Fredsprocessen i Spanien (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är uttalandena av rådet och kommissionen om fredsprocessen i Spanien.
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Herr talman! Europeiska gemenskapen föddes ur en strävan efter fred och stabilitet. Fred och stabilitet är fortfarande en tillgång för EU:s utveckling och det är mycket viktigt att vi även diskuterar dessa frågor. Det är naturligt för Europaparlamentet att diskutera principerna för fred och stabilitet.
Den 23-24 mars i år gav Spaniens premiärministern Europeiska rådet en redogörelse för den spanska terroristorganisationen ETA:s tillkännagivande om permanent eldupphör. Rådet förklarade sig nöjt med den spanske premiärministerns redogörelse. Sedan dess har rådet inte diskuterat frågan utan står fast vid sitt uttalande.
Säkerhetsfrågan är särskilt aktuell och påverkar alla EU-medborgare. Det finska ordförandeskapet är tillfredsställt med de åtgärder som har vidtagits för att se till att ETA upphör med sin terrorverksamhet och för att åstadkomma en fredlig lösning inom ramen för Spaniens demokratiska regeringsorgan.
Som vi alla här i kammaren vet arbetar EU aktivt för att utrota terrorismen och dess orsaker. Rådet uttrycker än en gång sitt stöd för de åtgärder som medlemsstaterna har vidtagit och vidtar för att bekämpa terrorismen enligt rättssäkerhetsprincipen.
Franco Frattini
kommissionens vice ordförande. (EN) Herr talman! Terrorismen är ett av de värsta tänkbara hoten mot demokratiska samhällen. Terroristattacker är inte bara en säkerhetsrisk, utan de utgör också ett angrepp på de grundläggande värderingarna för de mänskliga rättigheterna, demokratin och rättsstatsprincipen.
Kommissionen är starkt engagerad i kampen mot terrorismen och ämnar fortsätta att arbeta för att förhindra terrorism och skydda våra medborgare och vår infrastruktur genom att ställa terrorister inför rätta och reagera på terroristattacker på ett lämpligt sätt för att rädda så många oskyldiga liv som möjligt. De specifika åtgärder som kommer att vidtas på EU-nivå anges tydligt i EU:s antiterroriststrategi och i handlingsplanen för bekämpningen av terrorism.
Kommissionen oroar sig naturligtvis djupt över den dramatiska omfattningen av ETA:s terrorism i Spanien. Under fyra årtionden av terrorism har över 800 avrättningar och andra attacker genomförts, och ekonomisk utpressning har blivit vanlig. Laglydiga medborgare har fått lära sig att leva i skräck, och många har ständigt blivit hotade i sin vardag. Det allvarliga brott som begicks i södra Frankrike i går, som ETA antagligen låg bakom enligt den franske åklagaren, ger anledning till stor oro. Det spanska samhällets ståndpunkt under alla dessa år har varit föredömlig; orubbligheten och övertygelsen för att bekämpa terrorismen genom respekt för demokratin och rättstatsprincipen har verkligen gett resultat och har lett till att ETA har försvagats alltmer.
Kommissionen vill åter hedra alla offren för ETA:s terroristattacker och påminner om vikten av att hjälpa dessa offer och försöka gottgöra de skador som de har åsamkats. I detta sammanhang påminner kommissionen om det uttalande som gjordes av Europeiska rådet i vår närvaro i mars 2006, där man välkomnade den spanske premiärministerns rapport om ETA:s tillkännagivande om permanent vapenstillestånd. Kommissionen påminner också om kommissionsordförandens uttalande om den spanske premiärministerns tillkännagivande om att inleda en dialog med ETA, och den delar hoppet hos alla dem som vill ha ett Spanien som är fritt från terrorismens gissel i framtiden. Kommissionen hyser höga förhoppningar om att dessa tillkännagivanden kommer att leda till en fullständig nedrustning och upplösning av denna terroristgrupp.
Kommissionen är samtidigt medveten om svårigheterna med detta initiativ och vet denna fråga är ytterst känslig, men den är övertygad om att Spanien, genom alla sina demokratiska institutioner, kommer att finna rätt väg för att få ett slut på ETA:s terrorism och återställa freden med full respekt för de demokratiska principerna och rättstatsprincipen.
Vi får inte vara oeniga i dag, eftersom vi inte får glömma att målet för den här debatten är en gemensam fiende för Spanien och för EU: terrorismen.
