Strategiji EU o otrokovih pravicah naproti (razprava)
Predsednik
Naslednja točka je poročilo z naslovom Strategiji EU o otrokovih pravicah naproti, ki ga je v imenu odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve pripravila Roberta Angelilli.
Roberta Angelilli
poročevalka. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, najprej se zahvaljujem kolegom za koristno sodelovanje in zlasti gospodu Frattiniju, ki se je zavezal, da si bo od začetka svojega mandata prizadeval za varstvo otrokovih pravic.
To poročilo vsekakor ni izčrpno, vendar je po mojem mnenju dober začetek. Njegov namen je bil določiti temelje strategije za spodbujanje in varstvo pravic mladoletnikov v notranjih in zunanjih politikah Evropske unije ter podpreti prizadevanje držav članic na tem področju. Izhajali smo iz posebne narave pravic mladoletnikov, ki se popolnoma razlikujejo od bolj splošne kategorije temeljnih pravic, čeprav so njihov sestavni del.
Namen strategije je zlasti priznavanje otrokovih pravic, ki vključujejo pravico do družine, pravico do zdravstvene oskrbe, izobraževanja, socialnega vključevanja, vendar tudi pravico do zabave, pravico do igre in športa, skupaj s pravico do čistega in varnega okolja. Vsebinski namen je vzpostavitev družbe, ki je prilagojena otroku in v kateri se lahko počuti varen in v njej dejavno sodeluje.
Zato poročilo temelji na dveh glavnih domnevah: (1) dejavno sodelovanje otrok pri odločitvah, ki vplivajo nanje, (2) vključevanje v prevladujočo usmeritev, kar pomeni vključevanje otrokovih pravic v vse politike Evropske unije in njihovo spodbujanje. Na kratko povedano, pravice mladoletnikov morajo končno postati politična prednostna naloga v Evropi, glede na to, da je približno 30 % evropskih državljanov otrok in da lahko zanje še veliko naredimo, pri čemer lahko glede na zaskrbljujoče povečanje pedofilije in mrež za otroško pornografijo začnemo z bojem proti nasilju in zlorabam. Splošni cilj je prepoved vseh oblik nasilja, vključno s tako imenovanimi tradicionalnimi praksami, zločini iz časti in prisilnimi porokami. Pri tem ni dovolj, da poskrbimo le za to, da so nasilneži kaznovani, ampak moramo zagotoviti tudi strategijo preprečevanja, ki bo pomagala zlasti ogroženim otrokom.
Druga prednostna naloga je boj proti revščini otrok. Omeniti je treba, da tudi v Evropski uniji 19 % otrok živi pod pragom revščine, zato moramo določiti ukrepe pomoči, ki so namenjeni tudi podpori njihovim družinam. Potrebujemo predvsem ukrepe za romske otroke in otroke ulice, ki so pogosto prisiljeni beračiti, zato postanejo lahke žrtve izkoriščanja, trgovine in organiziranega kriminala.
Tretji temeljni vidik strategije je zagotavljanje izobraževanja in usposabljanja vseh otrok, vključno z najrevnejšimi in najbolj prikrajšanimi otroki. Potrebujemo tudi ukrepe za otroke z manjšimi sposobnostmi, da se prepreči kakršna koli oblika diskriminacije. Vsi v tem parlamentu to temo dobro poznamo, zato verjetno ni treba našteti vseh resnih težav, ki jih je treba rešiti: od trženja nasilnih videoigric do pogostejših mednarodnih ugrabitev mladoletnikov, birokracije, ki otežuje mednarodne posvojitve, tragedije otrok vojakov, dela otrok, nezmožnosti registracije otrokovega rojstva, zastrašujočega števila izginulih otrok, o katerih ni več novic. In še bi lahko naštevala.
V resnici moramo uporabiti ustrezne instrumente in hitro zagotoviti informacije za izmenjavo izkušenj in dobre prakse, poleg tega moramo ustvariti sinergijo med sorodnimi zakonskimi in kazenskimi instrumenti ter tako konkretno in v dejanskem času reševati težave ter jih po možnosti uspešno preprečevati.
Naj končam z mislijo, da bomo s sprejetjem lizbonske pogodbe dobili nekaj več možnosti. Listina EU o temeljnih pravicah je zdaj del Pogodbe, vključno s členom 24, ki izrecno ureja otrokove pravice in zato pomeni pravno podlago za izvajanje strategije. Zdaj se mora Parlament takoj posvetiti delu, čeprav to velja predvsem za države članice.
Franco Frattini
podpredsednik Komisije. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, lepo se zahvaljujem gospe Angelilli za to poročilo.
Od začetka mojega mandata so otrokove pravice nedvomno glavna prednostna naloga, glavna točka na mojem načrtu dela, zdaj pa je tudi sodelovanje s Parlamentom na tem področju prispevalo k določitvi političnih smernic, ki bodo rezultat tega poročila, za katerega upam, da ga bo sprejela velika večina, ter k določitvi usmeritve za nadaljnje delo, ki jo bo Komisija upoštevala, saj to poročilo ne vsebuje niti ene točke, s katero se ne bi strinjal. V poročilu so določene horizontalne pobude, ki zajemajo veliko politik, njihov skupni imenovalec pa je dejstvo, da so mladoletniki, torej otroci, središče naše družbe, zato je jasno, da potrebujejo našo največjo pozornost.
V naslednjih tednih bom skupaj z mojim osebjem preučil, kako posamezne točke iz poročila gospe Angelilli uresničiti s konkretnimi pobudami. Pravzaprav nekatere ukrepe že pripravljamo. Vključujejo predložitev sporočila, ki ste ga upoštevali in je bilo pripravljeno julija 2006, in sicer splošno sporočilo o evropski strategiji o otrokovih pravicah, ki ima popolnoma političen cilj, da te pravice postanejo politična prednostna naloga, kot je omenila gospa Angelilli.
Drugi ukrepi, ki jih pripravljamo, so vzpostavitev standardne telefonske linije za pomoč otrokom 116 000, ki bo v celotni Evropi enaka. Naj ob tej priložnosti pozovem veliko držav članic, ki tega ukrepa še niso izvedle, naj to storijo čim prej, pri tem pa seveda tega poziva ne namenjam Parlamentu, ampak vladam držav članic. Čeprav smo odločitev o tem sprejeli pred več kot enim letom, več kot polovica držav članic še vedno nima telefonske linije za pomoč, ki bi dejansko delovala, čeprav menim, da gre v tem primeru za odločitev, ki jo je možno uresničiti v precej kratkem času.
Oktobra lani smo s predsedstvom v Lizboni razpravljali o skupni ustanovitvi evropskega omrežja sistemov za zgodnje opozarjanje v primeru ugrabitve ali izginotja otrok. Kot veste, smo preučevali dober primer, ki ga predstavlja francoski sistem, preučevali smo, kako stvari delujejo v Belgiji, ugotovili smo, da takšne sisteme vzpostavljata ali sta jih pred kratkim že vzpostavili Portugalska in Grčija. Vendar je v zvezi s tem jasno, da ugrabitelji otrok ne upoštevajo meja, zato se sistemi zgodnjega opozarjanja ne smejo ustaviti na geografskih mejah.
Veliko smo se ukvarjali s kriminalom v internetu zoper otroke. Na konferenci strokovnjakov lani novembra smo dosegli pomembne rezultate glede vrste tehničnega sodelovanja, na podlagi katerega bi lahko povezali elektronske sisteme za preprečevanje spletne pedofilije in odzivanje nanjo. To je ena od najhujših groženj za otroke in, kot veste, lahko zdaj zaradi vključitve te grožnje med prednostne naloge Eurojusta in Europola v letu 2007 razbijemo veliko mednarodnih pedofilskih mrež, ki delujejo prek spleta.
Poleg tega smo lani novembra predložili poročilo, kar je ena od omenjenih točk, o napredku pri izvajanju okvirnega sklepa Sveta iz leta 2004 o boju proti spolnemu izkoriščanju otrok. Kot se morda spomnite, sem v njem opozoril, da okvirnega sklepa o spolnem izkoriščanju otrok iz leta 2004, torej izpred štirih let, preveč držav članic še vedno ni preneslo v svojo zakonodajo.
Nedvomno smo z evropskim forumom oblikovali uporaben instrument. Prva izkušnja z njim v Nemčiji med nemškim predsedovanjem je bila povezana zlasti z zlorabami v internetu in nasilnimi videoigricami. Naslednji evropski forum za otrokove pravice, ki bo potekal med slovenskim predsedstvom, bo obravnaval druga vprašanja, med drugim zlasti mednarodne posvojitve. Preučili bomo sedanje stanje in, kot je upala gospa Angelilli, tudi praktične načine, kako pozvati otroke in njihove predstavnike, da se dejavno udeležijo vseh srečanj evropskega foruma. Verjetno se strinjate, da je vprašanje povabila otrok, vključno s precej majhnimi otroki, da se udeležijo teh sestankov, občutljivo, vendar je bil ta cilj dogovorjen, zato se bomo temu predlogu Parlamenta pridružili tudi mi.
Pripravljamo posebno evropsko spletno stran za otroke, ki je napisana in predstavljena preprosto ter vsebuje na primer razlago, kako se zaščititi pred veliko vsakodnevnimi grožnjami za varnost otrok na miroljuben in umirjen način, poleg tega je razloženo, kako se recimo izognemo takšnim nevarnostim. Skoraj nič ni bilo rečenega o agenciji za temeljne pravice, pri čemer je v enem od mojih predlogov določeno, da otrokove pravice postanejo prednostno področje v okviru njenega večletnega programa.
Pred nami je še veliko dela. Gospa Angelilli je upravičeno omenila, da moramo upoštevati otroke priseljence. Ta vidik bomo posebej obravnavali v okviru evropske politike priseljevanja, saj so na splošno pri migracijskih tokovih otroci pogosto žrtve in najbolj ranljivi. Več pozornosti moramo nameniti potrebi po izvajanju evropskega akcijskega načrta za boj proti trgovini z ljudmi, pri čemer so poleg žensk najbolj izpostavljeni otroci, saj sta to dve najšibkejši kategoriji, ki sta pogosto žrtvi mednarodne trgovine z ljudmi. Preučiti moramo, kako financirati dejanske predloge in projekte v okviru evropskih programov.
Nov program Daphne in nov program za temeljne pravice nam lahko na primer pomagata zagotoviti tudi finančno pomoč za evropsko mrežo varuhov otrokovih pravic. Menim, da je ta mreža zelo pomembna, prav tako tudi nevladne organizacije na tem področju. Nov program, imenovan Daphne III, je prejel nova finančna sredstva in se lahko izkaže kot zelo uporaben instrument.
Na koncu izražam svojo veliko pripravljenost, da še naprej razvijamo to politično strategijo, da bi na področju, ki nam je zelo pri srcu, dosegli tudi zelo konkretne rezultate za naše državljane.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
poročevalka za mnenje odbora pravice žensk in enakost spolov. - (EL) Gospod predsednik, varstvo otrokovih pravic je bilo vedno upoštevano v notranjih in zunanjih politikah Evropske unije, vendar so bile te politike zaradi neobstoja pravne podlage nesistematične. Zato sta, gospod podpredsednik, Parlament in tudi civilna družba vaš predlog o pripravi strategije za varstvo otrokovih pravic sprejela z odobravanjem. Upamo, da se bo okrepila, ko bo začela veljati reformna pogodba, ki bo kot sestavni del vključevala listino o temeljnih pravicah, kot je omenila poročevalka gospa Angelillijeva, ki ji čestitam za sposobnost sinteze in predstavitev poročila.
Na podlagi celotnega in usklajenega pristopa k varstvu otrok na evropski ravni, med drugim zaradi veliko zanimivih predlogov Komisije, otroka ne smemo obravnavati kot žrtve, ampak kot nosilca pozitivnih pravic in obveznosti, ki mora odraščati v zdravem družinskem okolju, v katerem bo zagotovljeno izpolnjevanje njegovih materialnih in nematerialnih potreb.
