1. Malaisia: peksukaristuse kasutamine
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on arutelu kuue resolutsiooni ettepaneku üle, mis käsitlevad Malaisiat.
Barbara Weiler
Austatud juhataja, volinikud! Head kolleegid! Malaisia on suurepärane riik igivanade traditsioonide ja rikkaliku kultuuripärandiga. ASEANi delegatsiooni liikmetena oleme sageli ise näinud, kui kiiresti ja märkimisväärselt see riik on arenenud. Sellest tuleneva majandusliku jõu suurenemise tagajärjel on Malaisia saavutanud koha esikümnes maailma majanduskasvu määras - asjaolu, mis on meile palju muljet avaldanud. Just sel põhjusel tahaksin oma fraktsiooni, Sotsiaaldemokraatide ja demokraatide fraktsioon Euroopa Parlamendis, ning kõikide nende nimel, kes allkirjastasid resolutsiooni, öelda, et meie jaoks on võimatu mõista, miks Malaisia kasutab endiselt seda vananenud korralekutsumise viisi, mis viib tagasi riigi koloniaalsesse minevikku ning mis meie jaoks Euroopas tundub peaaegu keskaegne.
Me ei ole ainukesed, kes kriitikat väljendavad: juristid Malaisias on samavõrd peksukaristuse kasutamise vastu. Peksukaristuse kasutamine rikub kõiki ÜRO inimõiguste kokkuleppeid ja usume, et asjad peavad kiiresti muutuma.
Toetasime ASEANi riikide hartat, mille mitmes artiklis ja preambulis rõhutatakse, et - ja ma tsiteerin - "inimõiguste edendamine ja kaitse” on ASEANi harta oluliste nõuete seas, mille on ratifitseerinud ka Mailaisia.
Malaisia on demokraatlikud põhimõtted ammu omaks võtnud. See hõlmab siiski ka õigusriiki universaalsete standarditega. See on midagi, mida kordame ikka ja jälle, kui oleme Malaisias ja ASEANi riikides, ning Euroopa Parlament rõhutab seda selle resolutsiooniga.
Marietje Schaake
autor. - Austatud juhataja! Peksukaristuse kasutamine - inimese löömine kepiga - on kehalise karistamise viis, mida Malaisias sageli kasutatakse ning mis on murettekitav, sest kümned tuhanded inimesed kannatavad sellise karistuse all, eriti sisserändajad, ning süütegude nimekiri, mille eest peksukaristust kasutatakse, järjest pikeneb. Malaisia rikub seega oma kohustust täita ÜRO inimõiguste nõukogu resolutsiooni 8/8, milles sätestatakse, et kehaline karistamine on võrdväärne piinamisega.
Õigusmenetlus, mis seda tüüpi karistuse kaasa toob, sageli puudub ja sisserändajaid ei teavitata süüdistustest nende vastu või keelatakse neile õigusabile juurdepääsu õigus.
Toetame Malaisia advokatuuri, mis esindab 8000 advokaati, avameelset üleskutset peksukaristuse kasutamise kaotamiseks. Euroopa Parlament kutsub Malaisia ametivõime üles jõustama peksukaristuse ja kõikide teiste kehalise karistuse viiside kasutamise peatamise, töötades seaduse kaotamisega nii paberil kui ka praktikas.
Malaisia inimõiguste komisjon ja Malaisia seaduste reformi komisjon peaksid esitama valitsusele asjakohased soovitused kehalise karistamisega seotud seaduste kaotamise kohta.
