Situationen i Albanien (forhandling) 
Formanden
Det næste punkt på dagsordenen er Kommissionens redegørelse om situationen i Albanien.
Štefan Füle
Hr. formand! Tak fordi De har inviteret mig til at tale om Albanien her i aften. Selv om Albanien ligger i Europa, var det isoleret i en stor del af det 20. århundrede. Albanien er imidlertid nu åbent og tilgængeligt. Det er blevet et land med et europæisk perspektiv.
I dag befinder Albanien sig i en politisk krise. Hændelserne i Tirana fredag den 21. januar var tragiske. Det stadig mere bitre politiske dødvande har resulteret i fire unødvendige dødsfald. Tonen i Tirana må ændre sig. Den farlige spiral i nedadgående retning må ophøre. Den politiske krise må løses. Dette er de albanske politiske lederes fælles ansvar.
Det er, hvad borgerne i Albanien forventer, og de har ret. Demokratisk valgte repræsentanter må handle som sådanne, dvs. de skal repræsentere befolkningen og finde frem til et demokratisk kompromis.
Selv om løsningen på krisen ligger internt, så må vi som udenforstående gøre alt, hvad der står i vores magt for at fremme en sådan løsning. Den administrerende direktør for Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, Miroslav Lajčák, har besøgt Tirana to gange for at mødes med præsidenten, premierministeren og lederen af oppositionen, og jeg er glad for, at han er med mig her i dag.
Hans budskaber på vegne af den højtstående repræsentant og næstformand i Kommissionen, Cathy Ashton, og mig selv var klare. Allerførst stop volden og undersøg begivenhederne den 21. januar ordentligt. Disse undersøgelser bør gennemføres af de retlige myndigheder uden politisk indgriben.
For det andet stop den verbale krig og den implicitte og eksplicitte underminering af de statslige institutioner.
For det tredje få den politiske dialog tilbage på sporet. Erkend, at det er et fælles ansvar at sikre en mere positiv fremtid for Albanien. I nær fremtid betyder dette sikring af gennemførelsen af frie, retfærdige og gennemsigtige lokalvalg.
For det fjerde begynd den vigtige opgave med at gennemføre de 12 prioriteter, der er opstillet i Kommissionens udtalelse fra 2010. Regeringen og oppositionen må gøre det sammen.
De politiske lederes og den brede befolknings reaktioner på Miroslav Lajčáks besøg var henholdsvis opmuntrende og positive. Der findes et vist momentum, som kan og bør udnyttes til at vende krisen til en mulighed.
De to albanske ledere glædede sig over den opmærksomhed, der blev dem til dels, men de er fastlåste i deres egne indre blindgyder, og EU-goodwill og bistand kan ikke træde i stedet for dialog mellem lederne.
Vi kan bidrage til at bygge bro over kløften gennem vores aktive engagement. Men vi kan ikke gør det, før begge parter udviser en ægte vilje til at sætte Albaniens europæiske fremtid over partipolitik og personlig mistillid.
Der er ikke plads til at udvælge områder. Albanien skal opfylde alle Københavnskriterierne, herunder kravene om en interaktiv politisk dialog og et fungerende parlament - eller ingenting.
Følgende står på spil for Albanien: Et EU-perspektiv i overensstemmelse med Rådets konklusioner og på grundlag af Københavnskriterierne. En klar identifikation i Kommissionens udtalelse fra 2010 af de 12 prioriteter, hvis effektive gennemførelse vil sætte Albanien i stand til at indlede tiltrædelsesforhandlingerne med EU. Disse 12 prioriteter omfatter bl.a. forbedring af de demokratiske institutioners funktion og af den politiske dialog, retsstatsforholdene og reformen af retsvæsenet, kampen mod organiseret kriminalitet og beskyttelse af menneskerettigheder.
Disse 12 prioriteter og Københavnskriterierne er ikke blot en øvelse for politikere. De medfører tværtimod klare, målbare fordele for borgerne. Albaniens politikere må skynde sig at sætte de albanske borgeres interesser først.
Lad os gøre disse prioriteter til en europæisk ramme for håndtering af de aktuelle politiske udfordringer i Albanien. Derfor sendte jeg et brev til premierminister Berisha en uge før demonstrationerne i januar, hvori jeg skitserede en køreplan baseret på disse 12 prioriteter for at hjælpe Albanien til at komme ud af det nuværende dødvande. Vi oplevede alle de tragiske hændelser, der fulgte.
Det er ikke for sent. Hvis vi modtager uigendrivelige beviser for, at der er en gensidig vilje til at bruge denne europæiske ramme til gradvist at overvinde det politiske dødvande og den seneste krise, så vil vi reagere positivt.
Parlamentet skal også spille en afgørende rolle. Parlamentsmedlemmerne kan i deres egenskab af politikere sende et klart budskab til politikerne. Et klart og enigt budskab fra Parlamentet og hele EU med vilje til at engagere sig vil få alle i Albanien til overveje, hvad den bedste fremgangsmåde er.
Lad mig benytte denne lejlighed til at opfordre Albaniens premierminister, hr. Berisha, til at at skabe et reelt inkluderende politisk klima i Albanien. Andre politiske kræfter og civilsamfundets organisationer vil drage fordel af europæisk integration.
Lad mig også opfordre lederen af socialistpartiet, hr. Rama, til at sikre, at hans parti udgør en virkelig konstruktiv opposition - en opposition, der nyder godt af fordelene, men også ansvaret i forbindelse med det inklusive politiske klima, vi ønsker at se i Albanien.
Michael Gahler
Hr. formand, hr. Füle, mine damer og herrer! Først vil jeg gerne takke kommissæren for hans klare redegørelse. Jeg tror, den er blevet vel modtaget. Jeg mener, at udvikling på områderne demokrati og retsstatsforhold er vigtige forudsætninger for en indledning af Albaniens tiltrædelsesproces. Dette indebærer fungerende demokratiske institutioner, der bruges ordentligt. Parlamentet er det sted, hvor demokratiske forhandlinger skal gennemføres. Det er derfor, borgerne har valgt medlemmerne af parlamentet. Dette forum kan ikke erstattes af hændelser i gaderne, navnlig ikke på den måde, som hr. Rama forsøgte sig med den 21. januar.
