Uniós mezőgazdaság és éghajlatváltozás (rövid ismertetés) 
Elnök
A következő napirendi pont Stéphane Le Foll a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság nevében előterjesztett, az EU mezőgazdaságáról és az éghajlatváltozásról szóló jelentése (SEC(2009)0417 -.
Stéphane Le Foll
előadó. - (FR) Elnök úr, biztos úr, a Parlamentnek előterjesztett jelentésem azt kísérli meg kifejteni, hogy az agrárágazatnak van helye és szerepe a globális felmelegedés elleni küzdelemben.
Ezen a héten a természet - ezúttal vulkánok formájában - emlékeztetett arra, hogy számottevő hatással lehet az emberi tevékenységekre és az éghajlatra. Ez azonban azt jelenti, hogy mindennek ellenére az embereknek és különösen Európának felelősséget kell vállalniuk a globális felmelegedésnek nevezett jelenség elleni küzdelemért.
Jelentésem azt szándékozik bemutatni, hogy az agrárágazat továbbra is csökkentheti szén-dioxid-kibocsátásait és fosszilistüzelőanyag-fogyasztását is, és mindenekelőtt - ezzel egyidejűleg - nagyon tevékenyen hozzájárulhat a szén-dioxid megkötéséhez, hogy globális szinten alacsonyabb szén-dioxid-kibocsátásokat érhessünk el, és biztosíthassuk a szén-dioxid nagyobb arányban történő tárolását és leválasztását.
A jelentés megkísérli szemléltetni annak szükségességét, hogy a mezőgazdaságnak el kellene távolodnia attól a széttagolt megközelítéstől, amely probléma felmerülése esetén a talajra, a vízre, a peszticidekre, s a többire vonatkozó új irányelvet vezet be, ehelyett arra kellene törekednie, hogy a mezőgazdaság kérdését átfogóbban és szisztematikusabban kezelje.
E megközelítés keretében fel kell majd tárnunk azokat az alternatívákat, amelyek - mint korábban említettem - biztosítják, hogy az agrárágazat ne csak csökkentse az energiafogyasztását, hanem ugyanakkor tevékenyen részt vegyen a szén-dioxid megkötésében. Ez a szerep különösen a fotoszintézishez és a biomasszához, valamint kimondottan egy olyan területhez tartozik, amely közel áll a szívemhez: a talajhoz, valamint az európai talajok szerves szén tárolására való képességéhez.
Úgy vélem, hogy ez a megközelítés, amelyet ebben a jelentésben taglalok, és amelyet remélhetőleg jóváhagynak a brüsszeli ülésen esedékes szavazás során, lehetővé fogja tenni az európai mezőgazdaság számára, hogy egy új fenntarthatósági szakaszba kerüljön és egy környezettudatosabb állapotra térjen át, amely azt több más kontinens és mezőgazdasági rendszer elé helyezné. Eközben pozitívabb hatást gyakorolna gazdasági és környezetvédelmi szempontból is, és következésképp társadalmi szempontból.
Ez a jelentés tehát a mezőgazdaság és a globális felmelegedés elleni küzdelem kapcsolatának sajátos kérdésével foglalkozik, ugyanakkor arra is törekszik - mindenesetre ezt remélem -, hogy feltárja: hogyan lehet másképpen fenntartani különösen a 2013 utáni agrárpolitika jövőjéről szóló vitát.
A Bizottsághoz fordulok; a mezőgazdasági bizottságokhoz fogok fordulni, ahogyan azt gyakran tettem, amikor pedig lehetőségem adódik rá, a különböző miniszterekhez is fogok fordulni. Úgy vélem, irányt kell változtatnunk. A 2013-as KAP-nak ambiciózusnak kell lennie. Olyan célokon kell alapulnia, amelyek segítséget nyújtanak a polgároknak annak megértésében, hogy miért van szükségünk közös agrárpolitikára.
Azért van szükségünk közös agrárpolitikára, mert Európa agrárközösségének egyrészt biztosítania kell az élelmiszer-biztonságot, másrészt pedig rá kell térnie a fenntarthatóság útjára. Mindenesetre ez az az irány, amelyet javaslok a jelentésemben, és amelyben reményeim szerint a Parlament döntő többsége követni fog.