Barbara Lochbihler
autor. - (DE) Austatud juhataja! Selles resolutsioonis mõistetakse hukka peksukaristuse kasutamine Malaisias. Mõistet "peksukaristus” ei tohiks võtta aegunud, kahjutu haridusliku vahendina, vaid see on üsna kohutav, alandav ja alavääristav karistus, mis on keelatud ÜRO piinamisvastase konventsiooniga. Kui keegi selles kahtleb, peaks ta vaatama videot, kus näidatakse, kuidas seda karistust Malaisias toime pannakse. Julmuse ja jõhkrutsemise seisukohalt on need kaadrid dokumentaalne tõendusmaterjal piinamisest. Malaisias kasutatakse seda kohutavat ja alandavat viisi vähemalt 66 väärteo karistamiseks ja igal aastal pekstakse riigi vanglaasutustes ligikaudu 1000 inimest. Lisaks on viimastel aastatel julma kohtlemist laiendatud ka riiki ilma paberiteta sisserändajatele ja narkomaanidele. Arvatakse, et sellest on mõjutatud 350 000-900 000 inimest. Seega kutsume Malaisia valitsust viivitamatult üles loobuma sellest kohutavast ja alandavast karistusviisist ja tühistama keskpikas perspektiivis asjaomased seadused.
Malaisia on ÜRO inimõiguste nõukogu liige. Nagu eelnev sõnavõtja märkis, võrdsustab ka see organ kehalise karistamise kohaldamist piinamisega. Seetõttu oleks hea, kui Malaisia jääks kõnealusesse organisse, kuid peaks kinni ka seal esindatud põhimõtetest.
Charles Tannock
autor. - Austatud juhataja! Malaisia on viimastel aastatel liikunud islamipärasema juhtimistava suunas. See on mõnevõrra murettekitav, sest Malaisia võiks olla ELi oluline liitlane, kuna on strateegilise asukoha ja arenenud majandusega demokraatlik Aasia riik.
Kahjuks on Lääne arusaam inimõigustest Malaisias vähem arenenud. Ma ei ole siiski kindel, miks oleme Malaisia siinkohal ainukesena välja valinud. Malaisia on moslemienamusega riik ja sellised karistused on tavapärased paljudes šariaadiseadusi järgivates riikides ning need on kohustuslikud Koraani alusel, mis on kõikide moslemite jaoks lõplik õiguslik autoriteet.
Peksukaristus on tõepoolest suhteliselt leebe võrreldes mõnede teiste väga julmade karistusviisidega, mida mõnedes moslemimaades kasutatakse, sealhulgas amputeerimine, kividega surnuks loopimine ja pea maha raiumine. Peksukaristust tuleks näha ka Aasia kultuurikontekstis: näiteks mõistetakse ka ilmalikus naaberriigis Singapuris kurjategijatele peksukaristust ning Indoneesia provintsis Acehis, mis saab ELilt palju abi, võeti peksukaristus hiljuti šariaadiseadusi järgides kasutusele.
ELi liikmesriikides on traditsiooniline kehaline karistamine õigustatult keelatud ja loodame, et Malaisia järgib ühel päeval meie valgustatud eeskuju. Minu meelest ei ole aga üldse selge, et peksukaristus on ebaseaduslik rahvusvahelise õiguse kohaselt, nagu on öeldud resolutsioonis.
Bernd Posselt
autor. - (DE) Austatud juhataja! Kui sa kedagi armastad, on sul tema suhtes teatavad ootused. Sama kehtib riikide suhete kohta. Riigid, kellega meil on eriti lähedane suhe, ei ole samas kategoorias mõnede kohutavate diktatuuridega teistel mandritel.
Malaisia on Euroopa Liidu väärtuslik lähedane partner. Selle põhiseadus on mõnes mõttes eeskujuks Euroopa põhiseadusele. Seetõttu suhtumegi Malaisias toimuvasse nii tõsiselt.
Charles Tannock, peksukaristust ei võetud Malaisias kasutusele šariaadiseaduse tõttu, vaid see kandub üle Briti koloniaalajastust. Just nagu enam ei eksisteeri Briti koloniaalvõimu ja Suurbritannia on vahepeal muutunud, peab ka Malaisia muutuma ja püüdma kaotada selle iganenud ja barbaarse karistuse, millega rikutakse rahvusvahelist õigust ja inimõigusi.