Jeg opfordrer socialistpartiet til at deltage fuldt ud i den parlamentariske proces og til at fremkomme med politiske alternativer i parlamentet. Tiden er inde til at bringe tvivlen med hensyn til valgresultatet til ophør. Socialistpartiet bør påtage sig det ansvar, som dets rolle som parlamentarisk opposition indebærer. Det bør benytte sig af muligheden for at fremsætte specfikke forslag med hensyn til fremtiden, herunder i det parlamentariske undersøgelsesudvalg. Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa (OSCE) og OSCE's Kontor for Demokratiske Institutioner og Menneskerettigheder (ODIHR) har udarbejdet henstillinger for forbedring af de grundlæggende valgbetingelser. Det er også vigtigt, at socialisterne deltager på dette område. Jeg har hørt, at hr. Rama, da han var her i Strasbourg, accepterede at deltage i lokalvalgene den 8. maj. Jeg glæder mig over hans beslutning. Jeg håber, at hans forsikring ikke er forbundet med betingelser eller smuthuller. Hr. Rama lytter tydeligvis til de gode råd, som hans socialistiske kolleger gav ham, og som han får på møder med andre grupper.
Jeg kan forsikre ham om, at mange i vores gruppe spiller en aktiv rolle på vores vegne i Albanien og støtter, den inklusive strategi, som hr. Fûle nævnte. Dette har sat os i stand til at yde et fælles bidrag til sikring af en positiv fremtid for Albanien.
Adrian Severin
Hr. formand! Vi kan helt klart kalde den politiske situation i Albanien i dag for et dødvande. Nogle gange er det roligt, nogle gange voldsomt, krisen vil ingen ende tage.
Sidste år vedtog Parlamentet en beslutning, hvori alle de nationale politiske aktører blev opfordret til at finde frem til en forhandlet politisk løsning på krisen og til at opbygge et minimum af national enighed. De politiske kræfter så bort fra beslutningen, navnlig regeringen. Det samme gælder Kommissionens og Rådets henstillinger, som der ses bort fra på nuværende tidspunkt.
Det er utilstedeligt, at forsamlingsfriheden og retten til at protestere i et land præget af korruption beskrives som et statskup.
Det er utilstedeligt, at de statslige institutioners troværdighed - præsidentembedet, den offentlige anklagemyndighed og andre - undermineres af udtalelser fremsat af regeringslederen.
Det er utilstedeligt, at dem, der skyder civile demonstranter, bliver kaldt nationens helte og loves amnesti.
Der vil snart blive gennemført nye lokalvalg. Under de nuværende omstændigheder vil de være en politisk test for alle de politiske aktører. Vi beder kommissær Füle og den administrerende direktør Lajčák om at gøre deres bedste for at sikre international bistand og international observation af disse valg på en sådan måde, at det sikres, at de er frie og retfærdige, eller at vi i det mindste kan vurdere, om de er frie og retfærdige.
Vi støtter Kommissionens strategi, særlig kommissær Füles. Vi støtter hr. Lajčáks indsats. Vi må kræve af alle de politiske kræfter, at de bringer denne krise til ophør, for alternativet er, at Albanien isoleres, og at landets europæiske perspektiver bringes i fare.
Marietje Schaake
Hr. formand! Jeg har haft en meget interessant dag i dag, når det gælder Albanien. Jeg har talt med repræsentanter for de to største politiske partier i landet. Jeg har bedt dem begge udveksle idéer om, hvordan landet kan gøre fremskridt, og om, hvordan det politiske dødvande kan brydes, så man kan tackle de problemer, der berører alle borgerne, nemlig bekæmpelse af organiseret kriminalitet, bringe korruption til ophør, skabelse af beskæftigelse og muligheder for den unge generation.
Ingen af dem havde noget svar. Det forekom vigtigere at skyde skylden på de andre. Det forekommer mig, at det politiske establishment i Albanien er mere optaget af sig selv end af sin befolkning. Jeg behøver ikke fortælle, hvor vanskeligt det er for os at overtale vores vælgere til at bakke op om os, når vi taler for en udvidelse af EU. Til trods for modstanden ser Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa gerne, at det vestlige Balkan bliver en del af EU's territorium.
Vi mener, at EU er et værdifællesskab, som har lagt en splittet fortid bag sig og har valgt en fælles fremtid. Vi må opfordre de albanske myndigheder til at gøre det samme og ikke blive kvalt af fortidens skygger, men træde ind i fremtidens lys. Og lad dem ikke glemme, at det først og fremmest er deres ansvar at sikre deres borgeres velfærd og ikke nægte dem en europæisk fremtid, for det er krystalklart, at den politiske krise forhindrer ethvert fremskridt.
Der vil blive gennemført nye valg i maj, og forberedelserne er i gang. Alle de politiske partier bør støtte dem. Jeg glæder mig over forslaget om, at EU skal spille en aktiv rolle i sikringen af, at valgene er både frie og retfærdige. Men demokrati er lang proces, og det er helt sikkert mere end blot "en mand, en stemme". Det kræver demokratiske institutioner, retsstatsforhold, og dets styrke bestemmes af respekten for mindretallene. Demokrati betyder ikke, at "vinderen tager alt".
Tiltrædelse af EU er en lang rejse, der kræver hårdt arbejde og et fælles engagement, og de reformer, Albanien har gennemført, tjenes bedst ved samarbejde og et fortsat engagement i EU-processen.
Marije Cornelissen
Hr. formand! Krisen i Albanien er ikke noget nyt. Krisen startede ikke i januar med volden mod demonstranterne, den startede heller ikke i 2009, da socialistpartiet boykottede parlamentet efter valgene, og hvor sultestrejken begyndte.
Denne krise er en krise i den politiske kultur. Boykotter, sultestrejker, demonstrationer, det er normale metoder i albansk politik. Det samme er korruption, manipulation af medierne og politiske udnævnelser. Der er en verden til forskel til den form for politik, vi ønsker at se i et land, der er på vej til tiltrædelse.
Jeg håber virkelig, at borgerne i Albanien med tiden får en ansvarlig regering og et ansvarligt parlament med politikere, der vil sætte deres borgeres velfærd over deres egen prestige og deres egne interesser. Begge sider må begynde at bevæge sig for at nå frem hertil. Regeringen har et særligt ansvar. Regeringer har monopol på vold, og regeringer har et ekstra ansvar for at stille sig over partipolitik for at gøre det, der er rigtigt for befolkningen.
Vi må kunne forvente, at denne regering gør alt, hvad der er muligt for at forhindre en gentagelse af begivenhederne i januar. Vi må også kunne forvente, at den samarbejder fuldt ud, når det gælder iværksættelse af en uafhængig undersøgelse af, hvad der skete i januar, bekæmpelse af korruption i dens egne rækker, og når det gælder om at give plads til parlamentarisk forhandling. Oppositionen har også et ansvar. Også den må gøre alt for at forhindre en gentagelse af volden i januar ved at samarbejde fuldt ud om gennemførelsen af ordentlige og retfærdige valg i maj og ved at deltage i de parlamentariske forhandlinger, helst om indhold for en gangs skyld, f.eks. de det skyhøje arbejdsløshedsniveau i Albanien.