Peter Jahr
(DE) Elnök úr, nagyon köszönöm az előadónak ezt a jelentést. A mezőgazdaság az a gazdasági ágazat, amely már a legtöbbet teszi és még a legtöbbet teheti a környezet védelméért. Így már sikerült 20%-kal csökkentenünk az üvegházhatású gázok kibocsátását a mezőgazdaságban. A mezőgazdasági talajok és növények ráadásul jelentős mennyiségű CO2-ot vonnak el a légkörből. A mezőgazdaság ezért az éghajlatváltozás jelentette probléma megoldásának részét képezi. Másfelől, az 500 millió uniós polgárt ellátó élelmiszer-termelésnek prioritást kell kapnia, ugyanakkor pedig az erőforrásokat a lehető leghatékonyabban kell kihasználni és a lehető legmagasabb szintű védelmet kell biztosítani a környezetnek és a biológiai sokféleségnek.
A gazdálkodók ezt egyedül nem kezelhetik. Határozott európai agrárpolitikára van szükségük, hogy támogassa őket. Csak ily módon sikerülhet az, hogy elegendő élelmiszert termeljünk a világ egyre növekvő népessége számára, ugyanakkor pedig megvédjük a környezetet az éghajlatváltozás elleni küzdelem érdekében.
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Elnök úr, Le Foll úr jelentése rendkívül fontos, ugyanis az európai élelmiszer-termelés és mezőgazdaság fontos kérdés.
Európának önellátónak kell lennie. Ez fontos az éghajlatváltozás megakadályozása szempontjából is, mert a rövid szállítási távolságok és a helyi élelmiszerek a leghatékonyabban akadályozhatják meg az éghajlatváltozást.
A mezőgazdaságnak ökológiailag fenntarthatónak kell lennie, és e tekintetben sok tennivalónk van. Az Európai Unió tagállamai úttörő szerepet játszhatnak ebben a kérdésben, és ebben az értelemben Európa és a tagállamok jó helyzetben vannak, amennyiben lehetőségünk van kutatási célú befektetésre.
Martin Häusling
(DE) Elnök úr, szeretnék őszinte köszönetet mondani Le Foll úrnak a jelentéséhez. Nagyon fontos elemeket tartalmaz, amelyekre ügyelnünk kell a jövőben. Az éghajlatvédelemnek az új agrárreform részét is kell képeznie; azt bele kell foglalni ebbe a reformba. A jövőben olyan fenntartható és ökológiailag megbízható eljárásokra lesz szükségünk, amelyek biztosítják a környezet védelmét. A mezőgazdaság nemcsak áldozat az éghajlatvédelem kapcsán; jelentős részét képezi a kiváltó oknak is. Az üvegházhatású gázok tíz százaléka mégiscsak a mezőgazdaságból származik. Itt is csökkentésre van szükség.
Meg kell jegyeznünk egy olyan témát, amelyet a Le Foll-jelentés említ, mégpedig azt a tényt, hogy jelentős mennyiségű szóját importálunk például Brazíliából. Az európai mezőgazdaság is részben felelős azért, hogy más országokban az elsődleges erdőterületeket jelenleg nagyon intenzíven művelt mezőgazdasági földterületekké alakítják át, ami végső soron ide is visszahat. Ez olyasvalami, amit megfontolás tárgyává kell tennünk a jövőben. A jövőben arra is törekednünk kell, hogy helyreállítsuk saját fehérjeellátásunkat Európában. Ez is az éghajlatvédelemhez kapcsolódó környezetvédelmi problémák megoldásának a része.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) A Le Foll-jelentésnek rendkívül fontos eleme az, hogy a mezőgazdaság nélkül esélyünk sem lenne a globális klímaváltozás elleni fellépésre, ugyanakkor különösen gondolok itt az erdészet szerepére, amely ma még nem kap kellő támogatást. Teljesen egyetértek, hogy a mezőgazdaságnak a jövőben zöldebbnek, környezetbarátabbnak kell lennie. Egyrészről ez föltétlenül fontos, másrészt a mezőgazdaság ma számos olyan környezeti közjavat állít elő - biodiverzitás, tájvédelem, víztisztaság és egyebek -, amelyeket nem fizet meg kellőképpen a piac, nem fizet meg kellőképpen a közös agrárpolitika, ezért a 2013 utáni közös agrárpolitikában meg kell teremtenünk a környezetvédelmi közjavak piacát, hogy a gazdák azokat a plusz szolgáltatásokat megkapják, a kompenzációt azokért a plusz szolgáltatásokért, amelyeket elvégeznek.