Ma tahan, et see oleks täiesti selge. Aastakümneid on Malaisia olnud riik, mida iseloomustab sallivus eri rahvusrühmade ja religioossete kogukondade vahel. Riik peaks jääma selle valitud tee juurde ja tegema seda Euroopa Liidu eriti lähedase partnerina, kellel loodetavasti õnnestub keelata see barbaarne karistamisviis.
(Sõnavõtja nõustus vastama sinise kaardi küsimusele kodukorra artikli 149 lõike 8 alusel)
Charles Tannock
Austatud juhataja! Sooviksin küsida küsimuse Bernd Posseltilt, keda ma väga austan.
Ma ei ole rahvusvaheline jurist, aga ma ei näe mingit tõendusmaterjali selle kohta, et rahvusvahelise õiguse alusel on peksukaristus keelatud. On väga selge, et sellega keelatakse sõjakuriteod, inimkonnavastased kuriteod, genotsiid ja nii edasi, kuid peksukaristus ei ole minu arvates rahvusvahelise õigusega keelatud. Piinamisvastases konventsioonis, mida Malaisia ei ole tegelikult ratifitseerinud, öeldakse, et peksukaristus võib küündida piinamiseni, kuid ei ole alati ilmtingimata piinamine. Seega, kas Bernd saaks ehk mulle seletada, miks peksukaristus on ebaseaduslik - nagu ta jälle ütles ja nagu on öeldud reolutsioonis - ning rahvusvahelise õiguse vastane. Kui me faktidest kinni ei pea, saab siinne täiskogu minu arvates halva kuulsuse.
Juhataja
Bernd Posselt, see ei olnud tegelikult küsimus Charles Tannockilt.
Bernd Posselt
autor. - (DE) Austatud juhataja! Tõlgendan viimast sõnavõttu küsimusena ja tahaksin vastuseks öelda, et peksukaristus on tõepoolest piinamine ja piinamise keeld on oluline inimõiguste ja rahvusvahelise õiguse puhul sõltumata sellest, kas konkreetne riik on need põhimõtted ratifitseerinud.
Marie-Christine Vergiat
Austatud juhataja! Malaisia on üks neist riikidest, kelle jaoks koostöö Euroopa Liiduga, ehkki hiljutine ja suhteliselt tagasihoidlik, näib olevat üsna positiivne. See kehtib muidugi eriti majanduslikus, aga ka sotsiaalses mõttes - mis puudutab haridust, naiste õigusi ja kõige haavatavamaid elanikerühmi.
Demokraatia ja inimõiguste olukord ei ole aga kaugeltki ideaalne. Murettekitavad märgid püsivad. Olukord, mida täna arutame, on kahetsusväärne näide selle kohta.
Ehkki Malaisia on allkirjastanud mitmeid rahvusvahelisi konventsioone, sealhulgas inimõiguste ülddeklaratsioon, konventsioon naiste diskrimineerimise kõigi vormide likvideerimise kohta (CEDAW) ning lapse õiguste konventsioon (CRC), keeldub ta endiselt allkirjastamast muid ja eriti rahvusvahelist piinamisevastast konventsiooni. Malaisia on üks riikidest, mis kohaldab surmanuhtlust; tõepoolest, see on kohustuslik karistus uimastikaubanduses süüdimõistetutele. Kehaline karistamine on Malaisias tavapraktika ja seda võib kohaldada kõikidele: meestele, naistele - eelkõige nendele, keda süüdistatakse keelatud seksuaalsuhetes - ja isegi lastele, koolilastele, kes on süüdi tõsises sõnakuulmatuses. Veel hullem on see, et neid, kellele selline karistus määratakse, karistatakse arstide abiga, kes rikuvad meditsiinieetika põhimõtteid, ning sealjuures on samad arstid vastutavad kurjategijate elustamise eest, enne kui nad kannavad ülejäänud karistusest. Lisaks sellele on Malaisia parlament viimastel aastatel laiendanud kriminaalkuritegude nimekirja, mida karistatakse peksukaristusega. Praegu on neid üle 60, sealhulgas illegaalne riiki sisenemine. Lisaks, alates 2002. aastast, kui see õigusrikkumine kehtestati, on tuhanded põgenikud kannatanud selle karistuse, selle piina käes.