Spoštovanje otrokovih pravic moramo krepiti z načrtovanjem evropskih ukrepov, vendar tudi s politično voljo držav članic, z ukrepi, ki bodo izpolnjevali temeljne potrebe otrok in jih varovali pred veliko grožnjami.
Odbor za pravice žensk in enakost spolov je v mnenju obravnaval zlasti vprašanje glede podpore materi in družini pri izpolnjevanju njihovih obveznosti. Pozvala sem k podpori ranljivim skupinam, in sicer otrokom, ki so ogroženi zaradi zlorabe, ker se ne izobražujejo, ker nimajo ustrezne zdravstvene oskrbe, pravilne prehrane in možnosti za razvoj in doseganje svojega potenciala.
Usklajevanje poklicnega življenja staršev z družinskim življenjem: to je neodtujljiva otrokova pravica, je tudi oblikovanje dragocenega kapitala in naložba v družbo prihodnosti. Pozitivne pravice otrok so pogosto kršene, in sicer v Evropski uniji in zunaj nje, in še vedno se pojavlja diskriminatorno ravnanje zaradi neenakosti spolov. Nekateri stereotipi glede spolov in dojemanje spolov marginalizirajo nekatere skupine otrok ter zlasti deklice in mlade matere. Zaščita žensk, zlasti med nosečnostjo in vzgojo otrok, mora postati nujnost, ki bo zagotavljala, da lahko otroci od samega začetka svojega življenja uresničujejo svoje temeljne pravice.
Irena Belohorská
Hvala, gospod predsednik, hkrati se zahvaljujem tudi gospe Angelilli za poročilo.
Pozdravljam dejstvo, da je slovensko predsedstvo kot eno svojih prednostnih nalog izbralo vprašanje otrok v oboroženih sporih, ki je bila tudi ena od mojih tem. Mnenje, ki sem ga pripravila v imenu odbora za zunanje zadeve, obravnava tudi potrebo po registraciji otrok ob rojstvu. Neregistrirani otroci so nevidni, zato so pogosto žrtve spolnih zlorab ali trgovine, v zaporih so zaprti skupaj z odraslimi in se uporabljajo kot aktivni borci v oboroženih silah, ker ni mogoče ugotoviti, ali so že odrasli ali ne. Rojstni list zagotavlja otroku ime in državljanstvo ter na primer dostop do zdravstvenega varstva. Vendar obžalujem, da bo poročilo sprejeto šele januarja: o večini mnenj smo glasovali pred poletjem in so bila takrat predložena odboru, zato bi bilo poročilo možno sprejeti prej.
To vprašanje otrokovih pravic moramo rešiti nujno. Kot primer naj navedem nedavno premestitev več kot 100 čadskih otrok v Francijo. S tem naj bi pomagali obupanim družinam v Darfurju, saj bi za otroke, ki so postali sirote, skrbeli rejniki v Evropi. Vendar so Združeni narodi potrdili, da otroci večinoma niso bili sirote in niso bili iz Darfurja, ampak sosednjega Čada.
Rešitev vprašanja otrokovih pravic ni nujno potrebna le za države v razvoju, ampak tudi za nas.
Glenys Kinnock
pripravljavka mnenja odbora za razvoj. - Gospod predsednik, že na začetku moram pojasniti, da je po mnenju odbora za razvoj izjemno pomembno, da Komisija vključi otrokove pravice v vse vidike razvojne politike, ker meni, da lahko tako dosežemo razvojne cilje tisočletja. Vem, da obravnavo teh vprašanj predlaga tudi Komisija v svojem sporočilu.
Zelo jasno naj bo, da potrebujemo pristop, ki temelji na otrokovih pravicah, da moramo spremeniti splošno usmeritev te razprave, pri kateri so se do zdaj obravnavala vprašanja, kot so trgovina z otroki, ugrabitev otrok in otroška pornografija. Zagotoviti moramo splošno razumevanje, da tu govorimo o pravicah otrok: pravicah otrok, da izrazijo svoje mnenje, pravicah otrok, da so slišani, in pravicah otrok, da jih odrasli spoštujejo in jim ne ukazujejo, kaj naj počnejo.
Poleg tega izrecno pozdravljam dejstvo, da se lizbonska pogodba sklicuje na otrokove pravice. To nas veseli, ker je do zdaj takšna pravna podlaga v Evropski uniji obstajala le za pravice živali, in takšno pravno podlago smo nujno morali zagotoviti tudi za otroke.
Končno, v svetu in Evropi moramo poskrbeti za zaščito življenja otrok in splošno izboljšanje blaginje vseh otrok v Evropi in drugje na svetu.
Dimitrios Papadimoulis
poročevalec za mnenje odbora za zaposlovanje in socialne zadeve. - (EL) Gospod predsednik, najprej se zahvaljujem gospe Angelilli za konstruktivno delo, ki ga je opravila.
Strategija o otrokovih pravicah pozitivno prispeva k usklajenemu pristopu k notranji politiki in zunanjim odnosom.
Odbor za zaposlovanje, za katerega sem pripravil mnenje, ki ga predstavljam, poudarja socialne vidike kršenja otrokovih pravic. Obravnava zlasti revščino otrok, s katero se spopada skoraj eden od petih otrok v Evropski uniji. Poleg tega izpostavlja delo otrok in socialno izključenost ter poziva, naj se posebna pozornost nameni ranljivim družbenim skupinam, kot so otroci priseljenci, otroci ulice in invalidni otroci. Gospod predsednik, bojimo se, da se od današnjih otrok zahteva, da živijo v svetu, ki je slabši od sveta prejšnjih generacij. Zato mora Evropska unija ukrepati zdaj z vsebinskimi obveznostmi, cilji in potrebnimi sredstvi na ravni Skupnosti in na ravni držav članic.
Christa Prets
pripravljavka mnenja odbora za kulturo in izobraževanje. - (DE) Gospod predsednik, najprej se zahvaljujem poročevalki za njeno poročilo in pripravljenost za sodelovanje pri posvetovanjih. Popolnoma se strinjamo z veliko glavnimi vidiki iz poročila.
Vendar bi opozorila na dve stvari, ki se mi zdita še posebej pomembni. Prva je pravica do izobraževanja, ki je osnovni pogoj za družbeni razvoj otrok. Države članice morajo zagotoviti neoviran dostop do izobraževanja za vse otroke in mlade ne glede na njihovo etnično ali socialno okolje in družinske okoliščine. To pomeni, da je treba preprečiti kakršno koli izključevanje, diskriminacijo in nasilje nad otroki. Nujno je treba čim bolj pospešiti uvedbo telefonske linije za pomoč. Druga stvar, ki je po mojem mnenju zelo pomembna, je spodbujanje jezikov, ker spadajo med kulturne zaklade Evrope.
Poleg tega moramo upoštevati novosti, saj otrokove pravice zdaj vključujejo tudi njihovo sodelovanje pri novih dosežkih na področju izobraževanja, usposabljanja in zlasti spodbujanja medijske pismenosti. Sposobnost uporabe informacijskih in komunikacijskih sredstev je izjemno pomembno izobraževalno orodje in ga je treba dejavno razvijati.
Kinga Gál
v imenu skupine PPE-DE. - (HU) Gospod predsednik, hvala za besedo. Mislim, da je tukaj malo takšnih, na katere vprašanje varstva otrokovih pravic ne bi neposredno ali posredno vplivalo.
Institucije Skupnosti se pogosto ukvarjajo z različnimi vidiki te teme, vendar so se s pristojnim odborom strinjale, da je treba poleg tega razviti tudi celovito strategijo. Pri uresničevanju takšne vizije moramo nedvomno upoštevati nekatera posebna področja, ki na primer vključujejo prepoved vseh vrst nasilja nad otroki, boj proti revščini in diskriminaciji ter pravico do izobraževanja.
Gospod Frattini je v uvodu izjavil, da bo agencija obravnavala zlasti to področje, zato priporočam naslednje: zakaj ne bi bila prva posebna zahteva Komisije, da agencija preuči izvajanje prav tega področja, to je otrokovih pravic?
Spolne zlorabe otrok, delo otrok in strahotne razlike med načinom ravnanja z otroki begunci v različnih državah članicah so po mojem mnenju najbolj zaskrbljujoče. Resna težava, ki nam je zelo blizu, so otroci ulice in otroci, ki so prisiljeni beračiti.
Poleg tega sem prepričana, da mora prizadevanje za popolno izvajanje otrokovih pravic v Uniji vključevati predvsem ponovno ovrednotenje vloge družine v tej novi Evropi in okrepitev vloge vzgoje poleg izobraževanja, da naši otroci v tem vedno bolj težavnem svetu dobijo usmeritev in ne le poklicno znanje. Potem bi morda manj otrok bilo nasilnih, telesno trpinčenih ali duševno ranjenih. Hvala.
Inger Segelström
v imenu skupine PSE. - (SV) Gospod predsednik, na začetku se moram zahvaliti gospe Angelilli in vsem poročevalcem v senci, hkrati pa tudi vsem poslancem, ki so pomagali pri tem, da smo zdaj na točki, ko bomo imeli pred sabo prvo odločitev Evropskega parlamenta o strategiji EU o otrokovih pravicah. Glavno vprašanje je povezano z vključevanjem in vplivom otrok. Pred nami je kar nekaj trdega in pomembnega dela, da ne bomo ostali le pri besedah, ampak bomo zagotovili uresničevanje teh zamisli, kar od nas otroci in mladi tudi pričakujejo.
Največji uspeh je po mojem mnenju predlog o nasilju nad otroki. Odbor je soglasno podprl mojo zahtevo, da je treba z zakonodajo Skupnosti prepovedati vse nasilje nad otroki, vključno s telesno kaznijo doma. To je velik uspeh za otroke. Pri nas na Švedskem, kjer je telesna kazen prepovedana, vsak otrok v vrtcu in vsi mladi vedo, da odrasli ne smejo udariti otroka. Naše jasno sporočilo, da moramo s sodelovanjem ustaviti vse oblike zlorab otrok, pomeni, da je potrebno tesnejše sodelovanje ustreznih subjektov, kot so banke, podjetja, ki organizirajo potovanja, kreditne ustanove in menjalnice, da ustavimo otroško pornografijo, spolni turizem in izkoriščanje otrok ter zagotovimo varen internet brez pedofilov. Preprečiti je treba tudi nezakonite spletne strani. Države članice morajo sprejeti zakonodajo, ki prepoveduje trgovanje za spolne storitve, in tako zagotoviti, da otroci ne postanejo trgovsko blago.
Najtežje vprašanje, s katerim smo se ukvarjali v odboru, je bilo povezano s posvojitvijo. Zelo me veseli, da smo se dogovorili, da ima otrok pravico do družine, ne glede na to, ali gre za njegovo prvotno družino, rejniško družino ali družino, katere član je postal z nacionalno ali mednarodno posvojitvijo. Pri odločitvi je treba upoštevati zlasti koristi otroka in ne koristi odraslih. Vsi se spomnimo, kaj se je pred kratkim zgodilo v otroških domovih v Romuniji in Gvatemali, saj je naš spomin na ugrabitve otrok zaradi posvojitve še vedno jasen. Otroci niso trgovsko blago.
Zdaj mora Komisija prisluhniti modrim mislim Parlamenta in pripraviti konkretne predloge, kako uveljaviti otrokove pravice, ki bodo z novo lizbonsko pogodbo postale cilj, vključen v zakonodajo v EU. Na podlagi nove lizbonske pogodbe mora EU prisluhniti in zagotoviti, da bodo otrokove pravice vključene v njeno delo. To se mora zgoditi samoumevno in mora veljati na splošno, pri razvojnem delu, v kulturi in na vseh drugih področjih. Čeprav bo revščina otrok vsekakor glavno vprašanje, bosta pomembni tudi vprašanji, kako se otroci počutijo v vojni in glede na vsa tveganja za zdravje. Ponosna sem, da sem sodelovala pri tem delu v Parlamentu, ki bo o tej temi odločal jutri.
