Ķīna (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākamais jautājums ir Padomes un Komisijas paziņojumi par Ķīnu.
Carl Bildt
Padomes priekšsēdētājs. - Priekšsēdētāja kungs, arī šīs debates bez šaubām ir svarīgas. Un, tā kā temats ir Ķīna, debates, protams, notiek, ņemot vērā dažu zīmīgu notikumu gaitu Ķīnas ziemeļu daļā Siņdzjanā. Es zinu, ka šiem notikumiem līdzi sekoja daudzi šī Parlamenta deputāti, kā arī mūsu cienījamie dalībvalstu parlamenti visā Eiropā.
Mēs Padomes vārdā arī paudām bažas ziņojumos par nemieriem tur un aicinājām uz samierināšanos abas puses, kā arī aicinājām atrisināt situāciju mierīgā ceļā. Es domāju, ka mums ir laiks pateikt, ka mēs augstu vērtējam cilvēktiesības. Mēs arī stingri nosodām ne tikai dzīvības zaudēšanu, bet arī īpašuma iznīcināšanu un visu citu, kas notika, un mēs varam vienīgi nosodīt tos, kas ir par to atbildīgi, lai kas viņi būtu.
Bet atļaujiet man izmantot izdevību un mazliet plašāk kritiski novērtēt mūsu attiecības ar Ķīnu, valsti, ar kuru mums ir neparastas, dažāda spektra sarežģītas attiecības. Patiesībā, kad mēs 2003. gadā nolēmām izveidot šīs attiecības, radot visaptverošu stratēģisku partnerību, mēs uzņēmāmies ārkārtīgi vērienīgu pasākumu, un tas ievērojami atspoguļojas plašajās dažāda spektra attiecībās, kādas mums ar Ķīnu ir šodien.
Kompleksums, protams, dod iespējas. Tas rada arī dažāda veida problēmas. Mūsu nolūks šajās attiecībās ir censties panākt tādu atklātību, lai mēs godīgi un atklāti varētu apspriest visas problēmas, kādas varētu rasties jebkurai no pusēm. Pamats šādam atklātam dialogam ir kopīga interese mūsu attiecību gaitā, mūsu kopīga interese par mieru un stabilitāti pasaulē.
Mēs to sasniegsim, īstenojot dialogu un daudzpusīgu pieeju. Mums ir gada samita sanāksmes un pietiekami bieži ārlietu ministru sanāksmes. Mēs īstenojam arī intensīvu cilvēktiesību dialogu divreiz gadā un tad vēl, protams, nozaru dialogus par dažādiem jautājumiem, no kuriem tirdzniecība nepārprotami ir īpaši svarīga. Mēs katru gadu īstenojam arī augsta līmeņa dialogu par tirdzniecības un ekonomikas jautājumiem. Kā jūs zināt, 2007. gadā mēs uzsākām arī sarunas par partnerības un sadarbības nolīgumu. Sarunas turpinās, bet abām pusēm tomēr vēl iespējams palielināt centienus šajās sarunās.
Mums ir ļoti skaidra interese attīstīt attiecības ar Ķīnu visās jomās, un tas ir saistīts, kā es teicu, ar iespēju veidot atklātu un godīgu dialogu, arī par jautājumiem, kuros mūsu vērtības var atšķirties, un mēs zinām, ka šādi jautājumi ir, starp tiem cilvēktiesības un tādi jautājumi kā sodīšana ar nāvi; bet mums ir arī vēlme veidot kopīgās intereses, kādas mums nepārprotami šodien ir - svarīgi ir jautājumi par globālo finanšu stabilitāti, jautājumi, kā risināt klimata pārmaiņu problēmas.
Svarīgi ir arī ārpolitikas jautājumi, vai tā būtu situācija, kāda ir Korejas pussalā ar DPIK provokācijām, vai situācija Birmā, kur mēs nepārprotami esam noraizējušies par tur notiekošo, kā arī mūs māc bažas par situāciju Āfrikā un nepieciešamību aizsargāt būtiski svarīgos jūras maršrutus ap Āfrikas Ragu.
Es šajā jautājumā sīkāk neiedziļināšos, bet vēlos tikai uzsvērt, ka mūs māc bažas par notikumiem, kurus mēs nespējam novērtēt visos sīkumos, jo tie ir ārkārtīgi sarežģīti, mūsu cerības ir, ka tos būs iespējams atrisināt mierīgā ceļā, un mēs esam gatavi iesaistīties atklātā dialogā ar Ķīnas iestādēm par šiem jautājumiem, kā arī par veselu virkni citu interešu, kas mums ir kopīgas un par ko mums jāveido dialogs.
Catherine Ashton
Komisijas locekle. - Priekšsēdētāja kungs, tas, ka šīs debates ir iekļautas jūsu inaugurācijas sesijas laikā, liecina par nozīmi, ko šis Parlaments piešķir mūsu stratēģiskajām attiecībām ar Ķīnu. Es vēlreiz atzinīgi vērtēju iespēju dot savu ieguldījumu, īsi ieskicējot Komisijas perspektīvu savas kolēģes Benita Ferrero-Waldner vārdā, kura, kā jau es norādīju, diemžēl šonedēļ ir ceļojumā un nevar šeit būt.
Man nav jāatgādina šim Parlamentam par milzīgo protestu, kādu mēs paudām attiecībās ar Ķīnu kopš mūsu pirmā samita, nu jau pirms 10 gadiem. Ekonomiskās un tirdznieciskās attiecības ir mainījušās, palielinās cilvēku tiešie kontakti, un mēs iesaistāmies dialogā par aizvien vairāk jautājumiem.
Pēc pēdējā ES un Ķīnas samita maijā sarunas par jaunām partnerattiecībām un sadarbības līgumu risinās sekmīgi, un mēs spējam izmantot augsta līmeņa kontaktus, kuru skaits palielinās, piemēram, premjerministra Wen ļoti sekmīgo vizīti pie priekšsēdētāja Barroso šā gada sākumā, kā arī augsta līmeņa ekonomikas un tirdzniecības dialogu sanāksmē, kuru es vadīju kopā ar premjerministra vietnieku Wang Qishan.
