IV. konference OSN o nejméně rozvinutých zemích
Předsedající
Dalším bodem na programu je rozprava o prohlášeních Rady a Komise o IV. konferenci Organizace spojených národů o nejméně rozvinutých zemích.
Zsolt Németh
úřadující předseda Rady. - Pane předsedající, Evropská unie je pevně odhodlána dosáhnout úspěchu na IV. konferenci Organizace spojených národů o nejméně rozvinutých zemích, která se bude konat ve dnech 9.-13. května 2011 v Istanbulu. Má za to, že tato konference poskytuje významnou příležitost ke zvýšení podpory nejméně rozvinutých zemí.
Rada zcela nedávno přijala závěry, které mají posloužit jako pokyny pro vyjednavače EU během přípravného procesu a na konferenci. Zvýšená pozornost k nejméně rozvinutým zemím je nezbytná z hlediska našeho společného úsilí o dosažení rozvojových cílů tisíciletí. Proto jsme pevně odhodláni podporovat udržitelný rozvoj podporující začlenění všech nejméně rozvinutých zemí, které představují nejchudší a nejslabší část mezinárodního společenství a pro které je také typická mimořádně velká citlivost k vnějším hospodářským šokům, přírodním pohromám a katastrofám zaviněným člověkem a k přenosným chorobám.
Důrazně podporujeme výsledek, který se zaměří na oblasti a opatření, jež mohou reálně přispět k uspokojení konkrétních potřeb nejméně rozvinutých zemí a které mohou být výrazem poučení z Bruselského akčního programu z roku 2001 v tom smyslu, že zůstane zachována soudržnost s rozvojovými cíli tisíciletí a budou stanoveny konkrétní záměry a cíle pro nejméně rozvinuté země. Základem je dlouhodobý závazek prostřednictvím obnoveného partnerství s nejméně rozvinutými zeměmi, jež bude obsahovat vhodná opatření v rychle se měnícím světě.
Evropská unie je zejména toho názoru, že výsledek istanbulské konference by se měl zaměřit na tři hlavní cíle: za prvé na boj proti zranitelnosti a křehkosti nejméně rozviných zemí a další posilování jejich odolnosti vůči šokům; za druhé na vytváření příhodného prostředí pro udržitelný rozvoj nejméně rozvinutých zemí; za třetí na podporu udržitelného hospodářského růstu nejméně rozvinutých zemí podporujícího jejich začlenění. Z těchto cílů bude Evropská unie vycházet ve svých diskusích s nejméně rozvinutými zeměmi v průběhu celého přípravného procesu a během konference samotné.
Evropská unie vždy stála v čele úsilí mezinárodního společenství na podporu nejméně rozvinutých zemí a je jejich největším dárcem. Je nejúspěšnějším rozvojovým partnerem z hlediska plnění svých závazků, hlavně pokud jde o přístup na trh, pravidla původu a zmírnění zadlužení. Dosáhla významného pokroku v oblasti oficiální rozvojové pomoci a také v oblasti soudržnosti rozvojových politik.
Některé nejméně rozvinuté země dosáhly za posledních deset let solidního hospodářského růstu a pokroku v oblasti rozvoje, avšak uznáváme, že celkově byl pokrok nerovnoměrný. Zbývá ještě vykonat velké množství práce, zejména v subsaharské Africe a v zemích, které se nacházejí v konfliktních či zranitelných situacích. Proto EU nedávno potvrdila svůj závazek, že v rámci celkového závazku oficiální rozvojové pomoci splní kolektivně cíl, jímž je poskytnout 0,15-0,20 % svého HNP nejméně rozvinutým zemím.
Primární odpovědnost za svůj vlastní vývoj nesou nejméně rozvinuté země samy a pomoc společenství dárců by měla být založena na iniciativě a plné odpovědnosti přijímajících zemí. Evropská unie také zdůrazňuje vzájemnou závislost mezi celkovým pokrokem dosaženým v nejméně rozvinutých zemích a zlepšováním v oblasti řádné správy věcí veřejných, demokracie, lidských práv a rovnosti mužů a žen.