Siiri Oviir
v imenu skupine ALDE. - (ET) Gospod predsednik, gospod komisar, gospe in gospodje.
Veseli me, da se je v Evropskem parlamentu končno začela razprava o strategiji Evropske unije o otrokovih pravicah, ker bo na politiki, ki spodbuja otrokove pravice, temeljila družba prihodnosti.
Blaginja družbe in države je odvisna od vrednot in metod, ki jih uporabljajo prihodnji starši. Zahvaljujem se poročevalki, ker je pripravila takšen celovit dokument.
Pravilno je, da se je strategija EU o otrokovih pravicah razvila na podlagi načel iz konvencije ZN o otrokovih pravicah in dodatnih protokolov. Če pa želimo, da bo učinkovitejša in se bo uporabljala v vseh 27 državah članicah, mora natančneje določati izvedbene ukrepe, katerih uporabo bi podprli s sredstvi držav članic in Evropske unije.
Strategija je obsežna in na voljo nimam dovolj časa, da bi lahko omenila vse njene vidike. Opozorila bi le na eno pozitivno pobudo, ki je vsestransko učinkovita, in sicer priporočilo v strategiji Evropske unije o otrokovih pravicah glede telefonske linije za pomoč otrokom za celotno Unijo, pri čemer lahko povem, da imamo v Estoniji takšno linijo tri leta, in lahko potrdim, da je uspešna.
Opozorila bi na dve pomembni ciljni skupini, glede katerih menim, da bi se morali bolj temeljito posvetiti zaščiti njihovih pravic.
Prva ciljna skupina so invalidni otroci. Prepričana sem, da bi morali v naši strategiji o otrokovih pravicah nameniti več pozornosti varstvu pravic invalidnih otrok in da bi morali tudi invalidni otroci, tako kot druge ciljne skupine, imeti resnično zagotovljene možnosti, enake možnosti za dejavno sodelovanje v družbenem življenju.
Drugo področje, ki bi ga omenila, je zagotavljanje pravic otrok, za katere ne skrbijo njihovi starši. Vsi otroci imajo nesporno pravico do družine. Žal vsi nimajo možnosti, da bi odraščali v krogu družine, in živijo v otroških domovih. V naših dokumentih nismo namenili dovolj pozornosti otrokom, ki zapustijo otroške domove, ko so stari približno 18 ali 19 let: čeprav so pravno gledano odrasli, s socialnega stališča niso. Temu vprašanju bi morali nameniti več pozornosti.
Bogusław Rogalski
v imenu skupine UEN. - (PL) Gospod predsednik, kot poslanec Evropskega parlamenta se že več let ukvarjam z varstvom otrokovih pravic, zato z velikim veseljem sprejemam poročilo gospe Angelilli o določitvi enotne strategije EU o otrokovih pravicah.
Kršitve otrokovih pravic, nasilje nad otroki, trgovina z otroki za nezakonite posvojitve, prostitucijo, nezakonito delo ali beračenje na ulici ostajajo strahotne težave za EU. Vsaka strategija o otrokovih pravicah mora temeljiti na vrednotah in načelih iz konvencije ZN, zlasti glede varstva pred vsemi oblikami diskriminacije.
Vsak otrok mora imeti pravico do stalnega in neposrednega stika z obema od staršev, pravico do vzgoje v kulturi staršev in pravico, da se uči jezik obeh staršev. Te pravice je večkrat kršil nemški urad za otroke in mladino Jugendamt v primeru otrok, katerih eden od staršev je tujec. V primeru razveze Jugendamt poskuša na vse načine, da bi bile staršu, ki ni Nemec, odvzete starševske pravice. Otroci nimajo pravice, da bi se učili jezik drugega od staršev, in med dogovorjenimi srečanji so pogovori v jezikih, ki niso nemščina, prepovedani. V uradnih dokumentih je navedeno, da je dvojezičnost nevarna za otroke. Pri odboru za peticije je bilo vloženih več kot 250 pritožb zoper ukrepe tega urada. Čeprav je Evropska komisija pred enim letom izjavila, da ukrepi nemškega urada pomenijo kršitev člena 12 Pogodbe EU, ki prepoveduje vse oblike diskriminacije, nemška država še bolj dosledno izvaja diskriminacijo nad otroki tujcev, kar je popolna sramota.
Ker to poročilo izraža stališče Evropskega parlamenta, upam, da bo pomagalo odpraviti diskriminacijo na tem področju.
Hiltrud Breyer
v imenu skupine Verts/ALE. - (DE) Gospod predsednik, otroci niso majhni odrasli ali tako imenovani naravni del družine ali družbe, ampak pravni subjekti z lastnimi pravicami.
Vse države članice EU so podpisale revolucionarno konvencijo ZN o otrokovih pravicah, vendar smo v Evropi na veliko področjih otrokovih pravic šele na začetku. Ena od svetlih točk je dejstvo, da je Evropska komisija otrokove pravice vključila na svoj dnevni red, predlog Komisije pa je po našem mnenju še vedno preveč liričen in vključuje premalo konkretnih ukrepov.
Veseli me, da poročilo izpopolnjuje priporočilo Komisije, zato ponovno čestitam poročevalki. Upati moramo, da Komisija opravlja svoje naloge in da bo v zeleni knjigi o otrokovih pravicah za leto 2008 določila bolj konkretne ukrepe. Potrebujemo kazalce in natančne časovne načrte za uresničevanje otrokovih pravic.
Dovolite mi, da opozorim na tri točke, ki se mi zdijo pomembne. Prva je povezana s pravicami deklet iz priseljenskih družin. Uresničevanje otrokovih pravic je vedno povezano z zagotavljanjem enakosti med dekleti in fanti ter enakimi možnostmi obeh, kar je izraženo tudi v tem poročilu. Veseli me, da sta odbor in poročevalka sprejela naš predlog, da je treba v EU prepovedati nošenje naglavnih rut za dekleta vsaj v osnovnih šolah, da se dekletom zagotovita prava svoboda izbire in pravica do otroštva. Poleg tega ni mogoče utemeljiti prepovedi, da dekleta iz priseljenskih družin ne bi smela obiskovati šole.
Druga točka, ki se mi zdi zelo pomembna, je nasilje nad otroki in vse več primerov zanemarjanja. Izboljšati je treba medijsko pismenost otrok. Zaskrbljujoče je, da se po mobilnih telefonih vse bolj širijo pornografske in nasilne vsebine, zato postanejo otroci otopeli in spirala nasilja postaja vse hitrejša. Gospod Frattini, prosim vas, da natančno preučite, kako bolje zaščititi mlade v medijih in kako bolj učinkovito zaščititi otroke pred nasiljem.
Tretja točka je povezana z okoljskimi pravicami otrok, na katere ni opozoril še nihče. S tem mislim pravico vsakega otroka, da odrašča v nedotaknjenem okolju. Žal Komisija v strategiji o otrokovih pravicah ni upoštevala dejstva, da je treba pri prihodnji določitvi mejnih vrednosti onesnaževal bolj upoštevati otroke in ne le odrasle. To velja za stopnje hrupa in nevarne snovi. Zato vas pozivam k vključitvi okoljskih pravic otroka, saj so otroci državljani prihodnosti. Vsi smo odgovorni za to, da bo evropski dom tudi otroku prijazen dom.
Giusto Catania
v imenu skupine GUE/NGL. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, zahvaljujem se gospe Angelilli za njen občutljiv pristop k zelo pomembnemu vprašanju: družba, ki ve, kako sprejemati otroke, bo vedela, kako sprejemati vse svoje državljane. Prav tako menim, da bomo danes v Parlamentu naredili zelo pomemben korak, ker bodo institucije, ki lahko obravnavajo vprašanja v zvezi z mladoletniki, nedvomno lažje obravnavale vprašanja, povezana z vsemi evropskimi državljani.
To poročilo vsebuje veliko zanimivih in dinamičnih zamisli, ki so tudi usmeritve za Komisijo, iz katerih je mogoče razbrati naša pričakovanja glede nadaljnjega ukrepanja. Opozoriti je treba na nekaj točk, zlasti na to, da je treba pozorno obravnavati mladoletnike brez spremstva, ki so v upravnem pridržanju v centrih za priseljence.
Odbor Evropskega parlamenta za državljanske svoboščine je pri pregledu teh centrov ugotovil, da v veliko državah, kot so Francija, Belgija in Italija, veliko mladoletnikov brez spremstva in otrok živi v nečloveških in ponižujočih razmerah, nesprejemljivih za majhne otroke in mimogrede tudi za vse moške in ženske.
Poudarjamo, da v zvezi s tem ne smemo popuščati. Poleg tega menimo, da je treba veliko pozornost nameniti preprečevanju dela otrok, ki je pogosto povezano z izkoriščanjem in revščino. Zato mora ta parlament bistveno prispevati k izboljšanju socialnih razmer v Evropski uniji.
Kathy Sinnott
v imenu skupine IND/DEM. - Gospod predsednik, opozorila bi na več zadev v zvezi s pravicami otrok. Prvič, pozdravljam predloge sprememb tega poročila, ki obravnavajo zlasti družino in njen pomen pri zagotavljanju otrokovega razvoja. Poudarila bi, da imajo kot skrbniki otrok prednost starši in ne država, zato je treba podpirati družino in njene odgovornosti. Država mora pomagati staršem, da zaščitijo otroka in spodbujajo njegov razvoj, in mora prevzeti naloge staršev le, če nočejo ali ne morejo skrbeti za svoje otroke.
V zvezi z invalidnostjo moram to poročilo pohvaliti, ker priznava, da je treba zagotoviti popolno spoštovanje in enako obravnavanje invalidnih otrok. Sama sem zastopala veliko otrok in staršev, ki so se trudili, da bi svojim otrokom zagotovili izobrazbo. Usodna napaka v konvenciji ZN o otrokovih pravicah, na kateri temelji to poročilo, je, da kljub zagotovitvi osnovnega izobraževanja za vse otroke določa, da je posebno izobraževanje, ki ga potrebujejo invalidni otroci, odvisno od sredstev. Prav to besedilo je v moji državi ovira za to, da bi otroci s posebnimi potrebami dobili potrebno pomoč.
Predlog spremembe 3 obravnava otroke v EU, ki so bili v institucionalnem varstvu. Za to pomembno vprašanje je veliko poslancev izvedelo po ogledu dokumentarnega filma mreže BBC o zapuščenih otrocih v Bolgariji, ki je obravnaval zlasti domove za nego invalidnih otrok. Vse kolege vabim k ogledu tega filma, ki bo 4. marca 2008, udeležil pa se ga bo tudi ustvarjalec.
Pred kratkim je EU zavrnila predlog spremembe, ki je bil predložen odboru za proračun in je določal, da se finančna sredstva EU, ki jih dobijo ustanove, preusmerijo v storitve, ki temeljijo na skupnosti in družini. Ta predlog spremembe ni bil sprejet. Naš pristop k deinstitucionalizaciji mora biti usklajen in otroke moramo vključiti v družbo, poleg tega moramo finančna sredstva usmeriti v pristope, ki temeljijo na skupnosti.
Pozdravljam tudi trdno stališče Parlamenta glede nedovoljene trgovine, ki je izraženo zlasti v predlogu spremembe 1. Nemogoče si je zamisliti kar koli hujšega, kot je ugrabitev otroka iz družine za vojaške, spolne ali delovne namene ali celo zaradi želje nekega para, da bi imel otroka.
Omenila bi tudi trgovanje z dojenčki pred rojstvom in po njem zaradi pridobivanja organov in celic ter spomnila kolege, da preambula konvencije ZN o otrokovih pravicah zajema otroke pred rojstvom in po njem.
