Framtiden börjar i dag - rekommendationer för EU:s framtida integrerade politik i klimatförändringsfrågan (debatt)
Talmannen
- Nästa punkt är ett betänkande av Karl-Heinz Florenz, för det tillfälliga utskottet för klimatförändringar, om ”2050: Framtiden börjar i dag: rekommendationer för EU:s framtida integrerade politik i klimatfrågan”.
Karl-Heinz Florenz
föredragande. - (DE) Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill särskilt säga god morgon till de av mina kolleger som har arbetat med det här klimatbetänkandet i månader. Jag är mycket tacksam för att ni har arbetat tillsammans med mig på ett hederligt och samarbetsvilligt sätt för att sammanställa det här betänkandet.
Förfarandet i ett övergripande utskott var nytt. Vi förde inte diskussioner med experter i grupp, utan diskuterade med personer från transportsektorn och, med all rätt, med personer från den ekonomiska sektorn, och självfallet också med personer från energisektorn. Under arbetets gång stod det helt klart att de första timmarnas och dagarnas debatt var lite tuffare, eftersom detta var ett nytt område. Här vill jag än en gång tacka vår ordförande och min gode vän Guido Sacconi, som hela tiden har lett oss på ett utmärkt och rättvist sätt.
Vi har märkt att det vi har uppnått i dag i huvudsak är att detta övergripande samarbete innebär fantastiska möjligheter, och i det nya parlamentet bör vi se till att människor talar mer med varandra och att vi inte bara har enskilda grupper som strider mot varandra.
Det var det som var den största fördelen med det här utskottet. Vi hade bjudit in experter på riktigt hög nivå, såsom mottagaren av Nobels fredspris Rajendra Pachauri, liksom vetenskapsmän, forskare och naturligtvis politiker. I dag har vi äntligen ett resultat som visar att betänkandet var någonting mycket positivt.
Vi vet mycket väl att man uppnår mycket lite med förbud, sanktioner och försakande. I stället måste vi främja en ny medvetenhet liksom nyskapande och motivation. Vi måste sträva efter att Europas ingenjörer ska tycka att det är roligt att gå till sina arbeten varje morgon och försöka bygga maskiner som fungerar effektivare i vår värld, så att vi kan använda våra barns råmaterial på ett bättre och betydligt effektivare sätt.
Betänkandet är också ärligt. Vi har sagt att vi inte har några undermedel. Det finns inte några knappar som vi kan trycka på, inte i Bryssel och inte på Bali eller i Polen i december. I stället har vi en hel rad åtgärder. Det är just här som möjligheterna finns: möjligheterna att förklara för människor att de själva har ett ansvar för en tredjedel av denna klimatförändring, till exempel genom att de värmer upp sina bostäder. I egenskap av medborgare är vi dock alla ansvariga för en tredjedel, däribland till följd av rörligheten och allt den medför, och industrin ansvarar också för en tredjedel. Således riktar sig betänkandet till oss alla. Det är detta som är det underbara. Vi behöver inte leta efter syndabockar, utan uppmanas alla att delta i nyskapande diskussioner. Detta gläder mig särskilt.
Det står också klart att det här betänkandet är väl balanserat, och jag vill understryka det en gång till, för det är inte något partiprogram. Inget område nedvärderas heller. I stället påpekar vi att det finns fler möjligheter på vissa områden och färre på andra. Därför står det också i betänkandet att det i slutändan är en vägvisare för hur vi ska gå vidare - särskilt för EU, eftersom vi i EU har en mycket omfattande miljöteknik, vilken till volymen kan jämföras med den europeiska bilindustrin. Denna volym kommer att öka, och vi måste arbeta för detta för att få till stånd nyskapande.
Jag sa nyss att vi bör göra medborgarna delaktiga så att de kan göra någonting i sina egna bostäder. I det sammanhanget kan den lokala politiken och handels-, industri- och hantverkskamrarna göra mycket för att skapa motivation och sprida information.
Låt mig avsluta genom att säga att de många fördelar som vi har visat på i det här betänkandet bör få oss att inse att det är nyskapande som ger möjligheter, inte lågkonjunktur. Om vi förstår det har det här arbetet varit mödan värt.
Talmannen
- Tack så mycket för det arbete ni har lagt ned och för ert betänkande, herr Florenz.
Martin Bursík
rådets ordförande. - (EN) Herr talman! Det är ett nöje att få komma hit och dela med mig av några av mina tankar om det viktiga år vi har framför oss. Låt mig börja med att gratulera det tillfälliga utskottet för klimatförändringar till allt arbete det har utfört sedan det inrättades i april 2007: utfrågningar, konferenser, betänkanden, resolutioner och diskussioner med tredje parter. Dess outtröttliga ansträngningar har i hög grad bidragit till utformningen av EU:s ståndpunkt om klimatförändringar.
Den senaste resolutionen, ”2050: Framtiden börjar i dag: rekommendationer för EU:s framtida integrerade politik i klimatfrågan”, som antogs av det tillfälliga utskottet för klimatförändringar den 2 december 2008, och som ni kommer att anta under denna sammanträdesperiod, kommer återigen att utgöra en mycket användbar grund för diskussionerna om alternativen till ett avtal om klimatförändringar efter 2012 och till en förstärkt klimatpolitik inom EU.
Som ni vet kommer ordförandeskapets arbete att vara inriktat på den internationella förhandlingsprocessen. Jag lämnar förresten Strasbourg i dag för att flyga till Delhi för att föra diskussioner med den indiska regeringen och med indiska företrädare. Två veckor därefter kommer ett möte mellan EU och Afrika att äga rum i Nairobi i Kenya, och vi har redan kontaktat USA:s regering, vilket jag kommer att återkomma till senare.
Genom att anta klimat- och miljölagstiftningspaketet i slutet av 2008 sänder EU en mycket stark politisk signal till alla våra partner i världen. Genom antagandet av detta paket om ett par månader kommer EU att visa att dess engagemang i och dess ledarskap för den globala kampen mot klimatförändringarna är starkare än någonsin. EU kommer faktiskt att vara den första regionen i världen som unilateralt åtar sig att minska sina växthusgasutsläpp med 20 procent senast 2020.
Som ni vet kommer klimat- och energipaketet från och med 2013 att göra det möjligt att reformera gemenskapens system för utsläppshandel, fastställa gränser för utsläpp som inte omfattas av detta system, främja teknik för koldioxidavskiljning och koldioxidlagring samt främja utvecklingen av förnybara energikällor.
Vad gäller gemenskapens system för utsläppshandel kommer ett enda utsläppstak, som kommer att bli allt lägre, att fastställas för EU, utauktionering kommer gradvis att införas som en metod för att bevilja tillstånd för utsläpp och för att övervaka rapporteringen, och kontrollen kommer att stärkas. Men EU har naturligtvis flera gånger sagt att man inte kommer att nöja sig med 20 procent - vi strävar efter 30 procent - och därför hoppas vi på ett ambitiöst globalt och omfattande avtal i Köpenhamn.
Det är nu bara tio månader kvar till konferensen i Köpenhamn. Vid klimatkonferensen i Poznań i december 2008 enades man om ett arbetsprogram för 2009, med tydligt fastställda åtgärder inför Köpenhamn. Beslutet i Poznań om ibruktagandet av anpassningsfonden är ett viktigt steg framåt i förhandlingarna om en av de viktigaste byggstenarna för alla omfattande globala avtal, nämligen finansieringen.
Vid ministrarnas rundabordsdiskussion i Poznań bekräftades också den gemensamma viljan hos både industriländerna och utvecklingsländerna att hitta ett effektivt svar på de farliga klimatförändringarna som alla är överens om för perioden efter 2012. Detta omfattar ytterligare lindringsåtgärder, anpassningsinsatser och finansierings- och teknikresurser för att omvandla detta svar till praktiska åtgärder.
I Poznań sände man också budskapet att den nuvarande finanskrisen inte bör ses som ett hinder för att vidta ytterligare åtgärder i fråga om klimatförändringarna, utan i stället som ytterligare ett tillfälle att i grunden omvandla vårt ekonomiska system och gå mot en ekonomi med låga koldioxidutsläpp.
Det tjeckiska ordförandeskapet har för avsikt att bygga vidare på dessa viktiga resultat och att fullfölja ansträngningarna på internationell nivå för att nå ett avtal i Köpenhamn i december 2009.
Den 2 mars 2009 kommer miljörådets möte och därefter Ekofinrådets möte och Europeiska rådets vårmöte att utgöra de första tillfällena att ytterligare utveckla EU:s ståndpunkt i detta hänseende, mot bakgrund av kommissionens meddelande ”På väg mot ett övergripande klimatförändringsavtal i Köpenhamn”, som vi mottog för en vecka sedan, och på grundval av era bidrag.
Utöver den delade visionen om långsiktiga åtgärder för begränsningsteknik och anpassning, kommer fastställandet av lämpliga sätt att finansiera effektiva och långsiktiga politiska åtgärder för klimatförändringarna att vara centrala vid kommande EU-överläggningar. I detta sammanhang kan jag inte annat än upprepa uppmaningen från utskottet för klimatförändringar till kommissionen och medlemsstaterna om att på bilateral nivå under förhandlingarna om avtalet för perioden efter 2012 inta en medlarroll mellan industriländerna för att uppnå en balans mellan intressena och se till att klimatskyddsförhandlingarna får goda resultat med beaktande av alla stora producenter av växthusgaser.
EU kommer också att fortsätta att aktivt uppsöka centrala förhandlingspartner och de viktigaste tillväxtekonomierna, men också USA:s nya regering. Jag har talat på telefon med Carol Browner, som är den amerikanska presidentens assistent för energifrågor och klimatförändringar. Jag har preliminärt föreslagit henne att vi ska hålla ett högnivåmöte med företrädare för USA och för Europeiska kommissionen - kommissionsledamot Dimas - det tjeckiska ordförandeskapet och det kommande svenska ordförandeskapet (dvs. trojkan) i början av mars, förmodligen den 2 eller 6 mars.
Jag sa till henne att EU vill bedriva ett så nära samarbete med USA som möjligt i fråga om utvecklingen och sammankopplingen av koldioxidmarknaderna. Kongressledamot Waxman har tydligen sagt att han ska försöka se till att lagstiftningen från hans utskott, om systemet med utsläppstak och handel med utsläppsrätter, genomförs i slutet av maj. Detta är ett tämligen uppmuntrande gensvar från USA som svar på EU:s verksamhet.
Vi räknar också med att Europaparlamentet ska se till att EU hörs bättre, och vi uppskattar verkligen era uppsökande insatser. Jag kan bara uppmuntra er att fortsätta på den vägen och önska er lycka till inför det kommande året.
Stavros Dimas
ledamot av kommissionen. - (EL) Herr talman, ärade ledamöter av Europaparlamentet! Slutbetänkandet från det tillfälliga utskottet för klimatförändringar, som Karl-Heinz Florenz var föredragande för, innehåller ambitiösa mål och spänner över ett brett spektrum av frågor. Därigenom får vi bekräftat att Europaparlamentet anser att frågan om klimatförändringarna är mycket viktig. Jag vill gratulera det tillfälliga utskottet för klimatförändringar, och särskilt föredraganden Karl-Heinz Florenz, till ett fantastiskt arbete.
Förra året prioriterade vi paketet med åtgärder om klimatförändringar och energi. Våra ansträngningar bar frukt och vi kan nu vara stolta över detta mycket viktiga paket med rättsakter. I år kommer vi i Europeiska unionen framför allt att inrikta oss på att ta fram genomförandeåtgärder för detta paket. På internationell nivå kommer vi att prioritera förhandlingarna om klimatförändringar, vilka kommer att intensifieras inför Förenta Nationernas konferens i Köpenhamn, och som ni hörde nyss fäster det tjeckiska ordförandeskapet stor vikt vid dessa förhandlingar och har planerat en rad bilaterala och multilaterala sammanträden och förhandlingar. Således ligger ert betänkande rätt i tiden. Inför Köpenhamn måste vi uppamma alla våra krafter och arbeta tillsammans så att vi når bästa möjliga resultat, med tanke på EU:s speciella roll.
Det gläder mig att ni i ert betänkande, i linje med kommissionens analys, betonar att den ekonomiska och finansiella krisen inte får användas som en ursäkt för att fördröja åtgärder mot klimatförändringar. Vi håller också med om att åtgärder mot klimatförändringarna är en del av lösningen på den ekonomiska kris vi har i dag.
Med åtgärdspaketet om klimatförändringar och energi är EU nu på väg mot en ekonomi med låga koldioxidutsläpp. Samtidigt kommer paketet att bidra till att begränsa EU:s beroende av importerad energi, vilket är lika viktigt, som vi nyligen kunde konstatera i samband med naturgaskrisen. Om vi förverkligar målet att minska utsläppen av växthusgaser med 20 eller 30 procent, och under förutsättning att övriga industriländer accepterar sådana minskningar inom ramen för det internationella avtalet, kommer vi utan tvivel att vara mer ambitiösa än något annat land eller någon annan grupp av länder. Vi föregår med gott exempel för resten av världen, och det kommer att ge de internationella förhandlingarna en positiv dynamik.
Eftersom de internationella förhandlingarna står i fokus för debatten vill jag kort kommentera en sak som med all rätt framhölls i betänkandet. Det innehåller värdefulla förslag till vad som måste göras för att få till stånd en effektivare och mer ändamålsenlig användning av naturtillgångar, i syfte att minska utsläppen av växthusgaser och spara energi.
Förra året tog kommissionen ett första steg i den riktningen genom att anta handlingsplanen om hållbar produktion och konsumtion. På senare tid har kommissionen ökat insatserna för att spara energi och använda energin mer rationellt med åtgärder som kompletterar klimat- och energipaketet. Hur som helst återstår det fortfarande mycket att göra i fråga om hållbar användning av naturtillgångar och det finns självfallet fortfarande en enorm potential för rationellare energianvändning. Ett belysande exempel är det förslag som kommissionen nyligen lade fram om byggnaders energieffektivitet. Det här är ett område som man bör inrikta sig på i flera avseenden, eftersom det finns betydande vinster att göra både i fråga om energibesparingar och klimatskydd samtidigt som sysselsättning skapas och tekniskt nyskapande främjas.
I dag behöver vi mer än någonsin strama upp och förstärka våra ekonomier genom att vidta åtgärder för att påskynda antagandet och användningen av ren teknik som bidrar till att skapa rena jobb. Samtidigt kommer viktiga möjligheter för vår utrikeshandel att skapas när marknaderna för ren teknik växer i snabb takt. Med tanke på detta föreslog kommissionen i december bland annat särskilda åtgärder inom ramen för den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa.
När det gäller de internationella förhandlingarna om klimatförändringar har klimat- och energipaketet utan tvivel förstärkt våra argument och bemödanden att övertyga våra internationella partner att det inte bara är nödvändigt, utan också möjligt, att vidta effektiva åtgärder. Det råder naturligtvis inga tvivel om att de internationella förhandlingarna kommer att bli mycket svåra, delvis på grund av att de är så komplicerade. Icke desto mindre tror jag att en överenskommelse kommer att nås i Köpenhamn. Vi kan och måste få till stånd ett avtal. Det finns ingen tid att förlora. Det handlar om politisk vilja och jag tror att den viljan finns.
Nu går de internationella förhandlingarna in i ett intensivare skede, och förra veckan antog kommissionen ett meddelande som innehåller dess inställning till de viktigaste förhandlingspunkterna. För det första är det industriländerna som måste fortsätta att spela en ledande roll. Det kommer positiva budskap från Förenta staterna, för som den tjeckiske ministern nämnde tidigare har president Obama lovat att USA ska vara aktivt i de internationella förhandlingarna. Han har också meddelat att det kommer att införas ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser i Förenta staterna och att utsläppen ska minskas med 80 procent till 2050 i förhållande till 1990.
Allt detta är positivt, men vi vill se det omsatt i praktiken snabbt, i år faktiskt, för vi behöver nå en överenskommelse i Köpenhamn i slutet av året och Förenta staterna står i skuld. På grundval av det som president Obama har utlovat måste nu USA bidra ordentligt, tillsammans med Europeiska unionen, så att vi alla kan nå en överenskommelse i Köpenhamn. Självfallet välkomnar vi den debatt som växer fram i Förenta staterna och som kommer att leda till att diverse andra avgörande åtgärder vidtas för att bekämpa klimatförändringar. Ett belysande exempel är de åtgärder för bilindustrin som nyligen annonserades.
I Europeiska kommissionens meddelande bekräftas målet att utsläppen i industriländerna som grupp ska minska med 30 procent och begreppet jämförbara ansträngningar definieras. Jämförbarheten kommer att få avgörande betydelse både för att nå miljömålen och värna om rättvisa konkurrensvillkor. Kommissionen har föreslagit en rad kriterier för att definiera jämförbarhet.
När det gäller utvecklingsländerna krävs inga ansträngningar av liknande slag och med liknande räckvidd som för industriländerna, men det är ändå viktigt att se till att de fortsätter att vidta åtgärder så att den ekonomiska utveckling de behöver blir mindre koldioxidintensiv. Om vi ska nå målet att begränsa temperaturhöjningen till högst två grader Celsius till 2050 måste utvecklingsländerna begränsa sina utsläppsökningar till 15-30 procent under den nivå som skulle ha uppnåtts utan några åtgärder fram till 2020. Naturligtvis kommer de ansträngningar som varje enskilt utvecklingsland behöver göra att bero på den ekonomiska utvecklingen och landets resurser. Det betyder att vi självklart förväntar oss mer av de ekonomier som växer snabbt än av de övriga.
