antavan kalatalouskomitean kokoonpanon uudistamisesta. Tarkistus 3 oli kuitenkin ainoa tarkistus, jossa asiaan puututtiin, sillä on välttämätöntä varmistaa kyseisen neuvottelurakenteen todellinen edustavuus ja muuttaa sen epätasapainoista ja suurelta osin kuvitteellista luonnetta. On valitettavaa, ettei yhteistä kalastuspolitiikkaa hoideta hyvin näinkään yksinkertaisessa asiassa.

Avustustyöntekijät Kolumbiassa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana suulliset kysymykset:
Sauquillo Pérez del Arco (B5-0006/2000) PSE-ryhmän puolesta komissiolle kehitysyhteistyötä ja humanitaarista työtä tekevien henkilöiden suojelusta;
Kreissl-Dörfler, Lipietz ja Nogueira Román (B5-0007/2000) Verts/ALE-ryhmän puolesta komissiolle humanitaarista työtä tekevien avustustyöntekijöiden suojelusta Kolumbiassa.

Sauquillo Pérez del Arco
Arvoisa puhemies, en halua vaikuttaa dramaattiselta, sillä tiedän, että monet siviilihenkilöt joutuvat kokemaan väkivaltaa aseellisten konfliktien yhteydessä eri maissa. Vuosina 19921997 kuitenkin murhattiin 131 konfliktialueilla Yhdistyneiden Kansakuntien palveluksessa ollutta avustustyöntekijää, humanitaarisissa tehtävissä toimivaa henkilöä ja ihmisoikeusaktivistia.
1.1.1994 17.3.1997 välisenä aikana siepattiin 35 yhteenotossa 119 avustustyöntekijää ja myös humanitaarisissa tehtävissä toimivaa henkilöä. Vuonna 1992 surmansa sai väkivaltaisesti yksi Yhdistyneiden Kansakuntien edustaja kuukaudessa. Vuonna 1993 surmansa sai kaksi edustajaa kuukaudessa ja vuonna 1994 yksi joka viikko.
Vuoden 1997 kahden ensimmäisen kuukauden aikana surmansa sai 9 avustustyöntekijää. Vuonna 1996 153 Punaisen Ristin kansainvälisen komitean edustajaa joutui vaaralliseen tilanteeseen, murhat ja sieppaukset mukaan luettuina. Haluan palauttaa mieliinne erityisesti espanjalaisen Médicos del Mundo -järjestön kolmen edustajan kuoleman Ruandassa vuonna 1997.
Kuten tässä kompromissipäätöslauselmassa, jolla haluamme saattaa tämän keskustelun päätökseen, sanotaan, Paz y Tercer Mundo -järjestön avustustyöntekijöiden Iñigo Eguiluzin ja Jorge Luis Mazon murhat 18. marraskuuta Quibdóssa, joka sijaitsee 500 kilometriä Bogotasta pohjoiseen Atratojoen varrella Kolumbiassa, ovat vain viimeisimpiä tapauksia siinä pitkässä ketjussa, jossa hyökkäykset eivät kohdistu enää näiden henkilöiden koskemattomuuteen, vaan ne kohdistuvat ihmisoikeuksiin, kansainväliseen humanitaariseen oikeuteen, ja sen puitteissa konfliktien uhrien oikeuteen saada apua, siihen että näiden tekojen suorittajat tuomitaan, ja siihen, että varmistetaan, että tällaisista rikoksista ei voi jäädä rankaisematta.
Tähän humanitaarisissa tehtävissä toimivien henkilöiden viimeaikaiseen epävarmuuteen vaikuttaa konfliktien lisääntyminen, humanitaaristen järjestöjen räjähdysmäinen kasvu ja ennen kaikkea nykyisten konfliktien luonne. Ne eivät ole enää tavallisten poliittisen valvonnan alla toimivien asevoimien ja sellaisten sissiliikkeiden välillä, joilla on selkeästi määritelty hierarkia ja ideologinen tausta. Tällaisissa konflikteissa osapuolet olivat tavallaan vastuussa niiden humanitaaristen työntekijöiden suojelusta, joiden toiminnasta kansat saattoivat hyötyä. Nykyisin tätä viitekehystä ei enää ole.
