Forløbet omkring udvælgelsen af ny chef for IMF og ekstern repræsentation for euroen (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er Kommissionens udtalelse om forløbet omkring udvælgelsen af den nye chef for IMF og ekstern repræsentation for euroen.
Olli Rehn
Fru formand, mine damer og herrer! Mange tak for de meget relevante spørgsmål. Kommissionen glæder sig over IMF's bestyrelses beslutning af 20. maj i år, hvori tydeliggøres udvælgelsesprocessen for den kommende chef for IMF.
Kommissionen er enig i, at udvælgelsesprocessen skal være åben, gennemsigtig og meritbaseret. Dette vil gøre det muligt for kandidater fra alle IMF's medlemslande at konkurrere på grundlag af deres meritter under hensyntagen til alle relevante aspekter.
EU-medlemsstaterne er enige om, at de vil bakke op om den bedst kvalificerede kandidat, som opfylder de høje standarder, der kræves for at leve op til det ansvar, der er forbundet med denne meget vigtige stilling. En sådan kandidat vil navnlig skulle have udvist gode evner, et engagement i multilateral koordinering og et stort kendskab til internationale økonomiske, finansielle og monetære anliggender. Kommissionen støtter denne aftale.
Kommissionen støtter fuldt ud Christine Lagardes kandidatur. Hun er en kompetent og erfaren kandidat, som har vundet vores partneres respekt i det internationale samfund. Hun har ikke blot et rigtig godt kendskab til europæisk økonomi og EU's beslutningstagning, hvilket er en fortjeneste i denne tid, men har også stor erfaring med global økonomisk styring - f.eks. via hendes vellykkede ledelse af G20-formandskabet.
Lad mig også tilføje, at der sidste år blev indgået en aftale på G20-topmødet i Seoul i Sydkorea om at nedbringe den europæiske repræsentation i IMF's bestyrelse med to medlemmer for at øge vækstøkonomiernes stemme og repræsentation.
Spørgsmålet om ekstern repræsentation for euroområdet har, skønt det hænger sammen med den generelle reform af Den Internationale Valutafond, ikke nogen direkte forbindelse til udvælgelsen af chefen for IMF. Kommissionen mener, at det er i Europas, EU's og dets medlemsstaters fælles interesse gradvist at bevæge sig i retning af en enkelt plads til EU, eller i det mindste til euroområdet i IMF. Gradvist.
Som bekendt går jeg fuldt ud ind for reformen og styrkelsen af EU's økonomiske styring, både internt og eksternt. For at nå dette mål foretrækker jeg at bruge Jean Monnets afprøvede metode: Europa opbygges via konkrete fremskridt i det virkelige liv, et skridt ad gangen, idet der tages større eller mindre skridt.
Lad os derfor først afslutte reformen af vores interne styring, som der er et presserende behov for, og som vil være et enormt fremskridt, når den er blevet gennemført. Lad os dernæst håndtere udfordringen med den eksterne repræsentation, som vil være et nyt stort skridt fremad, når den er fastlagt og gennemført. Et stort skridt ad gangen.
Corien Wortmann-Kool
Fru formand! Da den tidligere chef for Den Internationale Valutafond (IMF) tiltrådte, herskede der stor tvivl om IMF's relevans og effektivitet. Nu ved vi bedre, efter at vi på den hårde måde under krisen har fundet ud af, hvor stærkt internationalt forbundne vi er. Det er netop i sådanne krisetider, at man lærer bedre at opsøge hinanden, og vi oplevede, hvor vigtig IMF's rolle og erfaring er, selv for os her i Europa. Det er således vigtigt, at IMF i de kommende år kommer til at spille en nøglerolle med hensyn til global styring og bedre finansiel og monetær stabilitet i verden.
Under denne eurokrise har vi desværre lært af erfaringen på en meget smertefuld måde. De kan gætte, hvor jeg vil hen med dette. I dag drøfter vi den nye kandidat til stillingen som kommende chef for IMF. Det er med rette blevet sagt, at dette skal være en åben proces, men vi behøver ikke at sætte det faktum under en skæppe, at vi i Europa har en fremragende kandidat. Jeg er glad for, at vi her i Parlamentet også er i stand til via denne forhandling at give vores udtrykkelige støtte til denne kandidat.