Veseli me, da poročilo upošteva priseljene družine in mladoletnike brez spremstva. Glede na to, da se kulture vedno bolj mešajo, moramo še naprej priznavati, kako pomembno je v naši spreminjajoči se družbi sprejemati vse otroke. Čeprav je navdušujoče, da migracija delovne sile omogoča staršem delo v tujini, večji zaslužek in s tem boljšo finančno skrb za družino, si moramo prizadevati za enakost, da takšna ločitev ne bo potrebna in bodo lahko družine ostale skupaj v matični državi ali izbrani državi.
Nekaj besed namenjam tudi vprašanju spolnih in reproduktivnih pravic, ki se pojavi v šestih predlogih sprememb tega poročila. Osebno sem odgovorna za šest odraščajočih deklic in dva odraščajoča fanta. Strinjam se s tem, da morajo poznati življenjska dejstva, vendar morajo hkrati poznati najpomembnejše življenjsko dejstvo: da so zelo dragoceni, razvijajoči se posamezniki, da so dostojanstvene osebe s prihodnostjo, ki lahko edinstveno prispevajo v skupnosti in družini. Sporočilo, ki je tako pogosto izraženo v imenu spolnih in reproduktivnih pravic, da mladostniki ne morejo biti odgovorni in so dejansko prave razvaline, ki potrebujejo pomoč odraslih in njihovo ukrepanje, kadar gredo stvari narobe, in da lahko dobijo takšno pomoč ter pri tem ne občutijo negativnih posledic ali za to ne izvejo starši, je zanje nekoristno. Odraščanje in vse njegovo bogastvo lahko podpirajo in ga morajo podpirati starejši, ki jih imajo radi in ki so to obdobje že doživeli.
(Predsednik je prekinil govornico.)
Luca Romagnoli
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, poročilo kolega je izvrstno in menim, da sta ukrepanje Unije in strategija Unije za varstvo otrokovih pravic prednostni nalogi. Priznati moramo, da imajo mladoletniki pravice, in pozvati k oblikovanju politike in ukrepov na tem področju, ki so namenjeni tudi zaščiti življenja posameznika od trenutka njegovega spočetja.
Poročilo poziva k nadaljnjim ukrepom in k uveljavljanju otrokovih pravic, česar ne zavrača nihče, kot sestavnega dela pravic, ki so zavezujoče za Unijo in njene države članice in za katere je potrebna posebna pravna podlaga.
Naj med veliko resnimi težavami otrok omenim le ogromno število izginotij, ki se pogosto končajo tragično zaradi spolnega izkoriščanja in nasilja, povezanega z otroško pornografijo. Menim, da se Unija ne sme sprijazniti s tem, da bi katera koli država članica na kakršen koli način dopuščala kakršno koli pedofilijo, in mora prepovedati pravico do takšnega oglaševanja in seveda prepovedati pedofilijo.
Edit Bauer
(HU) Hvala, gospod predsednik. Glede na demografsko krizo ima življenje vsakega otroka ceno. Ne moremo enostransko zahtevati večje rodnosti in hkrati premalo skrbeti za to, da bi zagotovili razmere, ki so potrebne za ustrezne življenjske pogoje, enake možnosti ter duševni in telesni razvoj rojenih otrok.
Zato menim, da je zaveza gospoda Frattinija, da se zagotavljanje otrokovih pravic določi kot horizontalna prednostna naloga v politiki Unije, zelo pomembna. Poročilo, za katero čestitam gospe Angelilli, upravičeno opozarja na nekatere težave, ki jih moramo nujno rešiti.
Revščina otrok je pretresljivo velika, ker vsak peti otrok živi v revščini, kot so omenili moji kolegi, to pa je seveda tesno povezano z zgodnjim opuščanjem izobraževanja. Ne moremo si zatiskati oči pred razmerami več tisoč otrok ulice in brezdomnih otrok v državah članicah Unije, pri čemer jih je veliko prisiljenih v beračenje, kraje, nezakonito delo ali prostitucijo.
V skladu s študijo, ki jo je pred kratkim objavil Unicef, ne obstajajo države in države članice, na katere ne bi vplivala trgovina z otroki. Skoraj nič ne vemo o otrocih, ki vsako leto izginejo iz institucij za otroke in begunskih taborišč in ki naj bi jih po ocenah bilo več sto. Utemeljeno smo lahko zaskrbljeni zaradi nasilja nad otroki in zaradi vedno več nasilja med njimi.
Gospod predsednik, otrokove pravice so v skladu z lizbonsko pogodbo zagotovljene v členu 24 listine o temeljnih pravicah. Poročilo, katerega sprejetje podpiram, je prva priložnost, da institucije Unije, vključno s Parlamentom, sprejmejo pomembne ukrepe za dosledno izpolnjevanje otrokovih pravic in izboljšanje razmer. Upajmo, da bodo potem svoje prizadevanje okrepile tudi države članice. Hvala za vašo pozornost.
Martine Roure
(FR) Gospod predsednik, gospod komisar, veseli me, da Komisija predlaga določitev strategije EU o otrokovih pravicah.
Ker na otroke vpliva zelo veliko politik EU, moramo sprejeti posebne ukrepe, da bomo lahko zaščitili njihove pravice in spodbudili njihovo dejavno sodelovanje.
Predvsem me veseli, da je Parlament pozval k opredelitvi "ogroženih otrok", saj bomo lahko na tej podlagi ustrezno pomagali otrokom, žrtvam družbenih razmer, ki ogrožajo njihovo duševno ali telesno zdravje.
Hkrati ne moremo otrok, ki živijo v revščini, prepustiti njihovi usodi. Ti otroci niso vedno zaščiteni tako, kot bi morali biti, ker njihovi starši nimajo potrebnih sredstev. Če želimo preprečiti socialno izključenost takšnih otrok, jim moramo zagotoviti posebno pomoč, vlade pa morajo biti odgovorne za to, da se vsem otrokom ne glede na socialni ali pravni položaj njihovih staršev zagotovi dostop do zdravstvene oskrbe in izobraževanja, s čimer se dejansko zagotovijo enake možnosti za vse.
Opozorila bi na poseben položaj otrok priseljencev. Upravno pridržanje otrok ni sprejemljivo. Ne moremo razumeti, zakaj bi morali s komer koli, ki pobegne pred vojno ali obupnimi razmerami, ravnati kot s kriminalcem, kar še toliko bolj velja za otroke, ki imajo pravico do zaščite in izobraževanja v skladu s konvencijo o otrokovih pravicah.
Ona Juknevičien
- (LT) Priznavamo, da so otrokove pravice del človekovih pravic, ki jih moramo spoštovati v skladu z mednarodnimi in evropskimi sporazumi. Otrokove pravice so priznane v listini Evropske unije o temeljnih pravicah. To bi moralo biti vključeno v reformno pogodbo in biti obvezno za vse države članice EU. Gospod komisar Frattini, v sporočilu pravite, da razmere v Uniji glede varstva otrokovih pravic še vedno niso zadovoljive. Sama pa mislim, da so grozljive. Skoraj ena petina otrok živi v revščini. V Litvi skoraj polovica družin, ki so sestavljene iz enega odraslega člana in vzdrževanih otrok, živi v revščini. Poleg tega niso na voljo statistični podatki o tem, koliko otrok v razširjeni Skupnosti je ostalo brez staršev, ko so se njihovi starši izselili, da bi poiskali zaposlitev, in zapustili svoje otroke brez ustrezne skrbi.
Zgroženi lahko beremo o spolnem in psihičnem nasilju nad otroki. Sočustvujemo z otroki, ki jih srečujemo na cesti, in jim v beraške roke damo kovanec. Vendar pogosteje ne naredimo ničesar, ker se je lažje obrniti proč, si zatisniti oči in reči, da za to nismo krivi mi, ampak so za to odgovorni drugi. Vi, gospod komisar Frattini, pravite, da so za to odgovorne posamezne države članice in da se ne želite vtikati v njihove zadeve. Bruselj se vrine v veliko zadev držav članic, pri čemer smo prepričani, da je pomembno urejati kmetijstvo, notranji trg ali pretok kapitala. Menimo, da so to zelo pomembna vprašanja. Po mojem mnenju pa bi morale biti najpomembnejše človekove pravice in zlasti otroci, saj so naša prihodnost. Menim, da bi morala odgovornost za zagotavljanje človekovih pravic in zlasti otrokovih pravic prevzeti predvsem Evropska unija. Ne strinjam se z dokumentom, ki le upošteva, ne pozablja in spodbuja. Menim, da moramo v tem primeru dejavno poskrbeti za naše državljane.
Wojciech Roszkowski
(PL) Gospod predsednik, čestitam gospe Angelilli za izvrstno poročilo o temi, ki je ključna za prihodnost Evropske unije. Večino predlogov v tem poročilu je treba vsekakor podpreti, vendar se mi hkrati zdi nekaj vprašanj zaskrbljujočih.
Prvič, obravnavano je načelo enakosti med dekleti in fanti, ki bi ga lahko razumeli tako, kot da so dekleta in fantje popolnoma enaki, čeprav vsi starši vedo, da so različni in da potrebujejo različen pristop pri vzgoji, če želimo ravnati v skladu z načelom enakega dostojanstva. Drugič, s stališča otrokovih pravic je povečanje alternativnih družinskih struktur, ki je navedeno v poročilu, grožnja, zoper katero je treba ukrepati. V tem poročilu grožnja ni omenjena. Tretjič, glede na to, da odstavek 167 poziva k zagotavljanju izobraževanja o spolnosti za otroke in mlade, sta odstavka 163 in 164, ki obravnavata pravico do zdrave spolnosti in reproduktivnega zdravja, nepotrebna, razen če je namen teh izrazov prikriti pravico do splava.
Jasno je, da ni mogoče ločiti pravic rojenih otrok in pravic nerojenih otrok. Čeprav začnejo svoje življenje kot zarodki, neizogibno postanejo otroci. Če kdo v to dvomi, mora pomisliti na to, da smo nekoč vsi bili zarodki.
Pedro Guerreiro
(PT) V tem enominutnem govoru bi poudaril, da ocenjujem, da je najpomembnejša prednostna naloga Evropske unije glede otrok ocena učinka njenih politik na neizvajanje ali izvajanje otrokovih pravic, zlasti v zvezi s hitrim in bistvenim zmanjšanjem revščine otrok, s čimer bi otrokom zagotovili enake možnosti.
V zvezi s tem bi na primer vprašal: kako na neizvajanje otrokovih pravic vplivata monetarna politika Evropske unije in njen cilj stabilnosti cen ali, bolje rečeno, omejevanja plač? Kako na neizvajanje otrokovih pravic vplivajo "prožna varnost" Evropske unije, deregulacija trga dela, lažje odpuščanje, vedno manj varne pogodbe o zaposlitvi, daljši delovni čas in večja prožnost delovnega časa? Kako na neizvajanje otrokovih pravic vplivajo sedanje politike Evropske unije, ki spodbujajo deregulacijo in privatizacijo javnih služb, vključno z zdravstvom in izobraževanjem? To so le nekateri primeri najustreznejšega, najbolj pomembnega in nujnega vključevanja otrokovih pravic v prevladujočo usmeritev.
Carlos Coelho
(PT) Gospod komisar, gospe in gospodje, nasilje nad tistimi, ki se ne morejo braniti, je popolnoma nedopustno. Nasilje nad otroki je še posebej vredno prezira. Potrebujemo zakonodajo Skupnosti, s katero bi bile prepovedane vse oblike telesnega, psihološkega ali spolnega nasilja. Kolegi so že omenili podatke Unicefa iz leta 2003, v skladu s katerimi v nekaterih državah Skupnosti, kot je Francija, vsak teden zaradi zlorab in zanemarjanja umrejo približno trije otroci, medtem ko v drugih državah, kot sta Nemčija in Združeno kraljestvo, vsak teden umreta približno dva otroka.