(Applåder)
Hans-Gert Poettering
för PPE-DE-gruppen. - (DE) Herr talman, fru rådsordförande, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Att arbeta för fred är något av det mest hedervärda en politiker kan göra. Vi vill alla ha fred på jorden, i Europa och i Spanien. Men åsikterna går ofta isär om hur vi ska förverkliga detta mål. Så är det även i dag.
Denna diskussion handlar inte om partipolitisk taktik och partipolitiska vinningar, utan om principer och grundläggande övertygelser. Därför ber jag alla här att visa stor respekt under denna diskussion i dag och att vi inte förnekar varandra den goda vilja som ligger bakom vår egen övertygelse. Vi i gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater undrar varför vi ska lita på att ETA och Batasuna vill ha fred när de inte har uttryckt ett enda ord av ånger eller ursäkt eller över huvudtaget har bett familjerna till de över 800 människor som de har mördat om förlåtelse. Tills detta sker måste vi förvänta oss att de kommer att börja mörda igen om de inte uppnår sina mål genom förhandlingar.
I dag ligger vår sympati, respekt och solidaritet hos offren för de terroristakter och våldsaktioner som ETA och Batasuna har utfört. Härifrån kan jag se vår högt uppskattade kollega, Bárbara Dührkop Dührkop, vars make, den dåvarande ordföranden för socialistpartiet i Baskien, mördades 1984. Carlos José Iturgaiz Angulo har utsatts för flera mordförsök och sju av hans kamrater i Partido Popular i Baskien har mördats. Vi är skyldiga offren att se till att mördarna straffas. Detta är förenligt med de vägledande och grundläggande principerna för vårt statssystem och för rättssäkerheten. Om detta ska bli trovärdigt måste försoningsarbetet inledas med en försoning mellan förövare och offer, inklusive offrens efterlevande.
Vi uppmanar ETA och Batasuna att ge sina offer - som säkert tynger deras samveten - ett tecken på försoning och ursäkt. Vi vill påminna om att ETA och Batasuna finns med på EU:s förteckning över terroristorganisationer. De har inte lagt ned vapnen. Dessa vapen fortsätter att utgöra ett hot mot grundlagsordningen i Spanien och även i Frankrike, och därmed i hela EU. Kommissionsledamoten påminde oss om händelserna i Nimes i förrgår. En kvinna och två barn togs som gisslan och de franska myndigheterna har officiellt tillkännagivit att detta ägde rum som ett led i ett vapenrån utfört av ETA. Vapen är med andra ord fortfarande ett politiskt instrument. Vi måste fråga oss vilket mål ETA och Batasuna försöker uppnå. Ett uttalande av en högt uppsatt företrädare för ETA och Batasuna sändes i Euronews den 24 oktober. Enligt uttalandet skulle inga vapen läggas ned innan Baskien var - som de uttryckte det - oberoende.
Parlamentsledamöter har fått en skrivelse från Batasuna som i översättning lyder ungefär ”Vad beträffar förhandlingarna mellan ETA och de spanska och franska staterna kommer de att vara helt avgörande för demilitariseringen av konflikten”. Denna formulering är ett illavarslande tecken eftersom den innebär att den spanska och den franska staten redan i förväg ges skulden ifall förhandlingarna skulle misslyckas.
Det vi PPE-DE-gruppen har att säga om detta är att vi vill ha en dialog. Spanien och Frankrike är fria och demokratiska stater. De är inte diktaturer, de är inte tyranniska stater som man kan bekämpa med våld. Nej, de är fria stater, och i fria och demokratiska stater är det demokratisk dialog och inte våld som ska användas. Eftersom vi delar denna övertygelse på djupaste nivå har vår grupp, PPE-DE, lagt fram ett förslag till resolution. Det är inte bara en resolution från våra spanska fränder i Partido Popular, det är en gemensam resolution från hela vår grupp och vi kommer att försvara den solidariskt och hedra offren nu, i dag och i denna debatt.
