Vzajemno priznavanje poklicnih kvalifikacij (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka je vprašanje Komisiji za ustni odgovor o prenosu Direktive 2005/36/ES o priznavanju poklicnih kvalifikacij, ki so ga v imenu Odbora za notranji trg in varstvo potrošnikov predložili Malcolm Harbour, Andreas Schwab, Evelyne Gebhardt, Cristian Silviu Buşoi, Heide Rühle, Adam Bielan in Kyriacos Triantaphyllides (O-0108/2009/rev.2 - B7-0217/2009).
Malcolm Harbour
avtor. - Gospod predsednik, z vašim dovoljenjem bi predlagal, da počakamo trenutek ali dva, ker je to vprašanje za ustni odgovor namenjeno Komisiji in smo upali, da bo gospod McCreevy tukaj, vendar vidim, da bo govoril gospod Samecki. Z gospodom Sameckim se še nisem srečal, zato se mi zdi zanimivo, da je tukaj, da odgovori na zadevo, ki sta jo pripravljala gospod McCreevy in njegova skupina. Najlepša hvala.
Nameraval sem pozdraviti gospoda McCreevyja tukaj in se mu zahvaliti za preteklo delo, zato mu boste morda posredovali naše dobre želje glede tega, kar bi lahko bil njegov zadnji nastop tukaj. Vseeno sem še posebej vesel, da se nam je kot zelo dejaven član mojega odbora pridružil gospod Barnier, da bo slišal to, ker je to dokument, ki bo v veliki meri spadal na njegovo področje, če bo Parlament seveda potrdil njegovo imenovanje in bo Komisija nadaljevala z delom. Vseeno je zelo dobro, da je tukaj.
Prosto gibanje strokovnjakov in direktiva o vzajemnem priznavanju poklicnih kvalifikacij sta med paradnimi vprašanji, s katerimi se pri celotni vzpostavitvi enotnega trga moj odbor najbolj ukvarja. Zelo primerno je, da danes dopoldne o tem vprašanju razpravljamo pred Komisijo, ki naj bi v bistvu zahtevala poročilo o napredku pri prenosu revidirane direktive, ki jo je moj odbor pripravil v letih 2004-2005, in o tem, kako države članice to direktivo dejansko izvajajo. Razprava prav tako poteka ob pravem času, ker je v ponedeljek v naš odbor prišel profesor Monti, da bi se pogovoril o nalogi, ki jo glede prihodnje usmeritve notranjega trga opravlja za predsednika Komisije. Zelo odločno je pripomnil, da del problema z notranjim trgom dejansko ni pomanjkanje zakonodaje, temveč dosledno izvajanje in učinkovitost obstoječih instrumentov, ki jih imamo za vzpostavitev notranjega trga.
V primeru vzajemnega priznavanja poklicnih kvalifikacij, kakor je zelo jasno navedeno v besedilu našega vprašanja, že vemo, da se državljani po vsej Evropski uniji srečujejo s precejšnjim številom težav v zvezi s priznavanjem poklicnih kvalifikacij. To področje ima eno najvišjih ravni pritožb v mehanizmu Solvit, ki ga na ravni vlad držav članic zelo podpiramo. Veliko ljudi je razočaranih zaradi pomanjkanja jasnih odločitev in tudi zaradi pomanjkanja stika med organi za odobritev v različnih državah članicah. Ena od stvari, ki so bile opravljene z našo raziskavo, in ta odbor je naročil raziskavo te teme, je bila dokazati, da nič ni primerljivo z dovolj usklajeno dejavnostjo pri zagotavljanju pomoči ljudem pri priznavanju njihovih pravic v okviru vzajemnega priznavanja. Drug vidik je, da je iz dela, ki smo ga opravili mi in drugi, razvidno tudi, da o prenosu v evropski okvir kvalifikacij dejansko ne razmišlja dovolj poklicev. Obstajajo resna vprašanja, ki jih moramo zastaviti glede mehanizma, glede tega, kako enostaven je dostop do mehanizma in kako učinkovit je mehanizem v praksi. Na podlagi statistike in informacij vemo - in prepričan sem, da bomo v kratkem slišali od Komisije -, da je bil prenos tega instrumenta odložen v skoraj vseh državah članicah. Trajalo je veliko dlje, kot so ljudje pričakovali, da je to začelo delovati, in to samo po sebi vzbuja pomisleke glede zapletenosti samega instrumenta.
Že samo za to, da se vse te stvari zberejo v okviru dela Odbora za notranji trg v naslednjih petih letih, sem vesel, da so, mislim da, vsi koordinatorji Odbora danes tukaj, in rad bi se jim zahvalil za delo, ki so ga opravili skupaj z mano pri oblikovanju nadaljnjega dnevnega reda za ta odbor. To vprašanje vzajemnega priznavanja poklicnih kvalifikacij ni samo nekaj enkratnega. Je del našega mnenja, da je vloga našega odbora, da še naprej preiskuje, spodbuja in pripravlja priporočila o prihodnjem razvoju ključne zakonodaje, ključnih sestavnih delov enotnega trga.
