Daudzgadu programma (2010-2014) par brīvības, drošības un tiesiskuma telpu (Stokholmas programma) (debates)
Priekšsēdētājs
Nākamais punkts ir Padomes un Komisijas paziņojumus par daudzgadu programmu (2010-2014) par brīvības, drošības un tiesiskuma telpu (Stokholmas programmu).
Beatrice Ask
Priekšsēdētāja kungs, komiteju priekšsēdētāji, godātie deputāti! Eiropadomē 10.-11. decembrī tiks pieņemta jauna piecu gadu programma par brīvības, drošības un tiesiskuma telpu. Programma ir paredzēta pašreizējās 2004. gada Hāgas programmas vietā. Jauno programmu ievadīja ilgstošs sagatavošanas process, ko nākamās grupas sāka pirms vairāk nekā diviem gadiem.
Programmas pamatā būs Komisijas paziņojums, kā arī daudzi atzinumi, kas procesa gaitā saņemti no valstu parlamentiem, pilsoniskās sabiedrības un dažādām ES iestādēm un aģentūrām. Programma, protams, ir arī rezultāts tam, ko devuši intensīvi kontakti un padziļinātas sarunas ar ES dalībvalstīm, kā arī ar Eiropas Parlamentu. Eiropas Parlamenta attieksme pret nākamo sadarbību ir īpaši svarīga, ņemot vērā Parlamenta nozīmi, kas palielināsies Lisabonas līguma rezultātā.
Pamatojoties uz iepriekšējām Tamperes un Hāgas programmām, ES ir panākusi nozīmīgu progresu brīvības, drošības un tiesiskuma jomā. Tomēr Eiropa joprojām sastopas ar problēmām, kas mums būs kopīgi jārisina Eiropas līmenī. Lisabonas līguma stāšanās spēkā dos mums jaunas iespējas to darīt, un tāpēc jaunās daudzgadu darba programmas - Stokholmas programmas - pamatā būs jaunās iespējas, ko nodrošina Lisabonas līgums.
Stokholmas programmas redzējums ir par drošāku un atvērtāku Eiropu, kurā indivīdu tiesības ir aizsargātas. Pilsoņu, indivīdu vajadzības veidos nākamās sadarbības pamatu šajā telpā daudz skaidrākā veidā nekā iepriekš. Mēs strādājam pilsoņu vārdā, un viņiem ir jāsajūt, ka nākamā ES sadarbība būs viņiem svarīga. Tāpēc tās pamatā ir jābūt reālām problēmām, tai jāuzdod būtiski jautājumi un jākoncentrējas uz īpašiem pasākumiem, kas palielinās cilvēku ikdienas dzīves vērtību.
Nākamas sadarbības pamatā šajā jomā ir jābūt labākam līdzsvaram starp pasākumiem, kuru mērķis ir radīt neapdraudētu un drošu Eiropu, un pasākumiem, kuru mērķis ir aizsargāt indivīdu tiesības.
No pilsoņu viedokļa skatoties, noziedzības apkarošana ir svarīga. Pilsoņi gaida, ka ES sadarbība ļaus vieglāk novērst pārrobežu noziegumus, bet viņi gaida arī brīvību un tiesiskumu. Kā es to jau iepriekš uzsvēru Eiropas Parlamentam, pasākumi, kuru mērķis ir lielākas drošības radīšana, un pasākumi juridiskas noteiktības un indivīdu tiesību nodrošināšanai notiek roku rokā, un tas, protams, ir iespējams.
Attiecībā uz pārrobežu noziedzības apkarošanu problēmas ir lielas. Narkotiku tirdzniecība, cilvēku tirdzniecība un terorisms ir realitāte mūsu kontinentā, vienlaikus mums ir arī jauni noziegumu veidi, piemēram, saistībā ar internetu. Mēs nevaram pieļaut, ka nacionālās vai administratīvās robežas traucē noziedzības apkarošanas iestādēm efektīvi pildīt savu darbu.
Ir attīstījusies sadarbība pārrobežu noziedzības apkarošanā, bet mums vēl joprojām ir jāstrādā, lai panāktu efektīvu Eiropas policijas un krimināllikuma sadarbību. Mums ir nepieciešami kopēju problēmu kopēji risinājumi. Labi attīstīta policijas sadarbība, efektīva informācijas un pieredzes, kā arī labi attīstītu darba metožu apmaiņa ir būtiski nozīmīga, nodarbojoties ar šīm problēmām.
Galvenais elements cīņā pret noziedzību, protams, ir efektīva informācijas apmaiņa atbilstoši mūsu vajadzībām. Noteiktos gadījumos informācijas apmaiņa Eiropas līmenī mums būtu jāstandartizē, jāpielāgo mūsu vajadzībām un jāpadara efektīvāka. Vienlaikus ir ļoti svarīgi nodrošināt, lai informācijas apmaiņa norit saskaņā ar pamatprasībām par datu un privātās dzīves aizsardzību, kas mums jānosaka, un lai savāktās un uzglabātās informācijas apjoms nav lielāks kā nepieciešams šim nolūkam. Mums jārada droša Eiropa, kurā pārrobežu noziedzība tiek efektīvi apkarota, vienlaikus tiek respektēta indivīdu privātā dzīve. Ir pilnīgi iespējams un absolūti nepieciešams ievērot abus aspektus. Tas ir jautājums par pareiza līdzsvara atrašanu dažādos pasākumos.
Savstarpējās atzīšanas principam arī turpmāk ir jābūt mūsu tiesiskās sadarbības pamatprincipam. Priekšnosacījums tam, lai dalībvalstis vēlētos pieņemt un atzīt par spēkā esošiem citas valsts spriedumus un lēmumus, ir savstarpēja vienas valsts uzticēšanās otras valsts tiesību sistēmai. Tas ir arī jautājums par uzticēšanos mūsu valstu varas iestāžu starpā, un pilsoņiem ir jāuzticas pasākumiem, par kuriem ir pieņemts lēmums. Veids, kā palielināt uzticēšanos, ir vairot zināšanas par tiesiskajām sistēmām citam par citu. To var saistīt ar mācībām, apmaiņas programmām, esošo tīklu un izveidoto vērtēšanas mehānismu pastiprināšanu.
Tomēr varbūt vissvarīgākais pasākums, lai vairotu uzticēšanos, ir noteiktu obligātu tiesību garantēšana neatkarīgi no atrašanās vietas Eiropas Savienībā. Tās ir vienkāršas lietas, piemēram, iespēja uzzināt jums saprotamā valodā, par ko jūs tiekat vainots un kādas jums ir tiesības kā aizdomās turamajam vai cietušajam tiesiskā procesā. Ir liels gandarījums, ka mēs Padomē esam spējuši vienoties par ceļvedi, kā risināt un pakāpeniski īstenot aizdomās turamo un apsūdzēto procesuālās tiesības. Būtu vēlams, lai šo ceļvedi iekļautu Stokholmas programmā, un es ticu, ka tas tā notiks.
Stokholmas programmā ir skaidri jāpievēršas arī nozieguma upuru situācijai. Pilsoņiem, kas kļūst par nozieguma upuriem paši savā valstī vai citā dalībvalstī, ir jāsaņem atbilstoša informācija viņiem saprotamā valodā, un viņiem ir jāpiedāvā pienācīgs atbalsts, informācija un aizsardzība pirms kriminālprocesa, kriminālprocesa laikā un pēc tā. Cietušajiem ir jāpiedāvā arī piemērota atlīdzība par viņiem radīto zaudējumu vai kaitējumu.
Nobeigumā es vēlos teikt dažus vārdus par civiltiesiskajiem jautājumiem, kas lielā mērā ietekmē indivīdu ikdienas dzīvi. Īpašs jautājums ir Briseles I regulas pārskatīšana jautājumā par citās dalībvalstīs pieņemto spriedumu atzīšanu un izpildi. Var šķist, ka tie ir ļoti tehniski jautājumi, bet tie ir ļoti svarīgi atsevišķiem pilsoņiem.
Viens no vissvarīgākajiem jautājumiem ir exequatur procedūras atcelšana. Pašlaik ikvienam, kas vēlas panākt sprieduma izpildi citā dalībvalstī, vispirms ir jāpieprasa un tad jāsaņem izpildes atļauja tās valsts tiesā. Tas indivīdam prasa laiku un rada izmaksas. Mēs esam norādījuši, ka exequatur procedūras atcelšanai ir augsta līmeņa atbalsts, bet tai jābūt saistītai ar procesuālām garantijām un noteikumiem par tiesību akta izvēli.
Tie ir daži no galvenajiem un svarīgākajiem jautājumiem, kurus īpaši uzsvērusi Zviedrija un daudzas dalībvalstis. Liels paldies par uzmanību, un es labprāt uzklausīšu jūsu piezīmes un atbildēšu uz jūsu jautājumiem. Tomēr, pirms es to daru, es došu vārdu savam kolēģim Billström kungam, kas bija atbildīgs par dažiem patvēruma un migrācijas aspektiem, kuri būs svarīgi nākamajā Stokholmas programmā, un viņš jums tos tagad izklāstīs.
Tobias Billström
Priekšsēdētāja kungs, godātie deputāti! Es vēlos sākt ar pateicību Eiropas Parlamentam par ļoti konstruktīvo sadarbību attiecībā uz Eiropas Patvēruma atbalsta biroju. Vēl jānokārto dažas formalitātes, bet drīz būs panākti visi nosacījumi, lai šo biroju varētu izveidot. Padomei ir ļoti pozitīvs viedoklis par konstruktīvo sadarbību ar Eiropas Parlamentu, kas ir ļāvusi mums sasniegt šādu rezultātu. Tā dod pamatu labām izredzēm uz vēl lielāku sadarbību mūsu starpā, tiklīdz stāsies spēkā Lisabonas līgums. Tas, ka mēs esam spējuši panākt ātru lēmumu attiecībā uz Patvēruma atbalsta biroju, ir labs piemērs, kas liecina par koplēmuma procesa efektīvu un labu darbību.
Šodien mums, protams, ir jādebatē par nākamo piecu gadu darba programmu saistībā ar tieslietām un iekšlietām. Es sākšu ar apgalvojumu, ka beidzamajos gados Eiropas Savienībā patvēruma un migrācijas jomā ir bijis daudz notikumu. Piemēram, mēs esam pieņēmuši lēmumus par kopēju likumdošanu attiecībā uz kopējas imigrācijas politikas un kopējas patvēruma sistēmas pirmsākumiem. Tas, starp citu, ir mērķis, kas tika deklarēts abās iepriekšējās darba programmās gan Tamperē, gan Hāgā. Kad Eiropadome pagājušajā gadā pieņēma Eiropas Imigrācijas un patvēruma paktu, šī politikas joma ieguva jaunu politisku spēku. Tagad ir laiks noteikt virzienu politikas ilgstošai attīstībai šajā jomā. Mūsu darba pamatā ir premisa, ka labi pārvaldīta migrācija var būt pozitīva visām iesaistītajām pusēm - ne tikai atsevišķajām dalībvalstīm un ES kopumā, bet arī izcelsmes valstīm un atsevišķajiem migrantiem. Ja gribam panākt Lisabonas stratēģijas mērķus par ES kā dinamisku un konkurētspējīgu ekonomiku, mums varbūt vajadzēs pieļaut darba ņēmēju imigrāciju plašākā mērogā nekā pašlaik, jo īpaši ņemot vērā demogrāfiskās problēmas, ar ko saskaramies.
Lai uzsvērtu migrācijas starptautisko raksturu, Stokholmas programmā ir jāsāk risināt jautājums par sadarbību ar izcelsmes un tranzīta valstīm, ņemot vērā globālo pieeju migrācijai un attīstībai. Izveidotos instrumentus, piemēram, partnerību mobilitātei, jāturpina pilnveidot un konsolidēt stratēģiskā veidā. Saikne starp migrāciju un attīstību ir jāizmanto labāk un jāveicina atbilstoši pasākumi, lai labāk izmantotu migrācijas pozitīvo ietekmi uz attīstību.
Stokholmas programmas izstrādes gaitā noskaidrojās vienota izpratne par nepieciešamību dalībvalstīm kopējā un koordinētā veidā novērst nelegālo imigrāciju Eiropas Savienībā. Iedarbīgas repatriācijas politikas izveide ir svarīgs šā darba elements. Nav šaubu, ka saistībā ar šo Frontex nozīme ir svarīga, un ir skaidrs, ka dalībvalstis vēlas, lai šī aģentūra tiktu spēcināta. Arī sadarbības palielināšana ar izcelsmes un tranzīta valstīm izraisa būtisku interesi. Tomēr es vēlos uzsvērt, ka centienos novērst nelegālo imigrāciju ir svarīgi saglabāt līdzsvaru, lai drošības pasākumi netiktu īstenoti uz likumīgās imigrācijas rēķina, sarežģījot imigrāciju ES vai apgrūtinot patvēruma meklētājiem piekļuvi patvēruma procesam. Jāsamazina arī riski mazāk aizsargātām grupām, piemēram, bērniem, kas ierodas vieni. Komisija gatavojas izstrādāt rīcības plānu, kurā iekļauti pasākumi bērnu interešu ievērošanai.
Jautājums par solidaritāti un atbildības dalīšanu tiks risināts Stokholmas programmā. Vienkāršu risinājumu te nav. Mums jāsāk ar centieniem atrast plašus un ilgtspējīgus risinājumus, pamatojoties uz globālu pieeju migrācijai un izpratni, ka kopēja sadarbība ar trešām valstīm ir izšķirošs faktors. Ir jāattīsta solidaritātes mehānisms, lai varētu palīdzēt tām dalībvalstīm, kuras ir pakļautas īpašam spiedienam un uzņem neproporcionāli lielu patvēruma meklētāju skaitu. Dalībvalstīm ir jāsaņem atbalsts arī turpmākai spēju veidošanai. Frontex ir jāstiprina, un tam jāiegūst lielāka nozīme repatriācijas veikšanā. Mums ir jācenšas būt labāk sagatavotiem izrādīt solidaritāti gan dalībvalstīm, gan trešām valstīm, kurās ir lielāka migrācijas radīta spriedze. Vienlaikus mums skaidri jāapzinās, ka ir nepieciešama globāla pieeja, kas ir ilgtspējīga gan īstermiņā, gan ilgtermiņā.
Ir svarīgi, lai Stokholmas programma noteiktu, ka iepriekš izvirzītais mērķis par kopējas Eiropas patvēruma sistēmas radīšanu ne vēlāk kā līdz 2012. gadam paliek spēkā. Kopējās patvēruma sistēmas galvenajam atbalstam jābūt tādam, lai katrs patvēruma meklētājs tiktu uzņemts un viņa vai viņas pieteikums tiktu izvērtēts atbilstīgi vieniem un tiem pašiem kritērijiem neatkarīgi no tā, kurā dalībvalstī viņš vai viņa ierodas. Labi noregulēta praktiska sadarbība ir būtiska, lai mēs to varētu sasniegt. Šajā ziņā Patvēruma atbalsta birojam būs jāpilda svarīgs uzdevums.
