En ram för den verksamhet som bedrivs av företrädare för intressegrupper (lobbyverksamhet) vid Europeiska unionens institutioner (debatt)
Talmannen
Nästa punkt på dagordningen är ett betänkande av Alexander Stubb, ersatt av Ingo Friedrich, för utskottet för konstitutionella frågor, om ramen för den verksamhet som bedrivs av företrädare för intressegrupper (lobbyverksamhet) vid Europeiska unionens institutioner.
Ingo Friedrich
föredragande. - (DE) Herr talman, bakgrunden är följande. Genom Lissabonfördraget kommer Europaparlamentets befogenheter återigen att öka avsevärt, och med tanke på detta är det särskilt viktigt för oss att än en gång analysera lagstiftningsprocessen noggrant. När vi gör det ser vi att intressegrupper - eller lobbyister som de ofta kallas - också spelar en viktig roll i Bryssel. Vi uppskattar att det finns så många som 15 000 intressegrupper som arbetar i Bryssel, varav 5 000 redan är registrerade hos Europaparlamentet.
Vår uppgift är därför att skapa en ram inom vilken lobbyverksamheten kan bedrivas på ett rättvist och acceptabelt sätt. Parlamentet har behållit sitt eget kvasiobligatoriska register över lobbyister sedan 1996, liksom en mycket exakt uppförandekod. Uppgiften nu är att se om det går att åstadkomma ett liknande arrangemang för alla EU:s institutioner. Innehållet i betänkandet som vi ska rösta om i dag utgör ett viktigt steg mot öppenhet, med andra ord mot att man tillhandahåller exakt information om vem som har deltagit som lobbyist - som intressegrupp - vid utvecklingen av EU-lagstiftningen, hur man har deltagit och inom vilka områden.
För det andra vill vi inrätta etiska och moraliska normer för lobbyverksamheterna. För det tredje måste det finnas verkliga garantier för att den politiska beslutsprocessen i parlamentet och kommissionen är oberoende. Lobbyverksamheterna måste flyttas från gråzonen, så att vi får en tydlig och saklig bild av var inflytandet verkligen utövas. Vi har därför infört följande nya element i betänkandet. Det första är en relativt vid definition av vad lobbying betyder, eller vad det är, det vill säga ”all verksamhet som avser att påverka de politiska lösningarna och EU-institutionernas beslutsprocess”.
Det andra är att vi har infört en så kallad ”legislative footprint”. Det innebär att när ett nytt direktiv diskuteras och antas i ett parlamentsutskott, ska utskottssekretariatet till dokumentet bifoga en förteckning över vilka grupper som deltagit i debatten och om de gjorde det inom ramen för en offentlig utfrågning eller någon annan form av sammanträde. Listan skulle också göra det lättare för intressegrupperna själva att se vilka som varit inblandade i processen och vem som inte ville, eller inte kunde, delta.
För det tredje är vårt mål att inrätta ett gemensamt register för intressegrupperna vid EU:s institutioner. Det återstår att se om det här verkligen går att genomföra med kommissionen och parlamentet. Vi tänker inrätta en arbetsgrupp som tittar på frågan. Det skulle givetvis vara lättare för alla lobbyister om vi kunde få ett enda register som de kan anmäla sig till och skriva på att de tänker följa reglerna. Det är målet men i likhet med föredraganden måste jag säga att jag inte är säker på att vi på det här stadiet verkligen kommer att få ett gemensamt register. I varje fall måste registren sammanlänkas så att det rent byråkratiskt sett blir enkelt att sätta upp det gemensamma registret. I punkt 21 nämns också om kravet på ekonomisk information, vilket är ett helt nytt inslag. Vi talar också om möjligheten att tillämpa påföljder för de lobbyister som bryter mot uppförandekoden. Här måste vi överväga vilka typer av påföljder vi vill ha. De gröna vill ha en svart lista, men jag anser att det påminner om en medeltida skampåle. Svarta listor passar inte i en demokrati. I stället vill vi att det ska ge så mycket prestige att vara med i EU:s institutioners officiella register att seriösa organisationer vill stå med där . Det måste vara prestigefyllt och önskvärt att stå med, inte bara för att gruppen därmed får ett passerkort till institutionernas lokaler, utan också för att det signalerar att den ses som en viktig och användbar samtalspartner som tas på så stort allvar av institutionerna att den garanteras plats i registret. Om gruppen missköter sig blir påföljden att den stryks från registret och passerkortet tas tillbaka.
Ja, jag ska vara så kortfattad som möjligt. Det är viktigt att kyrkliga organisationer inte definieras som lobbyister. Jag är väldigt besviken över ändringsförslag 3. Sophia in 't Veld från liberala gruppen har sagt att kyrkor borde vara lobbyister. Det skulle verkligen gå emot allt vi hittills har kommit överens om i parlamentet. Enligt fördragen är kyrkorna partner till våra institutioner, men de är inte lobbyister.
Sammantaget är min bedömning att det här är ett stort steg mot en öppnare, rättvisare och mer korrekt situation. Jag hoppas därför att vi kommer att statuera ett exempel som kan följas över hela världen, genom att visa att lobbying kan och bör tas på allvar.
Siim Kallas
kommissionens vice ordförande. - (EN) Herr talman! Jag är verkligen glad över att närvara vid det här plenarsammanträdet där er diskussion om Europeiska öppenhetsinitiativet kommer att avslutas. Jag har följt era debatter och jag har deltagit i era diskussioner i olika utskott. Jag är övertygad om att betänkandet, i dess nuvarande utformning, är ett verkligt steg mot en förbättring av öppenheten i EU:s beslutsprocess.
Kommissionen välkomnar parlamentets positiva reaktion på dess förslag om ett interinstitutionellt tillvägagångssätt för ett register och en uppförandekod för intressegrupper. Ett gemensamt register är det bästa sättet att öka öppenheten på, samtidigt som man undviker en onödig administrativ börda. Jag anser att ert betänkande är en utmärkt utgångspunkt för diskussioner inom den framtida interinstitutionella arbetsgrupp ni föreslår.
Jag skulle vilja understryka en sak. Europeiska kommissionen är övertygad om att intressegruppernas verksamhet är legitim och ger ett värdefullt bidrag till beslutsprocessen, men saker och ting måste ske öppet. Därför syftar Europeiska öppenhetsinitiativet till att öppna upp det som ofta ses som en svart låda. Medborgare, berörda parter, beslutsfattare och den breda allmänheten kan därefter bilda sig en egen uppfattning om vad som händer i Bryssel.
När jag ser vilken information parlamentet och kommissionen förväntar sig att de som registrerar sig ska uppge, märker jag att vi återigen i stort sett är överens. Kommissionen anser att det är viktigt att veta vilka intressegrupperna är, vilka intressen de företräder och vilken ekonomisk bakgrund de har. Det är självklart att man bör drabbas av påföljder om man inte respekterar uppförandekodens regler. Påföljderna bör vara att man stängs av eller till och med utesluts från registret.
Kommissionen meddelade att den kommer att sätta igång sitt Europeiska öppenhetsinitiativ under våren 2008. Jag kan garantera er att vi förväntar oss att hålla tidplanen. Efter att nyss ha talat med tjänsteavdelningarna förväntar jag mig att registret kommer att öppnas inom sex veckor. Vi har också bestämt att registret ska vara ett pilotprojekt och att vi ska se över det efter ett år, det vill säga tidigt under sommaren 2009. Europeiska kommissionen är redo att diskutera ett utvecklingen av ett gemensamt system tillsammans med parlamentet, ministerrådet och med de två rådgivande utskotten.