Vemo, da mora Komisija leta 2011 pregledati direktivo o vzajemnem priznavanju. Načrtujemo srečanje nacionalnih parlamentov in nacionalnih poslancev, na katerem se bo razpravljalo o tem predlogu. To smo že obravnavali in imamo svoje poročilo o preiskavi. To sta instrumenta, ki ju lahko uporabi moj odbor, in če se koordinatorji strinjajo, sem prepričan, da bomo enkrat v letu 2010 pripravili poročilo na lastno pobudo, ki ga bomo vključili v to razpravo, ki jo bo imela Komisija.
To je okvir vprašanja. Veselimo se odgovora Komisije, ki bo opredelil okvir za to, vendar je to šele začetek postopka in prepričan sem, da bo novi komisar lahko dosegel napredek pri tem in sodeloval z nami, da se bo resnično razvil ta odločilni del zakonodaje in zagotovilo boljše delovanje enotnega trga.
Paweł Samecki
član Komisije. - Gospod predsednik, članom Odbora za notranji trg in varstvo potrošnikov bi se rad zahvalil za to, da so načeli ta pomembna vprašanja.
Preden odgovorim na posamezna vprašanja, naj začnem s pregledom. Cilj direktive o poklicnih kvalifikacijah je olajšati prosti pretok naših državljanov na notranjem trgu. Dve leti po koncu obdobja za prenos je prenos končan v 22 državah članicah in upamo, da bodo štiri države članice prenos opravile do konca leta. Na tej stopnji pa sem zaskrbljen zaradi Grčije, od katere še nismo prejeli nobenega ukrepa za prenos.
Naj se zdaj posvetim prvemu vprašanju. Prenos je bil izziv za države članice predvsem zato, ker zadeva več kot 800 različnih poklicev. Ti poklici so bili pogosto urejeni celo v zveznih ali regionalnih zakonih. Vendar to ne more biti opravičilo za nobeno zamudo in zaenkrat Sodišče Evropskih skupnosti takih zamud ni sprejelo v šestih sodbah.
Kar zadeva drugo vprašanje, so najpogostejše težave povezane s poklici v zdravstvu in arhitekti, pri katerih so zahteve usposobljenosti na evropski ravni bolj usklajene. Težave se pojavljajo tudi pri poklicih z večjo čezmejno mobilnostjo delavcev, kot so učitelji ali turistični vodiči.
Glede tretjega vprašanja, prednostna naloga Komisije je zagotoviti pravilno in dosledno izvajanje Direktive. V ta namen smo pripravili kodeks ravnanja v zvezi z upravnimi praksami in navodila za uporabo, namenjena državljanom, kar bo prav tako spodbudilo več doslednosti.
Kar zadeva ovire, s katerimi se srečuje Solvit, se popolnoma zavedamo težav na terenu, kot so zamude, ki se pojavljajo pri postopku priznavanja, neodzivanje nacionalnih pristojnih organov, neutemeljene odločitve, izgubljeni dokumenti itd. Včasih se napačne informacije dajo celo priseljencem in pozove se jih k uporabi napačnih postopkov. Vendar se je mreža Solvit izkazala za učinkovito pri reševanju mnogih teh vprašanj.
Vendar pa ne obstaja samo Solvit. V vseh državah članicah so zdaj vzpostavljene nacionalne kontaktne točke, ki obveščajo državljane in jim pomagajo, Komisija pa pričakuje, da bodo te točke v prihodnosti še dejavnejše. Poleg tega je tudi informacijski sistem za notranji trg letos podprl več kot 1 200 izmenjav informacij za številne regulirane poklice. To je okrepilo vsakodnevno upravno sodelovanje držav članic.
Na koncu, glede zadnjega vprašanja, Komisija ni v položaju, da bi presojala, ali trenutno obstaja potreba po spremembi. To bo opravljeno med naknadnim ocenjevanjem, ki ga predvideva Direktiva. Naš namen je vsekakor spoštovati časovni načrt iz Direktive. O tem, kako nadaljevati v zvezi s tem, bo odločala naslednja Komisija.
Kurt Lechner
Gospod predsednik, gospe in gospodje, leta 2005 smo po več letih dela in razprav v Parlamentu sprejeli to direktivo in začela je veljati. Leta 2007 se je začela izvajati. Zdaj smo v letu 2009 in težko je sprejeti, da se Direktiva ne izvaja povsod, zlasti ker ni bila popolnoma nova in so že obstajali predlogi. Komisijo lahko le spodbudim, naj bolj pritisne na države članice.
Pričakoval sem, da bodo težave s praktično uporabo Direktive. To je glavni predmet prihodnjih preiskav: ugotoviti, kje obstajajo posebne lokalne težave, in odkriti, kaj se dejansko dogaja. Omenjeno je že bilo, da se 20 % pritožb mreži SOLVIT nanaša na to zadevo. To je zelo resna zadeva. Gospod Harbour je upravičeno poudaril - in ne želim ponavljati tega, kar je povedal - pomen te težave za notranji trg z gospodarskega vidika.
Poleg gospodarskih vprašanj pa gre tudi za vprašanje temeljnih svoboščin državljanov, da lahko opravljajo svoj poklic in se samouresničujejo v drugi državi, na primer, ko se poročijo ali preselijo v drugo državo iz kakšnega drugega razloga. To je prava težava državljanov Evrope.