I en krisetid er det vigtigt at have en fremragende kvalificeret kvinde på denne toppost, da kvindelige kvaliteter i en krisetid vil kunne medføre en reel merværdi oveni kvalitet. Fru Lagarde har også erfaring fra begge sider af Atlanten og med multilateral styring. Også set ud fra denne vinkel er hun en fremragende kandidat. Jeg håber, at vi med denne opbakning er i stand til at fremme fru Lagardes sag lidt som den kommende chef for IMF.
Pervenche Berès
Fru formand, hr. kommissær! Grundlæggende undrer jeg mig over, hvorfor kommissæren ønskede at komme med den udtalelse. Han sluttede sin tale med at sige, at "al vores tid går i dag hovedsagelig med reformen af den økonomiske styring. Spørgsmålet om den eksterne repræsentation for euroen vil blive drøftet på et senere tidspunkt".
Undskyld mig, at jeg er uenig i denne fremgangsmåde, for et af de største problemer i EU i dag er spørgsmålet om euroområdets eksterne repræsentation. Det står i dag klart, hvordan valutakrigen let vil kunne ødelægge hele den indsats, som borgerne i euroområdet bliver bedt om at gøre i krisens og en forbedret statsgældssituations navn. Europæerne kan derfor ikke være fuldstændig krævende internt og samtidig undlade at vise nogen interesse for, hvordan deres valuta, der bliver kastet omkring af markederne på den internationale scene, klarer sig eksternt. Der kan ikke være nogen intern beskyttelse uden ekstern beskyttelse.
Så undskyld mig, at jeg er uenig i fremgangsmåden på dette punkt. Jeg ved, at det er en svær opgave, men Parlamentet har nu i adskillige år støttet tanken om at gå i retning af en ekstern repræsentation af euroområdet, særlig i Den Internationale Valutafond (IMF).
Vi må erkende, at situationen var en helt anden, da Dominique Strauss-Kahn blev udpeget til chef for IMF. Der var tale om, at man skiftedes til at lede organisationen. Hr. Strauss-Kahn sagde selv, at han måske var den sidste europæer, der blev chef for IMF. Siden da har situationen imidlertid ændret sig betydeligt. Den region, hvor IMF's intervention er afgørende i dag, er Europa. Vi kan se, at de store amerikanske investeringsbankers intervention spiller en væsentlig rolle bag IMF's intervention. Vi kan også se, at spørgsmålet om USA's økonomiske situation før eller senere kan rejses og drøftes legitimt i IMF.
Alt dette tegner et langt mere komplekst billede end blot at beslutte, om den ene eller den anden bør bestemme over IMF's fremtid. Naturligvis bør europæerne være repræsenteret - de bør med rette spille en rolle i det, der er en af de vigtige institutioner - men mere grundlæggende ønsker jeg følgende spørgsmål besvaret. Hvilken politik ønsker vi at føre på den internationale scene? Hvilket mandat skal en europæer have på den internationale scene i lyset af den indsats, vi udfolder internt, i lyset af indflydelsen fra markederne uden for EU og den indvirkning, de har på investering, spekulation og beskæftigelse i Europa.
Vi mener også, at uanset hvem der er chef for IMF i fremtiden, så vil vedkommende stå over for en enorm opgave. Han eller hun må ikke ødelægge de fremskridt, som Dominique Strauss-Kahn gjorde, da han ændrede grænserne ganske lidt for det, der var Washington-konsensussen. Vi kan allerede se, at holdningerne i institutionen bliver hårdere. Vi mener, at dette er en forkert fremgangsmåde.
Endelig må spørgsmålet om IMF's plads i FN-systemet også rejses, og hvis europæerne foreslår en kandidat, skal de sikre, at det mandat, de giver denne person, er struktureret på en sådan måde, at han eller hun kan skubbe på for en global styring, der står mål med de udfordringer i kølvandet på krisen, som vi står over for.
Olle Schmidt
Fru formand! Tak til hr. Rehn for hans svar. Ved udgangen af juni forventer vi, at en ny chef for Den Internationale Valutafond er blevet udpeget til at efterfølge Dominique Strauss-Kahn, som vi alle ved er blevet anklaget for en meget alvorlig forbrydelse, der desværre sikkert også har skadet IMF's omdømme. I disse turbulente tider skal der derfor udpeges en ny kompetent chef for en vigtig global institution som denne, og processen skal være åben.
Som mine kolleger glæder jeg mig over Frankrigs finansminister Christine Lagardes kandidatur. Jeg tror, at vi alle mener, at hun er en meget kompetent person. Hun støttes også af adskillige medlemsstater og af Kommissionen. Men hvorfor har vi ikke kunnet blive enige om en fælles udnævnelsesprocedure? Det ville have øget Europas indflydelse. Det er noget, vi mangler. Hvis vi havde en fælles procedure, og hvis Kommissionen havde påtaget sig det overordnede ansvar, ville det også have styrket EU's, euroens og Europas omdømme.