Šodien mēs, dabiski, pievēršamies globālām problēmām, starp tām arī ekonomiskajai un finanšu krīzei un klimata pārmaiņām, kā arī reģionālajiem jautājumiem. Tajā pašā laikā mums ir dziļa interese par situāciju Ķīnas valstī, kur mēs redzam daudzus pievilcīgus sasniegumus, bet arī notikumus, kas rada bažas. Ķīnas politika padarīt atklātu savu ekonomiku ir ļāvusi simtiem miljonu iedzīvotāju izkļūt no nabadzības un veicinājusi pasaules progresu svarīgo Tūkstošgades mērķu sasniegšanā. Tomēr Ķīna ir milzīga valsts ar ievērojamām iekšējām problēmām un atšķirībām starp reģioniem.
Mūsu stiprās stratēģiskās partnerattiecības arī ļauj konstruktīvi un atklāti apmainīties ar viedokļiem par jautājumiem, kuros Eiropai un Ķīnai ir atšķirības. Tie var būt saistīti ar mūsu tirdzniecības attiecību vai cilvēktiesību aspektiem, piemēram, par Tibetu, par kuru, es zinu, šajā Parlamentā ir īpaša interese. Nesen mēs paudām dziļas bažas par nemieriem Siņdzjanā, izteicām līdzjūtību par zaudētām dzīvībām upuru ģimenēm. Mēs esam aicinājuši visas puses izrādīt savaldību un nekavējoties izbeigt visus vardarbības aktus. Mēs ceram, ka situāciju var atrisināt mierīgā ceļā, veidojot dialogu un izvairoties no turpmākas asinsizliešanas.
ES gadiem ir centusies atklāt Ķīnas iestādēm savas bažas par etnisko minoritāšu situāciju Ķīnā un dalīties ar pašas pieredzei, daudzreiz sāpīgāku, kā likvidēt marginalizācijas, izstumtības un diskriminācijas, ar ko šīs minoritātes bieži sastopas, cēloņus.
Mums visiem ir kopīgs mērķis panākt atklātāku, pārredzamāku Ķīnu, kas ievēro starptautiskos cilvēktiesību standartus un strādā kopā, lai risinātu globālos uzdevumus. Lai to panāktu, mums jāturpina dziļāk integrēt Ķīnu starptautiskajā kopienā un strādāt pie mūsu stratēģisko partnerattiecību attīstības, īstenojot konstruktīvu iesaistīšanas procesu.
Elmar Brok
Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāj, komisār, dāmas un kungi, es pamatā piekrītu tam, ko teica iepriekšējie runātāji no Padomes un Komisijas. Es arī aizstāvu viedokli, ka mums jāturpina vienotas Ķīnas politika, lai panāktu Ķīnas kā vienotas valsts kohēziju, un ka mēs nevēlamies to visu apdraudēt. Mēs, protams, nepieļaujam vardarbību - vai tā ir demonstrantu vardarbība konkrētos apstākļos vai valsts vardarbība pret demonstrantiem, kā tas reāli bija šajā gadījumā. Es gribēju to minēt vispirms.
Tomēr mums arī jāsaprot, ka Ķīnā centrālo varas iestāžu vardarbība, kuras šajā daudznacionālajā valstī ar daudzām kultūras atšķirībām neizrāda pietiekamu sapratni, vienmēr būs aktuāla problēma. Tāpēc lielāka kultūras autonomija, lielākas iespējas mobilitātei un iespējas attiecībā uz identitātes un valodas saglabāšanu ir visi priekšnoteikumi visiem pilsoņiem daudznacionālā valstī, lai varētu dzīvot kopā zem viena jumta.
Ķīnas vēsturē bijušas daudzkārtējas šķelšanās un atkalapvienošanās, ko pavada plašas vardarbības operācijas. To var vērot atkal un atkal visā Ķīnas vēsturē. Ķīnai jāsaprot, ka tā nevar turpināties un tai jāievieš šī autonomija.
Uiguri ir miermīlīga sunnītu minoritāte. Viņi neizsaka tiešus teroristiskus draudus. Tāpēc te ir tās pašas briesmas, kādas mēs redzam Tibetā, proti, ja Ķīna nenoslēgs vienošanos ar miermīlīgajām minoritātēm, vienmēr uzradīsies jauni radikāļi, kas nevarēs un negribēs vairs ilgāk gaidīt. Tāpēc risinājuma atlikšana attiecībā uz identitāti nozīmē risinājuma atlikšanu ilgtermiņā. Ķīnas valdībai ir ārkārtīgi slikts paradums runāt tikai par teroristiem, uzstāt, ka šie cilvēki grib sagraut valsts vienotību un paziņot, ka aiz tiem stāv ārējie spēki, piemēram, Al-Qaeda un citi. Es neuzskatu, ka tas šai valstij ir risinājums, un tāpēc mums skaidri jānosaka, ka mums šāda politika ir nepieņemama. Tas viss jāsaprot, ievērojot priekšnoteikumu, ko es minēju savas uzrunas sākumā.
Adrian Severin
S&D grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, Ķīnas tautai ir pilnīgas tiesības mums jautāt, kāpēc Eiropas Parlaments ir iekļāvis jautājumu par stāvokli Ķīnā sava jaunā mandāta pirmajā sesijā.
Mūsu atbildei ir jābūt skaidrai: tas ir tāpēc, ka Ķīna mums ir ļoti svarīga un nevis tāpēc, ka mēs domājam, ka mūsu uzdevums ir mācīt Ķīnu vai uzspiest savus uzskatus, kā šai valstij vajadzētu risināt jutīgas starptautiskas problēmas. Tas ir tieši tāpēc, ka Ķīna mums ir tik svarīga un mums vajadzētu pievērst ciešu uzmanību jebkuram notikumam, kas ietekmē tās starptautisko stabilitāti, un jebkuram notikumam, kas varētu apdraudēt tās drošību.
