En hållbar EU-politik för de nordligaste regionerna (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Michael Gahler, för utskottet för utrikesfrågor, om en hållbar EU-politik för de nordligaste regionerna.
Michael Gahler
Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar, företrädare för våra arktiska grannar som följer denna debatt! Jag är särskilt glad över att, i egenskap av föredragande, i dag kunna presentera resultaten av det arbete som vi i över ett års tid har utfört i samarbete med skuggföredragandena, andra kolleger i EU:s arktiska forum (EU Arctic Forum) och flera experter och representanter, varav några faktiskt kommer från Arktis.
Vi har nått ett brett samförstånd och anser att vi har tagit fram en hållbar politik för de nordligaste regionerna. Betänkandet analyserar Arktis nya roll och beskriver parlamentets uppfattning om hur EU:s politik för våra nordliga grannar bör organiseras. Min vägledande princip i detta avseende är att erbjuda samarbete med regeringarna och myndigheterna i våra grannländer i de nordligaste regionerna.
Vi är medvetna om att det redan finns ett bilateralt och multilateralt samarbete med de arktiska länderna. Bortsett från de frågor som rör Arktis är Norge och Island redan djupt involverade i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och Schengensamarbetet. EU är redan en ad hoc-observatör i Arktiska rådet. Jag vill dock klargöra att det är önskvärt att EU får en permanent observatörsstatus, särskilt eftersom nästan alla politikområden som är relevanta för området har gjorts till gemenskapsfrågor, åtminstone delvis. Detta samarbetserbjudande formuleras på detta sätt eftersom vi i EU inte själva kan vidta några åtgärder eller inleda någon verksamhet i Arktis. Vi är till stor del beroende av att företrädarna för de omedelbart angränsande områdena vill samarbeta med oss.
I detta betänkande betonade jag även den mänskliga dimensionen. Alla de som bedriver gemensam politik av alla dess slag får aldrig glömma att ta vederbörlig hänsyn till intressena hos dem som bor i Arktis. Jag avser urbefolkningen i dessa länder, vars levnadssätt och uppehälle följer hållbarhetsprincipen, samt de andra människor som lever där.
Vi accepterar att invånarna i Arktis vill utveckla sin livsmiljö. Med andra ord vill de inte ha någon förordning om att området ska bevaras i dess nuvarande form, som om det vore ett slags nationalpark. Därför arbetar vi med våra partner för att se till att ingrepp i ekosystemen och de naturliga livsmiljöerna alltid följer högsta möjliga bevarandeprinciper. EU är en attraktiv samarbetspartner för de arktiska länderna eftersom vi har spelat en banbrytande roll på de relevanta politikområdena, till exempel inom området för miljöskydd och kampen mot klimatförändringarna. Frågan huruvida världens största inre marknad driver en ambitiös miljöpolitik spelar dock en avgörande roll för detta område.
EU är också en attraktiv samarbetspartner eftersom vi är självklara köpare av de varor som Arktis tillhandahåller, inte bara olja och gas utan även råmetaller till exempel. Vi bör följa de goda exempel som finns här, till exempel samarbetet mellan Norge och Ryssland i fråga om Shtokman-fältet i Barents hav. Norges strängaste miljökrav tillämpas här eftersom partnerna samarbetar i fråga om utvinning av mineraltillgångar. Jag hoppas att detsamma kommer att gälla för det samarbetsavtal som Ryssland och BP ingick de senaste veckorna för oljeborrning i Norra ishavet. I framtiden kommer våra övervakningssatelliter att ge värdefullt stöd, både inom miljösektorn och för att kunna öppna upp nya sjövägar, till exempel Nordostpassagen. Genom att samarbeta på detta område kommer man att kunna korta ner sjövägarna till exempelvis Sydostasien. För EU, som står för cirka 40 procent av världens kommersiella flotta, är detta en viktig faktor, särskilt från ett finansiellt perspektiv.
Vårt ramprogram för forskning ger värdefullt stöd för det vetenskapliga samarbetet mellan de olika polarinstituten på forskningsstationerna i Arktis. Våra grannar i de nordligaste regionerna vet att EU är en kompetent samarbetspartner. Det finns dock utrymme för förbättring när det gäller utformningen, samordningen och genomförandet av vår politik. Förbättring kan åstadkommas genom att samla kommissionens ansvarsområden inom generaldirektoratet för havsfrågor och fiske och genom att inrätta en lämplig enhet inom Europeiska utrikestjänsten. Dessutom skulle även vår databas förbättras genom inrättandet av ett centrum för arktisk information som samlar och bedömer all relevant information. Utvecklingen av en mekanism för medfinansiering och medprogrammering i polarområdena som inbegriper samtliga partner i de nordligaste regionerna skulle också vara ett viktigt instrument för ett bättre och effektivare samarbete när det gäller forskning och utveckling.
Jag är säker på att detta förslag till ett strategidokument kommer att ge bättre riktlinjer för en heltäckande och framgångsrik EU-politik för Arktis vilken också kommer att gynna våra nordliga grannar.
Štefan Füle
Herr talman! Tidigt förra året tog EU:s utrikesrepresentant Ashton initiativ till en debatt om Arktis. Genom plenardebatten har vi fått ta del av era åsikter och kunnat visa den vikt som vi fäster vid det arktiska samarbetet som en del i Europeiska unionens externa förbindelser.
Vi arbetar med Arktis på många olika plan. För det första driver såväl unionen som medlemsstaterna en aktiv forskningspolitik i området. För det andra driver vi en stark miljö- och havspolitik. För det tredje är vårt diplomatiska tillvägagångssätt i kampen mot klimatförändringarna inriktat på de verkliga orsakerna till förändringarna i Arktis. För det fjärde fortsätter vi att vidta åtgärder till förmån för urbefolkningen i hela världen, inklusive i Arktis.
Samtidigt som vi erkänner att vår dialog med all arktisk urbefolkning i polarområdena kan förbättras har vi under 2010 erfarit början till en givande och mer omfattande interaktionsprocess, som vi bestämt kommer att fortsätta med de kommande åren.
När vi hanterar frågor som rör tillgången till Arktis och utnyttjandet av resurserna där måste vi leva upp till vårt rykte som en ansvarsfull konsument av råmaterial och energiresurser som tillämpar de högsta säkerhets- och miljökrav. Samtidigt kommer vi beslutsamt att sträva efter en rättvis behandling av våra egna och våra företags intressen.
