Forelæggelse af Revisionsrettens årsberetning - 2005 (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forelæggelse af Revisionsrettens årsberetning - 2005. Det glæder mig at kunne byde velkommen til hr. Weber, Revisionsrettens formand.
Hubert Weber
Fru formand, hr. næstformand Kallas, mine damer og herrer! Det glæder mig, at jeg i dag kan deltage i Deres forhandling om Revisionsrettens 29. årsberetning om regnskabsåret 2005 i Europa-Parlamentets plenum.
Jeg præsenterede denne beretning for Budgetkontroludvalget allerede den 23. oktober i Strasbourg og for Rådet (økonomi og finans) den 7. november i Bruxelles. Revisionsrettens årsberetning er kulminationen på komplekse og indgående revisionsarbejder, som Revisionsrettens revisorer i de forudgående 12 måneder har gennemført lokalt på alle niveauer, som er med til at forvalte EU's midler.
I overensstemmelse med principperne i de internationale revisionsstandarder og som bekræftet af eksterne sagkyndige bygger Revisionsrettens revisionsbeviser på en indgående analyse af stikprøver af transaktioner fra de enkelte budgetområder samt på vurderinger af, hvordan de interne kontrolsystemer for udgifter fungerer. Det er kun alvorlige formelle fejl og fejl med finansielle konsekvenser, for høje udgiftserklæringer, ikkestøtteberettigede modtagere og ikke støtteberettigede udgifter, der danner grundlag for Revisionsrettens revisionserklæring.
Det er en vigtig opgave for Revisionsretten og en forpligtelse, som siden dens oprettelse har været forankret i traktaten, at gennemføre produktivitetskontroller, hvis resultater offentliggøres i Revisionsrettens særberetninger. Derudover udgør Revisionsrettens vurderinger af de interne kontrolsystemer, som er nødvendige for de årlige revisionserklæringer, et vigtigt grundlag for disse produktivitetskontroller.
Jeg vil nu kommentere Revisionsrettens vigtigste revisionsresultater for 2005. Med hensyn til de områder, hvor der kan konstateres afgørende forbedringer, anerkender Revisionsretten, at Kommissionen med succes har gennemført omstillingen fra kassebogføring til periodiseret bogføring. Revisionsretten konkluderer, at de konsoliderede årsregnskaber for 2005 for EU's almindelige budget med et samlet beløb på 105 milliarder euro er sande og retvisende. Jeg må imidlertid indskrænke denne revisionserklæring, da aktiverne netto var overvurderet, og da afgrænsningsmetoderne ikke var anvendt sammenhængende.
Med hensyn til rigtigheden af de tilgrundliggende transaktioner kan Revisionsretten på ny udstede ablankerklæring for EU's indtægter, middelbindinger og forvaltningsudgifter samt for førtiltrædelsesstrategien med undtagelse af SAPARD.
Der kan også gives en positiv erklæring for det intregrerede forvaltnings- og kontrolsystem (IFKS), som dækker 56 % af udgifterne i forbindelse med den fælles landbrugspolitik. Ligesom i 2004 bekræfter Revisionsretten, at IFKS, når det anvendes i henhold til bestemmelserne, bidrager positivt til at forhindre uretmæssige landbrugsudgifter. I praksis gælder dette for EU-15 med undtagelse af Grækenland. I de nye EU-medlemsstater skrider gennemførelsen af IFKS ganske vist godt fremad, men systemerne er endnu ikke fuldt ud i funktion.
Som Revisionsrettens udførlige revisionsbeviser viser, er de øvrige udgiftsområder, som værdimæssigt betragtet udgør hovedparten af EU-budgettet, fortsat præget af væsentlige fejl i forbindelse med rigtigheden af de tilgrundliggende transaktioner. Med andre ord kan Revisionsretten særligt for udgiftsområderne landbrug generelt, strukturforanstaltninger, interne politikområder og eksterne politikområder igen ikke afgive nogen ablankerklæring. Årsagen til dette er de talrige konstaterede uregelmæssigheder som f.eks. forhøjede udgiftserklæringer, dobbelt afregning af udgifter, ikkestøtteberettigede modtagere og/eller ikkestøtteberettigede projekter, ikkeopståede udgifter og overtrædelser af bestemmelserne for offentlige licitationer.
