

Bourlanges (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg har en personlig bemærkning i henhold til forretningsordenens artikel 145.
Jeg er meget overrasket over den mistænkeliggørelse af mig, som kommissionsformanden i går i løbet af den offentlige høring - dog uden at nævne navne - tydeligvis fremsatte. Hr. Barroso sagde, at han var overrasket over at høre visse medlemmer af en gruppe i Parlamentet - det er mig, han mener, og han vendte sig i øvrigt om mod os - udtrykke kraftig kritik af en kommissær, i dette tilfælde kommissæren for konkurrence, når samme gruppe, ifølge ham, havde insisteret på at beholde den pågældende kommissær på posten.
Jeg kan konstatere, at hr. Watson officielt har benægtet at have udtalt dette. Han har blot mindet om, at det af skrivelsen, der var underskrevet af fru Berès, fremgik, at det pågældende udvalg og de liberale medlemmer støttede fru Kroes' indstilling. Jeg mener, at dette er et grundlæggende spørgsmål, for med hvilken ret tillader kommissionsformanden sig ikke blot at anfægte et parlamentsmedlems argumentation, men også retten til og legitimiteten af denne argumentation? Desuden taler han faktisk om særlige forhold mellem Parlamentet og kommissionsformanden. Med hvilken ret tillader han sig at begrænse parlamentsmedlemmernes spillerum?
Er hr. Barroso ansvarlig for disciplinen mellem grupperne? Er det blot, fordi man taler sammen, at han drager denne vildledende konklusion, at parlamentsmedlemmernes spillerum skulle være begrænset? Det er utilstedeligt, og jeg kræver, at hr. Barroso forklarer sig utvetydigt med hensyn til dette spørgsmål inden afstemningen i eftermiddag. 
Formanden.
   - Hr. Bourlanges, jeg noterer mig Deres personlige bemærkning, som der vil blive fulgt tilstrækkeligt op på i henhold til forretningsordenens bestemmelser. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0030/2004) af De Rossa for Udvalget for Andragender om Den Europæiske Ombudsmands årsberetning for 2003.
Diamandouros,
    Hr. formand, tak, fordi jeg fik mulighed for at tale til Parlamentet for første gang siden den historiske udvidelse af EU og fremlægge Den Europæiske Ombudsmands årsberetning for 2003. Jeg påtog mig embedet som ombudsmand den 1. april 2003, efter at den første ombudsmand, hr. Söderman, trak sig tilbage. Betænkningen omfatter derfor de tre sidste måneder af hans embedsperiode samt de første ni måneder af min. 
Jeg vil gerne rose hr. Söderman for det fremragende arbejde og de mange resultater, han har opnået på de europæiske borgeres vegne. Blandt de vigtigste kan nævnes etableringen af Den Europæiske Ombudsmand som en effektiv, dynamisk og højt respekteret institution, der fremmer åbenhed, ansvarlighed og god forvaltning. 
Jeg vil også gerne rose den afgående Kommission for det konstruktive arbejde for borgerne under Kommissionens embedsperiode og især takke næstformand Loyola de Palacio for hendes samarbejde og støtte. Jeg ser frem til at samarbejde med den indstillede næstformand Margot Wallström, som jeg snart håber at møde i hendes nye rolle. 
Årsberetningen for 2003 melder om fremskridt for Den Europæiske Ombudsmand med at behandle klager, fremme god forvaltningsskik og blive bedre kendt blandt borgerne, herunder ikke mindst indsatsen for at forberede institutionen på udvidelsen med henblik på at kunne tjene borgerne i 25 medlemsstater og på de 21 traktatsprog.
I 2003 modtog Den Europæiske Ombudsmand 2.436 klager, hvilket er en stigning på 10 % i forhold til sidste år. I ca. 70 % af de behandlede sager i 2003 fik klageren hjælp i form af en undersøgelse af sagen, en henvisning til et kompetent organ eller et konkret råd om, hvor klageren skulle henvende sig for at få en hurtig og effektiv behandling.
Som allerede tilkendegivet over for Udvalget for Andragender i april i år stiger antallet af klager fortsat. I de første 10 måneder af 2004 var der en hidtil uset stigning på 54 % i forhold til samme periode sidste år. Jeg er sikker på, at dette ikke afspejler en forværring af de europæiske institutioners forvaltningsskik, men snarere at borgerne er blevet mere bevidste om, hvordan de kan udøve deres rettigheder.
Med parlamentsmedlemmernes støtte og opbakning har vi i de seneste år arbejdet energisk på at øge borgernes bevidsthed om deres ret til at klage. Jeg er overbevist om, at disse bestræbelser har medvirket til den øgede brug af vores tjenester, og var opmuntret over, at disse bestræbelser anerkendes i hr. De Rossas fremragende betænkning.
I 2003 faldt der afgørelser i 180 sager efter en undersøgelse. I 47 % af sagerne afslørede undersøgelsen intet tilfælde af fejl eller forsømmelser. En sådan afgørelse er ikke altid negativ for klageren, der i det mindste får en forklaring fra det berørte institutionelle organ. I 28 % af sagerne medførte undersøgelsen, at den respektive institution afgjorde sagen til klagerens fulde tilfredshed, eller der blev fundet en mindelig løsning. Hvis det ikke var muligt at finde en mindelig løsning, blev behandlingen af en sag afsluttet med en kritisk bemærkning, eller der blev stillet et forslag til henstilling.
Der blev udarbejdet ni nye forslag til henstillinger i 2003, herunder en henstilling, som bragte Rådet i overensstemmelse med Parlamentet og Kommissionen ved at give kandidater aktindsigt i deres egne rettede prøvebesvarelser. Hvis et institutionelt organ nægter at samarbejde, kan jeg udarbejde en særlig beretning til Parlamentet. Jeg er glad for at konstatere, at jeg ikke fandt det nødvendigt at udarbejde en sådan beretning i forbindelse med nogen af de sager, der blev afsluttet i 2003.
Fem nye undersøgelser på eget initiativ blev iværksat i 2003, herunder en undersøgelse af integrationen af handicappede for især at sikre, at handicappede ikke forskelsbehandles i deres forbindelser med Kommissionen.
To undersøgelser på eget initiativ blev afsluttet med et positivt resultat i årets løb. En af disse fik Kommissionen til at ændre udbudsproceduren ved at give de tilbudsgivere, der ikke bliver valgt i udbudsprocedurer, mulighed for at anfægte begrundelser for tildelingsbeslutninger.
Størstedelen af disse succeser var ikke opnået uden et aktivt samarbejde med andre institutioner i forbindelse med at besvare klager hurtigt, udførligt og korrekt. Beretningen fra 2003 indeholder mange eksempler på institutioner, der straks tager initiativ til at afgøre sager og svare positivt på Ombudsmandens forslag og henstillinger. 
Når jeg personligt retter henvendelse til medlemmer af og tjenestemænd i EU-institutioner og -organer, hvilket jeg gjorde otte gange i 2003, er jeg meget opsat på at understrege værdien af at reagere hurtigt og konstruktivt på klager. Jeg så gerne, at Ombudsmanden blev betragtet som en værdifuld kilde med oplysninger for alle institutioner, der ønsker at forbedre deres forvaltning. Det ultimative mål for os alle må være at yde borgerne den bedst mulige service.
Der er nu Ombudsmænd og tilsvarende organer på nationalt plan i hele EU, herunder i alle de nye medlemsstater, undtagen i Italien. Samarbejdet med disse institutioner og med deres regionale pendanter spiller en afgørende rolle i forbindelse med at forbedre den service, der ydes borgerne, gennem udveksling af oplysninger og erfaringer, overførsel af klager mellem europæisk, nationalt og regionalt plan og formidling af oplysninger til borgerne om deres rettigheder i henhold til EU-lovgivning samt om, hvordan disse rettigheder udøves og forsvares.
Samarbejdsnetværket mellem Den Europæiske Ombudsmand og nationale og regionale Ombudsmænd i hele Europa, som omfatter ca. 90 kontorer i 30 lande, blev styrket og øget i 2003 med fire møder på højt plan i Athen, Valencia, Warszawa og Strasbourg. Samarbejdet styrkes gennem løbende kommunikationsinitiativer fra Den Europæiske Ombudsmand.
Da jeg tiltrådte embedet i april 2003 forpligtede jeg mig til at nå ud til borgerne i alle medlemsstater for at oplyse dem om Den Europæiske Ombudsmands arbejde. Derfor besøgte jeg mange medlemsstater i 2003, og den 1. maj 2004 havde jeg besøgt alle 10 tiltrædelseslande. Jeg mødte nationale og regionale ombudsmænd, højtstående embedsmænd og dommere og præsenterede mit arbejde for ngo'er, handelskamre, universiteter, medier og EU-repræsentanter.
Ifølge de løbende Eurobarometer-undersøgelser medvirker disse besøg effektivt til at øge opmærksomheden om Den Europæiske Ombudsmand, som ofte stiger efter et besøg. Antallet af besøgende på Ombudsmandens hjemmeside synes at bekræfte dette. Den kraftige stigning i antallet af klager og især antallet af klager, der kan behandles, bekræfter endvidere dette. Disse oplysningsbesøg supplerer Den Europæiske Ombudsmands almindelige presse- og kommunikationsaktiviteter, som i 2003 omfattede mere end 80 taler fra ombudsmanden og institutionens personale og en pressemeddelelse ca. hver niende arbejdsdag.
I lyset af institutionens øgede arbejdsmængde i forbindelse med klagebehandling, kommunikationsaktiviteter og forbindelser til nationale og regionale Ombudsmænd i et udvidet Europa foreslår jeg, at der tildeles flere ressourcer til institutionen i budgettet for 2005. Jeg er glad for, at Parlamentet har taget den opfordring positivt til sig, så jeg fortsat kan yde borgerne en effektiv service. 
Jeg vil gerne takke medlemmerne af Udvalget for Andragender for deres støtte og konstruktive forslag, som anført i hr. De Rossas betænkning, og føre min værdsættelse af arbejdet i det tidligere Parlaments udvalg samt dets positive bidrag og dets formand, hr. Gemelli, til protokols.
Mange af forholdene, som identificeres i betænkningen, skal behandles af institutionerne, herunder ikke mindst aktindsigt, overtrædelsesproceduren og Ombudsmandens statut.
Jeg vil dog gerne besvare nogle af de spørgsmål, der direkte berører mig som ombudsmand. For det første bør vi ikke undervurdere betydningen af gennemskuelighed ved at vinde borgernes tillid. Som det ganske rigtigt fremgår af De Rossa-betænkningen, er der plads til forbedring, hvilket dokumenteres af, at de manglende oplysninger eller afslag på oplysninger stadig udgør den største andel af klager, der kunne antages til behandling hos Ombudsmanden. Som svar på en klage fra et parlamentsmedlem opfordrede jeg så sent som i sidste uge Rådet til at revidere dets afslag på at have offentlige samlinger, når Rådet optræder som lovgivende myndighed. Ifølge forfatningen for Europa skal Rådet have offentlige samlinger, når det behandler og stemmer om lovgivningsforslag, men borgerne burde bestemt ikke vente på dette grundlæggende fremskridt i forbindelse med åbenhed, indtil forfatningen er trådt i kraft. Jeg er af den faste overbevisning, at drøftelser bag lukkede døre om emner, der berører vores borgeres dagligdag, er noget, vi ikke med rimelighed kan forsvare, især nu, hvor alle medlemsstaterne højtideligt har underskrevet forfatningen. 
Jeg var glad for, at der med De Rossa-betænkningen blev lagt vægt på betydningen af en europæisk adfærdskodeks for god forvaltningsskik, som uddyber centrale elementer i forbindelse med åbenhed såsom at komme med begrundelser for afgørelser og være servicebetonet og tilgængelig over for offentligheden. Jeg beklager også, at ikke alle institutioner og organer anvender kodeksen fuldstændig, men forventer, at den nye Kommission vil bygge videre på fru de Palacios forpligtelser og straks begynde at arbejde på en europæisk forvaltningsret, som det forudses i forfatningen for Europa.
For det andet skal Ombudsmanden i forbindelse med Ombudsmandens statut have mulighed for at undersøge klager, som borgerne betror institutionen, så grundigt og nøje som muligt for at bevare institutionens tillid. Under denne lovgivende forsamling håber jeg meget på at få mulighed for at tage emnet om statutten op igen, især i forbindelse med ordførerens spørgsmål om Ombudsmandens aktindsigt og afhøring af vidner.
For det tredje og sidste vil jeg meget gerne fremme samarbejdet med Udvalget for Andragender. Som direkte svar på forslaget i De Rossa-betænkningen kan jeg kun se fordele ved, at udvalget bliver et fuldt integreret medlem af det europæiske netværk af Ombudsmænd og tilsvarende organer. Dette netværk har vist sig at være et vigtigt værktøj til effektivt at kunne behandle klager og udveksle god praksis. Vi vil fortsat styrke netværket med det endelige mål at sikre, at rettighederne i henhold til fællesskabslovgivning bliver en realitet i borgernes hverdag. Det vil derfor glæde mig, hvis udvalget blev fuldt inddraget i initiativet. Med Parlamentets samtykke vil jeg sørge for, at mit kontor iværksætter de praktiske foranstaltninger til at gennemføre forslaget i den nærmeste fremtid. 
Næste år kan Den Europæiske Ombudsmand fejre, at den har eksisteret i 10 år. Det er min faste overbevisning, at forbindelserne med goodwill, tillid og forståelse, som er opbygget i løbet af denne periode, danner et fremragende grundlag for yderligere forbedring af forvaltningen til borgernes gavn. Europa-Parlamentet og Udvalget for Andragender er vigtige parter for Den Europæiske Ombudsmand i denne henseende. Jeg ser frem til et endnu tættere samarbejde mellem vores institutioner fremover og vil gerne sige mange tak for Deres opmærksomhed.
De Rossa (PSE ),
    Hr. formand, jeg vil gerne begynde med at sige, at det er noget af en luksus at få fem minutter til at fremstille et emne efter at være blevet vant til at komprimere mine tanker på 60 sekunder.
Jeg vil gerne takke ombudsmanden, hr. Diamandouros, for hans kommentarer her i dag, især i forbindelse med betænkningen. Jeg vil også gerne takke ham for det fremragende arbejde, han har udført siden udnævnelsen. Han har bekræftet den tillid, som Parlamentet viste ham ved hans udnævnelse i april 2003. Efter min mening har han mere end bekræftet den tillid. Jeg vil også gerne rose den tidligere ombudsmand, hr. Söderman, som iværksatte et banebrydende arbejde ved oprettelse af Ombudsmandens kontor.
Hr. Diamandouros har deltaget med et overraskende aktivitetsniveau, ikke kun ved behandling af de flere tusinder klager, som han har modtaget, men også ved at forberede Ombudsmanden på udvidelsen og ved at besøge næsten alle medlemsstaterne, herunder alle de 10 nye medlemsstater.
En af de mest slående statistikker i hans beretning - bortset fra det konstant stigende antal klager, hvilket, som ombudsmanden ganske rigtigt bemærker, ikke nødvendigvis afspejler en forværring af forvaltningen - er, at 75 % af de klager, som Ombudsmanden modtog, rent faktisk falder uden for Ombudsmandens ansvarsområde. Det er ikke nødvendigvis dårligt, da det klart angiver, at borgerne betragter Ombudsmandens kontor som en anløbshavn for deres problemer med de europæiske institutioner. Ombudsmanden sikrer med rette, at alle disse klager henvises til de organer, som kan give borgerne klageadgang, uanset om det er Udvalget for Andragender, de nationale Ombudsmænd eller andre nationale institutioner.
Ombudsmandens kontor har den klare rolle at sikre, at Europa-Parlamentet, Kommissionen og Rådet har en god forvaltningsskik. Den vigtige rolle, som Udvalget for Andragender spiller, er naturligvis på den anden side af den ligning, hvor vi forsøger at sikre, at de nationale regeringer og lokale myndigheder overholder EU-lovgivningen i borgernes interesse. 
Betænkningen, som vi forhandler om i dag, identificerer en række vigtige reformer, som ifølge Udvalget for Andragender skal gennemføres, hvis vi skal sikre, at EU fungerer demokratisk. Åbenhed, gennemskuelighed og ansvarlighed er vigtige byggesten i opbygningen af et europæisk folk. Vi anfører derfor, at der i lyset af Ombudsmandens kontors 10-års erfaring nu er behov for at revidere Ombudsmandens statut. Behovet er også et resultat af oprettelsen af OLAF og af, at vi om ganske kort tid forhåbentlig skal ratificere en forfatning, som indeholder et charter om borgernes rettigheder, og som klart vil forbedre borgernes rolle i Europa. Denne revision skal udføres af Europa-Parlamentet i samarbejde med Ombudsmandens kontor, og jeg håber, at vi kan iværksætte revisionen meget snart. 
Kommissionen skal også ændre dens procedure, så der bliver mulighed for parlamentarisk kontrol og Ombudsmandens undersøgelser af overtrædelsesprocedurer. Vi har i øjeblikket fået afslag på at kontrollere disse procedurer, hvilket efter min mening er forkert. Jeg mener, at Rådet nu skal acceptere Parlamentets ændringsforslag til Ombudsmandens statut vedrørende aktindsigt, som ombudsmanden understregede. Parlamentet understregede gennem Udvalget om Konstitutionelle Anliggender og Almeida Garrett-betænkningen, at der var behov for at ændre statutten, da artikel 3, stk. 2, i øjeblikket begrænser Ombudsmandens undersøgelsesbeføjelser og ifølge den nuværende ordlyd ikke giver adgang til dokumenter, som kan nægtes under behørigt begrundet henvisning til tavshedspligt og nøjagtighed. Adgang til en medlemsstats dokumenter, der er klassificeret som fortrolige, gives kun, når den pågældende medlemsstat forinden har givet sit samtykke hertil. Desuden skal ansatte fra institutioner, som skal aflægge vidneforklaring, udtale sig "efter instrukser fra deres administrationer og har fortsat tavshedspligt".
Det er ikke en acceptabel situation i dag. Ombudsmanden, som Parlamentet og de andre institutioner har vist tillid, har ikke aktindsigt og nægtes adgang på denne måde. 
Til slut vil jeg også gerne opfordre Kommissionen - i afventen på, at der vedtages en juridisk bindende adfærdskodeks for god forvaltningsskik for alle tre institutioner, som den nye forfatning foreskriver - til at tilslutte sig brugen af den frivillige fælles kodeks, som Rådet og Parlamentet allerede anvender. Det vil være rigtigt og på sin plads, at den gør det. 
Jeg har en sidste kort bemærkning. Parlamentet skal revidere Rådets fremgangsmåde i forbindelse med Parlamentets spørgetid. Jeg var med ved spørgetiden i går, og rådsformanden nægtede at besvare stort set alle tillægsspørgsmål. Jeg mener, at dette er foragt for Parlamentet, og jeg har tænkt mig at indgive en formel klage, men jeg mener også, at vi skal revidere vores fremgangsmåde i denne forbindelse. Enten skal vi have en reel spørgetid, hvor Rådet drages til ansvar i Parlamentet, eller også skal vi helt afskaffe spørgetiden. 
Reding,
    Hr. formand, hr. ordfører, det var med stor interesse, at Kommission læste Den Europæiske Ombudsmands årsberetning for 2003. De ved, at denne forhandling finder sted midt i en overgangsperiode på et tidspunkt, hvor det nye Parlaments valgperiode netop er startet, og hvor udvælgelsesproceduren af den kommende Europæiske Ombudsmand er i gang.
Under den seneste forhandling om Den Europæiske Ombudsmands årsberetning for 2002 havde Kommissionen lejlighed til at lykønske den første ombudsmand, hr. Söderman, for hans rolle i indførelsen af det europæiske ombudsmandssystem. Og jeg vil ligeledes lykønske hans efterfølger, hr. Diamandouros, for hans succesfulde indsats. Hr. Diamandouros overtog embedet i april 2003, og han har styrket institutionens effektivitet og arbejdet for at fremme god offentlig forvaltningsskik, respekten for retsstatsprincippet og respekten for menneskerettighederne. Der er tale om en værdifuld indsats for Kommissionen og for de europæiske borgere generelt.
Kommissionen vurderer, at udviklingen af kontakten til de nationale og regionale myndigheder samt de nationale ombudsmænd i medlemslandene har gjort det muligt at forbedre Den Europæiske Ombudsmands rolle og øget de europæiske borgeres kendskab til institutionen, som ombudsmanden understregede. Dette aspekt er af yderste vigtighed, fordi hvis vi har institutioner, der er ukendte, bliver de ikke brugt, og deres anvendelighed kommer ikke til deres ret. Kommissionen har ligesom ombudsmanden bemærket stigningen af klager, der sendes til Ombudsmanden, og den vurderer, at denne stigning vil fortsætte, navnlig efterhånden som effekterne af udvidelsen slår igennem. Jeg er i øvrigt fuldstændig enig med det, som ombudsmanden sagde, nemlig at en stigning i antallet af klager ikke betyder, at situationen på området ikke er god, det vil simpelthen sige, at borgerne bliver mere og mere bevidste om deres rettigheder, hvilket er en god ting.
Med hensyn til behandling af sagerne glæder det Kommissionen, at de europæiske myndigheder i talrige tilfælde har truffet hensigtsmæssige foranstaltninger for at finde en løsning.
Hvad angår ændringen af Ombudsmanden statut, er det nu op til Parlamentet at tage initiativ og træffe en flertalsafgørelse, der skal godkendes af Rådet, og som Kommissionen skal komme med en udtalelse om. Men De kan være sikre på, mine damer og herrer, at Kommissionen vil undersøge ethvert nyt initiativ omhyggeligt og med åbent sind.
Med hensyn til loven om god forvaltningsskik, der skulle være bindende for alle EU's institutioner og organer, ønsker Kommissionen ikke at handle overilet. Således trådte Kommissionens lov, der i høj grad var inspireret af forslag fra Ombudsmanden, i kraft i november 2000. Den første beretning om gennemførelse, der kun omhandlede 2001, giver endnu ikke det nødvendige overblik til at stille forslag om en interinstitutionel lov. Vi vil altså fortsætte med at arbejde på at få flere oplysninger for at se, om det er nødvendigt at ændre denne forvaltningsskik, og i hvilken retning.
Kommissionen tilslutter sig Parlamentets forslag om EPSO, det interinstitutionelle organ, der blev oprettet for nylig, og hvis opgave er at udarbejde lister over de kandidater, der har klaret sig bedst ved de generelle udvælgelsesprøver, på grundlag af de behov, som institutionerne giver udtryk for. Man må respektere de regler og den praksis med hensyn til åbenhed og gennemskuelighed i ansættelsesprocedurerne, der er udviklet i tidens løb, hovedsagelig takket være Ombudsmanden og Ombudsmandens henstillinger.
Kommissionen støtter Parlamentets henstilling til EU's institutioner og organer om, at man anvender bestemmelserne om aktindsigt. Kommissionen minder om, at forordning 1049/2001 fremover også gælder for Fællesskabets kontorer, hvilket skulle gøre det lettere at få afgjort de forskellige klager.
Med hensyn til aktindsigt inden for rammerne af en overtrædelsesprocedure er det vigtigt, at Kommissionen har det nødvendige råderum til at udføre selvstændige undersøgelser. Der skal findes en balance mellem gennemsigtighedsprincippet og den nødvendige fortrolighed i korrespondancen mellem Kommissionen og medlemsstaterne. Kommissionens praksis i denne sag er i overensstemmelse med Domstolens retspraksis. For de overtrædelsesprocedurer, der er afgjort, har Kommissionen vurderet sin praksis og givet aktindsigt efter en analyse af den enkelte sag.
Det var, hr. formand, hr. ordfører, hvad Kommissionen havde at sige for nu som reaktion på den fremlagte betænkning. Desuden vil Kommissionen på egne og på borgernes vegne varmt takke Udvalget for Andragender for det glimrende stykke arbejde. Og jeg vil gerne benytte lejligheden til at minde ordføreren om, at for 15 år siden var jeg selv ordfører for dette udvalg. Udvalget for Andragender udfører et storslået stykke arbejde i borgernes tjeneste. 
Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ),
    Hr. formand, den årsberetning for 2003, som Den Europæiske Ombudsmand har forelagt Parlamentets formand og præsenteret for Udvalget for Andragender, fortjener alles godkendelse, sådan som hr. De Rossa også anbefaler i sin betænkning og det tilhørende beslutningsforslag. 
Vi har dog ikke gjort vores pligt blot ved at godkende årsberetningen. Vi må alle bemærke os dens grundlæggende konklusioner og tage højde for dem fremover.
Vi er nødt til at tage de informationer, vi får, i betragtning og kræve, at den manglende åbenhed og gennemsigtighed i de europæiske institutioners funktion bekæmpes.
