100-året for den internationale kvindedag
Formanden
Jeg er utrolig glad for at kunne være formand i Parlamentet sammen med mine kvindelige kolleger. Der er seks kvindelige næstformænd i Parlamentet, to kvæstorer, og næstformanden i Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling sidder ved siden af mig. Det er mig en særlig ære og et stort privilegium.
Jeg genoptager mødet. Næste punkt på dagsordenen er hundredåret for den internationale kvindedag. Vi begynder med en kort film om denne berømte dags historie. Start venligst forevisningen.
(Filmforevisning)
Kære gæster, mine damer og herrer! En film på to minutter kan ikke vise alt det, der er sket i løbet af de sidste 100 år. I løbet af den tid har vi ændret Europa, og vi europæere kan være stolte, når vi sammenligner Europa med mange andre steder i verden, men samtidig ved vi, at rejsen ikke er slut endnu. Der er stadig for få kvinder i politik, og her i Parlamentet tegner vores kvindelige medlemmer sig kun for 35 % af alle medlemmer. Ganske vist er dette tal noget højere end i de nationale parlamenter, men det er stadig ikke nok. Heldigvis ligger tallet i Parlamentets vigtigste beslutningstagende organer et stykke over 40 %, og det er vi meget glade for. Sådan er det også med hensyn til antallet af udvalgsformænd.
Men Parlamentets sammensætning om tre år, dvs. efter det næste valg, afhænger hovedsagelig af de nationale parlamenter og den måde, de udpeger kandidater til Parlamentet på. Det er vores nationale parlamenter, der skal sikre, at antallet af kvinder i Parlamentet stiger. Det opfordrer vi dem i dag til at gøre, og vi opfordrer vores kolleger i de nationale parlamenter til at sørge for, at man har passende juridiske løsninger og træffer passende beslutninger for at gøre det lettere at få flere kvinder ind i Parlamentet.
Vi kan også være et godt eksempel, når talen falder på beskæftigelse af kvinder. I Parlamentets personale er 59 % kvinder, og samtidig behandler over 50 % af disse kvinder sager af betydning. Jeg har stor erfaring på dette område og kan prale med, at jeg, da jeg var ansvarlig for mit lands regering, havde omkring 50 kvinder ansat i de højeste stillinger i ministerierne og som direktører for de vigtigste statskontorer. Denne rekord er aldrig blevet slået, hverken før eller i de ca. 12 år, der er gået siden da.
Som formand for Parlamentet har jeg også opfordret til at få flere kvinder i Kommissionen og i højtstående stillinger i EU. Vi kan glæde os over, at den højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik er en kvinde.
Situationen i europæiske virksomheder har også ændret sig, og det har været vældig godt for ikke blot kvinder, men især for den måde, disse virksomheder fungerer på. Vi skal også sikre, at kvinder og mænd, der ansættes i samme slags stillinger og har samme kvalifikationer, får samme løn. Her mangler der stadig meget.
Vi er udmærket klar over, at kvinder også kan kæmpe for demokrati og menneskerettigheder. Jeg vil gerne hylde alle vores kvindelige kolleger her i Parlamentet og tænker på kvinderne i Nordafrika og Mellemøsten, som udviser stort mod i deres kamp for demokrati. Lad os også huske på de tidligere vindere af Sakharov-prisen, som omfatter fantastiske kvinder som Aung San Suu Kyi, Leyla Zana og Kvinder i Hvidt. Jeg vil derfor gentage, at vi ikke vil være med til at berøve kvinder deres værdighed i et retssystems, en religions eller en kulturs navn. Vi vil ikke være med til, at kvinder har færre rettigheder end mænd, hverken i Europa eller andre steder i verden. Vi vil protestere, hvis kvinder behandles uretfærdigt.