Det fremgår af artikel 138 i Lissabontraktaten, at euroens plads i det internationale valutasystem skal styrkes. Hvorfor har man så ikke benyttet sig af denne lejlighed? Kommissæren talte om at tage et skridt ad gangen, men nogle gange er vi nødt til at tage et lille spring fremad for at styrke vores stilling, særlig i turbulente tider. Jeg mener også, det er vigtigt at påpege, at IMF har brug for en omfattende reform, noget som fru Berès også gør klart i sin betænkning. Arbejdet med denne reform er blevet indledt. EU's repræsentation i IMF skal imidlertid også drøftes og styrkes.
Vi har brug for et stærkere IMF, der fungerer som en global långiver. Sammenfattende har vi brug for en stærkere og mere repræsentativ IMF i vores nye globale verden, og vi har brug for et stærkere EU med en klarere stemme. Hr. Rehn, nogle gange er det nødvendigt at foretage et spring fremad.
Kay Swinburne
Fru formand! I dagens uvisse økonomiske klima er det vigtigere end nogensinde, at de globale institutioner, der er oprettet for at sikre finansiel og økonomisk stabilitet, som mange lande rundt om i verden er afhængige af, ikke bruges til symbolpolitik.
IMF er ikke et symbol, men en arbejdende institution, der har brug for en leder, som har en rigtig god forståelse af de finansielle markeder, de nødvendige kvalifikationer erhvervet gennem styring af en stor økonomi og evnen til at kommunikere svære beslutninger til den brede befolkning. Styrken i Christine Lagardes kandidatur ligger ikke i, at hun er europæer, men i at hun er en enormt kompetent person, som har vist bemærkelsesværdige lederevner under finanskrisen. Da IMF's primære rolle går ud på at arbejde på strukturelle reformpakker indeholdende betingelser, der skal ledsage fordelingen af midler til medlemmerne, når de er i problemer, mener jeg, at fru Lagarde har vist, at hun udmærket er i stand til at forhandle komplekse aftaler om kontroversielle spørgsmål og med succes bringe forskellige parter frem til en fordelagtig løsning.
Vi må ikke lade os fange af den aktuelle krise i euroområdet, men se på, hvilke problemer IMF kan komme til at stå over for i fremtiden. Jeg mener, at fru Lagarde har de nødvendige kvalifikationer og den nødvendige erfaring til at lede IMF i denne periode med økonomisk turbulens og til at styre reformen af IMF for at sikre dens fortsatte relevans for fremtidige generationer.
Med hensyn til spørgsmålet om euroområdets repræsentation i internationale organer, da finansmarkederne ikke respekterer nationale grænser, er det meget vigtigt, at de globale institutioner arbejder effektivt på at koordinere nationale politikker. Jeg går ind for mere koordinering, effektivitet og sammenknytning af vores politikker for at undgå huller i loven, men jeg mener, at EU ikke må miste sine mange forskellige stemmer i internationale institutioner. Krisen har vist enorme forskelle mellem EU's økonomier, selv inden for euroområdet, for ikke at tale om forskellene mellem de lande, der ikke er medlemmer af euroområdet. Alle landene er blevet berørt på forskellig måde af den aktuelle krise, og vi har forskellige erfaringer. En enkelt stemme er ikke så stærk som mange stemmer, der synger i kor.
Philippe Lamberts
Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg har fire bemærkninger, som jeg gerne vil fremsætte. For det første vil jeg gerne vende tilbage til hr. Schmidts tale for at drøfte forløbet igen. Når man tager i betragtning, hvor vigtig rollen som chef for Den Internationale Valutafond er, mener jeg, at denne proces er blevet håndteret på en måde, der viser manglende professionalisme, navnlig i forhold til den energi, der nogle gange udfoldes for at rekruttere ledere på tredje niveau i virksomheder.
I stedet for en relativt åben, gennemsigtig og kriteriebaseret proces, hvad har vi så? En række "høvdingemøder" med deltagelse af stats- og regeringschefer, som siger til hinanden "Jeg vil helt afgjort foreslå den eller den person". Det gør intet for at øge EU's troværdighed. Faktum er, at Europa efter Dominique Strauss-Kahn-episoden ikke har råd til at skyde genvej, når det beslutter, hvem dets kandidat skal være.
