Divpusējas sarunas un apspriešanās ar trešām valstīm par cilvēktiesību jautājumiem (debates) 
Priekšsēdētāja
Darba kārtības nākamais punkts ir Valenciano kundzes ziņojums Ārlietu komitejas vārdā par divpusējo sarunu un apspriešanās ar trešām valstīm norisi.
Elena Valenciano Martínez-Orozco  
referente. - (ES) Priekšsēdētājas kundze! Eiropas Savienības dzimšanu iedvesmoja neatņemamas vērtības. Tādā pašā veidā mēs uzmanīgi vērojam mūsu dalībvalstis, lai nodrošinātu, ka tās nepārkāpj tiesības uz brīvību vai uz dzīvību, vai uz demokrātiju; izmantojot dialogu, mums ir jābūt izšķirošai ietekmei uz tām valstīm, ar kurām mums ir tirdzniecības, ekonomiskas, vai partnerības utt. attiecības, lai arī šīs valstis ievērotu cilvēktiesības.
ES ārējo sakaru sarežģītībā un lielumā vieta, ko ieņem dialogs un apspiešanās ar trešām valstīm par cilvēktiesībām, var palikt nepamanīta vai atrasties aizmugurējā plānā. Ja tā būtu un mēs to pieļautu, mēs izdarītu ļoti nopietnu kļūdu.
Šajā ziņojumā ir runa par aspektiem, kuri ir jāuzlabo, par uzdevumu, kas ir ES pienākums saskaņā ar ES līguma 11. pantu, un kas atbilst arī mūsu politiskajai ētikai. Cilvēktiesībām ir jābūt ES ārpolitikas karogam, un ES ir jāizmanto sava ietekme, lai uzlabotu cilvēku dzīves apstākļus tajās valstīs, ar kurām tai ir attiecības. Tas ir viens no šā ziņojuma galvenajiem politiskajiem elementiem.
Kad mēs sēžam un apspriežam ekonomikas vai tirdzniecības nolīgumus ar valsti, kurā tiek pārkāptas pamattiesības, mēs nevaram likt uz galda skaitļus, nolīgumus un līgumus, vienlaikus apkaunojoši paslaukot zem paklāja situāciju, kādā atrodas šīs valsts iedzīvotāji.
Ja mēs atstāsim cilvēktiesības ārpus sarunu telpas, mēs ieslīgsim visbriesmīgākajā cinismā. Mums ir uzmanīgi jāvēro, kāda ir pilsoniskās sabiedrības un cilvēktiesību aizstāvju loma, tās ir svarīgas balsis, kas ir nozīmīgas visu apspiesto sabiedrību progresam.
Ziņojumā, kuru mēs šodien apspriežam, ir novērtēts viens no galvenajiem Eiropas Savienības instrumentiem manis pieminēto mērķu sasniegšanai un skaidrai tās vietas noteikšanai, kuru mēs vēlamies ieņemt pasaules kārtībā. Tikai ar cieņu un savstarpīgumu mēs gūt panākumus cilvēktiesību veicināšanas darbā.
Ir pilnīgi izslēgts jautājums par rīcību ar uzspiešanas un aizbildnieciskuma palīdzību. Mēs nevaram nevienu pamācīt, bet mēs esam uzņēmušies pienākumu saglabāt konsekvenci ārējās attiecībās un veicināt attiecības ar tām valstīm, kuras progresē, izvairoties no nelīdzsvarotības un à la carte rīcības, kas var kaitēt mūsu uzticamībai.
Ziņojumā, ar kuru es iepazīstinu šo Parlamentu, izteikts aicinājums rīkoties trīs līmeņos: vairāk konsekvences dialogos un apspriešanās, kam būs vajadzīga lielāka saskaņošana starp Padomi, kuras nepiedalīšanos šajās debatēs es nožēloju, Komisiju un Parlamentu, izmantojot mehānismu netraucētas sarunu norises atvieglošanai un lai novērstu pretrunas starp dažādām Kopienas iestādēm. Runa ir par to, lai mēs patiesi runātu vienā skaidrā balsī.
Runa ir arī par pārredzamību dialogu un apspriešanu pārvaldībā, kurai cilvēktiesību jomā ir jābūt principam, nevis izņēmumam. Īpašu rezultātu sasniegšanai vajadzīgā elastība un pragmātiskums nedrīkst aizēnot kopainu attiecībā uz programmu, mērķiem vai dialoga rezultātiem.
Mēs aicinām nostiprināt Eiropas Parlamenta lomu, kas, dāmas un kungi, ir tieši tas, kā trūkst šā instrumenta pārvaldībā, un bez tā tam nebūs nekāda tiesiska vai oficiāla attaisnojuma.
Eiropas Parlaments ir gatavs atbildīgi rīkoties savu ārējo pilnvaru jomā. Šis Parlaments ir izveidojies par Eiropas galveno iestādi cilvēktiesību jomā, padarot tās par centrālo jautājumu, un tas ir nolēmis izmantot visas pieejamās metodes, lai īstenotu savu Eiropas Savienības ārējās darbības garanta lomu.
Eiropas Parlaments aicina Komisiju un Padomi uzklausīt un īstenot šā ziņojuma ieteikumus, kurus plaši atbalsta visas šā Parlamenta politiskās grupas.
Dāmas un kungi, Parlamenta balss ir jādzird. Mēs zinām, ka tam, ko mēs prasām, būs vajadzīgas lielas pūles, un tādēļ mēs apsveram iespēju palielināt cilvēktiesību nodaļā, piešķirtos līdzekļus gan Komisijā, gan Padomē, kura šajās debatēs nepiedalās.
Tomēr tās ir obligātās prasības Eiropas Savienībai, kura cenšas parādīt pasaulei, ka cilvēktiesības ir Eiropas neatņemamas tiesības. Ja mēs gribam, lai mums uzticas, mums kopā jāstrādā virzībā uz to.
Joe Borg
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētājas kundze, runāšu par referentes Valenciano Martinez-Orozco sagatavoto ziņojumu un rezolūciju pirms Parlaments pievēršas ļoti svarīgajam, bet arī aizvien sarežģītākajam Eiropas Savienības cilvēktiesību ārpolitikas instrumentam.
Komisāre Benita Ferrero-Waldner (kura izsaka nožēlu par to, ka nevar būt klāt šodienas debatēs) saviem dienestiem ir devusi instrukcijas visos veidos atbalstīt referenti tās grūtajā darbā pie divpusējo sarunu un apspriešanās ar trešām valstīm par cilvēktiesību jautājumiem pārbaudīšanas.
Šis ziņojums turpina papildināt Parlamenta būtisko darbu pie ES cilvēktiesību instrumentu kopuma izvērtēšanas, izmantojot regulāro ikgada ziņojumu, Vittorio Agnoletto ziņojumu par cilvēktiesību klauzulām, Eiropas Starpuniversitāšu centra pētījumu par Parlamenta aktivitāšu cilvēktiesību jomā ietekmi, kā arī pētījumu par pamatnostādnēm attiecībā uz spīdzināšanu. Ziņojums arī papildina Padomes un komisijas veikto, regulāro divpusējo sarunu un apspriešanās pārskatīšanu.
Komisija vēlētos apsveikt referenti un Parlamentu par ziņojumu un detalizēto analīzi un rekomendācijām, kas veltītas Eiropas Savienības divpusējām sarunām un konsultācijām par cilvēktiesību jautājumiem.
Komisija uzskata, ka no visiem cilvēktiesību jautājumu risināšanas instrumentiem, kas mums ir pieejami, tieši divpusējās sarunas, iespējams, sniedz vislabākās iespējas nodrošināt pozitīvus ilgtermiņa rezultātus cilvēktiesību ievērošanas attīstīšanā visā pasaulē, kamēr vien mēs būsim gatavi sarunās ieguldīt pietiekami daudz laika un enerģijas.
Mēs uzskatām, ka Eiropas Savienība panākumus trešo valstu cilvēktiesību situācijas uzlabošanā var gūt tikai ar pacietīgu darbu un pārliecināšanu, un tam ir jānotiek ne tikai tās divpusējās attiecībās, bet arī ar daudzpusējo struktūru palīdzību, kā to rāda Cilvēktiesību padomes sasniegumi.
Eiropas Savienības divpusējo sarunu un apspriešanos ar trešām valstīm par cilvēktiesību jautājumiem lielā dažādība un skaits, kas turklāt stabili pieaug, globāla mēroga izvērtēšanu padara ļoti grūtu.
Tādi strukturētie dialogi kā ar Ķīnu, tādas uz līgumiem balstītas divpusējās sarunas kā ar daudzām kaimiņvalstīm, tādas apspriešanās ar līdzīgi domājošiem partneriem kā ar ASV un Kanādu vai vietējās trijotnes sarunas ar vairākām valstīm daudzējādā ziņā atšķiras vai nu attiecībā uz periodiskumu, politisko līmeni, sarunu partneriem, sarunu dziļumu, vai arī uz faktu, ka dažas sarunas tiek apvienotas ar pilsoniskās sabiedrības notikumiem, bet citas nē.
Tā kā tas nebūt nav instrumenta trūkums, Komisija šo daudzveidību redz kā divpusējo sarunu instrumenta dinamiskuma un potenciāla apliecinājumu un īpašību, kas būtu jāsaglabā. Gan ES pamatnostādnes par divpusējām sarunām par cilvēktiesību jautājumiem, gan Kotonū (ĀKK-ES) nolīgums uzsver, cik būtisks ir elastīgums, kad tiek ņemtas vērā dažādu valstu situācijas, to attīstība laika gaitā un dinamiskās attiecības starp jebkuru trešo valsti un Eiropas Savienību.
Tādēļ, saglabājot divpusējo sarunu kopējās pamatlīnijas un mērķus, nebūtu vēlams stingri ievērot vienādu modalitāti. Lai šis instruments būtu efektīvs, tam ir jābūt piemērotam katrai situācijai un spējīgam piemēroties mainīgiem apstākļiem.
Jāpatur prātā arī tas, ka dažādas divpusējas sarunas un apspriešanās pašlaik ir dažādā brieduma pakāpē. Divpusējās sarunas ar Ķīnu vai apspriešanās ar līdzīgi domājošām valstīm vairāku gadu laikā ir attīstījušās vairāk vai mazāk vienādā veidā un tādēļ ir iespējamas diezgan intensīvas un dziļas sarunas.
Citos gadījumos, tādos kā divpusējās sarunās ar kaimiņvalstīm, mēs šo instrumentu vēl arvien pulējam un esam nepieciešamās uzticības veidošanas fāzē, kas mums dotu patiesi jēgpilnu viedokļu apmaiņu.
Tādēļ mēs esam pārliecināti, ka arī šajos gadījumos tādu jautājumu apspriešana kā vēlamā nozaru ministriju ekspertu līdzdalība, pilsoniskās sabiedrības līdzdalība vai atsevišķu gadījumu apsvēršana galu galā kļūs iespējama tad, kad šim uzdevumam būs atrasts reāls pamatojums.
Visbeidzot, jūs varat būt pārliecināti, ka Komisijai adresētie ieteikumi tiks rūpīgi izskatīti, un varat rēķināties ar mūsu apņemšanos uzlabot informācijas sniegšanu Parlamentam, lai divpusējās sarunās un apspriešanās par cilvēktiesību jautājumiem panāktu lielāku atklātību.
Feleknas Uca  
Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Es vēlētos sākt ar vissirsnīgāko pateicību referentei par šo ziņojumu. Es priecājos, ka viņa tik pilnīgi ir ņēmusi vērā ieteikumus, kurus es izteicu atzinumā Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas vārdā. Īpaša uzmanība ir jāvelta sieviešu lomai cilvēktiesību dialogos ar trešām valstīm, kur tas skar viņu veselību un drošību. Cilvēktiesības nozīmē arī sieviešu tiesības bez diskriminācijas, piespiešanas un vardarbības pieņemt lēmumus par viņu dzīvi un reprodukciju. Skumji, ka dialogos par cilvēktiesībām tam joprojām nav pievērsta pietiekami liela uzmanība.
Roberta Alma Anastase
PPE-DE grupas vārdā. - (RO) Priekšsēdētājas kundze! Eiropas Tautas partijas vārdā es apsveicu šā ziņojuma izveidi, kas ir ārkārtīgi svarīgs ES turpmākajam dialogam un apspriešanām ar trešajām valstīm un Eiropas Parlamenta nozīmei.
Eiropas Savienība vispirms ir demokrātisku vērtību savienība, kas atbalsts mieru, iecietību un cilvēktiesību ievērošanu. Tādēļ ir ārkārtīgi svarīgi, lai visi uzsāktie un īstenotie dialogi ar trešām valstīm koncentrētos uz nepieciešamību garantēt un aizsargāt pamatbrīvības un cilvēktiesības ne tikai Eiropā, bet arī visā pasaulē.
Šā ziņojuma mērķis ir ieteikt risinājumu, kā uzlabot ES divpusējās sarunas un apspriešanās ar trešām valstīm cilvēktiesību jomā. Tādēļ ziņojums ir vērsts uz 3 koncepcijām efektivitātes uzlabošanai: divpusējo sarunu un apspriešanās saskaņotība, pārredzamība un uzskatāmība.
Svarīga ir arī Eiropas Parlamenta aktīvāka iesaistīšanās šajā procesā. Man šķiet, ka Eiropas Parlamentam ir likumīgas tiesības piedalīties šajās divpusējās sarunās, lai īstenotu demokrātisko kontroli, kuru tam uzticējuši Eiropas iedzīvotāji.