Cits svarīgs kopējās patvēruma sistēmas aspekts ir tā sauktais "ārējais aspekts”. Es pirmām kārtām domāju par trešo valstu bēgļu izmitināšanu. Komisija nesen iesniedza priekšlikumu par kopēju ES izmitināšanas programmu. Tas ir aspekts, ko lielākā daļa dalībvalstu vēlas atrast Stokholmas programmā.
Lai varētu īstenot mērķi par kopējas patvēruma sistēmas izveidi līdz 2012. gadam, mums ir vajadzīga cieša sadarbība starp Padomi un Parlamentu. Ir iesniegti vairāki tiesību aktu priekšlikumi. Mums, pirmkārt un galvenokārt, jāpanāk to tālāka virzība.
Saiknei starp ES iekšējo darbību tieslietās un iekšlietās un Savienības ārējām attiecībām ir arvien svarīgāka nozīme progresa nodrošināšanai, turklāt ne tikai saistībā ar patvēruma un migrācijas politiku. Tāpēc ir jāpalielina ES kā globālas partneres nozīme šajā jomā un īpaša uzmanība jāpievērš partnerībai un sadarbībai ar trešām valstīm. ES ārējās attiecībās ir jāattīsta tieslietu un iekšlietu perspektīva.
Šī ir galvenā iezīme prezidentūras izveidotās Stokholmas programmas projektā. Mēs esam ļoti intensīvu sarunu nobeiguma posmā, un programma, cerams, tiks pieņemta pāris nedēļās.
Nobeigumā es vēlos teikt dažus vārdus par Lisabonas līgumu. Jaunais līgums nesīs svarīgas pārmaiņas brīvības, drošības un tiesiskuma jomā, jo ir ieviesti vairāki jauni juridiski pamati. Parastā likumdošanas procedūra, kas tiek ieviesta, nozīmēs to, ka Eiropas Parlamentam tiek paredzēta lielāka nozīme likumdošanas procesā vairākās jomās. Mēs abi ar Ask kundzi turpmāk ceram uz lielāku sadarbību ar Eiropas Parlamentu. Es arī uzskatu, ka jaunie uzdevumi, kas noteikti valstu parlamentiem, būs svarīgs ieguldījums šīs politikas jomas demokrātiskās kontroles stiprināšanā. Pateicos par uzmanību! Kā teica mana kolēģe Ask kundze, mēs gaidām jūsu viedokļus.
Jacques Barrot
Priekšsēdētāja kungs, pēc Ask kundzes un Billström kunga lieliskajiem ziņojumiem es gatavojos pievērst uzmanību galvenajiem jautājumiem.
Pirmkārt, es vēlos pateikties prezidentūrai par to, ka tā ir saglabājusi Stokholmas programmas garu un ka tās darbības un komunikācijas pamatā ir eiropieši. Mēs ceram, ka šis dokuments, kas būtu jāpieņem nākamajā Tieslietu un iekšlietu padomē un tad jāiesniedz decembra Eiropadomē, būs vērienīgi iecerēts un līdzsvarots dokuments, un tas nenoliedzami atspoguļos iestāžu jauno līdzsvaru.
Jūs gatavojaties tagad kļūt par likumdošanas līdzdalībniekiem praktiski visās tieslietu un iekšlietu jomās, un tāpēc ir taisnība, ka šī Eiropas Savienības parlamentarizācija nozīmē lielākas pilnvaras Eiropas Parlamentam lēmumu pieņemšanas procesā, kā arī valstu parlamentiem lielāku kontroli pār savām valdībām. Šāda parlamentu iesaistīšana dod iespēju šai svarīgajai drošības, tiesiskuma un brīvības telpai.
Es tagad pievērsīšos prioritātēm, kuras izklāstītas jūsu rezolūcijas projektā. Jūs uzsverat pamattiesību ievērošanu. Jūs pareizi uzsverat pārvietošanās brīvību, kas ir svarīga priekšrocība un ko acīmredzot nedrīkst apšaubīt.
Attiecībā uz pamattiesībām mēs esam ieguvuši divus galvenos sasniegumus ar Lisabonas līgumu: Pamattiesību harta kļūst saistoša, un ir atvērtas durvis, lai Savienība kļūtu par Eiropas Cilvēktiesību konvencijas dalībnieci. Kā rezolūcijā ir uzsvērts, mums jāpiedāvā visaptveroša datu aizsardzības sistēma, kurā izmantoti tehnoloģiskie sasniegumi. Komisija sniegs par to paziņojumu 2010. gadā. Es arī uzskatu, ka mums būs jāiekļauj visas Savienības politikas jomas šajā visaptverošajā datu aizsardzības sistēmā.
Jūs uzsverat bērnu aizsardzību. Kopā ar Zviedrijas prezidentūru mēs vēlreiz atzīmējām Starptautiskās bērnu tiesību konvencijas 20. gadadienu. Savienībai ir jāpaliek līderei šā jautājuma risināšanā. Tieši tāpēc mēs 2010. gada sākumā iepazīstināsim ar rīcības plānu attiecībā uz nepilngadīgajiem bez pavadoņa.
Kopumā Komisija un Parlaments ir vienisprātis attiecībā uz cīņu pret visādu diskrimināciju un par vīriešu un sieviešu līdztiesības veicināšanu. Es atzinīgi vērtēju to, ka Parlaments un Komisija izvēlas vienu un to pašu pieeju, proti, liekot eiropiešus savas darbības centrā attiecībā uz pārvietošanās brīvību, vēlēšanu tiesībām, konsulāro aizsardzību un tā tālāk. Mēs tagad gatavojamies to visu īstenot dzīvē. Lisabonas līgums apstiprina pilsoņu iniciatīvas procedūru, un Komisija ir tikko kā publicējusi zaļo grāmatu par šo jautājumu. Priekšlikums tiks iesniegts 2010. gadā, pamatojoties uz veikto apspriešanu rezultātiem.
Kā to ļoti labi paskaidroja ministre Ask, mums jāpanāk dalībvalstu tiesnešu iekļaušanās kopējā Eiropas tiesvedības kultūrā. Tas ir atkarīgs no mācībām. Mēs esam uzņēmušies saistības Stokholmas programmā: vismaz pusei Savienības tiesnešu un prokuroru būs jāapgūst Eiropas mācību kurss vai jāpiedalās apmaiņas programmā ar citu dalībvalsti.
Jūs uzsverat arī nepieciešamību veicināt tiesas pieejamību un atbalstīt pienācīgu ekonomikas funkcionēšanu. Jūs uzsverat upuru aizsardzību - aizsardzību tiem, kas cieš no vardarbības ģimenē, un terorisma upuriem. Komisija iesniegs priekšlikumus arī šajā jautājumā, izmantojot Lisabonas līgumā piedāvāto iespēju radītās priekšrocības.
Attiecībā uz drošības un aizsardzības aspektu jūs uzsvērāt, ka trūkst drošības struktūras un robežu pārvaldības visaptverošas stratēģijas. Tieši tāpēc, kā to ļoti labi paskaidroja Ask kundze, Stokholmas programmā ir ietverta īsta iekšējās drošības stratēģija - stratēģija, kurā, protams, ievērotas pamattiesības un kura papildina ārējās drošības stratēģiju.
Šīs visaptverošās iekšējās kontroles stratēģijas pamatā ir policijas un tiesībsargājošo iestāžu sadarbība un pārvaldība piekļuvei Eiropas teritorijā.
Kā to pareizi norādīja Billström kungs, imigrācijas politikai ir jāveido daļa no ilgtermiņa redzējuma par tā ieguldījuma optimizēšanu, ko migranti dod ekonomiskai un sociālai attīstībai. Mums jānodrošina legāliem imigrantiem skaidrs un kopējs statuss. Mums ir jānovērš un jāsamazina arī nelegālā imigrācija, vienlaikus ievērojot cilvēktiesības un cilvēka cieņu. Es vēl piebilstu, ka mēs šajā daļā esam izklāstījuši tos vispārējās pieejas elementus, kuri ļaus sasaistīt attīstību un migrāciju.
Attiecībā uz patvēruma meklētājiem es atbalstu jūsu aicinājumu izrādīt patiesu solidaritāti dalībvalstu starpā. Savienībai jākļūst par īstu vispārēju un vienotu aizsardzības telpu, kuras pamatā ir pamattiesību ievērošana un augsti aizsardzības standarti, un patvērums ir jāpiešķir, kā Billström kungs jau teica, saskaņā ar vienādiem kritērijiem Eiropā. Ir pilnīgi jāapliecina solidaritāte dalībvalstu starpā, jo īpaši pret tām valstīm, kuras uzņem visvairāk bēgļu.
Šī brīvības, drošības un tiesiskuma telpa, protams, patiešām prasa stingru ārējo izpausmi, kas atbilst Savienības ārpolitikai. Jūs savā rezolūcijā vairākos gadījumos pieminat to, cik svarīga ir pārraudzība un novērtēšana. Mēs esam vienisprātis arī šajā jautājumā. Mums jāsamazina būtiskā plaisa starp pieņemtajiem standartiem un politiku Eiropas līmenī un to piemērošanu valsts līmenī. Mums jādomā arī par tiesību aktu priekšlikumu iespējamo ietekmi uz pilsoņiem un jāuzlabo veids, kā notiek pieņemto instrumentu izvērtēšana.
Nobeigumā jāsaka, ka Komisija pilnā mērā iesaistās sarunu procesā par Stokholmas programmu. Es pieminēju to, cik gandarīts esmu par mūsu sadarbību ar Zviedrijas prezidentūru, ar kuru mēs patiešām esam paveikuši pamatīgu, nopietnu darbu. Parlamenta atzinums mums nenoliedzami ir ļoti svarīgs arī tagad, pirms Stokholmas programmu pieņems Eiropadome. Tieši tāpēc es sirsnīgi pateicos, un tieši tāpēc es savukārt uzmanīgi jūs uzklausīšu. Paldies, Parlament!
Manfred Weber
Priekšsēdētāja kungs, priekšsēdētāja vietnieka kungs, ministri, dāmas un kungi! Es šeit Eiropas Parlamentā esmu jau 5 gadus un strādāju iekšlietu un tieslietu jomā. Tāpēc šī diena man ir priecīga diena, kad mums ir iespēja debatēt par programmām nākamajiem pieciem gadiem, kad mēs kā Eiropas Parlaments varēsim apsvērt šo nākotni pēc vienlīdzīgiem tiesiskiem noteikumiem.
Mēs apspriežam tādu jautājumu jomu, kura nodarbina sabiedrību, kurā sabiedrība gaida no mums atbildes, par kuru saka, ka šī ir joma, kas mums Eiropa ir vairāk nepieciešama. Tā tas nav attiecībā uz katru tematu, bet šajā gadījumā tā ir. Sabiedrība izvirza mums prasības. Tā vēlas saņemt no mums atbildes. Tāpēc es gribu ļoti īsi raksturot pārmaiņas, kas izrietēs no jaunā darbības pamata un šiem tematiem.
Pirmkārt, sadarbība ar Padomi. Mums vienmēr ir šeit Padomes pārstāvji, un viņi kā Padomes priekšsēdētāji vienmēr mums saka, ka Parlaments ir ļoti svarīgs un ka mums jāstrādā kopā. Tomēr, kad viņi beidz savus pienākumus, tāda izpratne izplēn. Mūsu, parlamentāriešu, uzdevums būs pieprasīt, lai Padome nekad vairs neļautu šai izpratnei izgaist vai - piemēram, SWIFT nolīgumā - radīt precedentus, lai gan mēs Parlamentā netiekam iesaistīti apstiprināšanas procesā. Tāda situācija vairs nevar būt un turpmāk arī nebūs. Tas bija slikts piemērs tam, cik nopietni iestādes viena pret otru izturas.
Otrkārt, mums ir jābūt ideju radītājiem. Jaunais līgums dod mums iespēju iesniegt likumdošanas iniciatīvas. Ja mēs gribam stiprināt Frontex, mēs nevaram tikai prasīt, lai lietas notiek, un tikai dot priekšlikumus, mums ir jāsagatavo tiesību akts. Turpmāk mums būs iespēja to darīt.
Treškārt, mums ir jābūt nopietnam partnerim - tādam, kas nenodarbojas tikai ar vēlmju sarakstu izveidi. Ja, piemēram, mēs nodarbojamies ar cīņu pret nelegālo migrāciju, mēs nedrīkstam tikai pieņemt NVO nostāju, mums ir jābūt nopietnam partnerim. Visbeidzot - Eiropas Parlamentam ir nopietni jāattiecas pret subsidiaritāti. Ja tā ir mūsu kompetence, mums arī jāapsver, kuras tematiskās jomas varētu labāk tikt risinātas valsts vai reģionālā līmenī.
Šie ir četri jautājumi, kas, manuprāt, joprojām būs svarīgi vairākus gadus. Eiropas Tautas partijas (Kristīgo demokrātu) grupa būtu vēlējusies, lai priekšlikumi Stokholmas programmai būtu bijuši vēl vērienīgāki, taču šodien ir tā diena, kad jāpriecājas, ka ieejam šajā jaunajā stadijā, un vienīgais, kas vēl jāpasaka, ir - sāksim strādāt!
Monika Flašíková Beňová
Lisabonas līguma ieviešana būs svarīgs ieguldījums, lai izdotos šī iniciatīva kopumā.
Līguma izraisītais process stiprinās Savienību no iekšienes un arī globāli, un tas ir arī ļoti cieši saistīts ar sadarbības stiprināšanu pašreizējā trešā pīlāra jomā. Savienība būs atvērtāka, efektīvāka un demokrātiskāka. Galvenā problēma un prioritāte ir nodrošināt pamattiesības un brīvības, kā arī integritāti un drošību Eiropā, pilnā mērā atbalstot esošo likumdošanas instrumentu efektīvu īstenošanu un pietiekamu ievērošanu un uzlabošanu, vienlaikus ņemot vērā cilvēktiesību un pilsonisko brīvību aizsardzību.
Stokholmas programma uzsver šo tiesību apstiprinājumu jo īpaši tiesu un drošības jomā. Mums jādod priekšroka mehānismiem, kas veicina pilsoņu piekļuvi tiesām, lai viņu tiesības un likumīgās intereses varētu tikt īstenotas visā Savienībā. Mūsu stratēģijai ir jābūt vērstai uz policijas sadarbības stiprināšanu un tiesību izpildi, kā arī drošības uzlabošanu Eiropā.
Tāpēc es vēlos pateikties visiem referentiem par viņu secinājumiem un jums, priekšsēdētāja kungs, par šo laiku.
Jeanine Hennis-Plasschaert
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, es tagad oficiāli varētu apkopot tās mūsu 27 lappušu rezolūcijas daļas, kuras ir visbūtiskākās pārējām grupām, bet es to nedarīšu. Es vēlos jums izstāstīt šādu stāstu.