Det gläder oss att dessa områden omfattas av parlamentets betänkande om de nordligaste regionerna, vilket innehåller värdefulla förslag om hur man ska gå till väga i framtiden. Detta betänkande är ett viktigt bidrag till den successiva utformningen av Europeiska unionens arktiska politik, och jag vill tacka Michael Gahler för att ha gått vidare med detta initiativ.
Initiativet är särskilt berömvärt eftersom föredraganden och flera andra parlamentsledamöter har främjat en intressant dialog med Arktis tredje parter och civila samhälle som vi aktivt har deltagit i. De olika perspektiven anges i det slutliga betänkandet, vilket visar Europeiska unionens åtagande att lyssna på och arbeta tillsammans med alla intressenter i Arktis.
Vi inleder nu en ny fas i utvecklingen av EU:s arktiska politik. Parlamentets betänkande kommer att utgöra den tredje pelaren i dess grundläggande struktur, efter kommissionens meddelande från 2008 och rådets slutsatser från 2009. Dessa tre texter är konsekventa och sänder ett ansvarsfullt och positivt budskap till de arktiska partnerländerna och de människor som bor i området. Vi strävar efter att främja ett säkrare, hållbart Arktis. Vi respekterar de internationella avtalen och uppgörelserna och skulle vilja samarbeta för att utveckla och förbättra dessa.
Jag vill särskilt erkänna gränsdragningsavtalet mellan Norge och Ryssland på Barents hav, vilket ingicks förra året, som en referenspunkt för ett långsiktigt, fredligt samarbete i hela det arktiska polarområdet.
Europeiska unionen vill se ett starkare och effektivare Arktiskt råd, där viktiga beslut om områdets framtid fattas och genomförs. Vi vill delta i Arktiska rådet som en permanent observatör för att dela med oss med vår stora erfarenhet av internationellt regionalt samarbete, och vi är särskilt tacksamma för att parlamentet stöder denna strävan.
Betänkandet om de nordligaste regionerna kommer att stimulera Europeiska utrikestjänsten och kommissionen på ett betydande sätt i våra externa åtgärder när det gäller Arktis. Jag anser att budskapet och metoden i detta ligger rätt i tiden och är lämpliga.
Parlamentets betänkande om de nordligaste regionerna kommer också att bidra till vår egen framstegsrapport om EU:s arktiska politik, vilken rådet har bett oss utfärda senare i år. Vi kommer att rapportera till både rådet och parlamentet, och vi hoppas att båda kommer att vara nöjda med detta.
Inese Vaidere
Herr talman, mina damer och herrar! Först vill jag tacka Michael Gahler för hans noggrant utarbetade betänkande. Jag är verkligen nöjd över att Europeiska unionens politik för de nordligaste regionerna är ett av de områden som Europeiska unionen har tagit itu med i relativt god tid. I Arktis finns enorma resurser - cirka en fjärdedel av världens outnyttjade olje- och gasresurser, biogenetiska resurser och fiskeresurser. Det ger även nya sjötransportmöjligheter. Avsmältningen av istäcket har lett till att sjövägen till de asiatiska länderna har blivit cirka 40 procent kortare. Arktis har en enorm potential. Därför måste vi hushålla med den på ett ansvarsfullt sätt. Både ett oansvarigt resursutnyttjande och obetänksamma transportflöden kan ge allvarliga ekologiska konsekvenser. Samtidigt måste vi erkänna att användningen av Arktis rikedomar kan öppna nya möjligheter för att lösa inte bara energiproblem utan även råvaru- och livsmedelsrelaterade problem. Det finns en hård konkurrens mellan världens stormakter när det gäller vem som ska ha lejonparten i förvaltningen och utnyttjandet av dessa resurser. Trots att nästan 3,7 miljoner människor bor i Arktis, vilka utgör flera tiotals urbefolkningar, kan Arktis dock betraktas som något som tillhör hela världen i viss mån. Förenta Nationerna har hittills inte gett någon nation företrädesrätt i Arktis och kommer förhoppningsvis inte att göra detta i framtiden. Det är just därför som vi måste föra en ansvarsfull politik. Europeiska unionen måste utveckla en särskild, samordnad strategi för alla områden som har att göra med de nordligaste regionerna samt bevilja finansiering för denna politik och komma överens om hur den ska finansieras. Klimatförändringarna, välfärden och lokalbefolkningens utveckling samt energisäkerhetsfrågor måste också beaktas. För att genomföra denna politik är det viktigt att ha en permanent observatörsstatus i Arktiska rådet. Även om vi inte har några direkta havsgränser till Arktis kan Europeiska unionen ha en ledande roll när det gäller att utforska områdets resurser och nya sjövägar samt säkerställa höga miljöskyddskrav. Tack.
Liisa Jaakonsaari
Herr talman! För det första vill jag uppriktigt tacka föredraganden, Michael Gahler, för hans konstruktiva samarbete. Det bästa erkännandet av detta gjorde med all säkerhet kommissionsledamot Füle när han sade att betänkandet skulle bli den tredje pelaren i EU:s arktiska politik.
Det är inte så konstigt att den arktiska politiken håller på att bli central i den internationella politiken, för Arktis har, liksom föregående talare sade, en tredjedel av världens hittills outforskade naturresurser i form av mineraler, gas och olja. Klimatförändringarna och konkurrensen om dessa naturresurser är sammanflätade problem, men det som verkligen påverkar utvecklingen är uppenbart den globala ekonomin. Lyckligtvis har utvecklingen i Arktis varit stadig och baserats på en vilja att samarbeta.
Den arktiska politiken kommer i framtiden att vara ett prov på om vi tillsammans kan öka stabiliteten eller tvärtom orsaka nya konflikter. Det är viktigt att naturresurserna utnyttjas på ett ansvarsfullt sätt och med försiktighet för att undvika ett guldrushfenomen och katastrofer av det slag som inträffade i Mexikanska golfen.
Det är viktigt att vi har ett balanserat betänkande och ett budskap som säger att Arktiska rådet bör stärkas och att Europeiska unionen kommer att bli mer delaktigt i detta i egenskap av observatör. Vi bör dock inte bara tränga oss på utan använda diplomati, förhandla, inlåta oss i ett gott politiskt samarbete och, framför allt, stå i förgrunden när det gäller att bedöma miljöpåverkan. Jag finner det utmärkt att betänkandet tar upp vikten av ett centrum för arktisk information och även anger att Lapplands universitet i Rovaniemi, Finland, vore en bra plats för detta.
Anneli Jäätteenmäki
Herr talman! Jag vill uppriktigt tacka föredraganden, Michael Gahler, liksom skuggföredragandena. Vi tycker att vi har haft ett utmärkt samarbete, och det är viktigt att egetinitiativbetänkandet antas och att ett förslag tas fram utifrån detta.
