Zviedrijas prezidentūras darbības kopsavilkums - 2009. gada 10. un 11. decembra Eiropadomes secinājumi (debates)
Priekšsēdētājs
Es vēlos sirsnīgi sveikt premjerministru Reinfeldt, kas kā Padomes priekšsēdētājs ir bijis kopā ar mums gandrīz pusgadu. Es vēlos sveikt arī Komisijas priekšsēdētāju Barroso.
Nākamais darba kārtības punkts ir kopīgas debates par:
Padomes paziņojumu par Zviedrijas prezidentūras darbības kopsavilkumu;
Eiropadomes ziņojumu un Komisijas paziņojumu par 2009. gada 10. un 11. decembra Eiropadomes secinājumiem.
Fredrik Reinfeldt
Padomes priekšsēdētājs. - Priekšsēdētāja kungs, esmu pateicīgs par šo iespēju vēlreiz uzrunāt Eiropas Parlamentu tik izšķirošā laikā.
Pašlaik, kad mēs runājam, 193 valstu pārstāvji ir sapulcējušies Kopenhāgenas konferenču centrā, tie runā, argumentē, ved sarunas un cenšas attaisnot miljoniem cilvēku cerības visā pasaulē. Pēc divām dienām ANO konference par klimatu beigsies. Drīz mēs atskatīsimies uz šo sanāksmi, kas bija izšķiroša ne tikai ES, bet visai pasaulei, izšķiroša tiem, kas nevar izaudzēt labību ūdens trūkuma dēļ, izšķiroša tiem, kas pazaudējuši mājas viesuļvētrās un plūdos, un izšķiroša tiem, kas veltīgi ceļ vaļņus, lai sevi pasargātu no jūras, kuras līmenis ceļas ik gadu.
Mēs zinām, ar ko mēs riskējam. Kāpēc tad mums ir tik grūti rīkoties? Vai tas ir tāpēc, ka mēs baidāmies no dzīvesveida pārmaiņām? Tomēr mēs zinām, ka mūsu pašreizējais dzīvesveids nebūs iespējams un mums nāksies sastapties ar vēl krasākām pārmaiņām, ja mēs ar pasaules resursiem apiesimies tā, kā mēs to darām pašlaik. Mums būs tad jābaidās no daudz bīstamākām lietām nekā ikdienas ērtību zaudējums.
Klimata pārmaiņu apkarošana ir bijusi dienas kārtības pirmajā vietā visu Zviedrijas prezidentūras laiku, visās mūsu Eiropadomes sanāksmēs un visās mūsu augstākā līmeņa sanāksmēs ar Eiropas Savienības galvenajiem partneriem. Kā jūs droši vien zināt, oktobra Eiropadomes sanāksmē mēs pieņēmām visaptverošas pilnvaras, lai saglabātu ES vadošo lomu sarunās par klimatu. Mēs vienojāmies par ilgtermiņa mērķi emisiju samazināšanai par 80-95 % līdz 2050. gadam un atkārtojām savu piedāvājumu samazināt emisijas par 30 %, ja citi arī centīsies to darīt. Mēs vienojāmies par emisiju samazināšanu starptautiskajam transportam un par spīti pretestībai no dažu iesaistīto puses skaitliskā izteiksmē noteicām globālās finansiālās vajadzības klimata pārmaiņu apkarošanai jaunattīstības valstīs. Pagājušajā nedēļā - pēc nedēļām ilgām divpusējām apspriedēm - mēs spērām vēl vienu soli: kopīgi izveidojām finanšu paketi, kas iezīmēta klimata jomas rīcības plānu ātrai ieviešanai jaunattīstības valstīs, piedāvājot EUR 7,2 miljardus nākamajiem trim gadiem.
Es zinu, ka ar to nepietiek. Tāpēc man jāsaka, ka ir pienācis laiks citām attīstītajām valstīm mums pievienoties, esmu apmierināts ar to, ka Eiropadome piekrita šim solim.
Kas mums ir jādara Kopenhāgenā? Mums ir vajadzīgas juridiskas saistības, lai samazinātu siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisijas, ne tikai no attīstīto valstu puses, bet arī no jaunattīstības valstu puses, lai nodrošinātu, ka globālā sasilšana saglabājas zemāka par 2 °C, kas saskaņā ar zinātnieku atzinumiem ir vajadzīgs.
Es esmu sēdies pie sarunu galda ar Indijas un Ķīnas vadību. Es zinu, ko viņi par to saka. Kāpēc viņiem ir jāattīsta tīras un videi nekaitīgas tehnoloģijas, ja mēs esam piesārņojuši pasauli gadu desmitiem ilgi? Tas ir viens veids, kā uz to raudzīties, bet problēma ir šāda: attīstītā pasaule viena pati nevar atrisināt šo problēmu. Emisijas jaunattīstības pasaulē sāk pārsniegt emisijas attīstītajā pasaulē. Tāpēc mums ir jāstrādā kopīgi, lai atrisinātu šo problēmu. No savas puses mēs varam kompensēt daudzos neatbildīgas rīcības gadus. Mēs varam palīdzēt finansēt rīcības plānus klimata pārmaiņu jomā jaunattīstības pasaulē. Eiropas Savienība pagājušajā nedēļā uzņēmās atbildību. Kopenhāgenā nav svarīga forma, bet gan saturs. Mēs varēsim būt apmierināti, ja panāksim vienošanos par emisiju samazināšanu un finansējumu, kā arī saistības sākt nekavējoties rīkoties, un, kas ir vēl svarīgāk, vienošanos par klimata pārmaiņu apkarošanas sākšanu.
Pagājušajā gadā mēs pēkšņi sastapāmies ar visnopietnāko finansiālo krīzi kopš 20. gadsimta 30. gadiem. Zeme burtiski drebēja zem mūsu kājām. Pēkšņi mums kļuva skaidrs, cik cieši saistīti savā starpā ir finanšu tirgi un cik mēs esam atkarīgi cits no cita, meklējot kopīgu atbildi. Dažu mēnešu laikā ES dalībvalstu valdības pieņēma ārkārtas atbalsta pasākumus. Tā bija ātra un iespaidīga atbilde, bet tai bija sava cena. Mūsu kopējais valsts finanšu deficīts tagad ir gandrīz 7 % no IKP - vairāk nekā trīs reizes lielāks nekā pagājušajā gadā. Divdesmit dalībvalstu ir piedzīvojušas pārmērīga deficīta procedūras. Tāpēc ekonomiskās un finansiālās krīzes mazināšanas pasākumi šajā rudenī, protams, ir bijuši galvenā prioritāte.
Ļaujiet man īsi pastāstīt, ko esam paveikuši. Oktobra beigās mēs vienojāmies par fiskālo stimulu pakāpeniskas samazināšanas stratēģiju, un pagājušajā nedēļā Eiropadomes sanāksmē mēs vienojāmies par principiem finansiālā atbalsta shēmu samazināšanai. Turklāt mēs vienojāmies par pilnīgi jaunu finanšu uzraudzības struktūru Eiropā. Ja finanšu plūsmas ir starptautiskas, uzraudzība vairs nevar būt tikai valsts mēroga. Tagad Eiropas Parlamentam ir jāvienojas par galīgajiem pasākumiem.
Mums bija skaidrs arī tas, ka "atvieglojumu kultūra” nevar turpināties ierastajā veidā. Esmu apmierināts, ka ES izdevās pārliecināt G20 par šīs politikas tālejošiem grozījumiem. Jaunie noteikumi pastiprinās saistību starp rezultātu un atalgojumu.
Ekonomiskā un finansiālā krīze mūs skāra smagi, bet mēs esam parādījuši, ka spējam rīkoties, un mēs esam kļuvuši izturīgāki. Tikko nokļūsim uz droša atveseļošanās ceļa, ES kļūs stiprāka, pateicoties mūsu pieņemtajiem pasākumiem.
Zviedrijas prezidentūra stājās amatā institucionālo pārmaiņu periodā. Kad mēs 1. jūlijā pārņēmām prezidentūru, Parlaments bija tikko ievēlēts. Mēs vēl nebijām iecēluši Eiropas Komisijas priekšsēdētāju. Gaidāmā Īrijas referenduma rezultāti bija neskaidri. Nebija skaidrs, vai Lisabonas līgumu ratificēs visas dalībvalstis. Nebija pat skaidrs, vai tas stāsies spēkā Zviedrijas prezidentūras laikā.
Tad drāma atšķetinājās. Pēc biežām apspriedēm ar Parlamentu José Manuel Barroso atkārtoti iecēla par Eiropas Komisijas priekšsēdētāju. Prezidentūrai tad bija stabils sadarbības partneris Komisijā. Īrijas referenduma rezultāti atnesa Īrijai uzvaru. Tā bija Eiropas sadarbības uzvara. Tā veda mūs soli tuvāk Lisabonas līgumam.
Bet tad notika negaidītais. Sarunu noslēguma periodā Čehijas prezidents izvirzīja jaunus nosacījumus līguma parakstīšanai. Mums šīs prasības bija jārisina tā, lai citas dalībvalstis neizvirzītu līdzīgus nosacījumus, un mums tas izdevās Eiropadomes sanāksmē oktobrī. Pēc dažām dienām Čehijas prezidents parakstīja līgumu. Tūlīt pēc līguma parakstīšanas es atkal sāku apspriesties ar saviem kolēģiem. Mums bija jāpanāk vienošanās par augsta ranga amatiem - par Eiropadomes priekšsēdētāju un jāizvirza Augstais pārstāvis. Es nepārspīlēju, sacīdams, ka man bija liels atvieglojums, kad 1. decembrī visi sagatavošanās darbi bija pabeigti. Lisabonas līgums beidzot varēja stāties spēkā.
Tagad Eiropas Savienība būs efektīvāka. Tai būs labāki līdzekļi, lai apkarotu klimata pārmaiņas un ietekmētu pasaules ekonomikas stratēģiju. Eiropadomes priekšsēdētājs nodrošinās nepārtrauktību. Augstais pārstāvis nodrošinās ārējo attiecību koordināciju. Mums būs demokrātiskāka Eiropas Savienība, kurā gan Eiropas Parlaments, gan dalībvalstu parlamenti būs vairāk iesaistīti. Eiropas Savienībā ir sācies jauns laikmets.
Kad es stāvēju jūsu priekšā 15. jūlijā, mēs vēl bijām finansiālās un ekonomiskās krīzes varā. Nebija skaidrības par pāreju uz jauno līgumu. Mēs nezinājām, vai mums izdosies apvienoties un pamudināt citus ne visai garajā, bet līkumainajā ceļā uz Kopenhāgenu.
Ņemot vērā to, ka Eiropadome sanāca pagājušajā nedēļā, Zviedrijas prezidentūra ir izpildījusi visas piecas prioritātes: radījusi stipras ES pilnvaras klimata pārmaiņām, veikusi pasākumus ekonomiskās un finansiālās krīzes risināšanai, izstrādājusi ES Baltijas jūras reģiona stratēģiju un Stokholmas Programmu tiesiskumam un iekšlietām, nostiprinājusi ES kā globālu dalībnieku, ietverot paplašināšanos un jaunu ārējās darbības dienestu. Kā jau teicu, pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā Eiropas Savienībā ir sācies jauns laikmets.
Es vēlos beigt savu runu ar pateikšanos jums visiem. Prezidentūrai bija vajadzīga Eiropas Parlamenta palīdzība, risinot uzdevumus, ar kuriem sastapāmies. Paldies par to, ka sniedzāt mums šo palīdzību.
Es vēlos pateikties arī Komisijai un jo īpaši José Manuel Barroso. Es šoruden, šķiet, esmu atņēmis José Manuel krietni daudz laika. Viņš ir bijis man un Zviedrijas prezidentūrai ārkārtīgi liels atbalsts.
Nobeigumā es vēlos pateikties dalībvalstīm par labo gribu aizmirst domstarpības un tiekties pēc kompromisa, domājot par Eiropas vajadzībām, un rast risinājumus, kas nes labumu ne tikai šīm valstīm, bet visai Eiropai. Šī vienotība ir mūsu spēks.
José Manuel Barroso
Komisijas priekšsēdētājs. - Priekšsēdētāja kungs, premjerministr, pagājušo sešu mēnešu laikā mēs esam piedzīvojuši to, ka spēkā ir stājies jauns līgums, noslēdzot gandrīz desmit debašu gadus un atverot durvis jaunām iespējām jaunajai, paplašinātajai Eiropas Savienībai, kādu to redzam šodien. Mēs esam redzējuši pirmos pierādījumus tam, ka apņēmīga rīcība, stabilizējot Eiropas ekonomiku krīzes laikā, ir devusi rezultātus. Ieejot notikumu beigu posmā Kopenhāgenā, mēs varam būt pārliecināti, ka Eiropas Savienība ir smagi strādājusi, lai saglabātu izšķirošo globālo pasākumu dinamiku klimata pārmaiņu jomā, kurus tā vienmēr aizstāvējusi.
Es vēlos izteikt cieņu arī premjerministram Fredrik Reinfeldt un visai Zviedrijas prezidentūras komandai par ļoti sekmīgu prezidēšanu. Jo īpaši svarīgi ir tas, ka Zviedrijas prezidentūra ir efektīvi nodrošinājusi Lisabonas līguma ratifikācijas procesa pabeigšanu, panākot pāreju uz šo jauno līgumu un vienlaicīgi sasniedzot arī pārējos mērķus. Mēs pieredzējām, ka Eiropadome ieceļ pirmo Eiropadomes priekšsēdētāju un Augsto pārstāvi, Eiropas Komisijas priekšsēdētāja vietnieci. Neaizmirsīsim, ka Parlaments ar kvalificētu balsu vairākumu ievēlēja nākamās Komisijas priekšsēdētāju, tas pēc vienbalsīgas Eiropadomes iecelšanas Parlamentam bija svarīgs brīdis.
Pagājušajā nedēļā Eiropadome pirmo reizi tikās kā pilntiesīga iestāde. Tā bija arī pirmā sanāksme, ko savā jaunajā amatā apmeklēja jaunā Augstā pārstāve un Komisijas priekšsēdētāja vietniece Catherine Ashton. Eiropadomes jaunais priekšsēdētājs savā jaunajā amatā sāks strādāt 2010. gada 1. janvārī un ir izteicis savas idejas par to, kā turpmāk organizēt Eiropadomes darbu. Es ļoti atzinīgi vērtēju visus priekšlikumus piešķirt Eiropadomes darbam vairāk konsekvences un nepārtrauktības. Es atzinīgi vērtēju arī ideju rīkot vairāk atklātu politisku diskusiju un sniegt īsus, enerģiskus secinājumus.
Eiropadome apsprieda arī daudz citu jautājumu. Es vēlos uzsvērt tikai dažus no tiem, neaizmirstot vienu ļoti svarīgu jautājumu - Baltijas jūras reģiona stratēģijas formulēšanu, ko var izmantot par paraugu citu Eiropas Savienības reģionu sadarbībai un mūsu sadarbībai ar dažiem mūsu partneriem.
Attiecībā uz ekonomiku mēs uzturam pareizo līdzsvaru starp ekonomikas stimulēšanas un krīzes pārvarēšanas stratēģijām. Es izklāstīju ES stratēģiju laikposmam līdz 2020. gadam. Es ceru, ka Eiropadome pievērsīsies diskusijām par šo Eiropas nākotnei ļoti svarīgo stratēģiju, apspriežot to nākamajās sanāksmēs - oficiālajā Eiropadomes sanāksmē februārī un Eiropadomes pavasara sanāksmē. Es vēlos šeit atkārtot savu aicinājumu ierasties šajā plenārsēdē, lai Parlaments varētu organizēt īpašas debates par šo svarīgo jautājumu. Manuprāt, ir ārkārtīgi svarīgi, lai ES stratēģiju laikposmam līdz 2020. gadam pilnā mērā pārvaldītu gan Eiropas Parlaments, gan Eiropadome, jo no tā būs atkarīga mūsu nākotne.
Komisijas priekšlikumi par Stokholmas programmu tagad ir iemiesoti saskaņotā pieejā nākamajiem pieciem gadiem. Es zinu, ka daudzi Parlamenta deputāti atbalsta mūsu apņēmību likt lietā šo "tramplīnu”, lai izmantotu iespējas, ko sniedz Lisabonas līgums, un pakāpeniski mainītu Eiropas nostāju attiecībā uz brīvību, drošību un tiesiskumu. Tas bija viens no galvenajiem iemesliem, kāpēc es nolēmu reorganizēt Kolēģijas amatus šajā jomā. Nākamajos piecos gados tā būs viena no vissvarīgākajām Eiropas Savienības darba jomām.
Eiropadomei ir bijusi īpaša nozīme klimata pārmaiņu jautājumā. Dažos pagājušajos gados Eiropas Savienība ir īstenojusi konsekventu un vērienīgu pieeju klimata pārmaiņām. Es lepojos ar to, ka Komisija ir šīs vērienīgās stratēģijas ierosinātāja. Samazinātu emisiju ietekmi, iespējams, jutīs tikai pēc vairākiem desmitiem gadu, bet mēs jau speram konkrētus soļus, piešķirot saviem mērķiem likuma spēku.
Runāsim par to atklāti. Daži mūsu partneri par saviem nodomiem informē preses paziņojumos, bet mēs par saviem nodomiem esam informējuši ar tiesību aktu palīdzību, kurus visas dalībvalstis ir saskaņojušas. Attīstītajai pasaulei ir jārīkojas, bet arī jaunattīstības pasaulei ir jāpalīdz nepieļaut, ka izaugsme palielina emisijas. Manuprāt, ir pareizi, ka Eiropadome pagājušajā nedēļā galveno uzmanību pievērsa tam, kā izmantot savas līderpozīcijas pasaulē, lai panāktu tālejošu vienošanos Kopenhāgenā: apsolot palīdzību jaunattīstības valstīm nevis tālā nākotnē, bet jau nākamajā gadā; paziņojot, ka ir svarīgi, lai šī vienošanās būtu visaptveroša un lai tiktu ieviesti pārbaudes mehānismi, kas to nostiprinātu; saglabājot gatavību noteikt sev augstākus mērķus, bet tikai tad, ja arī citi uzņemas tālejošas saistības.
Es uzskatu, ka Eiropadome ir sasniegusi svarīgus rezultātus, proti, divos jautājumos. Pirmkārt, finanšu jautājumā. Padome spēja sekmīgi izveidot finanšu paketi tūlītējām vajadzībām, lielāku, nekā varēja gaidīt, un tajā iesaistījās visas dalībvalstis. Protams, daži teica, ka Eiropas Savienībai tā ir nepietiekama, bet EUR 7,2 miljardi, vairāk nekā USD 10 miljardi, kas paredzēti trim gadiem, pašreizējos apstākļos ir ļoti nopietnas saistības. Es ceru, ka nauda tagad ir garantēta, ka tie nav tikai tukši nodomi. Tagad citiem ir jācenšas darīt to pašu. Eiropadome arī apstiprināja savas saistības vidēja termiņa finansējumam, lai pārliecinātu, ka tā nodrošinās diezgan labu ieguldījumu, kas ir nepieciešams 2020. gadā.
