Den økonomiske krises indvirkning på verdenshandelen (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandlingen om mundtlig forespørgsel til Kommissionen af Vital Moreira for Udvalget om International Handel om den økonomiske krises indvirkning på verdenshandelen - B7-0005/2010).
Vital Moreira
spørger. - Fru formand! Jeg fremsætter forespørgslen på vegne af mit udvalg, Udvalget om International Handel, og som formand for dette udvalg.
Der er udsigt til, at krisen eventuelt kan resultere i et fald i verdenshandelen på 10 % i 2009. Det repræsenterer den største nedgang siden Anden Verdenskrig og er skabt som følge af sammenbruddet i den globale efterspørgsel. Det er afgørende for EU og andre eksportorienterede lande, at den internationale handel opretholdes. Til trods for tilsagnene fra G20 er der sket en vækst i begrænsende og forvridende foranstaltninger - både i G20-landene og globalt som reaktion på krisen.
Det første underspørgsmål er: Hvilke foranstaltninger har Kommissionen truffet for at imødegå disse foranstaltninger, og er der på den anden side fra tredjelandes side truffet foranstaltninger over for nogen af EU's foranstaltninger for stimulering af den økonomiske vækst?
Det andet underspørgsmål er: Der er tegn på, at nogle af de vækstlande, som i mindre grad er ramt af krisen, er afgørende for væksten i den internationale handel. Hvis det er tilfældet, bør erhvervslivet i EU rette sin eksport mod nye mål og eventuelt også selve eksportens sammensætning. Hvilken strategi vil Kommissionen følge for at gøre erhvervslivet i EU mere konkurrencedygtigt?
Tredje underspørgsmål: Den globale krise og den deraf følgende nedgang i verdenshandelen har adskillige konsekvenser for udviklingslandene, hvor den største arbejdsløshed findes. Hvilke justerende foranstaltninger agter Kommissionen at træffe som led i sin handelspolitik, især til gavn for verdens fattigste lande?
Fjerde punkt: De store underskud på handelsbalancen skyldes dels uforholdsmæssigt store udgifter og gæld i nogle medlemsstater og i USA, dels handelsoverskud i store vækstøkonomier med en betydelig eksport. Disse handelsunderskud har været med til at fremkalde de globale skævheder, der er årsagen til den globale økonomiske krise. Hvilken strategi har Kommissionen til hensigt at følge i sin handelspolitik for at imødegå disse skævheder?
Femte og sidste punkt: Den økonomiske krises indvirkning på samfundet og den deraf følgende nedgang i verdenshandelen vil fortsat bestå, efter at der er indtruffet en økonomisk genopretning. Vi kan f.eks. nu konstatere tegn på økonomisk genopretning, men arbejdsløsheden er stadig på et højt niveau. Hvornår vil Kommissionen gennemføre en evaluering af krisens virkninger for beskæftigelsen i Europa og i udviklingslandene? Hvilken strategi vil den følge for at integrere den sociale og miljømæssige handelsdimension i de internationale WTO-bestemmelser?
Det er de fem spørgsmål, som Udvalget om International Handel gerne vil stille den nye kommissær for handel, hr. De Gucht, som jeg byder velkommen på talerstolen til den første offentlige udveksling af synspunkter med Parlamentet og navnlig med medlemmerne af Udvalget om International Handel. På forhånd tak for de svar, som De helt sikkert kan give på de spørgsmål, vi stiller Dem.
Karel De Gucht
Fru formand! Der er stillet en række brede spørgsmål, som faktisk fortjener mere tid, end jeg har.
Jeg vil i mit indledende svar fokusere på handelspolitikkens bidrag til den økonomiske genopretning. Hvad angår krisens indvirkning på handelen, skal vi for det første være lettede over, at verdenshandelen kun faldt med 10 %. Dette var ikke et tilfælde, men resultatet af en stærk politisk vilje, som er kommet til udtryk på forskellige G20-topmøder. Det er også resultatet af WTO's, OECD's og Kommissionens systematiske overvågning af handelsbegrænsende foranstaltninger.
I det store hele har kun få lande tyet til handelsprotektionisme. Det internationale samfund har derfor undgået en protektionistisk nedadgående spiral af den form, der opstod under den store depression. For at fastholde dette er det afgørende, at vi forbliver særdeles årvågne. Hvis protektionistiske eller handelsbegrænsende foranstaltninger konstateres, træffer vi foranstaltninger mod dem med alle tilgængelige handelsværktøjer, f.eks. vores strategi for adgang til markedet eller endda WTO's tvistbilæggelsesordning.
Eksterne kilder til vækst vil være afgørende for den økonomiske genopretning i EU. Jeg er derfor enig med Dem i, at det europæiske erhvervsliv bør målrette mod de nye vækstmarkeder i hastig vækst.
Gennem vores handelspolitik kan vi hjælpe dem med at opnå dette ved yderligere at åbne disse markeder og reducere alle former for hindringer mod handel og investering.
Dette vil blive opnået gennem de frihandelsaftaler, vi i øjeblikket forhandler, og ved at uddybe de handelsmæssige og økonomiske partnerskaber med centrale handelspartnere, som f.eks. USA og Kina, hvor TEC og dialogen på højt plan allerede har lagt et solidt fundament. Dette vil være en prioritet for mig som kommissær for handel.
I de kommende uger vil Kommissionen udarbejde EU's nye fælles dagsorden for bæredygtig vækst og genopretning via EU 2020-strategien. Denne strategi vil få en effektiv ekstern dimension, hvor handelspolitik spiller en central rolle.
I en globaliseret verden skal EU 2020-strategien blive en vektor, som fremmer åbenhed og konstruktivt økonomisk engagement på internationalt plan. Dette vil også blive et centralt tema i en meddelelse om fremtidige handelspolitiske prioriteter, som jeg agter at fremlægge senere i år.
Men handelspolitik handler ikke kun om konkurrenceevne og vækst. Den handler også om at projicere vores værdier til resten af verden, og den skal også i behørig grad integrere udviklingsdimensionen af handel.
Fremme af et stærkt bidrag til udviklingsmål er allerede en vigtig del af EU's handelspolitik. De nuværende multilaterale forhandlinger er en udviklingsrunde. Vi fører bilaterale og regionale forhandlinger med udviklingslande, og vi har autonome præferencer til fordel for disse lande. Vi hjælper dem med at bidrage til og få en andel af den globale økonomi med det formål at hæve levestandarderne på en måde, som sikrer både øget politisk stabilitet og sociale fremskridt.
Hvad angår sociale problemstillinger, er jeg enig i, at handel skal medvirke til at hjælpe de mennesker i vores samfund, der har lidt værst under den økonomiske krise, navnlig alle, som har mistet deres job. I den henseende har vi efter min mening brug for handel - og mere handel - for at bevare vores sociale sikringsordninger i Europa.
Vores europæiske samfundsmodel, kombinationen af en fri økonomi med en høj grad af social beskyttelse, skal bevares på en bæredygtig måde, og dette kræver vækst.
Alt i alt vil Kommissionens kommende EU 2020-strategi støtte komplet genopretning efter krisen, samtidig med at der sættes skub i overgangen til en smartere og grønnere økonomi. En åben handelspolitik er et vigtigt element, både som et bidrag til den europæiske økonomiske genopretning og som en vektor for den eksterne projektion af vores principper: åbenhed, social og miljømæssig beskyttelse og bæredygtighed samt konstruktivt engagement på verdensscenen.
Iværksættelse af den rigtige strategi kræver naturligvis tæt samarbejde med Parlamentet og Rådet samt andre interessenter, og jeg ser frem til at samarbejde med Dem om en fælles dagsorden.