Betänkandet argumenterar starkt för tunga framtida investeringar för att människorna i Arktis ska kunna överleva där och investeringar inom området för sysselsättning, transport och miljö. Jag tycker också att den ståndpunkt som betänkandet intar när det gäller behovet att erkänna urbefolkningens, särskilt samernas, ställning är av särskild betydelse. Samerna är Europas enda urbefolkning och EU, det vill säga kommissionen, parlamentet och rådet, måste samarbeta med dem likaså.
Betänkandet erkänner även Arktiska rådets ställning, som EU är villig att stärka enligt kommissionsledamot Füle. Jag blev dock mycket besviken över kommissionsledamot Füles bedömning att Arktis utvecklas successivt. EU måste självklart visa handlingskraft, och det måste investeras och finnas en önskan om att stärka samarbetet i Arktis. Det får inte vara tillåtet att bara utvecklas successivt, vilket nästan skulle verka som att vi bara gör en halvhjärtad insats. Det måste vara en av våra prioriteringar.
Avslutningsvis vill jag säga att jag är så nöjd över att det kommer att investeras i forskning om Arktis och att betänkandet nämner Lapplands universitet som ett eventuellt centrum för detta. Lapplands universitet förtjänar uppskattning för att vara det enda universitet, det enda organ, som verkligen har arbetat för att se till att ett sådant centrum kan uppföras och som har ägnat så mycket tid och kraft åt detta.
Indrek Tarand
Herr talman! För det första vill jag tacka och framföra mina hjärtligaste gratulationer till föredraganden och skuggföredragandena för deras goda samarbete och samförstånd. Jag vill också tacka mina kolleger i gruppen De Gröna för deras samarbete och bidrag.
Vi kan äntligen säga att vi har lyckats ta fram ett passande dokument som gör det möjligt för oss, Europeiska unionen, att gå vidare på ett riktigt förnuftigt sätt och ta hänsyn till alla de intressen som finns bland alla berörda. Även om De Gröna med fog anser att vi bör vara ännu mer radikala är vi fortfarande glada över att detta betänkande beaktar vår oro och våra farhågor. Jag menar till exempel de konstateranden som vi gjorde till föredraganden om att vetenskapliga uppgifter tydligt visar att det arktiska ekosystemet för närvarande genomgår mycket omfattande klimatrelaterade förändringar och att man därför måste tillämpa ett försiktigt och vetenskapligt välgrundat förhållningssätt vad gäller all framtida utveckling i Arktis.
Därför efterlyste vi att ytterligare vetenskapliga studier genomförs inom ramen för ett multilateralt avtal för att förbättra den internationella förståelsen och beslutsfattandet i fråga om det arktiska ekosystemet innan några nya omfattande utvecklingsåtgärder vidtas. Vi tackar övriga grupper för att de godtar detta. Detta är ett exempel på hur man kan utforma saker och ting på ett passande sätt för våra många olika valkretsar. Det finns några skeptiker i denna sal som har uppgett att Arktis inte förtjänar vår uppmärksamhet, men det gör det, särskilt eftersom Island kan bli EU:s 28:e medlemsstat.
Arktis förhåller sig ”coolt”, inte på grund av klimatförändringarna och den efterföljande uppvärmningen av de normalt kalla nordligaste regionerna. Arktis förhåller sig också ”coolt” på grund av de positiva möjligheter som dyker upp vid horisonten, även om de för med sig mycket komplicerade och svåra problem. Därför tycker jag att de politiker som vågar ta itu med dessa problem på ett ansvarsfullt och politiskt vaket sätt är ”coola” politiker, liksom vi som kommer att rösta för Michael Gahlers betänkande i dag.
Konrad Szymański
Herr talman! Arktis håller definitivt på att förändras. De mest påtagliga resultaten av dessa förändringar är möjligheten att upprätta nya transport- och handelsvägar och möjligheten, som redan finns inom nära räckhåll, att utforska naturresurser och utvinna olja och gas. Omvärldens reaktioner på dessa förändringar är förvirrade. Å ena sidan har vi det mycket konstruktiva gränsdragningsavtalet mellan Norge och Ryssland på Barents hav, å andra sidan har vi även ryssarnas försök att föra en politik som präglas av faits accomplis. Jag tror att Europeiska unionen och det internationella samfundet har en enormt viktig roll att spela i detta avseende. Vi uppmuntrar till detta, vilket framgår tydligt i betänkandet. Den andra fråga som vi måste uppmärksamma är nödvändigheten att garantera lika, icke-diskriminerande tillgång till transportvägar. Varken lagstiftningsmässiga eller finansiella hänsyn bör utgöra ett hinder för denna lika tillgång till vägar. Detta anges tydligt i betänkandet. Därför kommer vi med glädje att rösta för detta.
Sabine Lösing
Herr talman! Michael Gahler ska ha ett stort tack för sitt betänkande. Det framgår även tydligt av detta betänkande att det finns ett enormt intresse för naturresurserna i Arktis. Till följd av klimatförändringarna kan olja, gas och andra resurser utvinnas på ett allt enklare sätt. Frågan om ett bättre utnyttjande av sjövägarna har redan diskuterats.
Den logiska konsekvensen av detta är att föroreningen kommer att öka i området. En industriell utveckling, särskilt på grund av utvinningen av olja och gas, utbredningen av det kommersiella fisket och den ökade sjötrafiken, kommer nödvändigtvis att leda till att detta högst känsliga ekosystem kommer att störas eller kanske till och med förstöras, vilket kommer att få förödande konsekvenser.
Detta betänkande innehåller tyvärr bara allmänna påståenden och inga effektiva strategier för att förebygga dessa risker. Något som inte nämns är att det inte bara är EU som har erkänt Arktis stärkta geografiskt strategiska betydelse. De angränsande länderna och Nato-medlemmarna USA, Kanada, Danmark och Norge har redan börjat militarisera Arktis och tänker skydda sina intressen där.
Klimatförändringarna har lett till denna situation i Arktis. Vi måste förhindra den katastrofala utvecklingen av denna förändring, vilket vi bara kan göra genom en snabb övergång till förnybara energikällor. Taktiken i denna strategi är dock den rakt motsatta.
Vi i Europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster kräver att Arktis inte ska bli nästa geopolitiska oroshärd. I likhet med flera olika miljöorganisationer kräver vi ett moratorium för nya oljeutvinningsprojekt i Arktis. Vi måste komma överens om ett fördrag - liknande Antarktisfördraget - som förbjuder utvinning av mineralresurser i området. Sist men inte minst kräver vi en omedelbar avmilitarisering i området och följaktligen att Arktis görs till en avmilitariserad zon.
