Ilgalaikis Biskajos įlankos europinių ančiuvių išteklių ir jų žvejybos būdų valdymo planas - Daugiametis Vakarų Atlanto paprastųjų stauridžių išteklių naudojimo ir žvejybos planas - Draudimas atrinkti geriausias žuvis ir paprastųjų upinių plekšnių ir paprastųjų otų žvejybos Baltijos jūroje, Beltų ir Zundo sąsiauriuose apribojimai - Svetimų ir nevietinių rūšių naudojimas akvakultūroje (diskusijos)
Pirmininkas
Kita bendrų diskusijų tema -
Izaskun Bilbao Barandica pranešimas Žuvininkystės komiteto vardu dėl pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo nustatomas ilgalaikis Biskajos įlankos europinių ančiuvių išteklių ir jų žvejybos būdų valdymo planas - C7-0157/2009 -,
Pato the Cope Gallagherio pranešimas Žuvininkystės komiteto vardu dėl pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo nustatomas daugiametis Vakarų Atlanto paprastųjų stauridžių išteklių naudojimo ir žvejybos planas - C7-0010/2009 -,
Mareko Józefo Gróbarczyko pranešimas Žuvininkystės komiteto vardu dėl pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, kuriuo iš dalies keičiamos Tarybos reglamento (EB) Nr. 2187/2005 nuostatos dėl draudimo atrinkti geriausias žuvis ir europinių upinių plekšnių ir paprastųjų otų žvejybos Baltijos jūroje, Beltų ir Zundo sąsiauriuose apribojimų - C7-0156/2010 -, ir
João Ferreiros pranešimas Žuvininkystės komiteto vardu dėl pasiūlymo dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento, iš dalies keičiančio Reglamentą (EB) Nr. 708/2007 dėl svetimų ir nevietinių rūšių panaudojimo akvakultūroje -.
Izaskun Bilbao Barandica
pranešėja. - (ES) Pone pirmininke, pirmiausia norėčiau pasveikinti ir padėkoti Biskajos įlankos pakrantės žvejybos sektoriui už tai, kad dirba atsakingai.
Komisijos nare, šiam sektoriui skubiai reikia šio plano, kad jis galėtų siekti savo tikslų, o būtent - vykdyti pelningą veiklą nekeliant pavojaus žvejybos plotų ateičiai. Tam reikia išsaugoti tokį europinių ančiuvių išteklių Biskajos įlankoje lygį, kad būtų užtikrintas ekonominiu, aplinkos ir socialiniu požiūriu tausus jų naudojimas. Tai būtų galima daug efektyviau padaryti žvejojamus kiekius apskaičiuojant pagal mokslines ataskaitas, o ne per miglotas politines derybas dėl bendro leidžiamo sužvejoti kiekio (BLSK).
Todėl plane turi būti nustatytos išteklių naudojimo taisyklės, o tai reiškia, kad žvejybos kvotos turi būti nustatomos remiantis mokslinių ataskaitų pagrindu atliekamais išteklių paskaičiavimais.
Komisijos nare, šią iniciatyvą Komisija pateiksvarstyti 2009 m. liepos mėn. Dirbti šiuo klausimu pradėjome rugsėjo mėn. Kartu su žvejų organizacijų atstovaujamais Ispanijos ir Prancūzijos sektoriais, mokslo institutais ir Pietvakarių vandenų regionine patariamąja taryba nustatėme darbo tvarkos taisykles. Taikydami šį metodą parengėme bendrą pasiūlymą, kuris sulaukdidelės Parlamento paramos.
Pasiekę aukšto lygio sutarimą ir turėdami galvoje, kad netrukus įsigalios Lisabonos sutartis, bei suvokdami, kad nėra aišku, kaip ji turėtų būti taikoma jau pradėtiems svarstyti klausimams, lapkričio 30 d. Žuvininkystės komitete surengėme orientacinį balsavimą. Šis atviras ir visaapimantis požiūris atsimušį visiškai kitokį Tarybos ir Komisijos požiūrį.
Pirmiausia, dirbdami šiuo klausimu sužinojome, kad rengiamas kontrolės reglamentas, kuris turės įtakos šiam pranešimui, nors šiuo klausimu gavome labai mažai informacijos. Dėl to mums kilo neaiškumų, kurių buvo galima lengvai išvengti. Po balsavimo Žuvininkystės komitete ir Ispanijos pirmininkavimo metu aptariau šią iniciatyvą su Taryba. Nusprendėme sušaukti trišalį susitikimą, tačiau, mūsų nuostabai, susitikimo dieną pirmininkaujančios Ispanijos atstovai netikėtai pareiškė, kad Prancūzijos Vyriausybės prašymu Ispanijos Vyriausybnusprendatidėti šio klausimo svarstymą, nes nėra tikra dėl jo teisinio pagrindo. Po kelių mėnesių darbo patekome į aklavietę. ES pirmininkaujanti Ispanija nesusitarir neturėjo galimybės surengti trišalį dialogą.
Pasiteiravau ES pirmininkavimą perėmusios šalies atstovų, ar norėtų tęsti derybas. Man buvo patarta neskubėti, turėti kantrybės. Atsižvelgdami į visišką Tarybos nenorą dirbti šiuo klausimu ir pasinaudodami teisininkų patarimu, surengėme dar vieną balsavimą.
Per šį antrą balsavimą buvo atmesti trys siūlyti pakeitimai, kuriems per orientacinį balsavimą buvo pritarta ir kurie buvo labai svarbūs sektoriui.
Pirmasis susijęs su žvejybos normomis - jame siūloma įvesti 0,4 normą, nes ji tinkamesnė.
Antrasis pakeitimas susijęs su gyvo masalo įskaičiavimu į BLSK. Būtų klaida gyvą masalą įskaityti į kvotą.
Paskutinis trečiasis pakeitimas susijęs su sužvejojamų kiekių persvarstymu.
Jei Mokslo komitetas negali pateikti dabartinės biomasės paskaičiavimų, nes jam trūksta informacijos, tai sektorius neabejotinai negali būti antrą kartą baudžiamas 25 proc. sumažinant praėjusių metų BLSK. Komisija mano, kad tokiu atveju būtų tikslingiau BLSK sumažinti 10 proc., ir bet kokiu atveju ne mažiau negu iki 7 000 tonų. Kalbant apie šios institucijos galias, Taryba ir Komisija nuolat jų nepaiso. Tai, kad netgi dabar, kai diskutuojame dėl šios iniciatyvos, girdėjome neoficialių kalbų, kad Taryba pareikalavo ją atšaukti, aiškiai rodo, koks yra požiūris.
Ar tai tiesa? Klausiu jūsų, Komisijos nare, kodėl? Ką ketinate daryti? Norėčiau atsakymą gauti šiandien. Taip pat norėčiau, kad ES pirmininkaujanti Belgija man atsakytų, kodėl ji pareikalavo atšaukti šią iniciatyvą. Norėčiau aiškių atsakymų į šiuos klausimus. Mes dirbome 14 mėn., o rezultatas - painiava.
Taryba ir Komisija savo veiksmais kenkia sektoriaus pasitikėjimui Europos institucijomis, nes sektorius jau pavargo nuo šitokio reikalų tvarkymo ir jam reikia sprendimų.
Stiprinkite sektoriaus pasitikėjimą jumis! Arba bent jau susigrąžinkite pasitikėjimą, kurį praradote nuo 2009 m. rugsėjo mėn.!
Parlamentas yra pasiryžęs pasinaudoti Lisabonos sutartyje jam suteiktomis bendro sprendimo galiomis. Turite jas gerbti. Jūsų veiksmai nesuderinami su XXI amžiui deramu vadovavimu. Mes visada vadovavomės skaidrumo ir dalyvavimo principais. Vadovaukitės šiais principais. Nes būtent taip Europos projektas turi būti vykdomas.
Pat the Cope Gallagher
Pone pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, pirmiausia norėčiau nuoširdžiai padėkoti visiems, kas padėjo man parengti šį svarbų pranešimą dėl Atlanto paprastųjų stauridžių: šešėliniams pranešėjams, Žuvininkystės komiteto sekretoriatui, Pelaginių žuvų regioninei patariamajai tarybai (RPT), grupės politikos patarėjui ir mano paties biuro patarėjui. Taip pat norėčiau padėkoti Komisijai ir Tarybai už pagalbą ir paramą. Dėl bendradarbiavimo ir diskusijų bei visų šių žmonių išsakytų minčių galėjau pateikti jums šį pranešimą, kuriam, tikiuosi, pritarsite.
Vakarų paprastųjų stauridžių ištekliai - vieni svarbiausių išteklių Europos žuvininkystės sektoriui. Šis pasiūlymas paremtas įgyvendinimo planu, kuriam buvo pritarta 2002 m. Europos Komisijos ir JT pasaulinio aukščiausio lygio susitikime dėl tvaraus vystymosi.
Šiame susitikime Komisija pritarė, kad reikia išsaugoti arba atkurti tokius žuvų išteklius, kad būtų užtikrintas didžiausias tausią žvejybą užtikrinantis sužvejojamų žuvų kiekis. Po susitikimo parengtas Europos Komisijos pasiūlymas buvo rengiamas kartu su Pelaginių žuvų išteklių vertinimo grupe, kuri pirma ir pateikšį pasiūlymą. Nuo 1997 m. kas trejus metus atliekami paprastųjų stauridžių ikrų tyrimai. Tačiau surinktų duomenų nepakanka, kad mokslininkai galėtų išsamiai įvertinti šių žuvų išteklių sveikatą.
Siūlomame valdymo plane siekiama spręsti šiuos klausimus nustatant formulę paprastąsias staurides žvejojantiems laivams, vadinamą žvejybos kontrolės taisykle. Šioje taisyklėje nustatyta didžiausio tam tikrame plote leidžiamo sužvejoti paprastųjų stauridžių kiekio metinės viršutinės ribos apskaičiavimo tvarka. Planas turėjo įsigalioti 2009 m. pabaigoje, tačiau dėl Lisabonos sutarties priėmimo proceso jo įsigaliojimas buvo atidėtas.