José Javier Pomés Ruiz
föredragande för yttrandet från budgetkontrollutskottet. - (ES) Herr talman! För det första är det synd att den finske utrikesministern Alexander Stubb inte är här i dag eftersom han har bidragit så mycket i budgetkontrollutskottet, samt till betänkandet.
Jag är här för att avge budgetkontrollutskottets yttrande. Efter kommissionsledamot Siim Kallas avslutande ord skulle jag återigen vilja betona att Europaparlamentets ledamöters roll är att stå i så nära kontakt som möjligt med alla medborgare - med intressegrupper och andra sorters grupper - och att parlamentet därför måste ha sina egna regler. Mitt kontor är öppet för alla som vill dricka en kopp kaffe eller fråga om jag vill ta en promenad. Jag kan inte begära att människor ska vara införda i ett särskilt register. Jag kan inte säga till någon som inte är registrerad att jag inte kan ta emot dem i mitt parti, Unión del Pueblo Navarro. Jag kan inte säga ” ni måste vara registrerad”. Verkligen inte: administration är en sak, men parlamentets politiska funktion är någonting helt annat.
Därför gör vi rätt i att garantera öppenheten på två olika sätt. Jag var föredraganden för öppenhet, det stora projekt som har fört kommissionsledamot Siim Kallas hit. Öppenheten får inte förhindra vår kontakt med det verkliga livet, med intressegrupper eller andra sorters grupper.
Tack. Jag är säker på att kommissionsledamot Siim Kallas förstår det här.
Pervenche Berès
föredragande för yttrandet från utskottet för ekonomi och valutafrågor. - (FR) Herr talman, herr kommissionsledamot! Jag befinner mig i en paradoxal situation, vilket har hänt vid en rad tillfällen, till exempel när föredraganden Lapo Pistelli, som gick i täten för det som utan tvekan kommer att bli Europaparlamentets ståndpunkt om öppenhet, tyvärr ignorerades av vårt utskott. Jag är därför lättad över det som jag är säker på kommer att bli vårt slutgiltiga resultat i dag. Det är omöjligt att tänka sig att marknaderna ska kunna fungera korrekt om inte öppenheten är en grundläggande regel. Vi, lagstiftarna, måste tillämpa regeln på oss själva, i synnerhet som vi alla alltför väl vet att i vår lagstiftningsprocess - och jag säger detta till den föregående talaren - spelar våra relationer med externa representanter en viktig roll, om de så är påtryckningsgrupper eller religiösa organisationer - och detta är riktat till Ingo Friedrich - i vår europeiska lagstiftningsprocess. Det är vår plikt att statuera exempel inom området och det innebär också att gå så långt som att se till att en ”legislative footprint” används systematiskt, vilket jag anser skulle vara mycket effektivt.
Claude Turmes
föredragande för yttrandet från utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet. - (DE) Herr talman! Utan öppenhet kan det inte finnas någon europeisk demokrati. Bryssel har redan rykte om sig att låta de stora företagen styra och ställa. Det är farligt för det europeiska projektet, och det är en fråga som är av stor angelägenhet för mig personligen och för de gröna som helhet. Vi i Europaparlamentet har därför ett ansvar att visa våra avsikter för väljarna inför nästa val till Europaparlamentet. Vi har ett bra betänkande framför oss, men det finns mörka krafter i omlopp som vill undertrycka två av dess huvudpunkter.
För det första vill de förhindra ekonomisk öppenhet. Utan ekonomisk öppenhet kan vi aldrig vara säkra på vem som verkligen står bakom kampanjerna. Jag är förvånad över att det i själva verket är den socialdemokratiska gruppen som är emot ekonomisk öppenhet och som därmed undergräver en av huvudpunkterna. När det gäller den andra huvudpunkten som undergrävs finns det folk i parlamentet som anser att advokater inte borde ses som lobbyister, även om de inte försvarar människor i rätten, utan i stället försöker påverka EU-lagstiftningen.
Låt mig citera en webbplats för en advokatbyrå i Bryssel. Där står det att eftersom vi inte i nuläget ses som lobbyister i lagstiftningen,
kommer lobbyverksamhet som bedrivs av advokater att bli alltmer effektiv och målen kommer med större sannolikhet att uppnås med lagligt stöd. Advokatbyrån Alber & Geiger är uteslutande specialiserad på lobbying och regeringsförhållanden kommer att stå vid din sida för att hjälpa dig att uppnå dina mål inom EU.”
(DE) Som ni ser erkänner till och med advokatbyråerna själva att de är lobbyister. Det här är oacceptabelt. Om vi tillåter detta kommer vi att underminera vår egen trovärdighet.
Diana Wallis
föredragande för yttrandet från utskottet för rättsliga frågor. - (EN) Herr talman! Utskottet för rättsliga frågor stödde starkt kommissionens initiativ och föredragandens inställning. Jag menar att vi tveklöst stödde idén om att det också borde finnas en gemensam strategi för alla institutioner. Men vi vill ändå att man särskilt betonar parlamentets öppenhet eftersom detta är ett demokratiskt, beslutsfattande organ, samt att lobbyister borde behandlas lika. Därför skulle vi på lång sikt vilja gå mot ett obligatoriskt register där alla behandlas lika.
Jag vill återvända till frågan om advokater som lobbyister som Claude Turnes nyss tog upp. Det finns ett problem här och jag skulle vilja be var och en av er att noggrant beakta den mycket nyanserade definition som utskottet för rättsliga frågor utformade om när en advokat är en advokat och när en advokat är en lobbyist. Definitionen var mycket noggrant genomtänkt och jag vill att just den ska beaktas.
Søren Bo Søndergaard
Herr talman! Det är ett bra betänkande som vi behandlar. Det är ett steg i rätt riktning - inte ett stort steg - men likväl ett steg. Det finns också ett behov av handling, inte för att all lobbying är skadlig, eller för att alla lobbyister är onda, utan för att det är helt oacceptabelt att lobbying kan ha så stort inflytande utan att det finns några bindande regler om maximal öppenhet. Lobbyister har stort inflytande i EU-systemet. Det är uppenbart när man ser de summor som spenderas på lobbying och hur många lobbyister det finns.
Betänkandet skulle dock kunna vara bättre, och kontrollen av lobbyisterna skulle kunna stärkas om ni antar ändringsförslaget, som delvis är en utvidgning av yttrandet från utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor. Vi bör ha ett obligatoriskt gemensamt register, som ser till att det är fullständigt klart och öppet hur mycket pengar som spenderas på lobbyverksamhet. Vi måste ha ett register och en etisk uppförandekod för alla lobbyister, inklusive de advokatbyråer som bedriver lobbyverksamhet, som kan träda i kraft innan 2009 års val. Vi måste ha effektiva kontroller och kännbara påföljder för dem som bryter mot de antagna reglerna.
Men det handlar också om att vända blicken inåt. Det krävs två för att dansa tango. Därför föreslår vi att lobbyister ska vara tvungna att ge ut samma information om utgifter till en enskild ledamot som ledamoten i fråga är tvungen att uppge i sin inkomstdeklaration. Lite mer kontroll över oss själva skulle inte skada vårt rykte bland väljarna.
Philip Bradbourn
för PPE-DE-gruppen. - (EN) Herr talman! Parlamentet borde välkomna alla de initiativ som ökar EU-institutionernas öppenhet, och det är därför jag stöder förslagen vi har framför oss i dag.