Vi är alla medvetna om att vi inte kommer att nå de resultat vi vill i Köpenhamn om vi inte lyckas öka investeringarna och trygga större resurser till utsläppsminskningar och anpassning. En del av de investeringar som behövs, också i utvecklingsländerna, kommer förstås att komma från den privata sektorn i respektive land, medan kommissionens beräkningar visar att omkring en tredjedel kommer att komma från koldioxidmarknaden. Vidare måste en del av finansieringen ske med offentliga medel och vi måste undersöka hur vi kan trygga dessa. Detta kommer inte att bli någon lätt debatt i dag, mitt i en lågkonjunktur. Icke desto mindre måste vi vara beredda och lägga fram argument i denna debatt, och ha i åtanke att kostnaderna under alla omständigheter blir mycket lägre än om inget görs.
Slutligen betonar kommissionen i sitt meddelande vikten av en global koldioxidmarknad och av att jämförbara nationella system skapas för handel med utsläppsrätter i OECD-länderna senast 2015. För de mer ekonomiskt utvecklade utvecklingsländerna föreslås att detta sker senare, senast 2020.
De här punkterna är de viktigaste i kommissionens meddelande och jag vill hemskt gärna höra vad ni anser om dem. De internationella förhandlingarna kommer att fortskrida i snabb takt och det kommer att krävas ett intensivt diplomatiskt arbete från vår sida i år. Jag välkomnar ert bidrag till denna stora ansträngning.
Romana Jordan Cizelj
för PPE-DE-gruppen. - (SL) Klimatförändringarna är en stor fråga och jag håller med föredraganden när han säger att vi ledamöter i det tillfälliga utskottet för klimatförändringar var tvungna att hitta nya metoder för att greppa hela dess vidd och innehåll. Nu när vi har avslutat vårt arbete kan jag dock bekräfta att vi verkligen har haft gott om möjligheter att diskutera och lägga fram olika förslag till framtida åtgärder. Våra diskussioner var tidvis mycket livliga, just för att det fanns så många olika åsikter. Följden är att betänkandet innehåller ett brett spektrum av åsikter och många bra förslag, men det gör det också möjligt för oss att samordna vårt fortsatta arbete med att utforma politiska åtgärder inom olika sektorer i de permanenta utskotten. Personligen anser jag att det skulle vara en god idé att behålla det här arbetssättet.
Visst är det så att de områden som vi nämnde tidigare, såsom energi, transporter och industri, visade sig erbjuda störst möjligheter till åtgärder, men andra områden är också viktiga. Jag tänker då på jordbruk, boskapsuppfödning, hållbart skogsbruk, informations- och kommunikationsteknik och EU:s utvecklingspolitik gentemot tredjeländer.
Vår övergång till ett samhälle med låga koldioxidutsläpp kommer förstås bara att bli möjlig om vi fortsätter att investera i forskning och påskyndar utvecklings- och innovationstakten, och om vi arbetar för att nå de övriga målen i Lissabonstrategin. Men det räcker inte. Vi måste också förändra vårt sätt att leva, men det kan vi bara göra om människor tar till sig miljöskyddet som ett verkligt värde. I det avseendet måste vi göra mycket mer i form av informationskampanjer och medvetenhetshöjande åtgärder.
Jag håller också med om det som sagts om sambandet mellan finanskrisen och klimatförändringarna. Det ger oss emellertid också en möjlighet, och rädslan för att klimatförändringarna kan hamna i skymundan under finanskrisen är omotiverad. Våra åtgärder för att sätta fart på ekonomin måste utformas så att de främjar hållbar utveckling, inte bara konsumtion.
Eftersom vårt mål är att begränsa globala temperaturökningar måste vi förstås också arbeta internationellt. Här måste EU etablera och fördjupa en dialog med industriländerna, för vi måste minska och eliminera bördan av våra tidigare utsläpp tillsammans, samtidigt som vi lyssnar på utvecklingsländerna och de fattigaste länderna och gör det möjligt för dem att ta till sig målet om hållbar utveckling, även om den kostar mer.
Avslutningsvis vill jag gratulera föredraganden Karl-Heinz Florenz till den öppenhet han har visat i vårt arbete.
Dorette Corbey
för PSE-gruppen. - (NL) Jag vill för det första tacka Karl-Heinz Florenz så hjärtligt för den hängivenhet och beslutsamhet han visade när han skrev sitt betänkande. Jag tycker att det har blivit ett allomfattande betänkande med nästan 200 rekommendationer och att det verkligen är värdefullt. Det innehåller många bra rekommendationer som kan inspirera nästa parlament, de nationella parlamenten och de lokala myndigheterna.
Jag ska nämna fem centrala frågor som verkligen är viktiga för vår grupp. För det första tillstår man i betänkandet att klimatförändringarna är heltäckande, eftersom de påverkar alla sektorer, inte bara industri, transporter och energi där vi redan har etablerade regler, utan även jordbruk, hälso- och sjukvård, vetenskap och teknik, informations- och kommunikationsteknik, utbildning samt användning av mark och vatten. Alla dessa områden förtjänar hela vår uppmärksamhet och effektiva lösningar.
För det andra bör klimatpolitiken också ha en social dimension och vara solidarisk. Vi måste ta itu med sysselsättningen, inkomstfrågorna och energifattigdomen. Vi måste veta hur den nya tekniken ska betalas, och vem som ska ta den kostnaden. Vi vill veta hur många arbetstillfällen som skapas och om några försvinner. Vi vill ha omskolningsprogram för dem som ska arbeta med de nya miljöenkäterna. Utan maximalt socialt engagemang är det oerhört svårt att bibehålla det politiska stödet för klimatpolitiken.
Vår tredje centrala fråga har att göra med den ekonomiska krisen, där vi än en gång behöver en heltäckande lösning. Uttrycket ”ett nytt grönt kontrakt” har nu blivit ett begrepp, och förtjänar vårt helhjärtade stöd. Det behövs omfattande investeringar. Ingripandena till stöd för banker och företag bör åtminstone ha hållbara inslag. Investeringar i bostäder i Östeuropa bör prioriteras upp, eftersom de kommer att gagna sysselsättningen, energisäkerheten och klimatet.
Vår fjärde centrala fråga är jordbruket. Detta är vanligen inte någonting som vi diskuterar när vi talar om klimatet. I dag visar vi att det faktiskt är nödvändigt att göra det, och det har visat sig vara ett kontroversiellt ämne. Vi har länge diskuterat om jordbruket bör ha bindande mål och vi är överens om att vi bör överväga detta på allvar. Det står också klart att jordbruket inte bara är ett problem, det erbjuder också lösningar. Ett sunt jordbruk, en effektiv markanvändning och användning av biomassa i lämplig omfattning kan bidra till att minska växthusgaserna.
Vår femte centrala fråga handlar slutligen om att göra människor delaktiga. Det förutsätter information och öppenhet. Om vi vill ändra vårt konsumtionsmönster måste vi veta exakt vilka produkter som medför höga nivåer av växthusgaser och kanske anpassa vårt beteende därefter. Detta är naturligtvis inte lätt, men problemet med klimatförändringar kan - som Karl-Heinz Florenz nyss framhöll - inte lösas med några få radikala grepp. Vi kommer hur som helst att behöva göra vårt bästa för att göra så många människor som möjligt delaktiga i de stora utmaningar vi står inför. I det avseendet är lokala initiativ mycket värdefulla. Gratis energirevisioner för bostadshus, bättre kollektivtrafik och lokal och regional livsmedelsproduktion. Tillsammans kan vi göra en hel del.
Med den här uppsättningen åtgärder finns det också skäl till optimism. Utsläppen av växthusgaser kan minskas, och det bidrar till nyskapande, ekonomisk tillväxt, bättre energiförsörjning, bättre livsmedelsproduktion, ökad sysselsättning och ett stabilare klimat. Jag står i skuld till alla ledamöter som har bidragit till detta.
Chris Davies
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Det finns en aspekt av den här debatten som vi tycks vara motvilliga att ta oss an. Det görs praktiskt taget ingen hänvisning till denna aspekt i betänkandet och den nämns endast i förbigående i kommissionens omfattande strategi för att nå ett klimatförändringsavtal i Köpenhamn. Denna aspekt är det faktum att jordens befolkning växer i en exempellös och ohållbar takt. Under livstiden för flera av oss här kommer jordens befolkning att ha tredubblats. Den fortsätter att växa med 200 000 personer dagligen: dvs. 80 miljoner personer om året.
Varför behöver Kina ett nytt koleldat kraftverk i veckan? Jo, för att dess befolkning har mer än fördubblats på 50 år, den fortsätter att växa snabbt och energiefterfrågan växer i takt med befolkningen. Det kinesiska folket vill ha vad vi har i västvärlden, och det har de all rätt till. Ministern flyger till Indien i dag. Befolkningstillväxten är ännu högre där och även de använder kol för att alstra energi.
Men jordens resurser är inte oändliga. Vi måste sakta ned och stoppa befolkningstillväxten. Vi måste göra det genom fullständigt frivilliga åtgärder, och vi får aldrig arrogant glömma bort att vi i industriländerna bidrar mycket mer till klimatförändringarna än människorna i utvecklingsländerna.
Enligt FN:s befolkningsfond blir 380 kvinnor i världen gravida varje minut och hälften av dessa graviditeter är oplanerade. Preventivmedel måste bli tillängliga för alla. Kvinnor måste ha kontroll över sin reproduktiva hälsa: det alternativet är så mycket mer att föredra än osäkra aborter.
Sjukvårdsresurserna måste förbättras så att kvinnor på ett säkert sätt kan skjuta upp barnafödande tills de är äldre, men framför allt måste frågan föras upp på den politiska dagordningen. Det vore dåraktigt att inte göra det. Familjer överallt borde tala om detta. Regeringarna borde fastställa mål för befolkningsstabilitet eller befolkningsminskning. Att erkänna att befolkningstillväxten har en central vikt är avgörande för att kunna ta itu med frågan, och vi kommer inte att lyckas med att bekämpa klimatförändringarna eller nå en hållbar utveckling om vi inte tar itu med denna fråga.
Liam Aylward
för UEN-gruppen. - (EN) Herr talman! Också jag vill gratulera Karl-Heinz Florenz till hans ansträngningar och engagemang under utarbetandet av detta betänkande och naturligtvis till hans förmåga att lyssna till och förstå de många varierande och olikartade åsikterna.
Som lagstiftare är det av yttersta vikt, mitt i denna enorma ekonomiska nedgång, att vi arbetar för att skapa resultat i fråga om miljövänlig energiteknik. Vi kan bli världsledande inom våra olika områden för förnybar energi, vilket föranleder en stram, effektiv och samordnad strategi som omfattar bland annat regeringar, icke-statliga organisationer, den akademiska världen, näringslivet och kreativa personer - personer som inte bara pratar utan vill hitta en lösning. Vi måste minska byråkratin och stödja de små och medelstora företagen och den tekniska utvecklingen.
Marknaden finns där. Regelverket är tydligt. Vi har fastställt mål för förnybar energi. Även om finansieringen är knapp är den avgörande för den tekniska utvecklingen och för att bevara expertkunskapen. Banker och finansiärer kommer att behöva ta risker i fråga om skapandet av miljövänlig teknik. Om vi lyckas med detta kommer det att löna sig på sikt. Sysselsättningen och välståndet kommer att öka. Om vi å andra sidan velar fram och tillbaka vid denna viktiga tidpunkt kommer vi att misslyckas och andra länder kommer att vara mer än redo att ta vår plats.
Irland kan till exempel bli för vågkrafttekniken vad Finland är för mobiltelefontekniken. Vi har tveklöst potentialen tack vare vädret och den geografiska placeringen i Atlanten. Vi har den patenterade tekniken. Vi har expertkunskapen och vi har det rättsliga regelverket. Marknaden är tydlig, så detta är ett fantastiskt tillfälle att skapa sysselsättning, sänka elpriserna, skapa energitrygghet och minska koldioxidutsläppen, för att inte nämna patentintäkter. Vi måste nu ställa oss bakom våra företag, som har arbetat i över tio år för att komma till den här punkten. De har tagit riskerna, och vi måste stödja dem genom ökad finansiering. Förseningar vid den här tidpunkten vore mycket negativt. Miljövänlig teknik är framtiden. Nu har vi tillfället, så låt oss gripa det.
Rebecca Harms
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Herr talman! Jag vill också tacka Karl-Heinz Florenz, särskilt för hans tålamod i förhandlingarna. Betänkandets längd är ett bevis på hur enormt många frågor som fanns att ta upp.
Jag vill dock också ställa frågan om hur hållbart det avtal är som man nu i betänkandet säger ska komma i början av året. Jag minns mycket väl den internationella klimatkonferensen i Poznań och den mycket svaga insats som européerna gjorde där. De ägnade sig åt att justera ned sina ambitiösa löften och uttalanden från den internationella förhandlingsrundan på Bali och prioritera ned klimatpolitiken mot bakgrund av den framväxande finansiella och ekonomiska krisen.
Jag tror att nästa år kommer att bli avgörande för frågan om vi verkligen är förberedda, som vi nu lovar att vi ska bli, på att anpassa den slags ekonomi som vi i industriländerna har vant oss vid på grundval av våra kunskaper om klimatförändringar. Jag anser att beslutet om huruvida vi ska gå den hållbara vägen eller ej ännu inte har fattats.
I Poznań rekommenderade Ban Ki-Moon och Achim Steiner mycket starkt att alla åtgärder som medlemsstaterna vidtar i sina ekonomiska stimulansplaner och räddningspaket för bankerna nu kombineras med program för att bekämpa fattigdomen i utvecklingsländerna och de fruktansvärda konsekvenserna av klimatförändringarna där, samt med riktigt ambitiösa åtgärder för klimatskydd och en ny energipolitik.
Jag inser att lagstiftning på EU-nivå i den här frågan kommer att bryta ny mark. Det är inte alls säkert att EU kommer att finna vägen till ett modernt samhälle med energieffektivitet och förnybara energikällor. Allt hänger, precis som tidigare, på beslutet: ska vi fortsätta med den gamla mixen av kol och kärnkraft eller ska vi finna ambitiösa nya vägar? Jag hoppas att vi ska fortsätta att behandla den här frågan lika konstruktivt som vi har gjort i det tillfälliga utskottet för klimatförändringar, men jag är inte säker på att det blir så.
Jens Holm
för GUE/NGL-gruppen. - Äntligen ska vi efter mer än ett och ett halvt års arbete fatta beslut om den här klimatresolutionen. Jag skulle särskilt vilja nämna tre saker.
De långsiktiga minskningsmålen: i artikel 3 kräver vi minskningar av utsläppen i EU med mellan 25 till 40 procent till 2020 och minst 80 procent till 2050. Det är bra och det innebär att vi går längre än vad EU:s klimatpaket från i fjol kräver.
Vi kräver också åtgärder mot köttindustrin. Enligt FAO-rapporten Livestock's long shadow står köttindustrin för 18 procent av världens utsläpp. Det är något som vi tar fasta på i det här betänkandet och vi kräver att köttkonsumtionen ska minska. Det är ett modigt och smått historiskt beslut av detta parlament som annars gärna ställer sig bakom subventioner till denna industri, men det är tråkigt att särskilt PPE vill rösta bort de kraven. På samma sätt som vi måste minska bilismen borde vi också våga säga att det inte är hållbart med dagens skenande köttkonsumtion.
Låt mig också påminna om att köttindustrin faktiskt är den främsta orsaken till skövlingen av regnskogen i Amazonas i form av mark till betande djur men också till foderproduktion. En stor del av fodret exporteras som soja till Europa. Det är inte hållbart.
Bilindustrin är ett annat växande problem. Mellan 1990 och 2005 har utsläppen från den europeiska transportindustrin ökat med 32 procent. Det behövs massiva satsningar i kollektivtrafik och andra miljövänliga transporter. Bilar med fossilt bränsle måste ersättas med elbilar och kanske i framtiden också med vätgasfordon. Vi måste fråga oss om det är hållbart med alla dessa transporter. Borde vi inte stimulera lokal produktion och konsumtion i stället?
Avslutningsvis så vill jag varna för ändringsförslagen 12 och 28 som kräver mer kärnkraft. Om de går igenom kommer inte min grupp att kunna stödja den här resolutionen. Rösta därför emot ändringsförslagen nummer 12 och 28. Tack så mycket.
Johannes Blokland
för IND/DEM-gruppen. - (NL) Med tanke på att en stor del av Västeuropa har en riktig köldperiod just nu ligger debatten om global uppvärmning kanske lite fel i tiden. Som betänkandets rubrik antyder har vi emellertid ett långsiktigt perspektiv i den här debatten. Därför bör vi inte bli alltför nedslagna av kortsiktiga händelser. Karl-Heinz Florenz slutbetänkande har visat sig vara väl genomtänkt och sunt, och sänder ut ett kraftfullt budskap.
För att minska eller förhindra de negativa effekterna av klimatförändringarna behövs det tuffa åtgärder på en mängd punkter. Vi behöver tuffa mål för perioden 2020-2050 och ingen del av samhället bör slippa göra ansträngningar. Inför klimatkonferensen i Köpenhamn måste vi hålla ambitionsnivån uppe och backa upp den med ett brett spektrum av åtgärder. Det här betänkandet är ett särskilt värdefullt bidrag till detta.
Roger Helmer
(EN) Herr talman! För 500 år sedan var de lärde eniga om att jorden var platt. De hade fel. Under 1970-talet, efter tre årtionden av global nedkylning, var vetenskapsmännen eniga om att vi stod inför en ny istid. De hade fel. År 1999 trodde alla att millenniebuggen skulle skapa en global katastrof genom att stänga ned datorsystem världen över. Vapensystemen skulle sluta att fungera, handeln skulle upphöra och flygplan skulle falla ned från himlen. De hade fel. Ingenting alls hände.