Humanitaarisissa tehtävissä toimivat henkilöt ja avustustyöntekijät joutuvat rikolliselle toiminnalle alttiiksi; siviiliväestöä pidetään yhtenä konfliktin osapuolena, osana sekä poliittista että sotilaallista strategiaa. Näin ollen humanitaarisesta toiminnasta tulee este sen konfliktin osapuolten tavoitteille, missä on usein kyse määrätyn kansanosan eliminoiminen etnisistä, uskonnollisista tai kulttuurisista syistä.
Tämän vuoksi humanitaarisissa tehtävissä toimivien henkilöiden turvallisuus on todella merkittävä asia, joka huolestuttaa parlamenttia ja jonka pitäisi huolestuttaa myös komissiota, joka rahoittaa yli 180:n konfliktialueilla työskentelevän kansalaisjärjestön toimintaa, sekä neuvostoa, joka on sitoutunut edistämään perustamissopimusten mukaista ulkopolitiikkaa, tukemaan ihmisoikeuksia ja harjoittamaan sellaista turvallisuuspolitiikkaa, joka tällä hetkellä konkretisoituu juuri humanitaarisessa toiminnassa.
Sen vuoksi pyydämme, että myös muut toimielimet yhtyisivät parlamentin huoleen. Komissio voi laatia tiedonannon avustustyöntekijöiden ja humanitaarisissa tehtävissä toimivien henkilöiden turvallisuustilanteesta ja päättää toimista, joilla avustustyöntekijöidemme turvallisuus taataan. Ennen joidenkin hallitusten ehdottamia toimia, kuten avustustyöntekijöiden sotilaallinen suojelu, meidän on ehdotettava muita toimia, jotka ovat konfliktitilanteissa tehokkaampia. Neuvosto voi edistää kansainvälistä humanitaarista oikeutta YUTP:n nojalla ja kenties myös saamalla aikaan Euroopan siviilirauhanturvajoukot.
Vuonna 1999 vietimme kansainvälistä humanitaarista oikeutta koskevien Geneven sopimusten 50-vuotisjuhlaa. Kansainvälinen humanitaarinen oikeus suojelee siviiliväestöä aseellisissa konflikteissa ja varmistaa heille mahdollisuuden saada kansainvälistä apua. Kyse on välineistä, jotka sitovat jäsenvaltioita laillisesti, mutta joita siitä huolimatta rikotaan järjestelmällisesti.
Pyydämme neuvoston pääsihteeriä käyttämään Euroopan unionin kehittyvää ulkoista toimintakykyä näiden Euroopan unionin periaatteiden edistämiseen. Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri on pyytänyt äskettäin turvallisuusneuvostoa toteuttamaankansainvälistä humanitaarista oikeutta ja soveltamaan myös Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan 5, 6 ja 7 lukuja.
Nyt me pyydämme täällä vain sitä, että alamme tiedostaa tämän tilanteen ja että ryhdytään toimiin, joilla voidaan ratkaista tämä ongelma, joka ei koske vain kansalaisjärjestöjä, vaan myös niitä perustuksia, joiden varaan käsityksemme maailman järjestyksestä rakentuu.

Diamantopoulou
Komissio pahoittelee syvästi tätä traagista tapahtumaa. Tällaista tapahtuu jatkuvasti joka puolella maailmaa, ja tähän myös parlamentin jäsen viittasi. Komissio esittää surunvalittelunsa ja samalla korostaa niiden avustustyöntekijöiden rohkeutta ja omistautumista, jotka työskentelevät näin vaarallisilla alueilla joka puolella maailmaa.
Erityisesti Kolumbian tapauksessa komissio on toistuvasti painottanut Kolumbian viranomaisille huoltaan tämän kysymyksen osalta. Seuraamme tilannetta edelleen ja teemme jatkuvasti yhteistyötä jäsenvaltioiden Bogotassa sijaitsevien lähetystöjen kanssa. Mitä tulee ECHO-hankkeen parissa työskennelleen Iñigo Eguiluzin ja papin murhiin, komissio ja jäsenvaltiot ovat painostaneet Kolumbian viranomaisia, jotta ne selvittäisivät tämän rikoksen. Komissio ja Espanjan suurlähettiläs tapasivat Kolumbian varapresidentin ja vaativat, että rikokseen syyllistyneet saatetaan oikeuden eteen. Ihmishenkien suojelu näiden laajojen tehtävien aikana on erottamaton osa humanitaarista lainsäädäntöä.