A konečně jsme současně také pevně přesvědčeni, že je povinností všech zemí poháhat rozvojovým zemím vymanit se z chudoby a dosáhnout pokroku při plnění rozvojových cílů tisíciletí. Pokrok v nejméně rozvinutých zemích navzájem souvisí s kvalitou a soudržností politik rozvojových partnerů. Důrazné úsilí by se proto mělo zaměřit na zvyšování účelnosti a účinnosti mechanismů pomoci a na dodržování již existujících závazků. K dodržování těchto závazků EU při různých příležitostech vyzývá i ostatní dárce. Svůj spravedlivý díl pomoci by nejméně rozvinutým zemím měly poskytovat také rozvíjející se ekonomiky.
Štefan Füle
člen Komise. - Pane předsedající, Komise je odhodlána dosáhnout úspěchu na IV. konferenci Organizace spojených národů o nejméně rozvinutých zemích v Istanbulu, dát nový politický impuls pro růst podporující začlenění, udržitelný rozvoj a omezení chudoby v nejméně rozvinutých zemích. Toto naše přesvědčení a tento náš závazek jsou vyjádřeny z závěrech Rady o pokynech pro účast EU na nadcházející konferenci, které byly přijaty v minulém týdnu dne 31. března. Jsem také velmi rád, že mohu konstatovat, že Parlament bude mít v delegaci, která se konference zúčastní, silné zastoupení.
Mnohé nejméně rozvinuté země dosáhly pokroku ve svém rozvoji, ale pokrok je nerovnoměrný a zbývá ještě vykonat mnoho práce. Příliš málo nejméně rozvojových zemí se z této kategorie vymaňuje a většina jich zaostává v plnění rozvojových cílů tisíciletí. My, dárci, stejně jako nejméně rozvinuté země samy si musíme vzít důkladné poučení z úspěchu některých nejméně rozvinutých zemí, jakož i z provádění Bruselského akčního programu.
Pro úspěch konference je zcela nezbytné globální partnerství a vzájemná odpovědnost. Rozvoj je společným úsilím. Rozvojové země mají hlavní odpovědnost za svůj vlastní rozvoj tím, že plánují a provádějí vhodné politiky a usilují o řádnou správu věcí veřejných.
Pokud jde o nejméně rozvinuté země, je Evropská unie jejich nejúspěšnějším rozvojovým partnerem z hlediska plnění svých závazků, zejména pokud jde o přístup na trh, pravidla původu a zmírnění zadlužení. Evropská unie je největším dárcem pomoci nejméně rozvinutým zemím a dosáhla značného pokroku v oblasti oficiální rozvojové pomoci, když za posledních deset let svou pomoc těmto zemím ztrojnásobila.
V Istanbulu Evropská unie vyzve ostatní dárce a rozvojové partnery, aby splnili své závazky a ambice. Rozvinuté země jsou povinny pomoci rozvojovým zemím vymanit se z chudoby. V tomto kontextu globálního partnerství by svůj podíl měly odvést také rozvíjející se ekonomiky.
Pro každou z těchto zemí má zásadní důležitost udržitelný růst a dlouhohobě spravedlivý růst podporující začlenění. Rozhodující úlohu v této souvislosti musí sehrát soukromý sektor, který díky tomu, že vytváří bohatství a zaměstnanost, může značně ovlivnit životy lidí.
Značný je potenciál obchodu jako hnací síly růstu a zaměstnanosti. Evropská unie nicméně chce zdůraznit vzájemnou závislost mezi pokrokem v nejméně rozvinutých zemích a lidskými právy, rovností mužů a žen, demokracií, řádnou správou věcí veřejných, mírem a bezpečností.
Pokrok v nejméně rozvinutých zemích navzájem souvisí s kvalitou a soudržností politik rozvojových partnerů. Důrazné úsilí by proto mělo být zaměřeno na zvyšování účelnosti a účinnosti mechanismů pomoci a také na soudržnost rozvojových politik.
Předsednictví již oznámilo tři priority, taže bych pouze dodal, že konference by měla řešit také otázku vystoupení. Evropská unie bude vyzývat k přijetí systematičtějšího mechanismu poskytování časově omezených koncesí a podpory vystupujícím zemím. Komise je přesvědčena, že tento nový podnět povede k výraznému zvýšení počtu zemí, které během příštího desetiletí vystoupí z kategorie nejméně rozvinutých zemí.