Den kendsgerning, at 75 % af klagerne ikke hører under Den Europæiske Ombudsmands ansvarsområde, er ikke noget negativt for institutionen, da de er blevet henvist til andre instanser. Det, der har betydning for os, er imidlertid gennemgangen af de 25 % af de klager, som er antaget, hvoraf to tredjedele vedrører Kommissionen, dvs. den fællesskabsinstitution, som træffer beslutninger med konsekvenser for borgerne. Der har naturligvis også været klager over Europa-Parlamentet og Rådet, men også over tjenestegrene som Personaleudvælgelseskontoret.
Selv om vi tager den stigning i antallet af klager på 40 % i 2004, som hr. Diamandouros har bekendtgjort, i betragtning, er det en meget lille del af de 425 millioner europæiske borgere, der retter klager til Den Europæiske Ombudsmand, en institution, der nu har eksisteret i 10 år, og som både den første ombudsmand, hr. Söderman og hans efterfølger, hr. Diamandouros, har tjent med anerkendt succes og styrket med deres indsats.
Imidlertid må vi som valgte repræsentanter for de europæiske borgere ikke forhindre en eneste af dem i at opnå det, der tilkommer dem i henhold til artikel 41, 42 og 43 i chartret om grundlæggende rettigheder, som nu indgår i traktaten om indførelse af en europæisk forfatning, som denne er vedtaget af Rådet. Det kan godt være, at de ekstrajudicielle midler ikke anerkendes heri, men hvis beslutningerne i henhold til artikel 1, stk. 2, i den nye forfatning skal træffes så åbent som muligt og så tæt på borgerne som muligt, er Den Europæiske Ombudsmands og de administrative kommissærers rolle en garanti for god forvaltningsskik, retsstaten og respekten for menneskerettighederne.
Vi må heller ikke glemme, at vores forpligtelser til at gøre institutionen mere effektiv skal overholdes, og vi glæder os over kommissærens udtalelser.
Til sidst vil jeg fremhæve, at det gør Den Europæiske Ombudsmand særlig ære, at der er gennemført fem undersøgelser på eget initiativ, hvor et typisk eksempel er undersøgelsen med henblik på at afskaffe de europæiske institutioners diskrimination af handicappede.
Som næstformand for Udvalget for Andragender vil jeg desuden takke for en korrekt og gensidig henvisning af sager til gavn for de europæiske borgere. 
Dobolyi (PSE ),
   Vi vil gerne lykønske hr. De Rossa med hans fremragende betænkning, som tydeligvis er kulminationen af hårdt arbejde. Vi vil endvidere gerne takke hr. Diamandouros for den enestående tale, hvor han beskrev sine aktiviteter som Den Europæiske Ombudsmand. For socialdemokraterne er det af afgørende betydning at styrke demokratiet ved at fokusere på borgerne som det vigtigste i vores arbejde. De fleste af vores målsætninger afspejles i både hr. Diamandouros' og hr. De Rossas betænkning. Der er imidlertid en lang række områder, der skal forbedres yderligere for at kunne tjene borgerne bedst muligt.
For det første vil vi opfordre institutionerne til at fungere, som om forfatningstraktaten var trådt i kraft, især hvad angår Rådet. Som lovgivende organ bør de fungere på en åben og gennemsigtig måde. Jeg bifalder især ombudsmandens henstilling på dette område. Det er ikke muligt at styrke demokratiet i Europa uden åbenhed og gennemsigtighed, og det er uheldigt, at der stadig ikke er gennemsigtighed, og at Rådet fortsat træffer beslutninger bag lukkede døre.
For det andet støtter vi arbejdet i det europæiske agentur for grundlæggende rettigheder. Som De ved, har udvalget netop offentliggjort et debatoplæg. Jeg håber meget, at udvalget vil foretage en omfattende og dybdegående konsultation af de personer, der er involveret i formidlingen og beskyttelsen af borgernes rettigheder, nemlig Udvalget for Andragender og Den Europæiske Ombudsmand. Den Europæiske Ombudsmand har eksisteret i 10 år til næste år, og det vil derfor være på sin plads at gennemgå reformen af Ombudsmandens status. Vi skal definere de områder, hvorpå institutionen for Den Europæiske Ombudsmand kan styrkes, f.eks. på området for aktindsigt.
Endelig vil jeg takke hr. Diamandouros for det store engagement, hvormed han har styrket samarbejdet mellem Udvalget for Andragender og sit netværk. Jeg er taknemmelig for hans hjælp med vores oplysningskampagne, som har til formål at oplyse borgerne om deres rettigheder i henhold til forfatningstraktaten og retten til at indsende andragender til Parlamentet og indbringe klager for Ombudsmanden. Hr. formand, kære kolleger, jeg vil afslutte mit indlæg med at understrege, som hr. Diamandouros ofte har gjort, at borgerne kun kan have tillid til og tro på EU, hvis de oplever, at deres rettigheder er en realitet i forhold til deres dagligdag. 
Sbarbati (ALDE ),
   Hr. formand, kære kolleger, først vil jeg gerne lykønske hr. De Rossa med hans glimrende og omfattende betænkning. I Nice-chartret om grundlæggende rettigheder i EU gav man en bedre definition af unionsborgerskabet, som allerede var medtaget i Maastricht-traktaten. Der er således sket et fremskridt for beskyttelsen af de europæiske borgeres grundlæggende rettigheder og friheder, idet forbindelserne mellem EU og de europæiske borgere er blevet bedre.
Selv om borgerne nyder godt af rettigheder og er underlagt fællesskabsbestemmelser, som vedrører deres aktiviteter, har de i dag kun få muligheder for at forsvare sig imod eventuelle tilfælde af dårlig forvaltning, og derfor bliver det stadig mere tvingende nødvendigt at sikre den civile sameksistens bedst muligt og konkret at opfylde samfundets behov.
Det er Ombudsmandens opgave at foreslå egnede løsninger og at forsvare den enkeltes grundlæggende rettigheder og garantier. Ombudsmanden som institution er det tydeligste udtryk for den suverænitet, der er rodfæstet i befolkningen, og som tager sigte på at forsvare den enkeltes rettigheder over for institutionerne, som borgerne anmoder om beskyttelse mod. Den Europæiske Ombudsmand og hele systemet af lokale europæiske ombudsmænd giver kort og godt alle borgere muligheden for at henvende sig til dem og om nødvendigt gøre brug af deres service, at gøre EU-institutionerne mere gennemsigtige og effektive og at bidrage til EU's udvidelse med de andre kandidatlande, idet man fremmer udviklingen af en kultur, hvor borgernes rettigheder beskyttes.
Den Europæiske Ombudsmand er således en sikker havn for enhver borger, som føler, at hans eller hendes rettigheder er blevet krænket. Han kan iværksætte undersøgelser og foreslå løsninger, såfremt der er tale om dårlig forvaltning fra EU-institutionernes side, og hvis den forligsløsning, som han foreslår, ikke bliver gennemført, kan han fremsætte henstillinger eller forelægge spørgsmålet for Europa-Parlamentet.
Ifølge den årsberetning, som ombudsmanden har fremlagt for os, har han hidtil - også ved at benytte sig af netværket af europæiske ombudsmænd - beskæftiget sig med en lang række spørgsmål såsom skattebestemmelser, projektfinansiering, konkurrenceregler, diskrimination på baggrund af køn, race, helbred og indkomst eller af andre årsager, forsinkede betalinger, kontraktstridigheder, vilkårlig diskrimination, manglende gennemsigtighed eller forskellige EU-institutioners nægtelse af aktindsigt.
Det står således klart for enhver, hvor vigtig ombudsmandens hurtige og upartiske indsats er. Ombudsmanden som institution blev indført i fællesskabslovgivningen med Maastricht-traktaten af 1992 og beskæftiger sig i dag hovedsagelig med at forsvare borgerne i en jungle af love og bestemmelser, der allerede er omfattende inden for de enkelte lande, og som bliver endnu mere komplekse, når der skabes et overstatsligt retssystem.
Derfor skal Europa-Parlamentet takke Ombudsmanden og gøre en indsats for at opprioritere denne institution samt Udvalget for Andragender, der er Ombudsmandens højre hånd, når det gælder undersøgelser, kontrol og forslag, og dette skal ske for at fremme demokratiseringsprocessen og den sociale samhørighedsproces. Ved hjælp af Den Europæiske Ombudsmands aktiviteter - med assistance fra Kommissionen og dens tekniske strukturer - kan vi i dag bedre styrke unionsborgerskabsbegrebet samt udbrede og opprioritere en kultur, hvor borgernes rettigheder forsvares i Europa, idet vi går fra en bureaukratisk model, som tynger EU-institutionerne, til en model, hvor borgerne forsvares, og ikke mindst hvor borgerne får magt, hvilket er det fuldendte demokrati.
I lyset af dette kvalitetsløft ser jeg positivt på den organisatoriske side af den beretning, der blev forelagt for os i dag. På denne måde kan vi blive ved med at styrke systemet med beskyttelse af menneskerettighederne og de grundlæggende rettigheder samt samarbejds- og subsidiaritetsprincipperne, så de europæiske borgere reelt får noget at skulle have sagt og ikke bare er vælgere, der skal afgive deres stemme. 
Hammerstein Mintz (Verts/ALE ),
   Hr. formand, jeg vil gerne lykønske ordføreren, hr. De Rossa, med hans meget seriøse betænkning samt med den iver, som han over for Kommissionen har forsvaret - nogle gange i form af kompromiser - de ændringsforslag, vi har stillet.
Betænkningen om Den Europæiske Ombudsmand giver os et meget klart billede af de problemer, som borgerne står over for, når de er i kontakt med den europæiske forvaltning. Betænkningen viser bl.a., at borgerne, til trods for den indsats, der er gjort, især fra Den Europæiske Ombudsmands og hans medarbejderes side, stadig har vanskeligt ved at få information og dokumenter fra institutionerne. Det er også nødvendigt at arbejde meget mere for at sikre, at processen til udvælgelse af tjenestemænd bliver mere gennemsigtig og baserer sig mere på fortjenester.
Denne betænkning viser os også, at hvis vi ønsker, at EU bliver mere accepteret af borgerne, og at borgerne anerkender EU's love, er det vigtigt ikke at give det indtryk, at der findes personer, der står over loven. Det rammer ikke kun de europæiske institutioner, men også medlemsstaterne, eftersom de deltager i udarbejdelsen af Europa via Rådet, samtidig med at de er ansvarlige for at gennemføre den europæiske lovgivning.
I denne henseende har vi stillet vi ændringsforslag, der understreger behovet for at tage hensyn til Kommissionens fremtidige rolle som traktaternes vogter, i særdeleshed på nuværende tidspunkt, hvor den europæiske forfatning skal ratificeres. Selv om vi alle er klar over, at Den Europæiske Ombudsmands mandat kun gælder for bl.a. de europæiske institutioner, spiller ombudsmandskontoret en vigtig rolle, når det drejer sig om at overvåge, at fællesskabslovgivningen bliver gennemført korrekt. Jeg opfordrer derfor Den Europæiske Ombudsmand til i samarbejde med Parlamentet og Udvalget for Andragender at udarbejde de nødvendige kriterier med henblik på at afklare, hvornår der skal indledes en overtrædelsesprocedure, og de principper, som disse foranstaltninger skal bygge på.
Endelig vil jeg gerne nævne de ændringsforslag, jeg har stillet om behovet for at udarbejde et globalt system af ikke-retlige foranstaltninger med henblik på at give borgerne mere magt. Baggrunden for dette ændringsforslag skal endnu en gang findes i den kendsgerning, at Den Europæiske Ombudsmands rolle er at give borgerne mulighed for at udtrykke sig om de sager, der berører dem. 
McDonald (GUE/NGL ),
 Jeg hilser både Den Europæiske Ombudsmands beretning og ordføreren, hr. De Rossas, betænkning velkommen og lykønsker dem med deres arbejde.
Sinn Fein støtter et EU, der er tilgængeligt for befolkningen. Vi støtter foranstaltninger, der gør EU's arbejde mere gennemskueligt, ansvarligt og effektivt. EU-borgerne kræver og fortjener institutioner, der tager hånd om deres bekymringer og klager på en professionel og åben måde, og som er villige til at indrømme deres fejl og sørge for passende klagemuligheder. 
Som ordføreren dog gør det klart i sin betænkning, har en række organer, herunder Kommissionen, ikke overholdt henstillinger og forordninger om aktindsigt. Det er både beklageligt og uacceptabelt, at en række institutioner ikke gav Ombudsmandens kontor fuld aktindsigt i deres dokumenter. Jeg vil gerne forstærke henstillingen i ordførerens betænkning om, at Ombudsmanden bør få ubegrænset adgang til dokumenter i forbindelse med undersøgelser. 
Den Europæiske Ombudsmands arbejde sætter fokus på den mere omfattende debat om ansvarlighed - eller nærmere manglende ansvarlighed - inden for EU. Selv om Den Europæiske Ombudsmands arbejde er både velkomment og nødvendigt, er kontoret ikke en mirakelkur mod EU's demokratiske underskud. 
Lad os være realistiske og præcise. Gennemskuelighed, ansvarlighed og tillid sikres ikke alene gennem en effektiv Europæisk Ombudsmand. Der kræves betydelige politiske ændringer. Vi skal gribe opgaven med at demokratisere EU seriøst an. Vi skal skabe et EU, som supplerer medlemsstaternes rolle, og ikke et, der underminerer den. Vi har brug for et EU, der giver det lokale og regionale demokrati mulighed for at blomstre, og som respekterer medlemsstaternes og befolkningernes suverænitet. Uden denne omdefinering kan Ombudsmandens rolle, hvor værdig den end er, kun blive overvældet af vores demokratiske underskud. 
Sinnott (IND/DEM ),
    Hr. formand, jeg lykønsker hr. De Rossa med hans betænkning og Ombudsmanden. Hvor er vi heldige i den givne situation, at vi har hr. Diamandouros! Først beder jeg Dem dog reflektere over den situation, som giver anledning til en Ombudsmand: et grundlæggende skift fra et reelt demokrati til et udviklingsdemokrati. Det er en omlægning af befolkningens beføjelser til bureaukraterne, hvilket ikke skaber et demokrati, men et bureaukrati med et strejf af demokrati.
I et reelt demokrati er der ikke brug for en Ombudsmand. Folk taler direkte deres egen sag i kraft af deres stemmer og lokale deltagelse. Hvis folks repræsentanter ikke afspejler deres vilje, bliver repræsentanterne udskiftet. Ved folk, at de har mistet deres beføjelser? De har i hvert fald ikke fået det at vide. Hvis en stemme var en valutaenhed, og de egentlige beføjelser kunne købes i en butik, ville det være interessant at sammenligne vores købekraft i dag i forhold til for 20 år siden eller 20 år før det. Jeg tror, at vi ville opdage, at demokratiet er blevet billigere. Et eller andet sted ved folk godt, at deres demokratiske valuta er blevet devalueret. Den øgede opmærksom afspejles i de konstant ringe stemmeprocenter ved valget til Europa-Parlamentet.
I lyset af dette demokratiske underskud er jeg taknemmelig for, at vi har en Ombudsmand til at tale vores sag - en sag, som vi i et demokrati selv burde være i stand til at tale. Jeg er endnu mere taknemmelig for, at vi har en Ombudsmand med gode intentioner, som det fremhæves i betænkningen, i betragtning af det endeløse, ansigtsløse bureaukrati, som folk står over for i vores udviklingsdemokrati. 
Selv om jeg henviser vælgere til Ombudsmanden, vil jeg imidlertid fortsat insistere på, at vi giver beføjelserne tilbage til befolkningen, hvilket vil give os et rigtigt demokrati.
Libicki (UEN ),
   Hr. formand, hr. Ombudsmand, mine damer og herrer, jeg har bedt om ordet, ikke blot på vegne af Gruppen Union for Nationernes Europa, men også som formand for Udvalget for Andragender. Der er et meget tæt samarbejde mellem Ombudsmanden og Udvalget for Andragender, idet begge disse institutioner tager sig af borgernes spørgsmål direkte, kontakter borgerne direkte og bliver kontaktet af borgerne direkte. Man hører ofte nu om dage, at der er alt for stor afstand mellem EU-institutionerne og borgernes dagligdag. Når borgerne føler, at det, der foregår i EU, ikke vedrører dem, er det institutioner som Ombudsmanden og Udvalget for Andragender, som borgerne kan henvende sig til i tryg forvisning om, at deres spørgsmål bliver behandlet eller, at de i det mindste modtager en tilfredsstillende forklaring.
Borgernes problemer er af meget stor betydning, og de roller, som Ombudsmanden og Udvalget for Andragender spiller, er derfor også af stor betydning. Vi har et meget tæt samarbejde med ombudsmanden og mener, at han gør et særdeles godt stykke arbejde. Ud over samarbejdet mellem Ombudsmanden og Udvalget for Andragender er der også et samarbejde med Parlamentet i sager af meget stor betydning, herunder de sager, som Parlamentet undersøger på Ombudsmandens initiativ, og de sager, hvorom Udvalget for Andragender har udtalt sig. Det har med al tydelighed vist sig, at den rolle, som spilles af Ombudsmanden - en institution, der for så vidt blev oprettet i opposition - er meget grundlæggende i forhold til de øvrige institutioner.
I dag drøfter vi årsberetningen for 2003, som hr. De Rossa har talt om på vegne af vores udvalg. Vi mener, at Ombudsmanden har en meget vigtig funktion. Jeg vil blot tilføje, at en stilling som Ombudsmanden naturligvis aldrig tidligere har eksisteret i de kommunistiske lande. Det var først, da det gik tilbage for kommunismen, at der blev oprettet en stilling som ombudsmand i Polen. Denne institution får større og større betydning i Polen for hver valgperiode. Det har også glædet mig at høre, at fru Reding, Kommissionens repræsentant, en gang besad den stilling, som det er mit privilegium at besidde i dag. 
Battilocchio (NI ).
   - Hr. formand, jeg taler på vegne af Italiens nye Socialistparti. Jeg er borgmester i en lille by lidt uden for Rom, og i mit forvaltningsarbejde har jeg haft lejlighed til at konstatere, hvor vigtig Ombudsmandens rolle er, eftersom han er mellemled og filter mellem forvaltningen og borgerne.
Selv om han arbejder i en anden kontekst, bør - eller burde - Den Europæiske Ombudsmand repræsentere et moderne, effektivt og virkningsfuldt kontaktpunkt mellem EU-institutionerne og europæerne, som bringer os tættere på gennemførelsen af alle borgeres grundlæggende ret til en god forvaltning, der foretages med gennemsigtige og retfærdige kriterier, sådan som det er stadfæstet i Nice-traktaten.
Jeg er tilfreds med den vej, som man er slået ind på, og som tager sigte på oprettelsen af et netværk af nationale og lokale organer, der kan klages til på de områder, som ligger uden for Ombudsmandens kompetence. Vi skal styrke indsatsen for at skabe et komplet og nyttigt system af udenretslige klagemuligheder, som de europæiske borgere kan benytte sig af.
Også efter de første måneders arbejde som medlem af Udvalget for Andragender må jeg dog sige, at sådan som tallene viser i den glimrende betænkning, hr. De Rossa har udarbejdet, er der stadig en meget stor misinformation og forvirring omkring Den Europæiske Ombudsmands nøjagtige kompetenceområder. Selv om arbejdet i 2003 forløb planmæssigt og i henhold til procedurerne, er det vigtigt at sørge for en væsentlig ændring af de enkelte europæiske borgeres opfattelse, så Ombudsmanden, der hidtil har været alt for fjern, kommer tættere på dagligdagen.
I den ønskede revision af Ombudsmandens statut skal der tages højde for dette aspekt, så der bliver større reelle og konkrete muligheder for at løse de problemer, der forelægges ham. Vi har brug for en Europæisk Ombudsmand, som bliver et sandt bindeled mellem Fællesskabet, og de institutioner, der forvalter den. 
Atkins (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne føre min og Parlamentets tak til protokols, først og fremmest til Roy Perry, min forgænger, som ydede en virkelig stor indsats for at fremme Udvalget for Andragenders rolle, hvor Ombudsmandens rolle er et meget vigtigt træk.
Jeg vil også gerne lykønske hr. De Rossa med en stærk betænkning og tilslutte mig hans tak til hr. Söderman for hans tjenester som ombudsmand og hr. Diamandouros for hans embedstid indtil nu. 
Jeg har fem korte bemærkninger. For det første bør Kommissionen endnu en gang overveje sin modvilje mod en mere åben og effektiv kontrol af medlemsstaterne, især med hensyn til gennemførelse af fællesskabslovgivningen om adgang til dokumenter, der omhandler overtrædelsesproceduren. For det andet bør adfærdskodeksen for god forvaltningsskik overholdes af alle EU's institutioner og organer, ikke eksklusive selve Kommissionen. Min gruppe vil presse på, indtil det sker. 
For det tredje støtter min gruppe fuldt ud en udvidelse og forbedring af Ombudsmandens undersøgelsesbeføjelser. For det fjerde har vi hørt, at 75 % af klagerne ikke antages til behandling. Vi skal have en løbende oplysningskampagne i hele EU for at øge vores borgeres bevidsthed om Ombudsmanden og især proceduren med andragender. For det femte opfordrer jeg Kommissionen og Rådet til at insistere på, og faktisk kræve, fastere frister for svar til Ombudsmanden, Udvalget for Andragender og først og fremmest for andragere eller klagere. Som man kan udlede af en karakterbog - så vidt så godt, alt taget i betragtning. 
Cashman (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil også gerne lykønske hr. Diamandouros og ordføreren med deres arbejde. 
Jeg vil nu gå over til at tale om forordning (EF) nr. 1049/2001. I modsætning til kritikken fungerer forordningen om aktindsigt i dokumenter ganske godt. Jeg opfordrer Kommissionen til at acceptere vores krav om en revision af forordningen, især med hensyn til den nye forfatning. Hvis Rådet skal have offentlige samlinger, når det optræder som lovgivende myndighed, skal vi have en definition af "lovgivende myndighed". 
Jeg vil også gerne nævne fru Sinnotts bemærkninger. Hun er tilsyneladende gået, men hun indikerede, at Ombudsmanden er en manifestation af en udemokratisk proces. Mener hun, at de skandinaviske lande, hvis forfatninger indeholder bestemmelser om en Ombudsmand, er udemokratiske? Hvis det er det, hun mener, burde hun undskylde.
Jeg vil også gerne sige til et andet æret medlem, som jeg mener er medlem af UKIP - hun må da have sovet i timen! - at Ombudsmandens rolle genopliver og forstærker den demokratiske proces. Det er en del af appelproceduren, og det handler om anvendelse af ret og rimelighed.
Med hensyn til overtrædelsesprocedurerne er jeg ikke enig i den holdning, at Kommissionen misbruger overtrædelsesprocedurerne. Overtrædelsesprocedurerne fører ofte til en retslig proces. At offentliggøre sådanne dokumenter inden en beslutning om at gå til domstolene er at underminere begge sider i den retslige proces.
Jeg takker hr. Diamandouros og Parlamentet for at lytte så høfligt. 
Matsouka (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, det var sofavælgerne, der vandt valget til Europa-Parlamentet i juni. Vi kan alle blive enige om, at de europæiske borgere sendte et klart signal i alle retninger. De synes ikke, at dette Europa repræsenterer dem, vedrører dem og beskytter dem i deres hverdag. Især de unge, kvinderne og i det hele taget socialt isolerede grupper af borgere kæder den ringeagt, de oplever dagligt, sammen med EU's politik.
Over for denne generelle tendens kan vi imidlertid konstatere, at de europæiske borgeres tillid til Den Europæiske Ombudsmand som institution er stærkt stigende. Tallene viser, at de europæiske borgeres klager - alene i år - forventes at være steget med 40 %. Hvis vi fortolker disse tal, kan vi, ud over at bekræfte, at institutionen er blevet repræsenteret på værdig vis af både hr. Söderman og af min landsmand, hr. Diamandouros, konstatere, at de europæiske borgere belønner en institution, som opfylder et indlysende behov, nemlig at få adgang til EU-institutionerne. Det, der skal til, for at institutionerne kan fungere bedre og blive anerkendt, ud over de personer, som repræsenterer dem, er en styrkelse af dem.
Vi taler ofte om det demokratiske underskud, om manglende gennemsigtighed eller politisk vilje på en måde, der får min generation til automatisk at klassificere dem som politiske klicheer. Så lad os nu bare holde op med at pege på problemerne og i stedet finde frem til realistiske løsninger, men det skal være løsninger med handling i stedet for ord, samtidig med at institutionerne styrkes.
Det er naturligvis en kendsgerning, at den nye forfatning sikrer ombudsmandsinstitutionen og fremmer gennemsigtigheden og den demokratiske deltagelse i EU, måske ikke perfekt, men i hvert fald bedre end i dag. Hvis vi styrker begge dele, vil vi måske blive overraskede ved næste valg - positivt overraskede. Måske skal vi begynde at genvinde borgernes tillid og overtale dem til at deltage mere i Europas fælles anliggender.
