Mürgiste jäätmete arengumaadesse eksportimist käsitlevate eeskirjade jõustamine (arutelu) 
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on arutelu järgmistel teemadel:
arutelu komisjonile esitatud suuliselt vastatava küsimuse üle mürgiste jäätmete arengumaadesse eksportimist käsitlevate eeskirjade jõustamise kohta. Esitajad: Catherine Bearder, Lena Ek, Miroslaw Ouzký, Richard Seeber, Christa Klaß ja Rebecca Harms Euroopa Demokraatide ja Liberaalide liidu fraktsiooni, fraktsiooni Euroopa Konservatiivid ja Reformistid, Euroopa Rahvapartei (kristlike demokraatide) fraktsiooni ja Roheliste / Euroopa vabaliidu fraktsiooni nimel - B7-0217/2011), ja
arutelu komisjonile esitatud suuliselt vastatava küsimuse üle mürgiste jäätmete arengumaadesse eksportimist käsitlevate eeskirjade jõustamise kohta. Esitajad: Sabine Wils, Kartika Tamara Liotard, Bairbre de Brún, João Ferreira, Marisa Matias ja Nikolaos Chountis Euroopa Ühendatud Vasakpoolsete / Põhjamaade Roheliste Vasakpoolsete liitfraktsiooni nimel - B7-0218/2011).
Catherine Bearder
autor. - Austatud juhataja! Kas volinik ei arva, et kui keegi meist peaks ühel hommikul ärkama ja avastama, et rikkad naabrid on oma mürgised jäätmed meie eesõue poetanud, oleksime maruvihased? Ometi teeb Euroopa Liit iga päev just seda.
Igal aastal transporditakse tonnide kaupa mürgiseid jäätmeid Euroopa keskkonnaseaduse vastaselt EList arengumaadesse ja smugeldatakse läbi väga viletsa kontrolliga sadamate. Peaaegu kolmveerandi kohta ELi elektrijäätmetest puudub teave ja vaid kolmandikku elektroonikajäätmetest käideldakse ELi õigusaktide kohaselt. Ühendkuningriigis viskab keskmine britt igal aastal ära neli elektrooniliste jäätmete hulka kuuluvat eset. See on kokku 500 000 tonni katkiseid telereid, arvuteid ja telefone, kuid üle poole sellest ei lähe taaskasutusse - see lihtsalt kaob -, ning seda vaid minu enda kodumaal.
Praeguste seaduste kohaselt on kontrollitult kõrvaldatavate jäätmete eksport EList nendest vabanemise eesmärgil keelatud, kuid igal aastal ulatuvad ebaseaduslikud lastid EList hinnanguliselt 22 000 tonnini. Elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete direktiivis (WEEE) sätestatakse, et eksporditavad elektroonikaseadmed peavad olema töökorras. See toetub aga tõhusale üleeuroopalisele järelevalvepoliitikale, mis ilmselgelt puudub. Need jäätmed sisaldavad pliid, kaadmiumi, baariumi, elavhõbedat, broomitud leegiaeglusteid ning muid kemikaale ja plaste, mis muutuvad põletamisel ohtlikuks. Põletamine on sageli kõige odavam meetod nende väärtuslike metallide kättesaamiseks ning täiskasvanud ja lapsed rüselevad üle prügihunnikute, et paar senti teenida.
Me ei saa eirata selle skandaali keskkonna- ja tervisemõjusid, mis mõjutavad kõige haavatavamaid inimesi. Ausalt öeldes tunnen eurooplasena häbi. Tänan volinikku vastuste ja reaktsioonide eest, kuid peame täpselt teadma, kuidas ta kavatseb sulgeda selle seaduseaugu jäätmeveo määruses. Kas komisjonil on plaane, kuidas tegeleda tonnide ELi jäätmetega, mis on juba Aafrika riikidesse veetud? Kas jäätmeveo määrus vajab läbivaatamist või on probleem vaid rakendamises? Tegemist on pakilise probleemiga ning tegutseda tuleb kohe. Jään teie vastust ootama.