Men hvordan får man begge parter til at bevæge sig så langt? Jeg var fuld af forhåbning i november, da kommissær Füle sendte bolden over på Albaniens banehalvdel og sagde: ikke flere fremskridt, før dette er løst. Når det er sket, kan vi give Albanien kandidatstatus. Desværre medførte det ikke nogen ændringer. Jeg håber nu, at hr. Lajčák vil få succes, hvor andre har fejlet, nemlig med at bringe begge parter til forhandlingsbordet og nå frem til et gennembrud. Jeg er fuld af forhåbning, men jeg har ikke stor tillid til, at det vil være muligt, uden at vi fremviser en stor stok.
Jeg mener, at vi bør true med sanktioner. Det må stå klart, at en fejlslagen forhandling ikke vil være uden konsekvenser. Sanktionen skal dog ramme de politiske ledere og ikke borgerne. Det betyder, at vi på ingen måde må røre ved Albaniens visumfritagelse, et forslag, jeg har hørt rundt omkring på gangene. Vi ville virkelig skade borgerne, hvis vi gjorde det. Jeg vil virkelig gerne have en garanti fra kommissæren for, at visumliberaliseringen ikke vil blive misbrugt i denne politiske proces.
En idé, vi kunne begynde at overveje, er imidlertid at fjerne kontrollen med IPA-midlerne fra Albanien og føre den tilbage på EU's hænder. Det ville muliggøre store investeringer i landet, men regeringen vil mere eller mindre være sat under administration. Det forekommer mig at være en sanktion, som ville ramme politikerne, men ikke befolkningen. Jeg håber inderligt, at alt dette vil være unødvendigt, fordi begge sider vil være villige til at indgå kompromis, og at hr. Lajčák vil opnå succes i det albanske folks interesse.
Charles Tannock
Hr. formand! Hvis Albanien skal gøre fremskridt i retning af det ultimative mål om EU-tiltrædelse, skal dets politiske ledere opføre sig på en mere konstruktiv, demokratisk og moden måde. Sidste måneds vold var en påmindelse om den iboende ustabilitet i albansk politik.
Jeg tænker på, om Rådet og Kommissionen har overvejet at se på sidste års beslutning om at give albanerne visumfri adgang til EU i lyset af blodsudgydelserne, der naturligvis kan give anledning til mere økonomisk migration til Schengenområdet, hvis de udenlandske direkte investeringer tørrer ud.
Et sådant skridt ville helt klart understrege, at Albanien fortsat langt fra lever op til EU's forventninger. Organiseret kriminalitet og korruption blomstrer fortsat, og retsvæsenet manipuleres ofte af politikerne. Premierminister Berisha greb endda ind over for anholdelsen på ordre fra lederen af den offentlige anklagemyndighed af de vagter, der havde skudt demonstranterne, idet han hævdede, at et statskup var nært forestående. De demokratiske institutioner er svage og pressefriheden begrænset.
Edi Ramas socialistpartis beslutning om at boykotte parlamentet på grund af påstået valgsvindel har øget Albaniens ustabilitet. Albanien kan på ingen måde begynde at iværksætte de nødvendige reformer for at genvinde EU's tillid i det aktuelle ustabile politiske klima. Denne ustabilitet vil måske også nu foranledige NATO til at genoverveje sin egen udvidelsespolitik, idet Albanien tilsluttede sig alliancen for mindre end to år siden. NATO-lederne bør nu spørge sig selv, om Albaniens medlemskab blev indrømmet for tidligt.
Bortset fra mine egne bekymringer med hensyn til Albaniens politiske ustabilitet, og hvordan den vil påvirke landets EU-perspektiver, er jeg også skeptisk over for Albaniens strategiske prioriteter. Albanien er fuldgyldigt medlem af Den Islamiske Samarbejdsorganisation (OIC), en stadig mere magtfuld og indflydelsesrig lobby i FN, der fremmer sine medlemmers interesser og stemmer samlet om menneskerettigheder og udenrigspolitiske spørgsmål. Medlemmerne af OIC omfatter Albanien og Tyrkiet, der begge har underskrevet Kairoerklæringen om menneskerettigheder, hvori sharia nævnes som grundlaget for menneskerettighederne i de muslimske lande.
Albanien må nu ligesom Tyrkiet vælge mellem at overtage vestlige værdier eller at prioritere sharias værdier, som Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol her i Strasbourg har dømt uforenelig med europæiske værdier, selv om Albaniens medlemsskab i al retfærdighed efter min mening indtil videre blot ser ud til at være en formalitet. Albanien er, når alt kommer til alt, et sekulært samfund i praksis. Det ser ud til, at de albanske ledere har valgt at tilslutte sig OIC for at tiltrække mellemøstlige penge, og at det ikke er baseret på nogen stærk religiøs overvisning, men det kan naturligvis ændre sig i fremtiden.
Nikolaos Chountis
Hr. formand, hr. kommissær! Jeg havde håbet, at det politiske dødvande i Albanien ville være blevet løst 18 måneder efter det seneste parlamentsvalg. Jeg havde håbet, at man ville have husket det, vi sagde i vores henstillinger og den beslutning, som Parlamentet vedtog. Jeg var overbevist om, at Albaniens håb om europæisk integration ville fungere som et stærkt incitament - da det er det, det albanske folk ønsker - til at få løst ikke blot det politiske problem, men også de økonomiske, sociale og demokratiske problemer. Desværre eksisterer dødvandet stadig. Med hensyn til hvem, der har hovedansvaret, mener jeg ikke, at det er vores job her at dømme det albanske folk.
Desværre er tingene imidlertid blevet værre. Jeg vil gerne endnu en gang give udtryk for min sorg over ofrene ved demonstationen den 21. februar. Vi er imod eskaleringen af volden. Vi opfordrer til, at undertrykkelsen ophører, til at menneskerettigheder og demokratiske rettigheder respekteres og til, at de ansvarlige straffes.
Jeg vil dog ikke lægge skjul på, at jeg er bekymret over de forestående lokalvalg i maj. Vi må ganske enkelt gøre, hvad vi kan for at sikre, at alle de nødvendige beskyttelsesmekanismer er på plads, så valgene kan foregå problemfrit. Vi må overtale alle de politiske kræfter til at deltage i valgproceduren, og disse valg skal holdes på grundlag af internationale regler for ordentlige demokratiske valg.