Šoreiz pamatu deva daudznacionālās realitātes Siņdzjanas reģionā un vadošās etniskās grupas uiguru centieni pēc autonomijas. Šāds pamats vienmēr ir jutīgs, un tāpēc cilvēktiesību un minoritāšu tiesību ievērošana, kas veicina cieņas un drošības sajūtu gan minoritātēm, gan vairākumtautībai, ir svarīga.
Tomēr ar minoritāšu tiesībām nevajadzētu aizbildināt separātistu politiku, ekstrēmistu līdzekļus šo politiku veicināšanai un nekādā ziņā to mierīgo civiliedzīvotāju nogalināšanu, kuri pieder pie minoritātēm vai etniskajām kopienām.
Pieprasot cilvēktiesību un minoritāšu tiesību pilnīgu ievērošanu, paužot līdzjūtību visiem šo tiesību upuriem, pieprasot noskaidrot teroristu, reliģisko fanātiķu, ekstrēmistu un separātistu nozīmi šajos notikumos, Eiropas Parlamentam vajadzētu piedāvāt savu palīdzību Ķīnas valdībai un sabiedrībai, lai pārvarētu šo sarežģīto realitāti, kas ir problēma arī dažās mūsu valstīs. Pieprasot Ķīnas valdībai nepieļaut pārmērīgu varas izmantošanu, mums arī jāpieprasa visiem pasaulē neizmantot minoritāšu tiesības kā līdzekli ģeopolitisku mērķu veicināšanā.
Graham Watson
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, šajā Parlamentā jau sen tiek kritizēta Ķīnas Tautas Republika par attieksmi pret etniskajām minoritātēm. Visvairāk ir cietusi uiguru minoritāte Siņdzjanas provincē, jo īpaši pēc tam, kad 1949. gadā Ķīnas Tautas Republika okupēja Austrumturkestānu.
Ķīnas Tautas Republika uzstāj, ka tās mērķis nav teritoriāla paplašināšanās. Vēsture parāda, ka tā zem komunistu varas ir centusies valdīt un pakļaut Austrumturkestānas, Tibetas un Taivānas iedzīvotājus. Šā iemesla dēļ Eiropas Savienība nedrīkst atcelt ieroču embargo Ķīnā.
Ja Eiropas premjerministrs jaunākos nemierus nodēvē par genocīdu, tas, iespējams, ir pārspīlējums, bet Ķīnas Tautas Republikas žēlošanās par iejaukšanos iekšlietās atklāj pasaules viedokli, kurš ir aizkustinoši vecmodīgs. Ja pasaules ekonomikas veidolu izstrādā Amerikas Rietumkrasta universitātes pilsētiņas datoros, Indijas informācijas zvanu centros, Ķīnas rūpnīcās, ja galvenos lēmumus var apspriest no Pekinas līdz Briselei nanosekundes laikā, mēs patiešām esam kļuvuši par vienotu globālu kopienu, un šajā kopienā nav vietas represijām un pakļaušanai, pamatojoties uz rasi, reliģisko pārliecību vai etnisko izcelsmi, nav vietas islamofobijai vai antisemītismam vai jebkāda cita veida naidam.
Šajā gadījumā Ķīnas problēmas izriet no Vidusvalsts novecošanās. Viņiem ir vajadzīgs vairāk jaunu cilvēku visās darbavietās, līdzīgi, kā tas ir pie mums Eiropas Savienībā. Es to redzēju, kad pirms četriem gadiem apmeklēju Urumkvi. Bet Ķīnas Tautas Republika sapratīs, ka tai ir nepieciešama politika, lai aizsargātu ekonomiskos migrantus, politika, lai atzītu etnisko minoritāšu likumīgās tiesības, tieši tāpat kā mums.
Šai ziņā, Bildt kungs, Eiropas Savienības var palīdzēt. Mēs zinām - kad demokrātijas nostiprinās, tās vairāk pieļauj tautu pašvaldības un pašnoteikšanos. Patiešām, vislielākās problēmas Eiropā ir jaunākajās demokrātijās, piemēram, Spānijā un Ungārijā. Mums jāpalīdz Ķīnas tautai, kas pilnībā spēj dzīvot demokrātijā, kā to parāda Taivānas un Honkongas gadījums, samērot tās plaukstošo ekonomisko spēku ar augošo politisko briedumu, pilnveidojot demokrātiju, un izstrādāt atbilstošus politikas virzienus, piemēram, Erasmus Mundus - politiku, par kuru runāja komisārs, lai veicinātu kontaktus starp cilvēkiem. Es esmu pārliecināts, ka Eiropas Savienībai var būt liela nozīme, strādājot ar Ķīnu šajā nolūkā.
Helga Trüpel
Verts/ALE grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, komisār, Padomes priekšsēdētāj, es nosodu abu pušu vardarbību, gan no haņu izcelsmes ķīniešu, gan uiguru puses, un es sēroju pat visiem nevainīgajiem upuriem.
Tomēr tas nav konflikts, kurā abas puses ir vienādas. Uiguri ir apspiesta tauta, kuras skaits ir tikai deviņi miljoni. Es uzskatu, ka politika minoritāšu jomā Ķīnas Tautas Republikā ir cietusi sakāvi. Sabiedrība nav arī viendabīga, kā apgalvo Ķīnas Komunistiskā partija. Uiguru reģionam Siņdzjanai ir tikpat vāja kultūras autonomija kā Tibetai. Nav reālas pašvaldības, pat ja šos reģionus uzskata par autonomiem un, pats galvenais - un tas ir jo īpaši svarīgi jaunajai paaudzei -, uiguriem nav tādu pašu sociālo un ekonomisko tiesību kā pārējiem iedzīvotājiem. Tomēr Ķīnas Komunistiskā partija nemierniekus apsūdz tikai un vienīgi noziedzīgā separātismā. Jebkurš, kas izplata informāciju par cilvēktiesībām un demokrātiju Ķīnā, tiek uzskatīts par noziedznieku un separātistu.
Tomēr Ķīnas Tautas Republikai jāsaprot, ka reālu mieru valstī var panākt, vienīgi garantējot minoritāšu tiesības. Vienīgi vienlīdzīgu tiesību piešķiršana Ķīnā nodrošinās mierīgu valsts attīstību un šīs valsts atzīšanu.