Žinoma, visiškai neginčiju Tarybos teisių nustatyti ir paskirstyti žvejybos galimybes. Prieš tai, kai mano pranešimas buvo priimtas Žuvininkystės komitete, susitikau su ES pirmininkaujančios Belgijos atstovais. Jie davpasiūlymą, kuris Tarybai suteiktų daugiau lankstumo nustatant bendrą sužvejojamą kiekį, kai nustatinėjamas bendras leidžiamas sužvejoti kiekis. Manau, kad šis ES pirmininkaujančios Belgijos pasiūlymas, kuris vėliau buvo priimtas Žuvininkystės komitete, apsaugo Tarybai sutartyse suteiktą išimtinę teisę nustatyti ir paskirstyti žvejybos galimybes.
Norėčiau aptarti PPE, S&D ir GUE/NGL frakcijų pasiūlytus pakeitimus dėl 8C rajono, kitaip sakant, Biskajos įlankos. Norėčiau informuoti Parlamentą, kad aš, kaip pranešėjas, pritariu socialistų frakcijos pateiktam svarstyti pakeitimui, tačiau negaliu pritarti PPE ir GUE/NGL frakcijų siūlomiems pakeitimams. Pasakysiu kodėl.
Mokslinės rekomendacijos aiškios. Tai yra vienos rūšies ištekliai, pasklidę po visą geografinį rajoną. Jei Parlamentas pritartų PPE ir GUE/NGL frakcijų siūlymui, būtų nelogiška viename valdymo plane pažymėti du atskirus rajonus vienos rūšies ištekliams. Jei taip padarytume, sukurtume labai pavojingą ir labai rimtą precedentą būsimiems stauridžių valdymo planams. Negalime pritarti vienos rūšies žuvų išteklių padalijimui.
Tie, kurie ketina tam pritarti, siekia savo asmeninių ir savo valstybių narių interesų, tačiau kalbame apie bendrą žuvininkystės politiką ir turime to nepamiršti. Suprantu, kad mūsų kolegos iš Ispanijos ir Portugalijos turi interesų, tačiau jie pranešimo projekte atspindėti 7 pakeitime. Jame teigiama, kad įgyvendinant planą atsižvelgiama į mėgėjišką žvejybą ir istorines teises.
Baigdamas norėčiau pasakyti, kad šis pakeitimas priimtinas ir Tarybai, ir Pelaginių žuvų RPT, be to, jame atsižvelgta ir į kolegų iš Ispanijos ir Portugalijos išsakytą nuomonę. Tačiau palikime politiką tokią, kokia yra.
Marek Józef Gróbarczyk
Pone pirmininke, pradėdamas norėčiau nuoširdžiai padėkoti už paramą rengiant pranešimą visiems man padėjusiems: Europos Komisijai, visiems šešėliniams pranešėjams ir Žuvininkystės komiteto nariams. Mes pasiekėme visišką sutarimą ir šiam pranešimui Europos Parlamento Žuvininkystės komitete buvo pritarta visais balsais. Dar kartą visiems nuoširdžiai dėkoju.
Šis pranešimas, kuriuo siekiama sureguliuoti plekšniažuvių žvejybą Baltijos jūroje ir sustabdyti žuvies išmetimo atgal į jūrą praktiką, taip pat išlaikyti žuvininkystės valdymo modelį, grindžiamą bendru leidžiamu sužvejoti kiekiu (BLSK), rodo, kad sistema veikia tinkamai ir gali būti praktiškai taikoma tam tikrų rūšių žuvims. Todėl reikėtų pabrėžti Reglamento (EB) Nr. 2187/2005 papildymo 15a straipsniu svarbą. Sugautų žuvų rūšys gali būti mažavertės arba netinkamos žmonių maistui. Taip pat reikėtų pabrėžti, kad šia nuostata leidžiama apsauginių apribojimų galiojimo laikotarpiu iš laivo pašalinti gyvas sugautas mažavertes upines plekšnes. Todėl šiuo straipsniu bus užtikrintas tausus gyvųjų vandens išteklių naudojimas.
Remiantis mano pranešimu priimtas veiksmų planas turi panaikinti žuvų išmetimo į Baltijos jūrą praktiką, pvz., įvedant, kur reikia, visišką draudimą išmesti sugautas žuvis į Baltijos jūrą. Tuo turi būti užtikrintas tausus ir veiksmingesnis jūros išteklių valdymas. Visiškai uždrausti vykdyti upinių plekšnių ar kitų plekšniažuvių išmetimą į jūrą nėra pagrindo, nes tai turėtų neigiamą poveikį plekšnių ištekliams. Turint omenyje, kad žuvininkystės veikla privalo išlikti stabili ir prognozuojama, o žuvų ištekliai privalo būti naudojami neviršijant nustatytų ribų, nerimą kelia tai, kad draudimas vykdyti išmetimą atgal į jūrą gali būti panaudotas legalizuoti plataus masto nepakankamo dydžio menkių žvejybą Baltijos jūroje. Kadangi nėra pakankamai patikimų mokslinių duomenų, kuriais remiantis būtų galima įvertinti menkių priegaudos vykdant pramoninę žvejybą kiekį, būtina nedelsiant pradėti fiksuoti sužvejojamą kiekį dokumentuose ir kartu vykdyti visapusišką šioje žuvininkystės veikloje dalyvaujančių žvejybos laivų stebėjimą. Būtina 100 proc. stebėti pramoninės žvejybos laivų sužvejotų žuvų iškrovimą, nes priešingu atveju išsaugoti Baltijos jūros žuvų išteklius būtų neįmanoma, o ilgalaikiai menkių atsargų valdymo planai netektų prasmės.
Europos Sąjunga turi nedelsdama imtis veiksmų pagal bendrą žuvininkystės politiką siekiant išspręsti pramoninės žvejybos Baltijos jūroje problemą, turint mintyje, kad aplinkos apsaugos požiūriu tokia žvejyba kenkia Baltijos jūros ekosistemai, ypač atsižvelgiant į tai, kad Tarptautinės jūrų organizacijos Jūrų aplinkos apsaugos komitetas Baltijos jūros regionui suteikypač jautrios jūrų zonos statusą, tad Baltijos jūra yra viena vertingiausių ir opiausių jūros ekosistemų pasaulyje. Turint galvoje, kad klimatas Baltijos jūroje kinta ir dėl to įvairioms žuvų rūšims tenka prie šių pokyčių prisitaikyti, o tai reiškia, kad kinta jų migracijos ir neršimo įpročiai, turi būti atlikta saugomų Baltijos jūros teritorijų apžvalga ir parengtas ilgalaikis plekšniažuvių rūšių valdymo planas šioje srityje. Kadangi trūksta patikimų ir naujausių duomenų, kuriais remiantis būtų galima priimti sprendimą palikti tam tikras Baltijos jūros teritorijas neapsaugotas, reikėtų atsižvelgti į vykstančius pokyčius ir atlikti saugomų teritorijų peržiūrą.
João Ferreira
Pone pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, svetimų rūšių introdukcija yra vienas iš didžiausių veiksnių, dėl kurių sutrikdomos ekosistemos, ir viena iš pagrindinių priežasčių, dėl kurių nyksta pasaulio biologinįvairovė.
Pati Komisija pažymi, kad dažniausia svetimų rūšių introdukcijos į Europos pakrančių jūras ir vidaus vandenis priežastis yra akvakultūros veikla ir išteklių valdymo metodai. Komisijos siūlomas reglamento dėl svetimų ir nevietinių rūšių panaudojimo akvakultūroje pakeitimas paremtas įvairių Europos institucijų kartu vykdyto mokslinių tyrimų projekto IMPASSE, kuriuo naudojantis buvo vertinamas svetimų akvakultūros rūšių poveikis aplinkai, rezultatais.
Pagal šį projektą buvo suformuluota uždaro akvakultūros objekto apibrėžtis - patikslinta ir išplėsta šiuo metu vartojama apibrėžtis. Pagal šią apibrėžtį ir projekto išvadas "su svetimomis rūšimis susijusios rizikos laipsnis galėtų būti gerokai, gal net iki priimtino lygio, sumažintas, jei transportuojant būtų atsižvelgiama į tikslinių ir netikslinių organizmų ištrūkimo pavojų ir jei priimančiajam objektui būtų taikomi aiškiai apibrėžti protokolai".
Atsižvelgdama į projekto rezultatus, Komisija ragina panaikinti nebūtinus administracinius formalumus, kuriuos turi atlikti ūkio subjektai, siūlydama nereikalauti turėti leidimą atlikti rūšių introdukciją ir perkėlimą uždaruose akvakultūros objektuose. Čia reikėtų pabrėžti, kad nors rizikos vertinimas atliekamas remiantis moksliniais ir techniniais tyrimais, išvada dėl rizikos priimtinumo vertinama kaip politinis sprendimas. Todėl manome, kad lengvinant svetimų rūšių introdukcijos akvakultūroje procedūrą kartu reikėtų kuo aiškiau ir atsižvelgiant į IMPASSE projekto rezultatus apibrėžti reikalavimus, kuriuos turi tenkinti uždari akvakultūros objektai.
Taip pat reikia nustatyti šių objektų priežiūros reikalavimą, siekiant užtikrinti, kad objektai būtų eksploatuojami iš esmės atsižvelgiant į specialistų pasiūlytus techninius reikalavimus ir jų laikantis. Šių reikalavimų turi būti laikomasi ir pervežant tikslines bei netikslines rūšis į akvakultūros objektus arba iš jų. Tokie buvo pagrindiniai klausimai, dėl kurių buvo parengtas šis pranešimas ir pasiūlyti pirminio Komisijos pasiūlymo pakeitimai.
Norėčiau pasakyti dar vieną pastebėjimą: norint tvariai vystyti akvakultūrą reikia itin remti mokslinius tyrimus ir technologijų kūrimą siekiant veisti vietines rūšis tam, kad būtų įvairinama maisto gamyba ir tiekimas, gerinama jo kokybir kartu užtikrinamas didesnis su aplinka susijęs saugumas.
Taigi šią teisėkūros iniciatyvą reikėtų itin stipriai skatinti. Būtina panaudoti akvakultūros galimybes, tačiau taip pat būtina aplinkai nekenkiančiu būdu įveikti jį panaudoti trukdančias kliūtis. Be kita ko, labai svarbu pakeisti Bendrosios mokslinių tyrimų programos prioritetus, kad ši svarbi mokslinių tyrimų sritis gautų pakankamai dėmesio.