Otrkārt, pasākumi attiecībā uz klimatu dažkārt ir bijuši nesaskaņu cēlonis Eiropadomei. Tomēr šoreiz gaisotne bija citāda. Šķita, ka visi ir ieinteresēti, lai Eiropas Savienība izrādītu savu ietekmi. Mums tagad vajadzētu gūt labumu no ieguldījuma, ko esam veikuši kā šīs stratēģijas pionieri.
Mani uzmundrināja atziņa, ka Eiropas Savienībai ir jābūt vienotai. Cerēsim, ka šī apņemšanās nākamajās divās vai trijās dienās saglabāsies stingra par spīti spiedienam.
Ko mēs varam gaidīt dažās nākamajās dienās? Dānijas premjerministrs Rasmussen droši vien šodien piedāvās tekstu, bet tajā būs daudz svarīgu neaizpildītu punktu. Līderu uzdevums būs panākt vienošanos. Tāpēc es pēc šīm debatēm nekavējoties došos uz Kopenhāgenu. Kopā ar premjerministru Reinfeldt mēs darīsim visu, lai Eiropas Savienība vadītu šīs debates.
Mēs zinām, ka gaisotne Kopenhāgenā pašlaik nav viegla. Mēs zinām arī to, ka augstākā līmeņa sarunu ritms parasti ir tieši šāds. Tomēr tik daudz valstu vai valdību vadītāju ierašanās būs stiprs dzinējspēks, lai panāktu vienošanos. Ja šī vienošanās ietvers reālas saistības samazināt emisijas gan no attīstīto, gan jaunattīstības valstu puses, skaidras finansiālās saistības, lai to īstenotu, un nolīgumu par to, kā to var piemērot un pārbaudīt, ja šis nolīgums ietvers dažādus Bali attīstības plāna aspektus un to varēs uzskatīt par aptuvenu stratēģiju 2 °C robežas sasniegšanai, tad, manuprāt, mums būs tiesības teikt, ka tas ir liels sasniegums. Mēs to vēl neesam sasnieguši, bet es uzskatu, ka ir iespējams panākt šā nolīguma noslēgšanu.
Dažas nākamās dienas parādīs, vai vērienīgie plāni, kurus mēs tik bieži esam Parlamentā apsprieduši, tiks piepildīti, bet es jūtu, ka ir neatvairāma vajadzība pēc pārmaiņām un ka mums ir jāpanāk, lai Kopenhāgenā viss izdodas. Ļoti daudz kas ir likts uz spēles. Var, protams, rast pareizo līdzsvaru, bet ir arī sajūta, ka mūsdienu paaudze zina, ka mums ir jāveic uzdevums, no kā nevar izvairīties. Es uzskatu, ka pagājušajā nedēļā Eiropadome atstāja Eiropas Savienību gatavu veikt šo uzdevumu. Es ceru, ka Eiropas Savienības vadībā mums Kopenhāgenā būs panākumi.
Joseph Daul
Priekšsēdētāja kungs, Barroso kungs, Reinfeldt kungs, dāmas un kungi, Eiropas Tautas partijas (Kristīgo demokrātu) grupa atzinīgi vērtē to, kā jūs, Reinfeldt kungs, saskaņā ar Nicas līgumu vadījāt pēc rotācijas principa iecelto prezidentūru. Tā arī atzinīgi vērtē Eiropadomes pēdējos priekšlikumus gan par klimata pārmaiņām, gan par krīzi, gan par Eiropas drošības un Eiropas aizsardzības garantijām.
Patiešām, mana grupa atbalsta godīgu un atbildīgu Eiropas lietu pārvaldību, kas ir bijusi Zviedrijas prezidentūras raksturīga iezīme. Godīga pārvaldība, jo laikā, kad tik daudzi no mūsu draugiem, kaimiņiem vai radiniekiem ir zaudējuši darbu vai arī tiem draud darba zaudēšana, Eiropa nav devusi viņiem maldinošus solījumus. Tā veido nākotni, mūsu nākotni, nodrošinot, lai uzņēmumiem atkal būtu līdzekļi, kas palīdzēs radīt un ieviest jauninājumus un tādējādi nodrošināt darbavietas.
Atbildīga pārvaldība, jo gan attiecībā uz klimata pārmaiņām, gan drošību, kā arī uz nodarbinātību un ekonomiku Eiropa īsteno sociālas tirgus ekonomikas modeli. Tā gatavo grafiku, veic priekšdarbus saskaņotai, pakāpeniskai, bet arī grūtai izejai no krīzes. Tā novērš postošās prakses iespējas, ko mēs dažās pēdējās desmitgadēs esam redzējuši finanšu tirgos. Tā atbalsta MVU un stiprina sociālo kohēziju, bez kuras nav iespējams sasniegt neko ilgtspējīgu.
Tomēr uzmanīsimies, lai neatkārtotu Lisabonas stratēģijas kļūdas, kuras nereālie mērķi ir likuši mums visvairāk vilties. Centīsimies nodrošināt, lai jaunā ekonomikas stratēģija, kas nosaukta par ES stratēģiju laikposmam līdz 2020. gadam, nekļūst par vēl vienu sarežģītu briesmoni. Reinfeldt kungs, Barroso kungs, arī attiecībā uz klimata pārmaiņām Eiropa demonstrē atbildības sajūtu. Pieņemot lēmumu trīs gadu laikā katru gadu piešķirt EUR 2,4 miljardus palīdzībai, Eiropa sniedz piemēru, nodrošinot trešo daļu no starptautiskās palīdzības, kas paredzēta visnabadzīgākajām valstīm.
Es tagad gaidu, ka mūsu partneri darīs to pašu. No Kopenhāgenas es gaidu līdzsvarotas saistības, īstermiņa un vidēja termiņa saistības, pārbaudāmas saistības, kam seko naudas sodi, ja tās netiek ievērotas. Citiem vārdiem sakot, es ceru, ka Kopenhāgena nepievils Eiropu.
Nobeigumā gribu teikt, ka PPE grupa atbalsta Padomes pamatnostādnes attiecībā uz drošību saskaņā ar jauno Stokholmas Programmu. Mūsu pilsoņi vēlas vairāk drošības, bet viņi vēlas, lai tiktu ievērotas arī pilsoņu brīvības. Viņi vēlas būt ikdienā aizsargāti, viņi vēlas zināt, ko viņi ēd un ko viņi patērē, bet viņi vēlas arī - un tas ir tikai dabīgi - dzīvot taisnīgākā sabiedrībā, kas vairāk ciena citus. Tā ir tieši tāda Eiropa, kādu mēs, PPE grupa, aizstāvam un veicinām.
Dāmas un kungi, tagad, kad asā krīze un iestāžu svārstības ir beigušās, ir pienācis laiks pieņemt svarīgus lēmumus, un mums ir maz iespēju kļūdīties. Pēc dažām dienām mēs redzēsim, vai Eiropas drosmīgā nostāja attiecībā uz klimata pārmaiņām būs atmaksājusies. Mēs redzēsim, vai Amerikas Savienotās Valstis, Ķīna un citas valstis tikai novilcina laiku, vai arī tās vēlas sasniegt mērķi un kļūt par pasaules atbildīgajām un ietekmīgajām valstīm.
Es vēlos pateikties Zviedrijas prezidentūrai par pūlēm, un jo vairāk tāpēc, ka pienākuši Ziemassvētki, Reinfeldt kungs. Pēdējos sešos mēnešos jūs esat daudz strādājuši, tas nebija viegli, kā mēs visi zinām. Es vēlu veiksmi arī Van Rompuy kungam, kas uz divarpus gadiem pārņems vadību, un es lūdzu Padomi neaizmirst, ka no šā brīža Padome un Parlaments atrodas vienā laivā, turklāt nedaudz pārredzamākos apstākļos.
Martin Schulz
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, šodien vairākas reizes tika minēts pārejas jēdziens, un es uzskatu, ka tas ir piemērots termins Zviedrijas prezidentūras raksturojumam. Tā bija pārejas prezidentūra no viena līguma, Nicas līguma, kas izrādījās absolūti nerealizējams, uz Lisabonas līgumu, ar kuru saistās visu cerības, lai gan, manuprāt, ne visas no tām var piepildīties, jo Lisabonas līgums nav pēdējais posms Eiropas iestāžu izveidē. Šajā ziņā mums jāatmet cerības, ka Lisabonas līgums piepildīs visas mūsu vēlmes, atrisinās visas pasaules problēmas, jo, aplūkojot visus ierosinātos procedūras jautājumus, mēs redzam, cik grūti ir strādāt ar Lisabonas līgumu.
Es vēlos sākt ar iestāžu problēmām, kuras šis līgums ir izraisījis. Pie mums šodien vēl ir Zviedrijas premjerministrs. Kas pārstāvēs Padomes prezidentūru nākamajā reizē? Van Rompuy kungs, pēc rotācijas principa ieceltā Padomes prezidentūra, tad Komisijas priekšsēdētājs, tad baronese Ashton - ja viņi visi runās, tad vismaz pirmo reizi pirmās četras runas atšķirsies no šīs pastāvīgās PPE konferences, turklāt uzstāsies baronese Ashton, kas ir īsta sociāliste, kura iekustinās lietas. Tas, protams, ir ieguvums.
(Starpsaucieni)
Protams, es nezinu, vai ieradīsies Van Rompuy kungs vai Zapatero kungs, bet paldies, Langen kungs. Ja jūs jau zināt, ka Zapatero kungs piedalīsies, jūs reiz būsit pateicis kaut ko prātīgu. Ļoti pateicos.
Zviedrijas prezidentūra bija pārejas prezidentūra, bet arī prezidentūra, kam bija vēlreiz jāpiedzīvo tas, ka Merkel kundze un Sarkozy kungs sarunas līdz pašām beigām ved uzmanīgi un katrs savā gaumē, ļaujot, lai notikumi pašreizējās prezidentūras vadībā rit savu gaitu, bet sabiedrība saka, ka tā nezina, kas notiek, ka tā neko nevar darīt, un prezidentūrai ir jāmaksā par savām taktiskajām spēlītēm. Tāds ir bijis Reinfeldt kunga liktenis dažos pēdējos mēnešos. Paldies Dievam, ka tagad tas ir beidzies. Tāds ir progress, ko esam sasnieguši attiecībā uz Lisabonas līgumu, - nedaudz vairāk pārredzamības iestāžu struktūrās. Un, protams, vēl kaut kas: Eiropas Parlamenta pilnvaru palielināšanās. Tomēr Eiropas Parlamenta pilnvaru palielināšanās nozīmē arī to, ka pārējām iestādēm būs darīšana ar Parlamentu. Eiropadomes priekšsēdētājam tas nozīmē, ka viņam būs jākoordinē lēmumi, kurus viņš vēlas sagatavot Padomē - vismaz likumdošanas lēmumi - kopā ar Parlamentu. Viņš rīkosies gudri, ja Eiropas Parlamenta priekšsēdētāju Padomes sanāksmēs neuzskatīs par skatītāju, bet par tādas iestādes pārstāvi, kam piešķirtas lielākas pilnvaras. To es, piemēram, gaidu no Van Rompuy kunga.
Padome un arī Komisija labi darītu, ja sekotu padomam censties panākt vairākumu Parlamentā, pamatojoties uz jauno līgumu, un tādējādi izpildīt sociālās, vides un finanšu politikas uzdevumus, kurus deputāti paši nosaka savās programmās, jo likumdošanai viņiem, galu galā, ir vajadzīgs kvalificēts vairākums Parlamentā, ja viņi vēlas, lai viņu iniciatīvas atbalsta. Tāpēc Komisija labi darītu, ja sekotu padomam panākt vairākumu visā Parlamentā, lai gan traucē tas, ka Komisijas locekļi ir arī Eiropas partiju vadītāju vietnieki, kas liecina par viņu politisko tendenču vienpusību. Par to jums, Barroso kungs, ir nopietni jādomā.
Zviedrijas prezidentūra ir daudz pūlējusies. Es labprāt to šeit atzīstu. Tomēr, galu galā, - un tā nav jūsu vaina, Reinfeldt kungs, bet sistēmas vaina - tā nav spējusi ietekmēt nozīmīgos lēmumus, tostarp tos lēmumus, ko pieņem Kopenhāgenā, tāpēc ka vienai pēc rotācijas principa ieceltai prezidentūrai nevar būt necik liela ietekme, tā var tikai koordinēt, un starp koordinēšanu un ietekmēšanu ir atšķirība. Ietekmēt finanšu tirgu pārraudzību, klimata pārmaiņas, centienus panākt ekonomikas atveseļošanos - to var paveikt tikai visa Eiropa, tās iestādēm sadarbojoties. Tāpēc es uzskatu, ka Lisabonas līgums nozīmē progresu. Tas, ka Zviedrijas prezidentūra beidzot to sakārtoja, šķiet, ir šīs pārejas prezidentūras lielākais sasniegums.
Guy Verhofstadt
Priekšsēdētāja kungs, pirmkārt, es šorīt nerunāšu par iestāžu jautājumiem, jo citi jau to ir darījuši pirms manis. Mums katrā ziņā būs laiks apspriest šos jautājumus, jo Padome, šķiet, gatavojas ieviest protokolu, kas prasa Starpvaldību konferenci. Mums ir jādomā, vai vēlamies konferenci vai ne. Es uzskatu, ka mums Eiropas Parlamentā būs dažas idejas attiecībā uz šo jautājumu, lai nodrošinātu Eiropas demokrātijas progresu, un mums ir jākompensē pārredzamības un demokrātijas trūkums ar ierosinātajām kooptācijām.
To pateicis, es vēlos pateikties prezidentūrai, premjerministram Reinfeldt un Malmström kundzei par lieliskajām attiecībām ar Parlamentu un par ļoti grūtu jautājumu lielisku pārvaldību - es, protams, runāju par Lisabonas līguma ratifikāciju. Mums bija jāpārvar pat Vaclav Klaus pretestība; no šā brīža mēs runāsim par Vaclav Klaus pretestību un par lielisko veidu, kā Zviedrijas prezidentūra šo problēmu atrisināja.
Otrkārt, es uzskatu, ka vēl viens svarīgs jautājums ir Stokholmas Programma, kura ir pieņemta un kura tagad ir jāīsteno. Tomēr jums, Reinfeldt kungs, prezidentūras pienākumi nav beigušies, jo vēl ir gaidāmā Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksme, kurā jums ir jāgūst panākumi.
Es vēlos šodien Parlamenta priekšā nodot jums optimistisku un pozitīvu ziņu, kas ir pretrunā ar to, ko lasām šodienas presē. Šodienas prese ir pesimistiska, šauboties, vai nolīgumu panāks vai ne. Es uzskatu, ka nolīgums ir iespējams, jo sanāksmē piedalās nopietni partneri, un mums ir jāmēģina tos atrast un motivēt.
Tas, ka rīt un parīt ierodas prezidents Obama un Ķīnas premjerministrs, liecina par viņu vēlēšanos panākt nolīgumu. Es uzskatu, ka mums ir jāseko noteiktai stratēģijai. Tomēr kādai, dāmas un kungi? Es uzskatu, ka mums ir jāseko tādai stratēģijai, kas ievieš trīspusēju sadarbību starp Amerikas Savienotajām Valstīm, Ķīnu un Eiropu.
Ja turpmākajās divās dienās šīs trīs puses panāks sākotnēju nolīgumu, mums būs nopietns pamats citu valstu - Indijas, Brazīlijas un pārējo valstu - pārliecināšanai pievienoties šiem centieniem. Tāpēc es aicinu ieņemt aktīvu nostāju. Vissvarīgākā lieta ir censties izveidot šo trīspusējo apvienību, kas ir vajadzīga, lai panāktu nolīgumu, un jau pašā sākumā ierosināt 30 % emisiju samazinājumu. Ar šo priekšlikumu ir jāizrāda mērķtiecība.
Es uzskatu, ka šajā sarunu nobeiguma posmā Kopenhāgenā mums ir jāseko Hēgelim, kas teica, ka cilvēkus izmisumā dzen nevis neiespējamais, bet iespējamais, kas netiek panākts. Es uzskatu, ka ar Zviedrijas prezidentūras neatlaidību mēs Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmē gūsim panākumus.
Rebecca Harms
Verts/ALE grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, Barroso kungs, Reinfeldt kungs, tā kā es Kopenhāgenā esmu pavadījusi četras dienas, man ir ārkārtīgi grūti klausīties vārdos "Eiropas Savienības vadošā loma”. Vadošo lomu galvenokārt panāk, rādot labu piemēru (un to es uzzināju jau bērnudārzā). Tagad es vēlos jautāt jums, Reinfeldt kungs un Barroso kungs, vai jūs patiešām ticat, ka ar stratēģiju, kas balstās uz meliem, pašapmānu un plaša apjoma starptautisku krāpšanu, mēs varam iegūt vadošo lomu tādā starptautiskā procesā kā Kopenhāgenas sanāksme?
Jums ir jāzina, Reinfeldt kungs (un Barroso kungs, protams, to zina, jo viņš ar to nodarbojas pietiekami ilgi), ka divpakāpju mērķis ir neiespējams uzdevums, ja Eiropa turēsies pie priekšlikumiem, kurus tā līdz šim iesniegusi. Samazinājuma mērķis ir nepietiekams. Tajā pašā laikā mēs eiropieši esam ķērušies pie aizkulišu intrigām, lai izvairītos no samazināšanas politikas savās mājās. Kompensējošiem pasākumiem vairs nav robežu. Muļķošana ir nākusi modē ne tikai Polijā, bet arī Zviedrijā. Mežu iekļaušana, ko jūs un jūsu valdība, Reinfeldt kungs, jo īpaši veicināja, ir vēl viens Eiropas devums, kas sekmēja izvairīšanos no aktīvas samazināšanas politikas.
Daudzi eksperti Kopenhāgenā ir aplēsuši, ka tas, ko jūs esat līdz šim ierosinājuši kā labāko risinājumu, veicinās nevis emisiju samazināšanos Eiropā līdz 2020. gadam, bet gan palielināšanos. Tāpēc, Reinfeldt kungs, lūdzu, paskaidrojiet, kā mēs sasniegsim divpakāpju mērķi, ja jūs turēsities pie tā, kas līdz šim piedāvāts?
Lai stāvokli pasliktinātu vēl vairāk, Vācijas laikraksts The Financial Times šodien paziņoja, ka jūs esat atteikušies no 30 % mērķa laikposmam līdz 2020. gadam un vēlaties to piedāvāt laikposmam līdz 2025. gadam. Ja jūs patiešām gribat veicināt šo procesu, es lūdzu jūs steidzami atsaukt to, kas bija publicēts šodienas laikrakstā kā Eiropas nostāja.
Nobeigumā vēlos teikt vēl vienu lietu. Dažās nākamajās dienās tūkstošiem oficiālo novērotāju stāvēs ārpusē pie Bella centra, lai gan viņiem ir akreditācija uz šo konferenci. Tie ir cilvēki, kas gadiem ilgi ir ārkārtīgi daudz strādājuši pie klimata politikas, daži no tiem - gadu desmitiem ilgi. Lūdzu, nodrošiniet, lai šie cilvēki nenonāk krātiņos vai nav spiesti sēdēt uz sasalušas zemes ar sasietām rokām tikai tāpēc, ka viņi pēkšņi vairs nevar iesaistīties.