Man ir vēl viens pēdējais ļoti svarīgs komentārs prezidentvalstij Zviedrijai. Jā, tā ir taisnība, ka mums interesē stratēģiskas partnerattiecības ar Ķīnu attiecībā uz klimata politiku un vispārējiem ārpolitikas jautājumiem. Tomēr mēs nevaram upurēt cilvēktiesības un mūsu kritisko attieksmi attiecībā uz cilvēktiesībām Ķīnā stratēģisko interešu dēļ. Tā vietā mūsu stratēģiskajā politikā attiecībā uz Ķīnu jāiekļauj skaidrs paziņojums par politiku minoritāšu jomā un cilvēktiesību pārkāpumiem Ķīnā.
Charles Tannock
ECR grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, gadsimtiem ilgi uiguri ir tik tikko spējuši savilkt galus, dzīvojot plašās valsts neviesmīlīgajā pusē. Lielākā daļa no viņiem ir miermīlīgi islāma sekotāji. Tomēr pēdējos gados diemžēl daļas vietējo iedzīvotāju radikālisms ir pieaudzis teroristu organizācijas Al-Qaida ietekmē. Ķīna nekad nav bijusi iecietīga pret atšķirīgajiem vai savām pašas minoritātēm, bet es atbalstu Ķīnas bažas attiecībā uz uiguru islāmistu terorisma draudiem. Es patiesībā pirms trim gadiem palīdzēju pārliecināt Padomi aizliegt Austrumturkestānas uiguru atbrīvošanas fronti.
Ķīnas autoritārismu un haņu izcelsmes ķīniešu kundzību nedrīkst izmantot kā attaisnojumu vardarbībai, ko pastrādājuši uiguru teroristi, no kuriem daži ir aizmaldījušies līdz Gvantanamo līcim, izplatot bailes un vardarbību, jo lielākā daļa nesenās vardarbības upuru patiesībā bija haņu izcelsmes ķīnieši.
Daudzi no mums, dabiski, ir nobažījušies par cilvēktiesībām Ķīnā, un es kā Taivānas draugs arī jūtos par to atbildīgs. Tomēr ES joprojām ir uzticīga vienotas Ķīnas politikai, un, ņemot vērā, ka ES oficiāli uzskata Taivānu un Tibetu par daļu no Ķīnas Tautas Republikas, mums noteikti nekādā veidā nevajadzētu atbalstīt Siņdzjanas provinces atdalīšanos.
Viens šī jautājuma interesants aspekts ir, vai šī pretruna liks Ķīnas musulmaņu partneriem Āfrikā tāpat kā Sudānai pārvērtēt savas saiknes ar šo valsti.
Visbeidzot, es atzīmēju, ka Turcijas premjerministrs Erdogan nosauca šo vardarbību par genocīdu - mazliet par spēcīgu teikts no viņa puses, kad viņa paša valsts neatzīst Armēnijas genocīdu. Viņa centieni apelēt pie turku vispārējā nacionālisma arī ir liekulīgi, ņemot vērā to, kā Turcija izturas pret savām minoritātēm un jo īpaši kurdiem Austrumturcijā.
Bastiaan Belder
EFD grupas vārdā. - (NL) Aicinājums uz džihādu jau ir izskanējis gan pašā Siņdzjanā, gan ārpus tās, un tagad gan Ķīnā, gan ārpus tās dramatiski draud pieaugt asiņainās sadursmes starp haņu izcelsmes ķīniešiem un uiguriem Ķīnas teritorijā. Vietējā kristīgā kopiena maksimāli izmanto absolūti visas iespējas, lai vērstos pret etnisko divīziju bīstamajiem reliģiskajiem noskaņojumiem Siņdzjanā. Kopiena skaita lūgšanas par visiem Siņdzjanas pilsoņiem, lai provincē pastāvētu miers, stabilitāte un taisnīgums.
Ķīnas valdība rīkojas samērā nesaprātīgi; tā nevis satver šo palīdzīgo roku, bet atgrūž to. Tas ir redzams nesenajās valdības aģentūru skaļajās kampaņās pret miermīlīgajiem protestantu lūgšanu namiem. Tā 3. jūlijā Siņdzjanā dievkalpojuma laikā tika arestēti astoņi kristieši. Četri no viņiem joprojām tiek turēti nezināmā vietā, kamēr divi Amerikas ķīniešu misionāri gluži vienkārši ir pazuduši.
Es aicinu Padomi un Komisiju steidzami iejaukties Ķīnas iestāžu rīcībā, lai visiem nodrošinātu reliģisko rituālu brīvību šajā kritiskajā situācijā Siņdzjanā. Tas būtu vienīgais efektīvais pretlīdzeklis aicinājumam uz džihādu un arī nodrošinātu pierādījumus tam, ka Ķīnas lūgšanu nami ir daļa no Pekinas plāniem izveidot harmonisku sabiedrību.
Laima Liucija Andrikien
Priekšsēdētāja kungs, "vardarbība”, "lieli zaudējumi”, "simtiem mirušo un ievainoto Ķīnā sacelšanās laikā Siņdzjanas provincē': šādus satraucošus ziņojumus mēs saņēmām pirms 10 gadiem. Siņdzjanā tika pilnībā bloķēts internets, ierobežojot ienākošo un izejošo saziņu ar pamesto reģionu. Ņemot vērā to, kas notika Tibetā pagājušajā gadā, nesenajiem notikumiem Austrumturkestānā, kas pazīstama arī kā Siņdzjana, vajadzētu būt trauksmes zvanam Ķīnas valdībai attiecībā uz tās vispārējo politiku pret etniskajām minoritātēm Ķīnā.
Uiguru tautas vēstījums ir, ka Ķīnas politika ir cietusi sakāvi un Ķīnas valdībai tas ir jāsaprot un jāmeklē risinājums. Reģiona astoņus miljonus lielā uiguru tauta ir ilgi sūdzējusies par Ķīnas centrālās valdības attieksmi, un nesenā rasistu pūļa uzbrukuma laikā Ķīnas valdība nespēja aizsargāt uigurus no vainīgajiem varmākām. Tam nav nekāda sakara ar cīņu pret terorismu, pretrunīgo jēdzienu, ko Ķīnas valdība izmantoja kā attaisnojumu savai represīvajai attieksmei pret uiguriem Austrumturkestānā.