Europa er i forandring. Det var sloganet ved det sidste valg til Europa-Parlamentet. Personligt er jeg overbevist. Men det er op til os alle at sørge for en positiv forandring. 
McGuinness (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hvor der er systemer, er der fejl, og trods Kathy Sinnotts kommentarer har vi en meget effektiv Ombudsmand i Irland, og Irland er et demokrati, så begge dele går hånd i hånd. Jeg har bemærket, at Deres kontor modtog 2.500 klager i 2003. Det er efter min mening meget få. I Irland indgives der stort set samme antal klager om året, og Irland er forholdsvis lille i forhold til EU. Jeg har også bemærket, at der var en stigning på 40 % i antallet af klager i det pågældende år. Jeg formoder, at det skyldes Deres arbejde med at gøre kontoret mere kendt blandt offentligheden. Jeg mener ikke, at det skyldes, at EU-institutionerne arbejder bedre end medlemsstaternes institutioner. Alle institutioner har det problem, at de hellere vil beskytte sig selv end at varetage offentlighedens interesser.
Jeg ved, at mange af klagerne ikke hører under Deres ansvarsområde, men det beviser igen, at borgerne simpelthen ikke ved, hvor de skal henvende sig, når de møder administrative problemer eller andre former for vanskeligheder. Som et nyvalgt parlamentsmedlem har jeg også vanskeligheder med Parlamentet, og derfor deler jeg de problemer, som borgerne har. Jeg vil gerne sige, at hvis alle institutionerne generelt var mere kundeorienterede, ville De blive overflødig, selv om jeg ikke tror, at det sker i den nærmeste fremtid. 
På nationalt plan, i hvert fald i Irland, har Ombudsmandens kontor været en meget positiv drivkraft for ændringer. Det har ændret systemet og kulturen, og jeg mener, at Deres kontor bør være en tilsvarende drivkraft for ændringer, og ikke blot et kontor, der løser problemer for enkeltpersoner, men et, der kan ændre systemet for alle borgere og til det bedre.
Jeg ønsker Dem held og lykke med Deres arbejde. 
Mitchell (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i 2003 behandlede Den Europæiske Ombudsmand 363 undersøgelser. Ud af 2.436 klager blev 250 undersøgelser iværksat i 2003, og 110 var undersøgelser, der ikke var afsluttet ved udgangen af december 2002. Jeg vil gerne komme med to betragtninger i forbindelse med disse tal. Da antallet af undersøgelser for det første umiddelbart synes at være meget lille i forhold til de modtagne klager, er det oplagt at spørge, selv om EU-borgere ved, at Den Europæiske Ombudsmand eksisterer, om de ved, hvad han faktisk gør.
Det kan forstyrre den almindelige enighed her til morgen, og det er ikke ment som nogen fornærmelse, men ved mange af de nye parlamentsmedlemmer overhovedet, hvad ombudsmanden hedder? Det er jeg meget i tvivl om, at de gør. Jeg vil gerne fremhæve, at 66,9 % af undersøgelserne omhandlede Kommissionen - så meget for Kommissionens rolle som traktatens vogter. Vi skal dog ikke være for tilfredse med vores egen indsats i Parlamentet, da 10,7 % af undersøgelserne omhandlede Europa-Parlamentet, hvilket er det næsthøjeste tal.
For det andet er stigningen på 10 % i antallet af klager til Ombudsmanden ikke velkommen, men vi bør anerkende og fortolke disse tal i forbindelse med den indsats, kontoret har ydet for at øge dets profil. Men hvordan hænger stigningen på 54 %, som ombudsmanden meddelte i dag, sammen med, at mange medlemmer af Europa-Parlamentet var i valghumør og skabte offentlig omtale? Jeg har taget bemærkningerne om EPSO til efterretning, og jeg opfordrer til, at der ydes en større indsats for at fjerne vanskelighederne på det område. 
Afslutningsvis vil jeg gerne gentage betydningen af ombudsmandens mange roller og ønske ham held og lykke med hans opgaver. 
Diamandouros,
    Hr. formand, jeg værdsætter i høj grad, at Parlamentet er villig til at høre mine afsluttende bemærkninger. Jeg vil fatte mig i korthed. Jeg vil gerne takke alle de parlamentsmedlemmer, der har æret mig med deres bemærkninger, for bemærkningernes konstruktive art. 
Jeg vil gerne takke fru Reding for hendes kommentarer og pointere, at hun i sin egenskab af formand for Udvalget om Andragender for 13 år siden har den nødvendige erfaring til den slags arbejde, som udføres af udvalget og af Ombudsmandens kontor. 
Jeg vil takke hr. Libicki, formand for Udvalget om Andragender, for hans kommentarer og forsikre ham om, at jeg ser frem til at få et tæt samarbejde med han om at fremme Ombudsmandens og udvalgets fælles mål.
Jeg vil ikke svare på alle de enkelte kommentarer, men vil gerne komme med nogle generelle bemærkninger. Jeg opfordrer Kommissionen til at tage spørgsmålet om kodeksen op igen. Kommissæren har måske været for beskeden, da hun sagde, at hun i øjeblikket ikke har de oplysninger, der gør hende i stand til at vurdere muligheden for at gå videre med sagen. I det omfang, det kan lade sig gøre, kan jeg forsikre hende om, at jeg står til hendes og Kommissionens rådighed, så vi kan komme videre med sagen til gavn for alle borgerne.
Aktindsigt, gennemskuelighed og fremme af udenretslige klageinstanser står og vil fortsat stå øverst på min prioriteringsliste.
Lad mig slutte med tre bemærkninger. Ud over stigningen på 54 % i antallet af klager i år har der også været en stigning på 62 % i antallet af klager, der er antaget til behandling. Det tyder på, at flere og flere folk kommer til os af den rette årsag. Det tyder igen på, at det er lykkedes os at oplyse folk om, hvordan de kan gå videre med en sag på rette måde, og om, hvad vi kan gøre for dem.
Min anden bemærkning går på, at 70 % af klagerne omhandlede Kommissionen. Det indikerer tydeligvis ikke, at Kommissionen arbejder dårligere. Det afspejler blot, at et overvejende flertal af borgerne har forbindelser med Kommissionen. Det kan ikke undgås, at flertallet af klagerne omhandler Kommissionen. Graden af beslutsomhed og samarbejde fra Kommissionens side er høj. Jeg vil holde mig ajour med situationen og er stadig meget bevidst om behovet for, at jeg skal fungere som en kontrolmekanisme over for institutionerne, herunder Kommissionen.
Til slut vil jeg gerne endnu en gang føre min tak til hr. De Rossa for hans betænkning, Udvalget for Andragender og Parlamentet for dets støtte til protokols. Jeg er fortsat dedikeret til at tjene borgerne med Deres samarbejde og støtte.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted om et øjeblik. 

Formanden.
   - Jeg vil gerne byde delegationen fra Det Schweiziske Forbund, under ledelse af hr. David Eugen, velkommen.
Delegationerne fra Schweiz og Europa-Parlamentet holder i dag i Strasbourg deres 23. interparlamentariske møde.
Jeg vil gerne understrege den vigtige rolle, som de interparlamentariske møder mellem Schweiz og EU spiller med henblik på at fremme samarbejdet og den gensidige forståelse mellem vores borgere.
På vegne af Europa-Parlamentet ønsker jeg Dem et frugtbart og udbytterigt møde.
Jeg vil også gerne byde velkommen til delegationen fra Aserbajdsjans parlament, under ledelse af hr. Siruz Tebrizli, formand for Parlamentets menneskerettighedsudvalg og chef for Aserbajdsjans delegation til det interparlamentariske samarbejdsudvalg EU-Aserbajdsjan.
Delegationen er kommet for at deltage i det årlige møde med Europa-Parlamentets delegation.
Jeg ønsker Dem et godt ophold i Strasbourg. 

(1) 
Barroso,
    Hr. formand, jeg mener, at vi har en fælles ambition: en stærk og uafhængig Kommission, som kan drive Europa fremad sammen med Parlamentet og alle, der har samme vision.
Jeg har taget beslutningen, som De netop har stemt om, til efterretning. Jeg ser frem til at se nærmere på den. Mit første indtryk er dog, at den kan danne et godt grundlag, så vi kan nå til enighed om, hvordan vi skal samarbejde de næste fem år. Disse ordninger bør formaliseres gennem en snarlig opdatering af rammeaftalen fra 1999 som en rettesnor for samarbejdet mellem vores to institutioner. Jeg kræver kun, at der med vores aftalte fremgangsmåde tages højde for vores respektive roller og forpligtelser og EF-traktaten. 
Inden jeg behandler de specifikke bemærkninger i beslutningens punkt 5, vil jeg gerne bekræfte endnu en gang, at jeg står ved mit tilsagn om at nedsætte en kommissærgruppe om grundlæggende rettigheder og vil stille nye forslag på dette meget vigtige område.
Hvad angår de specifikke forhold i punkt 5, vil jeg gerne give et første svar.
Hvad angår punkt 5 (a), (b) og (c), som jeg indikerede i går, har jeg fået tilsagn fra mit hold om, at kommissærerne vil nedlægge deres hverv, hvis jeg beder dem om det. Jeg vil behandle enhver kritik fra Parlamentet om kommissærernes præstation meget seriøst. Jeg er klar til at begrunde mine konklusioner over for Parlamentet. På denne måde bekræfter vi princippet om, at hver kommissær skal have særskilt ansvar uden at rejse tvivl om kollegialitetsprincippet, som formanden for Kommissionen er garant for ifølge traktaten.
Med hensyn til udskiftning af kommissærer skal vi skelne mellem den aktuelle situation, som hverken tildeler kommissionsformanden eller Parlamentet en rolle, og den kommende situation i henhold til forfatningen. Forfatningen vil bringe proceduren med nye kommissærer tættere på proceduren for godkendelse af Kommissionen ved hvervets påbegyndelse. I denne overgangsperiode er jeg derfor enig i, at nye kommissærer ikke bør give møde for Parlamentet i officiel kapacitet, før de har haft møde med det relevante parlamentsudvalg.
Beslutningen om, hvorvidt kommissærerne skal give møde for Rådet, ligger ikke udelukkende hos mig, da en indstillet ny kommissær skal udføre de opgaver, der er forbundet med vedkommendes portefølje. Hvis mit hold ændres, accepterer jeg en tilsvarende forpligtelse om, at de kommissærer, hvis porteføljer ændres, ikke bør give møde for Parlamentet i officiel kapacitet, før de har haft møde med det relevante parlamentsudvalg.
Hvad angår punkt 2 og 5 (d), antydes det i beslutningen, at vi endnu ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger til at undgå en evt. interessekonflikt. I går forklarede jeg de særlige procedurer, der skal gælde for behandling af en evt. interessekonflikt i forbindelse med en portefølje. Lad os nu gennemføre dem. Vi får mulighed for at vurdere deres effektivitet på et senere tidspunkt. Jeg vil foretage eventuelle yderligere ændringer, som måtte være nødvendige, når vi er blevet klogere. 
Hvad angår punkt 5 (e), er jeg, som nævnt i juli, enig i Parlamentets holdning om, at der er behov for at styrke det flerårige arbejdsprogram og den strategiske planlægning sammen med Rådet. Jeg vil derfor stille udkast til forslag i januar om Unionens femårige strategiske målsætning, som bør vedtages af alle institutioner i fællesskab. Jeg vil lytte til Deres forhandling om emnet i december og tage Deres primære bekymringer i betragtning. Dette foregriber det vigtige nye samarbejdsområde, som også er indeholdt i forfatningen. 
Nu til punkt 5 (f) og 5 (g). Vores forbindelser skal bygges på tillid og regelmæssig kontakt. Mit hold vil derfor prioritere, at det skal give møde for Parlamentet. Både jeg og næstformand Wallström agter at opretholde regelmæssig og aktiv kontakt med Formandskonferencen. Underretning til Parlamentet om Kommissionens afgørelser og forslag afspejler den nuværende ordning i henhold til rammeaftalen, som jeg naturligvis er villig til at respektere. 
Jeg mener imidlertid, at dette ikke altid har fungeret tilfredsstillende for hverken Parlamentet eller Kommissionen, især hvad angår effektiv formidling til offentligheden om, hvad Unionen gør. Jeg håber, at vi kan drøfte, hvordan denne ordning kan forbedres med fokus på at identificere de vigtigste forslag, som fortjener Parlamentets opmærksomhed og vores fælles kommunikationsindsats. Disse forslag bør stilles, så de så vidt muligt falder sammen med plenarmøderne. Hvis vi kan gøre det, vil jeg tale for større fleksibilitet i forbindelse med andre mere rutinemæssige initiativer.
Til punkt 5 (h) kan jeg sige, at Kommissionen allerede har forklaret, hvordan den vil følge op på Parlamentets holdninger til lovgivningsforslag. Erfaringen viser, at denne mekanisme er brugbar, og jeg vil med glæde udvide den til at omfatte Parlamentets holdninger i andre sager end lovgivning.
Med hensyn til punkt 5 (i) skal vi skelne mellem spørgsmål i forbindelse med informationsstrømmen mellem Kommissionen og Europa-Parlamentet og spørgsmål i forbindelse med mere generelt at få adgang til europæiske dokumenter omfattet af den nuværende lovgivning (forordning nr. 1049/01).
Sammen med Dem vil jeg med glæde se på, hvordan vi kan forbedre informationsstrømmen mellem Parlamentet og Kommissionen. Som jeg sagde i juli, er det et grundlæggende krav, at Parlamentet udøver demokratisk kontrol.
Med hensyn til forordning nr. 1049/01 bør vi tage den praktiske erfaring med reglerne om aktindsigt i betragtning. Vi skal imidlertid ikke glemme, at reglerne først blev gennemført for godt to år siden. Vi bør derfor ikke planlægge en gennemgang med det samme, men snarere blive enige om et tidspunkt for gennemgang i løbet af Parlamentets mandatperiode. 
Da reglerne om aktindsigt blev vedtaget med fælles beslutningstagning, må vi ikke glemme, at dette er et område, hvor Rådet også skal være enig.
Til punkt 5 (j) kan jeg sige, at de vigtigste retningslinjer for den nye Kommissions adfærdskodeks allerede har fået mit holds tilslutning. Jeg vil gerne oplyse Europa-Parlamentet om eventuelle ændringer af bestemmelserne i kodeksen om interessekonflikter eller etisk adfærd og vil tage behørig højde for Parlamentets eventuelle synspunkter i denne forbindelse.
Med hensyn til punkt 5 (k) mener jeg, at den fælles fremgangsmåde om fastsættelse af prioriteter og planlægning af vores arbejde og en mere regelmæssig kontakt mellem vores institutioner vil være med til at forbedre informationsstrømmen mellem disse to områder. Vi bør dog se på mulige forbedringer i lyset af den høstede erfaring. 
Hr. formand, ærede medlemmer, generelt mener jeg, at denne beslutning danner et godt grundlag. Næstformand Wallström og jeg vil samarbejde konstruktivt med Dem og tage højde for de netop nævnte forhold og andre, som ifølge vores to institutioner er hensigtsmæssige, så vi kan styrke Europa-Parlamentets og Kommissionens roller i deres arbejde for Europa. 

 Hr. formand, mine damer og herrer, de seneste uger har vi oplevet det, jeg vil kalde en pragtopvisning i europæisk demokrati.
Selv under de mest vanskelige øjeblikke, når der var uenighed, har De aldrig fra min side hørt den mindste kritik af Parlamentet. Tværtimod har De altid modtaget konstruktive beskeder fra mig, og det viser min vilje til at samarbejde med Deres institution.
Jeg mener i øvrigt, at vi sammen har løst vanskelighederne i en kompromisånd. Europa kan faktisk kun bygges i en kompromisånd. Det er ikke muligt at tilfredsstille alle på alle tidspunkter, man skal altid kunne gå på kompromis. Vi har opnået et resultat, der i det store og hele er tilfredsstillende, og det glæder jeg mig over. Vi skylder befolkningerne i Europa, at de europæiske institutioner kommer styrkede ud af denne oplevelse. Det er det bedste, vi kan gøre for at leve op til deres forventninger. Det, de forventer, er, som De ved, større vækst, flere arbejdspladser, en konsolidering af den europæiske model, der forener reformer og økonomisk dynamik med solidaritet og social samhørighed. De har foran Dem en kompetent og effektiv Kommission, og jeg kan garantere Dem for, at jeg i spidsen af denne vil lægge al min energi i arbejdet med at realisere disse mål og sørge for, at Europas mænd og kvinder opdager, at Europa har ændret sig. Jeg regner med Deres opbakning.
Poettering (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, hr. formand for Rådet, kære kolleger, Parlamentet vedtog netop et beslutningsforslag med et meget stort flertal, hvilket efter min faste overbevisning styrker EU's parlamentariske proces yderligere. Det overbevisende resultat viser tydeligt, at man i Parlamentet har et fælles ønske om at arbejde konstruktivt sammen med Kommissionen, samtidig med at man også udøver sin parlamentariske og demokratiske kontrol over Kommissionen.
I vores beslutningsforslag gives der udtryk for et ønske om et godt arbejdsforhold mellem Kommissionen og Parlamentet. I betragtning af nogle regeringers holdning er det også nødvendigt, at Kommissionen og Parlamentet principielt opfatter sig som forbundsfæller her. I forbindelse med det nødvendige i, at Parlamentet kontrollerer Kommissionen, vil vi godt understrege over for Dem, hr. kommissionsformand, at vi i princippet altid står ved Kommissionens side som en vigtig EU-institution. Som traktaternes og lovgivningens vogtere vil De altid have PPE-DE-Gruppen ved Deres side.
Som De nævnte i Deres svar, vil vi nu også gerne implementere indholdet af dette beslutningsforslag i en rammeaftale med Dem, ligesom det var tilfældet med Prodi-Kommissionen, og dette fælles arbejde bør vi snart påbegynde. Som fremtidig næstformand vil det være Deres opgave, fru Wallström, at fortsætte det arbejde, som Deres velansete forgænger fru de Palacio startede, og som vi forhandlede rammeaftalen igennem med.
Det er meget vigtigt, hvad vi besluttede med hensyn til den tillid, som vi giver eller fratager kommissionsmedlemmer. Og hvis Parlamentet afgiver et mistillidsvotum i forhold til et medlem af Kommissionen, så bør De, hr. kommissionsformand, seriøst overveje - som det også allerede står i aftalen med Prodi-Kommissionen - om De vil afskedige dette medlem af Kommissionen. Hvis De ikke efterkommer Parlamentets krav, skal De retfærdiggøre Dem her foran Parlamentet, og det er et parlamentarisk fremskridt i forhold til den hidtidige situation. 
I de kommende fem år må Kommissionen på intet tidspunkt have et medlem, som ikke har været igennem den parlamentariske proces. Hvis der sker ændringer i Kommissionen - uanset grunden hertil - insisterer vi på, at ethvert nyt kommissionsmedlem skal underkastes en høring her i Parlamentet, således som det står beslutningsforslaget, og hvilket vi i øvrigt også vil have inkluderet i rammeaftalen.
Hr. kommissionsformand og kære kommissionsmedlemmer - det er dejligt at se hele kollegiet her - og vi forventer, at De i hele Deres embedsperiode, når Parlamentet, dvs. plenarforsamlingen, udvalgene eller et hvilket som helst andet parlamentsorgan, kræver det, vil stå til regnskab over for Parlamentet. Hvis Parlamentet kræver det, vil Deres tilstedeværelse i Parlamentet have fortrinsret frem for alle de andre forpligtelser, som De måtte have indgået. Og det er vigtigt, for det er nemlig Parlamentet, som De er ansvarlig over for.
Det vil vi insistere på, og - set i lyset af det vidt forskellige adfærdsmønster blandt medlemmerne af den tidligere Kommission i forhold til Parlamentet - vil vi holde et meget vågent øje med, at det sker i praksis.
Et yderst vigtigt område er Deres strategiske program, som vi forventer, at De vil præsentere til januar. I en tidligere beslutning havde man på Formandskonferencen rent faktisk vedtaget, at vi, hvis processen ikke var blevet forsinket, skulle have haft forhandlinger i november om Parlamentets forventninger med hensyn til Deres strategiske program. Vi har nu besluttet, at Parlamentet fastlægger sine principper i et beslutningsforslag i december. Det kan og skal være en anledning for Dem til ikke alene at tage Parlamentets holdninger til efterretning, men også til at bringe dem i overensstemmelse med Kommissionens strategiske program.
Vores gruppe finder det beklageligt, at forslaget om subsidiaritet fra UEN-Gruppen ikke blev vedtaget. Efter vores opfattelse skal Europa være stærk og handle fornuftigt på de områder, hvor Europa er ansvarlig. Men Europa skal ikke trække alle opgaverne til sig, for vi har jo også kommunerne, amterne, regionerne og nationalstaterne. Ethvert af disse fire niveauer har sin egen opgave, og derfor respekterer vi subsidiaritetsprincippet. 
Afslutningsvis vil jeg godt sige, at vores gruppe agter at give Dem et tillidsvotum med stor enighed. Vi vil stå positivt kritisk på Deres side, men vi vil også være resolutte med hensyn til at varetage vores parlamentariske kontrol. I så henseende, hr. formand, vil jeg ønske Dem og kollegiet held og lykke i de næste fem år!
Schulz (PSE ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil minde Dem om noget, som Willy Brandt, en stor europæer og en af de mest betydende tidligere parlamentsmedlemmer, sagde. Ifølge Brandt får Parlamentet ikke nogen rettigheder, men skal tilkæmpe sig sine rettigheder. I de seneste tre uger har Parlamentet tilkæmpet sig rettigheder, og denne kamp kan vi alle sammen være stolte af, for vi har stoppet en tendens, nemlig tendensen til regeringernes overmagt i EU. Vi har præciseret, at Parlamentet som frit valgt repræsentation for befolkningerne er ligeberettiget i forhold til og har de samme rettigheder som de organer, der repræsenterer nationalstaterne og deres regeringer.
Det, som vi har oplevet her i de seneste tre uger, er et tegn på det demokratiske fremskridt i Europa. Til at føre denne kamp mod regeringer, og også til kampen mod den udøvende magt, som man ikke er enig med, har man valgt parlamenter. Det er formålet med dem, og derfor bliver der også valgt medlemmer til parlamenterne. Når vi fører denne kamp med så stor succes, som vi har gjort, vinder vi - det mærker vi alle - borgernes tillid til vores institution. Denne kamp er nået, som folk forstår. Fra Nordkap til Sicilien, fra Azorerne via Østfriesland til den russiske grænse. Opbakningen til Parlamentet har aldrig været større end nu, og det bør vi udnytte. Det er en styrkelse af institutionen. 
Begge institutioner, Parlamentet og Kommissionen, er gået styrket ud af denne proces. Også De, hr. formand, har så absolut muligheden for at gennemføre ændringer sammen med den Kommission, som De nu er formand for. Jeg vil godt gribe fat i det, som De sagde om . Det var en smuk formulering, som De havde valgt dér. kan være spændende. De som De var på, var dog ikke altid lige spændende. Hvis De ikke ønsker at have flere , så sig klart og tydeligt til regeringerne, at den procedure, hvor De, hr. Barroso, skal tage enhver, som bliver Dem foreslået, og efterfølgende må betale den politiske pris herfor, er ophørt med Barroso-Kommissionen.
Hvis De gør det, er både De og Kommissionem vindere. De vil således begge gå styrket ud af dette.
Under de seneste ugers forhandlinger har vi koncentreret os om kernebudskaberne. Disse kernebudskaber kan man, hvis jeg må minde Dem om høringerne og resultaterne heraf endnu en gang - for det var høringerne, som lagde kimen til konflikterne - sammenfatte under ét, nemlig at der i Parlamentet var bred enighed om at forsvare EU's civile grundlæggende rettigheder. Til de civile grundlæggende rettigheder hører den enkeltes meningsfrihed, men også Parlamentets ret til at beslutte, hvem der skal eller ikke skal tilhøre den udøvende magt. Og dertil hører styrkelsen af demokratiet. Det frit valgte parlament er kommet styrket ud af denne proces, og det er en god ting. Det er godt, fordi det er en grundlæggende forudsætning for, at vi kan mødes som ligemænd.
Hr. Barroso, De er i Deres gode ret til at kritisere Parlamentet. Jeg kan huske, at De for et par dage siden i den grad udøvede kritik under forhandlinger i Parlamentet, selv om den kun var møntet på én side af Parlamentet. Det er De i Deres gode ret til. Men det er vores pligt at kontrollere den udøvende magt. Derfor vil jeg godt gentage endnu en gang, at vi vil reagere på samme måde i ethvert - og jeg mener virkelig i ethvert! - spørgsmål om uforeneligheder, og når vi mener, at Kommissionen eller de politiske målsætninger går i den forkerte retning, som vi har gjort det i de seneste tre uger.