Anna Rosbach
autori asendaja. - (DA) Austatud juhataja! Mul on hea meel, et nii paljud minu kaasparlamendiliikmed mõistavad, et meie jäätmed ei kao lihtsalt iseenesest, vaid jõuavad sageli kahjuks laiemasse maailma, kus keegi seda korralikult ei käitle. Selles ei ole loomulikult midagi uut. Paljud Euroopa riigid hakkasid palju aastaid tagasi Indiasse saatma asbestiga täidetud mahakantud praame, misjärel paljajalgsed töötajad eraldasid otse rannal vana raua ohtlikest komponentidest - ning nad teevad seda tänaseni. Veelgi hullem olukord on Aafrikas, kus lapsed istuvad maas ja lõhuvad meie elektrijäätmeid osadeks. Kas see on vastuvõetav? Ei, loomulikult mitte! Siiski puuduvad ELil mõistlikud ja realistlikud vahendid kehtivate määruste jõustamiseks, mis kehtestati juba 12. juulil 2006. aastal.
Direktiivi rakendatakse eraldiseisvates liikmesriikides, nagu on sätestatud sama eeskirja artiklis 50, kuid mõned riigid pigistavad selle rakendamise ees silma kinni. Midagi tuleb ette võtta, kuna 70 miljonit tonni ohtlikke jäätmeid aastas - see kogus aina kasvab! - ei ole tühine probleem. Seetõttu on mul lisaks kirjalikele küsimustele, mille komisjon on juba saanud, ka üks täiendav küsimus: kas komisjon on kaalunud spetsiaalsete sadamaalade kasutamist ohtlike jäätmete mahalaadimiseks valitud sadamates? See annaks üldiseks kontrolliks paremad vahendid. Kas komisjon näeb ette teavitamistegevust, mis õhutaks ELi kodanikke oma ohtlikke jäätmeid liikmesriigi spetsiaalsetesse kogumispunktidesse viima? On väga oluline suurendada meie kodanike teadlikkust sellest probleemist, kuna ilma nende abita ei jõua me ohtlike jäätmetega toimetulemisel kuhugi.
Richard Seeber
Austatud juhataja, Michel Barnier! Pangandussektor ei ole ainuke valdkond, kus leidub mittetoimivaid määruseid - neid on ka keskkonnavaldkonnas. Kuigi meil on juba 2006. aastast alates määrus, mis käsitleb jäätmete laevatamist, see ei toimi, kuna ohtlike jäätmete ELi piiridest väljapoole transportimise trend on tõusuteel, seda eriti arengumaadesse, kus nende ohtlike ainete nõuetekohast käitlemist ei ole võimalik tagada. Niisugune isekas suhtumine jäätmekäitlusese viib nendes riikides keskkonna- ja terviseprobleemideni ning võib äärmuslikel juhtudel nõuda ka palju inimelusid.
Peale selle heidame siin, Euroopa Liidus, ära väärtuslikke vahendeid. Üks osa 2020. aasta strateegiast hõlmab ressursside strateegiat ning jäätmed on üks ressurssidest. Peame andma endast parima, et selles vallas oma uurimistegevust parandada ning võimaldada väärtuslike materjalide eraldamist pärast toote eluea lõppu.
Selle aasta 7. aprillil peetud kõnes teatas teie kolleeg volinik Janez Potočnik, et hoolimata sellest, et komisjon seda teemat vältis ning paljude aastate jooksul midagi ette ei võtnud, kavatseb ta selle aasta sügisel esitada teatise, milles seda probleemi käsitleb, keskendudes eriti olemasolevate määruste rakendamisele, parandatud järelevalvesüsteemile ja teadusliku baasi laiendamisele. Austatud volinik! Sooviksin teada, kas seda teatist valmistatakse juba komisjoni teenistustes ette.
