Demokratični proces v Turčiji (razprava) 
Predsednica
Naslednja točka sta izjavi Sveta in Komisije o demokratičnem procesu v Turčiji.
Diego López Garrido
predsednik Sveta. - (ES) Gospe in gospodje, v veselje mi je, da lahko spregovorim vaši zbornici o zadevi izjemnega pomena za Evropsko unijo, to je o odnosih s Turčijo, oziroma konkretneje o demokratičnem procesu v Turčiji, ki je osrednja tema današnje razprave, to je o zadevi, ki Unijo zadeva neposredno, ne le posredno, če upoštevamo, da je Turčija država kandidatka.
Ima status države kandidatke in se že več let pogaja o pridružitvi Evropski uniji, kot veste, pa københavnska politična merila od držav, ki se želijo pridružiti Uniji, zahtevajo, da imajo stabilne politične institucije in da zagotavljajo demokracijo, pravno državo, človekove pravice in spoštovanje manjšin.
Turčija mora torej izpolniti te zahteve. Za pogajanja je odprtih več poglavij. Nekatera so odprta, druga pa še ne, nekatera pogajanja so zastala, jasno pa je, da je Turčija velikega strateškega pomena za Unijo. Prvič, ker je država z evropsko perspektivo, dalje, ker je velika država vedno večjega strateškega pomena z vidika oskrbe z energijo in država nespornega gospodarskega, seveda pa tudi političnega pomena. Turčija je tudi članica Nata, zato je v okviru te vojaške zveze tudi zaveznica nekaterih držav članic Evropske unije.
Povedati je treba, da Turčija doživlja pozitivne spremembe. Evropska perspektiva je Turčiji pomenila močan motiv za izbiro pozitivne poti demokratičnih sprememb in utrjevanja demokracije. Sedanja turška vlada je celo sprožila "demokratično pobudo", kot jo imenuje, s katero želi uvesti vrsto institucionalnih sprememb v turški politični sistem v smeri demokratizacije. Svoj evropski interes je izkazala tudi pri sestavi vlade, z imenovanjem ministra Bağışa, s katerim sem že večkrat govoril in je odgovoren posebej za pogajanja z Evropsko unijo, kar je tudi njegov resor.
Na eni strani torej lahko ugotovimo, da je Turčija sprožila reforme, kar je nedvomno tudi zasluga evropske perspektive, na drugi strani pa ugotavljamo pomanjkljivosti na ožjem področju, na katerega je usmerjena današnja razprava, namreč na področju demokracije in spoštovanja temeljnih svoboščin.
Še vedno kot nezadostno ocenjujemo raven varstva in zagotavljanja nekaterih svoboščin, na primer svobode izražanja, svobode tiska, svobode veroizpovedi, sindikalnih pravic, pravic manjšin, pravic ženski in otrok, odpravljanju diskriminacije in enakosti spolov. Zato smo Turčiji v okviru tega procesa predlagali vrsto ustavnih reform, brez katerih bo težko dosegla napredek na omenjenih področjih.
Zato želi v okviru pogajanj s Turčijo Evropska unija nadaljevanje poti v tej smeri, ob tem pa bo Turčijo usmerjala, kadar bo to potrebno in kadar bo ugotovila, da kateri od ukrepov ne vodi v pravo smer ali otežuje napredek.
To se je že zgodilo, ko je turško ustavno sodišče 11. decembra sprejelo odločitev o prepovedi stranke DTP (Demokratik Toplum Partisi) in prepovedi vseh političnih dejavnosti več demokratično izvoljenim predstavnikom te stranke. Predsedstvo Sveta je takrat izrazilo svojo zaskrbljenost nad odločitvijo sodišča, kar je vsekakor pomenilo jasen in odločen znak zaskrbljenosti Evropske unije nad odločitvijo. Poleg tega spodbujamo potrebne reforme turške zakonodaje, s katero bi prilagodili ureditev na področju političnih strank priporočilom Beneške komisije Sveta Evrope in določbam Evropske konvencije za varstvo človekovih pravic in temeljnih svoboščin, ki jo je, med drugimi, podpisala in ratificirala tudi Turčija in s tem priznala pristojnost sodišča v Strasbourgu za zadeve s tega področja.
Naj zaključim, gospa predsednica. Predsedstvo Sveta bo tudi v prihodnje pripisovalo temu vprašanju velik pomen. Spremljali bomo vse vidike procesa reform, ki trenutno poteka v Turčiji, vsekakor v okviru, ki je po naši oceni koristen, to je v okviru pogajanj in pridruževanja. Menimo, da je to strateški okvir, v katerem moramo delovati tudi v prihodnje, namen sedanjega španskega predsedstva Sveta pa je nadaljnje odpiranje novih smeri pogajanj, tako da bomo lahko pogajanja poglabljali, kar se je zgodilo tudi v primeru Turčije lansko leto.
Olli Rehn
član Komisije. - Gospa predsednica, pozdravljam to zelo pomembno razpravo o demokratičnem procesu v Turčiji. Ne smemo pozabiti, da je turški proces pristopa k EU strateškega pomena za Evropsko unijo.
Demokratične reforme in demokratična preobrazba Turčije krepijo stabilnost in varnost Turčije in širšega sosedstva EU in Turčije same. Napredek v Turčiji navdihuje reformatorje in služi kot katalizator krepitve demokracije in človekovih pravic v vsej regiji.
Seveda napredovanje ni ves čas premočrten niz samih pozitivnih premikov. Opažamo tudi dogajanja, ki nam vzbujajo zaskrbljenost, v takih primerih pa na zadevo zelo resno opozorimo turške oblasti in uporabimo vse instrumente, ki nam jih k sreči zagotavljajo pogoji, vgrajeni v proces pridruževanja EU.
Kadar družba, kakršna je Turčija, preživlja temeljne politične spremembe, je v vrtincu dogodkov težko ohraniti popolnoma jasen pregled nad smerjo dogodkov.
Demokratično odpiranje Turčije v zvezi s kurdskim prebivalstvom je že en primer takega dogajanja. Poleti 2009 je turška vlada začela demokratično odpiranje, s katerim naj bi se dvignila kakovost življenja in raven demokracije vsem turškim državljanom. Ta pomembna pobuda obravnava kurdsko vprašanje prek dialoga in turških demokratičnih institucij. Doslej so opravili že vrsto ključnih reform. Nekatere med njimi bi bile še pred nekaj leti praktično nemogoče: pomislimo samo na televizijske programe v kurdskem jeziku, ki jih zdaj prenašajo zasebne in javne postaje. Te oddaje so zgovoren primer dobrodošlih sprememb in preobrazbe.
Nedavni zastoji v demokratičnem odpiranju pa nas zares navdajajo s skrbjo. Obžalujemo decembrsko odločitev turškega ustavnega sodišča o ukinitvi Stranke demokratične družbe (DTP). Po ukinitvi DTP so aretirali več članov stranke - tudi izvoljenih županov - v okviru protiteroristične preiskave. Obenem pa se v nezmanjšanem obsegu nadaljujejo teroristični napadi stranke PKK na jugovzhodu Turčije in ogrožajo življenja turških vojakov. Politične napetosti stopnjujejo tudi praznovanja vrnitve članov in simpatizerjev PKK iz severnega Iraka. Nacionalistični krogi v Turčiji so izrabili to priložnost za napade na turško vlado v zvezi z njeno politiko demokratičnega odpiranja.
Po teh protiudarcih demokratičnemu odpiranju me je prejšnji teden razveselila napoved turške vlade, da bo z demokratičnim odpiranjem nadaljevala. Demokratična preobrazba Turčije je prepričljiv dokaz učinkovitosti mehke moči perspektive pridružitve ES, če jo le uporabljamo pravično, čvrsto, odločno in dosledno.
Proces ni lahak, saj je pri njem pot vsaj tak pomembna kot cilj. Poskrbimo, da proces ne bo zamrl in potrudimo se, da bo uspel v skupno korist EU in Turčije.
Ria Oomen-Ruijten
Gospa predsednica, komisar Rehn, vem, da v tej razpravi o Turčiji, o širitvi, mogoče zadnjič govorim z vami. Vsekakor bi se vam rada zahvalila za informacije, ki ste nam jih vedno z veseljem posredovali v vseh pogovorih z nami, z menoj osebno. Najprisrčneje se vam zahvaljujem.
Predsednik Sveta, gospod López Garrido, gospe in gospodje, danes ne razpravljamo o odpiranju poglavij. Razpravljamo o demokratičnem procesu - še zlasti o nekaterih vidikih demokratičnega procesa - ker so poročilo o napredku Turčije in pogledi Parlamenta na dnevnem redu naslednjega delnega zasedanja v Strasbourgu. Soglašam s komisarjem Rehnom, da je turško odpiranje demokraciji izrednega pomena. Navdušeno čestitam Turčiji za vse napore, ki jih je na tem področju že zmogla, vključno z reševanjem kurdskega vprašanja. Kdo bi si namreč lahko pred desetimi ali celo petimi leti predstavljal, da bodo lahko danes Kurdi spremljali televizijske programe v maternem jeziku?
Ko je sredi leta 2009 turška vlada sprožila pobudo t.i. "demokratičnega odpiranja", je to sprožilo razpravo brez primere - brez primere ne le v parlamentu, pač pa tudi v javnih občilih. Takrat sem upala, da bo razprava končno prinesla oprijemljive in trdne pravice vsem turškim državljanom. Oktobra sem vsem svojim turškim sogovornikom čestitala za pogum, da so to razpravo opravili kljub nasprotovanju v javnosti. Pozvala sem jih, naj razpravo nadgradijo z zelo konkretnimi ukrepi za uveljavitev izidov. Po vsej pozitivni energiji, ki so jo vložili, pa je spet prišla na plan temna plat Turčije, saj je sodba turškega ustavnega sodišča obnovila teroristične napade. Sledil je val aretacij članov Stranke demokratične družbe (DTP), grožnja aretacije pa še visi nad poslanci turškega parlamenta. To pomeni grožnjo procesu demokratičnega odpiranja in ob tem me prevevajo neprijetni občutki. Obžalujem odločitev ustavnega sodišča, obenem pa ugotavljam, da prav to sodišče poziva k uveljavitvi priporočil Beneške komisije. Naša zbornica že od nekdaj obsoja nasilje in terorizem in zagovarja politično reševanje. Mir lahko zagotovijo le dialog v turški družbi in pravno zagotovljene trajne pravice, varnost in blaginja turških državljanov, to pa bo v veliko korist tudi nam.