I dag säger man att alla är eniga om den katastrofala människoskapade globala uppvärmningen. Det är också fel. Det rör sig inte heller om någon enighet. Myten om att det råder enighet är en propagandistisk triumf för panikmakarna, men upprepade studier både av den vetenskapliga litteraturen och av arbetsklimatforskare visar att det finns ett brett spektrum av åsikter på båda sidor av debatten, och många anser att det är oklart hur det egentligen ligger till.
Det är sant att jorden har värmts upp något under de senaste 150 åren, även om det går sakta och ojämnt, men det är helt i linje med de väletablerade långsiktiga klimatcykler som gett oss en varm period under romartiden, en varm period under medeltiden och lilla istiden. Samtidigt som jorden har värmts upp något finns det tydliga bevis för att andra himlakroppar i solsystemet också har värmts upp. Istäckena på mars har blivit mindre, men ändå tror ingen att det beror på industriutsläpp eller på fyrhjulsdrivna fordon.
Vi planerar nu att använda oerhörda summor för begränsningsåtgärder som helt enkelt inte kommer att fungera och som genom att skada våra ekonomier kommer att beröva oss de medel som vi behöver för att ta itu med de verkliga miljöproblemen. Precis som en brittisk journalist vid namn Christopher Booker har konstaterat, är paniken kring den globala uppvärmningen den största kollektiva verklighetsflykten i mänsklighetens historia.
Pilar del Castillo Vera
(ES) Herr talman! För det första vill jag tacka Karl-Heinz Florenz för hans arbete, liksom naturligtvis ordföranden för utskottet och alla samordnare och utskottsledamöter.
Det här betänkandet är ytterligare ett uttryck för någonting som har blivit en ständigt aktuell fråga för Europeiska unionen, nämligen klimatförändringarna och deras konsekvenser.
Den senaste uppsättningen åtgärder var det energipaket som nyligen antogs. Det betänkande som vi diskuterar i dag återspeglar denna inställning till att bekämpa klimatförändringar och den oro som Europeiska unionen känner.
Det betänkande som lagts fram för oss är, som redan har sagts, en uppsättning rekommendationer. Det är en heltäckande samling av olika åtgärder och rekommendationer som i sin tur innehåller olika färdplaner för olika sektorer, såsom fiske, jordbruk, skogsbruk och så vidare. Alla dessa färdplaner leder åt samma håll, men åtgärder behöver utarbetas för var och en av dem.
Jag ska dock begränsa mig till det som jag anser vara grundprincipen om vi ska få någon effekt. Ställda inför klimatförändringar måste vi förbättra vår effektivitet. Detta anser jag vara grundprincipen bakom alla åtgärder som vidtas.
Att förbättra effektiviteten innebär att prioritera tekniskt nyskapande, att framhålla effektivitetsmålen när vi ger stöd och subventioner, att betona effektivitetsmålen när vi beslutar om vissa skattelättnader och så vidare. Det enda sättet för oss att få någon riktig verkan är att förbättra effektiviteten.
Guido Sacconi
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! De ledamöter som har talat före mig har på ett bra sätt visat att vi har lyckats sammanföra mycket skilda åsikter till ett gemensamt förslag.
Karl-Heinz Florenz förtjänar ett erkännande för att han har lyckats få till stånd denna konsensus genom att noggrant lyssna på alla åsikter, men hans betänkande handlar i slutändan om omställningsåtgärder på energiområdet och en allmän förändring av produktionssystem, livsstilar och konsumtion. Det är mer än bara ett filosofiskt uttalande och vi vet att det inte kommer att bli någon lätt resa, men tanken är att vi ska närma oss målet successivt. Det arv som vi lämnar efter oss till nästa parlament omfattar till exempel de prioriteringar som vi anser bör gälla under nästa mandatperiod, inför och efter Köpenhamn.
Jag ska dock inrikta mig på innehållet. Jag anser att det är min plikt att först och främst tacka den viktigaste kuggen i det här arbetet, sekretariatet. Jag har lite statistik om vårt arbete här. För att ge er en uppfattning om hur viktigt deras arbete har varit så räcker det att nämna att de har organiserat åtta temasittningar med sextio av världens främsta experter.
Sedan vill jag framför allt rikta en vädjan till och uttrycka mina förhoppningar om det nya parlamentet. Talman Pöttering! Ni har själv visat att ni trodde att vågspelet med det här utskottet skulle ge utdelning - även om det, om sanningen ska fram, inte gillades av alla i parlamentet när det skapades för 18 månader sedan. Ni har vädjat till parlamentet vid två olika tillfällen, visat att ni personligen är engagerad i ämnet och i vårt uppdrag, så jag ska vända mig till er direkt, om ni tillåter. Det vore synd om nästa parlament inte skapar ett liknande instrument under nästa valperiod, inte minst eftersom många nationella parlament och regeringar under tiden har lagt om sitt arbete och låtit klimatförändringarna bli ett särskilt område. Därför hoppas jag att nästa parlament inte går tillbaka till en strikt fackspecifik struktur, där inbördes förknippade områden delas upp på olika utskott, utan att det, som vi har rekommenderat, förbereder sig för den långa resan mot en ekonomi med lägre koldioxidutsläpp.
Vittorio Prodi
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill tacka Karl-Heinz Florenz för hans arbete.
Äntligen kan vi rösta om det här betänkandet, som representerar 18 månaders arbete i det tillfälliga utskottet för klimatförändringar. Personligen anser jag att det är en framgång, om än en blygsam sådan. Det är en framgång eftersom parlamentet har visat sig vara en av de mest ansvarstagande institutionerna. Det har utrustat sig med ett specialinstrument - det tillfälliga utskottet - som skulle samla in uppgifter om och tankegångar kring en fråga som berör oss alla och vars konsekvenser vi måste möta tillsammans, både nu och i framtiden. Det är en blygsam framgång eftersom resultatet, trots alla våra ansträngningar och den höga nivån på dem som har deltagit och de studier som har genomförts, fortfarande inte har det sting som en resolution i den här frågan borde ha.
Som jag har sagt många gånger är klimatförändringarna ett brådskande och allvarligt ämne som kräver målinriktade och ändamålsenliga instrument. Huvudskälet till att vi bildade det här utskottet var att få till stånd en konvergens mellan politiska åtgärder som alltid har hanterats alltför separerade från varandra. Jag hoppas att denna konvergens kan fortsätta i nästa parlament och att parlamentet också ska fortsätta att delta i Köpenhamnsförhandlingarna.
Det vi behöver är en global konsensus, och då måste vi ha någonting att erbjuda, framför allt till utvecklingsländerna. För närvarande saknas fortfarande de lika villkor som kan övertyga människorna i utvecklingsländerna att ta till sig denna politik. Det är lite för eurocentriskt och lite för fackspecifikt också. Vi behöver ändra vårt sätt att leva. Politiskt sett måste vi lägga fram förslag som för det första tar sikte på just detta och sedan på en successiv avmaterialisering av vårt sätt att leva, annars blir det inte hållbart.
Alessandro Foglietta
- (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag gratulerar ordförande Karl-Heinz Florenz. Jag kallar honom ordförande av aktning och uppskattning av det engagemang som han alltid har visat i vårt parlament.
Genom att anta klimat- och energipaketet har Europeiska unionen skaffat sig en ramlagstiftning som ger den meriter att inta en ledande ställning. Den mottaglighet som den nya amerikanska regeringen har visat ger oss anledning att hoppas på att också Förenta staterna kommer att dela vårt engagemang för att stoppa klimatförändringarnas inverkan i framtiden.
För att det här initiativet ska lyckas till fullo måste dock ekonomierna i alla utvecklingsländer, såsom Kina och Indien, delta. Som den kinesiske miljöministern klargjorde när han träffade delegationen från det tillfälliga utskottet för klimatförändringar kommer detta endast att bli möjligt om det finns ett starkt stöd från de rikare länderna i form av tillräckliga ekonomiska resurser för att främja hållbar utveckling.
Poznańkonferensen och beslutet att införa fonden för anpassning, liksom de 50 miljoner euro som har avsatts för forskning och teknisk utveckling i utvecklingsländerna för att stödja framväxten av grön teknik på global nivå, var steg i rätt riktning.
Vi måste se till att Köpenhamn blir en vändpunkt när det gäller konkret gemensamt engagemang från de starkare ekonomiernas sida för att skapa en fond som ger ett kontinuerligt flöde av finansiering av hållbar utveckling i tillväxtländerna. Det är bara genom internationella åtaganden med deltagande av tillväxtländerna som vi kan lyckas skydda miljön mot irreparabla skador, samtidigt som vi värnar om europeiska företags konkurrenskraft mot bakgrund av den påverkan och de socioekonomiska kostnader som miljödumpning på världsmarknaden medför.
Caroline Lucas
(EN) Herr talman! Jag vill också tacka Karl-Heinz Florenz för hans betänkande, men jag anser att vi bland alla gratulationer till föredraganden och utskottet för deras arbete också måste bemöta vissa kalla fakta: EU gör fortfarande för lite och för sent.
Jag förväntar mig inte att bli populär när jag säger detta, men vi kan inte mäta EU:s framsteg mot vad andra länder gör, utan mot vad som måste göras. Med en sådan jämförelse misslyckas vi fortfarande.
Vi misslyckas genom att inte vara tillräckligt ambitiösa i debatten. Enligt den senaste forskningen måste vi minska utsläppen med cirka 9 procent om året. Målen i detta betänkande och i EU:s klimatpaket är helt enkelt inte ambitiösa nog.
Vi misslyckas genom att inte ta debatten på tillräckligt stort allvar. Om vi inte är på god väg mot en ekonomi utan koldioxidutsläpp under de kommande åtta till tio åren kommer vi att ha förlorat tillfället att ha kunnat stoppa det värsta av klimatförändringen.
Vi misslyckas eftersom vi inte är konsekventa. I dag talar vi om förnybar energi och om energieffektivitet. I går antog en majoritet här i parlamentet Laperrouzebetänkandet, i vilket man stolt framhåller kolets betydelse i Europa.
Vi misslyckas genom att vi ger intrycket av att klimatförändringsdebatten handlar om att sluta med och klara sig utan saker och ting. Vi måste bli mycket bättre på att visa ett verkligt politiskt ledarskap och på att visa att åtgärder mot klimatförändringarna kommer att ge oss en mycket bättre livskvalitet. Det handlar inte om att huttra omkring med ett stearinljus i en grotta: det handlar om en framtid som kan bli mer positiv och attraktiv än dagens framtid.
Så jag rekommenderar att vi antar en ny miljögiv för Europa, ett sätt att ta itu med både den ekonomiska krisen och klimatkrisen, med stora investeringar i energieffektivitet och förnybara energikällor, för att skapa miljontals nya miljövänliga jobb inom EU.
Men det handlar inte om att kickstarta den ekonomiska tillväxten enligt modellen ”business as usual”. Det handlar om en välbehövlig övergång, inte till ett Europa som bygger på en allt större förbrukning av naturresurser, utan till en stabil ekonomi för EU. Inte om mer sammanlagd kvantitativ tillväxt, utan om verklig kvalitativ utveckling. Den debatten måste omgående inledas, och EU har ett mycket bra utgångsläge för att göra det.
Roberto Musacchio
- (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill gratulera Karl-Heinz Florenz till ett väl utfört arbete. Det här betänkandet är frukten av hans ständiga närvaro, uppmärksamhet och bidrag till arbetet.
Det återspeglar hans bidrag till arbetet i utskottet, som Guido Sacconi skickligt har lett, och där man har begrundat frågorna på djupet, diskuterat och framför allt bidragit till den roll som parlamentet spelat för att få klimatpaketet antaget. Talman Pöttering! Jag vill också uppmana er att fundera på hur vårt arbete kan och bör fortsätta inför Köpenhamn.
När det nu gäller Florenzbetänkandet anser jag att det vore ett misstag att göra det obalanserat genom något som, i det här läget, är ideologiska ändringsförslag i fråga om kärnkraften. De är orimliga och malplacerade utom i förslagsställarnas huvuden och förändrar vår gemensamma ståndpunkt. Jag vill dock be ledamöterna att överväga att ta med ett ändringsförslag som jag har lagt fram om sambandet mellan klimatförändringar och vatten. Jag anser att detta är ett viktigt område mot bakgrund av den växande uppmärksamhet som det får från internationella organisationer, däribland den mellanstatliga panelen för klimatförändringar och FN:s miljöprogram, som har framhållit det här området som avgörande för framtiden, och också med tanke på det kommande världsvattenforumet i Istanbul.
Jim Allister
(EN) Herr talman! Jag vill ge uttryck för en oro och en försiktighet i denna intensiva debatt om klimatförändringarna, särskilt eftersom klimatförändringarna skulle kunna påverka livsmedelsproduktionen. Det sägs att jordens befolkning kommer att öka till nio miljarder år 2050, och således måste livsmedelsproduktionen öka i motsvarande takt. Ändå innehåller det föreslagna klimatförändringspaketet krav på utsläppsminskningar som, om de genomförs, skulle minska livsmedelsproduktionen när vi behöver den som mest.
Jag tänker särskilt på målen för metan och dikväveoxid, och på angreppet på konsumtionen av kött- och mjölkprodukter. Dessa minskningsmål kan inte uppfyllas om inte livsmedelsproduktionen minskas rejält. Inför valet att föda världen eller att bocka av rutor för att åtgärda klimatförändringen, är jag rädd att jag tar ställning för sunt förnuft och nödvändighet.
John Bowis
(EN) Herr talman! Vi förbereder oss nu inför Köpenhamn, och min ärade väns utmärkta betänkande är en bra vägkarta, om jag får kalla den för det, eller en järnvägskarta för hur vi ska ta oss dit.
Tjugo procent senast 2020 är en början, men bara en början. Det paket med klimatåtgärder som vi har antagit kunde kanske ha varit bättre, men det är en början, ett steg framåt. I och med den nya amerikanska regeringen kan vi nu inte längre gömma oss bakom USA:s vägran att samarbeta. I och med att Obama blivit president har vi möjlighet att sluta diskutera och börja utbyta idéer. Det sägs att ett möte ska äga rum den 6 mars 2009. Veckan därpå ska vi sammanträda igen och jag hoppas att vi då kommer att få höra ett uttalande från rådet om resultatet av dess möten i Washington. Tillsammans med USA kan vi nu gå vidare till målet med 30 procent och ännu längre.
Vi går nu mot miljövänlig design, och inser här liksom på andra områden att detta medför oerhörda nya möjligheter inom innovation och sysselsättning. Vi måste fortsätta med transporter och jordbruksutsläpp. Kommissionsledamoten nämnde det trängande behovet av att tala med låginkomstländerna i utvecklingsvärlden. Dessa länder kommer att ödeläggas, men det var inte de som orsakade detta problem. Öar kommer att sjunka under vatten. Malaria, luftrörssjukdomar, hudcancer och synproblem finns redan. Jordbruket kommer att ödeläggas. De måste agera, men de behöver vår hjälp.
Forskarna kan naturligtvis ha fel, och politikerna likaså, vilket vi såg med Thabo Mbeki och aids. Jag kan ha fel angående en möjlig influensapandemi. Jag kan ha fel om den troliga inverkan av den globala uppvärmningen. Men merparten av forskarna kan också ha rätt, och merparten av politikerna kan ha rätt. Jag och vi kommer att vara skyldiga i båda fallen om jag och vi underlåter att agera för att se till att ingetdera inträffar.
Riitta Myller
- (FI) Fru talman! Socialdemokraternas initiativ att inrätta det tillfälliga utskottet för klimatförändringar våren 2007 bär nu frukt. Resultatet av förhandlingar och diskussioner mellan grupperna är en framväxande, ambitiös, långsiktig agenda med åtgärder för att bromsa klimatförändringarna. Jag vill rikta ett uppriktigt tack till föredraganden Karl-Heinz Florenz och skuggföredragandena från alla grupper som har haft ett utmärkt samarbete om detta.
Många är tveksamma till om utskottet för klimatförändringar kommer att tillföra något mervärde till parlamentets arbete. I dag ser vi fördelarna med att parlamentsledamöter som ser saker och ting från olika perspektiv arbetar tillsammans och lyssnar på världens ledande experter tillsammans. Detta leder till trovärdiga resultat, som vi kan konstatera.
Jag är också säker på att utskottets och dess arbetes blotta existens i sig bidrog till att klimatpaketet gick igenom så smidigt och snabbt i december. Jag stöder också med kraft uppmaningen från utskottets ordförande Guido Sacconi om att det nya parlament som tillträder efter valet bör ta upp den här frågan och se till att ha en mycket kraftfull strategi för frågor som har med klimatförändringar att göra.
Inställningen i Europeiska unionen har länge varit att vi behöver åtgärder för att förhindra klimatförändringar. Vi har emellertid saknat finansiella instrument. Den klimatfond som nu har föreslagits och som ska finansieras med medel från överskottet av handeln med utsläppsrätter är ett viktigt initiativ och jag önskar det all framgång i framtiden. Vi måste få till stånd en förändring av vår industriella struktur för att verkligen kunna komma någon vart med detta nya gröna kontrakt.
Lena Ek
Det här betänkandet lovar väldigt mycket. Det innehåller i stort sett varje ämne som har nämnts i klimatdiskussionen under drygt två år. Ändå saknar det, tycker jag, den spets och den drive och det tryck i det här arbetet som faktiskt behövs för att fullfölja den politiska linje som vi har startat i Europa när det gäller klimatfrågorna.
När det gäller skydd av mark och jord finns det inga åtgärder. När det gäller vattenresurser finns det ett helt paket med förslag i World Water Forum som hade kunnat lyftas in. När det gäller energieffektivitet finns det möjligheter som inte finns med där vi förfogar över beslutsmöjligheter i parlamentet. Alternativa bränslen behandlas också alldeles för återhållsamt. På det stora viktiga området om hälsa fokuserar man på insamling av fakta och kontroll av myggbett där vi i stället behöver stora strategiska beslut i Europa för att klara klimateffekterna vad gäller människors hälsa.