Eleni Theocharous
Pane předsedající, pane ministře, pane komisaři, jak jste, pane Némethe, zcela správně řekl, závěry Rady spolu se závazky přijatými Evropskou unií musí doprovázet účinná opatření na podporu celkového úsilí. Zastoupení Evropského parlamentu na konferenci OSN o nejméně rozvinutých zemích v Istanbulu bude samozřejmě "vyzbrojeno” dobrým usnesením, které vyjadřuje uspokojivé postoje. Existuje však určitý problém týkající se statusu tohoto zastoupení, protože jako pozorovatelé se nebudou moci přímo zapojit a myslím si, že Komise a předseda Barroso by mohli významně zasáhnout, aby tuto situaci změnili. Růstu a bezpečnosti v Evropské unii a kontroly migračních toků nemůže být dosaženo, když přibližně miliarda občanů žije v utrpení a chudobě.
Zdálo by se, že úsilí o rozvoj nejméně rozvinutých zemí je nutné revidovat, protože nejméně rozvinuté země sice také nesou svůj díl viny, avšak mechanismy používané k prolomení začarovaného kruhu chudoby se jeví jako neefektivní.
Poukázala bych na to, že bohatství nedostatečně rozvinutých zemí využívají cizinci a že v těchto zemích převládají takové rysy jako nedostatek demokracie, korupce a nejistota. Z toho všeho vyplývá nedostatek základní infrastruktury ve školství, zdravotnictví, komunikacích, prvotní výrobě, v odvětvích zemědělství, bankovnictví a veřejné správy. Myslím si, že v Istanbulu by mohly být mechanismy upraveny tak, aby se zlepšil přístup k problému chudoby.
Thijs Berman
Pane předsedající, hospodářský růst o 7 %, značné zvýšení počtu dětí navštěvujících základní školu, více zemí, jejichž lid požaduje demokracii: v nejméně rozvinutých zemích Afriky bylo za posledních 10 let dosaženo značného pokroku. Tyto země usilují o lepší správu věcí veřejných a mobilizují své vlastní finanční zdroje. Hlavním přínosem bohatých zemí je zmírnění dluhové zátěže a zajištění dostupnosti očkovacích vakcín. Nejsme však ještě na konci, protože rychlý hospodářský růst v nejchudších zemích není doprovázen tomu odpovídajícím snižováním chudoby.
Seznam nejchudších zemí zůstává po několik desetiletí prakticky neměnný. Počet lidí, kteří žíjí z příjmu nižšího než 1 USD na den se snížil, ale počet lidí, kteří žijí z příjmu nižšího než 2 USD na den zůstává stejný. Bohaté země raději udržují u moci zkorumpované režimy, než aby uvažovaly o spravedlivém rozdělování zdrojů. Je proto absurdní a cynické říkat, že rozvoj nefunguje. Nedáváme mu dostatečnou šanci.
Konference OSN v Istanbulu z toho bude muset vyvodit některé závěry. Mnohem větší pozornost bude nutné věnovat spravedlivému rozdělování bohatství v rámci nejchudších zemí samých. To poskytne stabilitu a spravedlivé rozdělování. Odstraní to napětí a přinese mír. Sociální spravedlnost také dokáže zajistit větší hospodářský rozvoj než nerovnost typická pro diktatury, ovládané malou skupinkou na samé špičce. Země s demokracií dosahují spravedlivého rozdělování mnohem rychleji než diktatury. Řádná správa věcí veřejných nás více přiblíží k dosažení rozvojových cílů tisíciletí.
Musíme také dělat více pro veřejné zdraví. Pro rodinu v chudé zemi je nemoc finanční pohromou. Nemoc je luxus, který si nikdo nemůže dovolit. Musíme proto usilovat o financování zdravotní péče prostřednictvím zdravotního pojištění, aby byly dostupné nejen vakcíny, ale také kvalitní nemocnice a polikliniky.
Charles Goerens
jménem skupiny ALDE. - (FR) Pane předsedající, mezi lety 1980 a 2011 vzrostl světový HDP o 19 000 miliard USD. Tento růst by měl znamenat, že máme dostatek prostředků k odstranění krajní chudoby. Tolik matematika.
Pokud jde o politiku, není zlepšování údělu těch nejchudších tak přímočaré. Musíme proto učinit některá jednoznačná rozhodnutí. Za prvé se musíme ve svých programech spolupráce zaměřit na nejchudší země.