Ir daudz vadošu lomu, kuras var pazaudēt Kopenhāgenā. Tomēr jums Kopenhāgenā ir patiešām jāizskaidro, kā tur tiek īstenots ES tiesiskums (man nemaz nepatīk vardarbīgi pūļi) un cik nesamērīga ir izturēšanās pret miermīlīgiem demonstrantiem; Cecilia Malmström, protams, ir eksperte tieslietās.
Michał Tomasz Kamiński
Priekšsēdētāja kungs, žēl, ka jūs aizrādījāt ievērot laika ierobežojumu tikai pirms manas uzstāšanās. Es centīšos ievērot laika ierobežojumu.
Reinfeldt kungs, jūs, protams, esat pelnījis mūsu pateicību. Kā jau teikts, Zviedrijas prezidentūra sākās grūtā pārejas un nemieru periodā, kas saistīts ar Lisabonas līguma pieņemšanu. Tas tagad ir aiz muguras, bet prezidentūra sakrita arī ar ekonomisko krīzi. Es vēlos sākt savu runu, kas dažbrīd nebūs cildinoša, ar pateicību Zviedrijas prezidentūrai, kas izvairījās no populisma kārdinājuma, kurā šajos grūtajos krīzes laikos var viegli iekrist.
Reinfeldt kungs, jūs esat pierādījis, ka uz grūtiem jautājumiem nav vieglu atbilžu. Zviedrijas prezidentūra ir parādījusi, ka krīzes laikā Eiropas Savienība spēj meklēt labus un nepopulistiskus risinājumus, kas var palīdzēt ne tikai Eiropai, bet visai pasaulei izkļūt no grūtas situācijas. Es vēlos jums sirsnīgi pateikties par to, ka ķērāties pie šā grūtā darba, par jūsu cieņu pret dalībvalstīm, par cieņu, ko esat parādījuši pret Eiropas Parlamentu. Tas bija grūts laiks, un, manuprāt, jūs šo pārbaudījumu esat izturējuši. Pēc divām nedēļām jūs varēsit beigt savu misiju ar pilnīgu apmierinājuma sajūtu.
Manuprāt, jūs ne velti izvairījāties savā runā skart ārpolitiku. Diemžēl esmu spiests šeit teikt dažus skarbus vārdus. Es uzskatu, ka ārpolitikā, jo īpaši divās jomās, Zviedrijas prezidentūras pēdējos sešus mēnešus nevar uzskatīt par veiksmīgiem.
Pirmkārt, es uzskatu, ka neizdevies raksts Zviedrijas laikrakstā par Izraēlas karavīriem izraisīja pilnīgi nevajadzīgu krīzi un ka attiecību saasināšanās starp Zviedrijas prezidentūru un Izraēlu meta ēnu uz pēdējiem sešiem mēnešiem. Es gribu teikt, ka tas, ka prezidentūra nepārprotami nenosodīja rakstu Zviedrijas laikrakstā, bija nepareizi. Es un visa mana grupa uzskatām, ka Izraēlas karavīri aizsargā ne tikai Izraēlu, bet visu mūsu civilizāciju. Es uzskatu, ka pēdējos sešos mēnešos mēs neesam nepārprotami atbalstījuši mūsu galveno sabiedroto Tuvajos Austrumos, Izraēlu. Par to liecina pēdējās Eiropadomes sanāksmes par Tuvajiem Austrumiem rezultāti, kas, manuprāt, būdami labāki nekā tas, kas tika ierosināts, tomēr nepiešķir mums vadošo lomu Tuvajos Austrumos. Eiropas Savienībai būtu jāvada miera process un būtu jābūt galvenajam spēkam, kas cīnās par mieru Tuvajos Austrumos. Ja mēs vēlamies, lai mums tiktu piešķirta šī loma, mums ir jāpārvar savas domstarpības. Mēs nedrīkstam pieņemt vienpusēju nostāju par labu Palestīnai. Pēdējos sešos mēnešos ārpolitikā diemžēl tas nav panākts.
Mēs par to runājām vakar, kad debatējām par Gruziju. Manuprāt, pieaugošais Krievijas imperiālisms ir viena no visnopietnākajām Eiropas Savienības problēmām. Tā ir bīstama ne tikai Krievijas kaimiņvalstīm, bet visai Eiropas Savienībai. Tomēr es vēlos jums, Reinfeldt kungs, pateikties par vadību un par Zviedrijas vadību Eiropas Savienībā. Parlamenta funkcija ir pievērst uzmanību tam, ko mēs neuzskatām par labāko izvēli. Manuprāt, apsverot visus par un pret, kā arī par spīti maniem negatīvajiem komentāriem Zviedrijas prezidentūrai ir bijusi pozitīva nozīme.
(Runātājs piekrita atbildēt uz "zilās kartītes” jautājumu saskaņā ar Reglamenta 149. panta 8. punktu.)
Zoltán Balczó
(HU) Es vēlos jautāt Kamiński kungam, vai viņš uzskata, ka Izraēlas karavīru rīcība Gazā ir daļa no cīņas par humānu civilizāciju? Jūs esat neobjektīvs, jo ikvienam, kas vēlas mieru šajā reģionā, saskaņā ar ANO rezolūcijām ir jāaizstāv palestīniešu tiesības uz neatkarīgu valsti. Jūs esat tas, kas negodīgi saucat Zviedriju pie atbildības par nostāju, ko tā pieņēma.
Michał Tomasz Kamiński
Es uzskatu, ka Izraēla ir vienīgā demokrātiskā valsts Tuvajos Austrumos. Izraēlas valsts ir lielisks demokrātijas piemērs visām Tuvo Austrumu valstīm. Karš, protams, ir grūta lieta, kas vienmēr rada sāpīgas sekas. Tāpēc mēs iestājamies par mieru. Es uzskatu, ka mums ir jāatbalsta miera process Tuvajos Austrumos un noteikti jāpretojas terorismam.
Lothar Bisky
Priekšsēdētāja kungs, mana kolēģe Svensson kundze runās par Zviedrijas prezidentūru. Es vēlos uzsvērt divus jautājumus, kas skar pirmās augstākā līmeņa sanāksmes secinājumus pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā. Pirmkārt, man žēl, ka Eiropadome nesniedza skaidri formulētu vēstījumu attiecībā uz ES turpmāko stratēģiju. Gluži otrādi, tā solidarizējās ar veco Komisiju, kas gribēja turēties pie neveiksmīgās Lisabonas stratēģijas pamatprincipiem.
Ir atzīts, ka ir vajadzīga jauna politiskā pieeja, bet kur gan tā ir? Es to neesmu redzējis. Tomēr ar jauno Komisiju, jauno Parlamentu un jauno Eiropadomes priekšsēdētāju būs iespēja sākt pilnīgi jaunas debates. Protams, tagad ir jauns līgums un jaunas iespējas pilsoņu iniciatīvai, kas vēl ir jāīsteno.
Mūsu izejas punkts ir skaidrs - mūsu galvenajai prioritātei, kas paceļas pāri visam, jo īpaši pāri peļņas interesēm, ir jābūt cilvēku sociālajām un vides interesēm. Tam ir jākļūst par Eiropas Savienības stratēģiju un likumdošanas galveno jauno pamatprincipu, jo tikai tad pilsoņi uztvers ES kā struktūru, kas ilgtermiņā iemieso progresu.
Otrkārt, mēs, Eiropas Parlamenta kreisie, atzinīgi vērtējam to, ka Padome beidzot ir izpildījusi prasību pēc kapitāla pārveduma nodokļa. Vakardienas debatēs mēs priecājāmies, dzirdot Barroso kungu apsolām, ka jaunā Komisija viņa vadībā tuvākajā laikā iesniegs attiecīgos priekšlikumus. Mēs turpināsim ierosināt šo jautājumu, un mēs joprojām uzskatām, ka šaubu gadījumā Eiropas Savienība var spert pirmo soli un ka tai tas ir jāsper. Mēs nevaram turpināt gaidīt, ka pasaules līmenī kāds cits uzņemsies šo lomu.
Mario Borghezio
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, runājot par finansiālo krīzi, protams, nevar apstrīdēt to, ka Zviedrijas prezidentūra ir rīkojusies loģiski un pieņēmusi skaidru un saprātīgu nostāju.
Kāpēc jums trūka drosmes minēt to personu vārdus un uzvārdus, kas ir atbildīgi par finansiālo krīzi, skaidri paziņojot, kādi pasākumi tiks veikti, lai apcirptu spārnus spekulācijām, vai izskaidrojot Eiropas pilsoņiem, ka mūsu bankas un finanšu iestādes izplata daudzus finanšu produktus, kas pakļauti spekulācijām, un piesārņo mūsu tirgu?
Kāpēc jūs nepiedāvājāt atbalstu īstai ekonomikai, ko pārstāv galvenokārt daudzi mazie un vidējie uzņēmumi un ražošanas pasaule, - mūsu Eiropas ekonomikas veselīgajai pasaulei, kam, es atkārtoju, vienmēr būs nepieciešams uzmudinājums un patiess atbalsts.
Iespējams, vissvarīgākā problēma, ar ko sastapās Zviedrijas prezidentūra, attiecās uz brīvību, drošību un tiesiskumu, kā arī uz Stokholmas Programmas īstenošanu. Kādus secinājumus mēs varam izdarīt no visa minētā? Es uzskatu, ka prezidentūra nav veikusi pietiekami nopietnus pasākumus, lai ierobežotu nelegālo imigrāciju, un ka pasākumi, kurus tā veica, ir bijuši ārkārtīgi neefektīvi. Prezidentūra nav aktīvi pretojusies nelegālajai imigrācijai, pat ne ar integrācijas projektiem un bēgļu problēmas risināšanu.
Šķiet, ka Eiropa ir runājusi vārgā balsī, ne vispār, bet attiecībā uz ārpolitiku (un es pilnīgi piekrītu tiem, kas pret to ir iebilduši), bet arī attiecībā uz šo īpašo tematu. Eiropai acīmredzot trūka autoritātes tādā svarīgā jautājumā kā imigrācija, vienalga, kā jūs uz to raugāties, vai no tādu cilvēku viedokļa kā es, kas ir ļoti nobažījušies par nelegālo imigrāciju, vai arī no tādu cilvēku viedokļa, kam vairāk rūp integrācijas politikas īstenošana.
Mums ir lielas cerības, ka jaunā Spānijas prezidentūra īstenos idejas, kas jau ir atklātas dažos iespaidīgos paziņojumos, kuros apgalvots, ka Eiropa nedrīkst uztvert imigrāciju par problēmu, kas skar tikai tās valstis, kuras atrodas pie Vidusjūras.
Tā acīmredzami ir problēma, kas skar visu Eiropu, bet ir viens jautājums, par kuru mana valsts izteica skaidru prasību, kas tomēr netika ņemta vērā. Tā ierosināja pieņemt nopietnu visas Eiropas mēroga stratēģiju, lai apkarotu organizētās noziedzības sekas, stratēģiju, kam bija ārkārtīgi lieli panākumi Itālijā. Šīs sekas ir jūtamas visā Eiropā - mafija, organizēta mafija ir pārņēmusi visu Eiropu, iefiltrējoties reālajā ekonomikā un jo īpaši finanšu ekonomikā.
Mēs vēl arvien gaidām skaidru signālu, ka pieredzēsim Eiropas tiesību sistēmas ieviešanu pret šo organizētās noziedzības veidu, kas vairākās valstīs, ja ne visās Eiropas Savienības valstīs, ir ļoti ietekmīgs. Tā kā šis noziedzības veids var attīstīties pārāk brīvi, tas izmanto mūsu brīvības, pēc savas patikas operējot finanšu tirgos, nodokļu paradīzēs un tirgos, kas veic darījumus ar īpašumiem un citiem aktīviem. Tieši šajā jautājumā mēs būtu gribējuši sagaidīt daudz lielāku skaidrību, daudz noteiktāku Zviedrijas prezidentūras rīcību. Mēs atklāti apsūdzam Zviedrijas prezidentūru.
Un tad mēs nonākam pie dažu prezidentūras pārstāvju paziņojumiem par vēl vienu svarīgu un simbolisku jautājumu, proti, par Šveices referendumu attiecībā uz minaretiem. Zviedrijas Ārlietu ministrija Šveices teikto "nē” minaretu celšanai kvalificēja kā "aizspriedumu izpausmi”. Tā gāja vēl tālāk, apgalvojot, ka pats Bernes lēmums rīkot referendumu par šādu jautājumu ir apšaubāms. Tādējādi mums ir jautājums, kas atrodas ārpus referenduma jautājumu loka, un tas ir jautājums par to, vai rīkot referendumu vai nerīkot.
Kā gan Eiropas Savienības likumdevēji nonākuši tik tālu, ka pārmet mazai valstij, kas kopš viduslaikiem ir vienmēr bijusi demokrātiska? Vai mums, birokrātijas vergiem, kurus neviens nav ievēlējis, pieklājas mācīt Šveices iedzīvotājiem demokrātiju? Vai mums pieklājas liegt viņiem tiesības rīkot referendumu par svarīgu jautājumu, par kuru ikvienam ir tiesības izteikt savu viedokli?
Gluži otrādi, Eiropas Savienībai jāmācās no Šveices demokrātijas, kā risināt visjutīgākos jautājumus, dodot tiesības izlemt tautai, tautai, nevis tādas Eiropas lielvaras birokrātijai, lobijiem un bankām, kas vienmēr pieņem lēmumus par pilsoņu dzīvi, ar viņiem nemaz neapspriežoties.
Barry Madlener
(SV) Priekšsēdētāja kungs, es priecājos, ka šī bezrakstura, gļēvulīgā Zviedrijas prezidentūra ir beigusies.
(NL) Tā kā no Zviedrijas nav nācis nekas labs, es priecājos, ka šī vājā Zviedrijas prezidentūra ir beigusies. Nav bijusi stingra nostāja pret Turciju, kas nelikumīgi turpina Kipras okupāciju. Zviedrija ir pametusi Izraēlu nelaimē, un tās priekšlikums sadalīt Jeruzalemi demonstrē tās naivumu attiecībā uz nepieņemamo, barbarisko islāma ideoloģiju. Zviedrijai drīzāk vajadzēja atbalstīt referenduma rīkošanu visās Eiropas Savienības dalībvalstīs, kā to darīja Šveice par minaretu aizliegumu. Tieši to vēlas Eiropas sabiedrība.
Ceļojošais cirks starp Briseli un Strasbūru nav pat iekļauts darba kārtībā, Reinfeldt kungs. Mēs lūdzām jūs to darīt, bet acīmredzot jūs neiedrošinājāties šo lūgumu izpildīt, bez šaubām, Francijas iebaidīts. Tad jūs dodaties izšķiest naudu par klimata politiku Kopenhāgenā, lai gan klimata pārmaiņas nav zinātniski pierādītas.
Nīderlande iemaksā lielas naudas summas. Tās neto iemaksa uz vienu iedzīvotāju vēl arvien ir divas līdz trīs reizes lielāka nekā citu bagāto valstu iemaksas. Šī situācija jālabo, cik drīz vien iespējams. Mēs ceram, ka nākamā prezidentūra būs drosmīgāka.
Anna Maria Corazza Bildt
Priekšsēdētāja kungs, esmu ievērojusi, ka jūs dažiem mūsu kolēģiem esat devis par vienu minūti vairāk runāšanas laika. Es vēlos jums atgādināt, ka mums, kas nāk no mazajām valstīm kā tikko ievēlēti deputāti, tiek dota tikai viena stingri ievērojama minūte brīvajam mikrofonam, un tāpēc mums tiek laupīta iespēja izteikt savu viedokli. Lūdzu, izrādiet cieņu arī pret mums.
Fredrik Reinfeldt
Padomes priekšsēdētājs. - Priekšsēdētāja kungs, man ir divas īsas piezīmes. Pirmkārt, es vēlos pateikties deputātiem par laipnajiem vārdiem - arī par citiem vārdiem, bet galvenokārt par laipnajiem vārdiem un laipnajiem komentāriem. Mums tagad ir jauna Eiropas Savienība, kas balstās uz Lisabonas līgumu, un es varu teikt kā persona, kas pieder pie prezidentūras, kura noteikta rotācijas kārtībā, ka uzdevums likt šai Eiropai strādāt nākotnes labā prasīs atbildību no dalībvalstīm, Komisijas un Parlamenta. Pareizi ievirzīt šo darbu būs ļoti grūti, ja visas trīs puses neuzņemsies pilnīgu atbildību.
Vēlos sniegt tikai dažus komentārus par cenšanos koordinēt 27 dalībvalstis. Tas prasa laiku, bet, ja to nedarīsim, mēs nonāksim situācijā, kurā Eiropas Savienību vadīs tikai daži cilvēki vai kāds cits. Mēs esam tam atvēlējuši laiku. Es zinu, cik daudz laika šī koordinācija prasa, un, manuprāt, tas kļūs skaidrs arī Herman Van Rompuy un pēc rotācijas principa ieceltajai prezidentūrai, kas vēl turpina darbu.
Mans otrais komentārs attiecas uz Kopenhāgenu. Es bieži dzirdu, ka Eiropa nav vadošais spēks, un manā valstī opozīcija saka, ka Zviedrija nav vadošais spēks. Tas nozīmē sevis noniecināšanu. Tad parādiet man šo vadošo spēku. Es to gribētu zināt, jo būtu jauki redzēt šos līderus un sekot viņu iniciatīvām. Tomēr es viņus neesmu vēl redzējis. Mēs pirmie uzņemamies iesniegt juridiski pamatotas saistības samazināt emisijas, kam ir konkrēts finansējums, ko es neesmu redzējis no jaunattīstības valstu puses.
Runājot par Kopenhāgenu, manuprāt, ir ļoti svarīgi atcerēties, ka mums jāsaglabā mērķis - 2 °C. Es neesmu pārliecināts, ka spēsim to izdarīt. Es zinu, ka Eiropa ir izpildījusi savu uzdevumu un ir gatava virzīties uz 30 %, bet mēs nevaram vieni paši atrisināt šo problēmu. Mēs radām tikai 13 % no pasaules emisijām. Ja ir jārod globāla atbilde, tad ir jāiesaistās visai pasaulei un galvenajiem emisiju vaininiekiem ir jāuzņemas lielākas saistības.
Tā kā tika minēta Zviedrija, teikšu par to dažus vārdus. Manuprāt, ir ļoti svarīgi pēc saistību uzņemšanās - vienalga, vai tas ir Kioto Protokols vai Kopenhāgenas nolīgums, - doties mājās un darīt savu darbu. Vakar mēs koriģējām emisiju samazinājumu, ko mēs Zviedrijā esam darījuši kopš 1990. gada. Pašlaik mēs esam sasnieguši -12 %. Mēs pēc ziņojumiem sekojam, kā to ievēro starptautiskā mērogā. Mēs vienmēr varam teikt, ka tā ir nepareiza pieeja, bet tas ir globāls nolīgums, ko pasaule ir noslēgusi. Attiecībā uz to mēs esam iesnieguši attiecīgus skaitļus.