Es vēlētos pateikties referentei par laipnību, ziņojumā analizējot divpusējās sarunas ar ES austrumos esošajām kaimiņvalstīm. Eiropas Savienības ārpolitikas galvenā prioritāte ir patiesi demokrātiskas telpas izveide pie mūsu austrumu robežas, un divpusējas sarunas par cilvēktiesībām ir jāuzskata par ļoti svarīgu instrumentu. Kopēju apakškomisiju izveide cilvēktiesību jautājumos būtu svarīgs solis arī kaimiņvalstīm, kurās nepārtraukti notiek cilvēktiesību pārkāpumi.
Es vēlētos vērst uzmanību uz kādu lietu, pat ja tā nav kaimiņattiecību politikas daļa. Krievija ir vēl viena austrumu partnere, kurai beidzot jāsaprot, ka tiesās divpusējas sarunas cilvēktiesību jomā nevar radīt neko citu kā vien labāku dzīvi tās iedzīvotājiem.
Es nevēlos beigt, ar prieku nepieminot sieviešu tiesību iekļaušanu šajā ziņojumā!
Véronique De Keyser
PSE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētājas kundze! Valenciano kundzes ziņojums skar Eiropas vērtību svarīgu aspektu: divpusējas sarunas par cilvēktiesībām. Šīs divpusējās sarunas, kas pieminētas dažādos nolīgumos ar daudzām valstīm un daudzos tiesību aktos, ir Eiropas maigā spēka izpausmes veids.
Šis ziņojums saņēma vienprātīgu atbalstu. Vienīgos vēl atlikušos grozījumus šodien iesniedza galēji labējo Identitātes, tradīciju un suverenitātes grupa. Dīvaini, ka šos grozījumus ir parakstījuši mani tautieši, Vlaams Belang deputāti. Bet ko īsti grib šī grupa, kura nesen pievērsa sev uzmanību Briselē, atbalstot pret islāmu vērstu demonstrāciju, kuru aizliedza varas iestādes? Tas ir ļoti interesanti.
Pirmkārt, viņi vēlas ierobežot cilvēktiesības līdz pilsoņtiesībām un politiskajām tiesībām un svītrot no teksta sociālās, vides, ekonomiskās un kultūras tiesības. Piesaucot ANO Starptautisko paktu par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām, viņi nepūlas pateikt, ka tajā pašā laikā tā pati ANO Ģenerālā Asambleja balsoja par Starptautisko paktu par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām, par ko viņi ir ātri aizmirsuši.
Otrkārt, viņi ierosina saistīt ģenitāliju kropļošanu, agrīnas laulības un cilvēku tirdzniecību ar reliģisko praksi - bez šaubām, islāma - kas ir rupja saikne. Nekādā gadījumā! Šīs prakses ir nosodāmas; tās var būt saistītas ar kultūru, iespējams, cilti, bet tās ir noziedzīgas un nekādā gadījumā nav reliģiskas.
Nobeigumā, treškārt ITS grupa ar garu tirādi metas virsū Turcijai par Erdogan un Gül kungu partiju, kam vispār nav nekāda pamata.
Nobeigumā, Valenciano kundzes ziņojums ir ievērojams ziņojums, atvērts un vienlaikus ļoti stingrs. Tas noteikti nav eņģelisks. Izlasiet kaut vai 22. punktu, kurā teikts, ka divpusējas sarunas par cilvēktiesībām vienmēr jāatbalsta ar diplomātisku spiedienu visos līmeņos, un es vēršos pie Padomes! Ļoti žēl, ka dažas ekstrēmistu grupas izmanto šo ziņojumu kā platformu savai neiecietībai un naidam.
Anders Samuelsen
ALDE grupas vārdā. - (DA) Cienījamā priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Vispirms es vēlētos paust atzinību Elena Valenciano par labi strukturēto ziņojumu un pateikties viņai par pretimnākšanu, iekļaujot tajā daudzus no mūsu komitejas iesniegtajiem grozījumiem. Rezultāts ir skaidrs, rūpīgi izstrādāts ziņojums, kas satur virkni labu ieteikumu, kā stiprināt ES divpusējās sarunas par cilvēktiesību jautājumiem ar trešām valstīm un veicināt cilvēktiesības un demokrātiju.
Eiropas Savienībai ir jāstiprina sava loma, aktīvi veicinot cilvēktiesības, tāpēc es priecājos, ka Padome ir uzņēmusies iniciatīvu iekļaut cilvēktiesību jautājumu ES politikā. Ir labi, ka Eiropas Parlaments atbalsta cilvēktiesību jautājumu sistemātisku ietveršanu ES politisko divpusējo sarunu darba kārtībā un ārpolitikā. Uzlabot kritēriju izmantošanu un panākt vienotību cilvēktiesību veicināšanā var tikai, sistematizējot divpusējās sarunas. Tomēr Eiropas Savienība nedrīkst noteikt tik augstas prasības, ka divpusējās sarunās, attiecībā uz kurām paredzēts pārāk daudz prasību par rādītāju atspoguļošanu, tiek aizmirsts ievērot šo sarunu sākotnējos mērķus. Divpusējās sarunas ir jāizmanto tādas interesantas politiskās telpas atvēršanai, kas iedveš pārliecību, nevis tikai pārkāpumu konstatēšanai, kā arī progresa noteikšanai cilvēktiesību jomā.
Mums jāatzīst, ka divpusējās sarunās par cilvēktiesību jautājumiem rodas lielas grūtības. Cilvēktiesību situācija daudzās valstīs rada iemeslu bažām. Eiropas Savienības attiecībās ar svarīgiem tirdzniecības partneriem ir būtiski, lai mēs piešķirtu lielāku nozīmi tirdzniecības attiecību apvienošanai ar reformām cilvēktiesībās. Tirdzniecības nolīgumi ar trešām valstīm ir jāuzskata par instrumentu, kam ir ietekme ne tikai uz ekonomiku vien. Vides un cilvēktiesību jautājumi ir jāietver sarunās no paša sākuma, un pret tiem jāattiecas tāpat kā pret ekonomikas jautājumiem. Sarunās ar trešām valstīm ir jāpalīdz stiprināt demokrātiskās, sociālās, politiskās un vides tiesības, tāpēc ir skaidri jānosaka, ka tirdzniecības nolīgumos ir jāietver nepārprotams mehānisms, kurš paredz, kā un kad nolīgumus var apturēt gadījumā, ja viens no tirdzniecības partneriem neievēro noteikumus par cilvēktiesībām vai demokrātiju. Tomēr var nešaubīties, ka vislielākais progress tiek panākts, radot trešām valstīm stimulu ievērot nolīgumos ietvertās politiskās un ekonomiskās prasības. Divpusējās sarunās mums ir jāpanāk līdzsvars, ar kura palīdzību mēs vēl varam radīt spiedienu, bet par stūrakmeni jānosaka savstarpīgums un patiess dialogs.
Hélène Flautre
Verts/ALE grupas vārdā. - (FR) Cienījamā priekšsēdētājas kundze! Manuprāt, Elena Valenciano savā lieliskajā ziņojumā ir skaidri norādījusi, ka mums tiek iesniegti ļoti daudzi konkrēti priekšlikumi, kas noteikti būs noderīgi Portugāles prezidentūrai, kas ir noteikusi mērķi panākt taustāmus rezultātus cilvēktiesību un demokrātijas jomā. Kādu laiku mēs kopā ar Komisiju un Padomi sarunās ar trešām valstīm aicinājām panākt lielāku vienotību. Patiesībā tagad atlicis vien vārdus vērst darbos.
Esmu pārliecināta, ka jūs, tāpat kā es, labi zināt, ka viss, kas nepieciešams, lai divpusējās sarunas par cilvēktiesību jautājumiem būtu efektīvākas un daudzveidīgākas, ir organizācija. Pirmkārt, tas nozīmē skaidru, publisku mērķu noteikšanu katrai divpusējai sarunai, lai rastos vienota, kopīga stratēģija, ko izmantot visaugstākajā līmenī.
Otrkārt, tas nozīmē rādītāju noteikšanu, lai ļautu pienācīgi novērtēt sarunās panāktos rezultātus, un Eiropas Parlamenta deputātu informēšanu, lai, piemēram, tad, kad valsti apmeklē delegācija, tā varētu iepazīties ar progresu un pārrunāt to ar pilsonisko sabiedrību un cilvēktiesību aktīvistiem, kā arī lai varētu efektīvāk pārbaudīt, kā partneri pilda saistības, kuras tie uzņēmušies šajās sarunās. Šajā sakarā mēs vēl aizvien gaidām, kad mums paziņos rādītājus, kas jāizmanto, lai novērtētu divpusējās sarunas, kuras nesen sāktas ar Uzbekistānu.
Treškārt, tas nozīmē garantēšanu, ka cilvēktiesības tiek ņemtas vērā visos ES ārpolitikas virzienos, tostarp tirdzniecības politikā, migrācijas politikā un cīņā pret terorismu. Šobrīd sarunās par cilvēktiesību jautājumiem ir svarīga mūsu uzticamība. Piemēram, vai kāds var paskaidrot, kā gan mēs pašreiz varam diskutēt par pamatnostādņu īstenošanu pret spīdzināšanu, ja Jordānija ir Cilvēktiesību apakškomitejā, kas ir pirmā apakškomiteja, kuru veido saskaņā ar kaimiņattiecību politiku, ko šodien uzskata par paraugu, un mēs zinām, ka ES dalībvalstis ir slēpušas informāciju par spīdzināšanas gadījumiem, ko pasūtīja CIP? Kā gan mēs varam diskutēt par spīdzināšanu un cīņu pret to šajā apakškomitejā?
Mums kā Eiropas Parlamenta deputātiem pirmais pienākums ir novērtēt ES rīcības piemērotību, un šajā ziņā jūs varat paļauties uz delegācijām, komitejām un visu Parlamentu, kas turpinās cīnīties par īstenošanu katru brīdi neatkarīgi no tā, vai tas nozīmē divpusēju sarunu sākšanu, pārorientēšanu vai, ja nepieciešams, izbeigšanu.
Luisa Morgantini
GUE/NGL grupas vārdā. - (IT) Cienījamā priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Es vēlos pateikties Elena Valenciano, jo viena no lietām, kas ir izceltas viņas ziņojumā, ir soļi, kas Eiropas Savienībai ir jāveic konsultācijās par cilvēktiesību jautājumiem, tādējādi norādot, ka šis darbs mums visiem turpinās.
Es uzskatu, ka viņas pieprasījums pēc lielāka saskanīguma un pārredzamības visiem ir ļoti būtisks, tāpat arī pieprasījums pēc lielākas pilsoniskās sabiedrības iesaistīšanās ārpolitikā. Svarīgi ir apstiprināt politikas beigas un nevis sākumu, jo daudzos gadījumos politika balstās uz dubultiem standartiem. Hélène Flautre, piemēram, minēja spīdzināšanas jautājumu.
Ļoti svarīgi man šķiet arī plānot lielāku saskaņotību starp dažādām struktūrvienībām un veidot apakškomitejas, bet galvenokārt pastiprināt sadarbību ar dalībvalstu parlamentiem un Eiropas Komisijas delegācijām visā pasaulē.
Tomēr es uzskatu, ka attiecībā uz dubulto standartu jautājumu būtiski ir tas, ka pat mēs, Eiropas Savienība, neīstenojam nolīgumus, ko parakstām. Es runāju par, piemēram, asociācijas nolīgumu 2. pantu. Taču es piekrītu Véronique De Keyser teiktajam par ieviestajiem grozījumiem. Mēs pateicamies Elena Valenciano par daudzu mūsu grozījumu pieņemšanu. Iesniegtie grozījumi ir negatīvi, izņemot vienu, ko iesniedza nevis kāda grupa, bet Hélène Flautre, par labāku pārraudzību un aktīvāku iesaistīšanos un lielāku vienotību pēcvēlēšanu posmos.
Es arī piekrītu Elena Valenciano teiktajam, proti, ka Komisijai un Padomei ir jāveicina Parlamenta iesaistīšanās politisko divpusējo sarunu procesā, jāņem vērā mūsu viedoklis un regulāri jāsniedz mums vairāk informācijas gan tad, kad notiek sarunas ar trešām valstīm, gan pēc šīm sarunām, ko jebkurā gadījumā paredz Līguma 21. un 24. pants.
Es arī uzskatu, ka kopumā, risinot šo problēmu, ir ne tikai jāinformē par darbībām, bet arī jāiegulda personālā, kas ir ārkārtīgi svarīgi. Piemēram, mani apbēdina jautājums, ko Eiropas Parlaments nesen izvirzīja - Prezidentu konference noraidīja pieprasījumu veidot cilvēktiesībām veltītu komiteju ar pilnvarām. Es uzskatu, ka tā bija kļūda, jo šī komiteja būtu devusi lielisku iespēju redzēt un gūt priekšstatu par iekļaušanas spēku un iespējām.
Bastiaan Belder
IND/DEM grupas vārdā. - (NL) Cienījamā priekšsēdētājas kundze! Referente ir sniegusi nozīmīgu ziņojumu. Cilvēktiesību veicināšana valstīs, ar kurām Eiropas Savienībai ir attiecības, ir uzdevums, kas jāveic atbildīgi. Strukturētas divpusējas sarunas par cilvēktiesību jautājumiem šajā sakarā patiesi ir ļoti nozīmīgi. Tieši tāpēc saistībā ar šo ziņojumu jāpauž nožēla par to, ka pēdējais maija ekspertu seminārs ar Ķīnu nenotika.