Det är också så att här finns möjligheter. Här hade vi behövt utveckla mer när det gäller tillväxt och jobb. Det finns ju möjlighet att skapa jobb i Europa. De behövs här.
Vi behöver förankra åtgärderna i den ekonomiska politiken. Om några veckor samlas ministerrådet för att diskutera finansiering av de beslut som ska tas i Köpenhamn. Oerhört viktiga beslut där vi i parlamentet hade kunnat påverka väldigt mycket. Utan den här förankringen i den ekonomiska politiken och i en politik för arbete och tillväxt riskerar det här betänkandet att bli ”like a candle in the wind”, ett trevligt dokument, men utan det driv och den beslutsamhet som vi behöver i de här frågorna.
Bogdan Pęk
- (PL) Fru talman! Det känns som att vara på en invigningskonferens för en nygrundad religion, en falsk religion, full av falska profeter och idéer.
De mycket politiska krafter som försöker minska utsläppen av koldioxid drastiskt, vilket det inte finns någon vetenskaplig grund för och som sker till priset av begränsad mänsklig utveckling, är de som är ansvariga för denna kris. De skyldiga är de som längs samhällets framstegsväg vill bygga upp ett globalt styre som omfattar just de organ som kommer att göra sig enorma vinster på koldioxidhandel samtidigt som de hjärntvättar gräsrötterna med hot om klimatförändringar.
Vi måste skapa en grund för utveckling på energiområdet. Om mänskligheten ska överleva och utvecklas behövs det nya, kraftfulla energikällor, och EU behöver en balanserad energiförsörjning och självförsörjning av energi. Förstår ni inte det? Om ni genomför det som har antagits i dag minskar ni EU:s chanser att konkurrera med resten av världen.
Dimitrios Papadimoulis
- (EL) Fru talman! Florenzbetänkandet stöder de bedömningar som vetenskapsmännen har gjort och återspeglar i stor utsträckning medborgarnas oro. Det är ett steg framåt efter det energipaket som rådet antog i december, men vi måste göra mer än bara utvärdera särskilda åtgärder: vi måste ha regelverk och tidtabeller, för klimatförändringarna och deras konsekvenser är här nu, och vi har inte tid att vänta längre.
Vi måste se till att kärnkraftsfrågan, som inte har med det här betänkandet att göra, inte kommer in i det bakvägen genom listiga ändringsförslag, som en del regeringar vill. Vi måste se till att det här betänkandet, utan ändringar som förskjuter balansen i det, övertygar rådet och kommissionen att ta ett steg till och inte använda den ekonomiska krisen som en ursäkt för att underminera de ansträngningar som hittills har gjorts. Ekonomisk kris och miljöpolitik kan gå hand i hand och ge oss ett positivt resultat både för miljön och arbetstillfällena.
Urszula Krupa
- (PL) Fru talman! Huvudmålet för miljöpolitiken, liksom till stor del för energi- och klimatpaketet som innefattar dramatiska nedskärningar av utsläppen av växthusgaser, är att styra och förändra de nationella ekonomierna till någonting som vi av erfarenhet känner igen som planhushållning. Det abstrakta begreppet människans inverkan på vårt klimat används för att begränsa utvecklingen, inklusive användningen av fossilt bränsle, och införa farlig teknik för avskiljning och lagring av koldioxid, som i Polens fall kommer att göra det svårt att exploatera naturtillgångarna, däribland stora jordvärmekällor.
Nu när Polens industri har stängts som en del av dess bemödanden att uppfylla Europeiska unionens krav försöker man inte bara tvinga polacker att emigrera utan också se till att de som blir kvar blir fattiglappar, genom att tvinga på oss de högsta energipriserna bland alla medlemsstaterna. En retorisk fråga återstår: är huvudsyftet med Europeiska unionens politik att försätta mina landsmän i konkurs och utradera Polen från Europas karta?
Irena Belohorská
- (SK) Mina damer och herrar! Jag ska börja med att tacka föredraganden Karl-Heinz Florenz för ett utmärkt och omfattande betänkande. Det täcker alla stora områden i samhällslivet som inverkar på de dramatiskt ökande klimatförändringarna. Det är hög tid att vi tar fram nödvändiga åtgärder på EU-nivå.
I egenskap av läkare är jag särskilt intresserad av hälsorelaterade förändringar såsom ökad förekomst av sjukdomar som typiskt sett förekommer i tropikerna. Vi bör ha det i åtanke när vi stöder läkemedelsindustrin, planerar sjukhus och polikliniker, utbildar sjukvårdspersonal och framför allt systematiskt ökar allmänhetens medvetenhet. Eftersom dessa sjukdomar är sällsynta i vår del av världen kan vi förmoda att de kommer att få mycket mer dramatiska förlopp.
Situationen i jordbruket och när det gäller att trygga tillräckligt med livsmedel för människors konsumtion kommer också att bli mycket allvarlig. Jag är fast övertygad om att det här betänkandet är mycket viktigare än andra initiativbetänkanden och att det kommer att skapa en god grund för kommande parlament, som ska ta itu med klimatförändringarnas faktiska påverkan.
Avril Doyle
(EN) Fru talman! Diskussionernas tid är över och vi vet nu vad som måste göras - åtminstone de av oss som godtar den sakkunnigbedömda forskningen om orsakerna till den globala uppvärmningens exempellösa takt och dess kritiska effekter på alla aspekter av den biologiska mångfalden, och i synnerhet på de fattigaste och tätast befolkade regionerna i världen. Till mina klimatskeptiska vänner vill jag säga att försiktighetsprincipen bör iakttas. Jag skulle rekommendera dem det.
Jag vill tacka Karl-Heinz Florenz för hans betänkande. Betänkandet bidrar till vår samlade kunskap eftersom det innehåller de samlade åsikterna hos en rad parlamentsutskott. Dock saknas fiskeriutskottet, vilket är allvarligt med tanke på den kritiska betydelsen av den allt större försurningen av våra sjöar och hav på grund av de allt större koldioxidutsläppen i atmosfären.
Jag har en fråga till kommissionsledamot Dimas: kan han, efter vår överenskommelse vid första behandlingen om mitt betänkande om översynen av gemenskapens system för utsläppshandel för sex veckor sedan, i dag tala om exakt vilket arbetsprogram som har inletts för att förbereda kommittébesluten, i synnerhet vad gäller tidsplanen och delaktigheten för parlamentet och aktörerna?
Vårt mål måste avslutningsvis vara en minskning på minst 30 procent av koldioxidutsläppen senast 2020 som en del av ett globalt avtal efter 2012, med åtminstone en minskning på 80 procent senast 2050 - och det är det viktigaste målet. Resultatet av de kommande åtta månadernas klimatdiplomati kommer att avgöra innehållet i våra historieböcker för generationer framöver och som politiska ledare i våra egna samhällen kan vi inte kollektivt avsäga oss vårt ansvar.
Herr kommissionsledamot! Vårt klimat- och energipaket måste åtföljas av realistiska medel, och vi ser fram emot toppmötet i mars - om sex veckor - där våra 27 stats- och regeringschefer måste framföra ett budskap, och inte svika oss, EU-medborgarna, och världens fattigaste samhällen som är de som är mest sårbara för klimatförändringarna.
Linda McAvan
(EN) Fru talman! Eftersom vi nu avslutar arbetet i det tillfälliga utskottet för klimatförändringar vill jag till att börja med tacka Karl-Heinz Florenz för hans arbete, men också min egen grupps, socialdemokratiska gruppens, ledamöter: Riitta Myller, Dorette Corbey och vår ordförande Guido Sacconi. De har alla gjort ett utmärkt arbete och utarbetat en bra bas för parlamentets framtida verksamhet.
Betänkandet framför oss är långt och behandlar många frågor. Jag vill bara lyfta fram en fråga som några ledamöter redan har nämnt, nämligen den viktiga koppling vi måste göra mellan sysselsättning och bekämpning av klimatförändringarna, och mellan att ta oss ur den ekonomiska krisen och bekämpa klimatförändringarna. Gör vi inte denna koppling och lyckas vi inte med programmen för ekonomisk återhämtning kommer människor nämligen att börja säga - och det gör de redan - att det här med klimatförändringar var ju bra när vi hade ekonomisk tillväxt, men nu har vi inte råd med alla de där investeringarna.
Vi måste argumentera mycket bestämt, liksom har skett här i parlamentet, för att vi inte har råd att inte göra dessa investeringar. Jag anser att de som talar om att dessa investeringar skulle göra deras länder utblottade har helt fel. Deras länder kommer att bli utblottade om vi inte investerar i förnybar energi och om vi inte minskar vårt energiberoende av osäkra fossila bränslekällor. Så vi måste se till att lyckas med detta åtgärdspaket.
President Obama har redan gjort denna koppling i sitt tal om det amerikanska programmet för ekonomisk återhämtning, och vi måste göra denna koppling här. Dorette Corbey talade om vad som kan göras i fråga om åtgärder för energieffektivitet. Om jag ser mig omkring i min egen valkrets Yorkshire, ser jag redan att avsevärda investeringar gjorts i förnybar teknik och i energieffektiva åtgärder hos olika företag. Nu har vi planer för att utveckla koldioxidavskiljning och koldioxidlagring i många av våra kraftstationer och stora industrier. Detta kommer att skapa sysselsättningstillfällen och också hjälpa oss att minska våra utsläpp, vilket naturligtvis är syftet med allt vårt arbete.
Johannes Lebech
- (DA) Fru talman! Som också sägs i betänkandet måste bekämpandet av klimatförändringar genomsyra hela vårt tänkande när vi arbetar med relevanta lagstiftningsområden som jordbruk, fiske, byggande, utveckling och utrikespolitik. Klimatpolitiken kan inte vara separat, utan måste införlivas med all vår lagstiftning.
EU:s stats- och regeringschefer beslutade för nästan två år sedan att EU skulle ta ledningen för att trygga ett globalt klimatavtal i Köpenhamn. Det är inte mycket tid kvar. Nu har vi antagit vårt klimatpaket för EU här i parlamentet. Det kunde ha varit mer ambitiöst, men det finns, och nu måste vi stödja våra EU-förhandlare så att de kan nå ett ambitiöst mål i Köpenhamn. Paketet tar oss fram till 2020, men i det här betänkandet betonar vi att vi måste börja planera det som ska hända efter 2020 nu. Detta är någonting som EU:s regeringar måste notera. Vi måste tänka långsiktigt. Finanskrisen gör inte saker och ting lättare, men vi måste betrakta krisen som en dynamisk utmaning. Låt oss använda krisen som ett tillfälle att få fart på den utveckling av förnybara energikällor och energibesparande teknik som så väl behövs. Låt oss skapa nya arbetstillfällen i framtidens gröna industri snarare än värna om arbetstillfällen i de gamla omoderna industrierna.
Slutligen gläder det mig att behovet att ratificera Lissabonfördraget understryks, för EU måste göra det till ett särskilt mål att ta itu med klimatförändringarna på internationell nivå i enlighet med Lissabonfördraget.
Inese Vaidere
- (LV) Mina damer och herrar! Det är väldigt viktigt, både från miljösynpunkt och med tanke på behovet att modernisera energisektorn, att en klimatpolitik utarbetas. Vi bör välkomna att man har tagit hänsyn till Kyotoframstegen för de länder som har minskat utsläppen med mer än 20 procent sedan 1990, liksom till effekten på Litauens och Lettlands energiförsörjning av stängningen av Ignalina, genom att införa en möjlighet till kompensation, men varje medlemsstat måste utarbeta en tydlig strategi för energieffektivitet. Extrakvoter för industrin främjar visserligen dess konkurrenskraft, men gör det svårt att erhålla finansiering. Jag välkomnar planen att förenkla förfarandena för att erhålla finansiering från Europeiska unionen och att öka Europeiska investeringsbankens utlåning, särskilt till små och medelstora företag. Om målen för 2020 ska nås måste vi skapa ett effektivt incitamentssystem som omfattar hela EU och stöder företag och enskilda som använder eller inför förnybar energi. Detta kan göras genom att vi centralt täcker en del av kostnaderna för förändringarna. Kommissionen måste arbeta aktivt för att se till att resten av världen följer vårt exempel och för att göra vår teknik tillgänglig för utvecklingsländerna. Tack.
Bairbre de Brún
- (GA) Fru talman! Jag välkomnar det slutgiltiga och uttömmande betänkandet från Karl-Heinz Florenz och det tillfälliga utskottet för klimatförändringar.
Klimatförändringarna gör att vår inställning till transporter, markanvändning, avfallshantering, byggande och energianvändning ifrågasätts. Utvecklingsländerna har inte skapat de förutsättningar som nu leder oss mot obotlig skada, men det är de som lider mest. EU måste vara en föregångare och ta initiativ till realistiska, nödvändiga åtgärder på internationell basis.
Krafter som inte är så progressiva har försökt använda den ekonomiska nedgången som en ursäkt för att inte fullgöra nödvändiga åtaganden på klimatområdet. Detta är väldigt kortsynt.
Tyvärr är miljöminister Sammy Wilson i min egen valkrets en av dessa kortsynta politiker som inte förstår de vetenskapliga och praktiska realiteterna bakom klimatförändringarna. Jag hoppas att ministern tar sitt förnuft till fånga och tar itu med frågan, som redan prioriteras högt i övriga Europa.
Kathy Sinnott
(EN) Fru talman! Vi har en ambitiös plan. En plan som inte går ut på någonting mindre än att rädda världen, vilket är en svår uppgift under alla förhållanden. När Karl-Heinz Florenz först presenterade sitt förslag till betänkande för utskottet, var dess första uppmaning att vi ska komma ihåg att vi människor är skapelsens väktare. Detta enkla uttalande var det första som angreps och togs bort. Vad var det som utskottet fann så förkastligt? Ordet ”skapelse”. Varför? För att skapelsen har en skapare.
Det spelar ingen roll hur universum skapades, eller under vilka tidsramar. Vad som är viktigt för mig är att det finns en Gud och att vi är förvaltare som, enligt ändringsförslag 22, ska skydda skapelsen. Som jag ser det tar vi i parlamentet i dag oss an att rädda världen och vi fastställer ett tillvägagångssätt som kommer att kräva att alla överallt samarbetar och gör uppoffringar, vilket är en uppgift som, för att lyckas, också kommer att kräva ett samarbete med vinden, vattnet och solen. Men samtidigt som vi är medvetna om detta klargör vi, liksom vi har gjort tidigare med andra stora utmaningar, att vi tror att vi kan ta oss an de enorma och brådskande utmaningar som mänskligheten står inför utan hjälp från ovan. Nåväl, allt jag kan säga är: lycka till, och må Gud ha förbarmande med oss.
Jerzy Buzek
- (PL) Fru talman! Jag vill också gratulera och tacka Karl-Heinz Florenz för hans utmärkta betänkande. Jag ska inte gå in på detaljerna i betänkandet. Jag tycker helt enkelt att det bör antas.
Jag ska gå tillbaka till frågan om klimatpaketet, som antogs i december, och understryka att Europeiska unionen faktiskt har ett mycket väl balanserat paket, som inte utgör något hot mot ekonomin. Under många månaders diskussioner om detta har omfattande ändringar av paketet gjorts. Det är det som är vår stora prestation. Jag ska nu tala om vilka jag anser vara Europeiska unionens största utmaningar. Det första vi måste göra är att skaffa fram tillräcklig finansiering för det paket som vi har antagit, samt den finansiering som nämns i Karl-Heinz Florenz betänkande.
Jag var föredragande för den strategiska planen för energiteknik förra året och då diskuterade vi i första hand att ny teknik, som kan medföra nyskapande och en ny ekonomisk stimulans för den europeiska ekonomin, först måste finansieras på EU-nivå. Därför vill jag verkligen gratulera kommissionsledamot Dimas till hans beslut på kommissionens vägnar att öronmärka 3,5 miljarder euro av outnyttjade medel för investeringar i forskning inom energiteknik, vilket också kommer att bidra till att skydda miljön. Det är ett utmärkt beslut, herr kommissionsledamot! Nu måste vi behandla det snabbt i parlamentet. Jag ska nu vända mig till minister Bursík: rådet måste också snarast behandla detta första beslut av Europeiska kommissionen.
En annan sak som är mycket viktig är att vi baserar vårt arbete på en global överenskommelse. Det är det som Karl-Heinz Florenz betänkande bygger på. Bilaterala förhandlingar mellan två länder - Polen och Danmark - värdarna för COP 14 och COP 15, räcker inte. Vi måste alla bidra, och då menar jag både europeiska diplomater och företrädare för det tjeckiska ordförandeskapet. Våra diplomater bör delta i förhandlingar i hela världen, för utan denna globala överenskommelse är det ingen större mening med vårt paket och Karl-Heinz Florenz betänkande. Det är det viktigaste för oss i dag.
Catherine Guy-Quint
- (FR) Fru talman, herr kommissionsledamot, herr rådsordförande, mina damer och herrar! Betänkandet från vår kollega Karl-Heinz Florenz är en perfekt sammanfattning av resultaten av våra långa överläggningar om detta stora problem som den globala uppvärmningen är.
Som vi alla vet är de planer som ska förverkligas enorma, och framför allt måste vi skaffa oss verktyg för att förändra vår kultur av ohämmad utveckling genom att verka för förändringar av vår ekonomi.
Nu är problemet hur vi ska kunna genomföra alla rekommendationer i betänkandet. Vi måste snarast hitta sätt att bekämpa den globala uppvärmningen. Europeiska unionens nuvarande budget är inte tillräcklig för att nå våra mål och vi kan inte heller lösa detta stora finansieringsproblem genom att förlita oss på nationella budgetar eller privata medel.