Richard Howitt
v imenu skupine S&D. - Gospa predsednica, lanska napoved demokratičnega odpiranja nam je vzbudila upanje v resničen preboj na področju spoštovanja jezikovnih, kulturnih in človeških pravic Kurdov v Turčiji ter v konec dolgega obdobja nasilja in terorizma.
Nocoj pa se Parlament pridružuje Svetu in Komisiji pri izrazih zaskrbljenosti nad tem, da se je z decembrsko odločitvijo ustavnega sodišča v resnici končalo samo življenje politične stranke, ki je imela volilno večino na območjih z večinskim kurdskim prebivalstvom in je po besedah turške organizacije za človekove pravice delovala kot "pristni pogajalec" v imenu Kurdov.
Pred dvema letoma sem kot opazovalec osebno spremljal kongres stranke, ki se ga je udeležilo kakih 20 tisoč ljudi, in sem se lahko na lastne oči prepričal v legitimnost stranke med njenim privrženci.
Znano mi je, da je ukinitvi stranke nasprotoval turški ministrski predsednik v svoji izjavo po objavi odločitve sodišča in da današnji turški tisk poroča o napovedi vladajoče stranke, da bo z uskladitvijo ustave z 11. členom Evropske konvencije o človekovih pravicah preprečila nadaljnje neutemeljene ukinitve strank. Te obljube morajo izpolniti.
Težko pa je razumeti turške pozive gverilcem, naj se vrnejo s hribov domov, ob pogledu na člane iste skupnosti, ki so izbrali pot demokracije, kako jih vklenjene ženejo v zapor. Poročajo, da je v zaporih 700 do 1000 članov stranke, številni med njimi samo zato, ker so v javnosti govorili v napačnem jeziku.
V Evropskem parlamentu moramo še zlasti obžalovati aretacije devetih izvoljenih županov iz te stranke in prepoved delovanja dvema poslancema.
V našem parlamentu, pa tudi v njihovem, poslanci uživamo imuniteto zato, da lahko kot zastopniki ljudstva govorimo brez strahu. Strah, proti kateremu se moramo boriti, je vsaj v očeh tistih, ki nam je do turške pridružitve Evropski uniji, neupravičen strah pri nekaterih pripadnikih večinskega prebivalstva, da bi v večetnični državi pravice manjšin ogrožale enotnost države. V današnji Evropi to preprosto ni res.
Torej, stranke, katere ime se v prevodu glasi "Stranka demokratične družbe", ni več, ne sme pa umreti cilj demokratizacije družbe v sodobni Turčiji.
Sophia in 't Veld
Gospa predsednica, najprej bi se rada pridružila gospe Oomen-Ruijten pri njeni zahvali komisarju Rehnu za ves njegov trud v zadnjih letih. Pozdravljam tudi nov zagon, ki ga je vdihnilo špansko predsedstvo pogajanjem s Turčijo.
Gospe in gospodje, tudi jaz obžalujem sodbo turškega ustavnega sodišča. To vsekakor pomeni korak nazaj, upajmo pa, da gre le za en korak nazaj, saj moramo priznati, da se sedanja turška vlada resnično trudi pognati demokratični proces in zagotoviti Kurdom mesto, ki jim pripada, v družbi in v političnem sistemu. Rada pa bi opozorila, da moramo Turčiji dati nedvoumna zagotovila za polno članstvo, če res želimo podpreti demokratični proces, razvoj in reforme v Turčiji. Menim, da naše jasne signale nujno potrebujejo tudi turški ljudje - ne le turški politični razred - in da ne smemo omahovati, govoriti o začasnih rešitvah ali premikati ciljne črte med tekmo. Moramo jim dati nedvoumno zavezo. To velja tudi za vse turške politične stranke, zato bi jih rada pozvala, naj zakopljejo bojne sekire in se enotno lotijo reform.
Ko sem pred kratkim obiskala državo kot članica skupnega parlamentarnega odbora EU-Turčija sem opazila ogromen napredek v civilni družbi. Turčija navsezadnje niso samo politiki in pogajalci, ampak tudi ljudje. Ugotavljam, da turški ljudje v resnici sprejemajo izziv in si zelo prizadevajo za reformo svoje družbe. Pri tem jim moramo zagotoviti vso podporo. Zato pozivam k okrepitvi stebra, o katerem smo se dogovorili pred časom: ne le pogajanja, pač pa tudi naložbe v medsebojno spoznavanje. To smo izrecno opredelili kot drugi sklop programa. Upam, da se bo naša zbornica nedvoumno zavezala k podpori pristopnega procesa.
Hélène Flautre
v imenu skupine Verts/ALE. - (FR) Gospa predsednica, komisar Rehn, hvala vam, da še ob tej pozni uri ostajate z nami pri razpravi o demokratičnem procesu v Turčiji, torej o vprašanju, ki ste mu tudi vi posvetili veliko dela, za katerega se vam zahvaljujem.
Prepričana sem, da nas je med nami mnogo, ki smo se ob napovedi demokratične pobude, demokratičnega odpiranja, zavedali, za kako pogumen korak je šlo, obenem pa smo vedeli, da te velike ambicije odpirajo dolgo pot, pot, ki bo verjetno polna pasti, in pasti so se res pokazale prav kmalu.
Kot ste povedali, je prvo tako dejanje razpustitev stranke DTP, ugotavljam pa, da so s prepovedjo stranke, prepovedjo političnega delovanja, ki zadeva več izvoljenih članov te stranke, s prizorišča izginili tudi ljudje, ki so bili v središču demokratičnega in političnega dialoga o rešitvi kurdskega vprašanja. To je vprašaj ob omenjeni odločitvi.
Naslednja zadeva je val aretacij, ki pomeni dejansko odstranjevanje političnih voditeljev, torej sogovornikov pri reševanju kurdskega vprašanja. Kurdsko vprašanja pa je osrednje vprašanje demokratičnega procesa v Turčiji! Predvsem zato, ker je sistemsko vprašanje, ker predstavlja leta in leta trpljenja, nasilja, sporov in vojne, katerih tragične brazgotine se še danes niso zacelile, te brazgotine pa imajo tudi gospodarsko, socialno, kulturno in politično razsežnost.
Kurdsko vprašanje hudo obremenjuje demokratični proces. Obremenjuje svobodo izražanja, svobodo tiska, državljanske pravice in boj proti mučenju. Ko vidim, kako se protiteroristična zakonodaja izrablja kot kulisa za politično obračunavanje, trdim, da je čas, da vlado podpremo in da vlada sproži naslednjo izredno ambiciozno pobudo za rešitev iz sedanjega stanja, kajti vemo, da demokratična rešitev kurdskega vprašanja ni v interesu vseh političnih sil v Turčiji. Tega se zavedamo, od vsega začetka.
Zato Turčija danes potrebuje našo podporo, našo neomajno podporo v demokratičnem procesu. Kolegica poslanka gospa in 't Veld pravilno ugotavlja, da mora neomajna podpora zajemati tudi osvežitev obljube članstva po zaključku demokratičnega procesa; to moramo nujno povedati.
Vlada bo navsezadnje morala sprožiti reforme, kar bo neizogibno privedlo do spremembe ustave. Očitno pa so takoj potrebne reforme na področju zakonodaje o političnih strankah. Skrajno nujne so reforme na področju volilne zakonodaje, pa tudi zagotovitev neodvisnosti sodstva. Te osrednje stebre demokratične države mora turška vlada pogumno in odločno krepiti.
Vlada mora sprožiti tudi pobude za krepitev soglasja in sprave, saj bi polarizacija družbe in političnih sil v Turčiji uničujoče vplivala na vzpostavljanje soglasja, ki ga potrebuje za sprejem nove ustave, na katerega upamo vsi.
Charles Tannock
v imenu skupine ECR. - Gospa predsednica, turški politični sistem je danes dovolj zrel, da ga lahko označimo kot večstrankarsko demokracijo. Politična razprava je zdrava in volivci imajo resnične možnosti izbire. Poleg tega je Turčija članica Sveta Evrope, kar seveda zavezuje njeno vlado k spoštovanju skupnih standardov demokracije, človekovih pravic in pravne države.
Samoumevno je, da je stabilna in trajna demokracija predpogoj za članstvo v EU. Zaenkrat pa nas lahko skrbita dve področji.
Prvo je turška tradicija vojaških posredovanj v politični proces. Vojska je nedvomno pomemben porok sekularizma in stabilnosti, vendar bi vsak poskus spodkopavanja izvoljene vlade za vedno potopil vsakršne turške ambicije za članstvo v EU.
Druga stvar, ki nas skrbi, je prevlada stranke AKP na političnem prizorišču, saj se nekateri opazovalci bojijo, da bi se lahko Turčija postopoma preobrazila v praktično enostrankarsko državo. Če do tega pride na demokratičen način, procesu nimamo kaj oporekati, res pa nekateri poznavalci izražajo skrb nad sorazmerno visokim parlamentarnim pragom, ki v Turčiji znaša 10 %, to pa seveda iztiska manjše stranke iz parlamentarnega življenja.
Nekatere skrbi tudi rahlo nagibanje AKP k islamizmu, priljubljenost stranke pa kaže na temeljne premike paradigme v turški družbi. Doslej je kemalistična tradicija uspešno vzdrževala evro-atlantsko usmeritev Turčije, postopno zamiranje te tradicije z demografskimi spremembami pa nakazuje, da so se tisti, ki so verjeli v moč vizije Ataturka, preveč zanašali nanjo. V dobro turške družbe mora ostati demokracija večstrankarska, sekularna in zgrajena na trdnih temeljih spoštovanja človekovih pravic, tudi pravic kurdske manjšine.