Christofer Fjellner
Fru formand! Jeg vil også begynde med at byde kommissæren velkommen. Det glæder mig at se Dem her. Vi nærer store forventninger til Dem. De har en vigtig opgave foran Dem.
For et år siden var jeg meget bekymret. Da handelen faldt sammen, og vi forventede, at verdenshandelen ville udvikle sig på en måde, som vi ikke havde oplevet siden Anden Verdenskrig, var situationen bestemt meget alvorlig. I henhold til Verdensbanken havde 17 af G20-landene indført i alt 47 nye handelshindringer og -toldafgifter. Rusland indførte toldafgifter på biler, Kina begrænsede fødevareimporten, Indien forbød import af legetøj, og Argentina indførte importtilladelser for tekstil- og lædervarer. Det var næsten som et protektionistisk våbenkapløb - et mønster fra 1930'erne, som var bekymrende.
Der kom dog ingen handelskrig. Det er efter min mening vigtigt, at vi stopper op og overvejer, hvad grunden til det var. Jeg tror, at hovedårsagen var WTO, den globale regulerende myndighed for handel, der tvinger lande til at opføre sig ordentligt og ikke ty til protektionisme og populisme. Det er for tidligt at erklære, at krisen er forbi. Krisen er ikke forbi. Vi ved alle, at arbejdsløsheden er højest sidst i den økonomiske cyklus, og at det er arbejdsløshed, som driver protektionisme og populisme. Hvis vi ser omkring os lige nu, kan vi se en række lande, der endnu ikke er kommet gennem krisen. Måske de stadig har det værste foran sig. Jeg er derfor noget bekymret, når jeg lytter til nogle af medlemmerne af Ministerrådet, som ikke siger meget om nye markeder og fri handel, men i stedet kritiserer globaliseringen og taler om at beskytte europæiske virksomheder og europæiske arbejdspladser. Det er ikke nødvendigvis protektionisme, men ind imellem er de kun en hårsbredde derfra. Det er under alle omstændigheder udtryk for en merkantilisme, der efter min mening er skadelig.
Vi bør i stedet arbejde sammen og overveje, hvordan vi kan gøre Europa mere konkurrencedygtigt ved at gøre det mere åbent. Det ville være velovervejet handling og lederskab fra vores side. Vi skal overveje, hvad vi kan gøre for at sikre, at der er færre handelshindringer, ikke flere - navnlig når vi skal træffe beslutninger om Korea og obligatorisk mærkning af oprindelsesland, og når der fremsættes øgede krav om klimaafgifter. Det skal vi i Parlamentet også overveje.
Kader Arif
Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Europa oplever i øjeblikket en krise uden fortilfælde, som ud over den økonomiske og finansielle krise først og fremmest er en systemkrise.
Inden jeg kommer ind på den økonomiske krises indvirkningerne på verdenshandelen, vil jeg præcisere én ting: Handel er ikke et offer for krisen. Den er en af dens medvirkende faktorer.
Vi oplever aktuelt en periode med enorme globale skævheder, der på den ene side næres af visse landes uforholdsmæssige underskud på handelsbalancen på bekostning af voksende indenlandsk gældsætning og på den anden side overskud på handelsbalancen, der stimuleres af eksport fra en række vækstlande med internt forbrug, der ikke vokser i samme hast.
Den politik om liberalisering af handelen, der er ført indtil videre, har endvidere kun forværret disse skævheder og har svækket især de svageste lande i verden. Disse lande, som er blevet opmuntret til at specialisere sig i monokulturer til eksport, står nu uden eksistensmidler som følge af ekstreme svingninger i priserne på råvarer, hvis flygtighed er steget som resultat af international spekulation.
Det er en mærkelig verden, der udpeger udryddelse af fattigdom og sult som det første milleniumudviklingsmål, og som samtidig spekulerer i stigningen i hvedepriserne.
Netop de mennesker, der for enhver pris forsvarede liberalisering og deregulering i 1990'erne, befinder sig nu selv i en vanskelig situation. Den fortsatte stigning i antallet af mistede arbejdspladser, stagnerende og endda nogle gange negativ vækst og den voksende sociale krise er alle faktorer, der betyder, at vi ikke længere har råd til at lade arbejdspladser gå tabt i denne kults navn. Hvordan forklarer vi under en krise medarbejdere, der står over for at miste deres job, at det vigtigste er at fastholde en dereguleret handel, selv på bekostning af pludselige og nogle gange tragiske virksomhedsflytninger?
Den krise, vi gennemlever, er derfor helt sikkert en systemkrise, som vi skal besvare med en ny udviklingsmodel. I Kommissionens nuværende strategi for det globale Europa er den vision, som Kommissionen har udviklet grundlæggende baseret på adgang til markedet og liberalisering af alle sektorer.
Vi skal efter min mening omdefinere denne strategi, som har været på det forkerte spor, og som nogle gange har ført til tilbageskridt. Vi kan ikke genoplive vores industriers eksport ved at tvinge udviklingslandene til at åbne deres markeder endnu mere. Det vil kun forværre situationen i disse lande, som allerede huser 70 % af de 59 mio. mennesker i verden, der mistede deres job i 2009.
Tværtimod er det afgørende, at vi overvejer en ny strategi, som rammer den rigtige balance mellem åbenhed, beskyttelse og støtte. Jeg vil gerne komme tilbage til disse idéer. Vi kan ikke ignorere disse tendenser, der har fået USA til yderligere at anvende dets handelsforsvarsinstrumenter og Kina til at tage afstand fra WTO på grund af europæiske antidumpingforanstaltninger.
Når vi står over for uretfærdig praksis, er beskyttelse naturligvis nødvendig, men princippet for den skal accepteres og forsvares internationalt, og de nogle gange falske beskyldninger om protektionisme skal afvises én gang for alle.
Behovet for støtte til handelspolitikker bliver endvidere tydeligere og tydeligere for hver dag, og en sådan støtte afhænger navnlig af, at EU's politikker reelt er konsekvente. Konsekvens i politikker er ikke en intellektuel debat, men en nødvendighed, hvis vi ønsker at omdefinere en ny udviklingsmodel.
Metin Kazak
Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Finanskrisen har bestemt haft en negativ indvirkning på handelen i EU's medlemsstater. I et land, som f.eks. Bulgarien, faldt eksporten i de første 11 måneder af sidste år med hele 24 % sammenlignet med året før, og importen med 35 %. Ejendomme og turisme er sektorer, som især har været ramt af dette. Det har haft en særdeles alvorlig indvirkning på beskæftigelsen. Vi skal overveje den drastiske stigning i gældsætning mellem virksomheder, manglende betaling af nationale og lokale organisationer under offentlige tjenesteydelsesaftaler osv.
Ovennævnte problemer gælder også for andre lande. Der kræves en omfattende løsning af dem på EU-plan, hvilket også kræver tæt samarbejde mellem Kommissionens forskellige direktorater. Kommissær De Gucht understreger betydningen af at støtte en udvidelse af de europæiske virksomheders aktivitetsområde og muligheder ved hjælp af klare forebyggende kommercielle instrumenter, vellykket afslutning af Dohaforhandlingerne, udnyttelse af nye muligheder for direkte udenlandske investeringer og beskyttelse heraf samt en ny investeringspolitik på baggrund af finanskrisen.
Opfyldelsen af disse mål hænger ligesom den vellykkede underskrivelse af økonomiske samarbejdsaftaler med AVS-landene tæt sammen med genopretningen efter finanskrisen.