Europeiska kommissionen beräknar att det behövs årliga investeringar på 175 miljarder euro för att bekämpa den globala uppvärmningen. Med en budget på 76 miljarder euro är vi långt därifrån. Därför kommer kommissionen att inventera alla befintliga instrument, men att utarbeta förslag till den framtida finansieringsramen kommer att kräva betydande möda.
För att optimera alla våra åtgärder i fråga om den här klimatkrisen behöver vi nya resurser för att skapa en europeisk fond för klimatförändringar, vilken kan finansieras genom systemet för handel med utsläppsrätter och användas för att stödja anpassnings- och lindringsåtgärder, hållbar konsumtion och energieffektivitet. En stor del måste därför användas till de fattigaste länderna.
Detta kräver politiskt mod från rådets, kommissionens och parlamentsledamöternas sida, men är en nödvändig förutsättning som är avgörande för om jorden ska klara denna utmaning.
Vår civilisation har ingen framtid om vi, som européer, inte vidtar åtgärder för att tillämpa självdisciplin så att vi kan bevara vårt klimat. Det är en stor politisk handling, en politisk handling som är viktig för att ge vår kontinent och andra en stabil framtid ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Holger Krahmer
(DE) Fru talman! Jag vill tacka Karl-Heinz Florenz så mycket för hans betänkande, som tyvärr inte har varit någon stor framgång, förmodligen delvis på grund av att det har diskuterats väldigt mycket i skuggan av lagstiftningspaketet om klimatförändringar.
Vi måste ta konsekvenserna av klimatförändringarna, det är det ingen tvekan om. Det är bara de verktyg som man har valt för att göra detta i betänkandet som jag inte kan stödja till fullo. För det första är det rätt att EU går i bräschen för att värna om klimatet, men det tjänar ingenting till att rusa åstad ensam utan några partner. Att EU visar vägen räcker inte för att övertyga resten av världen. En mer gångbar strategi skulle vara att göra industriländerna och åtminstone Kina, Indien och Brasilien delaktiga, annars kommer EU:s ekonomi att drabbas orättvist mycket utan att vi får några mätbara effekter på de globala CO2-utsläppen. För det andra kan vi inte med vår nuvarande kunskapsnivå helt ersätta fossila energikällor med förnybara. Det kanske är ett politiskt motiverande krav, men det är inte realistiskt. Hur stor den politiska viljan än är kommer den inte att upphäva några fysiska lagar. För det tredje hyllas biobränslen som ett miljövänligt alternativ. Deras negativa bieffekter på livsmedelspriserna, som stiger på grund av dessa biobränslen, och regnskogarna, som skövlas, är ännu inte under kontroll. För det fjärde är en rörlighet som sparar resurser på lång sikt ett rimligt mål. Incitament kan bidra till att vi når detta mål. Vi bör dock fundera på när de statliga ingripandena går för långt och i vilket skede vi kan hävda att vi har kunskap som vi inte har i dag.
För närvarande vet ingen vilken teknik som bäst kan klara människors rörlighetsbehov om 50 år, och politikerna har verkligen inte mer kunskap om detta än ingenjörerna.
Det började med goda avsikter, men det som återstår är tyvärr ett betänkande som är fullt av önsketänkande i skriftlig form, med appeller till moral och pekfingrar. Tyvärr kan de tyska liberalerna inte stödja detta.
Bogusław Rogalski
- (PL) Fru talman! Det kommer att ta en god stund till innan politikerna förstår att det inte är förbränningen av kol utan solaktiviteten som orsakar klimatförändringar. Det kommer att ta ännu längre tid att övertyga samhällen som har blivit hjärntvättade av en aggressiv miljöpropaganda om denna sanning.
Eftersom jordens klimat påverkas av händelser i rymden måste vi inse att människans försök att påverka klimatet är dömda att misslyckas. Jorden har gått igenom perioder av global uppvärmning och ökad koncentration av koldioxid i luften vid flera tillfällen. Den globala uppvärmningen har dock alltid börjat några dussintals århundraden eller så innan koldioxidhalten har ökat. Under perioder med dramatiska temperaturminskningar har det faktum att luften i det läget innehöll upp till 10 procent koldioxid eller mer än i dag inte någonsin förhindrat att klimatet blev kallare.
Om vi bara ville inse detta kunde mänskligheten spara miljarder dollar genom att sluta upp med meningslösa åtgärder. De pengar som sparas kunde användas för att bekämpa fattigdomen och satsa på ny teknik. Om vi inte vet vad vi ska göra öser vi in mer pengar och inför handel med utsläppsrätter. Så bra. Vilket mästerligt drag för klimatet.
Derek Roland Clark
(EN) Fru talman! En mytbildning på gränsen till en religiös tro har skapats kring denna påstådda globala uppvärmning. Miljöforskarna har haft goda tider, men naturvärlden lyder under fysikens och kemins lagar, vilka är ämnen som jag undervisat i under 39 år.
Teorin om global uppvärmning har utmålat koldioxid, som är en naturlig beståndsdel i atmosfären, som en demonisk gas. Koldioxid har verkligen den effekten att det - obetydligt - stänger inne värme runt jorden, men hur? För att svara på det måste man rita ett diagram som visar hur koldioxid kanske orsakar uppvärmning.
Rör det sig om ett aritmetiskt diagram - jag måste använda mig av tekniska termer - där en viss ökning av koldioxid orsakar en motsvarande ökad uppvärmning? Rör det sig om ett exponentiellt - eller skenande - diagram, där extra stora mängder koldioxid orsakar en allt större global uppvärmning? Eller rör det sig om ett logaritmiskt diagram, där extra stora mängder koldioxid i allt mindre utsträckning orsakar ökad uppvärmning, och där ökningen i slutändan planar ut?
Jag misstänkte att det rörde sig om det sistnämnda, och Hadley Centre, som är Storbritanniens ledande auktoritet i ämnet, bekräftade att det rör sig om ett logaritmiskt diagram. Vi befinner oss nästan i utplaningsskedet, om vi inte redan nått dit. Större mängder koldioxid kommer inte att få större effekter. Det finns inget problem.
Anders Wijkman
(EN) Fru talman! Jag vill tacka Karl-Heinz Florenz. Detta är ett omfattande betänkande med ett stort antal konkreta förslag. Ett särskilt krav ställs på att använda stimulanspaketen världen över för att främja ren energi och miljövänlig teknik, och man betonar därigenom att finanskrisen och klimatkrisen har samma orsaker - en icke hållbar resursanvändning.
Samtidigt som jag stöder betänkandet hade jag liksom Caroline Lucas önskat att man hade uppmärksammat de mest aktuella tecknen mer, vilka tyder på att klimatförändringarna både är snabbare och mer allvarliga än vi trodde för bara ett par år sedan - i motsats till vad vissa kolleger sagt här i parlamentet, i synnerhet Roger Helmer. En aktuell genomgång av över 900 klimatartiklar i vetenskapliga tidskrifter - sakkunnigbedömningar - har förresten visat att inte en enda av artiklarna ifrågasätter huvudbudskapet från FN:s klimatpanel.
Vad som särskilt oroar mig är inte koldioxidutsläppen i sig, utan de positiva återkopplingsmekanismer som nu uppstår i planetsystemet, som exempelvis försurning av haven, minskad albedo och möjligt metanläckage från den töande tundran. Samtliga dessa faktorer kommer att påskynda uppvärmningen. Vi kan kontrollera utsläppen, men vi kan inte kontrollera dessa faktorer.
Det är den centrala anledningen till att utsläppsminskningarna, enligt min åsikt, måste bli mycket mer ambitiösa inom en nära framtid än vad som för närvarande diskuteras i EU och av FN.
Det innebär förresten att målet på 2°C måste ses över och att koncentrationerna av växthusgaser måste minska, snarare än fortsätta att öka. Därför förespråkar vissa av oss målet med 350 ppm mycket beslutsamt. Denna aspekt av problemet nämns i betänkandet, men endast i förbigående. Jag skulle ha önskat att det legat till grund för betänkandet. Min gissning är att den återkoppling som jag nämnde om bara några år kommer att vara fokus för debatten.
Låt mig slutligen bara instämma i vad Guido Sacconi sa. Trots dess brister har ett tillfälligt utskott varit det rätta sättet att hantera en övergripande fråga som denna. Jag hoppas att nästa parlament kommer att bygga vidare på våra erfarenheter och ta itu med klimatförändringarna och hållbarhetsfrågorna på ett liknande sätt.
Katerina Batzeli
- (EL) Fru talman, herr kommissionsledamot! Vi är alla överens om att Köpenhamn måste bli en framgång, för både politikens trovärdighet och framtida generationers överlevnad står på spel. Våra förslag måste syfta till utveckling, sysselsättning och solidaritet, de tre honnörsorden för kommande generationers framtid. Vad krävs det av oss i dag? Det krävs ansvarstagande och beslutsamhet för att säkra tillräcklig finansiering för denna stora utvecklingsplan för klimatförändringar och nya dynamiska utvecklingsavtal som är överordnade och separerade från restriktiva handelsavtal.
Det finns dock en oro för vår taktik och vi måste först och främst övertyga samhället i stort och sedan gå vidare på ett dynamiskt sätt för att integrera vissa produktionssektorer med jordbrukets snabba utveckling. Därför måste vi komma ihåg att jordbruket redan har tagits med bland de nationella åtagandena för att minska utsläppen med 10 procent till 2020, att det redan finns viktiga GJP-förslag om miljövänliga jordbruksmetoder och att internationella jordbruksavtal måste vara ömsesidiga för alla internationella partner.
Herr kommissionsledamot! Livsmedelsmodellen hänger direkt samman med klimatmodellen och vi behöver bara samvetsgrant övertyga allmänheten. Klimatförändringarna leder till en större demokratisk delaktighet från samhällsmedborgarnas sida och det finns olika kulturella värden i samhället.
Lambert van Nistelrooij
- (NL) Det var med stort nöje som jag arbetade med Karl-Heinz Florenz och alla de andra i det tillfälliga utskottet. Vi har lagt den välbehövliga grunden för en politik som kommer att bli mer integrerad och ambitiös i framtiden och kan räkna med ett brett stöd, också här i parlamentet inom ramen för 20-20-20-målet.
Svaret är att göra ekonomin grön och att göra företagen, hushållen och förvaltningarna hållbara. Entreprenörer som ber om stöd för en sådan linje - att utveckla hållbara initiativ för denna gröna teknik - stöter fortfarande på enormt många hinder. Om de kräver kvalifikationer för anställda har de att tampas med ett system med vattentäta skott mellan fackområdena. I det här betänkandet kräver man en integrerad strategi som också hänger samman territoriellt sett. Om den inte gör det blir vi förlorare på sikt.
Slutligen har mitt ändringsförslag om användningen av regioner och städer antagits. Nästa vecka kommer 150 städer att underteckna överenskommelser med kommissionen i parlamentets byggnader. De kommer att följa slutsatserna i det här betänkandet, nära medborgarna och nära företagen. Det tycker jag är rätt inställning, och den stöder jag. Däremot är jag emot den alltför förenklade synen på jordbrukssektorn i punkt 189. Gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater är inte emot konsumtion av kött, med all rätt. Därför vänder vi oss mot denna punkt.
Slutligen vill jag be kommissionen att i framtiden ha ett mer integrerat tillvägagångssätt och minimera uppdelningen i fack. Tillsammans med parlamentet kan en viktig milstolpe nås om lagstiftning, stimulansåtgärder och aktivering på en decentraliserad nivå kombineras. Där kan en hel del göras.
Inés Ayala Sender
(ES) Fru talman! För det första vill jag tacka Karl-Heinz Florenz för hans generositet och vidsynthet och tacka alla grupper som har deltagit i denna politiska övning och debatt om både bakgrundsfrågor och framtiden. Tack vare detta har vi fått information och klargöranden och det mod i kombination med försiktighet som behövs för att ta itu med andra viktiga, parallella lagstiftningsåtgärder som också är högriskprojekt, såsom klimatpaketet, fordonspolicyn, Lissabonstrategin och sektorer som energi, transport, industri och turism.
Jag tycker att det har varit en bra övning och - än viktigare - ett sätt att utan återvändo ta till sig det tjugoförsta århundradet och, som kommissionsledamoten sa, visa vilket exempel vi vill föregå med för framtiden.
Den här övningen var ett exempel på jämförelse och generositet som kom i rättan tid, i en tid av kris med betydande sociala risker och risk för protektionism och tillbakagång. Det finns också en stor osäkerhet, vilket innebär att trygghet är mycket viktigt. Vi måste emellertid också se till framtiden.
Det här är en ny epok för Förenta staterna, som någon sa, och vi hoppas att det blir det också för Europeiska unionen när Lissabonfördraget har ratificerats, vilket förhoppningsvis sker snart.
Det är också en ny epok där det finns risker, men också ofantliga möjligheter på enorma nya områden och politikområden, och det är viktigt. Så är det i Brasilien, Kina och Ryssland, de stora framväxande makterna, och också i viktiga regioner som Latinamerika och utvecklingsländerna, särskilt i Afrika.
Jag anser att detta är ett beslutsamt steg mot en ny modell för utveckling och ekonomisk och social tillväxt, men det behövs hållbarhet och mildrade konsekvenser. Herr kommissionsledamot, fru talman! Vi har dock fortfarande utmaningen att förmedla detta till medborgarna.
Jag vill avsluta med att understryka de framsteg som har gjorts med att införa anpassningar när det gäller vattentillförsel och torka samt hållbar rörlighet som jag tycker att vi har ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Markus Pieper
(DE) Fru talman! Florenzbetänkandet innehåller faktiskt en hel del bra idéer. En sak som är bra med klimatdebatten är att den kommer att fungera som en katalysator för övergången till den förnybara energins era. Detta framgår mycket tydligt av betänkandet, tillsammans med många möjligheter till ny teknik och ekonomisk utveckling.
Jag tycker dock att det är synd att vi har uteslutit stora vetenskapsområden. Studier och vetenskapsmän som närmar sig ämnet klimatförändringar med mindre dystra scenarier eller kanske till och med ser positivt på frågan har helt ignorerats. Dessa ansökningar tillbakavisades av majoriteten, och så var det med det. Vetenskap är bara det som passar in i det politiska konceptet. Detta kommer inte att fungera, för vetenskapen låter sig inte manipuleras. Således kommer betänkandet tyvärr att stöta på patrull till slut.
Den som på grundval av detta kräver en minskning av koldioxidutsläppen med 80 procent eller mer äventyrar ekonomin och de sociala landvinningarna. Den som samtidigt kräver att kärnkraften ska avvecklas blundar medvetet för verkligheten. Den som kräver redovisningsstandarder för alla delar av människors liv är på kollisionskurs med den grundläggande frihetstanken. Den som kräver nya lagar för mark och jordbruk missbrukar klimatdebatten i syfte att införa sanktioner som han eller hon ville införa i alla fall, men som inte har någonting med klimatförändringar att göra. Och den som kräver skyddskläder mot klimatpåverkan försöker medvetet skapa fruktan.
Jag hoppas att dessa radikala och malplacerade ideologier inte kommer att komma till uttryck i betänkandet. Då kan jag stödja det, eftersom det är mycket viktigt för mig att värna om miljön, särskilt när detta kan kombineras med sociala framsteg och ekonomisk konkurrenskraft.
Matthias Groote
- (DE) Fru talman, mina damer och herrar! Det tillfälliga utskottet för klimatförändringar har gjort ett mycket gott arbete. I dag har vi framför oss det slutbetänkande som vi ska rösta om. I det står det hur vi, Europaparlamentet, tänker oss den framtida klimatpolitiken och vilka åtgärder för anpassning till klimatförändringarna som behöver vidtas.
Jag hoppas att vi i parlamentet, när det är dags för nästa lagstiftningsprocess, också kan komma överens i samma utsträckning, så att det som vi har dokumenterat i det här betänkandet omsätts i praktiken. Tack vare utskottets arbetssätt har det här betänkandet också lyckats skapa ett övergripande synsätt. Jag måste säga att vi bör bibehålla det här utskottets arbetssätt under nästa valperiod också, som Guido Sacconi föreslog nyss.
Kampen mot klimatförändringar kan inte föras bara av EU. Vi måste också få andra kontinenter och länder med oss. Utskottet har gjort ett gott arbete i det avseendet också, eftersom vi i parlamentet för första gången har blivit synliga när det handlar om diplomati på klimatområdet, och jag vill understryka detta än en gång i kammaren.
När vi talar om anpassningsåtgärder talar vi också om finansiering. I fråga om denna vill jag än en gång uppmana de övriga två institutionerna, kommissionen och rådet, att ge denna fråga högsta prioritet i nästa budgetram.
Vi kan anta hur underbara betänkanden som helst här, men om det inte finns några pengar att tillgå för åtgärderna resulterar de inte i någonting. Vi bör också titta en gång till på i vilken utsträckning de finansieringsåtgärder vi redan har vidtagit har någon inverkan, och det borde vi få sammanfattat i en revisionsrapport.
Zita Pleštinská
- (SK) Mina damer och herrar! Med tanke på att Europeiska unionen har ambitioner att bli ledande i den internationella kampen mot global uppvärmning räcker det inte att vi sätter upp mål för klimatskyddet, utan vi måste också förverkliga dem genom politiska åtgärder. Karl-Heinz Florenz sektorsövergripande betänkande bekräftar att kampen mot klimatförändringar måste bygga på en övergripande strategi som man tar hänsyn till i alla rättsliga regleringar.
Vatten spelar en central roll för klimatförändringar. Vi måste inse att klimatförändringarnas påverkan på vattensystemet kan leda till en dominoeffekt och få konsekvenser för många ekonomiska sektorer. De ständigt växande vattenproblemen i världen kräver en samordnad politik för vattenförvaltning från medlemsstaternas sida och att miljöprinciper tillåts genomsyra en integrerad hantering av vattentillgångarna.