Disse uregelmæssigheder opstår, fordi den nuværende interne kontrol med EU's udgifter er utilstrækkelig. I henhold til EF-traktaten påhviler det Kommissionen at sørge for, at der findes interne kontrolsystemer på alle niveauer af EU's forvaltning, og at de fungerer effektivt i praksis. Revisionsretten har ikke bare opnået beviser for mangelfuldt gennemførte kontroller med hensyn til betalinger i forbindelse med den delte forvaltning inden for landbrug og strukturforanstaltninger, men har også konstateret, at Kommissionen ikke ligefrem går foran med et godt eksempel, når det gælder EU-udgifterne til interne og eksterne politikområder, som forvaltes direkte af Kommissionen. F.eks. er Kommissionens kontrol af udgiftserklæringer på forskningsområdet blevet væsentligt forringet i 2005, og det er sket på trods af den vedvarende store fejlhyppighed og den iboende risiko for denne udgiftsart.
Kommissionen argumenterer med, at de fejl, som Revisionsretten har opdaget og påvist, er af ringe betydning, fordi fejl og uregelmæssigheder bliver opdaget og korrigeret i forbindelse med de forskellige korrekturmekanismer for flere år ved den endelige afslutning af programmerne.
Revisionsrettens revision viser, at disse berigtigelser i praksis er utilstrækkelige og ikke på alle områder er rettet mod de endelige modtagere. Desuden er der talrige mangler i tilbagebetalingsprocedurerne. I forbindelse med den delte forvaltning med medlemsstaterne blev det eksempelvis konstateret, at regnskabsafslutningsprocedurerne i forbindelse med landbrugsudgifterne er stærkt forsinket. Det sidste år, der er fuldstændigt afsluttet, er 1998. Desuden rammer de bøder, der udstedes i form af overensstemmelsesbeslutninger på grund af systemmangler, kun medlemsstaternes myndigheder. Da der i de fleste tilfælde ikke sker tilbagebetaling af for meget udbetalte beløb fra de endelige modtageres side, er det de nationale skatteydere, der kommer til at betale, ikke de endelige modtagere, som har gjort overdrevne udgifter gældende.
Med hensyn til strukturforanstaltningerne er regnskabsafslutningerne for programmerne 1994-1999 endnu ikke fuldstændigt afviklet, og efter Revisionsrettens opfattelse opviser nogle afsluttede programmer stadig en betydelig fejlhyppighed. Desuden afsluttede Kommissionen nogle programmer uden finansielle berigtigelser, selv om der var væsentlige forbehold med hensyn til de dokumenterede udgifter. Det er et klart fingerpeg om risikoen for, at fejl i ansøgninger om udbetalinger ikke bliver korrigeret i praksis.
Jeg vil gerne understrege, at Revisionsretten naturligvis bifalder tilbagebetalinger til fordel for EU-budgettet. Det skal dog bemærkes, at de finansielle standardkorrektioner for svage punkter foretages i medlemsstaternes kontrolsystemer og derfor som regel ikke fører til en korrektion af fejlene i forbindelse med rigtigheden af de tilgrundliggende transaktioner på de endelige modtageres niveau.
Efter Revisionsrettens opfattelse bør disse utilstrækkeligheder imødegås med følgende foranstaltninger. Der er brug for en logisk kæde af effektive interne kontroller, som hviler på entydige og hensigtsmæssige forskrifter samt på fælles principper og standarder, under hensyntagen til risikovurderingen med hensyn til transaktionernes art og forvaltningsformerne. Ligeledes bør der på alle områder af EU-budgettet anvendes effektive systemer til tilbagebetaling og sanktioner.
Revisionsretten arbejder sammen med de nationale revisionsorganer på at udforske områder af fælles interesse nærmere. Revisionsretten opfordrer til, at man på kontaktudvalgsmødet mellem formændene for de overordnede revisionsorganer i næste måned i Warzwawa udvider det eksisterende samarbejde til også at omfatte en vurdering af de interne kontrolsystemer i medlemsstaterne.
EU står med driftsvedtægten, afslutning og regnskabsafslutning af de løbende udgiftsprogrammer på strukturfondsområdet og starten af programmerne for 2007-2013 samt den forestående optagelse af to nye medlemsstater over for nye udfordringer. Lad mig til slut fortælle, hvordan EU's finansforvaltning bør håndtere disse udfordringer.
Kommissionen skal sammen med medlemsstaternes myndigheder sikre, at der findes effektive og pålidelige interne kontrolsystemer på alle niveauer af EU-forvaltningen, som omfatter tilstrækkelige revisioner, som bliver gennemført korrekt, fastholdt i rapporter og forfulgt videre, samt at disse systemer bygger på forenklede forskrifter for EU's udgifter.