For mit vedkommende er dette en mulighed, der ikke er blevet udnyttet. Jeg holder ikke Parlamentet ansvarlig for dette - det er ikke Parlamentet, der bestemmer i dette spørgsmål - men vi ville helt sikkert drage fordel af en langt mere organiseret, enig og professionel fremgangsmåde.
For det andet vil jeg gerne svare fru Swinburne. Tiden er inde til ærligt at svare de mennesker, der som fru Swinburne og hr. Farage forsøger at afsætte den idé, at vi europæere vil være i stand til at påvirke verdens anliggender - som også berører os - ved at tale med mange stemmer.
Fru Swinburne, det er fint at tale om stemmer, der synger i kor, men De ved godt, at det ikke fungerer sådan. Hvis vi på noget tidspunkt har noget andet end en demokratisk føderation, vil stemmerne ikke synge i kor, fordi alle vil søge at beskytte deres vælgeres interesser. Det er sådan, det fungerer.
Hvis hr. Farage og fru Swinburne desuden mener, at de forsvarer Det Forenede Kongeriges såkaldte suverænitet - og det gælder alle de medlemsstater, små som mit eget eller store som Tyskland, Frankrig og Det Forenede Kongerige - hvis de tror, at de alene fortsat vil være i stand til at have nogen indflydelse i verden, så tager de sørgeligt fejl.
Min tredje bemærkning vedrører IMF's holdning under krisen sammenlignet med EU's holdning. På dette område holder jeg kommissæren ansvarlig. Vi husker trods alt, at det i alle trojkaens drøftelser med de forskellige medlemsstater, som vi forsøger at hjælpe, i sidste ende er IMF - og jeg er ked af at sige det, efter alt det, vi grønne sagde om IMF i 1980'erne og 1990'erne - som er den mest fornuftige i dag, mens Kommissionen og Centralbanken er dem, der fastsætter de strengeste betingelser.
Vi kan ikke tillade denne tingenes tilstand som europæere. Jeg kan ikke forstå, hvorfor man forsøger at være mere royal end kongen - jeg er ikke sikker på, at jeg kan sige det til en finne, men nu har jeg altså sagt det alligevel!
Jürgen Klute
Fru formand, mine damer og herrer! Dette handler ikke så meget om enkeltpersoner. Det handler først og fremmest om udvælgelsesprocessen. Overraskende nok vil enhver, der søger oplysninger om forløbet omkring udvælgelsen af chefen for Den Internationale Valutafond (IMF) på internettet, hovedsageligt blot opdage, at USA og Europa deler de to ledende stillinger. Det betyder, at de økonomisk stærkeste lande som en minoritet deler kontrollen med den globale økonomi mellem sig så at sige.
Det er feudalisme og har intet at gøre med demokrati, og derfor kan jeg ikke acceptere dette. Efter vores mening indebærer Dominique Strauss-Kahns tilbagetræden en mulighed for at foretage grundlæggende ændringer af udpegelses- og udvælgelsesprocessen og gøre den til en åben, gennemsigtig og først og fremmest merit- og kvalifikationsbaseret udvælgelsesproces, som nogle ngo'er har opfordret til for nylig.
Dette bør også omfatte en kombination af flertalsstemmer fra medlemmerne af IMF og et flertal af stemmeandelene i IMF. Indtil nu er der kun blevet taget hensyn til stemmeandelene i IMF, hvilket sikrer et strukturelt flertal for de økonomisk stærke nationer. Denne form for reform og ændring af udvælgelsesprocessen ville svare til reformen af IMF, som også ville svare til ændringerne i de globale økonomiske forbindelser og ville give udviklingslandene en chance for at gøre deres erfaringer med IMF gældende i videreudviklingen af IMF.
Afslutningsvis vil jeg gerne sige, at IMF skal underlægges en forpligtelse til at arbejde for at nedbringe de globale ubalancer og fattigdom.
Nigel Farage
Fru formand! Jeg vil gerne sige til kommissær Rehn, at jeg har set på IMF-charteret. Der er intet her, der kan overraske ham. Formålet med det er at fremme balance, vækst, valutakursstabilitet, at mindske uligevægten og hjælpe lande i problemer. Den klassiske metode går ud på at støtte finanserne og gennemføre en konkurrencepræget devaluering.
