Garantera livsmedelskvalitet - harmonisering eller ömsesidigt erkännande av standarder (kortfattad redogörelse)
Talmannen
Nästa punkt är en kortfattad redogörelse för ett betänkande av Marie Petre, för utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling, om att garantera kvaliteten på livsmedel - harmonisering eller ömsesidigt erkännande av gemensamma normer.
Maria Petre
föredragande. - (RO) Först vill jag tacka kommissionen för detta uppskattade initiativ med en grönbok om jordbruksprodukters kvalitet och för det samråd som inletts om ämnet.
Grönboken utgör ett svar på ett verkligt behov från medlemsstaternas sida att göra reklam för sina jordbruksprodukter, särskilt fördelarna när det gäller kvalitet, både bland europeiska konsumenter och konsumenter i andra länder. Dessa höga standarder är efterfrågade av konsumenterna och är ett medel att nå maximalt mervärde. Även om medbeslutandeförfarandet inte kan tillämpas hoppas jag att man kommer att ta hänsyn till parlamentets åsikt under kommande skeden.
Jag vill också tacka mina kolleger i utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling och särskilt de sakkunniga för att de stött detta betänkande.
Förenkling av marknadsföringsnormer, bättre information till konsumenterna, särskilt om livsmedelsprodukters ursprung, och bättre skydd för europeiska kvalitetsprodukter på global nivå är några av de viktigaste förslagen i betänkandet.
Kvalitetspolitik kan inte frikopplas från frågan om den gemensamma jordbrukspolitikens framtid eller från sådana utmaningar som klimatförändringen, behovet av att bevara biologisk mångfald, energiförsörjning och förvaltning av vattenresurserna. Samtidigt visar nu konsumenterna, som vi alla vet, ett ständigt ökande intresse inte bara för livsmedelssäkerhet utan också för livsmedelsprodukternas ursprung och tillverkningsmetoder.
Certifieringssystem förknippas i konsumenternas sinne med en garanti om högre kvalitet. Syftet med normer måste vara att hjälpa jordbrukarna att leverera kvalitetsprodukter som motsvarar konsumenternas förväntningar, undviker att göra dem besvikna och underlättar prisjämförelser mellan olika produktkvaliteter.
Som föredragande skulle jag vilja se en minskning av komplexiteten i EU:s system för grundläggande normer och antalet föreskrifter som de europeiska jordbrukarna måste följa. Jag förespråkar förenklingar och införandet av regler som säkerställer en tillräckligt hög livsmedelssäkerhet i EU.
Jag föreslår också möjligheter att förenkla lagstiftningsprocessen genom att förkorta kommissionens beslutsprocesser, överföra kommissionens ansvar på området till andra organ eller hänvisa till internationella normer. Jag anser också att alla förenklingar måste ta hänsyn till de administrativa uppgifter som åligger offentliga myndigheter eller berörda parter. I takt med att marknadsutvecklingen förändras och tekniken går framåt kan handelsnormerna bli delvis föråldrade och behöva anpassas och uppdateras.
EU måste kräva att alla livsmedelsprodukter följer EU:s tillverkningsnormer, särskilt när det gäller hälsa och säkerhet. Dessutom måste EU garantera likvärdiga förutsättningar för produkter som tillverkas inom EU och produkter från tredjeländer. Jag förespråkar att det blir obligatoriskt att ange var råvaran har producerats, t.ex. ” produkt tillverkad i EU” eller ”produkt tillverkad utanför EU”.
Jag skulle också vilja att systemet utvidgas till att omfatta bearbetade livsmedelsprodukter så att de viktigaste ingrediensernas och råvarornas ursprung anges och sambandet mellan ursprungsplats och plats för slutbearbetning synliggörs. Jag anser att man måste införa regler för användningen av begreppen ”från bergsområde” eller ”från öområde” eftersom ett betydande mervärde följer för jordbruks- och livsmedelsprodukter från dessa mindre gynnade områden.