British Airways reisā no Johannesburgas kādas pārtikušas vidēja vecuma baltas dienvidafrikānietes sēdvieta izrādījās blakus melnas ādas krāsas vīrietim. Viņa pasauca stjuarti, lai izteiktu sūdzību par savu sēdvietu. "Kas par problēmu, kundze?” "Nu vai tad jūs neredzat?” viņa teica, "es taču nevaru sēdēt blakus riebīgam radījumam. Sameklējiet man citu vietu!” Pēc dažām minūtēm stjuarte atgriezās: "Kundze, diemžēl, kā jau man šķita, brīvu vietu ekonomiskajā klasē nav. Es runāju ar apkalpes dienesta vadītāju, un arī dienesta telpas ir aizņemtas. Taču mums patiešām ir viena sēdvieta pirmajā klasē.” Pirms kundze no Dienvidāfrikas spēja ko atbildēt, stjuarte turpināja: "Tik liela uzlabojuma piedāvājums tiešām ir ārkārtējs notikums, bet, ņemot vērā apstākļus, kapteinis uzskatīja, ka nav pieļaujams, ka kāds būtu spiests sēdēt blakus tik pretīgai personai.” Tad viņa pagriezās pret melno vīrieti, kas sēdēja blakus kundzei no Dienvidāfrikas, un sacīja: "Ser, ja jūs paņemtu savas mantas, man ir sagatavota vieta jums pirmajā klasē tur priekšā.” Atskanot apkārtējo pasažieru ovācijām, melnais vīrietis devās uz pirmo klasi.
Kāda gan tam ir saistība ar mums? Vai mēs uzskatām citus par zemākiem? Baltā dienvidafrikāniete šokētu mūs visus. Bet tas nenoliedzami bija ārkārtējs piemērs. Tomēr es patiešām domāju, ka daži mūsu kolēģi, jo īpaši PPE grupā, kā arī Padomē ļoti labi saprot, ko es mēģinu te pateikt. Otrā grupa, mana grupa, stingri tic Eiropai, kuru cilvēki var saprast, kurai var uzticēties un ticēt. Šādas Eiropas pamatā ir jābūt cilvēktiesībām, pamatbrīvībām, demokrātijai un tiesiskumam, kā arī, protams, patiesai līdztiesībai visiem. Ir pienācis laiks novērst visus diskriminācijas veidus, tostarp pēc seksuālās orientācijas.
Jan Philipp Albrecht
Priekšsēdētāja kungs, mēs Zaļo un Eiropas Brīvās apvienības grupā jau tagad uzdodam sev jautājumu, kā ir iespējams, ka mēs šeit apspriežam rezolūciju par programmu, kas jau ir novecojusi? Vēl vakar Zviedrijas prezidentūra iesniedza jaunu un būtiski grozītu priekšlikumu Stokholmas programmai. Es pieņemu, ka šā godājamā Parlamenta deputātiem plašā pārsvarā nav bijusi iespēja izlasīt pieminēto priekšlikumu. Manuprāt, šī ir nepieņemama situācija tik īpaši jutīgā jautājumā.
Turklāt procedūra Parlamentā, kuras rezultātā radās šī rezolūcija, bija augstākā mērā neskaidra un dažkārt haotiska. Mazākās grupas tika atstumtas no rezolūcijas izstrādes procesa tik tālu, cik vien iespējams, un kopējo komiteju procedūru grozījumu lielais skaits radīja būtiskus šķēršļus demokrātiskai lēmumu pieņemšanai. Tādēļ, lūdzu, piekrītiet mūsu prasībām par veselu virkni dalītu balsojumu. Parlamentam ir nopietni jāapdomā, kā tas grib rīkoties šajos nosacījumos gan attiecībā uz Padomi, gan pašam uz saviem deputātiem.
Tagad es pievērsīšos Stokholmas programmas saturam. Neapšaubāmi, noteikta šīs darba programmas daļa ir jāuzskata par progresu. Attiecībā uz tiesiskumu un kopējo civiltiesisko noteikumu uzbūvi arī mēs, Zaļie, saskatām pozitīvu aizsākumu nākamiem gadiem. Tomēr attiecībā uz pilsoņu attiecībām ar valsti programmā ir absolūti nepareizi izstrādātas pamatnostādnes. Saistībā ar migrācijas un patvēruma politiku, civiltiesībām un datu aizsardzību drošības nepieciešamībai Eiropā ir piešķirta prioritāte salīdzinājumā ar cilvēktiesībām un brīvību. Atklāti tiek apgalvots, ka lielāka brīvība Eiropā automātiski samazinās drošību.
Es jums jautāju, kas šajā gadījumā ir noticis ar mītu par Eiropas idejas radīšanu? Tiek uzkurinātas bailes, un tās ir nevis pamatotas bailes - kā tas teikts programmā - no organizēta terorisma noziegumiem, bet bailes no līdzcilvēkiem šeit Eiropā, bailes no tiem, kas grib ierasties Eiropā, un galvenokārt bailes no visa, kas mums kaut kādā veidā šķiet svešs.
Stokholmas programma un diemžēl arī piedāvātā rezolūcija turpina saistīt iekšpolitiku un ārpolitiku, lai veicinātu ikviena pārraudzīšanu Eiropā un tiesību liegšanu cilvēkiem pie mūsu ārējām robežām, bet tas ir Frontex pienākums. Eiropai beidzot ir jāatsakās no šīs tendences, un pēdējo gadu kļūdainie risinājumi jāpakļauj sīkai izpētei.
Tas nozīmē arī apzinātu iestāšanos par to, kam jūs ticat. Tas attiecas, piemēram, uz mūsu debatēm par SWIFT nolīgumu. Kāpēc mēs vēlreiz piekāpjamies ASV politikai attiecībā uz drošības politikas jautājumiem - kā tas notiek SWIFT nolīguma gadījumā - atkal bez iemesla un bez vispusīgām Parlamenta debatēm šajā jautājumā? Kāpēc mēs, Parlaments, ļaujam Padomei atkārtoti būt pārākai par mums? Mums, Parlamentam, ir noteikti kaut kas jādara lietas labā. Šeit un tagad paudiet atbalstu cilvēktiesībām un brīvībai, dariet to zināmu arī jūsu valdībai un balsojiet par visiem mūsu grozījumiem! Mēs, Zaļie, nevaram balsot ar "jā” par tādu rezolūciju, kāda tā pašlaik ir.
Timothy Kirkhope
ECR grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, man jāsaka, ka rezolūcijas priekšlikums, uz kuru mēs atsaucamies šajās debatēs, ir perfekts piemērs Eiropas Parlamenta darbam tā vissliktākajā izpildījumā. Atzīstot referentu veikto smago darbu un neapšaubot cēlos nodomus, kas lika viņiem mēģināt iekļaut visu 27 lappuses garā dokumentā, priekšlikums ir juceklīgs un, manuprāt, būtiski mazvērtīgāks, nekā to ir pelnījusi Stokholmas programma un Zviedrijas prezidentūra.
Vēlos uzsvērt, ka arī mēs gribam redzēt lielāku sadarbību risinājuma meklējumos un baudīt solidaritāti attiecībā uz imigrāciju un cīņā pret korupciju, un informācijas apmaiņā, bet tam nav obligāti jānotiek uz valsts suverenitātes rēķina vai pārmērīgi preskriptīvā veidā.
Apvienoto Nāciju Organizācijas 1951. gada Konvencijas par bēgļa statusu pienācīga piemērošana visā Eiropā joprojām ir vislabākais veids, kā risināt patvēruma jautājumus. Mēs atbalstām apmaiņu ar informāciju, lai nodrošinātu, ka mums tieslietās un iekšlietās ir patiesa pieeja datu izmantošanai, kas nostiprināta ar stingru datu aizsardzību, pamatojoties uz proporcionalitātes, nepieciešamības un pārredzamības principu.
Mēs atbalstām arī savstarpējas atzīšanas principu, un Eiropas pilsoņiem ir jānodrošina brīvas pārvietošanās tiesības, bet šo tiesību ļaunprātīga izmantošana ir jāmazina, veicot stingru robežkontroli un izmantojot ES ietekmi, lai panāktu ātrāku atgriešanos, un attīstot Frontex veikto ES ārējo robežu aizsardzību. Apmaiņa ar informāciju palīdz apkarot terorismu.
Mēs atbalstām arī ES nopietno organizētās noziedzības stratēģiju, kas vērsta pret cilvēku, ieroču un suņu tirdzniecības bandām, konfiscējot nelikumīgi gūto peļņu un sadarbojoties ar Eiropas organizācijām pie ES robežām. Taču mēs nevaram atbalstīt punktus, kurus mēs uzskatām par klajiem suverenitātes pārkāpumiem, ja vien tie nepalielina sadarbību. Nevar noliegt noteiktu ironijas devu aicinājumā uz obligātu un neatgriezenisku solidaritāti: solidaritāte, protams, ir tas, ko piedāvā un kas nav obligāta.
Kopumā es uzskatu, ka Zviedrijas prezidentūrai un patiešām arī pašā priekšlikumā ir labas idejas, bet diemžēl kā parasti mēs joprojām sagādājam sev milzīgas Ziemassvētku egles, ar kurām tāpēc ļoti maz var reāli panākt.
Cornelia Ernst
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Eiropas Apvienotā kreiso un Ziemeļvalstu Zaļo kreiso spēku konfederālā grupa neatbalstīs rezolūciju. Stokholmas programma absolūti nepievēršas šīsdienas reālajām problēmām. Tās galvenā kļūda ir tā, ka tiek radīta tiesību Eiropa, kurā ES pilsoņiem tiks, bet citiem, kas dzīvo Eiropā, netiks piešķirta piekļuve. Šiem citiem cilvēkiem nebūs ļauts pretendēt uz tādām pašām cilvēktiesībām un pilsoniskām tiesībām.
ES grib pievienoties Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijai, ko mēs atzinīgi vērtējam, tomēr vienlaikus migranti ir jāsadala atbilstoši principam "legālais vai nelegālais”. Tāpēc tiek aprīkots Frontex, lai karotu pret tā saukto nelegālo migrāciju, pilnīgi nepievēršot uzmanību idejai par imigrācijas politiku bez aizspriedumiem. Tieši tā ir Stokholmas neveiksme.
Vēl viena problēma ir pilnīgais līdzsvara trūkums starp brīvību un drošību. Ir tiesa, ka nav brīvības bez drošības, tomēr nav arī drošības bez brīvības. Brīvība nav kaut kas tāds, par ko jānorunā, tā ir katra cilvēka vispārējās cilvēktiesības. Turpretī Stokholma simbolizē ES maniakālo dziņu pēc drošības, kurā jārada milzīgas pārrobežu datubāzes bez atbilstošām kontroles iespējām, kas pēc tam sajauks izlūkošanas dienestu un policijas datus visas Eiropas mērogā. Tas nozīmēs, ka cilvēku pašnoteikšanās tiesības tiks samazinātas attiecībā uz viņu datiem un ka doma par cilvēku caurskatīšanu faktiski būs realitāte.
Atļaujiet man kā EP deputātei no Austrumvācijas nobeigumā norādīt, ka, manuprāt, nav paciešams, ka 20 gadus pēc Berlīnes mūra krišanas Eiropa arvien vairāk un vairāk sāk atgādināt cietoksni.
Mario Borghezio
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Dokuments par Stokholmas programmu ir reducēts salīdzinājumā ar Eiropadomes secinājumiem un, piemēram, neietver Itālijas valdības nozīmīgās prasības konkrētos jautājumos. Dokuments faktiski neskar vairākas Eiropas stratēģijas jomas, lai uzbruktu organizētās noziedzības īpašumiem.
Šodien es esmu dzirdējis daudz runu - un es tās esmu dzirdējis daudzkārt iepriekš - par dažādiem nepatīkamiem noziedzības aspektiem. Mums no vārdiem jāpāriet pie darbiem. Eiropai jārīkojas tā kā Itālijai, kas dod piemēru visai Eiropai un uzbrūk mafijas īpašumiem, pateicoties ministram Maroni. Šķiet, Eiropa negrib iet tajā pašā virzienā.
Mums jārada vienota Eiropas tiesību sistēma, ja Eiropas līmenī gribam apkarot noziedzību, kas ir kļuvusi starptautiska un viegli pārvietojas starp bankām, nodokļu ārzonām, finanšu tirgiem un kustamo un nekustamo īpašumu tirgiem.
Turklāt maz uzmanības tiek pievērsts imigrācijas apkarošanai uz Eiropas dienvidu robežas, kur, piemēram, nolīgums ar Lībiju, kas tagad darbojas attiecībā uz Itāliju, var nonākt grūtībās. Tas notiktu, ja Eiropas Savienība neturpinātu savu apņemšanos līdzfinansēt satelītnavigācijas novērošanas sistēmu pie Lībijas dienvidu robežas, kuru šķērso milzīgs skaits nelegālu imigrantu.
Visbeidzot attiecībā uz rasisma incidentu pret krāsainu personu es vēlos norādīt uz milzīgu skaitu tikpat nopietnu, pret baltajiem vērstu rasisma gadījumu, kas notiek nelegālo imigrantu anklāvos, nemaz nerunājot par "balto medībām”, kas notiek prezidenta Mugabe režīma paspārnē un pat Dienvidāfrikā. Tiem, kas tik daudz runā par rasismu pret melnas ādas krāsas cilvēkiem, būtu jāapzinās arī rasisms, kas vērsts pret eiropiešiem un pret baltas ādas krāsas cilvēkiem.
Andreas Mölzer
(DE) Priekšsēdētāja kungs, cīņa pret terorismu, pret organizētu noziedzību un nelegālu imigrāciju, protams, ir svarīgs rūpju avots Eiropai. Ir tomēr jāsaka, ka Stokholmas programma diemžēl konsekventi turpina ceļu, kurš ved uz pastāvīgu degradāciju un iejaukšanos garantētās cilvēktiesībās, pilsoņu tiesībās un brīvībās un pa kuru mēs dodamies kopš 2001. gada 11. septembra. Bažas saistībā ar datu aizsardzības tiesību aktu tiek vienkārši nobīdītas malā cīņā pret plānotu terorismu.
Kad tas notiek, atsevišķie pilsoņi, tieši tie cilvēki, ko ES aizvien izvirza darba programmas sākumdaļā, ir tie, kuru dati tiek reģistrēti un vākti pat tad, ja nav aizdomu par krimināli sodāmu darbību, un kuru datus pēc tam ir iespējams ļaunprātīgi izmantot. Oficiālais mērķis ir apkarot organizēto noziedzību. Tas viss ir labi, tomēr ir jau vērojamas pirmās pazīmes un tendences, viedokļa izpaudumi, kas neatbilst tā sauktajam politiskajam korektumam, vēlmē ierobežot, aizliegt un, kas zina, agrāk vai vēlāk arī sodīt. Džordžs Orvels brīdināja mūs par to, un mums ir jāpanāk, lai tas nenotiktu.
Carlo Casini
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Konstitucionālo jautājumu komiteja, kurā man ir gods būt priekšsēdētājam, uzticēja man pienākumu būt referentam par šo dokumentu kopā ar referentiem no Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas un Juridiskās komitejas, kuri strādāja kopā.