Der står ingen steder, at IMF eksisterer for at støtte politiske eksperimenter, og det er på mange måder, hvad Dominique Strauss-Kahn gjorde. Han brugte IMF til at hjælpe det fejlslagne europrojekt, og som sådan var han et rigtigt dårligt valg. Nu ønsker man at forværre dette ved at godkende Christine Lagarde - et andet medlem af den europæiske politiske elite, en anden eurofanatiker, en anden, der tror på at afstive dette europrojekt - og jeg ville have troet, at hun, da hun har en personlig interesse, rent faktisk er en yderst upassende kandidat.
Det virker som om, EU har kapret IMF, at den nu eksisterer som en del af støttemekanismen for euroen, så ikke blot skatteyderne i euroområdet og de EU-medlemsstater, der ikke er medlemmer af euroområdet, men hele verden nu skal hjælpe med at afstive euroen, efterhånden som det græske problem forværres dag for dag.
Jeg går ud fra, at man på nogle områder har brug for fru Lagarde, for Grækenland går ikke blot bankerot, vi er ikke blot på vej mod den fjerde redning, men som jeg tidligere har advaret om her i Parlamentet, vil der blive stillet spørgsmålstegn ved selve Den Europæiske Centralbanks gyldighed. Jeg har advaret om, at man ikke kan blive ved med at købe sin egen dårlige gæld, men vi er nået til et punkt, hvor vi inden for nogle uger nemt kan komme til at opleve, at ECB selv ikke er solvent, så måske kan Deres ven fru Lagarde også hjælpe med den redning.
Jeg ville mene, at dette var et meget dårligt valg. Det internationale samfund vil på et eller andet tidspunkt fortælle, hvor det slutter - men måske ikke endnu.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg taler også på vegne af fru Lulling og hr. Langen. De havde deres egen taletid, men jeg forsikrer om, at jeg ikke vil bruge hele taletiden.
Jeg vil gerne påpege, som alle andre her har gjort, at processen med udvælgelse af en ny chef for IMF er begyndt.
Det er vigtigt for EU at komme med en enstemmig og stærk holdning, som ikke blot de forskellige medlemsstater, men også Kommissionen formidler, og kommissæren har lovet at gøre dette.
Mange af os her i Parlamentet med undtagelse af hr. Farage er meget ivrige efter at sikre, at ligevægten - en populær ligevægt indtil nu - mellem USA og Europa opretholdes i forbindelse med fordelingen af stillingerne som chef for IMF og præsident for Verdensbanken.
Vi har fuld forståelse for, at de nye vækstøkonomier - særlig de største af dem - ønsker mere at skulle have sagt i IMF's beslutningstagning. Det er derfor vigtigt at fortsætte de reformer, der er undervejs med hensyn til styring af denne internationale institution og særlig dem, som kommissæren nævnte. Det er dog helt klart for tidligt med radikale ændringer af den ligevægt, der er opnået som følge af medlemsstaternes respektive finansielle bidrag til fonden.
Kun en europæisk kandidat har lanceret en egentlig kampagne ved at tage kontakt til forskellige medlemsstater. Denne kandidat - som i øvrigt er en kvinde - har de krævede kvalifikationer. Hendes kvalifikationer, politiske erfaring, moralske myndighed og perfekte beherskelse af det engelske sprog kombineret med hendes erfaringer fra arbejde i hele verden, gør hende til en ideel kandidat til posten som chef for IMF.
Som det er blevet sagt, skal chefen være en person, som søger konsensus, og som er effektiv på et tidspunkt, hvor institutionen skal spille en vigtig rolle i en aktiv genopretning af den økonomiske og finansielle ligevægt. EU må derfor gøre alt, hvad der kræves, for at sikre Christine Lagardes udnævnelse.
Pervenche Berès
(FR) Fru formand! Jeg mener, at der trods alt er et stort paradoks i denne forhandling. Grundlæggende er det vigtigt, at der ikke sker ændringer mellem Verdensbanken og IMF. Vi europæere er dem, der vil drage fordel af en fungerende multilateralisme, men multilateralisme vil ikke fungere, hvis de nye vækstøkonomier kun i begrænset omfang inddrages i G20 eller andre steder. Vi må virkelig gribe dette spørgsmål an på en dynamisk måde og med øje for perspektiverne. Desuden finder jeg det ret paradoksalt, at vi, nu hvor vi lancerer en hastekampagne for at få udpeget en europæer som chef for IMF, ikke viser et godt eksempel som europæere ved at sige til kommissæren, at dette er et skridt i retning af den eksterne repræsentation for euroområdet.