Der er dog stadig en række problemer på dagsordenen, og nogle af disse er allerede blevet nævnt. Udnytter vi den europæiske finansiering til bekæmpelse af det høje arbejdsløshedsniveau effektivt? Hvad kan EU gøre på baggrund af det aktuelle underskud, devalueringen af valutaen og den høje inflation, som påvirker handelen direkte? Hvilke handelspolitiske instrumenter råder EU over i arbejdet for at håndtere finanskrisen og dens eftervirkninger? Hvilke foranstaltninger skal der iværksættes for at undgå, at en krise af dette omfang opstår igen, og for at få handelen til fortsat at vokse? Hvilken strategi har vi over for lande, som f.eks. Indien og Kina, der truer med at ændre hele det finansielle system? Jeg sætter alene min lid til, at denne EU 2020-strategi vil finde svarene.
Yannick Jadot
Fru formand, hr. kommissær! Tak, fordi De satte forestillingen om kriserelateret protektionisme i dens rette kontekst. Det er efter min mening klogt, at De i forbindelse med en forhandling påpeger, at en krig med forbindelse til genoplivningen af protektionisme ikke er ved at bryde ud.
Jeg vil nu omtrent vende problemet om. For mig handler problemet i sidste ende ikke om, hvilken indvirkning den økonomiske krise har haft på handelen, men mere grundlægende hvilken indvirkning handelen og specifikt de handelspolitikker, der har været ført gennem 20 år, har haft på den krise, vi oplever i dag.
Den fødevarekrise, vi oplevede for to og et halvt år siden, var på en måde en forløber for finanskrisen, og det var bestemt en krise for de globale markeder for landbrugsprodukter. På samme måde får vi hele tiden at vide, at liberalisering af handelen med Kina er en fordel for os. Hvis vi ikke indføjer sociale forhold, monetære forhold, budgetmæssige forhold og naturligvis miljømæssige forhold, vil Kina efter min mening på et tidspunkt opnå ikke kun en konkurrencemæssig fordel i forhold til Europa, det vil opnå en absolut fordel i forhold til Europa.
Det følger heraf, at alle de politiske partier i alle de nationale debatter - og som en central aktør på den belgiske scene er De bekendt med dette - nu er ved at opdage, at der er umuligt at styre social dumping, miljødumping, monetær dumping og budgetmæssig dumping i en globaliseret verden.
På samme måde kan man sige, at den strategi, som alle vi europæere forventede efter Berlinmurens fald, nemlig at "et socialt demokrati vil opstå gennem handel", ikke virker, hvilket vi kan se af Kinas eksempel.
De citerede Lissabonstrategien, innovation, den grønne økonomi, og De ved, at denne europæiske strategi nu er en fiasko, hr. kommissær. Hvis vi ikke mainstreamer Lissabonstrategien inden strategien for det globale Europa, må vi begynde at overveje, hvilke industrielle sektorer Europa vil have tilbage. Hvor er definitionen af de industrielle valg, de landbrugsmæssige valg og naturligvis de sociale og miljømæssige valg, som vi træffer i hele Europa, så vi kan lære, hvordan handel fungerer i forhold til resten af verden? Indtil vi definerer disse valg, vil vi forfølge en fejlslagen strategi.
Jeg har et mere specifikt spørgsmål: Den 4. februar 2010 blev der afholdt et møde i WTO's Komité for Handel med Finansielle Tjenesteydelser, som fokuserede specifikt på de udfordringer, som finanskrisen og liberaliseringen af de finansielle tjenesteydelser skaber. Kan De fortælle os, hvad om resultatet af dette møde var, og hvilken holdning De har til dette, hvis De kunne følge det?
Jacek Włosowicz
Fru formand! I den aktuelle globale økonomi tillader de fleste grænser en mere effektiv strøm af mennesker, kapital og tjenesteydelser. Formålet med dette er naturligvis at skabe bedre levestandarder. Det er alt sammen meget godt, så længe de fleste lande har overskud på handelsbalancen og et stigende BNP. Problemet begynder, når økonomien sænker farten, markedsindekserne falder drastisk, og der opstår problemer med arbejdsløshed. Åbningen af grænserne har bortset fra forbedrede levestandarder skabt en indbyrdes gensidig afhængighed mellem de forskellige økonomier. Det er den ene side af mønten. Dette ses tydeligt i den aktuelle situation. Sænkningen af farten i den tyske økonomi har f.eks. en negativ indvirkning på den polske økonomi, fordi Tyskland er en af Polens største eksportpartnere. Polens BNP udviser heldigvis som det eneste i Europa positiv vækst, men det er bekymrende, at arbejdsløsheden har været stigende i flere måneder. Dette eksempel viser meget tydeligt, at regeringerne ikke kun skal tænke på, hvordan de løser økonomiske problemer i deres egne lande alene, men de skal også nå til enighed om, hvordan de sammen kan udvikle forsvarsmekanismer, så de i fremtiden står bedre rustet i lignende situationer.
Den aktuelle krise er en test for os alle. Jeg tænker her navnlig på landene i EU. Vi kan ikke tillade en situation, hvor nogle lande forsøger at tilsløre deres brug af statslige indgreb, mens andre i den frie konkurrences navn forhindres i at give statsstøtte. Jeg er naturligvis klar over, at visse regeringer på en vis måde er taget til gidsel af deres vælgere, men hvis vi skal skabe et EU til gavn for alle, skal vi fastlægge klare regler, og vi skal overholde dem. Vi skal også udnytte vores styrker - avancerede teknologier og menneskelig kapital. Kun på den måde vil en yderligere styrkelse af samarbejdet mellem vores lande være effektiv, og vi som borgere i EU vil kunne se lysere på fremtiden og håbe, at vores (...).
(Formanden afbrød taleren)
Joe Higgins
Fru formand! Verdenskapitalismen oplever sin værste krise siden den store depression. Ligesom dengang er det arbejderklassen og de fattige, der betaler dyrt for og lider under konsekvenserne af dette, uanset om de befinder sig i Europa eller i de fattigste lande i verden.
Verdensbankens forskere anslår, at i 2010 alene vil endnu 64 mio. mennesker blive kastet ud i ekstrem fattigdom, og at mellem 30 000 og 50 000 mennesker som følge heraf døde af fejlernæring i Afrika i 2009. Krisen har ødelæggende konsekvenser for verdenshandelen, men påstanden fra FN's finansielle topmøde sidste år, f.eks. at afslutningen af Doharunden af handelsforhandlingerne er svaret, er fuldstændig forkert. I henhold til den ansete ngo "War on Want" vil det bringe endnu 7,5 mio. arbejdstagere i fare for at miste deres job, herunder i de fattigste lande.
Verdenskapitalismens krise forstærkes dramatisk af de finansielle spekulanters aktiviteter på verdensmarkederne. Disse parasitter, som ikke er tilfredse med at have frembragt krisen, ønsker nu at udnytte den til at rage yderligere milliarder til sig. Så Kommissionen overskriften i Financial Times i går: "Traders in record bet against the euro" (Rekordmange valutahandlere tror ikke på euroen)? Men hvad gør Kommissionen? Den falder på knæ for spekulanterne og kræver, at de lande, der er værst ramt af krisen, f.eks. Grækenland, brutalt sænker arbejdstagernes løn, pensioner og offentlige ydelser.
Hvad tror De, at et så drakonisk spareprogram gør for handelen i Europa og i resten af verden? Hvis De mindsker arbejderklassens evne til at købe varer og tjenesteydelser, så mindsker De efterspørgslen efter disse varer og tjenesteydelser, hvilket betyder, at De fjerner millioner af arbejdspladser for de arbejdstagere, der skulle levere disse varer og tjenesteydelser. Det er helt konkret Kommissionens opskrift. De tusindvis af græske arbejdstagere, der demonstrerede i går, havde derfor helt ret. Kapitalismen vil kun skabe yderligere lidelser og kriser. Vi skal erstatte den med et system baseret på menneskelig solidaritet og værdierne fra demokratisk socialisme.