Samspillet mellem den udøvende magt og Parlamentet betyder nemlig på europæisk plan, at De har initiativmonopolet, mens vi har pligt til at holde øje med en social afbalanceret og retfærdig lovgivning, og det er netop det, som vi planlægger at gøre i de kommende fem år.
Mere demokrati - det har tidligere tiders erfaringer lært os - har altid ført mere social retfærdighed med sig. Derfor er det demokratiske fremskridt, som vi har opnået, for os begyndelsen på en kamp, som vi vil føre i fem år. De sociale landvindinger, som der er gjort i medlemsstaterne - det sagde jeg i går og gentager det gerne i dag - kan ikke ofres på det europæiske alter. De skal sikres på europæisk plan, og i vores øjne er det Kommissionens primære opgave. Derfor vil vi i Den Socialdemokratiske Gruppe stemme for det forslag, som De stillede i dag.
En række kolleger i vores gruppe er ikke overbevist endnu og vil ikke give Dem et tillidsvotum i dag. Det er nu op til Dem at få disse kolleger over på Deres side i løbet af de kommende år. Den Socialdemokratiske Gruppe stemmer for Deres forslag. Jeg ønsker Dem et succesrigt arbejde for det sociale sammenhold og den sociale retfærdighed i Europa.
Watson (ALDE ).
   - Hr. formand, i dag vil flertallet af De Liberale stemme for Barroso-Kommissionen. Nogle af vores medlemmer vil ikke. Der er et stykke arbejde, der skal udføres, og vi mener i det store og hele, hr. Barroso, at Deres Kommission er klar til at udføre det. 
Min gruppe hørte med nogen bekymring på Deres afsluttende bemærkninger i forhandlingen i går aftes. For at være helt ærlig var vi bekymret over Deres evne til at forstå Parlamentet. Jeg var overrasket over at høre Dem sige, at en politisk gruppe havde fået vetoret til at fjerne en kommissær, da vi alle ved, at det er et privilegium, der normalt er forbeholdt hovedstæderne. Jeg var overrasket over at høre, at en politisk gruppe fra Parlamentet havde bundet Dem på hænder og fødder, da jeg troede, at de allerede var blevet bundet i Rom, Budapest og Haag!
Hvis den omtalte gruppe var min, er jeg ikke bekendt med, at den har krævet, at nogle af kommissærerne skulle bevare deres poster. Jeg har endda udtalt offentligt, at De har frihed til selv at fastsætte fordelingen af porteføljer til Deres nye hold. Vi ønsker, at De skal have den frihed.
De bebrejdede Parlamentet manglende manøvrefrihed, selv om vi faktisk har arbejdet sammen med Dem på at skabe dette kompromis, og selv om ingen af os i Parlamentet står over for den europæiske regering, som vi kunne have valgt selv. 
Godkendelsesprocessen for Kommissionen slutter ikke her. Det tilkommer ikke Parlamentet at fordele embedsperioder. I dag får De Deres kørekort. I morgen begynder vi på færdselsloven. 
Vi ønsker en ny rammeaftale, for hvis vi ikke får mulighed for effektivt at kontrollere Deres Kommission, kan vi ikke gøre vores job ordentligt. Parlamentarisk kontrol uden mulighed for sanktioner er et skindemokrati, og vi ønsker noget bedre. For en måned siden krævede vi noget bedre. Det fremgår klart af forslaget til beslutning, som er stillet i dag, at vi ikke ser let på spørgsmålene om berettigelse eller duelighed eller interessekonflikt for en kommissær i en portefølje. Hvis der er bekymringer, vil Parlamentet holde øje. De Liberale vil holde øje. 
Jeg bifalder, at De gerne vil forny rammeaftalen på stærkere betingelser. Vi ønsker ikke at binde Dem på hænderne eller tage Dem som gidsel. Ekstra beføjelser til Parlamentet medfører en byrde af ansvar, og det er noget, vi skal påtage os sammen med Dem og Deres kollegium. Men god europæisk ledelse betyder ansvarlig europæisk ledelse, som De selv har sagt. 
Hr. udpegede formand, De Liberale giver Dem arbejdstilladelse. Vi vil samarbejde med Dem, men De er endnu ikke lukket helt ind i varmen. Det er noget, som De og Deres kommissærer skal gøre Dem fortjent til: hver dag, hver måned, mursten for mursten, i dette stærkere, tættere EU.
Cohn-Bendit (Verts/ALE ),
   Hr. formand, kære kolleger, det er nye tider. Efter magtens indbildskhed går vi nu over til magtens hykleri. Det hele er meget klart. Vi har vist, at der i Parlamentet var et flertal, der gik imod formændene for de største grupper i Parlamentet, mod formanden for PPE-DE-Gruppen, formanden for De Liberale og endda på et bestemt tidspunkt mod formanden for Den Socialdemokratiske Gruppe. Et flertal for at være mere kritisk, end formændene ønsker det over for hr. Barrosos forslag. Det er sandheden om det, der er sket i den seneste tid.
Og så har vi pludselig opdaget, at alt det, vi kritiserede denne Kommission for, kun gjaldt halvt. Hr. Barroso holdt en stærk og kraftfuld tale for os i juli: "Jeg gør ikke, som hr. Chirac ønsker, og jeg gør ikke, som hr. Schröder ønsker". Men i dag siger han til os: "Jeg gør, som Harry Potter, alias hr. Balkenende, ønsker". Dette tjener hr. Balkenende til ære, for jeg holder meget af Harry Potter. Men hvorfor siger han i dag ja til den nederlandske premierminister med hensyn til fru Kroes, når han sagde nej til hr. Schröder i forbindelse med en superkommissær?
Åh, disse store demokraters uafhængighed! Hr. Poettering har på tv udtalt: "Vi accepterer ikke fru Kroes, der har så mange lig i lasten". Men nu i dag taler ingen længere om det problem, for det er stadig et problem, at kommissæren for konkurrence ikke er uafhængig, fordi hun har sin historie mod sig. Selv i denne sammenhæng er situationen alligevel utrolig. Til de kolleger - og der er mange - i denne forsamling, der er kritiske over for Kommissionens udspil, der ikke er ændret, siger jeg: "At give et carte blanche til hr. Barrosos Kommission ved at stemme ja, er det samme som at slække på den kritik, som De har givet Kommissionens udspil".
Vi ved godt, at hr. Barroso vil få flertal, men hvorfor fanden give ham et flertal, der gør det muligt for ham at vade hen over os, når det drejer sig om politik? Hvis De er politiker i dag - og jeg henvender mig til alle dem, der endnu er i tvivl om, hvorvidt de skal sige ja, undlade at stemme eller sige nej - vil jeg sige: Ja, jeg ved, at De er medløbere, størstedelen af PPE-Gruppen skulle have stemt ja sidste gang. Altså, når man er medløber, er man det fra start til slut, så det er ikke til Dem, jeg henvender mig. Jeg henvender mig til dem, der ikke ville give hr. Barroso et carte blanche. Tænk Dem godt om, stem nej, eller undlad at stemme for at vise, at vi er kritiske, og at det, hr. Barroso fremsætter for os, endnu en gang er et dårligt stykke arbejde.
Wurtz (GUE/NGL ),
   Hr. formand, om få øjeblikke, hr. Barroso, vil Deres Kommission blive indsat. Men vi mener, at denne succes er et spil for galleriet, for den er et produkt af et spil på toppen, der blot forværrer de kriser, som burde løses. Kommissionen er nu næsten på plads, men den har allerede taget for sig af retterne. For fem måneder siden ytrede et kvalificeret flertal af europæere en klar modvilje over for de europæiske institutioner. De bebrejdede os, at vi bygger et Europa, hvor de ikke kan genkende sig selv. Hvilke signaler har De udsendt efter Deres indstilling, hr. Barroso, for på ny at give den europæiske opbygning mening?
For det første er De blevet kendt for at forsøge at snige det, man andre steder kalder for neokonservatisme, ind i Kommissionen ved at betro den symbolske post for frihed til en fortaler for en oplysningsfjendsk og forældet model. Dette fremprovokerede et ramaskrig, som De ikke forventede Dem, i store dele af den europæiske offentlighed, og det tjener Parlamentet til ære, at det gentog dette ramaskrig og kørte projektet i sænk i sidste måned. Det tjener til gengæld ikke kommissionsformanden til ære på ny at have betroet dette følsomme ansvar til en mand fra samme regering, den mindst troværdige af alle med hensyn til forsvar af retfærdighed og friheder i Europa.
For det andet har De i endnu højere grad end deres forgænger forøget den tillidskrise, der findes blandt europæere. Den neoliberalistiske forvildelse, tilbedelsen af markedskræfterne i denne henseende, Deres afvisning af anfægtelser fra alle sider i forbindelse med Deres måde at forvalte konkurrenceposten på hjælper ikke ligefrem på bekymringerne.
Endelig må De ikke glemme, hr. kommissionsformand, at størstedelen af europæerne fra begyndelsen har været modstandere af Bushs krigseventyr. Imidlertid venter vi stadig, på trods af de smertefulde lærestreger, der dagligt kommer på dette område, på bare et lille forbehold fra Deres side over for Deres ulykkelige initiativ på Azorerne, som har medført en splittelse af Europa med civilisationen som indsats.
En indstilling er en tillidserklæring. Af de tre grunde, som jeg netop har nævnt, og uden at jeg i øvrigt dømmer de personer, Deres kollegium består af, har vi som helhed ikke tillid til denne Kommission. På grund af vores forkærlighed for et Europa, hvor borgerne forenes, vil vi stemme mod Barroso-Kommissionen.
Farage (IND/DEM ),
    Hr. formand, ifølge hr. Barroso var hans hold af høj kvalitet. Udmærket, lad os foretage en menneskelig revision. Jeg er opmærksom på, at revisioner ikke er særligt populære i Kommissionen, og at revisorerne, hvis de ikke gør deres job ordentligt, bliver fyret, men jeg vover alligevel et øje.
Fra Frankrig har vi hr. Barrot, der påtager sig transportområdet. I 2000 fik han en 8-måneders betinget fængselsstraf for medvirken i en sag om underslæb og blev udelukket fra at bestride et offentligt hverv i to år. 
Fra Ungarn har vi hr. Kovács, der påtager sig skatteområdet. Han har i mange år været partipamper i kommunistpartiet, er ven med hr. Kádár, diktatoren i Ungarn, og en uforbeholden modstander af de værdier, som vi sætter højt i Vesten.
Han vil på sit nye område udarbejde en skattepolitik, og han skal varetage toldunionen fra Cork til Vilnius. Har PPE-Gruppen og de britiske Konservative virkelig tænkt sig at stemme for det?
Fra Estland har vi hr. Kallas, der var partipamper i sovjetpartiet i 20 år, indtil han fik problemer på grund af sin nyopdagede smag for kapitalisme. For at være retfærdig blev han dog ikke fundet skyldig i misbrug og svig, men blev dømt for at komme med forkerte oplysninger. Han bliver ansvarlig for bekæmpelse af svig! Det er for godt til at være sandt!
Fra Det Forenede Kongerige har vi hr. Mandelson, der påtager sig handelsporteføljen. Han blev selvfølgelig fjernet to gange fra den britiske regering, men for at være retfærdig er han en af de mere kompetente!
Fra Nederlandene har vi fru Kroes, der påtager sig konkurrenceområdet. Hun er anklaget for at have løjet over for Europa-Parlamentet. Det er måske kun en påstand, men den blev fremsat af hr. van Buitenen og bør blive taget alvorligt.
Stil Dem selv et spørgsmål: Ville De købe en brugt bil fra denne Kommission? Svaret må simpelthen være nej. Selv hvis de var kompetente, og selv hvis det var en Kommission af høj kvalitet - desværre, hr. Barroso, men det mener jeg ikke, at den er - ville vi stadig stemme nej ud fra det politiske princip om, at Kommissionen er traktatens vogter. Kommissionen er en drivkraft bag integration. Kommissionen iværksætter den lovgivning, der er så skadelig for vores virksomheder i hele Europa. Kommissionen er legemliggørelsen af det værste i EU. Kommissionen er Europas regering og er ikke direkte ansvarlig over for nogen. 
Bemærk venligst, når De stemmer, at 20 ud af disse kommissærer allerede har sagt, at de vil forsøge at gennemføre forfatningen, allerede inden den er ratificeret af medlemsstaternes regeringer. Over for en så enestående arrogance kan ingen i Gruppen for Selvstændighed og Demokrati stemme for denne Kommission.
Crowley (UEN ),
    Hr. formand, jeg bifalder også hr. Barrosos tilsagn i forbindelse med beslutningen, som vi netop har stemt om. I stedet for at tale om de områder, som andre talere allerede har talt om, vil jeg blot gerne understrege, at det samlede indhold af, hvad vi ønsker at se inden for Parlamentet med hensyn til den nye Kommission, er klart fremstillet og redegjort for i beslutningen, som også tager højde for den reviderede rammeaftale. 
Det er vigtigt, at vi husker, at Parlamentet har et ansvar, når vi tænker på, hvad der er sket i de seneste 4-6 uger. Parlamentet har levet op til det ansvar ...
Hr. formand, jeg kan desværre ikke fortsætte med denne afbrydelse. 
Formanden.
   - Hr. Toubon, De kan ikke komme med bemærkninger til forretningsordenen under afstemningerne, og jeg vil ikke give Dem ordet. De kan komme med bemærkninger til forretningsordenen efter afstemningerne. Jeg beder Dem om ikke at forstyrre mødet. 
Crowley (UEN ),
    Tak, hr. formand.
Det er vigtigt, at vi tænker over, hvad der er sket, og husker, at Parlamentet har krævet demokratisk og udøvende kontrol med Kommissionen.
Formanden.
   - Hr. Toubon, jeg beder Dem om at sætte Dem ned eller forlade salen. 
Crowley (UEN ),
    Tak, hr. formand.
Det er som sagt vigtigt, at vi tænker over, hvad der er sket. 
For det første ville jeg gerne have haft mulighed for i sidste mødeperiode at kunne stemme om Kommissionens sammensætning, som blev præsenteret på det tidspunkt. Desværre overbeviste et flertal i Parlamentet andre om, at afstemningen ikke skulle afholdes. Rådet og Kommissionen har dog lyttet til Parlamentets bekymringer og er kommet med et nyt forslag og et nyt hold, som vi nu har ansvaret for at støtte. 
Jeg vil på ingen måde underkende et medlems ret til at udtale sig negativt om de enkelte medlemmer af Kommissionen. Det er dog vigtigt og vores pligt at sikre, at parlamentsmedlemmerne ikke bruger Parlamentet til at udkæmpe politiske kampe mod de regeringer, som de ikke deler ideologi med. Det giver Parlamentet og dets medlemmer et dårligt ry, hvis vi nægter folk at have meninger, som vi ikke deler helt. Europa bør snarere handle om at forsvare ytringsfriheden og retten til at have frie tanker og idéer, selv om vi ikke nødvendigvis er enige i de idéer eller tanker. 
Når støvet har lagt sig, vil befolkningen i Europa ikke dømme os ud fra Parlamentets politiske grupperingers smidighed, eller om vi kan score point på bekostning af en anden institution. Den vil ikke dømme os ud fra, om Parlamentet er stærkere end Rådet eller er jævnbyrdig med Rådet eller Kommissionen. Den vil ikke dømme os på, hvem vi forhindrede i at blive kommissær. Den vil dømme os og Kommissionen på baggrund af, hvad vi kan levere til befolkningen i Europa. 
Det er på tide at stoppe de politiske lege og gå videre med den egentlige dagsorden om at få Lissabon-strategien til at fungere, om at sikre, at befolkningen i Europa har bedre adgang til job og muligheder af en bedre kvalitet og om at fremme Europas rolle på det bredere internationale niveau. Om seks måneder kender befolkningen i Europa ikke navnene på de kommissærer, vi forkastede. De vil derimod spørge, hvad Europa gjorde ved Darfur, hvad Europa gjorde ved Côte d'Ivoire, og hvad Europa gjorde for at hjælpe de mest marginaliserede i vores samfund. 
I Parlamentet har vi en stemme. Vi er valgt til at bruge den stemme til at tale på vegne af de folk, der sendte os hertil som deres repræsentanter. Men hvem vil tale de ensommes og uretfærdigt behandledes sag? Hvis ikke vi gør, hvem gør så? Hvem vil tale de nedtrådtes og undertryktes sag? Hvis ikke vi gør, hvem gør så? Hvem vil give os ret til at tale på vegne af alle dem, hvis vi bruger vores tid og energi på at forsøge at score point på bekostning af en neoliberal, neokonservativ, kommunistisk - eller hvad det måtte være - indstilling?
Det bedste ved denne Kommission og EU er, at de har givet folk med forskellige politiske ideologier mulighed for at skubbe deres individuelle ideologier til side for at opnå konsensus til det fælles bedste. Vi bør aldrig begynde med at have konsensus, men bør altid ende med at få konsensus og et kompromis. 
Hr. Barroso, De og Deres hold har vist en vilje til at lytte til Parlamentets bekymringer. Jeg håber og tror, at det vil fortsætte. Ligeledes er Deres ansvar og opgaver i henhold til traktaten vigtige. Indimellem skal De stå fast og ikke give efter over for ethvert krav fra regeringerne eller Parlamentet. Det er først, når vi får den slags interinstitutionelle gnidninger, at vi virkelig får de bedste resultater.
Jeg hilsen denne Kommission velkommen. De fleste i vores gruppe støtter den, og det gør størstedelen i Parlamentet også. Vi anmoder om fair play til gengæld for den støtte.
Le Pen, Jean-Marie (NI ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, så er Cirkus Buttiglione slut. Og europæismen hersker nu i Strasbourg. Hr. Buttiglione, en fri og troende katolik, er erstattet med hr. Frattini, en typisk frimurer, ligesom letten, fru Udre, der af en af sine landsmænd er anklaget for at være euroskeptisk, er udskiftet. Til gengæld er hverken hr. Kovács, en eksstalinist, som Energiudvalget har fundet fuldstændig inkompetent, eller fru Fischer Boel og fru Kroes, hvis poster medfører potentielle interessekonflikter, blevet erstattet.
Jeg ser for mit vedkommende en lærestreg og tre ofre i hele denne Buttiglione-affære. Lærestregen er, at for at blive kommissær skal man være eurokompatibel, dvs. have de rigtige politiske, mentale og selv religiøse holdninger, være tilhænger af tolerance, princippet om ikkediskrimination og navnlig af menneskerettighederne, der er de godes nye bibel. Enhver fravigelse vil fremover blive straffet strengt.
Hvis vi går over til ofrene, mener jeg, at det første offer er den kommende europæiske forfatning. Således er artikel II-70 om tankefrihed, samvittigheds- og religionsfrihed samt artikel II-71 om ytringsfrihed og meningsfrihed blevet fejet bort af Europa-Parlamentet. Hr. Buttiglione er på sin vis den første verdslige martyr for chartret om grundlæggende rettigheder. Det andet offer er Italien, der har givet efter for Europa-Parlamentet, som tvang hr. Berlusconi til at erstatte den kommissær, han havde udvalgt, selv om der inden høringen ikke var nogen, der havde sat spørgsmålstegn ved dennes redelighed. Det tredje og sidste offer er Kommissionen og dens formand, hr. Barroso, der kommer svækkede ud af Parlamentets jerngreb. Nej, hr. Barroso, De har hverken været gidsel eller offer for det ekstreme højre, som De helt forkert udtaler, men for Deres egne forkerte skøn. De har forstået, men en smule sent, at vi er midt i en konfrontationstid, og at Europa-Parlamentet regnede med, at De ville kapitulere, så det kunne bevise dets autoritet over for Rådet og Kommissionen.
Hvad os angår, de højreorienterede europæere, som er stolte af vores overbevisning, og som har støtte i befolkningen, vi forsvarer vores landsmænd både mod den europæiske superstat og mod Tyrkiets indtrædelse ved at stemme mod godkendelsen af Deres Kommission. Endnu en lille ting: Hr. formand, De har selv indrømmet, at De blandede Dem i franske anliggender ved at give den portugisiske regerings støtte til Chirac ved præsidentvalget i 2002. Hr. Chirac, der hverken kender, og det ved alle og enhver, Europas historie eller geografi, har for nylig erklæret, at vi alle er børn af Det Byzantinske Rige. Hvilken dyster spådom, for Det Byzantinske Riges børn blev, fordi forældre og byrådsmedlemmer var optaget af at diskutere englenes køn, den 29. maj 1453, efter halvanden måneds belejring, rendt over ende af sultan Mehmet II's islamiske hær. Som en barbarisk og symbolsk gestus satte denne, efter at have dyppet sin hånd i de kristnes blod, et aftryk på kirken Sankt Sofie i Konstantinopel, der derefter blev og fortsat er den største moské i Istanbul.
Poettering (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne afgive en personlig erklæring og gør dette på egne vegne og på vegne af vores gruppe. Hr. Farages udtalelse er uværdig for Parlamentet.
Hr. Barrot har aldrig nogensinde begået en strafbar handling - aldrig nogensinde! Hr. Barrot tilhører en anden institution, men da jeg har kendt ham i mange år, vil jeg tillade mig at sige på min gruppes vegne, at hr. Barrot er en usædvanlig person, han er hæderlig, troværdig, og han har vores fulde tillid.
Hr. formand, jeg anmoder om en undersøgelse af, om de fornærmende udtalelser, som hr. Farage fremkom med her, kan få strafferetlige konsekvenser. Jeg må tilbagevise disse udtalelser på det kraftigste og udtrykke vores fulde tillid til hr. Barrot.
Schulz (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, det, som hr. Poettering netop sagde, gælder også for min gruppe. Vi udøvede massiv kritik af nogle kandidater, men den massive kritik, som er almindelig i en politisk diskussion, må aldrig føre til, at menneskers personlige integritet lider skade, eller at de fordømmes på forhånd. Derfor vil jeg godt sige klart og tydeligt, at ligegyldig hvilken kritik vi udøvede i denne sag, må der ikke herske nogen tvivl om kandidaternes menneskelige og politiske integritet.
Til hr. Barrot vil jeg godt sige, at selv om De tilhører en anden politisk familie end os, vil især Deres personlige integritet være hævet over enhver tvivl. Jeg støtter så absolut det, som kollegaen sagde, og det, som der blev sagt om det engelske parlamentsmedlem, gælder også for hr. Le Pen.
Cohn-Bendit (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, De ved, at vi er de mest kritiske over for visse kommissærer, men jeg vil gerne sige direkte til hr. Barrot, at den måde, hvorpå han er blevet angrebet, er også uacceptabel for os. Jeg vil gerne sige, at problemet med finansieringen af de politiske partier i Frankrig har berørt flere partier …
… har berørt alle partier.
Ja, jeg ved, at jeg burde tilføje, at De Grønne ikke har været berørt, men det er ikke vigtigt.
Derfor henstiller jeg til alle kollegerne, at man angriber Kommissionen politisk, men ikke giver sig i kast med personlige angreb, for jeg tror ikke, at man kommer nogen vegne med sådan en diskussion. 
Watson (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg ønsker ikke at kommentere hr. Farages beskyldninger. Han må påtage sig juridisk ansvar for de beskyldninger, han har fremsat.
Jeg må sige, at jeg er overrasket og skuffet over denne gruppes opførsel i Parlamentet i de seneste uger. Sidste gang brølede en af gruppemedlemmerne, hr. Kilroy-Silk, som en løve i mikrofonen.
Jeg er nogle gange flov over Det Forenede Kongeriges ry i Europa på grund af landets hooligans. Nu er jeg bange for, at vi har fået deres repræsentanter her i Parlamentet. 
Wurtz (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, jeg mener absolut ikke, at det er spild af tid at give gruppeformændene ordet i forbindelse med denne hændelse. Der er således nogle, der mener, at etik er en del af politik, og vi må forsvare denne opfattelse. For mit vedkommende vil jeg sige, at i den politiske debat er alt tilladt undtagen bagvaskelse. Jeg vil derfor gerne, på vegne af min gruppe, sige til hr. Barrot, som måske er min politiske modstander, men som jeg respekterer, at vi ikke på nogen måde kan tilslutte os den bagvaskelse, han har været udsat for.
Formanden.
   - Hr. Farage, De kan tale, når jeg giver Dem ordet. Jeg beder Dem om at bruge Deres indlæg til at tænke over, hvad De har sagt. De har mulighed for at anmode om, at Deres ord ikke fremgår af protokollen. Hvis De fastholder dem, skal De være parat til at påtage Dem de juridiske konsekvenser, der måtte bliver resultatet heraf. 
Farage (IND/DEM ).