Den 3. november 1793, dvs. for 218 år siden, blev Olympia de Gouges halshugget her i Europa, fordi hun lavede en erklæring om kvinders og kvindelige borgeres rettigheder. Det var den eneste grund. Et hundrede år senere, i 1906, fik kvinder stemmeret. Det første land, hvor det skete, var i Finland. Det må vi ikke glemme. I løbet af det følgende århundrede har vi gjort enorme fremskridt med at skabe ligestilling mellem mænd og kvinder. Jeg vil gerne understrege noget, der er meget vigtigt for mig personligt, nemlig at den 8. marts er en feriedag for kvinder. Det er rigtigt. Men denne feriedag tjener primært til at minde os om, at vi skal huske på det vigtigste spørgsmål i Europa i dag, nemlig lige rettigheder for kvinder og men, i løbet af årets resterende 364 dage. De principper, vi ønsker at styrke den 8. marts, bør også gælde årets øvrige 364 dage. Det er vores største udfordring. Det er ikke nok bare at fejre den 8. marts. Vi skal tænke over denne sag alle årets andre dage også.
Enikő Győri
Hr. formand! Da den internationale kvindedag blev indført, var lighed for kvinder en splinterny og revolutionær tanke. Siden da er ligestilling blevet et af grundprincipperne i moderne samfund. Kilden hertil ligger i den ukrænkelige menneskelige værdighed, der gælder lige meget for mænd og kvinder. Men som med alle andre resultater er det ikke nok bare at sige det. Menneskelig værdighed, herunder kvinders karakteristiske værdighed, har været genstand for forskellige krænkelser på forskellige tidspunkter og forskellige steder. Vores fokus og ansvar skal være på linje med det.
Det er meget sigende, at denne festligholdelse sker efter en forhandling om en betænkning med titlen "Fattigdom blandt kvinder i Den Europæiske Union". Fattigdom og Den Europæiske Union. For nogen tid siden ville dette have været en usandsynlig sammenstilling. Den økonomiske krise rammer mindre beskyttede grupper særlig hårdt. Overrepræsentationen af kvinder i denne kategori skaber i sig selv visse udfordringer, for ikke at nævne den typiske skæbne, der rammer masser af kvinder, hvilket giver fattigdom et kvindeligt ansigt uden for Europa, på globalt plan. For at låne den hellige Frans af Assisis ord: fru Fattigdom. Kvinder med små børn, der flygter fra krig eller sult, opløste familier i slum, der lever uden fædre, kvinder og unge piger, der tvinges ud i prostitution, selv i EU, osv.
Mange af det ungarske formandskabs prioriteringer, kan, hvis de gennemføres, få en positiv indvirkning i form af øget beskæftigelse for kvinder. Her skal især nævnes Europa 2020-strategien med dens beskæftigelsespolitiske mål såsom genopretning efter den økonomiske krise og reduktion af fattigdom. Beskæftigelse af kvinder styrker kvinders værdighed. Det hjælper dem med frit at træffe deres beslutninger og forme deres liv.
Flagskibsinitiativet "Platform mod fattigdom" understreger, at der i foranstaltningerne for at bekæmpe fattigdom også skal tages hensyn til forskellene i kvinders og mænds situation.
Det ungarske formandskab mener, at den beslutning, som Rådet for Beskæftigelse, Socialpolitik, Sundhed og Forbrugerpolitik traf i går om at forlænge pagten for ligestilling mellem kvinder og mænd inden 2020, er et vigtigt resultat. Ud over økonomipolitiske foranstaltninger må vi ikke glemme kvinders særlige rolle i samfundet. Vi skal give kvinder mulighed for at skabe balance mellem karriere og familieliv og mulighed for at vælge. Derfor arbejder vi med en revision af direktivet om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden og sikkerhed under arbejdet for arbejdstagere, der er gravide, som lige har født eller som ammer. Den relevante statusrapport vil blive udarbejdet til Rådets møde i juni.
Det ungarske formandskabs prioriteringer omfatter øget kendskab til familiens rolle i forbindelse med at løse sociale, økonomiske og demografiske problemer. Derfor afholder vi en demografisk uge med deltagelse af ngo'er og med et uformelt familieministermøde. Formålet er at drøfte, hvad man kan gøre for at øge fødselstallet. I alt dette spiller kvinder og naturligvis deres valg en helt særlig rolle.
Der skal sættes særligt fokus på situationen for kvinder, der tilhører ugunstigt stillede grupper, inden for rammerne af EU-medlemsstaternes roma-strategier, som vi forventer vedtaget på Det Europæiske Råds møde i juni, og hvor fru Járóka og andre, ordførerne og assistenterne har ydet et meget værdifuldt bidrag i Parlamentet. Vi forventer også en erklæring fra Rådet om roma-kvinders store betydning for at holde sammen på familien, hvilket vil være et godt grundlag, når vi skal finde løsninger på roma-befolkningens problemer.