Eftersom min grupp och jag inte kan stödja resultaten av det egetinitiativbetänkande som har presenterats här har Europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster lämnat in ett alternativt betänkande.
(Talaren godtog att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen.)
Liisa Jaakonsaari
(FI) Herr talman! Jag undrar varför företrädaren för Europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster tror att vi skulle kunna få till någon form av moratorium när ingen av aktörerna eller länderna i området vill detta. Vad skulle urbefolkningarna tycka om de blev tillsagda från högre ort och av Europeiska unionen vad de skulle göra? Parlamentet har redan begått en synd, nämligen att införa förbudet mot att sälja sälprodukter, vilket har retat upp dem en hel del. Varför ska vi reta upp dem ännu mer? Nu är det diplomati och samarbete som behövs.
Sabine Lösing
(DE) Herr talman! Jag är inte för det och självklart är det inte möjligt att kräva detta från högre ort. Frågan kvarstår dock: Vem har rådfrågats? Vilka länder är inblandade? Vilka urbefolkningar påverkas? Fanns det något samråd med de människor som kan vinna på situationen eller med dem som kan förlora sitt levebröd? Jag anser att det behövs mer dialog. De förhandlingar som hittills har förts är inte tillräckliga. Vi måste försöka föra en så bred dialog som möjligt och även rådfråga andra delar av samhället samt i synnerhet urbefolkningarna om möjligt.
Bastiaan Belder
Herr talman! Först av allt vill jag uttrycka min stora uppskattning för föredragande Gahlers gedigna arbete.
Arktis är av strategisk betydelse, särskilt nu när uppvärmningen av Arktis verkar ha gett möjligheter till transporter och resursutvinning där. Det är också ett område med en mycket känslig miljö, särskilt till följd av föroreningarna från Europa, Nordamerika, Ryssland och Kina. Även om EU inte kommer att få en arktisk kust förrän Island ansluter sig till EU har EU faktiskt medlemsstater i Arktis.
Jag stöder därför en EU-strategi för Arktis som kommer att göra EU helt likställd med andra nationer, till exempel Ryssland som tydligen har beslutat att exploatera detta område ekonomiskt. Om den ekonomiska verksamheten förstärks de närmaste åren kommer det att bli viktigt att vi ser till att det finns en riktig balans mellan miljön och ekonomin och att vi engagerar lokalbefolkningen i detta. Att säkerställa en observatörsstatus för EU i Arktiska rådet skulle vara ett steg i rätt riktning.
Andreas Mölzer
(DE) Herr talman! Vi vet att Arktis oändliga mineralresurser har gjort att området har blivit föremål för en hätsk debatt. Man uppskattar att 90 miljarder fat olja ligger outnyttjad under isen. Det går inte att komma ifrån att man känner ett visst obehag inför det faktum att British Petroleum av alla företag, som orsakade oljekatastrofen i Mexikanska golfen förra året, nu ska få utvinna resurser i denna känsliga natur, där förhållandena är mycket mer extrema än i Mexikanska golfen.
Faktum är när allt kommer omkring att Arktis redan är en uppsamlingsplats för världens kvicksilverutsläpp. Med tanke på det globala energibehovet är det dock antagligen orealistiskt att förvänta sig att ett beslut fattas för att rädda Arktis oljeresurser. Man kan hoppas att Europeiska unionen, som delaktig i Arktiska rådet, kommer att se till att bättre säkerhetskrav införs så att Arktis naturliv inte går ett lika fruktansvärt öde till mötes som naturlivet i Mexikanska golfen efter den senaste oljekatastrofen.
Vidare är Arktis från EU:s perspektiv dessutom av stor betydelse för att utveckla nya världshandelsvägar. Om det verkligen blev möjligt att öppna en ny sjöväg mellan Europa, Asien och Nordamerika skulle detta omedelbart omintetgöra piratverksamheten i Somalia och samtidigt också bespara EU mycket pengar, för operation Atalanta skulle inte längre behövas. Självklart är detta att anta att de infödda inuitbefolkningarna inte drivs till lika desperata gärningar som piratverksamhet på grund av att de förlorar sitt levebröd. Detta är något som man måste komma ihåg både när man planerar sjövägar och när man borrar efter olja.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Herr talman! Jag vill också självklart tacka Michael Gahler för hans utmärkta resolutionsförslag och givande samarbete.
Den allra viktigaste frågan för mig under arbetet med detta betänkande var den ökade betydelse som ges åt forskning om och övervakning av klimatförändringarna. Den information som man erhåller är nämligen mycket viktig för att man ska kunna fatta politiska och ekonomiska beslut. Det verkar som att ekonomiska frågor till exempel inom områdena fiske, transporter och naturresurser är det som Europeiska unionen intresserar sig mest för. Det är synd, för det råder inga tvivel om att vi med hjälp av vetenskapen kan uppskatta vilken påverkan ekonomiska förändringar har på miljön i området. Det är en mycket större påverkan än i andra områden. Men exakt vad innebär denna påverkan? Bara experterna kan säga detta.
De länder som vill ha tillgång till Norra ishavet begränsar tyvärr i allt högre grad öppenheten i forskningen om Arktis. Även i de områden som omfattas av internationella konventioner och fördrag har den verksamhets- och forskningsmässiga friheten minskats avsevärt under de två eller tre senaste åren. Svepskälet är ofta att man vill skydda miljön. De klimatmässiga och marina processerna i Arktis har en betydande inverkan på de klimat- och miljömässiga förändringarna. Forskningsfrihet är alltså oerhört viktigt för att man ska förstå vad som pågår, inte bara i Arktis utan särskilt här där vi lever. Det arbete som vetenskapsmän från länder utanför Arktis redan har slutfört om dessa frågor och de pengar som har spenderats ger oss rätt att göra vår röst hörd i frågor som rör det norra polarområdet.
Diana Wallis
(EN) Herr talman! Jag vill tacka Michael Gahler för hans mycket grundliga och utförliga betänkande och särskilt för hans vilja att kompromissa. Jag är dock rädd för att vi har producerat den ökända julgranen - även om julafton har varit - av drömmar som gör att den politiska huvudpoängen hamnar i skymundan.
Kommissionens meddelande blev faktiskt resultatet av våra tidigare debatter om den arktiska politiken i denna kammare. Vi ställde då mycket tydliga krav på ett enhetligt skydd av den känsliga arktiska miljön, nämligen ett skydd av denna sista vildmark som nu är en miljömässig krutdurk.