Pomembno je, da priznamo, da se težavam ne bo mogoče izogniti. To je zapletena zadeva, potreben je čas za izvajanje in vpletene so različne kulture in tradicije, zlasti v zvezi s poklici in predstavami o kakovosti in kvalifikacijah v teh poklicih. Zato vseh kvalifikacij iz ene države ni mogoče priznati v drugi državi brez vprašanj. Po mojem in našem mnenju gre pri tem manj za obravnavanje posameznih primerov stiske, ki se jim ne bo mogoče izogniti, in bolj za preučevanje - in tu nastopi SOLVIT -, ali obstajajo napake v strukturah ali sistemu ter ali in kako je mogoče uvesti izboljšave.
Rad bi poudaril, da te teme nikoli ne bo mogoče dokončati. To je dolgotrajno vprašanje, ker se seveda stalno pojavljajo novi poklici in novi opisi poklicev. Zato je to stalna naloga Komisije in Parlamenta pa tudi držav članic, ki bi jih na tem mestu rad pozval k dobri volji.
Evelyne Gebhardt
Gospod predsednik, najprej bi rada povedala, da je popolnoma nezaslišano, da tukaj ni nobenega člana Komisije, saj je to vprašanje zastavljeno Evropski komisiji. To kaže na prezir do Parlamenta. To je preprosto nezaslišano in za nas povsem nesprejemljivo.
(Medklici)
Da? Da, ni vstal. No, žal mi je. Tega ne morem sprejeti.
Če se zdaj posvetim tej zadevi, gospe in gospodje, gre za državljanstvo Unije, za ljudi, ki imajo pravico, da se prosto gibajo po Evropski uniji in opravljajo svoj poklic tam, kjer živijo in kjer se odločijo delati. To zakonodajo smo sprejeli zato, da bi to olajšali in da bi postopek priznavanja poklicnih kvalifikacij lahko resnično postal sodoben. Menim, da je preprosto nezaslišano, da države članice v veliko primerih niso sprejele potrebnih ukrepov, da bi se ta zakonodaja izvajala in da bi se državljanom resnično zagotovil ta prosti pretok. V zvezi s tem mora Evropska komisija še marsikaj narediti.
Rada bi opozorila na nekaj, kar je zame zelo pomembno in kar smo v Parlamentu večkrat omenili. Zagotoviti moramo uvedbo evropske poklicne izkaznice, ki smo jo predlagali. S tem bodo državljani dobili nekaj, kar jim bo omogočalo gibanje po Evropi. Obstajajo organizacije, ki poskušajo to narediti. Vendar menim, da je treba Evropsko komisijo vprašati, ali se lahko vključi na to področje, da bo pospešila ta proces.
Cristian Silviu Buşoi
Prosti pretok oseb je ena od temeljnih pravic državljanov Evropske unije. To vključuje tudi prosti pretok strokovnjakov, ki je nujen pogoj za zagotavljanje čim bolj učinkovitega delovanja notranjega trga.
Kakor je bilo omenjeno v vseh govorih do zdaj, se strokovnjaki, ki želijo uveljaviti svojo pravico do prostega pretoka, kljub temu, da je bila leta 2005 sprejeta Direktiva o priznavanju poklicnih kvalifikacij, še vedno srečujejo s številnimi težavami. Osebno sem seznanjen z različnimi tovrstnimi primeri, za katere nisem izvedel samo od romunskih, temveč tudi od evropskih državljanov in ki so povezani z različnimi poklici.
Moji kolegi iz Odbora za notranji trg in varstvo potrošnikov so mi izkazali čast s tem, ko so me imenovali za poročevalca za evropsko mrežo Solvit. Kakor je bilo že omenjeno, je znaten delež primerov, ki jih mora reševati Solvit, povezan z napakami v sistemu za vzajemno priznavanje poklicnih kvalifikacij.
Menim, kolegi poslanci, da moramo natančno analizirati težave, ki so bile predložene centrom Solvit, tako da bomo ugotovili, kaj lahko izboljšamo.
Potrebna je tudi boljša komunikacija med kontaktnimi točkami, da se spodbudi medsebojno razumevanje držav članic. Države članice morajo razumeti, kako delujejo drugi sistemi v Evropski uniji, tako da je pri uporabi Direktive mogoče uporabiti čim večjo prožnost in se izogniti upravnim oviram, ki so napoti strokovnjakom.
Za konec, zaželeno bi bilo, da bi pet držav članic, ki še niso dokončale prenosa Direktive, ali katera koli od 22 držav članic, ki je to že naredila, vendar ima še vedno težave s prenosom ali ki Direktive ni ustrezno prenesla, hitro odpravila te razmere. Končni cilj je olajšati gladko delovanje notranjega trga za zagotavljanje storitev, na katerega neposredno vplivajo težave, povezane s priznavanjem poklicnih kvalifikacij.
Heide Rühle
v imenu skupine Verts/ALE. - (DE) Gospod predsednik, komisar, mislim, da se tukaj vsi strinjamo glede cilja. Seveda si vsi želimo, da bi se državljani Evrope lahko prosto gibali in opravljali svoj poklic. Vprašanje je, zakaj se ta direktiva po štirih ali zdaj skoraj petih letih še vedno ne izvaja pravilno. Menim, da bi bilo smiselno, da Odbor ne bi bil vključen samo v pripravo osnutka in sprejemanje zakonodaje, temveč bi potem tudi opravil analizo razlogov za takšen odlog prenosa.