Teistes kõnedes viitas volinik Janez Potočnik ka uuele asutusele. Kuigi meil on juba arvukalt ametlikke organeid, otsib ta ilmselgelt viisi liikmesriikide ametiasutuste üle kontrolli tugevdamiseks selles valdkonnas. Sooviksin teada, kuidas selles vallas asjade seis on, kuna praegu näib, et me ei suuda seda probleemi lahendada. Mis samme kavatseb komisjon selles vallas astuda?
Satu Hassi
autori asendaja. - (FI) Austatud juhataja, head kolleegid! Jäätmeveo määruse vilets rakendamine on olnud juba pikka aega suur probleem. Keskkonnaõiguse rakendamise ja jõustamise Euroopa Liidu võrgustik on seda rõhutanud juba 2003. aastast saadik ning teinud ka selgeid parandusettepanekuid. Komisjon ei ole aga teinud peaaegu midagi, kui välja jätta tehtud arvukad uuringud ja ettepanek luua uus taastuvenergia direktiiv.
Juba üle kümne aasta on parlament nõudnud karmimat kontrolli, muu hulgas ka Euroopa kontrolle puudutavaid õigusakte: kontrolli miinimumkriteeriume Jacksoni 1999. aasta raportis, jäätmeveo õigusloomereformi Bloklandi raportis 2003. aastal ning järelevalve miinimumkriteeriume 2008. aasta resolutsioonis. Kõiki neid on komisjon peamiselt lihtsalt eiranud.
2006. aastal šokeeris meid tohutu Trafigura skandaal, kui Côte d'Ivoire'is kallati maha suurtes kogustes mürgiseid jäätmeid. Toonane keskkonnavolinik Stavros Dimas lubas otsida võimalusi jäätmeveo määruse tugevdamiseks ja rakendamiseks liikmesriikides, kuid midagi konkreetset ei juhtunud. Kaks aastat tagasi soovitati komisjoni uurimuses, et jäätme-eeskirjade rakendamiseks tuleks luua eriagentuur. See täidaks paljusid ülesandeid, nagu liikmesriikides rakendatavate uurimissüsteemide kontrollimine ning kontrolli ja järelevalve koordineerimine, kuid ühtegi ettepanekut selle kohta ei tehtud.
Eelmisel aastal jõuti komisjoni uuringus järeldusele, et parim võimalus oleks õiguslik instrument, mis hõlmaks järelevalvekriteeriume, kuid ühtegi ettepanekut ei tehtud, kuigi volinik Janez Potočnik on öelnud, et ELi keskkonnaõiguse rakendamine on tema prioriteet.
Nüüd küsiksin komisjonilt, millal see kavatseb korralikke meetmeid rakendada, selle asemel et järjekordne uuring korraldada. Millal saame korraliku seadusandliku ettepaneku, mitte ainult teatisi ja uuringuid? Nagu minu kolleeg Richard Seeber ütles, parandaks see ka Euroopa ressursside tõhusust.
Sabine Wils
Austatud juhataja, head kolleegid! Ebaseaduslik jäätmeeksport ja ebaseaduslik jäätmete kõrvaldamine on üha suurenev oht miljonite arengumaade inimeste tervisele ja keskkonnale.
Mürgiste jäätmete kogus on ELis pidevalt kasvamas. Ümbertöötlemise ja jäätmete kõrvaldamise kulukuse tõttu on tohutu kiusatus transportida jäätmed riikidesse, kus on leebemad keskkonnakontrollid ja madalamad jäätmete kõrvaldamise kulud. Mul on hea meel teada saada, et kõik täiskogu fraktsioonid tunnistavad seda probleemi, ning loodan, et parlament tegeleb selle küsimusega kooskõlastatult.