Tas, ka priekšsēdētājam Hu Jintao bija jāsaīsina sava vizīte G8 samitā Itālijā, lai atgrieztos Ķīnā, norāda, ka Ķīnas valdība saprot, ka notikumi perifērijā nav tikai atsevišķs gadījums. Ķīnas vadībai vajadzētu nevis meklēt risinājumus, veicot represijas un bargus pasākumus, bet gan īstenot pozitīvas darbības, lai pārvarētu uiguru tautas galvenās problēmas, jo īpaši, ja Ķīna vēlas būt nobriedusi un radīt patiesi harmonisku sabiedrību.
Es pilnībā atbalstu priekšsēdētāja pausto ES nostāju un mudinu mazināt saspīlējumu abās pusēs, kā arī aicinu Ķīnas valdību ievērot vārda un informācijas brīvību un miermīlīga protesta tiesības.
Véronique De Keyser
(FR) Priekšsēdētāja kungs, Ķīnas valdība nežēlīgi apspieda vardarbības uzliesmojumu Siņdzjanas autonomajā reģionā. Sadursmēs starp uiguriem un haņu piekritējiem oficiālais bojā gājušo skaits ir 186, bet asinsizliešana turpinās.
Ķīna šo vardarbību raksturo tikai kā starpnacionālo konfliktu starp haņu piekritējiem un uiguriem, lai gan patiesībā tas ir Ķīnas represīvās politikas gandrīz nepārprotams iznākums Siņdzjanas reģionā. Šis ir stratēģisks reģions, bet to ir grūti kontrolēt. Kā galvenais tranzīta maršruts un ņemot vērā tā dabas resursu - zelta, naftas un gāzes - bagātību, šis reģions ir būtiski svarīgs turpmākai Ķīnas apgādei ar enerģiju. Tomēr šajā reģionā dzīvo daudz etnisko grupu, kas nav ķīnieši, no kurām lielākā ir uiguri. Lielākā daļa uiguru, kas veido gandrīz pusi no visu iedzīvotāju skaita, ir turku izcelsmes turciski runājoši sunītu musulmaņi. Desmit gadus viņi tika sistemātiski diskriminēti, viņus apdraudēja asimilācija un bojāeja, tāpēc viņu identitāte ir briesmās.
1980. gados Ķīnas politika pret šīm etniskajām minoritātēm patiesībā bija liberāla, bet pakāpeniski tā kļuva asāka, un Ķīnas iestādes izmantoja 2001. gada 11. septembri, lai sabiedrībai atklātu savu cīņu pret terorismu, separātismu un reliģisko ekstrēmismu - ievērojiet, kā tie visi ir sapludināti kopā. 2009. gada aprīlī organizācija Starptautiskā Amnestija publicēja stingru brīdinājumu - pēc Tibetas nākamā būs Siņdzjana. Nevardarbīgā politika ir cietusi sakāvi, uiguru separātisti meklēs citus veidus, kā pieprasīt atzīt viņu prasības atzīt viņu identitāti, un tas patiesi ir noticis.
Tomēr Ķīna nevar turpināt savu kohēzijas politiku, atkārtoti veicot asinsizliešanu. Kā starptautisko nolīgumu parakstītājai tai ir jāaizsargā etniskās minoritātes. Turklāt tās konstitūcija, kā arī 1984. gada tiesību akti par reģionālo autonomiju arī uzliek pienākumu aizsargāt šīs minoritātes. Vai Eiropa turpinās aizvērt acis un tikai nosodīs represijas un nesekmīgi lūgsies atbrīvot politieslodzītos? Nē. Cilvēktiesības Ķīnā ir politiska problēma, un mums jāuzdrošinās atgādināt šai valstij tās saistības pret savu tautu un to, kādu risku tā rada starptautiskajai kopienai, ja tā savas saistības nepildīs. Mēs gaidīsim stingru rīcību no prezidentvalsts Zviedrijas šajā sakarībā.
Tomasz Piotr Poręba
(PL) Priekšsēdētāja kungs, attieksme pret protestiem Siņdzjanas provincē ir devusi papildu apstiprinājumu Pekinas iestāžu autoritārismam. Gandrīz 180 cilvēki ir zaudējuši dzīvības un 1600 ievainoti visnozīmīgākajā etniskajā konfliktā, kādu Ķīna ir piedzīvojusi pēdējo desmitgadu laikā. Eiropas Parlamenta pienākums ir nosodīt vardarbību, ko rada etniskas vai reliģiskas izcelsmes diskriminācija. Šādai jābūt arī mūsu atbildei šajā gadījumā, kad autoritāras valsts vara ir vērsusies pret uiguru minoritāti. Tomēr uiguru minoritāte nav vienīgais totalitāru valdību upuris.
Eiropas pilsoņiem, kas ievēro kristīgas vērtības, ir īpašs pienākums pret kristīgajām minoritātēm, kas tiek vajātas citās pasaules malās. Neoficiāli avoti norāda, ka Ķīnā ir vairāk nekā 30 miljonu liela kristiešu minoritāte. Tas nozīmē, ka kādas tautas pārstāvjiem, kuru skaits ir tikpat liels kā lielas Eiropas valsts iedzīvotāju skaits, Ķīnā tiek liegts meklēt darbu, viņi tiek mocīti, vajāti, spīdzināti un nogalināti. Un to dara Ķīnas komunistiskās varas iestādes. Ķīnas režīms apzinās, ka arī kristietībā ir ilgas pēc brīvības un tiesiskuma, un tāpēc mēģina apturēt šīs reliģijas izplatību. Tomēr tās centieni nospiest baznīcu izrādās nesekmīgi, jo gadu no gada ticīgo skaits pieaug.