Malaisia valitsus peab selle kasutamise lõpetama. Kas Euroopa Liit ei peaks ajal, mil Euroopa Liidu dialoog Malaisiaga näib vilja kandvat, tegema kõik võimaliku, et veenda Malaisiat selles valdkonnas edusamme tegema?
Cristian Dan Preda
Austatud juhataja! Tahaksin alustuseks tsiteerida veidi andmeid Amnesty Internationali sel kuul, 2010. aasta detsembris tehtud uuringust. Vähemalt 10 000 süüdimõistetu ja 6000 põgeniku puhul kasutatakse Malaisias igal aastal peksukaristust. Kinnipidamisasutustes leiab peksukaristus sagedast kasutamist ja Charles Tannock ütles, et kahjuks ei ole Malaisia ainuke riik, kus sellist tüüpi iganenud karistust kohaldatakse: räägitakse ka Singapurist.
Malaisia puhul on siiski problemaatiline asjaolu, et märkimisväärsemale arvule kuritegudele ja väärtegudele kohaldatakse peksukaristust: täpsemalt on neid Malaisias 66 võrreldes Singapuri 30ga. Me ei räägi üksnes vägivaldsetest või seksuaalkuritegudest, vaid ka narkootikumide tarvitamisest ja eriti sisserännet puudutavate sätete rikkumisest. Nõustun teisalt oma kolleegi Bernd Posselti omaks võetud seisukohaga, et räägime piinamisest, mis on rahvusvahelises õiguses täielikult keelatud.
Anneli Jäätteenmäki
fraktsiooni ALDE nimel. - Austatud juhataja! Parlamendi resolutsioon on ajakohane ja oluline. Malaisias kohaldatakse peksukaristust igal aastal tuhandetele inimestele. Peksukaristus on ebainimlik ja alandav karistusviis, mis tuleks kaotada igal pool maailmas. Peksukaristus on piinamise vorm.
Amnesty Internationali kohaselt peksti eelmisel aastal moslemi naist Malaisias, kus kohaldatakse šariaadiseadust. Karistuse põhjuseks oli õlle joomine. Amnesty International on andnud teada ka põgenike ja sisserändajatest töötajate peksmisest Malaisias.
Julgustame Malaisia valitsust kaotama peksukaristust karistuse vormina. Samuti kutsume Malaisia valitsust üles ratifitseerima ÜRO piinamisevastase konventsiooni protokolli ning kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelist pakti.
Zbigniew Ziobro
Austatud juhataja! Meil on hea meel Malaisia majandusarengu ja Malaisia inimeste paranenud elamistingimuste üle. Samal ajal oleme siiski umbusklikud Amnesty Internationali raporti suhtes, milles kirjeldatakse peksukaristuse laialdast kasutamist Malaisias. See on tõepoolest karm karistus, mille kasutamine on sageli liialdatud, sest mõnikord määratakse see väikeste ja väga kaheldavate väärtegude eest. Minu arvates on eriti julm kasutada seda karistust ebaseaduslike sisserändajate või inimeste puhul, kes leitakse Malaisia territooriumilt ilma kehtivate dokumentideta, sealhulgas Burma poliitilised pagulased.