Za druhé, a to je přímý důsledek prvního bodu, se musíme postupně stáhnout z rozvíjejících se zemí. Čína, hlavní věřitel Spojených států, má k dispozici dostatek prostředků, aby mohla řešit chudobu, která převažuje uvnitř jejích hranic.
Třetím bodem je to, že potřebujeme silná partnerství s nejméně rozvinutými zeměmi. Největší díl práce musí udělat ony samy. My jim pouze můžeme pomáhat svými zkušenostmi, svými odbornými znalostmi a svou politickou vůlí. Nic více a nic méně než to udělat nemůžeme.
Měl bych ještě jednu poslední poznámku: vzhledem k tomu, že jsme největším dárcem, je také na nás, abychom jako Evropská unie převzali vedoucí úlohu na této konferenci.
Nirj Deva
jménem skupiny ECR. - Pane předsedající, chci poděkovat paní Theocharousové za to, že nastolila otázku statusu Evropského parlamentu na mezinárodních konferencích: jsme jednou ze tří sesterských institucí EU a musíme se tím urychleně zabývat, nebo vzniknou potíže. Jsme největším dárcem pro nejméně rozvinuté země na světě; za několik let jsme pomoc ztrojnásobili, ale chudoba se nesnížila, ale zvýšila.
Přibližně před deseti lety Pascal Lamy a Výbor pro rozvoj zavedli zásadu "vše kromě zbraní”. Tento parlament ji postupně změnil ve "vše kromě zemědělských výrobků”. Nejméně rozvinuté země světa nemají dnes průmyslovou kapacitu, mají zemědělskou kapacitu. Chcete-li skutečně odstranit chudobu a těmto lidem pomoci, musíme zvýšit jejich schopnost obchodovat. Nikoli pomoc, ale obchod omezí chudobu. Abychom však mohli omezit chudobu a zvýšit obchod, musíme zvýšit jejich schopnost vyvážet to, co vyvážet mohou, což jsou zemědělské produkty, produkty rybolovu a tak dále. My to však neděláme.
Zavedli jsme přísné normy, což je velmi důležité pro zdraví evropského spotřebitele, ale nepomáháme zvýšit kapacitu těchto nejméně rozvinutých zemí. Z kategorie nejméně rozvinutých zemí tak byly vyřazeny pouze tři z 51 nejméně rozvinutých zemí. Musíme toto své úsilí zvýšit, jinak si ze sebe samých a z těchto zemí jen tropíme blázny.
Gabriele Zimmer
Pane předsedající, chtěla bych se zeptat představitelů Rady a Komise, proč se domnívají, že by se měli na toto téma vyjadřovat pomocí komiksových bublin. Nemyslím si, že pomáháme někomu tím, že se nevyjádříme konkrétně v tom smyslu, že v předvečer istanbulské konference musí členské státy a Evropská unie konečně v plném rozsahu splnit své závazky a že nemůžeme tolerovat, aby se členské státy stále více vyhýbaly svým povinnostem.
Je nepřijatelné, že miliarda lidí stále ještě žije o hladu, přičemž většina z nich v nejméně rozvinutých zemích, jinými slovy, v nejchudších zemích světa. Je také nepřijatelné, že většina naší rozvojové pomoci nejde na podporu a rozvoj zemědělství. Podíl připadající na tento účel v posledních letech rychle klesal, zatímco miliarda lidí hladoví. Začínám si pomalu myslet, že říkat, že doufáme, že nejméně rozvinuté země budou odolnější vůči šokům, je cynický přístup.
Vyzývám vás, abyste přijali konkrétní opatření zaměřená na řešení těchto problémů a konkrétní závazky na poskytování skutečné pomoci nejméně rozvinutým zemím.
Philip Claeys
(NL) Pane předsedající, nadcházející summit OSN o nejméně rozvinutých zemích je dobrou příležitostí k diskusi o tom, zda má rozvojová pomoc smysl, nebo je vlastně nesmyslná. Všeobecně známý argument o velikosti pomoci - tj. předpoklad, že čím větší pomoc poskytujete, tím větší bude hospodářský rozvoj - je zcela zdiskreditován.
Chtěl bych využít své řečnické doby k tomu, abych ocitoval, co řekl keňský ekonom James Shikwati dne 7. dubna 2005 pro Der Spiegel online. Cituji: "Rozvojová pomoc slouží k zachování velké byrokracie, napomáhá korupci a nečinnosti a učí Afričany raději žebrat, než být nezávislými”, konec citátu.
