Økonomiske og sociale konsekvenser af omstruktureringen i automobilsektoren i Europa (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om økonomiske og sociale konsekvenser af omstruktureringen i automobilsektoren i Europa.
Vladimír Špidla
medlem af Kommissionen. - (FR) Hr. formand, mine damer og herrer! Den omstruktureringsplan, som Volkswagen i november informerede bestyrelsen for den belgiske afdeling og pressen om, får økonomiske og sociale konsekvenser i og uden for virksomheden. Jeg vil først og fremmest give udtryk for min store bekymring vedrørende de konsekvenser, som denne plan sandsynligvis får for flere tusinde arbejdstagere og deres familier samt for virksomhedens økonomiske og sociale miljø.
Omstruktureringer er af og til nødvendige for at sikre virksomheders konkurrenceevne og overlevelse og i sidste ende bevare beskæftigelsen. Jeg er klar over, at det er nødvendigt for Volkswagen ligesom for mange andre europæiske virksomheder i denne sektor at gennemføre omstruktureringer. Det er imidlertid vigtigt at sikre, at denne proces bliver omhyggeligt planlagt og administreret med henblik på at begrænse de økonomiske og sociale omkostninger. Derfor vedtog Kommissionen i marts 2005 en meddelelse med titlen "Omstruktureringer og beskæftigelsen". I denne meddelelse blev de væsentlige elementer i en proaktiv strategi beskrevet, som De tilsluttede Dem fuldt ud, nemlig foregribelse, partnerskab og koordination af politikker og instrumenter.
Efter at Volkswagens ledelse havde givet meddelelse om omstruktureringen, gjorde Kommissionen alt, hvad der stod i dens magt for at mobilisere de instrumenter, den råder over. Jeg holdt møde med medlemmer af den belgiske regering for at give udtryk for vores solidaritet og understrege betydningen af at overholde de relevante regler i fællesskabslovgivningen, særlig direktiverne om information og høring af arbejdstagerrepræsentanter. Min kollega, Danuta Hübner, og jeg gjorde også opmærksom på, at Kommissionens tjenestegrene stod til rådighed med henblik på en fleksibel anvendelse af de finansielle støtteinstrumenter, særlig strukturfondene, for at hjælpe arbejdstagere, der er berørt af omstrukturering. Den Europæiske Socialfond har tidligere vist, i hvor høj grad målrettede og hurtige foranstaltninger kan bidrage til at få arbejdstagere, der er blevet afskediget som led i omstrukturering af virksomheder, tilbage på arbejdsmarkedet.
Kommissionens tjenestegrene er blevet opfordret til at deltage i den kriseenhed, de belgiske myndigheder har oprettet. Denne skal bl.a. undersøge de praktiske muligheder for at anvende lån. Det drejer sig enten om lån, der resterer i det nuværende program, som udløber ved udgangen af 2006, eller om lån, der ydes ved hjælp af større tilgængelige midler inden for de nye programmer, der træder i kraft fra 2007. Jeg kan under alle omstændigheder formidle Kommissionens ønske til Dem om at være proaktiv og så fleksibel som mulig i forbindelse med anvendelsen af EU-budgettet.
Kommissionen holdt den 24. november møde i dens taskforce vedrørende omstrukturering, som blev oprettet i marts 2005, da meddelelsen om omstruktureringer og beskæftigelsen blev offentliggjort. Formålet med mødet var at mobilisere alle de tilgængelige instrumenter med henblik på at begrænse virkningen af de omstruktureringsforanstaltninger, der bliver truffet i forbindelse med de belgiske myndigheder, og at gøre udviklingen i bilsektoren til en del af en fremtidig europæisk strategi. Bilsektoren er vigtig for Europa, da den udgør 3 % af det europæiske BNP og beskæftiger 12 millioner mennesker. Den yder et væsentligt bidrag til forskning og udvikling og skaber hvert år et handelsoverskud over for resten af verden på ca. 25 milliarder euro. Ligesom alle andre sektorer i økonomien står bilsektoren over for en række grundlæggende ændringer. Den har dog kunnet tilpasse sig den betydelige udvikling, den står over for. De tal, jeg har nævnt, viser dette.
