Situaţia din Tibet (dezbatere)
Preşedinte
Următorul punct pe ordine de zi este declaraţia Comisiei privind situaţia din Tibet.
Laima Liucija Andrikien
Dle preşedinte, văd că Preşedinţia spaniolă a UE părăseşte sala de şedinţe, astfel încât aş dori să-mi exprim profunda mea dezamăgire pentru că nici Preşedinţia spaniolă, nici Înalta Reprezentantă nu vor fi prezenţi la această dezbatere şi că locurile lor vor fi goale.
Este o mişcare ruşinoasă împotriva Parlamentului European care este singura instituţie din UE aleasă de către cetăţenii Europei şi acest lucru creează un precedent foarte rău, în special cu Tratatul de la Lisabona în vigoare.
Permiteţi-mi să vă rog, dle preşedinte, să le transmiteţi celor care vor fi absenţi că agenda sesiunii plenare este decisă de Parlament, nu de Consiliu şi nu de către Preşedinţia spaniolă a UE şi cel puţin una dintre ele ar fi trebuit să fie prezentă aici astăzi.
Preşedintele
Am fost informat că Preşedinţia spaniolă a anunţat deja mai devreme, în urmă cu o lună, că, spre marele său regret, nu mai poate rămâne după această oră.
Maroš Šefčovič
membru al Comisiei. - Dle preşedinte, aş dori să mulţumesc Parlamentului pentru ridicarea acestei probleme în dezbaterea de astăzi, deoarece cred că merită discutată şi cred că ar trebui să începem prin a declara faptul că relaţia noastră cu China - pe care o considerăm foarte importantă şi strategică - a înregistrat progrese uriaşe de-a lungul ultimilor ani. Cu un parteneriat atât de puternic, aceasta ne-ar permite şi ne permite cu siguranţă să abordăm toate problemele, inclusiv pe cele mai sensibile.
Am construit un cadru impresionant de interacţiuni la nivel înalt unde abordăm de obicei schimbările globale cu care se confruntă cetăţenii noştri fără a neglija problemele în care viziunile noastre pot fi diferite - iar Tibetul este cu siguranţă una dintre aceste probleme.
Este evident că se menţin conflictele dintre China şi Tibet. Avem reale preocupări referitoare la situaţia drepturilor omului din Tibet, referitor la faptul că Tibetul a rămas inaccesibil în mare parte presei, diplomaţilor şi organizaţiilor umanitare internaţionale şi referitor şi la lipsa de progres în discuţiile între reprezentanţii lui Dalai Lama şi autorităţile chineze.
Poziţia UE nu lasă spaţiu pentru o interpretare greşită. Prin urmare, permiteţi-mi să accentuez: UE respectă suveranitatea şi integritatea teritorială a Chinei, inclusiv Tibetul. Respectăm politica "pentru o singură China”.
Cu toate acestea, am susţinut întotdeauna reconcilierea paşnică prin dialogul între autorităţile chineze şi reprezentanţii lui Dalai Lama. Acest dialog trebuie să fie constructiv şi substanţial, adresând toate problemele principale, cum ar fi conservarea culturii, religiei şi a tradiţiilor unice ale Tibetului şi necesitatea realizării unui sistem de autonomie semnificativă pentru Tibet în cadrul constituţiei chineze.
Dialogul ar trebui să abordeze şi participarea tuturor tibetanilor la procesul de luare a deciziilor. Pentru UE Tibetul reprezintă o problemă a drepturilor omului. Am transmis în mod constant acest mesaj omologilor noştri chinezi şi le-am ascultat cu foarte mare atenţie punctele de vedere şi am făcut orice efort de a le înţelege poziţia în spiritul respectului reciproc.
Pentru UE, drepturile omului sunt universale, iar situaţia din Tibet reprezintă o preocupare legitimă a comunităţii internaţionale, un punct pe care-l subliniem cu regularitate interlocutorilor noştri chinezi.
În cadrul dialogului dintre China şi Tibet, partea tibetană a depus recent un memorandum actualizat privind autonomia adevărată pentru viitorul Tibetului. Salutăm faptul că partea tibetană şi-a reiterat ferm angajamentul de a nu căuta separarea sau independenţa.
De asemenea, suntem încântaţi că Dalai Lama rămâne dedicat abordării căii de mijloc şi a dialogului ca fiind singurul mijloc de obţinere a unei soluţii reciproc acceptabile şi durabile.
UE salută faptul că ambele părţi continuă să poarte discuţii chiar dacă observăm cu regret lipsa rezultatelor şi lipsa impulsului.
Permiteţi-mi să închei prin a face apel la reprezentanţii celor două părţi să continue şi să intensifice dialogul cu un spirit deschis şi având în vedere obţinerea unei soluţii durabile în Tibet. Din partea noastră, vă pot garanta susţinerea deplină a UE pentru un astfel de proces.
Laima Liucija Andrikienė
în numele Grupului PPE. - Dle preşedinte, cea de-a noua rundă de discuţii dintre China şi Tibet nu a reuşit să producă niciun rezultat concret şi nu a îmbunătăţit situaţia populaţiei tibetane de la faţa locului. Regretăm absenţa oricărei declaraţii a UE înainte de încheierea discuţiilor şi sper că Uniunea Europeană va face o declaraţie privind evaluarea rezultatelor discuţiilor. Parlamentul European ar dori să ştie în ce mod va ajuta Consiliul UE la crearea unei soluţii reciproc acceptabile pentru problema Tibetului şi la asigurarea drepturilor elementare ale omului şi a adevărate autonomii pentru tibetani.