   - Hr. formand, jeg ved ikke helt, om jeg skal betragte Deres kommentarer som en neutral indgriben eller måske mere som en sløret trussel. Jeg har en formodning om, at det er det sidste. Jeg vil gerne gøre det helt klart, at jeg ikke kom med disse kommentarer uden en grundig undersøgelse. Hr. Cohn-Bendit antydede, at han vidste en del mere om sagen ved at prøve at sige, at disse vanskeligheder og problemer havde påvirket mange partier i Frankrig.
Jeg fremsatte kommentarerne om hr. Barrot efter at have undersøgt sagen meget nøje. Jeg mener, at det er en parlamentarisk funktion - selv om jeg ikke er en særlig stor fan af dette - at parlamentsmedlemmerne kan tale frit, komme med udtalelser og stille spørgsmål. Jeg troede, at det var grundkernen i et parlament, og derfor overrasker hr. Poetterings kommentarer mig meget.
Jeg vil gerne gøre det helt klart: Hvis det bevises, at mine udtalelser er forkerte, hvis det bevises, at min undersøgelse er behæftet med fejl, så vil jeg naturligvis under de omstændigheder trække bemærkningerne tilbage og komme med en velment undskyldning.

Formanden.
   - Hr. Barroso, kommissærer, De har netop fået Europa-Parlamentets tillid, hvilket jeg lykønsker Dem med. Det er afslutningen på en vigtig episode i det europæiske parlamentariske demokrati. Europa har brug for en stærk Kommission og et troværdigt Parlament, og det er endnu mere tilfældet i dag end i går. Uanset vores meningsforskelle synes jeg, at vi kan være tilfredse med, at vores forhandling er nået ud til de europæiske borgere.
Jeg vil gerne sige til Dem, hr. Barroso, at Parlamentet i lige så høj grad som De ønsker en ny forbindelse mellem vores to institutioner, der er baseret på gensidig respekt og tillid, så EU bliver mere demokratisk, mere legitimt og mere effektivt.
Barroso,
    Hr. formand, ærede medlemmer, jeg vil blot på egne og alle Kommissionens medlemmers vegne udtrykke min varmeste tak for den tillid, som her er blevet Kommissionen til del, og sige, at jeg ser denne tillid som et stort, et meget stort ansvar, og at vi vil arbejde, at vi vil gøre vores yderste, for at tjene Europa, tjene EU's institutioner og tjene alle vores borgere. Jeg har i denne stund ikke mere at sige, men vi har meget, ja, virkelig meget, at gøre. Mange tak.
Nicolaï,
    Hr. formand, jeg vil gerne lykønske den nye Kommission, som har bred opbakning i Europa-Parlamentet. Jeg ser frem til at samarbejde med denne nye Kommission. 
Jeg vil også gerne lykønske Europa-Parlamentet. Det, der er sket i dag, har styrket det europæiske demokrati og EU generelt. 

 - Vi er nu færdige med afstemningerne og kan gå videre til stemmeforklaringerne. 

Belder og Blokland (IND/DEM ),
    Vi nederlandske medlemmer af IND/DEM-Gruppen befandt os i et dilemma ved denne afstemning. Under plenarmødet i oktober i Strasbourg reagerede de venstreorienterede og de liberale grupper meget voldsomt på hr. Buttigliones bibelske opfattelser, hvad angår ægteskab og seksualitet. Det var opfattelser, som vi kan tilslutte os.
Europa-Parlamentets holdning betragter vi kritisk. Her hersker der et åndeligt klima, hvor der ikke er plads til afvigende, principielle opfattelser. Vi har derfor svært ved at godkende en Kommission uden Buttiglione.
Der er sket for meget til, at vi kan nøjes med at vurdere den foreslåede Kommissions kapacitet. Denne afstemning kan nemlig ikke betragtes isoleret fra den uret, som hr. Buttiglione udsættes for, især fordi han var loyal over for traktaten.
Det er svært at sige, hvad der er vigtigst, smerten og forargelsen over Europa-Parlamentets optræden eller en vurdering af den foreslåede Kommissions kapaciteter. Der er jo kun én afstemning, som skal afspejle alle vores følelser og overvejelser.
I betragtning af det skitserede dilemma har vi hverken stemt for eller imod. På denne måde viser vi, at religionsfrihed og ytringsfrihed er lige så dyrebar for os som Europas forvaltningskapacitet. 
Bielan, Fotyga, Janowski, Kamiński, Libicki, Roszkowski og Szymański (UEN ),
    Jeg mener, at måden, hvorpå Parlamentet har tvunget ændringer igennem over for Kommissionen under hr. Barrosos lederskab, er en overtrædelse af Parlamentets beføjelser og principperne for trosfrihed.
Udpegelsen af kommissærer bør efter min opfattelse være en suveræn beslutning, som træffes af medlemsstaternes regeringer, og Europa-Parlamentet skal ikke sætte spørgsmålstegn ved deres beslutninger.
Den negative holdning over for hr. Buttiglione, den indstillede kommissær for retfærdighed, frihed og sikkerhed, har været baseret på ideologiske betragtninger, ikke en vurdering af hr. Buttigliones kvalifikationer. Venstrefløjen har udvist en grundlæggende diskriminerende holdning over for hr. Buttiglione, fordi han havde erkendt sin kristne tro.
Endelig mener jeg, at det er en skandale, at der - selv om Parlamentet forhindrede en troende mand, hvis ærlighed tydeligt fremgår af det liv, han lever, i at blive kommissær - i samme kommission er plads til personer, hvis navne ofte figurerer i forbindelse med antidemokratiske kommunistiske regimer. Det er et eksempel på Parlamentets dobbeltmoral.
Jeg undlader derfor at stemme om godkendelsen. 
Bradbourn (PPE-DE ),
    Jeg og mine kolleger fra det britiske Konservative parti har undladt at stemme om Barroso-Kommissionen, for selv om vi i det store og hele støtter den udpegede formand, har vi et alvorligt problem med Kommissionen som helhed.
Vi er klar over, at hr. Barroso har de kvalifikationer, der skal til for at beklæde embedet, og at han i det store og hele deler vores syn på Lissabon-strategien og på transatlantiske forbindelser, og vi er også klar over, at hans Kommission overordnet set deler hans holdninger. Vi ser dette som positivt og støtter den derfor i princippet.
Vi ser dog en række væsentlige problemer, især i relation til diskussionen om hr. Buttigliones tilbagetrækning som kommissærkandidat, samtidig med at man bibeholder mindst én anden indstillet kommissær, som blev kritiseret kraftigt ved den forrige høring i udvalget. Jeg mener, at det er et meget klart eksempel på diskriminering. Vi finder dette uacceptabelt, og det samme gælder for de løfter, indstillede kommissærer har givet, om at de vil forsøge at gennemføre bestemmelser i forfatningen inden dens formelle vedtagelse. Det betragter vi som antidemokratisk.
Som følge af disse modstridende aspekter af den Kommission, hr. Barroso har foreslået, er vi beklageligvis nået til den konklusion, at vi må undlade at stemme.
De Keyser (PSE ),
   I juli stemte jeg imod indstillingen af hr. Barroso som formand for Kommissionen, fordi jeg ikke mente, at han var den kandidat, som de europæiske borgere var i deres gode ret til at forvente. Hans positive indstilling til et angreb på Irak uden om al international ret var ligeledes fuldstændig uacceptabel.
Under mødet i oktober modsatte jeg mig den første Barroso-Kommission, der var en fuldstændig uacceptabel Kommission. Hvis hr. Barroso ikke havde trukket sig i sidste øjeblik for at undgå et knusende personligt nederlag, havde jeg selvfølgelig sagt nej, hr. Barroso, til det hold, der kun var overfladisk ændret, og som De forsøgte at påtvinge os.
Jeg er den dag i dag yderst skeptisk over for fru Neelie Kroes til posten som kommissær for konkurrence, fordi risikoen for en interessekonflikt er stor. Men det er vigtigt, at en ny Kommission endelig kan tage fat på arbejdet. Derfor har jeg stemt ja, men det går imod min overbevisning.
Som mange af mine kolleger afventer jeg nu præsentationen af hendes politiske program. Jeg vil være meget opmærksom på, at det sociale har en central plads i dette program, således som borgerne forventer det. I henhold til artikel 163 i forretningsordenen, ...
Dos Santos (PSE ),
    Jeg har ikke stemt imod forslaget til den nye Kommission, som hr. Barroso har fremsat, på grund af det politiske tilbagetog, som Europa-Parlamentets nylige beslutninger har tvunget den udpegede formand til, men først og fremmest fordi jeg mener, at jeg på den måde har bidraget til at befæste Den Socialdemokratiske Gruppes enhed.
Den nu godkendte Kommission er imidlertid en dårlig løsning (hvilket er særdeles beklageligt i den aktuelle politiske situation), men det skyldes desværre og først og fremmest dens formands svaghed og afhængighed.
Dét er den virkelige synd.
At kommissær Kroes er fastholdt med ansvar for konkurrencepolitikken, er en sand tidsindstillet bombe, der i fremtiden vil kunne skade Kommissionens troværdighed alvorligt.
Kommissionsformanden er blevet godkendt af Parlamentet, og en forkastelse af Kommissionen ville på dette tidspunkt derfor blot gøre det hele værre og åbne for en uønsket politisk krise.
Derfor har jeg hverken stemt for eller imod. 
Estrela (PSE ),
    Jeg har ikke stemt imod den af hr. Barroso foreslåede Kommission (og bidrager derfor ved at stemme hverken for eller imod, at den træder i funktion) af tre fundamentale grunde:
1. Kommissionsformanden har forsøgt at imødekomme Parlamentets krav i almindelighed og Den Socialdemokratiske Gruppes krav i særdeleshed ved at foretage afgørende ændringer.
2. Selv om det efter min opfattelse ikke er den Kommission, som Europa har brug for, og selv om den har en stærk neoliberal tendens, er det nye forslag bedre end det første.
3. Der er stadig nogle problematiske tilfælde blandt de udpegede kommissærer, der ikke synes egnede til at bestride deres ansvarsområde, og som synes at lægge op til alvorlige interessekonflikter. 
Ford (PSE ),
    Kommissionen vil aldrig helt komme til at afspejle mine synspunkter og holdninger som medlem af Labour. Realiteten er, at det ikke er alle europæiske regeringer, der ligger til venstre for midten, og Kommissionen repræsenterer nu engang regeringerne i Europa. Jeg stemmer for Kommissionen, ikke fordi jeg er enig i alt, hvad den står for, men fordi den er en palet med alle de farver, Europas regeringer har.
For tre uger siden præsenterede hr. Barroso en kandidat, som var ude af trit med holdningerne og værdierne i Europa. Parlamentet, som er de europæiske borgeres direkte valgte repræsentanter, tog klart stilling, og derved viste vi, at vi medlemmer af Europa-Parlamentet har en fast vilje - vi er ikke blot Kommissionens gummistempel.
Det står nu klart, at alle kommissærer er på prøve, og vi skal især holde øje med Neelie Kroes i rollen som konkurrencekommissær, da hendes tidligere stilling som lobbyist nemt kunne medføre en interessekonflikt. Vi har spillet med musklerne, og dermed har vi styrket Parlamentet. Nu skal Kommissionen gøre sig fortjent til vores tillid. 
Fruteau (PSE ),
    Den første høringsrunde af kandidaterne til kommissærposterne gjorde det muligt for parlamentsmedlemmerne at konstatere, hvordan visse kandidater ville få vanskeligt ved at varetage de poster, de evt. skulle have ansvar for. Desuden afslørede den forfærdende ideologiske holdninger, som hr. Buttigliones erklæringer, der er stik imod EU's grundlæggende værdier som tolerance, kulturel mangfoldighed og tankefrihed.
Sammensætningen af den nye Kommission, hvis godkendelse Europa-Parlamentet skal tage stilling til, tager ganske vist højde for disse problemer.
Men den besvarer under ingen omstændigheder de politiske spørgsmål og de mange etiske spørgsmål, der var grunden til modstanden blandt et flertal af parlamentsmedlemmerne den 27. oktober.
At man erstatter hr. Buttiglione med hr. Frattini betyder, at posten som kommissær for frihed, sikkerhed og retfærdighed varetages af en mand, der har viet sit liv til at udarbejde love i Italien, der skal beskytte hr. Berlusconi mod de anklager, der rettes mod ham navnlig i forbindelse med korruption. På den anden side forbliver posten som kommissær for konkurrencen på fru Kroes' hænder. Hendes forbindelser med forretningsmiljøerne giver et reelt problem med interessekonflikter.
Gollnisch (NI ),
    Det psykologiske drama omkring Kommissionens indstilling ender i dag med den ventede godkendelse af den nye Kommission. Det, der skulle til, var tre ændringer. Tydeligvis meget sekundære ændringer, men faktisk meget afslørende.
Udvisning af hr. Buttiglione, der turde forkaste ligestilling mellem den naturlige familie og den homoseksuelle. Udvisning af fru Udre, hvis forseelse i vores øjne er, at hun har forsvaret landmændene i sit eget land for meget. Men derimod beholder man hr. Kovács, en ungarsk stalinist, der er konverteret til den socialistiske model, og som udstillede sin manglende kompetence. På posten som kommissær for konkurrence beholder man fru Kroes på trods af hendes forbindelser til store multinationale virksomheder. Og som landbrugskommissær beholder man fru Fischer Boel, hvis mand opdrætter svin i Rusland, på trods af den tydelige interessekonflikt.
Med denne sammensætning er Kommissionen slet ikke uafhængig. Jo, den er skam uafhængig af nationer og stater, men den er ikke uafhængig af multinationale virksomheder eller dominerende og frihedsødelæggende doktriner, som vi endnu en gang netop har været vidner til i Belgien.
Barroso-Kommissionen er desværre perfekt til den opgave, der venter den: En accelereret globalisering med amerikansk herredømme, afindustrialisering af Europa, Tyrkiets indtrædelse, nationalstaternes forsvinding til fordel for en europæisk overstat med en forfatning, afvikling af den europæiske sociale model og organiseret immigration.
Gomes (PSE ),
    Jeg har valgt at lade den af kommissionsformand Barroso foreslåede Kommission træde i funktion, fordi jeg mener, at en forkastelse på baggrund af de nylige hændelser ville medføre en dyb krise for EU's virksomhed og indebære en alvorlig konflikt mellem institutionerne. Selv om det takket være Europa-Parlamentets indsats er lykkedes at fjerne det mest afvigende element blandt det oprindeligt udpegede kommissærkollegium, mener jeg, at det er en alt for neoliberalt orienteret Kommission med en ledelse, der kan vise sig kompetent, hvis den ikke fejler i respekten for de demokratiske principper og i målsætningerne for den europæiske integration.
Jeg kunne dog ikke stemme for Kommissionen, fordi jeg er særdeles utryg ved, at Neelie Kroes stadig har ansvar for konkurrenceområdet. Jeg tvivler ikke på hendes kompetence, især hvis man følger logikken om, at "ingen er bedre til at vogte gæs end den, der selv har været ræv". Hendes personlige uangribelighed - som er afgørende for en kommissær - kan imidlertid betvivles, fordi hun blandt de mange multinationale virksomheder, som hun erklærede at have været professionelt tilknyttet, undlod at nævne våbenproducenten Lockheed Martin.
Jeg er også forbeholden over for, at området retlige anliggender, frihed og sikkerhed er overladt til en af hr. Berlusconis tidligere ministre, medansvarlig for at forsinke godkendelsen af den europæiske arrestordre …
Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Det svenske parti Junilisten stemte nej til hr. Barrosos første forslag af to grunde. For det første mente vi, at han havde forhandlet med regeringerne med henblik på at opnå en ekstremt føderalistisk Kommission. For det andet mente vi, at han havde udvist meget dårlig dømmekraft ved at foreslå hr. Buttiglione som ansvarlig for kvinders ligestilling og homoseksuelles rettigheder. Derimod havde vi ingen indvendinger mod hr. Buttiglione som medlem af Kommissionen på en anden post. Der må naturligvis ikke forekomme nogen diskriminering af katolikker eller andre religiøse trosretninger.
Nu er denne sidste fejltagelse blevet rettet, men det nye forslag er endnu mere føderalistisk end det forrige. Det afspejler mere den politiske elites vilje end folkets vilje.
Junilisten har fået sit mandat fra vælgere, der modsætter sig fortsat centralisering og bureaukratisering af det europæiske projekt. Derfor stemte vi nej til hr. Barrosos forslag. 
Hazan (PSE ),
    På trods af det tilbageslag, der i oktober blev opnået på grund af pres fra de europæiske socialdemokrater under præsentationen af den første Kommission, mener jeg i det store og hele, at de ændringer, der er foretaget af kommissionsformanden, er utilstrækkelige til at give ham vores støtte. Derfor har jeg stemt mod godkendelsen af hr. Barrosos Kommission.
I modsætning til et flertal af socialdemokraterne er mit nej til Barroso-Kommissionen en skærpelse og - i lighed med min gruppe - et klart og tydeligt nej til at give en blanco-check til en Kommission, der ikke deler min opfattelse af tolerance, mangfoldighed og friheder. En Kommission, der har fastslået sin liberale og konservative tankegang.
På nuværende tidspunkt må vi sørge for at være opmærksomme over for en Nellie Kroes på posten som kommissær for konkurrence og en Fischer Boel ved landbruget, som i hjertet af Kommissionen udgør en stor risiko for interessekonflikter, og over for en Frattini, der er Silvio Berlusconis ambassadør for retfærdighed og frihed.
Helmer (PPE-DE ),
    Jeg har undladt at stemme om Barroso-Kommissionen, for selv om jeg i det store og hele støtter den udpegede formand, hr. Barroso, har jeg et grundlæggende problem med hans Kommission som helhed.
Jeg er klar over, at hr. Barroso er en centrum-højre-politiker, og at han er atlantiker. Jeg er også klar over, at hans Kommission overordnet set har en klar centrum-højre-orientering. Det ser jeg som noget positivt, og jeg er derfor tilbøjelig til at støtte den.
Imidlertid går Barroso-Kommissionen ind for ratificering af EU-forfatningen, og mit parti, det britiske Konservative parti, er imod ratificering og mener, at forfatningen er i strid med det britiske folks interesser.
Det bliver ikke bedre af, at flertallet af de indstillede kommissærer ved høringerne har indikeret, at det er deres faste intension at gennemføre dele af forfatningen, som ligger inden for deres respektive områder, inden ratificeringen. Jeg finder dette helt uacceptabelt og ser det som en krænkelse af demokratiet.
Som følge af disse modstridende aspekter af Barroso-Kommissionen er jeg beklageligvis nået til den konklusion, at jeg må undlade at stemme. 
Lulling (PPE-DE ),
    Jeg vil stemme for indsættelsen af Den Europæiske Kommission i løbet af denne uge, ligesom jeg var allerede fast besluttet på at gøre det for tre uger siden, inden hr. Barroso trak sit forslag tilbage.
Ændringerne i sammensætningen, der siden er kommet, har ikke ændret min mening om Kommissionen i sin helhed, der er i en situation, hvor den skal løse de mange udfordringer, der venter den. Dette fortjener altså min tillid, selv om visse valg for tre uger siden, forekom mig anfægtelige.
Generelt tvivler jeg på, at de seneste begivenheder, der dog omtales som en stor sejr for Parlamentet, i virkeligheden har tjent sagen for et mere demokratisk Europa og fremmet klarheden i den interinstitutionelle dialog.
Jeg beklager navnlig dette skadelige klima med heksejagt, der er opstået efter nogle meget uheldige udtalelser om en kommissærkandidat.
Det står fremover klart, at proceduren med individuel indsættelse af kommissærerne, en procedure, der ikke figurerer nogen steder i traktaterne, men som faktisk gennemføres her i Parlamentet, hurtigt kan komme på afveje: Den er blevet anvendt på en uretfærdig og tilfældig måde.
For flere af mine kolleger er inkompetence en religiøs synd
Mann, Thomas (PPE-DE ),
    Jeg har netop stemt for den nye Kommission. Jeg har tillid til, at hr. Barroso vil være en god dirigent for et orkester, som nu skal til at stemme instrumenterne. Han vil skulle beherske partiturer af forskellig sværhedsgrad inklusive den, som Parlamentet har tilbudt ham i dag.
Jeg havde forventet, at ungarerne ville udvise langt større taktfølelse her. Hr. Kovács skulle ikke have kandideret igen, og ikke kun på grund af hans kommunistiske tankegang. Det vil vise sig, om hans evner, der var utilstrækkelige i energispørgsmål, vil være tilstrækkelige på skatteområdet. Fru Kroes fra Nederlandene vil efter alt at dømme blive Kommissionens specialist i dissonanser. Det nuværende rådsformandskab skulle have trukket hendes kandidatur tilbage, da hun savner den nødvendige uafhængighed i konkurrencespørgsmål.
Jeg har kun ringe forståelse for hr. Buttigliones tilbagetræden. Hans store ekspertise ville have været en berigelse for hele Kommissionen, og mange blandt publikum ville have ønsket at se ham - måske i en anden stilling - som fortolker, selv om ikke alle deler hans synspunkter. Europa skal forblive en platform for meningsfrihed, religionsfrihed og kulturel pluralisme. Vores tidligere kollega, hr. Buttiglione, bekendte sig gentagne gange til de europæiske værdier og garanterede at ville rette sig efter gældende lovgivning.
Jeg håber, at de fremtidige kommissærkandidater, som medlemsstaterne nominerer, uden undtagelse vil være kvalificeret til jobbet. Det skal så være op til kommissionsformanden at træffe sit valg blandt en række talentfulde aktører. 
Martinez (NI ),
    Ud over universelle figurer som Vasco de Gama og Magellan har Portugal bidraget til antallet af markante politikere med Pombal - den portugisiske Richelieu. Og indtil den sorte onsdag i oktober 2004 var der også Dem selv, hr. Barroso. Ligesom Richelieu forsøgte De at modstå de små paver i Parlamentet og tegneseriefurierne i vores lille Colosseum. Selv om tavsheden herskede her, da Theo Van Gogh fik halsen skåret over som på Rembrandts maleri, der forestiller det abrahamske ritual, fortjente Rocco Buttiglione støtte. Det er derfor, at vi, selv om jeg ikke er enig i den uhæmmede euroliberalisme i den strenge budgetaftale eller i eurotyrkismen, som De ønsker at gennemføre, har besluttet at støtte Deres modstandskamp på dette frihedspunkt.
Siden hen har de franske politiske inkvisitorers spørgsmål tvunget Dem til at give op. Jeg skelner mellem manden og institutionen, fordi jeg gerne vil ønske førstnævnte held og lykke med ansvaret for den europæiske karavel, der godt nok har kurs mod en død stjerne, fordi udfordringen i det 21 århundrede ikke mere er at organisere 500 millioner europæere, men 6 milliarder jordboere. 
Meijer (GUE/NGL ),
    I en stemmeforklaring den 15. september 1999 gjorde jeg især indvendinger mod, at den foreslåede nye kommissær Bolkestein var kandidat.
Han var dengang den kandidat, som mest uforbeholdent foretrak tvunget privatisering af offentlige opgaver og annullering af alle mulige EU-opgaver, som ikke passede til hans ultraliberale syn på økonomien. Han efterlader os et udkast til et tjenesteydelsesdirektiv, som allerede nu er kendt som det grusomme direktiv, fordi han sætter nationale regler for beskyttelsen af arbejdet ud af kraft ved at lade dem konkurrere med hinanden.
Jeg havde indvendinger mod hr. Bolkestein, fordi han er ideologen bag et forkert Europa, men hans kvaliteter som politiker har jeg altid taget fuldstændig alvorligt. Det gælder ikke for hans ligeledes liberale efterfølger, som Nederlandene har udpeget.
Hun forsvandt fra den nederlandske politiske arena for 15 år siden, og siden da er hun nogle gange blevet omtalt negativt i medierne på grund af hendes tidligere handlinger som minister og derefter hendes optræden som forretningskvinde. Som jeg sagde under forhandlingen i går, foretog hun hele tiden omstridte valg, som snarere kun favoriserede små grupper af interesserede end almenvellet. Derfor må vi alvorligt regne med, at hun snarere ...
Ribeiro (GUE/NGL ),
    I betragtning af de strikt politiske grunde, som i juli fik os til at stemme imod godkendelsen af hr. Barroso som formand for Kommissionen, og i betragtning af de valg og de høringer af de valgte, som har resulteret i sammensætningen af den Kommission, der vil føre de politiske målsætninger ud i livet, som vi er imod, og som vi bekæmper, har vi stemt imod Kommissionen i den foreslåede sammensætning. Den har på ingen måde ændret, men snarere bestyrket de politiske overvejelser, der begrundede vores stillingtagen i juli, hvortil kommer de grunde, som vi har redegjort for i stemmeforklaringen om den fælles holdning i denne sag. Vi bekræfter vores vilje til og kamp for andre politiske målsætninger, der lægger vægt på de sociale, regionale og miljømæssige spørgsmål, og på den økonomiske og sociale samhørighed, der altid skubbes til side. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for den udpegede Kommission, sådan som jeg gerne ville have gjort, da hr. Barrosos første hold blev præsenteret.