Tillad mig her til sidst kort at komme ind på et andet emne. Historien har vist, at der ikke kan være et stærkt civilsamfund uden aktiv inddragelse af kvinder. Som hr. Buzek også sagde, var der kvinder blandt de demonstranter, der krævede frihed på Tahrir-pladsen i Cairo. Også de ønsker at være med til at skabe de forandringer, der finder sted. EU skal støtte dem i deres indsats, gavmildt, frit for ideologiske stereotyper, åbent og med sympati.
José Manuel Barroso
Hr. formand, fru Győri, mine damer og herrer! I dag mindes vi de kvinder, som den 19. marts 1911 begav sig ud på den lange vej i Tyskland, Østrig, Danmark og Schweiz mod kvinders rettigheder, valgret og bedre arbejdsforhold.
I dag mindes vi hundrede års kamp og den succes, som har været til fordel for os alle. Hvor ville vores demokratier og især det europæiske demokrati, som er repræsenteret her i Parlamentet, være uden kvinders fulde deltagelse i det offentlige liv? Hvor ville vores samfund og økonomier være uden kvinders talent?
På mange måder er europæiske kvinder rollemodel for resten af verden. Kvinders plads i Europa og vores samfund er en kilde til inspiration for kvinder i resten af verden. Her vil jeg gerne nævne de nordafrikanske kvinders modige kamp. De gør, skulder ved skulder med mændene, alt, hvad de kan for at modstå diktaturer og indføre demokrati. Den aktive rolle, som europæiske kvinder nu spiller i EU's økonomiske og politiske liv, er resultatet af deres faste beslutsomhed. Vi glæder os over europæisk integration, der som et af grundprincipperne har ligestilling mellem mænd og kvinder, et princip, der er fuldt anerkendt i Lissabontraktaten. I årenes løb har vigtige love om ligebehandling og inddragelse af kønsaspektet i europæiske politikker gjort det muligt for os at nærme os et mere lige samfund og arbejdsmarked.
Men vi skal også forbitres over det, der stadig er skuffende, uacceptabelt eller endog utåleligt. Her tænker jeg på kvinders gennemsnitlige beskæftigelse på 62,5 % imod 80 % for mænd, øget akademisk succes for kvinder, hvis karriereudsigter ikke er gode nok. Dette er skuffende og skal ændres. Kvinder er overrepræsenterede i usikre lavtlønsjob og underrepræsenterede i stillinger med ansvar. Forskellen mellem kvinders og mænds løn er 18 %, og det betyder også, at 22 % af alle kvinder over 65 risikerer at komme under fattigdomsgrænsen, fordi de ikke har en ordentlig pension. Det er uacceptabelt og skal ændres. Ifølge skøn har 20-25 % af alle kvinder i EU været udsat for vold mindst en gang i deres liv. Det er uacceptabelt og skal ændres.
I dag kan vi forny vores løfte om fortsat at samarbejde, så ligestilling bliver til virkelighed. Det er til alles fordel, det styrker den sociale og økonomiske samhørighed, bæredygtig vækst og konkurrenceevnen.
I september 2010 vedtog Kommissionen en strategi med fem indsatsområder for perioden 2010-2015: ligestilling på arbejdsmarkedet, samme økonomiske uafhængighed for mænd og kvinder, ligeløn, lige adgang til ledende stillinger og fremme af ligestilling uden for EU.
Kommissionen vil fortsat stå side om side med kvinder fra alle verdensdele, som kæmper en daglig kamp for at få adgang til uddannelse og ret til arbejde, med dem, der kæmper for demokratisering og frihedsrettigheder samt politiske og borgerrettigheder. Kommissionen vil gøre alt, den kan, for at sikre, at disse mål bliver til virkelighed. Men vi må ikke glemme, at lovgivning, uanset hvor godt den gennemføres, ikke er svaret på alt. Adfærd og holdninger skal også ændres.
I dag fejrer vi kvinders ret til ligestilling. I vore dages Europa kan vi sige, at EU ikke ville være muligt uden de europæiske kvinder, alle europæisk kvinder! De bidrager til vores projekt på grundlag af værdier, også værdier som ligestilling.