Jeg tror, at vores hjælp, hjælp fra Parlamentet og EU generelt - og her er jeg enig med hr. Füle - skal være supplerende, skal være støttende og naturligvis ikke må være farvet af partitilhørsforhold og politiske venskaber (undskyld udtrykket). Det er ikke op til os at komme med løsningen på det albanske samfund og det albanske problem. Det albanske folk, de politiske kræfter i Albanien skal løse dette problem. Jeg er ikke enig i de tanker, der er kommet til udtryk, om at træffe fornanstaltninger, når de fleste foranstaltninger, vi har hørt om, er foranstaltninger imod det albanske folk. Jeg mener ikke, at dette vil give noget særligt resultat.
Jeg mener, at vi kan udøve størst muligt pres via EU-institutionerne, inden for rammerne af forbindelserne med et land, som banker på døren til EU, ved at understrege, at alle disse procedurer desværre forsinker tiltrædelsen. Vi må påpege, at dødvandet kun vil blive løst gennem en ansvarlig holdning fra de politiske lederes side, med parathed til politisk dialog og ikke som vi har hørt med en "vinderen tager alt"holdning og en lignende praksis og adfærd.
Hvis de politiske ledere i Albanien insisterer på at fortsætte med denne praksis, med denne strategi, tror jeg, at dødvandet og krisen vil forværres og gøre det umuligt for landet at løse de alvorlige problemer ud over det politiske problem, nemlig problemer, der vil opstå - hvis de ikke allerede er opstået - som følge af den økonomiske krise, der har ramt nabolandene Italien og Grækenland, da penge, der sendes fra disse lande, til en vis grad hjælper på den økonomiske situation i Albanien. En løsning på det politiske dødvande, politisk ansvarlighed og politisk dialog er derfor det, der vil hjælpe de politiske ledere til at finde frem til en hurtig løsning på de problemer, Albanien står over for.
Bastiaan Belder
Hr. formand! Jeg besøgte Albanien som journalist ved flere lejligheder i 1990'erne. Hver gang var jeg imponeret over de dygtige unge mennesker, jeg mødte der. Et land med sådan nogle unge mennesker må da have en fremtid. Sidste sommer blev min tiltro til Albaniens europæiske udsigter fornyet under en sommerskole i den sydlige Vlorë-region.
Her til morgen udvekslede jeg e-mails med et par albanske akademikere om denne aftens forhandling. De er begge i trediverne, og de har begge besluttet at blive i Albanien. De kunne tjene meget mere i udlandet, men de bliver. De ønsker at hjælpe deres eget folk og deres kirke. Men hvad kan de gøre ved det politiske dødvande i deres hjemland? I begge tilfælde er deres budskab klart, og det er en råb om hjælp. "Europa, overlad ikke vores politikere til dem selv. For hvis I gør det, vil de ødelægge landets fremtid. Europa, tving begge parter, socialisterne og demokraterne, til at forhandle, indtil de når frem til en løsning".
Jeg skal være den første til at indrømme, at dette er lettere sagt end gjort, men det var ikke desto mindre deres råb om hjælp. Jeg har dog tillid til, at kommissæren vil gøre sit bedste for at imødekomme det håb, som mange ærlige albanske borgere har knyttet til Europa, og til den ansvarlige kommissær. Jeg ønsker han stor styrke og succes med dette.
Afslutningsvis er der et andet lige så vigtigt albansk spørgsmål, jeg gerne vil rejse. En kilde i Tirana har gjort mig opmærksom på faren for, at et stort antal albanske piger og kvinder her i foråret vil forsøge at rejse til Vesteuropa og ende i prostitutionsringene. Deler Kommissionen denne frygt, og hvilke ressourcer råder EU over, når det gælder om at træffe forebyggende foranstaltninger mod smugling af kvinder og oplæring af piger til prostitution i Albanien?
Béla Kovács
(HU) Hr. formand! Det politiske liv i Albanien har befundet sig i et dødvande siden parlamentsvalgene i 2009. Parlamentet kan ikke udøve sin tilsynsrolle med regeringen, og de parlamentariske institutioner fungerer desværre ikke effektivt. Den omstændighed, at socialisterne anklager regeringen for valgsvindel og korruption, kræver dens afgang og tidlige valg før 2013, samt den omstændighed, at premierminister Berisha er uvillig til at gå af og anklager oppositionen for at forsøge at komme til magten med magt, tyder på, at forhandlingerne med EU er dømt til at mislykkes meget hurtigt.
EU mener, det er vigtigt, at kandidatlandene intensiverer deres indsats for at bekæmpe korruption og organiseret kriminalitet. Dette er ikke blot vigtigt for EU, men også gavnligt for samfundet i de pågældende lande, for ikke at nævne, at det kan bidrage til at forbedre kandidatlandenes image. Derfor vil en løsning på den aktuelle situation helt klart kræve en genopbygning af de demokratiske institutioner.
Eduard Kukan
(EN) Hr. formand! Den politiske krise i Albanien har varet alt for længe nu. Ja, det er ikke et dødvande, det er ikke en hårdknude, det er en langvarig politisk krise. Det skader landets omdømme, dets borgere og deres ambitioner om en europæisk fremtid.
Vi bør ikke tillade denne politiske krise og spændingerne at fortsætte længere. Vi må nu sende et fælles budskab om, at vi ønsker Albanien som et kandidatland, men de politiske ledere på begge sider skal vise vilje til at løse politiske problemer med fuld respekt for retsstatsforholdene, forfatningen og grundlaget for de demokratiske institutioner.
Vi har alt for længe forsøgt at finde en løsning på situationen uden nogen håndgribelige resultater. Vi fordømmer på det kraftigste den vold, der fandt sted i Tiranas gader under demonstrationerne den 21. januar. De begivenheder, der kostede fire unge mennesker livet, skal undersøges ordentligt.
Albanien afventer lokalvalgene i maj i år. Dette vil være en ny kontrol af demokratiet i landet. Endnu en gang, tiden er nu inde til, at de politiske ledere koncentrerer deres indsats om at finde garantier for, at valgene ikke vil medføre yderligere spændinger og forlænge krisen.
Afslutningsvis vil jeg gerne understrege betydningen af de poltiske budskaber og forslag i kommissær Füles tale i starten af denne forhandling. Det bedst mulige bidrag, Parlamentet kan yde i denne situation, er at lægge hele sin vægt bag disse forslag og i overensstemmelse hermed sende et klart budskab til de albanske politiske partier.
Hannes Swoboda
(DE) Hr. formand! Allerførst vil jeg gerne takke hr. Füle for hans klare erklæring her i dag og for hans engagement i dette spørgsmål gennem lang tid. Jeg vil også gerne takke hr. Lajčák for det engagement, han har udvist i de seneste måneder. Han er vant til at håndtere og løse ømtålelige problemer. Jeg ønsker dem begge held og lykke. Denne forhandling har resulteret i en enig front og i fælles støtte til begge mænds bestræbelser på at finde frem til en løsning for Albanien.