Cel de-al doilea punct al meu este să vă reamintesc că Parlamentul European insistă asupra importanţei sprijinului Comisiei Europene pentru proiectele de dezvoltare şi ale societăţii civile în favoarea populaţiei tibetane din Tibet şi a refugiaţilor tibetani din exil - în India, Nepal, Buthan - în domeniile economice şi sociale, cum ar fi sănătatea şi alimentaţia, condiţiile de trai şi educaţia, accesul la locurile de muncă, problemele de gen, de mediu şi revitalizarea aşezărilor. Pentru acest ultim punct, planul de revitalizare tibetan pentru aşezările refugiaţilor, elaborat de administraţia centrală tibetană din Dharamsala, prezintă necesităţile comunităţii tibetane din exil şi poate fi luat în considerare şi susţinut de Comisia Europeană.
În fine, preşedintele Obama a avut o întrevedere recentă cu Dalai Lama la Casa Albă. Aşteptăm cu nerăbdare să o vedem pe baroneasa Ashton invitându-l şi cunoscându-l pe Dalai Lama la Bruxelles. Aceasta ar crea o oportunitate de a iniţia coordonarea poziţiilor naţionale privind Tibetul şi de a defini o poziţie şi o politică unită şi clară a UE cu privire la această problemă. Întrevederea cu un coordonator special al UE pentru Tibet, care este menţionată în bugetul UE, poate fi un instrument util în a asista la definirea unei poziţii şi strategii comune europene privind Tibetul.
María Muñiz De Urquiza
Dle preşedinte, au trecut doi ani de la evenimentele, de la revoltele din Tibet şi sperăm că, drept urmare a demonstraţiilor cu această ocazie, nu se vor repeta asalturile, arestările şi decesele care au avut loc acum doi ani.
În orice caz, calendarul acestei dezbateri este foarte îndoielnic, deoarece Parlamentul şi-a exprimat opinia privind problema Chinei de nenumărate ori de-a lungul ultimelor luni şi, mai presus de toate, deoarece China reprezintă un mare actor internaţional ale cărui relaţii cu Uniunea Europeană depăşesc problema Tibetului. Deşi problema drepturilor omului este foarte importantă, Parlamentul îşi exprimă opinia doar privind Tibetul, nu şi drepturile omului. În orice caz, în cadrul acestei dezbateri, poziţia noastră, poziţia socialiştilor, este foarte clară: avem exact aceeaşi poziţie ca şi Uniunea Europeană. Cu alte cuvinte, apărăm drepturile omului şi apărăm şi dialogul, întrevederile şi acordurile. În această privinţă, suntem complet în favoarea şi încântaţi de reluarea negocierilor între autorităţile chineze şi reprezentanţii Tibetului şi pledăm pentru o soluţie reciproc acceptabilă bazată pe respectul pentru drepturile minorităţilor religioase şi culturale şi în cadrul integrităţii teritoriale ale unui singur stat chinez.
Regret profund faptul că vicepreşedintele Comisiei şi Înalta Reprezentantă a Uniunii pentru afaceri externe şi politica de securitate nu se află aici, întrucât dumneaei este cea care prezidează Consiliul pentru afaceri externe şi care ar trebui să participe la dezbaterile privind politica externă.
Mai mult, este foarte nedrept să afirmăm că Preşedinţia spaniolă greşeşte prin neprezentarea la această dezbatere, întrucât Preşedinţia spaniolă este neobosită. Prezenţa dlui López Garrido în acest Parlament în vederea dezbaterii tuturor problemelor este aproape supraumană.
Ne-am echipat cu un Înalt Reprezentant pentru afaceri externe şi politica de securitate care prezidează poziţiile miniştrilor privind problemele de politică externă şi dumneaei este cea care ar trebui să dezbată aceste probleme cu Parlamentul.
Niccolò Rinaldi
Dle preşedinte, dle comisar, doamnelor şi domnilor, este clar că China nu are nicio intenţie de negociere sau de angajare într-un dialog în ceea ce priveşte Tibetul.
Implicarea Chinei în comerţul internaţional, în Jocurile Olimpice şi schimbările din trecut ale conducerii de la Beijing nu au dus la nicio schimbare substanţială de politică. Între timp, lupta David versus Goliat continuă, în special când China modifică echilibrul demografic din Tibet, ceea ce reprezintă o mare preocupare, şi, atunci când este necesar, utilizând chiar represiunea militară, aşa cum s-a întâmplat acum doi ani.
În special, dispare un lucru anume care, din punctul nostru de vedere, reprezintă moştenirea umanităţii, şi anume cultura şi spiritualitatea tibetană. Evident, Partidul comunist chinez cunoaşte foarte puţine lucruri despre identitatea spirituală şi culturală. În această privinţă, dacă acceptăm ceea ce poate definit drept genocid cultural în Tibet, va trebui să fim pregătiţi să acceptăm mult mai multe episoade de acest fel în viitor.
Nu trebuie să renunţăm. Ceea ce solicităm, în primul rând din partea chinezilor, este acceptarea culturii tibetane pentru ceea ce reprezintă ea. Aceştia au acceptat natura deosebită a Hong Kongului ca fiind o ţară cu două sisteme, aşa că ar trebui să accepte ca fiind o ţară cu trei sisteme. Umerii Chinei sunt destul de laţi pentru a putea facilita acest lucru.
Solicităm instituţiilor europene, de la baroneasa Ashton până la Consiliu, să nu dezamăgească cetăţenii europeni care şi-au demonstrat ataşamentul faţă de cauza tibetană în multe feluri. De asemenea, susţinem - precum dna Andrikien- crearea unui coordonator pentru Tibet.
Aceasta este lupta pentru libertate care, prin urmare, vizează identitatea continentului nostru. Atunci când vine vorba dacă să reînnoim sau nu embargoul privind armele împotriva Chinei, cred că ar trebui să ţinem cont şi de această problemă.