Lieka tik padėkoti visiems šešėliniams pranešėjams už pagalbą, dėl kurios pavyko atlikti šį darbą, taip pat Komisijos ir Tarybos tarnyboms bei Tarybai pirmininkaujančioms Ispanijai ir Belgijai už darbą, kurį atlikome per šiuos pastaruosius mėnesius.
Maria Damanaki
Komisijos narė. - Pone pirmininke, norėčiau tarti keletą žodžių apie ilgalaikį europinių ančiuvių valdymo planą, bet pirmiausia norėčiau padėkoti pranešėjai I. Bilbao ir visiems Žuvininkystės komiteto nariams už darbą rengiant šį pasiūlymą. Norėčiau pasakyti I. Bilbao, kad iš tikrųjų buvo vėluojama priimti šį pasiūlymą, tačiau taip pat norėčiau pasakyti, kad gana akivaizdu, jog Komisija išties padarviską, kad pašalintų kliūtis.
Europinių ančiuvių ištekliams Biskajos įlankoje gresia išnykimas, todėl 2005 m. buvo uždrausta juos žvejoti. Po penkerių metų, 2010 m. sausio mėn., šis draudimas buvo atšauktas. Praėjusį liepos mėn. mokslininkai patvirtino, kad išteklių yra daugiau negu prevencinriba ir pavojus negresia. Todėl pasiūliau nustatyti daugiau kaip 15 000 tonų BLSK - šis dydis galioja šiuo metu. Šis BLSK atitinka plane nustatytas žvejybos taisykles ir džiaugiuosi matydama, kad turėdami šį pasiūlymą jau galime tinkamai tvarkyti šiuos išteklius.
Žinoma, dėl ilgo žvejybos uždraudimo žvejyba besiverčiantys subjektai patyrdidelių finansinių nuostolių. Privalome pasirūpinti, kad daugiau taip nenutiktų. Vienintelis būdas tai padaryti - žvejoti neviršijant didžiausio tausią žvejybą užtikrinančio sužvejojamų žuvų kiekio ir stebėti padėtį, kad netektų vėl stabdyti žvejybos. Iš mūsų pasiūlymo matyti, kad tai įmanoma ir kad kartu galima užtikrinti tvarumą šiai pramonei. Jei norime išvengti žvejybos uždraudimo, turime laikytis 30 proc. dydžio žvejybos normos.
Norėčiau padėkoti Žuvininkystės komitetuti už paramą ir dėl pasiūlymo turinio, ir dėl įgaliojimų perdavimo Komisijai. Galiu pritarti šiems pakeitimams. Galiu pritarti ir tiems pakeitimams, kurie susiję su pasiūlymo suderinimu su naujuoju kontrolės reglamentu, galiojančiu nuo 2010 m. sausio mėn.
Tačiau yra viena išimtis. Ji susijusi su pranešimo apie atvykimą į uostą termino sumažinimu nuo keturių iki vienos valandos. Šiuo pakeitimu keičiama naujajame kontrolės reglamente įtvirtinta keturių valandų taisyklė. Gerai žinote, kad šis naujas kontrolės reglamentas galioja nuo šių metų pradžios. Nemanau, kad jis turėtų būti taip greitai keičiamas, ypač atsižvelgiant į tai, kad pačiame kontrolės reglamente pakrančių valstybėms narėms pateisinamais atvejais leidžiama taikyti tam tikras išimtis. Taigi turime tam tikrą veiksmų laisvę. Iš tikrųjų nebūtina taip gretai keisti kontrolės reglamentą, tačiau, žinoma, spręsti jums.
Pereinu prie antrojo pranešimo dėl daugiamečio paprastųjų stauridžių išteklių valdymo plano. Norėčiau pasakyti, kad pranešėjas P. Gallagher ir visi Žuvininkystės komiteto nariai puikiai padirbėjo rengdami šį pasiūlymą ir norėčiau visiems jiems nuoširdžiai padėkoti už visą šį sunkų ir konstruktyvų darbą.
Vakarų Atlanto paprastųjų stauridžių ištekliai yra patys svarbiausi iš trijų ES vandenyse sutinkamų paprastųjų stauridžių rūšių išteklių. Šiuo metu šių išteklių yra pakankamai ir jų kiekis stabilus, o tai reiškia, kad 2011 m. BLSK beveik nesikeičia. Naujausiomis mokslinėmis rekomendacijomis pagrįstas sprendimas dėl metinio šių išteklių BLSK neatitinka mūsų tikslo užtikrinti privalomą ir prognozuojamą ilgalaikį valdymą. Todėl šis planas, kaip ir kiti ilgalaikiai planai, man itin rūpi, nes noriu, kad nebereikėtų kasmet derėtis Taryboje dėl leidžiamų sužvejoti kiekių. Privalome žvejybos sektoriui suteikti daugiau galimybių planuoti ir daugiau stabilumo, o tai padaryti galime suderindami ilgalaikius planus.
Jūsų bendra parama - ir dėl turinio, ir dėl įgaliojimų perdavimo - rodo, kad siekiame to paties tikslo. Galiu pritarti jūsų pakeitimams, taip pat tiems, kurie susiję su pasiūlymo suderinimu su naujuoju kontrolės reglamentu, kuris galioja nuo 2010 m. sausio mėn. Tačiau pačiame plane neturėtų būti nustatyti BLSK rajonai - turėtų būti palikta galimybjuos keisti metiniuose BLSK sprendimuose, atsižvelgiant į atitinkamas mokslines rekomendacijas.
Tačiau vienas pakeitimas, o būtent pakeitimas, kuriuo išreiškiate pritarimą Tarybai pirmininkaujančios šalies pasiūlytam kompromisui nustatyti apie 5 000 tonų dydį, yra nepriimtinas. Šis skaičius - 5 000 tonų - nėra pagrįstas moksliniais skaičiavimais. Kaip buvo nuspręsta nustatyti būtent tokį dydį? Kodėl ne 6 000 ar 7 000? Man atrodo, kad galimybilgalaikėje valdymo strategijoje padidinti arba sumažinti BLSK iki tam tikro lygio nėra geras sprendimas.
Dabar aptarsiu trečiąjį pranešimą dėl techninių priemonių Baltijos jūroje. Pasinaudodama proga norėčiau padėkoti pranešėjui M. J. Gróbarczykui už labai gerą darbą rengiant šį pranešimą, kuriam buvo pritarta beveik visais balsais. Dar kartą dėkoju Žuvininkystės komitetui už tai, kad visiškai jam pritarė. Šiuo pasiūlymu užtikriname teisinį praėjusiais metais Baltijos jūros sričiai mūsų įvestos politikos dėl geriausių žuvų atrinkimo ir dėl kai kurių rūšių žvejybos apribojimų tęstinumą.
Ir galiausiai kalbėsiu apie paskutinįjį pranešimą dėl svetimų ir nevietinių rūšių panaudojimo akvakultūroje. Norėčiau padėkoti pranešėjui J. Ferreirai už darbą ir visam Žuvininkystės komitetui.
Kaip žinote, Komisija ketina taikydama naują akvakultūros strategiją skatinti tvarų akvakultūros vystymą ES. Tam reikia ne tik aukšto lygio aplinkos apsaugos, bet ir sudaryti geresnes sąlygas akvakultūrai. Turime tai padaryti. Iš dalies pakeitus reglamentą dėl svetimų ir nevietinių rūšių introdukcijos uždaruose akvakultūros objektuose neabejotinai palengvės akvakultūros veikla, nes bus panaikinta nebūtina administracinnašta ir kartu bus užtikrinta tinkama vandens buveinių apsauga. Žinoma, tai ne viskas, ką galėtume padaryti, todėl labai sveikinu J. Ferreiros pasiūlymą atlikti daugiau mokslinių tyrimų akvakultūros srityje. Turime padaryti viską, ką galime, pasinaudodami savo biudžetu ir BŽP reforma.
Labai džiaugiuosi, kad per diskusijas Žuvininkystės komitete buvo suderinta tikslesnuždaro akvakultūros objekto apibrėžtis.
Norėčiau pabrėžti, kad pirminį pasiūlymą Komisija priėmlikus vienam mėnesiui iki Lisabonos sutarties įsigaliojimo, tad čia susidūrėme su ta pačia problema. Žuvininkystės komitetas pateiksvarstyti pakeitimus, kuriais siekiama priderinti pagrindinį reglamentą prie naujų Lisabonos sutartyje įtvirtintų komitologijos procedūrų. Mūsų nuomone, tai buvo palankus laikas šiam Parlamento siūlomam suderinimui atlikti. Vis dėlto norint į mūsų pasiūlymą įtraukti tokius svarbius pakeitimus buvo būtina formaliai ji keisti, ir tuo galima paaiškinti vėlavimą, apie kurį kalbėjome.
Baigdama norėčiau dar kartą padėkoti visiems pranešėjams iš Žuvininkystės komiteto už pranešimus ir už darbą šiais svarbiais klausimais.
Carmen Fraga Estévez
Pone pirmininke, labai ačiū pranešimų rengėjams už puikų darbą. Norėčiau plačiau pakalbėti apie valdymo planus, nors svarbesnių aspektų neaptarsiu, nes juos jau pabrėžpatys pranešėjai. O aš norėčiau atkreipti dėmesį į kai kuriuos svarbius jų keliamus institucinius iššūkius, kurie turi būti išspręsti.
Daugiau negu po metų derybų su Taryba Parlamentas visiškai atsakingai nusprendsurengti pirmąjį svarstymą dėl šių pranešimų, siekdamas ištrūkti iš šios aklavietės, kuri turėjo įtakos ne tik šiems dviem pasiūlymams, bet ir visiems kitiems, kurie mums bus pateikti svarstyti artimiausiu metu.
Parlamentas nori rasti kompromisą su Taryba ir Komisija, tačiau pagrindinsąlyga, kad tai įvyktų, yra Tarybai pripažinti ir pritarti, jog svarbiausiems ilgalaikių valdymo planų klausimams būtų taikoma įprastinteisėkūros procedūra, t. y. būtų taikomas Sutarties 43 straipsnio 2 dalyje įtvirtintas teisinis pagrindas.