Niisugust ohtlikku eksporti lubavad seaduselüngad tuleb sulgeda. Olemasolevaid õigusnorme mürgiste jäätmete transpordi kohta arengumaadesse tuleb karmistada ja rakendada. Vajame seadusandlikku ettepanekut keskkonnajärelevalvele, midagi niisugust, millele parlament 2008. aastal juba üles kutsus, et kohalike sadamate võimud saaksid laevu tõhusalt kontrollida.
See peab olema seotud ka laevade arestimise võimalusega ELi sadamates, kui on alust kahtlustada seaduserikkumist. Teeme ettepaneku see rakendada kõikide täiskogu liikmete ühise resolutsiooniga.
Ka jäätmete sissevedu ELi vajab paremat kontrolli. Calabria ranniku lähedal, kõigest mõned kilomeetrid Cetraro sadamast, asub uppunud alus, mis kannab teadaolevalt äärmiselt mürgiseid jäätmeid. Oletatakse, et paljud teisedki mürgiste jäätmete transportijad on Türreeni meres ranniku lähedal põhja vajunud. See näide illustreerib vajadust jäätmeveo läbipaistvuse ja usaldusväärsete ametlike inspektsioonide järele.
Michel Barnier
komisjoni liige. - (FR) Austatud juhataja, lugupeetud parlamendiliikmed! Kõigepealt saadab mu kolleeg ja sõber Janez Potočnik oma vabandused, kuna on täna õhtul New Yorgis üht olulist bioloogilist mitmekesisust käsitlevat lepingut - Nagoya lepingut - allkirjastamas.
Sellegipoolest on mul hea meel, et mul avanes võimalus teda asendada või vähemalt proovida asendada, kuna teema, mida te arutate, on mind alati huvitanud, head kolleegid. Olin oma koduriigis keskkonnaminister ega ole unustanud jõupingutusi, mida tegime minu esimese mandaadi ajal volinikuna umbes kümme aastat tagasi, et hakata seda väga keerulist teemat parlamendis käsitlema. Jäätmeveo määrus keelab ohtlike jäätmete ekspordi arengumaadesse, samuti ka kõrvaldamiseks mõeldud jäätmete ekspordi väljapoole Euroopa Liidu ja Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni (EFTA) riike.
Siiski teame - ja olete sellele ka tähelepanu juhtinud -, et püüdlused seda keeldu jõustada on liikmesriigiti väga erinevad. Nagu ütlesite, otsivad ettevõtjad sageli võimalust ebapiisavast kontrollist kasu lõigata, et keelust mööda pääseda ja jäätmeid läbi teiste leebema kontrolliga liikmesriikide smugeldada.
Veelgi enam - sageli kasutatakse valedeklaratsioone, et eksportida jäätmeid kui kasutatud kaupu, mis muudab järelevalve ja reeglite rakendamise eest vastutavate asutuste töö keerulisemaks. Lisaks sellele on kolmandates riikides loomulikult madalad käitlemisekulud, mis on peamine majanduslik tegur, mis nende ebaseaduslike jäätmesaadetiste vedu soodustab või tagant tõukab. Samuti valitseb väga keeruline olukord riikides, mis n-ö võtavad need jäätmed, need ebaseaduslikud saadetised vastu, põhjustades märkimisväärset õhu, vee, pinnase ja kodude saastet, ning - nagu te hetk tagasi ütlesite, Sabine Wils, ning nagu Catherine Bearder ja Anna Rosbach samade emotsioonidega enne teid rääkisid - ähvardavad inimeste, eriti laste tervist, mis on kõige šokeerivam, nagu ka tööliste ja suure osa elanikkonna tervist. Jäätmetes leiduvate ohtlike ainete niigi mürgine olemus on veelgi ohtlikum, kui kasutatakse sobimatuid jäätmekäitlusmeetodeid, mis on nendes sihtriikides sageli levinud.