Selle karistuse julmus varjab siiski väljaütlemata tõde Malaisias kasutatava peksukaristuse traditsiooniliste tingimuste ja laadi kohta. Paljud väärteod, mille eest karistatakse peksukaristusega, on seotud Islami seaduse ja sellest tulenevate tavade rikkumisega. Näide selle kohta on Kartika Sari Dewi Shukarno juhtum, kellele määrati peksukaristus 2009. aastal õlle joomise eest baaris. Olukord nõuab meie reageerimist.
Jaroslav Paška
Austatud juhataja! Traditsiooniline Islami šariaadiseadus, mida kohaldatakse isegi paljudes mõõdukates islamimaades, lubab kehalist karistamist seaduse rikkumise eest.
Malaisiast on pärit kurikuulus kuue kepilöögi karistuse juhtum, mis määrati modellile Kartika Sari Dewi Shukarnole selle eest, et ta tabati õlle joomiselt. Pärast karistuse väljakuulutamist - naistevanglas kuus rotangkepihoopi, mis määrati 32aastasele kahe lapse emale - muudeti see Malaisia sultani Ahmed Shahi otsuse alusel, kes teostab järelevalvet islami reeglite täitmise üle Malaisias, siiski kolmeks kuuks üldkasulikuks tööks.
Palju halvemini läks aga 46aastasel indoneeslasel Nasarudin Kamaruddinil, kes sai sama väärteo eest kuus kepihoopi ja aastase vanglakaristuse. Kohtunik Abdul Rahman Mohamed Yunos, kes mõistis kohut ka Kartika Shukarno üle, ütles otsuse kohta, et selle eesmärk ei ole karistada, vaid õpetada.
Sarnast argumenti kasutas tema otsuse kaitseks asevälisminister Wee Ka Siong, kui ta õigustas laste kehalise karistamise kasutamist koolides, lisades, et karistuse võivad täide viia ainult koolide direktorid või määratud isikud, et lapsevanemaid tuleb karistusest teavitada ning karistamise ajal on kohal tunnistaja.
Head kolleegid! See, millest me räägime, ei ole midagi eksootilist. See on igapäevaelu n-ö mõõdukas islamimaailmas. Seega ei peaks me kõhklema abi pakkumisel inimestele nendes riikides selliste keskaegsete karistuste ja tavade kaotamisel, kui saame seda teha diplomaatiliselt või muul viisil.
Bogusław Sonik
(PL) Austatud juhataja! Peaksime kindlasti hukka mõistma peksukaristuse ja kõik kehalise karistamise vormid ning ebainimliku kohtlemise. Malaisia ei saa võtta abiks oma riigisiseseid õigusakte, mille kohaselt kannab vähemalt 66 kuritegu peksukaristust, et õigustada julmi meetodeid, mis on võrdsed piinamisega ja mida peetakse rahvusvahelise õiguse ja konventsioonide alusel ebaseaduslikuks. Häirivad on ka Amnesty Internationali raportid üha suurenevast arvust põgenikest ja sisserändajatest, kellele kohaldatakse peksukaristust Malaisia vanglates.
Euroopa Liit, kellel on olnud kasutada tõhusamaid meetodeid inimõiguste kaitsmise edendamiseks alates Lissaboni lepingu jõustumisest, peaks näitama rohkem initsiatiivi võitluses inimeste julma kohtlemise vastu kogu maailmas. Lisaks peaks inimõiguste järgimine olema Euroopa Liidu kehtestatud oluline eeltingimus edasise poliitilise koostöö arendamiseks Malaisiaga.
Ryszard Czarnecki
(PL) Austatud juhataja! Malaisia on majanduslik tiiger. See on väga arenenud riik, mis eeskujuks kogu Kagu-Aasia piirkonnale. See tiiger seisab siiski silmitsi suure probleemiga - nimelt peksukaristuse kasutamine. Muidugi võib rääkida kultuurilise identiteedi austamisest ja asjaolust, et meie, eurooplased peaksime olema eriti tundlikud, mis puudutab oma eeskuju pealesurumist teistele mandritele. Praegusel juhul räägime siiski inimõigustest, mis on jagamatud ja ületavad mandrite, rassi ja religiooni piirid. Minu arvates Euroopa Parlament mitte üksnes ei peaks, vaid on kohustatud resoluutselt kaitsma põhiõigust inimväärikusele, ning peksukaristus kohe kindlasti eirab seda väärikust.