Ķīnas un Eiropas labu attiecību uzturēšanai tomēr ir nepieciešama abu pušu apņemšanās. Satraucošie ziņojumi, ko nesen sniegušas tādas organizācijas kā Amnesty International, Psy, Human Rights in China un Compass Direct, liek man apšaubīt šo apņemšanos. "Oponentus”, tostarp reliģiskās minoritātes un žurnālistus, nosūta uz psihiatriskajām ārstniecības iestādēm politisku iemeslu dēļ. Apkaunojošā Ankang sistēma Ķīnā ir realitāte, it īpaši tuvojoties Olimpiskajām spēlēm. Par to jāpauž vislielākā nožēla.
Tāpēc es aicinu Padomi un Komisiju rūpīgi sekot cilvēktiesību situācijai Vidusvalstī. Uzturēt saskanīgas attiecības ar stratēģisko partneri, kas ir Ķīnas Tautas Republika, ir svarīgi, taču ne par katru cenu, lai prakse atbilstu teorijai attiecībā uz šiem vārdiem ziņojumā: "Ņemot vērā to, ka divpusējas sarunas par cilvēktiesību jautājumiem (...) ir būtiska Eiropas Savienības kopējās stratēģijas daļa, kuras mērķis ir veicināt ilgtspējīgu attīstību, mieru un stabilitāti.”
Irena Belohorská
(SK) Vispirms arī es vēlētos pateikties savai kolēģei deputātei Elena Valenciano par darbu pie jautājuma, kas atspoguļo vissvarīgāko cilvēktiesību instrumentu, un tāpēc tas ir ļoti jūtīgs; diemžēl bieži tas nesaņem pelnīto uzmanību. Tāpēc es piekrītu šajā ziņojumā paustajam viedoklim, proti, ka vairāk uzmanības ir jāvelta reformām, ko partnervalstis īstenojušas cilvēktiesību un demokrātijas jomā. Manuprāt, Eiropas Savienībai jādara viss, kas ir tās spēkos, lai izstrādātu efektīvāku un vienprātīgu atbildi attiecībā uz starptautisko sadarbību un divpusējām sarunām ar trešām valstīm.
Es priecājos, ka ziņojumā ir aizstāvēta un atbalstīta sieviešu un bērnu tiesību aizsardzības jautājuma sistemātiska iekļaušana visās divpusējās sarunās un konsultācijās par cilvēktiesību jautājumu starp Eiropas Savienību un trešām valstīm. Es kā Cilvēktiesību apakškomitejas referente strādāju pie stratēģijas, kas saistīta ar bērnu tiesībām. Savā ziņojumā esmu uzsvērusi, ka atsevišķiem noteikumiem, kas attiecas uz bērnu iesaistīšanu bruņotos konfliktos, citam cits ir jāpapildina, un ka ir jāņem vērā Parīzes apņemšanos, lai pasargātu bērnus no nelikumīgas iesaukšanas bruņotajos spēkos vai bruņotās grupās vai izmantošanu to vajadzībām.
Es vēlētos uzsvērt, ka ir nepieciešams pastiprināt pārraudzību palīdzībai, ko sniedz Eiropas Savienība, piemēram, humāno palīdzību, lai novērstu iespējamību, ka Eiropas Savienības bērnu izglītībai vai medicīniskai aprūpei sniegtais finansējums tiek izmantots, lai iegādātos maza izmēra vieglos ieročus, ko var izmantot bērni. Divpusējām sarunām jānotiek ne tikai par demokrātijas vai civiltiesību un politisko tiesību aizsardzības jautājumiem, bet gan arī par jautājumiem, kas ir tieši saistīti ar Eiropas Savienību, piemēram, vides vai veselības aizsardzības jautājumiem. Ir svarīgi noteikt skaidrus kritērijus politisku divpusēju sarunu sākšanai, atlikšanai vai pārtraukšanai un noteikt mērķus, ko vēlamies sasniegt.
Lai sasniegtu savus mērķus, mums ir jāiesaistās divpusējās sarunās, nevis tikai vienpusēji jādiktē noteikumi trešām valstīm, mums jācenšas izveidot konstruktīvu sadarbību, kā arī mums jāsadarbojas ar vietējām cilvēktiesību organizācijām un nevalstiskām organizācijām attiecīgajās valstīs. Eiropas Savienībai ir jāsniedz papildu finansiālais atbalsts, un šim finansējumam ir jāparedz nosacījumi attiecībā uz cilvēktiesību ievērošanu - finansējums valstīm, kurās netiek ievērotas cilvēktiesības, ir jāpārtrauc vai jāatliek.
Charles Tannock
Priekšsēdētājas kundze, Valenciano Martinez-Orozco ziņojums par cilvēktiesību ievērošanas un demokrātijas veicināšanu vēl arvien ir būtisks ES un kopējo vērtību, kas apvieno 27 dalībvalstis, stūrakmens. Tas ir arī galvenais komponents mūsu stratēģiskajās aliansēs ārpus ES - plašākajā 47 dalībvalstu Eiropas Padomē, mūsu transatlantiskajā partnerībā NATO un attiecībās ar līdzīgi domājošām valstīm ANO.
Eiropas Savienībai slēdzot arvien vairāk tirdzniecības un politiskās sadarbības līgumus, mēs neizbēgami esam centušies saviem globālajiem partneriem uzlikt par pienākumu ievērot galvenās cilvēktiesības, ko tiem palīdzēs izdarīt īpašs instruments - Eiropas demokrātijas un cilvēktiesību instruments, un nepieciešamības gadījumā arī divpusējās sarunas un apspriešanās par cilvēktiesību jautājumiem.
Eiropas Kaimiņattiecību politikas (EKP), kuras Parlamenta referents es esmu, mērķis ir izveidot draudzīgo kaimiņvalstu loku, kuras vēlas izveidot kopēju miera, stabilitātes, drošības, pilnīgas cilvēktiesību un demokrātijas principu ievērošanas, preses brīvības, tiesu neatkarības, likuma varas un labklājības zonu. EKP rīcības plāni balstās uz esošajiem, saskaņā ar Līgumu juridiski saistošajiem līgumiem - asociācijas līgumiem Euromed partneru gadījumā vai partnerības un sadarbības līgumiem ar bijušajām Padomju bloka valstīm, kas parasti ietver cilvēktiesību un demokrātijas klauzulas, kuru ievērošana tiek vadīta tādējādi, ka, jo lielākā mērā kāda EKP partnervalsts ievēro kopējās vērtības, jo lielāka ir ES sniegtā palīdzība un tirdzniecības sadarbība. Šos rīcības plānus pašreizējo divpusējo sarunu ietvaros pārrauga apakškomitejas.
Teorētiski, vismaz ģeopolitiskiem apsvērumiem nevajadzētu spēlēt nekādu lomu, taču faktiski praksē parasti dominē reālpolitika. Piemēram, kurš uzdrīkstētos Ķīnas Tautas Republikai draudēt ar tādām sankcijām par tās nopietnajiem cilvēktiesību pārkāpumiem un demokrātijas principu neievērošanu kādas bija attiecībā uz Uzbekistānu, kā to jau minēja mans kolēģis Bastiaan Belder. Tas ir mans uzdevums.
(Aplausi)
Józef Pinior
(PL) Cienījamā priekšsēdētājas kundze! Sākšu savu runu, apsveicot kolēģi Elena Valenciano Martínez-Orozco par ziņojuma sagatavošanu par to, kā funkcionē divpusējas sarunas un konsultācijas par cilvēktiesību jautājumiem ar trešām valstīm. Šīs dienas ziņojums attiecas uz vienu no Eiropas Savienības vissvarīgākajiem politikas virzieniem. Attiecībā tieši uz Eiropas Parlamentu cilvēktiesību politika ir Eiropas politikas prečzīme. Šīs dienas ziņojums ir veltīts šai jomai un ir izstrādāts ārkārtīgi rūpīgi un pamatīgi.
Es vēlos pievērst uzmanību ziņojumā paustajiem ieteikumiem Padomei un Komisijai. Vispirms mēs uzsveram, ka ir jāpalielina starpiestāžu vienotība, lai meklētu veidus, kā uzlabot saskaņotību starp dažādām ES iestādēm (Padomi, Komisiju un Parlamentu). Cilvēktiesību politika patiešām ir jākoordinē vispārējā ES līmenī. Mums jāizbeidz prakse, kur katra no vissvarīgākajām ES iestādēm šajā jomā rīkojas zināmā mērā, ja es drīkstu tā izteikties, pēc savas iniciatīvas.
Divpusējo sarunu un konsultāciju mērķiem jābalstās uz principa, ka cilvēktiesības ir universālas, nedalāmas un savstarpēji atkarīgas. Mēs iesakām panākt, lai paredzētie kritēriji aptver ne tikai civiltiesības un politiskās tiesības, bet arī ekonomiskās, sociālās, vides un kultūras tiesības.
Ziņojumā uzsvērta prasība palielināt Eiropas Parlamenta lomu ES cilvēktiesību politikā. Šī prasība atkārtojas katrā ziņojumā, ko šis Parlaments pieņem cilvēktiesību jomā. Prasība ir skaidra - Eiropas Parlamentam jābūt vissvarīgāko Eiropas iestāžu sistēmas centrā, kurā ir koncentrēta ES cilvēktiesību politika, jo tā ir iestāde, kas balstās uz demokrātiskām vēlēšanām un kam ir politiskas un morālas tiesības iesaistīties šajā jautājumā.
Mēs arī uzskatām, ka ir būtiski palielināt parlamentāro asambleju un parlamentāro delegāciju lomu divpusējās sarunās un konsultācijās par cilvēktiesību jautājumiem.
Visbeidzot mēs paužam stingru uzskatu par to, ka sieviešu tiesības ir neatņemama cilvēktiesību sastāvdaļa, un aicinām Komisiju skaidri un sistemātiski iekļaut sieviešu tiesību veicināšanu un aizsardzību visās jomās, kas attiecas uz cilvēktiesībām un kas ietilpst Eiropas Savienības kompetencē.
Lydie Polfer
(FR) Cienījamā priekšsēdētājas kundze! Es vispirms vēlētos apsveikt Elena Valenciano par ziņojumu, kurā izpaužas gan drosme, gan mērķtiecība, un es atbalstu visus viņas priekšlikumus. Šajā ziņojumā ir patiesi apstiprināts, ka cilvēktiesības ir universālas un ka tās veido pamatprincipus Eiropas Savienības attiecībās ar trešām valstīm.
Tomēr, kaut gan mūsdienās ir svarīgi vairākkārt apstiprināt cilvēktiesību universālumu, tikpat svarīgi un vēl jo svarīgāk tieši šobrīd ir atmest vēl vienu starptautiskās politikas dogmu (un šo ilūziju mēs pārāk bieži izmantojam sevis iedrošināšanai), proti, ka ekonomiskā attīstība veicinās demokratizāciju un cilvēktiesību aizsardzību. Iepriekšējās desmitgadēs tika novērota citāda situācija. Mums patiešām ir jāievēro, ka attīstība notiek divos ātrumos - no vienas puses, pašlaik notiek aktīva globalizācija ekonomiskā līmenī, bet, no otras puses, pēkšņais demokratizācijas pieaugums, kā rezultātā Aukstā kara beigās izveidojās demokrātiskas valstis Eiropā, Latīņamerikā un Austrumāzijā, šķiet, pamazām palēninās. Tā vietā mums nākas konstatēt, ka visā pasaulē ekonomiskā izaugsme un autoritārie režīmi bieži vien pastāv līdzās viens otram. Notiek pretējais - strauja ekonomiskā izaugsme, šķiet, pat piešķir šiem režīmiem leģitimitāti un palīdz nostabilizēt to varu.
Šodien mūsu interese un bažas ir pamatoti vērstas uz cilvēktiesību situāciju lielajās jaunajās valstīs, piemēram, Ķīnā un Krievijā. Tomēr nemaldināsim sevi - vairākas no visattīstītākajām valstīm pasaulē, tostarp dažas, kas ir mūsu sabiedrotās valstis ekonomikā, neievēro savu iedzīvotāju pamattiesības. Es īpaši domāju Singapūru, valsti, kurai ir plaukstoša un moderna ekonomika un kuras iedzīvotāji izmanto visas priekšrocības, ko attīstīta valsts spēj piedāvāt, izņemot politiskās brīvības un, konkrētāk runājot, vārda brīvību un pulcēšanās brīvību.
Cienījamā priekšsēdētājas kundze! Ja teiktajam vēl ir nepieciešami pierādījumi, tos skaidrā veidā sniedz Singapūras iestāžu attieksme pret manas grupas Eiropas Parlamenta deputātu delegāciju šā gada aprīlī, un šajā delegācijā biju arī es. Sanāksmes laikā vietējās iestādes neļāva mums runāt ar Singapūras liberālās partijas biedriem, draudot ar apcietināšanu.
Šī pieredze, lai arī cik nepatīkama tā būtu, arī atklāja un vēlreiz apstiprināja man, ka cilvēktiesību aizsardzība ne vienmēr spēj pastāvēt līdzās ekonomiskajai attīstībai un ka Eiropas Savienība, kā izrādās, vienkārši nevar pret konkrētajām valstīm izmantot ekonomisku pieeju. Gluži otrādi, Eiropas Savienībai ir jāturpina aizsargāt cilvēktiesības un pastāvīgi jāatgādina ārvalstu vadītājiem, ka cilvēktiesības attiecas uz visiem cilvēkiem visā pasaulē.
Marek Aleksander Czarnecki
(PL) Cienījamā priekšsēdētājas kundze! Cilvēktiesību veicināšana ir galvenais pīlārs Eiropas Savienības ārpolitikā. Es piekrītu referentei, ka Padomei un Komisijai sistemātiski jāiekļauj cilvēktiesību jautājumi Eiropas Savienības programmā politiskām divpusējām sarunām ar trešām valstīm.