Sari Essayah
(FI) Elnök úr, ez a saját kezdeményezésű jelentés egy rendkívül fontos területre vonatkozik, ugyanis a mezőgazdaság szerepe csak fokozódni fog a jövőben. Az élelmiszer-kereslet világszerte rohamosan növekszik, miközben az éghajlatváltozás a Földön mindenütt csökkenti a művelésre rendelkezésre álló földterületet. Ráadásul a fogyasztók élelmiszer-minőségre vonatkozó elvárásai növekednek.
Azon túlmenően, hogy megbízhatóan biztosítja saját élelmiszer-biztonságát, Európának szerepet kell játszania más kontinensek élelmiszer-ellátásának fenntartásában is.
A fenntartható erdészetre irányuló befektetést és az erdők jobb kiaknázását az uniós éghajlat-politika fontos részének kell tekinteni. Ezért némi csalódottsággal töltött el, hogy az Európa 2020 stratégiában elhanyagolhatóan kevés hangsúlyt kap a mezőgazdaság és az erdészet. Elvégre a mezőgazdaság és az erdészet rendkívül fontos szerepet játszik az európai élelmiszer-biztonság, a hatékonyabb bioenergia-termelés és a vidéki térségek életképességének biztosításában.
Marit Paulsen
(SV) Elnök úr, hadd köszönjem meg az előadónak az igen új keletű megközelítést. Személy szerint meg vagyok győződve arról, hogy a gazdálkodás és az erdészet egyszerűen a legfontosabb tényezők a szén-dioxid-kibocsátások csökkentésére irányuló erőfeszítéseinkben, különösen, ha fákban, növényekben és gyökerekben kell megkötnünk a szén-dioxidot, és meg kell kötnünk azt a talajban. Ez nem jár új technológia tökélyre fejlesztésével vagy kutatási projektek végrehajtásával, mert már rendelkezünk a szükséges ismeretekkel és eszközökkel.
Mivel az imént beszéltem az állatok védelméről és az állatjóllétről, szeretnék feltenni egy radikális kérdést: nem magát a közös agrárpolitikát kell megváltoztatnunk? Ha fizetnénk a gazdálkodóknak az általuk termelt valamennyi hasznos dologért, amelyek - mint ebben az esetben - a társadalom egésze számára elengedhetetlenek az élethez, akkor ahelyett, hogy az embereknek a tulajdonukért fizetnénk, inkább a tevékenységükért fizetnénk.
Vasilica Viorica Dăncilă
(RO) Először is szeretnék gratulálni az előadónak napjaink egyik legsürgetőbb problémáinak kezelése során alkalmazott átfogó megközelítéséhez. Az éghajlatváltozás az egyik legkomolyabb fenyegetést jelenti nemcsak a környezetre, hanem a gazdaságra és a társadalomra nézve is. A terméshozamok évről évre ingadoznak, azokat jelentősen befolyásolja a szélsőséges éghajlati feltételek változása, amely magától értetődően hatással van a gazdaság minden ágazatára, bár továbbra is a mezőgazdaság a kiszolgáltatottabb.
E háttér mellett az Európai Bizottság stratégiáinak figyelembe kell venniük az Európai Unión belüli mezőgazdaságra gyakorolt kedvezőtlen következmények megelőzését és enyhítését is, a leginkább érintett területeken cselekvési terv bevezetésével. Ezen a ponton arra utalok, hogy a mezőgazdasági tevékenységeket az új feltételekhez kell igazítani: az erdősítéshez, a mezőgazdasági célú vízforrásokkal való gazdálkodáshoz, valamint a szennyezett földterületek környezetbaráttá tételéhez.