Heidi Hautala
(FI) Dle preşedinte, şi eu condamn ferm părăsirea acestei Camere de către Preşedinţia spaniolă. Aceştia nu au ascultat nici măcar afirmaţiile dnei Andrikienė. Aceasta a solicitat Consiliului să aibă curajul de a fi prezent în cursul acestei dezbateri şi să-şi exprime punctul de vedere privind problema Tibetului.
Dle preşedinte, aţi făcut o greşeală: aţi spus că Spania a declarat că ar putea fi aici până la orele 18.50. Nu este adevărat. Aceştia au afirmat iniţial că au trebuit să plece la ora 17.00 dar este evident că au putut sta aici cu aproape două ore mai mult atunci când s-a discutat iniţiativa cetăţenească.
Nu trebuie ca acest lucru să se mai repete. Presupun că Comisia, a cărei vicepreşedinte este baroneasa Ashton, este serioasă şi că va face ceea ce a afirmat că va face. Şi anume, relaţiile noastre cu China sunt atât de importante încât trebuie să putem să discutăm şi problemele dificile cum ar fi problema Tibetului.
Înţeleg că acum este momentul potrivit pentru reînnoirea sprijinului Uniunii Europene pentru Tibet. Trebuie să facem ceva referitor la faptul că nouă runde de negocieri între China şi guvernul tibetan din exil nu au dus la niciun rezultat şi eu sunt complet de acord cu dl Rinaldi aici. Se pare că China nu doreşte să obţină nimic în urma acestor discuţii. China doreşte să continue încălcarea drepturilor culturale, religioase şi lingvistice tibetane. Nu putem accepta acest tip de genocid cultural.
Acum o lună, am mers la Dharamsala şi am avut o întrevedere cu Dalai Lama. Am vorbit cu dumnealui timp de o oră înainte ca acesta să plece spre Statele Unite ale Americii pentru a se întâlni cu preşedintele Obama. Am fost convinsă că trebuia să propun în Parlament necesitatea dezbaterii situaţiei din Tibet.
Dalai Lama este o persoană calmă, paşnică şi China greşeşte când susţine în permanenţă că acesta este un separatist periculos şi că a provocat tulburările şi revoltele la care am fost martori în urmă cu doi ani. Din contră, Dalai Lama a spus că reprezentanţii Chinei sunt bineveniţi să studieze documentele din arhiva guvernului său din exil pentru a se asigura ei înşişi că nu au instigat la violenţă. În ciuda acestui fapt, plângerile persistă.
Solicit Uniunii Europene să condamne aceste observaţii şi să ridice problema Chinei. Dacă Uniunea Europeană nu este destul de îndrăzneaţă pentru a apăra Tibetul, nici mulţi alţii nu vor fi. Putem lua exemplul preşedintelui Obama: acesta a avut curajul să-l primească pe Dalai Lama. Din punctul meu de vedere, ar fi fost un gest foarte normal dacă Înalta Reprezentantă a Uniunii Europene ar fi făcut ceva similar, aşa cum s-a propus aici.
Trebuie să păstrăm vie această problemă în Parlamentul European. Tot aici s-a făcut referire la faptul că avem nevoie de un reprezentant special pentru Tibet. Avem tot felul de reprezentanţi speciali. De ce să nu avem un reprezentant special pentru Tibet, pentru care există chiar şi fonduri în bugetul acestui an? Este chiar intolerabil faptul că Consiliul trebuie să părăsească această dezbatere. Consiliul este laş şi nu are curajul să înfrunte această problemă, care este o problemă de apărare a drepturilor omului.
Charles Tannock
în numele Grupului ECR. - Dle preşedinte, soarta populaţiei din Tibet şi cultura lor budistă remarcabilă rămân predominante în mintea celor dintre noi din acest Parlament care cred în drepturile omului.
Din momentul în care forţele comuniste ale Republicii populare chineze (RPC) au invadat Tibetul acum 61 de ani, tibetanii s-au confruntat cu o oprimare sistematică a modului lor unic de viaţă. Imigrarea în masă a chinezilor han şi sosirea căii ferate de înaltă altitudine la Lhasa au consolidat mai departe poziţia Beijingului în Tibet.
Între timp, Dalai Lama, din exilul său indian, îşi continuă campania sa paşnică pentru a evidenţia situaţia cu care se confruntă poporul său. Jihadiştii uiguri au exploatat şi tulburările recente din Tibet pentru a instiga la propria lor violenţă împotriva guvernului chinez.
Tibetul ar trebui să aibă autonomia maximă posibilă şi noi ştim că acest lucru este posibil conform mantrei "o singură ţară, două sisteme” care se aplică nu doar Hong Kongului dar şi în Macao, aşa că de ce nu şi în Tibet?
Beijingul va respinge fără nicio îndoială preocupările noastre din acest Parlament ca fiind o intruziune negarantată în afacerile lor interne, dar o abordare mai relaxată şi proaspătă a Tibetului din partea RPC ar putea avea rezultate pentru securitatea internă a Chinei, precum şi pentru imaginea externă din lume.
De asemenea, aş dori să-mi adaug afirmaţiile alături de cele ale celor care regretă profund faptul că nu beneficiem de prezenţa Consiliului sau a Preşedinţiei rotative spaniole sau a Înaltei Reprezentante pentru afaceri externe.
Oreste Rossi
Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, am fost uimit de afirmaţiile comisarului Šefčovič care a afirmat chiar acum că noi respectăm integritatea teritorială a Chinei. Acest lucru înseamnă că Comisia recunoaşte dreptul Chinei de a ocupa Tibetul, lucru care este o problemă foarte gravă.