(Applåder från höger)
Martin Schulz
för PSE-gruppen. - (DE) Herr talman, mina damer och herrar! Problemet med terrorism i Spanien är inte ett internt spanskt problem, det är ett problem för EU. Terrorismen är en attack mot våra värderingar. Terrorismen är alltid en attack mot allt det som vi här i parlamentet försvarar på grundval av våra gemensamma europeiska övertygelser. Ingen terrorism, absolut ingen, är berättigad. Det är allas vår uppgift att finna vägar ut ur terrorismen, för vi är alla - eftersom det är våra värderingar vi försvarar - offer för terrorismen var gång en terroristattack äger rum.
Hans-Gert Poettering hänvisade berömvärt nog till min kollega, Bárbara Dührkop Dührkop, som själv är ett offer. Vi har många från Baskien här bland åhörarna i dag, som själv har varit och är offer, som har förlorat nära och kära, eller som själva har skadats. De är här och lyssnar på oss i dag för att de vill säga ja till samtalsalternativet, eftersom det endast är genom dialog som våldsspiralen kan få ett slut.
Jag beundrar de män och kvinnor som upplevt den svåra sorg som dessa offer har genomlidit och som ändå träder fram och kräver ett slut på dödandet, våldet och den nedåtgående spiralen. Denna moraliska kraft måste driva oss att nå en lösning på våldsproblemet, inte bara i Baskien, utan överallt. Alltså är det ett problem för EU vi diskuterar här i dag.
Jag beundrar den spanska regeringens mod när den valde denna väg, en väg som är kontroversiell och kantad med faror. Men det är en väg som bäst kan beskrivas med ett citat som jag vill läsa för er.
(ES) För fredens och era rättigheters skull kommer vi inte att skärma av oss, utan i stället öppna oss för fred, hopp, förlåtelse och generositet och vi kommer att göra vårt yttersta för att se till att freden blir bestående, med allas hjälp och förhoppningar.
(Applåder)
(DE) Det jag nyss läste för er är en underbar mening som beskriver vad det hela handlar om. Det är ett uttalande av Spaniens premiärminister, som sände ut sin statssekreterare för att förhandla med ETA. Det yttrades 1998 av Spaniens dåvarande premiärminister José María Aznar. Det är den andan som kan hjälpa oss att nå en gemensam lösning på detta våldsproblem, eftersom det som den spanska regeringen gör i dag följer traditionen från alla tidigare regeringar.
(Applåder)
Därför vore det bra om vi kunde åstadkomma en gemensam resolution. Jag är inte alltid överens med José María Aznar, vilket ni inte borde bli förvånade över att höra, men i den här frågan hade han rätt, kära medlemmar i gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater och kära medlemmar i Partido Popular, han var trots allt er partiledare. I denna anda kan vi gemensamt komma överens om att vi är beredda att hitta en lösning, för denna grundläggande rättighets skull och genom dialog. Herr talman! När Europaparlamentets ledamöter tidigare har tvingats ta itu med terrorism har de alltid varit medvetna om riskerna. När John Hume och David Trimble, ledamöter av detta parlament, gav sig ut tillsammans på vägen mot fred var de också medvetna om att det är en väg kantad med faror och att det inte finns några garantier för framgång. Vapenkuppen i Frankrike i går - som vi fördömer i de starkaste ordalag - visar att om man vill bryta våldsspiralen finns det alltid risk för att någon kommer att försöka använda våld för att blockera vägen ut ur dödläget. Ni har inte råd att tvingas av den här vägen, för vad är alternativet? Ett fortsatt dödläge betyder att våldet fortsätter för evigt. Den dialog som har inletts är alltså en enorm möjlighet och jag ber er alla, låt oss anta denna dialog tillsammans på en gemensam plattform med stöd från alla grupper.
(Applåder från vänster)
Graham Watson
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! EU har kallats historiens bästa exempel på konfliktslösning. Vi måste ägna oss åt de kvarvarande konflikterna på hemmaplan, precis som vi ägnar oss åt konflikterna utanför EU.
Det är inte vår uppgift i Europaparlamentet att ingripa direkt mellan den spanska regeringen och de politiska partierna och i den långt gångna konflikten i Baskien, men vi kan inte heller blunda för det. Vi bör uppmuntra detta, som kan vara de bästa fredsutsikterna under denna generation.