Det verkar ha skett en mycket hårfin förändring - ett motsug - i vårt sätt att tänka i fråga om säkerhet: säkerhet när det gäller energiförsörjning och egna resurser. Detta har bekräftats av avtalet denna vecka mellan Rosneft och BP - Deepwater BP.
Liksom kommissionen och andra upprepade gånger har påpekat finns det många lagstiftningsmässiga luckor när det gäller Arktis. EU:s klimatavtryck där är inte litet.
Lagstiftningen är ett lappverk och oklar. Det är fritt fram för multinationella företag. Vi hade kunnat bättre än så. Vi sade tidigare att vi ville prestera bättre. Vi ville ha en mer sammanhållen strategi. Jag undrar vad som har förändrats, och jag tror att våra medborgare kommer att göra detsamma.
Struan Stevenson
(EN) Herr talman! Jag vill också gratulera Michael Gahler till ett balanserat och utmärkt betänkande. Trots den utmanande omgivningen i Arktis har de stigande oljepriserna stimulerat det internationella intresset för att borra i detta område. Vi känner alla till att olja upptäcktes för första gången 1968 i Prudhoe Bay i North Slope i Alaska, men många områden i Arktis är fortfarande outforskade.
I en amerikansk geologisk undersökning från 2008 uppskattade man att det i områdena norr om norra polcirkeln finns 90 miljarder fat oupptäckt olja, nämligen tekniskt utvinningsbar olja, och 44 miljarder fat naturgasvätskor. Detta utgör nu 13-20 procent av all oupptäckt olja i världen. Utvinningen av så pass mycket olja kommer utan tvekan att få dramatiska konsekvenser för Arktis och kan orsaka världsomfattande miljökatastrofer. Jag tycker följaktligen att vi måste fråga oss själva om det är klokt att delta i ett sådant projekt i en tid då vi är fast beslutna att minska vårt beroende av fossila bränslen och till sist sträva efter ett koldioxidfritt samhälle.
Søren Bo Søndergaard
(DA) Herr talman! Kommissionens meddelande om Arktis får mig av någon anledning att tänka på en katt som slickar sig om munnen vid tanken på en skål med grädde. Den globala uppvärmningen och avsmältningen av isen på Nordpolen öppnar verkligen nya möjligheter: naturresurser, olja, fisk, sjöfart osv. Vi har hört detta. Jag tycker dock att det är viktigt att EU inte har för höga förväntningar eftersom EU inte har någon kustlinje längs Norra ishavet. För mig som dansk verkar det en smula patetiskt att man använder Danmark som motivering till EU:s förbindelse till Arktis. Faktum är att Danmarks enda förbindelse till Arktis är via Grönland, som till följd av en folkomröstning för 26 år sedan beslutade att lämna Europeiska unionen.
EU bör på samma sätt inte heller ha för höga förväntningar när det gäller Island. Beslutet om Islands medlemskap ska endast och utan påtryckningar från EU fattas av det isländska folket. Det finns inget som tyder på att majoriteten är för ett EU-medlemskap där.
I stället för att se oss själva som en potentiell arktisk stormakt bör EU följaktligen kanske acceptera sin geografiska position och arbeta för goda grannskapsförbindelser med de länder som faktiskt ligger i Arktis. Detta inbegriper våra vänner i de västnordiska länderna, Norge, Island, Grönland och Färöarna. Det bör inte minst vara Europaparlamentets uppgift att säkerställa detta.
Timo Soini
(FI) Herr talman! Det här är en viktig fråga, och eftersom Finland ligger i norr känner jag väl till dessa frågor. För första gången kan jag hålla med mina finska kolleger om att människorna i Lappland och vid Lapplands universitet i Rovaniemi kan de här sakerna. Jag håller också med dem om urbefolkningarnas ställning.
Jag tänker rösta för detta betänkande trots att min största kritik är riktad mot påståendena om klimatförändringar, som går ut på att vi borde ha ett avtal som bygger på EU:s åsikter. EU:s handel med utsläppsrätter har misslyckats totalt. År 2008 avslöjades att det hade förekommit missbruk, momsbedrägerier och flera andra bedrägerier i storleksordningen 5 miljarder euro. Dessutom har dessa stadigt ökat i antal. Handeln med utsläppsrätter fungerar helt enkelt inte, den är skadlig. Vi behöver ersätta den med ett system för specifika utsläpp, såsom gäller för bilar, där man kan mäta vem som orsakar utsläppen och vad som släpps ut, utan att ge oss in i en internationell handel där människor kan köpa rätten att förorena. Det är en viktig fråga.
Den arktiska frågan är också viktig, även om jag inte vet hur den kommer att fortskrida när jag tänker på EU:s senaste åtgärder. Saker som EU vidrör går inte nödvändigtvis framåt. Min danska kollega talade förnuftigt om de regioner som ligger där. Det är regioner som har suveräna rättigheter som de kan utnyttja för att fatta beslut om sina egna frågor.
Cristian Dan Preda
(RO) Herr talman! Jag vill först av allt gratulera min kollega, Michael Gahler, för det utmärkta betänkande han har lagt fram. I betänkandet uppmanas rådet och kommissionen att utarbeta en konkret arktisk politik för EU och betonar att Islands eventuella EU-anslutning medför att EU får en arktisk kust.
I egenskap av parlamentets föredragande för Island vill jag betona att landets prioriteringar i fråga om Arktis är förenliga med EU, nämligen att stärka Arktiska rådets politiska och administrativa roll, att garantera regionens hållbara utveckling och, till sist, vill jag påminna er, att stödja urbefolkningarnas rättigheter. Det faktum att både Island och EU för närvarande håller på att utforma en arktisk strategi kan vara en möjlighet att samordna vår politik, bland annat med hänsyn till EU:s ansökan om permanent observatörsstatus i Arktiska rådet.