Rozvojová pomoc navíc oslabuje místní trhy a vede k tomu, že duch podnikavosti, tentýž duch, který tolik potřebujeme, vyprchává. Jakkoli to může znít absurdně, rozvojová pomoc je jednou z příčin problémů Afriky. Kdyby Západ tyto platby zastavil, běžní Afričané by si toho ani nevšimli. Těžce zasaženi by byli jen vládní úředníci. Takže místo, abychom vydávali více peněz, je zapotřebí méně korupce, více podnikavosti a více spoléhání na vlastní síly.
(Řečník souhlasil s položením otázky postupem modré karty podle čl. 149 odst. 8 jednacího řádu.)
Thijs Berman
(NL) Pane Claeysi, souhlasil byste se mnou v tom, že zahraniční zájmy bohatých západoevropských zemí a Spojených států vedou k udržování diktátorů u moci a následně k tomu, že rozvojová pomoc často nefunguje, protože tato pomoc končí v nesprávných kapsách a protože jsme nikdy neudělali nic pro to, abychom to řešili, v zájmu zachování "stability” která, jak se ukázalo v severní Africe a na Blízkém východě, si ve skutečnosti toto pojmenování ani nezasloužila? Hájit demokracii znamená hájit demokraty v rozvojových zemích a nechat diktátory padnout, a přitom pokračovat v poskytování rozvojové pomoci.
Philip Claeys
(NL) Ano, pane Bermane, částečně souhlasím s tím, co jste řekl. Skutečně je naší vinou, že někteří diktátoři mohou zůstávat u moci. Mám na mysli například evropskou politiku vůči Kubě, kde vidíme, že Fidel Castro je považován za partnera, se kterým můžeme obchodovat. Takovéto věci by se ovšem měly být ponechány minulosti a měli bychom jednat pouze s lidmi, kteří byli demokraticky zvoleni a kdo také jsou schopni zavést demokracii ve své vlastní zemi.
Filip Kaczmarek
(PL) Pane předsedající, termín "nejméně rozvinuté země” vznikl před 40 lety, aby se pomohlo rozvinutým zemím a jiným dárcům pomoci definovat na celém světě taková společenství, která potřebují pomoc nejvíce. Definice "nejméně rozvinuté země”, kterou používá Organizace spojených národů, není založena výlučně na úrovni příjmů na jednoho obyvatele, ale bere v úvahu také lidský kapitál a problémy v hospodářském vývoji. Velmi typické je geografické rozdělení těchto zemí, protože velká většina z nich se nachází v Africe. Evropská unie proto oprávněně věnuje tomuto kontinentu obzvláštní pozornost.
Zásadní problém spočívá v tom, že počet zemí, označovaných jako nejméně rozvinuté země, stoupá, naopak pouze tři země se rozvinuly natolik, aby mohly z této skupiny vystoupit. Proto by se konference OSN měla seriózně zabývat tím, jak zavést pro země efektivní, měřitelnou a snadno kontrolovatelnou strategii, aby mohly skupinu nejméně rozvinutých zemí opustit. Jsem potěšen, že Rada a Komise mají návrhy, které by mohly tomuto procesu napomoci. Jedním z nich je podpora růstu podporujícího začlenění. Vím, že některé kolegy poslance tento termín znepokojuje, protože si nejsou jisti, zda tento růst bude skutečně podporovat začlenění. Avšak, na druhé straně, bez růstu hospodářský potenciál rozvojových zemí nevybudujeme.
Kriton Arsenis
(EL) Pane předsedající, pane komisaři, potřebujeme hmatatelný cíl, který může být přijat na konferenci v Istanbulu, a tímto cílem je snížit počet nejméně rozvinutých zemí na polovinu oproti dnešnímu stavu. Zní to samozřejmě, ale za posledních 30 let se pouze 3 z těchto zemí podařilo opustit kategorii nejméně rozvinutých zemí.