Nesuvokiama tai, kad prieš įsigaliojant Lisabonos sutarčiai, kai Taryba taip pat turėjo išimtinę kompetenciją BLSK ir kvotų klausimais, Parlamento buvo prašoma pateikti konsultacinę nuomonę, o dabar Taryba reikalauja išimtinės kompetencijos tais pačiais klausimais, nors, remiantis teisininkų patarimais, 43 straipsnio 3 dalis turi būti aiškinama siaurai.
Todėl raginu Komisijos narę atsižvelgti į Parlamento poziciją, net kai pasiūlymus - manau, kad į I. Bilbao klausimą konkrečiai dėl šio dalyko nebuvo atsakyta - ketinama atsiimti arba perrašyti iš esmės. Jei taip nebus, būsime priversti perduoti šį klausimą nagrinėti Teisingumo Teismui ir blokuoti būsimus ilgalaikius planus, nors to reikėtų vengti, nes jie yra pagrindinžvejybos valdymo priemonė.
Kriton Arsenis
Pone pirmininke, Komisijos nare, dokumentuose, kuriuos šiandien svarstome, labai daug techninių detalių. Tačiau jos reiškia tam tikrą aiškų nurodymą: Europos Parlamentas ragina kitas institucijas - Komisiją ir Tarybą - atkreipti dėmesį į mokslinius duomenis, kai priimame sprendimus žuvininkystės klausimais ir dėl žvejybos būdų.
Negalime tartis politiniu lygiu, kai sprendžiame, kaip žvejoti konkrečių rūšių žuvis. Taryba ir Parlamentas negali derėtis politiniu lygiu klausimais, kurie turi būti sprendžiami remiantis moksliniais duomenimis. Tik remdamiesi moksliniais duomenimis galime nustatyti išteklių gausą jūrose ir kad galime žvejoti nepadarydami neatitaisomos žalos jūros aplinkai ir žuvininkystei.
Mums pateikta svarstyti peržiūrėta bendra žuvininkystės politika. Šiuose pranešimuose prašome, kad, peržiūrėdami bendrą žuvininkystės politiką, veiktumėte ryžtingai ir užtikrintumėte, kad sprendimai, skirti gyvybingai jūrų ir žuvininkystės ateičiai užtikrinti , būtų priimami vadovaujantis moksliniais duomenimis.
Carl Haglund
Pone pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, kalbėsiu tik apie pranešimą dėl europinių ančiuvių žvejybos Biskajos įlankoje ir apie mūsų frakcijos nuomonę šiuo klausimu. Šis klausimas itin svarbus ir rodo, kaip turėtume spręsti opius su žuvininkyste susijusius klausimus. Svarbu atminti, kad žuvininkystė, apie kurią kalbame, žlugo 2005 m. dėl neribojamos žvejybos.
Dabar, kai žvejyba vėl leidžiama, ji vykdoma vadovaujantis atsargumo principu ir būtent taip ir turėtų būti. Tai vienintelis ilgalaikis ir tvarus būdas - būtent toks ir mūsų frakcijos požiūris šiuo klausimu. Tiesa, žvejybos pramongreičiausiai tikisi, kad pradžioje bus nustatytas didesnis leidžiamas sužvejoti kiekis, tačiau ilgainiui labiau pasiteisintų šiuo metu siūlomas variantas. Mūsų frakcijos nuomone, būtent taip turėtume spręsti šį klausimą šiandien ir ateityje.
Isabella Lövin
Pone pirmininke, ponios ir ponai, Lisabonos sutartimi buvo pakeista Parlamento galia žuvininkystės politikos srityje. Valdymo planai, dėl kurių rytoj balsuosime, bus pirmasis išmėginimas, kaip Parlamentui sekasi pateisinti šią atsakomybę. Manau, kad iš principo mes susidorojome su šiuo iššūkiu, tačiau netikro pavojaus išvengti nepavyko. Sprendimų priėmėjams visada kyla pagunda siekti kompromiso dėl mokslinių rekomendacijų prisidengiant noru padėti žvejybos pramonei. Be to, žmonių atmintis trumpa. Nepaisant to, kad dar visai neseniai, 2005 m., europinių ančiuvių žvejyba Biskajos įlankoje visiškai žlugo ir žvejybos pramonturėjo visiškai sustabdyti žvejybą, vis dar trumpareigiškai teikiamos finansinės paskatos, keliančios pavojų ilgalaikiam šių išteklių tvarumui. Tačiau komitete laimėjo apdairumas.
Suskaičiuoti žuvis nėra sunku, tai beveik tas pats, kas suskaičiuoti medžius. Sunkumų kelia tik tai, kad žuvys juda ir nėra matomos. Taip juokavo vienas žymiausių pasaulyje jūrų biologų Willy Kristensen filme "The End of the Line" apie žuvų išteklių nykimą pasaulio vandenynuose. Tuo jis norėjo pasakyti, kad išteklių neįmanoma visiškai tiksliai suskaičiuoti. Visa tai svarbu atsiminti dabar, kai ES ir visas pasaulis nusprendper maždaug penkerius metus pasiekti didžiausią tausią žvejybą užtikrinantį sužvejojamų visų komercinių rūšių žuvų kiekį.
Norėčiau pažymėti, kad visame pasaulyje tuo pačiu metu užtikrinti didžiausią tausią žvejybą užtikrinantį sužvejojamų visų komercinių rūšių žuvų kiekį yra visiškai neįmanoma užduotis. Todėl reikia numatyti tam tikras saugias ribas. Ekosistemos turėtų būti vertinamos kaip visuma ir į didžiausią tausią žvejybą užtikrinantį sužvejojamų žuvų kiekį turėtų būti žiūrima kaip į viršutinę ribą, o ne tikslą. Tikiuosi, kad Parlamentas ir Taryba atsižvelgs į tai formuodami būsimą žuvininkystės politiką ir kad šios nuostatos bus laikomasi valdymo planuose. Turime pasirūpinti, kad greitai būtų parengti visų Europos jūros ekosistemų ilgalaikiai valdymo planai. Galiausiai norėčiau pasakyti, kad visiškai pritariu pranešėjui P. Gallagheriui, kad paprastųjų stauridžių kvotos suskaidymas visiškai prieštarauja mokslinėms rekomendacijoms.
Andrew Henry William Brons
Pone pirmininke, per šią diskusiją iškelti klausimai nėra būdingi tik konkrečiam nurodytam rajonui. Kai kurie klausimai yra aktualūs ir Šiaurės jūroje plaukiojantiems laivams.
Penktadienį buvau susirinkime su žvejais iš Vitbio uostamiesčio Jorkšyro grafystėje. Jie taip pat labai sunerimę, kad likę Britanijos laivyno laivai bus priversti nutraukti veiklą. Artimiausia kylanti grėsmsusijusi su siūlomu dienų, kurias jiems leidžiama žvejoti, skaičiaus sumažinimu nuo 135 iki galbūt 90. Paklausiau tralerių žvejų, iki kiek dienų šis skaičius turėtų būti sumažintas, kad jie būtų priversti nutraukti veiklą, ir jie man atsakė, kad juos paveiktų bet koks sumažinimas.
Politika, kuri priverstų iš žvejybos laivų atgal į jūrą išmesti nugaišusias ir gaištančias žuvis, kad nebūtų į krantą iškraunamos per mažos žuvys arba žuvys, kurių sugauta viršijant tai rūšiai nustatytas kvotas, yra visiškai absurdiška. Visos sugautos ir neišgyvensiančios žuvys turi būti iškrautos į krantą. Išmetimas į jūrą - ne išteklių saugojimas, o švaistymas. Geriausių žuvų atrinkimas būtų išeitis sutvarkant neteisingą kvotų sistemą. Reformuokite sistemą ir ji išnyks. Kvotos perkamos ir parduodamos atviroje rinkoje, jomis spekuliuoja turtingieji ir galingieji. Dėl to kyla kvotų kainos, jos žvejams nuomojamos už lupikišką užmokestį. Spekuliacijai turi būti padarytas galas.
Paulo Rangel
(PT) Pone pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, kalbant apie P. Gallagherio pranešimą ir ypač daugiametį Atlanto paprastųjų stauridžių išteklių valdymo planą, labai svarbu pritarti Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) frakcijos pasiūlytam pakeitimui, kurį parengPatrão Neves ir kuriame pabrėžiami trys Žaliosios knygos ir bendros žuvininkystės politikos tikslai: su aplinka susijęs tikslas, kuris pranešime pakankamai išsamiai aprašytas, ir ekonominis bei socialinis tikslai - ar jie būtų sutelkti į ekonominį gyvybingumą, ar į oraus gyvenimo užtikrinimą sektoriaus darbuotojams.
Šiuo klausimu labai svarbu atskirti du dalykus. Kai kalbame apie Vakarų Atlanto paprastųjų stauridžių išteklius, svarbu atskirti VIII C zoną - rajoną aplink Biskajos įlanką, kuriame iš esmės vyksta tik nepramoninžvejyba, kuri yra pagrindinis pragyvenimo šaltinis didelei daliai Portugalijos, Ispanijos ir ypač Prancūzijos gyventojų, ir toliau į šiaurę esantį rajoną, kuriame daugiausia vyksta pramoninžvejyba, kurios tikslas - ekonominis pelnas. Būtent dėl šios priežasties reikia priimti šio pranešimo pakeitimus, kad pranešimas būtų suderintas ne tik su pagrindiniais Žaliosios knygos dėl BŽP arba BŽP reformos tikslais, bet ir su Tarybos pateiktomis rekomendacijomis dėl reglamento dėl 2011 m. nustatytų bendrų leidžiamų sužvejoti kiekių (BLSK), kuriame Tarptautinės jūrų tyrinėjimo tarybos nustatytoje VIII C zonoje Atlanto paprastųjų stauridžių ištekliai iš esmės laikomi nepramoninės žvejybos objektu, o šiaurinėje šios vakarų zonos dalyje - pramoninės žvejybos objektu. Toks požiūris, pagal kurį atsižvelgiama į kiekvieno rajono, kuriame veisiasi Vakarų Atlanto paprastosios stauridės, specifiką ir paskirtį, yra vienintelis, galintis iš tikrųjų apsaugoti visus BŽP tikslus.