Bortset fra det specifikke tilfælde, der optager os i dag, er omstrukturering i bilsektoren generelt et led i en nødvendig indsats for at tilpasse sig. Kommissionen ønsker imidlertid ikke og er heller ikke i stand til at påtage sig selskabets egne forpligtelser og ansvar i den omstruktureringsproces, der er sket. Jeg har personligt skrevet til bestyrelsesformanden for Volkswagen-koncernen for at informere ham om vores bekymringer og anmode ham om at gøre alt, hvad der står i hans magt, for at begrænse de økonomiske og sociale omkostninger ved den meddelte omstrukturering. Jeg mindede ham om, at det er nødvendigt at overholde fællesskabsdirektiverne om information og høring af arbejdstagere i alle medlemsstaterne. I disse direktiver fastsættes, at virksomheder på forhånd skal informere og høre arbejdstagerrepræsentanter på et passende niveau vedrørende enhver flytning af produktion og de afskedigelser, dette medfører. Det er vigtigt at sikre kvaliteten af formidling af oplysninger eller hensigtsmæssig høring på det relevante niveau, uanset om det drejer sig om økonomiske beslutninger eller følgerne af disse for beskæftigelsen.
Jeg vil også understrege, at de europæiske arbejdsmarkedsparter som svar på Kommissionens høring om dette emne i 2003 udarbejdede fælles retningslinjer for forvaltning af forandringer og de sociale konsekvenser heraf. I disse retningslinjer fastsættes det, at en positiv holdning til forandringer og eksistensen af en social dialog af høj kvalitet i en atmosfære af tillid er vigtige faktorer til forebyggelse eller begrænsning af de skadelige sociale konsekvenser af omstrukturering. Det er vigtigt at gennemføre disse retningslinjer, hvis vi skal nå fællesskabsmål for foregribelse og støtte i perioder med forandringer. Derfor kontaktede Kommissionen igen i marts 2005 de europæiske arbejdsmarkedsparter og anmodede dem om at foreslå effektive metoder til udvikling og gennemførelse af disse retningslinjer overalt i Europa. Jeg agter snart at holde møde med repræsentanterne for arbejdsmarkedets parter for sammen med dem at overveje måder at gøre hurtigere og mere effektive fremskridt i denne retning.
For at vende tilbage til det tilfælde, der har givet anledning til denne forhandling, er det nu vigtigt at give plads til forhandling i den koncern, der er ved at blive omstruktureret. Der har for nylig været tegn på, at de berørte parter - ledelse og arbejdstagerrepræsentanter - er indstillet på at føre en seriøs debat om de europæiske afdelingers industrielle fremtid samt om de sociale foranstaltninger, der skal træffes. Samtidig med at den opretholder sit tilbud om støtte, agter Kommissionen at respektere den selvstændige sociale dialog, der er ved at blive påbegyndt i koncernen. Kommissionen tager inden for rammerne af sine beføjelser initiativer og stiller de tilgængelige ressourcer til rådighed. Under de nuværende omstændigheder håber jeg blot, at alle parter forpligter sig til at gå i samme retning.
Ivo Belet
Hr. formand, hr. kommissær! Jeg vil gerne allerførst byde arbejdstagerne fra Volkswagen Vorst, underleverandørerne og deres repræsentanter hjertelig velkommen. De sidder oppe i tilhørerlogen, og jeg vil ligeledes give udtryk for vores oprigtige solidaritet med dem under disse vanskelige omstændigheder.
I de forløbne dage er det sagt temmelig henkastet, at politikerne er magtesløse i sager som denne, men det er for unuanceret.
Politikerne kan faktisk styre en række vigtige faktorer. For det første kan den nationale regering gennem en pålidelig og solid regeringsførelse faktisk skabe mulighed for at holde byrderne på arbejde, i dette tilfælde præmierne, så lave som muligt og på den måde sikre vores industris konkurrenceevne.