Vi måste dock se till att man tar hänsyn till att institutionernas arbete skiljer sig åt. Parlamentet arbetar helt annorlunda än rådet, och vi befinner oss i ett annat skede i lagstiftningsprocessen än kommissionen. Därför menar jag att det kommer att vara mycket svårt att åstadkomma ett enda gemensamt register för alla institutioner. I själva verket skulle det leda till att ansökningsprocessen blir överbyråkratisk även när det bara gäller lobbyverksamhet i parlamentet. Vi är också en självständig institution. Därför anser jag att det är olämpligt att andra institutioner dikterar vilka åtgärder vi ska vidta.
Jag skulle också vilja ta en upp en fråga som tidigare har tagits upp av flera kolleger, nämligen hur framför allt icke-statliga organisationer finansieras av kommissionen och i sin tur använder pengarna för att utöva påtryckningar mot parlamentsledamöter i syfte att få dem att anta vissa ståndpunkter. Om slutresultatet av vår debatt är att vi ska öka öppenheten måste parlamentet förses med en mängd uppgifter, som inte är kommersiellt känsliga, om hur de organisationer som bedriver lobbyverksamhet mot oss finansieras.
Mer allmänt är jag orolig över att några lobbyister har fritt tillträde till parlamentsledamöternas kontor. När folk väl är inne i byggnaden kan de gå runt fritt och de har obegränsat tillträde till privata kontor. Att ha rätt att ströva omkring fritt i byggnaden gynnar inte öppenheten, utan i stället leder det till att vissa personer begår förseelser. Jag är säker på att en del ledamöter har upplevt allt detta. I många av våra nationella parlament finns det centrala lobbyområden där lobbyister som har ett möte inbokat kan hälsas välkomna och föras till ledamotens kontor. Enligt mig borde vi försöka införa ett liknande system. När allt kommer omkring är jag nöjd över att se att parlamentet tar itu med öppenhetsfrågan, men vi måste också se till att de organisationer som utövar lobbyverksamhet mot oss är lika öppna som vi.
Carlos Carnero González
för PSE-gruppen. - (ES) Herr talman! För det första måste jag på PSE-gruppens vägnar säga att jag stöder betänkandet vi debatterar den här morgonen och mycket troligen kommer att anta senare i plenum.
Jag anser att detta är ett stort steg mot öppenhet och kontroll av ett område som utan tvekan omges av många myter. Lobbyister är inte onda eller goda per definition, utan det beror på hur de agerar och hur de kontrolleras.
Jag måste säga att vi socialdemokrater redan från början har gått i bräschen för att stärka öppenhet och kontroll, och därmed demokrati när det gäller lobbyister.
Herr Turmes! Det verkar som om ni är fixerad vid den socialdemokratiska gruppen. Fokusera på andra grupper. Jag undrar om utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet bestämde sig för att kritisera den socialdemokratiska gruppen i sitt yttrande. Ni talar för utskottet för miljö. Jag skulle vilja be er om att uttrycka era åsikter om andra grupper när ni talar å egna vägnar och inte på utskottets.
Vi anser att den definition av lobbyister som finns i betänkandet är riktig, även om vi skulle vilja ha mer differentiering. Vinstdrivna privata företag är uppenbarligen inte samma sak som icke-statliga organisationer eller fackföreningar.
Förteckningen, eller en ”legislative footprint”, är dock motiverad. Det gemensamma obligatoriska registret och uppförandekoden, de dithörande påföljderna samt den ekonomiska informationen är nyckelfrågor som mycket riktigt finns med i betänkandet.
Herr Turmes! Jag skulle också vilja uppmärksamma er på att ni insisterar på att vi socialdemokrater är emot ekonomisk information. Samtidigt begränsar några av er grupps ändringsförslag den ekonomiska informationen, medan vi inte vill ha några begränsningar.
Vi vill också att bestämmelserna ska träda i kraft innan 2009 års val och att den planerade arbetsgruppen avslutar sina överläggningar under 2008.
Vet ni till exempel att den socialdemokratiska gruppen kommer att stödja två av era ändringsförslag i detta avseende? Ni måste vara omedveten om det.
Myt och verklighet blandas i frågan, men vi socialdemokrater har gått i bräschen i kampen för öppenhet och kontroll, och vi tänker inte tillåta att någon sprider en falsk myt om att vi har en hemlig dagordning. Vi har en öppen dagordning som inbegriper medborgarna och öppenheten i EU.
Anneli Jäätteenmäki
för ALDE-gruppen. - (FI) Herr talman, mina damer och herrar! Ökningen av Europaparlamentets makt genom Lissabonfördraget kommer att sätta press på målet om större öppenhet i lagstiftningsarbetet. Det är oerhört viktigt att EU:s arbete är öppet och att allmänheten vet vem som har haft del i lagarnas innehåll. Målet med registrering är inte att begränsa eller hindra lobbyisternas arbete. Deras arbete är viktigt. Det nuvarande systemet med att registrera lobbyister i Europaparlamentet är dock framför allt snarare en säkerhetsfråga än en öppenhetsfråga.
Betänkandet från utskottet för rättsliga frågor har förändrats avsevärt sedan de första utkasten las fram av den tidigare föredraganden, den numera finska utrikesministern Alexander Stubb. Jag är framför allt, liksom min grupp, nöjd med att betänkandets formuleringar numera är mycket mer kraftfulla än de var från början och att det obligatoriska registreringssystem som min grupp stöder håller på att förverkligas, eftersom det innebär opartiskhet.
Jag skulle vilja hänvisa till ändringsförslag 3, som redan har diskuterats här. Några av medlemmarna i min grupp stöder det men, som den nuvarande föredraganden sa, och jag håller med honom i detta, är kyrkor inte lobbyister. Min grupp är splittrad i frågan och vi kommer antagligen att rösta på två sätt.
I betänkandet från utskottet för rättsliga frågor föreslår man att betänkandets föredragande ska bifoga en förteckning över de registrerade intressegrupper som rådfrågats när betänkandet utarbetades. Jag hoppas att det här kommer att bli ett allmänt förfarande i framtiden. Det skulle innebära att föredragaren lyssnar objektivt på de olika åsikter som uttrycks. På så sätt skulle det kanske också komma fram om någon har ätit direkt ur någon annans hand.
Ryszard Czarnecki
för-UEN-gruppen. - (PL) Herr talman! Jag är glad över att få möjlighet att tala efter den förra finska presidenten, eftersom vi debatterar ett betänkande av den nuvarande finska utrikesministern, Alexander Stubb, som fram till nyligen var parlamentsledamot. Herrens vägar tycks vara outgrundliga när ledamöter är inblandade!
Den senaste rapporten från icke-statliga organisationer visar att lobbyisters inflytande på Europeiska kommissionens beslutsprocess har blivit ett allvarligt problem. Till exempel förfogar lobbyister över en stor del av expertposterna i olika organ i nära anslutning till Europeiska kommissionen. Av de 15 000 lobbyister som är verksamma i Bryssel har 5 000 tillträde till Europaparlamentet. Dessa 5 000 behöver väldigt tydliga regler att följa. Förslaget om att skapa ett gemensamt register för lobbyister är en god idé, liksom hotet om påföljder. Det är hög tid att våra väljare får veta vilka lobbyisterna är. Väljarna har rätt att få veta hur lobbyisterna finansieras, och vilka av dem som har försökt påverka vissa betänkanden på olika sätt. Det här betänkandet är ett steg i rätt riktning. Det är ett försök att reglera en redan existerande situation.