Hvad er årsagen til kommissærens store utålmodighed og beslutsomhed på at se en europæer udpeget, hvis det ikke er ønsket om at tage dette skridt, som han siger til os ikke haster og kan vente til en anden dag? Hvis vi ønsker multilateralisme, så må vi selv foregå med et godt eksempel, være konsekvente og vise, hvor godt det kan fungere i fremtiden, for IMF skal spille en virkelig afgørende rolle i den globale styring, en rolle, der går videre end spørgsmålet om europæisk gæld og om statsgældssituationerne i de europæiske lande, der kæmper. Dette er en vigtig opgave, men IMF's rolle går ud over at stabilisere markederne også ud på at hjælpe til at rette op på den globale uligevægt, som denne krise har forårsaget.
Det står klart i dag, at der ikke bliver taget hensyn til dette absolut afgørende spørgsmål om styring i den måde, hvorpå en given kandidat i øvrigt promoveres. Men det er det, der interesserer socialisterne. At IMF kommer til at spille en rolle i den globale styring, så der kan blive rettet op på de ubalancer, som denne krise har forårsaget.
Patrick Le Hyaric
(FR) Fru formand, hr. kommissær! Som alle andre her i Parlamentet ser jeg ikke bort fra den metode, der anvendes til udvælgelse af den fremtidige chef for Den Internationale Valutafond, men det, der er vigtigst for folk, er at vide, hvilken ny rolle denne internationale institution agter at spille for at hjælpe med at sætte en stopper for de nuværende alvorlige økonomiske, finansielle, budgetmæssige og monetære kriser.
Den Internationale Valutafond bør blive langt mere demokratisk og fokuseret på menneskelig udvikling, uddannelse og beskæftigelse. USA's blokerende mindretal bør efter min mening fjernes. De nye vækstøkonomiers stemmerettigheder bør øges betydeligt.
IMF bør fungere som et redskab til bekæmpelse af den spekulation, som kvæler befolkningerne i dag, et effektivt redskab til stabilisering af markederne for landbrugsvarer og råstoffer for at bekæmpe de skatteparadiser, som folk ofte taler om. I stedet for en valutakrig bør IMF lancere et stort nyt projekt, nemlig en fælles verdensvaluta for samarbejde i stedet for en krig mellem økonomier og konkurrence.
Vi bør prioritere drøftelser af dette spørgsmål, så folks livskvalitet forbedres, og så bankerne ophører med at berige sig selv ved at udplyndre landene.
Róża Gräfin von Thun und Hohenstein
(PL) Fru formand! Det er uheldigt, at IMF på det seneste kun er blevet drøftet i forbindelse med sagen omkring dens tidligere chef, Dominique Strauss-Kahn. Det er ikke blot denne vigtige stillings og hele institutionens prestige, der har lidt herunder, men også en europæisk politikers prestige i en så vigtig stilling. Jeg mener, at det, hvis vi som følge heraf endelig holder op med at tolerere en adfærd, som alle kendte til, og som er alt for bredt accepteret, vil være en positiv ting, der er kommet ud af hele denne forfærdelige sag. Nu må vi imidlertid kæmpe for at genoprette denne stillings omdømme såvel som institutionen IMF's omdømme. I denne forbindelse må vi foreslå en kompetent person til denne stilling, som vil være i stand til at opretholde roen på markederne, i medierne og i den brede befolkning, i det, der i dag er en meget vanskelig situation. Det er vigtigt, at kandidaten er troværdig, og Christine Lagarde blev i 2009 anerkendt som den bedste finansminister i euroområdet af Financial Times. Kommissæren har allerede nævnt, hvor godt hun varetog formandskabet for G20. Hun er en person, hvis troværdighed ikke kan bestrides. Vi kan ikke undervurdere IMF's rolle, særlig ikke nu, hvor der er en finansiel og økonomisk krise, som berører mange lande i Europa. Europæisk tænkning bør derfor være repræsenteret i denne institution. Vi har brug for en person i denne stilling, som forstår betydningen af den aktuelle krise. Jeg ved, at Christine Lagarde ikke vil miste de europæiske interesser af syne i sin håndtering af globale finanser i IMF, hvor hun kan gøre brug af de kvalifikationer og den internationale erfaring, hun har indhøstet i EU. Hun har selv sagt, at hvis hun blev valgt til denne stilling, så vil hun bibringe fonden al sin erfaring som advokat, administrerende direktør, minister og kvinde. Lad os lægge særlig vægt på det sidste element, som er meget vigtigt i denne situation.