Pozdravljam zavezo držav članic in institucij Evropske unije glede izvajanja politik o otrocih, ki jih je v zadnjih letih vedno več. Vendar sedanja zakonodaja, politike in strukture še vedno niso dovolj, da bi odgovorili na vsa vprašanja v zvezi z zaščito otrok, ki so lahko žrtve revščine, trgovine, nasilja v družini, spolne zlorabe, pornografije, dela otrok ali grozodejstva glede otrok vojakov, ki v 21. stoletju še vedno obstaja.
Zato čestitam gospodu Frattiniju za to pobudo, ki dokazuje, da obstaja pripravljenost, potrebna za to, da ta vprašanja postanejo prednostna naloga EU in da se določi splošna strategija EU za učinkovito spodbujanje in varstvo otrokovih pravic v notranjih in zunanjih politikah. Poleg tega me zelo veseli, da so otrokove pravice vključene v novo lizbonsko pogodbo kot eden od ciljev EU, kar zagotavlja novo pravno podlago za zaščito teh pravic.
Izboljšati je treba preprečevanje in ozaveščanje ter okrepiti socialne pravice za podporo žrtvam. Okrepiti je treba tudi čezmejne dejavnosti proti spletnim stranem z otroško pornografijo, da se zagotovita ukinitev takšnih strani in razbitje kriminalnih združb. Internet je izvrstna priložnost, da otroci komunicirajo in pridobivajo informacije, vendar moramo zagotoviti, da to počnejo varno.
Stavros Lambrinidis
(EL) Gospod predsednik, naši otroci so samostojne osebnosti in imajo nedotakljivo pravico do varstva temeljnih pravic, ki pomeni prepoved ponižujočega ravnanja in nasilja, prepoved nečloveških delovnih pogojev, prepoved izključevanja iz izobraževanja, prepoved revščine, prepoved spolnega izkoriščanja in zlorabe ter prepoved otrok vojakov v vojni. Za otroke so te splošne vrednote bolj nujne kot za odrasle. Prvič, ker so mladi in ranljivi. Drugič, ker so starši, učitelj ali duhovnik in vsi, s katerimi otroci pridejo v stik, vedno v močnejšem položaju, in tretjič, ker kakršna koli napaka v otroštvu na koncu odločilno vpliva na prihodnost otroka.
To so pravice, ki naj bi jih danes podprli. Obravnaval bom dve od njih:
Prvič, otroci priseljencev so verjetno najbolj ranljiva skupina. Vsaj otroci, ki se rodijo pri nas, morajo takoj pridobiti državljanstvo naše države. Ne smejo biti stigmatizirani od rojstva, brezpogojno se morajo izobraževati ne glede na status svojih staršev in ne smejo biti prepuščeni socialni izključenosti.
Drugič, pomembna je zaščita otrok v internetu: otroci, ki pogosto uporabljajo internet in nič hudega sluteč pregledujejo strani in se pogovarjajo s tujci, in otroci, ki so lahko žrtve spolnega izkoriščanja, so blago v zelo dobičkonosnem poslu. Gospod predsednik, internet je novi vaški trg. Medtem ko starši svoje otroke opozarjajo, naj na vaškem trgu ne govorijo s tujci, bi morali tudi vedeti in se zavedati, da sta tudi glede interneta potrebna podobna skrb in nasvet. Evropa mora izpolniti svojo vlogo pri zagotavljanju takšnega izobraževanja in telefonskih številk za pomoč za starše in otroke v takšnih okoliščinah.
Marian Harkin
Gospod predsednik, strinjam se s skoraj vsemi predlogi sprememb v tem izvrstnem poročilu. Strinjam se zlasti s tem, da mora prihodnja strategija EU priznati pomembno vlogo družine kot temeljne družbene ustanove, namenjene preživetju, varstvu in razvoju otroka.
Podpiram tudi pravico otroka do rednih osebnih odnosov in neposrednih stikov z obema staršema, če to ni v nasprotju z njegovimi koristmi. Povsem podpiram pobude v tem poročilu o vzpostavitvi otrokom prijazne družbe, v kateri se lahko počutijo varni in v njej dejavno sodelujejo.
Odstavek 27 poziva Komisijo in države članice, naj sprejmejo ukrepe za zagotavljanje spoštovanja pravic duševno prizadetih otrok glede dostopa do izobraževanja. Na Irskem imajo pravico do ustreznega osnovnega izobraževanja, ki pa je odvisno od sredstev. To dejansko pomeni, da je pogosto neustrezno.
Poleg tega je v odstavku 27 navedeno, da morajo duševno prizadeti otroci imeti dostop do sodišč. Na Irskem je znan nedaven primer deklice z downovim sindromom, ki je bila spolno zlorabljena, vendar se je sodnik odločil, da ni sposobna povedati resnice poroti. Izprašal jo je na sodišču, pri tem pa so mu pomagali tožilci. Med izpraševanjem so bili navzoči obtoženec in njegovi odvetniki, njena družina pa je morala sodno dvorano zapustiti. Če ne moremo vsem otrokom zagotoviti absolutne pravice dostopa do sodišč, smo jih pustili nemočne.
Na koncu imam kratko vprašanje za gospoda komisarja. Nedavna odločitev, da se otrokove pravice vključijo v lizbonsko pogodbo kot eden od ciljev EU, bo zagotovila novo pravno podlago za otrokove pravice. Ali lahko gospod komisar na kratko razloži, kakšne dejanske rezultate pričakuje od takšne vključitve? To sprašujem zlasti glede na prihodnji referendum o lizbonski pogodbi na Irskem.
Hanna Foltyn-Kubicka
(PL) Gospod predsednik, opozorila bi na težavo, ki je obravnavana v odstavku 118 poročila in je povezana z omejevanjem neoviranega stika z otroki v razbitih večnacionalnih družinah.
Zelo nazorni primeri takšnega omejevanja so v Nemčiji zaradi ukrepov institucije, ki se imenuje Jugendamt. Zaradi takšnih ukrepov je staršem, ki niso nemški državljani, odvzeta pravica do uporabe svojega jezika med pogovorom s svojimi otroki, v skrajnem primeru pa so jim odvzete celo starševske pravice.
Določbe o ustanovitvi Jugendamta so iz leta 1939, ponavljam, iz leta 1939, in se v skladu z zakonom še vedno uporabljajo v skoraj nespremenjeni obliki. Ta institucija ukrepa v imenu tako imenovanih koristi otroka, vendar ta pojem ni nikjer opredeljen, kar pomeni, da se lahko razlaga na vse možne načine. V postopku daje Jugendamt prednost staršem nemškega porekla. Zaskrbljujoče je tudi dejstvo, da se nad njim ne izvaja zunanji nadzor, prav zato pozivam Evropsko komisijo, naj pripravi zakonodajni predlog, na podlagi katerega bi lahko preprečili kakršno koli obliko diskriminacije v institucijah držav članic, ki se sedaj izvaja v Nemčiji.
Tadeusz Zwiefka
(PL) Gospod predsednik, najprej bi rekel, da se popolnoma strinjam z izjavo gospe Foltyn-Kubicka.
Varstvo otrokovih pravic se izboljšuje zaradi vedno večje pozornosti, ki jo temu vprašanju namenjajo zakonodajalci Evropske unije. Vendar dejstvo, da je EU pristojna za vedno več področij, neposredno vpliva na otrokove pravice. Zato z veseljem sprejemam napoved Komisije o določitvi strategije o otrokovih pravicah. Namera, da se to vprašanje, tj. priznavanje otrok kot popolnih pravnih subjektov, v Evropski uniji obravnava prednostno, zasluži našo popolno podporo. Vendar pazljiv naslov poročila "strategiji naproti" in ne le "strategija" kaže, da bodo potekale nadaljnje dejavnosti v obliki javnega posvetovanja, ki bi lahko prispevalo k določitvi glavnih prednostnih nalog za prihodnje ukrepe EU.
Evropska unija do zdaj še ni oblikovala posebne pravne podlage za otrokove pravice. Ob tej priložnosti moram reči, da sem razočaran, saj bi z ratifikacijo ustavne pogodbe dobili ustreznejši pravni okvir v členu I-3, ki bi se neposredno uporabljal za otrokove pravice. Varstvo otrokovih pravic je bilo kot notranji in zunanji cilj Evropske unije vključeno v lizbonsko pogodbo. Te pravice so vključene tudi v listino o temeljnih pravicah. Kljub temu je sramotno, da sto milijonov otrok, ki živijo v Evropski uniji, ni enakopravnih glede pravic in svoboščin, ki jih imajo.
Jasno je, da otroci zaradi svoje ranljivosti in posebnih potreb potrebujejo posebno skrb in ustrezno pravno varstvo. Vendar otrokove pravice ne smejo biti ločene od splošnih človekovih pravic in ne smejo biti v nasprotju z njimi. Analiza dokumentov EU kaže težnjo, da bi se lahko otrokove pravice obravnavale ločeno od človekovih pravic kot celote, kar je nevarna usmeritev in bi lahko povzročilo nevarne delitve.
Poročevalki se zahvaljujem, ker ni dovolila, da bi občutljivost tega vprašanja zameglila njen uravnotežen pristop k tej temi. Dobro je, da poročilo ne obravnava le zaščitnih ukrepov, ampak tudi poudarja, da je treba priznati otrokove pravice, kot so pravica do družine, izobraževanja, socialne vključenosti, zdravstvene oskrbe in enakih možnosti.
Magda Kósáné Kovács
(HU) Hvala, gospod predsednik. Trdno družbo in gospodarstvo je možno zgraditi le na temelju telesno in duševno zdravih generacij in državljanov, zato moramo po svojih najboljših močeh in tudi v našo korist zagotoviti prihodnost in pravice prihodnjih generacij, saj bomo prej ali slej odvisni od njihove solidarnosti.
Zato gospa Angelilli zasluži priznanje za poročilo, ki pojasnjuje zapleteno temo. Pravica naših otrok do polnega življenja je zapleten sistem družbenih zahtev in pravnih zagotovil: otrokova pravica, da se rodi in odrašča v zdravem okolju, njegova pravica do izobraževanja in uresničevanja svojih sanj.
Izvajanje teh pravic bistveno ovira revščina družin in otrok, zato ni mogoče dovolj poudariti, kako pomembno je, da evropske institucije in države članice prevzamejo vlogo v boju proti revščini. To morajo storiti tudi za to, da preprečijo kazniva dejanja nad otroki in izkoriščanje otrok.
Evropa brez meja je konec prejšnjega leta stopila v novo obdobje. Odprtje schengenskega območja je velik izziv, kako preprečiti ugodne priložnosti za kriminalce. Zato bi bilo zaželeno, da se oblikuje sistem obveščanja o kaznivih dejanjih zoper otroke in kaznih, ki bo na voljo državam članicam, da tako otroke zaščitimo pred storilci kaznivih dejanj, ki so v njihovem okolju.
Izvrstno poročilo gospe Angelilli bo resnično koristno, če bodo sledili zakonodajni ukrepi. Verjamem, da se bo to zgodilo. Hvala, gospod predsednik.
Roberta Alma Anastase
(RO) Otrokove pravice so zelo pomembna tema, ki nas združuje ne glede na našo matično državo ali politično stališče.
Če govorimo o otrocih, govorimo o naši prihodnosti, prihodnosti evropskih državljanov in Unije. Zato lahko poročilo o evropski strategiji o otrokovih pravicah le pozdravim. Sama priprava poročila potrjuje pomen te teme in besedila, vključenega v listino o temeljnih pravicah, saj so pri njej sodelovali različni odbori, ki so prispevali šest mnenj.
Koristi otrok morajo biti najbolj pomembne. Evropska unija ima moralno dolžnost, da s svojimi vrednotami in konceptom razvoja zagotovi, da so otrokove pravice glavna prednostna naloga na notranji in mednarodni ravni.