Še en razlog za skrb je seveda turško članstvo v Organizaciji islamske konference (OIC), ki ne zagovarja povsem enakih vrednot, kot so skupne nam v Evropski uniji, kajti OIC razglaša, da je osnova človekovih pravic v islamskem svetu šeriatsko pravo. To bo po mojem mnenju odprlo resna navzkrižja interesov, če se bo Turčija nekega dne pridružila Evropski uniji.
Takis Hadjigeorgiou
Gospa predsednica, kot ciprski poslanec čutim, da moram ob vsaki omembi Turčije izraziti svojo podporo pristopu te države, seveda po izpolnitvi predpisanih pogojev in temeljiti demokratizaciji.
Kako lahko pomagamo pri demokratičnem procesu v Turčiji? To je zelo zahtevno vprašanje. Trdim, da lahko storimo največ s tem, da Turčiji povemo resnico. Da, Turčija napreduje. Veliko njenih dosežkov je vrednih pohvale. To ji moramo povedati.
Turčija postaja pokopališče političnih strank. Sodbe vrhovnega sodišča so pokopale že trinajst strank. Nedavno je bila prepovedana stranka DTP, v zaporu pa je 200 njenih članov, devet županov, šest nekdanjih županov in dva nekdanja voditelja stranke. Ali lahko govorimo o demokratičnem procesu v taki državi že samo zato, ker je uvedla televizijske programe v kurdskem jeziku? Smo sosedje Turčije in kličemo vam: Učite se iz naših sosedskih izkušenj, ne iz naših šibkih točk. Turčija se bo razvila v demokratično državo le, če bomo z njo govorili jasno in strogo.
Nikolaos Salavrakos
Gospod minister, pozdravljam zadržani in - lahko rečemo tudi - razsodni analizi gospoda Lópeza Garrida in komisarja Ollija Rehna, ki mu čestitam in želim veliko uspeha na novem položaju.
Turčija je vsekakor velika muslimanska država izrednega strateškega pomena. Ne bi rad ponavljal stališč kolegov poslancev, s katerimi soglašam. Ob analizi informacij o tej državi pa imam vtis, da v njej deluje več centrov moči, ki ne znajo delovati enotno in si med seboj nasprotujejo. Ob tem, ko skuša vlada premierja Erdoğana delovati zmerno, se vojska do Grčije obnaša agresivno, neprestano krši zračni prostor Grčije in nadleguje Frontex.
V zadnjem času tudi opažamo, da sodstvo v tej državi očitno in vztrajno nalašč nasprotuje vladi, kot se je izkazalo tudi ob dogodkih v Erkabanu pred dvema ali tremi leti.
In končno, videti je, da turška vlada trenutno ni sposobna zagotavljati suverenosti ljudstva, to je demokracije, in načrtuje nekakšno novo obliko otomanskega imperija, na kar kažejo tudi stališča gospoda Davutoglouja in izjave gospoda Erdoğana na nedavnem obisku v Libanonu.
Čudi me tudi spogledovanje turške vlade z Iranom in njegovim jedrskim programom, kar je v nasprotju s stališči mednarodne skupnosti, zlasti Evropske unije in ZDA.
Poleg tega v nasprotju z okvirnim načrtom iz Ankare in mednarodnimi sporazumi Turčija dopušča, morda pa celo spodbuja gibanje nezakonitih priseljencev čez svoje ozemlje na poti v države Evropske unije, pa tudi ne izpolnjuje svojih obveznosti glede izdajanja dovoljenj za pristajanje in privezovanje ciprskim letalom oziroma ladjam.
Poleg tega je ekumenski patriarh pravoslavne cerkve Bartolomej, nesporni duhovni vodja več sto milijonov pravoslavnih kristjanov, osebno posegel v spore ter jasno in odkrito orisal razmere v patriarhatu, kršenje svobode veroizpovedi in pravic manjšin. Zato menim, da Turčijo do priključitve Evropski uniji čaka še dolga pot.
Barbara Matera
(IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, v sozvočju z izrečenimi mislimi nekaterih kolegov poslancev tudi osebno menim, da demokratični proces v Turčiji pomeni nujno pot, ki bo to državo približala Evropski uniji, da mora naše sobivanje v Evropski uniji temeljiti na neodtujljivih načeli ter vrednotah ter da je priznavanje le-teh pogoj za vstop vsake države.
To velja tudi za Turčijo, ki mora izpeljati reforme, s katerimi bo zagotovila demokracijo, pravno državo, človekove pravice in pravice manjšin. Demokratična družba še zlasti temelji na kulturnem, verskem in političnem pluralizmu, njegovo uveljavljanje pa je težaven proces, prepleten z zgodovinskimi, etničnimi in verskimi vidiki. To ponazarjajo tudi dogodki, povezani s prepovedjo Stranke demokratične družbe, ki je bila blizu kurdski manjšini, na turškem ustavnem sodišču. Ugotovimo lahko, da sta prepoved stranke in odstranitev izvoljenih predstavnikov članke s položajev v vsakem primeru zelo resna posega, saj kršita svoboščine posameznika in demokratična načela.
Demokratični proces v Turčiji nedvomno uspe ali pade ob rešitvi kurdskega vprašanja. Evropska unija mora od političnih oblasti zadevnih držav zahtevati čvrste politične zaveze in mora delovati skupaj z Združenimi narodi. Demokracije brez pluralizma ni, na kar je že večkrat opozorilo tudi Evropsko sodišče za človekove pravice v Strasbourgu.
Upam v hiter razvoj turškega političnega sistema v skladu s temi načeli. Če bo Turčija pri tem uspešna, bo njen vstop v Evropsko unijo dragocena priložnost tudi za nas.
Raimon Obiols
(ES) Menim, da je utemeljena trditev, da lahko dogajanje v Turčiji od začetka pogajanj o članstvu na podlagi soglasnega sklepa Sveta v celoti označimo pozitivno. Turčiji je pomagalo pri demokratičnem procesu in modernizaciji. Očitno pa je tudi, da ostaja nerešenih še veliko problemov, da se v Turčiji med korake napredka mešajo tudi koraki nazadovanja, da občasno prejmemo iz nje kakšno slabo novico - na primer nedavno novico o prepovedi kurdske stranke - in da je pred nami že dolga, izredno zapletena pot.
V našem parlamentu radi svetujemo drugim, kako naj ravnajo. Po mojem mnenju pa bi bilo v zvezi s prihodnjimi pogajanji s Turčijo koristno razgrniti tudi naše večinske poglede. Mislim, da jih odraža poročilo gospe Rie Oomen-Ruijten, ki smo ga podprli z veliko večino in zagovarja enotna merila v procesu pogajanj, trdnost in jasnost naših namenov in doslednost naših sporočil, saj bi v nasprotnem primeru lahko zašli v začarani krog, v katerem bi evropsko omahovanje, nejasnosti in protislovja služilo kot strelivo nazadnjakom in nasprotnikom turške vključitve v Evropsko unijo, nacionalističnim in podobnim skupinam, ki nasprotujejo vključitvi v Evropo.
V tem smislu bi rad izrazil svoje odobravanje stališč Sveta in Komisije. Ravnajmo po posluhu. Ne vemo, kakšen bo izid, moramo pa ravnati po svojem geslu. pacta sunt servanda.
Pogajanja o turški včlanitvi v Evropsko unijo tečejo, pri tem moramo biti jasni in natančni, seveda pa tudi premočrtni.
Sarah Ludford
Gospa predsednica, veliko reform, ki jih ves čas terjamo od Turčije, ima skupno bolečo točko, to je vztrajno ukinjanje kurdskih političnih strank, saj je prepoved stranke DTP prejšnji mesec samo zadnji primer v celi vrsti.
Stalni neuspehi reform ustave, zakonodaje o političnih strankah in sodstva, pa tudi stalno vmešavanje vojske v politiko ohranjajo okolje, v katerem Kurdom ves čas odrekajo pravico do demokratičnega političnega delovanja. Ukinjanje strank pomeni sabotažo demokratičnega odpiranja, ki ga lansko leto sprožila Erdoğanova vlada in je bilo upravičeno deležno širokega odobravanja. Edina pot k trajni ureditvi kurdskega vprašanja v Turčiji je prek politične rešitve, to pa je tudi najboljša pot k zmagi nad PKK.
Komisar Rehn je omenil aretacije nekaj županov in politikov stranke DTP, po mojih podatkih pa je zaprtih okoli 1200 aktivistov, vključno s člani stranke BDP, ki je nasledila stranko DTP. Sploh mi ni jasno, kako namerava vlada v takih razmerah krepiti demokratično odpiranje. Kdo stoji za temi aretacijami? Slišala sem - mislim, da od Richarda Howitta - da je ministrski predsednik Erdoğan ukinitev stranke DTP obsodil, priznam pa, da neposrednih poročil o tem nimam. Cinik bi dejal, da z vidika delitve volilnih glasov ukinitev stranke DTP stranki AKP precej ustreza, saj sta stranki v jugovzhodnih predelih države neposredni tekmici.
Soglašam z besedami gospe in 't Veld, gospe Flautre in drugih, da je naše najmočnejše orožje pri demokratičnem procesu Turčije trdno in zanesljivo zagotovilo, da bomo državo sprejeli v EU, če bo le izpolnila københavnska merila - res pa je, da so to Turki dolžni že sami sebi. Turčija je pomembna država z mnogimi sijajnimi lastnostmi. Demokracijo potrebuje in si jo zasluži.
Na koncu bi se rada pridružila zahvalam komisarju Rehnu za vse, kar je prispeval k širitvi v zadnjih petih letih, ne le v zvezi s Turčijo, pač pa tudi v zvezi z Zahodnim Balkanom, kar mi je še posebej pri srcu. Veselim se že sodelovanja z njim na njegovem novem položaju.
Franziska Keller
Gospa predsednica, pridružujem se tistim, ki pravijo, da je demokratično odpiranje omogočilo napredek, ki smo ga pogrešali več let, in sprožilo dogajanja, ki bi jih še pred nekaj leti imeli za nemogoča.
Pridružujem se tudi tistim, ki pravijo, da je demokratično odpiranje in reforme nujno nadaljevati in še okrepiti. Rada pa bi dodala, da moramo paziti, kako reforme v resnici potekajo - ne na papirju in v zakonih, pač pa na terenu.