Jacques Barrot
kommissionens vice ordförande. - (FR) Fru talman! Jag tackar föredraganden, Maria Petre, för detta betänkande. Den europeiska politiken om jordbruksprodukternas kvalitet är en viktig fråga för jordbrukarna, för dem som är inblandade i livsmedelskedjan i allmänhet och givetvis för konsumenterna. Därför har kommissionen infört grönboken om jordbruksprodukters kvalitet och samrått med berörda parter innan man utarbetat lagstiftningsförslagen.
Kommissionen välkomnar såväl ert betänkande, fru Petre, som de diskussioner som har ägt rum i de olika parlamentsutskotten. Dessa diskussioner kompletterar de 560 bidrag som vi fick under samrådsperioden, som inleddes för att hjälpa kommissionen att bestämma de strategiska riktlinjer som ska offentliggöras i ett meddelande som planeras till slutet av maj i år.
Kommissionen tänker hjälpa EU:s jordbrukare att meddela vilka produktionskrav som de samtycker till. Jag sa att förslaget att ange produktionsplats har fått mycket svagt stöd och ännu mindre stöd har noterats för idén med en EU-logo som visar överensstämmelse med EU:s normer. Å andra sidan finns det krav på en märkning med ”ursprungsland”.
Kommissionen välkomnar stödet för sin förenklingspolitik mot handelsnormer. Kommissionen har alltid förespråkat en förenkling av lagstiftningen när det är nödvändigt. Därför sporrar och uppmuntrar ni oss att fortsätta vårt arbete, fru Petre.
Kommissionen har noterat kravet på att definiera frivilliga reserverade termer som ”gårdsodlad” eller ”från bergsområde”. Jag kan meddela att det är också samma åsikt som de flesta av dem som svarat på grönboken har.
När det gäller geografisk information delar kommissionen er åsikt. Förfarandet bör förenklas eller åtminstone påskyndas. Vi ser för närvarande över svaren på grönboken för att besluta hur vi ska göra.
Frågan om en myndighet låter vi stå öppen. Under tiden behöver vi noggrant överväga fördelarna och nackdelarna med ett sådant organ.
När det gäller förhandlingarna med WTO kan jag försäkra er att erkännandet av det europeiska kvalitetssystemet står kvar på kommissionens agenda. Ett samförstånd om behovet av att harmonisera, att fastställa en ram för certifieringssystemen och nå fram till ett ömsesidigt erkännande av dessa system förefaller vara nära förestående. Riktlinjer skulle kunna räcka och skulle göra det möjligt att undvika alltför många administrativa begränsningar.
Detta är ett första steg mot en verklig kvalitetspolitik för jordbruksprodukter. Kommissionen avvaktar nu otåligt kommande steg och de givande diskussioner som vi förväntar oss. Jag talar för min kollega Mariann Fischer Boel när jag försäkrar er att kommissionen ämnar involvera parlamentet i alla kommande åtgärder på detta område. Det är ett område som har stor betydelse, vilket ni också alldeles riktigt påtalat, fru Petre, inte bara för producenterna utan också för oss alla som konsumenter.