Kolumbiassa ja muissa maissa sijaitsevien ECHOn virastojen tehtävänä on seurata maan humanitaarista tilannetta ja Kolumbiassa erityisesti vasten tahtoaan siirrettyjen ihmisten tilannetta, ja ne pyrkivät jatkuvasti valvomaan humanitaaristen lakien täytäntöönpanoa. Joka tapauksessa parlamentin jäsen korosti, että komission taholta tarvitaan erityistoimia avustustyöntekijöiden turvallisuuden takaamiseksi. Mainitsitte jo vuoden 1998 toukokuussa valmistuneen asiakirjan, joka koskee avustustyöntekijöiden turvallisuutta. Tässä asiakirjassa osoitetaan tämän asian ensisijaisuus ja siinä mainitaan myös konkreettisia toimia. Tilanteen huonontumisen vuoksi komission ECHO-virasto järjesti vuoden 1999 huhtikuussa Bogotassa turvallisuutta koskevan seminaarin yhdessä Punaisen Ristin kansainvälisen komitean kanssa, jolloin kaikkia Kolumbiassa toimivia järjestöjä kehotettiin laatimaan turvallisuusasiakirja ja ilmoittamaan matkoistaan etukäteen Punaisen Ristin kansainväliselle komitealle. Tällä on tarkoitus varmistaa se, että eri aseelliset ryhmittymät ovat tietoisia matkan humanitaarisesta luonteesta.
Minun on lisäksi korostettava, että suunnittelun, toimenpiteiden ja henkilöstön koulutuksen lisäksi tarvitaan myös rahoitusta. Humanitaarisen avun perille saattaminen ei ole ilmaista. Tästä syystä komissio ei vain rohkaise käytäntöjä humanitaarisen avun perille saattamiseksi, vaan se myös rahoittaa koulutusta ja toimia, joilla lisätään tietoisuutta vaaroista, jotka uhkaavat näihin tehtäviin osallistuvia ihmisiä. Sallinette, että mainitsen joitakin uusia ja vanhoja esimerkkejä aloitteista, joihin tässä mielessä on ryhdytty: humanitaarista apua koskevien asiakirjojen esittely, Lissabonissa yhdessä kumppaneiden kanssa pidetty turvallisuusseminaari, Brysselissä sijaitseva henkilöstön työtila turvallisuuskysymyksiä varten, henkilöstön turvallisuutta koskevien kysymysten lisääminen ECHOn ohjekirjoihin sekä ECHOn vastuuhenkilöiden tästä syystä pidettävä tapaaminen vuoden 2000 helmi-maaliskuussa.
Euroopan parlamentin ehdotukset otetaan luonnollisesti huomioon, ja koska kyseessä on erittäin hankala asia, johon liittyy monia eri puolia, tiivis yhteistyö sekä uudet ajatukset ja ehdotukset ovat hyvin tärkeitä komission toiminnalle.

Gutiérrez Cortines
Arvoisa puhemies, avustustyöntekijä Iñigo Eguiluzin ja kolumbialaisen papin, Jorge Luis Mazon, murha Atratojoella Kolumbiassa on traaginen asia, joka meidän on taas lisättävä niiden väkivaltaisten kuolemantapausten sarjaan, jotka ovat viime vuosina kohdistuneet vapaaehtoistyöntekijöihin, jotka omistavat elämänsä rauhan pyrkimyksille ja jotka tämän lisäksi juurruttavat vähitellen uudenlaista sivistystä heikoimmassa asemassa olevien kansanosien keskuuteen.
Näin ollen on johdonmukaista, että ryhmäni ja tämä parlamentti korottavat äänensä ja ilmaisevat uhrien omaisille myötätuntoaan ja suruaan ja ilmoittavat tukevansa ja kannustavansa niitä tovereita, jotka jatkavat työssään uurastamista. Samalla vaadimme asiasta vastaavia toimielimiä puolustamaan oikeudenmukaisuutta, vaadimme komissiota, neuvoston pääsihteeriä ja Kolumbian hallitusta ponnistelemaan riittävästi sen hyväksi, että oikeus toteutuu ja että teoista rangaistaan lain mukaisesti.