Protams, uztrauc tas, ka dažas valstis ir izvēlējušās citu virzienu, un par to tās tiek kritizētas. Jautājums nav tikai par vienošanos, bet arī par pārmaiņām ekonomikā, izmantojot emisiju kvotu tirdzniecību un citus līdzekļus, lai veiktu šīs pārmaiņas. Arī šajā jomā jūs redzat daudz Eiropas valstu, kas rīkojas tā, kā nerīkojas citās pasaules daļās.
José Manuel Barroso
Komisijas priekšsēdētājs. - Priekšsēdētāja kungs, man ir tikai divas piezīmes: viena par Kopenhāgenu un otra par veiksmīgo Zviedrijas prezidentūru. Vispirms attiecībā uz Kopenhāgenu - es esmu ļoti pārsteigts, kad dzirdu daudzus kolēģus Eiropā lietojam pašiznīcinošu retoriku. Faktiski, ja ir kāda joma, kurā mēs varam lepoties ar to, ka Eiropas Savienībai ir vadošā loma, tad tā ir tieši klimata pārmaiņu joma. Parādiet man kādu būtisku dalībnieku vai valstu grupu, kas būtu uzņēmušies tik lielas saistības kā mēs.
Kā jau iepriekš teicu, daži ir informējuši par saviem nodomiem, izmantojot preses paziņojumus. Eiropas Savienība ir informējusi par saviem nodomiem, izmantojot tiesību aktus, kas jau tagad ir saistoši. Tiesību aktus, ko ierosināja Eiropas Komisija, ko atbalstīja Eiropadome un Parlaments; un vienpusēji un bez nosacījumiem Eiropas Savienība ir noteikusi siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisiju samazinājumu 20 % apmērā līdz 2020. gadam. Neviena cita valsts līdz šim nav darījusi neko tamlīdzīgu. Tāpēc prasīsim, lai citi dara kaut ko līdzīgu mūsu centieniem.
(Aplausi)
Vai ar to pietiek, lai sasniegtu 2 °C? Nē, ar to nepietiek. Tāpēc mēs sakām citiem, ka mēs varam diskutēt cits ar citu. Politiķi un diplomāti var diskutēt savā starpā, bet mēs nevaram ietekmēt zinātni, mēs nevaram ietekmēt fiziku. Tāpēc noslēgsim globālu vienošanos, kas ļaus mums panākt nolīgumu saskaņā ar zinātnieku atzinumiem. To nevar paveikt Eiropa viena pati, jo Eiropa ir atbildīga tikai par 14 % globālo emisiju, un šim rādītājam ir tendence attiecīgi samazināties. Tāpēc, pat ja Eiropa rīt pilnīgi pārtrauks siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisijas, tas neatrisinās problēmu.
Tāpēc mums vajag, lai mums pievienojas Amerika, mums vajag, lai mums pievienojas Ķīna, mums vajag, lai mums pievienojas Indija. Šajos sešos mēnešos mēs ar premjerministru Reinfeldt runājām ar prezidentu Obama; mēs runājām ar Hu un Wen; mēs runājām ar Singh; mēs runājām ar Medvedev; mēs runājām ar Lola. Un es varu teikt, ka visās šajās sanāksmēs mēs bijām tie, kas prasīja, lai viņi nāk klajā ar nopietnākiem piedāvājumiem.
To mēs pašlaik darām Kopenhāgenā - lai neaizmirstam (jo cilvēki dažkārt aizmirst), ka tā nav tikai rotaļa starp minētajiem dalībniekiem, bet ka tajā ir iesaistītas arī jaunattīstības valstis, pašas nabadzīgākās, pašas neaizsargātākās, Āfrikas valstis. Mēs runājām arī ar Meles Zenawi no Etiopijas un citiem. Tāpēc arī Eiropas Savienība bija pirmā, kas lika naudu uz galda.
Tāpēc būsim godīgi cits pret citu. Mēs vienmēr varam izvēlēties vēl vērienīgākus mērķus, un Eiropas Savienība ir parādījusi, ka tai ir vērienīgi mērķi. Tomēr prasīsim vērienīgus mērķus arī no citiem, jo tikai tā mēs varam panākt vienošanos saskaņā ar saviem vērienīgajiem mērķiem. Tā ir globāla problēma, un tāpēc mums ir vajadzīgi globāli risinājumi.
Nobeigumā ļaujiet man teikt dažus vārdus premjerministram Reinfeldt un Zviedrijas prezidentūrai. Šī ir pēdējā reize, kad mums ir Eiropadomes priekšsēdētājs tikai uz sešiem mēnešiem, un līdz ar to noslēdzas Eiropas Savienības daudzu gadu darbs. Es gribu teikt (un šo sešu mēnešu laikā es to teicu priekšsēdētājam Reinfeldt), ka viņš bija vienpadsmitais Eiropadomes priekšsēdētājs, ar ko esmu strādājis kopā, tāpēc es patiešām atzinīgi vērtēju to, ka mums tagad būs pastāvīgs Eiropadomes priekšsēdētājs.
Tomēr es vēlos teikt premjerministram Reinfeldt, ka viņš bija vienpadsmitais pēc kārtas, kas sastrādājās ar Komisiju, bet viņš, protams, pelna vietu uz paaugstinājuma kā cilvēks, kas vadīja vienu no labākajām prezidentūrām, kāda Eiropas Savienībai ir bijusi šajā laika periodā. Pateicos par visu, ko jūs un Zviedrijas prezidentūra esat darījuši šo sešu mēnešu laikā.
Rebecca Harms
Priekšsēdētāja kungs, tagad, kad Lisabonas līgums ir stājies spēkā, ļoti bieži tiek uzsvērta pārredzamība attiecībā uz Parlamentu. Vai Eiropadomei ir jauns priekšlikums Kopenhāgenai, kas atšķiras no 30 % mērķa - lielāks samazinājums nekā 20 % mērķis - līdz 2025. gadam? Kopenhāgenā cirkulē "noplūdis” dokuments, un es, pamatojoties uz kontaktiem ar Komisiju, vēlos, lai man paskaidro, vai tā ir Padomes īstā stratēģija. Lūdzu, pastāstiet mums patiesību.
Gunnar Hökmark
Priekšsēdētāja kungs, es vilcinos to formulēt šādā veidā, jo tas neskan visai pieticīgi no manas puses, ņemot vērā to, ka esmu zviedrs, bet, manuprāt, būtu godīgi teikt, ka Eiropas Savienība un Eiropa pēc šīs prezidentūras nekad vairs nebūs tādas, kādas tās bija. Tā būs citāda Eiropas Savienība - stiprāka un labāka Savienība - vairāku iemeslu dēļ, no kuriem dažus es kā zviedrs ar lielu lepnumu vēlos pieminēt.
Vispirms, protams, līgums, kas tagad ir pieņemts, maina Eiropas Savienības iestāžu līdzsvaru, bet tas arī padara to spējīgāku sasniegt mūsu politiskos mērķus. Es vēlos norādīt uz to, ka mēs esam uzsākuši paplašināšanās procesu, noslēdzot nolīgumu starp Slovēniju un Horvātiju, kas ir svarīgs Horvātijai, bet arī visiem Rietumbalkāniem un to turpmākajam paplašināšanās procesam. Tā ir Eiropas Savienības stipruma pazīme, bet tā ir arī mums visiem jauna iespēja.
Manuprāt, ir ļoti svarīgi norādīt uz to, ka šīs prezidentūras laikā un pašlaik, kad stāvam šeit, Eiropas Savienība pirmo reizi ir vadoša globāla dalībniece vienā no vissvarīgākajiem starptautiskajiem jautājumiem, kas cilvēcei ir jārisina. Tas ir kas jauns, un tas turpmāk piešķirs lielu atbildību, jo ir acīmredzams, ka, lai ko mēs sasniegsim Kopenhāgenā, Eiropas Savienībai būs būtiska un izšķiroša loma, nosakot stratēģiju mūsu izvēlēto mērķu sasniegšanai. Lai cik mēs būtu veiksmīgi, mēs nepabeigsim šo darbu, bet tas uzsver Eiropas Savienības lielo atbildību.
Vēl mums ir jārunā par ekonomikas atveseļošanos ar stingriem noteikumiem valsts finansējuma iegūšanai, lai novērstu protekcionismu. Es esmu zviedrs, tāpēc es varbūt esmu mazliet subjektīvs šajā jautājumā, bet, manuprāt, mums visiem ir iemesls lepoties ar to, ko esam sasnieguši šajā periodā. Tomēr mums ir pazemīgi jāatceras, ka šie sasniegumi turpmāk prasīs no mums lielu atbildību.
Åsa Westlund
(SV) Priekšsēdētāja kungs, es vēlos sākt savu runu, atzīstot, ka prezidentūra kā efektīvs diplomātisks mehānisms ir piepildījusi lielās cerības, kas ar to saistījās. Tas ir augstu vērtējams, jo īpaši salīdzinājumā ar haosu, kas dažkārt valdīja Čehijas prezidentūras laikā. Lisabonas līguma noslēguma posmi tika risināti ļoti pozitīvā veidā. Visbeidzot jāsaka, ka prezidentūrai izdevās arī ieviest Eiropadomes pastāvīgā priekšsēdētāja amatu un jauno Savienības Augstā pārstāvja amatu ārlietās un drošības politikas jautājumos.
Diemžēl tieša politiska ietekme uz cilvēku ikdienas dzīvi ir bijusi mazāk jūtama. Eiropas algotajiem darba ņēmējiem nav sniegts atbalsts, lai izbeigtu algu dempingu pēc sprieduma uzņēmuma Laval lietā, nav arī bijis jaunu iniciatīvu bezdarba problēmas risināšanai un jaunu darbavietu radīšanai.
Vides aktīvistu kustība ir vīlusies, jo Zviedrija nav aizstāvējusi vides jautājumus. Faktiski Zviedrija ir spērusi soli atpakaļ, nevis izmantojusi izdevību tiekties uz tālejošiem mērķiem vides un klimata pārmaiņu jautājumos.
Tomēr pie tā, ka Zviedrijai nav lielāka loma klimata konferencē, kas pašlaik notiek Kopenhāgenā, droši vien vairāk vainīgs ir premjerministrs Reinfeldt (partijas politisko iemeslu dēļ), kurš pievīlis konferences dalībnieku cerības jau pašā sākumā. Tas notika pretēji ES sarunu stratēģijai un nokaitināja ievērojamu skaitu Eiropas līderu. Tomēr nopietnāks apstāklis ir tas, ka tas laupīja iespējas noslēgt labu nolīgumu par klimata pārmaiņām.
Nobeigumā es vēlos pieminēt Stokholmas Programmu - vienu no nedaudzajām lietām, kas turpināsies, kad Zviedrijas prezidentūra beigsies. Tā kā esmu Stokholmas iedzīvotāja, man rūp, lai mana dzimtā pilsēta tiktu saistīta ar politisku programmu, kas vairāk balstās uz Eiropu kā cietoksni, nevis uz cilvēktiesību aizstāvēšanu.
Mēs, zviedru sociāldemokrāti, tomēr priecājamies par to, ka, galu galā, jūs daļēji ieklausījāties mūsu un Parlamenta prasībās iekļaut šajā programmā vairāk materiāla par sieviešu un bērnu tiesībām. Mums ir lielas cerības, ka Malmström kundze darīs visu iespējamo, lai savā jaunajā amatā nostiprinātu šos aspektus.
Silvana Koch-Mehrin
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Barroso kungs, Reinfeldt kungs, jūsu mierīgā un nosvērtā prezidentūra bija veiksmīga. Jums bija jārisina grūti politiski jautājumi, un vispār jūs paveicāt labu darbu. Cilvēki, kurus jūs izvēlējāties jaunajiem, svarīgajiem ES amatiem, tagad var tos noteikt bez jebkādām aizspriedumainām idejām, jo viņus Eiropas pilsoņi pa lielākai daļai nepazīst. Starp citu, jūsu labākais lēmums, ja varu tā teikt, sēž no jums pa labi.
Tomēr, Reinfeldt kungs, es nevaru dot jūsu prezidentūrai pašu augstāko novērtējumu. Tam ir divi iemesli. Pirmkārt, jūs izveidojāt Eiropadomi par tādu kā "supervaldību”. Tās visaptverošā jurisdikcija palielinās visās jomās no vides jautājumiem līdz finanšu politikai. Vienlaicīgi jūs aizverat durvis arvien ciešāk. Tas nepavisam nelīdzinās tautas pārstāvju pārredzamām debatēm.
Otrais iemesls ir šāds: tas, ka jūs izdabūjāt SWIFT cauri Padomei tikai pāris stundas pirms Lisabonas līguma spēkā stāšanās, parāda jūsu nerēķināšanos ar Eiropas Parlamentu un cieņas trūkumu pret pilsoņiem.
Tomēr es vēlos pateikties jums par pēdējiem sešiem mēnešiem.
Carl Schlyter
(SV) Priekšsēdētāja kungs, Zviedrijas prezidentūra ir darbojusies labi gan praktiskā, gan institucionālā ziņā. Tā ir bijusi kā labi ieeļļota, efektīva mašīna, un tomēr tā nekad netika iedarbināta. Kas notika ar sociālo likumdošanu? Darbs pie diskriminācijas novēršanas ir apstājies. Priekšlikums ieviest Eurovignette, lai apturētu emisijas no smagajiem kravas transportlīdzekļiem, ir iestrēdzis, tāpat kā klimata politika. Šajos jautājumos pētnieki un Eiropas Parlaments ir uzņēmušies vadošo lomu. Padome ir cietusi neveiksmi.
Padome ir atradusi izeju mežsaimniecībai, kuģniecībai un gaisa satiksmei sarunās par klimatu. Kur ir nauda jaunattīstības valstīm - EUR 30 miljardi, ko pieprasīja Parlaments? Kas notika ar emisiju mērķiem? Parlaments aicināja samazināt emisijas par 32-40 %. Tagad mēs dzirdam, ka dokuments, pie kā strādā Padome, emisijas mērķus padarīs vēl zemākus. Padomes klimata politikā ir tik lieli caurumi, ka to var salīdzināt tikai ar valzivju zvejas tīklu.
Nobeigumā es vēlos pieminēt Vattenfall spēkstaciju. Apturiet Vattenfall tiesvedību! Tā traucē mūsu darbu pie klimata pārmaiņām. Jums ir vara pār šo uzņēmumu. Jūs vismaz varat gādāt, lai Vattenfall nejaucas citu darīšanās un neapšauba Vācijas un ES vides tiesību aktus.
Timothy Kirkhope
Priekšsēdētāja kungs, vispirms es vēlos apsveikt Zviedrijas valdību par šīs Padomes prezidentūru. Tā stājās amatā, kurā tai bija ļoti smaga dienas kārtība, un tā spēja daudz ko sasniegt, un daudz ko no tā mēs vērtējam atzinīgi.
Es šajā sēžu zālē esmu vairākkārt runājis par vajadzību atkal pastiprināt Lisabonas stratēģiju, jo Eiropas Savienība ir pārāk ilgi veikusi politiskas un institucionālas reformas un darījusi to ar tik lielu enerģiju, kādu nav spējusi sakopot reformām ekonomikā. Tomēr mūsu stāvoklis globālajā tirdzniecībā, salīdzinoši lielā ekonomiskā ietekme un starptautiskā konkurētspēja ir apdraudēti. Tāpēc es atzinīgi vērtēju Komisijas ES stratēģiju laikposmam līdz 2020. gadam, ko tagad ir apstiprinājusi Eiropadome, un es apsveicu Barroso kungu par viņa ieguldījumu tajā.
Mūsu pilsoņu turpmākā pārticība un labklājība ir atkarīga no dinamiskas ekonomikas, kas spēj radīt darbavietas un bagātību, atraisot uzņēmēju radošo enerģiju un veicinot sekmīgu uzņēmumu izaugsmi. Pie ekonomikas atjaunošanas pieder arī videi nekaitīgas ekonomikas veicināšana, un mēs visi ceram, ka šīs nedēļas nolīgums Kopenhāgenā palīdzēs izstrādāt reāli īstenojamu programmu klimata pārmaiņu problēmas risināšanai, vienlaicīgi veicinot ekonomikas izaugsmi un attīstību.
Attiecībā uz Stokholmas programmas pieņemšanu mēs atbalstām dalībvalstu un Eiropas Savienības ciešākas sadarbības principu, lai risinātu tādas problēmas kā imigrācija, pārrobežu noziedzība un terorisms. Tomēr tās ir arī jomas, kas ir būtiskas nacionālajai suverenitātei; un likumu aizsardzība, drošības garantijas un sabiedrības aizsardzība pieder pie demokrātiskas valsts svarīgākajiem pienākumiem. Tāpēc mums ir jāatrod pareizais samērs starp vajadzību pēc kopīgas rīcības un dalībvalstu tiesību ievērošanu. Daļā Stokholmas Programmas pareizais līdzsvars nav ievērots. Daži no priekšlikumiem veicinās varas centralizāciju, prasīs nevajadzīgus izdevumus un pavairos birokrātiju, radot niecīgu pievienoto vērtību. Mūsu prioritātēm jābūt konkurētspējai, liberalizācijai, jauninājumiem un darbavietu radīšanai. Eiropas iedzīvotāji to ir pelnījuši.
Eva-Britt Svensson
(SV) Priekšsēdētāja kungs, es arī vēlos piešķirt Zviedrijas prezidentūrai visaugstākās atzīmes par tās organizēšanas prasmi. Zviedrijas valsts administrācija ir attaisnojusi visu cerības. Diemžēl es nevaru sniegt tikpat pozitīvu politikas vērtējumu.
Kritika jāvērš galvenokārt pret divām jomām. Pirmkārt, tie ir pārskatāmības un atklātības jautājumi. Parasti uzskata, ka Zviedrija var būt par piemēru šajā jomā, bet šajā gadījumā tā ir izvēlējusies pasīvu pieeju, un tā ir īpaši nopietna problēma, ja tiek apdraudēta pilsoņu saziņas brīvība. Šajā sakarībā ļaujiet man minēt Direktīvu par datu uzglabāšanu, telekomunikāciju paketi un slepeno nolīgumu viltotu preču tirdzniecības novēršanai (ACTA). Ir bijuši pieprasījumi, lai prezidentūra rīkojas un nodrošina dokumentu pieejamību, kas ir kļuvusi iespējama, kopš ir 2001. gada Pārredzamības regulas grozījums, kurā teikts, ka sabiedrībai ir jābūt piekļuvei visiem dokumentiem, kas attiecas uz notiekošām starptautiskām sarunām. Kāpēc Zviedrijas prezidentūra nerīkojās saskaņā ar to?