Talmannen
Punkten är härmed avslutad. Omröstningen kommer att äga rum i morgon.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Magor Imre Csibi  
skriftlig. - (EN) I en starkt globaliserad värld pressas jordbrukarna alltmer. För att vara konkurrenskraftiga kan de antingen minska kostnaderna eller specialisera sig på produktion av nischprodukter av hög kvalitet. På så sätt ger program för bra livsmedelskvalitet inte bara konsumenterna autentiska produkter utan de kan också stödja landsbygdsutvecklingen. För att ge jordbrukarna ett alternativ till landsbygdsutvecklingen behöver vi förenkla marknadsföringsnormerna och stärka incitamenten för småskaliga producenters deltagande. Men att förenkla normerna betyder inte mindre kvalitet eller äkthet. EU:s normer för att föra ut livsmedel på marknaden tillhör redan de hårdaste i världen. För att bevara förtroendet för kvalitetsprogrammen är det nödvändigt att genomföra dem med ökad kontroll och bättre system för spårning. När det gäller ”skyddade geografiska beteckningar” eller ”skyddade ursprungsbeteckningar” skulle det vara önskvärt att märka de huvudsakliga ingredienserna med ursprungsplatsen om de inte kommer från just detta område. Konsumenterna kopplar vissa kvaliteter till dessa produkter, som härrör från ett visst ursprung eller en viss jordbruksmetod. Det finns emellertid fall där den ingrediens som angetts på märkningen inte är exakt samma som den som verkligen används i livsmedlet, till exempel ”parmaskinka” som inte kommer från Parma.
Véronique Mathieu  
skriftlig. - (FR) Konsumenterna ställer ständigt ökande krav på kvalitet, ursprung och säkerhet för jordbruksprodukter. EU har framgångsrikt infört ett system för kvalitetsmärkning som garanterar regionala produkters äkthet och traditionella produktionsmetoder. Medlemsstaterna och EU har nu en skyldighet att gynna dessa kvalitetsprodukter och göra mer för att skydda dem på internationell nivå. Detta förutsätter en garanti för en rättvis konkurrens mellan Europas och tredjeländers produkter genom att särskilt skydda europeiska jordbrukare mot alla produkter som missbrukar en erkänd formulering. Produkter vars namn skulle kunna missbrukas bör skyddas internationellt av WTO och alla önskemål från tredjeländer om att registrera en skyddad beteckning bör underkastas en noggrann kontroll. För att ge konsumenterna bättre information är det viktigt att märkningen specificerar råvarornas ursprung och för bearbetade produkter de viktigaste ingrediensernas ursprung och var den slutliga beredningen ägde rum.
Samtidigt måste EU garantera att principen om ”villkorligt marknadstillträde” upprätthålls genom att rekommendera att WTO antar strängare skyddsnormer för kvalitetsprodukter så att importerade produkter kan underkastas samma säkerhets- och kvalitetskrav som europeiska produkter.
Czesław Adam Siekierski  
Fru talman! Kvalitet är ett nyckelord genom hela livsmedelsproduktionskedjan, det vill säga ”från jord till bord”. Det är ytterst viktigt att EU:s konsumenter blir medvetna om de höga krav och normer som tillämpas på området för livsmedel och som jordbrukare och producenter av jordbruks- och livsmedelsprodukter måste uppfylla och om de kostnader som är förenade med detta. EU:s livsmedel utmärks av den höga kvaliteten och motsvarande höga standard. Detta kan man inte alltid säga om importerade varor.
Jag anser inte att vi ska inrätta fler certifieringssystem på gemenskapsnivå, eller fler symboler som ska hålla isär livsmedelsprodukter i EU. Detta kommer att vilseleda konsumenterna. I stället ska vi koncentrera oss på reklamåtgärder för att informera konsumenterna om de EU-symboler som redan är i bruk och som konsumenterna bör se som en kvalitetsgaranti.
Ytterligare en utmaning är att förbättra förfarandet för bedömning av ansökningarna om regionala produkter och påskynda registreringsprocessen. Tyvärr drar kommissionens bedömning av ansökningarna ut på tiden i flera år. Regionerna Lillpolen och Kielce i Polen väntar fortfarande på registrering av produkter som fasola korczyńska (bönor från Korczyn), kiełbasa lisiecka (korv från Lisiecka), wiśnia nadwiślanka (körsbär från Vistula-regionen), śliwka szydłowska (plommon från Szydlow), jabłka łąckie (äpplen från Łącko), obwarzanek krakowski (bagel från Krakow) och fasola z Doliny Dunajca (bönor från Donau-dalen).