Šī ir pirmā reize, kad Reglamenta 51. pants ir ticis piemērots, un man jāsaka, ka, manuprāt, rezultāts ir bijis ļoti apmierinošs attiecībā uz sadarbību trīs referentu starpā.
Faktiski ir bijušas problēmas, no tām dažas pat nopietnas, attiecībā uz laika grafiku un galvenokārt uz ēnu referentu iesaistīšanu un laikus veiktiem grozījumu tulkojumiem, kuru bija gandrīz 500. Tomēr iepriekš minētās grūtības izraisīja nevis 51. pants, bet gan ļoti īsie termiņi, ko mēs sev atvēlējām, lai sagatavotu dokumentu iesniegšanai Padomes augstākā līmeņa sanāksmē, kas notiks 10. decembrī. Tādējādi problēmas saistībā ar darba tempu bija nenovēršamas. Attiecībā uz pārējo, manuprāt, mums būtu jāatzīst, ka 51. pants, kas tika izmantots pirmoreiz, bija noderīgs.
Šim Parlamentam izskatīšanai iesniegtais dokuments nav izskaidrojams dažos vārdos, kas man ir atlikuši. Tomēr man ir jāizsaka gandarījums par to, ka koplēmuma sistēma ir paplašināta, kļūstot par ierastu likumdošanas sistēmu, un ka imigrācija tagad tiek uztverta kā Eiropas jautājums - un es ceru, ka tā to skaidro arī Komisija un Padome -, nevis atsevišķu dalībvalstu problēma, kuras solidarizējas cita ar citu; ka uzskats par sadarbību ar nacionālajiem parlamentiem nenozīmē, ka tie ir sargi, kas nosaka ierobežojumus, bet gan likumdošanas procesa pozitīvas sadarbības dalībnieki; un visbeidzot, ka notiek atsaukšanās uz cilvēktiesībām, kas ir sevišķi svarīgi un kas izteic Eiropas Savienības garu.
Tāpēc es uzskatu, ka, ņemot vērā to, ka nebija iecerēts konkretizēt līdz sīkākajai niansei Stokholmas programmas īstenošanu, bet vienīgi formulēt vispārējās līnijas, šis dokuments noteikti ir pozitīvs notikums. Vēl būs laiks un iespējas padarīt to aptverošāku un iekļaut tajā vairāk sīku nianšu.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Priekšsēdētāja kungs, es vēlos sākt ar atzinības izteikšanu darbam, ko veikusi Padomes Zviedrijas prezidentūra un Komisija, virzot uz priekšu daudzgadu programmu nākamiem pieciem gadiem brīvības, drošības un tiesiskuma telpā.
Tomēr es visvairāk vēlos akcentēt šā Parlamenta darbu, jo trīs komitejas - Juridiskā komiteja, Konstitucionālo jautājumu komiteja un Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komiteja - ir pirmoreiz strādājušas plecu pie pleca saskaņā ar 51. panta procedūru, un mēs to esam darījuši, lai darbs tiktu pabeigts laikā. Ir svarīgi, patiešām svarīgi virzīt uz priekšu brīvības, tiesiskuma un drošības jomu, paturot prātā Lisabonas līguma stāšanos spēkā, kas ir liels panākums. Tas būs liels panākums, jo stiprinās Parlamentu, kas gatavojas līdzdarboties kā likumdevējs un lēmumu pieņēmējs jomā, kas līdz šim ir bijusi starpvalstu sadarbības sfēra, kā arī tāpēc, ka stājas spēkā Eiropas Pamattiesību harta un mandāts Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas ratificēšanai, kas stiprinās saskanīgās attiecības starp brīvību un drošību.
Drošība nav pakļauta brīvībai, tā nav arī drauds brīvībai. Drošība ir pilsoņu tiesības tāpat kā brīvība. Tas ir noteikts daudzu dalībvalstu konstitūcijā, un tām ir jābūt vienotām, attiecinot tās uz Eiropas pilsonības statusu, pilsoņu pamattiesībām, imigrāciju, patvērumu, bēgļa statusu, ES ārējo robežu un tiesu iestāžu sadarbības pārvaldību. Tas ir jādara, lai stiprinātu savstarpēju uzticēšanos, pilsoņu tiesību savstarpēju atzīšanu, līgumu tiesiskā regulējuma atzīšanu, kas veicina ekonomikas attīstību un darbavietu radīšanu, un pāri visam - policijas un krimināltiesisko sadarbību, lai kopā cīnītos pret reāliem kopīgiem ienaidniekiem: organizēto noziedzību un terorismu.
Parlaments ir daudz strādājis un uzlabojis dokumentu, ko izveidoja Padome. Tas ir uzlabots, pastiprinot pretdiskriminācijas klauzulu, jo īpaši attiecībā uz sievietēm un bērniem, un ir apņemšanās apkarot ar dzimumu saistītu vardarbību un aizsargāt šīs vardarbības upurus, pastiprinot solidaritātes klauzulu attiecībā uz patvērumu. Tas pierāda, ka ne imigrācija, ne patvērums nav problēma, kas skar tikai vienu dalībvalsti, bet ka ir jābūt sadarbībai visu dalībvalstu starpā, jo citādi mēs nespēsim šo problēmu atrisināt.
Parlaments ir uzlabojis dokumentu, akcentējot arī to, cik svarīgi ir mācīt tiesībsargājošo iestāžu speciālistiem sadarboties un ciešāk tuvināt tiesībsargājošās struktūras ar savstarpēju atzīšanu un uzticēšanos, lai tādējādi mēs varētu integrēt reaģēšanas mehānismus, padarot Eiropas Savienību par īstu brīvības, tiesiskuma un drošības telpu.
Tieši tāpēc es domāju, ka Parlamentam ir vērts dot skaidru vēstījumu pilsoņiem, kas vēros mūs, kad mēs rītdien balsosim par parlamentāro ziņojumu, ko sagatavojušas trīs komitejas kopīgā darbā. Vēstījums ir par to, ka viņu pamattiesības mums ir svarīgas, viņu brīvība mums ir svarīga, viņu drošība mums ir svarīga, mums ir svarīgi strādāt kopā, lai cīnītos pret starptautiski organizēto noziedzību, vardarbību un terorismu un aizsargātu visus šo noziegumu upurus, jo īpaši terorisma upurus.
Es nedomāju, ka pilsoņi mūs saprastu, ja mēs viņus šajā jautājumā pieviltu. Tāpēc es lūdzu Parlamentu pēc iespējas dot visplašāko atbalstu ziņojumam, ko mēs izklāstīsim rītdien un par ko jābalso šajā sesijā.
Sophia in 't Veld
(NL) Vispirms es ar atzinību pieņemu siltos vārdus, ko Padome ir teikusi par sadarbību ar Parlamentu, bet es labprātāk gribētu redzēt, ka tā pieņem izskatīšanai Parlamenta ieteikumus. Galu galā es tāpat kā Albrecht kungs norādu, ka īstenībā Padome neieklausās un vienkārši turpina iet savā virzienā, kamēr Parlaments smagi strādā, lai pieņemtu nostāju, kura pēc tam neparādīsies Padomes programmā.
Mans otrs vērojums ir tas, ko ļoti labi ir attēlojusi mana kolēģe Hennis-Plasschaert kundze. Es vēlos atgādināt Parlamentam, jo īpaši divām lielajām grupām, ka līdztiesība ir nedalāma. Mēs nevaram dot mazliet līdztiesības kādai grupai un citām nedot. Agrāk valsts mēdza iejaukties partnera izvēlē un aizliedza laulības starp noteiktu reliģiju pārstāvjiem un dažādu rasu cilvēku starpā. Par laimi, tie laiki ir pagājuši, un, manuprāt, nevienai Eiropas Savienības dalībvalstij nebūtu jāatsakās atzīt laulību, kas likumīgi noslēgta citā dalībvalstī, un tas attiecas arī uz laulībām, ko noslēguši divi viena dzimuma cilvēki. Tāpēc es aicinātu abas lielās grupas atsaukt kompromisu, ar kuru tās mēģina vājināt homoseksuālo pāru tiesības. Šajā gadījumā es jo īpaši skatos uz mūsu draugiem Eiropas Parlamenta Sociālistu un demokrātu progresīvās alianses grupā.
Šis ir 21. gadsimts, un es uzskatu, ka visi Eiropas pilsoņi neatkarīgi no viņu rases izcelsmes, reliģijas, vecuma vai seksuālās orientācijas pelna mūsu aizsardzību. Sen jau ir laiks Parlamentam reiz to atzīt.
Rui Tavares
(PT) Priekšsēdētāja kungs, es uzskatu, ka šis Parlaments atzinīgi vērtētu konkrētu un īsu Stokholmas programmu, kas ir spējīga reāli tuvināt pilsoņu Eiropu.
Diemžēl mēs mazliet atpaliekam no tā, kur mēs varētu būt. Stokholmas programmai diemžēl piemīt tieksme uz nenoteiktību, miglainumu un vispārīgumu, un man jāsaka, ka Parlamenta demokrātiskās kontroles vai pilnvaru trūkums iejaukties jebkādā reālā veidā, lai varētu kaut ko mainīt vai praktiski ietekmēt, ir daļa no problēmas, kas ir novedusi līdz šādai nepārliecinošai un pārmērīgi vienkāršotai programmai.
Piemērs ir imigrācijas politika. Mēs visi ar interesi esam vērojuši Eiropas Patvēruma atbalsta biroja izveidi, bet es, piemēram, uzskatu, ka ir izdarīts ļoti maz attiecībā uz legālu imigrācijas ceļu atklāšanu, kas ir pilnīgi nepieciešami, vai attiecībā uz sen gaidītās direktīvas par sezonāliem imigrantiem sagatavošanu, kura, šķiet, pat nav apskatīta Stokholmas programmā.
Gerard Batten
Priekšsēdētāja kungs, Stokholmas programma ir daļa no kopējas tiesību un tiesu sistēmas izveides visā Eiropā. Šis ir dokuments "pilsoņu dzīves atvieglošanai: tiesiska un tiesību Eiropa”.
Ļaujiet jums izstāstīt, ko jūsu kopējā tiesību sistēma ir izdarījusi kādas personas dzīvē. Andrew Symeou, 20 gadus vecs londonietis, šovasar tika izdots Grieķijai saistībā ar apsūdzību slepkavībā. Tagad viņš vārgst Grieķijas cietumā, gaidot uz tiesu. Pret viņu vērstās liecības neizturētu pat piecas minūtes, ja tās izskatītu Lielbritānijas tiesa. Identifikācijas apliecinājums ir pretrunīgs. Liecinieku paziņojumos ir saskatāmas visas pazīmes, ka tos ir rakstījusi policija. Divi liecinieki apgalvo, ka viņi tika piekauti un pakļauti nežēlīgai attieksmei un ka viņus piespieda parakstīt paziņojumus, kurus viņi vēlāk nekavējoties atsauca.
Apelācijas tiesa Londonā ļoti labi zināja, ka pret Symeou kungu nav reālu pierādījumu, bet viņi bija spiesti viņu izdot, jo saskaņā ar Eiropas apcietinājuma orderi viņi nebija pilnvaroti to pārtraukt. Lielbritānijas tiesas nevar tagad aizsargāt britu pilsoņus no ārvalstu tiesu netaisnīgi piespriesta aresta un apcietinājuma.
Mums Lielbritānijā bija ļoti laba brīvības, drošības un tiesiskuma telpa, pirms mēs pievienojāmies Eiropas Savienībai. Eiropas Savienība grauj tiesisko aizsardzību, ko mēs Anglijā baudījām gadsimtiem ilgi. To darot, tā sagraus cilvēku dzīvi. Stokholmas programma, iespējams, ir par tiesībām, bet tā nav par tiesiskumu. Ja briti grib saglabāt savas brīvības, viņiem jāpamet Eiropas Savienība.
Franz Obermayr
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Stokholmas programmā, bez šaubām, ir vairākas lietderīgas iniciatīvas, un es pilnīgi esmu par cīņu pret bērnu pornogrāfiju un teroristu tīkliem internetā un atbalstu tās turpmāku virzīšanu. Pasākumi pret nelegālo imigrāciju un organizēto noziedzību arī gūst manu atbalstu. Saistībā ar to pamatota ir drošības dienestu neierobežota piekļuve ES pirkstu nospiedumu datubāzei. Tomēr pārraudzība nedrīkst iet tik tālu, ka ES kļūst par uzraudzības valsti, kura pēc tam arī nodod savus datus Amerikas Savienotajām Valstīm.
Tāpēc ir jānodrošina, lai savāktie dati netiktu ļaunprātīgi izmantoti. Būtībā katra ES pilsoņa galvenās pamattiesības ir pieprasīt, lai viņa vai viņas privātā dzīve tiktu aizsargāta, un šajā saistībā mums jāievēro tas, ka brīvība nozīmē brīvību no valsts, nevis brīvību ar valsts starpniecību.
Es gribu arī pateikt kaut ko par ES patvēruma tiesību akta harmonizēšanu. Tas, protams, ir pareizi, un tā ir jādara. Tomēr mums jāliek pilnīgi skaidri saprast, ka bez ekonomisko nosacījumu harmonizēšanas dažādās valstīs tas nedarbosies, jo cilvēki dabiski dosies turp, kur viņi var atrast vislabāko sociālo nodrošinājumu, visaugstākos ienākumus, vistīrākās ielas un vismierīgākās pilsētas. Viens apstāklis ir skaidrs, proti, ka mums patiešām vajadzīga harmonizācija, bet Eiropa nedrīkst kļūt par pašapkalpošanās patvēruma politikas zemi.
Simon Busuttil
(MT) Mēs uzskatām tiesiskuma, brīvības un drošības jautājumu par Eiropas Savienības nākamo lielo projektu. Es teiktu, ka ar šo projektu jānodarbojas tāpat, kā mēs nodarbojāmies ar lielo Eiropas Savienības iekšējā tirgus projektu. Mums ir jārada tiesiskuma, brīvības un drošības telpa visiem Eiropas Savienības pilsoņiem.
Kā mēs gatavojamies to panākt? Mums tas izdosies ar Stokholmas programmu, kas ir piecu gadu darba programma. Tā ir tālejoša programma, kurā ir iekļautas vairākas jomas, kas atrodas tiesiskuma, brīvības un drošības paspārnē. Parlamenta rezolūcija nosaka Eiropas Parlamenta politiskās prioritātes šajā telpā. Piemēram, mūsu prioritātes imigrācijas jomā ir saistītas ar cīņu pret nelegālu imigrāciju, kā arī ar kopēju patvēruma politiku, kam pamatā ir patiesa un obligāta solidaritāte. Man jāpiebilst, ka Eiropas Parlamentam ir jāpilda ļoti nozīmīgs un konstruktīvs pienākums, kas izriet no koplēmuma pilnvarām, kuras tam būs, tiklīdz Lisabonas līgums stāsies spēkā.