Otrā joma ir klimata pārmaiņas un veids, kādā mēs pieviļam nabadzīgās valstis, izmantojot palīdzības fondus, lai mazinātu lielākos postījumus, par kuriem ir bijušas atbildīgas un vēl arvien ir atbildīgas bagātās valstis. Tas notiek par spīti tam, ka Klimata konvencijā, Bali Plānā un Kioto Protokolā ir teikts, ka klimata pasākumi ir jāfinansē no jauniem fondiem. Un atkal tieši neaizsargātākajiem ir jāmaksā par bagāto valstu rīcību. Par visu ir jāmaksā tiem, kam nav tīra ūdens, tiem, kurus apdraud malārija, tiem, kas cieš no HIV, un galvenokārt visnabadzīgākajām sievietēm un visnabadzīgākajiem bērniem pasaulē. Šāda politika ir apkaunojošs izturēšanās veids pret nabadzīgākajām pasaules daļām.
Andreas Mölzer
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Zviedrijas prezidentūras laiks iet uz beigām - bez lielām katastrofām, bet, manuprāt, arī bez izciliem sasniegumiem. Katrā ziņā godkārīgais mērķis ierobežot ekonomisko krīzi nebija sasniedzams. Mēs esam ieguldījuši miljardus sistēmā, no kuras tikai daži gūst labumu, bet sabiedrībai ir jākompensē riski un jāsedz izmaksas. Eiropas nodokļu maksātājiem nav pieņemams tas, ka viņu sūri pelnītā nauda nokļūst banku vadītāju prēmiju maisos.
Ja jau mēs noturam augstākā līmeņa sarunas par klimatu, tad, manuprāt, mums ir vajadzīgs patiesāks izmaksu atspoguļojums un godīgākas debates par kodolreaktoriem. Ja mēs meklējam klimata aizsardzības risinājumus, mums ir jābeidz blēdīties ar emisiju sertifikātiem.
Gadījumā ar SWIFT sarunām Zviedrijas prezidentūra, manuprāt, ļāva, lai ASV tai diktē nosacījumus attiecībā uz banku datu atklāšanu. Šā fakta un Stokholmas Programmas dēļ kļūst arvien vieglāk manipulēt ar pilsoņiem, un viņu dati kļūst arvien neaizsargātāki.
Līdz ar Zviedriju Turcija zaudē savas pievienošanās aizstāvi. Es uzskatu, ka ir pienācis laiks apturēt pievienošanās sarunas un piedāvāt Turcijai priviliģētas partnerattiecības.
Werner Langen
(DE) Priekšsēdētāja kungs, es vēlos izteikt pateicību. Par spīti daudzajām problēmām Padomes Zviedrijas prezidentūra ir paveikusi lielisku darbu. Eiropas Savienībā Zviedrija ir vidēja lieluma valsts, un mums uz to visādā ziņā jāraugās kā uz pozitīvu apstākli. Es vēlos pateikties jums, Reinfeldt kungs, un visai jūsu valdībai. Klimata jautājums, finanšu tirgi, Lisabonas līgums un jaunā Komisija bija patiešām grūti uzdevumi. Es vēlos uzsvērt divus jautājumus.
Pirmais jautājums attiecas uz finanšu tirgu krīzi. Tas, ka Zviedrija kopā ar Komisiju saglabāja stingru nostāju attiecībā uz atsevišķu dalībvalstu konsolidācijas centieniem, ir ārkārtīgi pozitīvs fakts. To, ka jūs neteicāt: "Mēs tagad atbrīvosim Grieķiju no pienākumiem eiro zonā”, es varu pilnībā atbalstīt.
Otrais jautājums attiecas uz klimata politiku. Mēs uzklausījām komunistu un zaļo kritiku. Eiropā viņi patiesībā ne par ko neatbild. Mēs varam piekopt klimata politiku Ķīnas stilā vai ASV stilā ar skaļiem lozungiem, nesasniedzot nekādus rezultātus. Eiropa ir sasniegusi rezultātus. Es noraidu apgalvojumu, ka Greenpeace ir Eiropas klimata politikas kritērijs. Mums ir jābūt reālistiem. Šajā jautājuma Zviedrijas prezidentūra kopā ar Komisiju sasniedza pārsteidzoši labus rezultātus. Es vēlos sirsnīgi pateikties arī par to.
Tagad runāšu par Lisabonas līguma tēmu. Schulz kunga pašlaik nav klāt. Viņš teica, ka Komisiju ietekmē tas, ka to veido Eiropas partiju vadītāju vietnieki. Esmu pārsteigts, ka politiskas grupas priekšsēdētājs atsevišķu Komisijas locekļu politisko lojalitāti vēlas padarīt par strīda objektu. Kāda tam jēga? Es varu tikai noraidīt šo argumentu.
Nobeigumā es vēlos mudināt jūs - kā es to darīju, kad jūs pārņēmāt prezidentūru, - beidzot pievienoties eiro. Vai es varu teikt "Zviedrija ante portas”, Reinfeldt kungs?
Adrian Severin
Priekšsēdētāja kungs, es patiesi ticu, ka Zviedrijas prezidentūra var būt apmierināta ar saviem sasniegumiem, un es uzskatu, ka Zviedrija var lepoties ar Zviedrijas prezidentūras darbu. Tomēr, kā tas vienmēr notiek ar īstermiņa prezidentūrām, kad tās ir labas, tās atstāj mūs ar sarūgtinājuma sajūtu par nepabeigtu darbu.
Tāpēc es uzskatu, ka vissvarīgākais jautājums tagad ir šāds: kā mēs varam turpināt Zviedrijas prezidentūras sasniegumus? Pirmais uzdevums ir Lisabonas līguma īstenošana. Ar līgumu nepietiek, lai atrisinātu problēmu. Vienmēr ir vajadzīga politiskā griba, lai to pienācīgi risinātu, bet šajā gadījumā, manuprāt, ir vajadzīgs kas vairāk par politisko gribu. Mums ir vajadzīga drosme un iztēle - iztēle, lai aizpildītu to, kas nav pateikts, un noskaidrotu līguma neskaidros aspektus. Tāpēc es ceru, ka, ņemot vērā pieredzi, ko tā uzkrājusi, Zviedrijas prezidentūra turpinās atbalstīt jaunās, Lisabonas līguma radītās institūcijas izveidi, proti, pastāvīgo vai ilgtermiņa Eiropadomes priekšsēdētāja amatu un Augstā pārstāvja amatu Eiropas Ārējās darbības dienestā.
Viena no Zviedrijas prezidentūras prioritātēm, protams, bija ekonomiskās un finansiālās krīzes pārvaldība. Tas bija ļoti svarīgs uzdevums. Šajā sakarībā, manuprāt, ir novērotas divas parādības, kas ir gaužām draudošas: pirmkārt, nacionālā protekcionisma un nacionālā egoisma kārdinājums, un, otrkārt, ekonomiskās un sociālās atšķirības starp dalībvalstīm un ekonomiskās, sociālās un teritoriālās kohēzijas trūkums Eiropas Savienībā.
Vai mums vajadzētu apšaubīt paplašināšanās vajadzību? Protams, ka nē. Šīs atšķirības pastāvēja jau iepriekš, un savstarpēja atkarība ir vērojama ne tikai Eiropas Savienībā, bet visā pasaulē. Tāpēc šīs atšķirības spēja vājināt vai apdraudēt visa kontinenta un Eiropas Savienības stabilitāti. Tāpēc, manuprāt, paplašināšanās un atrašanās Eiropas Savienībā jaunajām dalībvalstīm deva labāku iespēju pārvarēt šīs atšķirības, no kā labums bija visām Savienības dalībvalstīm.
Teikšu savu secinājumu, un ar to es beigšu. Es uzskatu, ka nākamais solis ir veidot drosmīgāku un pamatīgāku teritoriālās, ekonomiskās un sociālās kohēzijas politiku Eiropā (nevis izvairīties no šādas politikas) un ieviest drosmīgas reformas, finansiālas un ekonomiskas reformas, kas ļaus mums izvairīties no krīzes atkārtošanās, un, protams, īstenot pēckrīzes rehabilitāciju. Tāpēc var atzinīgi vērtēt Komisijas pēdējo paziņojumu par ekonomisku atbalstu Austrumu valstīm, kā arī gatavību, ko izteica Barroso kungs, debatēt par ES stratēģiju laikposmam līdz 2020. gadam.
Charles Goerens
(FR) Priekšsēdētāja kungs, es arī vēlos izteikt pateicību Eiropadomes Zviedrijas prezidentūrai, bet vēlos minēt arī vienu problēmu. Ceturtdien Eiropadome pieņēma lēmumu asignēt EUR 7,2 miljardus, lai finansētu jaunattīstības valstu daļēju pielāgošanos klimata pārmaiņām, kas, protams, ir labi.
Es uzskatu, ka šī summa jāpiešķir papildus attīstības palīdzībai, ko Eiropas Savienība ir apņēmusies palielināt līdz 0,7 % no nacionālā kopienākuma līdz 2015. gadam. Kādēļ? Iedomāsimies, ka EUR 7,2 miljardi nāk no paketes, kas jau piešķirta kā oficiālā attīstības palīdzība. Šīs summas nepietiks, lai finansētu Tūkstošgades attīstības mērķus. Tas nozīmētu ņemt no viena, lai dotu otram tādam pašam.
Mēs gaidām paskaidrojumu no Eiropadomes un Komisijas par šo lietu. Jebkura neskaidrība par to, ka Eiropadomes 10. un 11. decembrī paziņotā summa ir papildu summa, mazinās Eiropas Savienības ticamību Kopenhāgenas konferencē, ko mēs atzīstam par būtisku cilvēces nākotnei.
(Aplausi)
Ian Hudghton
Priekšsēdētāja kungs, es pārstāvu savas grupas Eiropas Brīvo apvienību, kas ietver Velsas, Flandrijas, Katalonijas un Skotijas neatkarības partijas. Mēs tiecamies pēc neatkarīga statusa, lai mūsu nācijas var dot savu ieguldījumu Eiropadomes sanāksmēs un tādos pasaules mēroga pasākumos kā Kopenhāgenas konference par klimata pārmaiņām.
Skotijas valdība un parlaments ir pieņēmuši pasaulē visvērienīgāko klimata pārmaiņu aktu, kura mērķis ir samazināt emisijas par 42 % līdz 2020. gadam un par 80 % līdz 2050. gadam. Tie ir mērķi, kurus esam nolēmuši sasniegt, un tomēr AK valdība atteica pamatoto lūgumu iekļaut Skotijas ministra runu Kopenhāgenas oficiālajā darba kārtībā. Šāda izturēšanās uzsver to, ka tikai neatkarīgas valsts statusā - normālas neatkarīgas valsts statusā - Skotija var dot pienācīgu ieguldījumu starptautiskās sabiedrības dzīvē, un es ceru, ka Eiropadome drīz apspriedīs Eiropas Savienības iekšējo paplašināšanos, kurā Skotija būs ceļvedes lomā.
Hans-Peter Martin
(DE) Priekšsēdētāja kungs, mums ir vajadzīga revolūcija demokrātijā. Tas, ka es apbrīnoju daudzas Zviedrijas tradīcijas, lika man vēl jo vairāk vilties, kad aplūkoju tās pasākumu bilanci. Diemžēl tā nebija pilsoņu prezidentūra, bet Padomes prezidentūra un lielo ieguldītāju prezidentūra, drīzāk Wallström kundzes stilā, nevis Malmström kundzes stilā.
Malmström kundze, es labi atceros jūs no tiem laikiem, kad jūs bijāt Eiropas Parlamenta deputāte. Šīs prezidentūras laikā jūs bijāt gluži citāda persona. Es ļoti ceru, ka tad, kad jūs atgriezīsities, jūs darbu sāksit no tās vietas, kur jūs to atstājāt, kad bijāt šeit, proti, parlamentārās sistēmas iedvesmota. Kāpēc jūs pieņēmāt SWIFT tik vēlu? Kāpēc mums tagad ES līmenī ir kaut kāda valde? Šo mērķi vismazāk varēja gaidīt no zviedriem ar viņu atklātību. Lūdzu, izmantojiet savu nākotni, lai atgrieztos pie savām saknēm.
János Áder
(HU) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, pēdējās divarpus šo debašu stundās ļoti daudz ir runāts par Kopenhāgenu un Kopenhāgenas sarunām. Man jāsaka, ka šajā ziņā Zviedrijas prezidentūra nav bijusi pilnīgi veiksmīga, tāpēc ka Kopenhāgenai nav izstrādāta kopēja Eiropas Savienības nostāja. Tā gan nav katrā ziņā Zviedrijas prezidentūras vaina, bet gan Eiropas Komisijas vaina. Kas notiek un kāpēc nav kopējas nostājas? Nav kopējas nostājas vismaz divos jautājumos. Viens no šiem jautājumiem ir par to, vai oglekļa dioksīda kvotas pēc 2012. gada varēs pārcelt un vai tās varēs arī pārdot.
Eiropas Komisija kritizē šo nostāju nesaprotamā, īsredzīgā un aprobežotā veidā. Ungārija, Polija, Rumānija un citas bijušās sociālistiskās valstis ir izpildījušas savas Kioto saistības. Faktiski tās ir ne tikai izpildījušas šīs saistības, bet ir izpildījušas tās ar uzviju. Mums ir tiesības pārdot pārpalikušās kvotas. Tomēr Komisija grib mums šīs tiesības atņemt. Citiem vārdiem sakot, tā vēlas mūs sodīt par to, ka esam izpildījuši līgumsaistības, ko arī Ungārija ir izdarījusi. Citi nav izpildījuši savas saistības, pat palielinājuši kaitīgo emisiju daudzumu, bet neviens nevēlas tos sodīt. Kā gan mēs varam gaidīt, ka tie, kas parakstījuši saistības, ievēros jauno nolīgumu, t. i., ja Kopenhāgenā būs Kioto turpinājums?
Es mudinu Eiropas Komisiju, un, ja prezidents Barroso būtu šeit, es mudinātu un uzsvērti aicinātu viņu mainīt aprobežoto attieksmi, ko viņš ir demonstrējis līdz šim, un ieņemt nostāju, kas atbilst pašreiz spēkā esošajam Kioto Protokolam. Es vēlos vērst jūsu uzmanību arī uz faktu, ko nedrīkstam aizmirst, proti, ka bez jaunajām dalībvalstīm ES15 nebūtu spējusi izpildīt savas 8 % emisiju samazināšanas saistības. Faktiski, ja tas būtu noticis, Eiropas Savienībai būtu daudz sliktāka un vājāka sarunu vešanas pozīcija Kopenhāgenā.
Catherine Trautmann
(FR) Priekšsēdētāji, ministr, Zviedrijas prezidentūrai bija daži brīži, kurus varētu nosaukt par vēsturiskiem brīžiem: Lisabonas līguma stāšanās spēkā, pirmā Eiropadomes priekšsēdētāja un Augstās pārstāves iecelšana, kā arī konference par klimata pārmaiņām un jaunās Komisijas iecelšana, un - lūdzu, ļaujiet man sniegt šo īso norādi - telekomunikāciju pakete.
Šie notikumi ir devuši cerības. Ievērojot visus apstākļus, tomēr paliek vēl viens vai divi neviennozīmīgi rezultāti. Pirmkārt, mūsu Parlaments, palikdams uzticīgs pārliecībai, ka Eiropai kā būtisks solis ir jāievieš finanšu tirgu pārraudzība, atzinīgi novērtēja priekšlikumus, ko iesniedza de Larosière kunga viedo vīru grupa. Tomēr ECOFIN padomes 2. decembra secinājumi ir daudz pieticīgāki par šo reālistisko godkārības līmeni.
Tagad es vēlos pieminēt to, ka Parlaments noteikti atjaunos līdzsvaru tajos priekšlikumos, ko tam nosūtīja, lai stiprinātu finanšu tirgus. Tas pats attiecas uz finanšu saistībām, kas apsolītas Dienvidu valstīm, lai palīdzētu tām apkarot klimata pārmaiņas. Lai gan Kopenhāgenā nabadzīgajām valstīm ir vajadzīgas reālas saistības attiecībā uz ilgtermiņa finansējumu, Padomei ir izdevies apsolīt tikai EUR 7,2 miljardus trijos gados. Taisnība, tas ir pirmais solis, bet šī summa ir daudz mazāka, nekā vajadzīgs, vēl jo vairāk tāpēc, ka daļa no tās nāk no pārstrukturēšanas.
Nobeigumā teikšu, ka finanšu jomā mēs atzinīgi vērtējam gribu izvirzīt noteikumus un rīkoties apņēmīgi gan attiecībā uz uzraudzību, gan attiecībā uz aplikšanu ar nodokļiem. Es jo īpaši gribu norādīt Padomes secinājumos uz globālu finanšu darījumu nodevu. Uz to mēs, sociālisti, esam cerējuši un par to lūgušies vairāk nekā 10 gadus. Tomēr vēl ir daudz darāmā. Viens no lielākajiem uzdevumiem ir vajadzība atrast finanšu resursus nodarbinātības veicināšanai, solidaritātes sekmēšanai gan Eiropā, gan ārpus tās un klimata pārmaiņu apkarošanas finansēšanai. Tā kā drīz būs Ziemassvētki, es aicinu Padomi uzdāvināt mums lēmumu par pašu resursiem nākamajiem gadiem.
Olle Schmidt
(SV) Priekšsēdētāja kungs, ir dīvaini klausīties dažos vaimanātājos, tostarp dažos no maniem tautiešiem zviedriem, kas kritizē Zviedrijas prezidentūru. Ar ko Carl Schlyter salīdzina šo prezidentūru? Ar Čehijas Republiku vai kādu citu lielisku prezidentūru?
Neviens arī nevar gaidīt labu vērtējumu no Borghezio kunga. Faktiski slikts Borghezio kunga vērtējums ir labs rezultāts.
Ir izdarīts ļoti daudz. Ir stājies spēkā Lisabonas līgums. Ir ieceltas divas augstākās amatpersonas ES. Ir pieņemti vairāki svarīgi priekšlikumi: Stokholmas Programma, turpmākā finanšu uzraudzība un jo īpaši telekomunikāciju pakete. Sarunas augstākajā līmenī Kopenhāgenā arī varētu pareizi virzīties uz priekšu, ja mēs to Eiropas Parlamentā vēlamies.
Starp trūkumiem es gribētu minēt nespēju īstenot pacientu mobilitāti. Tā saglabājas kā ilgstoša juridiska nenoteiktība, kas rada nevajadzīgas ciešanas cilvēkiem, kuri gaida uz ārstēšanu.
Kopumā atzinība jāizsaka premjerministram Reinfeldt, Eiropas Savienības lietu ministrei Malmström kundzei un visiem pārējiem prezidentūras komandas locekļiem. Jūs visi esat pelnījuši laimīgu Jauno gadu!
Judith Sargentini
(NL) Priekšsēdētāja kungs, Reinfeldt kungs, prezidentūrai ir viens nopietns kauna traips, un tas attiecas uz lēmumiem par SWIFT. Lisabonas līgums stājās spēkā 1. decembrī, bet 30. novembrī jūs un jūsu kolēģi, valdību vadītāji, ar steigu pieņēmāt noteikumus, kas ļauj mūsu banku rekvizītus nodot Amerikas Savienotajām Valstīm. Ja tas norāda uz Stokholmas Programmas - programmas, kas paredzētā cilvēktiesību, drošības un brīvības garantijām -, turpmāko attīstību, tad man šķiet, ka to īstenošana svaru kausus nosvērs uz otru pusi un apdraudēs brīvību un pilsoņtiesības.