Ir arī jānodrošina, ka cilvēktiesības biežāk iekļauj visās Eiropas Savienības ārpolitikas jomās, tostarp iekšpolitikas ārējos aspektos. Lai šo mērķi sasniegtu, ir jāizmanto visi pieejamie instrumenti. Šajā sakarā, manuprāt, ir vairāk jāizmanto Eiropas Parlaments. Piemēram, Padome varētu ik pēc sešiem mēnešiem sūtīt Parlamentam un attiecīgajai komitejai katru divpusējo sarunu un konsultāciju novērtējumu, kā arī paskaidrojumu, kurā norādītu darba progresa tendences, bet ne atsevišķus rezultātus.
Pēc katrām divpusējām sarunām un konsultācijām būtu jāievieš regulāra apspriešanās sesija, kurā piedalītos Eiropas Parlamenta deputāti. Tas dotu deputātiem iespēju piedalīties galveno lēmumu pieņemšanā par konkrētu divpusējo sarunu turpināšanu vai atlikšanu. Es arī uzskatu, ka būtu pareizi iesaistīt deputātus lēmumu pieņemšanas procesā par jaunu divpusējo sarunu ierosināšanu un informēt tos par sarunu ierosināšanas mērķi, shēmu vai procedūrām.
Es arī uzskatu, ka, lai deputātu rīcība būtu efektīvāka, Padomei un Komisijai ir jāiekļauj ieteikumi un secinājumi, kas sniegti Parlamenta rezolūcijās, it īpaši rezolūcijās par cilvēktiesību jautājumiem, divpusējo sarunu darba kārtībās.
Raül Romeva i Rueda
(ES) Cienījamā priekšsēdētājas kundze! Pusotras minūtes laikā es vēlētos apkopot dažas no pamatidejām, kas mums ir likušas ne tikai atbalstīt, bet arī skaidri aizstāvēt šo iniciatīvu, un, protams, apsveikt Elena Valenciano par ieguldīto darbu un spēju panākt vienprātību.
Es arī vēlētos paust atzinību par Joe Borg klātbūni un izrādīto interesi, kā arī Mattisen kunga klātbūtni, taču tajā pašā laikā es vēlos paust nožēlu par to, ka pirmās divas vietas, kas pieder Padomei, ir tukšas. Es uzskatu, ka Padomei šajās debatēs bija jāpiedalās, un, kā jau minēts iepriekš, uz to ir jāuzstāj, un to jāturpina atkārtot.
Trīs tēmas, ko, manuprāt, jebkurā gadījumā ir svarīgi izcelt un ko es vēlētos pieminēt, ir, pirmkārt, nepieciešamība (ko mēs nekad nepaužam pietiekami stingri) uzlabot šo instrumentu saskanību, lai uzsvērtu to, ka mēs nevaram, no vienas puses, žēloties par notiekošo un, no otras puses, klusēt, kad tā ir labāk mūsu interesēm.
Otra lieta, ko es uzskatu par svarīgu un kas arī tika pieminēta, bet ko es vēlētos atkārtot, ir vajadzība pēc lielākas pārredzamības šāda veida mehānismā, un tam nepieciešama lielāka Parlamenta dalība. Daudz reižu ir teikts, ka mēs esam ļoti pārsteigti par (meklējot labāku apzīmējumu, izteikšos maigāk) to, kā daudzās no šīm debatēm trūkst ne tikai dalības ziņā, bet arī tās informācijas ziņā, kas mums bieži ir nepieciešama.
Pēdējā, bet ne mazāk svarīgā lieta ir nozīmīgā loma, kāda šā ziņojuma 14 punktos piešķirta sieviešu lomai cilvēktiesībās, un es kā Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas priekšsēdētāja vietnieks vēlētos apsveikt ar to, ka ir ņemti vērā daudzi no komitejā pārrunātajiem un pieņemtajiem grozījumiem.
(Aplausi)
Erik Meijer
(NL) Cienījamā priekšsēdētājas kundze! Plaši atbalstītā tendence likt uzsvaru uz cilvēktiesībām ir salīdzinoši jauna. Agrāk uzsvars uz cilvēktiesībām galvenokārt tika likts pēc sociālistu vai liberāļu ierosmes. Kreisajiem galvenokārt rūpēja tiesības uz mājokli, ienākumiem, atvieglojumiem, koplēmumu, veselīgu vidi, mieru un brīvību no koloniālas okupācijas - un ne tikai attiecībā uz tiem cilvēkiem, kam jau ir tiesības uz to visu, bet īpaši attiecībā uz tiem cilvēkiem, kam vēl to nav vai nav pietiekami daudz iespēju šīs tiesības izmantot. Liberāļiem galvenokārt rūpēja atsevišķas brīvības un tiesības uz uzņēmējdarbību. Dažiem citiem politiskajiem spēkiem cilvēktiesības bija mazāk svarīgas.
Pat tagad, kad ir panākta lielāka vienošanās nekā iepriekš par cilvēktiesību nozīmi, vēl joprojām ideālā situācija atšķiras no realitātes. Rīkojoties savās interesēs, visbagātākās, visdemokrātiskākās valstis parasti par prioritāti nosaka atbalstu režīmiem, kas garantē gāzes un naftas piegādi, un cenšas savā valstī iznīcināt kustības, kas ir pretrunā rietumu interesēm. Dubultu standartu piemērošana mudina diskreditēt citu valstu pausto pamatoto kritiku kā veltīgu, augstprātīgu iejaukšanos.
Elena Valenciano Martínez-Orozco savā ziņojumā ir pamatoti norādījusi, ka nebeidzami vest divpusējas sarunas par cilvēktiesību jautājumiem ar neatsaucīgām valdībām nav lietderīgs mērķis un ka šīs sarunas nedrīkst pārtraukt pārredzamības un demokrātiskas pārraudzības trūkuma dēļ. Šis ziņojums ir guvis plašu vienprātību; ierosinātos grozījumus galvenokārt iesniedza trīs deputāti no Beļģijas no Eiropas Parlamenta Identitātes, tradīciju un suverenitātes grupas. Viņu konstatētie trūkumi pārsvarā ir pareizi, taču viņu ierosinātā redakcija un svītrojumi rada iespaidu, ka viņi nemeklē risinājumus, bet gan samierinās ar rezultātu trūkumu. Uzskats, ka Eiropa būtu labāka, ja tā noslēgtos no pārējās pasaules, lai garantētu mieru un klusumu, labklājību un drošību visā tās teritorijā, ir ilūzija. Grozījumi, kas neveicina visu cilvēku vienlīdzību un demokrātiju un solidaritāti pret pasaules nabadzīgajiem un izsalkušajiem, negūs mūsu atbalstu.
Kathy Sinnott
Priekšsēdētājas kundze, mēs ES lielu nozīmi piešķiram cilvēktiesībām. Mēs mēģinām arī citas nācijas, ar kurām sadarbojamies, pārliecināt uzturēt labu cilvēktiesību ievērošanas līmeni. Divpusējas sarunas ir svarīgs izejas punkts, taču šajās sarunās mums ir jāspēj riskēt arī ar ekonomiskiem labumiem, lai varētu runāt droši un patiesi.
Ķīna ir iekļauta šajā ziņojumā; mēs zinām par tur notiekošajiem, nopietnajiem vajāšanas gadījumiem politiskās un reliģiskās pārliecības dēļ. Pirms diviem gadiem es Ķīnā satiku psihiatru, kurš bija invalīdu organizācijas vadītājs. Viņš man ar lepnumu teica, ka viņu pilsētā ar vairāk nekā 10 miljoniem iedzīvotāju nav gandrīz neviena cilvēka ar Dauna sindromu, jo šādiem cilvēkiem nav ļauts dzīvot.
Šī cilvēku ar invaliditāti diskriminācija prasa nekavējoties uzsākt divpusējās sarunas, neskatoties uz ekonomiskajām attiecībām starp ES un Ķīnu.
Izdarot spiedienu uz valdību, lai uzlabotu cilvēktiesību situāciju, jautājumā par tirdzniecības attiecībām mums ir jārīkojas izlēmīgi, taču uzmanīgi, lai šādas darbības nabadzīgo cilvēku situāciju šajā valstī nepadarītu vēl sliktāku.
Laima Liucija Andrikien
Priekšsēdētājas kundze, uzskatu, ka Valenciano Martinez-Orozco ziņojums ir visaptverošs un tā mērķis ir stiprināt un uzlabot Eiropas Savienības plašās darbības divpusējās sarunās un apspriešanās ar trešām valstīm par cilvēktiesību jautājumiem.
Šovakar mēs runājam par vienu no vissvarīgākajiem cilvēktiesību instrumentiem, kas Eiropas Savienībai pieejami, lai mūsu attiecībās ar trešām valstīm veicinātu cilvēktiesību ievērošanu. Es augstu vērtēju kritisko, bet arī konstruktīvo veidu, kādā referente pievēršas problēmām, ar ko nākas saskarties divpusējo sarunu par cilvēktiesību jautājumiem laikā attiecībā uz vispārējo perspektīvu un starpinstitūciju sadarbību.
Es pilnībā apstiprinu lielāko daļu ieteikumu, kas minēti ziņojumā un rezolūcijā. Es īpaši vēlētos vērst jūsu uzmanību uz nepieciešamību palielināt atklātību un pieņemt noteikto etalonu indikatorus, lai sasniegtu praktiskus rezultātus, ko varētu atbalstīt arī citi ES ārpolitikas instrumenti.
Es pilnībā atbalstu ieteikumu kontrolēt īpašos uzdevumus ES-Ķīnas divpusējās sarunās par cilvēktiesību jautājumiem, kā arī ES-Krievijas konsultācijās, cerot, ka drīzumā tās izdosies izveidot par strukturētu dialogu, lai varētu izvērtēt divpusējo sarunu par cilvēktiesībām noderīgumu.
Svarīgi ir arī Eiropas demokrātijas un cilvēktiesību iniciatīvas projektos piemērot un izmantot divpusējo sarunu par cilvēktiesībām rezultātus un šos divus instrumentus sistemātiski sasaitīt savā starpā.
Es pilnībā atbalstu ieteikumu, ka Eiropas Parlamenta loma un līdzdalība divpusējo sarunu par cilvēktiesību jautājumiem starpparlamentārajās asamblejās nākotnē minētajās valstīs varētu tikt palielināta.
Pēdējais, bet ne mazāk svarīgs jautājums: cilvēktiesībām ir jābūt mūsu politikas vēstījuma stūrakmenim, un ir ļoti svarīgi mūsu vēstījumu attīstīt konsekventi, atklāti un ar stingru politisko apņēmību no visu Eiropas Savienības institūciju un dalībvalstu puses.
Evgeni Kirilov
Priekšsēdētājas kundze, tagad, kad astoņus gadus ilgā divkauja par bulgāru medmāsām un palestīniešu ārstu Lībijā ir beigusies, es uzskatu, ka mums ir patiesi nepieciešams kārtīgi izvērtēt cilvēktiesību situāciju šajā valstī.
Valenciano Martinez-Orozco ziņojumā ir minēta nepieciešamība sākt divpusējās sarunas par cilvēktiesību jautājumiem ar Lībiju. Es atbalstu divpusējo sarunu nepieciešamību Barselonas procesā. Tomēr, mums ir jābūt skaidram, ka nedrīkst aizmirst vai pieciest faktu, ka Eiropas Savienības pilsoņi tika nolaupīti, spīdzināti (kā to atzina pat pulkveža Gaddafi dēls), turēti ieslodzījumā astoņus gadus un pakļauti tiesas procesam, kas bija farss, un ka tagad lībieši uzvedas tā, it kā mums būtu jābūt pateicīgiem vai pat jāapbalvo Lībijas puse par to, ka beigu beigās tā šos cilvēkus atbrīvoja.
Eiropas plašsaziņas līdzekļos jau spilgti tika aprakstīts, ka šis varētu izrādīties kā piemērs jebkurai diktatūrai, kā sakoncentrēt uzmanību uz sevi un veidot attiecības ar Eiropas Savienību. Turklāt, Lībija uzsāka kampaņu pret Bulgārijas prezidentu par to, ka viņš medmāsas pēc atgriešanās Bulgārijā ir apžēlojis, it kā būtu gaidījusi, ka mēs tās uzreiz no lidostas nosūtīsim uz cietumu.
Saskaņā ar Eiropas Komisijas nolīgumu ar Lībiju, Bulgārijai bija jānoraksta 56 miljardus ASV dolāru lielais Lībijas parāds Bengazi fondam. Citas ES valstis tērēs pat vēl vairāk. Tomēr, vēlreiz, mums ir jābūt skaidram, ka Lībijas režīms šo humanitāro palīdzību izmanto politiskiem mērķiem, lai slēptu patiesību un apsūdzētu Rietumus nodomā speciāli inficēt arābu bērnus. Šī absurdā apsūdzība vēl arvien ir spēkā.
Lībija vēl nav izrādījusi nekādu nodomu veikt reformas, un mums nevajadzētu radīt iespaidu, ka mums ir dubultstandarti tikai tādēļ, ka šajā valstī ir tik daudz naftas un gāzes.
Šī ir Eiropas Savienības cilvēktiesību standartu ticamības pārbaude.
Sarah Ludford
Priekšsēdētājas kundze, šis lieliskais Valenciano Martinez-Orozco ziņojums visaptverošā veidā apkopo Parlamenta veikto ES divpusējo sarunu par cilvēktiesību jautājumiem potenciāla, tostarp neizmantotā potenciāla, analīzi. Mēs prasām rīcību no Padomes, kuras pārstāvji diemžēl šovakar nav klāt. ES cilvēktiesību stratēģija nekad nesasniegs optimālus rezultātus, ja netiks sistemātiski un saskaņoti organizēta un ja nebūs atklāta un netiks periodiski pārskatīta.