Pastāv arī noteiktas politiskās atšķirības Parlamenta iekšienē. Kāpēc gan ne? Mums ir dažādas politiskās grupas un atšķirīgi politiski uzskati. Tomēr atļaujiet man teikt, jo īpaši atsaucoties uz manu kolēģi deputāti Jeanine Hennis-Plasschaert, kuru es ļoti cienu, ka cilvēktiesības ir arī Eiropas Tautas partijas grupas politiskā prioritāte un ka tās nav šā Parlamenta Liberāļu grupas monopols. Mēs nevaram pieņemt Liberāļu grupas pretenzijas uz tiesībām monopolizēt nediskriminācijas principu. Mēs ticam šim principam, tomēr ticam arī subsidiaritātes principam, kas nozīmē, ka mums ir pienākums respektēt valstiski jutīgus aspektus Eiropas Savienības dalībvalstīs. Mēs nedrīkstam aizmirst, ka šīs Savienības pamatā ir vienotība dažādībā, nevis vienotība viendabībā.
Luigi Berlinguer
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Stokholmas programma ir ieviesusi divus jauninājumus salīdzinājumā ar Hāgas programmu: taisnīgu līdzsvaru starp tiesībām un drošību un tiesisku aizsardzību kā krimināltiesību, tā arī civiltiesību sfērā.
Drošība ir tiesības: tā nozīmē tiesības nebūt pakļautam uzbrukumam savā darbavietā, tiesības iet pa ielu bez dzīvības riska, kā sievietei nebūt varmācības objektam, netikt pakļautam terorisma aktiem.
Dalībvalstīm un Eiropai ir jāgarantē drošība. Tomēr drošības pasākumi, kas samazina brīvības garantijas, ir pasākumi, kas atņem tiesību aktam noteiktību un tādējādi kļūst par nedrošības un zvērību avotu. Domājiet par Gvantanamo!
Eiropa ir tiesību tēvija. Stokholmas programma tās definē, dodot daudz sīki izstrādātu pazīmju. Ir ievērots taisnīgs līdzsvars starp disciplīnu pasākumos noziedzības novēršanai, no vienas puses, un, no otras puses, pilsoņu, viņu ģimeņu ikdienas dzīvi, sociālajām, ekonomiskajām, darba un mācību attiecībām, ko visu reglamentē civillikums un civiltiesiskā sistēma.
Tā ir pilsoņu Eiropa. Tā ir jāveido dalībvalstu un Kopienas iestāžu iekšienē. Eiropas sabiedrība ir vienotāka, un mobilitāte ir izteiktāka, nekā pieņemts uzskatīt. Mobilitāte tagad ir tiesības. Robežas starp dalībvalstīm nav necaurejami mūri, bet tīkli, caur kuriem sabiedrība ik dienas filtrējas. Stokholmas programma ir institucionāls stūrakmens, kas nodrošina tiesu iestāžu sadarbību un savstarpēju atzīšanu, Eiropas tieslietu sistēmu (ko veido valstu sistēmas un Kopienas sistēma), valsts un Kopienas tiesības, Eiropas pilsoņus un Eiropas tiesas (valstu tiesas un Kopienas tiesas).
Eiropas noteikumus diktē Kopienas noteikumi un Eiropas tiesu prakse, bet tie veidojas arī no darbinieku, uzņēmēju, studentu un tiesnešu uzvedības gan valsts, gan Eiropas sadarbības tīklos tiesu sistēmas darbinieku starpā. Tas ir augšupējs process, un Stokholmas programma vēlas to atbalstīt.
Parlaments ir paveicis lielu darbu ar šo rezolūciju, kuru, es ceru, pieņems ar lielu, vienprātīgu pārsvaru balsojumā, jo mēs esam strādājuši ārkārtīgi smagi. Padomei tas ir pienācīgi jāņem vērā. Lisabonas līgums vēl nav stājies spēkā, bet tas jau ir šeit un piedalās. Ministre, lai Padomes vēriens ir plašs un lai tā ņem vērā, ko mēs esam sagatavojuši, un daudzās prasības, kas no tā izriet.
Sarah Ludford
Priekšsēdētāja kungs, Zviedrijas prezidentūra ir jāapsveic par to, kā tā ir virzījusi uz priekšu sen nobriedušo jautājumu par atbildētāju tiesībām uz taisnīgu attieksmi visā Eiropā. Ir absolūti būtiski to saistīt ar Eiropas aresta orderi. Mums jānodrošina, lai savstarpēja atzīšana patiešām pamatotos uz savstarpēju uzticēšanos visās valsts krimināltiesību sistēmās. Pašlaik tā nenotiek, un ir vērojami nopietni trūkumi.
Arī man ir vēlētājs Andrew Symeou, kurš atrodas Grieķijas cietumā kopš jūlija un kuru ir atteikušies atbrīvot pret galvojumu, tāpēc ka viņš ir ārzemnieks. Viņa advokāts Grieķijā ir sagatavojis sūdzību par policijas ļaunprātīgu izturēšanos un pierādījumu iznīcināšanu. Tiks sūtīts pieteikums Eiropas Cilvēktiesību tiesai, un ir liels kauns, ka tā ir jārīkojas, jo jautājums ir par attieksmi pret ES pilsoni citā dalībvalstī. Ir satriecoši, ka šī lieta jāsūta uz Strasbūru.
Tāpēc es atbalstu Eiropas aresta orderi, bet mums pilnīgi obligāti tas jāsasaista ar atbildētāja tiesībām. Pretējā gadījumā mums būs Andrew Symeou lietai līdzīgi skandāli, kas grauj sabiedrības atbalstu Eiropas aresta orderim, kā tas notiek manā valstī.
Kyriacos Triantaphyllides
(EL) Priekšsēdētāja kungs, jau vairākus mēnešus mēs runājam par nepieciešamību atrast īsto līdzsvaru starp drošības uzturēšanu un pilsoņu tiesību aizsardzību, uzsverot, ka pilsoņiem jābūt Stokholmas programmas uzmanības epicentrā. Tomēr Eiropas Savienība pieņem un piemēro pasākumus, kas izjauc līdzsvaru starp drošību un tiesībām, kā rezultātā tiek radītas iestādes dažādu personas datu pārraudzīšanai un vākšanai un tiek aizvainota mūsu cieņa, padarot mūs visus par aizdomās turamiem. Turklāt ir nepieņemami, ka pret imigrantiem izturas kā pret noziedzniekiem un iespējamiem teroristiem. Mēs nepiekrītam rezolūcijas projektam, jo tas ieliek pamatus moderna Eiropas Panoptikona celšanai, kurā līdzīgi kā Jeremy Bentham projektētajā cietumā ikviena darbība tiek pastāvīgi pārraudzīta, ieslodzītajiem nezinot par viņu uzraudzīšanas apmēriem, tādējādi radot viņiem viltus privātuma sajūtu.
Tadeusz Zwiefka
(PL) Priekšsēdētāja kungs, bez svārstīšanās es saku, ka Eiropas Savienības tiesiskuma jomā Stokholmas programma ir pēdējo gadu visvērienīgākā iniciatīva. Vēl jo vairāk - man ir prieks par to, ka viena no programmas pamatidejām ir atvieglot dzīvi Eiropas Savienības iedzīvotājiem. Protams, Stokholmas programmas pareiza īstenošana tiesiskuma jomā būs atkarīga no patiesi eiropeiskas tiesvedības kultūras izveides, pārmaiņām praktiskajā pieejā jaunas likumdošanas izveidē un arī no e-tiesību portāla pareizas darbības.
Savstarpējas atzīšanas princips, kas, manuprāt, ir pamatprincips, prasa savstarpēju paļāvību, bet arī uzticēšanos citu valstu tiesību sistēmām, par ko šodien jau tika šeit runāts. Šīs vērtības ir panākamas vienīgi ar savstarpēju atzīšanu un sapratni, kas tad veidos Eiropas tiesvedības kultūru. Savstarpēja iepazīšana un sapratne var rasties tikai aktīvas, labvēlīgas politikas rezultātā, kurā ietilpst pieredzes apmaiņa, viesošanās, dalīšanās ar informāciju un kursi tiem, kas strādā tieslietu sistēmā, jo īpaši pirmās instances tiesu tiesnešiem. Ārkārtīgi svarīgi ir tas, ka te ietilpst arī universitāšu izglītības programmu būtiska modernizācija Eiropas Savienībā.
Cits uzdevums ir uzsvērt daudzvalodīga e-tiesību portāla nozīmi. Portālā ir jābūt piekļuvei likumdošanas datubāzēm un elektroniskai apelācijas iespējai tiesvedības ceļā vai bez tās. Tam jādod arī piekļuve viedām sistēmām, kas izstrādātas kā palīglīdzekļi pilsoņiem, kuri meklē veidus, kā atrisināt juridiskas problēmas, vai kuri lieto plašus reģistrus, tieslietu sistēmas darbinieku sarakstus vai vienkārši katras dalībvalsts tieslietu sistēmas ceļvežus. Tāpēc es ļoti priecājos, ka Ask kundze un Barroso kungs par to runāja.
Es vēlos uzsvērt arī nepieciešamību tieslietu sadarbības jomā izstrādāt augstas kvalitātes Eiropas tiesību aktus par sadarbību civilprocesos, kuru pamatā ir pienācīgi veikti izvērtējumi, lai dotu pilsoņiem un uzņēmumiem efektīvus instrumentus, kas ļautu viņiem atrisināt daudzas juridiskas problēmas iekšējā tirgū.
Laikā, kad daudzās dalībvalstīs pieaug eiroskepticisms, Stokholmas programma piedāvā mums iespēju parādīt pilsoņiem, ka ES iestādes var reaģēt uz pašreizējām vajadzībām.
Zita Gurmai
Priekšsēdētāja kungs, īpaši pateicos trim sekretariātiem, kas sagatavoja šo rezolūciju šai plenārsēdei.
Stokholmas programmu var uzskatīt par pragmātisku rīcības plānu drošākai un atklātākai Eiropai, kam pamatā ir kopējas vērtības, principi un rīcība. Tā dod ieguldījumu praktiskai sadarbībai tiesībsargājošu iestāžu, tiesu un imigrācijas dienestu starpā. Tā līdzsvaro pasākumus, uztur kopējo drošību, likumību un indivīda tiesības. Tomēr tā ir arī ārkārtīgi sarežģīts pasākums.
Es vēlos uzsvērt konverģences principa ieviešanu. Tā ir vēl viena pakāpe ES valsts celtniecībā. Tas nav nekas cits kā suverenitātes apvienošana. Tās pamatā ir visu Eiropas Savienības aģentūru rīcībā esošo datu, informācijas un izlūkošanas datu pieejamības princips.
ES informācijas sistēmu savietojamība ir jāsasniedz tā, lai katra aģentūra varētu piekļūt citas aģentūras datiem. Parlaments ir palielinājis Komisijas priekšlikuma vērtību. Visi jautājumi saistībā ar līdztiesību, dzimumu un diskriminācijas jomu ir pieminēti un labi raksturoti šajā dokumentā.
Kad Lisabonas līgums būs stājies spēkā, mēs varēsim izmantot vēsturisko brīdi, lai radītu dzīvotspējīgu un stipru brīvības, drošības un tiesiskuma telpu. Parlaments pamatoti izceļ savu jauno uzdevumu būt vienam no likumdevējiem ar tādām pašām tiesībām kā Padomei pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā. Es esmu gandarīta, redzot dokumentā Eiropas kopējās vērtības, piemēram, neatkarību, brīvību, tiesiskumu, pamattiesības, demokrātiju, kvalitāti un saistībā ar to - privātumu.
Es zinu, ka šīm vērtībām ir dažāda nozīme atkarībā no vispārējā politiskā klimata, bet šī rezolūcija ir atradusi pareizo līdzsvaru starp tām. Es vēlos izteikt pārdomas par PES kampaņu "Bērnus pirmajā vietā”. Es priecājos, ka dokumentā ir ietverti jautājumi, kas saistīti ar bērniem un ģimeni. Mans politiskais nodoms ir nodrošināt līdztiesību un iesaistīšanos Eiropas Savienībā visiem pilsoņiem.
Mūsu pilsoņiem ir vajadzīga pragmatiska, uz nākotni vērsta un aptveroša Eiropas migrācijas politika, kuras pamatā ir kopējas vērtības un noteikumi, tostarp solidaritātes un pārskatāmības principi.
Labi pārvaldīta migrācija var dot labumu visām iesaistītajām pusēm, un tā dod ieguldījumu ES un pārējo dalībvalstu ekonomiskajā izaugsmē, kur nepieciešams migrantu darbaspēks.
Priekšsēdētājs
Paldies, Zita. Jums izdevās visu pateikt divās minūtēs, bet es nezinu, vai paspēja nodrošināt tulkojumu, jo man nepārtraukti dega sarkanais signāls. Bet apsveiksim tulkus, ja viņi būs paspējuši jūsu runu iztulkot.
Pascale Gruny
(FR) Priekšsēdētāja kungs, ministri, komisār, dāmas un kungi! Es neatkārtošu visus galvenos jautājumus, ko mani kolēģi deputāti norādīja saistībā ar tiesiskumu un imigrāciju, bet es patiešām vēlējos akcentēt, ka Eiropas tiesisko telpu var izveidot, vienīgi palielinot savstarpējo uzticību dalībvalstu starpā, jo tā uzlabos savstarpējo atzīšanu, kas ir tiesiskas Eiropas stūrakmens.
Ir panākts būtisks progress iepriekšējos 15 gados, bet joprojām ir vēl daudz trūkumu. Es priecājos, ka pa to laiku, kamēr risinājās sarunas par šo dokumentu, Lisabonas līgumu galu galā ratificēja visas dalībvalstis. Eiropas Parlamentam būs tāda pati ietekme kā Padomei jautājumos saistībā ar tieslietām un iekšlietām; demokrātiskā leģitimitāte palielināsies pilsoņu labā.
Būdams Eiropas Tautas partijas (Kristīgo demokrātu) grupas atzinuma referents, es vēlos Lūgumrakstu komitejas vārdā uzsvērt, ka pārāk daudz sūdzību tiek adresētas Lūgumrakstu komitejai saistībā ar šķēršļiem pilsoņu pārvietošanās brīvībai pašā Eiropas Savienībā.
Es vēlos pieminēt arī problēmas, kas saistītas ar kvalifikāciju savstarpējo atzīšanu un tiesībām uz sociālās labklājības pabalstiem, kā arī diskriminācijas problēmām. No otras puses, viena dzimuma pāru laulību atzīšana ir joma, kas atrodas dalībvalstu jurisdikcijā. Savienībai ir jāievēro valsts kompetence.
Es aicinu Eiropas Komisiju publicēt vadlīnijas tik ātri, cik vien iespējams, lai palīdzētu dalībvalstu varas iestādēm efektīvi cīnīties pret brīvas pārvietošanās principa pārkāpumiem. Pilsoņiem ir jābūt iespējai brīvi pārvietoties un pilnā mērā izmantot savas tiesības šajā telpā bez iekšējām robežām.