Ķīnas iestādēm ir jāsaprot, ka tā sauktā centrālā valsts nevar kļūt par patiesi modernu valsti, ja vien tā nesāk ievērot demokrātijas un reliģiskās brīvības pamatprincipus.
Bernd Posselt
(DE) Priekšsēdētāja kungs, šodienas debates vēlreiz pierāda, ka ES vājā vieta ir Padome. Šis Parlaments ir ieņēmis ļoti skaidru nostāju cilvēktiesību jautājumā, un Lady Ashton uzruna Komisijas vārdā bija iespaidīgi skaidra. Tomēr no Padomes es esmu dzirdējis vienīgi to, ka tā nosoda abas puses par vardarbību.
Protams, arī uiguru vardarbība būtu jānosoda. Bet vai mēs to reāli varam salīdzināt ar to, ko dara komunistiskā diktatūra, kas nekā nav mācījusies no slaktiņa Tjananmeņas laukumā un apspiež veselu tautu brutālā un asiņainā veidā un, īstenojot mērķtiecīgu koloniālu politiku, apdraud šo tautu ar etnocīdu? Vai mēs varam to salīdzināt ar incidentiem, kas gluži vienkārši ir Ķīnas propagandas izpausme un ko neviens neizmeklē starptautiskā līmenī? Es nedomāju gan.
Pašlaik uigurus apsūdz separātismā. Tomēr, vai tas ir separātisms, ja māja deg un es cenšos izglābties no šīs mājas? Vai tas ir separātisms, ja es esmu nepatiesi ieslodzīts un es cenšos izbēgt? Tas nav separātisms, tā ir dzīvotgribas izpausme. Ja uiguriem Ķīnā tiktu dota telpa dzīvot savā dzimtenē brīvībā, cilvēka cienīgi un neatkarīgi, separātisms vairs neeksistētu. Tas ir vienīgais veids, kā pārvarēt separātismu.
Uiguri nav minoritāte, viņi ir tāda pati tauta kā zviedri, kas arī nelielā skaitā dzīvo haņu Ķīnā. Tomēr, vai tauta var būt slikta tikai tāpēc, ka tā ir mazākā skaitā? Vai mums jāklanās spēka priekšā tikai tāpēc, ka tas ir lielāks? Es nedomāju gan. Tāpēc mums, Eiropas Savienībai, ir svarīgs pienākums.
Es pārstāvu Minheni, un Pasaules uiguru kongresa centrs ir Minhene. Arī radio "Brīvība” un radio "Brīvā Eiropa” agrāk bija Minhenē. Mēs joprojām lepojamies, ka tajā laikā bijām brīvības rupors. Es esmu pārliecināts, ka kādu dienu mēs būsim tikpat lepni, ka esam bijuši brīvo uiguru centrs, un es ceru, ka reiz visi uiguri būs brīvi.
Evelyne Gebhardt
(DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, ļoti skaidri ir jāpasaka viena lieta - Ķīnā ir vienota sistēma un mēs negribam ļaut šai sistēmai sagrūt. Mēs cienām Ķīnas sistēmu. Tomēr tas nenozīmē ...
(Iejaucas Posselt kungs)
Mēs cienām Ķīnas vienoto sistēmu. Tomēr tas nenozīmē, ka nav jāciena arī Ķīnas tautu dažādība. Mēs, sociāldemokrāti, uz to aicinām.
Mēs vēlamies, lai Ķīnā tiktu ievērotas pilsoņu tiesības, cilvēktiesības un tautu brīvība. Mēs vēlamies, lai tiktu ievērota vārda brīvība. Mēs vēlamies, lai žurnālisti varētu brīvi pārvietoties, lai varētu ziņot par situāciju, kāda tā patiesībā ir. To mēs vēlamies, un ir viena lieta, ko mēs ļoti skaidri vēlētos pateikt saviem kolēģiem Ķīnā - mēs gribētu, lai tas, kas ir pamatprincips mums, būtu arī pamatprincips jums Ķīnā, proti, ka cilvēktiesības ir vispārējas. Tas, ko politiķi mums vienmēr saka - vispirms risināsim sociālās problēmas, un tad mēs varam runāt par cilvēktiesībām - ir aplams veids, kā ķerties pie lietām. Jādara pretēji. Vispirms ir cilvēktiesības un tad sociālās tiesības, kas gluži vienkārši ir cilvēktiesību neatņemama sastāvdaļa un nevar tikt no tām atdalīta.
Tāpēc es biju ļoti vīlies par to, ko jūs teicāt, Bildt kungs. Šķiet, ka jūs gribējāt pateikt - strādāsim kopā ekonomiskajā līmenī, tās ir mūsu galvenās rūpes, un pārējais mūs īpaši neinteresē. Tāda attieksme mums nav vajadzīga. Mums ir nepieciešama attieksme, kādu mums rāda Eiropas Komisija, proti, ziņot, ka mēs vispirms vēlamies savam darbam kopīgu pamatu, uz kura tad mēs varam veidot mūsu sadarbību, jo mēs tiešām vēlamies sadarboties, tiktāl ir skaidrs, bet ne jau uz jebkāda pamata, tikai pareiza pamata, kad tiek ievērota cilvēciskā cieņa.
Nirj Deva
Priekšsēdētāja kungs, es vēlos apsveikt Bildt kungu par viņa tikko izskanējušo ļoti līdzsvaroto uzrunu. Es ticu nacionālas valsts robežām, kā to atzinusi ANO, un tāpēc esmu pret tādu vardarbību jebkur pasaulē, kas saistīta ar separātismu, vai tas būtu Kašmirā, Indonēzijā, Šrilankā, kur es esmu dzimis, Ziemeļīrijā, kur es piedzīvoju bombardēšanu, Spānijā, vai pat Ķīnā.
Man žēl, ka Ķīnā - ES ļoti svarīgā valstī - ir ievainoti kādi 1 680 iedzīvotāji un nogalināti 184. Problēma sākās rotaļlietu rūpnīcā Guandunā un pletās tālāk. Urumkvi nemieros nogalināto vidū bija 137 haņu ķīnieši un 46 Ķīnas uiguri. Tas ir nožēlojami. Mums tas jānosoda.