Ponovno opozarjam na dva vidika, pomembna v Evropski uniji: najprej na negativne posledice preseljevanja in negotov položaj otrok, ki jih v domači državi pustijo starši, ki se selijo. Zahvaljujem se gospe poročevalki, ker je sprejela mojo pobudo, da se opozori na to vprašanje, ki še vedno vpliva na življenje evropskih državljanov, in zagotavljam ji, da podpiram njen poziv k ustrezni skrbi za te otroke, njihovi socialni vključenosti in celostnemu izobraževanju. Enako pomemben je tudi cilj, da se pravica do izobraževanja zagotovi vsem evropskim otrokom.
Bistveno je, da zunaj Evropske unije spodbujamo otrokove pravice na mednarodni ravni, zlasti v okviru odnosov Evropske unije s sosednjimi državami in njenimi strateškimi partnerji. Med različnimi razmerami na svetu opozarjam na kršitve otrokovih pravic v krizah in sporih, zlasti zamrznjenih sporih, v katerih načelo pravne države preprosto ni priznano. Evropska unija ne sme dopuščati takšnih razmer in mora s strogim ukrepanjem zagotoviti, da se otrokove pravice spoštujejo povsod.
Evropska unija je leta 2007 odločno ukrepala v tej smeri, vendar bo leto 2008 odločilno glede dejanskega izvajanja nove strategije o otrokovih pravicah. Zato pozivam Komisijo in Svet, naj ustrezno upoštevata priporočila Parlamenta in zagotovita uspeh te strategije.
Iratxe García Pérez
(ES) Gospod predsednik, to poročilo predstavlja celovito in dosledno vizijo glede dela, ki ga moramo na ravni Evropske unije spodbujati na področju otrokovih pravic. V zagotavljanje pravic deklet in fantov do enakovrednega izobraževanja, v boj proti vsem vrstam nasilja in delu otrok in v zaščito otrok priseljencev moramo vključiti vse, ki imajo pooblastila na tem področju.
Zavedamo se usmeritev v družbi in ob tem priznavamo, da tradicionalni model družine ne more biti edina izhodiščna točka in da obstaja vedno več nadomestnih modelov, ki jih moramo upoštevati pri našem globokem prepričanju, da morajo otroci živeti v pozitivnem družinskem okolju.
V povezavi s tem opozarjam na pobudo glede mednarodnih posvojitev, v zvezi s katerimi so potrebni predpisi, ki bolj ustrezajo dejanskim razmeram in lahko obravnavajo neznane dejavnike, s katerimi se soočamo danes, pri čemer takšen proces že poteka v nekaterih državah, kot je Španija, pri katerem so zavarovane koristi mladoletnikov.
Preden končam, bi izrazila pridržek španske delegacije socialdemokratov k odstavku 127 o prepovedi naglavne rute v šolah, saj se zavzemamo za dialog in odpravo nesoglasij.
Gospe in gospodje, razpravljamo o najranljivejšem delu družbe, vendar tudi o prihodnosti, ki potrebuje trdne temelje v obliki vrednot, kot so spoštovanje, strpnost in sobivanje.
Mairead McGuinness
Gospod predsednik, pozdravljam to poročilo in z njim povezano delo poročevalke.
Na podlagi dosedanje razprave ugotavljam, da skoraj vsi soglašamo s tem, kaj moramo storiti v zvezi z otrokovimi pravicami, in dosegli smo velik napredek od takrat, ko je veljal rek, da je treba otroke videti in ne slišati. Danes naših otrok ne želimo le videti, ampak tudi poslušati in slišati, kar nam želijo povedati.
Vendar je treba pojasniti, kakšne pristojnosti ima EU na tem področju otrokovih pravic glede na omenjeno pogodbo in glasovanje o tej reformni pogodbi na Irskem, kar lahko morda pojasni gospod komisar. Kot veste, je v skladu z irsko ustavo največje varstvo pravic otrok zagotovljeno znotraj družine. Priznati moramo pomembno vlogo družine pri varstvu otrokovih pravic in preučiti ukrepe za okrepitev družin in podporo družinam, kadar jo potrebujejo.
Odprti sta tudi vprašanje družin, v katerih so starši sklenili zakonsko zvezo, in družin, za katere to ne velja, in vprašanje, ali imajo otroci v obeh vrstah družine enake pravice. Število parov, ki ne živijo več v življenjski skupnosti, in razvezanih parov na Irskem se znatno povečuje, prav tako tudi število parov v zunajzakonski skupnosti: taka je ena od dvanajstih družin, odgovornih za 50 000 otrok. Preučiti moramo, kakšno je varstvo pravic teh otrok v skladu z veljavno irsko zakonodajo.
Obravnavati je treba tudi vprašanje glede dostopa otrok do obeh staršev in nevidnost otrok v sedanjem irskem sistemu družinskega prava.
Nazadnje opozarjam na še eno vprašanje: veliko razburjenje je leta 2006 povzročila odločitev irskega vrhovnega sodišča, ki je zavrnilo zakon o spolni zlorabi mladoletnikov, ker obtožencu ni omogočal, da bi se zagovarjal na podlagi nenamerne zmote glede žrtvine starosti. Primer je bil povezan z 41-letnim moškim in 12-letno deklico. Ironično je, da so bile danes na okrožnem sodišču v Dublinu vse obtožbe o spolnem napadu zoper to osebo opuščene. Na Irskem sta načrtovani dve ustavni spremembi o družini in primeru, ki sem ga pravkar omenila, zato moramo ugotoviti, kam s stališča otrokovih pravic spada EU, da bomo lahko na Irskem pravilno glasovali.
Genowefa Grabowska
(PL) Gospod predsednik, gospod komisar, današnja razprava dokazuje, da želi Evropski parlament sodelovati pri oblikovanju evropske politike o otrocih. Zato je stališče veliko držav, da je večina predpisov o otrokovih pravicah del družinskega prava in zato skoraj po opredelitvi spada pod izključno nacionalno pristojnost, zelo zaskrbljujoče.
Tako ozek nacionalni pristop izključuje Parlament iz glavnega procesa odločanja o otrokovih pravicah in nas postavlja v vlogo popolnoma svetovalnega organa, kar pa v Evropi, ki se vedno tesneje povezuje, ni dober pristop. Primer za to je lahko uredba o čezmejni izterjavi preživnine, ki jo je decembra potrdil Parlament po postopku posvetovanja. Namen te uredbe je zagotoviti, da otroci, ki jih je eden od staršev zapustil, ne bodo več lačni in zapuščeni in da prejmejo sredstva, ki so bila izterjana zaradi novega in učinkovitejšega sistema. Zato menim, da ima Parlament, ki pravzaprav zastopa vse evropske otroke, moralno obveznost, da dejavno sodeluje pri sprejemanju zakonov v njihovo korist.
Na koncu bi rekla naslednje: gospod komisar, Parlament bi moral tesneje sodelovati pri evropskih predpisih o otrocih.
Edward McMillan-Scott
Gospod predsednik, zahvaljujem se poročevalki Roberti Angelilli in drugim poročevalcem za njihovo delo pri tem pomembnem dokumentu ter gospodu komisarju Frattiniju za njegovo spodbudo pri pripravi sporočila in za delo, ki ga je Komisija opravila na tem področju.
Čeprav se priznava, da so za te zadeve odgovorne predvsem države članice, menim, da je lahko na tem področju dejavna tudi Evropska unija, kar izhaja iz listine o temeljnih pravicah, v katero so prvič vključene otrokove pravice. Menim, da lahko družbo najbolje presodimo glede na to, kako obravnava nedolžnost, in Evropska unija je družba.
Na tem področju me najbolj zanima čezmejna starševska ugrabitev otrok. Obravnaval sem že veliko takšnih primerov in vsako leto je več sto ugrabitev med državami članicami EU, med državami članicami EU in sosednjimi državami ter drugimi. Čeprav imamo mednarodne konvencije, kot sta haaška konvencija in konvencija Bruselj II v notranjem pravu, je še vedno veliko pomanjkljivosti. Veseli me, da je pred kratkim mednarodna odvetniška pisarna Freshfields preučila več primerov v okviru konvencije Bruselj II in ugotovila nekaj težav v naših državah članicah.
Menim, da je treba delo Evropskega parlamenta in Komisije vrednotiti glede na mednarodno dogajanje na področju prava. Povsem pravilno je, da je stara konvencija Združenih narodov o otrokovih pravicah, v skladu s katero so koristi otroka daleč najpomembnejše, ključna. V listini o temeljnih pravicah je sprejet tudi bistven koncept pravice otroka do obeh staršev, ki je uveljavljen po celem svetu.
Vendar obstajata dva vidika, povezana s tem, kako zadevo obravnava sodišče. Čeprav to vprašanje ni vključeno izrecno v poročilo, ne smemo pozabiti tudi na pravice otrok, ki so dovolj zreli, da lahko svoje želje povedo na sodišču, kot se je zgodilo v primeru 7-letne Jessice iz moje volilne enote na glavnem civilnem sodišču. Drugič, zagotovljeno bi moralo biti neodvisno pravno zastopanje otroka, kadar je to primerno. Menim, da sta to elementa, ki ju moramo v naslednjih mesecih natančno opredeliti.
Alessandro Battilocchio
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, zahvaljujem se poročevalki za izjemno delo. Ob vstopu v 20. stoletje otroci niso imeli skoraj nič pravic, ob njegovem koncu pa smo dosegli jasen in nesporen napredek, čeprav je pred nami še dolga pot, ki ne bo lahka, kot je izpostavljeno v več delih poročila.
V kratkem času, ki je na voljo, in na podlagi osebnih izkušenj v Unicefu pozivam Komisijo, naj poudari naslednji vidik: potrebujemo instrument Skupnosti o posvojitvi, saj je zakonodaja 27 držav članic o tej temi popolnoma neusklajena. Dobro bi bilo, da bi sprejeli zakonodajni okvir, s katerim bi poskušali izboljšati kakovost pomoči, ki jo zagotavljajo informacijske službe, da se uredijo različni koraki pri pripravi mednarodnih posvojitev ter obravnavajo postopek, ki ureja zahtevke, in službe za podporo družinam po posvojitvi. Zdaj je na tem področju še vedno bistveno preveč zlorab, pomanjkljivosti, zamud in težav, ki si jih posvojitelji in predvsem otroci ne zaslužijo.
Miroslav Mikolášik
(SK) Vse države članice so ratificirale konvencijo ZN o otrokovih pravicah iz leta 1989, ki pa ne vključuje mehanizma sankcij.
Za izboljšanje otrokovih pravic si prizadeva več organov, vendar bi morale njihove dejavnosti biti bolj usklajene in o njih bi morali javnost bolj obveščati, na primer z oblikovanjem skupne spletne strani. Tako bi se lahko izognili neželenemu podvajanju njihovega prizadevanja. Poleg tega bi lahko varstvo otrokovih pravic zaupali komisarju za temeljne pravice. Pozdravljam možnost, da bi komisar v skladu s prednostnimi področji sodeloval v boju proti revščini otrok in vsem oblikam nasilja. Nasilje nad otroki ne bi smelo obstajati. Zato menim, da je poleg kaznovanja storilcev še pomembneje preprečevati takšno nečloveško ravnanje.
Zato podpiram zahtevo poročevalke glede postopkov za izboljšanje pregona zunaj ozemlja EU: v praksi bi s tem morali zagotoviti, da bo oseba, obsojena v eni državi članici, registrirana kot storilec nasilja nad otroki tudi v drugih državah članicah. Menim, da bo takšen način pomembno prispeval k preprečevanju nadaljnjih zlorab otrok, kot so spolno pohabljanje, spolna zloraba, otroška pornografija, ugrabitve in trgovina.