Jag sänder min solidaritet och sympati till alla de familjer som har mist anhöriga till följd av våldet under årens lopp. Men det bästa svaret vi som demokratiska politiker kan ge de otaliga offren är att se till att det inte blir några fler offer. Av den anledningen ger liberalerna och demokraterna sitt stöd till resolutionen här i kammaren i dag. Det är varken rätt tid eller plats för att vinna politiska poäng. Det är min fasta övertygelse att alla demokratiska krafter som vill se ett fredligt slut på våldet och terrorn i Baskien och på andra platser i Spanien där illdåd har begåtts bör stödja de insatser som vilken spansk regering som helst borde vara beredd att göra för detta ändamål.
Tidigare i år välkomnade parlamentet tillkännagivandet om ETA:s vapenstillestånd. Därför bör vi nu fortsätta att bygga vidare på och förankra detta, utan fördomar eller kommentarer om resultatet av någon politisk dialog eller uppgörelse.
Precis som med fredsprocessen i Nordirland, som inte är identisk, men som ger oss några viktiga lärdomar om konfliktslösning, är det då och då nödvändigt att politiker vågar riskera något för fredens skull. Jag minns att vår tidigare kollega John Hume och hans motsvarighet hos unionisterna, David Trimble, fick Nobels fredspris 1998 efter Långfredagsavtalet i Nordirland. De tog en chansning för fredens skull. Det handlar inte om att lämna över segern till terroristerna, vilket vissa menar, utan snarare om att se till att de förlorar. Man kan inte föra en dialog om en av parterna har för avsikt att fortsätta döda.
Vi ska inte inbilla oss att det kommer att bli enkelt att bygga upp freden. Det kommer att bli motgångar, som när man hittade en vapendepå i sydvästra Frankrike. Men det är vår plikt att bygga upp freden med ansträngningar som byggsten och ihärdighet som murbruk.
Därför vädjar min grupp till alla sidor i kammaren här i dag att lägga partipolitiken åt sidan och enas för möjligheterna till fred, precis som vi står enade i vår avsky för terroristattacker.
(Applåder från vänster)
Monica Frassoni
för Verts/ALE-gruppen. - (ES) Herr talman! Gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen stöder den process som har inletts i Spanien för att äntligen få ett slut på ETA:s terrorism och hitta en lösning på Baskienkonflikten. Samtidigt upprepar vi vår djupa solidaritet med och respekt för alla offer för terrorismen.
Vi stöder denna process eftersom den avvisar våld, lämnar alla alternativ för en slutlig lösning öppna, inte är uteslutande och även låter de baskiska politiska partierna och det baskiska samhället i stort ta ansvar för att få ett slut på den så kallade Baskienkonflikten.
Att denna fråga diskuteras i Europaparlamentet innebär inte att vi lägger oss i en medlemsstats politik. Det innebär bara att vi främjar en process som redan pågår och att vi på nytt konstaterar att terrorism och våld påverkar alla EU-medborgare.
Hur svår denna process än kan vara och hur osäkert resultatet än är, stöder vi och vi kommer att fortsätta att stödja människor som har beslutat sig för att ta risken med att gå i en annan riktning än den som Aznarregeringen valde, eftersom den uppenbart inte gav några verkliga resultat. Som Mahatma Gandhi sa, ”Det finns ingen väg till fred. Fred är vägen”.
Vi anser att det är lämpligt att diskutera denna process och vi har alltid varit för detta, även när Partido Popular var beslutna att föra in denna konflikt i Europaparlamentet för att vinna stöd för sin politik, en politik som vi alltid har ansett varit felaktig eftersom den byggde på tanken att det var nödvändigt att splittra det baskiska samhället i stället för att ena det, för att besegra terrorismen.
Baskerna och majoriteten av spanjorer är trötta på den här konfrontationspolitiken. Vi anser att de viktigaste faktorerna för att denna process ska lyckas är dialog, icke-våld och respekt för de baskiska medborgarnas bestämmanderätt. Med tanke på dessa mål kommer vi att stödja denna process, som trogna vänner och allierade i kampen mot terrorism, mot alla former av terrorism.
(Applåder från vänster)
Francis Wurtz
för GUE/NGL-gruppen. - (FR) Herr talman! Min grupp har alltid fördömt terroristaktioner, oavsett vilka som har utfört dem och oavsett aktionernas storlek och vilka skäl som har angivits för att berättiga dem. Vi stöder politisk kamp som utesluter alla former av våld. Vi anser att våld är förkastligt under alla omständigheter utom i de fall då en befolkning ”tvingas att som en sista utväg tillgripa uppror mot tyranni och förtryck” för att skyddas genom lagens överhöghet, i enlighet med ingressen i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna. Vi anser att det även i detta fall bör vara förbjudet att attackera civila. Desto större anledning att vi oreserverat och systematiskt har fördömt ETA:s attacker, där hundratals oskyldiga har dödats. Vi fortsätter att hedra dessa offer och uttrycker än en gång vår solidaritet med deras anhöriga.