William  Dartmouth
Fru formand! Den store investor, Warren Buffet, sagde en gang, at når tidevandet falder, kan man se, hvem der ikke har badetøj på. Sidste år faldt Det Forenede Kongeriges økonomi med 4,8 %. Det samme gjorde Italiens. Den tyske faldt med 5 %, og EU's handel faldt med endnu mere.
Jeg vil fokusere på det tredje spørgsmål: Hvilken strategi vil Kommissionen følge for at gøre erhvervslivet i EU mere konkurrencedygtigt?
Inden Lissabontraktaten var der Lissabonstrategien, og i Lissabonstrategien var det EU's mål, og jeg citerer, "at blive den mest konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi i verden". En forudsætning for en konkurrencedygtig og dynamisk videnbaseret økonomi er nu at have en fleksibel arbejdsstyrke. Så hvad har EU gjort for at skabe en sådan?
De indførte direktivet om vikaransattes arbejdsforhold i 2008, og det har været som at hælde lim på den mest fleksible del af arbejdsmarkedet. Direktivet om vikaransattes arbejdsforhold er endnu et dårlig gennemtænkt og upassende EU-direktiv, som endnu en gang i uforholdsmæssig og negativ grad har påvirket Det Forenede Kongerige, som har en tredjedel af alle EU's vikaransatte. Og det er tilfældigvis ved at have en fleksibel arbejdsstyrke, at mennesker kan løftes ud af fattigdom.
EU's serie af uigennemtænkte direktiver spærrer vejen for skabelsen af en konkurrencedygtig og dynamisk videnbaseret økonomi i medlemsstaterne.
Den økonomiske krise i EU afslører, at EU faktisk ikke havde badetøj på.
Béla Glattfelder
- (HU) Fru formand! Jeg vil gerne tale om to problemer, nemlig underskuddet på handelsbalancen og CO2-emissioner. I dokumentet anføres det korrekt, at væksten i EU's og USA's handelsunderskud i vid udstrækning har medvirket til den internationale økonomiske krise. EU's handelsunderskud steg fra 75 mia. EUR i 2004 til 243 mia. EUR i 2008. Dette er en tredobbelt stigning på fire år. Det betyder, at hver europæisk borgers forbrug oversteg den producerede værdi med 500 EUR. Et så stort handelsunderskud og et forbrug, der er så meget større end produktionen, er ikke bæredygtigt. Der skal gennemføres foranstaltninger for at reducere handelsunderskuddet, men hvis vi ikke gør det bevidst, vil de økonomiske love spontant gennemtvinge en sådan ændring. Dette vil dog medføre langt højere sociale omkostninger. Det viser de aktuelle begivenheder i Grækenland.
Hvad angår energi, fordrejes verdenshandelen ikke kun af protektionisme, men også af ordninger til støtte for energipriserne. Brugen af olie støttes i en række udviklingslande, hvor olie kan fås til lavere priser end på det internationale marked, mens statslige midler også bruges til at støtte brugen af elektricitet. Samtidig skal de europæiske producenter betale afgifter, CO2-kvoter, hvis de vil bruge energi i produktionen. I København blev det tydeligt, at udviklingslandene ønsker at hindre en klimaaftale, da de ikke er villige til at acceptere sanktioner, der er forbundet med nedskæringer. Der skal iværksættes foranstaltninger for at forhindre dette, idet flere økonomer nu har påpeget, at billig CO2 giver Kina en større konkurrencefordel end billig arbejdskraft. Hvis vi ikke reducerer energiforbruget, er der igen og igen fare for, at ...
(Formanden afbrød taleren)
David Martin
- (EN) Fru formand! Som andre talere har sagt, mærker vi nu den fulde effekt af finanskrisen. Hvis vi skal tro Kommissionen, faldt handelen med 10 % i 2009. Hvis vi skal tro Den Internationale Valutafond, faldt den med 12,3 % i 2009.
ILO anslår, at 212 mio. mennesker på verdensplan var arbejdsløse i 2009, en stigning på 34 mio. i forhold til 2007.
Afrika syd for Sahara, som havde et budgetoverskud på 0,3 % af BNP i 2008, havde et underskud på 6,4 % i 2009. Med andre ord var et overskud på 3 mia. blevet til et underskud på 64 mio., så der blev fjernet 67 mia. af købekraften i Afrika syd for Sahara.
Alle dele af verden har lidt under denne krise, men den tredje verden, udviklingsverdenen, har lidt mest. Og derfor har Oxfam i dag lanceret en opfordring til det, de kalder en "Robin Hood-skat".
Dette er en variation af Tobin-skatten, som havde til formål at beskatte spekulativ handel med finansielle produkter, aktier, obligationer og råvarer samt valutatransaktioner. Robin Hood-skatten repræsenterer kun 0,05 % af transaktionerne, men ville rejse milliarder til udviklingsprojekter i den tredje verden.
Milleniumudviklingsmålene skal have tilført 34-45 mia. for at blive opfyldt, og bankerne modtog en redningspakke på 1 bio. USD. Bankerne skal gøre mere end blot at tilbagebetale disse penge. De skal reparere de skader, de har forårsaget på samfundet generelt.
Denne Robin Hood-skat ville derfor være en god løsning på fattigdomsproblemet, som også kan sikre, at bankerne yder et nyttigt bidrag.
Vil kommissæren seriøst overveje Oxfams forslag, som har modtaget en tilkendegivelse af støtte fra den britiske premierminister, og lægge sin vægt bag det som EU's kommissær for handel?
Olle Schmidt
- (SV) Fru formand! Vores kontinent er rigt. EU skal bære et særligt ansvar for at opretholde en fri og fair handel. Finanskrisen skaber en global økonomisk recession, der fik handelen til at falde med 10 % i 2009, som det er blevet sagt, så handelen nu er på samme niveau som i 2005. Udviklingslandene er særlig sårbare, når deres eksport falder, og de har problemer med at opnå bankfinansiering. For AVS-staterne repræsenterer handel med varer f.eks. 50 % af deres handel. Disse lande er derfor overordentlig sårbare over for kriser. Et fald på 1 % i væksten bevirker, at 20 mio. mennesker skubbes ud i fattigdom.
Her skal EU bære sit ansvar som en rig del af verden og sikre, at finanskrisen ikke tvinger flere mennesker ud i fattigdom og udstødelse. EU skal arbejde for at sikre, at de fattigste lande modtager mere effektiv hjælp og gældslettelse efter behov. I den sammenhæng er der flere af de lande, som medlemmerne af Parlamentet kommer fra, som efter min mening kunne yde en større indsats for at sikre, at den hjælp som medlemsstaterne yder, forøges, forbedres og gøres mere effektiv. Vi skal ikke altid stille krav til EU. Der er nogle ting, vi kan gøre på hjemmefronten.
Den vigtigste prioritet for EU er, at Doharunden afsluttes, og at EU's landbrugspolitik simpelthen skrottes. Det er urimeligt, at det rige EU ved hjælp af konkurrence tvinger fattige landbrugere i Afrika til at opgive deres bedrifter. En ny frihandelsaftale ville være den bedste måde at føre verden ud af finanskrisen og forhindre protektionisme.
EU kan og skal være et fyrtårn for liberaliseringen af verdenshandelen. Globalisering og international handel er grundlæggende positive ting. Protektionisme er og har altid været et onde. Alle, der mener, at protektionisme på nogen måde kan lære og hjælpe verden, burde lære af historien.