Direktiva o priznavanju poklicnih kvalifikacij ni edina direktiva, ki povzroča težave. To, da je tako veliko zadev na Sodišču Evropskih skupnosti, da je tako veliko pritožbenih postopkov in da je SOLVIT tako intenzivno vključen v to temo, bi moralo biti opozorilo za nas. Natančneje si moramo ogledati vzroke za to. Vzrokov je veliko. Po eni strani je vedno zelo preprosto reči, da so za odlog odgovorne države članice. Med vzroke nedvomno spada tudi protekcionizem. Gotovo svoje prispevajo tudi različne kulture in pravni sistemi. Kakšen vpliv ima evropska zakonodaja na te različne pravne sisteme? To je še eno vprašanje, ki ga bomo morali obravnavati.
Poleg tega moramo preučiti, ali je Direktiva imela predvideni učinek ali pa določenih rezultatov ni mogla doseči že zaradi svoje zasnove. Menim, da je zelo pomembno, da ponovno preučimo to vprašanje. Tovrstna predhodna analiza je ena od pomembnih zadev, ki jih bo moral obravnavati ta odbor in pri kateri bo moral doseči napredek.
Imam pa tudi vprašanja za Komisijo. Presenečena sem, da so se te smernice pojavile šele po več kot štirih letih. To bi bilo lahko narejeno veliko prej. Vendar smernice pozdravljam. Prebrala sem jih in so gotovo v pomoč. Vseeno bi bilo dobro, če bi jih imeli že pred časom. Rada bi se pridružila gospe Gebhardt in vprašala, kaj se dogaja v zvezi z evropsko poklicno izkaznico. To bo drugi pomembni korak.
Adam Bielan
Gospod predsednik, kriza, ki je v zadnjih mesecih prizadela Evropsko unijo, je neovrgljivo pokazala, kako pomemben je notranji trg za delovanje celotne Unije. Vzpostavljanja notranjega trga ne bomo končali brez uvedbe določenega svobodnega preseljevanja ljudi, ki ga med drugim zagotavlja direktiva o vzajemnem priznavanju poklicnih kvalifikacij. Zato je žalostno in zaskrbljujoče, da štiri leta po sprejetju Direktive ta še vedno ne velja v štirih državah, nobena od držav članic pa je ni sprejela pred rokom iz Direktive, 20. oktobrom 2007.
V zvezi s tem je moje prvo vprašanje Evropski komisiji: ali Komisija v preteklih štirih letih ni bila preveč nedejavna in kaj natanko je Komisija naredila za to, da bi vsem državam uspelo pravočasno prenesti Direktivo? Drugič, rad bi vprašal, kdaj bo Komisija objavila poročilo z oceno prenosa Direktive in kaj bo podlaga za sklepe v poročilu. Konec leta bi se morala začeti izvajati Direktiva o storitvah. Danes v Parlamentu že vemo, da mnogim državam ne bo uspelo pravočasno sprejeti zakonov o tem. Rad bi vprašal, kakšno povezavo vidi Komisija med tema dokumentoma.
Za konec, za državo, ki jo zastopam, je zelo pomembno vprašanje preseljevanja medicinskih sester. Direktiva uvaja uskladitev zahtev usposobljenosti za medicinske sestre. Rad bi vprašal, kakšne posebne ukrepe je sprejela Komisija, da bi pomagala medicinskim sestram iz držav srednje in vzhodne Evrope, tudi tistim s Poljske.
Andreas Schwab
(DE) Gospod predsednik, komisar, najprej bi se rad iskreno zahvalil Komisiji za to, da nam je predložila svoje mnenje. Vendar bi rad poudaril tudi, da ima po medinstitucionalnem sporazumu med Komisijo in Parlamentom, in videl sem, da se je to zgodilo pri Direktivi o storitvah, o kateri smo pred meseci razpravljali v Bruslju, Parlament pravico zahtevati, da je pristojni komisar tukaj, da odgovori na težka vprašanja. Mislim, da tega vprašanja ne moremo rešiti s to Komisijo, in nima smisla to poskušati.
V imenu Parlamenta bi prisotnemu predstavniku Komisije rad razložil, da menimo, da je ta del medinstitucionalnega sporazuma izjemno pomemben. Zakaj? Ne iz golega formalizma, temveč ker je za državljane Evropske unije to zelo pomembno politično vprašanje. Gospod Bielan je pravkar omenil Direktivo o storitvah, ki lahko deluje samo, če poklicne kvalifikacije priznata obe strani. Ta direktiva je zelo pomembna, vendar jo veliko ljudi povezuje tudi z občutkom nemoči, če imajo vtis, da njihov delodajalec izkorišča neskladnosti v čezmejnem vzajemnem priznavanju poklicnih kvalifikacij samo zato, da jim zmanjša osebne prejemke.
Ti ljudje se počutijo zapuščene in nemočne. To sem sam videl v številnih primerih tukaj na meji med Nemčijo in Francijo. Vendar to seveda ni edino problematično področje. Drži, da vseh težav ne moremo rešiti čez noč in da bo ta proces tudi v prihodnosti stalno prisotno vprašanje, kakor je povedal gospod Lechner, poročevalec. Vseeno je naša naloga, da državljanom pokažemo, da njihove skrbi jemljemo resno, in po mojem mnenju sem spada tudi to, da Komisija temu vprašanju pripiše ustrezen pomen.