Lisaks sellele on ebaseaduslikel jäätmesaadetistel kolmandatesse riikidesse ilmselgelt ebasoodne mõju kaubandusele ja konkurentsivõimele. Majanduslikult rääkides peavad seadusi järgivad ettevõtted nendega paratamatult konkureerima ning on ebasoodsamas olukorras. Euroopa jäätmekäitluse ja ringlussevõtu sektor, mis peab vastama ELi rangele keskkonnaõigusele, on dünaamiline. Sellel on kopsakas 95 biljoni euro suurune käive. See annab tööd või soodustab 1,2-1,5 miljoni töökoha olemasolu ja moodustab 1% SKPst, ning see reegleid järgiv jäätmekäitluse ja ringlussevõtu sektor konkureerib ka ebaseaduslike saadetistega, millega võrreldes on see ebasoodsas olukorras.
Usun, et jäätmeveo määruse tõhus rakendamine ELi tasemel soodustab selle sektori investeeringuid ja veelgi enamate töökohtade loomist tulevikus. Ebaseaduslike jäätmete transportimine ja jäätmekäitluse vilets kvaliteet viivad ka ressursside kaoni, kuna teisesed toormed suudavad Euroopa toormenõudeid väga edukalt täita ning parandada ka ressursside tõhusust ja rakendamist. Seega peame selle diagnoosi põhjal olukorda parandama. Seetõttu on komisjon otsinud viisi, kuidas selgitada välja, kas ELi tasandil on tarvis täiendavaid seadusandlikke meetmeid. Kui vastus on jaatav, siis missuguseid uusi konkreetseid tingimusi ja kriteeriume need jäätmesaadetiste kontrollimiseks hõlmaksid.
Hetkel lõpetame äsja mainitud probleemi eri võimalike lähenemisviiside keskkonnamõju hindamist. See hõlmab ka riiklikku järelevalvet ja kohustuslikke riiklikke riskihindamiskavasid ja -programme, samuti sätete jõustamise eest vastutavate riigiametnike kindlama suunitlusega väljaõpet ning mündi teise poolena tõendamist, et need, kes väidavad, et jäätmetena on tegemist kasutatud kaubaga, tegelevad petturlusega.
Austatud juhataja! Sooviksin jätkata, tõstatades järgnevad teemad vastusena mõnedele konkreetsetele küsimustele. Esiteks on võimalik jäätmeveo määrusest mööda hiilida, väites, et eksporditavad artiklid on kasutatud kaubad, mitte jäätmed. Põhiprobleem seisneb selles, et liikmesriigid ei rakenda järelevalvenõudeid korralikult. Selle parandamiseks tuleb määrus asendada üksikasjalikumate eeskirjadega riiklike kontrollide kohta. Seadusandlikke meetmeid peaks täiendama piisav väljaõpe reeglite jõustamise eest vastutavatele ametnikele, nagu ma eespool juba ütlesin.
Teiseks võiksid õiguslikult mittesiduvad suunised ELi tasemel jäätmeveo määruse rakendamist ja jõustamist toetada ja soodustada - seda võiksid eriti teha tolliametnikud - ning seeläbi aidata ebaseadusliku tegevuse vastu võidelda. Siiski ei piisa vaid suunistest üksi. Vajame selle probleemidega võitlemiseks ka siduvaid eeskirju.
Kolmandana on jäätmete tootmine viimastel aastatel kasvanud või stabiliseerunud. Jäätmekäitlus paraneb kõikjal Euroopa Liidus ning ümbertöötlemine on viimase viie aasta jooksul suurenenud. Siiski on tänapäeval märkimisväärne, et meie jäätmenõuete rakendamisel valitsevad liikmesriikide vahel nii suured erinevused. Head kolleegid! Komisjon teab ebaseaduslike jäätmete transportimise keskkonna-, majanduslikke, sotsiaalseid, inimlikke ja rahvatervisega seotud tagajärgi, samuti on see kursis Probo Koala afääri tagajärgedega, kus mitu inimest suri pärast seda, kui oli kokku puutunud ohtlike jäätmetega, mis ebaseaduslikult Côte d'Ivoire'is maha kallati. Viimane on üks meie mälus olevaid kohutavamaid näiteid ning ka sellest saab midagi õppida. Komisjon on sellel teemal käivitanud arvukalt uurimusi ning nende tulemused on kättesaadavad meie veebilehel.