Protams, ticamība mums cilvēktiesību jautājumos ir atkarīga no tā, kā praktizējam to, ko sludinām. Kā mēs varam aicināt tādas valstis kā Jordānija, Ēģipte, Lībija, Maroka vai Alžīrija pārtraukt spīdzināšanu, ja zinām, ka Amerikas Savienotās Valstis tām nodeva spīdzināšanas funkciju un Eiropas valstis par to slepeni vienojās? Tā vietā, lai būtu uzticami, mēs kļūstam liekulīgi. Mūsu Parlaments ir jāattīra. Klusums no Padomes puses kopš mūsu februāra ziņojuma par ieslodzīto ārkārtas pārvietošanu nav palicis nepamanīts.
Vienas no visnopietnākajām divpusējām sarunām mums ir jāsāk ar līdzīgi domājošām valstīm, un tādēļ es atzinīgi vērtēju 115. un 116. punktu, kas aicina ES meklēt siloģismu un dalīties pieredzē, izsakot bažas par cilvēktiesību jautājumiem ASV, Kanādai, Japānai un Jaunzēlandei.
Taču pēdējos sešos gados, laikā, kad lielākā daļa Eiropas Savienības pilsoņu bija bažas par karu pret teroru, no ES puses nebija nekādas stingras rīcības, lai nodrošinātu cilvēktiesību un likuma varas ievērošanu transatlantiskajā telpā.
Protams, es nesaku, ka ASV ir sliktākais cilvēktiesību aizstāvis pasaulē. Taču tas varētu būt paraugs izcilībai cilvēktiesību jomā, un tas, ka ES to nemudina strādāt šajā virzienā, ir traģiski. Padomes pamatnostādnes par spīdzināšanu saka, ka ES veiks demaršus un izdos publiskus paziņojumus, aicinot attiecīgās trešās valstis uzsākt efektīvus pasākumus pret spīdzināšanas un sliktas izturēšanās gadījumiem. Kādus demaršus? Kādus publiskus paziņojumus par nolaupīšanām, spīdzināšanu, Gvantanamo līci? Visapkārt ir tikai samulsuma klusums.
Varbūt raksts šīs nedēļas žurnālā Economist dos kādu ievirzi. Zem virsraksta "Čehiem ir maz sabiedroto” tas skaidro, kā Čehijas Republika savas trīs gadus ilgās dalības ES laikā ir ieguvusi tādas valsts reputāciju, kas veicina cilvēktiesību ievērošanu uz katra soļa. Lieliski! Tieši tā! Bravo! Tomēr, lasot tālāk, es uzzināju, ka Briseles ārpolitikas mašīnas darbā šādi centieni ir traucējoši. ES diplomāti Čehijas Republiku acīmredzot apraksta kā "apdraudētu”, pat "neprofesionālu”, kas diplomātu arsenālā neapšaubāmi ir visnievājošākais apvainojums. Muļķi jaunie čehi! Viņi tic retorikai par to, ka ES ir cilvēktiesību ievērošanas kopiena. Viņi domāja, ka ES līguma 6. un 7. pants, kas nosaka mūsu demokrātijas, pamattiesību un likuma varas vērtības, Līgumā ir ierakstīts, lai saskaņā ar to arī rīkotos! Taču vecie ciniķi Lielbritānijas Ārlietu ministrijā un Quai d'Orsay viņiem palīdzēs tikt pie skaidrības.
Es esmu Čehijas ārlietu ministra Karel Schwarzenberg pusē, kas nesaskata pretrunas starp to, ka Čehija ir Amerikas draugs un tajā pašā laikā tās cilvēktiesību pārkāpumu kritiķis. Viņš iebilst gan pret Amerikas tirdzniecības embargo attiecībā uz Kubu, gan pret Gvantanamo līcī notiekošo. "Es esmu pret Gvantanamo, jo domāju, ka tas ir cilvēktiesību pārkāpums”, viņš noteikti saka.
Mikel Irujo Amezaga
(ES) Cienījamā priekšsēdētājas kundze! Es vēlētos minēt šī brīnišķīgā ziņojuma trīs aspektus. Pirmkārt, Parlamenta lomu, īstenojot demokrātisku uzraudzību stratēģiskiem dokumentiem, kas saistīti ar ārējās palīdzības finanšu instrumentiem.
Pēdējā plenārsēdē mēs atkal pārrunājām un kritizējām Komisijas nespēju ievērot savas saistības attiecībā uz pārredzamību un parlamentāro uzraudzību sakarā ar finansējuma piešķiršanu instrumentam, kas nodrošina attīstības sadarbību. Es ceru, ka tas šajā jomā neatkārtosies.
Otrkārt, es vēlētos lūgt Komisiju pēc iespējas drīzāk paziņot Parlamentam to, kad un kā tā piedāvā ieviest pēcvēlēšanu protokola mehānismu vēlēšanu novērošanas misijās, kas ierosinātas šajā ziņojumā.
Treškārt un visbeidzot, ziņojumā Padome un Komisija tiek aicināta izanalizēt, atbalstīt un saskaņot ES divpusējo sarunu kritēriju noteikšanu ar citu donoru un starptautisku organizāciju darbībām, it īpaši ar ANO ieviestajiem mehānismiem.
Rīt šajā Parlamentā notiks debates saistībā ar steidzamu rezolūciju par finansējuma piešķiršanu īpašai Apvienoto Nāciju Organizācijas izveidotai tiesai, lai izskatītu kara noziegumus Sjerraleonē. Es to uzskatu par piemēru saskaņotības trūkumam, kas pašreiz pastāv starp Eiropas Savienību un starptautiskām organizācijām, un labu piemēru darbam, kas vēl ir jāpaveic.
Tāpēc es ceru, ka šis ziņojums būs solis virzienā uz to, lai šo saskaņotību panāktu.
Bernd Posselt
(DE) Cienījamā priekšsēdētājas kundze! Šodien pie šīs Parlamenta ēkas demonstrēja grupa jezīdu kurdu, un es kopā ar Feleknas Uca un citiem pievienojos viņiem. Šī demonstrācija, ko organizēja pārstāvji no grupas, kuru vajā teroristi un kurai draud ar genocīdu, bija vēl viens piemērs neticamajām cerībām, kas paustas šajā Parlamentā saistībā ar cilvēktiesību jautājumu. Tieši tāpēc ir svarīgi, lai mūsu darbs cilvēktiesību jomā notiktu sistemātiski un ilgtspējīgi un lai netiktu pieļautas noteiktas kļūdas.
Pirmā nopietnā kļūda ir nošķirt lielas un mazas valstis, kurās ir aktuāls cilvēktiesību jautājums, jo tas smagi ietekmē mazās valstis, bet no tā labumu gūst lielās valstis, ar kurām mūs vieno nozīmīgas ekonomiskas un stratēģiskas intereses. Tā dara daudzas no mūsu valdībām un visu politisko virzienu pārstāvji, taču šajā ziņojumā tas nav darīts. Ziņojumā ir ļoti drosmīgi risināti tieši jautājumi par Ķīnu un Krieviju, un es esmu pateicīgs Angela Merkel par to, ka viņa savas pēdējās vizītes laikā Ķīnā un pirms kāda laika Krievijā skaidri norādīja, ka ir iespējams gan ievērot intereses un par spīti tām vai to dēļ skaidri risināt cilvēktiesību jautājumu.
Otrā kļūda, ko nedrīkstam pieļaut, ir šāda. Austrijas rakstnieks Gerd-Klaus Kaltenbrunner reiz teica, ka ir divu veidu apspiestas kopienas un individuāli upuri: vieni, kam piemīt seksuālā pievilcība, un otri, kam nepiemīt. Pirmie kādu laiku atrodas uzmanības centrā, un otrie tiek ignorēti. Cilvēktiesībām ir jāattiecas uz visiem neatkarīgi no tā, vai tās tajā brīdī ir vai nav konkrētajā starptautiskās uzmanības centrā.
Trešā kļūda, no kā mums jāizvairās (un arī šī ir ļoti būtiska), ir partiju politikas ieviešana šajā jautājumā. Tāpēc es vēlos paust nožēlu par runu, ko teica Erik Meijer, kuru citādi es ļoti cienu. Pajautājiet padomju varas vajātajiem Tunne Kelam vai Vytautas Landsbergis, kas par viņiem iestājās toreiz, 1980. gados, - vai tā bija mūsu grupa vai Erik Meijer grupa. Nelīdzsvarotība un tieksme pārkāpt cilvēktiesības partiju politisko iemeslu dēļ ir sastopama it visur. Mums jāizvairās no šā virziena un jāizvēlas ceļš, kas izvēlēts Elena Valenciano lieliskajā ziņojumā, un jāveido cilvēktiesību politika, kas balstās uz objektīviem standartiem un likvidē dalījumu grupās, un ir to cilvēktiesību tradīciju vērta, kādas pastāv šajā Parlamentā.
Katrin Saks
(ET) Es vēlētos pateikties referentei par labu ziņojumu un viņas komandas darba augsto līmeni. Saistībā ar divpusējām sarunām par cilvēktiesību jautājumiem ar trešām valstīm es vēlētos pasvītrot divas lietas. Patiesībā es atkārtošu to, ko teica iepriekšējais runātājs, taču es to uzskatu par tik svarīgu, ka to ir vērts atkārtot.
Pirmkārt, jautājums saistībā ar konfliktējošām interesēm un vērtībām, kurš ir ļoti svarīgs arī man. Nav noslēpums, ka, tiecoties globalizēt pasauli, mēs esam centušies dot priekšroku savām pašu interesēm un vērtībām. Ja mēs nerunāsim par savām pašu vērtībām un nesludināsim tās, tad gadījumos, kad mūsu intereses mūs spiedīs attiecīgi rīkoties, mēs pakāpeniski aizmirsīsim par šīm vērtībām. Es atzinīgi vērtēju referentes elastīgumu - mēs kopīgi iesniedzām priekšlikumus grozījumiem attiecībā uz Krieviju un Vidusāziju. Tieši šajos reģionos intereses bieži ņem virsroku un mūsu vērtības tiek aizmirstas.
Eiropas Savienībai ir jāatgādina saviem partneriem par starptautiskajiem nolīgumiem un saistībām, kādas tie uzņēmušies ar šiem nolīgumiem. Kā Eiropas Padomes referente es noteiktu uzskatu, ka, pirmkārt, ir jāņem vērā lielo valstu intereses, tomēr tajā pašā laikā mums ļoti patīk ignorēt mazās valstis, taču standartiem jābūt vienādiem visos gadījumos.
Otrkārt, attiecībā uz mazāk svarīgu jautājumu es vēlētos minēt mūsu rīcību attiecībās ar trešām valstīm un to, kā tā ietekmē un atbalsta cilvēktiesības un saistītos mērķus uzņēmējās valstīs. Mums vienmēr ir jādod cerība un nevis pretējais, proti, mēs nedrīkstam šīm valstīm atņemt cerību. Katrs no mūsu soļiem, ko veicam problēmu cēloņu risināšanai, tiek ļoti uzmanīgi vērots. Es, piemēram, uzskatu, ka rietumu atbalsts Baltijas valstu iedzīvotājiem un viņu mērķiem bija svarīgs un nepieciešams, un, manuprāt, šāda atbalsta trūkums pašlaik ir nomācošs. Šajā sakarā ir arī jāuzsver mūsu partneriem, ka viņiem savas saistības ir jāievēro.
Visbeidzot es atkārtoju, ka šajā ziņojumā šie jautājumi ir aptverti, un vēlreiz pateicos referentei par komandas darba augsto līmeni.
Hannu Takkula
(FI) Cienījamā priekšsēdētājas kundze! Vispirms es vēlos pateikties referentei Elena Valenciano Martínez-Orozco par lielisko un labi motivēto ziņojumu. Šim Eiropas forumam Eiropas Parlamentā ir ļoti svarīgi risināt cilvēktiesību jautājumus. Es pilnīgi piekrītu referentes teiktajam, ka cilvēktiesībām jābūt ES ārpolitikas pamatā.
Runājot par cilvēktiesībām, mums ir jāatceras, ka tas nedrīkst būt tikai retorisks temats vai tikai vārdi, ko izmanto politiskās runās un īpašos gadījumos. Tai jābūt ikdienišķai realitātei gan Eiropas Savienībā, gan mūsu attiecībās ar citām valstīm - trešām valstīm.
Ko tieši nozīmē cilvēktiesības no visiem to aspektiem? Es to saprotu šādi - cilvēktiesības ir neatņemamas tiesības, kas cilvēkam ir no dzimšanas līdz nāvei, tostarp nedzimušu bērnu un vecāka gadagājuma cilvēku tiesības. Tās ietver sieviešu tiesības, kā jau šodien minēts, un bērnu tiesības, taču tās ietver arī invalīdu tiesības, slimu cilvēku, vecāka gadagājuma cilvēku tiesības un ikviena cilvēka tiesības. Mums jāatceras, ka jebkura dzīvība ir vērtīga un vienreizēja. Es pat teiktu, ka katra dzīvība ir svēta, un neviens nevar atņemt citam cilvēkam dzīvību - atņemt viņam cilvēktiesības.