A másik intézkedésnek az éghajlatváltozás okainak felszámolását célzó, jövőre vonatkozó tervnek kell lennie, amely előmozdítja az alacsony szén-dioxid-kibocsátású világgazdaságot, ezzel együtt pedig elősegíti az energiabiztonságot. Az Európai Uniónak az éghajlatváltozás elleni küzdelem során fenn kell tartania vezető pozícióját, és nem csúszhat vissza második helyre a jelenlegi gazdasági nehézségek következtében.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Elnök úr, lenyűgöz ennek a jelentésnek az átfogó megközelítése. Van azonban egy egyszerű kérdésem: a mezőgazdaság ténylegesen milyen felelősséggel, befolyással és hatással bír az éghajlatváltozásra? A kedvező hatásokra és a kedvezőtlen hatásokra is gondolok. Elmondható-e, hogy a tudomány állása és a kutatási eredményeink kellően határozott érvek ahhoz, hogy ilyen jelentős kiadásnövekedéssel számoljunk a teljes körűen nem definiált globális felmelegedés elleni küzdelem vonatkozásában? Végül is sürgősen küzdenünk kell a gazdasági válság, a munkanélküliség és az Unión belüli társadalmi-gazdasági helyzet miatt felmerülő egyéb problémák hatásai ellen.
A közös agrárpolitika milyen mértékben hajtja már végre az éghajlatvédelmi követelményeket, és a jövőben milyen eszközök alkalmazhatók a KAP keretében ezen a területen?
Chris Davies
Elnök úr, én csak lakóhelyemet szeretném megemlíteni. Elég szerencsés vagyok, hogy a Manchester és Leeds városa közötti Saddleworth Moorlands szélén lakom. Ez egy olyan tőzeges terület déli csücske, amely Angliától egészen Skócia magasságáig húzódik.
Ez egész Európában igen ritka élőhely, de egyben olyan élőhely, amelyet nagyon megcsupaszított 250 évnyi ipari szennyezés, amely elpusztította azokat a változatos fajokat, amelyeket az élőhely el tud tartani. Ehhez járult a túllegeltetés, és talán a juhok és a tüzek. Természetesen a tőzeges terület kiszáradásakor globális felmelegedést okozó gázokat bocsát ki. A globális felmelegedést okozó gázok hatalmas potenciális utánpótlását jelenleg egy olyan terület bocsátja ki, amelynek egy csodálatos területnek kellene lennie.
A Royal Society for the Protection of Birds (Királyi Madárvédelmi Társaság) jelenleg megpróbálja helyreállítani ezt az élőhelyet és újratermeszteni a tőzeges területet létrehozó tőzegmohát. A társaság által igényelt finanszírozás nem többmilliós nagyságrendű - többtízezres vagy talán többszázezres nagyságrendű. Ez egy csekély tényező, amely hozzájárulhat a biológiai sokféleség helyreállításához és előmozdításához, valamint ennek a tőzeglápi élőhelynek a védelméhez is, amely biztosítja, hogy ezek a globális felmelegedést okozó gázok a határain belül maradjanak. Ez olyasmi, amit a közös agrárpolitika reformjának vizsgálatakor nagyon szem előtt kell tartanunk.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) A mezőgazdaság a szén-dioxid-kibocsátások összmennyiségének jelentős hányadát okozza. Ezért hangsúlyozzuk annak szükségességét, hogy javítani kell az energiahatékonyságot ebben az ágazatban. Sürgetem a Bizottságot, hogy folyamatosan vizsgálja meg a magas élelmiszerárak és a növekvő energiaárak közötti kapcsolatot, különösen a használt üzemanyagok tekintetében.
Szeretném emlékeztetni Önöket arra, hogy az energianövények fenntartható termesztését célzó ösztönzők nem veszélyeztethetik az élelmiszer-termelést. Ezen okból kifolyólag felhívjuk a Bizottságot, hogy kövesse nyomon az Európai Unión belül és harmadik országokban a megnövekedett bioüzemanyag-termelés hatásait a földhasználatot, az élelmiszertermékek árait és az élelmiszerhez való hozzáférést érintő változások tekintetében.
Felhívjuk a Bizottságot és a tagállamokat, hogy mozdítsák elő a kutatást és a fejlesztést az éghajlatváltozás megakadályozása és az ahhoz való alkalmazkodásunk lehetővé tétele érdekében. Itt különösen a bioüzemanyagok jövő generációira irányuló kutatásra utalok.