Målet for os alle bør være et EU, som har effektivt styr på sit budget til gavn for Unionens borgere. Mange tak for Deres venlige opmærksomhed!
Siim Kallas
næstformand i Kommissionen. - (ET) Fru formand, hr. Weber, mine damer og herrer! Jeg fremlagde min oprindelige holdning til årsberetningen for Budgetkontroludvalget den 23. oktober. Udvalget følger i øjeblikket aktivt op på de konstaterede fejl og korrigerer dem. Dagen efter, at Revisionsrettens beretning var blevet offentliggjort, sendte udvalget et brev til medlemsstaterne, hvor det bad dem komme med kommentarer og nærmere oplysninger omkring fejl, der var blevet konstateret i de pågældende lande, og om at udbedre disse fejl.
Vi vil således omgående og fuldt ud tage højde for Budgetkontroludvalgets konklusioner. Udvalget har imidlertid ligesom De gjort sig overvejelser om beretningens politiske betydning efter offentliggørelsen. Det er klart, at den nævnte beretning endnu ikke er en generel positiv revisionserklæring.
Som hr. Weber, formanden for Revisionsretten, sagde, afgiver Revisionsretten revisionserklæring vedrørende lovligheden og den formelle rigtighed af udgifter, forpligtelser, udgifter i forbindelse med førtiltrædelsesstrategien, forvaltningsudgifter og udgifter til den fælles landbrugspolitik, som er en del af det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem. Revisionsretten afgiver imidlertid ikke positiv revisionserklæring vedrørende andre områder, f.eks. forskningsprogrammer og strukturfonde. Hovedårsagen er, at Revisionsretten har fundet for mange fejl ved stikprøvekontrollerne på disse områder. Som hr. Weber udtalte, er årsagerne til disse fejl "simpel forsømmelse eller forglemmelse, dårligt kendskab til de komplekse regler og formodentlig også svig i forbindelse med EU's budget".
Jeg mener, at kritikken af forskningsprogrammerne, som blev fremlagt som resultat af sidste års kontrol, desværre er berettiget. Antallet af revisorer på dette følsomme område er skåret ned med næsten halvdelen, og vores tilbagebetalingsprocedurer bør være hurtigere og mere effektive. Det er sandt, at vi har overset mange fejl, som Revisionsretten har opdaget.
Jeg tror, at hovedårsagen til fejlene både på dette område og andre områder er dårligt kendskab til de komplekse regler. Helt ærligt mener jeg, at Kommissionen har gjort for lidt for langsomt for at forenkle og præcisere regler og retningslinjer. Vi tager fat på disse spørgsmål i aktionsprogrammet og i forslag til den nye programmeringsperiode. Vi er glade for Revisionsrettens vedvarende opmærksomhed og rådgivning med hensyn til, hvordan situationen kan forbedres.
Jeg vil også gerne kommentere spørgsmålet om svig. Hvor meget svig foregår der i gennemførelsen af EU's budget? Enhver mistanke om svig bliver undersøgt nøje af OLAF, som det sås i de to sager, der for nylig er blevet refereret i medierne i forbindelse med Tjernobyl-projektet og Kontoret for Infrastruktur og Logistik i Bruxelles. Men er hele EU's budget "befængt med svig", som nogle journalister skriver år efter år?
Lad mig citere fra den rapport om forvaltningen og revisionen af EU's midler, som i går blev offentliggjort af det britiske Overhus. Rapporten siger at "en stor del af dækningen i pressen formidler det indtryk, at der er en markant korruptionskultur i EU's institutioner. Vores undersøgelser har ikke afsløret beviser, der kan støtte denne påstand".
På grundlag af data fra medlemsstaterne har Kommissionen skøn over svig vedrørende to områder, hvor udgifterne er størst, nemlig landbrug og regionsstøtte. Disse skøn viser, at 13-15 % af de anmeldte uregelmæssigheder er tilfælde af mistanke om svig, hvilket svarer til 0,05 % af landbrugsfondenes og struktur- og samhørighedsfondenes udgifter. Sidste år afskrev Kommissionen 90 millioner euro som uinddrivelige tab, hvilket svarer til ca. 0,09 % af budgettet. Svigets omfang er altså marginalt. Det betyder naturligvis ikke, at vi ikke seriøst skal bekæmpe hvert eneste tilfælde.