Syylliseksi epäiltyjen vangitseminen on myönteinen merkki, josta olemme iloisia, samalla tavoin olemme iloisia presidentti Pastranan osoittamasta halukkuudesta ja valmiudesta hänen äskeisellä vierailullaan täällä parlamentissa. Kaikesta huolimatta, ja koska ongelma on hyvin monimutkainen, muistutamme maan hallitukselle, että Punaisen Ristin ja Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaiskomitean tukeminen on sellainen toimi, jota tulemme aina kannattamaan, samoin kuin vuonna 1998 ja sitä aikaisemmin annettujen näiden ryhmien oikeudellista ja todellista suojelua koskevien määräysten tiukka noudattaminen.
Myönnämme myös sen, että on tärkeää vahvistaa avustus- ja vapaaehtoistyöntekijöiden etsintää ja oikeudellista suojelua koskevia järjestelmiä. He tekevät työtään juuri konfliktialueilla, väkivallan ja köyhyyden vaivaamilla alueilla, pimeillä alueilla, jonne lain katse ei ulotu, ja tämän vuoksi on tärkeää etsiä uusia ja erilaisia toimia, luoda uusia järjestelmiä. Juuri tämän vuoksi me, jotka nautimme hyvinvoinnista, Euroopan toimielimet ja hallitukset, olemme kunniallisuuden lain nojalla velvollisia kutomaan suojatoimista verkon humanitaarisissa tehtävissä toimivien henkilöiden ympärille ja antamaan täyden tukemme oikeudenmukaisuudelle, sillä samalla kun me yritämme auttaa näitä henkilöitä ulkoapäin, he rakentavat rauhaa ja solidaarisuutta sisältäpäin, he tunkeutuvat hämärille alueille viedäkseen sinne terveyttä ja ratkaisuja ongelmiin. He ovat omahyväisen yhteiskunnan kaikkein jaloin variaatio, ja sen vuoksi meidän vastauksemme on oltava tehokas ja vastuuntuntoinen.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, komission jäsen Diamantopouloun vastaukset rauhoittavat meitä, koska komissio on tietoinen niistä ongelmista, joita avustustyöntekijöiden heikko turvallisuustilanne joissakin maissa aiheuttaa. Parlamentin jäsen Sauquillo korosti sekä esittämässään kysymyksessä että äskettäisessä puheessaan sitä, että tämä ongelma ei koske erityisesti jotain tiettyä maata. On totta, että Kolumbia on yksi niistä maista, joissa nykyinen tilanne ei anna mahdollisuutta taata avustustyöntekijöiden turvallisuutta. Tämä ei kuitenkaan koske ainoastaan Kolumbiaa. Tämä koskee myös monia maita Afrikassa, Aasiassa ja muilla alueilla.
Päätöslauselmaesityksessä komissiota pyydetään laatimaan asiaa koskeva tiedonanto. En tiedä, onko se kaikkein tarkoituksenmukaisin väline, mutta komissio näyttää olevan valmis työskentelemään tällä tavoin, ja olisi ehkä hyödyllistä harkita asiakirjan laatimista.
Se, mikä ei mielestäni ole kovin järkevää, on Kolumbian eristäminen tai joidenkin esitettyjen tarkistusten tukeminen, joissa ehdotetaan esimerkiksi yhteistyön lopettamista. Jos yhteistyö lopetetaan tällaisten maiden kanssa, siitä aiheutuisi suurta vahinkoa maan kansalaisille. Meidän ei pidä estää tämän yhteistyön jatkumista, sillä kyse on lisäksi myös puolueettomasta yhteistyöstä, jota harjoittavat ihmiset tietävät millaisille riskeille he joutuvat alttiiksi.
Toisaalta ne, jotka sanovat, että valtioiden ei tarvitse osallistua avun kanavointiin, eivät tunne todellista tilannetta. Olen vieraillut Kolumbiassa monilla alueilla, ja luontoon liittyvien tekijöiden näiden osalta maassa on hankalat olot lisäksi tilannetta hankaloittaa se, että maassa on hyvin monenlaisia eri kansanliikkeitä, emmekä tiedä, mitkä niistä voivat johtaa ihmisten kuolemaan. Ilman minkäänlaista valtiontukea yhteistyö olisi täysin mahdotonta.