Men også Europa skal påtage sig et ansvar. I tusindvis af arbejdstagere mister deres job, og vi har pligt til i det mindste at tage ved lære af det. Europa, hr. kommissær, har her en enestående chance for at vise, at det har et socialt ansigt. Det fælles europæiske marked, som har en økonomisk karakter, kræver også en social dimension. Det er i hvert fald tydeligt. Vi må derfor nu gøre, hvad vi kan, for at forstærke denne sociale dimension på kort sigt.
Det skal vi for det første gøre ved at sikre, at de ramte arbejdstagere hurtigt er berettigede til at modtage støtte fra den nye europæiske globaliseringsfond. Vi kristelige demokrater i Parlamentet bakker denne anvendelse af fonden 100 % op, og vi regner også med Kommissionens loyale støtte, hr. kommissær. Det vigtigste er, at vi gør alt for, at fonden kan starte i tide.
For det andet skal vi også gøre noget ved arbejdstageres virkelige medindflydelse. Det europæiske direktiv fra 1994 skal under alle omstændigheder evalueres, hvilket står i det. Hr. kommissær, De henviste til Kommissionens meddelelse fra marts sidste år. Lad os benytte det sociale drama i VW Vorst til at justere direktivet nu.
Jeg tror fuldt og fast på den europæiske bilindustris fremtid, men så skal vi også gøre en maksimal indsats - og det vil jeg slutte med - for at producere biler, der er energivenlige og 100 % miljøvenlige. Jeg håber, at Audi A1 bliver en sådan bil, og at den bliver produceret i Vorst, således at Vorst-fabrikkens fortsatte beståen alligevel er garanteret til trods for de mørke skyer, som nu hænger over den.
Stephen Hughes
Hr. formand! Jeg vil gerne sige tre ting ganske kort. Det glæder mig, at Kommissionen forsøger at bruge strukturfondene til at bidrage til at løse de sociale følger af denne forfærdelige udvikling. Men man har sat spørgsmålstegn ved, om Fonden til Globaliseringstilpasning kan bruges eller ej. Tja, jeg håber, at denne uges nyhed om, at Volkswagen vil bygge fabrikker i både Indien og Rusland kan vise, at der er tale om globale overvejelser, og at fonden vil blive brugt til at gribe ind.
For det andet glæder jeg mig over, at produktionen af Audi A1 kan blive flyttet til Forest-fabrikken for at redde nogle arbejdspladser, men arbejdsstyrken er allerede blevet advaret om, at en sådan flytning skal føre til et fald i arbejdskraftomkostningerne. Jeg håber ikke, at dette viser sig at være et kynisk træk af VW, hvor man tager med den ene hånd og giver med den anden, men hvor man samtidig presser lønninger og arbejdsbetingelser nedad. VW skal være klar over, at vi vil være meget opmærksomme på udviklingen i de kommende måneder.
Endelig et spørgsmål til kommissæren. Hvis direktivet om oprettelse af en overordnet ramme for information og høring og direktiverne om de europæiske samarbejdsudvalg er i kraft og overholdes i Belgien, hvordan kan denne nyhed da være kommet som et chok i sidste uge? Medmindre Kommissionen utrætteligt sikrer anvendelsen og håndhævelsen af arbejdsmarkedslovgivningen, vil det sociale Europa komme i miskredit, og borgerne vil helt naturligt vende EU ryggen.
Hr. kommissær, jeg er glad for at høre, at De nu griber til handling, men helt ærligt er det lidt sent for arbejdstagerne i Forest.
Endelig håber jeg, at PPE-DE-Gruppen står fast og bakker op om Fonden om Globaliseringstilpasning. Det er ikke, hvad jeg har hørt. Jeg håber, at vi vil se fuld opbakning ved afstemningen om to uger.
Jean Marie Beaupuy
Hr. formand, hr. kommissær! Under den nuværende forhandling er det vigtigt ikke at blande det hele sammen og ikke at forveksle forskellige ansvar. Vi befinder os på EU-niveau, og vi skal vise påvise de ressourcer, der er til rådighed for os på dette niveau, for at bidrage til den bedst mulige løsning på problemer af denne art, hvad enten det er i metalindustrien eller i andre brancher.