Priecājos redzēt, ka rezolūcijā Eiropas tiesību telpas izveidē ir ierādīta vieta Eiropas Savienības narkotiku apkarošanas stratēģijai. Tomēr es ceru, ka Eiropas Savienība izrādīs lielāku iniciatīvu šajā jautājumā. Kāpēc Savienība nenodrošina sevi ar jauniem ieročiem šīs augošās tendences apkarošanai, kura iespaido mūsu bērnus arvien agrīnākā vecumā? Viņi ir nākotne. Ko mēs darām, lai viņus aizsargātu? Parādīsim beidzot mazliet pragmatiskas izpratnes savās iestādēs! Tieši to mūsu līdzpilsoņi gaida no mums.
Claude Moraes
Priekšsēdētāja kungs, šis ir bijis garš ceļš no Tamperes, kurā mēs redzējām tikai brīvības, drošības un tiesiskuma telpas aprises - un varbūt mēs pārāk daudz runājam -, līdz šim ārkārtējam stāvoklim, kurā sastopas Stokholma un Lisabona. Es ar cieņu vēršos pie visiem tiem, kuri domā, ka mums nav vajadzīgs plāns, lai izcīnītu savu vietu brīvības un drošības, un tiesiskuma telpā, kuru mēs gribam: mēs nenoņemam savus spēlētājus no laukuma, kad spēle sākas. Mēs cīnāmies par savu progresīvo daļu un par savu grupu, mēs cīnīsimies par savu progresīvo politiku.
Bet mums vispirms ir vajadzīgs Stokholmas plāns. Mums ir Lisabona, tāpēc mums, visiem deputātiem, lai kāds arī būtu mūsu balsojums, pēc Ziemassvētkiem būs jāuzņemas atbildība par likumdošanu mums svarīgos jautājumos. Tā ir nopietna atbildība, un manai grupai ir prioritātes, kā to ir parādījuši mūsu uzcītīgie referenti López Aguilar kungs un Berlinguer kungs. Mums tad būs brīvības, drošības un tiesiskuma telpa demokrātijā, kas mums ir "visu vai neko” jautājums.
Attiecībā uz mūsu prioritātēm - diskriminācijas apkarošanu - mēs sūtam Padomei vēstījumu. Mums ir vajadzīga horizontāla direktīva. Mums ir jācīnās par šo progresīvo līniju. Par krimināllietām mēs sakām: savstarpēja atzīšana ir svarīga, lai Eiropas aresta orderis reāli darbotos. Par patvērumu mēs sakām "jā” solidaritātei dalībvalstu starpā, bet mums progresīvs risinājums nozīmē, ka tiem patvēruma meklētājiem, kas ir neaizsargāti, ir jāsaņem vislabākā pārstāvniecība.
Tādas ir mūsu grupas prioritātes, šī ir mūsu pievienotā vērtība jautājumā par noziegumu uz naida pamata, grozījumos par migrācijas politiku, par vardarbību pret sievietēm, par Eiropas aizsardzības kārtību. Šie jautājumi rāda, kā mēs kā politiska grupa - kā visas politiskās grupas - varam palielināt Stokholmas programmas vērtību un radīt likumdošanu, kurai ir nozīme.
Galu galā mēs spēlējam šo spēli, jo mūsu pilsoņiem tā nav spēle. Beidzot, pēc ilga laika tiek iegūtas tiesības, ko viņi ir tik ilgi prasījuši: pamattiesības par datu aizsardzību, par drošību un pret terorismu. Visām šīm lietām būs kaut kāda jēga tad, kad mēs Parlamentā uzņemsimies likumdevēja atbildību. To mēs izdarīsim vienīgi tad, ja balsosim par Stokholmas programmu. Tad mēs cīnīsimies par progresīvu Stokholmas programmu un progresīvu likumdošanu.
Carlos Coelho
(PT) Priekšsēdētāja kungs, es vēlos sirsnīgi apsveikt priekšsēdētāja vietnieku Barrot un Zviedrijas prezidentūru par Stokholmas programmu. Stokholmas programma ir labas ziņas tiem, kuri atbalsta ideju par Eiropu kā kaut ko vairāk nekā kopējo tirgu.
Pilsoņu Eiropas veidošana nozīmē reālu brīvības, drošības un tiesiskuma telpu. Es atzinīgi vērtēju izlīdzināto līdzsvaru šā trijstūra visām trim malām. Pretēji dažiem radikālākiem uzskatiem es ticu, ka visas trīs ir nepieciešamas. Drošība bez brīvības ir diktatūra, brīvība bez drošības ir anarhija, un tiesiskums nav iespējams bez brīvības vai drošības.
Šī piecu gadu programma atgriežas pie Tamperes mērķiem, tiecoties pēc reāla progresa daudzās jomās. Tomēr ir svarīgi nodrošināt, lai šie mērķi tiktu panākti. Likumdošana un pielāgotie instrumenti ir jāīsteno efektīvi. Eiropas tautas neuztvers mūs nopietni, ja mēs neizturēsim šo efektivitātes pārbaudi. Ir neiespējami, piemēram, ar varu tiekties uz iebraukšanas un izbraukšanas sistēmu, aicinot Komisiju iesniegt priekšlikumu, lai šī sistēma sāktu darboties 2015. gadā, ja mēs nezinām, vai Šengenas Informācijas sistēma II vai Vīzu informācijas sistēma sāks darboties, jo tām nepārtraukti ir problēmas un kavēšanās.
Es ceru uz kopējas Eiropas patvēruma sistēmas radīšanu pirms 2012. gada un uz imigrācijas politiku ar kopēju pieeju gan attiecībā uz imigrantu uzņemšanu un integrāciju, gan efektīvu nelegālās imigrācijas apkarošanu.
Nobeigumā paliek vēl daudz darba, kas jādara kopā, dodoties pretī pilsoņu Eiropas radīšanai. Nav jēgas tērēt laiku par jautājumiem, kas nav mūsu atbildība. Mēģinājums iejaukties ģimenes tiesībās, kas ir dalībvalstu joma, ir ne tikai juridiski veltīgi, tas ir arī politiski perversi, jo tas ievelk mūs bezjēdzīgos konfliktos un novērš mūs no patiesi būtiskiem jautājumiem, proti, izšķirošās Stokholmas programmas.
Ramón Jáuregui Atondo
(ES) Priekšsēdētāja kungs, arī es vēlos apsveikt Zviedrijas prezidentūru un visu Parlamentu par mūsu izveidoto ziņojumu. Tomēr es vēlos izteikt trīs brīdinājumus, kas, manuprāt, būs svarīgi nākotnē.
Pirmais ir par to, ka tad, ja nav likumdošanas iniciatīvas, ja Padome un Komisija nepapildina programmu ar tiesību aktiem, tad acīmredzams, ka programma nevar būt veiksmīga.
Otrs brīdinājums, ko mani kolēģi deputāti jau ir pamatoti pieminējuši, ir tas, ka šis Parlaments gatavojas uzņemties jaunu pienākumu. Tas vairs neiesniegs ziņojumus, tikai lai tos noklausītos, kā tas ir bijis līdz šim. Tas gatavojas piedalīties likumdošanā, tas gatavojas piekrist, gatavojas noturēt līdzsvaru, kas dažkārt ir tik grūti izdarāms, starp drošību un brīvību. Šis ir jauns uzdevums un jauna atbildība visiem Eiropas Parlamenta deputātiem.
Nobeigumā es vēlos brīdināt par fundamentālismu subsidiaritātes principa piemērošanā. Es dzirdu kolēģus deputātus runājam par nepieciešamību respektēt valstu parlamentus, un tā ir tiesa, bet man ir jūs arī jābrīdina, ka sastindzis un fundamentālismam raksturīgs subsidiaritātes skaidrojums neļaus panākt progresu Stokholmas programmā. Ja dalībvalstis turpinās pārspīlēti skaidrot subsidiaritātes principu, Stokholmas programmā nebūs nekādas kopējas likumdošanas.
Monica Luisa Macovei
Priekšsēdētāja kungs, es vēlos īsi atsaukties uz iedaļu Stokholmas programmā par ekonomiskiem noziegumiem un korupciju. Pastāvīgo pārstāvju komitejas (Coreper) sarunu gaitā dokuments ir zaudējis asumu. Piemēram, šīsdienas dokuments atsaucas uz GRECO standartiem pret korupciju vērstos pasākumos, bet GRECO ir Eiropas Padomes iestāde. Lai gan sadarbība ar GRECO un Eiropas Padomi ir būtiska, Eiropas Savienības standarti pretkorupcijas jomā ir augstāki nekā Eiropas Padomes standarti, kurā, kā mēs visi zinām, ir 47 dalībvalstis.
Tāpēc es laipni lūdzu un vienlaikus rosinu Padomi saglabāt dokumentā stingru pretkorupcijas nostāju. Mums ir vajadzīga ES politika un ES mehānisms, lai nesaudzīgi apkarotu korupciju un krāpšanu ES iekšienē, un Stokholmas programmā ir jāatspoguļo šī vajadzība un apņēmība.
Michael Cashman
Priekšsēdētāja kungs, apsveicu visus, kas saistīti ar šo ziņojumu, un apsveicu Zviedrijas prezidentūru. Sabiedrības mainās, pateicoties nevis viduvējībai, bet gan drosmei, pārliecībai un redzējumam. Un tas ir apliecinājies šeit Parlamentā, šajā pēcpusdienā.
Mēs runājam par brīvību, drošību un tiesiskumu: trim pamatprincipiem. Tomēr bez vienlīdzības un vienlīdzīgas attieksmes nekad nebūs brīvības, nekad nebūs drošības un pavisam noteikti nekad nebūs tiesiskuma. Tas jo īpaši attiecas uz minoritātēm, kas tik bieži tiek parādītas melīgā un nepatiesā gaismā.
Vienlīdzība un vienlīdzīga attieksme ir vienīgie izturīgie celtniecības materiāli jebkurai civilizētai sabiedrībai. Un tieši tāpēc es esmu lepns, ka varu veicināt un saistīt sevi ar Eiropu, kurā mēs visi esam vienlīdzīgi neatkarīgi no rases, etniskās izcelsmes, reliģijas, uzskatiem, vecuma, invaliditātes, dzimuma vai seksuālās orientācijas, - vienlīdzīgu indivīdu Eiropu, pamatvērtību Eiropu.
Zbigniew Ziobro
(PL) Priekšsēdētāja kungs, Stokholmas programma ir atbilde uz svarīgo jautājumu, kā nodrošināt ES pilsoņu drošību. Tomēr atbilde ne vienmēr ir apmierinoša, jo mums nav vajadzīga pilnīga krimināltiesību un civiltiesību standartizācija. Mums ir vajadzīga tikai šo tiesību jomu saskaņošana un tikai skaidri noteiktās, ierobežotās jomās.
Eiropai visvairāk ir vajadzīga laba sadarbība policijas spēku un tiesībsargājošo iestāžu starpā, lai tiesas spriedumi tiktu efektīvi izpildīti un pret noziedzniekiem tiktu vērsta efektīva tiesvedība neatkarīgi no ES iekšējām robežām. Stokholmas programmā tāpēc ir jānosaka vairāki stimuli un jāpievērš uzmanība šīm jomām. Es vēlos pievērst uzmanību trim jautājumiem saistībā ar dalībvalstu darbības koordināciju.
Pirmkārt, attiecībā uz pārvietošanās brīvību, kas ir viena no mūsu lielākajām vērtībām, ir būtiski, lai mums būtu sadarbība informācijas apmaiņā par noziegumiem, kas rada īpašus draudus sabiedriskajai kārtībai. Šajā gadījumā es jo īpaši domāju par seksuāla rakstura noziegumiem, kas apdraud visvājākos un visneaizsargātākos, proti, bērnus, un Stokholmas dokuments pamatoti pievērš tam uzmanību.
Tik ātri, cik vien iespējams, ir jāsāk veidot Eiropas reģistrs par personām, kas izdara dzimumnoziegumus, jo īpaši par tām personām, kuras šos agresīvos un bīstamos noziegumus vērš pret bērniem. Ieinteresētajām pusēm un organizācijām ir jābūt visplašākajai iespējai piekļūt šai informācijai. Līdz ar pārvietošanās brīvību jānodrošina, lai pārvietotos arī zināšanas un informācija par iespējamām briesmām, lai radītu piemērotu aizsardzību sabiedrībai, tostarp tiem, kuriem risks ir vislielākais, proti, bērniem.
Otrkārt, mums ir jānodrošina efektīva nolēmumu izpilde attiecībā uz noziedznieku īpašumu konfiskāciju. Tas jo īpaši ir saistīts ar efektīvu cīņu pret organizēto noziedzību un nozīmē, ka nolēmumi, kas pieņemti vienā valstī, ļautu atrast un efektīvi konfiscēt īpašumus, ko noziedznieks noslēpis citā valstī. Tas vienlīdz skar arī peļņu, ko noziegums nesis tiešā veidā, kā arī peļņu, ko noziegums nesis netiešā veidā kaut kad vēlāk.
Treškārt, lai gan es piekrītu, ka spriedumi, kas neparedz apcietināšanu, ir piemērota reakcija mazāk nozīmīgos noziegumos, mēs nedrīkstam atstāt bez ievērības to, ka šāds spriedums par apcietināšanu, kas izolē nozieguma veicēju no sabiedrības, dažos īpaši pamatotos gadījumos ir vienīgais reālais un praktiskais veids, kā aizsargāt sabiedrību pret visbīstamākajiem noziegumiem. Tāpēc ir jāpatur prātā, ka šis soda veids arī ir tikai atbildes reakcija uz visnežēlīgākajiem noziegumiem.
Nobeigumā es vēlos apliecināt cieņu par sagatavoto dokumentu un uzsvērt, ka programmas mērķis ir dalībvalstu sadarbības uzlabošana, vienlaikus saglabājot katras valsts tieslietu sistēmas nacionālo raksturu.
Priekšsēdētājs
Tagad ir laiks "brīvajam mikrofonam”. Es nelokāmi ievērošu Reglamentu.
Es vēlos teikt, ka katram no pieciem deputātiem tiks dots vārds vienu minūti un mēs izslēgsim mikrofonu, tiklīdz šī minūte būs beigusies. Tā kā vārdu ir lūguši vairāk nekā piecpadsmit deputāti, mēs noklausīsimies pirmos piecus.
Anna Maria Corazza Bildt
Priekšsēdētāja kungs, vispirms es vēlos izteikt atzinību Stokholmas programmai kā vislabākajam ceļam virzienā uz cilvēku centrētu Eiropu un pateikties ministrei Ask un ministram Billström par viņu redzējumu. Visbeidzot mēs varam doties mājup un stāstīt katram bez atšķirības, ka Eiropa ir domāta viņam; Eiropa ir ar viņu; Eiropa esam mēs.
Protams, Stokholmas programma būs tāda, kādu mēs to veidosim. Dosim tai iespēju! Atbalstīsim to tik plaši, cik vien iespējams, un sāksim to īstenot!
Es vēlos īpaši pateikties par uzmanības pievēršanu bērniem, jo tas nozīmē, ka mēs beidzot varam izstrādāt pastiprinātu rīcību bērnu aizsardzībai, ietverot arī imigrantu bērnus. Ļoti labi, ka mums ir lielāka iespēja apkarot pārrobežu noziedzību, vienlaikus ievērojot indivīda tiesības.