Jeg må indrømme, at jeg var skeptisk, da denne forhandling blev indledt. Intet kunne være værre for udviklingen i Albanien end anklager fremsat af den ene side af Parlamentet mod den anden side, der svarer til dem, de to store politiske grupper i Albanien, nemlig regeringen og oppositionen, fremsætter mod hinanden. Jeg glæder mig meget over, at vi er nået til enighed om en fælles strategi, i det mindste indtil nu. Jeg håber, at dette fortsat vil være tilfældet. Begge sider, begge politiske grupper - regeringen og oppositionen - må forpligte sig til at finde en vej ud af denne krise.
Jeg er enig med hr. Belder. Ikke længe efter Hoxha-regimets fald, var jeg i Albanien. Jeg blev meget slået af stemningen der, og af de unges entusiasme. Jeg er dog meget skuffet, når jeg ser, hvad der er kommet ud af dette, og hvad der ikke er kommet ud af det. Jeg må sige, at den politiske klasse i Albanien ikke er i stand til at leve op til befolkningens ønsker og idéer.
Vi har naturligvis stadig vores politiske tilhørsforhold og vores personlige venskab. Det er imidlertid afgørende, at vi fortæller begge sider, at de må sætte sig ned og forsøge at sikre, at lokalvalgene i det mindste er gennemsigtige og åbne. Vi må også opfordre begge sider til at være parate til at gennemføre de krav, som OSCE's Kontor for Demokratiske Institutioner og Menneskerettigheder (ODIHR) har opstillet for disse valg, enten via lovgivning eller praktisk handling, så der vil blive gennemført reelt retfærdige og gennemsigtige valg i fremtiden.
Jeg mener også, at Parlamentet bør sende så mange valgobservatører som muligt, selv om det er lokalvalg, fordi valgene kan være starten på et nyt politisk klima i Albanien. Det er, hvad Albanien har brug for hurtigt.
Jeg er enig med alle dem, der har sagt, at Albanien vil blive isoleret, hvis der ikke sker ændringer. Vi ønsker imidlertid ikke, at Albanien skal isoleres. Vi ønsker, at det skal begynde på vejen til Europa.
Stanimir Ilchev
(BG) Hr. formand! Jeg vil gerne starte med at sige, at det albanske samfund, det albanske folk er et særligt tilfælde, men misforstå mig ikke. Deres historie er anderledes, og deres kulturelle traditioner er anderledes, og nogle af disse forskelle har overlevet i den nationale karakter, den måde, hvorpå den har udviklet sig til dato, og dette påvirker den måde, som de opfatter de politiske processer på og udvikler dem.
Hvis vi derfor instrumentaliserer det problem, vi drøfter her, må vi udvise kreativitet, fleksibilitet og fantasi. Jeg mener f.eks., at vi ikke blot bør kontakte lederne af de to største politiske partier, som er på kant med hinanden, men også de uofficielle ledere i det albanske samfund.
Der er blevet sagt nogle rigtige ting om sharia og Den Islamiske Samarbejdsorganisation, men vi må huske på, at albanerne er tolerante over for de vigtigste religioner i deres land, herunder de østlige ortodokse og katolske kirker. Alle disse tre samfund har indflydelsesrige ledere, og det samme har ngo'erne og ungdommen. Vi bør også henvende os til disse ledere i vores forsøg på at forsone de to politiske partier.
Ulrike Lunacek
(DE) Hr. formand, hr. Füle, hr. Lajčák, mine damer og herrer! Jeg vil også gerne rette en tak til hr. Füle og hr. Lajčák for deres hårde arbejde og deres forsøg på at finde en vej ud af dette problem. Jeg glæder mig også over, at forhandlingen i dag ikke er gået ind i mundhuggeriet mellem de politiske grupper, der er i konflikt med hinanden i Albanien. Det ville have været meget beklageligt for Parlamentet, hvis dette var sket, og jeg håber ikke, at vi når dertil.
Den institutionelle krise i Albanien er rent faktisk også en krise i den politiske kultur. Det hele handler om verbal vold, der har udmøntet sig i vold i gaderne og har resulteret i fire dødsfald. Jeg er enig med dem, der siger, at dette må undersøges. Det er vigtigt at finde ud af, hvem der har skylden. Denne proces med verbal vold, der bliver til reel vold i gaderne, er imidlertid noget, der kan bringe Albaniens tiltrædelse af EU i fare.
Som hr. Füle allerede har forklaret, handler alt dette om at gøre det klart over for de politiske modstandere i Albanien, at det er deres opgave at handle i det albanske folks interesse. Vejen mod EU betyder, at de skal finde en løsning på denne politiske krise, sætte sig ned ved det samme bord og sætte en stopper for den evindelige skyden skylden på hinanden, hvor en gruppe altid beskylder den anden og undlader at erkende, at også den kan bidrage til at ændre tingene. Det er det, der er behov for. De konstante anklager om, hvem der startede, og hvem der har skylden, hører ikke hjemme i et europæisk land. Jeg håber, at de stridende parter vil lære af dette og erkende, at denne situation ikke kan fortsætte.
Hvis hr. Rame og hans parti virkelig deltager i lokalvalgene, som han har oplyst til nogle af os i dag, at han vil, og udpeger medlemmer af valgkommissionen, glæder jeg mig over dette og håber, det er det første skridt i retning af at sikre, at disse lokalvalg kan gennemføres på en åben og gennemsigtig måde, og at resultaterne vil blive accepteret bagefter.
Parlamentet støtter fuldt ud den liberaliseringsproces, der allerede er blevet nævnt. Min anmodning til hr. Füle er følgende. Jeg håber, at Kommissionen ikke agter at opgive visumfritagelsen for borgerne i Albanien som en mulig sanktion over for de to stridende parter. Jeg håber, at dette ikke er tilfældet. Mit andet spørgsmål vedrører mulighederne for at lægge mere pres på de to parter, hvis de ikke når til enighed. En mulighed er, som fru Cornelissen allerede har sagt, at tage ansvaret for forvaltning af førtiltrædelsesbistandsinstrumentets midler væk fra regeringen og give den tilbage til Kommissionen. Den anden mulighed ville være at fastfryse midlerne fra førtiltrædelsesbistandsinstrumentet. Dette ville dog medføre lidelser for befolkningen, hvilket ikke kan være vores hensigt. Hvilke planer har man, hvis man ikke når frem til en løsning.