Näin ollen olen sitä mieltä, että tästä keskustelusta on paljon hyötyä siinä mielessä, että se muistuttaa komissiota siitä, mitä parhaillaan tapahtuu. Komissio on jossain määrin rauhoittanut meitä todetessaan, että tämä huolestuttaa heitä, mutta että meidän on tarkasteltava tilannetta rauhallisesti. Kansainvälisen yhteistyön on jatkuttava. Euroopan yhteisössä meidän on jatkossakin näytettävä esimerkkiä siinä, mitä kansainvälinen yhteistyö on, meidän on tuettava avustustyöntekijöitämme, ja tämän osalta olisi toivottavaa, että yhteisön toimielimet, jäsenvaltioiden hallitukset ja tietenkin myös niiden maiden hallitukset, jotka hyötyvät näistä työntekijöistä, takaisivat heidän turvallisuutensa. Ensinnäkin on toteutettava ennalta ehkäisevää suojelua. Toiseksi on sovellettava oikeustoimia. Kolumbian viranomaiset vakuuttavat, että he ovat käynnistäneet erään henkilön pidättämistä koskevan oikeudenkäyntimenettelyn. Kolumbia on valtio, jossa tuomioistuin on vahvasti riippumaton ja jossa toimeenpanovallalla ei ole oikeutta puuttua rikosten käsittelyyn, vaan sen on noudatettava tavallista rikosoikeudellista menettelyä.
Näin ollen, arvoisa komission jäsen, hyvä parlamentin jäsen Diamantopoulou, kannustan teitä jatkamaan aloittamallanne tiellä, ja toivotaan, että voimme vahvistaa avustustyöntekijöidemme turvallisuutta.

MacCormick
Arvoisa puhemies, puhun täällä tänään niiden kollegojen puolesta, joiden nimissä tätä asiakirjaa koskeva toinen päätöslauselmaesitys on parlamentin käsiteltävänä. He pyytävät anteeksi poissaoloaan. Vaikka minulla on vähemmän asiantuntemusta, olen onnellinen tästä tilaisuudesta saada puhua heidän ja Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän puolesta.
Parlamentaarikkoina me syyllistymme usein valittamaan elämämme vaikeuksia, kuten kahden, kolmen tai neljän kaupungin välillä matkustamista, täpötäysiä työhuoneita ja niin edelleen. Niinpä on nöyrtymisen hetki nousta täällä parlamentissa puhumaan tästä aiheesta ja pohtia niitä ongelmia ja vaaroja, joita rohkeat ihmiset kohtaavat työskennellessään humanitaarisina avustustyöntekijöinä kolmannen maailman maissa. Me voimme vain pysähtyä ja ajatella heidän elämiensä ja joskus, ikävä kyllä, kuolemiensa olosuhteita. Lisäksi ryhmäni ja minä olemme pettyneitä siihen, että kollegamme Euroopan sosialistipuolueessa - vaikka he ovatkin oikeassa sanoessaan, että tämä on yleinen ongelma - näyttävät olevan - meidän mielestämme - unohtamassa, että nyt on keskityttävä Kolumbiaan.
On tärkeää muistella sitä, että Kolumbian presidentti Pastrana vieraili täällä niinkin äskettäin kuin lokakuussa ja antoi lupauksia ihmisoikeuksien suojelemisesta, rikoksista vastuussa olevien asettamisesta syytteeseen ja puolisotilaallisten joukkojen hajottamisesta. Nämä lupaukset ovat osoittautuneet lähes merkityksettömiksi. Asiassa ei ole tehty tarpeeksi. Ryhmäni esittämässä päätöslauselmaesityksessä sanotaan, että komission tulisi vaatia ehtona läsnäololleen ja työlleen Kolumbiassa niiden lakien valvomista, jotka liittyvät siirtymään joutuneiden työntekijöiden suojelemiseen, ja Kolumbian hallituksen antamia heidän fyysistä turvallisuuttaan ja aineellista hyvinvointiaan koskevia takuita. On oikein, että komission tulisi vaatia näitä edellytyksiä.