În timp ce poporul tibetan continuă să fie ameninţat, Dalai Lama, în cadrul memorandumului din 2008 şi în notele ataşate acestuia în acest an, şi-a confirmat angajamentul de a nu căuta separarea şi independenţa Tibetului, ci autonomia eficientă a poporului tibetan în cadrul constituţiei Republicii Populare Chineze: o politică de compromis de avantaj reciproc destinată conservării culturii tibetane, pe baza compasiunii şi non-violenţei.
Poporul tibetan aşteaptă răspuns din partea guvernului chinez; de exemplu, discuţiile cu reprezentanţii lui Dalai Lama şi consimţământul acordat cererii făcute de Înaltul Comisar al ONU pentru Drepturile Omului de a trimite o delegaţie în vederea dezvăluirii crudei realităţi.
Parlamentul European ar trebui să asculte şi comunitatea tibetană. Prin consolidarea sinergiilor naţionale, acesta ar putea încerca stabilirea unei reţele europene de coordonare pentru poporul tibetan care, în lipsa unor acţiuni puternice din partea comunităţii internaţionale, este în pericol de a fi desfiinţat.
Edward McMillan-Scott
Dnă preşedintă, Tibetul este o ţară frumoasă şi cetăţenii acesteia sunt evlavioşi, răbdători şi sunt oprimaţi - probabil cei mai oprimaţi de către chinezi din toată regiunea. Cred că dezbaterea din această seară a arătat un consens de opinii extraordinar în Parlament privind, de exemplu, numirea de către UE a unui coordonator special pentru Tibet.
Evenimentele ne impun să luăm nişte decizii în acest Parlament. În această săptămână, Google a abandonat China. Avem permanent probleme cu drepturile omului în China, cu dispariţia avocatului creştin pentru drepturile omului, Gao Zhisheng.
Toate aceste lucruri subliniază atenţia pe care trebuie să o acordăm Chinei şi mai ales Tibetului şi aş dori să remarc faptul că, având în vedere deschiderea Expoziţiei Mondiale din Shanghai în luna mai, toate persoanele care au afaceri în China trebui să aibă în vedere Pactul mondial al ONU privind afacerile, pe care l-au semnat 4 000 dintre acestea.
În cele din urmă, pot doar să spun că, în cazul în care UE nu va numi un coordonator special, cred că Parlamentul ar trebui să numească un raportor pentru Tibet.
Filip Kaczmarek
(PL) Dnă preşedintă, chestiunea Tibetului şi cea a tibetanilor continuă, din nefericire, să fie o problemă importantă. Situaţia nu este la fel de gravă cum era acum doi ani, când aniversarea revoltei populare a tibetanilor a fost însoţită de persecuţii brutale, crime şi tortură. Pe de altă parte, nu putem să spunem că situaţia este bună. Acum câteva zile, nişte elevi au fost arestaţi pentru că au încercat să sărbătorească aniversarea revoltei populare în Gansu şi Kanlho. Tibetanilor le este interzis să facă ceva pentru a-şi salva propria cultură, identitate şi religie.
Autorităţile din China spun că Dalai Lama este o persoană privată. Acest lucru îmi aminteşte de eforturile comuniştilor polonezi care, acum 25 de ani, au spus acelaşi lucru despre Lech Wałęsa. Sper ca lupta tibetanilor să aibă ca rezultat acelaşi succes pe care l-au avut polonezii şi ca adevărul să fie victorios şi de această dată. Astăzi începe la Dharamsala cea de-a 21-a reuniune a Grupului operativ pentru Tibet privind negocierile dintre China şi Tibet. Aceasta este o instituţie care funcţionează sub egida guvernului tibetan aflat în exil şi are ca scop sprijinirea acestui dialog.
Eu sunt de părere că Uniunea Europeană, de asemenea, trebuie să facă ceva pentru a se asigura că dialogul este sincer. Uneori, ne plângem că nu se poate face prea mult, dar în acest caz putem lua măsuri specifice, iar acest lucru a fost deja menţionat astăzi. Acesta este motivul pentru care absenţa Consiliului este atât de importantă - solicitările noastre sunt trimise Consiliului, care numeşte coordonatorii speciali. Eu subscriu, de asemenea, acestei solicitări, fiindcă această cerere a fost exprimată de multe ori în rezoluţiile Parlamentului European privind Tibetul - solicitarea de numire a unui coordonator special, care va avea o influenţă reală asupra dialogului care este purtat între tibetani şi chinezi.
Încă un lucru: Nu pot înţelege cum este posibil ca în 2014 China să găzduiască încă un eveniment al Jocurilor Olimpice - de data aceasta vor fi Jocurile Olimpice pentru Tineret - în timp ce noi nu putem să forţăm China să facă progrese în domeniul drepturilor omului. Acest lucru este trist, într-adevăr.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Dnă preşedintă, sunt convins că imaginea noastră privind procesele din Tibet este foarte simplificată. Regiunea respectivă trece printr-un proces de modernizare, însă în acelaşi timp criticile care au fost exprimate sunt justificate. Este clar că singura soluţie durabilă ar fi autonomia şi, într-adevăr, o autonomie extinsă, adevărată. După cum am subliniat la Beijing, pe parcursul vizitei noastre, când delegaţia Parlamentului European s-a aflat acolo, prin analogie cu abordarea "o ţară, două sisteme sociale ”, această autonomie ar putea fi dezvoltată pe principiul "o ţară, două sisteme religioase”.