Jag vill avsluta med att säga att EU självklart kan bidra till ett multilateralt styre i de nordligaste regionerna. Jag vill också säga till Søren Bo Søndergaard att jag lyssnade noga på vad han sade om majoriteten i Island. Jag anser att vi står inför en utdragen process som kan genomgå många förändringar. Enligt min mening kan vi uppmuntra en ansvarsfull föranslutningsprocess och en ganska balanserad debatt om EU i landet.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Herr talman! Jag vill berömma min kollega Michael Gahler som, trots att han kommer från södra Tyskland, har visat utomordentlig kunskap om och kärlek för de arktiska och nordligaste regionerna. Vissa kolleger har påstått att länderna borde ta itu med de problem som uppstår på egen hand och att det inte behövs så mycket samordning kring detta. Jag förkastar kategoriskt denna åsikt. Det är just EU, med sin stora erfarenhet av hur man samarbetar och hur man verkligen ger sig ut i outforskade territorier, som borde spela en avgörande roll i regionen. Det är trots allt tydligt - antingen konfrontation, osäkra tvister och konflikter, eller fredligt samarbete och en region som kan fungera som förebild för andra länder runt om i världen. En annan aspekt - vinst, eller ekonomiska fördelar, eller miljö och naturvård. Jag anser att EU, som alltid har varit ledande i kampen mot klimatförändringar, måste fortsätta att lägga större vikt vid den andra aspekten när man samordnar de båda strategierna.
Pat the Cope Gallagher
(GA) Herr talman! Den arktiska regionen håller på att förändras avsevärt till följd av klimatförändringarna. Snön och isen håller på att smälta. Nya sjövägar håller på att öppnas upp, fångstplatser blir tillgängliga och det finns fler och bättre möjligheter att på ett hållbart sätt utvinna olja och gas.
(EN) EU spelar en aktiv roll i de arktiska frågorna. Till exempel bidrar EU betydligt till finansieringen av forskning och utveckling genom det sjunde ramprogrammet för forskning och utveckling. Europaparlamentet deltar aktivt i den pågående dialogen med utsedda representanter från Arktis genom den arktiska parlamentariska samarbetskommittén (Standing Committee of Parliamentarians of the Arctic Region), och i egenskap av ordförande för SINEEA-delegationen företräder jag Europaparlamentet i detta viktiga organ.
I september anordnade parlamentet för första gången samarbetskommitténs möte som hålls två gånger om året. Konferensen var mycket lyckad och parlamentet fick möjlighet att fördjupa och stärka sina förbindelser med de arktiska länderna.
Edit Herczog
(HU) Herr talman! Jag talar inte i egenskap av en ledamot som lever innanför polcirkeln. Jag vill bara varna alla att Nordpolen inte bara utgör ett ekonomiskt arv och ett energiarv utan också ett av de viktigaste exemplen på vårt naturarv. Därför är det ytterst viktigt att de företag som kommer att bedriva utvinning och borrning i området inte går dit med de gamla guldgrävarnas vinstsökande tankesätt utan i stället med känslan av det europeiska ansvar som tog form under 1900-talet och början av 2000-talet. Låt oss inte glömma att arbetet där kommer att behöva ske under extremt svåra väderförhållanden och med hjälp av ny teknik. Det är ytterst viktigt att vi inte gör några eftergifter kring detta, och att vi tillämpar regler, normer och krav på dessa företag, som möjliggör att den tekniska förvaltningen av denna fråga sker enligt de absolut senaste tekniska normerna, och samtidigt se till att ekonomiska medel finns tillgängliga för att förhindra alla sorters naturkatastrofer, som den vi såg i fallet med Deep Horizon. Det är mycket viktigt att vi håller oss till den rätta ordningen: Planet, människor och produkt.
(EN) planet, människor och produkt. Produkten i detta fall är förstås gas- och oljereserverna. Tack för er uppmärksamhet och grattis till föredraganden.
Birgit Schnieber-Jastram
(DE) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill också tacka föredraganden, Michael Gahler, och alla skuggföredragandena. Det är helt riktigt att påstå att EU hela tiden måste anpassa sig till nya verkligheter och handskas med förändringar i den politiska maktbalansen. För den arktiska politiken innebär detta att vi måste inse att de arktiska länderna vill utveckla regionen själva, men att de är öppna för samarbete. De är inte intresserade av nya fördrag, men vill att man fortsätter utveckla de nuvarande.
Klimatförändringen och nya sjövägar innebär inte enbart risker, utan även möjligheter. I Arktis fall innebär det att EU har möjlighet till större samarbete och utveckling. Ingen kan ju ändå ta itu med klimatförändringarnas effekter på egen hand, precis som ingen kan utveckla potentialen i den arktiska regionen på egen hand. Dessutom har EU ett varaktigt intresse i säker utveckling ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Mitro Repo
(FI) Herr talman! Arktis rikedom ligger inte enbart i dess omfattande energiresurser och nya sjövägar utan också i dess urbefolkningar. Det handlar inte om ett arktiskt museum utan om ett hem för 3,5 miljoner människor. Därför måste vi lyssna till dem. Ingen har rätt att förstöra och plundra regionen.
I framtiden kommer vi helt klart att få se ett stort antal gruvor, industrier och fartyg där, och med dem en ökande risk för miljökatastrofer. Vi måste förbereda oss för detta ansvar. Det är en utmanande uppgift att rädda naturen som är mycket känslig i regionen.
Ny forskning vid Lapplands universitet visar, överraskande, att EU redan har mycket stor makt i den arktiska regionen. Därför borde vi vara mer aktiva och ansvarfulla. Vi borde investera i regionen både ekonomiskt och materiellt. Detta kommer också att bero på Islands eventuella framtida medlemskap. Även jag anser att Lapplands universitet i Rovaniemi är den bästa platsen för ett centrum för arktisk information.
Riikka Manner
(FI) Herr talman, herr kommissionsledamot! Först vill jag gratulera föredraganden till utarbetandet av ett utmärkt, balanserat betänkande. Det globala intresset för de nordliga regionerna har ökat kraftigt de senaste åren och nått nya nivåer, vilket redan har sagts. Därför är det ytterst viktigt att EU också tar en aktiv roll i detta och dessutom aktivt strävar efter att få en ställning som ständig observatör i Arktiska rådet.
Som tidigare har nämnts, har dessa regioner en enorm potential t.ex. när det gäller deras naturresurser. Vi behöver en djärv vision och ett samarbete, men också ekonomiska investeringar, så att de människor som bor i området på ett hållbart sätt ska kunna utnyttja det som regionen har att erbjuda.
Liksom många av mina kolleger är jag mycket glad över att betänkandet fäster särskild uppmärksamhet vid centrumet för arktisk information, Lapplands universitets kompetens och expertkunskap och den utmärkta utrustning som finns där.