Ja šos aktus ir veicinājuši un veikuši spēki no ārienes, jo īpaši separātistu fundamentālistu spēki, tad jāizvirza apsūdzība Starptautiskajā Krimināltiesā.
Ja tie ir nobrieduši valstī, tad tas ir Ķīnas politikas jautājums, un mums tie jāaptur. Mēs dzīvojam mazā pasaulē. Mums jādzīvo kopā. ES ir skaidrs pierādījums tam. Separātisma atbalstīšana jebkur pasaulē ir pretrunā ES garam. Tā nedrīkst būt, ka mājās mēs strādājam pie tā, lai apvienotu Eiropu, bet ārpus mājām atbalstām Ķīnas šķelšanos. Tas ir ceļš uz haosu un konfliktu.
Csaba Sógor
(HU) Jautājums ir - kurā pusē mēs nostājamies, runājot par šo tematu? Vai mēs esam Ķīnas pusē vai aizstāvam to, kas notika Tjananmeņas laukumā? Vai mēs esam Ķīnas vai Tibetas pusē? Vai mēs esam Ķīnas vai uiguru reģiona pusē? Vai mēs esam 1,2 miljardu ķīniešu vai 8 miljonu uiguru pusē? Vai mēs esam represiju, sveša dzīvesveida, ērtas dzīves, labas veselības un naudas pusē vai zemniecības, nomadu pagātnes pusē, kas pēc vispārēja atzinuma ir saistīta ar nabadzību un slimību izplatību, bet kurā tiek saglabāta pašu kultūra un brīvība? Pāris manu kolēģu deputātu runās ieskanējās atbalss no bijušo Austrumeiropas režīmu diktatūras valodas. Vai 11 bērnu māte īstenībā var būt teroriste? Vai sieviete, kas pavadījusi laiku ieslodzījumā un kuras divi bērni joprojām ir ieslodzījumā, var būt teroriste? Kurā pusē tad mēs stāvam? Tāds ir jautājums. Vai mēs esam šķietamas vai reālas autonomijas pusē? Vai mēs esam represiju, sveša dzīvesveida, uiguru reģiona dabas resursu izmantošanas pusē vai kultūras, brīvības un tautas pašnoteikšanās tiesību pusē? Man nepārprotami ir skaidrs, kurā pusē es esmu. Es ceru, ka arī maniem kolēģiem deputātiem tas ir skaidrs. Mums jādraudzējas ar Ķīnu, lai tā var no mums mācīties. Tomēr draudzējoties mums jārāda arī piemērs cilvēktiesību, brīvību, pašnoteikšanās un autonomijas jomās. Mums vēl ir ļoti daudz darāmā. Šeit es domāju par tām valstīm, kas ir nesen pievienojušās.
Emine Bozkurt
(NL) Es noklausījos gan Padomes, gan Komisijas ievadvārdus, un varbūt tā ir tulkojuma vaina, bet es nevienu reizi nesaklausīju vārdu "uiguri”, bet tie, protams, ir uiguri, par ko mēs šodien runājam. Ir simtiem mirušo, par kuru bojāeju mēs skumstam, turklāt daudz vairāk ir ievainoto.
Eiropas Savienība stingri aizstāv pamattiesības, cilvēktiesības, pilsoņu tiesības un mierīgas demonstrācijas. Mēs redzam, ka tās visas tiek ne pa jokam apspiestas. Lieki sacīt, ka ievadvārdos izskanēja, ka ir nepieciešams dialogs. Es arī ļoti vēlos uzsvērt šo nepieciešamību. Šis dialogs ir ārkārtīgi svarīgs. Tomēr es patiesi vēlētos noskaidrot, kādus reālus pasākumus Padome un Komisija paredz tuvākajā laikā.
Reinhard Bütikofer
(DE) Priekšsēdētāja kungs, mēs risinām šīs debates, pamatojoties uz cilvēktiesību universālo raksturu un vajadzību pēc globālām partnerattiecībām. Tika minēta harmoniska sabiedrība. Tas ir ne tikai viens no Ķīnas Komunistiskās partijas saukļiem, bet kaut kas vairāk, jo izsaka Ķīnas tautas dziļās cerības. Harmoniska sabiedrība nav gluži tas pats, kas maskētas autoritāras attiecības. Es uzskatu, ka mūsu uzdevums ir palīdzēt Ķīnas tautai izveidot harmonisku sabiedrību.
Partnerattiecībām ir jābalstās uz skaidru valodu. Kad runājam par Sjiņdzjanu, ir jāmin arī "uiguri”. Tomēr skaidri izteikties nenozīmē konfliktēt. No tā mums vajadzētu izvairīties.
Es vēlētos kaut ko teikt Posselt kungam. Viņš runāja par separātismu. Tagad, Posselt kungs, es ceru, ka jūsu Bavārijas partija par šo jautājumu būs uzzinājusi vairāk, un es uzskatu, ka mums vajadzētu sekot Brok kunga piemēram un runāt par Vienotas Ķīnas politiku.
Struan Stevenson
Priekšsēdētāja kungs, tā būtu liela kļūda, ja mēs šāsdienas debatēs Ķīnu iekļautu vienā kategorijā ar Irānu. ES ar Ķīnu ir ļoti labas attiecības un es uzskatu, ka mums vajadzētu rūpēties, lai mūsu diskusijas par nesenajiem notikumiem Urumči būtu pārdomātas un pamatotos uz faktiem.
5. jūlijā notikušais starpgadījums bija uiguru iepriekš plānots uzbrukums hanu ķīniešiem. Kā mēs zinām, daži Sjiņdzjanas uiguru nemiernieki bija islāma fundamentālisti, kuri pieprasa atsevišķas valsts izveidošanu. Viņu vardarbīgo aktu rezultātā gāja bojā 137 hanu ķīnieši, kuri ir vairums sadursmē bojā gājušo. Ķīnas valdība pietiekami pareizi izvietoja policiju un militāro personālu, lai pārtrauktu vardarbību un apturētu hanu ķīniešu uzbrukumus uiguriem. Ko gan citu viņi varēja darīt? Tādēļ pamatosim savu kritiku ar faktiem un nevainosim notikušajā ķīniešus.