Janusz Wojciechowski
- (PL) Fru formand! Et område, vi bør undersøge for at finde ud af, hvordan vi kan bekæmpe krisen, er handelen med landbrugsprodukter. I de senere år har vi under pres fra Verdenshandelsorganisationen indført mange frivillige restriktioner på produktionen og eksporten af landbrugsprodukter i EU. Vi har f.eks. gennemført en omfattende reform af sukkermarkedet, som reducerede den europæiske sukkerproduktion med en tredjedel og lukkede mange sukkerfabrikker. Mange landbrugere holdt op med at dyrke sukkerroer, vi øgede arbejdsløsheden, og vi opnåede ingen sociale eller økonomiske fordele. Det var en gave til de store sukkerkoncerner, der flyttede deres produktion ud af Europa, og i dag importerer vi sukker fra dem.
Under krisen skal vi efter min mening yde stærk beskyttelse til vores økonomi og vores producenter. Jeg taler her ikke om protektionisme, men om en politik om lige muligheder, som vores producenter ikke har i øjeblikket. Der gælder en række høje standarder i EU. Inden for landbruget er der f.eks. standarder for dyrevelfærd. Det er rigtigt at fremme disse standarder, men vi bør også kræve, at de samme standarder overholdes af alle, der eksporterer varer til EU. Hvis vi f.eks. indfører et forbud mod burhøns, bør vi ikke samtidig importere æg fra lande, hvor denne metode anvendes. Vi skal handle på samme måde på mange andre områder. Vi bør overholde en simpel regel - de samme krav for eksportører som for vores egne producenter, fordi uden dette - bortset fra den økonomiske krise (...).
(Formanden afbrød taleren)
Jaroslav Paška
- (SK) Fru formand! Finanskrisen, som er skabt af den amerikanske finansielle sektor, udviklede sig meget hurtigt til en økonomisk krise, som omgående påvirkede alle områder af det økonomiske liv. De uundgåelige konsekvenser var et hurtigt fald i forbrugernes købekraft, højere arbejdsløshed, lavere skatteindtægter og færre penge til finansiering af de statslige budgetter.
Da produktionen faldt i hele verden, måtte værdien af handelen nødvendigvis falde i takt med faldet i produktionen. Hvis vi derfor nu spørger, hvordan vi kan opnå stabilitet eller endda vækst i verdenshandelens omfang, kan det kun ske gennem effektive foranstaltninger, som kan standse det økonomiske sammenbrud, gennem foranstaltninger, der kan stabilisere økonomien, og gennem gradvis opstart af økonomisk vækst.
Det nuværende økonomiske system er så tæt forbundet og globaliseret, at det efter min mening er en værdiløs illusion, hvis vi sætter vores lid til begrænsede kunstige indgreb, der er målrettet mod specifikke sektorer og ikke producerer merværdi.
Iliana Ivanova
- (BG) Fru formand, mine damer og herrer! Krisen har uundgåeligt ført til en betydelig reduktion i de globale handelsmængder. Dette afspejles også i faldet i produktion og investering samt i begrænsede vækstmuligheder. Samtidig er de nationale regeringer meget fristede til at indføre barrierer for at beskytte deres indenlandske produktionskapacitet.
I 2009 oplevede vi en alarmerende stigning i de forskellige former for national beskyttelse, der blev anvendt, både i individuelle EU-medlemsstater og i de nye vækstøkonomier. Denne protektionisme hæmmer adgangen til de internationale markeder for små og mellemstore virksomheder, der udgør rygraden i den europæiske økonomi, og som pålægges yderligere byrder og restriktioner.
For at løse disse problemer og fremme iværksætterånden og handelen har Europa efter min mening først og fremmest brug for et stærkt indre marked. Dette kan opnås, hvis den europæiske økonomi er tilstrækkelig konkurrencedygtig, innovativ og baseret på høje kvalitetsstandarder. Som også Kommissionen bemærkede skal vi trods det opnåede fremskridt fortsætte indsatsen for at udvide undervisningssystemernes kapacitet som et bidrag til et innovativt, dynamisk vidensamfund.
Stabile offentlige finanser i EU, som vil garantere de nationale økonomiers og den europæiske valutas bæredygtighed, er en vigtig forudsætning, når vi skal overvinde skævhederne på handelsbalancen. Euroens stabilitet er altafgørende for vores handelspartneres tillid. Der vil blive sat yderligere skub i genoplivningen af handel og investering ved rettidig gennemførelse af de nødvendige strukturreformer med henblik på at skabe et nyt stabilt grundlag for vækst.
Sidst, men ikke mindst, hvad angår vigtighed, vil det indre marked også blive styrket, hvis vi forsigtigt og omgående udvider euroområdet, så vi opnår økonomisk integration af de europæiske lande, og så den europæiske økonomi får endnu mere indflydelse over for sine internationale partnere.
Enrique Guerrero Salom
- (ES) Fru formand! Som tallene for 2009 viser, og som det allerede er blevet sagt, har finanskrisen, som brød ud i begyndelsen af 2008, reduceret handelstallene betragteligt.
Det ser under alle omstændigheder ud til, at vi har undgået den alvorlige fristelse til at henfalde til protektionisme, som det skete under krisen i 1930'erne, og det ser ud til, at tendensen til indførelse af nye restriktive foranstaltninger forsvandt ved udgangen af sidste år. Det ses af den femte redegørelse om mulige handelsrestriktioner, som Kommissionen vedtog ved udgangen af sidste år.
Mange lande har dog indført sådanne restriktioner, lande med forskellige økonomiske grundlag, som f.eks. USA, Kina, Argentina, Rusland og Indonesien, men også mange udviklingslande. Og det er disse lande, udviklingslandene, der har brug for åbne markeder, som kan tage imod deres produkter.
Jeg opfordrer derfor hr. De Gucht til som kommissær for udvikling at arbejde for at skabe bredere og friere handel i verden, for at sikre, at EU fører an i indsatsen for at fjerne protektionistiske hindringer i industrilandene, og for at sikre en større forpligtelse til at inddrage udvikling i handelsforhandlinger.
Georgios Papastamkos
- (EL) Fru formand, mine damer og herrer! Nedgangen i verdenshandelen går efter min mening langt ud over grænserne for selve recessionen. Undersøgelser har vist, at manglen på finansiering af handel fra bankernes side for en stor dels vedkommende skyldes faldet i handel.
Jeg vil stille to spørgsmål: Hvad er der for det første sket med de internationale forpligtelser med hensyn til multilateral finansiering af handel? Hvilke resultater har for det andet den mere fleksible finansieringsramme, som har til formål at fremme virksomheders adgang til finansiering på europæisk plan, haft?
Hvad angår den globale handel, vil jeg understrege, at WTO's regler, foranstaltninger og forpligtelser i vid udstrækning har forhindret indførelsen af handelsrestriktioner og samtidig har sikret fleksibilitet til at indføre politikker for økonomisk genopretning.
Vi opfordrer dog Kommissionen til nøje at overvåge de foranstaltninger, der indføres af vores handelspartnere, og deres indvirkning på den europæiske eksport, herunder de "køb nationalt"politikker, som EU's vigtige handelspartnere har indført. Samtidig må vi ikke overse den dynamiske stigning i visse vækstøkonomiers eksport.
I denne situation vil jeg navnlig understrege spørgsmålet om de europæiske produkters konkurrencedygtighed på globale markeder, der fandtes før, og som eksisterer uafhængigt af den økonomiske krise.
Afslutningsvis skal vi bl.a. sikre gensidighed over for vores handelspartnere, hvad angår markedsadgang, genoprette fair konkurrencevilkår på de internationale markeder og sikre, at importerede produkter underkastes samme regler som varer, der er produceret i EU.
Laima Liucija Andrikien
- (EN) Fru formand! (uhørligt) befinder sig allerede i en meget vanskelig situation på grund af den globale recession og den faldende efterspørgsel efter en række produkter i hele verden. Protektionisme skader dog den internationale handel og EU's interesser direkte.