Aby bylo možno toho dosáhnout, musíme dodržet své závazky a přispívat na rozvojovou pomoc těmto zemím 0,15 až 0,20 % svého ročního hrubého domácího produktu (HDP). Stejně tak je důležité zajistit soudržnost rozvojových politik. Nemůžeme na jedné straně dávat těmto zemím peníze a na druhé straně je v podstatě okrádat prostřednictvím nespravedlivých obchodních dohod mezi nimi a EU. Musíme splácet svůj peněžní dluh a to také znamená investovat do těchto zemí proto, abychom je přizpůsobili změně klimatu a mohli proti ní bojovat, i proto, abychom splatili svůj dluh, který se nahromadil v důsledku naší nespravedlivé společné zemědělské politiky. Abychom toho mohli dosáhnout, musíme podporovat potravinovou soběstačnost těchto zemí tím, že budeme podporovat tradiční zemědělské politiky, místní zdroje místní plodiny a místní trhy a budeme je chránit před spekulativními útoky, zabíráním půdy a semenářskými monopoly, které ohrožují nás všechny, a zejména tyto slabé země.
(Řečník souhlasil s položením otázky postupem modré karty podle čl. 149 odst. 8 jednacího řádu)
Nirj Deva
Pane předsedající, zajímalo by mne, zda vážený poslanec bude se mnou souhlasit - protože použil velmi silné slovo "okrádat” -, že okrádáme rozvojové země. Jako příklad by bylo možné uvést, že poskytujeme jednomu malému ostrůvku u pobřeží Atlantiku 2 miliony eur na jeho rybolov, na výlov 7 000 tun tuňáka, a na evropských ulicích je prodáváme za 235 milionů eur. Směňujeme tak 2 miliony eur za 235 milionů eur. Tak vypadají naše politiky v oblasti rybolovu.
Kriton Arsenis
(EL) Pane předsedající, pan Deva má pravdu. Dohody o rybolovu mezi Evropskou unií a třetími zeměmi jsou do značné míry otázkou, která vyžaduje důkladné přezkoumání. Dohody jsou nezbytné, ale Evropská unie by při uzavírání těchto dohod o rybolovu s dotyčnými zerměmi měla postupovat co nejudržitelnějším způsobem. Musíme však také kontrolovat, zda úhrada, kterou platíme za rybolov, je dostatečná a zda je používána jako rozvojová pomoc, aby koneckonců tyto země posilovala, a mohly se tak vymanit z kategorie nejméně rozvinutých zemí.
Marek Henryk Migalski
(PL) Pane předsedající, pan Németh se mýlí ve svém optimismu ohledně toho, jak země budou vystupovat z kategorie nejméně rozvinutých zemí, a pan Deva, pan Kaczmarek a pan Arsenis mají pravdu, když říkají, že za posledních let z této skupiny vystoupily jen tři země - Botswana, Kapverdské ostrovy a Maledivy. Znamená to, že hlavní příčinou chudoby je ve skutečnosti politika, neboť existují velmi bohaté země, které nevlastní žádné přírodní zdroje, jako je Švýcarsko a Japonsko, a na straně druhé existují země, které jsou bohaté na přírodní zdroje, ale přesto jsou chudé. To znamená, že příčinou chudoby je politika, a ne naopak. Proto by úlohou Evropské unie - vedle pomoci nejméně rozvinutým zemím a obchodování s nimi - mělo být poskytování politické pomoci, což povede ke stabilizaci a demokracii v těchto zemích. A právě to musíme dělat.
Elena Băsescu
(RO) Pane předsedající, IV. konference OSN o nejméně rozvinutých zemích skýtá dobrou příležitost pro přezkum mezinárodní pomoci v oblasti obchodu. Tato skupina zemí čelí finančním potížím na pozadí globálních ekonomických změn v důsledku finanční krize. Naléhavým problémem, který nelze ignorovat, je trvalý růst cen základních potravin.
Hlavním cílem pomoci v oblasti obchodu je zvýšit konkurenceschopnost těchto 48 států na domácích a mezinárodních trzích. V souvislosti s tím bych chtěla zdůraznit význam odstranění chudoby a zajištění efektivního využívání finanční pomoci, která je poskytována v rámci úsilí o dosažení rozvojových cílů tisíciletí. Myslím si, že je důležité dosáhnout toho, aby se rozvojové země do tohoto procesu zapojily na základě zkušeností, které mají v oblasti přestavby obchodních kapacit.