Som De sagde for lidt siden, hr. kommissær, da De begyndte at tale, er der to aspekter. På den ene side er der virksomhederne, og hvis vi vil opretholde beskæftigelsen i EU på sigt, har vi brug for fremgangsrige virksomheder. På den anden side er der arbejdstagerne, som har brug for hjælp. Med Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU), Den Europæiske Socialfond (ESF) og forhåbentlig meget snart Den Europæiske Monetære Fond (EMF) har EU midler til at hjælpe arbejdstagerne individuelt med efteruddannelse, hjælp til at vende tilbage til arbejdsmarkedet eller at starte egen virksomhed. Denne individuelle støtte fra EU bør omtales af medierne, når De offentliggør Deres meddelelser, således at europæerne får kendskab til EU's aktioner.
Som De har sagt, er det endvidere vigtigt at kunne reagere hurtigt. Hvis en række sektorer i bilindustrien ligesom Volkswagen i dag har brug for EU's midler, er det vigtigt at hjælpe de ansatte meget hurtigt, således at den støtte, vi tilbyder, virkelig er nyttig og gør det muligt for dem hurtigt at finde et andet job.
Pierre Jonckheer
Hr. formand! De fagforeningsrepræsentanterne fra Volkswagen, der var til stede her i Parlamentet i eftermiddags, fortalte os, at selv om de prioriterer at få en industriel plan fra bilfabrikantens ledelse, venter de også på, at EU gør en ende på den sociale og skattemæssige konkurrence mellem medlemsstaterne, der trækker alle nedad. For næsten 10 år siden sagde arbejderne hos Renault i Vilvorde det samme. Hvad har ændret sig?
Hr. Špidla! Jeg synes, at det, De siger, er helt utilstrækkeligt. De taler om en selvstændig social dialog, men De ved godt, at arbejdsgiverne er tøvende over for en sådan dialog. Vi råder over instrumenter. Det er nødvendigt at styrke direktivet om europæiske samarbejdsudvalg. Parlamentet anmodede Dem om at gøre dette allerede i marts 2006. Det er også nødvendigt at skabe en EU-lovramme, som vil muliggøre europæiske overenskomstforhandlinger på sektor- og koncernniveau. Kommissionen skal i højere grad føre kontrol med statsstøtte og fællesskabsmidler, således at de ikke anvendes til virksomhedsflytning inden for EU som allerede nævnt i Cottigny- og Hutchinson-betænkningen.
Endelig bør en række skatteområder harmoniseres, og jeg vælger dette ord omhyggeligt, på EU-plan. Det er ikke tilstrækkeligt at drøfte et fælles skattegrundlag for europæiske virksomheder. Der er behov for en europæisk minimumssats for selskabsbeskatning. På disse betingelser kan vi måske i dag - og forhåbentlig fremover - tale til de pågældende arbejdstagere på en anden måde, end da vi skulle behandle Renault-sagen.
Francis Wurtz
Hr. formand! Først vil jeg benytte lejligheden til at byde en ret stor delegation i tilhørerlogerne af arbejdstagere fra Volkswagens fabrik i Forest og repræsentanter for alle fagforeninger på fabrikken og for underleverandører velkommen.
(Bifald)
Min gruppe besøgte i går i stort tal den besatte fabrik og talte længe med de ansatte og fagforeningsrepræsentanter. Hvad kom der ud af denne snak?
Hovedkravet er, hr. kommissær, at bevare beskæftigelsen på fabrikken. EU har hårdt brug for en industripolitik. Som hr. Jonckheer mindede os om, er krisen i den europæiske bilindustri ikke noget nyt. Det skete i Vilvorde for 10 år siden, og siden er andre fabrikker blevet lukket eller truet med lukning.
Hvad er der blevet gjort med hensyn til forsknings- og investeringspolitik og for at opnå en afvejet regionaludvikling? Hvad har man gjort for at sikre, at arbejdstagere bliver uddannet og job bevaret, at der udvikles de rene, pålidelige og billige biler, som efterspørges i dag, samt for at diversificere den økonomiske struktur og øge antallet af sikre, faglærte og passende betalte job? De store koncerner har fået frit spil i den hellige fri markedsøkonomis og konkurrences navn. Alle, herunder EU, har derfor nu pligt til at handle for at bevare disse arbejdspladser på fabrikken i Forest, ikke kun for de ansatte i Volkswagen-koncernen, men også for de 8.000 ansatte hos underleverandører. Hr. Henin vil tage dette punkt op om lidt.