Dette bekræftes også af Revisionsrettens arbejde i 2005. Af al den information, revisioner og ca. 900 eksempler på transaktioner, som Revisionsretten så på i 2005, havde den kun i fire tilfælde grund til at have mistanke om svig eller alvorlig overtrædelse af reglerne og bestemmelser og til at informere Kontoret til Bekæmpelse af Svig (OLAF). Efter at have analyseret sagerne kunne OLAF imidlertid ikke bekræfte svig i nogen af de sager, man var blevet underrettet om. Imidlertid har Revisionsretten endnu en gang leveret nyttige oplysninger, som er nyttige for OLAF i kontorets arbejde.
Hr. Weber, fru formand, efter disse kommentarer om vores svagheder, behovet for forenkling og svigets omfang, formoder jeg, at dechargemyndigheden også gerne vil vurdere konsekvenserne af fejlene i "pris-kvalitets-forholdet".
Revisionsrettens beretning (side 138) afslører, at Revisionsretten har revideret 95 projekter, som finansieres fra strukturfondene, og har fundet alvorlige fejl i 60 af dem. Betyder det, at to tredjedele af strukturfondsmidlerne er mistet eller spildt? Betyder det, at målene for disse projekter ikke er blevet nået? Det gør det helt klart ikke. Der kan være udført banebrydende forskning uden alt det nødvendige papirarbejde, og modsat kan man finde projekter, som er udført perfekt med hensyn til de formelle regler, og hvor alt papirarbejdet er i orden, men hvor man ikke har nået målene.
Desværre giver beretningen ingen informationer om den egentlige virkning af Fællesskabets midler. Man kan derfor spekulere over, hvilke konklusioner Parlamentet og borgerne i medlemsstaterne kan drage på grundlag af Revisionsretten overblik over fejl inden for strukturpolitikken.
Revisionsretten udtaler ofte, at den kun er budbringer, og at traktaten forpligter Revisionsretten til at afgive revisionserklæring for det samlede budget hvert år. Det gør den gennem sine stikprøvekontroller og andre revisionshandlinger. Den undersøger, om reglerne er overholdt. Dette arbejde udfører Revisionsretten professionelt inden for rammerne af de personalemæssige ressourcer.
Men hvem vurderer så disse fejls konsekvenser for opnåelsen af de politiske mål? Hvilket grundlag bør Parlamentet foretage sådanne vurderinger på? Når alt kommer til alt, udgør De sammen med Rådet budgetmyndigheden og har det endelige ord at skulle have sagt om fremtidige budgettildelinger. Revisionsrettens beretning bør give Dem et grundlag for at vurdere effektiviteten af de budgetter, der tidligere er blevet vedtaget.
Set i dette perspektiv synes jeg, man bør opfordre Revisionsretten til at vurdere, hvilke konsekvenser fejlene har haft. Vi ved, at Revisionsretten har ekspertisen til at gøre dette. Den foretager denne form for pris-kvalitet-vurdering i særberetninger, som vi sætter stor pris på. Hvorfor er der så ikke en sådan analyse i årsberetningen?
For Kommissionen betyder forsvarlig økonomisk forvaltning at nå de politiske mål på en effektiv måde og til rimelige udgifter. Den anlægger en flerårig betragtning af hvert enkelt støtteprogram og sikrer, at udgifterne til at kontrollere programmet er i balance med udgifter og fordele.
Kommissionen ved godt, at det ikke er mange af de universitetsprofessorer, som søger om forskningsmidler, der er kvalificerede bogholdere, og den ved, at nogle af dem vil begå fejl i deres ansøgninger om EU-midler. Bør man standse forskningsstøtten af denne grund? Bestemt ikke. Vi reducerer fejlenes omfang, men vi lever med det, der er tilbage. Når det gælder valg, mangler der helt klart noget mellem en negativ revisionserklæring og en positiv decharge.
Traktaten - artikel 248, stk. 2, i traktaten om De Europæiske Fællesskaber - kræver, at Revisionsretten skal vurdere forsvarligheden af den økonomiske forvaltning. Kunne den ikke vurdere, om Kommissionen i et givet år har taget de nødvendige skridt til at sikre værdi for pengene? Det ville ikke gøre Kommissionens opgave lettere, men det ville give os alle et bedre overblik.