Päätöslauselmaesityksen seuraavassa lauseessa sanotaan, että me vastustamme Kolumbian hallitukselle annettavan avun jatkamista. Mutta ei Kolumbian kansalaisille, koska seuraavassa lauseessa sanotaan, että meidän tulisi jatkaa avun antamista muiden kanavien kautta ja ohjata se varmistamaan, ettei puolisotilaallisille joukoille anneta tukea ja että yleinen järjestys palaa Kolumbiaan niin pian kuin se on järkevästi mahdollista.
Ihmisoikeustyöntekijät ovat keskeinen osa ongelmaa, mutta eivät koko ongelma. Ainoa tapa lopettaa tappaminen on puolisotilaallisten joukkojen hajottaminen ja pätevien henkivartijoiden antaminen ihmisoikeustyöntekijöiden turvaksi. ECHO ja komissio ovat painostaneet hallituksia tämän aikaansaamiseksi.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, viime vuoden lokakuun 26. päivänä Kolumbian presidentti Pastrana piti puheen täällä Euroopan parlamentissa. Hän sanoi silloin haluavansa työskennellä maan ihmisoikeustilanteen parantamiseksi, jotta ihmisoikeuksiin liittyvien kysymysten parissa toimivat aktivistit olisivat turvassa ja jotta murhiin ja väkivaltarikoksiin syyllistyneet lähinnä puolisotilaalliset joukot eivät selviäisi ilman rangaistusta, vaan ne joutuisivat vastuuseen teoistaan.
Tämänpäiväisen keskustelun lähtökohtana olevat murhat tapahtuivat vajaa kuukausi sitten. Puolisotilaallinen joukko hyökkäsi Rauha ja kolmas maailma -järjestöä vastaan, joka ECHO-ohjelman tuella työskentelee karkotetuille maanviljelijöille annettavan humanitaarisen avun puolesta. Kolumbialainen pappi ja espanjalainen avustustyöntekijä tapettiin. Espanjalainen avustustyöntekijä oli niiden rauhanturvajoukkojen palveluksessa, joiden läsnäolon tarkoituksena on suojella ihmisoikeusaktivisteja väkivallalta. Nämä murhat ovat vain muutama esimerkki Kolumbiassa tapahtuneista julmuuksista, mutta tällä kertaa tapettiin myös yksi EU:n kansalainen.
Murhat ja katoamiset ovat osa Kolumbian arkea. Aivan äskettäin katosi esimerkiksi kaksi merkittävää talonpoikaisliikkeen puolestapuhujaa, jotka puolisotilaallinen joukko vei mukanaan, eikä heitä ole löydetty.
Tästä terrorista ovat useimmissa tapauksissa vastuussa puolisotilaalliset joukot, joilla on enemmän tai vähemmän selvät yhteydet maan omaan armeijaan ja valtarakenteeseen. Useaan otteeseen on näytetty toteen, että maan armeija on ollut suoraan sekaantunut eri väkivallantekoihin. Uhreina ovat sissejä tukevien alueiden siviiliväestö, poliittinen vasemmisto, ammattiyhdistysaktivistit ja ne, jotka tekevät työtä ihmisoikeuksien puolesta. Maan laillinen vasemmisto on joutunut kärsimään kovasti. Tuhansia vasemmiston edustajia, mukaan luettuina pormestari ja parlamentin jäseniä, on yksinkertaisesti murhattu. Rikoksentekijöitä on rangaistu hyvin harvoin.
Ei ole ihme, että monet tällaisen maan asukkaat hakeutuvat sissien ja aseellisen taistelun pariin. On kuitenkin korostettava, että myös sissit syyllistyvät väkivaltaisuuksiin, joita on mahdoton puolustella. Jotta Kolumbian sisällissotaan saataisiin rauhanomainen ratkaisu, on aivan välttämätöntä, että ihmisoikeuksia kunnioitetaan enemmän. Rauhanpyrkimyksiä on tuettava, samalla kun etenkin Euroopan unionin on jatkuvasti painostettava Kolumbian hallitusta ihmisoikeuksiin liittyvissä kysymyksissä. Ulkomaalaisten, toisin sanoen amerikkalaisten, aseellinen puuttuminen asiaan on torjuttava.