Vi har länge hoppats att detta kapitel ska kunna avslutas än gång för alla. Därför var vi mycket glada över ETA:s tillkännagivande om permanent eldupphör. Därför sätter vi också mycket stort värde på den öppna och ansvarsfulla inställning med vilken den spanske premiärministern José Luis Zapatero har tagit detta tillfälle i akt för att försöka skapa fred, särskilt i sitt tal den 28 juni 2005, genom att välja dialog och samtidigt se till att lagar och rättspraxis respekteras i hans land. Det skulle hedra Europaparlamentet att stödja honom.
Det är i denna anda som gruppen Europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster har förenat sig med socialdemokratiska gruppen i Europaparlamentet, gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen och gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa i ett gemensamt förslag till resolution. Jag vill tillägga att vi anser att det skulle vara bra om parlamentsledamöter från andra grupper också stödde en rörelse som avspeglar inget mindre än önskan hos majoriteten av Spaniens befolkning, nämligen att en fredsprocess inleds, på rättsliga grunder.
(Applåder från vänster)
Brian Crowley
för UEN-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag vill liksom mina kolleger säga att det är ett känsligt tillfälle för oss här i parlamentet i dag. I alla våra överläggningar måste vi minnas offren för terrorismens våld, och särskilt offren för ETA:s våld i Spanien under de senaste åren. Men vi måste även se framåt och se till att det inte blir några fler offer, och finna politiska lösningar på meningsskiljaktigheterna i Spanien, Frankrike och i EU som helhet.
Jag menar att det är fel att dra paralleller eller att säga att alla processer är likadana. Men tidigare fredsprocesser kan fungera som en vägledning för vad som kan komma att ske, de svårigheter som måste övervinnas och de utmaningar man möter. För att dialogen ska lyckas måste båda sidor vara öppna. Man kan inte tala om en framtida process med ena handen bakbunden. Man måste se till att de som man för en dialog med verkligen vill nå en kompromiss och finna en lösning. Och det allra viktigaste man bör minnas när man går in i en fredsprocess är att man måste sluta fred med sina fiender, inte med sina vänner, och detta kan skapa många interna svårigheter.
(Applåder)
Vi bör ta till vara på de möjligheter som vi nu erbjuds i den här processen, men det ska inte vara förutbestämt att alla får vad de vill ha. Det är ytterst viktigt att vi inte pekar finger och skyller på någon annan från det spanska folkpartiet eller socialdemokratiska partiet, utan uppmuntrar de stora demokratiska krafterna i Spanien att enas för att nå en lösning för hela Spaniens folk och inte drivas mot splittring och missämja. Men detta innebär inte att det lidande som människorna har genomgått förminskas eller ignoreras på något sätt.
Kan någon av oss tänka sig hur det skulle vara att mista en familjemedlem på grund av så kallade politiska ideal? I Irland vet vi hur det är, eftersom vi har haft 3 000 offer för terroristvåld i Irland under de senaste 30 åren, och ändå kunde vi inte finna en väg framåt och sammanföra de extrema åsikterna. Om folket verkligen vill ta ställning visar sig möjligheterna.
Tillfällena kommer och går och det gäller att gripa dem i flykten. Låt oss ta till vara på denna möjlighet och ge den vårt stöd.
(Applåder från vänster och mitten)
Jens-Peter Bonde
Herr talman! Min grupp vill inte lägga sig i spansk inrikespolitik, men det finns folkrättsliga principer som alla länder måste följa. Ibland ger dessa principer inte något entydig svar. Människors rätt till självbestämmande är en okränkbar princip. Varje folk har rätt att välja sitt eget öde. Varje nation har rätt till sitt eget land.