João Ferreira
(PT) Fru formand! Processen med udskiftning af chefen for Den Internationale Valutafond (IMF) er uløseligt forbundet med de problemer og modsigelser, som det kapitalistiske system står over for i dag på baggrund af dets krise, der bliver værre og værre. Den igangværende ændring af en af institutionerne i systemets top er uløseligt forbundet med tvisterne mellem storkapitalens forskellige fraktioner, hvor der opstår konflikter mellem stormagterne. Den er også uløseligt forbundet med det uløste spørgsmål om reform af det monetære system og med det valutakrigen om dollarens overherredømme på globalt plan. Det er en krig, hvis konsekvenser dumpes på arbejderne og befolkningen i de perifert beliggende områder, som vi kan se det i EU.
Uden et øjeblik at skjule det enorme omfang, i hvilket centrumvenstre og dets langvarige bånd til neoliberalismen er ansvarlige for denne proces, er den også uløseligt forbundet med konflikten mellem dem, der har accepteret behovet for omstrukturering af gælden i euroområdet, og dem, der presser på for at få os til blindt at kaste os ud i nye former for institutionaliseret og åbenlyst kolonialistisk indblanding.
Under alle omstændigheder ser begge parter ud til at være engageret i at bringe udnyttelsen og undertrykkelsen af arbejderne og befolkningerne til nye niveauer.
Niki Tzavela
(EL) Fru formand, hr. kommissær! Det ser ud til, at det 21. århundrede vil blive husket for krigen mellem den politiske magt og de finansielle institutioners magt. Der er lande på planeten, som bogstaveligt taget styres af anonyme finansielle institutioner, borgerne i disse lande føres ingen steder hen, og deres skæbne afgøres af, hvad markederne gør.
Jeg mener, at fru Lagarde vil være en værdig og kompetent repræsentant for EU. Hun er velkvalificeret til jobbet takket være de erfaringer, hun har indhøstet i denne turbulente periode med økonomisk krise, og jeg tror, hun vil være en værdig repræsentant for den europæiske økonomi inden for rammerne af den globale økonomiske styring.
Paul Rübig
(DE) Fru formand! Jeg mener, at det er vigtigt, at fru Lagarde udpeges til denne ledende stilling. I Frankrig har hun vist, at hun forstår økonomien, at hun også fremmer især små og mellemstore virksomheder, og at hun har øje for dem, der rent faktisk arbejder og yder et bidrag. Det må helt sikkert også være en princip i Den Internationale Valutafond at arbejde på at forbedre folks levestandard. Omfordeling er kun mulig, hvis der rent faktisk produceres noget, der kan omfordeles.
Derfor er en reform af Den Internationale Valutafond og Verdensbanken en absolut prioritet. Vi må sikre, at de lande, der har finansielle problemer, modtager den nødvendige instruktion, og at den nødvendige viden om, hvordan vi forsøger hårdt på at løse disse problemer i EU, videregives.
Ilda Figueiredo
(PT) Fru formand! Den forhandling, vi gennemfører her, undviger de vigtigste spørgsmål. Med andre ord vedrører den ikke det alvorlige problem i forbindelse med international kapitalisme, nemlig problemet med de finansielle markeder, der kontrollerer vores økonomier, som forsøger at påtvinge landene deres regler, som fortsætter med at forværre ulighed, diskrimination og angreb på arbejdernes rettigheder og vigtige offentlige tjenester, og som bidrager til at øge fattigdommen og den sociale udstødelse, ikke blot på internationalt plan i mindre udviklede lande, men også her i EU og i mange af vores medlemsstater.
Derfor var der behov for, at Kommissionen indtog en stærk holdning for at ændre denne situation, for at sætte en stopper for skatteparadiser, for at kontrollere finansmarkederne og for at forhindre forværrelsen af ulighed og udnyttelse.
Olli Rehn
Fru formand, mine damer og herrer! Lad mig først takke for en meget vægtig forhandling. Jeg tror, at der er bred enighed her i Parlamentet - ikke fuld enighed, men bred enighed - om forløbet omkring udvælgelsen af den kommende chef for IMF. Den skal være åben, gennemsigtig og meritbaseret.
Jeg føler også, at der er bred støtte - måske ikke fuld støtte, men bred støtte - til fru Lagarde, som allerede er blevet godkendt af medlemsstaterne og af Kommissionen som deres kandidat til posten som chef for IMF.