De synes måske, det lyder for radikalt. Det er det måske, men det britiske Overhus går endnu længere i en meget seriøs rapport, som blev offentliggjort i går. Overhuset siger, at "der er behov for substantielle forbedringer af den metode, som revisionserklæringen bygger på", og foreslår bl.a., at Revisionsretten "bør skelne klart mellem uregelmæssigheder og svig og offentliggøre særskilte tal for svigagtige transaktioner og forvaltningsmæssige fejl", at "revisionserklæringen bør fokusere på at give et detaljeret resume over den økonomiske forvaltning på hvert udgiftsområde og i hver medlemsstat" og opliste de medlemsstater, som viser dårlig forvaltning af EU-midler". Kommissionen vil nærlæse denne interessante rapport.
Lad mig også kommentere spørgsmålet om tilbagebetalinger. I dette års revisionserklæring sår Revisionsretten tvivl om, hvorvidt det er relevant at kræve tilbagebetaling med henblik på revisionserklæringen, og man argumenterer med, at tilbagebetalinger ikke fjerner fejlene, og at de heller ikke får de endelige modtagere til at holde op med at begå fejl.
Kommissionen mener ikke, at det giver et korrekt billede af den faktiske situation. Hvert år kræver Kommissionens meget betydelige beløb tilbagebetalt fra medlemsstaterne, og medlemsstaterne kræver tilbagebetaling fra de endelige modtagere. Dette system bidrager til en effektiv beskyttelse af EU's økonomiske interesser. Det har en forebyggende effekt ved at give medlemsstaterne et incitament til at forbedre deres forvaltnings- og kontrolsystemer og til at forebygge, opdage og inddrive fejludbetalinger til endelige modtagere.
Vi - faktisk er det medlemsstaterne - burde roses for det, og det bør også påvirke revisionserklæringen. Jeg vil gerne fortsætte med en mere positiv bemærkning. Kommissionen har etableret samarbejdsrelationer med mange nationale revisionsorganer og har mødt en positiv holdning til fælles forvaltning af revisionen af EU-midlerne. Jeg er meget opmuntret over hr. Webers udtalelse om, at Revisionsretten vil foreslå fælles revisioner med disse nationale revisionsorganer, begyndende med strukturfondene og finansielle berigtigelser foretaget i medlemsstaterne.
Faktisk ville vi langt bedre kunne overbevise medlemsstaterne om, at de bør tage større ansvar for udgifter fra EU's budget, hvis Revisionsretten er indstillet på at arbejde med - og bruge - resultaterne af de revisioner, der udføres på det nationale niveau.
Jeg vil gerne slutte med en kommentar om nogle af de gode nyheder i Revisionsrettens beretning. Revisionsrettens formand, hr. Weber, har påpeget, at "Kommissionen med succes har gennemført det nye bogføringssystem med bemærkelsesværdig hurtighed, og det giver yderligere central information, som er markant mere komplet end den information, man fik fra det tidligere kassebogholderi". Vi er stolte af denne præstation.
Vi kan opsummere, at revisionserklæringen endnu en gang er negativ. Det beklager Kommissionen. Den vil rette de begåede fejl og tage yderligere skridt til at rette op på svagheder i systemet som annonceret i handlingsplanen for et integreret internt kontrolsystem. Kommissionen erkender, at der stadig er meget at gøre, men den bemærker også, at der hvert år bliver gjort vigtige fremskridt, og at den generelle forvaltning af EU-midlerne er forsvarlig. Den er under kontrol, men der skal ske en yderligere forenkling af komplekse regler. Jeg glæder mig sammen med mine kolleger til de mere detaljerede diskussioner om de enkelte sektorer i de kommende dechargehøringer.
Endelig vil Kommissionen gerne endnu en gang understrege, at der mangler et led mellem Revisionsrettens liste over fejl og dechargeproceduren. Kommissionen ønsker en revisionsmodel, som også ser på effektivitet eller value for money. Vi mener, at det ville hjælpe dechargemyndigheden med at udføre dens vigtige opgave.
Tak for Deres opmærksomhed.
Salvador Garriga Polledo
Fru formand, hr. Weber, hr. kommissær! Endnu et år har vi modtaget Revisionsrettens beretning om forvaltningen af fællesskabsbudgettet, og endnu et år vil Europa-Parlamentet behandle den med største opmærksomhed, for den repræsenterer den mest troværdige og pålidelige vurdering af de europæiske offentlige regnskabers sundhed. Som landbrugskommissæren, fru Fischer Boel, sagde i går, vil vi foretage en rigtig lægeundersøgelse af Unionens økonomiske sundhed.