V zvezi z otroško pornografijo zelo podpiram pobudo Evropske komisije, da v sodelovanju z nekaterimi bančnimi ustanovami in podjetji za kreditne kartice poskuša strani, na katerih se prodaja otroška pornografija, izključiti iz spletnih plačilnih sistemov. To bi lahko pomagalo pri vzpostavitvi zbirke podatkov o trgovcih z otroško pornografijo, v kateri bi bili policiji ustrezne države članice, Europolu in Interpolu na voljo podatki o ustvarjalcih in ponudnikih te odvratne oblike trgovine. Ker se zavedam izjemnega pomena tega področja, podpiram, da se varstvu otrokovih pravic namenijo potrebni človeški in finančni viri. Gre za prihodnost naših otrok, kar pomeni našo prihodnost.
Katerina Batzeli
(EL) Gospod predsednik, čestitam gospe Angelilli, ki je pripravila celovit okvir za uskladitev listine o otrokovih pravicah.
Poleg vprašanj, ki so že bila obravnavana, bi izpostavila še tri.
Prvič, nemudoma je treba določiti težavo glede nasilja in zlorab otrok ter se nanjo odzvati z vzpostavitvijo posebnega sistema evidentiranja, ki bo postopoma prispeval k učinkovitemu preprečevanju te težave.
Drugič, sprejetje protokola za preprečevanje, zatiranje in kaznovanje trgovine z ljudmi in spolnega izkoriščanja ljudi s strani vseh držav članic, pri čemer bo treba med drugim preučiti vprašanje glede izdajanja začasnih ali nestalnih dovoljenj za prebivanje znotraj njihovih meja.
Nazadnje še vprašanje zelo pomembnega reševanja težave glede kriminalitete med mladoletniki z ukrepi za preprečevanje in socialno vključevanje mladoletnikov ter ukrepi za sodno in zunajsodno posredovanje.
Gospod predsednik, smo v letu medkulturnega dialoga, zato moramo ohranjati mostove, ki povezujejo vse kulture in verska stališča. Menim, da odstavka 127 tega poročila ne smemo sprejeti.
Zita Gurmai
(HU) Gospod predsednik, gospod komisar, gospe in gospodje, zmožnost Evrope, da razvije družbe, ki vključujejo in podpirajo otroke, pomembno vpliva na njeno usodo. Zavzemanje za otrokove pravice in varstvo njihovih pravic sta ključnega pomena za prihodnost Evropske unije. Razvoj otrokom prijaznih družb v Uniji je povezan z nadaljnjim poglabljanjem in krepitvijo evropskega povezovanja.
Za spodbujanje in zagotavljanje učinkovitega uveljavljanja otrokovih pravic znotraj in zunaj Unije je potrebna obsežna strategija EU. Otroci si zaslužijo posebne določbe in primerno pravno varstvo. Države članice so odgovorne, da staršem na več načinov pomagajo pri vzgoji otrok. Varna in vključujoča Evropa se lahko zgradi le z uporabo teh instrumentov.
Naše politike morajo nenehno upoštevati različnost otrok in njihove različne potrebe, pri čemer morajo posebno pozornost namenjati revščini, socialni izključenosti in negativni diskriminaciji na svetovni ravni in na ravni Unije.
Menim, da je pomembno, da se v okviru dvostranskih sporazumov med EU in državami zunaj EU dosledno in sistematično upoštevajo priporočila Konvencije ZN o otrokovih pravicah.
Skupina PSE zahteva ločeno glasovanje o predlogu spremembe 127.
Catherine Stihler
Gospod predsednik, pozdravljam odločitev, da se otrokove pravice vključijo v lizbonsko pogodbo EU kot eden od njenih ciljev, kar bo zagotovilo novo pravno podlago za otrokove pravice.
Poročilo gospe Angelilli obravnava veliko pomembnih vprašanj v zvezi z blaginjo in varstvo otrok. Vendar bi rada poudarila priznanje, da revščina in socialna izključenost staršev resno ovirata uveljavljanje pravic otrok.
Strinjam se z zahtevo v poročilu, da si mora EU v sodelovanju z ustreznimi agencijami ZN, mednarodnimi organizacijami in raziskovalnimi središči prizadevati za izboljšanje zbiranja primerljivih statističnih podatkov v zvezi s položajem otrok v EU, da se razvije in vključi več kazalcev, povezanih posebej z otroki, revščino otrok in socialno izključenostjo.
Revščina otrok je zapostavljeno vprašanje, čeprav eden od petih otrok v EU živi na robu revščine. Ali to ne pomeni, da 20 % bodočih odraslih ne bo moglo nikoli uresničiti svojega pravega potenciala?
Če obstaja politična volja, moramo vse države članice sodelovati, si izmenjevati najboljšo prakso in se učiti druga od druge. V EU smo imeli kampanjo za odpravo revščine v državah v razvoju, zakaj torej v EU ne bi organizirali podobne kampanje za odpravo revščine otrok?
Katrin Saks
(ET) Hvala, gospod predsednik.
Glede na to, da tretjina otrok na svetu nima dovolj hrane in da jih šestina ne hodi v šolo, se zdi nenavadno govoriti o revščini v Evropi Težava kljub temu obstaja in posebej zaskrbljujoče je, da je število otrok, ki živijo v revščini, veliko višje od števila odraslih. V glavnem to ne pomeni, da so otroci lačni, temveč da nimajo potrebnih priložnosti za razvoj.
Rada bi vas opozorila na dejstvo, da je v novih državah članicah nemiren razvoj tržnega gospodarstva povzročil tudi močno razslojevanje, ki močno vpliva na blaginjo otrok. Socialne težave pa to še poslabšajo. In ta tragedija ne vključuje samo otrok.
Velik delež človeških virov - ki jih v moji državi Estoniji vedno bolj primanjkuje - je na primer še vedno nezaposlen in zato je to težava za Evropsko unijo in države članice.
Čeprav večina politik o otrocih sodi v pristojnost držav članic, bi rada poudarila pomembnost strategije, kazalnikov, zbirk podatkov in poročil Evropske unije. Upam, da se bo njihov vpliv za države članice povečal.
Kot političarka vem, kako težko je volivcem razložiti, zakaj se na primer sosedje bolj zavzemajo za otroke.
Bogdan Golik
(PL) Gospod predsednik, gospod komisar, pobuda v zvezi s strategijo o otrokovih pravicah, ki nam je bila predložena, je znak ne samo za Evropo, temveč za ves svet, da je treba zaščititi pravice najmlajših članov družbe. Zato bi gospe Angelilli rad izrazil spoštovanje za odlično poročilo.
Na žalost v nekaterih delih Evrope pogosto prihaja do kršitev pravic mladoletnikov - v Evropi, kjer smo tako ponosni na visoko razvit sistem varstva človekovih pravic. Zato je treba zagotoviti, da otroci, ki doživljajo različna ponižanja, vedo, da se za pomoč lahko na nekoga obrnejo in da jim bo ta to pomoč nudil. Zato bi rad podprl poziv avtorice poročila k oblikovanju učinkovitejšega spremljanja in zamisel Evropske komisije o vzpostavitvi telefonske linije za pomoč otrokom, ki to potrebujejo.
Druga pomembna zadeva je vprašanje otrok, ki prihajajo iz revnih, priseljenih ali begunskih družin. Trpijo iz razlogov, na katere ne morejo vplivati, in so zaradi tega pogosto obsojeni na slabše življenje kot njihovi vrstniki, ki jim ni bilo treba zbežati iz njihovih držav. Zato bi rad podprl predlog, da se jim prizna polne pravice ne glede na pravni položaj njihovih staršev in zagotovi enak dostop do izobraževanja.
Franco Frattini
podpredsednik Komisije. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, zahvaljujem se vsem govornikom in sem vesel, da so priznali, da Komisija in Parlament prvič v Evropi in celo pred začetkom veljavnosti lizbonske pogodbe skupaj oblikujeta pravo horizontalno evropsko politiko na vseh področjih za spodbujanje in varstvo otrokovih pravic. To je politični dosežek pri vprašanju, ki se je na evropski agendi pojavilo šele pred dvema letoma, in tako tudi odgovor tistim, ki so se zavedali potrebe po praktičnih rezultatih. Evropa na tem področju napreduje.
Zelo sem bil zadovoljen s tem, kar je povedal gospod McMillan. Eno glavnih meril za ocenjevanje stopnje civiliziranosti države je, kako ravna s svojimi najmlajšimi člani, otroki; države članice Evropske unije in vsi Evropejci si prizadevamo, da bi bili z našim ravnanjem z otroki in priložnostmi, ki jim jih nudimo, vzor svetu.
Veliko vprašanj je bilo obravnavanih in nekatera so že vključena v predlog, ki sem ga predložil, in v zelo koristna priporočila, ki jih je določila gospa Angelilli, vendar menim, da so še druga vprašanja, ki jih je treba v naslednjih mesecih podrobneje preučiti. Naj bo leto 2008 leto nadaljnjega napredka te evropske strategije.
Gospa Gál in gospa Sinnot, obravnavanje vloge družine je jasno pokazalo, da mnoge težave, s katerimi se srečujemo, izhajajo iz zastarelega pogleda na vlogo družine, ki ni takšen, kot bi moral biti. Kot se spominjate, smo to preučili lani v zvezi z nasilnimi video igricami; statistična raziskava je pokazala, da je le 20 % vprašanih želelo vedeti, kako njihovi otroci uporabljajo internet in kako so se srečali z video igricami ali kako jih uporabljajo. To pomeni, da 80 % anketiranih staršev ni vedelo, kakšne vrste elektronskih igric igrajo njihovi otroci ali katere spletne strani obiskujejo. To kaže, zakaj je družina, kot je bilo rečeno, ključna za spodbujanje otrokovih pravic.
Gospod Catania in drugi so govorili o delu otrok. Verjetno se spomnite, da sem v predlogu, ki sem ga predložil, o nalaganju strogih kazni tistim, ki izkoriščajo nezakonito delo legalnih priseljencev, obsodil zlasti izkoriščanje otrok migrantov, ki so ranljivi, ker so migranti, in jih izkoriščajo, ker delajo nezakonito; so še posebej ranljivi, ker otroci ne smejo delati, temveč morajo hoditi v šolo. Če bo predložen predlog sprejet, bo postal evropska direktiva in bo tako države članice zakonsko prisilil, da uvedejo take vrste pravil, ki jih na žalost še nimamo.
Vprašanje otrok migrantov brez spremstva je pomembno in razpravljamo o načinih financiranja ciljnih projektov, saj smo poleg tistih, ki smo jih omenili, odkrili resnično tragične razmere. Španska vlada je na primer na Kanarskih otokih odkrila zaskrbljujoče primere prihoda velikega števila otrok brez spremstva, ker so jih njihovi starši preprosto poslali same, in te primere je treba obravnavati. To je resnično pretresljivo. Okrepiti je treba evropsko zakonodajo za boj proti nasilju nad otroki, kot je poudarila gospa Segelström.
Osebno me skrbi eno zelo resno vprašanje. Obstajajo pravila, da se zagotovi, da eden od staršev v primeru prenehanja življenjske skupnosti ali razveze dejansko dobi skrbništvo nad otrokom. V mnogih državah članicah se veljavna pravila v praksi pravzaprav ne uporabljajo; to ne pomeni, da jih vlade ne uporabljajo, temveč da se jih sodniki in sodišča le redko zavedajo. V nekaterih primerih eden od staršev otroka drugemu dejansko ukrade. V nekaterih primerih se pokaže, da je odločitve nemogoče uveljaviti, zato je treba temu vprašanju v okviru dodeljevanja skrbništva nad mladoletniki dati večji poudarek.
Obravnavati je treba tudi področje spolnega turizma, vključno s sodelovanjem med javnimi organi in posamezniki ter turističnimi agencijami in družbami, ki izdajajo kreditne kartice, za pomoč pri odkrivanju ljudi, ki kupujejo otroško pornografijo na spletu. Jasno je, da pedofili ne plačujejo z gotovino, temveč s kreditnimi karticami. Če bomo imeli tako sodelovanje, ki ga začenjamo vzpostavljati, bomo lahko zmanjšali in preprečili tragedijo spolnega turizma.