Josefa Andrés Barea
(ES) Pone pirmininke, Komisijos nare, sveikinimai visiems keturiems pranešėjams. Aš taip pat norėčiau pakalbėti apie europinių ančiuvių ir Atlanto paprastųjų stauridžių išteklių valdymo planus.
Pasiūlymas dėl europinių ančiuvių išteklių naudojimo, kuris visų pirma buvo sumanytas kaip pasiūlymas dėl tausaus europinių ančiuvių išteklių naudojimo, pasirodesąs sudėtingas pasiūlymas, tad Taryba šiuo metu jį delsia jį aptarti. Šis sektorius patyrdidžiausią žalą. Patekome į aklavietę, nes padėtis nepasikeitdėl to, kad Taryba, taip pat ir Komisija, nepriėmsprendimo.
Norėčiau apibūdinti, kokios pozicijos laikosi socialistų delegacija iš Ispanijos, kuri per visą šį procesą pritarsektoriaus vienbalsiams reikalavimams, paremtiems, pabrėžiu - paremtiems, mokslinėmis ataskaitomis ir palaikomiems Regioninės patariamosios tarybos. Tokios pačios pozicijos laikomasi ir naujais klausimais, kurie iškilo planuojant reformuoti bendrą žuvininkystės politiką.
Kadangi patekome į sunkią padėtį, prašome Komisijos narės, jei reikės, atsiimti pasiūlymą, atsižvelgti į Parlamento nuomonę ir pateikti naują pasiūlymą.
Kalbant apie Atlanto paprastąsias staurides, P. Gallagher pabrėžkelis klausimus, kuriems mes taip pat pritariame, o tiksliau dėl daugiamečių programų įvedimo, bendrų leidžiamų sužvejoti kiekių ir mokslinių rekomendacijų. Jis taip pat siūlo pakeitimą, kuris, socialistų frakcijos nuomone, yra labai svarbus - tam pritaria ir socialistų frakcijos nariai iš Ispanijos, nes Ispanijoje veikia tradicinis paprastųjų stauridžių žvejybos sektorius, kurio sugaunamos žuvys tą pačią dieną dar šviežios suvartojamos. Nepripažinus šio sektoriaus svarbos būtų padaryta socialinekonominžala ir neabejotinai pablogėtų perspektyvos pagerinti valdymą.
Todėl manome, kad P. Gallagher turėjo atsižvelgti į mūsų siūlymą diferencijuoti pakrančių žvejybą.
Britta Reimers
(DE) Pone pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, labai ačiū visiems pranešėjams. Atsižvelgiant į tai, kad į ES importuojama labai daug žuvies ir žuvies gaminių, labai svarbu palaikyti ir paremti vietos žvejus ir vidaus akvakultūros sektorių. Reikia skubiai tobulinti žvejybos būdus, kad būtų galima užtikrinti mūsų jūrų ateitį ir ilgalaikį pragyvenimo šaltinį mūsų žvejams.
Ne mažiau svarbu sudaryti sąlygas akvakultūrai toliau plėstis. Turime skubiai gerinti duomenų rinkimą ir intensyvinti mokslinius tyrimus, nes tik tada, kai žinosime, kas ir tikrųjų vyksta, galėsime priimti gerus sprendimus ateičiai.
Mums vis nesiseka suderinti ekonomiką ir ekologiją, kurios iš esmės net ir nėra labai skirtingos, o dažniausia to priežastis - pernelyg didelbiurokratija ir nepakankamos žinios.
Raül Romeva i Rueda
(ES) Pone pirmininke, norėčiau pabrėžti, kad diskusija dėl europinių ančiuvių yra labai svarbi ir kad ji yra lūžis ne tik šiam sektoriui, ypač europinių ančiuvių klausimu, bet ir Komisijos, Parlamento ir Tarybos tarpusavio santykiams.
Šiuo požiūriu norėčiau labai aiškiai pasakyti, kad Žaliųjų frakcija / Europos laisvasis aljansas pritaria Komisijos pateiktiems pasiūlymams norėdamas elgtis atsargiai.
Iš esmės palaikome pasiūlymus dėl trijų dalykų:
Pirma, dėl žvejybos taisyklės, kuri, mūsų, kaip ir Komisijos, nuomone, turėtų būti ne didesnnegu 0,3; antras, dėl bendro leidžiamo sužvejoti kiekio (BLSK), į kurį, mūsų nuomone, turėtų būti įskaitytas ir gyvas masalas; ir pagaliau dėl BLSK sumažinimo, kuris turi būti ne mažesnis negu 25 proc., jei nusprendžiama, kad tai būtina.
Mes palaikome Komisiją šiais trimis aspektais ir manome, kad tai tikslinga, nes norime, kad nors kartą pasielgtume kaip tikri gydytojai, kurie gydo, o ne kaip teismo medicinos ekspertai, kurie tik konstatuoja mirtį. Manau, kad svarbu aiškiai tai pasakyti ir kad pasitaikgera proga pasielgti tinkamai.
Werner Kuhn
(DE) Pone pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, norėčiau pakalbėti apie Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą dėl draudimo atrinkti geriausias žuvis ir europinių upinių plekšnių ir paprastųjų otų žvejybos Baltijos jūroje, Beltų ir Zundo sąsiauriuose apribojimų. Čia kalbama ne tik apie reglamento keitimą, bet ir apie dvi labai svarbias ir puikias maistinių žuvų rūšis, kurių skubiai reikia Europos vidaus rinkai. Norėčiau dar kartą pabrėžti, kad akivaizdu, jog mokslas ir verslas turi bendradarbiauti ir užtikrinti, kad jų patirtis, ypač žuvų išmetimo ir išteklių valdymo klausimais, taip pat dėl to, kaip elgiamasi su priegauda, būtų tikslingai vertinama ir įvertinta. Žinome visus apribojimų įvedimo šiuo klausimu variantus - M. J. Gróbarczyk puikiai juos išdėstė. Labai svarbu į reglamentą įtraukti 15a straipsnį. Jau girdėjote kodėl - pranešėjas dar kartą viską gana aiškiai išdėstė. Mūsų bendras tikslas - kiek galima sumažinti priegaudą ir išmetimus, ir šį tikslą komitete pasiekėme.
Tačiau kalbant apie kai kurių rūšių žuvis - įskaitant paprastąsias upines plekšnes ir paprastuosius otus - jų jaunikliai ir per mažo dydžio žuvys gali būti išmetami atgal į jūrą, jei buvo sugauti kartu su kitomis žuvimis. Žinoma, svarbu naudoti tinkamą žvejybos įrangą ir žvejoti selektyviai bei nežvejoti draudžiamu sezonu. Šių dviejų rūšių žuvys nuolat keičia neršimo vietą, tad suprantama, kad buvo aiškiai apibrėžti žvejybos rajonai ir tiksliai apibūdintas neršimo laikas bei neršimo vietos.
Pardavimo rodiklių negalima mažinti, kad vienintellikusi galimybnebūtų žuvų miltų gamyba iš šių puikių žuvų. Tai nėra mūsų tikslas. Mes norime aprūpinti rinką ir būtent todėl būtent taip keičiame šį reglamentą.
Ulrike Rodust
(DE) Pone pirmininke, ponia M. Damanaki, labai džiaugiuosi, kad šią savaitę galime priimti keturis svarbius reglamentus dėl žuvininkystės politikos ir kad mums pavyko susitarti tarpusavyje ir su Taryba bei Komisija dėl pranešimų dėl akvakultūros ir techninių priemonių Baltijos jūroje.
Deja, to negalima pasakyti apie kitus du reglamentus dėl ilgalaikių valdymo planų. Kai tik reikia rasti tinkamą sardinių išteklių valdymo būdą, komitete visada vyksta įdomios diskusijos. Manau, kad plenarinei sesijai teikiami dokumentai parengti labai gerai ir džiaugiuosi, kad, regis, Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) frakcija pagaliau tai suvokė, nes nepateikdaugiau pakeitimų. Manau, kad rytoj balsuosite teigiamai.
Tačiau kalbant apie Tarybą, problema daug rimtesnė. Nepaisydamos savo pačių teisės specialistų patarimų dauguma valstybių narių net ir praėjus metams nuo Lisabonos sutarties įsigaliojimo vis dar nepripažįsta Europos Parlamento bendro sprendimo teisės. Manau, tai nedovanotina. Todėl mūsų komiteto pirmininkei pasiūliau parašyti bendrą laišką Europos žuvininkystės ministrams.
Džiaugčiausi, jei per kelias kitas dienas pavyktų susitarti, kad kartu galėtume parodyti, kaip ryžtingai nusiteikęs Parlamentas. Neleisime Tarybai taip lengvai mumis atsikratyti.
Ian Hudghton
Pone pirmininke, pritariu P. Gallagherio pranešime siūlomam veikimo būdui ir rytoj, kai vyks balsavimas, balsuosiu atitinkamai.
Daugiamečio planavimo principas pasiteisins, jei juo bus užtikrinta, kad žvejai, taip pat perdirbėjai, galėtų tikslingai planuoti į priekį. Tačiau apskritai ES žuvininkystės valdymo klausimu, kaip žinote, lieka keletas labai neigiamų aspektų. Esu įsitikinęs, kad sprendimus dėl išteklių išsaugojimo ir valdymo turėtų priiminėti pačios žvejyba besiverčiančios šalys, kurios turi teisę žvejoti konkrečiuose jūros rajonuose.
Daugelis kalbėjusiųjų vėl primindiskusijas dėl žuvų išmetimo. Škotijoje vis labiau įsigali nuomonė, kad žuvų išmetimas į jūrą - tiesioginis ES reguliavimo ir ypač menkių išteklių atkūrimo plano rezultatas. Tikiuosi, Komisijos naratsižvelgs į tai ir imsis priemonių dėl šios skandalo dėl žuvų išmetimo dalies, kurios būtų galima išvengti pakeitus kai kurias šiuo metu galiojančias, bet neveiksmingas taisykles.
Gabriel Mato Adrover
(ES) Pone pirmininke, norėčiau pakalbėti apie du pranešimus, kurių rengimo procesas ir galutiniai rezultatai yra pavyzdys, ką reikia ir ko negalima daryti. Kalbu apie europinių ančiuvių išteklių valdymo planą ir nevietinių rūšių naudojimą akvakultūroje.