Eva-Britt Svensson
Hr. formand! "Man fødes ikke kvinde, man bliver det". Dette citat viser, at vores opfattelse af, hvad kvinder og mænd er, danner grundlag for alle vores valg i livet - valg afhænger af vores køn, ikke vores interesser, værdighed, engagement osv. Kønsstereotyper sætter mænd og kvinder i forskellige båse, og hundrede års kamp for ligestilling har ikke kunnet ændre på disse kønsstereotyper.
Men vi nægter at vente hundrede år mere, for det er disse kønsstereotyper, disse normer, der bl.a. er skyld i, at 97 % af alle store virksomheder ledes af mænd, at kvinder lider under lønforskelle og har usikre job, hvis de da overhovedet har et job, og at det er kvinder, som er ansvarlige for det ulønnede arbejde i hjemmet. Det er kvinder, der har hovedansvaret for børnene. Kvinder udsættes for vold, også inden for rammerne af tætte forhold og i form af seksuel vold, og kvinder sælges som varer i sexhandel. Fattigdom feminiseres. Det har sin oprindelse i de forskellige normer, som et samfund består af.
Der er gjort store fremskridt under disse hundrede års kamp. Hvis jeg sammenligner de muligheder, jeg har haft med de forskellige livsvalg, og min mors og bedstemors muligheder, kan jeg se, hvor store fremskridt der er gjort, men der skal stadig gøres meget. Derfor fortsætter kampen hver dag i året, ikke kun den 8. marts.
(Bifald)
Lívia Járóka
for PPE-Gruppen. - (HU) Hr. formand, mine damer og herrer! I dag fejrer vi hundredåret for den internationale kvindedag og mindes de kvindelige arbejdere, der i midten af det 19. århundrede demonstrerede for ligeløn i New York. Det mål, de satte sig for over 150 år siden i 1857, nemlig at skabe lige løn for lige arbejde, er stadig relevant i dag. I EU tjener kvinder 15 % mindre end mænd. Dette tal er 16,5 % i mit eget land Ungarn, og selv om over halvdelen af verdens samlede befolkning består af kvinder, får de kun 10 % af verdens samlede indtægt.
Ud over at afskaffe lønforskellene skal vi styrke kvinders rolle i familien og sikre gennemførelse af princippet om ligebehandling. Vi kan ikke tillade, at børn udgør en fattigdomsrisiko i Europa, og at det at være kvinde eller mor stiller et menneske ugunstigere. Uanset om vi ser på de initiativer, som er iværksat under FN eller EU, er der stadig ikke opnået reel ligestilling mellem mænd og kvinder de fleste steder. Vi lægger ikke megen vægt på situationen for kvinder, der lever tæt på fattigdomsgrænsen, på fænomenet flerfoldig diskrimination og på bekæmpelse af vold i hjemmet og vold mod kvinder.
Britta Thomsen
for S&D-Gruppen. - (DA) Hr. formand, kære kolleger! I dag er det 100 år siden, vi første gang fejrede den internationale kvindedag. For 100 år siden handlede kampen bl.a. om kvinders valgret, hvilket vi i dag opfatter som en helt naturlig ting. Men der er stadig lang vej igen til fuld ligestilling, og jeg vil gerne understrege vigtigheden af at få kvinder repræsenteret i beslutningsprocesserne på alle niveauer. Kvinderne skal være til stede i politik, men kvinderne skal også være til stede i det økonomiske liv. Kvinderne skal også være til stede i bankerne!
Man kan ikke lukke halvdelen af befolkningen ude fra vigtige økonomiske beslutninger. Det er ikke demokrati. Vi er nødt til at bruge hele talentmassen! Det er ganske enkelt vores konkurrenceevne, der også står på spil. Derfor hilser jeg kommissær Viviane Redings initiativ "Women on the Boardplace for Europe" velkommen. Det er meget positivt, at EU igen har førertrøjen på, når det gælder ligestilling, men vi er nødt til at have bindende lovgivning, hvis kvoter til bestyrelser skal være andet end symbolpolitik, og jeg håber, at De har modet til det! Tak.