Upam, da bomo pri tem lahko sodelovali z novo Komisijo, tako da bomo dosegli napredek. Prosil bi vas, da to uredite z generalnim direktoratom, ki je pristojen za to področje.
Bernadette Vergnaud
(FR) Gospod predsednik, gospe in gospodje, o strahovih, povezanih s prenosom Direktive o storitvah, smo že razpravljali. V tem smislu je primer Direktive o priznavanju poklicnih kvalifikacij simboličen. Nekatere države niso upoštevale roka za prenos in imajo težave zaradi vrzeli v besedilu. Čeprav ta direktiva polaga trden temelj za vzajemno priznavanje, se posebnosti določenih poklicev niso upoštevale. Dejstvo je, da lahko priznavanje kvalifikacij brez določitve dejanskih skupnih ravni kvalifikacije in usposobljenosti, tudi za visokošolsko izobrazbo, povzroči samo zaplete in ustvari nezaupanje držav članic, strokovnjakov in državljanov.
Najočitnejši primer je primer zdravniških poklicev. Na primer, francoske babice imajo dovoljenje za pisanje receptov in so za to usposobljene, vendar v drugih državah ni tako. Kaj se zgodi, ko babica brez takega dovoljenja pride v Francijo brez dodatne usposobljenosti in mora napisati zdravniški recept? Podobno določene posebne stroke ne obstajajo v vseh državah članicah.
Ta direktiva je ključna za prosti pretok delavcev, temelj, na katerem sloni evropski projekt, vendar jo je treba izboljšati in okrepiti, težave, s katerimi se soočamo, pa je treba uporabiti za določitev poklicev, za katere sta potrebna učenje jezikov in usklajeno usposabljanje.
Omenila bi izjemno pobudo, da se izdela evropska izkaznica, kar podpirajo vsi zdravstveni delavci. To je pravo zagotovilo tako za imetnika kot za stranko ali bolnika in Komisijo pozivam, naj jo razširi na druge poklice, saj nam bo to omogočilo izboljšati vzajemno priznavanje in pridobiti zaupanje državljanov.
Antonyia Parvanova
Gospod predsednik, med razpravljanjem o vzajemnem priznavanju poklicnih kvalifikacij in dobrem delovanju notranjega trga moramo upoštevati trenutni položaj v zdravstvenem sektorju, za katerega bo morda potrebna nadaljnja razprava o Direktivi in njenem izvajanju.
Poleg izvajanja te direktive v celoti je nujno, da se uvedejo nadaljnji ukrepi, ki veljajo za vzajemno priznavanje ne samo diplom, temveč tudi kvalifikacij zdravstvenih delavcev. Za opravljanje zdravstvenih storitev so potrebne ustrezne jezikovne sposobnosti, registracija pri nacionalnih regulatorjih in, najpomembnejše, sposobnost zagotavljanja varne in visokokakovostne oskrbe.
Mislim, da je potrebna boljša izmenjava informacij med državami članicami glede registracije zdravstvenih delavcev, na primer prek skupne podatkovne zbirke EU. Tudi sistem zagotavljanja usposobljenosti je ključni element za opravljanje varnih zdravstvenih storitev in razmisliti bi morali o skupnih standardih za oceno usposobljenosti in znanja.
Mobilnost zdravstvenih delavcev je tudi vprašanje javnega zdravja in javne varnosti. Zaradi tega je Sodišče Evropskih skupnosti že odobrilo dodatne nacionalne zaščitne ukrepe za pretok blaga. Obstaja tudi racionalna razlaga za take ukrepe, ki se nanaša na opravljanje zdravstvenih storitev, zlasti ko nove komunikacijske tehnologije dopuščajo sporne prakse, kot je posvetovanje z e-zdravnikom. Spoprijeti se moramo z izzivom staranja prebivalstva in to bo še bolj obremenilo evropske zdravstvene delavce.
Poleg tega, da zagotovimo mobilnost zdravstvenih delavcev, moramo biti tudi sposobni vsem evropskim državljanom zagotoviti dostopne zdravstvene storitve, ki se zagotavljajo pravočasno in z najvišjimi standardi kakovosti. To je odgovornost vseh nas. Upam, da bodo evropske institucije in države članice to resno preučile glede na to, da so nekateri nacionalni sistemi zdravstvenega varstva skoraj brez strokovnjakov, zaradi česar bomo izjemno težko zagotovili osnovne zdravstvene storitve.
Małgorzata Handzlik
(PL) Gospod predsednik, če želimo, da bi bili naši državljani mobilni - in evropsko gospodarstvo to potrebuje -, morajo biti državljani prepričani, da ob pridobitvi kvalifikacij, na primer na Poljskem, ne bodo imeli težav s priznavanjem teh kvalifikacij v nobeni državi članici. Popolnoma razumem razsežnost težave. 800 reguliranih poklicev, o katerih je govoril gospod Samecki, je skupaj s številnimi ureditvami teh poklicev na nacionalni in regionalni ravni precejšen izziv za uprave držav članic. Vendar je za naše državljane, ki imajo težave s priznavanjem svojih kvalifikacij, glavni izziv to, kako se znajti v zapletenosti celotnega sistema. To potrjujejo podatki mreže Solvit in zato je težava s pravočasnim izvajanjem Direktive le en vidik naše razprave.