Europinių ančiuvių (o tai pavyzdys, ko negalima daryti) tema buvo diskutuojama daugiau nei metus ir, deja, diskusijos virto diskusijomis dėl Parlamentui Lisabonos sutartimi suteiktų galių ir dėl Komisijos pasiūlymo teisinio pagrindo, o ne dėl to, kas būtų geriau žvejams, verslui ir žuvininkystei. Tai buvo ilgos ir bevaisės diskusijos, nuo kurių nukentėjo sektorius, kuris apstulbęs stebėjo, kaip mes ginčijamės, o ilgai lauktas valdymo planas dar nepriimtas ir galbūt niekada nebus priimtas.
Europinių ančiuvių žvejybos sektoriuje dirbantys žmonės teisėtai skundžiasi administracinėmis kliūtimis, su kuriomis šis planas susiduria, kai taip svarbu nebetrukdyti šiam sektoriui dirbti.
Nuoširdžiai manau, kad Komisija, atsižvelgdama į šią neaiškią padėtį, šiandien Parlamente turėtų siekti pasiųsti teigiamą signalą sektoriui.
Kitaip nei čia, nevietinių rūšių panaudojimo klausimu Parlamento per pirmąjį svarstymą pasiektas sutarimas yra geras kompromisas. Komisijai, Tarybai ir Parlamentui pavyko pasiekti susitarimą greitai ir be didesnių nesutarimų teisės klausimais ar dėl faktų.
Susitarimu ne tik aiškiai apibrėžtas uždaras akvakultūros objektas, bet ir užtikrintas didesnis teisinis aiškumas sektoriaus verslo įmonėms ir - dar svarbiau - šiek tiek sumažinta biurokratija, kurios europiečiams jau gana.
Esu įsitikinęs, kad administraciniai procesai turi būti sumažinti iki neišvengiamo minimalaus dydžio. Europiečiams tenka susidurti su pernelyg didele biurokratija, dėl kurios jiems itin sunku pradėti arba plėtoti veiklą. Todėl tokie kaip šiandien svarstyti pranešimai, kuriais sumažinamos administracinės procedūros, yra ne tik gera žinia akvakultūros sektoriui, bet ir pavyzdys, koks nuolat turėtų būti mūsų darbas.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Pone pirmininke, Komisijos nare M. Damanaki, kalbėsiu apie M. J. Gróbarczyko ir J. Ferreiros pranešimus. Norėčiau pasveikinti pranešėjus už per pirmąjį svarstymą Taryboje pasiektą susitarimą keisti abu reglamentus siekiant suderinti žuvininkystės politiką su Lisabonos sutartimi ir parodyti Europos Sąjungos įsipareigojimą siekti tausaus žuvininkystės išteklių valdymo bei išsaugoti biologinę įvairovę.
Draudimas atrinkti geriausias žuvis ir europinių upinių plekšnių ir paprastųjų otų žvejybos Baltijos jūroje apribojimų nustatymas - būtinos priemonės veiksmingam ir tinkamam išteklių valdymui užtikrinti. Šias priemones reikėtų visam laikui nustatyti šios jūros Techninių priemonių reglamente. Jas būtų galima išplėsti ir taikyti kituose ES vandenyse bei įtraukti kaip politikos prieš žuvų išmetimą atgal į jūrą dalį vykdant būsimą bendros žuvininkystės politikos reformą.
Taip pat labai svarbu, kad Europos Sąjunga atnaujintų uždarų akvakultūros objektų apibrėžtį ir veiklos sąlygas, pagalvotų, kaip skelbti sąrašą, ir, vadovaudamasi Lisabonos sutartimi, nustatytų ES taisyklių, kuriomis siekiama užkirsti kelią šios veiklos keliamai taršai, galinčiai kelti pavojų arba neigiamai paveikti mūsų ekosistemas, rengimo ir vykdymo procedūras.
Alain Cadec
(FR) Pone pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, pirmiausia norėčiau pasveikinti mūsų kolegas ponią I. Bilbao ir ponus P. Gallagherį, M. J. Gróbarczyką ir J. Ferreirą už jų pranešimus.
Norėčiau pasakyti, jog labai džiaugiuosi, kad Parlamentas surengpirmąjį svarstymą dėl dviejų ilgalaikių europinių ančiuvių ir paprastųjų stauridžių išteklių valdymo planų. Priėmus Lisabonos sutartį, Parlamentas iš tikrųjų tapo viena iš bendrus sprendimus šiais klausimais priimančių institucijų.
Kalbant apie europinių ančiuvių išteklius, džiaugiuosi Žuvininkystės komiteto priimtu dokumentu, kuriuo siekiama ilgalaikio šių gausiai žvejojamų išteklių valdymo. Šiuo planu bus sudarytos sąlygos pagrindinėms šių išteklių žvejyba besiverčiančioms šalims imtis bendrų valdymo priemonių.
Gyvas masalas bus įskaitytas į kvotas, todėl bus galima teisingiausiai patikrinti sužvejotus kiekius. Be to, džiaugiuosi šių išteklių žvejybos kontrolės priežiūros priemonėmis. Laivų kontrolės sistema turi būti visiškai vienoda visoms šiuos išteklius žvejojančioms valstybėms narėms.
Norėčiau pasveikinti P. Gallagherį už jo pranešimą. Žinau, kad rytoj jį priimsime: jį priėmus socialiniu ekonominiu ir aplinkos požiūriu tausus paprastųjų stauridžių išteklių naudojimas taps įmanomas. Taikant šiame plane siūlomą naują sprendimų priėmimo dėl bendro leistino sužvejoti kiekio modelį bus sudaryta galimybilgainiui užtikrinti šių išteklių tvarumą. Taip pat norėčiau priminti santykinio stabilumo principo, kuris man ypač rūpi, svarbą.
Pranešėjai pabrėžia būtinybę spręsti žuvų išmetimo atgal į jūrą klausimą ir tai sveikintina. Tačiau kaip ir mano kolegos EP nariai apgailestauju, kad Taryba abejoja Parlamento naujomis galiomis priimti sprendimus dėl ilgalaikių valdymo planų. Manau, šis teisinio pagrindo klausimas turi būti išspręstas, nes jo neišsprendus negalima vykdyti šių planų, o tai yra labai svarbu išteklių išsaugojimui ir žvejybos reguliavimui.
Taip pat turime kartą ir visiems laikams apibrėžti pramoninės ir nepramoninės žvejybos sąvokas. Taip būtų užtikrinta, kad bendros žuvininkystės politikos reforma būtų vykdoma remiantis stabiliu ir tvirtu pagrindu. Būtent taip siūloma ir M. J. Gróbarczyko pranešime, dėkoju jam už kokybišką darbą. Be to, kaip žinome, visiškai uždrausti išmesti žuvis atgal į jūrą yra neįmanoma. Tikiuosi, Europos Komisija parems sektorių, kuris pradeda vis plačiau naudoti selektyviosios žvejybos įrangą ir linksta prie ekonominiu ir aplinkos požiūriu tausios žvejybos.
Guido Milana
(IT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, vienos minutės neužtenka norint kalbėti apie keturis pranešimus. Todėl pakomentuosiu tik J. Ferreiros pranešimą, o kitus tris pranešėjus noriu tik pasveikinti.
Bet kokios priemonės, kurių imasi Europos Sąjunga žuvininkystės ir akvakultūros srityje, turi būti suderinamos su biologinės įvairovės principais. Šis kompromisinis pakeitimas - J. Ferreiros, kuris gerai suprato šias problemas, gero darbo rezultatas.
Ieškodami būdų, kaip būtų galima pakelti žuvivaisos lygį, turime nesusidaryti išankstinės nuomonės, bet turime griežtai kontroliuoti ir taikyti taisykles, kurios turi būti kuo tikslesnės, kad galėtume išvengti pavojaus pakeisti aplinkos pusiausvyrą.
Todėl didžiausia parama ekologiškai gamybai būtų sprendimas, priimtas atsižvelgiant į visuotinį interesą ir užtikrinantis biologinės įvairovės apsaugą. Tai iš esmės būtų geriausias būdas optimizuoti vietinių rūšių veisimą.
Komisijos nare, tikiuosi, kad vykdant bendros žuvininkystės politikos reformą ši su akvakultūra susijusi priemongalėtų būti įtraukta į vieną supaprastintą reglamentą. Dėl to padėtis labai palengvėtų ir tikiuosi, kad priėmus vieną bendrą reglamentą dėl akvakultūros procedūros taptų dar paprastesnės.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Pone pirmininke, pirmiausia norėčiau padėkoti M. J. Gróbarczykui už pagalbą. Labai džiaugiuosi, kad pavyko į pranešimą įterpti labai svarbią nuostatą, kuria Komisija raginama parengti išsamų plekšniažuvių išteklių Baltijos jūroje valdymo planą.
Pasinaudodamas proga norėčiau atkreipti Komisijos narės dėmesį į tai, kad Lenkijos valdžios institucijos jau daug metų siūlo patvirtinti visa apimančią plekšniažuvių išteklių Baltijos jūroje valdymo sistemą, bet iš Europos Komisijos nesulaukjokių apčiuopiamų rezultatų.
Turi būti sukurta vienoda plekšniažuvių išteklių bet kuriame rajone valdymo sistema. Ekonominiu požiūriu šie ištekliai yra labai svarbūs Baltijos jūros regiono, taip pat Lenkijos žvejams, todėl jiems už žuvininkystę atsakingos Europos institucijos turėtų skirti daugiau dėmesio nei skyriki šiol.
Brian Crowley
Pone pirmininke, norėčiau padėkoti pranešėjams, ypač P. Gallagheriui, už pranešimus. Klausantis čia vykstančių diskusijų kyla dvi mintys. Pirma, visas šis sumanymas, pagal kurį gali būti sudaryta galimybsuskaidyti vienos rūšies išteklių BLSK, yra visiškai neatsakingas. Turėtume griežtai jai pasipriešinti.
Antra, kalbant apie žuvų išmetimą atgal į jūrą, galbūt atėjo laikas apsvarstyti galimybę sukurti pilkąją rinką žuvims, kurios šiuo metu išmetamos. Šios žuvys yra įprastinės žvejybos veiklos priegauda, tad, užuot išmetus jas atgal į vandenį, kodėl neleidus jų iškrauti į krantą ir padengti jų sugavimo sąnaudas - sumokėti ne rinkos kainą, o sugavimo sąnaudas. Jomis būtų galima aprūpinti kitų Europos Sąjungos šalių rinkas, užuot importavus tūkstančius tonų žuvies iš Tolimųjų Rytų ir kitų šalių.