Monica Frassoni
för Verts/ALE-gruppen. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! För Verts/ALE-gruppen är öppenhet ledordet i det före detta Stubb-betänkandet. Det finns utan tvekan en tendens - och vi har hört några av dess representanter här - att, förmodligen i god tro, underskatta lobbyisternas arbete. Det är troligen så verkningsfullt och effektivt att ingen av oss seriösa ledamöter som är i god tro, och som är hederliga och respektfulla mot andra, kan föreställa oss det. Uppgifterna är tydliga och de framkommer varje dag. Vi fick till exempel för några veckor sedan veta att 34 av kommissionens tjänstemän betalas direkt av privata företag.
Några aktuella undersökningar visar att de flesta av de ändringsförslag som lades fram av grupperna under arbetet med Reach med endast ett undantag - min egen grupp, men troligen även andra - kom från en lobbygrupp. Vidare framkom det att några av de tjänstemän som bistår parlamentsledamöterna i deras arbete i vissa utskott är eller har varit anställda av företag och nu arbetar för oss som nationella experter. Ledamöterna är uppenbarligen omedvetna om detta.
Därför menar vi att det arbete vi utför i dag inte innebär slutet på lobbyfrågan, och jag anser inte att kommissionsledamoten Siim Kallas arbete tar slut i och med det betänkande som vi antar i dag. Således har vi eftertryckligen backat upp alla ändringsförslag och allas arbete - inklusive den socialdemokratiska gruppen, GUE/NGL-gruppen och den liberala gruppen - med de ändringsförslag och texter som syftar till att förbättra situationen och förstärka öppenheten.
Det finns dock fortfarande några problem med Stubb-betänkandet, och vi hoppas att de kan lösas före omröstningen. Det första gäller advokater. När advokater arbetar med oss och försöker påverka lagstiftningen är de lobbyister, även om de gör ett juridiskt yttrande. Vi hoppas att det ändringsförslaget förkastas.
Sedan har vi givetvis frågan om när uppförandekoden ska träda i kraft. Den måste absolut göra det innan nästa EU-val, annars kommer vi nämligen att hinna gå in i en ny mandatperiode, det vill säga ytterligare en mycket lång tidsperiod.
Slutligen anser jag inte att lobbyproblemet kan lösas genom att vi säger att vi inte tycker om det, eller genom att kriminalisera lobbyverksamhet. Enligt oss består öppenhetsproblemet i att ta reda på vem vi har att göra med, vad de gör och vem som betalar dem: det vill säga frågan om ekonomisk information. Betänkandet kanske inte klargör allt detta helt och hållet än, men det kan förtydligas, och här håller jag med González Carlos Carnero om uppgifterna för den arbetsgrupp som ska inrättas.
Sylvia-Yvonne Kaufmann
för GUE/NGL-gruppen. - (DE) Herr talman! Självklart borde inte lobbyisterna göras till syndabockar. Självklart är det, i en framstående demokrati, helt och hållet legitimt för olika grupper att aktivt företräda sina intressen och göra dessa intressen gällande i de sociala processerna. Det är också helt legitimt för dem att rikta dessa frågor till männen och kvinnorna vid de institutioner som förbereder och fattar beslut. Som lagstiftare har vi verkligen en skyldighet att informera oss så uttömmande och noggrant som möjligt innan vi fattar beslut om något av de lagstiftningsinitiativ vi handlägger, samt ta hänsyn till de berörda parterna och alla deras motsatta åsikter. Det är också tydligt att öppenhet är grundläggande för en rättvis intresserepresentation och avgörande för EU:s trovärdighet. Därför anser vår grupp att de tre institutionerna åtminstone måste sätta upp tydliga regler som ska gälla alla intressegrupper. Vi anser att detta borde ha gjorts för länge sedan.
Vi har en plikt att visa väldigt tydligt för våra medborgare att EU:s institutioner inte är medhjälpare till ”mörka krafter”. Lobbyisterna borde därför vara tvungna att offentligt redovisa vilkas intressen de företräder, vilka deras mål är och hur de finansieras.
Jens-Peter Bonde
för IND/DEM-gruppen. - (EN) Herr talman! Parlamentets arbetsgrupp för reformer har varit i Washington för att studera den amerikanska kongressen.
Vi såg hur alla lobbyister måste registrera sitt uppdrag och sin inkomst från de olika klienterna. Det är obligatoriskt i USA och Kanada, och inte frivilligt, som kommissionen föreslår. Vi såg också hur varje kongressledamot dokumenterade sin budget, till och med varje betald kopp kaffe. Varför kan inte vi om de kan? Varför kan vi inte vara helt öppna med våra sekretariatstillägg i parlamentet, och sedan efterfråga öppenhet i de andra institutionerna?
Vid talmanskonferensens senaste sammanträde blev vi väldigt medvetna om den organiserade lobbyverksamheten i parlamentet. I ett väldigt stort och trevligt rum på femte våningen i Spinelli-byggnaden har 28 multinationella företag sina kontor som, liksom deras telefoner och e-postadresser betalas av parlamentet. Detta kan vara en bra metod för att sammankoppla företag med parlamentsledamöter, men ingen la fram det här förslaget för oss utan det genomfördes bakom våra ryggar.
De små och medelstora företagens åsikter saknas, liksom konsumenternas, fackföreningarnas och miljöorganisationernas. Det kan vara en god idé att hyra lokaler till lobbyister, men då borde alla bjudas in och en vald styrelse skulle kunna övervaka verksamheten.
Det är inte de multinationella företagen som bäst behöver vårt ekonomiska stöd. Stödet för projektet har handplockats och inte valts av politiska grupper. Jag hoppas att det är den sista lobbyskandalen ni behöver avhjälpa.
Det här är mitt sista politiska anförande i Europaparlamentet. Om jag får önska något skulle det vara att man antar förslaget från konventet, som har undertecknats av 23 regeringar och alla ledamöter från de nationella parlamenten samt alla Europaparlamentets ledamöter utom en. Låt alla dokument och möten vara öppna om ni inte beslutar om en motiverad inskränkning. Det här enkla förslaget kommer att lösa de flesta av de problem som snedvrider lobbyverksamheten.
Därigenom skulle vi kunna se vad man skriver till oss eller till kommissionen. Vi skulle vara delaktiga i besluten om inskränkningar i öppenheten och därmed få veta vad som döljs för oss och varför. Vi behöver lobbyisterna för att lägga fram och förbättra lagförslagen. Vi behöver deras kunskap och råd samt motargument från andra intressen. Vi behöver balanserad eller pluralistisk information eftersom vi valdes för att företräda alla medborgare på ett likvärdigt sätt.
Talmannen
Tack, herr Bonde! Jag är säker på att ni önskas allt gott av många kolleger vid er pensionering.
Vi kanske inte alltid håller med om det ni säger, men ni är alltid värd att lyssna på.
Andreas Mölzer
(DE) Herr talman! Det är ingen hemlighet att vi lever i ett EU där händelserna går medborgarna förbi och i stor utsträckning gynnar de stora företagen. Det beror utan tvekan först och främst på lobbyisternas påverkan i parlamentet, kommissionen och rådet. Vem skulle sedan bli förvånad över att höra att den alpinsk-adriatiska konventionen som var så impopulär bland lobbyisterna i fraktbranschen fortfarande inte har genomförts? Vem skulle bli förvånad över att höra att alltfler små och medelstora företag tvingas kasta in handduken för att de begravs i pappersarbete och förordningar, och för att de bokstavligen är svältfödda på stöd från de finansieringsmöjligheter som finns till hands. Samtidigt förstår industrijättar - multinationella företag - alltför väl hur de ska utnyttja dessa möjligheter och de flyttar likt gräshoppor ständigt från en medlemsstat till en annan och lämnar ett spår av förstört arbete bakom sig.