Vendar ne smemo pozabiti, da se veliko težav pojavlja zaradi pomanjkanja zaupanja v državah članicah do sistemov izobraževanja in usposabljanja v drugih državah članicah. Konec koncev nam primanjkuje sodelovanja, sredstev in zavzetosti nacionalnih uprav. Uvedba evropske poklicne izkaznice je dobra zamisel in imeli smo priložnost, da smo o tem razpravljali v prejšnjem mandatu Evropskega parlamenta. Vendar mora takšna izkaznica olajšati pretok oseb, ne pa ga otežiti. Uvedba te izkaznice - in to bi rada zelo močno poudarila - ne sme postati še ena ovira na notranjem trgu.
Gospe in gospodje, čez malo manj kot deset dni se izteče rok za prenos Direktive o storitvah. To omenjam, ker je pomembno tudi v okviru naše današnje razprave. Ti dve direktivi se v določenih pogledih dopolnjujeta. Prenosa Direktive o priznavanju poklicnih kvalifikacij ne moremo imenovati uspeh, zato si bom dovolila, da s tega mesta še enkrat pozovem h krepitvi prizadevanj za obe direktivi, ker brez njiju ne bomo dosegli napredka na notranjem trgu.
António Fernando Correia De Campos
(PT) Gospod predsednik, kakor vsi vemo, je bilo 15 direktiv združenih v en zakonodajni akt o vzajemnem priznavanju poklicnih kvalifikacij. Zaradi tega so se pojavile številne praktične težave s prenosom v različnih državah članicah. Težave so dobro znane in Komisija bi morala sestaviti seznam ovir in analizirati problematična področja, ugotovljena pri prenosu te pomembne določbe o notranjem trgu.
Protekcionizem, ki se pojavlja na različnih ravneh, ni ovira samo za prosti pretok oseb, temveč tudi za notranji trg. Poskušati moramo odkriti nejasna področja, da Direktiva zaradi nezaupanja ne bo manj učinkovita. Ne zahtevamo, da Unija naredi tisto, kar bi morale delati države članice, vendar si je treba prizadevati za olajšanje zadev tako, da se pomaga odpraviti poklicni korporativizem.
Za izboljšanje prenosa te direktive bodo potrebni širjenje priznavanja kvalifikacij prek mrež Solvit in EURES, spodbujanje skupnih platform, izvajanje učinkovitih kontaktnih točk in, nič manj pomembno, povezovanje te direktive z Direktivo o storitvah.
Louis Grech
(MT) Največje vprašanje, ki zadeva pravilno izvajanje te direktive, je pomanjkanje zaupanja držav članic v sisteme drugih držav članic. Nezanimanje držav članic za medsebojno sodelovanje se kaže tudi v neenotnem načinu, na katerega dojemajo informacijski sistem za notranji trg. Vse države članice trdijo, da uporabljajo sistem, vendar se pogostnost uporabe spreminja glede na namen, za katerega se sistem uporablja. Nemogoče je, da bi sistem za izmenjavo informacij deloval pravilno, ko pa ga države članice ne uporabljajo na enak način. Nujna je popolna zbirka podatkov, ki se redno posodablja, nujno pa je tudi, da se vzpostavi referenčna točka za vse države članice, pri čemer bodo vse države članice vnašale vse potrebne podatke, kar bo omogočilo dejansko uporabo Direktive.
Komisijo bi rad prosil, naj nas obvešča o akcijskih načrtih, ki jih namerava sprejeti za pravilen prenos te direktive, če resnično želimo sprejeti zamisel enotnega trga, ne pa je samo razlagati, kakor se nam zdi primerno.
Catherine Stihler
Gospod predsednik, preden preidem na svoje vprašanje, danes dopoldne se je veliko govorilo o mreži Solvit. Na zadnjem zasedanju Odbora za notranji trg in varstvo potrošnikov smo izvedeli, da centri Solvit nimajo dovolj sredstev. Morda bi se želeli seznaniti s tem pred svojo predstavitvijo, gospod Barnier, vendar v neki veliki državi članici organizacijo vodi en pripravnik. Tega ne moremo več dopustiti, ker nam Solvit zagotavlja odlično storitev.
Moje vprašanje Komisiji je povezano z zdravstvenimi delavci. Slabše usposobljen zdravstveni delavec lahko ogrozi zdravje bolnikov in v najskrajnejših primerih lahko povzroči smrt.
Ali Komisija preučuje možnost pravne obveznosti, da bi si pristojni organi dejavno in učinkovito izmenjevali informacije o zdravstvenih delavcih, ki jim je bila odvzeta licenca, da se zagotovi, da mobilnost zdravstvenih delavcev ne ogroža varnosti bolnikov?
Sedanji informacijski sistem za notranji trg omogoča izmenjavo informacij, vendar samo, kadar ima pristojni regulator vprašanje o prosilcu za vpis v njegov register, zato potrebujemo boljšo izmenjavo, da se organi opozorijo, ko se posamezniku odvzame licenca zaradi nesposobnosti.
Hvala, gospod predsednik, da ste to vprašanje zastavili v imenu Odbora.