Sabine Lösing
(DE) Priekšsēdētāja kungs, es uzskatu, ka minētais konflikts bieži tiek atspoguļots vienpusēji. Es piekrītu iepriekšējam runātājam, ka šajā gadījumā problēma ir uiguru uzbrukumi hanu ķīniešiem un ka, patiesi, šādu uzbrukumu pamatā ir rasistisks naids.
(Starpsaucieni)
Es lasīju interviju ar kādu uiguru sievieti, kura bija uzdevusi šādu jautājumu: "Vai jūs vēlētos, lai jūs regulē dzeltenie komunisti?” Uiguriem viņu reģionā ir daudzas privilēģijas. Viņu ģimenēs, piemēram, drīkst būt lielāks skaits bērnu, viņi drīkst veikt savus reliģiskos rituālus pat darba dienas laikā, un vēl varētu minēt arī citus piemērus. Tādēļ daudzi vietējie hanu ķīnieši uigurus apskauž.
Lai mēs izpētītu šīs situācijas cēloņus un sekas, mums ir jābūt ļoti vērīgiem. Dažreiz problēmas slēpjas pavisam citur, nevis tur, kur šķita sākotnēji. Šajā jautājumā mēs nedrīkstam ieņemt vienpusēju nostāju.
Mums jāatbalsta ķīnieši viņu problēmu risināšanā. Vienpusējā pieeja, kura tik bieži vērojama šajā Parlamentā, pēc manām domām, ir bīstama. Ķīnas valdības politikai attiecībā uz minoritātēm neapšaubāmi ir savi trūkumi, un tā mēdz kļūdīties, tomēr tā arī izrāda vēlmi veikt uzlabojumus daudzās jomās, tādēļ mums vajadzētu sniegt atbalstu Ķīnas valdībai un izvērst ar to uz savstarpēju uzticību balstītu sadarbību.
Carl Bildt
Padomes pašreizējais priekšsēdētājs. - Priekšsēdētāja kungs, es uzskatu, ka šīs debates patiesi atspoguļo minētās problēmas sarežģīto raksturu. Mēs tajās apspriežam visdažādākos jautājumus, proti, Ķīnas atšķirīgo sistēmu un šīs sistēmas attīstību, nepieciešamību pievērst lielāku uzmanību cilvēktiesību un minoritāšu problēmu risināšanai, kā arī vajadzību palīdzēt Ķīnai izveidot atklātu sabiedrību.
Diemžēl Ķīna nav vienīgā valsts pasaulē, kura ir saskārusies ar šādām problēmām un etnisku vardarbību, kas pirms dažām dienām norisinājās Urumči ielās. Etniskā vardarbība vienmēr iemieso ļaunumu. Tā ir pelnījusi nosodījumu, tādēļ mums neatliek nekas cits, ka atbalstīt tos, kuri cenšas panākt izlīgumu šajā konkrētajā situācijā, pamatojoties uz cilvēktiesību principiem un apzinoties šādu problēmu sarežģītību no pašu pieredzes.
Bütikofer kungs minēja harmoniskas sabiedrības jēdzienu. Mēs visi vēlamies veidot harmonisku sabiedrību un tādā dzīvot, tādēļ vajadzētu apsvērt, kā varam palīdzēt Ķīnai izveidot sabiedrību, kuru ikviens tās iedzīvotājs uzskatītu par harmonisku, jo pagaidām tur vēl tādas nav. Faktiski dažas sabiedrības jau acīmredzami ir harmoniskas. Es vēlētos atzīmēt, ka Brok kunga, Severin kunga un Watson kunga sākotnējos apgalvojumos es uztvēru gudras domas, uz kurām varētu balstīties mūsu turpmākās pārrunas, jo mēs turpināsim veidot ar Ķīnu attiecības, neskatoties uz šādu attiecību sarežģītību visos aspektos.
Priekšsēdētājs
Debates tiek slēgtas.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Helmut Scholz  
rakstiski. - (DE) Ķīnas uiguru izraisītā konflikta atrisinājums ir jāpanāk dialoga ceļā, nevis viņus nosodot. Mēs izsakām nožēlu par asiņainajām sadursmēm, kurās tika ievainoti un gāja bojā Sjiņdzjanas uiguri. Policijas un drošības spēku pārmērības apdraud Ķīnas valdības izvirzītos izaugsmes un stabilitātes mērķus, tomēr vienlaikus ir nepareizi apsūdzēt Ķīnu kultūras genocīda veicināšanā. Tās valdība cenšas panākt līdzsvaru starp minoritāšu grupu autonomiju un mūsdienīgas daudznacionālas valsts izveidi. Arī mūsu kā partnera pienākums ir palīdzēt Ķīnai izvērst demokrātiju un tiesiskumu, ievērojot šās valsts īpašos vēsturiskos, ģeogrāfiskos un kultūras aspektus. Neobjektīva informācija kavēs dialoga uzsākšanu un veicinās cilvēktiesību principiem neatbilstošas politikas izstrādi. Ķīna, tāpat kā ASV un Krievija, ir nozīmīgs Eiropas Savienības partneris. Bez Ķīnas Tautas Republikas līdzdalības nebūs iespējams pārvarēt finanšu krīzi, izskaust nabadzību, novērst klimata pārmaiņas, uzlabot energoapgādes drošību un nodrošināt ūdens apgādi. Vairums uiguru ir satraukti par pagājušās nedēļas notikumiem un atkal vēlas mierīgu dzīvi. Ķīnas valdība apzinās, ka šo konfliktu nedrīkst risināt ar vardarbīgām metodēm. Mums vajadzētu atbalstīt dialogu starp hanu ķīniešiem un uiguriem, kā arī citām minoritāšu grupām, nevis turpināt gadu desmitiem ilgu iejaukšanos no ārpuses ar nepiemērotām metodēm. Visnozīmīgākais Eiropas Parlamenta uzdevums ir palīdzēt izvērst ar Ķīnu strukturētu dialogu, lai šajā valstī veicinātu tiesiskumu.