Silvana Koch-Mehrin
Hr. formand, mine damer og herrer! At alle mennesker er lige, er knæsat i de første to artikler i FN's verdenserklæring om menneskerettigheder. Her står der følgende: "Alle mennesker er født frie og lige i værdighed og rettigheder. De er udstyret med fornuft og samvittighed, og de bør handle mod hverandre i en broderskabets ånd". Sikke en vidunderlig sætning. Men selv her hundrede år efter den første internationale kvindedag har vi stadig ikke opnået dette. Der er stadig ikke tegn på nogen ægte lighed mellem mænd og kvinder.
Det er rigtigt, at vi har opnået meget i Europa. I dag er vores primære bekymring ikke længere retlig frihed for kvinder. Den frihed har vi i vid udstrækning opnået. Jeg vil gerne udtrykke min taknemmelighed over for feministerne, både mænd og kvinder, for deres arbejde i fortiden. I dag er vores hovedbekymring frihed til handling, at mennesket skal tage ejerskab over balancen mellem arbejde og familieliv, og at kvinder i toppen af erhvervslivet eller det politiske liv skal være noget dagligdags.
Det er fantastisk at se, hvordan befrielsesbevægelserne i Nordafrika bruger os, kvinder i Europa, som eksempel. De bruger os som eksempel til at spille en pionerrolle. Det er utrolig vigtigt, at vi ikke mister dette mål af syne, friheden til at leve vores liv efter vores egne begreber. Så er det først, at lighed bliver noget, vi tager for givet, og hvor den internationale kvindedag bliver lavet om fra en mindedag til en dag, hvor vi fejrer frihed.
Rebecca Harms
Hr. formand, mine damer og herrer! Den situation, vi nu befinder os i, giver os faktisk ikke anledning til at fejre noget, men burde tilskynde os til nok en gang at enes om at indføre ægte lighed. Vi kvinder bør benytte denne hundredårsdag til at se tilbage og gøre status.
Min status ser sådan ud: Lighed skal nedfældes i forfatninger og menneskerettighedserklæringer som det fremmeste princip. Men vi skal hav love og regler for at gøre disse principper til virkelighed. Det kræver efter min mening også kvoter.
Hvis vi ser på de europæiske institutioner, kan vi se, at det ikke ser bedre ud her end i toppen af erhvervslivet. Der er næsten ikke nogen kvinder i de øverste, de allerøverste lederstillinger. Hvis det er det, vi ønsker, fru Reding, hr. Barroso, skal vi have reelle, barske kvotereguleringer. Jeg ville gerne have haft en realistisk vurdering fra Dem af den manglende lighed for kvinder i de europæiske institutioner, for så ville De have indset vigtigheden af disse kvoter.
(Bifald)
Jeg synes, det er en skam, at der stadig ikke er plads til kvinder ved bordet, uanset hvor velkvalificerede de er, når der træffes ledelsesbeslutninger, og de strategiske politikker planlægges. Kvoter er det instrument, vi kan bruge til at nå dertil.
I dag, hundredårsdagen for den internationale kvindedag, opfordrer vi Dem, fru Reding, til at forpligte Dem til at gøre alt, hvad De kan, for at fremme en reel kvote for kvinder i lederstillinger, sådan som man allerede har det i Norge, Spanien og Frankrig. Jeg forstår slet ikke, hvorfor hr. Barroso overhovedet kom ind på det i sin tale.
Marina Yannakoudakis
Hr. formand! I Det Forenede Kongerige holdt Lord Davies i sidste uge sin tale til regeringen om, hvordan man kan øge kvinders deltagelse i bestyrelserne. Hans forslag bestod af frivillige mål for virksomhederne. Ingen kan være uenige i, at vi skal have flere kvinder i bestyrelserne. Det, jeg ikke kan acceptere, er, at vi skal have kvoter for at opnå det. Er det måske ikke formynderisk? Næsten lige så formynderisk som det var at give de tilstedeværende kvinder en rose, da de kom ind. Tja, jeg gav min rose til en mand.
Mere positivt er det, at Det Forenede Kongerige virkelig gør fremskridt med at udligne lønforskellene mellem mænd og kvinder. De seneste tal viser, at lønforskellen mellem mænd og kvinder i fuldtidsjob er faldet til 10 %, det laveste, siden man begyndte at registrere det.
Endelig vil jeg på den internationale kvindedag komme med et par mindeord om moderskabet. Ægte lighed betyder retten til at vælge og til ikke at blive dømt for sine valg. Uanset om en kvinde er bestyrelsesformand, kirurg, deltidsansat sygeplejer, bilmekaniker eller husmor og mor, har hun ret til at træffe sit eget valg.