I en tid så præget af ønsker og muligheder som denne, hvor udvidelsen og den offentlige debat om den nye forfatningstraktat finder sted, skulle man have forventet, at en følelse af ansvar havde styret beslutningsprocessen hos alle Parlamentets politiske grupper. Det har desværre ikke været tilfældet.
Jeg beklager, at det ikke lykkedes ved den første lejlighed for tre uger siden, og især fordømmer jeg den forkastelige måde, hvorpå medlemmer af Parlamentet og visse af dets tjenester lod sig påvirke af en misinformationskampagne rettet mod professor Buttiglione og ligefrem viste sig at fremme denne kampagne. En fordrejet udlægning af sagen, der i ond tro blev kolporteret videre ud til grupper af aktivister, svarer objektivt set slet ikke til det, der foregik under parlamentshøringerne. 
Som portugiser tror jeg, at ingen af mine landsmænd med et blot minimalt kendskab til europæiske forhold kunne forstå, at et medlem af Europa-Parlamentet fra Portugal ville stemme imod en Kommission, der for første gang ledes af en portugiser. Jeg havde ikke ventet, at nogen medlemmer ville klynge sig til en sådan enøjethed, der er temmelig sekterisk og virkelighedsfjern.
Jeg ønsker alt det bedste for kommissionsformanden og hans hold og håber, at deres indsats vil få Unionen til at trives i respekt for mangfoldigheden. 
Queiró (PPE-DE ),
    Selv om jeg er uenig i visse aspekter af denne beslutning, har jeg stemt for, fordi jeg mener, at den i forhold til de forskellige andre forslag udgør et acceptabelt kompromis, især med hensyn til punkt 5 (a), som jeg finder helt centralt, eftersom den endelige begrundede afgørelse om at beholde en kommissær, der har mistet Parlamentets politiske tillid, forbliver blandt kommissionsformandens beføjelser.
De øvrige kompromiser har som helhed til formål at forbedre samarbejdsforholdet mellem Parlamentet og Kommissionen, hvilket jeg bifalder. Tilbage står subsidiaritetsspørgsmålet. Desværre har kompromisbeslutningen ikke inkluderet nogen opfordring til at respektere dette princip, sådan som det var tilfældet i et ændringsforslag fra UEN-Gruppen. At dette ændringsforslag ikke er blevet vedtaget, friholder ikke Parlamentet eller nogen af de andre EU-institutioner fra nøje at efterleve det i overensstemmelse med såvel de nuværende traktater som den fremtidige forfatningstraktat. Jeg har derfor kunnet stemme for. 
Ribeiro (GUE/NGL ),
    Dette forslag til fælles beslutning - fælles for de grupper, der har underskrevet det - er meget betegnende. Med "der henviser til", "glæder sig over", "forventer", "kræver" stemmer underskriverne (alligevel) for den nye Kommission i dens udbedrede skikkelse.
Alt det, som underskriverne henviser til, glæder sig over, forventer og kræver, ændrer ikke på noget, men styrker tværtimod de - politiske - grunde, som fik os til at stemme imod hr. Barroso som formand for Kommissionen.
Kommissionen, som den ser ud nu, er blot det hold, der vil føre de politiske målsætninger ud i livet, som vi er imod, og som vi bekæmper.
Hvis vi havde været i tvivl, skulle oktoberepisoden og den forbigående enighed, der opstod, være nok til, at vores tvivl forsvandt. De udpegede kommissærer, der er udtryk for den skandaløse sammenspisthed mellem den økonomisk-finansielle magt og de politiske institutioner, fastholdes og dét i en styrket position. Erstatningen for den kommissær, der i den grad sårede visse medlemmers menneskerettighedsfølelser, gentog i høringerne de samme svar, som tjenesterne havde forberedt til den kommissærkandidat, som han skulle erstatte på grund af de udtalelser, som denne var fremkommet med på høringerne.
Vi har kun kunnet stemme, ligesom vi gjorde i juli, nemlig imod dette forslag til beslutning,
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Jeg har naturligvis stemt for kompromisforslaget til beslutning, der med den ansvarsfølelse, som kendetegner os, udtrykker den balance, der lod sig finde mellem de forskellige politiske grupper, som havde underskrevet det.
Jeg vil dog gerne fremhæve betydningen af det ændringsforslag, som UEN-Gruppen havde stillet (og som jeg har stemt for), og som opfordrer den nye Kommission, der nu endelig træder i funktion, til nøje at respektere subsidiaritetsprincippet. 
Respekten for subsidiaritetsprincippet - der længe har været et grundlæggende krav, som ikke kan understreges nok - er selve lakmusprøven på de ægte Europatilhængere, der ikke kun i ord, men også i gerning er tro over for den idé og det motto, som forfatningstraktaten har sammenfattet, nemlig "forenet i mangfoldighed".
Jeg fordømmer, at medlemmerne fra den portugisiske venstrefløj (socialister, kommunister og Venstreblokken) har stemt imod dette forslag, der forsvarer og hævder subsidiaritetsprincippet, og derfor med deres 15 mulige stemmer har været skyld i, at det blev forkastet.
Endelig vil jeg gerne prise et punkt fremhævet i den tale, der blev holdt af formanden for Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater, hr. Poettering, om, at den nye Kommission bør indtage en helt ny holdning, der inddrager de nationale parlamenter snævert i den europæiske integrationsproces, hvilket bedst lader sig udtrykke i en interinstitutionel aftale. 
Roure (PSE ),
    Den 26. oktober undgik hr. Barroso at sætte sin Kommission til afstemning i Europa-Parlamentet.
Beslutningen blev truffet som følge af modstanden mod en række kommissærer efter deres høringer. Vi skal i dag udtale os om indsættelsen af Barroso-Kommissionen, der bliver præsenteret som "den nye Barroso-Kommission".
Jeg vil ikke vende tilbage til tidligere episoder, som vi alle kender. Jeg deltog som gruppekoordinator for Udvalget om Borgernes Rettigheder til høringen af hr. Frattini, der er en intelligent og politisk korrekt mand, men at give dette embede til en minister fra Berlusconis regering - Berlusconi, der har vist os, hvordan han efter behag gradbøjer loven - bekymrer mig. Fru Neelie Kroes bevarer den samme post, og før eller siden vil der opstå interessekonflikter. Vi har ingen garanti for uafhængighed eller upartiskhed.
Hr. Barroso har hørt vores bemærkninger, men jeg ville have foretrukket, at han havde lyttet til dem. De ændringer, han har foreslået, er kosmetiske.
Disse få ændringer stiller mig ikke tilfreds, og jeg holder fast i min tidligere overbevisning. Derfor modsætter jeg mig med min stemme indsættelsen af denne Kommission. 
Silva Peneda (PPE-DE ),
    EU befinder sig i en fase, hvor der bør gennemføres en række vigtige reformer med henblik på at sikre udviklingen af den sociale model, som er en uadskillelig del af vores civilisation.
Hvis Europa stadig skal fremstå som et fredsprojekt, er det nødt til at skabe økonomisk vækst og flere arbejdspladser, fremme bæredygtig udvikling, vise tegn på større social og regional samhørighed inden for egne grænser og spille en langt mere relevant rolle på den internationale scene og i bekæmpelsen af terror.
Disse målsætninger forudsætter, at EU og medlemsstaterne vedtager særdeles proaktive politikker.
I denne sammenhæng har Kommissionen behov for en koordinering til at lede arbejdet med at føre reformerne ud i livet inden for rammerne af kompromiser med de forskellige politiske kræfter, der er repræsenteret i Europa-Parlamentet.
Jeg ser i José Manuel Durão Barroso den reformånd og de lederkvaliteter, som EU's udøvende organ virkelig har behov for under disse omstændigheder.
Jeg har derfor stemt for den Kommission, som hr. Barroso står i spidsen for
Det forhold, at det er en landsmand, der skal lede Kommissionen, gør, at jeg afgiver min stemme med stor stolthed. 
Toussas (GUE/NGL ),
    Vi har stemt imod Barroso og den nye Kommission, fordi de står for en fortsættelse og skærpelse af EU's befolkningsfjendtlige, enerådige og krigselskende politik.
At forslaget blev trukket tilbage, og nogle af kommissærerne blev skiftet ud, har med intern modstand at gøre og et forsøg på at finde nogle personer, som mere effektivt vil føre den samme politik, så man får et "demokratisk" påskud for en ny enighed mellem socialdemokratiske og konservative partier. Derfor har debatten fokuseret på personerne i stedet for den nye Kommissions politik, netop for at vildlede befolkningerne.
Udtalelserne fra de nye kandidater til Kommissionen bekræfter vores opfattelse, nemlig at de med iver vil tjene kapitalens interesser. De har forsvaret indsatsen for at fremme og gennemføre den reaktionære forfatningstraktat, det enerådige og terroristiske Haag-program, der er vendt mod arbejdstagerne, fremskyndelsen af nye arbejderfjendske foranstaltninger inden for Lissabon-strategien og optrapningen af EU's imperialistiske aggressivitet. Socialdemokraterne, De Grønne, De Liberale og alle andre, der har fejret udskiftningen af nogle af kommissærerne som en sejr for demokratiet, snyder befolkningerne, hvad angår EU's politik og karakter.
KKE's medlemmer af Europa-Parlamentet stemmer imod Kommissionen og vil bidrage til at udvide den folkelige kamp for at afvise og vælte de befolkningsfjendtlige politikker, som valget af den nye Kommission markerer med alle medlemsstaternes regeringers "velsignelse". 
Weber, Manfred (PPE-DE ),
    Selv om jeg havde mine betænkeligheder, stemte jeg for Barroso-kommissionen
Det positive billede af et kristeligt præget Europa har lidt skade på grund af GUE/NGL-Gruppens propagandistiske kampagne i Parlamentet. 
Fatuzzo (PPE-DE ).
   - Hr. Barroso, kære kommissærer, De fik også en stemme fra hr. Fatuzzo fra Pensionistpartiet under Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater. Jeg vil opfordre kommissionsformand Barroso - som man har fortalt mig er 48 år, og som således er meget ung - til netop på grund af sin unge alder at lægge vægt på - hvilket han utvivlsomt vil gøre, og hvilket de unge som regel gør - ældres skæbne og problemer i hele Europa. Et stort antal ældre lider nemlig under en meget vanskelig økonomisk situation, eftersom deres pension ofte ikke mere end lige rækker til et glas vand og et stykke brød. Jeg tror, at det at hjælpe trængende ældre i hele Europa er en af de målsætninger, som det ville glæde os meget, at man nåede i løbet af de næste fem år. 
Martin, David W. (PSE ).
   - Hr. formand, det interessante ved de forløbne seks uger er, at de har vist, at resultatet ikke altid skal være nul i politik, og at mere end én institution kan vinde, når vi er uenige. Kommissionen er kommet ud af processen bedre rustet og bedre egnet til at udføre sine opgaver i de næste fem år. Parlamentet har fået noget ud af processen, fordi vi har vist, at vi kan styre det udøvende organ, og at vi har indflydelse på dets sammensætning. Det er godt for Parlamentet.
For nu kort at vende mig mod mit eget område - jeg er nu medlem af Udvalget om International Handel - har hr. Mandelson klaret sig rigtig godt over for udvalget. Han viste en klar indsigt i de emner, han skal arbejde med i de kommende fem år, og han tilkendegav også et stærkt ønske om at arbejde sammen med Europa-Parlamentet. Det er meget positivt. 
Titley (PSE ).
   - Hr. formand, min delegation stemte for denne Kommission, fordi vi hele tiden har ment, at det var et spørgsmål om kommissærernes kompetence. Vi var ikke glade for det oprindelige forslag, men vi mener, at hvis hr. Barroso havde håndteret situationen bedre, kunne vi have undgået de problemer, der opstod. Vi anerkender dog de vanskeligheder, han stod over for med visse regeringer.
Vi har stadig betænkeligheder over for denne Kommission, og vi vil stille den til ansvar i fremtiden. Vi vil også stille Kommissionen til ansvar for de løfter, kommissionsformand Barroso gav Parlamentet i dag, ikke mindst hvad angår menneskerettigheder. Jeg har her til morgen skrevet til Parlamentets formand, hr. Borrell, for at gøre opmærksom på de skandaløse episoder, der fandt sted i aftes og tirsdag aften i fodboldkampe mellem England og Spanien, hvor sorte engelske spillere blev udsat for racistiske tilråb. Jeg beder Kommissionen tage skridt til at gøre noget ved racismen i fodboldverdenen i overensstemmelse med kommissionsformand Barrosos løfte. 
Vanhecke (NI ).
   - Hr. formand, fjernelsen af kommissærkandidat Buttiglione fra den nye Kommission har trods alt haft mindst én fordel. Det har gjort det temmelig nemt for mig at stemme imod denne nye Kommission i dag.
Det er simpelthen en skændsel - og det må vi igen i dag notere os - at en dygtig person bliver ofret på den politiske korrektheds alter, udelukkende fordi han også har en personlig overbevisning, som åbenbart ikke svarer til flertallets overbevisning her i Parlamentet. Det til trods for, at samme Kommission, som vi har godkendt i dag, også har Louis Michel som medlem, diktatorers personlige ven, medarbejder og store støtte, diktatorer med blod på hænderne, såsom Laurent Kabila i sin tid eller Fidel Castro i dag.
Det er en skændsel, men vi ved i det mindste, hvordan sagen forholder sig. Denne Kommission er politisk korrekt, denne Kommission vil med den europæiske forfatning tvinge os til at sluge endnu mere uniformisme. Denne Kommission vil belemre os med et ikke-europæisk land som Tyrkiet. Vi vil ikke svigte vores virkelige europæiske idealer. Vi vil bekæmpe denne Kommission med næb og kløer i de kommende år. 
Claeys (NI ).
   - Hr. formand, kommissionsformanden kalder sammensætningen af sit hold for et kompromis. Det er i hvert fald et kompromis, som ikke er tilfredsstillende. Rocco Buttiglione måtte efter en venstreorienteret hadekampagne forsvinde, fordi han gav udtryk for opfattelser, som efter forlydende ikke er politisk korrekte.
Den mulige interessekonflikt, som fru Kroes og fru Fischer-Boel mistænkes for, er åbenbart ikke noget problem. Heller ikke hr. Kovács kommunistiske, stalinistiske fortid synes at være et problem. Det er simpelthen dobbeltmoralsk. Mere er der ikke at sige om det.
Der tales meget om demokrati, men i virkeligheden begrænses ytringsfriheden, og der tages ikke hensyn til befolkningens vilje. Det illustrerer sagen om Tyrkiet perfekt. Den nye Kommission vil gennemtvinge Tyrkiets tiltrædelse for enhver pris, selv om et overvældende flertal af europæerne er imod det. Det er også en grund til, at denne Kommission slet ikke fortjener støtte og tillid. 
Cavada (ALDE ).
   -Hr. formand, kære kolleger, et betragteligt mindretal af medlemmerne af ALDE har undladt at stemme, og jeg vil gerne forklare hvorfor, derfor fremsætter jeg denne stemmeforklaring.
Et komfortabelt flertal havde allerede i juli beroliget og bekræftet kommissionsformanden. Alligevel svækkedes hans politiske autoritet i oktober på grund af manglende fordringsfuldhed og først og fremmest med den italienske affære. Og som om det ikke var nok, blev lektien overhørt både af visse stater og af kommissionsformanden, der bøjede af og accepterede mindst en - eller måske to - kommissærer i en Kommission, der vil være omgivet af mistillid på grund af risiko for interessekonflikter, der stadig er til stede. Det er ikke personen, det drejer sig om, hun er meget kompetent, men ligegyldigheden er virkelig meget betænkelig. Vi er skuffede, vi vil være årvågne over for denne Kommission, og vi vil opfatte det som vores pligt at være påpasselige og agtpågivende. Europa har brug for umage og klarhed.
Held og lykke til denne Kommission, hvis den kan holde tiden ud! 
Formanden.
   - Vi har nu afsluttet punktet stemmeforklaringer. 

Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Vi har stemt for denne betænkning, da der heri i hovedtræk redegøres for Den Europæiske Ombudsmands årsrapport for 2003. Vi tager afstand fra, at man i betænkningen refererer både til chartret om grundlæggende rettigheder i EU og til traktaten om udarbejdelse af en forfatning for Europa. Vi støtter ikke disse dele af betænkningen, selv om vi stemmer for den. 
Martin, David W. (PSE ),
   ) Jeg glæder mig over denne betænkning, der understreger vigtigheden af, at hver eneste borger i Europa har ret til en lettilgængelig, uafhængig instans, der uvildigt kan behandle hans klager. Det er i pagt med kapitel V (Borgerne i Unionens medlemsstater), artikel 41 (Ret til god forvaltning), i EU's charter om grundlæggende rettigheder.
Jeg hilser det velkommen, at der i betænkningen efterlyses endnu større åbenhed inden for de europæiske institutioner.
Jeg er også enig i, at en stigning i antallet af klager til Ombudsmanden i løbet af det sidste år ikke nødvendigvis skal ses som noget dårligt, da man i hele Europa er blevet mere opmærksom på institutionen som en klagemulighed.
Queiró (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for hr. De Rossas betænkning (A6-0030/2004).
Jeg mener, at Ombudsmandens medvirken til at fremme åbenhed og ansvarlighed i beslutningsprocesserne og administrationen hos EU's institutioner er essentiel for at opnå en Union, der oprigtigt forfølger målsætningerne om at træffe beslutninger så åbent som muligt og så tæt på borgerne som muligt.
Jeg minder om, at Europa-Parlamentet enstemmigt har vedtaget adfærdskodeksen for god forvaltningsskik i Fællesskabets forskellige institutioner og organer, og at Kommissionen endnu ikke har vedtaget denne kodeks. Efter en anmodning fra ombudsmanden om ændring af bestemmelserne i Ombudsmandens statut vedrørende hans aktindsigt og retten til høring af vidner, har Parlamentet ydermere anbefalet ændringer af disse bestemmelser, men de er forblevet uændrede på grund af Rådets og Kommissionens forbehold.
Ombudsmandsinstitutionen har haft den positive rolle at informere borgerne om deres rettigheder og pligter i forhold til de europæiske institutioner, og det er derfor vigtigt, at Parlamentet sætter alle sine kræfter ind på at foretage en samlet vurdering af Ombudsmandens statut, så institutionen kan blive mere effektiv og bedre i stand til at besvare borgernes henvendelser. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Ligesom ordføreren støtter jeg en godkendelse af Den Europæiske Ombudsmands årsberetning for 2003, der dækker den sidste del af den tidligere ombudsmands embedsperiode og de første måneder af den nuværendes.
Hvad angår den tidligere ombudsmand, vil jeg gerne fremhæve indsatsen for aktindsigt i Fællesskabets dokumenter, for fuld gennemsigtighed i institutionernes udvælgelsesprøver og for, at alle fællesskabsdokumenter, der direkte angår borgerne, skal være passende begrundet. Jeg fremhæver den vigtige anbefaling af en adfærdskodeks for god forvaltningsskik i Fællesskabets forskellige institutioner, og som kun Kommissionen mangler at vedtage.
Med hensyn til den nuværende ombudsmand er der også positive signaler, særlig det betragteligt stigende antal klager (30 % i 2004), der har fået en passende behandling.
I betænkningen konstateres det endelig, at der hos borgerne er ringe viden om, hvilke områder der er omfattet af ombudsmandens beføjelser, siden en overvældende procentdel af klagerne falder uden for hans kompetence. Dette forhold viser blot, at der er behov for at følge op på de forskellige løsninger, der finder anvendelse i EU, men som i praksis ikke fungerer så godt som ønsket hverken set ud fra de problemer, de skulle løse, eller de muligheder, de måtte rumme. 
Martin, David W. (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil godt tage et punkt op, vel vidende at Parlamentets formand stod i en vanskelig situation. Jeg var meget ked af at se, at et almindeligt parlamentsmedlem - et menigt medlem - der ønskede at komme med en bemærkning til forretningsordenen, ikke fik ordet, men da lederen af en gruppe bad om ordet, fik han det med det samme.
Som sagt er jeg klar over de vanskelige forhold, vi arbejdede under på det tidspunkt. Men det er vigtigt, at en af de få rettigheder, som menige parlamentsmedlemmer har, nemlig at fremsætte bemærkninger til forretningsordenen og at tage del i sessioner som ved disse stemmeforklaringer, ikke undermineres. Under disse omstændigheder bør formanden behandle alle medlemmer ens. Gruppeledere har ikke krav på særbehandling, når det gælder forretningsordenen.
Jeg beder Dem meget forsigtigt gøre Parlamentets formand opmærksom på dette. 
Formanden.
   - Tak, hr. Martin, det vil selvfølgelig blive formidlet videre til formanden, men De ved jo, hvor vanskeligt dette er, eftersom De selv har været en enestående næstformand. 



 - Næste punkt på dagsordenen er forhandlingen om fem beslutningsforslag om Costa de Marfil. 
Aubert (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, først og fremmest ønsker jeg på vegne af De Grønne at tilslutte mig de beslutninger, der er truffet af Sikkerhedsrådet i denne uge vedrørende navnlig våbenembargoen. Det er dog på betingelse af, at denne embargo reelt bliver overholdt, og at man kan kontrollere våbensalg meget mere effektivt, som det i øvrigt understreges i betænkningen, der er fremsat af vores kollega hr. Romeva. Men det handler faktisk om at reagere med fasthed over for den vold, der bliver begået i Côte d'Ivoire, og det drejer sig ligeledes om at reagere langsigtet og ikke kun, når situationen bliver for uholdbar.
Det er derfor, vi mener, at vi har behov for en gennemgående reform af Afrika-politikken - ikke kun i Frankrig, men også i EU - så man kan tage højde for navnlig spørgsmålene om økonomi og bæredygtig udvikling i den udenrigspolitik, vi fører over for disse lande. Hvad angår Côte d'Ivoire, skal man endda understrege, at prisfaldet på råstoffer - prisfaldet på kakao - har kastet en stor del af befolkningen ud i stor elendighed, hvilket medvirker til at destabilisere landet endnu mere.
Desuden har EU for nylig fornyet sin fiskeriaftale med Côte d'Ivoire, hvilket giver enorme problemer, fordi man står midt i en borgerkrig, og det er ikke muligt at kontrollere fiskeriaftalerne. Der findes ligeledes strukturelle justeringspolitikker, der har en enorm destabiliserende effekt på uddannelses- og sundhedssystemerne samt på de offentlige tjenester. Kort sagt spiller alle disse politikker, den økonomiske, kommercielle, finansielle, også en stor rolle i den politiske situation i disse lande. Dette fjerner naturligvis ikke ansvaret fra de afrikanske politikere og politikerne i Côte d'Ivoire, men vi må absolut handle langsigtet for at forene disse politikker.
Man kan således ikke på den ene side i nord slå til lyd for en optrapning af væbnede styrker, naturligvis i et god sags tjeneste, for at afvæbne styrker, som man i øvrigt tidligere har solgt våben til, og på den anden side bidrage til at øge elendigheden i hele befolkninger gennem finansielle politikker, der er ubalancerede og destruktive, og som gør indførelsen af retsstaten og demokratiet endnu vanskeligere.
Det er altså en helt anden vej, vi ønsker at se EU tage med hensyn til Côte d'Ivoire og samtlige afrikanske lande, således at vi forener alle disse aspekter, og ikke stiller os tilfredse med, selv om det også skal gøres, at reagere på disse ekstremt vanskelige kriser. 
Kinnock, Glenys (PSE ).
   - Hr. formand, de dramatiske begivenheder i Côte d'Ivoire har endnu en gang vist, hvor skrøbelig situationen er i det land, der før i tiden blev betragtet som en stor økonomisk succes i en ellers meget sårbar region i Afrika. Folk plejede at strømme dertil for at søge arbejde og velstand.
Situationen er meget bekymrende, fordi der har været en klar tilskyndelse til vold. Det er især skræmmende, hvis man husker, at præcis den samme situation opstod i Rwanda, hvor militser blev opfordret til at angribe civile - især civile franskmænd - i meddelelser, der blev udsendt på både offentlige og private radiostationer. Det glæder mig, at FN-resolutionen tager fat på denne tilskyndelse til vold via radioen, men jeg så gerne, at FN som en del af sit mandat også blev tildelt fredsbevarende status til at håndtere sådanne situationer.