Vi måste ta initiativ till program för att skapa möjligheter för lagring av regnvatten ovan jord i skogsområden, jordbruksområden och städer genom lagstiftningsinstrument och investeringsåtgärder och andra åtgärder som ger avgörande bidrag till regnvattenlagringen på landsbygden. Hittills har regnvattnet betraktats som avloppsvatten som man måste bli av med så fort som möjligt. Den nya inställningen till vatten bygger på principen att regnvatten är nyckeln till livet. Det gläder mig att denna princip kommer att introduceras av en expertgrupp med tjeckiska och slovakiska vetenskapsmän. Detta är intressant, minister Bursík. Jag tror att ni kommer att stödja det.
Det går inte att ha ett hållbart sätt att leva utan hjälp från ekonomin, vetenskapen, media, volontärsektorn och enskilda medborgare. Det är viktigt att inte ge upp inför ett så komplicerat problem. Vi står inför en utmaning och vi måste handla nu, för det vi gör i dag avgör hur vår framtid ser ut. Vårt främsta mål måste vara att inte beröva framtida generationer de grundvalar för livet som vi har fått av Gud.
Vi kommer bara att klara oss i den globala konkurrensen om vi kan få ut ändamålsenlig, nyskapande och intelligent teknik på marknaden på ett genomblickbart sätt och utan byråkratiska hinder. Vi kommer bara att lyckas om vi ger alla progressiva lösningar i EU grönt ljus.
Justas Vincas Paleckis
- (LT) Jag gratulerar föredraganden och alla likasinnade som utmanar det hot som klimatförändringarna utgör. Invånarna i Litauen och de övriga länderna vid Östersjön törstar verkligen efter ett europeiskt elnät. Om det inte skapas inom några år kommer talet om energisäkerhet inte att bli mer än ord. Kravet på mer strukturfondspengar, som används för att värma upp flerbostadshus, är mycket viktigt. Mirakler är sällsynta. En förlängning av driftstiden för kärnkraftverket i Ignalina, ett mirakel som man fortfarande hoppas på i Litauen, skulle dock minska miljöförstöringen och hålla kvar BNP på 4-5 procent på årsbasis, vilket är särskilt nödvändigt för ett land som har påverkats så mycket och drabbats så hårt av den ekonomiska krisen. I det krisläge som råder tänker allt fler EU-medborgare mer på överlevnad än på att stoppa klimatförändringar, men om vi kan bryta med vår slösande livsföring och bli mer sparsamma kommer vi inte bara att skona miljön och förhindra att jorden överhettas, utan också fylla våra fickor. Genom hårda besparingar i vardagen, när vi använder resurser, och genom att sluta göra korta resor med bil, kan vi spara så mycket som 1 000 euro om året.
Françoise Grossetête
- (FR) Fru talman! Efter omröstningen om energi- och klimatpaketet i december kan man kanske tycka att det här betänkandet är överflödigt. Betänkandet har dock fördelen att vara en mycket bra sammanfattning av det som vi måste fundera på i kampen mot klimatförändringar, och jag vill ta tillfället i akt att gratulera föredraganden Karl-Heinz Florenz, som visade prov på stor framsynthet när han sammanställde det.
Låt oss göra mer än att diskutera. Låt oss se till att medlemsstaterna gör konkreta åtaganden. Jag håller med de ledamöter som har påpekat att det behövs en budget som överensstämmer med våra ambitioner. Efter framgångssagan med energi- och klimatpaketet, under det franska ordförandeskapet, måste vi göra allt vi kan för att nå ett tillfredsställande internationellt avtal i Köpenhamn.
Men det finns en sak som vi bör oroa oss för. 2009 är det val till Europaparlamentet och vi får en ny kommission. Vi blir mycket oroliga när vi läser uttalandena från Tjeckiens president, som hävdar att det inte existerar någon global uppvärmning.
Även om han har rätt är hela vår plan för att bekämpa klimatförändringar ett svar på den allvarliga ekonomiska kris som vi nu upplever. De minskande energitillgångarna, behovet av energisäkerhet, avskogningen, struptaget på våra storstäder där större delen av befolkningen bor och det behov av hållbara transporter som det ger upphov till, den ändlösa hungersnöden i hela världen och behovet av att föda planeten: allt detta stöder de föreslagna lösningarna för att bekämpa klimatförändringar.
Vi går in i en era med hållbar tillväxt, denna tredje industriella revolution som är en stor tillgång för forskning, nyskapande, sysselsättning och konkurrenskraft i våra företag. När det gäller energieffektivitet så bör den redan finnas med i alla återhämtningsplaner, eftersom den bygger på nyskapande teknik. Den är ett sätt att sänka energiräkningarna som konsumenterna kommer att tycka om. Genom att minska förbrukningen av fossil energi blir Europeiska unionen självständigare och släpper ut mindre koldioxid, och tusentals nya arbetstillfällen ligger i potten.
Ja, kampen mot klimatförändringar är ett av svaren på den ekonomiska krisen. Det kommer den att bli genom att en ekonomi med låga koldioxidutsläpp växer fram, med stöd av lokala myndigheter, företag, vetenskapsmän och medborgare.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) I betänkandet redovisar man både vetenskapliga data och rekommendationer för att bekämpa klimatförändringar, och talar både om anpassning och om att begränsa orsakerna till problemet. Att bekämpa klimatförändringar är inte bara en skyldighet för att vi ska kunna trygga kommande generationers framtid, det är också en möjlighet att få i gång den globala ekonomin igen.
Jag vill att vikten av energieffektivitet ska återspeglas både i gemenskapens budget och i tillgängliga finansiella instrument. Åtgärder som att göra transporterna effektivare genom att använda intelligenta transportsystem, främja transporter med järnväg och fartyg, intermodal utveckling och investeringar i grönare bilar kommer att bidra till att minska sektorns utsläpp.
Jag har rekommenderat grönare former av turism, såsom idrottsturism och kulturturism. Jag vill också betona att de främsta turistmålen bör vara platser där miljön respekteras och värnas. Jag tror att vi måste överväga att skapa en internationell fond för trädplantering på outnyttjad mark.
Jag ska avsluta med att säga att vi måste bedriva forskning inom medicin och inom läkemedelsindustrin i syfte att få fram läkemedel och vaccin till överkomliga priser som är tillgängliga för alla som drabbas av vissa sjukdomar.
Etelka Barsi-Pataky
- (HU) Fru talman! I dag är klimatförändringar och transporter intimt förknippade. Samtidigt kan vår dyrköpta och noga omhuldade rörlighet, den fria rörligheten för personer, varor och kapital, bara bestå i framtiden om vi gör förändringar och beslutar oss för att vidta kraftfulla åtgärder. Som ansvarig för det femte huvudtemat, transporter, i det tillfälliga utskottet för klimatförändringar, uppmanar jag er att anta och samtidigt genomföra ett heltäckande paket.
Vad är det som behöver göras? För det första måste den ekonomiska miljön omvandlas, med ett tudelat mål: för det första att stödja ekologiskt nyskapande genom skattelättnader och i offentlig upphandling och för det andra att faktiskt tillämpa principen att förorenaren betalar. Det behövs ett ekologiskt nyskapande i motorfordonstekniken för att ta fram alternativa bränslen för denna sektor, intelligenta transportlösningar och logistikhanteringssystem. Principen att förorenaren betalar måste tillämpas på alla fordon liksom i handeln med utsläppsrätter och internaliseringen av externa kostnader.
Alla initiativ som vi har lanserat måste påskyndas. Det räcker inte att prata om de här sakerna: vi måste förverkliga dem. Vilka saker då, till exempel? Ett gemensamt europeiskt luftrum och våra förvaltningssystem. De måste genomföras på ett ändamålsenligt sätt, för vi kan inte reglera industrin och konsumtionen med framgång förrän vi har fullgjort våra egna uppgifter.
Framför allt måste vi ta itu med våra städer och andra svåra områden. Detta är kanske när allt kommer omkring den svåraste uppgiften. Vi måste främja en ny transportkultur och sträva efter en mycket effektivare användning av de verktyg som vi nu har tillgång till. Vi vill tacka Karl-Heinz Florenz, för i och med hans betänkande har vi nu en trovärdig färdplan med flera nivåer som gör att vi kan börja förverkliga våra mål och sitta raka i ryggen vid förhandlingsbordet i Köpenhamn och be alla att göra gemensam sak med oss.
Adam Gierek
- (PL) Fru talman! I ingressen till Karl-Heinz Florenz betänkande, som vi diskuterar i dag, hänvisar han till sitt tidigare betänkande om vetenskapliga fakta om klimatförändringar. Tyvärr hittade jag inga fakta i detta betänkande, bara en tro på att IPCC:s rapporter är ofelbara. Vare sig denna resolution eller resolutionen från maj 2008 kan således på något sätt legitimera de politiska beslut som Europeiska kommissionen har fattat, eftersom det saknas ett objektivt, vetenskapligt tillvägagångssätt. Bara en sammanhållen modell för klimatförändringar, där alla variabler tas med i beräkningen, såsom vilken inverkan växthusgaser, svävande partiklar och framför allt solaktiviteten har, skulle kunna motivera dessa beslut.
I betänkandet, som innehåller ensidig information och betonar de hypotetiska mekanismerna bakom global uppvärmning, såsom koldioxidutsläpp, nonchalerar man behovet av en internationell kamp mot klimatförändringarnas reella påverkan. Det tillfälliga utskottet för klimatförändringar har på ett tendentiöst sätt inriktat sig på frågan om att minska utsläppen av växthusgaser och nämner bara kampen mot klimatförändringarnas reella påverkan i förbigående.
Agnes Schierhuber
(DE) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Först och främst vill jag också tacka föredraganden, som verkligen har försökt göra så mycket som möjligt för oss alla.
Jordbruket påverkas särskilt av klimatförändringar, eftersom dess produkter tillverkas utomhus. Vi tänker på torka och ökenutbredning, som vi kan se i södra Italien till exempel, och på andra extrema väderfenomen, såsom plötsliga regn- och hagelskurar eller översvämningar, som ofta påverkar våra jordbrukares utkomst.
Jordbruket utpekas ofta som den stora boven bakom klimatförändringarna. Omkring 10 procent av de globala växthusgaserna produceras i jordbruket, men större delen är dock gaser av naturligt ursprung, såsom metan.
Enligt min mening är jordbruket tvärtom en föregångare i kampen mot klimatförändringar. Jag har tagit del av en österrikisk studie från 2008 som visar att jordbruket och skogsbruket binder betydligt mer växthusgaser än de konsumerar, genom växter som gräs, majs och spannmål och genom marken. Enligt studien från 2008 ska utsläppen från jordbruket och skogsbruket på omkring 8 miljoner ton koldioxidekvivalenter per år totalt jämföras med en bindande effekt på 58 miljoner ton koldioxid eller koldioxidekvivalenter. Detta visar att jordbruket inte ska utmålas som en miljöbov. Tvärtom. Några siffror till: sedan 1990 har jordbruket i Österrike minskat sina koldioxidutsläpp med 1,3 miljoner ton.
Energin är ett annat viktigt område där jordbruket bidrar till kampen mot klimatförändringar. Jordbruket i Österrike förbrukar till exempel omkring 2,2 procent av den genererade energin. Andelen förnybar energi är 23 procent, av vilken en stor del återigen är hänförlig till jordbruket.
Slutligen vill jag säga att vi måste fästa stor vikt vid ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Satu Hassi
- (FI) Fru talman, mina damer och herrar! Jag vill tacka Karl-Heinz Florenz så mycket för det utmärkta arbete han har gjort som föredragande. Nu är vår största utmaning att få till stånd nästa internationella klimatfördrag. Där är de två besvärligaste frågorna olika länders mål för utsläppsminskningar och hur industriländerna ska bidra till att finansiera investeringar i åtgärder för att mildra effekterna av klimatförändringar i utvecklingsländerna. På båda dessa punkter måste EU sikta mot högre mål, även om vi i teorin kan vara stolta över att vi alltid har varit ledande i fråga om globalt klimatskydd.
Den senaste forskningen visar att en minskning av utsläppen med 30 procent till 2020 inte räcker - målen måste sättas högre. När det gäller finansiering av klimatåtgärder i utvecklingsländerna beklagar jag att kommissionen i sitt nya meddelande fortfarande för ett mycket allmänt resonemang och inte föreslår tillräckligt konkreta modeller.
I andra sammanhang, däribland debatten om klimatpaketet, har vi i parlamentet visat att vi är beredda att bidra till ansträngningarna att minska utsläppen i utvecklingsländerna i stor utsträckning. Detta är ett av de områden där EU också bör uppmana Förenta staternas nye president att anta en ny strategi. Hittills har Förenta staterna inte sagt någonting om hur berett landet är att stödja mål för utsläppsminskningar i utvecklingsländerna. Det går att skapa ett klimatskydd, men åtgärderna måste vara snabba och konsekventa.
Mairead McGuinness
(EN) Fru talman! Jag vill tacka föredraganden. Jag ska uttala mig mycket specifikt om jordbruk och om två punkter i betänkandet, som jag inte anser är nödvändiga. Betänkandet vore kanske bättre utan dem. Dessa punkter är mycket specifika i fråga om köttkonsumtion och jag anser inte att de ryms i betänkandet.
I den efterföljande punkten om foderransoner ignoreras den konkreta forskning som pågått i ett stort antal år i många medlemsstater i syfte att göra exakt vad som sägs i denna punkt, vilken därmed helt saknar förankring i verkligheten.
Ett av de områden som jag anser borde stärkas är informationen om hur jordbrukare och personer som brukar marken kan bedriva jordbruk på ett mer ”klimatvänligt” sätt. Jag anser att forskarna borde ha arbetat med jordbrukarna och vi behöver göra mer i fråga om rådgivningsverksamheten för att få budskapet att gå fram, för att uppmuntra i stället för att tvinga.
Marusya Ivanova Lyubcheva
- (BG) Mina damer och herrar! Självklart står klimatförändringarna till stor del i fokus för EU:s, och inte bara EU:s, politik.
Inget land, och ingen union, kan ensamt och självständigt hantera utmaningarna med klimatförändringarna. Därför måste vi integrera de politiska åtgärderna både horisontellt och vertikalt. Politik, lagstiftning och finans måste arbeta tillsammans. Betänkandet ger en utomordentlig grund för detta.
Jag vill framhålla två saker som är nödvändiga om vi ska kunna utföra vårt arbete i kampen mot klimatförändringar. Vetenskapen: i betänkandet uppmärksammar man särskilt ny teknik, men vi måste tala mer om vetenskap och riktade investeringar i vetenskap för att hitta lösningar. Annars återstår bara trivialiteter.
Den vetenskapliga forskningen är vår grund. Den nya tekniken, som företagen och vetenskapen har utvecklat tillsammans, är vår framtid. Jag vill se investeringar i vetenskap och att klimatförändringarna prioriteras högt i alla EU:s vetenskapliga program.
DanutBudreikait
- (LT) I kampen mot klimatförändringar måste vi fästa stor vikt vid transportsektorn, som för närvarande svarar för nästan en tredjedel av EU:s koldioxidutsläpp. Transportsektorn måste minska sina koldioxidutsläpp med 20 procent till 2020. När man strävar mot dessa mål är det viktigt att förverkliga ett stabilt paket med transportpolitiska åtgärder, som innehåller ekologiska innovationer, beskattning av koldioxidutsläpp, förändrade kör- och bilanvändningsvanor och andra åtgärder. Jag vill fästa er uppmärksamhet på att momsen höjs i en del medlemsstater på grund av finanskrisen och den ekonomiska nedgången, och att det har uppstått en situation där människor tycker att det är billigare att köra bil eftersom avgifterna i kollektivtrafiken är så höga. Därför vill jag uppmana staterna att införa skattelättnader och förmå människor att använda kollektivtrafiken. Det är också viktigt att främja tågresandet genom att investera i infrastrukturprojekt. Låt mig påminna er om att ett tåg i genomsnitt släpper ut tre gånger mindre koldioxid än en bil på en kilometer och hela 8 gånger mindre än ett flygplan.
Marie Anne Isler Béguin
- (FR) Fru talman, mina damer och herrar! Vi kan gratulera oss själva till en bred uppslutning här, men vi är trots allt ensamma. Herr miljökommissionsledamot, herrar miljöministrar! Hur viktig är miljön för kommissionen och för rådet och regeringarna? Vi vet hur viktig den är.
Jag själv var inte alls för att det här utskottet tillsattes, eftersom jag inte anser att det finns något bättre sätt att isolera en fråga än att skapa ett nytt utskott. I Frankrike talar vi om Théoduleutskott.
Jag undrar vilken framtid det här betänkandet kommer att få när det gäller integrationen med EU:s politik. Jag vill bara påminna de ledamöter som var med 1992 om att det fanns ett utmärkt betänkande om hållbar utveckling. Så snart det hade antagits - enhälligt till på köpet - begravdes detta utmärkta betänkande fullkomligt. Om vi hade fört in det i EU:s politik hade vi kanske inte varit här nu.
Jag ska vända mig till föredraganden, som förnekar att det är ett politiskt projekt som han presenterar. Herr Florenz! Det är ett politiskt projekt som ni presenterar, för det är en helt ny inriktning för EU:s politik i fråga om jordbruk, fiske och transporter. Så ja, vi måste vara mer ambitiösa och vi väntar på resultaten.
Herbert Reul
(DE) Fru talman! Att ta konsekvenserna av klimatförändringarna på allvar innebär att lyssna på alla sidor i debatten, också vetenskapen. Det stämmer att vi hade en mängd experter i utskottet. Tyvärr företrädde de dock bara en åsikt. Vi fick ingen chans att höra alla sidor. Det tror jag var ett misstag.