Låt oss ta debatten och beslutsprocessen om det omdiskuterade och omstridda innehållet i lagstiftningsförslaget Reach, som syftar till att främja säker användning av kemikalier. Om medborgarna till exempel får reda på att av de 132 föreslagna ändringsförslagen var 32 identiska och följdes av skriftliga rekommendationer från de kemiska industriorganisationerna, kommer de givetvis att för alltid förlora tron på EU, och de kommer att ha en känsla av att den europeiska beslutsprocessen bara finns där för att lyda de multinationella företagens order.
Om vi vill förhindra det, och om vi vill tygla den växande euroskepticismen, måste vi uppnå en situation där det är tydligt vem som påverkar beslutsfattandet i EU, vem som bedriver lobbyverksamhet för sponsorer och vilka dessa sponsorer är, samt vem som försöker påverka lagstiftningsprocessen.
Reinhard Rack
(EN) Herr talman! Först vill vi gratulera Alexander Stubb till utnämningen till finsk utrikesminister. För det andra gratulerar vi Ingo Friedrich och tackar honom för att han tog över betänkandet och, förhoppningsvis, avslutar det på ett bra sätt i eftermiddag. För det tredje stöder vi helt och hållet konceptet och riktningen i betänkandet av Alexander Stubb och Ingo Friedrich. Men...
(DE) Nu kommer jag att fortsätta på tyska. Efter den tvåfaldiga hyllningen till Alexander Stubb, är ett ”men” nödvändigt. Det är bra att ha regler om lobbyverksamhet, men i parlamentet har vi redan bra regler, och jag är inte helt säker på att försöket att uppnå ett gemensamt avtal verkligen är klokt. Öppenhet är bra, men den kan inte utföra mirakel, framför allt inte om den i grund och botten är godtycklig.
Registrering och information om de registrerade lobbyisternas ekonomiska intressen är mycket bra, men hur är det med de mångtaliga brevskrivarna, experterna och våra andra kontakter? Hur ska vi hantera dem? Ska vi i framtiden förvänta oss att de registrerar sig och informerar om sina ekonomiska intressen? Jag hoppas inte det!
Sedan finns det undantag. Två undantag föreslås i två av de ändringsförslag som verkligen inte kommer att främja öppenhet. Ändringsförslag 3 har redan nämnts. Målet är att kyrkorna ska ses som officiella lobbyister. Enligt mig handlar det inte om öppenhet. Det är bara ett uttryck för en antikyrklig attityd och vi borde säga ”nej” till det.
Ett liknande försök görs i ändringsförslag 10, det vill säga att, via ett undantag till undantaget, uppnå ett avtal som inte heller kommer att lösa problemet. I själva verket är det bara ett försök att straffa vissa sektorer. Vi borde se till att vi har ett öppet system och att vi förbättrar det. Vi borde dock inte från början anta att det här är en stor förändring i förhållande till den nuvarande situationen.
Richard Corbett
(EN) Herr talman! Vi kan vara stolta över att Europaparlamentet på många sätt redan ligger före vissa nationella parlament när det gäller hur vi hanterar dessa frågor. Vi har redan ett intresseregister. Vi har en uppförandekod för lobbyister, och vi har ett absolut förbud för parlamentsledamöterna att ta emot gåvor. Det är bra. Frågan är dock om vi kan utvidga systemet till att även gälla de andra institutionerna. Vi är beredda att förhandla för att försöka göra det - eftersom det skulle vara bättre. Ytterligare en fråga är om vi kan uppgradera kraven och gå ännu mer i bräschen för öppenhet och insyn.
Min grupp stöder betänkandet, som försöker att uppnå detta. Vi stöder också många av de ändringsförslag som förbättrar betänkandet och som verkligen ökar kraven på öppenhet. Vi stöder till och med några av den gröna gruppens ändringsförslag, men inte ett ändringsförslag som i själva verket begränsar skrivningen och sätter en gräns för kraven på öppenhet.
Jag var något förvånad över att höra talesmannen för utskottet för miljö anklaga den socialdemokratiska gruppen för att vara mindre öppen än de gröna, när de gröna i själva verket har ett ändringsförslag som, om ni läser det bokstavligen, sätter en gräns för kraven på öppenhet. Det är vår grupps ståndpunkt. Vi går i bräschen för öppenhet och insyn, och vi tar verkligen illa upp över obefogade påhopp på vår ståndpunkt från grupper som för den allmänna opinionen försöker att framställa sig som förkämpen framför alla andra för det här, när de inte är det.
Luca
Romagnoli (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag håller med om att det behövs ett obligatoriskt register, som följs av en uppförandekod för lobbyister, men det borde tillämpas på alla institutioner och framför allt på kommissionen. Den etiska uppförandekoden måste naturligtvis innehålla påföljder vid oriktigheter och det måste vara obligatoriskt att lämna ekonomisk information. Förteckningarna bör vara lättillgängliga och gå att läsa via Internet. Det skulle vara optimalt.
Ingo Friedrichs framhåller i sitt betänkande att det finns tusentals lobbyister som försöker påverka institutionernas beslut. Man bör dock framhålla att lobbyisterna när allt kommer omkring ofta förser parlamentsledamöterna med detaljerad information om olika aspekter av de åtgärder som diskuteras. För egen del - och de som känner mig kan bekräfta det - är det inte särskilt troligt att jag påverkas av någon alls. Trots det måste man mycket noggrant tillämpa stränga etiska kriterier för att garantera oberoende beslutsfattande och för att övervaka de aktiviteter som ofta tenderar att påverka hur gemenskapens medel fördelas samt hur lagstiftningen kontrolleras och genomförs. Därför kommer jag att rösta för Ingo Friedrichs betänkande.
Astrid Lulling
(FR) Herr talman! För att klara upp vissa missförstånd och korrigera de populistiska uttalandena från några ledamöter här samt i pressen, vill jag i min egenskap av kvestor också påpeka att Europaparlamentet har haft regler för att styra våra förbindelser med lobbyister i 12 år. Dessa regler, som fastställs i artikel 9.4 i arbetsordningen - som är värd att läsas åtminstone en gång - föreskriver att lobbyisters tillträde till Europaparlamentet ska kontrolleras genom ett passerkort. För att få ett passerkort måste lobbyisterna fylla i en ackrediteringsansökan och lämna en rekommendation samt ett intyg från polismyndigheten. Europaparlamentet håller ett register över alla lobbyister och det offentliggörs på Europaparlamentets webbplats. Ackrediterade lobbyister måste också rätta sig efter uppförandekoden. Monica Frassoni och andra konstaterar följaktligen det självklara. All överträdelse mot denna kod bestraffas med ett tillbakadragande av lobbyistens passerkort och en uteslutning från registret.
Beträffande förslaget till ett gemensamt register: jag anser att det inte finns ett behov av ett sådant, eftersom kommissionen och parlamentet verkar på helt skilda sätt och därmed har olika relationer med lobbyister. För maktfördelningens bästa på EU-nivå, måste parlamentet till varje pris fortsätta att vara det enda organ som är ansvarigt för sin arbetsordning. Kommissionen kan ta efter vårt förträffliga system men vi måste ha sista ordet när det gäller vår egen arbetsordning. I betänkandet intas en försiktig hållning till det här registret och jag instämmer i den.