En af de internationale handelsaktører, som har indført yderligere og undergravende handelshindringer, er Rusland. Siden begyndelsen af finanskrisen har Rusland lagt en række såkaldte "midlertidige" antikrise-toldafgifter på en række importvarer såsom kød og mælkeprodukter, møbler og visse stålvarer. Et andet eksempel, der måske erindres, er den midlertidige toldafgift på lægemidler, som Rusland har pålagt EU's eksportører.
Endnu mere alarmerende er det, at der pr. 1. januar 2010 blev oprettet en toldunion mellem Rusland, Belarus og Kasakhstan. Som følge heraf er toldsatserne blevet hævet, for så vidt angår 30 % af EU's varegrupper. Det primære problem er naturligvis, at Rusland, ligesom Belarus og Kasakhstan, ikke er medlem af WTO og derfor ikke er bundet af de WTO-regler, der begrænser unilaterale stigninger i importtariffer og andre handelshindrende foranstaltninger. Eftersom Rusland ikke er medlem af WTO, har vi ingen tvistbilæggelsesordning med dette land.
Jeg har to spørgsmål til kommissæren. Hvordan vurderer Kommissionen EU's aktuelle handelsproblemer med Rusland, og har EU en bestemt strategi for håndtering af spørgsmålet om Ruslands medlemskab af WTO?
Daniel Caspary
- (DE) Fru formand, mine damer og herrer! Vi har ved flere lejligheder hørt, at verdenshandelen er faldet dramatisk i de seneste tre måneder trods de vellykkede forsøg fra mange medlemmer af Verdenshandelsorganisationen til så vidt muligt at holde markederne åbne. Jeg er også meget taknemmelig for, at EU har spillet en særdeles effektiv rolle i denne henseende og næsten ikke har indført protektionistiske foranstaltninger.
I mit land siger man, at angreb er det bedste forsvar. Jeg vil gerne tage tråden op fra det, som fru Andrikiennetop sagde om de specifikke foranstaltninger, som Rusland har indført. Vi skal spørge, hvilke effektive muligheder, der er åbne for os, som vil sætte os i stand til at gå i offensiven mod de handelspartnere, der ikke overholder aftalerne fra G20-mødet, som har indført protektionistiske foranstaltninger, der har lukket markederne, og som har hjulpet med at skabe et endnu større fald i de globale økonomiske resultater, end vi ellers ville have haft.
Skal vi ikke mere proaktivt udnytte vores strategi for det globale Europa og effektivt gennemføre punkterne i den? Er det ikke på tide, at vi proaktivt varetager vores interesser i stedet for blot at forhindre protektionisme? Jeg tænker på et muligt nyt initiativ, der endelig vil sætte os i stand til at opnå fremskridt inden for WTO. Vi bør efter min mening hurtigt tage det logiske skridt hen imod forhandling af frihandelsaftaler. Vi har et resultat i Sydkorea. Men hvad er der sket med hensyn til Indien, Canada, Colombia og Peru? Ville vi ikke udsende et overordentlig positivt signal, hvis vi nu kunne komme videre med disse frihandelsaftaler?
Mange andre medlemmer har omtalt udviklingslandene. Er dette ikke den ideelle lejlighed til endelig at sikre fremskridt med hensyn til de økonomiske partnerskabsaftaler, så udviklingslandene og AVS-landene kunne opnå bedre integration i verdenshandelen, og så der kunne iværksættes effektive foranstaltninger med det formål at skabe økonomisk vækst og bekæmpe fattigdom? I de seneste årtier er det blevet tydeligt, at lande, som har deltaget i verdenshandelen, har haft de højeste vækstniveauer. Jeg ser frem til Deres svar, hr. De Gucht!
Theodoros Skylakakis
- (EL) Fru formand! Jeg vil først sige, at de indbyrdes forhold i vores handelsforbindelser med lande med hastig vækst ikke er statiske. Når der f.eks. er fuldstændig forskellige vækstrater i EU og Kina, får de ikketoldmæssige hindringer, der anvendes mod os, som vi fandt mindre vigtige, da den kinesiske økonomi var mindre, mere og mere alvorlige konsekvenser for os, efterhånden som Kinas relative betydning vokser, og vores falder.
I takt med at vores relative størrelse mindskes, mindskes også vores forhandlingsposition. Der er derfor et vindue af muligheder, hvorigennem EU kan føre sin politik og effektivt reducere hindringer for vores eksport i vækstøkonomier og begrænse social og miljømæssig dumping. Tiden arbejder mod os mere end nogensinde før som følge af krisen.
Min anden bemærkning er, at betydningen af de transatlantiske handelsforbindelser og styrkelsen et mere funktionsdygtigt amerikansk marked, som vil forøge den transatlantiske handel og give parterne på begge sider af Atlanterhavet en bedre forhandlingsposition, stiger.
Her er der også et vindue af muligheder, da det vil tage tid at opbygge det transatlantiske marked, fordi det er en kompleks proces. Hvordan vurderer USA betydningen af disse forbindelser? Desværre er præsident Obamas manglende deltagelse på det kommende topmøde i Madrid ikke et opmuntrende tegn.
Spørgsmålet er: Mener Kommissionen, at der er behov for en omgående indsats, mens vi stadig har den nødvendige forhandlingsposition?
Tokia Saïfi
- (FR) Fru formand! Den økonomiske og finansielle storm, vi netop har været igennem, har forårsaget megen skade. Vores økonomier er desorienterede, og vi kæmper stadig for at komme på ret køl over for de målrettede nye og stærke økonomier.
Det er på tide, at Kommissionen går i spidsen for en ambitiøs og betydningsfuld europæisk handelspolitik, som uden undskyldninger har til formål at forsvare vores kommercielle interesser og er baseret på gensidig markedsåbenhed og udnyttelse af vores konkurrencemæssige fordele.
EU skal først og fremmest finde den gyldne mellemvej mellem ultrafri handel og protektionisme. Denne tredje vej skal efter min mening findes ved at skabe en ramme for fair handel. EU er væbnet med bestemte værdier: respekt for beskyttelsen af intellektuel ejendom, retfærdighed med hensyn til investeringer, adgang til markeder, kampen mod ikketoldmæssige handelshindringer og respekt for sociale og miljømæssige standarder. EU har derfor pligt til at sikre, at disse værdier accepteres som principper af Indien og Kina, vækstøkonomier, som ikke kun er vores kunder og konkurrenter, men også vores partnere.
Bortset fra behovet for at sikre afbalanceret handel skal kommissæren hjælpe med at styrke de europæiske virksomheders konkurrenceevne. Hvordan kan vi opnå det? Innovation, investering i forskning og udvikling samt den internationale indflydelse fra konkurrencedygtige klynger er tilsyneladende nogle af de centrale faktorer, som vil få os ud af krisen.
Vi skal også målrette vores indsats mod innovative virksomheder, navnlig små og mellemstore virksomheder, ved at lette dem for alle unødige administrative og skattemæssige byrder, og mod grønne teknologier og tjenesteydelser.
(Formanden afbrød taleren)
Krisztina Morvai
- (HU) Fru formand! Vi skal grundlæggende besvare spørgsmålet om, hvorvidt den frie handel, det nuværende system, som reguleres af WTO, er en fordel for befolkningen, eller om vi skal udforme et nyt vejledende princip, som jeg helst ikke vil kalde protektionisme, men økonomisk selvbestemmelse? Jeg foreslår, at vi ser på forskellene mellem disse to vejledende principper på tre områder. Hvad betyder den globale verdenshandel i dens nuværende form og omfang for skabelsen og fastholdelsen af arbejdspladser i Europa, navnlig hvad angår småhandlende, små og mellemstore virksomheder, familievirksomheder og små landbrug i europæiske lande, som er i vildrede og er gået glip af udviklingsmuligheder som følge af den nuværende globale og liberaliserede verdenshandel? Hvis vi tænker på solidaritet, er det så godt for de fattige udviklingslande, at de i stedet for at udvikle deres eget landbrug og deres egen industri forpligtes til at åbne deres markeder? Er det godt for miljøet, at varer leveres over store afstande?