Tas ir jūsu prezidentūras defekts. Manuprāt, tas aptraipa arī Lisabonas līgumu, kas piešķir Eiropas Parlamentam vairāk tiesību, un es vēlos, lai jūs turpmāk parādītu lielāku cieņu pilsoņtiesībām, pilsoņiem un Parlamentam.
Zoltán Balczó
(HU) Priekšsēdētāja kungs, mēs vēlamies novērtēt Zviedrijas prezidentūras rezultātus no ilgākas laika perspektīvas - no 10-20 gadu pagātnes perspektīvas. Vissvarīgākais notikums, ko vēlamies minēt, ir Lisabonas līguma stāšanās spēkā. Šis līgums rada tiesisko pamatu lielvarai, kurā 500 miljonu cilvēku dzīves tiek centralizēti kontrolētas un kurā nacionālās valstis pamazām atmirst. Ceļš, kas uz to ved, bija antidemokrātisks. Trīs referendumi noraidīja šo jēdzienu, līdz uzspiestais otrais Īrijas referendums un iegūtais Václav Klaus paraksts deva iespēju tam notikt. Vairākums Eiropas iedzīvotāju noraidīja šo jēdzienu, un viņi vēlas saglabāt nacionālas valstis. Tāpēc es esmu pārliecināts, ka vēsture attēlos šo periodu kā neveiksmīgu mēģinājumu radīt impēriju.
Othmar Karas
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, debatēs par Padomes prezidentūru mēs bieži runājam tā, it kā prezidentūra būtu Eiropas Savienība. Padomes prezidentūra nav ES, tā ir svarīga Eiropas iestādes vadība. Tāpēc es visus lūdzu būt nedaudz taisnīgākiem un mierīgākiem.
Pēdējos sešos mēnešos Padomes prezidentūra ir paveikusi labu darbu. Tā palīdzēja atvērt jaunu lappusi Eiropas Savienības veiksmju vēsturē. Tomēr neviens no mums nevēlas valdību Eiropu. Mēs cenšamies radīt pilsoņu Eiropu un panākt ciešāku sadarbību starp iestādēm un dažādām Eiropas Savienības daļām. Ikviens no mums ir Eiropas Savienības daļa.
Institucionālās diskusijas ir pabeigtas, jaunās amatpersonas ir ieceltas, un attiecībā uz dažiem svarīgiem jautājumiem Padome ir panākusi tādu stāvokli, kas tai dos iespēju turpināt darbu. Ielūkosimies nākotnē. Kāds ir teicis, ka mums ir liela problēma, jo Lisabonas līgums Padomes darba metodēs vēl nav ņemts vērā. Padomei ir vairāk iespēju ietekmēt Eiropas Parlamentu un Eiropas Parlamenta komitejas, nekā Eiropas Parlamentam ir iespēju ietekmēt darba grupas un Padomes sanāksmes. Šajā ziņā mēs arī prasām vienādu attieksmi pret abām iestādēm, jo mums ir vienāds statuss kā likumdevējiem.
Mēs varam strīdēties par saturu, tomēr tā bija kļūda - pieņemt SWIFT noteikumus pirms Parlamenta koplēmuma pilnvaru maiņas, kas notika vienu dienu vēlāk. Lēmums par finanšu tirgu uzraudzību galīgajā variantā vēl nav pieņemts. Mums jāveic uzlabojumi, mums ir vajadzīga izpildvara, mums ir vajadzīga lielāka pārrobežu iestāžu uzraudzība no Eiropas puses, un mums ir jāpanāk labāka koordinācija starp dalībvalstīm, Komisiju un Eiropas Centrālo banku Bāzeles komitejā, jo citādi tiks radīta paralēla struktūra.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Priekšsēdētāja kungs, es vēlos apsveikt Zviedrijas prezidentūru par darbu, jo īpaši attiecībā uz brīvības, drošības un tiesiskuma telpu.
Lisabonas līguma stāšanās spēkā ir kvalitatīvi jauns solis, kas prasa, lai nākamās prezidentūras - Spānijas, Beļģijas un Ungārijas - turpinātu darbu pie Stokholmas Programmas rīcības plāna izstrādes, ko iesāka Zviedrijas prezidentūra.
Attiecībā uz sadarbību starp Eiropas Komisiju, Padomi un Parlamentu, un dalībvalstu parlamentiem (Līguma par Eiropas Savienību 17. pants un Līguma par Eiropas Savienības darbību 295. pants), ko prasa Lisabonas līgums, es vēlos vērst jūsu uzmanību uz trim būtiskiem punktiem, kurus uzsvērusi Zviedrijas prezidentūra.
Pirmais ir saistīts ar neskaidrībām attiecībā uz pretterorisma un noziedzīgas cilvēku tirdzniecības apkarošanas koordinatora darbību un to, cik lielā mērā šī amatpersona ir atkarīga no Komisijas, un otrādi, cik lielā mērā to kontrolē Eiropas Parlaments.
Otrais attiecas uz pamattiesību ārējo dimensiju, kurā krustosies vairākas Eiropas politikas jomas. Mums ir pamattiesību un tieslietu komisārs, bet Eiropas Savienībai ir arī Ārējās darbības dienests, kas ir atbildīgs par cilvēktiesībām un pamattiesību aizstāvību.
Trešais attiecas uz Šengenas personu brīvās pārvietošanās zonu. Mēs uzskatām, ka nozīme, kas piešķirta Eiropas Imigrācijas un patvēruma pakta novērtēšanai un uzraudzībai un ārējo robežu kontroles politikai (patvēruma, imigrācijas un organizētās noziedzības apkarošanas politikai), dos panākumus, izveidojot personu brīvas pārvietošanās un cilvēktiesību darbības zonu, tādējādi pabeidzot iekšējā tirgus izveidi un mūsu Eiropas projekta realizāciju.
Lena Ek
(SV) Priekšsēdētāja kungs, tiltu celšana nekad nav bijusi viegla. Tā ir jo īpaši grūta, ja pāri šiem tiltiem jāpārved 27 dalībvalstis un 500 miljonu cilvēku, pārejot no vecās ES uz atklātāku, pārredzamāku un demokrātiskāku ES saskaņā ar jauno Lisabonas līgumu, kurā Eiropas Parlamentam ir piešķirta daudz lielāka ietekme.
Šoruden mums ir bijis jāapkaro klimata krīze un nodarbinātības krīze. Par spīti tam Zviedrijas prezidentūrai ir izdevies panākt, ka tiek pieņemti vairāki neiedomājami svarīgi tiesību akti par energoefektivitāti. Esmu īpaši apmierināta, ka ES tagad ir ieviesusi energopatēriņa marķējumu sadzīves aparatūrai. Citi tiesību akti, kas tagad ir ieviesti, attiecas uz energoefektivitātes prasībām ēkām un vides marķējumu transportlīdzekļu riepām.
Nobeigumā es vēlos pateikties valdībai par efektīvo un saskaņoto prezidentūru. Jo īpaši vēlos izteikt cieņu ES sūtnei Ulrika Barklund Larsson, kas tik pēkšņi mūs šoruden pameta un kas paveica fantastiski daudz. Mums viņas ļoti pietrūkst.
Viss, kas tagad atlicis, ir noslēgt konferenci par klimatu Kopenhāgenā - pēdējo vissvarīgāko uzdevumu, kam būs vislielākā ilgtermiņa ietekme. Lai jums veicas!
Mario Mauro
(IT) Priekšsēdētāja kungs, Reinfeldt kungs, dāmas un kungi, pēdējās Eiropadomes sanāksmes secinājumos ir vairāki punkti, par kuriem mums vajadzētu spēt vienoties un kurus mēs varētu uzskatīt par daudzsološiem attiecībā uz tuvāko nākotni.
Pirmkārt, tika uzsvērta imigrācija: vajadzība padarīt iekļuvi Eiropas Savienības teritorijā efektīvāku, garantējot tās pilsoņu drošību. Lai to paveiktu, mums ir vajadzīga integrācijas politika. Citiem vārdiem sakot, mums ir nepieciešams pareizais līdzsvars starp dalībvalstu vajadzībām un cilvēku drāmu, migrantu produktīvo potenciālu.
Tika pieminēta Eiropa, kurā valda atbildība un solidaritāte attiecībā uz imigrāciju un patvērumu. Es priecājos par to, ka Padome uzsvēra neatliekamo vajadzību apkarot nelegālo imigrāciju pierobežas dalībvalstīs, jo īpaši dienvidos. Tas nozīmē dalīšanos ar resursiem un problēmām. Diemžēl šo aspektu pārāk bieži aptumšo savtīgums un drosmes trūkums.
Otrais aspekts, ko es uzskatu par prioritāti šajos ekonomiskās krīzes laikos, kad mēs vēl neredzam gaismu tuneļa galā, ir Lisabonas stratēģijas otrreizēja īstenošana. Mums atkal ir jāspēj konkurēt finansiālā un komerciālā līmenī ar topošajām lielvalstīm, cik ātri vien iespējams: tikai vismodernākā pētniecība un informācijas sistēma ļaus mums spert šo soli, kas ir tik svarīgs mums un visvairāk nākamajām paaudzēm.
Es ar prieku norādu, ka Padomes jaunā metode paredz stiprināt saikni starp dalībvalstu pasākumiem un Eiropas Savienības pasākumiem, kā arī nostiprināt reģionālo un vietējo iestāžu līdzdalību, aktīvāk iesaistot vadošo personālu un darba ņēmējus, ko var raksturot ar vienu vārdu: subsidiaritāte.
Es uzskatu, ka mums šajā ziņā ir jādara daudz vairāk: Eiropas ekonomiskās atveseļošanās centrā ir jābūt ģimenei, iedzīvotājiem un starpposma grupām. Faktiski tikai cilvēkiem - tikai vīriešiem un sievietēm - ir iedzimts dinamisms, kas var aktivizēt daudzas mūsu sociālās dzīves jomas, kuras pašlaik nomāc pesimisms, kas ļoti bieži nāk no iestādēm.
Ivari Padar
(ET) Priekšsēdētāja kungs, vispirms es vēlos uzslavēt priekšsēdētāju par Baltijas jūras reģiona stratēģijas apstiprināšanu, kas, protams, manai dzimtenei ir ļoti svarīga. Tomēr nedaudz vairāk vēlos runāt par trim finanšu tēmas jautājumiem.
Pirmkārt, es vēlos pateikties par centieniem regulēt Eiropas finanšu sistēmu un aicināt Eiropas Parlamentu maksimāli tos atbalstīt.
Otrkārt, lai ierobežotu finansiālo krīzi, Eiropas Savienība un dalībvalstis ir ieviesušas daudzus ārkārtas pasākumus, kas ir pozitīvs solis. Ekonomikā jau var redzēt stabilizēšanos. Tomēr es piekrītu Padomei, ka stāvoklis vēl nav tik drošs, lai atteiktos no atbalsta pasākumiem. Manā uztverē krīzes sekas nozīmē to, ka bankas ir vajadzīgas un ka pakalpojumi, ko tās sniedz, ir vajadzīgi. Tāpēc mēs nedrīkstam iet pārāk tālu, lai sodītu tās, bet banku darbībai jābalstās uz notikumiem reālajā ekonomikā, nevis uz starpbanku virtuālo tirgu, kas bija nesenās krīzes cēlonis. Vienlaicīgi mums jāpārskata prēmiju izmaksa baņķieriem, kas ir kļuvusi par īpaši svarīgu tematu Igaunijā.
Treškārt, saistībā ar šo jautājumu es atbalstu aicinājumu Starptautiskajam Valūtas fondam ieviest maksu par globāliem finansiāliem darījumiem - tā dēvēto Tobin nodokli -, lai uzplaukuma gados atdotu sabiedrībai naudu. Es atbalstu vajadzību atjaunot ekonomiskos un sociālos nolīgumus starp finanšu iestādēm un sabiedrību, kam tās kalpo, lai palielinātu sabiedrisko labumu plauksmes laikos un aizsargātu to no briesmām.
Paulo Rangel
(PT) Priekšsēdētāja kungs, es vēlos Eiropas Tautas partijas (Kristīgo demokrātu) grupas un PPE grupas Portugāles delegācijas vārdā apsveikt Zviedrijas prezidentūru, jo īpaši premjerministru Reinfeldt.
Mūsu viedoklis par Zviedrijas prezidentūru ir šāds: tā ir bijusi gandrīz pilnīgi veiksmīga, galvenokārt četrās svarīgās jomās. Pirmkārt, iestāžu jomā Zviedrijas prezidentūras ieguldījums, lai panāktu, ka Lisabonas līgums stājas spēkā, ārkārtīgi veiksmīgās Komisijas priekšsēdētāja vēlēšanas un viss, kas saistīts ar ratifikāciju, bija ārkārtīgi profesionāli veikts un tādā līmenī, kādu mēs gaidām no Eiropas Savienības labākās prakses. Protams, tādai valstij kā Portugāle, kam bija izšķiroša loma Lisabonas līguma pieņemšanā, Zviedrijas prezidentūras ieguldījums bija nenovērtējams.
Mans otrais punkts ir klimata stratēģija, kurā, protams, Komisijas ieguldītās pūles arī ir bijušas ārkārtīgi svarīgas. Mans un manu PPE kolēģu viedoklis ir šāds: Eiropas Savienība ir bijusi ļoti sekmīga klimata pārmaiņu jautājuma risināšanā. Tā atrodas globālās cīņas pret klimata pārmaiņām priekšgalā, un tas ir Zviedrijas prezidentūras un jo īpaši Komisijas prezidentūras pūļu dēļ. Mēs uzskatām, ka rezultāti arī ir patiešām ļoti labi.
Mans trešais punkts ir finanšu regulējums. Jo īpaši pēdējā Padome ir spērusi soli uz priekšu, kuru mēs uzskatām par izšķirošu un kuram var būt liela ietekme uz mūsu izeju no krīzes. Tāpēc es vēlos nodot mūsu apsveikumus par vienošanās panākšanu šajā jomā. Nobeigumā es vēlos pieminēt jomu, kas man personīgi ir ļoti svarīga: Stokholmas Programmu un ar to saistīto brīvības, drošības un tiesiskuma telpu. Es sekoju Tamperes procesam un pēc tam jo īpaši Hāgas procesam. Es uzskatu Stokholmas Programmu par ļoti būtisku, un par to es vēlos apsveikt Zviedrijas prezidentūru un premjerministru Reinfeldt.
Marietta Giannakou
(EL) Priekšsēdētāja kungs, Zviedrijas prezidentūras rezultāti ir patiešām pārliecinoši. Tie sakrīt ar Lisabonas līguma stāšanos spēkā, kas pieliek punktu starpvaldību procesam, kurš mums ilgus gadus ir sagādājis tik daudz problēmu, un iezīmē sabalansētākas un saskaņotākas politikas sākumu.
Zviedrijas prezidentūru raksturo arī Stokholmas Programmas izstrāde un lēmumi, kas pieņemti finansiālās krīzes laikā, un tie ir patiešām svarīgi centrālie jautājumi šajā jomā.
Arī Eiropas Komisijas priekšsēdētāja vēlēšanas un amatpersonu iecelšana - ārkārtīgi svarīgi notikumi mūsu centienos, īstenojot Lisabonas līgumu, - ir jo īpaši nozīmīgi un interesanti Eiropas Parlamentam kā pozitīvas un būtiskas norises.
Eiropas Parlaments uzņemas jaunu lomu kā likumdevēja iestāde kopā ar Eiropadomi. Tā iezīmē jaunu attīstības posmu, kurā mums visiem ir jāstrādā daudz vairāk un saskaņotāk.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Priekšsēdētāja kungs, es apsveicu Zviedrijas prezidentūru par teicamo vadību pēdējos sešos mēnešos.
Attiecībā uz Stokholmas Programmu es vēlos uzsvērt to, ka tā tiecas veicināt ilgi gaidīto kopējo imigrācijas politiku. Tomēr daži būtiski jautājumi ir atvirzīti otrajā plānā.
Eiropas Savienības 11 dalībvalstīs 2008. gadā notika 515 teroristu uzbrukumi. Tāpēc teroristu apkarošana un viņu upuru aizsardzība ir jāiekļauj starp mūsu politiskās darba kārtības prioritātēm un tām Stokholmas Programmā ir jāveido atsevišķa, īpaša kategorija.
Otrkārt, astoņi miljoni nelegālo imigrantu dzīvo brīvības, drošības un tiesiskuma telpā. Tāpēc mums ir jāstiprina attīstības un sadarbības politika ar izcelsmes un tranzīta valstīm. Eiropas Savienībai ir jāveicina repatriācijas un atpakaļuzņemšanas nolīgumu noslēgšana ar tādām valstīm kā Meksika, Alžīrija un Lībija. Stokholmas Programmas turpmākās rīcības plānā, ko iesniegs 2010. gada jūnija vidū, šiem aspektiem ir jābūt apsvērtiem.
Andrzej Grzyb
(PL) Es arī vēlos pievienot savu balsi Zviedrijas prezidentūrai un Reinfeldt kungam personīgi izteiktajām pateicībām par efektivitāti un teicamo veidu, kā viņš sasniedza prezidentūras prioritātes.
Protams, Eiropas Savienības pilsoņiem ir jo īpaši svarīgi pasākumi, kas paredzēti ekonomiskās un finansiālās krīzes seku mazināšanai. Tie ir saistīti ar atbalstu uzņēmējdarbībai, lai atjaunotu darbavietas un radītu attīstības iespējas mazajiem un vidējiem uzņēmumiem, kā arī lai novērstu krīzes cēloņus, jo īpaši finanšu tirgos, tā lai tie turpmāk neatkārtotos. Man šķiet, ka Eiropas uzraudzības sistēma šajā jomā nav pietiekama un ka šajā ziņā mums kā demokrātiski ievēlētai iestādei ir jāietekmē to cilvēku morāles standarti, kas uzrauga bankas un finanšu iestādes.
Attiecībā uz Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmi es pilnīgi atbalstu Barroso kunga nostāju. Ir vajadzīgas partnerattiecības no citu svarīgu ekonomisko dalībnieku puses, lai sanāksmes mērķi patiešām tiktu sasniegti.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Es biju Direktīvas par ēku energoefektivitāti referente, par to otrajā lasījumā es vedu sarunas ar Eiropas Savienības Padomes Zviedrijas prezidentūru. Tas ir ārkārtīgi svarīgs ziņojums Eiropas Savienības nākotnes labā un cīņā pret klimata pārmaiņām. Tas ir būtisks jautājums arī Kopenhāgenas konferencei, bet jo īpaši to 2,7 miljonu darbavietu dēļ, kuras ir iespējams radīt šajā nozarē līdz 2020. gadam.
Attiecībā uz komitoloģiju varu teikt, ka saskaņā ar Lisabonas līgumu ir sākušās sarunas par iestāžu nolīgumu par pilnvarām un procedūrām, ko deleģē Komisija. Paturot prātā to, ka Lisabonas līgums rada jaunu pamatu gan klimata pārmaiņu, gan kopējai enerģētikas politikai, es ceru un arī vēlos sagaidīt no Eiropas Komisijas, priekšsēdētāj Barroso, ka jūs iesniegsit mums darba programmu nākamajiem pieciem gadiem, lai komisāri, kurus mēs uzklausām, arī varētu atsaukties uz šiem uzdevumiem.