Kui ebaseaduslik jäätmevedu on tuvastatud, on määruses sätestatud meetmed olukorra lahendamiseks. Jäätmed tuleb saata tagasi päritoluriiki vastavalt ELi õigusaktidele ja rahvusvahelisele õigusele. Kui vastutavat ettevõtet ei ole võimalik leida, peab liitu kuuluv päritoluriik maksma tasu jäätmete tagasi toomise ja käitlemise eest. Mõnel juhul peavad liikmesriigid kandma kulutusi, mis ületavad ühe miljoni euro piiri. Probo Koala afääri puhul, mida hetk tagasi mainisin, pidi ettevõte Trafigura puhastuskuludena maksma 152 miljoni euroga võrduva summa ning 33 miljoni euro väärtuses hüvitist kannatada saanud linnade elanikele.
Viimasena sooviksin Richard Seeberile öelda, et minu teada lubas Janez Potočnik selle teatise esitada ELi seaduse rakendamisel ja jõustamisel, ning praegu on tal selle koostamine pooleli.
Åsa Westlund
fraktsiooni S&D nimel. - (SV) Austatud juhataja! Paljusid meist vihastab tõsiasi, et hoolimata laiaulatuslikust avalikust arutelust sellel teemal, viib Euroopa endiselt ohtlikke jäätmeid vaesematesse riikidesse. Nagu paljud on juba öelnud, on meil põhjust vihane olla. Me mitte ainult ei kasuta tooteid, mis kurnavad ja kahjustavad keskkonda, ega suuda seejärel nendega toime tulla, kui me neid enam ei taha, vaid ka viskame loodusesse ohtlikke jäätmeid, mis kahjustavad süütute inimeste, sageli laste tervist ning muudavad teiste riikide pinnase ja vee veel mitmeks põlvkonnaks mürgiseks. See on absoluutselt vastuvõetamatu.
Kas sellel tohib lasta jätkuda? Oleme välja töötanud õigusaktid ja keelu, kuid nendest ei ole kasu. Seetõttu peab komisjon nüüd esitama muudatusettepanekud. Loomulikult oleks parim lahendus nagu alati see, kui ohtlikke jäätmeid ei olekski. Seega on praegusel juhul oluline ulatuslik töö, mida tegime ohtlike kemikaalide tuvastamiseks ja käibelt kaotamiseks, näiteks programmi REACH raames. Kuna ohtlike jäätmete ekspordikeeld ei tööta, olen seisukohal, et peaksime olema eriti rahul sellega, et oleme tugevdanud elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmeid käsitlevat direktiivi (WEEE), kehtestades kõrged kogumiseesmärgid. Ent teades, kui vilets on liikmesriikide kinnipidamine ekspordikeelust, on komisjonil põhjust ka hoolikalt jälgida liikmesriikide tegevust, mis on seotud WEEE ja muude õigusaktidega, mis sätestavad, kuidas seda tüüpi toodetega tuleks ümber käia.
Nagu paljud inimesed ja ka komisjon on öelnud, vajame teatud tüüpi selgust ja lihtsustust selles, missugused reeglid kehtivad, kui asi puudutab mürgiste jäätmete transporti arengumaadesse. Nii oleks politseil ja teistel piirikontrolliametnikel lihtsam meetmeid rakendada, et võidelda keskkonnakuritegudega, mida tegelikult on ka ohtlike jäätmete eksport. Siiski vajame sama kindlalt ka seda, et liikmesriigid selle küsimuse kõrgemale kohale seaksid. Arvan, et tõsiasi, et liikmesriigid ei suuda täita oma kohustust kontrollida vastavust ELi õigusaktidele, on pidevalt korduv probleem. Siinkohal on väga selge, et liikmesriigid ei täida oma kohustusi.