Nu este îndeajuns să formulezi critici. China ar fi deschisă unui dialog, deschisă unui reprezentant oficial al Uniunii Europene, fie că este Romano Prodi sau Benita Ferrero-Waldner, sau Margot Wallström, care să servească drept mediator între Dalai Lama şi conducerea de la Beijing. Comisia, dna Catherine Ashton şi Consiliul ar fi bine să se gândească la acest lucru. În acelaşi timp, vorbim de relaţiile cu China, însă colegii mei deputaţi ştiu că, în întreaga sa istorie, Consiliul European nu a pus niciodată pe ordinea de zi relaţia dintre Uniunea Europeană şi China? Nici nu a fost vreodată dezbătută de Consiliul miniştrilor de externe. Prin urmare, ca să reuşim, criticile legate de chestiunea Tibetului nu sunt suficiente. Avem nevoie, de asemenea, de o concepţie şi mediere.
Ryszard Czarnecki
(PL) Dnă preşedintă, regret nespus că această dezbatere importantă şi necesară are loc în absenţa semnificativă, sau poate ar trebui să spun absenţa nesemnificativă, a dnei Ashton. Dumneaei în special, ar trebui să fie astăzi aici şi ar trebui să participe nu numai la performanţe teatrale, aşa cum a făcut ieri, când a vorbit membrilor a şase comisii despre planurile dumneaei cu privire la Serviciul european pentru acţiune externă. La urma urmei, Tibetul reprezintă, de asemenea, o provocare importantă. Putem să fim de acord sau nu în ceea ce priveşte Tibetul, însă, totuşi, dna Ashton ar trebui să fie aici.
Îmi pare că acest lucru arată că Uniunea Europeană doreşte să se spele pe mâini în privinţa aceasta, deoarece este mai uşor în felul acesta, fiindcă, de fapt, multe dintre statele membre, ale căror reprezentanţi sunt deputaţi în acest Parlament, preferă să facă afaceri cu Beijing-ul şi nu ar fi convenabil pentru aceştia să exprime o opinie sau să vorbească despre China. Astăzi, dna Ashton este ca Pilat din Pont, care s-a spălat pe mâini. Acest lucru este jenant.
Andreas Mölzer
(DE) Dnă preşedintă, în ultimul timp, am tot auzit despre încălcări serioase ale drepturilor omului în Tibet, despre tortură, despre cazuri de arestări arbitrare şi încarcerare fără judecată.
Atunci când sărbătorirea celei de a 50-a aniversări a conducerii chineze în Tibet este folosită pentru a expune un punct de vedere asupra eliberării regiunii Himalaia, este puţin cam mult! Acest lucru demonstrează, încă o dată, că istoria este scrisă de către cei victorioşi şi că există întotdeauna o mare capacitate de invenţie în justificarea actelor de război. Aceasta este, de asemenea, o artă, a propos, care este exploatată în Irak şi Afganistan, una în care Statele Unite au găsit, de asemenea, sprijin din partea câtorva state membre ale acestei Uniuni.
Cu toate acestea, trebuie, în opinia mea, să continuăm eforturile noastre de a obţine condiţii de trai mai bune pentru minorităţile oprimate, cum sunt tibetanii, uigurii şi mongolii. Nu este suficient să oferim drepturi minorităţilor numai sub forma performanţelor folclorice pentru turiştii străini.
Cred că faptul că, în ultimii ani, China a cheltuit aproximativ 15 miliarde de euro pentru dezvoltarea acelei regiuni şi că, înainte de începerea Jocurilor Olimpice din 2008, a susţinut, de asemenea, că este dispusă să ia parte la discuţii, demonstrează faptul că presiunea internaţională poate da, cu siguranţă, rezultate.
Cristian Dan Preda
Domnul Kaczmarek vorbea mai devreme despre protestele din 2008.
Iată că au trecut doi ani şi nu ştim nici în clipa de faţă câte persoane au fost reţinute, câte persoane au fost arestate, câte, în consecinţă, au fost poate eliberate.
Ştim ce făceau aceste persoane; erau în situaţia de a manifesta paşnic, fluturând drapelul tibetan sau împărţind pamflete.
E grav că la doi ani după aceste proteste nu ştim exact câte asemenea persoane au fost implicate în acţiune şi penalizate de Partidul Comunist. De altfel, interferenţa Partidului Comunist Chinez în funcţionarea independentă a justiţiei, prin solicitarea unor arestări şi a unor condamnări rapide ale persoanelor, este îngrijorătoare. Motivul securităţii naţionale nu poate fi invocat pentru anularea drepturilor civice fundamentale.
Vreau să profit de această ocazie şi pentru a sublinia necesitatea unei poziţii comune europene asupra drepturilor omului şi protecţiei minorităţilor în China.
Dacă nu avem o astfel de poziţie, ştim ce se întâmplă, am văzut-o în trecut, liderii comunişti din China încearcă să intimideze statele membre ale Uniunii unul câte unul.
În final, vreau să reiterez poziţia pe care am formulat-o şi în cadrul sesiunii plenare din ianuarie, şi anume aceea că dialogul despre drepturile omului este un instrument care s-a dovedit ineficient, insuficient şi cred că această problemă trebuie tratată în cadrul summiturilor; de altfel, Catherine Ashton a recunoscut ieri în cursul întâlnirii pe care am avut-o în cadrul Comisiei pentru afaceri externe că formula dialogurilor pe drepturile omului trebuie regândită. Sunt de acord cu Înalta Reprezentantă în aceasta privinţă
Marek Henryk Migalski
(PL) Dnă preşedintă, pot să înţeleg motivul pentru care entităţile economice şi cele private pun profitul mai presus de respectarea drepturilor omului şi a celor civile. Pot chiar să înţeleg motivul pentru care ţări individuale se poartă în felul acesta, dar nu pot să înţeleg de ce face Uniunea Europeană acest lucru, întrucât Uniunea Europeană a fost înfiinţată pe baza unor valori pe care astăzi le numim valori europene.