Hvis for det andet spørgsmålet om erstatning bliver rejst trods denne massive mobilisering, skal Volkswagen-koncernen forpligtes officielt til fuldt ud at opfylde sit ansvar. Fagforeningslederne mindede os i detaljer om den lange liste over offentlig støtte i form af diverse undtagelser, som er blevet bevilget med hensyn til denne fabrik til en koncern, som for øvrigt de sidste to år har haft et stærkt stigende overskud, der under alle omstændigheder er stort nok til, at koncernen i går kunne meddele, at den planlægger at investere hundredemillioner i Asien. Endvidere siger det sig selv, at EU bør bidrage til erstatningen.
Det centrale i denne sag er imidlertid et behov for strukturændringer i den økonomiske strategi, der følges under påskud af det, Kommissionen kalder et konkurrencedygtigt EU i en globaliseret økonomi, som reelt betyder at reducere lønomkostningerne, at indføre fleksible arbejdsforhold, at skabe værdi til aktionærerne, dvs. ekstra fortjeneste til aktionærer, at sætte arbejdstagere op mod hinanden og at anvende truslen om virksomhedsflytning til at øve pres mod offentlige myndigheder.
Dette fører os til det centrale i det lovpriste liberale Europa, som flere og flere europæere føler sig fuldstændig fremmedgjort over for, og med rette. Kun et brud med denne strategi kan åbne døren til et socialt ansvarligt Europa og gøre det muligt for os at få borgernes tillid tilbage. Hr. Barroso slår ofte til lyd for et EU, der leverer resultater. Det nuværende EU leverer resultater såsom resultatet hos Volkswagen i Forest. Vi kunne godt tænke os mere EU, sagde en fagforeningsrepræsentant i går, men det er et andet EU, vi har brug for. Dette krav kommer helt sikkert stærkt til udtryk i Bruxelles gader på lørdag.
(Bifald)
Frank Vanhecke
(NL) Hr. formand! 4.000 afskedigelser hos Volkswagen i Vorst, mindst 2.000 job, der går tabt hos underleverandørerne ... Det er virkelig dystre tider i mit land for de ramte arbejdstagere og deres familier.
Premierminister Verhofstadts belgiske regering har som den første reaktion gjort, hvad den altid gør. Når der er økonomiske succeser, betragter den disse som en fjer i hatten for sig selv, men når der er problemer eller noget, der går galt, er det altid andres skyld.
I en noget fremmedfjendsk reaktion bebrejdede premierminister Verhofstadt endda tyskerne, at de førte en slags "eget folk først"politik, hvilket i mit politisk korrekte land er sådan ca. den værste bebrejdelse, man kan rette mod nogen. Han så bort fra, at der også i Tyskland går 20.000 arbejdspladser tabt, og at vi med det sociale drama i Vorst faktisk blot oplever en for Belgien foreløbig kulmination af en enorm europæisk krise inden for bilindustrien.
Lad os være ærlige, ingen har en patentløsning på det, der foregår i Europa i øjeblikket. Førend vores regeringer imidlertid giver andre skylden, skal de, og først og fremmest den belgiske regering, spørge sig selv, om de nu også har gjort alt for at redde mest mulig beskæftigelse, i dag i Vorst, men tidligere hos Renault i Vilvoorde, DHL, Sabena og andre.
Næsten otte år efter, at der i Belgien tiltrådte en regering, som sagde, at den ville gøre problemet til en prioritet, kæmper Belgien stadig med lønudgifter, der er omkring 10 % højere end i nabolandene, hvilket skyldes et enormt skattetryk.
Det er ikke hele årsagen til, hvad der er sket, men det er imidlertid en af årsagerne til, at der skal rettes bebrejdelser mod den belgiske regering. Jeg siger faktisk den belgiske regering, for i Flandern har der længe været politisk vilje til at gøre landet mere attraktivt igen med en cocktail af økonomiske foranstaltninger for investorer for på den måde at skabe beskæftigelse.