Jeg vil forslå, at vi som et indledende skridt, hvad i det mindste angår landbrug og fødevarer, overvejer at indføre princippet om selvbestemmelse over fødevarer, der sikrer, at lokalsamfund og lande har ret til at vælge, hvad de vil producere, hvordan de vil producere det, og hvordan de derefter vil sælge det. Forbrugere har ret til sunde og ernæringsrigtige kvalitetsfødevarer, og vi ved, at sådanne fødevarer ikke er fødevarer, der er blevet sendt tusindvis af kilometer, men fødevarer, som produceres, forarbejdes og sælges lokalt.
Rareş-Lucian Niculescu
- (RO) Fru formand! Jeg vil gerne lykønske kommissæren med hans nye udnævnelse. Kan han evt. komme med nogle detaljer om den økonomiske krises indvirkning på verdenshandelen med landbrugsprodukter? Fru Andrikienhar allerede nævnt Den Russiske Føderation, som har annonceret, at den er parat til at forbyde import af fjerkræ indtil 2015, fordi den selv kan dække efterspørgslen med den hjemlige produktion.
Eftersom fremme af et mere konkurrencedygtigt landbrugssystem i et åbent globalt handelsmiljø er en af de opgaver, som formand Barroso har tildelt den nye kommissær for landbrug, vil jeg udnytte kommissærens tilstedeværelse her i Parlamentet til at spørge ham, hvordan han ser på samarbejdet med kommissæren med ansvar for landbrug, hvad angår afslutningen af forhandlingerne som en del af Doharunden.
Seán Kelly
- (EN) Fru formand! Jeg vil først sige, at Kommissionen skal lykønskes, fordi den har afvist et nyligt forslag fra WHO om, at vi skal forbyde salget af afgiftsfri alkohol og spiritus. Hvis det blev godkendt, ville det have kostet 2 mia. EUR for den europæiske økonomi og hundredvis af arbejdspladser i hele EU. Det var et forslag baseret på moralsk prædiken i stedet for videnskabelig dokumentation fra WHO, og det blev gudskelov afvist af Kommissionen.
Dernæst vil jeg sige, at det er bankerne, som bærer det primære ansvar for mange af de dårligdomme, vi oplever i dag, men hvad skete der? En ny teori så dagens lys - de var for store til at gå ned. Snarere end at være for store til at gå ned var der efter min mening mange af dem, som gik i større sko, end de kunne bære. Det ses af de umoralske lønninger, som nogle af dem får, og de groteske bonusser, de også får. En bankmand bør ikke få mere i løn end landets premierminister, og vi bør arbejde hen imod ...
(Formanden afbrød taleren)
Czesław Adam Siekierski
- (PL) Fru formand! Den internationale handel er sammen med den finansielle sektor det område af verdensøkonomien, som har lidt mest som følge af den økonomiske krise. Det anslås, at verdenshandelens omsætning faldt med omkring 10 % sidste år som følge af krisen. Den protektionisme, som mange lande har indført som en grundlæggende foranstaltning til bekæmpelse af recessionen, har desuden negative følger for handelen. Det burde ikke være nødvendigt at forklare fordelene ved fri handel i en global økonomi for nogen. Der er ingen tvivl om, at den velstand, som lande med frie markeder opnåede i anden halvdel af det 20. århundrede, i vid udstrækning var frugten af den frie handel, som udviklede sig dynamisk i denne periode. Faldet i verdenshandelen, stigningen i arbejdsløsheden, navnlig i udviklingslandene, og dermed væksten i fattigdom og social udstødelse - denne negative udvikling kan stoppes ved at genoprette dynamisk handel på fair og retfærdig (...).
(Formanden afbrød taleren)
Michael Theurer
- (DE) Fru formand, hr. kommissær! Jeg vil gerne lykønske kommissæren med udnævnelsen til kommissær. Det glæder os at se en så erfaren og succesrig politiker og en velkendt liberal i Kommissionen. De får brug for alle Deres overtalelsesevner til at sætte fornyet skub i EU's internationale handelspolitik. Vi skal bekæmpe alle tendenser til protektionisme. Historien viser tydeligt, at lande, der har deltaget i verdenshandelen, har opnået større vækst end de lande, der ikke har.
Vi står også over for en ny verdensorden. Nogle af de involverede aktører, f.eks. Kina, har statskapitalistiske systemer, men bruger ofte helt andre metoder i denne sammehæng. Jeg opfordrer derfor Kommissionen til at udvikle en ny strategi for verdenshandelen. Det er klart, at vi skal gå videre med Doharunden om udvikling, fordi en multilateral tilgang er den rigtige. Vi har dog brug for alle vores kræfter for at opnå fremskridt, hvad angår Kina.
Daniel Caspary
- (DE) Fru formand! Jeg vil tage tråden op fra et emne, som to andre talere har nævnt. De er desværre også ansvarlig for TEC - Det Transatlantiske Økonomiske Råd, hr. De Gucht! Jeg ville være meget taknemmelig, hvis De ville sætte TEC allerøverst på Deres dagsorden med henblik på at løse alle de problemer, vi har omtalt.
Det er stadig en kendsgerning, at Europa og USA tegner sig for næsten 60 % af de globale økonomiske resultater. Hvis vi kunne fjerne blot en brøkdel af handelshindringerne på det transatlantiske marked, kunne vi gøre meget mere for vores borgere og naturligvis arbejdstagere, end der er opnået med mange af de andre foranstaltninger, som vi har gjort en meget større indsats for i de sidste fem år. Jeg ville være meget taknemmelig, hvis De vil fokusere på TEC.
Karel De Gucht
Fru formand! Hvis jeg skulle give et afbalanceret svar på alle de spørgsmål, der er blevet stillet, og alle de problemstillinger, der er rejst, skulle jeg bruge mindst en halv time, tror jeg. Jeg har kun to eller tre minutter, hvis jeg har forstået det korrekt.
Når det er sagt, vil jeg begynde med en generel bemærkning. Jeg tror virkelig ikke, at protektionisme er en løsning. Uanset om De tror det eller ej, viser historien, at det er takket være international handel, at vores lande har opnået velstand.
Dernæst har Europa en transformativ økonomi, hvilket betyder, at vi er nødt til at importere for at kunne eksportere. Tanken om, at vi kan eksportere uden at importere, er fuldstændig forkert og i strid med kendsgerningerne.
Jeg er derfor helt overbevist om, at vi skal have frihandelsaftaler med vores største økonomiske partnere, at vi skal gennemføre Doharunden, og at vi yderligere skal liberalisere den internationale handel, selv om det ikke betyder, at vi ikke skal tage hensyn til den kendsgerning, at denne internationale handel også skal være fair, og at vi har ret til at beskytte vores interesser. Det vil Kommissionen bestemt gøre, når det er nødvendigt, og vi vil bruge de TDI-ordninger, vi har, til at påvirke forhold, der efter vores mening er uretfærdige handelsforvridninger.