Vi fick ett första utkast till Karl-Heinz Florenz betänkande, vilket var betydligt bättre än det vi har på bordet i dag och ska basera vårt beslut på. Många av de förslag som nu finns med är bra, men jag anser att många av dem är fel. Det är ingen mening med att ständigt ta till nya bestämmelser och nya åtgärder. Den enda lösningen är att säga ja till nyskapande och ja till forskning. Lösningen är att ta individuellt ansvar, inte att införa allt fler statliga regelverk. Det finns mängder av meningslösa bestämmelser, såsom redovisningsskyldigheten, åtgärder för att förhindra och bestraffa köttkonsumtion, lögner om jordbruket och mycket annat. Jag anser att detta är fel väg att gå och att det här betänkandet därmed är problematiskt i sin nuvarande lydelse.
Martin Bursík
rådets ordförande. - (EN) Fru talman! Jag har märkt att parlamentets ärade ledamöter talar på sina modersmål. Jag är säker på att tolkarna talar engelska tusen gånger bättre än jag, så om ni tillåter det kommer jag att tala tjeckiska och försöka delge er mina tankar om denna debatt här i Europaparlamentet.
(CS) Jag vill uttrycka min uppskattning för denna djuplodande diskussion i Europaparlamentet, er professionella inställning och ledamöternas ansvarsfulla attityd. Det finns cirka sju punkter från diskussionen som jag vill kommentera. För det första vill jag understryka den roll som den mellanstatliga panelen för klimatförändringar spelar, eftersom dess rön ifrågasattes av en del av talarna. Jag anser att det i viss mån är en nackdel att de kvartalsrapporter som IPCC ger ut med väsentliga uppgifter om klimatförändringar och anpassnings- och begränsningsåtgärder är på 1 200-1 400 sidor och innehåller mycket detaljerade vetenskapliga arbeten med hänvisningar till relevant vetenskaplig litteratur. Det görs dock sammanfattningar av dessa rapporter senare, som blir till ”sammanfattningar för beslutsfattare” på omkring 20 sidor utan några referenser. Jag tror att många missförstånd uppstår på grund av att vi, som beslutsfattare, inte har tid att läsa dessa 1 200 eller 1 500 sidor. Jag ber om ursäkt om detta inte gäller er. Det är viktigt att understryka att dels har IPCC fått Nobelpriset, dels kom de 192 deltagande staterna vid Balikonferensen överens om att detta var den mest heltäckande vetenskapliga resursen med den högsta kvaliteten och den mest entydiga information vi har tillgång till när vi ska besluta om och hur vi ska reagera på klimatförändringar. Detta var vad de 192 landsrepresentanterna ansåg och det är också mitt svar på en del av antydningarna om panikmakeri, ett argument som jag har vant mig vid i mitt eget land.
Jag anser att vi har en mycket god utgångspunkt 2009. Å ena sidan uppträder vi enat igen, som Europeiska unionen. Att detta har ett enormt högt värde insåg jag på Bali. Vi lyckades göra betydande framsteg i förhandlingarna med våra G77-partner och andra ekonomier, och vi var faktiskt den enda större globala ekonomin som drev på för att ett mål för minskade utsläpp av växthusgaser med 30 procent till 2020 skulle sättas upp. Min andra förhoppning när det här året inleds beror på den förändring i Förenta staterna som många av er har nämnt. Min inställning är att det någonstans i Köpenhamn finns ett rum med omkring 200 lås i dörren. Om vi lyckas öppna alla dessa lås så kommer vi att få ett nytt globalt avtal om klimatskydd som löper från 2013. Min åsikt är att vi nu har öppnat det första låset, som är Europeiska unionen. Det andra låset i raden är Förenta staterna och därför fäster vi så stor vikt vid att ta kontakt med den nya amerikanska regeringen så snart som möjligt. Därför planerar vi också ett gemensamt besök för trojkan tillsammans med det kommande svenska ordförandeskapet och miljökommissionsledamot Stavros Dimas. Och detta är mitt svar på Jerzy Buzeks kommentar: med andra ord har vi definitivt inte för avsikt att leda de internationella förhandlingarna ensamma. Inte alls. Vi tänker samordna förhandlingarna. Danmark har självfallet ett enormt stort intresse av att Köpenhamnskonferensen blir lyckad. Under de slutna ministermötena vid rådets informella vårmöte tänker vi rapportera om hur de bilaterala förhandlingarna om det internationella klimatförändringsavtalet fortskrider. Vi kommer också gemensamt att försöka utarbeta en framtida strategi för hur de internationella förhandlingarna ska samordnas, naturligtvis med hjälp av diplomater. Dessutom kommer vi att förhandla om anpassningsåtgärderna, som kommer att bli huvudtemat vid det informella vårmötet i Prag.
Nästa punkt i mitt svar är att vi nu har fått en intressant situation, eftersom EU:s ansträngningar att få till stånd en ambitiös och aktiv politik i fråga om klimatförändringarna plötsligt har ställts emot effekterna av den finansiella och ekonomiska krisen. I det sammanhanget anser jag att det är mycket positivt att de som vill att våra långsiktiga klimatförändringsmål ska skjutas framåt i tiden är så få. Tvärtom kräver det stora flertalet - här i Europaparlamentet också, och det är jag mycket tacksam för - att vi ska utnyttja detta sammanträffande och betrakta det som en möjlighet, eftersom det skulle vara en strategi som alla har mycket att vinna på. Om enskilda ekonomier är beredda att svara på den finansiella och ekonomiska krisen genom att investera - och också de mest konservativa ekonomerna är beredda att gå med på undantag - så är detta nämligen ett tillfälle att omvandla dagens ekonomi till en ekonomi med låga koldioxidutsläpp och stödja modern miljöteknik. Vad har vi då att vinna? Vi kommer att spara pengar på energin genom energisparåtgärder. Vi kommer att minska vårt beroende av importerad energi, vi kommer att minska vår konsumtion av icke-förnybara naturtillgångar, vi kommer att skapa nya arbetstillfällen - och glöm inte att de olika planerna runt om i Europa som svar på den finansiella och ekonomiska krisen kommer att skapa ny sysselsättning i form av ”gröna jobb” och arbeten inom ny miljöteknik för förnybara energikällor och energibesparingar - samtidigt som vi kommer att minska utsläppen av växthusgaser.
Därför betraktar det tjeckiska ordförandeskapet denna situation som ett enastående tillfälle att ändra beteendeparadigmer och inrikta vår ekonomi på större hållbarhet. De största möjligheterna att förändra ekonomin finns på den globala koldioxidmarknaden. Jämfört med miljöpolitiken på 1970-talet, då vi förlitade oss på förbud och förelägganden och på att åtgärda problemen när de uppkom, använder vi oss 2009 i mycket större utsträckning av finansiella instrument för att värna om miljön. Enligt min åsikt är det faktum att klimat- och energipaketet innehåller ett nytt system för handel med utsläppsrätter, som bygger på auktioner, en utmärkt grund för att skapa en global koldioxidmarknad. Låt oss fundera på detta. 2013 kommer elenergiauktioner successivt att införas och 2015 vill vi ha en global koldioxidmarknad på OECD-nivå. Därför bevakar vi väldigt noga utvecklingen i USA och hur antagandet av ”Cap and Trade-systemet” går i den amerikanska kongressen.
En annan punkt som jag vill ta upp är de förnybara energikällornas roll, liksom energibesparingar. I våra förhandlingar med utvecklingsländerna måste vi erbjuda någonting, vi måste erbjuda dessa länder ekonomisk utveckling, men samtidigt måste vi erbjuda en utveckling som gör att de mål som IPCC har ställt upp och som vi politiker har antagit nås. Och här kommer förnybara energikällor att spela en mycket central roll eftersom vi i grund och botten har två alternativ. Det finns miljarder människor som inte har tillgång till elektricitet men som desperat önskar sig el, helt enkelt eftersom den ger konsumenterna så mycket positivt. Detta är en strävan som ingen kan klandras för. Faktum är att dessa människor antingen måste flytta till städerna för att få elektricitet som distribueras på dagens konventionella sätt - stora centraliserade källor, distributionsnät, en börda för miljön - eller så kommer elen till dem på de platser där de har bott i generationer och där de kan fortsätta att leva som de alltid har gjort i harmoni med naturen. Det andra alternativet blir bara möjligt med decentraliserad förnybar elektricitet. Med andra ord gör vi som utvecklar tekniken för förnybara energikällor i EU inte detta enbart för industriländernas skull, utan också för att öka antalet anläggningar i hela världen, minska investerings- och driftskostnaderna och göra denna teknik tillgänglig för människorna i utvecklingsländerna. Detta är en enorm politisk uppgift som vi har i förhållande till utvecklingsländerna.
Jag ska avsluta med att försäkra er om att det tjeckiska ordförandeskapet har mycket stora ambitioner om framsteg i förhandlingarna om klimatförändringar. Vi kommer att ta en mycket tydlig ledning i de internationella förhandlingarna. Jag vill också försäkra er om att det tjeckiska ordförandeskapet är solitt, och eftersom Tjeckiens premiärminister försvarade Tjeckiens president Klaus här i debatten i Europaparlamentet måste jag i fråga om klimatförändringar och politiken för klimatförändringar ta avstånd från dessa uttalanden och den tjeckiske presidentens ståndpunkt. Jag vill försäkra er om att det tjeckiska ordförandeskapets ståndpunkt fastställs av den tjeckiska regeringen. Jag ber er att ha i åtanke att trots allt ni kan få höra under det tjeckiska ordförandeskapet - vår president förbereder också ett besök i USA - så utarbetas klimatpolitiken av den tjeckiska regeringen och vi står eniga bakom den och arbetar tillsammans med kommissionen och det kommande svenska ordförandeskapet i trojkan. Därmed ska jag sluta. Jag vill än en gång tacka er så mycket för en mycket produktiv, professionell och framför allt ansvarstagande diskussion i denna hedervärda församling.
Stavros Dimas
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Vi ser också fram emot ett nära samarbete med det tjeckiska ordförandeskapet, den tjeckiska regeringen och särskilt med minister Martin Bursík. Jag är säker på att vi under det första kvartalet av 2009 kommer att göra stora framsteg i förhandlingarna.
Jag vill tacka alla talare i dagens debatt för deras positiva bidrag.
Liksom titeln på ert betänkande antyder beror utvecklingen för världens klimat år 2015 och därefter på vilka åtgärder det internationella samfundet nu beslutar att vidta. Det är fortfarande av mycket stor vikt att vi utgår från de gedigna vetenskapliga rön vi förfogar över, och insisterar på att förhandlingarna ska vara vetenskapligt styrda. Vi måste förmedla de vetenskapliga rönen till en bredare publik och stärka konsumenternas medvetenhet om växthusgasernas inverkan på vår livsstil och våra konsumtionsmönster.
En sådan ökad medvetenhet måste dock åtföljas av starka ekonomiska incitament för att få företagen att minska växthusgasutsläppen från sina varor och tjänster. En övergång till en ekonomi med låga koldioxidutsläpp behövs i hela världen och kan endast nås genom omfattande och integrerade åtgärder för att ta itu med utsläppen inom alla sektorer.
Endast genom att vara ambitiösa nu kan vi hålla dörren öppen för att stabilisera koncentrationen av växthusgaser till lägre nivåer, om FN:s klimatpanel i framtiden skulle ange att det är nödvändigt. Tillsammans med kommissionen är jag övertygad om att ni också har en viktig roll att spela när det gäller att föra dessa viktiga budskap vidare.
2009 kommer att vara ett avgörande år för de globala förhandlingarna om klimatförändringarna. För kommissionen kommer 2009 att vara ett genomförandets år: vi arbetar med en färdplan för genomförande. Vi har omkring 15 åtgärder att lotsa genom kommittéförfarandet och vi har en förteckning över de tidsfrister för gemenskapens reviderade system för utsläppshandel som vi måste hålla. Förteckningen över sektorer med koldioxidläckage ska till exempel vara klar i december 2009. Ett stort möte med de berörda parterna kommer att hållas den 30 mars 2009. Merparten av arbetet kommer att göras under sommaren, och i slutet av 2009 kommer vi att vara färdiga med förteckningen.
De harmoniserade reglerna för utauktionering borde vara färdiga senast i juni 2010. Ett stort möte med de berörda parterna kommer att hållas i februari, och alla dessa tidsfrister och arbetsprogram finns tillgängliga för er. Men 2009 kommer, liksom jag sa, att bli ett avgörande år för de globala förhandlingarna om klimatförändringarna.
Världen förväntas enas om vidare internationella åtgärder för att bekämpa klimatförändringarna vid klimatförändringskonferensen i Köpenhamn i december. Det är dock inte på något sätt självklart att man kommer att enas i Köpenhamn: mycket arbete kvarstår.
Klimatförändrings- och energipaketet gav oss ett försprång vid denna övergång och utgjorde en utmärkt bas för att bevisa att en ambitiös klimatpolitik inte bara är möjlig, utan också i hög grad gynnar våra ekonomier och samhällen. Köpenhamnsmeddelandet utgör grunden för att ytterligare utveckla EU:s ståndpunkter om dessa centrala inslag, och gör det möjligt för oss att behålla vårt ledarskap och hjälper oss att leda förhandlingarna till en framgång i Köpenhamn.
Det är tydligt att utmaningen med klimatförändringarna inte kan lösas utan avsevärt ökad finansiering av och investeringar i ren teknik, såväl som åtgärder för anpassning till de oundvikliga konsekvenserna av klimatförändringarna. För utvecklingsländerna uppskattas de nödvändiga beloppen uppgå till 120-150 miljarder euro årligen år 2020.
Fram till och med 2020 kan denna finansiering till stor del tas från de privata hushållen i utvecklingsländerna. Den stora andelen av minskningarna inom energisektorn kommer till exempel att komma av effektivitetsförbättringar som kommer att betala sig själva. Dessa kan delvis stödjas genom internationella lånearrangemang för att mobilisera internationell privat finansiering.
Ytterligare en stor del av den extra finansieringen och de ökade investeringarna kommer att mobiliseras genom koldioxidmarknaden, både från intäkterna från framtida utauktionering av koldioxidrätter och via koldioxidkrediter inom ramen för mekanismen för ren utveckling. EU har genom sitt klimat- och energipaket skapat en avsevärd efterfrågan på krediter inom ramen för mekanismen för ren utveckling fram till 2020. Detta kommer sannolikt att främja användningen av ren teknik i utvecklingsländerna.
Ju fattigare utvecklingsländerna är, desto mer statligt finansiellt stöd kommer de dock att behöva från industriländerna. Utan detta stöd kommer de inte att kunna minska sina växthusgasutsläpp tillräckligt. Utan detta stöd kommer de fattigaste och mest sårbara länderna att drabbas av klimatförändringens effekter. Utan detta stöd kommer inget avtal att ingås i Köpenhamn.
Frågan är: hur kan vi se till att dessa ytterligare statliga finansiella flöden blir förutsägbara, används på ett insynsvänligt och effektivt sätt och att bidragen till dessa flöden fördelas internationellt?
Utöver våra bidrag till FN:s förhandlingar ser vi att efter framgången för EU:s system för handel med utsläppsrätter håller koldioxidmarknader på att inrättas i många delar av världen. Australien har meddelat vilka som är de grundläggande inslagen i dess system. Under hösten 2008, kort efter det att han valdes till president, bekräftade USA:s president Barack Obama sin målsättning att skapa en amerikansk koldioxidmarknad.
Tillsammans skulle dessa handelssystem kunna utgöra kärnan för utvecklingen av en framtida global koldioxidmarknad. Liksom jag redan betonat ligger den utmaning som EU nu står inför i att underlätta utvecklingen av dessa sammankopplade koldioxidmarknader, i synnerhet i OECD-länderna senast 2015.
I Köpenhamnsmeddelandet har kommissionen tagit itu med dessa frågor genom att lägga fram konkreta förslag. Dessa förslag är inte bara ambitiösa utan också realistiska, och kommer att bidra avsevärt till den framgång i Köpenhamn som vår planet så desperat behöver.
Låt mig avsluta med att ta detta tillfälle i akt att tacka det tillfälliga utskottet för klimatförändringar, Karl-Heinz Florenz och parlamentet för deras starka stöd för våra förslag och för det allvar och den snabbhet med vilka de har hanterat paketet.
(Applåder)
Karl-Heinz Florenz
föredragande. - (DE) Fru talman, herr rådsordförande! Det gläder mig mycket att den här frågan väckte ett så stort intresse i slutskedet av det tillfälliga utskottets arbete. Det uppskattar jag verkligen. Jag vill också tacka alla som har bidragit till den här debatten och alla som har arbetat tillsammans med oss. Vi har producerat en färdplan som ska ta oss till Köpenhamn. Den innehåller självfallet både trafiksignaler och stoppskyltar och skyltar om fri fart, liksom skyltar som varnar för svårframkomliga vägar längre fram. Det har vi diskuterat här i dag.
Det gläder mig att det har kommit en del kritik, och en del av den kan vi ta till oss. Förslaget från Jens Holm om att EU-medborgarna ska sluta äta kött är rent löjligt, måste jag tyvärr säga, men vi har alla våra åsikter. Det kommer att bli ett gott resultat till slut och alla kommer att ha bidragit till det. Mitt uppriktiga tack än en gång!
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i dag.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Constantin Dumitriu  
Mina damer och herrar! Under de senaste månaderna har vi fått lära oss vad kreditåtstramning betyder, eftersom den globala ekonomin har drabbats av en kris av aldrig tidigare skådad omfattning. Klimat- och livsmedelskriser och sociala kriser gör sig dock också påminda lika mycket.