Vad beträffar ekonomisk information, så kan jag inte förstå varför ackrediterade lobbyister skulle behöva tillhandahålla detaljerad ekonomisk redovisning som anger källan till deras finansiering och fördelningen av dessa resurser. En sådan åtgärd skulle vara fullständigt ogenomförbar och motverka sitt eget syfte. Dessutom anser jag att lobbyverksamhetens omfattning inte alltid återspeglas i de ekonomiska medlen. En organisations goda rykte och expertisnivå är också avgörande. Jag håller med om den beskrivning av lobbyverksamhet som ges i skäl D i betänkandet. Jag måste gratulera vår förre kollega Alexander Stubb som jag arbetade mycket tillsammans med i den här frågan och jag tar helt avstånd från de omfattande anklagelser som Gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen har uttalat i denna debatt.
Talmannen
Jag har för länge sedan lärt mig att det inte är värt att försöka avbryta Astrid Lulling.
(Skratt)
Jo Leinen
(DE) Herr ordförande! Ju längre vår ärade kollega Astrid Lulling talade, desto fler punkter bjöd hon ut till kritik. Utskottet skulle vilja ha ett gällande gemensamt system i Bryssel eftersom EU-medborgarna inte skiljer mellan parlamentet, kommissionen och rådet. För dem är det bara Bryssel, det är EU! Jag anser att ett gemensamt system skulle vara bra och, herr Kallas, vi vädjar till er: låt arbetsgruppen samlas snart efter dagens debatt för att utarbeta gemensamma regler som alltjämt skulle ge den enskilda institutionen den självbestämmanderätt som fordras för att fatta egna beslut.
Jag skulle också vilja se att rådet är inblandat. Rådet är en lagstiftande församling, precis som vi, och naturligtvis spelar lobbyverksamhet en roll även i deras led. Därför uppmanas även rådet att delta i detta initiativ.
Vi vill totalt sett ha ett nytt system för öppenhet i Bryssel, en ny öppenhetskultur, så att vi kan påvisa öppenhet och skapa förtroende. Lobbyverksamhet är bra och företrädare för intressen måste naturligtvis finnas, men reglerna måste vara tydliga. Det måste vara ett rättvist och ärligt förfaringssätt. Vi måste framförallt se till att det inte handlar om att sälja åsikter.
I och med dagens beslut tar vi utan tvivel ett stort steg framåt. Men det kvarstår en hel del arbete, därför att det svåra ligger i detaljerna, till exempel i frågor som: vem är lobbyist? Definitionen i betänkandet är mycket vid. I huvudsak säger vi att alla som vill påverka oss är lobbyister. Men det finns undantag. Kommunerna, regionerna, arbetsmarknadens parter, politiska partier: alla dessa institutioner som är inneslutna i fördragen. De är också involverade i lobbyverksamhet, men de är inte definierade som lobbyister i vårt system. Vi måste även bestämma gränserna för advokater och för kyrkan. Dessa frågor måste också lösas.
Fru Lulling! Jag anser att det är viktigt med ekonomisk information. Detta är det nya steg framåt som har saknats ända tills nu. Pengar är inte allt, men de används för att uträtta en hel del. Det är dags att börja arbeta, och jag skulle vilja tacka Alexander Stubb och Ingo Friedrich samt, förstås, alla andra som hittills har bidragit i denna process.
Costas Botopoulos
(EL) Herr talman! Jag tycker att ämnet som vi diskuterar i dag är oerhört intressant. Jag måste säga att för en gång skull visar parlamentet vägen i en fråga som inte har diskuterats alls i våra nationella parlament, minst av allt i det grekiska, och till vilken ingen lösning har funnits.
Här ingår tre viktiga politiska frågor. Först och främst, hur ska vi hantera den här frågan? Är vi rädda för den metod som inofficiella lobbyister använder sig av eller försöker vi verka öppet?
Jag anser att vi måste göra på följande sätt. Vi måste verka öppet: vi ska inte vara rädda för lobbyisterna och deras existens, och vi bör fastställa några regler.
För det andra, hur uppnås öppenhet på bästa sätt? Svaret är: med mycket stränga regler som även reglerar pengasummor, eller i en generell obligatorisk struktur. Här vill jag särskilt betona att detta register med fördel skulle kunna vara obligatoriskt och gemensamt för alla tre EU-institutioner.
För det tredje talar vi om grupper som arbetar informellt, men inom en institutionell process. Det är mycket viktigt att skilja mellan olika slags lobbyister. Greenpeace och Shell har ingenting gemensamt när de agerar som lobbyister. Därför är denna distinktion nödvändig, åtminstone i registret.
Zita Pleštinská
(SK) Lobbyverksamhet är en legitim del av varje demokratiskt system. Varhelst demokrati inte ska övergå i anarki, måste tydliga regler också gälla för lobbyverksamhet.
Amerikanska lobbyister anser att deras lag är för strikt, medan det å andra sidan saknas regler i de nya medlemsstaterna - så till den grad att folket ofta tänker på lobbyverksamhet med en negativ underton. Därför bör den nya EU-modellen ligga någonstans mellan dessa ytterligheter.
Min åsikt är att förslaget att upprätta ett gemensamt interinstitutionellt system för obligatorisk registrering av EU-lobbyister, ekonomisk bakgrundsinformation och en ”legislative footprint”, kommer att bidra till öppenhet i reglerna om lobbyverksamhet. Men jag tror också att efter dagens röstning kommer kyrkan att kvarstå som vår partner och att den inte kommer att klassas som lobbygrupp.
Jag är övertygad om att Stubb/Friedrichbetänkandet kommer att undanröja alla slags fördomar och negativa åsikter om lobbyverksamhet och att EU-medborgare kommer att betrakta lobbyister som specialister som bidrar med kunskap baserad på praktisk erfarenhet, och som hjälper till med att förhindra att EU-lagstiftningen får negativa effekter.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Herr talman! Lobbyverksamhet inom EU:s institutioner är en komplicerad fråga. Å ena sidan är tillträde till institutionernas verksamheter ett resultat av den princip om öppenhet i verksamheten som fastställs i de grundläggande fördragen. Det är också ett sätt att överbrygga klyftan med det s.k. demokratiska underskottet, eftersom expertorganisationer erbjuder värdefulla sakkunniga analyser som har ett välgörande inflytande på kvaliteten i EU:s lagstiftning.
Å andra sidan kan stora internationella bolag anlita lobbyföretag som är specialister på att påverka institutionernas arbete i syfte att i första hand främja företagens egna intressen.
Problemet med lobbyverksamhet i Europaparlamentet får en framträdande plats allteftersom parlamentets befogenheter utökas. Vi bör därför stödja kommissionens initiativ till ett interinstitutionellt samarbete för att fastställa en ram för lobbyisters verksamhet och inrätta ett gemensamt register för lobbyister. De principer om öppenhet som innebär att lobbyister kan få tillträde till institutionernas arbete bör också tillämpas på lobbyisterna själva. Frivillig registrering räcker inte. Det bör vara obligatoriskt för lobbyister att registrera sig för att kunna få tillträde till EU:s institutioner.
Paul Rübig
(DE) Herr talman! Jag har varit ledamot av parlamentet i tolv år. Jag måste få tacka många av lobbyisterna för att de har visat sig vara en betydande källa till sakkunskap i vårt dagliga arbete. Jag anser att det alltid är bra för ledamöterna att lyssna till alla sidor och hålla dörrarna öppna för medborgarna.
Om vi för tillfället har 5 000 lobbyister i parlamentets register - som vi alla kan känna igen på deras passerkort och som är s.k. ackrediterade eller godkända - blir det i genomsnitt sex lobbyister per ledamot. Jag anser att det är oerhört viktigt att vi kan använda oss av den här expertisen på ett vederbörligt sätt i vårt lagstiftande arbete, för faktum är att ledamöterna inte kan vara experter inom varje område. Därför är det viktigt att lyssna till praktikerna och erkänna att i själva verket så förbättrar lobbyisterna vårt parlamentariska arbete.