Ker se očitno vsi strinjamo, da so reforme zelo koristne, jih moramo tudi podpreti. Ne gre na eni strani zahtevati reform, na drugi strani pa govoriti, da Turčiji še vedno nismo pripravljeni zagotoviti pravičnega procesa pridružitve. Če reforme želimo, moramo pokazati, da uvedba reform dejansko pelje k uspehu in pravičnemu procesu pridruževanja, katerega cilj je pridružitev.
V tem smislu je nadvse obžalovanja vredno, da je takoj po prevzemu predsedovanja gospod Zapatero svoje prejšnje obljube o pravičnem procesu pridruževanja znatno razvodenil.
Ker smo to obljubili kot EU, moramo po mojem mnenju obljubo držati: naša zunanja politika mora biti verodostojni. Zato bi želela, da nam predstavnik predsedstva tukaj razjasni, ali Zapatero še stoji za svojo obljubo in ali boste to zavezo uresničili tudi v Svetu, v katerem so nekateri člani precej skeptični glede tega.
Jan Zahradil
(CS) Govorim kot človek, ki podpira polnopravno članstvo Turčije v EU, ne pa kake nadomestne oblike članstva ali privilegiranega partnerstva, rad pa bi povedal tudi nekaj kritičnih besed na naš lastni račun. O Turčiji govorimo s stališča organizacije, ki državi obljublja polnopravno članstvo v Evropski uniji, obenem pa ji ni sposobna zajamčiti, da bo ob izpolnitvi predpisanih pogojev res postala polnopravna članica.
Stališče Evropskega parlamenta v tej zadevi je jasno. Naša institucija je izrazila jasno in popolno soglasje, stališče Evropske ko,misije je prav tako jasno, in v tem smislu se lahko samo pridružim tistim, ki hvalijo komisarja Rehna za njegovo objektivnost in sijajno delo, ki ga je opravil v zadnjih petih letih. Stališče Evropskega sveta pa ni popolnoma jasno, saj vlade nekaterih držav članic še vedno preprosto nočejo jasno potrditi, da bo Turčija lahko postala polnopravna članica Evropske unije, če bo le izpolnila vse predpisane pogoje. V tem primeru igramo dvolično igro in izgubljamo verodostojnost, težko pa je nekomu postavljati zahteve, če mu ne moremo jamčiti, da bomo tudi mi držali svoje obljube.
Drugič, turška demokracija sama po sebi ima pač posebnosti. Res so upravičene naše zahteve, naj država svoje standarde približa evropskim, res so upravičeni naši pozivi, naj omeji vpliv vojske, zavedati pa se moramo, kaj bo to pomenilo in kakšne učinke bo imelo na zgradbo turške družbe in samo naravo turške demokracije. Bojim se, da lahko naše mehanično ocenjevanje meril demokracije na koncu naredi več škode kot koristi, zato pozivam k več občutljivosti, več odzivnosti in več empatije v odnosih s Turčijo na tem področju.
Søren Bo Søndergaard
(DA) Komisar Rehn, v simultanem prevodu sem razumel, kot da ste rekli, da je potovanje prav tako pomembno kot cilj poti. S tem se nikakor ne strinjam. Odobravamo lahko samo tisti del potovanja, ki vodi k demokratični Turčiji. Izreči pa se moramo proti vsakemu koraku, ki vodi v napačno smer. Besede pa morajo spremljati tudi dejanja. Zanima me, kako dolgo bo Komisija še prenašala, da gre del pristopne pomoči EU Turčiji za nagrajevanje vladnih političnih zaveznikov, ob tem, ko etnične in verske manjšine trpijo diskriminacijo, kot je razkrila nedavna preiskava. EU bi morala ob tem ukrepati!
Dne 29. decembra, ko je prišla policija aretirat Ahmeta Türka, sem bil na sedežu stranke DTP - kje pa je bila Komisija in kje je bil Svet? Ali se bosta Komisija in Svet zavzela za zakonit sodni postopek in za spoštovanje človekovih pravic?
Na koncu še vprašanje v zvezi z županom mesta Diyarbakir, gospodom Baydemirom, ki so mu turške oblasti preprečile obisk Parlamenta: ali bomo zaradi tega pri Turčiji uradno protestirali?
Gerard Batten
Gospa predsednica, Turčija sicer ima volitve, vendar ni demokracija v splošno sprejetem zahodnem smislu. Ugotavljamo prepovedovanje političnih strank, korupcijo v pravosodnem sistemu, kršenje človekovih pravic, pravica govora in pravica druženja se razumeta drugače kot v državah, kakršne so Britanija in večina drugih evropskih držav.
Maloštevilna krščanska manjšina trpi stalno preganjanje, kar je - žal - vedno bolj razširjen pojav v islamskih državah.
Reforme Kemala Ataturka v dvajsetih letih prejšnjega stoletja so zaslužile pohvalo, saj so skušale iztrebiti zastarelo zapuščino otomanskega cesarstva in najbolj mračne srednjeveške islamske prakse ter Turčijo popeljati v 20. stoletje.
Danes so ogroženi celo dosežki teh reform, saj se ideološko islamistično gibanje krepi po vsem svetu, ob finančni podpori držav, kakršna je Savdska Arabija - iz prihodkov za nafto, ki jim jih zagotavlja Zahod - in ob dobrodošli nedejavnosti propadajoče zahodne civilizacije.
Današnja razprava kje kajpak samo še en droben korak na poti k sprejemu Turčije v Evropsko unijo. Turško vključitev v Evropsko unijo britanski konservativci, laburisti in liberalci navdušeno podpirajo. Veselijo se že prihoda več sto tisoč ali celo več milijonov turških priseljencev, ki bodo prišli v Britanijo, če se bo Turčija pridružila EU.
In predstavljajmo si, kaj bo, če se bo Turčija pridružila Evropski uniji in izkoristila možnosti skupnih evropskih pravnih sredstev, kakršno je evropski nalog za prijetje. Britanski volivci se lahko ob možnosti brezplačnega izleta s turškim polnočnim ekspresnim vlakom, ki jim ga bodo omogočili britanski liberalni demokrati, laburisti in torijci, zamislijo in odločijo, koga velja voliti.
Žal se Turčija želi pridružiti Evropski uniji v pričakovanji vreč denarja evropskih davkoplačevalcev, ki jih bo zahtevala za subvencije, in v upanju, da se bo lahko znebila milijonov revnih in brezposelnih državljanov in jih izvozila v države, kakršna je Britanija, kjer bodo bodisi delali za nizko mezdo ali živeli od socialne pomoči.
Temu komajda lahko rečemo svetla vizija ponosne države. Turkom želim vse najboljše in upam, da boo sčasoma vzpostavili pravo demokracijo, upam pa tudi, da bodo upoštevali nasvet Stranke za neodvisnost Združenega kraljestva, naj se ne pridružijo Evropski uniji, pač pa ohranijo svojo svobodo in neodvisnost.
Anna Maria Corazza Bildt
Gospa predsednica, naj za začetek pozdravim izjavi Komisije in Sveta ter se zahvalim komisarju Olliju Rehnu in mu čestitam za njegovo osebno prizadevanje za včlanitev Turčije v Evropsko unijo.
Odnosi med EU in Turčijo segajo daleč v zgodovino in koristijo obema stranema. Tako kot druge države kandidatke mora seveda tudi Turčija uveljaviti načela demokracije, svoboščin in človekovih pravic ter uskladiti svojo zakonodajo s pravnim redom EU. Pridružujem se kolegom, ki so pozdravili dosedanji napredek Turčije, obenem pa ugotavljam, da mora Turčija na poti do pristopa premagati še vrsto ovir: primera takih ovir sta svoboda izražanja in pravice kurdske manjšine, o katerih so že govorili kolegi poslanci.
Rada bi izrazila tudi zaskrbljenost nad odločitvijo turškega ustavnega sodišča, da ukine Stranko demokratične družbe in prepove delovanje vrste njenih demokratično izvoljenih predstavnikov, vendar to ne bi smel biti razlog za odlaganje pristopnih pogajanj s Turčijo. Evropska perspektiva je gonilna sila demokratičnih reform. Naša medlost bi pomenila negativen signal turškemu ljudstvu. Naša neodločnost nas lahko precej stane. Lahko bi spodkopala demokratični proces, ki teče v Turčiji. Politike EU nikoli ne bi smel voditi strah. Evropejci moramo reforme podpirati. Terjale bodo svoj čas, zapletene bodo in spremljali jih bodo občasni zastoji, vendar ne smemo nikoli odstopiti od københavnskih meril. Nikoli ne smemo odstopiti od svoje zavezanosti turškemu članstvu. Luč na koncu predora mora svetiti brez utripanja.
Zato pozivam Turčijo, naj nadaljuje svoje demokratične reforme. Menim, da ji moramo zagotoviti podporo na tej poti.
Maria Eleni Koppa
(EL) Gospa predsednica, možnost pristopa Turčije smo podprli v upanju, da bo predvsem spodbudila obsežne demokratične reforme. Dosežki, ki jih ugotavljamo po nekaj letih, pa so žal precej skromni. Reforme so zastale, že izpeljane reforme pa so v bistvu mrtva črka na papirju. Videti je, da je zastalo celo reševanje kurdskega vprašanja, ki nam je vlivalo veliko upanje.
Za pristop mora Turčija pokazati resnično spoštovanje človekovih pravic, svobode veroizpovedi in političnih strank ter njihovih demokratično izvoljenih predstavnikov. Evropski parlament je pozdravil demokratično odpiranje, ki ga je napovedala turška vlada. Zatiranje svobode izražanja in aretacije več tisoč državljanov ter ducatov političnih predstavnikov pa niso sprejemljive, saj izničujejo verodostojnost vseh izjavah o nadaljevanju reform.
Nadaljnja temeljna sestavina demokracije je popolna ločitev politične in vojaške oblasti. Ne moremo kot kandidatke sprejemati države, v kateri vojska še po tolikih letih ni pod popolnim političnim nadzorom.