Kā pēdējo punktu es vēlos minēt darbaspēka brīvas pārvietošanās šķēršļu atcelšanu darba ņēmējiem no jaunajām dalībvalstīm, kas varētu būt Zviedrijas prezidentūras pēdējais uzdevums.
Priekšsēdētājs
Man jāatvainojas Balčytis kungam un Luhan kungam par to, ka nevaru izpildīt viņu lūgumu, jo mums ir daudz citu runātāju un mums nav pietiekami daudz laika, lai ļautu visiem runāt. Viņiem sava runa būs jāpietaupa citai reizei. Es vēlreiz atvainojos.
Ivo Vajgl
(SL) Es vēlos apsveikt Zviedrijas prezidentūru par labu un atbildīgu Eiropas Savienības vadību laikā, kad notiek, kā jūs teicāt, institucionālas pārmaiņas un kad valda ekonomiska un finansiāla krīze. Tomēr jūs, šķiet, šajā laikā neizmantojāt iespēju veicināt plašākas Eiropas mēroga sarunas par jaunu sociāli ekonomisko modeli, kas būtu atšķirīgs no tā, kurš noveda mūs līdz krīzei. Zviedrija par to zina daudz vairāk nekā citas valstis.
Jūs arī piedzīvojāt rūgto atskārsmi par to, cik nepilnīga ir Eiropas Savienība, kad vajadzīga vienotība, jo īpaši laikā, kad notika ES vadošo amatpersonu vēlēšanas. Jūs esat radījuši jaunus standartus ārpolitikā, piemēram, Tuvajos Austrumos, un es apsveicu jūs par šo sasniegumu. Pateicos jums arī par uzmanību, ko esat veltījuši Eiropas Savienības paplašināšanās vajadzībai, un par to, ka kopā ar Komisiju atrisinājāt dažus līdz galam neatrisinātus jautājumus, kas kavēja šo procesu. Tas ir labi paveikts darbs.
Jean-Pierre Audy
(FR) Priekšsēdētāja kungs, Barroso kungs, Reinfeldt kungs, es vēlos uzzināt jūsu viedokli, Reinfeldt kungs, par trijotnes secinājumiem, jo valstu vai valdību vadītāji nolēma izveidot šo trijotnes jēdzienu, lai prezidentūrai piešķirtu nepārtrauktību. Turklāt, tā kā jūs veidojat trijotni no Francijas Republikas, Čehijas Republikas un Zviedrijas Karalistes, kāds ir jūsu viedoklis par šo instrumentu un kādus secinājumus jūs varat par to izdarīt?
Mirosław Piotrowski
(PL) Priekšsēdētāja kungs, mēs tiekamies šeit Parlamentā ik pēc sešiem mēnešiem, lai apkopotu kādas valsts sasniegumus, kad tā beidz vadīt Eiropas Savienību.
Zviedrijas prezidentūra ieies vēsturē, jo tās darbības laikā tika panākta Eiropas Konstitūcijas pieņemšana, par ko daži aģitēja gandrīz 10 gadus un ko tās pašreizējā veidā sauc par Lisabonas līgumu. To izdarīja pret daudzu tautu gribu. Referendumu rezultātus Francijā, Nīderlandē un Īrijā dižmanīgi ignorēja. Tika ieviests demokrātijas deficīta princips, kas pieļauj regulēšanu no augšas, lai šķietami uzlabotu ES administratīvos mehānismus. Pirmās pārmaiņas, kas saistītas ar cilvēku izvēli jaunajiem amatiem Eiropas Savienībā, ir pagaidām izraisījušas organizatorisku haosu un vispārēju uzjautrinājumu Eiropā un pasaulē. Zviedrijas prezidentūra faktiski atstāj Eiropas Savienību nenoteiktības un haosa stāvoklī.
Anna Maria Corazza Bildt
Priekšsēdētāja kungs, es vēlos apsveikt Zviedrijas prezidentūru par Stokholmas Programmā noteikto Eiropas redzējumu, kurā pilsoņu intereses ir liktas pirmajā vietā. Augstu vērtējama ir tā fakta vēsturiskā nozīme, ka mums beidzot ir redzējums, kas atbilst mūsu pilsoņu drošības interesēm un vienlaicīgi ievēro arī personu individuālās tiesības. Beidzot mēs varam virzīties uz tādu Eiropu, kuru veido pilsoņi un kura paredzēta pilsoņiem.
Es gribētu apsveikt arī Patvēruma lietu atbalsta biroju, kas ir svarīgs un konkrēts solis to valstu interešu atbalstam, kas vēlas apkarot nelegālo imigrāciju, vienlaicīgi piedāvājot humānāku migrācijas politiku. Stokholmas Programma ir paredzēta pieciem gadiem, un es ceru, ka varam sākt to īstenot. Es pateicos Zviedrijas prezidentūrai. Jūsu aizsāktais darbs paliks ar mums piecus gadus.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Zviedrijas prezidentūra ir paveikusi lielisku darbu, un es par to vēlos apsveikt premjerministru. Lisabonas līguma ratifikācijas pabeigšana atrisināja nožēlojamo un apkaunojošo krīzi, kurā bija iesaistīts Čehijas prezidents Vaclav Klaus. Šī situācija izveidojās politiskas kļūdas dēļ paplašināšanās procesā, jo Eiropas Savienība iepriekš nepaziņoja 13 diskriminējošos E. Beneš dekrētus, kas bija morāli nepieņemami. Otrais lielākais notikums bija tas, ka ES izdevās panākt vienotu nostāju klimata pārmaiņu sarunām. ASV un Ķīna to vēl nav sapratušas, bet Eiropas Savienība skaidri saprot, ka nākotne pieder tiem, kas jau tagad veicina videi nekaitīgas ekonomikas attīstību. Neaizmirsīsim, ka vienīgais iemesls, kāpēc ES spēja sasniegt savus mērķus, bija tas, ka jaunās dalībvalstis bija ievērojami samazinājušas savas emisijas. Visbeidzot, trešais lielākais notikums bija uzsāktās pievienošanās sarunas ar Serbiju un tas, ka Serbijai, Maķedonijai un Melnkalnei piešķīra bezvīzu ieceļošanas tiesības. Es vēlos pateikties Zviedrijas prezidentūrai par lielisko iespēju izveidot Spānijas-Beļģijas-Ungārijas trijotnes prezidentūru.
Rachida Dati
(FR) Priekšsēdētāja kungs, Barroso kungs, Reinfeldt kungs, vispirms es vēlos apsveikt Zviedrijas prezidentūru par sešu mēnešu neatlaidīgo un vērienīgo darbu, ko tā paveikusi, jo īpaši kopā ar valstu un valdību vadītājiem, un G20 panākot kopēju un vērienīgu nostāju finanšu regulēšanas jautājumā.
Arī runājot par Kopenhāgenas konferenci, mēs redzam, ka Eiropas Savienībai ir ļoti vērienīga, ļoti cildena, ļoti aktīva un kopēja nostāja. Tāpēc es gribu atbalstīt tās nostāju un tās lēmumus. Eiropa ir bijusi priekšlikumu, sarunu un galveno nolīgumu dzinējspēks attiecībā uz finansiālo krīzi, kuras sekas ietekmē visu Eiropu.
Pagājušajā nedēļā arī Eiropadome deva savu spriedumu par jauno finanšu uzraudzības struktūru, un no tā brīža tā ir sākusi sarunas ar Eiropas Parlamentu, jo turpmāk tā pienākumu uzraudzīt to lēmumu īstenošanu, kurus pieņēma Pitsburgā, dalīs arī ar Eiropas Parlamentu.
Finansiālā krīze atklāja vājās vietas mūsu finanšu uzraudzības sistēmā. Nolūks bija nodrošināt labāku koordināciju, kā arī atjaunot un stiprināt Eiropas iestāžu pilnvaras, un tās ir neatliekamas prasības.
Es ceru - un šajā jautājumā es vēršos pie Komisijas -, ka mēs saglabāsim modrību un nezaudēsim vērienīgos mērķus, īstenojot savus lēmumus.
Diane Dodds
Priekšsēdētāja kungs, šorīt es Ziemeļīrijas zivsaimniecības nozares pārstāvju vārdā vēlos izteikt savu lielo vilšanos par to, ka nozarei ir uzspiesta vēl viena sašaurināšanās. Padomes paziņojums vakar vakarā, ka 7. A zonā būs 9 % omāru zvejas samazinājums, ir liels trieciens Ziemeļīrijas zivsaimniecības nozarei.
Tā ir nestabila nozare mencu resursu atjaunošanas programmas un jūrā pavadāmo dienu ierobežojuma dēļ. Tā ir nozare, kam ir bijis jāpaļaujas uz omāriem. Šis 9 % samazinājums nodarīs lielu postu, un tas ir jo īpaši uztraucošs tāpēc, ka zinātnei šogad vajadzēja ļaut Komisijai turpināt ieguldījumus.
Manuprāt, nākamās Spānijas prezidentūras prioritātei vajadzētu būt kopējās zivsaimniecības politikas reformai, lai šādus lēmumus pieņemtu nevis Briseles birokrāti, bet reģionālā vai vietējā līmenī.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Zviedrijas prezidentūras laikā Eiropas Savienībā notika daudz kā laba, lai gan, protams, tas bija krīžu un cerību laiks attiecībā uz Lisabonas līguma pieņemšanu. Es tomēr nepiekrītu viedoklim, ka mums ir citāda vai jauna Eiropas Savienība. Es uzskatu, ka mums labākajā gadījumā ir atjaunota Eiropas Savienība. Faktiski Līguma vispārējie noteikumi ir jāpapildina ne tikai ar sīkāku satura skaidrojumu, bet arī ar īpašiem praktiskiem risinājumiem. Ir svarīgi noskaidrot pilnvaru sadalījumu starp galvenajiem amata pienākumiem un attiecības starp ES iestādēm, tostarp Eiropas Parlamenta jauno lomu.
Man ir radušās bažas par iespējamajiem pēc rotācijas principa iecelto secīgo prezidentūru funkciju ierobežojumiem. Dalībvalstis gatavojas uzņemties vadību un pilda šo funkciju ar lielu apņēmību. Ja blakus pastāvīgajam Eiropadomes priekšsēdētājam mums nebūs tās valsts vadītājs, kas attiecīgajā reizē ir prezidējošā valsts, kurš sniegs mums šeit ziņojumus, Eiropas Savienība nebūs pilnīga un zaudēs daļu no savas daudzveidības. Vadošajām valstīm ir radoši jāierosina jauni pasākumi, bet Eiropadomes pastāvīgajam priekšsēdētājam ir jānodrošina koordinācija, nepārtrauktība un vienotība Eiropas Savienības darbā.
Fredrik Reinfeldt
Padomes priekšsēdētājs. - Priekšsēdētāja kungs, kā jau minēts, noslēdzot šīs debates, mēs noslēdzam arī pēdējo prezidentūru, kas darbojas saskaņā ar rotēšanas principu. Drīz mēs ar José Manuel Barroso dosimies uz Kopenhāgenu, tāpēc vēlos tikai piebilst par finanšu resursiem, jo, manuprāt, tieši tas būs galvenais temats, par ko runāsim nākamajās apspriedēs ar jaunattīstības valstīm.
Mēs spējām vienoties par vienu skaitli, proti, EUR 2,4 miljardiem gadā, kas paredzēti laikam no 2010. līdz 2012. gadam. Mums svarīgākais bija pateikt to, ka šī summa ir paredzēta tieši šiem gadiem, piešķirta tieši laikam no 2010. līdz 2012. gadam, turklāt tā būs pieejama arī klimata aizsardzības pasākumu atbalstam.
Pārrunas saistībā ar Tūkstošgades attīstības mērķu sasniegšanu ir ļoti svarīgas. Vēlos norādīt, ka dalībvalstis ir vienojušās kopīgi līdz 2010. gadam, proti, līdz nākamajam gadam, šim mērķim paredzēt 0,56 % no ES nacionālā kopienākuma, savukārt līdz 2015. gadam attiecībā uz oficiālo palīdzību attīstības jomā tās ir apņēmušās sasniegt ANO procentuālo līmeni, proti, 0,7.
Tas lielākoties ir atkarīgs no dalībvalstīm. Norādīšu uz acīmredzamo - ļoti daudz dalībvalstu patlaban atrodas zem šo skaitļu līmeņa. Zviedrija ir ļoti īpašā situācijā, jo gandrīz tikai šajā valstī 1 % NKI tiek piešķirts palīdzībai attīstības jomā. Kad apspriedīsim šos līmeņus, nedrīkst aizmirst, ka valstis ir atšķirīgas.
Mēs ļāvām dalībvalstīm brīvprātīgi piešķirt tos resursus, ko tās spēja piešķirt. Esmu gandarīts ziņot, ka visas 27 dalībvalstis ir veikušas iemaksas šajos ātri izmantojamajos resursos. Dažos gadījumos šīs iemaksas bija ļoti nelielas, tomēr Eiropas balss ir sadzirdēta, jo ikviens no tiesas deva savu ieguldījumu.
Vēlreiz pateicos Parlamentam par sadarbību. Šī ir ceturtā reize, kad Zviedrijas prezidentūras laikā es kā ministru prezidents uzrunāju šo Parlamentu. Tas nestāv ne tuvu tam, cik daudz reižu Cecilia Malmström ir iesaistījusies Parlamenta darbā, jo viņa ir uzstājusies 25 reizes. Kopumā prezidentūra savā pilnvaru termiņā plenārsēdēs ir uzrunājusi Parlamentu 43 reizes, savukārt 44 reizes esam piedalījušies komitejas darbā.
Tas ir būtiski arī runājot par pārredzamību un labu sadarbību starp institūcijām. Mēs zinājām, ka ir ļoti svarīgi uzturēt labu saikni ar Eiropas Parlamentu. Mēs bijām gatavi būt klāt, atrasties šeit, spēt atbildēt uz jautājumiem, un mēs jums pateicamies par labo sadarbību.
Priekšsēdētājs
Ministru prezidenta kungs, pēc divām nedēļām būs beigusies jūsu prezidentūra Eiropas Savienībā. Pateicos par jūsu darbu un enerģiju. Mēs zinām, ka jūsu prezidentūras darbs nebija viegls. Kā dzirdējām deputātu runās un daudzajos paustajos viedokļos, tā bija veiksmīga prezidentūra. Vēlos pateikties jums personīgi un visai Zviedrijas valdībai. Pirmo reizi vēsturē dažu pēdējo nedēļu laikā Lisabonas līguma dēļ esam piedzīvojuši jaunas attiecības.
Sirsnīgi jums pateicos. Mēs atcerēsimies jūsu prezidentūru.
José Manuel Barroso
Komisijas priekšsēdētājs. - Priekšsēdētāja kungs, es tikai vēlētos atbildēt uz dažiem konkrētajiem jautājumiem, ko uzdeva vēl šeit klātesošie Parlamenta deputāti.
Piemēram, Severin kungs runāja par ekonomisko, sociālo un teritoriālo kohēziju, un es vēlos uzsvērt viņa sacīto. Patiesībā pirmajā viedokļu apmaiņā, kas Eiropadomē notika saistībā ar nākamo Eiropas Savienības stratēģiju 2020. gadam, mēs vienojāmies - sk. secinājumu 18. punktu -, ka ir jādara viss iespējamais, lai nodrošinātu ekonomisko, sociālo un teritoriālo kohēziju, kā arī dzimumu līdztiesību. Manuprāt, tas jāņem vērā jau pašā sākumā, runājot par Eiropas Savienības stratēģiju 2020. gadam. Protams, galvenā uzmanība pievēršama konkurētspējas nodrošināšanai un spējai reaģēt uz globālām problēmām, ar kurām patlaban saskaramies, tomēr tas būtu jādara, vienlaikus veicinot ekonomisko, sociālo un teritoriālo kohēziju Eiropas Savienībā. Tas būs ļoti nozīmīgs aspekts ne tikai šīs stratēģijas noteikšanā, bet arī attiecībā uz nākamajiem finanšu plāniem.
Kāds cits konkrēts jautājums bija par Eiropas uzraudzības iestādēm, to galvenokārt minēja Karas kungs un Dati kundze. Es izteikšos skaidri. Mēs atzinīgi vērtējam to, ka Eiropadome spēja panākt vienprātīgu vienošanos. Atklāti sakot, pirms kāda laika nebūtu iedomājams, ka visas dalībvalstis var panākt vienošanos finanšu uzraudzības sakarā Eiropas līmenī. Ņemot to vērā, lai gan es respektēju to, ka dažu mūsu priekšlikumos risināto problēmu būtība ir delikāta, es tomēr uzskatu, ka Komisijas teksts ir kļuvis pārāk pielaidīgs. Komisijas priekšlikumā bija paredzēta vienkārša un praktiski realizējama fiskālās drošības klauzula, tieši tāpēc, ka šis jautājums ir delikāts. Tā vai citādi, man žēl, ka tika atņemtas ierosinātās iestāžu pilnvaras pieņemt lēmumus tieši individuālās finanšu iestādēs divās no trim situācijām, kādās to darīt ierosināja Komisija.
Man žēl, ka jautājums par ārkārtas situācijām ir ticis politizēts un tagad Padomei ir jāziņo, ja rodas šāda situācija, man arī žēl, ka Eiropas uzraudzības iestāžu iespējamais tiešās uzraudzības apjoms ir ticis ierobežots un to varēs veikt vienīgi kredītvērtējuma aģentūrām. Es ceru, ka nākamajā sarunu posmā Eiropas Parlaments pastiprinās un atjaunos līdzsvaru attiecībā uz noteikumiem šajās jomās.
Runājot par Kopenhāgenu, ļaujiet man izteikties skaidri - ir ļoti svarīgi, ka Eiropadome apstiprināja iepriekšējās saistības, apgalvojot, ka mēs esam gatavi līdz 2020. gadam panākt 30 % samazinājumu salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni ar nosacījumu, ka pārējās attīstītās valstis samazina salīdzināmu emisiju daudzumu un jaunattīstības valstis dod savu ieguldījumu šīs problēmas risināšanā atbilstīgi to pienākumiem un spējām.
Mēs turpināsim novērtēt citu valstu iesniegtos seku mazināšanas plānus un attiecīgā brīdī Kopenhāgenā pieņemsim lēmumu. Patiesībā es jau Eiropadomē minēju par iespēju modulēt mūsu piedāvājumu, proti, par iespēju kādu virzību veidot pēc 2020. gada. Runa nav tikai par 2020. gadu, runa ir par laiku pēc 2020. gada. Tāpēc mums savā ziņā vajadzētu būt elastīgiem, nosakot virzību pēc 2020. gada. Paturot to prātā, mēs dodamies uz Kopenhāgenu ne tikai tāpēc, lai panāktu vispārīgu vienošanos, bet gan arī tāpēc, lai panāktu patiesu globālu vienošanos.