Ja mēs Eiropas Savienībā būtu vienoti ar citiem savos uzskatos, ka cilvēciskās vērtības un cilvēktiesības vienmēr ir svarīgākas par tirgus vērtību, mēs būtu uz pareizā ceļa. Tomēr diemžēl izrādītos, ka mēs ļoti bieži ļaujam tirgus vērtībai ieņemt cilvēktiesību vietu. Ķīna tam sniedz daudzus piemērus, un tie šodien ir ļoti acīmredzami. Turklāt tagad mums, piemēram, ir jāņem vērā situācija Krievijā. Kādas ir cilvēktiesības Krievijā? Mēs tās redzam, mēs pazīstam lietas pēc vārdiem - Hodorkovska lieta un citas. Ko mēs kā Eiropas vērtību kopiena esam sasnieguši? Acīmredzot mums Eiropas vērtību kopienā un Eiropas Savienībā ir jārīkojas atbilstoši tam, ko sludinām, un jāaizstāv cilvēktiesības un cilvēciskās vērtības visā Eiropas Savienībā, kā arī mūsu attiecībās ar trešām un jaunattīstības valstīm.
Francisco José Millán Mon
(ES) Cienījamā priekšsēdētājas kundze! Divdesmitā gadsimta otrajā pusē un īpaši pēdējās trijās desmitgadēs demokrātija un cilvēktiesību ievērošana ir ievērojami uzlabojusies, taču šajā jomā vēl joprojām ir daudz jādara.
Pirms dažiem mēnešiem Berlīnē pieņemtajā deklarācijā par Romas līguma parakstīšanas 50. gadadienu ES iestādes oficiāla pauda vēlmi veicināt brīvību un demokrātiju pasaulē.
Šajā politikā mums ir atvērti jāstrādā pie principa, ka cilvēktiesību ievērošana ietekmē visu starptautisko kopienu un ka šīs tiesības ir universālas. Šīs divas domas ir skaidri paustas galīgajā dokumentā, ko pieņēma Ņujorkas augstākā līmeņa sanāksmē 2005. gadā.
Teorija, ka ir pasaules daļas, uz kurām viena vai otra iemesla dēļ neattiecas pienākums ievērot cilvēktiesības, nav pieņemama, citiem vārdiem sakot, nav pieņemama teorija, ka ir režīmi, kuros nepastāv prasība ievērot brīvības.
Šajā brīdī es vēlētos atsaukties uz lieliskajām esejām, ko sarakstījis Nobela prēmijas ieguvējs Amartya Sen, par demokrātijas globālajām saknēm un demokrātiju kā universālu vērtību. Īsi sakot, cilvēktiesību veicināšanai ir jāpiešķir ļoti svarīga loma ES attiecībās ar visām trešām valstīm.
Viens no instrumentiem ir divpusējas sarunas, tāpēc, manuprāt, būtu noderīgi izveidot ziņojumu, kas palīdzētu organizēt un sistematizēt divpusējas sarunas par cilvēktiesību jautājumiem starp Eiropas Savienību un citām valstīm.
Es atzinīgi vērtēju to, ka ziņojuma 31. punktā Padome tiek aicināta nodrošināt, ka divpusēju sarunu sākšana vai atlikšana atbilst skaidriem kritērijiem, un veikt iepriekšēju ietekmes novērtējumu. Es arī piekrītu, ka divpusējas sarunas pēc būtības nav beigas.
Es vēlētos nobeigt, īsi pieminot Kubu, kas ziņojumā nav minēta un kur diemžēl vēl aizvien netiek ievērotas cilvēktiesības un pamatbrīvības. Tomēr nesen Padome nolēma ierosināt sākt ar Kubu visaptverošas divpusējas sarunas, ietverot arī jautājumu par šīm tiesībām.
Ir labi zināms, ka Parlamenta vairākuma nostāja ir tāda, ka tas nepiekrīt nedaudz neparastajai politikai, kādu Padome ievēro pēdējo triju gadu laikā attiecībā pret Fidel Castro režīmu. Mūsuprāt, par prioritāti pirms jebkurām citām iniciatīvām jānosaka stingra prasība atbrīvot politieslodzītos.
Ana Maria Gomes
(PT) Apsveicu kolēģi Valenciano kundzi ar svarīgo ziņojumu, kurā izteikti konkrēti priekšlikumi par Parlamenta iesaistīšanu iesaistīt Padomes un Komisijas rīkotajās sarunās par cilvēktiesībām.
Tas nav tikai jautājums par mēģinājumu nostiprināt ES starptautisko nozīmi iestāžu līmenī. Tas ir jautājums par mēģinājumu iegūt labumu no pievienotās vērtības, kuru Eiropas Parlamenta dalība varētu dot šo dialogu tematos un praktiskajos rezultātos, kurus tas var dot jomā, kurās daudzu Eiropas valdību un organizāciju centieni un pašpaļāvības trūkums nelabvēlīgi kontrastē ar Eiropas Parlamenta uzdevumu un vēsturisko noteikto vadītāja lomu kā iestādei, kura ir Eiropas iedzīvotāju balss.
Jāatzīst, ka ir daudz nenoteiktības gadījumu, kas mazina uzticību Eiropai. Vēl šorīt debatēs par terorismu es kritizēju Eiropas valdību sadarbību ar Buša administrācijas programmu par tirdzniecību ar spīdzināšanas ierīcēm.
Tomēr aplūkosim Eiropas attīstības politiku, kuras mērķis ir sekmēt labu pārvaldību un tādējādi arī cilvēktiesības. Pašreizējā Portugāles prezidentūra saistībā ar to pat vēlas nostiprināt Eiropas attiecības ar Āfriku. Kāpēc Komisija un Padome pat nemēģina kaut visvienkāršākajā veidā izmantot to rīcībā jau esošos instrumentus, piemēram, Kotonū nolīgumu, kurā iekļauti īpaši panti par cilvēktiesībām?
Tagad 77 miljoniem etiopiešu un vēl daudz vairāk miljoniem citu Āfrikas iedzīvotāju ir skaidrs, ka ES neuztver nopietni Kotonū nolīgumu. Pēc 2005. gada vēlēšanām, kuras pārraudzīja Eiropas Savienības misija, Etiopijas cietumos ieslodzītie trīsdesmit astoņi ievēlētie parlamenta deputāti, žurnālisti un aktīvisti nesen tika atbrīvoti, pateicoties šā Parlamenta atkārtotajam spiedienam un par spīti neizprotamai klusēšanai no Padomes puses.
Tomēr citi vēl joprojām ir apcietināti, piemēram, Netsanet Demissie un Daniel Bekele. Vai viņi jebkad spēs ticēt Kotonū nolīgumam un ES? ES pārstāvju bezdarbības un pat pretīgas zemošanās paraugi pārpilnam redzami visā pasaulē - no Adisabebas līdz Pekinai, no Maskavas līdz Rijādai, no Teherānas līdz Havannai.
Cerēsim, ka ziņas par to, ka Eiropas Komisija nesen atvainojās Sudānas valdībai, lai novērstu Komisijas vietējo delegātu izraidīšanu, ir nepatiesas.
Anna Ibrisagic
(SV) Priekšsēdētājas kundze! Pasaulē, kurā ne vienmēr skaidri saskatāma demokrātija un cilvēktiesības - mūsu kaimiņos un dažreiz atsevišķās valstīs, kuras, nebūdamas ES dalībvalstis, tomēr ir Eiropas daļa- ES attiecības ar apkārtējo pasauli kļūst arvien svarīgākas. Katras no šīm attiecībām neatkarīgi no tā, vai tās ir tikšanās, sarunas vai nolīgums, ir iespēja aizstāvēt mūsu vērtības un izvirzīt prasības valstīm, kuras vēl nav nonākušas pie izpratnes par tādiem vārdiem kā humānisms, cilvēktiesības un demokrātija.
Ziņojums, kuru mēs šodien izskatām, katrā ziņā ir labs. Tajā uzskatāmi parādītas grūtības, kādas rada atšķirīgas redakcijas un pieeja cilvēktiesībām, tomēr man šķiet, ka ziņojumā vajadzēja izteikt vairāk kritikas, piemēram, par mūsu attieksmi pret Ķīnu un Krieviju. Mūsu pienākums ir kritiski izturēties pret valstīm, kuras neievēro cilvēktiesības un nav demokrātiskas, tomēr ir ārkārtīgi svarīgi, ka mēs kritizējam valstis, kuras pašas sevi uzskata par demokrātiskām - ne tikai mūsu pašu uzticamības dēļ, bet arī visu to cilvēku dēļ, kuri dzīvo šajās valstīs un kuriem nav pat iespējas izpaust kritiku.
Demokrātija un cilvēktiesības ES ir noteikums, tādēļ dažreiz mums šķiet, ka tās ir bijušas vienmēr, tās ir un būs vienmēr. Bet mēs, kas esam dzimuši diktatūru laikā, zinām, ka mums karu dienu ir jācīnās par demokrātiju un cilvēktiesībām. Nepietiek pateikt, ka notiek darbs cilvēktiesību jomā un ka stāvoklis uzlabojas. Vēl ir daudz darba, kā mēs bieži sakām. Mums jābūt daudz skaidrākiem un precīzākiem sarunās gan attiecībā uz mūsu kritiku, gan attiecībā uz prasībām, un mums jāsāk saukt lietas īstajos vārdos, ja mēs vēlamies atstāt mantojumā labāku pasauli mūsu bērniem.
Pierre Schapira
(FR) Priekšsēdētājas kundze! Ir jau vēls, daudz kas jau ir pateikts, tomēr es patiesi vēlētos pateikties Valenciano kundzei, protams, par šo ziņojumu. Tas iezīmē svarīgu soli, lai Eiropas attīstība politika kļūtu pārredzamāka un efektīvāka, ja ir runa par cilvēktiesībām.
Es izmantoju arī šo debašu doto iespēju, lai aicinātu Padomes un Komisijas pārstāvjus uz labāku iestāžu sadarbību. Ir tiešām ļoti svarīgi izveidot dialogu starp Padomi, Komisiju un Parlamentu, lai cilvēktiesību jomā īstenotos pasākumus varētu labāk saskaņot un lai novērstu pretrunas un dublēšanu, kas traucē raidīt paziņojumus apkārtējai pasaulei.
Diemžēl tas ir pastāvīgs jautājums jaunumos. Kā piemēru var minēt Birmu, kur mūsu politika šajā valstī ir neatšifrējama no ārpuses. ES dalībnieki ir apliecinājuši, ka pievienojas kopējai nostājai par nacionālo samierināšanu, demokrātiju un cilvēktiesībām, bet praksē ES dalībvalstis ir dalītas, radot vāju un neefektīvu nostāju, kura nekādi neietekmē režīmu Birmā.
Eiropas Savienībai nav skaidras politiskas stratēģijas. Mēs pievēršamies vienīgi humānajai palīdzībai, kura, protams, ir svarīga, tomēr ar to nepietiek. Mēs neesam ieņēmuši nostāju jautājumā par to, kā ANO Drošības padomei jārīkojas ar situāciju Birmā, nepiedāvājot atbalstu vai rezolūciju. Turklāt Komisija ir samazinājusi subsīdiju summu projektiem, kuri paredzēti cilvēktiesību un demokrātijas atbalstam Birmā. Īsi sakot, Eiropas Savienība nav pozitīvi un efektīvi izmantojusi ietekmi, lai veicinātu un atbalstītu demokrātiju un cilvēktiesības šajā valstī.
To pierāda tas, ka mēs nesen neaicinājām atbrīvot birmieti, Nobela prēmijas laureātu Aung San Suu Kyi. Taču 1990. gadā Parlaments viņai piešķīra Saharova balvu. Šis piemērs lieliski parāda to, ka mūsu trim iestādēm ir jārīkojas kopā, parādot saskaņotu, skaidru politiku cilvēktiesību aizstāvībai.
Luís Queiró
(PT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Ziņojums, kuru mēs šodien apspriežam, ir pelnījis mūsu atbalstu vispirms tāpēc, jo tajā plaši un detalizēti aplūkots Eiropas Savienības ārējai dimensijai ārkārtīgi svarīgs temats, un tādēļ es vēlētos apsveikt referenti.
Sliktākais, kas var notikt ar Eiropas Savienības vispārējām saistībām par atbalstu cilvēka pamattiesībām, būtu tas, ja tas kļūtu par izolētu, atsevišķi izskatāmu jautājumu. Man šķiet, ka alternatīva, pareizais viedoklis ir uzskatīt cilvēktiesību atbalstu gan par ētisku pienākumu, kas ir pašsaprotami, gan ES interešu jomu, jo nestabilitāte, migrācijas plūsmas, politiskā un militārā spriedze, kas saistīta ar cilvēktiesību pārkāpumiem, izraisa krīzes, kuru rezultātā pasaule kļūst par bīstamu vietu.
Tādēļ es piekrītu fundamentālajam jautājumam, taču mums ir jāizskata jautājums par metodi. Ja ES ir jāsaglabā attiecības tikai ar tādām valstīm, kurās ievēro cilvēktiesības tā, kā mēs tās aizstāvam, tad mums būtu stingras attiecības tikai ar dažām valstīm. Un otrādi, ja Eiropas Savienība vienmēr izvēlētos reālismu ekonomikā, enerģētikā, ģeostratēģijā un citās interesēs, tā drīz vien atklātu, ka tā vietā, lai aizstāvētu tūlītējas priekšrocības, patiesībā ir radīti lielāki draudi nākotnei.
Mums ir jācer uz saskaņotu ES stratēģiju, kuras ārpolitikas darba kārtībā ir iekļauts taustāms un novērtējams atbalsts cilvēktiesībām. Tā nav iespēja piešķirt budžeta līdzekļus, nenovērtējot to izlietojuma rezultātus vai tukši runāt par priekšlikumiem, kuri nekad netiks īstenoti.