Alfreds Rubiks
(LV) Herr talman! Jag tvivlar inte på att den fråga som vi diskuterar i dag är mycket viktig, och som jag ser det, kommer detta århundrade att skåda en kamp - mellan nationer, mellan regeringar - om att vinna förmåner från Arktis. I detta avseende ser jag positivt på att vi diskuterar en sådan fråga i dag. Vad grundar jag en sådan slutsats på? Vi kan konstatera att Kina redan nu håller på att bygga en isbrytare. Vi kan konstatera att en rad länder som inte gränsar till nordliga hav vill bli medlemmar i det Arktiska rådet, och jag gläds åt att EU är och kommer att bli medlem. Det finns två aspekter, dock. Den första, enligt min mening, är att jag skulle rekommendera kommissionen att, de kommande dagarna, värna om att regionen inte blir militariserad, för redan ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Anna Rosbach
(DA) Herr talman! Betänkandet innehåller vackra ord om klimatbekymmer och miljöhänsyn, men i själva verket handlar det om EU:s jakt på resurser i Arktis. Man talar om den förväntade mängd olja, gas, mineraler, skogar och fisk som EU vill kunna utnyttja den närmaste framtiden. Man nämner att EU har stora landområden i Sverige och Finland, men det står inte att dessa är svenska och finska områden. Man hävdar dessutom att EU äger ensam behörighet när det gäller bevarandet av marina biologiska resurser. Jag är inte säker på att Grönlands, Rysslands och Kanadas inuiter skulle hålla med om detta.
Bara för att Arktis är glest befolkat innebär det inte att vem som helst kan gå dit och bara ta för sig. Området tål inte massturism, överfiske och storskalig plundring av råvaror. Arktis är ett ytterst känsligt område som har en tradition av samarbete, och de flesta arktiska länderna är helt enkelt inte medlemmar i EU. Grönland drog sig faktiskt aktivt bort från EU, som Søren Bo Søndergaard precis nämnde.
Anna Ibrisagic
Fru talman! Jag vill tacka Michael Gahler för ett utmärkt initiativ och ett utmärkt betänkande. Jag tycker det är välbalanserat och tar hänsyn till både dem som vill exploatera naturresurserna och dem som är allvarligt bekymrade för klimatkonsekvenserna.
Jag anser att det bästa skyddet för Arktis vore ett globalt klimatavtal, men under tiden måste vi utarbeta fler kortsiktiga lösningar för att begränsa uppvärmningen av Arktis. Jag vill gärna se att Europaparlamentet erkänner att utsläpp av kimrök i hög grad bidrar till den arktiska uppvärmningen. Därför vill jag också uppmana kommissionen att göra de ändringar som krävs av direktivet för nationella utsläppstak för vissa luftföroreningar så att även kimröksutsläpp inkluderas.
Kriton Arsenis
(EL) Fru talman! Jag håller med flera av mina kolleger, särskilt Edit Herczog och Mitro Repo, som talade om den miljömässiga betydelsen av detta område och betydelsen av att skydda den inhemska befolkningens rättigheter. Det är ett orört område som ligger långt borta. Men det finns människor som bor där, människor som har en kultur. Miljön i området är ytterst viktig. Området är mycket betydelsefullt i kampen mot och anpassningen till klimatförändringarna. Jag blir verkligen ledsen när jag ser att EU deltar i tävlingen om vem som blir först med att utnyttja oljereserverna i området nu när isen smälter. Det faktum att andra gör det rättfärdigar inte att vi gör samma sak. Vår röst måste alltid uttrycka våra värderingar och vi måste alltid vidta åtgärder för att skydda dessa resurser och uppnå ett utsläppssnålt samhälle.
Miloslav Ransdorf
(CS) Fru talman! Det finns tre viktiga frågor i förhållande till Arktis. Den första är energifrågan och det har talats om olja och gas, och i framtiden kommer det även att talas om metan eftersom det finns reserver av användbar metan i permafrosten som kan räcka i 300 år. EU:s organ har än så länge inte undersökt den här frågan på något sätt.
Den andra frågan gäller transporter. När den norra sträckan öppnas kommer resan till Fjärran Östern att bli kortare. Det kommer att ta 21 dagar att åka från Hamburg till Seoul. Om denna möjlighet utnyttjas kommer det att minska kostnaderna kraftigt och bidra till närmare kontakter mellan de båda länderna.
Den tredje frågan gäller miljön eftersom utnyttjandet av energiresurser och de ökade transportvolymerna kommer att medföra en rad miljörisker för regionen. Jag anser att det vore bra att upprätta en plan ...
(Talmannen avbröt talaren.)
RadvilMorkūnaitė-Mikulėnien
(LT) Fru talman! Jag vill gratulera föredraganden, Michael Gahler, för att ha tagit initiativ till detta för Europaparlamentet mycket viktiga och nödvändiga betänkande om de nordligaste regionerna, och för att ha svarat på kommissionens rekommendation om utformandet av en arktisk politik för EU med mycket konkreta och allomfattande förslag: från att låta den lokala befolkningen medverka i dialogen och skapa stabilitet och säkerhet i regionen till framtida projekt, miljöaspekter och klimatförändringar. En femtedel av världens oupptäckta resurser finns just i denna region. Hänsynslös konkurrens om tillgång till Arktis naturresurser är inte alls önskvärd, men förekommer ändå. Det är därför viktigt att bredda dialogen så att den arktiska regionen inte blir en arena för en konkurrenskamp mellan länder och oljeföretag, vars offer framför allt blir lokalbefolkningen och det ytterst känsliga arktiska ekosystemet. I betänkandet står det att antalet borrningsprojekt kommer att öka med tiden i den arktiska regionen, där effekterna av klimatförändringarna är mycket påtagliga. Jag anser därför att det är rätt och mycket viktigt att notera att en miljökonsekvensbedömning ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Seán Kelly
(EN) Fru talman! Jag tycket det är bra att EU utvecklar en politik och strategier för stora regioner som Östersjön, Donauområdet och min egen region, Atlanten, samt de nordligaste regionerna som vi diskuterar i dag.
Men när det gäller de nordligaste regionerna är det viktigt att vi är diplomatiska och inte didaktiska; samarbetsvilliga och inte tvingande; utforskande och inte utnyttjande. Urbefolkningarna är viktiga och därför måste vi ta stort hänsyn till dem. Det finns företag och länder där ute som kastar giriga blickar mot Norden nu på grund av dess resurser i fråga om fossila bränslen, fisk och - antagligen - möjligheten till maritima transporter. På grund av sina fördrag och på grund av sitt existensberättigande är EU inte i stånd att nå en balans.
En annan sak som jag vill ta upp: Jag är ledamot i delegationen för förbindelserna med Kanada och vi kan också inta en kollegial hållning gentemot Kanada och likasinnade länder för att garantera ett rättvist spel kring de nordligaste regionerna, framför allt för urbefolkningarna.