Liikmesriigid peavad võtma suurema vastutuse ning eeldama, et komisjon tagaks, et nad seda ka teeks. See mida olete mulle täna tutvustanud, Michel Barnier, on minu arvates kahtlemata samm õiges suunas. Kui saame näha kogu teatist, saame ka otsustada, kas peame astutud samme piisavateks. Tänan teid!
Zuzana Roithová
- (CS) Austatud juhataja! Euroopa tootmisest ja tarbimisest tulenevate jäätmete mahu eksponentsiaalne kasvamine tundub olevat nagu viitsütikuga pomm, seda nii ELis kui ka arengumaades, kuhu ohtlikke jäätmeid peamiselt ebaseaduslikult eksporditakse. Austatud volinik! Toetasin teie teatist komisjoni konkreetse soovi kohta kaotada üsna varsti õigusloomest lüngad. Siiski usun koos enne mind sõnavõtnutega, et eriti just liikmesriigid ei avalda kuigi suurt soovi kontrolli investeerida ja piisavalt ranged karistused kehtivate reeglite rikkujatele kasutusele võtta. AKV-ELi parlamentaarse ühisassamblee aseesimehena olen arvamusel, et peame looma ka AKV riikidega ühise strateegia nendesse riikidesse toimuva mürgiste jäätmete illegaalse impordi vastu võitlemiseks ning eriti tegevuskavad ohutu jäätmekäitluse süsteemi kasutuselevõtuks Aafrika riikides, kaasa arvatud taaskasutustehnoloogia toetamine.
Csanád Szegedi
(HU) Austatud juhataja, head kolleegid! Näiliselt rangel ELi määrusel, mis puudutab ohtlikke jäätmeid, on tegelikkuses palju lünki, mida on ilmselgelt võimalik organiseeritud kuritegelikel rühmitustel ja ohtlike jäätmete maffial ära kasutada.
Ohtlikuks klassifitseeritud mürgistest jäätmetest ebaseaduslikul teel vabanemisest on saanud üks kõige tulutoovamaid ärisid. Selle üks põhjus on seadusliku kõrvaldamise ja taaskasutamise ülikõrge hind, teine aga ametlike lubade hankimise ülebürokratiseeritus.
Lahendus peab olema kahesuunaline: ohtlikke jäätmeid taaskasutavate ja nendest seaduslikult vabanevate ettevõtete halduskoormust tuleb kergendada ning sellega paralleelselt loomulikult õhutada ohtlike jäätmete tootjaid valima seaduslikku teed ning äratada nendes huvi ohtlike jäätmete maffia tegevuse tõkestamise vastu.
Teisest küljest tuleb radikaalselt karmistada kriminaalkaristusi keskkonnakuritegude eest ning suurendada ELi tasandil ühiselt järelevalvet.
Miroslav Mikolášik
- (SK) Austatud juhataja! Kell lööb 15 minuti pärast keskööd ning arutleme olulise probleemi üle: mürgiste jäätmete eksport arengumaadesse.
On skandaalne, et tänapäeva Euroopa riigid tegelevad niisuguse tegevusega, mida nägime Oscari võitnud filmis "Erin Brockovich” Julia Robertsiga peaosas, ning kus meile näidati, et midagi niisugust võib toimuda vaid Californias, kus vabrikud ekspordivad mürgiseid jäätmeid ja inimesed haigestuvad selle tagajärjel raskesti või isegi surevad. On väga kurb tõsiasi, et ELi liikmesriigid ekspordivad oma mürgiseid jäätmeid Aafrika riikidesse, mis on peaaegu võimetud seda ära hoidma, ning nende jäätmete hulka kuuluvad mürgised elemendid, nagu plii, kaadmium, elavhõbe, asbest jne. Minu arvates on hea, et komisjon soovib sellega tööd jätkata. Sooviksin volinik Michel Barnieri, kes lubas meile, et komisjon tegutseb energilisemalt, kutsuda üles rakendama meetmeid selle olukorra parandamiseks.