Et sidste punkt. I Marty-betænkningen til Europarådet blev der fremsat anklager om, at den albanske efterretningstjeneste var involveret i eller støttede handel med organer. Ved De, om den albanske efterretningstjeneste og det albanske retssystem er parate til at samarbejde?
Jaroslav Paška
(SK) Hr. formand! Siden valgene i 2009 har der været politisk spænding i Albanien, der skyldes det tætte resultat af valget, som de tabende politiske kræfter har beskrevet som valgsvindel.
De albanske socialister, ledet af hr. Rama, anklager premierminister Sali Berisha ikke blot for valgsvindel, men også for at være ansvarlig for omfattende korruption og forringelse af befolkningens levevilkår. Ved en protestdemonstration tilrettelagt af oppositionen i den albanske hovedstad Tirana den 21. januar krævede over 20 000 demonstranter, at Sali Berishas regering går af. Politiets indgriben med vandkanoner, tåregas og gummikugler resulterede imidlertid i fire dødsfald og over 150 sårede. Politiets brutale indgriben og den omstændighed, at Sali Berisha gav alle medlemmerne af sikkerhedsstyrkerne, der deltog i nedkæmpelsen af demonstrationen, en ekstraordinær belønning i form af en måneds løn, er klare beviser for, at den albanske premierminister køber sikkerhedsstyrkernes gunst og forsøger at vinde deres støtte og vende dem imod det albanske folk.
I anstændige, civiliserede lande, er det normalt borgerne, vælgerne og ikke bestukne sikkerhedsstyrker og politiet, der vælger regeringen. Hvis hr. Berisha har glemt dette grundlæggende princip for demokratisk regeringsførelse, så har han efter min mening ikke noget at gøre som leder af et demokratisk land. Jeg tror ikke, at nogen af os ønsker at se, at regeringer i Europa, der bygger deres styrke på valgsvindel og korrupte politifolk, og som repræsenteres af små diktatorer, der ikke ved, hvordan de skal overdrage magten til andre på en ordentlig måde. Vi må derfor forsvare demokratiet i Albanien kraftigere.
Doris Pack
(DE) Hr. formand, hr. Füle, hr. Lajčák, mine damer og herrer! Det spørgsmål, vi drøfter, begyndte ikke den 21. januar. Vi må derfor spørge os selv, og jeg spørger Dem, hvorfor slukkede Kommissionen og andre internationale organer ikke branden, da de første flammer opstod i midten af 2009. Valgene i 2009 var de bedste, der hidtil er blevet gennemført i Albanien, og de var baseret på en valglovgivning, der mærkeligt nok blev vedtaget i enighed mellem socialisterne og demokraterne. At man nåede frem til enighed, var noget helt nyt i Albanien. Jeg mener, det er vigtigt. Alle de socialistiske valgstyrelser, OSCE's Kontor for Demokratiske Institutioner og Menneskerettigheder (ODIHR), valgobservatørerne og vi selv mente, at valgene blev gennemført korrekt.
Den regering, der efterfølgende blev dannet, var også noget nyt for Albanien. To parter, der ikke kan fordrage hinanden, satte sig ned og samarbejdede. Det demokratiske parti på den ene side, og det mindre socialdemokratiske parti på den anden. To modstandere var mødtes for at hjælpe Albanien til at gøre fremskridt. Det har tilsluttet sig NATO, og det har en visumordning, men desværre har det endnu ikke fået kandidatstatus.
Lige i det øjeblik, hvor regeringen var blevet dannet, besluttede oppositionen imidlertid, at valgene ikke var blevet gennemført korrekt og opfordrede til at stemmekasserne blev åbnet. Hvilken regering åbner stemmekasserne? I den slags regering, vi har i mit land eller i jeres. Vi må gå til forfatningsretten eller valgkommissionen. Protester som dem, vi har set, sultestrejker og afvisning af at samarbejde i Parlamentet om vedtagelse af vigtig lovgivning er ganske enkelt uacceptable. Det er vigtigt, at vi gør dette klart, og at vi ser fakta i øjnene. Det er ikke altid muligt at bringe alt op på samme plan.
Jeg ville gerne finde ud af, hvad de vigtigste og mest vanskelige spørgsmål er. De anklager, der er blevet fremsat både for nylig og lige fra starten vedrørte spørgsmålet om åbning af stemmekasserne. Dette er ikke muligt, for forfatningen tillader det ikke. Hvordan kan der finde forhandlinger sted, hvis dette ikke er tilladt? Nu er situationen eskaleret, og fire mennesker er blevet dræbt.
Det er godt, at man har forsøgt at fremlægge en køreplan her i dag. Det er dog måske lidt af en overdrivelse at kalde den det. Jeg kunne vældig godt tænke mig, at hr. Lajčák og hr. Füle bruger denne køreplan til at bane vejen for en bedre fremtid for landets befolkning.
Victor Boştinaru
(EN) Hr. formand! Jeg glæder mig over kommissærens erklæring. Jeg vil også gerne fremhæve det bidrag, som hr. Lajčák yder ved at forsøge at finde frem til løsninger på den dramatiske situation.
De seneste demonstrationer i Tunesien og Egypten blev ganske vist imødegået af de lokale diktatorer, der endelig måtte forlade deres land - men uden omfattende vold og henrettelser som dem i Tirana, som medierne har bevidnet. Med hensyn til premierminister Berishas påstand om, at demonstrationerne var intet mindre end et statskup ledet af oppositionen, Albaniens præsident, den offentlige anklager og lederen af efterretningstjenesten - alle udpeget under hr. Berishas ledelse - er alle disse mennesker nu socialister, eller er der noget galt med hr. Berisha?
Jeg vil gerne her citere Thomas Countryman, en vicesekretær i det amerikanske indenrigsministerium, som offentligt forkastede hypotesen om, at det, der skete den 21. januar, var et statskup. Vi må være lige så engagerede og effektive som USA og NATO lige nu i forsøget på at skubbe, bistå og hjælpe de to albanske sider til at nå frem til en forhandlet løsning, men jeg opfordrer også alle de af mine kolleger, som giver hr. Berisha deres uforbeholdne støtte, til at ophøre med denne ensidige strategi. Det er vigtigt at lægge pres på begge sider, så de to blokke endelig kan nå frem til en løsning.
Indtil nu har kun den ene side vist nogen villighed til at gennemføre både Parlamentets beslutning og de 12 forslag, som kommissæren nævnte tidligere. Jeg opfordrer Kommissionen til stærkt og engageret at arbejde i retning af en aftale baseret på Parlamentets beslutning og de 12 betingelser, der blev nævnt tidligere, samtidig med at den husker på, at Albaniens europæiske integrationsproces uden en aftale fra begge sider kan være fuldstændig fastfrossen.