Franz Obermayr
(DE) Fru talman! Plundring av råvaror, strategiska intressen, klimatförändringar och inte minst, ökad turism har fört det känsliga ekosystemet till randen av förstörelse. Ekosystemet i de nordligaste regionerna är dock relativt självförsörjande och därför ytterst känsligt. Det är alltså viktigt att vi skapar en balans mellan exploatering, å ena sidan, och maximalt skydd för detta känsliga system, å andra sidan. Detta kan dock inte åstadkommas utan att vi inför restriktioner i fråga om utvinning av råvaror och de metoder som används i denna utvinning, samt striktare regler för turism och handelssjöfart.
Nyheten att det stora mineraloljeföretaget BP och det ryska statskontrollerade företaget Rosneft har utarbetat gemensamma planer för att utvinna olja och gas tyder inte på en försiktig utvinning av råvaror - snarare det motsatta faktiskt!
Därför står det klart att skyddet av Arktis är en fråga som går utöver enskilda nationella strategiska och ekonomiska intressen och måste vara en central angelägenhet för EU.
Sari Essayah
(FI) Fru talman! Jag vill tacka föredraganden, Michael Gahler, och skuggföredragandena för ett utmärkt, mångsidigt betänkande som tar upp olika frågor på ett balanserat sätt. Dessa omfattar bland annat den arktiska regionens potential, dess omfattande naturresurser, de nya trafikvägarna och turismen, men även sårbarheten i den känsliga arktiska miljön samt urbefolkningars rättigheter. I norr måste vi faktiskt agera mycket ansvarsfullt och ha en bra arktisk strategi.
Jag håller också med mina finska kolleger, som har uttryckt sin tillfredsställelse över betänkandet, om att man i betänkandet på ett positivt sätt har fäst uppmärksamhet vid Lapplands universitets initiativ att inrätta ett europeiskt centrum för arktisk information i sina lokaler. Jag ser fram emot kommissionens betänkande om en arktisk politik, som Štefan Füle utlovade.
Štefan Füle
Fru talman! Det har verkligen varit en intressant debatt som visar hur många viktiga frågor som omfattas av det arktiska samarbetet, och hur varierande känsligheten är i vårt samhälle när man diskuterar framtiden för Arktis. Jag vill ta upp fem specifika frågor som har lyfts fram under förmiddagens diskussion.
Först, centret för arktisk information. Både i kommissionens meddelande från 2008 och i rådets slutsatser från 2009 har kommissionen uppmanats att undersöka möjligheten att inrätta ett nytt centrum för arktisk information. Vi håller noggrant på att undersöka de olika möjligheterna i EU, bland annat centret i Rovaniemi, Finland (Lappland) och, framför allt, vilken roll det eventuella centret kommer att ha.
För det andra är EU den enda arktiska aktören som öppet har erkänt att man, i egenskap av en industrialiserad enhet, är ansvarig, tillsammans med andra industrialiserade områden, för de förändringar som sker i Arktis. I kommissionens meddelande prioriterar man miljöskyddet, och frågans framskjutna ställning behölls i rådets slutsatser av 2009.
För det tredje är vi stolta över våra samiska EU-medborgare, och vi är stolta över de olika bestämmelserna i EU-fördragen och i EU:s regionalpolitik som handlar om samerna. Vårt gränsöverskridande samarbete och EU:s stödprogram för mänskliga rättigheter och demokrati stöder samerna i nordvästra Ryssland och andra urbefolkningar i Barentsregionen.
För det fjärde är EU och dess medlemsstater en ledande kraft inom arktisk forskning i världen och det är vi stolta över. Detta område har nämnts i ramprogrammet. Allt som allt, genom de femte, sjätte och sjunde ramprogrammen investerar EU 200 miljoner euro på detta område. Men att försöka vara framstående och ensam ledare i hela den arktiska politiken och strategierna, utan att ha en arktisk kust, är ingen klok politik att följa.
För det femte antog kommissionen 2010 ett meddelande om offshoreborrning, som ska vara vägledande för vårt arbete i världen, bland annat i den arktiska regionen. I meddelandet förespråkas ett försiktigt tillvägagångssätt som vi även kommer att tillämpa i Arktis. Detta är helt i linje med EU:s principer om att skydda Arktis och att bestämt kräva de högsta miljönormerna.
Fru talman, ärade ledamöter, parlamentets betänkande om de nordligaste regionerna ger en omfattande översikt över EU:s verksamhet, ansvar och intressen i den arktiska regionen. Det befäster också EU:s balanserade tillvägagångssätt när det gäller Arktis, genom att kombinera dess skydd och dess hållbara utveckling. Vi är övertygade om att detta är inom vårt räckhåll och att EU kommer att bli en oundviklig och positiv referensram när det gäller arktiskt samarbete i polarområdena.
Michael Gahler
Fru talman! Jag vill också tacka talarna. Herr kommissionsledamot! När jag talade om en politik gentemot våra grannar i de nordligaste regionerna, ville jag inte antyda att du och Catherine Ashton strider om befogenheter. Jag ville bara klargöra detta.
Nästan alla tal som vi har hört har gjort en sak klar: den utmaning som vi står inför handlar om att genom vår politik visa att olika intressen och insatser är, eller måste vara, förenliga med varandra.
Jag anser att Norge kan ses som ett mikrokosmos till detta, till exempel: de fiskar, de borrar efter olja och gas, de tillämpar de högsta miljökraven på land och till sjöss och de utvecklar sina allra nordligaste regioner för de människor som bor där. Om vi kan tillämpa denna princip i hela regionen genom samarbete med lokala samhällen, kommer vi att bli en förebild för andra känsliga regioner. Vad som har förändrats i den politiska verkligheten är att vi inte anser att vi kan tvinga människor att rätta sig efter våra önskemål, utan att vi måste acceptera utmaningen att uppnå alla våra mål samtidigt: vi behöver en hög standard inom miljöskydd, hårdare tag mot klimatförändringar, en hållbar fiskeripolitik, säkra sjöfartsrutter och en acceptabel utveckling för de lokala samhällena. Om vi försöker arbeta tillsammans för att fastställa dessa mål och sedan för att uppnå dem, kommer vi verkligen att åstadkomma något viktigt i samarbete med våra partner till förmån för regionen och oss själva.
Jag vill ännu en gång tacka skuggföredragandena framför allt. Jag ser fram emot ytterligare diskussioner med utgångspunkt i detta betänkande. Omröstningen innebär inte slutet för denna fråga.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum senare.