Monica Luisa Macovei
Austatud juhataja! Füüsilise valu põhjustamine on inimväärikusevastane. Peksukaristus on tõsine inimõiguste rikkumine. See on piinamisvastase õiguse rikkumine, aga ka ebainimliku ja alandava käitumise või karistamise kohaldamise vastase õiguse rikkumine.
Malaisias kannatab selle kehalise karistamise vormi all igal aastal üle 10 000 inimese. Aruanded näitavad, et valu on nii suur, et ohvrid kaotavad sageli teadvuse. Raportid näitavad, et mitmed ametnikud, kes karistust täide viivad, võtavad meelsasti vastu altkäemaksu, et ohvreid säästa. Seega on meil lisaks tõsisele inimõiguste rikkumisele tegemist valitsusametnikega, kes panevad toime kuriteo, kasutades ära inimeste kannatusi.
Kutsun komisjoni ja nõukogu ning Malaisia valitsust üles viivitamatult pingutama peksukaristuse kasutamise viivitamatu lõpetamise nimel, millele järgneb selle kaotamine seadustest. Inimeste peksmine ja piitsutamine valitsuse nimel peab lõppema.
Elena Băsescu
(RO) Austatud juhataja! Pean kahetsusväärseks, et Malaisias on peksukaristuse kasutamine saavutanud sellised mõõtmed ning järgib kasvutendentsi. Malaisia valitsus julgustab karistustava selle piiramise asemel.
Ametivõimud võtavad abiks alusetu argumendi, mille kohaselt on peksukaristus seaduslik ja omab märkimisväärset mõju selles mõttes, et see vähendab kuritegelikku tegevust. Lisaks saavad vanglaametnikud rahalist preemiat vangide peksmise eest. Prognoosid kinnitavad, et olukord on murettekitav: igal aastal on üle 6000 põgeniku ja 10 000 süüdimõistetu sellise karistuse ohvrid. Pean väga oluliseks, et ohvritel väljastpoolt Malaisiat peaks olema õigus õiglasele kohtulikule arutamisele. Praegu keelatakse neile põhiteenuseid, nagu tõlkimine või õigusabi.
Mitro Repo
(FI) Austatud juhataja! Peksukaristus kohtumäärusega, mille puhul karistatav inimene seotakse raami külge ning tema selga ja tagumikku pekstakse kepiga, on ebaeetiline ja eirab inimväärikust. Malaisias on selline tava võtnud epideemilised mõõtmed.
Riiki, mis peab kehalist karistamist tõhusaks viisiks kuritegevuse ennetamisel, ei juhi õigusriigi põhimõtted ja EL ei tohiks laiendada sellisele riigile täiendavaid kaubandushüvesid. Sellised julmad ja ebainimlikud karistamise vormid tuleb lõpetada, ükskõik mis riigis need toimuvad.
Selle resolutsiooniga nõuab parlament õigustatult, et Malaisia ametivõimud lõpetaksid kehalise karistamise ja piinamise viivitamatult nii oma õigussüsteemis kui ka praktikas.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Austatud juhataja! Peksukaristust on Malaisias kasutatud alates 19. sajandist, kui Suurbritannia piirkonna koloniseeris. Malaisia valitsus on hiljuti lisanud sellesse nimekirja veel kuritegusid, mille eest määratakse peksukaristus. Selline karistus määratakse 66 väärteo eest. Vange, kellele määratakse peksukaristus, hoitakse vanglas teadmatuses sellest, millal nende karistus täide viiakse. Amnesty Internationali hinnangu kohaselt määratakse igal aastal umbes 10 000 peksukaristust ning 60% nendest süüdimõistetutest on illegaalsed sisserändajad, kes ei saa karistusest keelebarjääri tõttu isegi aru. Riigi ametivõimud ei näe siiski mingit põhjust seaduse muutmiseks, sest nad peavad peksukaristust tõhusaks viisiks kuritegevusega võitlemisel.