Jeg vil gerne nævne tre punkter som svar på nogle af de synspunkter, der er kommet til udtryk i løbet af forhandlingen. For det første har IMF i samarbejde med EU spillet en nøglerolle i løsningen af statsgældskrisen i Europa, og Dominique Strauss-Kahn ydede et stort bidrag hertil som chef for Den Internationale Valutafond.
Vi står stadig over for betydelig turbulens i nogle segmenter af statsgældsmarkederne i nogle lande, men vi har været i stand til at begrænse statsgældskrisen og beskytte det igangværende økonomiske genopsving i Europa. Arbejdet må naturligvis fortsættes, og vi må stadig træffe vanskelige beslutninger, ikke mindst i de kommende uger i juni. Men lad os huske på, at der ikke har været nogen Lehman Brothers-katastrofe på europæisk grund, og vi må sikre os, at der ikke kommer en. Det ville være skadeligt for den økonomiske vækst og forbedringen af beskæftigelsen i Europa.
For det andet har vi haft et rigtig godt samarbejde mellem Kommissionen, ECB og IMF, som ikke var selvindlysende, da vi begyndte for omkring halvandet år siden med brandbekæmpelse af den finansielle uro. Hver af de tre institutioner har sine egne regler, sin egen filosofi og sin egen selvstændighed, og det var ikke selvindlysende, at de kunne arbejde sammen for at overvinde disse udfordringer. Jeg vil dog godt vove at sige, at en pragmatisk tilgang til krisebevidsthed har været fremherskende og har hjulpet os til at samarbejde om at begrænse statsgældskrisen og beskytte det økonomiske genopsving.
For det tredje er jeg enig i, at vi må reformere vores eksterne repræsentation. Som jeg sagde i mine indledende bemærkninger, står vi nu over for en enorm opgave, først med at færdiggøre den interne reform af den økonomiske styring. Vi står lige over for at skulle gøre dette, og jeg stoler på, at Parlamentet vil gøre det muligt for os at gøre det i løbet af juni inden sommerferien. Dette er yderst vigtigt for EU's troværdighed i denne krisetid. Så lad os alle gøre vores bedste for at sikre, at vi vil udføre denne uundværlige reform af den økonomiske styring i EU.
På lang sigt er vores mål en enkelt plads i det mindste for euroområdet. På kort sigt er der behov for bedre praktisk og pragmatisk koordinering mellem de af EU's medlemsstater, der er repræsenteret i G20 eller G7 eller i IMF. Jeg må sige, at jeg har set mange konkrete forbedringer i denne henseende, så de EU-medlemsstater, der er repræsenteret i G20 eller i IMF eller i G7, for det meste deler fælles mål og for det meste arbejder sammen som et orkester og ikke med forskellige stemmer.
Ja, der er masser af plads til forbedring, og vi må drøfte dette indgående. Men som jeg har sagt, lad os så først afslutte den interne reform af den økonomiske styring, og så kan vi komme tilbage til spørgsmålet om, hvordan vi forbedrer vores eksterne repræsentation. De nye vækstøkonomiers rettigheder betyder, at det er i EU's, dets borgeres og dets medlemsstaters grundlæggende interesse, at vi står mere sammen og dermed mere effektivt kan fremme vores sager og vores interesser på den globale scene.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Edward Scicluna
Uanset hvem den kommende chef for IMF bliver, vil han eller hun stå over for en enorm opgave. De kommende år vil sandsynligvis blive præget af store internationale reformer af den finansielle og økonomiske styring Der er mange fremragende kandidater, og jeg håber, at udvælgelsen sker på grundlag af merit og ikke på et politisk grundlag. Virkeligheden er, at EU ikke er repræsenteret i forhold til sin vægt, uanset om det er i G20, IMF eller WTO. Det taler ikke med en fælles stemme, men med mange stemmer. Dette er en alvorlig mangel, som navnlig berører mindre medlemsstater, der mangler de diplomatiske muskler, som de større lande har. Hvis de politiske stillinger blev aftalt på en gennemsigtig og demokratisk måde, ville vi drage fordel af, at EU spiller en mere aktiv rolle i omlægningen af det internationale monetære og finansielle system. Økonomiudvalget arbejder i øjeblikket på en betænkning om den globale økonomiske styring, som jeg håber, vil føre til forslag fra Kommissionen om forbedringer af EU's eksterne repræsentation på dette område. EU er en økonomisk blok, der repræsenterer over 450 mio. mennesker, og som har en valuta, der er verdens næststørste internationale valutareserve. Men hvis vi ikke tager den seriøst, vil resten af verden heller ikke gøre det.