GUE/NGL-ryhmämme ei ole voinut allekirjoittaa sitä kompromissiehdotusta, joka neuvotteluissa on saatu aikaan. Mielestämme siinä esitetty kritiikki Kolumbian hallitusta kohtaan on aivan riittämätön. On omituista, että päätöslauselman D kohdassa käsitellään sitä, kuinka joukko talonpoikia valtasi Punaisen Ristin päämajan, mutta siinä ei samalla tuoda selvästi esiin niitä tuhansia poliittisia murhia, joita Kolumbiassa on tapahtunut.
Olemme tehneet vihreiden kanssa kaksi tarkistusta. Ensimmäisessä tarkistuksessa haluamme, että Kolumbian hallitukselle suunnattu apu olisi riippuvainen ihmisoikeuksien kunnioittamisesta ja että näiden kysymysten parissa työskenteleviä henkilöitä suojellaan.
Toisessa tarkistuksessa haluamme lisätä humanitaarista apua Kolumbian hallituksesta riippumattomien järjestöjen, esimerkiksi rauhanturvajoukkojen avulla. Päätöslauselmasta tulee jonkin verran parempi ja selkeämpi, jos nämä tarkistukset hyväksytään.

Posselt
Arvoisa puhemies, Punaisen Ristin perustaminen Solferinon taistelun jälkeen oli vastaus julmuuksien eli niin sanotun nykyaikaisen totaalisen sodan sellaiseen ulottuvuuteen, jota ei siihen mennessä vielä oltu koettu ja joka leimasi oleellisesti 1900-lukua. Nyt 2000-luvun alussa joudumme taas kokemaan, miten uudet sodan muodot, jotka ilmenevät etnisinä konflikteina tai miliisien, kansalaissodan osapuolten tai yksinkertaisesti vain rikollisjoukkioiden yhteenottoina, leviävät entistä voimakkaammin. Hallituksilla on joko sormensa pelissä tai ne ovat kokonaan tai lähes voimattomia. Tämä merkitsee tietysti myös mittavaa uhkaa humanitaariselle avulle ja kehitysavulle. Siksi meidän tehtävämme Euroopan parlamenttina on käsitellä hyvin ponnekkaasti tätä kysymystä, ihailla kehitysavun ja humanitaarisen avun alalla työskentelevien ihmisten aikaansaannoksia, mutta myös varmistaa heidän elin- ja työolojensa koheneminen.
Luulen, että meillä on tässä varsin paljon korjaamisen varaa. Meidän on huolehdittava siitä, että Euroopan unioni myös todella antaa apua kaikkialla siellä, missä esimerkiksi kansalaisjärjestöt tekevät sitä esimerkillisellä tavalla. Tällaiset ongelmamme eivät koske vain Etelä-Amerikkaa, keskustelimme tällä viikolla Tsetseniasta, jokin aika sitten Keski-Aasiasta, sitten kollega Madelin käsitteli Afganistania. Ja sama ilmiö toistuu kerta toisensa jälkeen: humanitaarinen apu lopetetaan, koska turvallisuus ei ole enää taattu. Jotkut kansalaisjärjestöt näyttävät meille mallia, miten apua voidaan antaa kaikesta huolimatta suuren vaaran uhatessa. Mutta Euroopan unioni ja myös muut suuret järjestöt, kuten Punainen Risti, vetäytyvät aivan liian usein kriisialueilta.
Meidän on pidettävä varamme, ettei tämä suuntaus jatku, sillä tietyt hallitukset käyttävät sitä häikäilemättä hyväkseen ja ehdottavat sitten avustusten antamista hallitukselle itselleen eikä suoraan paikallisten kansalaisjärjestöjen kautta. Tämä on vaarallista, sillä eiväthän nämä hallitukset ole ongelman ratkaisu vaan ongelman osa ja myös syy. Sen vuoksi meidän on pidettävä tässä asiassa kaikki langat käsissämme. Sen vuoksi alamme parlamenttina olla hyvin pettyneitä toimivaltaiseen komission jäsen Nielseniin.