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Anna Hedh
(SV) Priekšsēdētāja kungs, priecājos, ka jautājums par bērnu tiesībām, vardarbību pret sievietēm un cilvēktirdzniecības novēršanu ir risināts pamatīgāk Padomes jaunākajā Stokholmas programmas redakcijā. Man bija nelielas bažas, ka prezidentūra atteiksies no savām prioritātēm. Tagad arī mums ir iespēja veikt uzlabojumus atbilstoši Parlamenta balsojumam.
Tomēr es esmu vīlusies, ka nekas nav minēts par Eiropas bērnu tiesību stratēģijas attīstīšanu, kā to pavisam nesen ierosināja Parlaments. Kā teica komisārs Barrot, Eiropas Savienībai arī turpmāk ir jāiestājas par bērnu tiesībām. Attiecībā uz formulējumu saistībā ar cilvēku tirdzniecību esmu vīlusies, ka prezidentūra nav saglabājusi savu kareivīgumu attiecībā uz saikni starp dzimumtirdzniecību, pakalpojumu tirdzniecību un likumdošanas iespējām šajā jomā. Eiropas Savienībai ir vajadzīgs arī juridisks pamats, apkarojot vardarbību pret sievietēm.
Franziska Keller
Priekšsēdētāja kungs, runāšu tikai par diviem punktiem, kurus mana grupa uzskata par ļoti būtiskiem saistībā ar Stokholmas programmu. Pirmkārt, mēs uzskatām, ka līdzsvara metode, kas šajā programmā ļoti bieži tiek lietota, mazliet iet nepareizajā virzienā. Drošība, mūsuprāt, ir tikai rīks brīvības sasniegšanai, tā nav brīvības pretiniece. Ja mēs neesam brīvi, mēs neesam droši. Mēs uzskatām šo līdzsvaru par mazliet maldinošu.
Otrkārt - par Frontex. Ministre Wallström, ko jūs īsti domājat, kad runājat par Frontex pastiprināšanu? Ko jūs ar to domājat? Jo tas netiek skaidrots nevienā no Stokholmas programmas redakcijām, kuras esmu redzējusi.
Un vai jūs nedomājat, ka varētu būt ārkārtīgi svarīgi - pat vēl svarīgāk - pastiprināt parlamentāro kontroli pār Frontex un beigt ļaut tam sūtīt atpakaļ cilvēkus, kuriem varētu būt iemesls lūgt patvērumu, kā Frontex ir darījis šogad. Es labprātāk redzētu šādu pastiprinājumu. Es uzskatu, ka Stokholmas programmai jābūt labvēlīgai pret visiem, ne tikai pret dažiem ES iedzīvotājiem.
Teresa Jiménez-Becerril Barrio
(ES) Priekšsēdētāja kungs, šodien nav šaubu par Eiropas Savienības apņemšanos cīnīties pret terorismu, un, pateicoties Stokholmas programmai, mēs turpinām gūt panākumus šajā būtiskajā brīvības, drošības un tiesiskuma jomā.
Manuprāt, šīs cīņas pamatā ir bijusi dalībvalstu savstarpēja uzticība, bet tagad, ņemot vērā iespējas, ko paver Lisabonas līgums, ir laiks saskaņot valstu tiesību aktus, lai nebūtu nekādu laika ierobežojumu tiesvedībai pret teroristu noziegumiem, kas jāuzskata par noziegumiem pret cilvēci.
Kad tas notiks, neviens šajā Parlamentā vai jebkurā citā parlamentā neaizstāvēs teroristus, kā tas ir noticis, notiek un var notikt arī turpmāk, kaitējot terorisma upuriem, kuri vēro, kā pret viņu mīļoto cilvēku slepkavām izturas kā pret varoņiem, kamēr viņiem jācieš klusējot.
Tāpēc es lūdzu Parlamentu virzīties uz priekšu vai pieņemt Eiropas Hartu par terorisma upuru tiesībām, aizstāvot piemiņu.
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Sylvie Guillaume
(FR) Priekšsēdētāja kungs, kā var spriest pēc piezīmēm, daudzi šīsdienas runātāji uzskata, ka Stokholmas programma ir pelnījusi gūt visplašāko iespējamo atbalstu un radīt vērienīgu programmu. Tas būs mērķis rītdienas rezolūcijai, kas tiks nodota balsošanai.
Es izsaku nožēlu, ka rezolūcijā nav atstāta atsauce uz ES nepilsoņu tiesībām vēlēt un garantētu piekļuvi veselības aprūpei slimiem migrantiem. Tomēr es vēlos pieminēt dažu svarīgu punktu pieņemšanu, piemēram, prasību pieņemt direktīvu pret diskrimināciju; prasību par pārvietošanās brīvību Eiropas pilsoņiem un viņu ģimenēm - cik saprotu, tas attiecas uz visām ģimenēm; prasību novērst šķēršļus ģimeņu atkalapvienošanās tiesību izmantošanai; un aizliegumu aizturēt apcietinājumā nepilngadīgos bez pavadoņa, un tie ir tikai daži svarīgie punkti.
Manuprāt, Stokholmas programmas panākumu var novērtēt, pamatojoties uz to, cik daudz uzmanības pievērsts četriem aspektiem: konkrētiem sasniegumiem, kas dod labumu pilsoņiem; tam, cik rūpīgi tiek respektēts Eiropas Parlamenta jaunais pienākums - koplēmums kā pievienotā vērtība; tam, cik kvalitatīvi valstu parlamenti piemēro Stokholmas programmu; tam, cik lielā mērā pilsoņi, jo īpaši Eiropas jaunieši, apzinās tajā ietvertās vērtības.
Turpmāk īstenošanai ir jāpievērš tikpat daudz uzmanības kā pieņemšanai ...
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Priekšsēdētājs
Mēs esam beiguši uzstāšanās procedūru pie brīvā mikrofona. Man ir žēl, ka pārējie desmit vai divpadsmit deputāti nevarēja izteikties, bet tas nav iespējams, ņemot vērā, cik ļoti mēs esam nokavējušies, kā arī Reglamentu, kas mums ir obligāts.
Beatrice Ask
Priekšsēdētāja kungs, paldies jums par visiem viedokļiem. Faktiski man nav žēl, ka desmit deputāti nevarēja izteikties. Es esmu ļoti priecīga, redzot jūsu apņēmību, ko jūs parādāt šajos svarīgajos jautājumos.
Kāds teica, ka šī programma ir vērienīga. Patīkami to dzirdēt, jo darbs ir bijis vērienīgs, kā arī praktisks tādā nozīmē, ka mēs gribējām savienot redzējumu ar pragmātisku pieeju attiecībā uz situācijas uzlabošanu pilsoņiem. Klausoties šķita, ka daudzi no jums ir vienisprātis vismaz ar programmas projekta galvenajām idejām, kuras mēs šodien izskatījām.
Ļaujiet man komentēt divas jomas. Pirmā ir jautājums par formu. Šīsdienas debates bija mazliet juceklīgas - ja tā drīkstu teikt -, jo daži cilvēki atsaucās uz Stokholmas programmu, bet faktiski viņi runāja par interesantu priekšlikumu rezolūcijai, par kuru jūs debatēsiet un pieņemsiet lēmumu Parlamentā, citiem vārdiem sakot, par jūsu uzskatiem par projektu, ko iesniegusi prezidentūra.
Kāds no runātājiem debašu sākumā prasīja: "Kāpēc mēs apspriežam vienu projektu, ja ir jau jauns projekts?” Eiropas Parlaments faktiski ir veicis pusi diskusiju un sarunu, kas pašlaik turpinās. Projekts mainās visu laiku, un piektdien vai nedēļas beigās būs cits projekts. Tomēr deputātiem, kas domāja, ka viņiem iedots vecs dokuments, es varu teikt, ka mēs prezidentūras tīmekļa vietnē vienmēr esam publicējuši visjaunāko projekta variantu. Tiem deputātiem, kuri vēlas būt informēti un redzēt, kas notiek ar šo projektu un kā jūsu debates iespaido gala rezultātu, vajadzētu nodrošināties ar mūsu publicētajiem dokumentiem.
Prezidentūrai ir bijis ārkārtīgi svarīgi strādāt pārredzami un atklāti. Tieši tāpēc mēs ļoti daudz diskutējam. Tie desmit deputāti, kuriem šodien nebija iespējas izteikt savu viedokli šeit, tiek aicināti sūtīt vēstuli e-pastā man vai Billström kungam. Tas ir ļoti vienkārši; adrese ir beatrice.ask@justice.ministry.se un Billström kunga adrese ir tajā pašā formātā. Jūs varat atsūtīt mums savu viedokli, lai tas tiktu ņemts vērā. Mums jāsāk strādāt mūsdienīgi, un Zviedrijas prezidentūra uzskata atklātību par mūsdienīgu. Es ar interesi gaidu rezolūciju un tās iznākumu, jo es saskatu lielu atbalstu dažiem uzskatiem, niansēm un uzsvariem, kas ir rezolūcijā. Mēs, protams, rūpīgi tos izskatīsim.
Ir arī daži politiski jautājumi, kurus es vēlos pieminēt. Pirmkārt, divi deputāti, no kuriem viens ir Batten kungs, nosauca konkrētus piemērus par to, kā tiek ietekmēti pilsoņi - varbūt citā valstī -, un, pēc viņu domām, šie nosacījumi nav sevišķi labi. Tie ir tipiski piemēri uzticības trūkumam citām tiesību sistēmām. Šajā gadījumā mums ir divas izvēles: pirmā ir ieteikt mūsu pilsoņiem palikt mājās, jo vislabākā tiesību sistēma mums vienmēr ir mājās. Tomēr, ja mēs uzskatām, ka mūsu pilsoņi arī turpmāk izmantos brīvas pārvietošanās iespējas doto priekšrocību, tad, iespējams, ir laiks padomāt par to, kā varam uzlabot procedūru tiesības un citus aspektus visā Savienībā kopumā. Tieši tāds ir Stokholmas programmas mērķis. Tāpēc es esmu tik ļoti gandarīta, ka mēs esam spējuši sākt procedūru tiesību stiprināšanu, lai garantētu, ka katrs par noziegumu aizdomās turētais vai nozieguma upuris, kas iesaistīts tiesvedības procesā Eiropā, reāli saņemtu palīdzību ar tulkojuma un tulka palīdzību. Šīs pamattiesības var atrast Eiropadomes konvencijās un citur, bet nav atrodamas praksē. Tagad mēs varam to mainīt, un tieši tas mums jādara.
Macover kundze uzdeva jautājumu par korupciju un finanšu noziegumiem un pauda uzskatu, ka formulējums šajā jautājumā ir vājš. Es vēlos teikt, ka šī ir ļoti skaidra iedaļa ar augstām prasībām. Tam, ka mēs pieminam Valstu grupu pret korupciju (GRECO), nav nekāda sakara ne ar mūsu nodomu pieņemt zemāka vēriena ieceres viņu uzskatu dēļ, ne arī ar to, kas ir teikts Stokholmas programmā. Tajā ir teikts, kā līdzās daudziem citiem uzdevumiem mūsu mērķis ir cieši sadarboties ar šo svarīgo iestādi šajos jautājumos, jo mums ir vajadzīga nauda, ja gribam apkarot organizēto noziedzību. Es uzskatu, ka tas ir svarīgi.
Daudzi pieminēja subsidiaritāti. Es domāju, ka pašlaik apspriežamajā priekšlikumā ir izteikta ļoti skaidra nostāja, ka ES sadarbībai tieslietu un iekšlietu jomā ir jāveido pievienotā vērtība. Visam, kas tiek risināts valsts līmenī, ir jābūt tiesīgam tur palikt. Tad, kad mums ir vajadzīga sadarbība, mums jāizmanto ES iestādes. Es nedomāju, ka mēs atņemam mūsu nacionālajām valstīm to tiesības, tieši otrādi, mēs nodrošinām pievienotu vērtību, kas varētu dot labumu visiem pilsoņiem.
Nobeigumā es vēlos runāt par privātuma un datu aizsardzības jautājumu, kas ir būtisks un svarīgs debašu jautājums. Manuprāt, Borghezio kungs bija tas, kurš to pieminēja un kuram šķita, ka Stokholmas programma, kāda tā pašreiz ir, rada lielas bažas. Cita starpā viņš pauda bažas par pārraudzību un lielām datubāzēm. Viņš arī salīdzināja mūsu pašreizējo darbību šajā jomā ar situāciju, kāda bija bijušajā Austrumvācijā un komunistiskajās valstīs, kas savulaik pastāvēja Eiropā. Es domāju, ka šāds arguments ir pilnīgi nepamatots. Austrumvācijā nebija ne datu aizsardzības, ne demokrātijas un nebija pilsoņu pamattiesību - trīs svarīgu faktoru, kas ir būtiski mūsu sadarbībā. Stokholmas programmā tiek pastiprināti noteikumi par datu aizsardzību, indivīdu tiesību ievērošanu un demokrātiju un tiek noteikts daudz dažādu ierobežojumu. Faktiski informācijas stratēģija, ko gribam, lai ES izstrādātu, līdzsvaro metodisku un efektīvu informācijas apmaiņu ar stingrām prasībām privātuma aizsardzībai un drošai datu pārvaldībai, kā arī prasību, lai informācija netiktu saglabāta ilgstoši. Lūdzu, jūs varat izlasīt šīs iedaļas vēlreiz, jo tās ir ļoti skaidras. Tas ir progress, par ko mēs esam saņēmuši uzslavu arī no ES ombuda, kas strādā pie tā.
Visbeidzot kāds teica, ka mums būtu jāpadara Stokholmas programma "taustāmāka". Programmā ir daudz ļoti taustāmu un praktisku elementu, bet īstais darbs sāksies tagad. Daži deputāti norādīja, ka rezolūcija bija jāizstrādā ļoti saspringtos termiņos un ka bija ļoti grūti paveikt visu laikus. Es varu jums teikt, ka būs vēl sliktāk. Tiklīdz būsim pieņēmuši Stokholmas programmu, jūs tiksiet iesaistīti svarīgā darbā, kas ir jāizdara, īstenojot un risinot dažādo priekšlikumu nianses. Būs ne vien ļoti maz laika un liela spriedze, bet arī lieli izaicinājumi un lielas iespējas veikt pārmaiņas. Liels paldies jums par jūsu viedokli un, kā jau teicu, lūdzu, izmantojiet internetu, ja gribat kontaktēties ar prezidentūru tuvākajās dienās.
Tobias Billström
Priekšsēdētāja kungs, godātie deputāti! Es, protams, pilnīgi piekrītu tam, ko Ask kundze tikko teica par vispārējiem secinājumiem saistībā ar programmu. Paldies jums visiem par konstruktīvo viedokli, ko šodien šeit izklāstījāt.