Andris Piebalgs
a Bizottság tagja. - Elnök úr, szeretném megköszönni az előadónak, Le Foll úrnak ezt az igen fontos, mezőgazdaságról és éghajlatváltozásról szóló jelentést.
Az éghajlatváltozás elleni küzdelem világszerte elsődleges fontosságú. Az Európai Unió is óriási mértékben járul hozzá ehhez, de már a mezőgazdasági ágazat is tevékenyen részt vesz benne. Létezik szakpolitikánk az üvegházhatást okozó gázok kibocsátását korlátozására. A mezőgazdaság megújuló energiaforrásokat is biztosít a folyamat teljes körű kiaknázása és az összes mezőgazdasági termék felhasználása által. Az EU agrárpolitikája a művelhető földek szén-dioxid-elnyelő képességének optimalizálásán is dolgozik.
Az 1992-es reform óta jelentős fejlődés történt a környezetvédelmi megfontolások közös agrárpolitikába való beintegrálása terén. A közelmúltbeli "állapotfelméréssel” kapcsolatos reform újabb lépést jelentett ebbe az irányba, különös hangsúlyt fektetve az éghajlatváltozás mérséklésére és az ahhoz való alkalmazkodásra.
A jelenlegi agrárpolitika keretrendszere kiegyensúlyozott megközelítést biztosít a feltételességen keresztül végrehajtott, a mezőgazdasági tevékenységeket behatároló hatályos követelmények, valamint a vidékfejlesztés által biztosított éghajlatbarát gazdálkodáshoz kapcsolódó ösztönzők között.
A Bizottság teljes mértékben osztja azt a véleményt, hogy az éghajlatváltozást immár globális szinten kell kezelni, továbbá az is fontos, hogy mások is kövessék a példánkat. Egyfelől továbbra is támogatnunk kell az EU mezőgazdaságát abban, hogy hozzájáruljon az éghajlatváltozás mérsékléséhez az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának csökkentésével, a talaj szén-dioxid-megkötő képességének növelésével, illetve az egyéb forrásból származó megújuló energiaforrások kiaknázásával, másfelől pedig törekednünk kell a termelékenység növelésére, az élelmiszer-ellátás hatékonyabb biztosítására, így megmutatva, hogy egyszerre elérhetjük mindkét célt: egyrészt az élelmiszer-ellátás biztosítását, másrészt pedig a környezet fenntarthatóságát.
Az új, 2013-at követő közös agrárpolitika jelenlegi kidolgozása során, valamint az éghajlatváltozásra vonatkozó, folyamatban lévő tárgyalások eredményeinek fényében a Bizottság meg fogja vizsgálni, hogyan lehet a közös agrárpolitika eszközeibe jobban beépíteni az éghajlatváltozás mérséklésére és az ahhoz való alkalmazkodásra vonatkozó célkitűzéseket.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra két héten belül, a következő brüsszeli ülésen kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Robert Dušek
írásban. - (CS) A mezőgazdaságra most és a jövőben is közvetlen hatással lesz az éghajlatváltozás, mivel élő szervezeteket érint, az eredményeit pedig elsődlegesen befolyásolja a talaj, a víz és a levegő minősége. Sajnos a mezőgazdaság jelenleg hozzájárul (majdnem 10%-ban) az üvegházhatást okozó gázok létrehozásához. A nitrogéntartalmú műtrágyákból nitrogén-oxid szabadul fel, az állatok emésztési folyamatai pedig metánt termelnek. Természetesen éppen a mezőgazdaság az, amely segíthet a globális felmelegedés elleni küzdelemben, főleg a talajkímélő, illetve a szén-dioxid-tárolás csökkentését célzó megmunkálási módszereken keresztül, az erdőgazdálkodáshoz és az agrár-erdőgazdálkodáshoz nyújtott segítséggel, valamint a biogazdálkodás támogatásával. Üdvözlöm és maximálisan támogatom az előadónak azt a véleményét, hogy egy valóban európai erdőgazdálkodási politika bevezetésére kerüljön sor, amelyben megvalósulhatna az erdőkre vonatkozó ügyvitel és terméshozam támogatása, továbbá elkerülhetővé válna, hogy az erdőket főként csupán pénzügyi profitszerzésre irányuló gazdasági tevékenységek céljától termeljék ki, akár félig állami kézben lévő, akár magánjogi jogalanyokról van szó. Tudományos kutatások azt mutatják, hogy egyedül ez az ágazat képes a szén-dioxid természetes, nem szennyező formában történő leválasztására. Az erdők segítenek a talajerózió és a talajromlás, a vízhiány és a környezetszennyezés jelentette problémák megoldásában is, valamint az állat- és növényfajok biológiai sokféleségének megőrzésében. Mindezen okok miatt teljes mértékben támogatom a jelentés elfogadását.