I Rumänien har vi haft minskad produktion de senaste åren på grund av externa faktorer som översvämningar, torka och fågelinfluensa, och de ekonomiska problemen har lagts till dessa de senaste månaderna. Under dagens finanskris kommer det att bli allt svårare att täcka förluster orsakade av översvämningar och torka via statsbudgeten. Under hela den tid som jag har suttit i utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling har jag stött tanken att skapa fristående interventionsmekanismer på gemenskapsnivå, oavsett värdet på de nationella taken.
Jag anser också att vi inför en utmaning av den här kalibern måste prioritera investeringar i ren teknik och förnybar energi. De ger en lösning på klimatkrisen samtidigt som ekonomin får ny fart genom att det skapas arbetstillfällen. Det ingår i vårt uppdrag i EU att övertyga våra regeringar att investera mer i innovation och ny miljöteknik.
Gábor Harangozó  
skriftlig. - (EN) Att bekämpa klimatförändringarna vid denna tidpunkt med djup finansiell oro och minskat förtroende för de ekonomiska systemen kan för många framstå som en felprioritering. Att arbeta miljövänligt är kostsamt, och det krävs oerhörda insatser för att i grunden omstrukturera många sektorer för att nå ambitiösa mål.
Men det finns ändå många tillfällen att gripa i fråga om miljövänliga investeringar och miljövänlig politik, i form av inslag som gynnar en ekonomisk återhämtning och stabilitet. Utvecklingen av en ekonomi med låga utsläpp är en verklig utmaning som vi inte har råd att inte ta itu med. Vi behöver ambitiösa men fortfarande genomförbara mål och vi får inte vara rädda för att slå in på vägen med en oundviklig industriell revolution. För att garantera en ekonomisk återhämtning och bättre levnadsförhållanden för våra medborgare krävs ett komplext och ambitiöst tillvägagångssätt som främjar innovation och utveckling av nya arbetstillfällen och företag inom miljövänlig teknik.
Slutligen är det naturligtvis nödvändigt att vi har tillräckliga finansiella medel för att göra de nödvändiga investeringarna i miljövänliga innovationer, och självklart kan vi helt enkelt inte ådra oss dessa kostnader på bekostnad av annan viktig gemenskapspolitik, som inte kan bära bördan av klimatförändringarna utan ökade finansiella medel.
Gyula Hegyi  
En av de allvarligaste långsiktiga konsekvenserna av klimatförändringar är den minskade tillgången till sötvatten och den ökade bristen på rent dricksvatten. Det är ingen överdrift att säga att vatten kommer att bli den viktigaste strategiska tillgången på 2000-talet. Följaktligen måste Europas miljöskyddspolitik tillämpas mer rigoröst än hittills för att skydda grundvatten, motverka vatten- och markföroreningar och gynna lämplig hantering av naturliga och konstgjorda vattensystem.
Omväxlande perioder av översvämning och torka liksom extrema väderförhållanden kräver bättre hantering av regnvatten. Det finns inget överflödigt vatten, bara dålig hantering av vatten. I nästa parlamentscykel och i den nya budgeten måste EU garantera att betydande kapital finns tillgängligt i syfte att förebygga översvämningar, skydda grundvatten, öka förekomsten av sötvatten i städer och införa program för rening av avloppsvatten. Ungern har utmärkta vattenresurser och ungerska hydraulingenjörer har gjort ett fantastiskt jobb i nästan tvåhundra år. Därför är jag övertygad om att vårt land kommer att spela en aktiv och konstruktiv roll i arbetet med att ta fram en gemensam europeisk vattenpolitik.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
skriftlig. - (PL) Genom att ta till orda i debatten om klimatskyddspolitik fram till 2050 skulle jag vilja uppmärksamma er på följande:
Till att börja med, om Förenta staterna och de Sydostasiatiska länderna inte ansluter sig till programmet som syftar till att minska koldioxidutsläppen och inte visar ett lika stort engagemang som EU, så blir den enorma finansiella satsning som krävs och den oundvikliga följden av lägre ekonomisk tillväxt i EU ett mycket högt pris att betala för en ringa minskning av koldioxidutsläppen. EU står för knappt 14 procent av de globala utsläppen, medan USA och länderna i Sydostasien producerar nära 80 procent.
För det andra så kommer enskilda länders åtaganden att minska koldioxidutsläppen med 20 procent innan 2020, tillsammans med kravet på att köpa utsläppsrättigheter, att resultera i en betydande prishöjning på elektricitet och värme för enskilda individer, samt resultera i ännu högre kostnader för industrisektorn särskilt i de nya medlemsstaterna, som till exempel Polen där energisektorn är beroende av kol. Resultatet blir att många industrisektorer med höga energiförbrukningsnivåer kanske måste stängas i dessa länder, vilket medför en rad negativa sociala konsekvenser.
Till sist så bör den minskning av koldioxidutsläppen som de nya medlemsstaterna åstadkommit, och särskilt Polen, tas med i beräkningen. I Polen ledde den långtgående ekonomiska restruktureringen mellan 1990 och 2005 till minskade koldioxidutsläpp med runt 30 procent. Detta skedde till ett mycket högt socialt pris och under denna period låg arbetslösheten på runt 20 procent under många år.
Adrian Manole  
Jag anser att betänkandet av Karl-Heinz Florenz: ”2050: Framtiden börjar i dag: rekommendationer för EU:s framtida integrerade politik i klimatfrågan” var lägligt och nödvändigt med hänsyn till de redan observerade effekterna och de effekter som klimatförändringen förväntas ge.
Rumänien var ett av de första länderna i Europa som undertecknade Kyotoprotokollet, vilket betyder att man gjorde ett åtagande att stödja kampen mot klimatförändringar genom att minska utsläppet av växthusgaser med 8 procent fram till 2012.
Jag är övertygad om att vi behöver dessa åtgärder även om Rumänien, i jämförelse med många andra europeiska länder, har en låg nivå av utsläpp av växthusgaser. Jordbruk och rumänskt skogsbruk kan spela en viktig roll i kampen mot de klimatförändringar som har varit påtagliga på senare år, som till exempel översvämningar, höga temperaturer och långvarig torka. Dessa naturfenomen påverkar inte bara produktiviteten för jordbruk och skogsbruk, utan också värdefulla naturliga miljöer och ekosystem.
Jordbruk och skogsbruk förväntas att fortsätta bidra till kampen mot effekterna av klimatförändringar genom skogsodling, med målsättningen att absorbera och hålla tillbaka växthusgaser, och genom att använda biomassa som en källa till förnybar energi.
Marian-Jean Marinescu  
EU har tagit på sig en betydande roll i försöket att finna en kompromiss för att anta ett globalt avtal som ska ersätta Kyotoprotokollet. Det är möjligt att ett samarbete med USA:s nya regering kan bidra till att genomföra avtalet på ett bestämt sätt.
Specifika åtgärder för att bekämpa effekter av klimatförändringar erbjuder också möjligheter till hållbar socioekonomisk utveckling och skapandet av nya jobb. De är främst riktade mot de nya, dynamiska sektorerna som har en enorm tillväxtpotential, där investeringsnivån hittills har varit otillräcklig. Förutom att bekämpa effekterna av klimatförändringar så kommer åtgärderna att ha en positiv inverkan och lindra effekterna av den ekonomiska och finansiella krisen, samt på lång sikt bidra till att minska EU:s beroende av importerad energi.
Vi talar här om nya, intensiva investeringar i transportinfrastruktur, förnybara energikällor, bioteknik, sophantering och återvinning, kärnkraft och förnyelse av värmesystem i bostäder.
Skogsplantering och andra åtgärder för att motverka ökenspridning kan också skapa effektfulla resultat på medellång sikt.
David Martin  
skriftlig. - (EN) Jag välkomnar Florenzbetänkandet om klimatförändringar, som syftar till att utarbeta riktlinjer för att hålla den globala uppvärmningen under 2°C jämfört med tiden före den industriella revolutionen. Jag välkomnar särskilt kravet på en förbättrad energieffektivitet med 20 procent, kravet på bindande mål för jordbruket och kravet på att en europeisk klimatfond ska inrättas.
Dessa förslag samt de åtgärder som redan vidtagits inom EU ger oss en stark position att argumentera för att globala åtgärder mot klimatförändringar ska vidtas vid toppmötet i Köpenhamn.
Péter Olajos  
Jag vill lyckönska Karl-Heinz Florenz till betänkandet som innehåller utmärkt material inför Köpenhamnskonferensen, som kommer att äga rum i slutet av året.
Jag anser det vara en mycket viktig observation att den ekonomiska och finansiella krisen och klimatkrisen har samma upphov. Således är lösningen på dessa kriser också densamma. För att mildra och stoppa konsekvenserna av dessa kriser behövs omfattande förnyelse och ett paradigmskifte på alla områden.
Jag instämmer med kommissionsledamot Stavros Dimas om att kostnaderna först och främst måste täckas av koldioxidhandel, i andra hand av investeringar från privata företag och i tredje hand av statliga intressen.
Alla söker efter genombrott, efter sätt att stimulera sysselsättningen, kickstarta motorn på den globala ekonomin så fort som möjligt och bromsa klimatförändringarna. Konceptet som är känt som ”den nya gröna given” uttalades av FN:s generalsekreterare Ban Ki-Moon. Det innebär huvudsakligen att globala ekonomiska intressen måste bli delaktiga i investeringar i miljövänlig teknik. Den nya logiken i ekonomisk organisation som är baserad på miljöteknisk förnyelse, och har stöd av internationella kapitalmarknader, är även ett grundläggande inslag i USA:s president Barack Obamas program.
Förnyelse inom grön och framtida industriteknik skulle bidra till ökad effektivitet för staten och ekonomin, öka intresset från ekonomiska aktörer samt öka konsumenters känslighet för pris och kostnad i förhållande till de produkter och tjänster som erbjuds.
Rovana Plumb  
De tolv punkterna i betänkandet utgör en tydlig handlingsplan för framtiden. Vi behöver emellertid stöd från välinformerade medborgare för att kunna genomföra den på lokal, nationell, regional och global nivå.
Enligt en Eurobarometerundersökning våren 2008 om klimatförändringar uppgav ungefär 41 procent av européerna att de var dåligt informerade om orsakerna till klimatförändringar, konsekvenserna av dem och metoderna för att bekämpa dem. I Rumänien uppgav över 65 procent av medborgarna att de inte hade några kunskaper om detta.
Ett mycket viktigt steg i rätt riktning är att tydligare profilera frågan hos allmänheten genom utbildning och informationskampanjer i människors vardagsliv. Kommissionen och medlemsstaterna måste finansiera offentliga medvetenhetskampanjer och skapa villkor för att utbilda människor för nya yrken som är anpassade till de specifika utmaningar på arbetsmarknaden som orsakas av strukturella ekonomiska förändringar, vilka påskyndas av klimatförändringar och effekterna av dem.
I den aktuella ekonomiska krisen måste EU engagera sig politiskt och finansiellt på viktiga områden som underhåll och utveckling av ”ren” teknik för att bekämpa klimatförändringar, stödja gränsöverskridande anpassningsåtgärder, öka energieffektivitet och lämna bistånd i händelse av katastrofer enligt EU:s solidaritetsprincip. Slutsatsen av allt detta är skapandet av miljövänliga jobb i nya, konkurrenskraftiga företag.
Flaviu Călin Rus  
Mina damer och herrar! Varje debatt om klimat, ekosystem och energi är mycket viktig eftersom varje större förändring kan påverka livet på den här planeten. Oavsett vilka orsaker eller vetenskapliga argument som presenteras av olika forskargrupper så står vi med säkerhet inför en global uppvärmning. Bortsett från den användbara och värdefulla information som det här omfattande och välskrivna betänkandet förser oss med, så uppmanar det oss också att ställa följande fråga: Vad ska vi göra för oss själva och för framtida generationer?
När det gäller klimatförändringar anser jag att det finns tre olika typer av projekt som EU:s medlemsstater i första hand borde stödja och arbeta med:
1. Projekt som innefattar riktlinjer för att hantera energikällor så effektivt som möjligt och hitta lösningar som syftar till att minska föroreningar, särskilt i industriområden och företagsparker.
2. Projekt som innefattar finansiering av veteskapliga projekt som syftar till att utveckla miljövänliga tekniker.
3. Projekt som stöder omedelbara, särskilda åtgärder som syftar till att återskapa ekosystem både på europeisk nivå och i andra regioner i världen.
Daciana Octavia Sârbu  
EU har tagit antagit ledarrollen i kampen mot klimatförändringar. Planeringen av en långsiktig strategi för effektiv förvaltning av världens naturtillgångar kommer att hjälpa till att bidra till en global ekonomi med minskade koldioxidutsläpp.
Strategin måste baseras på solidaritetsprincipen, som strävar efter att skapa balans mellan rika länder och utvecklingsländer som behöver hjälp att minska sin sårbarhet mot de skadliga effekterna av klimatförändringar. Tecken på global uppvärmning syns tydligt i fattigdom, matbrist och begränsad energitillgång. Det är ett välkänt faktum att olja inte längre är en tillräckligt kraftfull energikälla för att tillfredsställa nivån på efterfrågan, som beräknas öka med minst 60 procent fram till 2030. Att hitta alternativa energikällor och att använda redan existerande tillgångar förnuftigt är utmaningar som EU kommer att stå inför i framtiden. Eftersom jordbruk är beroende av meteorologiska förhållanden är det ett av de områden som är mest sårbart för klimatförändringar.
Det är den sektor som förser världens befolkning med mat, och med det i åtanke så kommer hållbar förvaltning av mark och vattentillgångar kombinerat med skydd av skog och biologisk mångfald att behöva framhävas på den långsiktiga dagordningen för att klara av effekterna av global uppvärmning.
Richard Seeber  
skriftlig. - (DE) Europa och världen står inför betydande utmaningar. Kapitalmarknadskrisen är inte det enda brådskandet problemet. Vi måste även påbörja ett hållbart program för att bekämpa klimatförändringar så fort som möjligt. En så stor ekonomisk och politisk förening som EU kan anta rollen som ledande partner i kampen mot klimatförändringar.
Det första steget har redan tagits i detta avseende då EU har enats om bindande klimatmål, och genom antagandet av avtalspaketet för klimatförändringar i december 2008 har man många lämpliga åtgärder för att skydda klimatet under tiden. Den högsta prioriteten nu måste vara att sluta ett internationellt avtal i Köpenhamn, och samtidigt undvika avindustrialisering och onödig belastning av Europas ekonomi. Vi bör i stället öka våra investeringar i och vår forskning om miljövänlig teknik. På så sätt kan Europa fortsätta framåt inte bara när det gäller miljön, utan även när det gäller ekonomin.
Theodor Dumitru Stolojan  
EU har blivit en huvudaktör som vidtar särskilda åtgärder genom att anta en politik som direkt tar sig an den globala utmaning som har utlösts av klimatförändringar.
Europapolitik på det här området kan bli mer effektiv på global nivå och inom EU om a) den europeiska satsningen får stöd från de andra mäktiga industriländerna utanför EU, däribland länder som Kina, Indien, Brasilien och Ryssland, b) utvecklingen av kärnkraft uppmuntras i stället för att motverkas, åtminstone under de närmaste 30 till 40 åren tills dess att tekniken för att använda förnybara tillgångar har utvecklats och marknaden har råd med dessa utan bidrag, och c) kommissionen ger ett starkare stöd till projekt som syftar till att spara energi och extrahera energi från biomassa, inklusive överföring av teknik, i mindre utvecklade medlemsstater med god jordbrukspotential.
Rumänien kommer att fortsätta att utveckla sitt kärnkraftsprogram för att generera elektricitet. Samtidigt kommer landet att modernisera sina kolkraftverk och intensifiera sina ansträngningar för att producera energi av biomassa. Med detta i åtanke behöver vi partnerskap med medlemsstater och vi uppmanar kommissionen att snabba på processen med att förenkla procedurerna för att skapa europeiska fonder.
Csaba Sándor Tabajdi  
skriftlig. - (HU) Miljövänliga investeringar måste spela en nyckelroll i statliga ekonomiska stimulanspaket avsedda att motverka de negativa effekterna av den internationella ekonomiska krisen. Dessa investeringar, som kommer att användas för att utnyttja förnybara energikällor effektivare, dämpa energiförbrukningen och minska koldioxidutsläppen och andra växthusgaser, erbjuder inte bara ekonomiska utan även samhälleliga fördelar. Det ligger i Ungerns intresse att medlemsstaterna koordinerar och gemensamt förstärker sina ansträngningar i detta hänseende. När vi sätter upp miljömål behöver vi även vara uppmärksamma på medlemsstaternas ekonomiska och sociala kapacitet. Vi bör endast sätta upp nåbara mål och ta hänsyn till deras effekter på den ekonomiska krisen. Dessa mål kan bara uppnås om samhället visar solidaritet. Det räcker inte med regeringsåtgärder utan det är också nödvändigt men en gradvis attitydförändring i samhället. De konkreta rekommendationerna för åtgärder i Florenzbetänkandet, till exempel stöd till byggande av nollenergihus, skapandet av en europeisk fond för att stödja forskning om förnybara energikällor, sammanlänkningen av energinätverk på europeisk nivå och ökandet av medvetenheten bland EU:s medborgare, och särskilt bland barn - allt detta bidrar till en samhällelig attitydförändring.
Vidare strävar vi efter att garantera bevarandet av Europas tekniska fördel i utvecklingen av miljöskydd på 2000-talet och att vi vänder det här till en ekonomisk och samhällelig fördel. Men tanke på Ungerns enastående jordbrukstillgångar så kan kanske viktiga möjligheter skapas genom energiproduktion från biomassa eller återanvändning av biprodukter från växter eller djur, avfallsprodukter som inte tjänar till annat, i form av biogas.