Carl Schlyter
Herr talman! Europa är ett av världens minst utvecklade områden när det gäller regler för lobbyism, som Jens-Peter Bonde påpekade. Vi kan dock göra det bättre i dag genom att stödja de ändringsförslag som kräver ett obligatoriskt register över finansiella intressen och rejäla sanktioner för dem som bryter mot reglerna. Dessutom behöver vi bringa klarhet i vad de externt betalda människor som arbetar inom kommissionen egentligen sysslar med.
Som många påpekar är lobbyism i sig inte någonting ont, utan problemet är att det, när vi centraliserar besluten, blir lätt för stora företag att omsätta ekonomisk makt i politisk. Minst fyra femtedelar av lobbyisterna är betalda av stora företag. Den obalansen påverkar vår lagstiftning. Därför måste offentlighet betyda att alla ändringar till lagtexter som lobbyister lämnar in måste registreras offentligt, så att vi kan se vem som ligger bakom dem.
När registret för dem som får komma hit upprättas uppmanar jag Astrid Lulling att se till att en tredjedel av platserna ges till företag, en tredjedel till icke-statliga organisationer och en tredjedel till övriga. Då kan vi få balans.
David Hammerstein
(ES) Herr talman! När vi talar om öppenhet kan vi inte tala teoretiskt. Våra väljare bör få veta vilka som sitter med i utskottet för industrifrågor, forskning och energi när vi diskuterar Reach eller telekommunikationspaketet; de bör få veta vilka som inger ändringsförslag; de bör få veta vem som förbereder många av parlamentets betänkanden, vilket de kan få reda på genom parlamentets webbplats, och de bör - med hjälp av ett register - få veta vilka som tillbringar hundratals timmar i parlamentets korridorer. Allt det här är möjligt. På samma sätt bör de få veta vem som deltar i ett utskottsammanträde och vilka som deltar i plenum - genom parlamentets webbplats. Våra väljare bör få veta vilka lobbyister som tillbringar hundratals timmar vid våra möten.
Vi vill ha öppenhet, men vi vill också att det ska vara sanningsenligt. Vi vill att det efter varje omröstning om ett betänkande ska offentliggöras vilka lobbyister som har ingett de ändringsförslag som stakar ut vår framtid, ord för ord, ändring för ändring. Tack.
Siim Kallas
kommissionens vice ordförande. - (EN) Herr talman! Debatten om lobbyverksamhet är alltid intressant och spännande. Jag tyckte mycket om att lyssna till ledamöternas synpunkter, som speglar den insikt som också nämndes av Jo Leinen: det svåra ligger alltid i detaljerna. Jag håller fullständigt med Monica Frassoni att arbetet inte kommer att avslutas med detta betänkande eller ens i och med öppnandet av kommissionens register.
Jag kan försäkra parlamentet om att vi är mycket samarbetsvilliga och att vi gör allt vi kan för att sätta igång denna interinstitutionella grupp och för att arbeta fram ett gemensamt tillvägagångssätt, så snart och så smidigt som möjligt. Jag menar att det här gemensamma registret inte är något slags stort djur som kommer att hota alla. Det är ett gemensamt paket med information, ett gemensamt lagerutrymme med all nödvändig information så att alla berörda parter inte behöver komma in med olika ansökningar till olika institutioner - ansökningar som inte är möjliga att samordna. Det här var ert förslag till hur man inte skapar en börda. Men alla andra detaljer har diskuterats genom åren sedan vi startade vår debatt om detta år 2005.
För att svara på en sak som ni tog upp vill jag bara säga att det naturligtvis finns många komplicerade detaljer i frågan om definitionen av vem som bedriver lobbyverksamhet och inom vilket område. I våra diskussioner har vi träffat advokatsamfund. De har accepterat vår inställning att när och om de verkligen agerar som lobbyister så måste de tillkännage detta som lobbyverksamhet och de behöver inte beskriva sin verksamhet som juridisk rådgivning eller liknande.
Det är bara en sak som jag måste säga i samband med vad som fördes på tal: frågan om att vissa personer arbetar i kommissionen och får lön från den privata sektorn. Det är slut med det. Vi har fortfarande några avslutade kontrakt, men det här något som inte längre förekommer
Ingo Friedrich
föredragande. - (DE) Herr talman! Tack för en debatt som till största delen har varit fokuserad och kunnig. Seriös och öppen lobbyverksamhet hjälper till att höja effektiviteten i beslutsprocessen. Herr Turmes! Ert yttrande var inte korrekt: ekonomisk information innefattas i punkt 21. Så långt var det felaktigt att gå till angrepp mot den socialdemokratiska gruppen. Jag känner mig tvungen att påpeka detta.
För det andra, beträffande frågan om advokater: vi kan inte generellt påstå att alla advokater är lobbyister bara för att de har studerat advokatverksamhet med allt vad det innebär. Vi har den rätta definitionen framför oss: alla som försöker påverka de politiska lösningarna och EU-institutionernas beslutsprocess är lobbyister, och det inbegriper advokater.
Får jag påpeka ett fel i översättningen: ”kommuner” har översatts till ”Städte” på tyska. Det amerikanska systemet är verkligen väldigt detaljerat, så pass att en del senatorer presterar rapporter på 300 sidor vid varje årsslut. Det resulterar i att det är nästan omöjligt att få en tydlig inblick i vad som verkligen försiggår när det gäller lobbyverksamhet i USA.
Enligt mitt sätt att se på saken var det intressant att den extrema vänstern och den extrema högern så gott som sammanstrålar i sin grundläggande kritik. ”Les extrêmes se touchent”, som fransmännen skulle säga, och den här situationen är typisk. Vi vill komma till en seriös lösning som är bättre än i USA, och som också innebär en förbättring av läget i de flesta, eller faktiskt alla, medlemsstater.
Ännu en gång, ett stort tack till Alexander Stubb. Herr minister, vi tänker på dig! Ett tack till er också för den seriösa debatten.
Talmannen
Jag vill tacka Ingo Friedrich för att han har tagit över Stubb-betänkandet. Vi vill också gratulera Alexander Stubb till utnämningen till Finlands utrikesminister.
Debatten är härmed avslutad.
Röstningen kommer att äga rum kl. 11.00.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Urszula Gacek  
skriftlig. - Mångfalden av intressen är ett viktigt grunddrag i demokratin. Därför är det befogat att samhällsmedborgare organiserar sig och arbetar för att driva igenom sina intressen. Risken finns dock att lobbyverksamhet kan leda till korruption av demokratiska principer. Korporationers makt att påverka politiker kan leda till ett olikvärdigt tillträde till lagstiftnings- och beslutandeprocesser visavi den vanliga medborgaren.
Väldigt få europeiska länder har en reglerad lobbyverksamhet. Detta parlamentariska betänkande om lobbyverksamhet kommer att bli ett värdefullt steg i att stärka öppenheten, ansvarsskyldigheten och medborgarnas deltagande i den demokratiska processen på EU-nivå. Erfarenheter från länder som har genomfört en lagstiftning om lobbyverksamhet visar emellertid att detta endast bör vara en del av ett bredare urval av riktlinjer och åtgärder.
Från en sluten lobbyverksamhet är det inte långt till korruption och en snedvridning av marknaden till förlusterna hos de företag som följer reglerna.
Det är bra att företrädare för industrin deltar i att utarbeta detta betänkande. De bör nu uppmanas att ta initiativet och visa att ansvarstagande korporationer spelar en viktig roll i arbetet med att reglera lobbyverksamheten.