Mariya Nedelcheva
(FR) Pane předsedající, pokrok v nejméně rozvinutých zemích je odrazem našich vlastních rozvojových politik a politik mezinárodního společenství. Zvýšení počtu zemí zařazených do skupiny nejméně rozvinutých jasně ukazuje, že je načase přezkoumat naše politiky, naše nástroje a naše zdroje. Nejchudší země jsou velmi zranitelné válkami a krizemi a náchylné k šíření chudoby. Proto je velmi důležité, abychom i nadále usilovali o nastolení míru, stability, demokracie a lidských práv.
Mělo by být přihlédnuto ke třem dalším prvkům. Za prvé musíme přešetřit vnitřní faktory, jako je korupce, nedostatek demokratických záruk a mezery ve vlastnických právech. které způsobují, že tyto země zůstávají nedostatečně rozvinuté.
Za druhé musíme posílit svůj ekonomický přístup poskytnutím větší podpory zemědělcům, malým a středním podnikům a řádnému využívání státních zdrojů se zaměřením na vytváření nových nástrojů.
A konečně musíme zajistit, aby naše nástroje pomoci byly lépe cílené a aby byly v souladu s rozvojovými cíli tisíciletí. Přizpůsobíme-li světové rozvojové politiky tak, aby odrážely skutečné potřeby každé země a větší zapojení soukromého sektoru a občanské společnosti, budeme schopni lépe dostát výzvám příštího desetiletí.
Ricardo Cortés Lastra
(ES) Pane předsedající, před 10 lety se dárcovské země v Bruselu dohodly na akčním programu pro nejméně rozvinuté země. Stanovili jsme cíle pro odstranění krajní chudoby v těchto zemích.
Všem nám je jasné, že nejméně rozvinuté země jsou nejvíce zasaženy důsledky celosvětové krize, ať už ekonomickými, finančními nebo v oblasti životního prostředí nebo důsledky rostoucích cen potravin.
Ani po 10 letech jsme však stanovených cílů nedosáhli a pouze dvěma ze 48 zemí, jež tvoří skupinu nejméně rozvinutých zemí, se podařilo vystoupit z kategorie nejméně rozvinutých zemí.
Nacházíme se v rozhodujícím momentu. Na nadcházející IV. konferenci Organizace spojených národů v Istanbulu bude podrobena přezkumu dosud odvedená práce a bude přijat nový akční program.
Měli bychom obnovit svůj závazek vůči nejméně rozvinutým zemím a ukázat, že jsme se z předchozího období poučili a jsme schopni poskytovat účinnou, kvalitní pomoc, která nám umožní dosáhnout svých cílů tak, že rozvojové cíle tisíciletí nesplníme v roce 2021, ale v roce 2015.
Catherine Stihler
Pane předsedající, všechny tři hlavní oblasti - překonání zranitelnosti nejméně rozvojových zemí, udržitelný rozvoj a podpora hospodářského růstu - jsou vítány. Chtěla jsem se však zeptat, zda bude součástí našich diskusí potravinová bezpečnost.
Byla již zmíněna subsaharská Afrika; 80 % procent zemědělců v subsaharské Africe tvoří ženy. Můžeme-li pomoci s rozvojem lepších zemědělských metod, investovat do těch, kdo jsou v našem světě nejzranitelnější, pomoci jim se nakrmit, můžeme tím velice přispět ke zdraví a lepšímu životu nejchudších na tomto světě.
Přeji delegaci, která odjede na konferenci z tohoto parlamentu, mnoho zdaru, ale těším se také na zprávu o jejích výsledcích, kterou uslyšíme od všech, kdo se konference zúčastní.
Norica Nicolai
(RO) Pane předsedající, jsem přesvědčena, že tento parlament odpovídá za výsledky dosažené Evropskou unií v rámci projektu podpory celosvětové solidarity v boji proti chudobě. Zároveň jsem pevně přesvědčena, že jako Parlament odpovídáme za využití peněz evropských daňových poplatníků. Ráda bych se pokusila reagovat na myšlenku, že tato konference musí poskytnout, a to i nám, možnost zhodnotit model solidarity, který jsme prosazovali. Podíváme-li se totiž na to, co nazýváme nejméně rozvinutými zeměmi, zjistíme, že nejchudší země stále zůstávají chudými, zatímco bohaté země si zachovávají určitou životní úroveň.
Musíme přehodnotit model, který používáme pro poskytování svých příspěvků, a podporu, kterou poskytujeme, protože nám hrozí, že tato pomoc bude přijímající země poškozovat.