Care este reacţia Uniunii Europene la aceste evenimente despre care vorbim în momentul de faţă? Absenţa dnei Ashton - am vorbit despre acest lucru - ieşirea reprezentantului Consiliului exact în momentul în care am început să vorbim despre Tibet şi, în cele din urmă, discursul iniţial al comisarului.
Dle Šefčovič, aţi spus că îndemnaţi ambele părţi la dialog. A fost o glumă? Chiar vreţi să spuneţi că îndemnaţi reprezentanţii Tibetului la dialog? Aveam impresia că aceştia sunt dispuşi la dialog. Dacă aveţi curajul, vă rog să faceţi apel în principal la autorităţile chineze, deoarece acestea sunt cele care fac imposibil acest dialog.
Tunne Kelam
Dnă preşedintă, Tibetul şi patrimoniul său cultural sunt comoara noastră comună. Este interesul nostru comun ca identitatea, religia şi limba din Tibet să fie păstrate şi să se dezvolte în cele mai bune condiţii posibile.
Din nefericire, nu este cazul. Sub acoperirea dezvoltării industriale, are loc un genocid cultural, iar tibetanii sunt pe cale să devină o minoritate în propria ţară. Acest lucru poate fi prevenit doar prin acordarea unui statut de reală autonomie. UE poate avea influenţă prin contribuţia la demararea unui dialog lipsit de prejudecăţi şi constructiv, care să respecte ambele părţi.
Doresc să subliniez, dle comisar, declaraţia dumneavoastră în care afirmaţi că Tibetul reprezintă preocuparea noastră legitimă. Ca urmare a unui astfel de dialog şi prin aducerea Tibetului în atenţia presei internaţionale şi a experţilor ONU în drepturile omului, guvernul chinez are totul de câştigat, nu numai pe plan intern, dar, cel mai mult, la nivel internaţional. China poate deveni măreaţă cu adevărat numai arătând respect faţă de minorităţile sale. În semn de bunăcredinţă, Dalai Lama, a cărui autoritate este recunoscută la nivel mondial, ar trebui să primească permisiunea de a-şi vizita ţara de origine.
UE ar trebui să profite din plin de Tratatul de la Lisabona arătând o solidaritate activă - prin intermediul unor fapte concrete - cu soarta unei naţiuni a cărei existenţă este sub ameninţare şi al cărei drept natural la autonomie şi de protejare a culturii sale este reprimat cu cruzime. Sprijin ideea conform căreia Baroneasa Ashton ar trebui să se întâlnească cu Dalai Lama şi că UE ar trebui să numească, până la urmă, un reprezentant special pentru Tibet.
Peter Šťastný
(SK) La 10 martie am comemorat cea de-a 51-a aniversare a revoltei populare din Tibet, dar şi a doua aniversare a protestelor, ambele suprimate violent de către forţele armate chineze.
Principala problemă este faptul că China nu este dispusă să ia parte la un dialog cu reprezentanţii legitimi ai minorităţii din Tibet, precum şi încercarea de asimilare treptată şi distrugere a culturii şi religiei din Tibet. Ştiu din experienţa personală de ce este capabil un regim comunist materialist şi fără niciun Dumnezeu. Una dintre cele mai vechi culturi şi una dintre cele mai vechi religii, care au supravieţuit timp de multe milenii, sunt într-un pericol grav. Publicul mondial nu poate rămâne tăcut. Eu personal sunt un membru al grupului "Prietenii Tibetului” din cadrul Parlamentului European. Astfel de grupuri funcţionează acum în multe din parlamentele lumii, de exemplu în SUA, Germania, Australia, India, Republica Cehă şi în alte ţări.
Sunt mândru să anunţ că, începând cu 9 martie, un grup "Prietenii Tibetului” va funcţiona şi în Consiliul Naţional al Republicii Slovace. Sunt convins că, împreună, putem să contribuim la rezolvarea problemei tibetane prin medierea negocierilor dintre reprezentanţii la nivel înalt ai Chinei şi Sfinţia Sa, cel de-al 14-lea Dalai Lama. Aceasta este, de asemenea, o posibilă modalitate de a încheia şi rezolva cu succes problema refugiaţilor tibetani, dintre care cei mai mulţi trăiesc în condiţii dificile în ţările vecine. Fac apel la Comisie să nu uite acest grup de oameni greu încercaţi în programele sale.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Dnă preşedintă, suntem foarte optimişti în privinţa dezbaterii de azi, fiindcă mi se pare că există o unanimitate majoritară aici. Totuşi, pe de altă parte, au existat deja, de fapt, multe astfel de dezbateri aici şi suntem foarte buni la vorbe. Nu vreau să mă avânt într-o furie sfântă fiindcă sunt un ipocrit, exact ca practic oricine din acest Parlament. Un ipocrit care este dependent de ceva - de aceste bunuri ieftine din China. Totuşi, poate că în acest moment trebuie să avem suficient respect de sine pentru a vorbi în mod categoric şi a ne opune anumitor lucruri şi a respecta aceste idealuri care ne sunt dragi.
Poate că primul şi cel mai important pas va fi ceva ce a fost deja menţionat aici, ceva despre care am vorbit. Mă refer la numirea unui coordonator special pentru Tibet. Cineva care va ghida procesul, cineva care îşi va asuma responsabilitatea în numele nostru în ceea ce priveşte provocarea legată de problema Tibetului, astfel încât să nu stăm deoparte şi să putem afirma cu fermitate şi hotărâre faptul că drepturile omului şi libertăţile civile sunt importante pentru noi. Haideţi să facem acest lucru. Haideţi să-l facem acum.
Raül Romeva i Rueda
(ES) Dnă preşedintă, a vorbi aici despre Tibet astăzi reprezintă o chestiune de justiţie şi responsabilitate. Eu, prin urmare, nu sunt de acord cu aceia care cred că această chestiune "nu reprezintă o preocupare”.