Mairead McGuinness
Austatud juhataja! Euroopa Liidus on probleem, kuna meie kodanikud viskavad jäätmed omaenda ukselävele. Selle tegemine Euroopas on üks asi, kuid selle tegemine arengumaailmas ja vaestele on - nagu selle küsimuse autorid ütlesid - laiduväärne.
Kuulan tähelepanelikult komisjoni vastust uue õigusakti kohta. Tunnen alati muret selle pärast, et laome õigusakte olemasolevate seaduste otsa rakendusaspekte vaatlemata, ning paluksin komisjonil tegeleda ka rakendamisküsimusega. Arvan, et paljudes valdkondades ei ole meil liikmesriikides piisavalt rakendajaid, et transpordiküsimusi puudutavat nõuetekohaselt kontrollida ja arvet pidada - praegusel juhul pean silmas mürgiseid jäätmeid. Neid jäätmeid ebasobival moel käitlevate inimeste jaoks on tervist ja heaolu puudutavad tagajärjed äärmiselt rasked. Tegemist on moraalse ja eetilise küsimusega. Kui meie kodanikud sellest teaksid - arvan, et ei tea -, vaataksid nad võib-olla oma ostmis- ja kõrvaldamismeetodid veel kord üle.
Michel Barnier
komisjoni liige. - (FR) Austatud juhataja! Mairead McGuinness tõi äsja välja olulise mõtte, nimelt selle, et sellel probleemil on moraalne ja eetiline mõõde, arvestades kõiki rahvatervise, bioloogilise mitmekesisuse ja majandusega seotud mureküsimusi, mida oleme tõstatanud.
Just seetõttu - ütlen seda Asa Westlundile ja Zuzana Roithovàle ning ka teistele sõnavõtjatele - on komisjon otsustanud tegutseda. Keskkonnamõju hinnangu toetamiseks, mis demonstreerib selle algatuse põhjendatust, teeb komisjon ettepaneku ELi õigusakte karmistada, eriti selleks et parandada jäätmeveo määruse järelevalvet ja rakendamist. See peaks suuresti vähendama ebaseaduslike saadetiste märkimisväärset arvu.
Vaadeldakse kõiki võimalikke lahendusi. Andke Janez Potočnikule paar nädalat õigusakti eelnõu väljatöötamiseks. Võin tema nimel öelda, et enne selle, 2011. aasta lõppu esitab komisjon seadusandlikud ettepanekud ebaseaduslike saadetiste ja nendest tulenevate tagajärgede vastase võitluse tõhustamiseks, võttes arvesse seda väga olulist arutelu, mis meil hilisest tunnist hoolimata oli.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 149)
Daciana Octavia Sârbu
kirjalikult. - Selle aasta alguses tegin Euroopa Komisjonile mõned järelepärimised vastusena pressiteadetele mürgiste jäätmete transportimise kohta Itaaliast Rumeeniasse. Kuigi nende saadetiste kohta ei leitud ühtegi tõendit, oli minu järelepärimiste tulemustest selge, et meile kuluks ära kaubasaadetiste regulaarsem kontroll, kuna see heidutaks ebaseadusliku jäätmeveoga tegelejaid. Niisugustel meetmetel võib olla täiendav mõju kolmanda maailma riikide puhul, kuna neil võib puududa võimekus sissetulevaid laste korralikult jälgida ning seega mürgiste materjalide enda territooriumile sisenemist ennetada. Peaksime korralikult kaaluma põhjalike regulaarsete ja ELi tasandil koordineeritavate kontrollide eeliseid, eriti arengumaadesse saadetavate lastide puhul.