Euroopa Liit on Malaisiaga kaheksa aastat tihedat koostööd teinud. 2007.-2013. aasta finantsperspektiivis eraldati Malaisia majanduse arendamiseks 17 miljonit eurot. Seega on õigustatud, kui kutsume oma partnerit üles ratifitseerima ÜRO piinamisevastast konventsiooni ja mõistma selgelt hukka peksukaristuse kasutamise sobimatuna ÜRO inimõiguste nõukogu seisukohaga.
Corina Creţu
(RO) Austatud juhataja! Malaisias piitsutatakse või pekstakse igal aastal üle 10 000 kodaniku ning õigusaktid sätestavad sellise karistuse ametlikult 66 rikkumise eest. Nimekirja nendest kuritegudest on viimaste aastate jooksul laiendatud, mis viitab murettekitavale tendentsile. Ohvrid on nii kohalikud kui ka välismaalased, kusjuures viimaste suhtes kohaldatakse arvukalt tõsist väärkohtlemist alates vajaliku teabe või tõlkija puudumisest arstide professionaalse eetika rikkumise ja õigusabi puudumiseni.
Ka mina palun Euroopa institutsioonidel tõhustada oma jõupingutusi selle karistuse kaotamise nimel, mis rahvusvahelise õiguse alusel on võrdväärne piinamisega, ning avaldada survet, et Malaisias järgitaks õigust objektiivsele ja erapooletule kohtumenetlusele ning lõpetataks sisserändajate ja varjupaigataotlejate alatu kohtlemine.
Andris Piebalgs
komisjoni liige. - Austatud juhataja! Komisjon mõistab hukka kehalise karistamise. See on vastuolus ÜRO sätestatud rahvusvaheliste inimõiguste põhimõtete ja normidega. Need põhimõtted kajastuvad ka Euroopa Liidu suunistes, milles käsitletakse ELi poliitikat kolmandate riikide kohta piinamise ja teiste julma, ebainimliku ja alandava kohtlemise või karistamise vormide teemal.
Hiljutine Amnesty Internationali raport peksukaristuse kasutamise kohta Malaisias on murettekitav. Komisjon tahaks siiski teha ettepaneku laiendada resolutsiooni, et hõlmata kõiki riike, kus kohtu määratud peksukaristus veel kahjuks endiselt aset leiab.
Euroopa Liit koos ÜROga on peksukaristuse küsimust Malaisiaga üsna regulaarselt tõstatanud. Mõned liikmesriigid tegid seda ka ÜRO piinamisevastase konventsiooni ratifitseerimise kontekstis ja ÜRO inimõiguste nõukogu universaalse korrapärase läbivaatamise käigus, mis toimus 2009. aasta veebruaris.
Alles eelmisel nädalal, ÜRO inimõiguste päeva puhul peetaval seminaril nõuti, et Malaisia ratifitseeriks rohkem ÜRO konventsioone, eriti ÜRO piinamisevastase konventsiooni. 2010. aasta alguses esitas ELi missiooni juht sama küsimuse otse välisministrile.
See on küsimus, millele pöörame palju tähelepanu. Euroopa Liit ja Malaisia alustavad peagi läbirääkimisi partnerlus- ja koostöölepingu teemal, mis sisaldab teatavaid sätteid inimõiguste kohta. Kui see leping jõustub, tagab see kindla ametliku aluse tugevdatud ja regulaarseks dialoogiks Malaisiaga inimõiguste teemal. Seni jätkame teema tõstatamist Malaisia ametivõimudega.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub pärast arutelusid.