Situationen i Côte d'Ivoire drejer sig især om at placere skylden. Da jeg for ca. et år siden var der på en AVS-EP-mission, var der meget snak i nord og syd, blandt rebeller og regeringsfolk, om, hvilken side der havde ansvaret for Linas-Marcoussis-aftalens sammenbrud.
Modviljen i landet retter sig ikke blot mod Frankrig. Historiens vægt bruges nu som et slagkraftigt våben til at vække folkelig modvilje mod præsident Gbagbo og Frankrig. Nogle frygter, at Abidjan er ved at udvikle sig som Kinshasa i Den Demokratiske Republik Congo - et land, hvis skyskrabere og boulevarder nu ligger i ruiner.
Mit synspunkt er baseret på det, jeg så, da jeg var i Côte d'Ivoire, og det er, at det i langt højere grad er afrikanere mod afrikanere. Der er tale om etniske grupper fra nord mod etniske grupper fra syd og jordbesiddere mod migrerende arbejdere, som ønsker at være jordbesiddere. Konfrontationen handler også om Côte d'Ivoires mest værdifulde aktiv, kakao. Det, der gør situationen særlig vanskelig, er, at der er spørgsmål, som ikke blev løst ved uafhængigheden, og som har ulmet under overfladen lige siden. Det er spørgsmål som: Helt præcis hvem er borger i Elfenbenskysten? Hvem kan regere Elfenbenskysten? Hvem kan stille op til valg i Elfenbenskysten? Hvem kan eje jord i Elfenbenskysten? Folk i nord hævder, at de fratages deres stemmeret og hele tiden diskrimineres af eliten - efter deres opfattelse - i syden. Problemerne i Côte d'Ivoire bliver ikke løst, før der er taget hånd om retten til jorden og andre spørgsmål.
Til sidst vil jeg med henvisning til FN's resolution sige, at jeg er enig i, at våbenembargoen er af stor betydning. Det, den foregående taler imidlertid ikke nævnte, er den meget vigtige kendsgerning, at denne embargo faktisk fik stor støtte fra Den Afrikanske Union, hvilket er en meget positiv udvikling. Kapitel VII i FN's pagt tillader brugen af magt, hvis våbenembargoen ikke respekteres. Jeg vil derfor godt spørge Kommissionen, hvordan den vil sikre, at EU støtter og samarbejder med FN i indsatsen i Côte d'Ivoire og går kraftigere til værks, ud over Cotonou-aftalens artikel 96, for at gøre noget ved situationen der. 
Kohlíček (GUE/NGL ).
   - Mine damer og herrer, dette punkt på dagsordenen hedder "Debat om krænkelse af menneskerettighederne, demokratiet og retsstatsprincippet", og jeg mener, at disse principper bør følges generelt, uanset hvem der betragtes og ikke betragtes som statsborger i en bestemt stat.
Vi må ikke glemme, at det i forbindelse med et af Vestafrikas vigtigste lande i mange år hævdedes, at det demokratiske grundlag for samfundet var stabilt, og at tilstedeværelsen af mange tusinde europæere og den relativt stabile økonomiske situation i et land, som er en af verdens største eksportører af kakao, betød, at observatører af begivenheder i Abidjan ikke lagde mærke til raceproblemerne i landet og vigtigst af alt de potentielle spændinger mellem den kristne sydlige del, den islamiske nordlige del og flygtningene.
Der er ingen tvivl om, at den nuværende vanskelige situation er resultatet af rivaliseringen mellem Frankrig og USA over Vestafrika på den ene side og på den anden side en forværring af landets økonomiske situation, som har udløst sociale spændinger og skabt grobund for ekstremistiske religiøse grupperinger. Særligt alarmerende er antallet af voldshandlinger over for den civile befolkning på grund af nationalitet, race og religion. Til trods for at der i spørgsmålet indgår en konflikt mellem to imperialistiske magter, skal vi alligevel gøre alt, hvad der står i vores magt, for at støtte deployeringen af internationale fredsstyrker, hvoraf hovedparten skal være afrikansk, for kun på denne måde vil vi kunne fastlægge de grundlæggende betingelser for at løse krisen. På denne måde vil man også kunne pacificere den antifranske holdning, der er opstået ved indgriben fra den tidligere kolonimagts hær.
Jeg mener ikke, at det er rimeligt at paralysere regimets luftvåben udelukkende på grund af eksistensen af en række væbnede oppositionsgrupper i landet, og jeg vil gerne understrege, at sådanne foranstaltninger ikke vil løse problemerne. Det eneste sikre er, at foranstaltninger som disse ikke vil bringe andet end lidelser for størstedelen af borgerne samt nedbrydelse af sundhedsydelser og sociale ydelser. Vi kan ikke stiltiende acceptere, at menneskerettighederne krænkes, og at befolkningen opfordres til at begå voldshandlinger, ødelægge infrastrukturer og bekæmpe oppositionen, og et af formålene med beslutningsforslaget er netop at sætte en stopper for disse handlinger. Jeg vil indtrængende opfordre medlemmerne til at stemme for beslutningsforslaget. Mange tak. 
Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, krisen i Côte d'Ivoire har mange forskellige årsager, som man skal analysere grundigt. Selvfølgelig er der, som i de fleste vestafrikanske lande, spændinger mellem det kristne og animistiske syd og det altovervejende muslimske nord. Selvfølgelig er der problemer med de grænser, som kolonimagterne trak meget vilkårligt, og som ofte adskilte etniske grupper, ja, sågar delte hele folkeslag op, således at de kom til at bo på begge sider af grænserne. Selvfølgelig er der økonomisk og social ustabilitet, som også skyldes fejl fra kolonitiden, men man skal gøre sig én ting klart, og det er, at alle disse faktorer ikke må bruges til at retfærdiggøre voldsanvendelse eller krænkelse af menneskerettighederne. Vi skal minde de ansvarlige i disse lande og også Organisationen for Afrikansk Enhed eller Den Afrikanske Union om, at de er forpligtet til at bidrage massivt til stabilitet i regionen.
Nr. 6 i vores fælles beslutningsforslag - som min gruppe også støtter - kan udlægges som kritik af Frankrig, men jeg vil godt understrege, at en sådan kritik ville være uberettiget. Vi har selvfølgelig alle vores fejl, og Frankrig er naturligvis heller ikke ufejlbarlig, og Frankrig har til dels også selv været skyld i sine kolonialistiske problemer i Vestafrika. Men på den anden side må man entydigt sige, at uden franskmændene ville der ikke være det mindste håb om at sætte en stopper for mord, røverier og plyndringer i Côte d'Ivoire. Vi kan holde nok så mange taler og vedtage nok så mange beslutningsforslag her i Parlamentet, men det er de franske soldater og til dels også de franske civilister i Côte d'Ivoire, der skal tage ansvaret for en fredsløsning. Derfor skal vi udtrykke vores solidaritet med dem.
Nr. 6 i beslutningsforslaget er, som jeg ser det, ikke nogen kritik af Frankrig, men derimod en kritik af de andre europæiske og andre stater, som overlader det ene og alene til Frankrig at klare denne sag og trækker i land og unddrager sig deres ansvar. Derfor vil jeg også gerne modsige hr. Kohlíček. Selvfølgelig har de tidligere imperialistiske og kolonialistiske magter et ansvar her. Men det skal også siges, at Sovjetunionen, uden den franske tilstedeværelse i Afrika i 1970'erne og 1980'erne, ville have indtaget centrale positioner i Afrika. På den måde forhindrede Frankrig, at disse positioner faldt i hænderne på kommunisterne og deres ekspansionistiske ideologier.
Og en dato, som vi fejrede i går, nemlig 15-årsdagen for frihedsbevægelsen i Tjekkoslovakiet, kunne måske ikke have været fejret sådan, hvis der ikke også havde været opposition i 1970'erne og 1980'erne. I dag er vi stillet over for ansvaret om at sørge for en ny start i Afrika i samarbejde med landene i Afrika og ikke i rollen som kolonialistisk tyran. Med henblik herpå skal der naturligvis sættes en stopper for voldshandlingerne. Når det er sket, handler det om at finde en ny etnisk balance, at fremme statsligheden, at opbygge civilsamfundet, løse nationalitetsproblemerne og frem for alt at fremme decentraliseringen.
Eksperter i spørgsmål om kirkelig udviklingshjælp, f.eks. min kollega hr. Deß, engagerer sig ved at støtte decentrale projekter på forbilledlig vis, og det er vel at mærke ikke prestigeprojekter, men derimod projekter, som virkelig hjælper mennesker. Det er fremtiden! At opbygge demokratiet her fra bunden, gennem kommunal selvforvaltning, gennem decentrale projekter, gennem hjælp til selvhjælp og ikke - og her må jeg give kritikerne ret - gennem prestigeprojekter, der snarere er reminiscenser fra kolonitiden.
Vi europæere har ansvaret, og vi er franskmændene taknemmelige for, at de påtager sig dette ansvar, men vi skal gå mere aktivt ind i den proces, som det er at opbygge en ægte fredsorden, der er mere end blot en våbenstilstand. 
Le Pen, Marine (NI ).
   - Hr. formand, ni franske soldater er dræbt, og 38 er sårede, 15.000 civile i fare, og der begås uacceptable voldelige overgreb. Det er det forfærdelige resultat af den franske intervention i Côte d'Ivoire. Frankrigs rolle har vist sig at være tvetydig, ligesom den samlede Afrika-politik er det. Hvilken lære kan vi uddrage af disse alvorlige begivenheder i Côte d'Ivoire?
Det verdensomspændende vandringsanarki har alvorlige konsekvenser, der giver terrorismen næring. Den muslimsk-arabiske verden er i oprør, og Vesten er et yndet mål for radikale islamister, der er i gang med en erobring af vores kontinent, sådan som udviklingen af netværk i Spanien, Storbritannien, Belgien tyskland, Frankrig eller Holland vidner om. Hvis man ikke regulerer disse vandringer, vil de en fare for Europa. Immigration, om De vil det eller ej, er nøgleproblemet i dette århundrede.
Det er på tide, at vi får korrigeret visse gevaldige fejltagelser og indleder et afbalanceret og realistisk samarbejde mellem nord og syd, der respekterer identiteter, territorier, kulturer og religioner. Den eneste duelige vej for det europæiske og afrikanske kontinent består i et tæt samarbejde. Europæerne og franskmændene skal vide, at de har alt at vinde ved et vellykket samarbejde, for en afbalanceret udvikling af Afrika vil bidrage til at løsne den indvandringsskruetrække, der holder os fast, og vil vende strømmene.
Det er med dette formål, vi foreslår en anden form for dialog mellem nord og syd, der er baseret på tillid, ærlighed og bevaring af vores gensidige vitale interesser. Med en omformulering af det berømte citat af præsident Mbeki er det på tide, at der kommer noget nyt fra Europa på dette område. 
Posselt (PPE-DE ).
   - Meget kort og helt undtagelsesvis, og før hr. Figel taler, vil jeg godt ønske ham hjerteligt tillykke med valget i dag og sige, at det glæder mig, at det netop er ham, der som den første kommissær skal tale til os her i dag under disse uopsættelige forhandlinger. 
Figel’,
    Hr. formand, jeg vil godt - stadig på vegne af hr. Prodis Kommission - fremlægge et par synspunkter fra Kommissionen, der blot reflekterer nogle af de bekymringer, De har rejst nu, og som er blevet rejst i resolutionen om situationen i Côte d'Ivoire og de nylige krænkelser af menneskerettighederne.
EU har konsekvent udtrykt dyb bekymring over volden i begge lejre, siden krisen tog sin begyndelse i september 2002. Mens situationen forbedredes en anelse sidste år, er den igen blevet forværret siden begyndelsen af dette år, ikke mindst i den allerseneste tid. Som fru Kinnock sagde, var Côte d'Ivoire kendt for at være et land med økonomisk succes, men det siger sig selv, at langsigtet økonomisk fremgang ikke kan opnås uden politisk stabilitet og respekt for menneskerettighederne.
I marts dræbte regeringens sikkerhedsstyrker og parallelle militser vilkårligt uskyldige civile i Abidjan og begik massive krænkelser af menneskerettighederne. Vi ved, at der blev dræbt mindst 120. Abidjan har ændret sig, og fru Kinnock sammenlignede den med Kinshasa.
Som fru Aubert og andre har fremhævet, blev der i juni fundet flere massegrave med over 100 lig i den nordlige del af landet, der nu kontrolleres af eksrebellerne i de nye styrker.
Der har været en lang række anslag mod ytringsfriheden og mod medierne. Den 1. november blev oppositionens vigtigste aviser plyndret og vandaliseret af unge patrioter. Ekstremister på Gbagbos side overtog kontrollen med offentlig radio og fjernsyn. De har tilskyndet til vold mod udlændinge. Internationale radiotransmissioner er blevet saboteret.
En anden kilde til bekymring er regeringens beslutning om at afbryde strømforsyningen. I den nordlige del af landet er vandforsyningerne også afbrudt. Efter pres fra det internationale samfund, herunder Kommissionen, blev strømforsyningen genetableret, men derefter afbrud igen. Hvis regeringen fortsætter med af afbryde strømforsyningen, vil det føre til en humanitær katastrofe.
Kommissionen overvejer at forberede en ny beslutning vedrørende humanitær bistand for at forbedre situationen, især i det nordlige af landet.
Det internationale samfund må reagere på situationen og på krænkelserne af menneskerettighederne. Kommissionen hilser derfor FN's sanktioner velkommen - våbenembargoen, rejseforbuddet og indefrysningen af aktiver, ikke kun for dem, der blokerer for den fuldstændige gennemførelse af Marcoussis- og Accra III-aftalerne, men også for alle andre, der er ansvarlige for alvorlig krænkelse af menneskerettighederne og den humanitære folkeret.
Kommissionen støtter fuldt ud Den Afrikanske Union og præsident Mbekis mæglingsbestræbelser. Den 15. november mødtes præsident Mbeki med den udpegede kommissionsformand Barroso i Bruxelles. Kommissionen deler den bekymring, præsident Mbeki gav udtryk for om Côte d'Ivoires fremtid.
I august i år foreslog Kommissionen for Rådet, at der kunne indledes høringer i henhold til Cotonou-aftalens artikel 96. På det tidspunkt ønskede medlemsstaterne ikke at gå videre med forslaget. De ville ikke sætte Accra III-aftalen, som var underskrevet blot nogle få dage tidligere, på spil.
Den seneste tids udvikling og den manglende gennemførelse af Accra III-aftalen viser vigtigheden af at indlede artikel 96-høringer, der skal lægge pres på Côte d'Ivoires myndigheder for at genoptage forhandlingerne.
Formanden.
   - Tak, hr. kommissær.
Afstemningen finder sted efter afslutningen af forhandlingerne.
Forhandlingen er afsluttet. 

 - Næste punkt på dagsordenen er forhandlingen om seks beslutningsforslag om Tibet (Sagen om Tenzin Deleg Rinpoche). 
Lichtenberger (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, i mange år blev der med rette fokuseret på Tibet i forbindelse med EU-initiativer. I de senere måneder har man desværre fået det indtryk, at de røster, der kræver sådanne initiativer gennemført, er blevet noget mere afdæmpede med henblik på at bevare de gode handelsrelationer til Kina. Derfor glæder det mig meget at kunne konstatere, at Parlamentet responderer med disse bydende nødvendige fællesinitiativer, og at Parlamentet hæver stemmen i forbindelse med den overhængende henrettelse af Tenzin Deleg Rinpoche, som ikke fik nogen fair proces, og hvis henrettelse allerede skal eksekveres i starten af december, uden at der er fremlagt nogen beviser for hans skyld. 
Derfor opfordrer vi indtrængende Kina til at tage afstand fra denne henrettelse og til at garantere en fair rettergang, som er i overensstemmelse med de internationale retlige standarder. Under alle omstændigheder skal Kina tage afstand fra dødsstraf - det er et grundlæggende krav - og endelig skal kineserne respektere det tibetanske folks religionsfrihed. Et folk, som uden voldsanvendelse forsvarer sine rettigheder og som kræver, at disse rettigheder respekteres. Det er noget, som fortjener vores dybeste respekt.
Kommissionen skal fremdeles give udtryk for sin bekymring over dødsdommen på topmødet mellem EU og Kina og i det hele taget presse på for at finde frem til en acceptabel løsning i Tibet-spørgsmålet. Der er internationale fortilfælde for sådan en løsning, og disse fortilfælde er vi forpligtet til at referere til igen og igen for at sikre en fredelig sameksistens med Kina i Tibet. Tibet skal være nøglen til et godt partnerskab mellem EU og Kina, og vi er forpligtet til at varetage denne opgave. 
Stihler (PSE ).
   - Hr. formand, sagen om Tenzin Deleg Rinpoche blev rejst over for mig af flere af mine vælgere i Skotland, blandt dem Iain Thom og Naomi Ness fra University of Edinburgh Tibet Society.
Den 3. december 2002 blev Tenzin Deleg Rinpoche dømt til døden efter at være blevet fundet skyldig i opdigtede og politisk motiverede anklager ved en ret i Kinesisk Tibet. Han blev arresteret for en forbrydelse, han ikke havde begået, hvilket understøttes af uafhængig forskning foretaget af Human Rights Watch. Han er fortsat i kinesernes varetægt og venter på at dø, og det vides ikke, hvor han i øjeblikket befinder sig.
Tenzin Deleg har imidlertid altid fastholdt sin uskyld. Han citeres for at have sagt: "Anklagerne mod mig er falske. Jeg har altid sagt, at vi end ikke bør løfte en hånd mod hinanden." Faktisk har hans moderate og fredelige tilgang til håndteringen af undertrykkelsen i Tibet og de problemer, tibetanerne står over for, hans indsat for som aktiv lama at fremme tibetansk buddhisme og hans praktiske arbejde i de tibetanske samfund givet ham mange tilhængere. Han er et symbol på den tibetanske identitet og forkæmper for tibetanernes sag. Han er ikke vellidt af de kinesiske myndigheder. Arrestationen og interneringen af og skueprocessen mod Tenzin Deleg er kulminationen på en intensiveret indsats mod hans aktiviteter og mod aktiviteter, der udføres af hans ligesindede, som nu risikerer strenge straffe, hvis de vover at tale hans sag. Den paradoksale stilhed, der fulgte efter dødsdommen mod den meget populære Tenzin Deleg, tilskrives af Human Rights Watch en skræmme- og terrorkampagne fra de kinesiske myndigheders side.
Internationale menneskerettighedsorganisationer har også udtrykt dyb bekymring for, om han blev udsat for tortur, mens han var interneret - det er ikke blot en mistanke, men en sandsynlighed. Human Rights Watch rapporterer også, at han blev nægtet den mest grundlæggende rettighed i henhold til folkeretten: retten til en retfærdig proces. De kinesiske myndigheder, der hævder, at der var statshemmeligheder indblandet, nægter stadig at fortælle, hvad der egentlig skete i retssalen. Der var kort sagt tale om en skueproces. Desværre skal sagen mod Tenzin Deleg Rinpoche ses i lyset af en hel række kinesiske krænkelser af tibetanernes menneskerettigheder, både i den Autonome Region Tibet og i Kinesisk Tibet. Systematisk undertrykkelse af alt, hvad der er tibetansk, er vist en dækkende beskrivelse af den kinesiske politik på området.
Europa-Parlamentet skal sende et klart budskab til Kina om, at denne politik er uacceptabel, og det må gøre alt, hvad det kan, for at sikre beskyttelse af menneskerettigheder og af det tibetanske folks kulturelle, politiske, miljømæssige og religiøse identitet. Der skal rettes op på justitsmordet på Tenzin Deleg. Jeg beder derfor alle medlemmerne om at støtte dette beslutningsforslag. 
Meijer (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, tidligere blev tyndtbefolkede og afsidesliggende områder ofte brugt til at finde plads til en stor og voksende befolkning. Det sker altid på bekostning af den frihed og den afvigende kultur, som den oprindelige befolkning har. Tibet, der ligesom det tilgrænsende østlige Turkestan eller Xinjiang mod sin befolknings ønske allerede længe har været internationalt anerkendt som en del af Kinas territorium, udgør ingen undtagelse. Kinesere fra den tætbefolkede centrale og østlige del af Kina koloniserer landet, og mange nyankomne har fået rollen som embedsmænd, politibetjente eller soldater.
Modstand mod denne nedværdigende situation er i årevis blevet undertrykt med alle, især voldelige, midler. Som det ofte sker i lignende situationer, ser det ud til, at regeringen i Kina gerne vil have Tibets område, men ikke indbyggerne.
Jeg er ingen beundrer af det traditionelle teokrati i det gamle Tibet fra før 1951, som det lykkedes i praksis at unddrage sig Kinas autoritet. Kina var dengang i lang tid splittet på grund af krige. Alligevel synes jeg, at den nuværende situation er fuldstændig uacceptabel, og det forekommer mig at være fornuftigt, at Kina også forhandler om løsninger med tibetanere i eksil i Indien, som ledes af Dalai Lama.
Problemerne bliver kun større, hvis det, som regeringen kalder separatisme, straffes med dødsstraf eller med suspenderet dødsstraf. Det gælder også, hvis fanger holdes i isolation og torteres. Et land, som gør noget sådant, skal bestemt ikke have lov at købe våben af EU's medlemsstater. Når det gælder forbindelserne med Kina, må Kommissionens og Rådets vigtigste udgangspunkt ikke være, at det er et stort land med en hurtigt voksende økonomi. Det drejer sig nemlig om et land, som ikke giver koloniserede folk frihed, som sætter økonomisk vækst over alt andet, og som desuden krænker menneskerettigheder.
Hvis Europa gør det klart, at vi ikke betragter denne kinesiske politik som en selvfølge, er det et bidrag til den nødvendige forandring, som er yderst nødvendig. 
Mann, Thomas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, for næsten to år siden forsøgte vi her i Strasbourg at gøre alt for at forhindre henrettelsen af de to tibetanere Tenzin Deleg Rinpoche og Lobsang Dhondup. Til trods for vores enstemmigt vedtagne beslutningsforslag, til trods for alverdens appeller og demonstrationer foran nationale parlamenter, til trods for de mange frivilliges stilledemonstrationer, til trods for massive protester på diplomatisk plan blev Lobsang Dhondup henrettet i januar 2003. Hans læremester, den velansete lama Tenzin Deleg Rinpoche, trues af samme skæbne om nogle få dage, for den 2-årige udsættelse heraf udløber den 2. december, dvs. om to uger. Han behandles stadig som en terrorist af de kinesiske myndigheder. Han nægtes fortsat en fair rettergang og uafhængig juridisk bistand. Hans påståede tilståelse af at have været involveret i sprængstofattentaterne blev fremtvunget, og hans sundhedsmæssige tilstand er uvis, efter at han angiveligt skulle være blevet tortureret flere gange. Hans isolationsfængsling står i skærende kontrast til Genève-konventionen om behandling af krigsfanger.
Jeg er enig i det, som de tre forrige talere sagde, nemlig at vores fortsatte tavshed vil være det værst tænkelige for en kultur og et folk, som vi værdsætter. Den virkelige årsag til Rinpoches fængsling er hans enorme indflydelse på befolkningen, og hans støtte til Dalai Lama, som nogle kinesiske strammere anser for at være uacceptabel.
På vegne af PPE-DE-Gruppen vil jeg godt appellere til de europæiske institutioner om at øge presset på den kinesiske ledelse. Rinpoche-sagen skal, kære hr. Figel, sættes på dagsordenen på topmødet mellem EU og Kina den 8. december, og forhåbentlig vil det ikke være for sent! Jeg vil også gerne minde Rådet om, at Parlamentet gentagne gange har krævet en særlig udsending for Tibet, som vil kunne bidrage produktivt til at finde en fredelig løsning. Folkerepublikken Kina er vært for De Olympiske Lege i 2008, og landet er permanent medlem af FNs Sikkerhedsråd. Hvordan skal Kina kunne vinde tillid eller accept, hvis man ikke overholder menneskerettighederne og respekterer mindretal?
Siden i mandags har vi oplevet det nogle gange her i Parlamentet. Folk har i fællesskab skabt en mandala, og man har mediteret. De munke, som arrangerede dette, benyttede lejligheden til at fortælle os om Deres kultur i Tibet, og hvad det ville betyde, hvis den blev ødelagt, hvis man ikke længere måtte tale sit eget sprog i sit eget hjemland, og hvis det blev forbudt at skildre kultur og religion - det ville være det værst tænkelige scenario. Det glædede mig at kunne konstatere, at der var så mange parlamentsmedlemmer - også talerne før mig, assistenter og journalister og mange tilhørere - til stede for også at opleve skabelsen af denne mandala, som nu netop er afsluttet.