Philippe Juvin
(FR) Gospod predsednik, veliko je bilo povedanega o vzajemnem priznavanju poklicnih kvalifikacij. Vprašanje pa je: zakaj je to direktivo, ki je tako pomembna in jo vsi tako težko pričakujemo, težko uporabljati? Torej, zelo preprosto, ker je njena vsakodnevna, operativna uporaba težka in zapletena.
Vidim tri glavne težave: prva je očitno jezik, kar je bilo omenjeno; druga je zapletenost postopkov, ki jih je treba upoštevati, da se prizna veljavnost kvalifikacij osebe - včasih morajo ljudje dobesedno preskakovati ovire, da se priznajo njihove začetne diplome; in tretja so morda različne vrste začetnega usposabljanja.
V zvezi s tem mislim, da bi bilo dobro, da bi Komisija države članice pozvala, naj za vsak poklic imenujejo en pristojni poklicni organ, ki je odgovoren za nadaljnje usposabljanje - nadaljnje usposabljanje je ena od rešitev. Te pristojne organe bi bilo treba pozvati, naj sodelujejo kot odbor na evropski ravni, da opredelijo skupno evropsko obliko potrditve usposobljenosti. Tako bi strokovnjaki postopoma prešli s prvotno heterogene ravni na skupno raven nadaljnjega usposabljanja.
Marc Tarabella
(FR) Gospod predsednik, komisar, gospe in gospodje, Belgija je ena od petih držav članic, ki še niso v celoti prenesle Direktive o priznavanju poklicnih kvalifikacij. Vendar mora Belgija po mojih informacijah za skladnost z evropskim pravom samo še rešiti težavo strokovnjakov na področju potovalne industrije.
Če pustimo ob strani težave v zvezi s prenosom različnih evropskih direktiv, ki so del belgijskega institucionalnega sistema, se zdi, da je Direktiva, o kateri razpravljamo tukaj, še posebej zapletena. To je že bilo omenjeno. Belgija ni edina država, ki jo zadeva neizvršitev prenosa, slab prenos ali delni prenos direktiv. Zato v interesu strokovnjakov Evropsko komisijo pozivam, da pomaga državam članicam, ki imajo težave. Strokovnjakom bi morale biti omogočene koristi od prostega pretoka oseb in svobode ustanavljanja, ki, naj poudarim, predstavljata glavni cilj te direktive.
Seán Kelly
Gospod predsednik, najprej se zahvaljujem gospodu Sameckemu za dobro opravljeno delo. Mislim, da se vsi strinjamo z načelom, o katerem danes dopoldne razpravljamo tukaj, vendar bi načelo moralo veljati ne samo po vsej Evropski uniji, temveč tudi po vsem svetu.
O tem smo nedavno razpravljali s kanadsko delegacijo in to je korak v pravo smer. Vendar če želimo ta utopičen položaj, moramo zagotoviti, da bo standard poklicnih kvalifikacij enak po vsej Evropski uniji in, idealno, po vsem svetu.
Obstajajo nezanesljivi dokazi, ki kažejo na to, da gredo lahko študentje vsaj v nekaterih državah, kadar ne izpolnjujejo izobraževalnega standarda, da bi se lahko vpisali na študij, v drugo državo in plačajo za opravljanje študija tam.
Zato so potrebni neodvisni, preverljivi dokazi, da so standardi enaki, in če so enaki, ni opravičila za to, da se tega načela ne bi preneslo v vsej Evropski uniji in upajmo, da v ustreznem času po vsem svetu, da dosežemo to, kar si želimo - prosti pretok delovne sile za strokovnjake.
Alan Kelly
Gospod predsednik, preidimo naravnost k bistvu. Ker se države članice pri priznavanju kvalifikacij ne organizirajo, izgubljamo delovna mesta. To, da države članice tega dejansko ne jemljejo dovolj resno, je resna zadeva. Naša raven čezmejne trgovine za to, kar naj bi bil enoten trg, ni niti približno taka, kakršna bi morala biti. Smo v procesu obnavljanja evropskega gospodarstva in del tega ukrepa mora vključevati načine, s katerimi se bo okrepila čezmejna trgovina in s katerimi bo delovna sila postala bolj mobilna, kot je zdaj.
Premakniti se moramo na novo področje podjetniške inovativnosti, na katerem bomo v Evropi s sodelovanjem izdelovali najnaprednejše izdelke na svetu. Ker je naša proizvodnja presahnila - Irska je tipičen primer -, izvoz naših storitev predstavlja nov način za krepitev trgovine znotraj Evrope. Za to pa mora imeti Evropa standarde za kvalifikacije.
Države članice do zdaj niso dosegle dogovora o pravilih za to zadevo, zato je naša zmožnost za čezmejno prodajo teh istih storitev omejena. Kar zadeva vpletene posameznike, to omejuje prosti pretok delovne sile.