Vi går også ind for en effektiv anvendelse af de europæiske fonde i denne sag, men det er ikke en patentløsning. De forslag, som stilles om endnu mere europæisk bureaukrati, virker efter min opfattelse endda stik modsat.
Det er på høje tid, at vi alle sammen bliver klar over, at vores materielle velfærd og vores beskæftigelse ikke opretholdes af sig selv, at den internationale konkurrence blot bliver større, og at vi virkelig er nødt til at kæmpe for hver individuel arbejdsplads gennem større fleksibilitet, lavere byrder og en erhvervsvenlig atmosfære. Vi må især tænke over en måde til at støtte vores virksomheders konkurrenceevne, også over for virksomheder fra lande, hvor der ikke eller næppe findes social beskyttelse.
José Albino Silva Peneda
(PT) Hr. formand, hr. kommissær! Udflytninger foretages normalt til lande med lavere produktionsomkostninger og føjeligere arbejdslovgivning. Her er der sket det modsatte - udflytningen er foregået til et land med højere produktionsomkostninger og en strengere arbejdslovgivning. Alting peger på, at det ikke er markedsreglerne, der har begrundet beslutningen, men langt snarere magtforholdet mellem virksomhed og fagforeninger.
Vi synes at stå over for en ny faktor, der kan påvirke kommende udflytninger, en faktor, som jeg vil benævne udflytning af fagforeningsmagten. Det er en udflytning, der altid foregår mod centrum og til gavn for de stærkeste. Hvis denne praksis breder sig, bevæger vi os i en retning, der er i klar modstrid med den europæiske integrations grundværdier, fordi man tilsidesætter markedsreglerne, ikke fremmer produktiviteten og krænker de grundlæggende principper om solidaritet og regional og social samhørighed.
Med en sådan praksis frygter jeg for Volkswagen-fabrikkens fremtid i Portugal. Hvis noget lignende skulle ske der, må vi alvorligt overveje, hvordan det kan hindres, at en interessegruppe tilsidesætter markedsreglernes normale funktion. Det er vores ansvar.
Mia De Vits
(NL) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg synes ikke, at politikere magtesløst kan se til, når der sker et sådant drama. Selvfølgelig skal de sociale følger afbødes, og hvis det ikke er hensigten med globaliseringsfonden, forstår jeg ikke et suk af det hele.
Selvfølgelig skal den sociale dialog fungere, hr. Špidla, men den har ikke fungeret. Vi socialdemokrater mener, der er brug for mere.
Når virksomheder fusionerer, undersøger Kommissionen, om konkurrencen ikke forfalskes, men den kontrollerer ikke, om omstruktureringer foretages på grundlag af objektive og økonomiske kriterier. Det forekommer mig at være mere intelligent og mere nyttigt at have en kommissær, som styrer omstruktureringer, end en kommissær for flersprogethed.
Jeg anmoder Europa-Parlamentet om at støtte denne idé. Det glæder mig, at den belgiske regering tager disse idéer med til Rådet i december. Multinationale selskaber skal ikke slippe ustraffet. De bør stå til regnskab.
Jacky Henin
(FR) Hr. formand! Dag efter dag nedlægger bilindustrien hundredvis af arbejdspladser. De multinationale selskaber lægger et stort pres på deres ansatte. De tillader sig at anvende de ansatte som syndebuk, idet de sætter spørgsmålstegn ved deres erhvervede rettigheder og nærmest antyder, at de vader i velstand. Arbejdstagere har imidlertid aldrig været mere produktive eller mindre sikre i deres job på noget tidspunkt de sidste 50 år. Og deres købekraft har aldrig været så lav de seneste 30 år. Det er ikke arbejdstagernes konkurrenceevne, der giver bilindustrien problemer, men kapitalbevægelser, hvor man forsøger at opnå det største udbytte på kortest mulig tid. Bilkoncerner udøver pres for at malke de områder, hvor deres fabrikker er beliggende, og når først de har tørlagt lokale budgetter, begynder de at se sig om efter nye græsgange, hvor græsset er grønnere.