Det glæder os utrolig meget, at Kina har gjort nogle fremskridt. Eksempler herpå er dialogen med repræsentanter for Dalai Lama eller løsladelsen af nonnen Ngawang Sangdrol efter årtiers martyrium i fængslerne, og som vi havde fornøjelsen af at modtage her i Parlamentet, og glæden ved at have bidraget hertil. Men vil denne fornuftens vej ikke blive videreført? Er det passende, at der afsiges domme, som ikke har noget retligt grundlag? Kære kolleger, lad os bruge al vores magt og indflydelse til at sikre, at dødsdommen over Tenzin Deleg Rinpoche ikke bliver eksekveret, og at der vil finde en fair rettergang sted med tilstedeværelse af uafhængige observatører. De kinesiske myndigheder må ikke længere kunne vende det døve øre til fornuftens stemme.
Libicki (UEN ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, på grund af den pågældende situation er det vanskeligt at drøfte skæbnen for Tibet og det tibetanske folk uden følelser og personligt engagement. Det tibetanske folk lever under helt særlige forhold, der er pålagt af naturen, og har altid været noget isoleret fra omverdenen. De har udviklet en unik kultur og en unik indgangsvinkel til internationale anliggender. Det tibetanske folk har i adskillige årtier været udsat for hård forfølgelse af Kina, et imperialistisk og kommunistisk land, der har udnyttet at Tibet aldrig har opnået nogen særlig international position. På grund af de unikke forhold, der er pålagt af naturen, som jeg nævnte tidligere, har Tibet aldrig ment, at der var grund til at sende ambassadører til andre lande eller opnå en særlig international position. Derfor har Kina erklæret Tibet en stat og nation uden suverænitet og uden ret til nogen form for suverænitet. Den tibetanske nation og stat har helt klart ret til suverænitet, men ikke i den forstand, man normalt forstår ved suverænitet i Europa. Vi har en tendens til at anerkende stater, hvis de har egne ambassadører og diplomatiske forbindelser og deltager i internationale konferencer.
Vi kan ikke acceptere de kinesiske myndigheders uretmæssige handlinger, som har medført at en fredelig nation er blevet offer for kinesisk imperialisme. Vi oplever nu omfattende voldshandlinger over for denne fredelige nation, voldshandlinger, der trappes op og forårsager masseudvandring af tibetanere til Europa og andre lande i verden. Vi kan ikke acceptere denne omfattende forfølgelse af et fredeligt samfund og ødelæggelse af dette samfunds kultur, sprog og religion. Verden i dag er villig til at vende det blinde øje til mange frygtelige handlinger, forudsat at disse handlinger begås af de personer, som tilbyder økonomiske aftaler og muligheden for en eller anden materiel fordel. Parlamentet bør ikke acceptere denne form for moralske principper, principper, der følges af mennesker, som vil acceptere tilsidesættelsen af en nation i det internationale samfund - blot for en mindre materiel fordel. Men der er muligvis slet ikke tale om en mindre fordel, den kan vise sig at være betydelig. Vi har stillet et fælles forslag til beslutning som en appel til alle EU's regeringer og andre, der deltager i topmødet mellem Kina og EU, for at sikre, at Kina sætter en stopper for denne forfølgelse. Vi appellerer i særdeleshed til, at der træffes foranstaltninger i relation til en meget relevant sag, der involverer en person, som er fængslet på grund af sin overbevisning. Vi anmoder om, at munken Tenzin Deleg Rinpoche frigives. 
Nattrass (IND/DEM ),
   Hr. formand, jeg føler med Tibets folk. De mistede deres uafhængighed og kulturelle identitet, da kolonner af uindbudte tropper marcherede over grænsen. Tibetanerne blev tvunget til at overholde udenlandske forordninger, der havde til formål at ændre deres traditioner og udrydde deres land. Jeg føler med dem, fordi Det Forenede Kongerige mistede sin uafhængighed og identitet, da en folkeafstemning om handel viste sig at være en politisk overtagelse. Uindbudte udenlandske forordninger væltede over grænsen og forsøgte at ændre traditionerne og udrydde landet.
Jeg støtter tibetanerne i deres fredelige kamp for at komme ud af Kinas favntag, og jeg håber, de vil bede for det britiske folk i dets kamp for at komme ud af EU's klamme hånd. Jeg respekterer den buddhistiske traditions fredelige mål i Tibet, og jeg er klar over, at resten af verden har meget at lære af dem.
I mandags fortalte formanden Parlamentet, at Første Verdenskrig - en krig, hvor begge mine bedstefædre forsvarede deres land - var en borgerkrig. Det er en usandhed. Jeg er opmærksom på, at Tibets stolte historie også omskrives af samme type bureaukrater. Hvis man ikke lærer af historien, er man dømt til at gentage den.
Jeg kan kun udtrykke min sympati med et lille citat på angliseret latin fra 1940'erne - jeg tror, det er i overensstemmelse med den buddhistiske lære - - lad ikke bastarderne kue jer. 
Battilocchio (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger, Sichuan-domstolens dom burde ikke have tiltrukket sig den internationale presses opmærksomhed, eftersom det kun er en af de mange dødsdomme, som regimet i Beijing har afsagt i løbet af den lange historie med det kinesiske politis undertrykkelse af den interne tibetanske bevægelse.
Det kunne være en af de mange - alt for mange - grimme historier om almindelige, ordinære og dagligdags krænkelser af menneskerettighederne. Sådan forholdt det sig dog ikke. Tenzin Deleg Rinpoche har symbolsk betydning, eftersom han er en vigtig lama i Litang-regionen i Kardze, og han blev arresteret i 2002 umiddelbart efter et attentat i Chengdu. De procedurer, der blev fulgt under retssagen, lever så afgjort langtfra op til de internationale standarder, og dødsstraffens udsættelse udløber om to uger.
Tenzin er en buddhistmunk, som er meget populær blandt tibetanerne på grund af sin urokkelige loyalitet over for Dalai Lama, som han åbent har givet udtryk for ved flere lejligheder, og fordi han altid har nægtet at anerkende den Panchen Lama, som Beijing valgte i 1995. Han er med andre ord et symbol, som Kina ønsker at fjerne og ødelægge.
Europa skal også i forbindelse med det kommende bilaterale topmøde kraftigt anmode om en ophævelse af Tenzins dødsdom og mere generelt om et moratorium for dødsstraf. Lad os hæve stemmen, kommissær Figel, og forhindre endnu et grusomt, uretfærdigt og blodigt nederlag til Tibet og tibetanerne. 
Figel’,
    Hr. formand, jeg værdsætter Europa-Parlamentets bidrag og dets indsats for at højne opmærksomheden gennem de aktiviteter, det iværksætter eller giver plads til, f.eks. her i Strasbourg.
Respekten for menneskerettighederne i Tibet er noget, som optager EU meget, og som fru Lichtenberger sagde, er det et vigtigt punkt på dagsordenen i dialogen mellem EU og Kina om menneskerettigheder. Jeg er fuldstændig enig med hr. Mann i, at meningsfrihed er den vigtigste politiske frihed. EU har ved flere lejligheder udtrykt bekymring over enkeltsager i Tibet. EU's trojka tog situationen for Tenzin Deleg Rinpoche op i Beijing i september i den seneste runde af menneskerettighedsdialogen mellem EU og Kina og i en ad hoc-henvendelse til det kinesiske udenrigsministerium i mandags, hvor vi bad om oplysninger om hans opholdssted og sundhedstilstand. EU udtrykte håb om, at dødsdommen mod ham ikke fastholdes, og opfordrede til en fornyet juridisk gennemgang af sagen.
EU er fast besluttet på at følge sagen meget nøje. Henrettelsen af Tenzin Deleg Rinpoche ville sende et meget negativt signal, der klart ville skade den goodwill, den kinesiske regering på det seneste har opnået, f.eks. ved at lade Dalai Lamas særlige udsendinge besøge Tibet, hvilket i høj grad blev hilst velkommen af det internationale samfund. Det ville også være et meget dårligt varsel for forholdet mellem EU og Kina på et tidspunkt, hvor vi forbereder vores årlige topmøde.
Mere generelt har EU som led i sin overordnet Tibet-politik i mange år talt for - og vil fortsat tale for - etableringen af en direkte dialog mellem Dalai Lama og de kinesiske myndigheder som den eneste realistiske måde, hvorpå der kan findes en varig løsning på Tibet-spørgsmålet.
Vi ser det tredje besøg fra Dalai Lamas særlige udsendinge i Kina for nylig som et opmuntrende tegn på fremskridt. I dialogen med Kina har EU allerede jævnligt udtrykt bekymring over den vidtstrakte brug af dødsstraf med henvisning til vores langvarige ønske om at afskaffe den. EU har hele tiden presset hårdt på for i det mindste at få indført et moratorium. I kampen mod terror har EU også understreget, at denne kamp kun kan vindes, hvis den er fast forankret i respekt for grundlæggende principper, der gælder for internationale relationer, især hvad angår sikring af menneskerettighederne. 
Formanden.
   - Tak, hr. kommissær.
Afstemningen finder sted efter afslutningen af forhandlingerne.
Forhandlingen er afsluttet. 

 - Næste punkt på dagsordenen er forhandlingen om syv beslutningsforslag om menneskerettigheder i Eritrea. 
Lichtenberger (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, situationen i Eritrea eskalerer kontinuerligt. Hvor smertefuldt det end er at sige, så har vi foruroligende nyheder, som bliver mere og mere alarmerende og tragiske. Oppositionen bliver ikke længere kun forfulgt, men spærres også inde. Unge militærnægtere spærres inde, trues på livet og bliver - ifølge oplysningerne - også skudt i stort tal. 
Pressefriheden eksisterer ikke længere i Eritrea, uafhængige aviser er lukket, og ifølge den liste over forbud mod pressefrihed, der er udarbejdet af Journalister uden Grænser, kommer Eritrea ind på en global femtesidsteplads.
I Eritrea er der nu ikke længere kun brug for internationale protester, men en dialog med civilsamfundet i landet, for det vil og kan være den eneste mulighed for at skabe fredelig sameksistens her igen. Det skal ske ved, at alle implicerede parter sætter sig rundt om det samme bord i et forsøg på at genindføre klare dialogformer.
Situationen er yderst dramatisk, og jeg beder alle om at støtte vores beslutningsforslag. 
Attard-Montalto (PSE ).
   - Hr. formand, Eritreas historie er ikke lykkelig, men jeg mindes ikke nogen situation i den senere tid, der har været så horribel, som den er nu.
Når jeg ser på forslaget til beslutning, kan jeg se, at mit land, Malta, og Libyen er nævnt i resolutionen. Det var sørgeligt, at et stort antal eritreere for nogen tid siden blev tvangshjemsendt til Eritrea. Det var uheldigt, fordi de ikke havde nok dokumentation til at kunne ansøge om flygtningestatus. Det ønskede de ikke at gøre, for på daværende tidspunkt var Malta ikke med i EU, og deres oprindelige hensigt var at tage til Italien. Selv om Malta teknisk set havde retten på sin side, var det ikke moralsk rigtigt.
Vi kender nu de eritreeres skæbne via beretninger fra en eller to overlevende, der har haft held til at slippe ud af landet igen, og den er frygtelig. Mange blev afskåret fra omverdenen, mange blev tortureret. Et øjenvidne har endda sagt, at en del er døde eller ligefrem myrdet. Jeg mener, at EU i lyset af sådan en situation må tage et nyt standpunkt over for sådan et land. Der skal ikke være yderligere dialog, for dialogen forstås ikke. Dialogen er brudt sammen. Vi skal markere os på en måde, så eritreerne bliver klar over, at der er behov for EU. Økonomisk hjælp og alle former for bistand kan trækkes tilbage. 
Kohlíček (GUE/NGL ).
   - Mine damer og herrer, hvis vi skal drøfte menneskerettighederne i Eritrea, må vi først spørge os selv, hvilke standarder for menneskerettigheder man kan sammenligne Eritrea med. Vi taler ofte om universelle menneskerettigheder, men jeg er ikke sikker på, at vores europæiske forståelse af sådanne rettigheder kan finde anvendelse i alle lande i verden og i alle kulturelle sammenhænge. Til trods for dette skal det dog understreges, at vi nu i en række år har været vidne til nogle af de mest reaktionære regimers forsøg på at udnytte deres støtte til at fremme udviklingen af kulturfjendtlighed og militant islam i visse dele af verden samt anvendelsen af militære løsninger i udredelsen af konflikter, f.eks. i tilfældet med Eritrea og Etiopien.
Selv om Eritrea tidligere har forsøgt at etablere demokratiske principper og fredeligt samarbejde med sine naboer, er situationen i Eritrea nu langt mere kompliceret, og der sker en gradvis nedbrydelse af hovedparten af de områder, som er overvåget af internationale organisationer. Dårlig infrastruktur, udbredt analfabetisme blandt befolkningen, svækket økonomisk vækst og religiøs kulturfjendtlighed kulminerer i tiltag til indkaldelse af unge mennesker i de væbnede styrker med det resultat, at mange forsøger at forlade landet.
Uanset hvilke standarder for menneskerettigheder vi anvender, kan vi ikke blot stiltiende acceptere en sådan situation. Vi kan ikke bare acceptere, at medlemmer af parlamentet i Eritrea og udenlandske journalister sidder fængslet uden nogen form for formel anklage, mens de frihedsrettigheder, der er fastlagt i Eritreas forfatning, krænkes, og de grundlæggende bestemmelser om internationale menneskerettigheder ignoreres. Vi skal træffe foranstaltninger i overensstemmelse med artikel 96 i Cotonou-aftalen, som kommissær Figel allerede har nævnt. Det beslutningsforslag, der er stillet, er det første skridt i retning af indførelsen af ændringer samt et forsøg på at finde frem til en løsning på det, som ligner en uløselig situation i et af verdens fattigste lande. Jeg opfordrer derfor Parlamentet til at stemme for beslutningsforslaget. 
Gahler (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, i dag er den dramatiske situation i Eritrea temaet for vores forhandlinger - også i Eritrea må man desværre sige, for i mange afrikanske lande er vi konfronteret med sådanne dramatiske udviklinger. Også præsident Thabo Mbeki læste en hel liste med afrikanske kriseområder op i sin tale her i plenarforsamlingen i går, som ikke kunne være komplet, selv om jeg tror, at det ikke var noget tilfælde, at Zimbabwe ikke blev nævnt.
Effter dagens forhandlinger om Côte d'Ivoire fulgte forhandlingerne om Eritrea - et land, som ikke har været selvstændigt ret længe, og som allerede har været involveret i en blodig grænsekrig med nabolandet Etiopien. Internt er landet lige så splittet. Forfatningen fra 1997 med dens garanterede borgerrettigheder inklusive religionsfrihed er ikke det papir værd, som den er skrevet på. 11 tidligere parlamentsmedlemmer, de såkaldte "Asmara 11", har været fængslet siden september 2001 uden anklage. Også Den Afrikanske Menneskerettighedskommission krævede deres frigivelse helt tilbage i marts 2004. Det er godt, hvis vi hører sådanne krav fra Afrika selv.
Journalister blev fængslet. Det er blevet sagt, at landet ligger på en pinlig femtesidste plads med hensyn til pressefrihed i verden. Vi kræver, at menneskerettighederne respekteres for alle fængslede, og især også for de unge, der blev fængslet den 4. november. De skal have mulighed for at kontakte advokater og pårørende.
Vi opfordrer specielt Rådet og Kommissionen til at indlede konsultationsproceduren i henhold til artikel 96 i Cotonou-aftalen. Det skal være målsætningen, at et sådant regime ikke må kunne profitere af de privilegier, som denne aftale giver.
Samtidig skal vi fremme den humanitære hjælp, men også støtten til ngo'er, som hverken mere eller mindre går ind for den fine tekst i forfatningen fra 1997. 
Belder (IND/DEM ).
   - Hr. formand, den foruroligende situation, hvad angår religionsfrihed, er en vigtig del af den politiske dialog, som EU fører lokalt med myndighederne i Eritrea. Det svarede den nederlandske regering den 6. maj i år på bredt støttede spørgsmål i Parlamentet om religionsfrihed i Eritrea. Beslutningsforslaget tager ikke hensyn til denne vigtige meddelelse fra Rådets nuværende formandskab, og det beklager jeg meget. Lad os give en klar oversigt over de vigtigste kendsgerninger.
For det første er generel religionsfrihed fastlagt i den eritreiske forfatning. For det andet fastsætter et regeringsdekret fra maj 2002 imidlertid, at alle religiøse grupper skal registreres. For det tredje gælder denne registrering imidlertid ikke for fire af dem, nemlig de ortodokse kristne, muslimer, katolikker og medlemmer af den evangeliske kirke i Eritrea. For det fjerde er mange små protestantiske kirker i årevis blevet nægtet registrering, og deres kirker er blevet lukket. For det femte er ifølge en nylig rapport fra de amerikanske myndigheder sandsynligvis mere end 200 medlemmer af ikke-registrerede religiøse grupper fængslede. For det sjette tvinger det eritreiske politi medlemmer af ikke-registrerede kirker til at undertegne erklæringer, hvori de svigter deres religiøse overbevisning.
Hr. formand, hr. kommissær, der er absolut ikke tale om religionsfrihed i Eritrea. Derfor håber jeg, at EU vil fortsætte med at gøre alt, hvad der er muligt, helst i samarbejde med den amerikanske regering, som viser samme engagement i sagen om alvorlige krænkelser af religionsfriheden i Eritrea. Dette er da en fortræffelig lejlighed til at udforme det transatlantiske samarbejde for at forsvare vestlige værdier, og det er yderst nødvendigt i EU i 2004. 
Tannock (PPE-DE ),
   Hr. formand, Eritrea er et lille land i det østlige Afrika med fire og en halv million indbyggere, som først fik sin uafhængighed fra Etiopien i 1993 efter 30 års bitter kamp. Derefter var det tåbeligt nok til at indlede sig på en anden konflikt, først med Yemen om fiskeriområder omkring Hanishøerne og så i 1998 igen med Etiopien om et omstridt grænseområde. Sidstnævnte tvist blev først løst i juni 2000 efter tabet af ca. 70.000 liv.
Etiopien nægter stadig at anerkende, at den internationale grænsedragningskommission har besluttet, at landsbyen Badme hører til Eritrea, og der står en styrke på 4.200 fredsbevarende FN-soldater ved grænsen, selv om deres arbejde besværliggøres af, at Etiopien ikke tillader grænsedragning, og Eritrea har indført restriktioner mod FN-aktioner.
Eritrea er et meget fattigt land og det eneste i Afrika - bortset fra Den Demokratiske Republik Congo - der på ubestemt tid har udsat det valg, som præsident Afeworkis såkaldte overgangsregering i henhold til forfatningen fra 1997 oprindeligt havde planlagt i december 2001. Dertil kommer pressecensur og fængsling af journalister, herunder en svensk statsborger for nylig. Det regerende parti, Folkefronten for Demokrati - hvis navn må siges at være noget misvisende - er fortsat det eneste lovlige parti. Eritreere i eksil dannede dog et nyt parti, EPLF-DP, i 2002.
Amnesty International beskriver krænkelserne af menneskerettighederne som forfærdende og fører optegnelser over regelmæssig tortur mod politiske fanger, herunder de forhenværende parlamentsmedlemmer i Asmara-11-gruppen. For nylig blev fanger angiveligt henrettet i Adi Abeto-militærfængslet, og Sudans regering - der ikke ligefrem er kendt for selv at respektere menneskerettighederne - anklager nu Eritrea for at støtte Darfur-rebellerne og deres fraktioner.
Landet er et tragisk rod, og min gruppe, PPE-DE, opfordrer den nye Barroso-Kommission, der blev valgt i dag, til at vise sit engagement i demokrati og menneskerettigheder i Afrika ved at indlede procedurer i henhold til Cotonou-aftalens artikel 96 og at overveje, hvilke andre tiltag der skal til for at genoprette lov og orden og frihed i landet. 
Figel’,
    Hr. formand, ærede parlamentsmedlemmer, jeg værdsætter Deres bidrag, der var fuldstændig utvetydige. Kommissionen deler Deres synspunkter og er meget bekymret over den eritreiske regerings stramning af grebet på menneskerettighedsområdet.
Regeringen indfører begrænsninger i ytringsfriheden og informations-, forenings- og bevægelsesfriheden. Nogle af disse punkter har fru Lichtenberger og hr. Kohlíček allerede omtalt nærmere. Kommissionen beklager, at der ikke er nogen tegn på, at der vil blive indført demokratiske reformer i en overskuelig fremtid.
Begrænsningen af religionsfriheden er en del af den overordnede tendens i retning af voldsom begrænsning af borgerlige og politiske rettigheder i Eritrea. Kommissionen er opmærksom på den seneste tids rapporter fra forskellige internationale partnere, der siger, at Eritreas regering har krænket menneskerettigheder og religiøse rettigheder og begrænser religionsfriheden for nogle religiøse minoriteter. Ifølge diverse informationskilder har regeringen chikaneret, arresteret og interneret medlemmer af ikke-godkendte religiøse grupper såsom Jehovas Vidner og tilhængere af Baha'i.
Den 4. november var Kommissionen vidne til begivenheder i Asmara, hvor eritreiske sikkerhedsstyrker vilkårligt arresterede tusindvis af unge mennesker, der var mistænkt for at unddrage sig militærtjeneste. Arrestationerne fandt sted på gader, i butikker og på kontorer, ved vejafspærringer og i private hjem. De arresterede holdes i militære fængsler og menes at være i overhængende fare for at blive mishandlet. Angiveligt skulle nogle være blevet skudt og mange flere såret efter uroligheder i et fængsel. Slægtninge og advokater har ingen adgang til fangerne.
Hvad gøres der så? Kommissionen forsøger at tage fat på problemet ved at støtte ngo-projekter i Eritrea for at fremme kendskabet til menneskerettigheder og borgerlige rettigheder og ved at styrke organisationerne i civilsamfundet samt uafhængige medier. Eritrea er et af de lande, der fokuseres på i det europæiske initiativ til støtte for demokrati og menneskerettigheder, og landet er tildelt 1,6 millioner euro om året fra denne budgetpost. Det har imidlertid været svært at finde frem til projekter i civilsamfundet og på menneskerettighedsområdet, fordi det lokale civilsamfund kun har ringe styrke, og fordi den politiske situation er så skrøbelig.
Kommissionen mener desuden, at der tegner sig et mønster med krænkelse af menneskerettighederne, og vi følger nøje udviklingen i samarbejde med medlemsstaterne. Kommissionen er i færd med at analysere situationen og vil snart fremsætte forslag på grundlag af Cotonou-aftalen, som hr. Kohlíček, hr. Gahler og hr. Tannock opfordrede til. Kommissionen må dog understrege, at det har været meget vanskeligt at komme i dialog med regeringen i Eritrea. Nu hvor dialogen er etableret, mener Kommissionen, at den skal fastholdes med henblik på at forsøge at forbedre den interne situation og de eksterne relationer. Vi ønsker at undgå trusler, og vi føler, at opbygning af et tillidsforhold nok vil bidrage mere til at forbedre menneskerettighederne. Kommissionen vil som led i denne dialog fortsætte med at tage krænkelserne af menneskerettighederne op, ikke mindst situationen for den såkaldte Asmara-11-gruppe og den fortsatte tilbageholdelse af uafhængige journalister.
Sammenfattende er EU i forhold til de regionale relationer opsat på som vidne til Algier-aftalen om løsning af grænsestridighederne mellem Etiopien og Eritrea at opretholde en åben, afbalanceret og velovervejet dialog med begge parter. 
Formanden.
   - Tak, hr. kommissær.
Afstemningen finder sted efterfølgende.
Forhandlingen er afsluttet. 
Formanden.
   - Vi går nu over til afstemning.
(1)
Mann, Thomas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, vi foreslår, at vi i beslutningsforslaget inkluderer nr. 20 i den fremragende betænkning af hr. Romeva i Ruedad, der blev fremlagt i går, og som omhandler ophævelsen af våbenembargoen mod Kina. Med Deres godkendelse vil jeg tillade mig at citere teksten i dette nr.: "opfordrer Rådet og medlemsstaterne til at opretholde EUs våbenembargo mod Kina og ikke slække på de eksisterende begrænsninger for sådanne våbensalg; har den holdning, at denne embargo bør opretholdes, indtil EU har vedtaget et retsgyldigt adfærdskodeks for våbeneksport, og Folkerepublikken Kina har taget konkrete skridt henimod en forbedring af menneskerettighedssituationen i landet, bl.a. ved at ratificere Den Internationale Konvention om Borgerlige og Politiske Rettigheder og ved uindskrænket respekt for mindretals rettigheder". Det er den oprindelige ordlyd af nr. 20, som vandt stor tilslutning, og derfor foreslår vi, at teksten inkorporeres på dette sted.
Formanden.
   - Inden afstemningen om hr. Manns mundtlige ændringsforslag vil jeg gerne høre, om der er nogen medlemmer, der ikke kan tilslutte sig fremsættelsen af ændringsforslaget?
(2)
(3) 
Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.