(Bifald)
Ilda Figueiredo
Hr. formand! Vi bifalder kvinders kamp for frihed, social fremgang og fred i en tid, hvor vi vejrer 100-årsdagen for den internationale kvindedag. Kvinder har kæmpet og opnået meget i løbet af de 100 år, men det har ikke været nok til at fjerne de eksisterende uligheder, den diskrimination, der fortsat ses i adgangen til job med ansvar, lønforskellene, der afspejles i pensionerne, vanskeligheden ved at skabe sig en karriere og opnå fagligt avancement, hindringerne for at få adgang til lederjob og beslutningstagende stillinger i den økonomiske, sociale og politiske aktivitet. Tendensen er, at denne situation bliver værre i tider med økonomisk og social krise.
Skønt moderskab er en social funktion, der er uundværlig for samfundets udvikling, diskrimineres kvinder, fordi de er mødre og arbejdstagere, og dét er skandaløst, her langt inde i det 21. århundrede. Vi bør bekræfte vores gruppes solidaritet med kvindernes kamp her. Vi vil fortsat kræve, at der sættes en stopper for ulighed og diskrimination, en stopper for al vold mod kvinder og en stopper for kønsstereotyper. Det kræver ikke blot et brud med neoliberale politikker, men også et seriøst engagement i alternative politikker, der kan sætte menneskerettigheder og ligestilling i centrum for beslutningsprocessen og EU's politik.
Mara Bizzotto
Hr. formand, mine damer og herrer! Mange mål er nået, men nogle kampe er end ikke startet. I dag er det vigtigste spørgsmål de kvinder fra andre kulturer, der lever i Europa og rundt omkring i verden under forhold, hvor de kæmper for at opnå selv et mindstemål af værdighed og menneskelighed.
Vi kan ikke fejre i dag uden at tale om kvinder i den arabisk-muslimske verden, for ellers bliver vi ved med at ignorere et problem, som er deres i dag, men meget vel kan blive vores også. Vi kan ikke ignorere de mange, der er involveret i en krise, som bliver værre år for år, i Europa, i vores byer og i skolerne, hvor børnene vokser op.
Der har længe været en stigning i antallet af voldstilfælde af alle former, som begås over for muslimske kvinder i deres egen familie. Derfor har jeg gennem længere tid - og det gør jeg også nu - anmodet Europa om at indføre målrettede politikker imod udbredelsen af islamisk radikalisme, imod tvangsægteskaber, æresrettigheder, kvindelig omskæring og vold i hjemmet.
Vi europæiske mænd og kvinder skal kæmpe for de kvinder, der bor i og uden for Europa, som ikke har nogen stemme, og som undertrykkes af islamisk fundamentalisme.
Nicole Sinclaire
(EN) Hr. formand! Også jeg vil gerne ære alle kvinder rundt omkring i verden og alle de kvinder, der har kæmpet for ligestilling i de sidste hundrede år. Det var i 1893, at New Zealand gav kvinder stemmeret. Hvis jeg må sige et par ord om mit eget land, var det i 1970, at en vis Labour-politiker, Barbara Castle, fik gennemført den første lov om ligeløn i den vestlige verden. Det var naturligvis Det Forenede Kongerige, der havde den første kvindelige premierminister i Europa.
Men jeg synes, at Parlamentet er kommet ud af trit med virkeligheden. Jeg er imod forskelsbehandling af enhver form, selv positiv, da det uundgåeligt fører til, at nogle bliver ofre. Kvinder skal ikke umyndiggøres med kvoter, men hindringerne for deres karrierefremgang skal fjernes. Medlemsstaterne skulle hellere fokusere på f.eks. behovet for bedre børnepasning.
Domstolen har for nylig afsagt en dom om bilforsikring, der saboterer traditionelle, afprøvede og testede fornuftige risikovurderingsmetoder. Trods EU's holdning til positiv forskelsbehandling til fordel for kvinder er denne sag et eksempel på politisk korrekt eurosludder med en tåbelig dom, der rent faktisk gør livet sværere og dyrere for kvinder. Almindelig sund fornuft er ikke noget, man støder på hver dag i EU.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