Det er på høje tid, at Parlamentet holder op med kun at anvende hul retorik og tager stærke initiativer til at beskytte Europas industrielle potentiale for at ramme profitmagere, hvor de har hjertet, dvs. på deres tegnebog, og sikrer arbejdstagere retten til ægte jobsikkerhed og faglig uddannelse. Dette er nogle af målene med det charter, min gruppe slår til lyd for med henblik på at bevare og udvikle den europæiske bilindustri.
Alain Hutchinson
(FR) Hr. formand, hr. kommissær! Det, vi oplever i dag på en bemærkelsesværdig måde med Volkswagens brutale beslutning og dens tragiske konsekvenser, er i sidst ende blot den nedsænkede del af det isbjerg af frit initiativ og fri konkurrence, som flyder på havet, og som er blevet parolen i dette EU. Hver dag forsvinder der faktisk hundredvis af arbejdspladser i kølvandet på virksomhedsflytninger og talrige omstruktureringer, selv om disse arbejdspladser selvfølgelig nedlægges på en mere diskret måde. Og der tages kun meget få sideløbende skridt med henblik på at støtte industrielle og sociale politikker, der trædes under fode ved disse lejligheder.
Hr. kommissær! Parlamentet har for nylig vedtaget beslutninger om både virksomhedsflytninger og -omstrukturering. Hvornår vil Kommissionen og Rådet anstændigvis i det mindste svare på disse beslutninger og give udtryk for blot et minimum af interesse i dem, hvilket de hidtil ikke har gjort? Det er vigtigt nu at yde aktiv, effektiv og praktisk støtte til ofrene for denne nye lukning, men det er ligeledes vigtigt at sørge for, at vi fremover går fra ord til handling i dette EU, som er nødt til at tage hånd om dette problem på en mere handlekraftig måde. EU er blevet offer for en politik, det har ønsket for sig selv.
Véronique De Keyser
(FR) Hr. formand! Er det latterligt i dag at afholde en forhandling uden en beslutning om Volkswagen med et minut til hver taler? Nej, det er skammeligt. Hvilken form for tragedie skal der indtræffe, før Kommissionen går videre med revisionen af direktivet om europæiske samarbejdsudvalg, som den stadig blokerer for? Var De opmærksom på Hutchinson-betænkningen om virksomhedsflytninger? Vil De lade Volkswagen få gavn af den europæiske globaliseringsfond? Nej, grunden til, at Volkswagen-fabrikken er truet af lukning er ikke, at liberalismen har fungeret dårligt. Det er, at der stadig ikke findes en social regulering af markedet i Europa i dag.
Til højrefløjen, som er imod enhver lovgivning på dette område, vil jeg sige, at der kommer et socialt Europa. Det bliver skabt på trods af Dem. Det bliver skabt af blod og tårer, men det bliver skabt. Jeg opfordrer i dag til at oprette en kommissær for virksomhedsomstrukturering og at indføre et Volkswagen-direktiv af hensyn til hele arbejdsstyrken i Forest og til alle de, der i min region og i Deres regioner, mine damer og herrer, er ved at miste troen på EU og politik.
Jean Louis Cottigny
(FR) Hr. formand! Den europæiske sociale model, Lissabon-strategien, et socialt Europa: Hvilken betydning er der tilbage i disse ord, som kun er tomme løfter i de røde øjne hos de ansatte hos Volkswagen og deres familier? Usikkerhed er blevet normen, og at sætte arbejdstagere op mod hinanden er blevet en ledelsesstrategi ligesom afskedigelser og arbejdsløshed. Et stigende antal arbejdstagere accepterer et liv på kanten af afgrunden, fordi de ikke har andet valg.
Europa blev grundlagt på fred, men der anspores til social strid med tragiske konsekvenser i form af menneskelig lidelse, voksende mistillid til EU og en stigende støtte til yderliggående partier ved hvert valg. Skal vi tillade, at der straffrit nedlægges 4.000 stillinger på dørtærskelen til vores institutioner, og at mere end 10.000 mennesker gøres arbejdsløse af en koncern, som samtidig har meddelt, at den har planer om at oprette en fabrik i Indien?