Noi raportăm această chestiune de mulţi ani şi sunt îngrijorat să văd că, în pofida eforturilor enorme care sunt depuse de către delegaţia tibetană, mai ales de Dalai Lama, pentru promovarea unui dialog, pentru apropierea de autorităţile chineze, pentru a găsi o soluţie corectă şi durabilă la acest conflict, situaţia de blocadă este cauzată în continuare de autorităţile chineze.
Noi, în Uniunea Europeană, nu putem continua să tolerăm acest joc, cu atât mai puţin să-l alimentăm. Prin urmare, consider că este esenţial nu numai să vă reamintesc încă o dată de urgenţa şi relevanţa acestei dezbateri, dar şi să vă reamintesc pentru prima dată că cea care împiedică găsirea unei soluţii în momentul de faţă este China.
Trebuie, de asemenea, să fim clari în această privinţă. Singura modalitate prin care Uniunea Europeană poate fi consecventă atunci când susţine că este dedicată drepturilor omului este prin acceptarea faptului că trebuie, de asemenea, să suporte un cost în termeni de afaceri şi în termeni economici. În caz contrar, nimic nu va fi credibil în ceea ce priveşte drepturile omului.
László Tőkés
Dnă preşedintă, la 10 martie a avut loc cea de-a 51-a comemorare a revoltei populare din Tibet. De atunci, prin intermediul angajamentului său consecvent şi persistent de a reprezenta autonomia reală pentru poporul său, Dalai Lama a oferit lumii un model în ceea ce priveşte modalitatea de a urmări democraţia prin mijloace neviolente.
Noi, europenii, continuăm să învăţăm de la Sfinţia Sa, Dalai Lama. Recent, acesta şi-a exprimat solidaritatea cu minoritatea etnică uigură şi a luat partea lui Aung San Suu Kyi şi altor dizidenţi democraţi. Aici, în Parlamentul European, ne-am luat angajamentul de a asigura protejarea drepturilor omului şi a minorităţilor din toată lumea.
(Preşedinta l-a întrerupt pe vorbitor)
Franz Obermayr
(DE) Dnă preşedintă, am să mă adresez direct dlui comisar pentru clarificare. Pentru mine, Tibetul este o ţară sub ocupaţie şi cred că mulţi alţi deputaţi din acest Parlament, din toate grupurile, împărtăşesc acest punct de vedere. Chiar şi dvs., dle comisar, nu puteţi declara legislaţia internaţională ca fiind nulă de drept. Cred că aceasta este o preocupare care chiar atinge inima fiecărui cetăţean european. Fiecare persoană cunoaşte suferinţele şi genocidul cultural din Tibet şi toată lumea simte simpatie şi este corect să adresăm o întrebare importantă: unde se situează UE în toate acestea? Ne grăbim să judecăm ţări mici care comit încălcări. Reacţionăm puternic şi judecăm ţările mici foarte repede. Cu toate acestea, atunci când este vorba de a judeca ţările mari, ţările importante din punct de vedere economic, cum este China, suntem foarte atenţi din punct de vedere politic. Suntem foarte precauţi, atât din punct de vedere politic, cât şi diplomatic. Nu reprezintă un semn de curaj sau tărie de caracter să reacţionăm cu fermitate în ceea ce priveşte încălcările minore, atât timp cât închidem ochii atunci când este vorba de China. De asemenea, nu suntem capabili să exercităm presiuni asupra Chinei prin intermediul milioanelor acordate ca ajutor pentru dezvoltare. Prin urmare, mă aştept ca Înalta Reprezentantă...
(Preşedinta l-a întrerupt pe vorbitor)
Ivo Vajgl
(SL) Sunt unul dintre puţinii care au avut recent ocazia de a vizita Tibetul.
S-a făcut un oarecare progres în Tibet, dar acest progres a avut ca rezultat mai mult rău decât bine, fiindcă a distrus valori culturale tradiţionale, a marginalizat arhitectura tibetană tradiţională şi a impus o imagine modernizată asupra vieţii spirituale a Tibetului. Au fost poluate râurile şi au apărut autostrăzi care au pătat peisajul tibetan.
Totuşi, există un oarecare progres în curs de desfăşurare în Tibet. Nu putem să negăm acest lucru şi cred că cererile şi aşteptările noastre în ceea ce priveşte China ar trebui să meargă mână în mână cu solicitarea ca şi Tibetul să beneficieze de pe urma acestui progres şi ca viaţa de acolo nu ar trebui să continue ca şi cum s-ar afla într-un muzeu.
Maroš Šefčovič
membru al Comisiei. - Dnă preşedintă, cred că dezbaterea de astăzi ne-a arătat în mod clar, încă o dată, că avem preocupări reale cu privire la situaţia din Tibet. Cred că intervenţiile au subliniat faptul că aceste preocupări rămân reale şi legitime, la mai mult de 50 de ani după revolta populară din Tibet de la 10 martie 1959. Mai mult decât atât, discuţia noastră a subliniat necesitatea pentru ambele părţi de a reîncepe imediat dialogul.
Pot să vă informez că Uniunea Europeană salută reluarea dialogului dintre trimişii lui Dalai Lama şi guvernul chinez, care a fost reînceput în septembrie 2002. De atunci am sprijinit ferm acest dialog şi sperăm că acest proces va duce la rezultate pozitive şi la rezolvarea problemelor rămase, într-o manieră paşnică şi durabilă pentru Tibet.
În dialogurile politice şi contactele ulterioare ale acestora cu China, reprezentanţii UE încurajează cu regularitate China să folosească acest proces în mod pragmatic, pentru a aborda toate problemele rămase legate de Tibet. Deşi China priveşte acest lucru ca fiind o chestiune internă, a luat notă de punctele de vedere ale UE şi a informat UE cu privire la punctul său de vedere în ceea ce priveşte chestiunea.