Es vēlos arī pateikties trīs komiteju - Konstitucionālo jautājumu komitejas, Juridiskās komitejas un Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas - priekšsēdētājiem par ļoti konstruktīvo sadarbību šajos jautājumos. Kā es teicu savā ievadrunā, tas patiešām norāda, ka visas iesaistītās puses uzņemas būtisku atbildību, kas, manuprāt, ir kaut kas tāds, par ko mums ir iemesls ļoti lepoties.
Es vēlos uzsvērt sadarbības nozīmi visās šīs programmas svarīgajās jomās. Busuttil kungs savā runā salīdzinājumam izmantoja iekšējā tirgus apjomus, kas, manuprāt, nav nepareizi, jo šis projekts ir līdzīgs pēc lieluma un nozīmības. Vārds, kas, protams, ir daudzkārt izskanējis politiskajās sarunās par patvēruma un migrācijas jautājumiem iepriekšējos gados, ir solidaritāte. Visas dalībvalstis piekrīt, ka solidaritāte ir jāpalielina, turklāt ne tikai solidaritāte dalībvalstu starpā, bet arī solidaritāte starp ES un trešām valstīm. Tā ir doma, kuru mēs gribam izplatīt ar Stokholmas programmu.
Kā es teicu ievadā, mēs uzskatām, ka šim sarežģītajam jautājumam ir vajadzīgi ļoti plaši un ilgtspējīgi risinājumi, kas caurvij visu politikas darbības telpu. Tas ir viens no iemesliem, kāpēc Stokholmas programmā nav atsevišķas iedaļas par solidaritāti. Tās vietā visos jautājumos ir iekļauts solidaritātes elements.
Globālajai pieejai migrācijai ir jākļūst par vienu no svarīgiem sākuma punktiem šajā kontekstā. Frontex nozīme ir jānostiprina. Keller kundze to pieminēja savā runā. Es vēlos pateikt ļoti skaidri, ka Frontex viens pats neatrisina šo problēmu. Frontex ir atbildīgs par dalībvalstu robežkontroles koordināciju, bet tam nav mandāta, piemēram, attiecībā uz glābšanu jūrā. Situācija Vidusjūrā būtībā nav robežkontroles problēma. Tā ir problēma, kas prasa vairākus dažādu pasākumu veidus. Lielāka sadarbība starp izcelsmes un tranzīta valstīm ir īpaši svarīga. Mums ir jādod ieguldījums sadarbības attīstībā arī palīdzības veidā. Es domāju, ka ir svarīgi uzsvērt, ka tagad, kad mums ir Lisabonas līgums, Eiropas Parlaments būs vislielākā mērā iesaistīts visos šajos aspektos un šajās jomās palielināsies demokrātiska kontrole.
Pamatojoties uz visu, kas šodien tika pateikts, manuprāt, ir svarīgi arī uzsvērt, ka Lisabonas līgums patiešām ienesīs īstas un svarīgas pārmaiņas. Tās, protams, ir lielas pārmaiņas, kad parastā likumdošanas procedūra tiks aizvietota ar tādu procedūru, kura palielina Eiropas Parlamenta nozīmi likumdošanas procesā vairākās jomās. Tādējādi es nepievienojos Keller kundzes bažām, ko viņa šodien pauda attiecībā uz šiem jautājumiem. Tieši otrādi, es domāju, ka mēs redzam milzīgu progresu ceļā uz lielāku demokrātisku kontroli šajā politikas jomā.
Priekšsēdētāja kungs, tāpat kā mana kolēģe Ask kundze es vēlos nobeigumā teikt, ka jūs esat vairāk nekā gaidīti sūtīt savu viedokli mums, izmantojot e-pastu, ja jums nebija iespējas to izklāstīt šeit šodien.
Jacques Barrot
Priekšsēdētāja kungs, es vēlos uzsvērt jūsu trīs komiteju veiktā darba kvalitāti: tā ir Juridiskā komiteja ar Casini kungu; Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komiteja ar López Aguilar kungu; un Konstitucionālo jautājumu komiteja. Tās ir veikušas ārkārtīgi interesantu darbu, un tas palīdzēs mums un Zviedrijas prezidentūrai nodrošināt skaidri formulētu Stokholmas programmas redakciju.
Kā teica Busuttil kungs, ir taisnība, ka pilsoņiem ir iekšējais tirgus, bet viņiem faktiski nav tiesiskuma, drošības un brīvības telpas, lai gan, pateicoties Šengenai, pārvietošanās brīvība ir nodrošināta. Mums ir jāsaglabā tās nestais labums. Es gribu piebilst, ka vadlīnijas pret ļaunprātīgu izmantošanu ir jau publicētas.
Es vēlos teikt, ka šis dokuments man šķiet labi izsvērts. Pēc dažādu cilvēku dažādo ieceru noklausīšanās šis dokuments iegūst noteiktu līdzsvaru. Es teiktu arī, ka mēs Stokholmas programmas projektu radām pasaulē, kurā plešas plašumā organizētā noziedzība, kibernoziegumi un terorisms un kurā mums acīmredzot ir jāaizsargā sevi. Tieši tā Eiropa var radīt pievienoto vērtību.
Es vēlos arī teikt, ka arvien biežāk šajā tiesiskajā telpā mums ir pilsoņi un dzīvesbiedri, kuriem ir divas pilsonības, un tāpēc arī šeit viņiem ir jābūt iespējai izmantot savas tiesības dažādās dalībvalstīs, kurās viņi atrodas.
Es ļoti vēlos uzsvērt to, ka mēs esam panākuši progresu attiecībā uz procedūru garantijām, kā to ļoti labi izskaidroja Ask kundze, un tas ir ļoti svarīgs Stokholmas programmas aspekts. Jūs pieminējāt piemēru par Lielbritānijas pilsoni Grieķijā. Ja būtu noteiktas obligāti nepieciešamās procedūras, tas situāciju būtiski atvieglotu. Turklāt, citējot teicienu, ko lietoja Coelho kungs, es teiktu ka ir noiets tāls ceļš no Tamperes.
Es piebilstu, ka mēs nevaram pieņemt arī nosaukumu "cietoksnis Eiropa”. Billström kungs par to jau runāja. Arī tā ir līdzsvarotas Eiropas migrācijas politikas garantija. Ja mēs noraidām nelegālu, slepenu imigrāciju, tad tam visam iemesls ir cilvēktirdzniecība un organizētā noziedzība, kas aiz tās slēpjas. Nav noliedzams, ka tas ir fakts. Turklāt esmu pārliecināts, ka mums patiešām ir izdevies piedāvāt patvēruma politiku, kas atbilst Eiropas augstsirdības principiem.
Es acīmredzot nespēju atbildēt uz visiem jautājumiem, priekšsēdētāja kungs, jo laiks ir ierobežots. Es vienkārši vēlos teikt, ka šī Stokholmas programma ir, kā Ask kundze teica, ļoti pragmātiska un ka tāpēc tā iekļausies rīcības plānā, ko Spānijas prezidentūra gatavojas īstenot, un jūs, dāmas un kungi, tādējādi arī būsiet likumdevēji. Es noteikti uzskatu to par iedarbīgu līdzekli, lai virzītos uz priekšu brīvības, drošības un tiesiskuma jomā, un to pilsoņi tik ļoti vēlas.
Esmu pateicīgs Parlamentam par padarīto darbu un par to, ko tas vēl darīs turpmāk, līdzdarbojoties likumdošanā tiesiskuma un drošības jomā.
Priekšsēdētājs
Debašu noslēgumā es esmu saņēmis vienu rezolūcijas priekšlikumu, kas iesniegts saskaņā ar Reglamenta 110. panta 2. punktu.
Debates tiek slēgtas.
Balsojums notiks rīt plkst. 12.00.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Elena Oana Antonescu  
Pēdējos gados ES darba kārtībā arvien mazāk uzmanības ir pievērsts cilvēktiesību aizstāvēšani un veicināšanai un par politisko prioritāti ir kļuvusi dalībvalstu drošība. ES brīvības, drošības un tiesiskuma telpā sācies izšķirošais etaps. Māstrihtas līgums ieviesa tādus aspektus attiecībā uz tieslietām un iekšlietām Kopienas līmenī, kuri līdz šim tika stingri risināti starpvaldību līmenī. Tamperes un Hāgas programmas nodrošināja svarīgu politisku impulsu šīs politikas konsolidēšanai. Stokholmas daudzgadu programma savukārt nosaka prioritātes nākamiem 5 gadiem, lai brīvības, drošības un tiesiskuma telpas radītie labumi kļūtu par reālu ieguvumu pilsoņiem. Programma tiks īstenota pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā. Ieviešot koplēmuma procedūras kā parastu likumdošanas procedūru, Eiropas tieslietu un iekšlietu politika un saskaņā ar to pieņemtie pasākumi tiks pakļauti parlamentārai kontrolei.
Kinga Gál  
Stokholmas programmas izstrādes laikā mūsu mērķis bija likt Eiropas pilsoņiem apzināties taustāmos labumus, ko sniedz brīvības, drošības un tiesiskuma telpa. Taču Eiropas radīšana tās pilsoņiem ir daudz kas vairāk nekā tikai programmas izstrāde. Līdz ar Lisabonas līgumu pilsoņiem paveras jauna dimensija savu interešu apliecināšanai. Tiesības, brīvības un principi, kas pasludināti Pamattiesību hartā, ir ieguvuši saistošu spēku. Eiropas Savienība tagad var parakstīt Eiropas Padomes nolīgumu par cilvēktiesību aizsardzību. Šim tiesību aktam ir jāstājas spēkā tik ātri, cik vien iespējams. Mums ir jābūt skaidram šo saistību ieviešanas plānam, lai jaunajām tiesību struktūrām tiktu dots pienācīgs saturs.
Tas būs Spānijas nākamās prezidentūras uzdevums. Cilvēktiesību, tostarp minoritāšu tiesību, process saskaņā ar Kopienas tiesībām ir sācies ar Lisabonas līguma stāšanos spēkā. Stokholmas programma liks noteikt politiskās prioritātēs šajā procesā, lai piešķirtu saturu konkrētiem rīcību plāniem, kas paredzēti turpmākiem gadiem. Šis process palielinās ne tikai Eiropas Savienības iespējas pēc 1. decembra, bet arī tās atbildību.
Kinga Göncz  
Viena no Stokholmas programmas prioritārajām jomām būs pamattiesību izpilde. Pamattiesību hartai kļūstot saistošai un ES parakstot Eiropas Cilvēktiesību konvenciju, Eiropas Savienības pienākums ir stiprināt Eiropas saistības attiecībā uz cilvēktiesībām un dot savu ieguldījumu, lai Eiropas pilsoņi pēc iespējas labāk apzinātos savas tiesības.
Tie noteikti ir lietderīgi pasākumi, jo cilvēktiesību pamatprincipiem pastāvīgi jāpievērš uzmanība un mums vēl ir daudz darāma šajā jomā arī Eiropas Savienībā. Diskriminācijas pieaugums un neiecietība kļūst arvien nopietnāka sociālā problēma. Nacionālās un etniskās minoritātes, jo īpaši romi, geji un cilvēki ar invaliditāti, saskaras ar kādu no diskriminācijas veidiem ik dienas. Tāpēc ir svarīgi katrai dalībvalstij konsekventi īstenot pašreizējās direktīvas un Padomei attiecināt aizsardzību uz katru riska grupu, pieņemot jauno visaptverošo direktīvas projektu.
Ekonomiskās krīzes rezultātā pastiprinās rasisms un ksenofobija, kā arī palielinās šo problēmu izraisīto noziegumu skaits. Saskaņā ar Pamattiesību aģentūras viedokli statistikas dati nesniedz patiesu ainu par reālo situāciju, jo daudzos gadījumos upuri nezina par savām tiesībām un nevēršas pie varas iestādēm. ES iestādēm un dalībvalstīm ir kopēja atbildība par šīs situācijas maiņu. Mums jāizstrādā noteikumi Eiropas līmenī, kas var nodrošināt, lai Eiropa un tās dalībvalstis turpinātu aizsargāt dažādību un neatstātu nekādu vietu vardarbībai.
Joanna Senyszyn  
Stokholmas programma nosaka Eiropas Komisijai pienākumu iesniegt priekšlikumu par Eiropas Savienības pievienošanos Eiropas Cilvēktiesību konvencijai. Tas ir svarīgs un nozīmīgs pasākums, kas ļaus mums izveidot vienotu obligātu pamattiesību aizsardzības līmeni Eiropā. Pievienojoties konvencijai, ES iestādes būs pakļautas ārējai, neatkarīgai uzraudzībai attiecībā uz ES tiesību aktu un darbību atbilstību Eiropas Cilvēktiesību konvencijai. Vienlaikus ES varēs aizstāvēt savu nostāju Eiropas Cilvēktiesību tiesā. Ar to būs izskausta pretrunu rašanās iespēja starp Eiropas Kopienu Tiesas nolēmumiem un Eiropas Cilvēktiesību tiesas nolēmumiem.
Atsaucoties uz rezolūcijas priekšlikuma 16. punktu, es aicinu nekavējoties sākt sarunas par ES pievienošanos Eiropas Cilvēktiesību konvencijai. Saistībā ar apspriežamo rezolūciju es iestājos par Polijas tūlītēju izstāšanos no Pamattiesību hartas protokola piemērošanas Polijai un Apvienotajai Karalistei. Stājoties spēkā Lisabonas līgumam, Pamattiesību harta attieksies uz visiem pasākumiem, kas tiks veikti kopējā brīvības, drošības un tiesiskuma telpā. Apkaunojoši, ka labējā spārna iestādes Polijas Republikā, pakļaujoties katoļu baznīcas hierarhijas spiedienam, liedz poļiem tiesības, kuras tiem pienākas. Polijas pilsoņiem ir jābūt iespējai izmantot savas tiesības tādā pašā veidā, kā tās izmanto pārējo dalībvalstu pilsoņi. Ja mēs negribam, ka poļi kļūst par otršķirīgiem pilsoņiem Eiropas Savienībā, Pamattiesību harta ir jāpieņem kopumā.
Csaba Sógor  
Svarīga Stokholmas programmas daļa attiecas uz lielāku aizsardzību nelabvēlīgām riska grupām. Brīvības, drošības un tiesiskuma telpas radīšana nav iedomājama bez jebkādas diskriminācijas aizlieguma. Tomēr aizliegums nav pietiekami plašs. Eiropas Savienībai ir jāsāk konkrēta darbība pret diskriminējošiem pasākumiem, jo tas ir vienīgais iespējamais veids, kā pienācīgi izturēties pret visiem Eiropas pilsoņiem šajā telpā. Es vēlos pieminēt tikai vienu no šiem diskriminējošajiem pasākumiem, kas ietekmē tradicionālās nacionālās minoritātes. Pašlaik notiek arī lingvistisks genocīds divās ES valstīs. Tāpēc es lūdzu Eiropadomi un nākamo Spānijas prezidentūru veltīt lielāku uzmanību diskriminējošu pasākumu novēršanai Stokholmas programmas īstenošanā. Pretējā gadījumā šī programma neaizstāvēs katra ES pilsoņa intereses, bet tikai lielo tautu pārstāvju intereses.