Strinjam se s kolegom poslancem Evropskega parlamenta Grechom, da države članice predvsem ne izkazujejo dovolj spoštovanja do informacijskega sistema, ki ga uporabljajo, in da mora biti v vseh državah članicah nekdo, ki je odgovoren za ta sistem. Komisijo pozivam, naj odkrije in odpravi ovire, ki preprečujejo uresničitev enotnega trga v tem primeru.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Gospod predsednik, rad bi izpostavil en vidik te razprave. Zdi se, da obstaja veliko pomanjkanje specializiranih poklicev, kar je povzročilo trgovanje s temi kvalifikacijami in zaradi česar se pristne kvalifikacije ne priznavajo. To lahko povzroči velika tveganja tako na primer v varnostnem sektorju kot v velikih industrijskih obratih, kot so kemijska podjetja in rafinerije nafte. Zdi se, da nacionalni nadzor v tem pogledu ni primeren.
Komisarju bi rad zastavil tri vprašanja. Prvič, ali je seznanjen s tem; drugič, ali nam Evropska komisija lahko predloži poročilo o tem; in tretjič, kaj lahko naredimo v zvezi s tem.
To je popolnoma absurden, nezaželen pojav, ki ga je po mojem mnenju treba odpraviti.
Milan Zver
(SL) Kolegice in kolegi, dejansko se ukvarjamo z enim pomembnim vprašanjem, to je priznavanje medsebojnih kvalifikacij v okviru Evropske unije, in že sam po sebi je to velik problem glede na to, da kvalifikacije izhajajo iz izobraževalnega sistema, teh pa imamo v Evropski uniji najmanj 27.
Verjetno se nekateri spomnite, da smo lani, lansko leto v marcu uveljavili evropski kvalifikacijski okvir, evropski kvalifikacijski okvir, ki je nek mehanizem, ki omogoča, da se izobraževalni sistemi primerjajo med sabo. Ampak problem pri tem kvalifikacijskem okviru je, da ga niso implementirale države članice, ne kot v celoti ali pa kot vsaj prenosni prevajalec različnih kvalifikacij, poklicev, veščin, stopenj izobrazbe.
Jaz mislim, da zlasti članice, države članice čaka v prihodnosti velika naloga, in če bodo dejansko uveljavili evropski kvalifikacijski okvir, ki je bil že sprejet torej na ravni evropskih inštitucij, bo potem primerjava in pa priznavanje medsebojnih kvalifikacij izobrazbe veliko lažje.
Paweł Samecki
član Komisije. - Gospod predsednik, poslanci, opravičujem se, ker med svojim prvim nastopom nisem vstal. Vzrok za to sta pomanjkanje izkušenj in zgodnja jutranja ura.
Na splošno bi rad omenil nekaj izbranih vprašanj. Najprej bi morali poudariti, da je Komisija podpirala države članice pri pripravljanju prenosa Direktive. Kjer se je obdobje za prenos izteklo, smo si tudi zelo prizadevali za izvršitev prenosa. Leta 2007 smo objavili navodila za prenos. Potem smo razvili informacijski sistem za notranji trg, ki ga zdaj zelo intenzivno uporabljajo vse države članice, junija letos pa smo objavili tudi kodeks ravnanja v zvezi z upravnimi praksami.
Pred enim letom je Komisija pred Sodišče Evropskih skupnosti privedla države članice, ki ne izpolnjujejo zahtev, in Sodišče Evropskih skupnosti je izdalo šest pozitivnih sodb, v katerih je obsodilo neizvršitev prenosa s strani zadevnih držav članic. Pred kratkim smo objavili pregled, ki ponazarja stanje prenosa v državah članicah, ter navodila za uporabo za državljane in poslovno skupnost.
Za konec bi se vam rad zahvalil za vsa vprašanja in pripombe, posebej pa predsedniku Malcolmu Harbourju za njegov dragocen prispevek. Menimo, da morajo delo zdaj opraviti države članice. Komisija se veseli razvoja posebnega odnosa s Parlamentom tudi v zvezi s tem dokumentom. Še posebej smo pripravljeni dejavno razpravljati o tem, kako Direktiva deluje v praksi in kako najbolje upoštevati hitro spreminjajoče se okolje v naslednjih letih.
Predsednik
Razprava je zaključena.
Pisne izjave (člen 149)
Christa Klaß  
Izrecni cilj te direktive je, da se v celoti izvajajo sedanji predpisi o prostem pretoku strokovnjakov znotraj EU. Prosti pretok strokovnjakov je bil sprejet že v Direktivi 2005/36/ES. Vendar se težave vedno znova pojavljajo, zlasti v regijah blizu državnih mej. Veliko ljudi iz regije, iz katere prihajam, dela v Luksemburgu, Belgiji ali Franciji. Prejemam številne poizvedbe državljanov, ki odhajajo na delo čez mejo v eno od sosednjih držav. Te poizvedbe se pogosto nanašajo na priznavanje poklicnih kvalifikacij. Ta položaj se mora spremeniti. Poklicne organizacije so dosegle dogovore za posebne poklice, vendar to ne pomaga v vseh primerih in vse prepogosto si morajo državljani izboriti priznanje svojih kvalifikacij. Še posebej težko je, kadar določena država nima določenega poklica ali kadar je ta poklic organiziran drugače, na primer fizioterapevti ali doktorji ekonomike podjetja. Obenem na veliko področjih primanjkuje osebja. Na primer medicinske sestre ali orodjarji morajo v prihodnosti imeti boljše možnosti na naših trgih dela, zlasti pa mora notranji trg delovati učinkovito, kar zadeva delo. Potrebujemo pregleden, enostaven in jasen postopek priznavanja.