Evropska perspektiva Turčije je naša zaveza in tako mora biti, vendar pod pogojem, da Turčija tudi v praksi podpira načela in cilje Unije.
Johannes Cornelis van Baalen
(NL) Gospa predsednica, Turčijo moramo obravnavati pravično. To pomeni, da se mora tudi Evropska unija odkrito pogledati v zrcalo. Tu gre predvsem za københavnska merila, ki so nam vsem znana. Ta merila morajo biti izpolnjena. Pristopni proces je odprt proces, kar smo povedali že ob začetku pristopnih pogajanj. To pomeni, da merila pomenijo ključ, merila bodo določila, ali lahko Turčija doseže pristop. Bistvena je kajpak demokracija. To pomeni, da mora EU z vsemi silami podpirati demokratični proces v Turčiji. Zato nas lahko le čudi, ko ugotavljamo, kako slabo se izvaja predpristopni program, to je program predpristopne pomoči. Evropsko računsko sodišče je jasno povedalo, da smo zastavili preveč prednostnih nalog, kar pomeni, da nobena ni zares prednostna, in je opozorilo zlasti na pomoč demokratičnemu procesu. Zanima me, kakšno je mnenje Komisije o kritiki Računskega sodišča in kaj bo naredila za ustrezno organiziranje predpristopne pomoči.
Geoffrey Van Orden
Gospa predsednica, ni mi povsem jasno, zakaj imam to razpravo prav zdaj. Morda zato, ker minevajo tri leta od smrti Hranta Dinka in vprašanja v zvezi s tem zločinom še vedno čakajo na odgovor.
Dinka sem srečal po sojenju Orhanu Pamuku. Dinkova smrt je bila seveda huda tragedija, kot prijatelj Turčije pa sem brez oklevanja opozoril na škodo, ki jo turškemu ugledu povzročata omejevanje svobode izražanja in preobčutljivost turške države na kritike. Seveda pa je krepitev vseh vidikov demokracije tudi v interesu Turčije same.
Podpiram tudi Turčijo kot sekularno in enotno državo, ki že 80 let zre proti Zahodu. Zavedam se, da Turčija potrebuje močno vojsko, zavedam se tudi ključnega geostrateškega pomena Turčije. Zato menim, da bi morali Turčijo zelo podpirati, ne pa ves čas iskati načine, kako jo kritizirati in grajati.
Seveda je prepovedovanje političnih strank na splošno neprimerna praksa, ima pa to pravilo tudi izjeme. Splošno je znano, da imajo teroristične organizacije tudi politična krila in da je včasih precej težko presoditi, ali več škode povzroči ukinitev takega političnega krila ali dopuščanje njegovega delovanja. Seveda ima svoja politična krila tudi PKK.
Naj povem nekaj besed o PKK, saj je to gibanje ves čas vpleteno v teroristične dejavnosti. Jasno je, da se PKK ukvarja ne le s terorizmom, pač pa tudi s kriminalnimi mrežami, ki raztezajo svoje lovke iz Turčije po vsej Evropi. PKK je podobna mafiji, ima strukturo, ki se ukvarja s kriminalom, zbiranjem sredstev in novačenjem podpore. Sodeluje v vseh vrstah organiziranega kriminala: v izogibanju davkom, ponarejanju denarja, trgovini z ljudmi - in seveda v trgovini z mamili, ki je eden od ključnih virov njenih prihodkov. Zdi se mi, da bi se morali bolj posvetiti reševanju takih problemov v naših državah in pomagati Turčiji tako, namesto da jo ves čas kritiziramo in grajamo.
Jürgen Klute
(DE) Gospa predsednica, ponovno bi rad opozoril, da je prepoved kurdske Stranke demokratične družbe dvignila število kurdskih strank, ki jih je prepovedala turška vlada v zadnjih letih, na 27. Po prepovedi -o kateri smo slišali šele pred kratkim - so aretirali več kot tisoč ljudi. Menim, da v državi, ki vsakodnevno prepoveduje politične stranke, o demokraciji ne moremo govoriti. Prepoved 27 kurdskih strank pomeni skoraj poskus vpisa v Guinessovo knjigo rekordov.
V Turčiji ne gre le za manjšine - in to bi rad ob tej priložnosti še enkrat poudaril. Trenutno stavkajo delavci v tobačni tovarni Tekel; stavka je zelo ostra in se še zaostruje. Več tisoč delavcev je za uveljavitev svojih pravic začelo gladovno stavkati. Menijo, da jih turška vlada in turške oblasti hudo zatirajo. Ta vidik moramo upoštevati, saj je zaščita pravic delavcev in sindikatov neodtujljiva sestavina demokracije. Sindikati, pa tudi manjšine v Turčiji pričakujejo jasno in nedvoumno mnenje naše zbornice.
Sari Essayah
(FI) Gospa predsednica, komisar Rehn, v prejšnji Komisiji ste imeli zelo zahteven resor, pa tudi v novi vlogi vam ne bo prav lahko.
Razvoj demokracije v Turčiji v zadnjem času doživlja zastoje, kurdsko vprašanje pa ni edini zaskrbljujoči element. Izboljšati se mora tudi položaj žensk in otrok, zlasti na podeželju. Turčija že vsa leta menca pri zaščiti pravic verskih manjšin, kakršni sta alavitska in krščanska.
Položaj patriarhije je bil že omenjen. Pravoslavni verniki trpijo diskriminacijo in v Turčiji jih je do danes ostalo morda le še kakih 3000. Popolnoma nerazumljiva je zakonska določba, po kateri morajo biti pravoslavni duhovniki, škofje in patriarhi turški državljani. Patriarh je poglavar svetovne cerkve, torej je lahko izvoljen iz katere koli nacionalne cerkve. Podobno mora država zajamčiti zaščito cerkvene lastnine, nezakonito zaseženo imetje pa mora vrniti. V naši zbornici zbiramo podpise pod pisno izjavo v prid odprtju semenišča Halki. Zadnji podpisnik tega poziva k odprtju semenišča Halki je bil predsednik Batack Obama.
Če bi Turčija tako zavarovala človekove pravice pripadnikov krščanske manjšine, bi postala svetal zgled drugim muslimanskim državam in tudi njih spodbudila k enaki zaščiti pravic kristjanov, kot jo zagotavljajo krščanske države svojim muslimanskim manjšinam.
Komisar, v tej zbornici pogosto slišimo vprašanje, ali je Turčija že pripravljena na pridružitev EU. Prepričana sem, da bi se EU morala odkrito vprašati tudi, ali je sama pripravljena na sprejem Turčije v članstvo. Rekli ste, da je potovanje prav tako pomembno kot cilj poti. Ne smemo pozabiti, da je razvoj demokracije v Turčiji bolj kot za EU pomemben za turške državljane. Zato velja potovanje nadaljevati, čeprav si nismo povsem enotni glede cilja.
Emine Bozkurt
(NL) Gospa predsednica, turška vlada je sprožila pobudo za demokratizacijo države in okrepitev kurdskih kulturnih pravic. To je bil pogumen korak v pravi smeri. Prepovedovanje političnih strank pa pomeni velik korak nazaj. Demokratična pravna država mora dopuščati demokratično razpravo in omogočati sodelovanje v razpravi vsem državljanom. Prepoved Stranke demokratične družbe (DTP) ni obet za uspeh omenjene demokratične pobude. Pred osemnajstimi meseci je enaki usodi za las ušla tudi danes vladajoča Stranka za pravičnost in razvoj (AKP). Pričakujem od Turčije, da bo svojo ustavo čim prej uskladila z merili Beneške komisije in tako preprečila nadaljnje prepovedi političnih strank. Za to se morajo zavzeti vse stranke, saj lahko vsako od njih doleti podobna usoda. Poleg tega mora Turčija uvesti strankarski sistem, ki bo bolje predstavljal vse turško ljudstvo. To lahko dosežejo le s korenitim znižanjem desetodstotnega volilnega praga. Zlorabo prepovedi političnih strank kot vzvoda v politični igri bi morali preprečiti. Turčija se bo morala podati v to smer, ob podpori EU, nemudoma in brez oklevanja. Preostane mi samo še zahvala komisarju Rehnu za njegovo sijajno sodelovanje. Želim mu obilo uspeha na njegovem novem položaju.
Olle Schmidt
(SV) Širjenje omogoča Evropski uniji uveljavljati temeljne vrednote, kakršne so človekove pravice, na vsej naši celini, in vzpostavljati pogoje za pravno državo z neodvisnim sodstvom ter zakonodajno oblastjo ter za učinkovito tržno demokracijo - v prid stabilnosti in miru v Evropi.
Ta razvoj moramo nadaljevati. Zato mora biti Turčija dobrodošla novinka v okrilju EU. Mnogo preveč članov našega parlamenta in ljudi v vladah držav EU išče poti, kako se izmuzniti obljubam, ki smo jih dali Turčiji kot kandidatki. To je nečastno in povzroča negotovost ne le v Turčiji, pač pa tudi pri drugih državah kandidatkah. Seveda se Turčija ne more pridružiti EU, dokler ne bo izpolnila predpisanih meril. EU mora predpisati stroga merila, obenem pa podpirati državo, da jih lahko tudi izpolni.
Slišali smo že, da je Turčija dosegla določen napredek, žal pa stanje še daleč ni jasno. Še vedno ugotavljamo velike pomanjkljivosti. Odločitev ustavnega sodišča o prepovedi največje kurdske stranke je seveda nesprejemljiva in onemogoča članstvo.
Rad pa bi odprl še eno vprašanje v zvezi s turškim članstvom. Mislim, da se ga je danski kolega poslanec že dotaknil. Prejšnji teden je švedski radio poročal o reviziji, ki je odkrila resne pomanjkljivosti pri porabi finančnih sredstev EU v Turčiji. Denar ne pride do tistih, ki ga potrebujejo najbolj. Kritika je letela tudi na neustrezno spremljanje in na to, da podeželsko prebivalstvo - manjšine, med njimi Kurdi in Asirci - ni deležno finančne pomoči EU. Tudi ženske ne uživajo pravične obravnave. Pravila za zahtevke za sredstva za projekte so zapletena in težko razumljiva. S kolegom poslancem, gospodom Färmom, sva prisola komisarja Rehna, naj kot komisar za širitev zadevo razišče še pred iztekom mandata. Pričakujeva hiter odziv. Na koncu bi se rad zahvalil gospodu Rehnu za odlično delo na položaju komisarja za širitev in mu zaželel veliko sreč ena novem delovnem mestu.