Antonio Cancian
(IT) Hr. formand! Jeg vil gerne takke kommissæren for den køreplan, han har skitseret for Albanien her i aften, og som jeg støtter helhjertet. Jeg er helt overbevist om, at landet har en europæisk fremtid, og derfor bør være kandidat til tiltrædelse.
Blodsudgydelserne den 21. januar skubbede Tirana adskillige år tilbage. Det føltes som om, vi var vidner til de samme protest- og voldsscener som i 1990'erne. Jeg er derfor meget bekymret over de seneste begivenheder og landets fremtid på kort sigt.
Under vores seneste besøg dér i november 2010 i vores egenskab af delegation for Sydøsteuropa og den 3. og 4. maj 2010 som Det Parlamentariske Stabiliserings- og Associeringsudvalg sammen med andre kolleger oplevede jeg Albaniens problemer med mine egne øjne. Vi havde ikke held til at bringe forhandlingerne til ende med en endelig beslutning om en aftale. Er det muligt, at vi ikke havde held til at håndtere landets egentlige problemer? Bortset fra de politiske beregninger blev den egentlig sociale kræftknude, som arbejdsløsheden udgør, så nogensinde nævnt? Vi må genfinde vores ansvarsfølelse, hvilket er det, vi råber op om.
På dette område er det i forsøget på at finde en eller anden form for konsensus om de grundlæggende regler mellem såvel flertallet som oppositionen, nødvendigt på alle mulige måder at garantere, at den næste valgrunde præges af den størst mulige gennemsigtighed og demokrati. Borgmester Edi Rama vil stille op til valg i Tiranaområdet, så vi vil inden længe have mulighed for at kontrollere og vurdere den politiske situation og den demokratiske standard, da vi naturligvis vil være til stede der.
Uanset hvilke fremskridt Albanien gør i denne periode, må Europa aldrig ophøre med at søge dialog og samarbejde. Jeg vil gerne takke kommissæren for det arbejde, han har udført og fortsat vil udføre, fordi vores tilstedeværelse i Albanien er vigtig.
Maria Eleni Koppa
(EL) Hr. formand! Jeg har fulgt begivenhederne i Albanien med stor bekymring. De tragiske hændelser under demonstrationen mod korruption, hvor mennesker blev dræbt i sammenstød med sikkerhedsstyrkerne, må fordømmes kraftigt.
Den fortsatte politiske krise indebærer meget alvorlige farer for landets stabilitet. Alle bærer deres del af ansvaret. Den valgte regering bør imidlertid lytte til det budskab, som befolkningen sender, om, at landet har brug for en sund regeringsførelse. Skabelse af retsstatsforhold ved at udrydde korruption bør være en af den albanske regerings prioriteter. Befolkningen har ret til at demonstrere inden for lovens grænser, når den føler, at regeringen handler imod dens interesser.
EU må gøre, hvad det kan for at bidrage til at sikre, at der hersker ro og forsigtighed. Vi må alle inddrages i denne proces.
Jeg opfordrer mine kolleger i Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) til ikke at overse regeringens seriøse ansvar og beskylde oppositionen alene for den politiske krise. På nuværende tidspunkt mener jeg, at den politiske dialog bør genoptages, og at en løsning bør findes ved hjælp af de procedurer, der er fastlagt i forfatningen og i lovgivningen.
Simon Busuttil
(MT) Hr. formand! Når jeg ser, hvad der sker i Albanien, bliver jeg meget ked af det, for jeg husker tilbage på mit eget lands historie i begyndelsen af firserne, dvs. for tredive år siden, da Malta stod i en tilsvarende situation. Dyb splittelse, spændinger, politisk rivalisering, trusler og endog vold. Der var en kvælende atmosfære, som ikke gjorde mig stolt af mit hjemland. På samme måde mener jeg, at de albanske borgere ligeledes er kede af deres lands aktuelle problemer og langt fra er stolte af det, der foregår.
I dag er jeg meget stolt af mit land, fordi vi har skabt et stabilt demokratisk system, og frem for alt er vi nu en del af den europæiske familie. Det politiske klima har ændret sig drastisk. Mit ønske for Albanien er, at det må få realiseret sit ønske om et stabilt land, som er en del af den europæiske familie. Det står imidlertid klart, at hvis de to vigtigste parter i landet fortsætter med deres stædighed, så vil dette mål aldrig blive nået. Det er en skam, men det er en realitet.
EU gør, hvad det kan. Visumkravet for albanere er nu blevet fjernet. Alligevel bør Albanien også spille sin rolle, og hvis det skal ske, må alle de berørte parter, herunder også regeringen og oppositionen, vedtage en anden politik, en politik, der omfatter regeringsførelse baseret på dialog, på modenhed og på ansvar over for det albanske folk. Regeringsførelse, der ikke søger at splitte, men at forene.
Det er ikke op til os at fortælle albanerne og Albanien, hvad de skal gøre. Vi er her for at fortælle dem, at beslutningen om, hvorvidt Albanien skal finde sin plads i den europæiske familie, ligger i deres hænder.
Anna Ibrisagic
(SV) Hr. formand! Selv om krisen i Albanien har eksisteret i lang tid, er det først nu, at den er begyndt virkelig at eskalere, og denne gang har EU handlet straks og på den rigtige måde. Via kommissær Füles og andres engagement har EU vist, at Albanien ikke behøver at være alene om at løse problemerne. Dette er et stort problem, der skader landets troværdighed som et land, der seriøst ønsker at nærme sig EU.
Det er ikke et spørgsmål om, hvem der har ret, og hvem der ikke har, men om behovet for at føre den politiske dialog tilbage til de politiske institutioner. Vi bør ikke give vores støtte til den ene af siderne, som har ret eller uret, og vi må meget klart fastslå, at valget i maj skal være et signal om det retning, Albanien ønsker at gå i - imod EU eller imod fortsat isolation.
Zigmantas Balčytis
(LT) Hr. formand! Jeg deler den bekymring, som mine kolleger har givet udtryk for over, at situationen i Albanien er foruroligende og kan have en negativ indvirkning ikke blot på Albanien selv, men på fremtidsudsigterne for landene i hele Balkanregionen. I slutningen af sidste år gav EU udtryk for tillid til, at Albanien og Bosnien-Hercegovina gjorde og kunne gøre fremskridt med indledningen af vigtige reformer og liberaliserede visumordningen for deres borgere. Den politiske uro, der begyndte knap nogle måneder senere og resulterede i adskillige dødsfald, tyder imidlertid på, at Albanien har fejlet i denne test.