Mairead McGuinness
írásban. - Örömmel fogadom ezt a nagyon aktuális jelentést, amely azt taglalja, hogy a mezőgazdaság milyen szerepet tölthet be az éghajlatváltozás hatásának mérséklésében. A FAO által készített "Az élelmezés és a mezőgazdaság helyzete 2009-ben” című jelentés hangsúlyozza az állatállománynak az élelmiszer-előállításban világszerte betöltött szerepét. A világ élelmiszer-keresletének biztosítása érdekében elengedhetetlen a jelenlegi termelési szintjeink fenntartása. Meg kell azonban találnunk az egyensúlyt a világ népességének elég élelmiszerrel való ellátása, valamint aközött, hogy ennek előállítása egyre több negatív hatással járjon a Föld éghajlatára. Az a szerep, amelyet az európai gazdálkodók ebben betölthetnek, letisztul majd a 2013 utáni közös agrárpolitika jövőbeli formájáról folyó vita során, az pedig elengedhetetlen, hogy az EU segítséget nyújtson számukra ennek az egyensúlynak az elérésében.
Teljes mértékben támogatom ennek az európai parlamenti jelentésnek azon felhívását, hogy a gazdálkodókat kompenzálni kell a kibocsátások csökkentése érdekében tett erőfeszítéseikért, és hogy támogatást kell nyújtanunk az éghajlatváltozás mérséklését célzó intézkedésekhez való igazodáshoz. A jelentés által a kedvezőtlen időjárási feltételek az EU mezőgazdaságára gyakorolt hatásának kezelését célzó uniós szintű stratégia kidolgozására megfogalmazott javaslat nagyon üdvös és valójában igen helytálló, figyelembe véve azokat a rendkívül kemény időjárási feltételeket, amelyeket a gazdálkodók az elmúlt hónapok során tapasztaltak.
Rovana Plumb
írásban. - (RO) Az éghajlatváltozás közvetlen hatással van a mezőgazdaságra. A legsúlyosabb hatásai különösen a vidéki térségek mezőgazdaságból élő népessége számára nyilvánvalóak. A nők az éghajlatváltozás hatásának leginkább kiszolgáltatottak közé tartoznak. Ennek okai, hogy egyrészt sok országban ők jelentik a mezőgazdasági munkaerő többségét, másrészt pedig nem férnek hozzá ugyanazokhoz a jövedelemszerzési lehetőségekhez, mint a férfiak.
Az új évezredben alkalmazott mezőgazdasági módszer olyan emberi erőfeszítést követel, amelynek jelentős igényeket kell kielégítenie: a világ (2050-ig várhatóan 9 milliárd főre növekvő) népessége számára az élelmiszerek biztonságosságának biztosítását, az élelmiszer-termelési célú mezőgazdasági termelés mennyiségi és minőségi növekedését támogató intézkedések harmonizálását a bioüzemanyagok előállítása által megkövetelt fejlesztési igényekkel, emellett az ökoszisztémák védelmét, továbbá a gazdasági növekedés és a környezetromlás közötti kapcsolat megtörését.
Úgy vélem, hogy új stratégia elfogadására van szükség egy olyan új megközelítés alapján, amely - az e célkitűzésekhez (például helyi környezetvédelmi tanúsítási szerződésekhez) kapcsolódó további költségek fedezéséhez kompenzációs támogatást szükségessé tevő - fenntartható mezőgazdasági termelési modellekre, valamint "zöld munkahelyek” teremtésére és a nők munkaerő-piaci integrációjára koncentrál (vidéki térségek megőrzése, a biológiai sokféleség megőrzése, zöldségek és virágok termesztésére szolgáló üvegházak).