Frieda Brepoels
(NL) Gospa predsednica, demokratično odpiranje, ki ga je napovedala turška vlada, se je izrodilo v zanikanje demokracije. Prepoved Stranke demokratične družbe (DTP) je kurdskemu prebivalstvu izničila, torej odrekla, svobodo izražanja, združevanja in političnega delovanja, kot že neštetokrat doslej. Pomanjkanje demokracije, osrednja vloga vojske in policije, izjemno visok 10-odstotni volilni prag, izogibanje reformam ustave in zakonodaje o političnih strankah, preganjanje in zapiranje kurdskih politikov in aktivistov - vsi znaki kažejo, da Ankara očitno ne zmore zrelo urediti pravic manjšin. Vsakič, ko Turčija odpre vrata demokraciji, zaloputne kaka druga vrata. Ne vem, ali to sploh lahko še imenujemo demokratično odpiranje. Zanima me komisarjevo mnenje o tej zadevi, pa tudi, ali je pripravljen sodelovati s turško vlado pri oblikovanju časovnega načrta vrste bistvenih reform v skladu z evropskimi merili.
Nikolaos Chountis
(EL) Gospa predsednica, gospod López Garrido, komisar, ob vaših nocojšnjih izjavah sem dobil vtis, da ste pripravljeni gladko zanemariti dejstvo, da je turško ustavno sodišče svojo najnovejšo odločitev o izobčenju pro-kurdske stranke sprejelo ne nekaj ure pred odločitvijo Sveta za splošne zadeve in sklepom vrha, ki je v bistvu prižgal zeleno luč Turčiji na poti v Evropo, v času, ko ta država krši človekove pravice in demokratične svoboščine, ne spoštuje mednarodnega prava in zavrača priznanje Republike Ciper. Ali ne dojamete, da s takim stalnim popuščanjem Turčije ni mogoče spraviti k pameti, pač jo še opogumljamo? Dejstvo je, da turška ustava povzroča nestabilnost, ne jamči verskih in političnih svoboščin in služi kot alibi za vladne posege.
Vprašanje je: kakšne ukrepe boste sprejeli za zaščito pravic kurdskih državljanov? In še pomembneje: ali bomo nazadnje vendarle zahtevali temeljne ustavne reforme, ki bodo v Turčiji vzpostavile institucionalni okvir zaščite teh svoboščin in pravic, ki je merilo za odprtje poti k pristopu.
Róża, Gräfin von Thun Und Hohenstein
(PL) Gospa predsednica, obljuba članstva v Evropski uniji je dolgo časa uspešno delovala kot gonilna sila demokratičnih sprememb v Turčiji. Po letu 2005 pa je podpora pristopu k Uniji v Turčiji padla s 70 % na pičlih 42 %. V takih okoliščinah je za nadaljnji demokratični proces v Turčiji zares potrebno boljše sodelovanje z Evropsko unijo.
V Turčiji so dosegli veliko - o tem so že govorili kolegi poslanci - in to zasluži naše priznanje, ostajajo pa še področja, ki terjajo našo posebej pazljivo obravnavo. Eno vprašanje, ki je bilo že omenjeno, je vprašanje svobode tiska in elektronskih medijev. OVSE na primer poroča, da Turčija cenzurira 3700 internetnih strani. Drugo pomembno vprašanje so možnosti sodelovanja žensk v javnem življenju. Turška ustava prepoveduje ženskam v tradicionalnih naglavnih ogrinjalih vstop v univerzitetne prostore, kljub temu, da so ogrinjala tradicionalna noša več kot 70 % žensk. Bitka med sekularizmom in demokracijo je v Turčiji resničen izziv.
Naj omenim še Kurde, oziroma priznanje Kurdov kot narodnostne manjšine. Rešitve, ki jih predlaga turška vlada, niso zadovoljive. Res je, da so začeli priznavati kurdski jezik, 42. člen turške ustave pa še vedno prepoveduje učenje kurdskega jezika kot maternega jezika v izobraževalnih ustanovah.
Treba je vztrajno krepiti sodelovanje tako s parlamentom kot z vlado, obenem pa moramo podpirati tudi nevladne organizacije, družbena gibanja in nosilce lokalne samouprave v Turčiji. Okrepiti moramo sodelovanje med institucijami, ne smemo pa pozabiti, da se, kar zadeva razvoj demokracije, stiki med navadnimi državljani tisti, ki zares spreminjajo zadeve na bolje.
Arlene McCarthy
Gospa predsednica, žal se moram pridružiti kolegom, ki ocenjujejo odločitev ustavnega sodišča, da prepove DTP, kot hud korak nazaj v turških prizadevanjih za demokratizacijo, ob vsem pohvalnem napredku, ki so ga prinesle demokratične pobude v zadnjem času.
Zakon, na osnovi katerega so prepovedali DTP, so od leta 1982 uporabili - kot so kolegi že povedali - že za prepoved okoli 27 strank, vemo pa, da so politične stranke izraz volje državljanov. So življenjska sila vsake demokracije, zato je že skrajni čas, da se z reformo zakonodaje odpravi praksa prepovedovanja političnih strank.
Na drugi strani pa morajo v demokraciji vse politične stranke in vsi kandidati za voljene funkcije spoštovati temeljna načela demokracije in pravne države in si morajo prizadevati za dosego političnih ciljev izključno z miroljubnimi sredstvi. Med svojim odraščanjem v Severni Irski sem videla vse preveč ljudi pohabljenih ali celo umorjenih pri uveljavljanju političnih ciljev. V demokraciji se politika uveljavlja prek volilne skrinjice, ne pa s kroglami ali bombami.
Zato se pridružujem pozivom kolegov turškemu ministrskemu predsedniku in vladik uveljavitvi demokracije, reformam ustave in premočrtnem vztrajanju na poti k članstvu Turčije v EU, ki ga jaz osebno, naša politična stranka in vlada s ponosom podpiramo.
Charalampos Angourakis
(EL) Gospa predsednica, nasprotja med zagovorniki polne vključitve Turčije in zagovorniki posebnega odnosa med Turčijo in Evropsko unijo ponazarjajo notranje spopade imperialističnih silnic znotraj Evropske unije in našo tekmo z ZDA ter drugimi velikimi silami.
Poročila o napredku Turčije Evropskemu parlamentu so odraz razmerja sil v teh spopadih. Nimajo nikakršne zveze s surovim izkoriščanjem, zatiranjem in preganjanjem, ki jih trpijo delavci v Turčiji. Sindikalisti so žrtve pregona in lažnih sodnih procesov. Politični umori in nasilje organov pregona so stalnica. Politične stranke ukinjajo izključno in preprosto zato, ker izražajo želje kurdskega prebivalstva. Izvoljene predstavnike množično zapirajo. Turčija še vedno odreka temeljne pravice Kurdom in drugim manjšinam. Nezakonito zaseda 40 % Republike Ciper in onemogoča kakršno koli rešitev tega problema. Grozi Grčiji z vojno in zastavlja vedno nove ozemeljske zahteve.
Ob vsem tem pa Evropska unija Turčijo hvali, ker to terjajo Nato in evropske multinacionalke, ki se pripravljajo na naložbe v plinovod Nabucco ter ščitijo svoje gospodarske in geostrateške interese v tej državi in na Bližnjem vzhodu na splošno.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Gospa predsednica, podpiram turško članstvo v Evropski uniji, rad pa bi izrazil svojo obsodbo decembrske odločitve turškega ustavnega sodišča o prepovedi stranke DTP. To odločitev so utemeljili z domnevnimi povezavami stranke s teroristično organizacijo PKK. Zavedam se, da nam je v današnjih časih varnost na prvem mestu, državljanske svoboščine pa vendarle ne bi smele trpeti zaradi nje. Znano nam je, da je omenjena stranka zastopala kurdske interese v turškem parlamentu od leta 2007. Čeprav je bilo 20-glavo zastopstvo le simbolično, je v zadnjih letih pomenilo pomembno pričevanje o začetku urejanja kurdskega vprašanja v Turčiji. Prisotnost DTP v parlamentu ni pomenila nikakršne nevarnosti, bila pa je potreben pogoj politične stabilnosti. Po mojem mnenju pa ni razlogov za skrb glede stabilnosti, saj je spor s Kurdi že zelo star, pa ni še nikoli doslej povzročil resnih pretresov v Turčiji. Menim in verjamem, da tudi zdaj ne bo prišlo do tega.
Vlada je doslej napravila veliko dobrega in težko bi govorili o gonji proti Kurdom. Je pa hud udarec doživel turško-kurdski mirovni proces. Prepoved delovanja politične stranke je značilna politikantska spletka. Odločitev sodišča ne pomeni samo nazadovanja turško-kurdskih odnosov za več let nazaj, pač pa tudi nazadovanje celotnega demokratičnega procesa.
Inés Ayala Sender
(ES) Tudi jaz bi rada nekaj besed posvetila protislovnemu položaju, v katerega nas je spravila naša vztrajna podpora včlanitvi Turčije, ker Turčijo potrebujemo v Evropski uniji iz vrste razlogov. Danes smo v kočljivem položaju, saj je nekaj tednov nazaj Evropski parlament izrazil svojo podporo in zadovoljstvo nad napredkom v odnosih med Turčijo in kurdsko skupnostjo, danes pa izražamo svoje presenečenje nad prepovedjo glavne kurdske stranke v Turčiji, ki seveda ponovno odpira resna vprašanja.
V tem smislu bi rada seveda nujno pozvala Parlament in Evropsko unijo, ter zahtevala od Komisije, naj obnovijo oziroma še okrepijo svoje delo na področju presoje področij, ki so pogoj za članstvo, kjer lahko ugotavljamo vedno širše soglasje med našimi strankami, to pa bi moralo privesti do zahteve turški vladi, naj ustrezno uredi zadevo v zvezi s kurdsko politično stranko DTP.