Attiecībā uz to ES un Āfrikas valstu samits it iespēja, kuru nedrīkst palaist garām. Ja mēs vēlamies palīdzēt Āfrikai un Āfrikas iedzīvotājiem - un mēs to gribam - mums ir jābūt vienlīdz dāsniem un prasīgiem. Kā jau teicu, mēs nemaldinām sevi, ka varam atbalstīt attiecības tikai ar tām valstīm, kuras atzīst pamatvērtības, bet mums ir jāsaglabā pārliecība, ka cilvēktiesību programma ir iekļauta mūsu attiecību politikā ar šīm valstīm. Pretējā gadījumā mēs palielināsim kāda diktatora spēku un parādīsim nevis savu labo gribu, bet gan politisko nespēju un spēka trūkumu sarunās.
Labāka pasaules, priekšsēdētājas kundze, ir drošāka pasaule, un Eiropa nevar sajaukt diplomātijas maigo spēku ar sapņu spēku, vai, vēl ļaunāk, vispār ar nespēku.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Es sirsnīgi sveicu Valenciano kundzi ar šo lielisko ziņojumu; viņa ir izvirzījusi dažus ļoti svarīgus priekšlikumus. Tajā pašā laikā es vēlos norādīt uz dažiem trūkumiem, kuri nav viņas vaina, bet kuri parāda Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības konceptuālas nepilnības.
Piemēram, attiecībā uz Ķīnu mēs pareizi protestējam pret cilvēktiesību pārkāpumiem vai ticības brīvības ierobežojumiem, bet mēs nekad nerunājam par 700 miljoniem lauku ciematos dzīvojošo cilvēku, kuriem nav sociālās nodrošināšanas un nav pensijas. Es vēlētos jautāt: vai tās nav svarīgas cilvēktiesības? Es vēlētos turpināt tālāk. Visā ziņojumā nav neviena atgādinājuma par nacionālo minoritāšu jautājumu Ķīnā.
Eiropas Savienībai tagad beidzot ir jāatver acis uz to, ka, lai tie būtu Rietumbalkāni vai jebkura cita vieta pasaulē, ja tā vēlas stabilitāti, tad tai ir jābūt godīgai, risinot minoritāšu un nacionālo minoritāšu jautājumu. Eiropas Parlamentam ir jāpiedalās dažos Eiropas Padomes ēkā notiekošos semināros, lai saprastu, ka cilvēktiesības un minoritāšu tiesībās ir pilnīgi dažādi jautājumi!
Nav pieņemams tas, ka visā ziņojuma nav neviena vārda par nacionālo minoritāšu problēmām un neviena vārda par migrantu minoritāšu vai Rietumeiropas migrantu minoritāšu jautājumiem; tikai šodien, šajā pašā Parlamentā, es teicu, ka jauno minoritāšu integrācija Francijā, Lielbritānijā un Nīderlandē atrodas krīzes situācijā. Tādēļ, ja Eiropas Parlaments un Eiropas Savienība nemainīs savu pieeju, tie nespēs tikt galā ar starptautiskajām problēmām un starptautiskajiem konfliktiem, un tai nebūs morālu tiesību kritizēt Ķīnas leģitimitāti; mums ir jāsaved kārtībā sava māja ar mūsu pašu neatrisinātajiem minoritāšu jautājumiem šeit, Eiropā.
Tunne Kelam
Priekšsēdētājas kundze, ES divpusējās sarunās ar trešām valstīm nav bijis pietiekamas konsekvences, un šāda situācija var sagraut ES cilvēktiesību politikas ticamību. Tādi ir divi šī ziņojuma secinājumi.
Tādēļ, mūsu vēstījums Komisijai un Padomei ir ļoti skaidrs: cilvēktiesību jautājumi ir jāiekļauj praktiskajā politikas veidošanā. Citiem vārdiem sakot, tie nedrīkst būt atkarīgi no stratēģiskajām vai ģeopolitiskajām interesēm.
Vislielākais izaicinājums vēl arvien ir šo cēlo mērķu ieviešana mūsu pašreizējās attiecībās. ES attiecībās ar Kazahstānas diktatūru acīmredzami pastāv interešu un uzskatu konflikts. Ķīnas un Krievijas gadījumā, izsakot pamatotas bažas par situāciju šajās valstīs, mums būtu arī jājautā, vai tādas divpusējās sarunas, kādas notika līdz šim, patiesi ir panākušas situācijas uzlabošanos.
Tāpat, runājot par Krieviju, šai valstij ir jāpārtrauc prasīt, lai ES-Krievijas partnerība tiktu veidota uz kopējām vērtībām. Pašreizējā situācijā tas izklausās samērā ironiski. Mums lietas ir jāsauc to īstajā vārdā, jo Putina Krievija iespējams atrodas turpat, kur Hitlera Vācija bija 1930.-to gadu vidū.
Tas, ka šīs parādības nerisinām ar visu ES varu un ietekmi, mūs padara par līdzvainīgiem brutālajos cilvēktiesību pārkāpumos Krievijā.
Tajā pašā laikā, Gerhard Schroder aicināja ES nenoslogot Krieviju ar pārmērīgi augstām prasībām attiecībā uz cilvēktiesībām un demokrātiju šajā valstī. Diemžēl fakts ir tāds, ka ES vēl arvien trūkst īsta tvēriena, ar vislabākajiem nodomiem cenšoties sabalansēt cilvēktiesību jautājumus un tās ekonomiskās un stratēģiskās intereses.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Uzmanība, kas pievērsta dialogam par cilvēktiesībām, nekad nevar būt pārāk liela, un tādēļ es vēlētos apsveikt referenti, kura ir mūs iepazīstinājusi ar daudziem ieteikumiem un vērtējumiem. Eiropas Parlaments grib un var aktīvāk piedalīties Padomes un Komisijas dialogā par cilvēktiesību jautājumiem ar trešām valstīm, jo tam ir vajadzīgās iespējas un pieredze. EP deputātu kreativitāte un neatkarība var papildināt Komisijas un Padomes reālismu. Mums ir jārunā vēl skaļāk par cilvēktiesību aizstāvju stāvokli un vidi, kādā viņi darbojas, kā arī par ekonomiskajām, sociālajām un ekoloģiskajām cilvēktiesībām. Kaut gan ES un Amerikas Savienoto Valstu attiecības apēno karš Irākā un Gvantanamo, tās tomēr ir veselīgas, paticoties mūsu kopējām vērtībām. ES un Krieviju saista gāzes un naftas cauruļvadi, tomēr dialogu ar Krieviju par cilvēktiesībām nevar mīkstināt energoresursi un merkantilas intereses. Šī lielā un svarīgā valsts meklē nacionālu ideju un īpašu ceļu. Šeit es varētu pieminēt kādu Maskavā dzirdētu komentāru: agrāk mēs aplami domājām, ka šeit, Krievijā, ejam pa pareizo ceļu; tagad mēs aplami domājam, ka ejam pa īpašu ceļu. Neviens neapstrīd Krievijas tiesības iet pa īpašu ceļu, ja to vēlas lielākā daļa pilsoņu. Tomēr stāvoklis ir pavisam cits, ja tam pievienojas vārda un preses brīvības un NVO darbības ierobežojumi vai izņēmumi dažām partijām. Nav mēģinājumu uzsākt dialogu par cilvēktiesībām ar Baltkrieviju; tomēr man šķiet, ka tajā ir ieinteresēti ne tikai šīs valsts cilvēktiesību aizstāvji, bet arī ES. Tas, par ko mēs aktīvi kritizējam Baltkrieviju, attiecas arī uz dažām Vidusāzijas un Dienvidkaukāza valstīm, kuras pat ir iesaistītas Eiropas kaimiņattiecību politikā. Tomēr lielāki zaudējumi un naftas un gāzes smarža nedrīkstētu mīkstināt attieksmi pret cilvēktiesību pārkāpumiem.
Geoffrey Van Orden
Priekšsēdētājas kundze, man jāsaka, ka šis nebija viegls ziņojums, kam urbties cauri. Tas bija pārmērīgi garš un dublējās, taču tas attiecas uz svarīgu tematu.
Es esmu pārliecināts patiesu cilvēktiesību aizstāvis. Taču man jāatzīst, ka man ir grūti šo konceptu paplašināt tādā mērā, lai tas ietvertu gandrīz visus iespējamos cilvēku aktivitāšu aspektus: sociālās, vides, ekonomiskās un kultūras tiesības - es nosaucu tikai dažas, par kurām atkārtoti tiek runāts.
Tomēr, cilvēktiesību pārkāpumiem visā pasaulē nekad nav bijusi pievērsta tik liela uzmanība kā šodien, taču paradoksālā kārtā tas nav novedis pie pozitīvām izmaiņām daudzās valstīs, kur notiek vissmagākie pārkāpumi. ES ir jāspēlē nozīmīga loma likuma varas un cilvēktiesību ievērošanas veicināšanā, taču tās ieradums atkāpties pašai no saviem noteikumiem nekādi neveicina reformas vissliktākajos režīmos. Šajā ziņā es īpaši domāju Zimbabvi un Birmu, attiecībā uz kurām pašas ES ceļošanas aizliegums un mērķtiecīgās sankcijas vairākos gadījumos ir tikušas ignorētas nepamatotu iemeslu dēļ. Un mēs brīnāmies, kāpēc mūsu pasākumi nav efektīvi un tirāni par mums smejas!
Daudzas Āfrikas valstis nav pildījušas savu pienākumu nodrošināt labu pārvaldību. Tas nav nekāds pārsteigums, ja no ES sarunu partneriem par šo tēmu nav stingri izteikta vēstījuma.
Jau gadiem ilgi mēs esam mēģinājuši panākt, lai citas Āfrikas valstis mums pievienotos mūsu centienos Zimbabvē panākt izmaiņas uz labo pusi, taču veltīgi. Tikmēr šī valsts iegrimst ekonomiskā haosā un miljoniem tās cilvēku zem Mugabe uzpūtīgās diktatūras cieš no bada un nabadzības.
Pašlaik šķiet, ka pastāv iespēja, ka ES atkal pārkāps pati savus noteikumus un uzaicinās Mugabe vai citus nevēlamo personu sarakstā esošos Zimbabves ministrus uz ES-Āfrikas samitu Lisabonā decembrī.
3. jūlijā es par šo tematu rakstīju Portugāles premjerministram. Pagaidām vēl neesmu saņēmis atbildi. Tā kā Padomes pārstāvji šeit pašlaik nav klāt, varbūt Prezidentūra varētu uzzināt, ko tā ir nodomājusi darīt saistībā ar šo jautājumu? No vakardienas ziņojuma es dzirdēju, ka ārējo sakaru komisāre Benita Ferrero-Waldner ir teikusi, ka, iespējams, viņi Mugabe vietā uzaicinās ārlietu ministru. Bet arī viņš ir nevēlamo personu sarakstā; viņš šajā sarakstā ir ierakstīts ar Nr. 83. Tad vai kāds mums varētu pateikt, kas šajā sakarībā notiks?
Gabriela Creţu
(RO) Priekšsēdētāja kungs, godātie kolēģi! Apgalvojumu, ka sieviešu tiesības ir cilvēktiesību neatņemama sastāvdaļa, varētu uzskatīt par tautoloģiju, jo tas ir pašsaprotams. Realitāte rāda, ka tās tiek tikai skaidri ignorētas. Nesen mēs pārbaudījām kavēšanos Tūkstošgades attīstības mērķu izpildē, kur sievietes ir ne tikai mērķa grupa, bet arī svarīgs procesa paātrināšanas faktors.
Elena Valenciano lieliskajā ziņojumā Komisijai un Padomei ir izteikts lūgums sarunās ar partnervalstīm ievērot dzimuma dimensiju. Tomēr dialogā ir iesaistītas vismaz divas puses, un mēs esam viena no tām. Mēs domājam, ka sieviešu tiesību atbalsta un aizsardzības pasākumi un arī to īstenošanas kontrole ir atkarīga no Eiropas partijām, iestādēm un mūsu valdību jutīguma attiecībā uz dzimumu problēmām. Tas ir vajadzīgs, lai sasnigtu dzimumu līdztiesības ceļvedī noteiktos mērķus.
Mums nevajag ieviest sarežģītus rādītājus, lai redzētu, ka Eiropas Savienībā ir valdības, kurās nav nevienas sievietes, vai citas valdības, kuras nekritiski aizstāv tradīcijas un rīcību, kas pārkāpj sieviešu tiesības. Mēs visi zinām, ka lēmums uzsākt dialogu par cilvēktiesībām ir pamatots ar vairākiem kritērijiem, kurus noteikusi padome, kad stāvoklis partnervalstīs tiek uzskatīts par satraucošu.
Pat optimistiskajā gadījumā, kad visi Padomes dalībnieki ir sieviešu tiesību atbalstītāji, es domāju, kādu piemēru mēs rādām valstij, no kuras pieprasa pārstāvniecības pasākumus politiskajās struktūrās. Diemžēl šī piezīme attiecas arī uz Eiropas Parlamentu, kurā ir lielas rezerves mūsu pašu struktūru reformai, tostarp arī līdzsvarotai dzimumu pārstāvniecībai.
Mēs pieprasām no Eiropas iestādēm un dalībvalstīm atbilstību starp vārdiem un darbiem. Ir jāsaglabā saskaņa starp Kopienas politiku un instrumentiem, lai tie nelabvēlīgi netraucē sieviešu iespēju veicināšanas pasākumus partnervalstīs. Ir svarīgi runāt par sievietēm, bet vēl daudz svarīgāk ir ļaut viņā runāt, lai uzlabotu politisko klimatu, miera procesus un samazinātu korupciju visā pasaulē.