Novo področje so pravice otrok, da odrastejo v neonesnaženem okolju, njihove okoljske pravice. Na to se je treba podrobno osredotočiti, ker to ni samo novo področje, temveč področje, ki ga moramo nedvomno obravnavati vsi.
Gospa Harkin je bila ena od tistih, ki so sprožili vprašanje učinka lizbonske strategije. Pogodba ne uvaja posebne pravne podlage, temveč evropski strategiji, o kateri danes razpravljamo in ki je doslej temeljila na skupni politični volji, daje vrednost evropske politike. Z lizbonsko pogodbo lahko zdaj strategijo za varstvo otrok štejemo za resnično evropsko, kar je izreden napredek.
Za konec, v prihodnjih mesecih je treba to temo obravnavati in jasno je, da Evropa na ta način vlaga v svojo prihodnost. Vlaga v mlade ljudi in vlaga za otroke. Vendar bi po mojem mnenju lahko otroke še na enem področju dejavno vključili v eno najpomembnejših politik Evropske unije: politiko vključevanja priseljenskih skupnosti. Če bomo otrokom, in to najmlajšim v šoli, glede na to, da se lažje igrajo z otroki iz različnih okolij in kultur ter se z njimi skupaj učijo, dali zaupanje in jih postavili za ambasadorje vključevanja, jim bomo, kot je nekdo rekel, dali nalogo, da niso le mali odrasli, temveč da resnično in dejavno sodelujejo v politiki vključevanja. Če ta politika ne bo temeljila na vključevanju otrok v šoli, ne bo nikoli prava politika vključevanja priseljencev, ki pridejo iz drugih držav.
Roberta Angelilli
poročevalka. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, najprej se še enkrat zahvaljujem komisarju Frattiniju, da je ponovil resno zavezo Evropske komisije na področju otrokovih pravic. Zahvaljujem se mu tudi, da je v svoji uvodni izjavi pozval države članice, naj hitro aktivirajo telefonske linije za pomoč otrokom, ker so zamude na tem področju resnično neopravičljive. Hvaležna sem mu tudi, da je poudaril, da vse države članice do zdaj še niso uvedle nacionalnega jamstva v zvezi z otrokovimi pravicami, kar smo ugotovili in obžalovali tudi v našem poročilu.
Zahvaljujem se tudi vsem svojim kolegom, ki so sodelovali pri pripravi tega dokumenta, in tistim, ki so govorili, saj verjamem, da se vsi strinjamo glede zamisli o večjih koristi za otroke. Jasno je, da to podpiram in da se strinjam z zaskrbljenostmi, ki smo jih danes slišali v sejni dvorani. Države članice je treba prisiliti, da hitreje preidejo od besed k dejanjem, očitno pa morata tudi Parlament in Komisija opraviti svoj del.
Naj na kratko spregovorim o nekaterih vprašanjih, ki so bila poudarjena. V zvezi z okoljem naj gospodu Frattiniju potrdim, da bi lahko v poročilo morda res vključili več, vendar smo poudarili, da mora biti pravica do zdravega in čistega okolja ena od glavnih pravic, zagotovljenih mladoletnikom.
Zadovoljna sem bila, ko sem izvedela, da bo ena od zadev, obravnavanih na evropskem forumu o otrokovih pravicah, vprašanje mednarodnih posvojitev. V zvezi s tem bi rada tudi poudarila, da poleg velikih in pogosto popolnoma birokratskih težav pri mednarodnih posvojitvah obstaja tudi tragedija otrok, za katere se po prenehanju življenjske skupnosti ali razvezi borijo njihovi starši. To je resnično velik evropski problem, ki se je očitno povečal tudi zaradi odprtja mej.
Za konec naj povem, da sem seveda zelo zadovoljna z opravljenim delom, in čeprav menim, da rezultat vsekakor ni popoln, je lahko zelo dobro izhodišče, če bodo, ponavljam, takoj sprejeti resni in odgovorni praktični ukrepi.
Predsednik
Ta razprava je končana.
Glasovanje bo potekalo v sredo ob 12.00.
Pisne izjave (člen 142)
Lívia Járóka  
v pisni obliki. - Ločevanje v šolstvu je ena od najbolj škodljivih oblik diskriminacije romskih otrok. Izobraževanje je kot temeljna človekova pravica bistvena za uresničevanje drugih človekovih pravic in vlaganje v izobraževanje Romov v zgodnjem otroštvu je politika, ki vpliva na več ravneh in ni koristna le za otroke, ki naj bi v skladu z njo pridobili izobrazbo, ampak tudi za druge. Prednosti zgodnjega izobraževanja vključujejo: spodbujanje socialne pravičnosti, povečanje produktivnosti posameznika in širše družbene produktivnosti, zmanjšanje ravni revščine ter odpravo diskriminatornih odnosov in socialne izključenosti. Če so romski otroci bolje izobraženi, imajo večje možnosti, da postanejo produktivni delavci. Medtem ko zaslužijo več denarja in prispevajo davke na dohodek in porabo v državni proračun, začnejo vplivati na odnos drugih, ki niso romskega porekla, do Romov in s tem na bolj splošna družbena vprašanja. Zaradi večje produktivnosti in manjše revščine Romi ne potrebujejo več državne pomoči, ampak postanejo člani družbe, ki vanjo prispevajo. Večji prispevki v proračun in manjši državni prispevki pomenijo neto proračunske koristi za državni proračun. Program, ki bi podpiral takšen razvoj, ne bi bil pozitiven le za Rome, ampak za vse Evropejce.
Eija-Riitta Korhola
v pisni obliki. - (FI) Ena najbolj temeljnih struktur, ki so osnova skupnih evropskih vrednot, je naša dolžnost, da zaščitimo nedolžne, s čimer mislim otroke. Le glede nekaj zadev lahko dosežemo tako soglasje.
Zelo pomembno je, da se pravice otrok zaščitijo učinkovitejše, kot so zdaj, kar velja tudi za raven Skupnosti. Sporočilo Komisije o vzpostavitvi strategije za varstvo pravic otrok je bilo zelo dobrodošlo.
Poročilo parlamenta o strategiji je odlično. Rada bi izpostavila nekaj točk v zvezi s to obširno temo.
Prvič, položaj družin je neposredno povezan s pravicami otrok. Družina je nedvomno najboljše okolje za otroka. Družina in varstvo družinskega življenja sta pravzaprav otrokovi pravici in sta uresničeni, ko gre družini dobro. Strategija mora vključevati tudi ukrepe za spodbujanje blaginje družin. Otrokova pravica do obeh staršev mora biti na vsak način zaščitena.
Otroci so že zelo zgodaj izpostavljeni grozo vzbujajočim, nasilnim in spolnim oblikam zabave, ki imajo katastrofalne posledice. Predlog v poročilu, da se na primer oblikuje enoten sistem klasifikacije in označevanja v EU za prodajo in distribucijo avdiovizualnih vsebin in video iger, namenjenih mladoletnikom, je koristen. Načelo "onesnaževalec plača" se mora uporabljati v zvezi z nasilnimi oblikami komercialnih izdelkov za zabavo, ker je povzročena škoda zelo velika.
Tretjič, treba si je odločno prizadevati za odpravo otroške pornografije. Prednostni nalogi Komisije sta okrepitev čezmejnih dejavnosti, da se ukine spletne strani, ki zatirajo otroke, ter izboljšanje sodelovanja med javnimi organi in zasebnim sektorjem.
Žal se pravice otrok ne morejo izogniti splošnemu duhu relativnosti vrednot, ki obstaja v družbi. Na glas moramo povedati, kaj zagotovo ni relativno. Pravice in varstvo otrok so jedro človekovih vrednot, zato je treba ljudi še vedno opozarjati na strašne posledice, ki čakajo kršilce.
Katalin Lévai  
v pisni obliki. - (HU) Evropska unija ima posebno odgovornost, da zaščiti temeljne človekove pravice, predvsem pravice otrok. Kljub temu 19 % otrok v Uniji živi na robu revščine in ta številka je višja kot za odrasle prebivalce (15 %). Po svetu je 40 milijonov otrok, mlajših od dvanajst let, izpostavljenih neki vrsti nasilnih dejanj. Skoraj 6 milijonov jih mora prisilno delati, 1,5 milijona pa jih postane žrtev trgovcev z ljudmi. Na podlagi tega je evropska strategija nične strpnosti, katere namen je zaščiti pravice otrok, zelo pomembna.
Menim, da lahko ima pri tem ključno vlogo boljša zakonska ureditev, vključno z raziskavo vpliva novih in obstoječih pravil na mladoletnike. Vendar ne podpiram ustanovitve ločenega parlamentarnega telesa, odgovornega za pravice otrok. Vse naloge takega telesa lahko opravi koordinator za otrokove pravice, ki ga imenuje Komisija. Kljub temu podpiram vzpostavitev delovnega mesta komisarja za človekove pravice in manjšine, ki bi bil odgovoren tudi za zaščito pravic otrok. Treba je omeniti, da je večina otrok, ki živi v neugodnih okoliščinah, romskega porekla ali pa pripadajo manjšini, ki živi v Evropi. Koristno bi bilo tudi izvesti evropske institucionalne reforme, v okviru katerih bi koordinatorji za otrokove pravice, ki bi poročali komisarju, zagotovili povezave med institucijami, nevladnimi organizacijami in vladami, da se vzpostavi stalen dialog in sodelovanje. Ob dejstvu, da je v Uniji že veliko evropskih organizacij in institucij, ki se ukvarjajo s pravicami otrok, je treba dati poudarek na združevanje starih, namesto na ustvarjanje novih.
Poleg varstva otrokovih pravic postaja vse bolj aktualno tudi vprašanje izobraževanja. Skrbno izobraževanje omogoča neizobraženim mladim prestopnikom, da odrastejo v izobražene državljane, ki spoštujejo zakone.
Joseph Muscat  
v pisni obliki. - (MT) V okviru te razprave o otrokovih pravicah ne smem izpustiti primera Shauna Attarda, ki je ljudi na Malti in Gozu močno prizadel.
Ta otrok z Goza je bil očetu vzet na način, ki je na njemu gotovo pustil psihološke posledice.
Možno je, da se v tem primeru spoštujejo zakon in evropske direktive. Vendar obstajajo veliki dvomi, ali je to, kar se dogaja, resnično v najboljšem interesu otroka.
Žal moram reči, da kolikor vem, britanski organi otrokovemu očetu otežujejo pošteno obravnavo tega primera. Celo pri tistih nekaj stikih med otrokom in očetom je polno ovir.
Rad bi pozval, naj se ob spoštovanju zakona Mariu Attardu omogoči pošteno obravnavo, poleg tega pa naj se upošteva najboljši interes Shauna.
Andrzej Tomasz Zapałowski  
v pisni obliki. - (PL) Današnja razprava o otrokovih pravicah sproža mnogo temeljnih vprašanj v zvezi s primernim razvojem naših mladih ljudi. Prihodnost naših otrok ob zagotavljanju, da se lahko primerno razvijejo, je vprašanje, ki določa prihodnost našega kontinenta, kar zadeva primerne medosebne odnose.
Otrokove pravice je treba spoštovati. Spoštovati je treba tudi pravice staršev, da jih vzgajajo v skladu z vrednotami, v katere verjamejo. Govoriti o otrokovih pravicah in pri tem izpustiti vprašanje njihove pravice do vzgoje v naravni družini z očetom in materjo je kršitev njihovih pravic. Odločitev glede posvojitve otroka, ko se ga izroči paru istega spola, s čimer se odloča o otrokovi prihodnji usodi in se mu na nek način vsiljuje spolno usmeritev, je nedvomno kršitev otrokovih temeljnih pravic. Ne smemo molčati o tem vprašanju samo zato, ker krši politično korektnost EU.