Theodor Dumitru Stolojan
(RO) Sem vnet zagovornik turškega pristopa k Evropski uniji. Soglašam z odločnimi stališči, ki smo jih slišali v naši zbornici v zvezi s spoštovanjem človekovih pravic v Turčiji. Rad pa bi tudi izrazil upanje, da bomo enako odločno podprli tudi prizadevanja Turčije v okviru približevanja Evropski uniji.
Pozdravljam stališče španskega predsedstva, ki želi nadaljevati z odpiranjem poglavij v pogajanjih s Turčijo.
Naj povem tudi to, da sem lani obiskal Turčijo kot član delegacije Evropskega parlamenta pri skupnem parlamentarnem odboru EU-Turčija, kar je bil moj drugi obisk po 20 letih, in napredek turške družbe v tem času je izjemen.
Antigoni Papadopoulou
(EL) Gospa predsednica, dolgoletnemu nasilju in terorizmu v Turčiji še ni videti konca. Kurdi, Alaviti, nemuslimanske manjšine, sindikalisti, ekumenski patriarhat, Armenci, Ciprčani, zaporniki, organi lokalne uprave, homoseksualci, ženske, kurdske politične stranke in javna občila lahko povedo veliko, če si le drznejo prekiniti svoj molk.
Kljub reformam in napredku v Turčiji številni zakoni v praksi še zdaj niso uveljavljeni. Mračnjaštvo in kršenje človekovih pravic sta na področjih svobode tiska, enakosti spolov, svobode izražanja in pravic manjšin zelo otipljiva. Prav zato je Evropsko sodišče za človekove pravice Turčijo že obsodilo v več procesih, ki so jih sprožili turški državljani in manjšine zaradi kršenja pravice do življenja, nehumanega in ponižujočega ravnanja ter še vrste drugih kršitev turških oblasti.
Prepričana sem, da lahko Evropska unija odigra vlogo katalizatorja v demokratičnem procesu v Turčiji, če bo le zahtevala polno uveljavitev evropskega pravnega reda, brez odstopanj, brez sebične preračunljivosti in brez zatekanja k dvojnim mreilom. Z dobrikanjem Turčiji in odpiranjem novih poglavij, gospod Rehn, ne prispevate k demokratičnemu procesu v Turčiji, pač pa k ohranjanju neodgovornosti in politične nemoralnosti te države.
Bogusław Sonik
(PL) Gospa predsednica, ob vsem napredku, ki ga je dosegla Turčija na poti k pristopu, je demokratični proces v tej državi še daleč od ciljev. V resoluciji, ki jo je sprejel Evropski parlament lansko leto, je izrazil zaskrbljenost nad razmerami v Turčiji, kar zadeva svobodo govora, pa tudi obžalovanje zaradi zelo omejenega napredka na področju svobode veroizpovedi. Parlament je takrat vztrajal, in še vedno vztraja, da mora turška vlada vzpostaviti pravni okvir v skladu z Evropsko konvencijo o varstvu človekovih pravic, ki bo omogočil nemuslimanskim skupnostim in Alavitom delovanje brez neutemeljenih omejitev.
Takoj po sprejemu omenjene resolucije decembra 2009 je v Uniji povzročila resno zaskrbljenost odločitev turškega ustavnega sodišča, da prepove Stranko demokratične družbe, DTP, ki je imela 21 poslancev v turškem parlamentu. Pretveza za tako odločitev so bile domnevne povezave stranke s kurdskim gibanjem PKK.
Franz Obermayr
(DE) Gospa predsednica, sodba turškega ustavnega sodišča, ki prepoveduje kurdsko stranko zaradi kršenja ustave, je jasen znak, da je turška notranja politika daleč od demokracije, kakor jo razumemo v Evropi. Poleg tega jasno postavlja na laž zelo olepšano poročilo o napredku Ahtisaarijeve komisije.
Istanbul je resda že od nekdaj znan po razsvetljenem, evropsko usmerjenem, izobraženem prebivalstvu, vendar niti to niti nedvomno sijajne prireditve v Istanbulu kot kulturni prestolnici 2010 na žalost ne velja za državo kot celoto. Soočiti se moramo s stvarnostjo. Vsakdo, ki prepoveduje politične stranke manjšin, češ da so v nasprotju z ustavo, pač tepta evropske vrednote. Tega našega stalnega sprenevedanja in preobračanja pač ne razumem, vsekakor pa nam ne bo pridobilo ugleda ali napravilo ugodnega vtisa na naše turške partnerje v dialogu.
Zato ustavimo pogajanja! Ustavite tudi to predpristopno finančno pomoč, saj tisti, ki meni, da za moralno ravnanje zasluži plačilo, zaradi takega plačila pač ne bo spremenil prepričanja.
Anna Záborská
(SK) Demokracija potrebuje razmere, ki jih ne more iz nič ustvariti sama. To velja za naše države članice, pa tudi za demokracijo v Turčiji. Problemov je več, omenila pa bom samo enega.
Republika Turčija sicer spoštuje svobodo verskih obredov, vendar na področju svobode veroizpovedi v zadnjih letih ni dosegla kaj veliko napredka. Svobodo veroizpovedi sicer uradno priznava, v praksi pa jo omejuje, na primer pri izbiri prostorov za verske obrede. Obžaluje, da se EU ne odloči temeljito pretresti to vprašanje. V najnovejšem poročilu o napredku, ki obsega sto osemdeset strani, je ta problem omenjen samo na dveh straneh. Ni pa v poročilu omembe omejevanja samostojnega upravljanja verskih skupnosti, ne le na administrativni in ekonomski ravni, pač pa tudi na pastoralni in duhovniški ravni.
Glede na to, da Svet evropskih škofovskih konferenc že dalj časa poroča o stalnih kršitvah svobode veroizpovedi v Turčiji, bi morala Evropska unija dosledno vztrajati pri spoštovanju človekovih pravic tudi na ravni svobode veroizpovedi.
Ismail Ertug
(DE) Gospa predsednica, gospe in gospodje, Turčija je kajpada tema, ki buri čustva, to je povsem jasno. Pri obravnavi te teme pa morali vedno upoštevati eno stvar, ki je bila tudi danes že večkrat omenjena, in sicer: prepoved politične stranke je sicer popolnoma nesprejemljiva, vendar prepovedi ni izrekla vlada, pač pa sodstvo. Če hočemo biti pravični in pošteni, moramo tu potegniti ločnico.
Vendar nisem nameraval govoriti o tem. Kot Evropejci se moramo vprašati, kam smo dejansko namenjeni. Kot globalni akter ne želimo širiti le gospodarskih - to bi rad poudaril kot socialdemokrat - pač pa tudi politične vrednote, ne le po Evropi, pač pa tudi čez meje Evrope v svet, zato v bistvu potrebujemo tudi Turčijo. To bo za nas tudi priložnost za dosledno in odločno ravnanje s Turčijo, kar je natanko to, kar je potrebno. Samo tako nam bo uspelo spraviti demokratični proces v tek in uresničiti naše splošne cilje.
Diego López Garrido
predsedujoči Svetu. - (ES) Svet bo na področju, ki ga imenujemo odnosi med Evropsko unijo in Turčijo, deloval v smeri pristopnega procesa na naslednji način:
Prvič, menimo, da je treba Turčiji zagotavljati evropsko perspektivo. Ocenjujemo, da bo morebitni vstop Turčije v Evropsko unijo pomenil okrepitev Evropske unije, ne njene oslabitve. Zato bo ta proces koristen za obe strani.
Drugič, pogajanja: Kot je poudaril gospod Obiols, so pogajanja nedvomno lahko orodje za pospeševanje procesov in notranjih reform v Turčiji. To se je že tudi neizpodbitno izkazalo. Pogajanja so strateški pripomoček in jih je treba podpirati, kot je orisal komisar Olli Rehn v svojem govoru.
Tretjič, zelo jasno sporočilo Turčiji. Turčiji morajo biti naša stališča povsem jasna. Tak pristop uživa podporo ne le gospe Oomen-Ruijten, avtorice predloga resolucije, ki je po mojem mnenju zelo širokopotezen, temeljit in podroben predlog ter odlična osnova za nadaljnje delo, ampak tudi številnih drugih udeležencev nocojšnje razprave: za jasno sporočilo Turčiji se zavzemajo gospa Corazza, gospa Ludford, gospa Keller, gospod Zahradil in vrsta drugih govornikov.
Turčija je država, ki bo po izpolnitvi københavnskih pogojev lahko vstopila v Evropsko unijo in tudi mora vstopiti vanjo.
Zaenkrat pa Turčija teh meril še ne izpolnjuje; pri tem gre za dva bistvena vidika, demokracijo in človekove pravice, ki sta tudi v središču analiz možnosti za turško članstvo v Evropski uniji v prihodnosti. Kar zadeva človekove pravice, so nekatere med njimi oziroma nekatere njihove razsežnosti temeljni elementi opredelitve demokracije po načelih, ki jim pravimo københavnska merila.
Pri tem moramo upoštevati vrsto elementov: delovanje sodstva, enakost moških in žensk, mučenje in zlorabe, svobodo izražanja, spoštovanje manjšin in pluralizem. Pri vseh teh elementih smo danes potrdili nedvomen napredek, obenem pa lahko ugotavljamo tudi pomanjkljivosti ali celo primere nazadovanja. Takšno je stanje. Odvisno je od tega, kako gledamo na stvari. Kozarec je lahko napol poln ali napol prazen. Zato menim, da se je treba v odnosih med Evropsko unijo in Turčijo osredotočiti na naštete elemente.
Mislim, da je proces približevanja Turčije in evropske unije povsem mogoč, izvedljiv proces. Zato je ta proces odprt in Turčija ima status države kandidatke. Proces je nujen, seveda pa mora teči čim hitreje. Vloga Evropskega parlamenta v tem procesu je ključnega pomena. Parlament mora imeti osrednjo vlogo pri oblikovanju, analizah, ocenjevanju in utrjevanju procesa, za katerega si vsi želimo, da bi tekel čim hitreje.