Bogusław Sonik
(PL) Priekšsēdētājas kundze! Es pilnīgi atbalstu iesniegto ziņojumu it īpaši attiecībā uz vienu no vissteidzamākajām problēmām ne tikai Eiropas Savienībā, bet arī visā pasaulē. Sarunu un apspriežu kvalitāte ar trešām valstīm cilvēktiesību jomā galvenokārt ir atkarīga no darbību saskaņotības un pārredzamības. Es vēlētos uzsvērt, ka ciešāka sadarbība ir ceļš uz iespējami lielākiem ieguvumiem no dialoga it īpaši tad, ja ir iesaistīs Eiropas Savienības lēmumus pieņemošais trīsstūris. Mums precīzi jānosaka mērķi, kurus vēlamies sasniegt.
Ieteiktā saskaņotības palielināšana attiecas arī uz parasto praksi atdalīt dialogus par cilvēktiesībām no citām divpusējām attiecībām. Jāatzīst, ka ziņojumā ir uzsvērts, ka Ķīnas gadījumā šāda veida liekulība ir jāatmet. Taču tas nav formulēts pietiekami stingri, jo ir skartas attiecības ar Krieviju. Mūsu cilvēktiesību jomai piemērotie kritēriji ir stingri jānosaka visās valstīs, un, vissvarīgākais, tiem ir jābūt vienādiem.
Man žēl, bet šis noteikums ļoti bieži tiek pārkāpts. Vispārpieņemtās normas piemēro izlases veidā atkarībā no tā, kāds var būt šāda veida darbības rezultāts. Kā jau teicu, tāda ir situācija attiecībā uz Krieviju, kura ir Eiropas Savienības galvenā tirdzniecības partnere. Bez šaubām, šis apstāklis dod abpusēju ieguvumu. Tomēr mēs nevaram atļauties uz labu tirdzniecības sakaru rēķina padarīt cilvēktiesības nosacītas. Es ceru, ka man nav jāatgādina, ka Krievijas Federācijā ir plaši izplatīta spīdzināšana un vajāšana rasiskās piederības dēļ, kā tas ir Čečenijā, bet organizācija "Žurnālisti bez robežām” ir ierindojusi šo valsti 17. vietā pasaulē preses brīvības apspiešanas ziņā, kas ir bīstami tuvu tādām valstīm kā Ķīna un Ziemeļkoreja.
Tas, par ko es runāju, attiecas arī uz Kubu, kura , starp citu, arī nav minēta šajā ziņojumā. Būdama galvenā tirdzniecības partnere, Eiropas Savienība tāpat kā Krievijas gadījumā, šķiet, piever acis uz tur notiekošo. Neraugoties uz jūnija rezolūciju, nav veikta neviena īpaša darbība. Laiku pa laikam mēs lasām, ka Eiropas Parlaments pieprasa šo vai to, vai pauž nožēlu par kaut ko, bet vai mēs domājam par to, kas notiek tā rezultātā? Saharova balva joprojām nav piešķirta Havanas organizācijai "Sievietes baltā”.
Vēl viens un ārkārtīgi svarīgs cilvēktiesību jomas elements ir nepieciešamība uzasināt instrumentu, kas nosaka finansiālā atbalsta noteikšanu un sadali opozīcijai valstīs ar nepietiekamu demokrātijas līmeni. Es vēlētos īpaši uzsvērt to, cik svarīgi ir pareizi noteikt vajadzības. Opozīcijas grupām nereti ir raksturīgs vājš formalizācijas līmenis. Mums ir jādara viss, kas ir mūsu spēkos, lai nodrošinātu to, ka šī nauda nonāk pie īstajiem cilvēkiem un nevis pie tiem, kuru rokās ir vara. Lūdzu, ticiet man, es pazīstu šo situāciju no personīgās pieredzes, un šādiem cilvēkiem īpaši pasākumi ir daudz vērtīgāki nekā rezolūcijas un garantijas.
Es vēlētos izmantot šo diskusiju par cilvēktiesībām, lai vērstu jūsu uzmanību uz kristiešu stāvokli Vidusāzijā. Mēs saņemam satraucošu informāciju par to. Augustā divi kristiešu aktīvisti no Vidusāzijas Kristiešu asociācijas tika arestēti un apsūdzēti par agresīvu, pret islāmu vērstu ziņu izplatīšanu. Alžīrijas valdība ir ierobežojusi musulmaņu konfesijai nepiederīgo cilvēku reliģisko brīvību, un tas tieši ietekmē tur dzīvojošos kristiešus. Arvien radikālāk noskaņoto musulmaņu represijas skar kristiešu tādās valstīs kā Irāka, Ēģipte un Libāna.
Joe Borg
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētājas kundze, es atzinīgi vērtēju viedokļu apmaiņu par šo ziņojumu, kas apliecina Parlamenta apņemšanos risināt cilvēktiesību jautājumu.
Debašu iedvesmots, es vēlētos izklāstīt Komisijas ieteikumus lielākai divpusējo sarunu atklātībai un Eiropas Savienības un pilsoniskās sabiedrības organizāciju līdzdalībai visos divpusējo sarunu un apspriešanās aspektos - tas ir jautājums, uz kuru attiecas vairāki iebildumi.
Lai gan daži no ziņojumā minētajiem ieteikumiem jau kļūst par daļu no prakses, kā, piemēram, tie, kas attiecas uz paziņojumiem un atskaitēm, šīm trim institūcijām būtu rūpīgi jāapsver dažādie ierosinājumi un jāatrod risinājumi, tajā pašā laikā ņemot vērā ES tiesību sistēmu un vienošanās starp Parlamentu un Komisiju, kas noteiktas 2005. gada maija pamatnolīgumā.
To darot, mums ir jābūt pragmatiskiem. No vienas puses, tas nozīmē neslēpšanos aiz regulām un "parastajām biznesa atrunām”, un no otras puses tas nozīmē politisko iespēju, kā arī lielākas atklātības ietekmes uz divpusējo sarunu efektivitāti un trešo valstu gatavību iesaistīties šajās divpusējās sarunās rūpīgu izvērtēšanu.
Iespaids uz faktisko dialogu un attiecībām ar trešām valstīm ir rūpīgi jāizsver, lai Eiropas Savienībai netiktu atņemts efektīvs instruments.
Jebkurā gadījumā, es esmu pārliecināts, ka mēs spēsim panākt atbilstošu vienošanos, lai apmierinātu nepieciešamību pēc informācijas un saglabātu un palielinātu instrumenta efektivitāti.
Attiecībā uz ierosināto jautājumu par cilvēktiesību aspekta iekļaušanu tirdzniecības un atsevišķu nozaru nolīgumos, Komisija uzskata, ka nav nepieciešams kopēt asociācijas nolīgumā, partnerības vai sadarbības nolīgumā vai nozaru nolīgumos ietverto cilvēktiesību klauzulu.
Šādas klauzulas trūkums nozaru nolīgumos mums neliedz apspriesties par cilvēktiesību jautājumiem ar katru konkrēto valsti vai arī izmantot jebkurus citus instrumentus no Eiropas Savienības cilvēktiesību instrumentu kopuma.
Par demokrātijas un cilvēktiesību sadarbības programmas tematu Komisija vēlētos Parlamentam atgādināt, ka jaunais instruments, Eiropas demokrātijas un cilvēktiesību iniciatīva, paredz īpašus līdzekļus projektiem tādās valstīs kā šajās debatēs minētās Kuba un Birma/Mjanma.
Jautājumā par cilvēktiesību universālumu, ļaujiet uzsvērt, ka Eiropas Savienība piekrīt visu cilvēktiesību universālumam, nedalāmībai, savstarpējai atkarībai un savstarpējai saistībai.
Saskaņā ar šo Pasaules cilvēktiesību konferences Vīnē pasludināto principu, cilvēktiesību jautājumi globālā mērogā tiek risināti godīgā un vienlīdzīgā veidā, uz vienādiem pamatiem un ar vienādu uzsvaru. Tas, protams, neizslēdz faktu, ka sarunu sesijas laikā kādam noteiktam tiesību kopumam tiek veltīta lielāka uzmanība kādu noteiktu notikumu dēļ vai tādēļ, ka mūsu sarunu partneri vienu jautājumu vietā ir gatavi risināt kādus citus, noteiktus jautājumus.
Komisija īpaši priecājas par to, ka ziņojumā vairāki ieteikumi ir veltīti sieviešu tiesību jautājumiem un to ietveršanai divpusējās sarunās. Mēs nedrīkstam aizmirst arī citas tiesību jomas un grupas, kas ir pelnījušas uzmanību.
Attiecībā uz jautājumu par vēlēšanu novērotāju misijām Komisija piekrīt, ka politisks dialogs un īpaši dialogs par cilvēktiesību jautājumiem sniedz iespēju partnervalstīm lūgt turpināt ES vēlēšanu novērotāju misiju ieteikumu īstenošanu. Šajā kontekstā Komisija ir arī aizstāvējusi nepārtrauktu Eiropas Savienības misiju vadītāja iesaistīšanos šajā procesā.
Šiem papildu pasākumiem ir jākoncentrējas uz attiecīgo politisko un vēlēšanu iestāžu darbībām un to aktīvo lomu pilsoniskas sabiedrības un demokrātijas veicināšanā, tostarp arī uz vēlēšanu reformu.
Komisija nav pārliecināta par nepieciešamību šim mērķim izveidot īpašu un atsevišķu pēcvēlēšanu protokolu mehānismu. Komisija uzskata, ka palīdzība, divpusējo sarunu instrumenti un uzraudzības mehānismi pastāv tādēļ, lai nodrošinātu atbalstu pēcvēlēšanu stratēģijai un demokrātijai, un šos mehānismus ir jāturpina izmantot.
Attiecībā uz Geoffrey Van Orden īpašo jautājumu, es viņa bažas un jautājumu nodošu komisārei Benita Ferrero-Waldner, kura noteikti sniegs jums atbildi.
Nobeigumā, es vēlētos paziņot, ka esmu piefiksējis daudzus citus konkrētus komentārus par noteiktām situācijām. Es jums apliecinu, ka šie komentāri arī tiks nodoti komisārei Benita Ferrero-Waldner, kura tos noteikti atbilstoši apsvērs.
Priekšsēdētāja
Debates ir slēgtas.
Balsojums notiks ceturtdien, 2008. gada 6. septembrī.
Rakstiski paziņojumi (Reglamenta 142. pants)
Alessandro Battilocchio  
rakstiski. - (IT) Es vēlētos sirsnīgi pateikties referentei par viņas darbu, jo uzskatu, ka ir ļoti būtiski pieņemt konsekventu Eiropas politiku cilvēktiesību un demokrātijas jomā, piedaloties starptautiskos dialogos. Patiesībā, pārāk bieži uz ekonomiskām un stratēģiskām interesēm balstīti argumenti guva virsroku pār labajiem nodomiem un Eiropas vērtībām, kas tiek pausti šajā plenārsēžu zālē. Īpaši atsaucoties uz ekonomiskiem un tirdzniecības nolīgumiem ar trešajām valstīm vai PTO sarunām ES dažreiz nepievērš pietiekamu uzmanību darba ņēmēju, minoritāšu, sieviešu un bērnu, kas atrodas ārpus ES, tiesībām, kļūstot par kriminālo autoritāšu un nepieņemamas prakses klusējošu līdzvainīgo. Eiropas sociālā, ekonomikas un enerģijas politika, kas padarīja ES neatkarīgāku cilvēku un enerģijas resursu jomā, palīdzētu arī Eiropai atbrīvoties no noteiktiem ģeopolitiskām saitēm, kas atsevišķās situācijās panāk to, ka tiek ciests klusu cilvēktiesību jomā. Visbeidzot, daudzas EP rezolūcijas un deklarācijas par īpašām situācijām bieži vien paliek nesaklausītas: gan Padomei, gan Komisijai ir būtiski pievērst lielāku uzmanību EP deputātu aicinājumiem, kas pauž personu vai etnisku grupu lūgumus, kuri pretējā gadījumā tiktu izslēgti no jebkāda veida komunikācijas.
Hanna Foltyn-Kubicka  
Citu labo lietu vidū, kas minētas šajā ziņojumā, īpaši uzslavējams ir fakts, ka tas aicina Padomi un Komisiju iesaistīt Parlamentu vairāk dialogu ar trešajām valstīm sagatavošanā un īstenošanā. Galu galā Eiropas Parlaments ir institūcija, kuras viedoklim cilvēktiesību jautājumos ir būtiska loma visā pasaulē.
Tomēr mēs nedrīkstam aizmirst, ka nedrīkst tikt pilnībā pārtraukti dialogi kā tādi ar valstīm ārpus Savienības ietvariem. Ir kategoriski jāuzsver, ka cilvēktiesības nevar būt nekādu diplomātisku vai ekonomisku pārrunu vai kaulēšanos sastāvdaļa. Šo tiesību pārkāpumus nedrīkst tolarēt, un Eiropas Savienībai kopā ar tās iestādēm vēsturisko, kultūras un morālo vērtību, kuras to virza, ietvaros šo principu ir pilnībā jāaizsargā.
Būtiskākais, ko mums nepieciešams veikt, ir izdarīt konstantu un konsekventu spiedienu uz tādām valstīm kā Krievija vai Ķīna, ar kurām jau kādu laiku tiek īstenots institucionalizēts dialogs. Ir būtiski pārraudzīt vienošanos un pienākumu, kas atrunāti secīgajās konsultācijās, rezultātu, jo tas ir vienīgais veids, kā nodrošināt, lai tiktu panākts patiess progress. Šajā sakarā ir patīkami, ka ziņojumā ir norādītas jomas, kurās šīm valstīm joprojām ir daudz ko darīt. Tomēr diemžēl joprojām pastāv daudz būtisku problēmu, kas līdzinās šai.