Men det finns bara omkring 10-12 länder i världen där folket, nationen och den geografiska enheten förenas i en större enhet. Överallt annars är det en fråga om förhandlingslösningar som respekteras av de olika folk och nationer som delar samma territoriella enhet. EU lägger sig inte i medlemsstaternas styrelseskick. Detta är ett område där de har egen behörighet, oavsett om de vill ha en enhetsstat, en federal gemenskap eller decentraliserade system, eller en uppdelning i flera stater. Staterna måste skydda minoriteter och respektera de mänskliga rättigheterna. Nationell diskriminering är inte tillåtet. Så vad kan EU göra i Baskien för att få ett slut på terrorismen och skapa en hållbar lösning med fred och tolerans? Vi kan uppmana våra spanska kolleger här i parlamentet att finna en förhandlingslösning och vi kan ge en ekonomisk morot - finansiellt stöd till ekonomisk utveckling, arbetstillfällen och utbildning i stället för terrorism.
Jag kommer från gränsområdet mellan Danmark och Tyskland, där vi har haft krig och hat i århundraden. Min farfar var en tysk soldat som sympatiserade med Danmark. Min far blev till i Tyskland, men föddes i Danmark, efter det att norra Schleswig åter anslöts till Danmark efter en folkomröstning. Vår nationelle ledare, Hans Peter Hansen, var en moderat som inte ville att tyskvänliga områden skulle få återansluta sig till Danmark, eftersom Tyskland befann sig på knä efter första världskriget. Ett sånt lyckokast! Försoningen mellan danskar och tyskar inleddes och nu erkänner alla gränsen. Danmark ger den tyska minoriteten fler rättigheter än danskar har, och samma gäller för den danska minoriteten i Tyskland, till exempel genom ett undantag från femprocentspärren för att få en plats i parlamentet. Erkännande, respekterade rättigheter, särskilda rättigheter - detta är avgörande för förståelse och bestående fred.
När jag barn var en tyskägd affär inte ett ställe där jag kunde handla. I dag verkar detta otroligt och nu arbetar jag både med den tyska minoriteten i Danmark och med den danska minoriteten i Tyskland. Tillsammans utarbetade vi förslaget om skydd av minoriteter i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Jag hoppas att baskerna och de andra folken i Spanien kommer att kunna försonas. Det som visade sig kunna åstadkomma en försoning mellan Danmark och Tyskland var en folkomröstning om särskilda rättigheter. Folkomröstningar gör inte lika ont som kulor och krut. Det är verkligen möjligt att lägga det förgångna bakom sig.
(Applåder)
James Hugh Allister
(EN) Herr talman! Eftersom jag kommer från Nordirland, som har upplevt det som i förskönande ordalag ibland kallades en fredsprocess, ser jag otäcka paralleller och lärdomar som bör dras av detta. ETA-Batasuna och IRA-Sinn Féin är båda revolutionära marxistinspirerade organisationer som absolut vill tvinga på civilbefolkningen sin vilja och ideologi genom fruktansvärt våld närhelst de finner det lämpligt. Det är inte överraskande att det har funnits starka terroristkopplingar mellan dem. Dessutom är båda experter på att utnyttja talet om fred för sina egna syften, samtidigt som de glorifierar forna och även fortsatta terroristbravader, under det att de skickligt hoppar från en fas i kampen till en annan.
Lär av våra misstag. År 1994 tillkännagav IRA ett vapenstillestånd som visade sig vara enbart taktiskt, eftersom de 18 månader senare iscensatte den ökända bombattacken vid Canary Wharf och gled in i och ut ur terrorismen som det passade. År 1998 lovade de att avrusta inom två år, och ändå dröjde det till 2005 innan de infriade löftet. De släpptes dåraktigt nog in för tidigt i regeringen i Nordirland, bara för att iscensätta sin spionliga ”Stormontgate” inom regeringen. I slutet av 2004 påstod de sig vara engagerade i verkliga politiska förhandlingar, när de samtidigt planerade den största kuppen i brittisk historia, rånet mot Northern Bank, och några veckor senare mördades Robert McCartney av IRA-män. Nu vill de tillbaka in i regeringen, men anser att de ska få behålla sitt arméråd.
Låt er därför inte luras av enkla tillkännagivanden om fredsåtaganden från dem vars varumärke är dubbelspel och misshandel. Syna dem länge och väl, för annars kommer er välvilja att utnyttjas.
Talmannen
Jag har avslutningsvis mottagit två resolutionsförslag som ingivits i enlighet med artikel 103.2 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i dag kl. 12.30 efter det formella sammanträdet med Republiken Ungerns president.