Der blev også stillet nogle meget specifikke spørgsmål, f.eks. af hr. Jadot, om mødet den 4. februar i WTO og resultaterne af dette. Hovedbudskabet på mødet var, at bestemmelserne i den almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATS) ikke er en hindring for landenes ret til at sikre effektiv finansiel regulering. Det skyldes, at GATS har et meget bredt anvendelsesområde for finansielle tilsynsforanstaltninger, så en sådan finansiel regulering er bestemt ikke i strid med GATS-bestemmelserne, uanset om den gennemføres på nationalt eller europæisk plan.
Det bringer mig videre til den aktuelle krises oprindelse. Størstedelen ligger forhåbentlig bag os. Jeg er overbevist om, at den har haft en betydelig indvirkning på handelen, men at krisen har sin oprindelse i finansielle skævheder, der opstod som følge af finansielle institutters fuldstændig fejlslagne valg. Finanskrisen opstod ikke i Europa. Den kom til Europa og resten af verden fra USA.
Jeg er enig i, at fødevarekrisen for et par år siden, som stadig ikke er helt løst og fordøjet - så at sige - har været medvirkende til alvorlige skævheder, navnlig for udviklingslandene. Vi kan sige meget om udviklingslandene, om god regeringsførelse osv., men vi kan bestemt ikke bebrejde udviklingslandene for at have skabt finanskrisen. Det er indlysende, og de er meget alvorligt ramt af krisen, så derfor skal vi tage behørigt hensyn til dette.
Der blev også fremsat spørgsmål, sidst af hr. Caspary og også et fra hr. Jadot, om, hvad vi vil gøre med TEC og det strategiske initiativ vedrørende Kina.
Jeg mener personligt, at den eneste gode reaktion på Kinas økonomiske udvikling - som vi for resten ikke vil standse - er selv at blive stærkere. Det er efter min mening den eneste gode reaktion.
Hvis De ser på dette med udgangspunkt i handelsunderskuddet, er det korrekt, at handelsunderskuddet over for Kina er steget betydeligt, men hvis De ser på handelsunderskuddet over for Asien, steg det ikke særlig meget. I Asien står de øvrige asiatiske lande også over for meget hård konkurrence fra Kina.
Hvad skal vi så gøre for selv at blive stærkere? Etablering af f.eks. det transatlantiske marked er et af de bedste svar, vi kan give.
I henhold til en nylig rapport, som er udformet på Parlamentets foranledning, ville det have en langt større virkning end Doharunden, hvis vi kunne reducere de ikketoldmæssige hindringer mellem Europa og USA med 50 %. Det bør vi arbejde videre med, selv om det slet ikke er nemt, når dette er sagt.
Hvad angår Doharunden, er jeg overbevist om, at vi skal forsøge at afslutte denne runde, fordi den omhandler mange vigtige punkter, herunder at de nuværende toldafgifter ikke må stigere yderligere, og at vi vil kunne afskaffe dem. Dernæst er der i Doharunden en stærk udviklingsmæssig tilgang, naturligvis hvis vi kan bevare den, som den ser ud nu, og det bør være Kommissionens mål.
Det var også spørgsmålet fra David Martin om Robin Hood-skatten. Jeg må først sige, at jeg bedre kan lide navnet Robin Hood end Tobin. Bortset fra det frygter jeg, at Robin Hood-skatten vil have de samme problemer som Tobin-skatten, nemlig at den kun kan gennemføres, hvis det sker globalt. De skal også være opmærksom på, at dette, selv på globalt plan, ville kræve, at der indføres en meget dyr gennemførelsesordning. Formand Barroso sagde om Tobin-skatten, at vi er parate til at støtte den, hvis alle andre gør det, og det er selvfølgelig humlen i alt dette.
Et sidste ord om - bl.a. hr. Higgins stillede et spørgsmål - spekulation og resultatet heraf, også hvad angår Grækenland.
Dette er ikke en forhandling om Grækenland, så jeg vil ikke gå i detaljer, men jeg mener helt ærligt, at Grækenland selv bærer en del af skylden. Hvad vi ikke kan have i en global økonomi, og hvad vi heller ikke kan have i EU, er moralsk risiko. At være medlem af EU medfører også nogle forpligtelser. Så medlemsstater, der kommer i en vanskelig situation - og vi er bestemt parate til at støtte og hjælpe dem, når det er muligt - skal også indse, at de skal overholde reglerne, og at de sandsynligvis ikke ville befinde sig i den vanskelige situation, de befinder sig i nu, hvis de havde overholdt reglerne.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Edit Herczog  
Faldet i verdenshandelen har haft særlig skadelige konsekvenser for landene i Central- og Østeuropa, da faldet i efterspørgslen primært ramte produkter, der har haft stor betydning for eksporten, f.eks. biler, forbrugerelektronik osv. Samtidig har disse lande også været hårdt ramt af kreditkrisen. Styrkelse af eksporten vil være overordentlig vigtig for at sikre, at disse lande kan overvinde vanskelighederne som følge af dette dobbelte pres og de deraf følgende sociale problemer, som f.eks. stigende arbejdsløshed. Finansiering til eksportører er tilsyneladende en betydelig hindring på dette område, da betalingstiderne er blevet forlænget, og kredit er blevet dyrere og vanskeligere at få adgang til, samtidig med at også kreditforsikringsbetingelserne er blevet forringet. Derfor skal der udvikles programmer, som er målrettet mod de pågældende lande, navnlig EU's medlemsstater, for at hjælpe dem med at overvinde disse vanskeligheder.
Andreas Mölzer  
Tendensen til outsourcing i 1990'erne har bevirket, at både kapital og ekspertise er blevet overført til udlandet i verdensøkonomien. Den kendsgerning, at arbejdspladser er blevet skabt og stadig skabes i lande med lave lønninger, har resulteret i faldende lønninger i Central- og Østeuropa, hvilket igen har forårsaget et fald i forbruget. Som følge heraf henter de europæiske koncerner ikke længere størstedelen af deres overskud fra produktion af varer, som er deres kernevirksomhed. De forsøger at forbedre deres resultater ved hjælp af finansielle transaktioner og spekulation. Det er her, vi skal starte. Vi skal indføre kvoter for, hvor stor en del af egenkapitalen selskaber må investere i værdipapirer og aktier, og hvor stor en del af deres reserver de må deponere i finanspakker i tredjelande. Dernæst skal vi have foranstaltninger for selskaber, der har lidt skade som følge af krisen. Økonomien kræver for det tredje ikke kun frisk kapital til bankerne, som var en af de primære årsager til krisen, men kræver, hvilket er endnu vigtigere, nye regler for pengeoverførsler, strenge retningslinjer for salg af kreditpakker og et uafhængigt tilsynsorgan for den nye og blomstrende handelsvirksomhed, der omfatter områder, som f.eks. short selling, som burde forbydes.
Artur Zasada  
Hvis de prognoser, som nu fremlægges af hr. Moreiram er korrekte, vil det forventede fald i verdenshandelen være det største siden Anden Verdenskrig. Det siger sig selv, at både EU's medlemsstater og lande uden for EU iværksætter foranstaltninger for at forbedre konkurrenceevnen og overvinde virkningerne af krisen. Undersøgelser udført af CEPR (Centre of Economic Policy Research) har vist, at der er iværksat 425 lovgivningsinitiativer til bekæmpelse af krisen siden det første møde i G20. Nogle lande har tyet til protektionistiske metoder, mens andre forsøger at liberalisere handelen. I betragtning af at økonomien er et system af forbundne kar, overvåger Kommissionen så de lovgivningsinitiativer, der iværksættes både i EU og i resten af verden? Tager Kommissionen disse i betragtning, når den iværksætter kriseforanstaltninger? Når protektionistiske foranstaltninger og liberaliseringsforanstaltninger hober sig op, vil der opstå en situation, hvor de gensidigt ophæver hinanden og ikke har nogen indvirkning på verdenshandelen.