Trebuie să subliniez faptul că UE ridică, de asemenea, problema situaţiei drepturilor omului din Tibet în cadrul dialogului său politic şi în cadrul dialogului său privind drepturile omului cu China. Mai mult decât atât, UE accentuează constant importanţa pe care o acordă respectării libertăţii de exprimare şi a religiei în Tibet.
Am urmărit îndeaproape cele mai recente evoluţii din acest dialog, iar dialogul dintre guvernul chinez şi reprezentanţii lui Dalai Lama îşi urmează cursul. Vă pot informa că, pe parcursul ultimei luni, ni s-au prezentat rapoarte din partea ambelor părţi privind ultimele runde de discuţii şi i-am încurajat din nou să realizeze un progres substanţial.
În concluzie, daţi-mi voie să-mi exprim convingerea că dezbaterea de aici, de astăzi, a confirmat de asemenea angajamentul nostru permanent privind implicarea împreună cu China în privinţa acestei chestiuni şi munca pe care o vom depune împreună cu scopul de a obţine o îmbunătăţire în privinţa respectării drepturilor omului şi a libertăţilor în Tibet.
Preşedintă
Dezbaterea a fost închisă.
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg  
Dnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, acum doi ani, în Lhasa, un existat proteste paşnice ale unui număr de călugări, la care autorităţile chineze au răspuns prin intervenţia brutală din partea poliţiei şi armatei. Au fost ucizi zeci de civili şi câteva sute au fost răniţi. De atunci, tibetanii au ţinut peste 200 de proteste paşnice, cu implicarea mai multor grupuri sociale, inclusiv profesori, studenţi şi intelectuali.
În legislatura precedentă, Parlamentul European a adoptat opt rezoluţii cu privire la Tibet şi a dezbătut chestiunea de multe ori. Rezultatele acestor eforturi tot nu sunt satisfăcătoare. Recent, autorităţile chineze au reţinut 30 de elevi de la o şcoală din Machu care cu ocazia celei de a doua comemorare a evenimentelor din Lhasa de la începutul lui martie şi-au exprimat, încă o dată, convingerile şi au început un protest paşnic. Fără îndoială, nici măcar nu am auzit despre multe astfel de incidente.
Prin urmare, propun ca această problemă să fie inclusă în responsabilităţile Înaltei Reprezentante a Uniunii pentru afaceri externe şi politica de securitate şi să i se confere o perspectivă mai largă. Acest lucru va fi urmat de acţiuni specifice şi, sper, de rezultate vizibile. Vă mulţumesc pentru atenţia acordată.
Danuta Jazłowiecka  
Astăzi presa este plină de informaţii privind China. Rapoarte, se scriu în mod constant rapoarte, articole şi cărţi despre dezvoltarea şi modernizarea Chinei şi despre miracolul economic care are loc acolo. În acest context, presa a scris recent de asemenea despre Tibet.
Revista americană Newsweek a afirmat într-un raport recent faptul că "China face multe lucruri bune pentru tibetani”, deoarece ajută una dintre cele mai sărace regiuni din lume să iasă din starea sa înapoiată. Raportul evidenţiază investiţiile chineze în infrastructura din transporturi şi telecomunicaţii, educaţie, sănătate şi accesul la apă şi electricitate. Aşa că se pare că planul preşedintelui Hu Jintao este pus în aplicare, plan care, deşi îmbunătăţeşte standardele de trai ale tibetanilor, încearcă să îi forţeze să renunţe la libertatea de exprimare, libertatea religioasă şi aspiraţiile la autonomie. Totuşi, este posibil ca strategia acestuia să aibă succes?
Tulburările din Lhasa, care au izbucnit acum doi ani cu ocazia comemorării revoltei populare împotriva Chinei, precum şi evenimentele de acum două săptămâni, au arătat cât se poate de empatic faptul că tibetanii se simt persecutaţi pe propriul pământ. Istoria propriei mele ţări m-a învăţat că merită plătit orice preţ pentru libertate şi demnitate. Interesele economice nu pot fi un motiv de a uita pe cei persecutaţi şi aflaţi în suferinţă.
Consider că Parlamentul European este un organism care ar trebui să solicite cu tărie, în mod special, ca tibetanilor să li se acorde dreptul de a-şi păstra identitatea. Noi reprezentăm aici cetăţenii Uniunii Europene şi ar trebui să îi asigurăm pe tibetani, în numele acestora, de solidaritatea noastră.
Csaba Sógor  
La 10 martie 1959 oamenii din Tibet, într-o dispoziţie revoluţionară, şi-au apărat liderul, însă entuziasmul lor iniţial a fost zdrobit fără milă de "eliberarea paşnică” a regimului comunist chinez care a revendicat câteva mii de victime din rândul civililor. De atunci, Dalai Lama, forţat să plece în exil, a desfăşurat protestele sale paşnice timp de o jumătate de secol. De atunci tibetanilor nu le-a fost permis să comemoreze în mod liber acea zi. În Europa de Est, de unde provin, povestea este similară. Deşi aici se pare că am eliminat practici similare din partea sistemelor comuniste, cred că nu ar trebui să uităm lecţiile: în istoria fiecărui popor există evenimente a căror comemorare nu ar trebui interzisă. Totuşi, chestiunea pe care o discutăm aici reprezintă mai mult decât atât. În calitate de reprezentant al unei comunităţi a unei minorităţi naţionale, simt empatie în legătură cu demersul oamenilor din Tibet şi le cer colegilor mei deputaţi să sprijine prin voturile lor eforturile paşnice ale Tibetului pe calea către autonomie.