Toks sprendimas galėtų būti naudingas visiems. Būtų galima sumažinti atgal išmetamų žuvų kiekį ir kartu užtikrinti, kad žvejai neišmestų vertingo produkto.
Nick Griffin
Pone pirmininke, gerai, kad ES mėgina išsaugoti žuvų išteklius, kuriems gresia išnykimas, bet prieš sveikindami patys save už šiuos pasiūlymus turime prisiminti, kad daug ankstesnių ES žvejybos taisyklių visiškai nepasiteisino. Dėl Europos žuvininkystės politikos Britanijos vidaus vandenyse buvo išžvejoti beveik visi žuvies ištekliai. Tikrovtokia, kad būtų geriausia žuvies išteklių apsaugą palikti vietos žvejams ir nacionalinių vyriausybių jūrų mokslininkams, o ne ES biurokratams.
Sektoriuje, kurio dar šiek tiek liko iš sugriauto Britanijos žvejybos laivyno, dirbančių žmonių patarimas paprastas: panaikinti kvotų sistemas, dėl kurių žuvys išmetamos atgal į jūrą ir atrenkamos geriausios, ir vietoj jų įvesti sugaunamų žuvų limitus pagal svorį, kad visos sugautos žuvys būtų iškraunamos ir panaudojamos žmonių maistui arba perdirbamos į gyvūnų ir žuvų pašarus. Turime pakeisti atvirai prekiaujamų kvotų sistemą ir nebeleisti finansininkams, prekybos tinklams ir labai turtingiems žmonėms pelnytis iš žvejų. Bet kokios kvotos, kad ir kokiose jūrose būtų taikomos, turėtų priklausyti tų uostų, kurie tradiciškai susieti su tais vandenimis, žvejams, o prekyba jomis turėtų būti galima tik tarp žvejų, kurie patys turi teisę žvejoti, kuri jiems suteikta dėl asmeninių, šeiminių ar bendruomeninių saitų.
Seán Kelly
(GA) Pone pirmininke, nesu šių dalykų žinovas, tačiau užaugau saloje esančioje valstybėje ir gerai žinau, kad žvejyba labai svarbi visiems prie jūros gyvenantiems Airijos gyventojams.
Mano gerbiamas kolega iš Airijos P. Gallagher, kuris gerai išmano šią sritį ne tik Airijos, bet ir platesniu mastu, pabrėžkelis labai svarbius aspektus, kai kritikavo siūlymą įvesti bendras kvotas vienos rūšies ištekliams keliuose skirtinguose rajonuose. Mano frakcija - PPE - galvoja kitaip. Tačiau kartu tai, ką teigia P. Gallagher, atrodo logiška, nes paprastoji stauridyra ilgai vienoje vietoje neužsibūnanti žuvis. Tad norėčiau Komisijos atsakymo į šį konkretų klausimą, ne nuomonės, o moksliniais duomenimis pagrįsto atsakymo. Taip pat pritarčiau kolegoms žuvų išmetimo atgal į jūrą klausimu ir norėčiau, kad akvakultūrą plėtotume daug intensyviau...
(GA) ... nes ateityje žuvies paklausa tik didės ir tikiuosi, kad visi turės galimybę nusipirkti bet kokios rūšies žuvies.
Gerard Batten
Pone pirmininke, neseniai mėginau paskaičiuoti, kiek bendra žuvininkystės politika kainuoja Britanijos ekonomikai. Palankiausiais paskaičiavimais vien tik prarastas laimikis atsieina mažiausiai 3,6 mlrd. GBP per metus, išaugusios maisto kainos atsieina apie 4,7 mlrd. GBP per metus, o subsidijos, nedarbas, išeikvoti ištekliai, biurokratija ir t. t. kainuoja apie 2,8 mlrd. GBP per metus. Iš viso tai sudaro apie 11,1 mlrd. GBP.
Žvejybos verslas suniokotas, nuo 1973 m. prarasta daugiau kaip 97 000 darbo vietų žvejybos ir nuo jos priklausančiuose sektoriuose. Itin didelės žalos ekonomikai ir žmogiškiesiems ištekliams neįmanoma įvertinti, o bendros žuvininkystės politikos poveikis ekologijai tikrai labai didelis. Kasmet į Šiaurės jūrą išmetama po daugiau kaip 880 000 nugaišusių žuvų. Žinoma, Britanija galėtų išstoti iš Europos Sąjungos, susigrąžinti savo teritorinių vandenų kontrolę ir atgaivinti nacionalinę žvejybos pramonę.
Ricardo Cortés Lastra
(ES) Pone pirmininke, Komisijos nare, 2005 m. dėl prastos žuvų išteklių būklės buvo sustabdyta europinių ančiuvių žvejyba Biskajos įlankoje. Siūlomo plano tikslas - užtikrinti tausią žvejybą nustatant moksliniais kriterijais pagrįstas kvotas. Sektorius, kuriam reikia stabilumo, šiam planui pritaria. Prašau Komisijos atsiimti pasiūlymą ir atsižvelgti į Parlamento iniciatyvą.
Maria Damanaki
Komisijos narė. - Pone pirmininke, norėčiau padėkoti visiems garbiems Parlamento nariams už pastabas. Diskusija tikrai buvo labai įdomi.
Pirmiausia norėčiau atsakyti į PPE frakcijos ir kitų Parlamento narių vardu ponios C. Fraga išdėstytas pastabas dėl institucinių problemų, kurios kilo dėl Lisabonos sutartimi įvestos naujos institucinės tvarkos. Turiu pripažinti, kad įsigaliojus Lisabonos sutarčiai prasidėjo naujas etapas, mes norėtume prisitaikyti prie šio naujo etapo. Norėčiau labai aiškiai pasakyti, kad Komisija supranta ir pritaria minčiai, kad Parlamentas turi teisę pasakyti nuomonę dėl žvejybos: ilgalaikio valdymo plano vaidmens.
Manome, kad sutartyse šis klausimas labai aiškiai reglamentuotas. Tokia mūsų nuomonė, bet, kaip žinote, Taryboje kilo reakcija. Kai kurios valstybės narės sureagavo labai smarkiai, tačiau kilo ir visuotinreakcija prieš šį požiūrį. Turime rasti sprendimą šiuo klausimu, nes kitaip negalėsime judėti pirmyn ir įvesti ilgalaikius valdymo planus, o jie, kaip suprantate, būtini ateityje. Negalime tvirtinti naujos politikos, nulemtos trumpalaikiškumo ir visų šių politinių derybų, prie kurių jau esame įpratę.
Tad turime rasti būdą, kaip pagerinti padėtį. Turiu galvoje pamėginti rasti išeitį surengiant trišalį susitikimą. Ketinu siūlyti Parlamentui ir Tarybai susėsti ir pamėginti rasti bent jau kompromisinį sprendimą, kurio reikia kuo greičiau, nes toliau taip dirbti nebegalima.
Dabar visi ilgalaikiai valdymo planai sustabdyti, bet turiu kelis naujus pasiūlymus dėl kai kurių naujų valdymo planų, kurie labai svarbūs, pvz., lašišų ir pelaginių žuvų ištekliams. Tai labai svarbūs valdymo planai. Jie jau parengti ir reikia laukti, kol bus rastas institucinis šių labai opių problemų sprendimas.
Kalbant apie kitų frakcijų indėlį, norėčiau padėkoti K. Arsenisui, C. Haglundui ir I. Lövin už jų frakcijų vardu nuveiktą darbą ir pritarti jiems, kad reikia ilgalaikių valdymo planų ir mokslinių rekomendacijų.
Suprantu ir norėčiau labai aiškiai pabrėžti mūsų žvejybos sektoriui keliamus reikalavimus ir jo patiriamas problemas. Tačiau norėčiau jums pasakyti, kad šiuo metu aptariame aiškų susidariusios padėties pavyzdį. Europinių ančiuvių išteklių valdymo planas ir tai, kad keleriems metams turėjome sustabdyti jų žvejybą, yra aiškus įrodymas, kad negalime toliau nepaisyti mokslinių rekomendacijų.
Suprantu problemas; turime jas susisteminti ir rasti sprendimą. Aš siūlau - ir tai bus viena pagrindinių mūsų žuvininkystės politikos reformos temų - toliau remtis mokslininkų patarimais ir pamėginti rasti išeitį, jei tie patarimai pasirodytų esą nepakankamai aiškūs ir neturėtume pakankamai duomenų aiškiai nuomonei susidaryti.
Taip pat norėčiau pasakyti, kad M. J. Gróbarczyko pranešimas labai svarbus ir kad techninės priemonės, skirtos užkirsti kelią geriausių žuvų atrinkimui, labai svarbios mūsų politikai. Taip pat norėčiau pabrėžti, kad, kaip jau sakėme, reikia turėti politiką upinių plekšnių ir kitų plekšniažuvių klausimu. Ketiname parengti tokią politiką.
Taip pat reikia labai drąsios politikos žuvų išmetimo klausimu, kurį daugelis jūsų minėjo. Nemanau, kad galime sau leisti išmesti žuvis atgal į jūrą, kai jos tokios vertingos. Nebegalime daugiau sau to leisti. Galbūt tai buvo išeitis tada, kai mūsų vandenyse buvo daug žuvies, tačiau dabar turime rimtų problemų. Negalime išmesti žuvies atgal į jūrą.
Taigi turime rasti išeitį, tad ypač džiaugiuosi pasiūlymais, kaip kompensuoti žvejams priegaudos sugavimo sąnaudas. Išeitį galima rasti, tačiau turime nepamiršti, kad pasinaudodami politikos reforma turime siekti panaikinti žuvies išmetimo praktiką. Žinoma, turime pagalvoti apie visas tam reikalingas technines priemones, bet turime eiti šia linkme.
Dar viena ir paskutinpastaba susijusi su akvakultūros problemomis. Turime sumažinti naštą, trukdančią plėtoti akvakultūrą. Galiu tam pritarti. Galiu pritarti pranešėjui ir ponui G. Milanai bei kitiems kalbėjusiems šiuo klausimu.