Priekšsēdētājs
Priekšsēdētāj Barroso kungs, vēlreiz pateicos jums. Vēlos pateikties ministru prezidentam Reinfeldt kungam, ministrei Malmström kundzei, bijušajai Eiropas Parlamenta deputātei, kā arī visai Zviedrijas valdībai par tās aktīvo sadarbību ar Eiropas Parlamentu.
Debates tiek slēgtas.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Vilija Blinkevičiūt 
Vēlos apsveikt Zviedrijas prezidentūru sakarā ar konstruktīvi un sekmīgi īstenotiem programmas mērķiem. Zviedrija smagi strādāja, lai Lisabonas līgums stātos spēkā šī gada 1. decembrī, un tas nozīmē, ka Eiropas Savienība būs demokrātiskāka, efektīvāka un pārredzamāka. Esmu pārliecināta, ka šis līgums sekmēs ES nepārtrauktību un stiprinās tās lomu starptautiskā mērogā.
Zviedrijas prezidentūras laikā tika apstiprināta ES stratēģija Baltijas jūras reģionam. Esmu gandarīta, ka ir piešķirts finansiālais atbalsts ES stratēģijas Baltijas jūras reģionam īstenošanai. Kā lietuviete es ļoti labi zinu, ar kādām grūtībām patlaban saskaras Baltijas jūras reģions. Viena no tām ir saistīta ar to, kā vislabāk atrisināt steidzamo un nopietno Baltijas jūras vides aizsardzības problēmu. Kāda cita problēma ir saistīta ar to, kā Baltijas jūras reģionu pārveidot spēcīgākā dzinējspēkā, kas veicina ekonomisko izaugsmi un attīstību.
Jau patlaban Zviedrijas prezidentūras laikā pieņemtajā ES stratēģijā Baltijas jūras reģionam mēs varam rast sākotnējās atbildes uz šiem jautājumiem. Šis ir pirmais no vairākiem Eiropas makroreģionu attīstības plāniem, ar kuru ceram uzlabot vidi šajā reģionā un palielināt tā konkurētspēju. Stokholmas programmas stratēģija ir viena no galvenajām Zviedrijas panāktajām prioritātēm. Šī piecu gadu programma radīs apstākļus, kas nodrošinās turpmāku brīvības, drošības un tiesiskuma telpas attīstību.
José Manuel Fernandes  
Zviedrijas prezidentūras seši mēneši ministru prezidenta Reinfeldt kunga vadībā ir bijuši panākumiem bagāti un izcilības piepildīti.
Zviedrijas prezidentūrai bija nozīmīga loma sakarā ar Lisabonas līguma stāšanos spēkā. Tādējādi tā pārtrauca gandrīz desmit gadus ilgušās debates un novērsa institucionālo strupceļu, paverot durvis jaunām iespējām Eiropas Savienībai.
Tās darba kārtības augšgalā vienmēr bija jautājums par cīņu pret klimata pārmaiņām. Šajā jomā ES ir līdere, ko apliecina tās vērienīgais priekšlikums līdz 2050. gadam samazināt emisijas par 80 % un 95 %. Tā panāca arī vienošanos par EUR 7,2 miljardu nodrošināšanu fondos jaunattīstības valstīm nākamos trīs gados.
Zviedrijas prezidentūra ir risinājusi jautājumus saistībā ar ekonomisko krīzi un finanšu nemieru, īstenojot saprātīgus un reālus pasākumus. Saskaroties ar grūtāko finanšu krīzi kopš 20. gadsimta trīsdesmitajiem gadiem, ES ātri pieņēma īpašus atbalsta pasākumus. Izveidojot jaunu finanšu uzraudzības struktūru, tika strādāts arī pie turpmāku krīžu "novēršanas”.
Zviedrijas prezidentūra ir palīdzējusi risināt ar krīzi saistītās problēmas un ir padarījusi Eiropu stiprāku, ļaujot tai arī turpmāk būvēt miera, panākumu un laikmetīgumu ceļu.
Ilda Figueiredo  
Tas tiesa, ka tieši Zviedrijas prezidentūras laikā notika būtiskas institucionālās izmaiņas, īpaši Lisabonas līguma stāšanās spēkā, pēc tam, kad īru tauta tika piespiesta un šantažēta, lai otrajā referendumā tā balsotu citādi.
Tomēr pat tādam cilvēkam, kurš patiešām vēlas, lai Eiropas integrācija būtu neoliberāla, militāristiska un federāla, nav pieņemams tas, ka viņš neko neteica par šausmīgo sociālo situāciju Eiropas Savienībā, ko nepārprotami pierāda gada laikā par vairāk nekā 5 miljoniem pieaugušais bezdarbnieku skaits, kā dēļ patlaban bez darba ir 23 miljoni cilvēku.
Gaužām simptomātiski, ka galvenā uzmanība tika pievērsta tam, lai sāktu debates par ES stratēģiju 2020. gadam, pilnībā aizmirstot izvērtēt tā dēvēto Lisabonas stratēģiju, kas tika apstiprināta pirms 10 gadiem un solīja ES radīt oāzi. Bez šaubām, tas tāpēc, lai nebūtu jārunā par iemesliem, kas radīja lielāko ekonomisko un sociālo krīzi pēdējās dekādēs, kuru izraisīja liberalizācija un darba elastīgums, kā dēļ radās apšaubāms un slikti apmaksāts darbs, kā arī lielāks bezdarbs.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg  
Priekšsēdētāja kungs, novērtējot Zviedrijas prezidentūru, redzams ļoti pozitīvs rezultāts. Protams, tās lielākais panākums bija Lisabonas līguma ratifikācijas pabeigšana. Būdama Juridiskās komitejas locekle, es uzskatu, ka panākums ir arī Padomē panāktais kompromiss par ES patentiem un integrēto patentu jurisdikcijas sistēmu.
Debates par kopēju patentu visai Savienībai aizsākās jau sen. Ir pienācis pēdējais brīdis izvirzīt konkrētus noteikumus šajā sakarā, jo vienotu noteikumu trūkuma dēļ rodas šķēršļi Eiropas uzņēmumu attīstībai, kā arī tiem ir grūtāk konkurēt ar, piemēram, amerikāņu uzņēmumiem. Mēs pagātnē bieži esam pieredzējuši to, cik grūti ir saskaņot visu dalībvalstu intereses ES patenta sakarā, tāpēc es jo vairāk esmu pateicīga Zviedrijas prezidentūrai par panākto kompromisu, pagaidām tikai politiskajā līmenī.
Lisabonas līgums Eiropas Savienībai dod tiesisko pamatu izstrādāt intelektuālā īpašuma likumu, kā arī garantē to, ka saskaņā ar vispārējo likumdošanas procedūru tiks pieņemti piemēroti standarti. Tāpēc gaidāmās Spānijas prezidentūras laikā Parlamentā notiks ļoti interesantas debates saistībā ar šī gada decembrī panākto kompromisu.
Zita Gurmai  
rakstiski. - Lisabonas līgumam ir dota zaļā gaisma, tas ir radījis visus nepieciešamos apstākļus institucionālu reformu īstenošanai. Zviedrijas prezidentūras uzdevums bija nobruģēt ceļu Lisabonas līguma noteikumu ieviešanai. Tā tika galā ar šo uzdevumu. Nākamās prezidentūras uzdevums ir nodrošināt jauno struktūru sekmīgu funkcionēšanu. Šajā sakarā jādara viss iespējamais, lai garantētu ekonomisko, sociālo un teritoriālo kohēziju, kā arī dzimumu līdztiesību. Manuprāt, ir jāuzsver tas, ka, līgumam stājoties spēkā, Pamattiesību harta būs saistoša, tādā veidā ar likuma starpniecību varēs veiksmīgāk risināt cilvēktiesību ievērošanas jautājumus (tostarp dzimumu līdztiesības jomā) un diskriminācijas novēršanas problēmas.
Vēl viens sasniegums bija Stokholmas programmas izveide un apstiprināšana, kurā iekļauti būtiskākie jautājumi un kas uzskatāma par praktisku rīcības plānu drošākai un atvērtākai Eiropai, kuras pamatā ir kopējas vērtības, principi un darbības.
Es vēlētos uzsvērt to, ka, lai gan dzimumu līdztiesība nebija prioritārs jautājums, pateicoties Zviedrijas prezidentūrai, vairāk sieviešu tika ieceltas komisāru amatos, turklāt arī Augstā pārstāvja amatā tika iecelta sieviete.
Petru Constantin Luhan  
Sakarā ar Lisabonas līgumu Parlamenta loma lēmumu pieņemšanas procesā Eiropā ir kļuvusi lielāka, un attiecīgi lielāka ir šīs institūcijas leģitimitāte Eiropas pilsoņu acīs. Tāpēc vēlos apsveikt Zviedrijas prezidentūru par tās lielisko darbu, kā dēļ jaunais līgums ir stājies spēkā. Es atzinīgi vērtēju arī panākumus tiesiskuma un iekšlietu jomā. Stokholmas programma, kas tika izstrādāta pēdējo mēnešu laikā un par kuru Eiropadome balsoja 10.-11. decembrī, nosaka jauno pamatprincipu kopumu šajā jomā 2010.-2014. gadam. Esmu gandarīts secināt, ka vērā tika ņemti arī Padomes ieteikumi Parlamentam. Īpaši attiecībā uz Šengenas zonas paplašināšanu, iekļaujot tajā visas ES valstis; tā tagad, ievērojot mūsu iesniegtos grozījumus, izvirzīta par Eiropas Savienības prioritāti iekšpolitikā.
Marian-Jean Marinescu  
Vēlos apsveikt Zviedrijas prezidentūru par sešu mēnešu enerģisko darbu grūtajos ekonomiskās un finanšu krīzes apstākļos, laikā, kad notika gatavošanās Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmei un tika pieņemts Lisabonas līgums. Sakarā ar Lisabonas līgumu beidzot ir izveidota skaidra iestāžu sistēma visu to problēmu risināšanai, kas patlaban skar mūsdienu pasauli. Jaunais līgums dod ES iespēju viennozīmīgi uzņemties celmlauža lomu cīņā pret klimata pārmaiņām, kā arī piešķir tai globāla dalībnieka statusu ne tikai attiecībā pret Amerikas Savienotajām Valstīm un Krievijas Federāciju, bet arī pret jaunajām valstīm. Turklāt jaunais Padomes pastāvīgais priekšsēdētājs un Augstā pārstāve nodrošinās nepārtrauktību ES ārpolitikas aktivitātēs, kas norāda uz panākumiem ES lomas nostiprināšanā pasaules mērogā. Sakarā ar šīm institucionālajām izmaiņām ES funkcionēs efektīvāk un tai būs pieejama virkne metožu, lai risinātu būtiskās problēmas, kas skar starptautisko sabiedrību, piemēram, lai apkarotu terorismu, pielāgotos klimata pārmaiņām, nodrošinātu energoapgādes drošību un novērstu ekonomiskās un finanšu krīzes sekas. Esmu pārliecināts, ka Spānijas prezidentūra spēs attaisnot cerības un veiksmīgi turpinās Zviedrijas prezidentūras aizsākto darbu un aktivitātes.
Véronique Mathieu  
Es vēlētos apsveikt Zviedrijas prezidentūru par tās darbu, jo īpaši tajās jomās, par kurām atbild Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komiteja. Izaicinājumi tiešām bija lieli: notika pāreja no Nicas līguma tiesību sistēmas uz to sistēmu, ko paredzēja Lisabonas līgums, tika izstrādāta arī nākamā daudzgadu programma, kurā noteikts, ka nākamajos piecos gados prioritāte piešķirama brīvības, drošības un tiesiskuma telpai. Es vēlos uzslavēt Stokholmas programmu, kas paplašinās vērienīgus politiskos centienus šīs telpas uzlabošanai līdz 2014. gadam. Tomēr vēl jāpanāk ievērojams progress galvenokārt patvēruma jomā. Es atzinīgi vērtēju Eiropas Patvēruma lietu atbalsta biroja izveidi, jo tas ir nepieciešams, lai dalībvalstu starpā tuvinātu ne tikai to likumus, bet arī praksi. Tomēr pēc iespējas ātrāk vajadzēs pieņemt arī pārējos patvēruma paketē iekļautos priekšlikumus, tādā veidā novēršot vajadzību izveidot kopējās Eiropas patvēruma sistēmas trešo fāzi. Sakarā ar būtiskajām institucionālajām izmaiņām, kas tika ieviestas ar Lisabonas līgumu, mēs patlaban varam cerēt, ka gaidāmo prezidentūru laikā nenovēršami tiks pieņemti vēl vērienīgāki un kvalitatīvāki tiesību akti.
Rovana Plumb  
Zviedrijas prezidentūra ir guvusi panākumus trīs būtiskās aktivitātēs: ievēlot ES prezidentu un Augsto pārstāvi ārlietās un drošības politikas jautājumos pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā; pieņemot "Stokholmas daudzgadu programmu 2010.-2014. gadam”; sagatavojot un koordinējot COP 15 pārrunas par klimata pārmaiņām Kopenhāgenā. Es atzinīgi vērtēju Padomes lēmumu saistībā ar ES un tās dalībvalstu gatavību veikt ieguldījumu ar strauju sākotnējo finansējumu EUR 2,4 miljardi gadā 2010.-2012. gadam, lai atbalstītu jaunatīstības valstu centienus pielāgoties klimta pārmaiņām. Tomēr es aicinu Komisiju izstrādāt piemērotu mehānismu finansiālā sloga sadalīšanai starp dalībvalstīm atbilstīgi katras valsts ekonomiskajam spēkam.
Joanna Senyszyn  
Stratēģija 2010. gadam iezīmē Eiropas Savienības darbības virzienu un galvenās prioritātes nākamajiem 10 gadiem. Tuvojoties Lisabonas stratēģijas noslēgumam, ir svarīgi rast efektīvus veidus ekonomiskās krīzes radīto seku izlīdzināšanai, vienlaikus turpinot īstenot arī kārtējās sociāli ekonomiskās prioritātes.
Saistībā ar pašreizējām apspriedēm par stratēģiju nākotnei es vēlētos vērst uzmanību uz diviem aspektiem - izglītības sistēmas uzlabošanu Eiropā un dzimumu līdztiesību darba tirgū. Ir jāmaina Eiropas izglītības sistēma. Nevar izveidot modernu, uz zināšanām balstītu ekonomiku, ja trūkst jaunu, labi izglītotu darbinieku. Mums vajadzētu nodrošināt lielāku finansiālo atbalstu pašreizējām ES programmām (Erasmus, Erasmus Mundus, Leonardo da Vinci) un izstrādāt jaunas iniciatīvas, kas palīdzētu jauniešiem mācīties un gūt pieredzi ārvalstīs, kā arī nodrošinātu finanšu un administratīvās iespējas šī atbalsta izmantošanai, strādājot savā valstī.
Pievēršot galveno uzmanību pilsoņu vajadzībām, Eiropas Savienībai jāpieņem programma, kas katrā tās darbības jomā veicina dzimumu līdztiesību, īpaši bezdarba izskaušanā. Izstrādājot jauno stratēģiju, mums īpaši jāuzsver vajadzība palielināt sieviešu īpatsvaru nodarbinātības jomā, jo Eiropas Kopienu Statistikas biroja veiktais pētījums liecina, ka krīze strādājošās sievietes ir ietekmējusi vairāk nekā vīriešus, kam par iemeslu, citu starpā, ir tas, ka sievietes veic daudz nestabilāku darbu. Diskriminācija darba tirgū joprojām ir nopietna problēma, tāpēc jaunajā stratēģijā ir jāparedz tās izskaušana.
Nuno Teixeira  
Lai gan sakarā ar novēlotu Lisabonas līguma stāšanos spēkā ir radušās grūtības, Zviedrijas prezidentūra ir guvusi arī ievērojamus panākumus. Tas attiecas uz energoefektivitātes tiesību aktu kopumu, telekomunikāciju tiesību aktu kopumu, saprātīgas finanšu uzraudzības iestādes izveidi, vienošanos par 2010. gada budžetu, jo īpaši attiecībā uz ekonomikas atveseļošanas plāna finansēšanu, Baltijas jūras stratēģiju, kā arī sagatavošanos šīs nedēļas Kopenhāgenas konferencei par klimata jautājumiem. Spānijas prezidentūra, kas darbu sāks 2010. gadā, vadīs pāreju no Nicas līguma uz Lisabonas līguma īstenošanu, kā arī turpinās īstenot nodarbinātības veicināšanas stratēģiju, stimulējot un uzlabojot Eiropas ekonomiku, kā arī risinot citus svarīgus jautājumus, piemēram, Finanšu regulu un klimata pārmaiņas. Ģeogrāfiskā un vēsturiskā tuvuma dēļ Portugālei un visattālākajiem reģioniem, piemēram, Madeirai, kur ar nepacietību tiek gaidīts Spānijas prezidentūras darbs, pēc iespējas labāk jāizmanto iespējas, kas noteikti radīsies. Piemēram, jaunā ES un Marokas augstākā līmeņa sanāksme būs lieliska foruma vieta, lai uzlabotu Eiropas un Āfrikas Atlantijas sadarbības telpu, kurā tiks ietverta Madeira, Azoru salas, Kanāriju salas, kā arī kaimiņvalstis, īpaši Maroka. Šajā sakarā es darīšu visu, kas ir manos spēkos, un cieši to uzraudzīšu.
Georgios Toussas  
Priekšsēdētāja kungs, augstākā līmeņa sanāksmē pieņemtie lēmumi liecina, ka Eiropas monopolu rentabilitātes un stāvokļa stiprināšanai Eiropas Savienībā aizvien vairāk tiek pieņemtas pret sabiedrību vērstas politiskās nostādnes, palielinās buržuju valdības ietekme un tiek īstenoti bargi pasākumi pret strādnieku šķiru un pamatsabiedrību; tas notiek gan saistībā ar vienoto iekšējo tirgu, gan arī ar starptautisko imperiālistisko konkurenci. ES stratēģija 2020. gadam, kas ir padziļināta Lisabonas stratēģijas versija, par prioritāti izvirza straujāku kapitālistisko pārstrukturēšanu un darba ņēmēju atlikušās algas, darba un sociālo tiesību samazināšanu. ES kapitālistiskās krīzes pārvarēšanā galvenie elementi ir radikālas izmaiņas sociālā nodrošinājuma programmās, pensionēšanās vecuma palielināšana un krass algu, pensiju un sociālo pabalstu samazinājums. Lai ideoloģiski terorizētu darba ņēmējus, tiek uzsāktas deficītu, valsts parādu un dažādu dalībvalstu, tostarp Grieķijas, ekonomikas uzraudzības procedūras. Šādas pret sabiedrību vērstas ES politikas raksturo arī PASOK un Jauno demokrātu partijas, kuras joprojām atbalsta kapitāla izvēli, noveļot krīzes radītās sekas uz darba ņēmēju pleciem. Grieķijas Komunistiskā partija aicina strādnieku šķiru dot pretsitienu, nosodīt Eiropu atbalstošās partijas un visiem kopā piedalīties manifestācijā pret bezdarbu, ko 17. decembrī organizē arodbiedrības "Visu strādnieku cīņas fronte” aktīvisti.