Arvoisa komission jäsen, pyydän teitä myös ilmoittamaan tästä asiasta tällä tavalla komission jäsen Nielsenille. Tyytymättömyys parlamentissa on jo viikkokausia kasvanut. Boninoa arvosteltiin hallinnon osalta. Bonino oli kuitenkin läsnä kaikessa. Hän ei ollut läsnä ainoastaan parlamentissa vaan myös kriisialueilla. Euroopan unionilla oli humanitaarisen avun ja kehitysavun osalta kasvot. Komissiolla on tässä huomattavasti parantamisen varaa. Alamme vähitellen - kuulen siitä kaikista puolueryhmistä - suhtautua hyvin kriittisesti tähän asiaan. Olen sitä mieltä, että tässä pitäisi taas ajoissa siirtyä kehittämään yhteisiä aloitteita poliittisen kentän vakauttamiseksi, kansalaisjärjestöjen tukemiseksi sekä myös siksi, että Euroopan unioni voisi olla läsnä juuri siellä, missä sitä tarvitaan.

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, on todellakin tärkeää käydä vuoropuhelua niinkin vaikeista kysymyksistä kuin humanitaarinen apu, humanitaarisen avun käsittely sekä avustustyöntekijöiden turvallisuus kaikkialla maailmassa, ja Euroopan parlamentilla on tässä hyvin merkittävä rooli.
Halusin puheenvuoron kuitenkin siitä syystä, että haluan vastata komission jäsen Nielsonia koskeviin huomautuksiin. Ensinnäkin hän ei ole täällä läsnä, koska hän on matkalla Etelä-Afrikassa, toiseksi näiden kolmen kuukauden aikana hän on käynyt useissa kriisipesäkkeissä ja kolmanneksi hän on työskennellyt ankarasti ja esitellyt komissiolle jo suunnitelmia uusista asetuksista, joilla humanitaarisen avun käsittely uudistetaan täysin, sekä uusista yhteistyötavoista kansalaisjärjestöjen kanssa. Ymmärrän parlamentin jäsenten esittämät huomautukset olemassa olevista ongelmista ja yhdyn niistä moniin, mutta mielestäni on kohtuutonta esittää tällaista kritiikkiä komission jäsenestä, joka on toiminut tehtävässään vasta kolme kuukautta ja on jo saanut merkittäviä asioita aikaan.

Puhemies
Paljon kiitoksia, hyvä parlamentin jäsen Diamantopoulou.
Olen vastaanottanut neljä työjärjestyksen 42 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestykseen.
Euroopan parlamentin päätöslauselma humanitaarista avustustyötä tekevien suojelusta Kolumbiassa
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.) ÄÄNESTYSSELITYKSET

Rübig
Arvoisa puhemies, äänestin tyhjää, koska minusta on välttämätöntä, että komissio jatkaa edelleen tiivistä yhteydenpitoa hallitukseen, mutta pyrkii toisaalta entistä vahvempaan yhteistyöhön kansalaisjärjestöjen kanssa. Uskon, että tiedotusvälineitä koskevalla politiikallakin on hyvin tärkeä merkitys, toisin sanoen sillä, että tiedotamme paikalliselle väestölle myös todellisista tapahtumista. Politiikkaamme pitäisi myös sisältyä molempien riitapuolien saattaminen yhteen. Tässä komissio on jo tehnyt paljon töitä, ja toivotan sille menestystä vastaisuudessakin!

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin tämän esityksen puolesta, joka koskee avustustyöntekijöiden suojelua koko maailmassa, sillä minusta on tärkeää, että Euroopan yhteisö puolustaa vapaaehtoistyötä tekeviä kansalaisiaan, jotka tekevät niin merkittävää työtä koko maailmassa. Euroopan unionin on asetettava säännöt tälle alalle. Toivon, että komissio ottaa huomioon sen, että kun käydään kauppaneuvotteluja kaikkien valtioiden kanssa, pitää myös vaatia, että avustustyöntekijöitä autetaan ja suojellaan, ja pitää toimia siten, että ne, jotka lähtevät eri puolille maailmaa auttamaan muita kansalaisia, ovat valmistautuneita, koulutettuja, suojeltuja ja heidän annetaan tehdä työtään.
Euroopan unionin ei pidä unohtaa omia kansalaisiaan, jotka tekevät niin merkittävää työtä koko maailmassa.

Puhemies
Hyvät parlamentin jäsenet, olemme käsitelleet kaikki esityslistalla olleet asiat.
Istunnon pöytäkirja annetaan parlamentin hyväksyttäväksi seuraavan istuntojakson alussa.

Istuntokauden keskeyttäminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
(Istunto päättyi klo 10.40.)