Galiu pasakyti, kad tai vienas iš BŽP reformos tikslų. Taip pat norėčiau pakartoti, kad stiprinsime mokslinius tyrimus, susijusius su akvakultūros rūšimis, nes jei iš tikrųjų norime, kad akvakultūra taptų alternatyva žuvininkystės sektoriui, turime iš tikrųjų pereiti prie masinės šių akvakultūros produktų gamybos.
Izaskun Bilbao Barandica
Pone pirmininke, Komisijos nare, pirmiausia būčiau buvusi dėkinga, jei būtumėte pateikusi aiškų atsakymą, ar ketinate priimti Tarybos poziciją, pripažindama - už ką esu dėkinga - problemas dėl Lisabonos sutartimi Parlamentui suteiktų galių pripažinimo.
Žuvininkystės komitetas balsavo antrą kartą ir neprašo Komisijos narės atsiimti pasiūlymo. Mes tik prašome Komisijos narės aiškiai atsakyti, ar ji ketina nusileisti Tarybos pageidavimams.
Sektoriui reikia plano. Sektorius dirbo atsakingai ir daugiau nei dvejus metus bendradarbiavo su mokslo institutais ir Komisija, kad būtų galima sugalvoti ir pasiūlyme nustatyti žvejybos taisyklę. Tai atsakingas sektorius, kuris penkerius metus nevykdveiklos, ir nepamirškime, kad būtent pats sektorius prašuždrausti žvejybą. Metus iki veiklos nutraukimo jis sužvejojo 7 000 tonų žuvies ir kasdien apskaičiuodavo ir nustatydavo, kiek žuvų galima sužvejoti, kad ši maža kvota būtų pelningesnė. Tada jis vienašališkai nusprendpranešti Komisijai, kad stabdo žvejybą, nes pasieknustatytą limitą.
Štai kokį sektorių turime. Tai sektorius, kuris ne kartą mūsų prašpriimti sprendimą ir veiklą vykdyti skaidriau ir kuris - galiu asmeniškai pasakyti - dirbo daug ir atsakingai, kad šis labai reikalingas planas būtų parengtas.
Priimti šį planą reiškia nusisukti nuo neaiškių politinių sprendimų dėl kvotų ir bendrų leidžiamų sužvejoti kiekių, kurie kartais neaišku kaip apskaičiuojami. Daug metų taikstėmės su šiuo skaidrumo trūkumu. XXI amžiuje neskaidrumo nebegali būti, to Europos žmonės nenusipelno, kaip nenusipelno ir sektorius, kuris pasirodesąs atsakingas.
Laimei, naujausias AZTI (Baskų mokslo instituto) atliktas tyrimas ir "Juvena" tyrimasparodė, kad ateinančiais metais europinių ančiuvių ištekliai bus daug didesni. Tačiau, Komisijos nare, norėčiau aiškesnio atsakymo.
Pat the Cope Gallagher
pranešėjas. - Pone pirmininke, norėčiau padėkoti Komisijos narei ir kolegoms už darbą, taip pat šešėliniams pranešėjams, Žuvininkystės komiteto sekretoriatui, Tarybai, Komisijai, mano frakcijos politikos ir mano paties patarėjams.
Kaip matau, Taryboje techniniu lygmeniu nesutampa nuomonės, ar Taryba turėtų turėti išimtinę teisę nustatyti žvejybos kontrolės taisyklę. Taip pat, kiek suprantu, 27 ministrai dar svarstys šiuos dalykus iš esmės ir ypač šį konkretų klausimą. Tikiuosi, nugalės sveikas protas.
Kalbant apie Komisijos narės įvardytą problemą dėl apytiksliai 5 000 tonų, norėčiau pasakyti jums, Komisijos nare, kad tai pragmatiškas sprendimas. Jau daugiau kaip metus mes svarstome šiuos klausimus ir šiek tiek pasistūmėjome į priekį. Manau, kad kartais turime būtų pragmatiški, kad įveiktume sunkumus.
Norėčiau pasakyti S&D frakcijos nariams, kad mano pozicija dėl jūsų siūlomo pakeitimo visiškai nedviprasmiška. Žinoma, rekomenduosiu pritarti šiam pakeitimui. Dėl PPE frakcijos pasiūlymo norėčiau pasakyti, kad PPE frakcija dar turėtų apie tai pamąstyti. Labai daug galvojau perteikdamas jos nuogąstavimus 7 pakeitime, kuriame kalbama apie Biskajos įlanką. Jame kalbama apie nepramoninę žvejybą ir istorines teises.
Visi, kurie jam pritars, turi atminti, kad Parlamente bus svarstoma dar daug pranešimų. Jei pritarsite kam nors, kas neteisinga, gali būti taip, kad, jei norėsite būti nuoseklūs, turėsite pritarti neteisingoms nuostatoms ir ateityje. Mokslo požiūriu - ir tai ne vien mano asmeninnuomon- visiškai neteisinga būtų suskaidyti BLSK. Jei padarysime tai dabar, gali tekti tą patį padaryti ir vėliau vienos rūšies žuvų žvejybos klausimu. Daugiamečiai planai labai svarbūs, kad sektorius galėtų planuoti į priekį. Tikiuosi, rytoj nugalės sveikas protas ir patvirtinsime pranešimą, kurį galėsime vykdyti.
Marek Józef Gróbarczyk
Pone pirmininke, dar kartą norėčiau nuoširdžiai padėkoti visiems šešėliniams pranešėjams, ypač esantiems čia - U. Rodust, W. Kuhnui ir J. Ferreirai, taip pat W. Kuhnui ir A. Cadecui, už šiltus ir gražius žodžius mano pranešime išdėstytu klausimu. Labai jums ačiū.
Taip pat tikiuosi, kad šis pranešimas bus priimtų sprendimo būdų tąsa ir visų pirma darbo nustatant rajonus pradžia. Rajonų nustatymas yra mūsų tikslas, kurio mes ir siekiame bendroje žuvininkystės politikoje. Būtent tai lems praktinę būsimos bendros žuvininkystės politikos sėkmę.
João Ferreira
Pone pirmininke, norėčiau padėkoti už pastabas dėl mano pranešimo ir, pasinaudodamas man suteikta teise kalbėti, pasakyti kelias pastabas dėl Vakarų Atlanto paprastųjų stauridžių išteklių valdymo daugiamečio plano ir dėl siūlomo P. Gallagherio pranešimo pakeitimo, kurį pateikiau Europos vieningųjų kairiųjų jungtinės frakcijos / Šiaurės šalių žaliųjų kairiųjų vardu.
Šio pakeitimo tikslas, kuris pranešėjo 7 pakeitime ne visiškai užtikrintas, - pabrėžti specifinį įvairių laivynų pobūdį ir užtikrinti, kad į šią specifiką ir galutinę žuvies paskirtį būtų atsižvelgiama nustatant bendrus leidžiamus sužvejoti kiekius (BLSK). Smulki pakrančių ir nepramoninžvejyba ekonominiu ir socialiniu požiūriu, taip pat ir kitais aspektais, skiriasi nuo pramoninės žvejybos. Apribojimai žvejybai, kurios tikslas tiekti šviežią žuvį vartotojams, turėtų būti kitokie nei pramoninei žvejybai, kuri tiekia žuvį perdirbimui.
Kalbant apie skirtingus laivynus ir apie iškeltą techninį klausimą, vis tiek nepritariu pranešėjo pozicijai. Iš tikrųjų juk kalbame apie tos pačios rūšies išteklius, iš to paties šaltinio, tačiau, kaip jau buvo minėta, tai šaltinis, kuris plėtojamas skirtinguose žvejybos rajonuose. Pakrančių ir nepramoninžvejyba tinkamai gali būti vykdoma viename konkrečiame žvejybos rajone, o pramoninžvejyba - kitame. Taigi kalbame apie rajonus, kurie turi aiškias ribas, ir manome, kad tai suderinama. Be to, manome, kad BLSK turi būti pritaikytas kiekvienam iš šių skirtingų žvejybos rajonų atskirai, kad būtų galima užtikrinti tikslingą išteklių valdymą. To reikia nes, kaip buvo pastebėta ir šiuo klausimu, tikslingas išteklių valdymas reiškia, kad reikia atsižvelgti ne tik į aplinkos ir biologinius apsektus, bet ir į ekonominius bei socialinius veiksnius. Visiškai skirtingi dalykai negali būti vertinami visiškai vienodai.
Pirmininkas
Diskusijos baigtos.
Balsavimas vyks rytoj, 2010 m. lapkričio 23 d., antradienį.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
Robert Dušek
raštu. - (CS) Dėl pranešimo dėl draudimo atrinkti geriausias žuvis ir europinių upinių plekšnių ir paprastųjų otų žvejybos Baltijos jūroje, Beltų ir Zundo sąsiauriuose apribojimų reikės žvejybos nurodytuose rajonuose taisykles papildyti naujomis nuostatomis. Baltijos jūra, turinti ypač jautrios jūrų zonos statusą, yra viena vertingiausių, bet kartu ir opiausių planetoje jūros ekosistemų. Todėl pritariu pranešėjui, kad labai svarbu nutraukti pramoninę žvejybą, ir ne tik šioje jūroje. Tik užtikrinę ekonominiu ir aplinkos požiūriu subalansuotą žvejybą, kurioje būtų naudojami tinkami žvejybos metodai, galėsime padėti išsaugoti tausią žuvininkystę ir pakankamą dabartinę žuvų rūšių įvairovę ateinančioms kartoms. Dėl klimato kaitos Baltijos jūroje žuvys masiškai migruoja, todėl būtina reguliariai peržiūrėti saugomas jūros teritorijas. Todėl norėčiau paraginti Komisiją reguliariai tai daryti. Taip pat labai svarbu taikant teisės aktus skatinti žvejybos įmones naudoti geriausią šiuo metu esamą selektyviosios žvejybos įrangą ir taip stengtis nepagauti daug per mažo dydžio žuvų ir kitų, nei norima sužvejoti, rūšių žuvų arba priegaudos. Europos Parlamentas turėtų įtikinti šią nuostatą įtraukti į siūlomą 2011 m. bendros žuvininkystės politikos reformą, kuriai būtinai pritarsiu.