Olli Rehn
član Komisije. - Gospa predsednica, z veseljem bom še zadnjič spregovoril o Turčiji.
Zahvaljujem se vam za nocojšnjo zelo vsebinsko in umestno razpravo. Pravzaprav sem se glede Turčije poslovil od vas že decembra ali celo novembra. Besed slovesa zato ne bom ponavljal. Upam, da mi v tej zbornici ne bo treba izrekati še kakšnih besed slovesa v zvezi s Turčijo in da se bomo lahko v prihodnje posvetili reševanju pomembnih gospodarskih in drugih izzivov, s katerimi se sooča Evropska unija.
To priložnost bi rad izkoristil tudi za zahvalo španskemu predsedstvu in španskemu ministrskemu predsedniku Zapateru za zagon Zavezništva civilizacij, ki je izredno pomembna pobuda. Naj povem, da sem se vanj tudi osebno pripravljen vključiti. Zavezništvo je pomembno tudi za odnose EU-Turčija.
Današnja razprava je bila posvečena predvsem prepovedi politične stranke in tako je prav. Turčija mora nujno reformirati svojo zakonodajo in celotno ustavnopravno ureditev delovanja političnih strank v skladu s priporočilo Beneške komisije.
Gospod van Baalen in gospod Schmidt sta odprla vprašanje poročila Računskega sodišča o Turčiji. Lahko povem, da se ugotovitve Komisije, ugotovitve DG za širitev, ujemajo s poročilom in njegovimi predlogi, kako pretvoriti našo finančno pomoč v bolj strateški večletni instrument, bolj povezan s potrebami, ki izvirajo iz našega programa političnih reform, v konkretnem primeru, v Turčiji.
Delo na tem področju je v teku, vključno z oblikovanjem povsem novih smernic za pripravo naših dokumentov za načrtovanje na večletni osnovi in prehod s projektnega na sektorsko oblikovanje programov. Ta novi pristop vključuje tudi večji poudarek na razvoj sektorskih strategij v samih državah prejemnicah pomoči, kar naj bi tudi olajšalo Komisiji in turškim oblastem skupno ugotavljanje prednostnih nalog politik.
Z veseljem vam bom posredoval daljši in bolj poglobljen odgovor na vaše vprašanje, če mi le čim prej pošljete pismo, da vam bom odgovor lahko pripravil še v mandatu sedanje Komisije.
Mislim, da mora razprava poleg prepovedi političnih strank zajeti tudi druge, širše vidike demokratične preobrazbe. Nocojšnja razprava je bila taka in rad bi samo še izpostavil tri točke, ki po mojem mnenju pomenijo naše najpomembnejše naslednje korake.
V zadnjih petih letih smo bili priče izjemni demokratični preobrazbi Turčije. Danes je to povsem drugačna država kot na primer pred petimi leti. Seveda pa kozarec še ni poln in Turčijo čaka še veliko pomembnih reform.
Prva in najpomembnejša med njimi zadeva državljanske pravice in temeljne svoboščine. Turško ravnanje na področju svobode izražanja ni skladno z merili EU. Številni ustvarjalci in novinarji se še vedno lahko bojijo pregona in obsodbe zaradi svojega dela. Skrajni čas je, da Turčija sproži potrebne reforme zakonodaje, da bo ta problem lahko odložila v zgodovino in ne bo več metal sence na njeno prihodnost. To je temeljni pogoj za razvoj odprte in demokratične družbe, pa tudi za nadaljnje reševanje občutljivih vprašanj, kakršna so vprašanja Armencev, Kurdov ali Cipra.
Drugič, v zadnjem letu smo lahko zaznali pomembne spremembe na področju odnosov med civilno in vojaško sfero. Preiskava zadeve Ergenekon, ki je trenutno v teku, je za demokratični proces v Turčiji ključnega pomena, in turški državljani si zaslužijo, da bi se ta preiskava tudi zaključila, ter upravičeno pričakujejo, da bo država storila vse potrebno za pošteno sojenje vsem obtožencem.
Tretjič, zadnja, a ne najmanj pomembna točka, prave demokracije ni mogoče doseči, če polovica prebivalstva - ženske - ni niti približno ustrezno zastopana v politiki, niti na državni niti na lokalni ravni. Turške ženske in NVO si vztrajno prizadevajo premakniti zadeve, kar je tudi prav, in mi smo njihov zaveznik pri tem. Ustanovitev posebne komisije za enakost spolov je pri tem pomemben korak in upam, da bo prispeval k znatno boljši politični zastopanosti žensk na vseh ravneh turške družbe.
Naj povzamem: Proces turškega pristopa k EU zna biti dolga in včasih ovinkasta pot, nikakor pa ne bi smeli izgubiti izpred oči temeljnega cilja, demokratične preobrazbe te države. To je temeljni interes ne le Turčije, pač pa tudi Evropske unije, cilj pa bomo najuspešneje dosegli s pravičnim, obenem pa doslednim ravnanjem s Turčijo, kar bo ohranilo našo verodostojnost in motivacijsko moč pogojevanja v smer reform za uveljavitev temeljnih svoboščin v Turčiji. Pri teh zahtevnih naporih tudi v prihodnje računam na vašo trdno podporo. Ta bo nujna za končni uspeh celotnega projekta.
Predsednica
Razprava je zaključena.
Pisne izjave (člen 149)
Kristiina Ojuland  
v pisni obliki. - (ET) Gospa predsednica, poročilo o napredku v Turčiji, ki ga je sestavila Komisija leta 2009, ugotavlja, da je izvedba ustavne reforme pomemben pogoj za nadaljevanje demokratičnega procesa. Poročilo ugotavlja, da kljub jasni javni podpori vladi in kljub zanesljivi parlamentarni večini dosedanji napredek pri izvajanju politične in ustavne reforme ni zadovoljiv, saj strankam ne uspe najti skupnega jezika. Podobno kot v vsaki demokratični državi stališča turških političnih strank odražajo želje njihovih volivcev. Ne smemo pozabiti, da v demokratični družbi stranke odgovarjajo predvsem svojim volivcem, zato mora v Turčiji Evropska unija posvetiti svojo pozornost dogajanjem na ravni navadnih ljudi. Zelo previdno moramo odmerjati svoj didaktični pristop pri usmerjanju demokratičnega procesa v Turčiji. Za uspešno izvedbo želenih reform bo potrebna podpora javnosti, ta pa je pogojena z višjo ravnijo splošne osveščenosti javnosti, pa tudi z uspešnim širjenjem zavesti o pomenu in razlogih za reforme. Reforme od zgoraj navzdol, ki potekajo zdaj, ne bodo prinesle želenih rezultatov, dokler ne bo odpravljen občutek javnosti, da lahko reforme ogrozijo notranjo stabilnost Turčije. Pritisk na turško vlado, naj pospeši reforme, za katere pa nima zadostne podpore javnosti, bi lahko nehote celo spodbudil razcvet separatizma ali verskih sovražnosti. Upam, da bodo Svet, Komisija in turška vlada usmerili svoje napore v sprejem ukrepov, ki bodo omogočili turškemu ljudstvu mnogo močnejšo vključitev v demokratični proces, kot smo jo ugotavljali doslej, kar bo ustvarilo plodna tla za izvedbo reform, potrebnih za pristop na podlagi izpolnitve københavniskih meril.
Pavel Poc  
Namen predpristopnih pogajanj z državo kandidatk bi moral biti pristop te države k Evropski uniji. V primeru Turčije pa so zadeve mnogo bolj zapletene. Predpristopna pogajanja so odprta že od 3. oktobra 2005. Poleg samega pristopa države bi morali cilji pogajanj vključevati tudi spodbujanje demokracije in svobode ter zaščito državljanskih in človekovih pravic v Turčiji. Tega cilja ni mogoče doseči s sprejemanjem političnih deklaracij, pač pa z zakonodajnimi spremembami v okviru usklajevanja s pravnim redom Evropske unije, predvsem pa z uveljavitvijo politične in družbene prakse po zgledu na države članice. Argumenti proti pristopu, ki temeljijo na ločnici med "evropskimi državami" in "islamskimi državami", so prazni in napačni. Ni mogoče zanikati turške zgodovinske povezanosti z Evropo. Turčija je že zdaj članica Sveta Evrope in Organizacije za varnost in sodelovanje v Evropi. Pri ocenjevanju države kandidatke nimamo na voljo nikakršnega čudodelnega metra. Zato morajo biti izključna in odločilna merila za pristop Turčije k Evropski uniji spoštovanje načel pravne države, zakonodajna potrditev državljanskih svoboščin in pravic manjšin ter spoštovanje vseh držav članic Evropske unije.
Renate Sommer  
v pisni obliki. - (DE) Prav je, da Evropski parlament vsaj odpira vprašanje demokratičnega procesa v Turčiji. Komisija in Svet načeloma vse preveč rada olepšujeta stanje - ne glede na to, kako dramatično je v resnici. Temu pravita "mehka moč". Kam pa nas je ta "mehka moč" v resnici pripeljala? Očitno je, da je Turčija od odprtja pristopnih pogajanj napravila znatno več korakov nazaj kot korakov v pravo smer. Ravnokar so prepovedali še eno stranko. Ob tem pa spremljamo stalno hudo omejevanje državljanskih svoboščin, zatiranje verskih manjšin, ki meji že na njihov izgon ali fizično uničenje, kratenje pravice do obveščenosti in svobode tiska, poskuse izničevanja opozicije in neodvisnih sindikatov, pa še bi lahko naštevali. "Pacta sunt servanda" - to vodilo poudarjamo v zvezi s Turčijo ob vsaki priložnosti, in prav je tako. Velja pa tudi za Turčijo! Z vključitvijo v pristopna pogajanja je Turčija z Evropsko unijo sklenila sporazum, da bo izpolnila københavnska merila. Če se bo temu še naprej upirala, se bo morala na določeni točki vprašati, ali sploh želi postati del Evrope. Pristaši "mehkega" pristopa v Komisiji, predsedstvu Sveta in Svetu bi morali končno začeti delovati dosledno, ne pa nadaljevati z odpiranjem vedno novih poglavij pri pogajanjih.