Dette udbrud af vold i Albanien kræver en nytænkning af de langsigtede udsigter for regionens integration, for EU-politikken er fokuseret på regional stabilitet, og sådan en strategi er korrekt. Der bør derfor være solidaritet mellem landene i Balkanregionen, og det bør være i deres fælles interesse at opretholde og fremme større regional integration og politisk stabilitet.
Elena Băsescu
(RO) Hr. formand! Den spændte situation, der udviklede sig i Albanien i slutningen af januar, understreger, hvor vigtigt det er at opretholde visse grænser i den politiske debat. Den ekstreme eskalering af tvisten mellem regeringen og oppositionen har resulteret i tab af menneskeliv. Jeg må understrege, at disse konfklikter i en demokratisk stat ikke bør komme uden for parlamentets vægge. Gaderne er ikke stedet for sådanne konflikter. Organiserede oppositionsgruppers angreb på regeringsbygningen i et forsøg på at tage magten med magt er et alvorligt spørgsmål, og nogle myndigheders kneb for at skjule, hvem de skyldige er, er uacceptable. Derfor opfordrer jeg lederne af den albanske opposition til at vende tilbage til forhandlingsprocessen i parlamentet. Valgene i 2009 var retfærdige, og det er de politiske partiers pligt at respektere folkes vilje. At kompromittere de statslige institutioner er ikke en måde at give udtryk for sine overbevisninger eller sin utilfredshed på.
Georgios Papanikolaou
(EL) Hr. formand! Jeg vil gerne fremsætte følgende bemærkning. Det er meget overraskende, at de sociale spændinger forværres frem for at blive bedre, selv om vækstindikatorerne for Albanien stiger hele tiden med en vækst, der oversteg 2 % i 2010 midt i den globale økonomiske krise, og som forventes at nå op på 3 % i 2011.
Vækst har tydeligvis ikke givet den albanske befolkning en følelse af velstand. Tværtimod er det ligeledes indlysende, at skuffelsen - og med den frygten for en ny indvandringsbølge i nabolandene - er voksende. Vi oplevede dette meget akut i Grækenland i 1990'erne.
Ved denne vanskelige skillevej har Europa derfor pligt til ud over at give Albanien politisk rådgivning at videregive praksis og eksempler, så væksten kommer alle dele af samfundet til gavn.
György Schöpflin
(EN) Hr. formand! Situationen i Albanien kan bedst beskrives som en kold borgerkrig. De politiske partier spiller rollen som modparter i krigen og trækker landet ind i en nedadgående spiral. Forklaringen er, at både venstrefløjen og højrefløjen mener, at de politiske partier bør herske enerådigt, som kommunistpartiet en gang gjorde.
Når en polarisering af denne art er begyndt, er det meget vanskeligt at ændre situationen til noget, der ligner den demokratiske standard, for i denne situation er enekompetence fuldstændig rationel, hvilket er tragisk. Findes der en udvej? Ja, selvransagelse. Men kun en stor krise eller et stort historisk kompromis kan give et sådant resultat.
Štefan Füle
Hr. formand! Jeg vil gerne takke for denne dejlige forhandling, og inden jeg fremsætter mine afsluttende bemærkninger, vil jeg gerne besvare to spørgsmål, der blev fremsat under forhandlingen.
Det første, der blev fremsat af hr. Belder, vil jeg besvare skriftligt under hensyntagen til det primære fokus for dagens forhandling. Men der blev fremsat et andet spørgsmål, nemlig om vi overvejer sanktioner. Nej, det gør vi ikke. Hvorfor ikke? Fordi i spørgsmål om udvidelse, fungerer konditionalitet temmelig retfærdigt, som det tydeligvis er tilfældet her. Hvis man opfylder betingelserne, får man lov til at gå videre med tiltrædelsn og i sidste ende tilslutte sig EU. Hvis man ikke opfylder betingelserne og kravene, forsinkes processen, og den indstilles til sidst. Desværre er dette den ultimative pris, som ikke blot politikerne, men også borgerne i det pågældende land betaler.
Den højtstående repræsentant og jeg vil fortsat bestræbe os på at fremme dialogen mellem Albaniens flertal og oppositionen. Vi har en klar idé om, hvordan dette skal gøres. Vi har også behov for Parlamentets støtte for at sikre, at lederne af det vigtigste oppositionsparti og Albaniens premierminister forstår vores budskab.
Dette kan føre landet ud af den politiske krise og kan muliggøre positive skridt i retning af dets integration i Europa. EU har lovet alle landene på det vestlige Balkan, at de vil blive optaget i EU. Vi står ved vores løfte og vil intensivere vores indsats, forudsat at landene lever op til kriterierne. Albanien skal hurtigt gennemføre de 12 nøgleprioriteter i udtalelsen.
De omfatter de grundlæggende demokratiske principper såsom et ordentligt fungerende parlament, adskillelse af magten, gennemførelse af valg og respekt for retsstatsforholdene. Alt dette vil først blive muligt, når den aktuelle politiske situation har taget en grundlæggende positiv retning med genoptagelsen af en fuldstændig og konstruktiv politisk dialog i parlamentet, respekt for alle statslige institutioner og erkendelsen af, at borgerne i Albanien har ønsker, som man må være opmærksomme på. Lederne i Albanien må handle nu til gavn for deres befolkninger.
EU står parat til at hjælpe.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Niki Tzavela
Den krise, der er undervejs i Albanien, og som bringer den geopolitiske stabilitet på Balkan i fare, giver anledning til umiddelbar bekymring og uro. Den politiske tvist mellem regeringen og oppositionen sætter spørgsmålstegn ved Albaniens europæiske perspektiver, og præsident Sali Berisha har ingen planer om at træde tilbage. Selv om der kun kan drages få paralleller mellem Albanien og den seneste udvikling i Nordafrika, så har de fattigdom, arbejdsløshed, et korrupt og personbaseret regime og manglende demokrati til fælles. Selv om krisen i Albanien midlertidigt er blevet afværget, må vi arbejde tæt sammen med Albanien om at udglatte den politiske situation. Kommissionen bør forklare, hvordan den agter at beskytte grækernes og andre mindretals rettigheder i Albanien gennem en problemfri, demokratisk funktion af systemet for at styrke Frontex ved den græsk-albanske grænse på grund af faren for en tilstrømning af indvandrere til Grækenland som følge af politisk uro. Kommissionen bør også tage seriøst hensyn til den omstændighed, at albanske statsborgere ikke længere skal have visum for at rejse til Tyrkiet, hvilket gør det lettere at overskride Europas sydlige grænser derfra begyndende med Grækenland som det første ankomstland efterfulgt af resten af Europa.