Vi skal mobilisere europæiske fonde, herunder den nye globaliseringsfond. Vi skal sørge for det, evt. ved at stille et Volkswagen-ændringsforslag - hvorfor ikke? Det er på høje tid, at arbejdstagerne bliver respekteret i EU, i Parlamentet og på vores dørtærskel.
Vladimír Špidla
Hr. formand, mine damer og herrer! Sagen om Volkswagen Forest er naturligvis en af den slags sager, der har fulgt markedsøkonomien i hele dens levetid. Jeg mener, at hvis vi ønsker at sikre beskæftigelsen, er Lissabon-strategien den rigtige vej frem, fordi dens hovedformål er videnbaseret konkurrencedygtighed og skabelse af job af høj kvalitet. Jeg føler, at dette er den rigtige strategi, og at vi skal gennemføre den.
Spørgsmålet om, hvordan Volkswagen-situationen kan tackles effektivt, er en anden sag. Det er klart, at der er forskellige ansvarsområder hos hhv. virksomheden, de lokale myndigheder, staten og EU. Alle disse kapaciteter bør sættes ind på en ansvarlig måde. Jeg er glad for, at EU-institutionerne har reageret hurtigt og, efter min mening, effektivt. De har stillet deres ressourcer til rådighed på en sådan måde, at deres reaktion har været både ansvarlig og effektiv. Det er også klart, at den sociale dialog spiller en væsentlig rolle. Jeg forstår, at der pågår forhandlinger under den sociale dialog, og at de er nået til en vigtig fase. Hvis Europa skal opretholde en effektiv social dimension, er det naturligvis afgørende, at den eksisterende lovgivning på dette område overholdes. Kommissionen har derfor indledt en undersøgelse af, om der sker en nøje overholdelse af de omhandlede direktiver. Jeg tror, at dette vil være en reel hjælp til at løse problemet.
Vi har her i debatten hørt en bred vifte af idéer og forslag, der er udviklet ud fra en række forskellige perspektiver. Det er klart, at vi har forpligtelser i henhold til vores ansvarsområder og traktaten og i kraft af en effektiv konstruktion i Europa. Jeg er sikker på, at hver enkelt sag vil starte en diskussion, som kan være med til at udvide lovgrundlaget og ændre vores procedurer og den måde, hvorpå vi reagerer, hvilket alt sammen indikerer, at Europa fungerer og trives.
Jeg vil gerne have lov til at vende tilbage til begyndelsen. På dette tidspunkt skal vi mobilisere de ressourcer, vi har til rådighed, og på EU-niveau er det allerede ved at ske.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlig erklæring (artikel 142)
Ilda Figueiredo
(PT) Den trussel, der hviler over de 4.000 ansatte ved Volkswagen i Belgien, viser, hvordan de multinationale virksomheder fortsat handler aldeles ansvarsløst, fordi de udelukkende sigter på at opnå størst mulig profit. De er helt ligeglade med de sociale og regionale udviklingsproblemer, som de forårsager, og betragter blot de ansatte som talstørrelser og dele af et maskineri, hvor de kun har interesse i kraft af den profit, som de kan skabe. Disse forhold hænger ganske tæt sammen med den internationale handelspolitik og den liberalisering og arbejdsmarkedsderegulering, som EU støtter og fremmer.
Det er den samme situation, som tusindvis af arbejdstagere i Portugal står over for, særlig i OPEL/GM i Azambuja, Johnson Controls, Lear, men også i mange andre virksomheder.
Det er på tide at træffe foranstaltninger, der en gang for alle gør op med disse forhold, og som sikrer, at der mere konsekvent kan gribes ind til fordel for arbejdstagernes rettigheder. Foranstaltningerne skal ligeledes sikre, at de europæiske samarbejdsudvalg fuldt ud inddrages i beslutningsprocessen, herunder ret til at udsætte afskedigelser og udflytninger, og at der foretages effektiv kontrol med de fællesskabsmidler, som sådanne virksomheder modtager, så de tvinges til at respektere alle arbejdstagernes rettigheder.