Bogdan Golik  
skriftlig. - (PL) Ett särskilt tack och gratulationer inte bara till föredraganden utan också till kommissionsledamot Siim Kallas som tog initiativet till nya föreskrifter för principerna för lobbyverksamhet. Det här är särskilt viktigt med tanke på de nya befogenheter som Europaparlamentet kommer att få i och med att Lissabonfördraget antas. Jag vill ändå uttrycka min oro vad beträffar effektiviteten i och trovärdigheten hos ett frivilligt register för lobbyister. Registret bör vara obligatoriskt och gemensamt för alla EU:s institutioner. Med tanke på parlamentets karaktär bör det emellertid behålla sin autonomi.
Obligatorisk registrering bör gälla inom alla områden för lobbyverksamhet. Jag tänker bland annat på regionala representanter, sektoriella organisationer, advokater som agerar som lobbyister och forskningsinstitut. Alla de som försöker påverka för att få ekonomiska eller sociala fördelar bör registreras. Kravet på att framlägga enbart ekonomisk redovisning är inte alltid tillförlitligt och tillåter inte en fullständig utvärdering som avsett.
Genowefa Grabowska  
skriftlig. - (PL) En reglering av lobbyverksamhet bör verkligen välkomnas. Äntligen finns det en möjlighet till öppet samarbete mellan parlamentet och intressegrupper, det vill säga lobbyister. Det har föreslagits att det ska upprätts ett obligatoriskt register över alla lobbyister som är intresserade av att presentera och försvara sina intressen vid EU:s institutioner. Det här förslaget förtjänar vårt stöd. Att komma med i registret skulle ge berörda lobbyister tillträde till Europaparlamentets lokaler, rätt att närvara vid utskottens sammanträden samt möjlighet att söka upp ledamöterna på deras kontor - utan att störa dem i deras arbete.
Effektiviteten i en ordnad och således öppen lobbyverksamhet beror emellertid till stor del på lobbyisternas sätt att agera. Därför är det nödvändigt att samtidigt inrätta en kod för etiskt uppförande för lobbyister.
Parlamentet bör också övervaka tillämpningen av dessa bestämmelser, särskilt beträffande kontrollen av sanningsenligheten i den information som finns i registret. Lobbyister som tillhandahåller ofullständig eller felaktig information bör straffas. Påföljderna bör vara proportionerliga till överträdelsen och verka avskräckande, allt från upphävande av registreringen till en permanent uteslutning ur registret.
Man ska komma ihåg att detta nya förslag gjordes på Europaparlamentets eget initiativ. Förslaget kommer också att vara till stor hjälp för andra institutioner inom EU och för de nationella parlamenten i de medlemsstater som ännu inte har vidtagit några åtgärder i denna fråga.
Roselyne Lefrançois
skriftlig. - (FR) Jag välkomnar antagandet av detta betänkande som enligt min åsikt kommer att möjliggöra en förbättring av relationerna mellan intressegrupperna och EU:s institutioner.
I stället för att försöka upprätta och uppdatera en detaljerad förteckning över dessa representanter - en tröttsam och kanske till och med omöjlig uppgift - föreslås framförallt att en samlad definition av termen ”lobbyverksamhet” ska införas för att se till att de som inte finns med på förteckningen inte kan kringgå de regler som vi har fastställt.
Ett annat stort framsteg är harmoniseringen och förenklingen av regelverket för lobbyister, och framförallt upprättandet av ett enda gemensamt register för alla institutioner; ett register som ska ta med alla lobbyister på förteckningen och som på lång sikt ska fungera som en referens och en garanti för att alla ackrediterade organisationers är seriösa och trovärdiga.
Detta register kommer även att stödja en större öppenhet mot allmänheten eftersom det kommer att vara tillgängligt i sin helhet på webben och ska innehålla alla identifieringsuppgifter för organisationen, däribland detaljer om dess anställda samt all relevant ekonomisk information.
Förutom detta enda register - en gemensam etisk uppförandekod - så kommer Europaparlamentets ledamöter att i sina betänkanden ha möjlighet att namnge de organisationer som har hjälpt dem i arbetet.
Marian-Jean Marinescu  
skriftlig. - (RO) Att rådfråga och involvera så många intressegrupper som möjligt i att ge förslag till, genomföra och övervaka verkställandet av EU:s lagar är ett objektivt krav för en bra utveckling av lagstiftningsprocessen samt för att korrigera felaktigheter och för att undvika partiskhet.
En öppen dialog med företrädare för alla berörda parter i den här processen utgör grunden för vårt demokratiska system och är en viktig källa till information, förutsatt att detta sker helt öppet.
Därför välkomnas initiativet att införa en ”legislative footprint”, även om det är frivilligt, både för de dokument som utarbetas av kommissionen och för Europaparlamentets betänkanden.
Att rådfråga så många av de berörda parterna som möjligt - även sådana som är motståndare till varandra - samt att processen i sig är öppen, är nödvändigt för att kunna ge förslag till en sammansatt och öppen lagstiftning. Denna lagstiftning skulle täcka områdets alla aspekter och garantera en balanserad och effektiv harmonisering av alla åsikter, undvika intressekonflikter samt motverka efterföljande bristfälligheter.
Ett korrekt utbyte av information om de lobbyorganisationer som är knutna till EU:s institutioner kommer på lång sikt inte bara att leda till en förenkling av lagstiftningsprocessen, utan också till ett öppet och balanserat samarbete mellan kommissionen, parlamentet och rådet. Ett samarbete som i slutänden gynnar EU-medborgarna.
Katrin Saks  
skriftlig. - (EN) Det betänkande om lobbyverksamhet som vi har diskuterat är ett viktigt steg mot öppenhet. När vi kan visa vem som har rådfrågats i varje lagstiftningspaket, ger det den legitimitet till processen som är så viktig för oss här.
De är lika viktigt att försäkra sig om att alla intressenter som får tillträde till parlamentet måste registrera sig Vi kan inte tillåta några kryphål som skulle låta vissa slippa undan en registrering. För att ge ett exempel: advokater och expertgrupper som deltar i lobbyverksamheter är praktiskt taget lobbyister och bör därför registreras.
Kort sagt välkomnar jag det här betänkandet, som är ett bra första steg mot en större öppenhet.
Andres Tarand  
skriftlig. - (ET) Stubb-betänkandet är mycket viktigt eftersom antalet lobbyister i Bryssel snart kommer att vara lika stort som antalet tjänstemän i kommissionen.
Jag välkomnar det faktum att parlamentet, till skillnad från Europeiska kommissionen, stödjer åsikten att ett register över lobbyister bör vara obligatoriskt. Om det inte vore så, skulle betänkandet inte fylla sitt primära syfte och skulle verkligen misslyckas med sin uppgift.
När det gäller frågan om huruvida advokater ska ingå i förteckningen, som för närvarande är det största tvistefröet i diskussionen, anser jag att de ska ingå i ett obligatoriskt register. Det finns ingen anledning att utestänga dem från registret eftersom lobbying inom EU:s institutioner allt oftare bedrivs via advokatbyråer. Advokatbyråer bör inte ges möjligheten att enbart rubricera sin aktivitet som rättshjälp och därmed undvika registret och kravet på öppenhet.
Förslaget om ett enda gemensamt register är bra. Det är viktigt att rådet deltar tillsammans medEuropaparlamentet och kommissionen. För att de insamlade uppgifterna ska gå att använda bör det genast upprättas en enda databas som är tillgänglig online och är tillgänglig för alla institutioner.