João Ferreira
(PT) Pane předsedající, v této rozpravě diskutujeme o nejchudších a nejslabších zemích světa. Patří mezi ně téměř 50 zemí, jejichž lid trpí v důsledku opakovaných neúspěchů při naplňování doporučení jednotlivých konferencí Organizace spojených národů. Za chudobou těchto zemí nestojí ani nevyhnutelnost osudu, ani nepřekonatelná omezení či nedostatky přírody; některé z nich naopak mají velké bohatství přírodních zdrojů.
Je to spíše nespravedlivý a nelidský systém, který je světově převažujícím modelem hospodářského a sociálního uspořádání a který se udržuje prostřednictvím asymetrických vztahů, jež vytvářejí a udržují nerovnosti. Je to důsledek volného obchodu, finanční deregulace, nezákonného, avšak tolerovaného odlivu kapitálu do daňových rájů a také válek a střetů, které jsou živeny spory o přírodní zdroje. Naděje na emancipaci těchto lidí a rozvoj těchto zemí spočívá v odstranění samých základů tohoto systému a v ryzí, na solidaritě založené politice spolupráce a rozvojové pomoci.
Štefan Füle
člen Komise. - Pane předsedající, myslím, že tato zajímavá rozprava ukazuje, že všichni máme stejné cíle. Odráží se to také ve společném návrhu usnesení, který předložily politické skupiny. Zejména bych chtěl poukázat na tyto hlavní cíle, s nimiž všichni souhlasíme: především to, že konference by se měla zaměřit na dosažení konkrétních výsledků a že by Evropská unie měla splnit své závazky.
Cílem toho je podporovat země v tom, aby dokázaly vystoupit z kategorie nejméně rozvinutých zemí. Přijali jsme závazky, pokud jde o přístup na trh a zmírnění zadlužení, a také pokud jde o vyhrazení určité části oficiální rozvojové pomoci pro nejméně rozvinuté země. Soudržnost rozvojových politik by jasně měla přispívat ve všech oblastech politiky a podporovat boj nejméně rozvinutých zemí proti chudobě. Prioritami by měly být, jak na to zcela oprávněně poukázala paní Stihlerová, potravinová bezpečnost, zemědělství a infrastruktura. Velmi významná, jak naznačil pan Deva, je oblast obchodu.
My všichni uznáváme primární odpovědnost nejméně rozvinutých zemí za jejich vlastní vývoj. K posílení jejich domácích zdrojů je proto zapotřebí účinnější daňový systém a řádná správa daňových záležitostí.
A konečně, i když nenesou prakticky žádnou odpovědnost za změnu klimatu, budou jí nejméně rozvinuté země zasaženy nejvíce a naší povinností je pomoci jim se jí přizpůsobit.
Na závěr, tato sněmovna vždy poskytovala věci nejméně rozvinutých zemí velkou podporu a jsem si jist, že nejinak tomu bude i v budoucnu.
Zsolt Németh
úřadující předseda Rady. - Pane předsedající, pokud jde o celkovou výši oficiální rozvojové pomoci, chtěl bych zdůraznit, že od roku 2002, kdy Rada stanovila svůj závazek pro konferenci v Monterey, opakovaně zdůrazňovala potřebu mobilizovat všechny ostatní dostupné zdroje rozvojového financování - především domácí zdroje, doplněné o použitelné novátorské mechanismy financování - a podporu ze strany rozvinutých zemí, soukromého sektoru a rozvíjejících se ekonomik.
V posledních závěrech z dubna 2011 Rada poukázala na to, že EU seriózně zvažuje návrhy na novátorské mechanismy financování se značným potenciálem návratnosti, s cílem zajistit předvídatelné rozvojové financování, zejména u nejchudších a nejzranitelnějších zemí. Souhlasím s názorem pana komisaře Füleho, že je nutné dodržovat naše závazky v Evropské unii, a také s jeho poznámkami o významu zvyšování možností obchodu mezi nejméně rozvinutými zeměmi a Evropskou unií.
Předsedající
Obdržel jsem šest návrhů usnesenípředložených v souladu s čl. 110 odst. 2 jednacího řádu.
Rozprava je ukončena.
Hlasování se bude konat ve čtvrtek 7. dubna 2011 v poledne.