Jeg agter ikke at forlange, at institutionerne tager et større ansvar end det, de har i henhold til deres beføjelser. Revisionsretten spiller sin rolle, ofte med begrænset samarbejde fra medlemsstaternes og deres nationale kontrolinstitutioners side. Jeg håber, at hr. Weber i Warszawa opnår det, som vi ikke har kunnet opnå i årenes løb.
Kommissionen udfører til trods for sine mangler et ekstraordinært arbejde, der er overordentligt vanskeligt på grund af manglende ressourcer og den enorme arbejdsmængde. Derfor ønsker vi ikke, at denne beretning bliver et stridspunkt, men et reelt instrument til forbedring af de offentlige regnskaber.
Rådet og medlemsstaterne har også et ansvar, eftersom det på grund af den aktuelle institutionelle struktur er vanskeligt at gå længere med finanskontrollen af budgettet og med afholdelsen af udgifterne. De foregående talere har allerede nævnt det: 80 % bruges i medlemsstaterne, og vi kan ikke engang få medlemsstaternes finansministre til at skrive under på udgifternes rigtighed.
Derfor er der lang vej igen. Jeg agter bl.a. at anvende "value for money" som grundlag for cost-benefit-analysen. Det ledende princip for vores betænkning vil være forsvarlig økonomisk forvaltning. Vi vil lægge stor vægt på forvaltningen, både den delte, den direkte og den decentraliserede, og på inddrivelse af midler.
Endelig ser vi gerne en ny tilgang til revisionserklæringen, men det skal vi tale om i de kommende måneder.
Dan Jørgensen
for PSE-Gruppen. - Fru formand! I Den Socialdemokratiske Gruppe er vi selvfølgelig heller ikke tilfredse med, at man nu snart mange år i træk ikke har kunnet give en positiv erklæring, ikke positivt har kunnet godkende regnskaberne for EU fra Revisionsrettens side. Vi vil gerne starte med at understrege det selvfølgelig, men samtidig også sige, at på trods af at vi har mange kritikpunkter, så arbejder vi nuanceret, vi arbejder progressivt, vi arbejder offensivt i forhold til selvfølgelig at få løst problemerne. Det handler ikke kun om at kritisere, det handler i allerhøjeste grad om at finde ud af, hvilken specifik slags problemer der er, som vi står over for og hvordan kan vi få dem løst.
Der er grund til at rose Revisionsretten, synes vi, for en detaljeret beretning. Vi har her i gruppen mange gange efterlyst flere detaljer. Vi har efterlyst en større grad af differentiering i forhold til de forskellige typer fejl. Den er kommet, dog ikke godt nok endnu. Vi kunne godt ønske os, at der f.eks. blev sondret mere mellem, hvad der rent faktisk er svindel, og hvad der rent faktisk er fejl.
Der er grund til at rose Kommissionen for indførelse af nyt regnskabssystem, det integrerede finanskontrolsystem på landbrugsudgifterne. Der er flere steder, hvor det er gået fremad, men der er selvfølgelig også grund til at kritisere, specielt i forhold til de interne politikker, hvor det ligefrem er gået tilbage i forhold til sidste år, når man læser Revisionsrettens beretning. Vi vil selvfølgelig bruge dechargeproceduren til at se nærmere på disse ting, til at få afkrævet nogle svar og formentligt også set fremad og komme med nogle bedre løsningsforslag. Vi opfordrer i gruppen meget hr. kommissær Kallas og Revisionsretten til at fortsætte samarbejdet med henblik på at få løst disse problemer på bedst mulig måde.
Jan Mulder
Fru formand! Denne forhandling ligner mange tidligere forhandlinger. En række elementer er altid de samme. Igen har vi ingen revisionserklæring, til stor utilfredshed for alle, som er glade for det europæiske samarbejde. Igen er det ikke helt klart, hvorfor denne revisionserklæring ikke afgives.
Hvert år anmoder vi Revisionsretten om mere præcis information, og hvert år er der igen disse ejendommelige sætninger i beretningen - jeg citerer et par af dem: "Retten konkluderede, at der stadig er fejl, som indvirker væsentligt på landbrugsudgifterne taget under et." Og vedrørende strukturfondene: "For begge de to programmeringsperioders vedkommende (1994-1999 og 2000-2006) konstaterede Retten, at udgifterne ikke var fri for væsentlige uregelmæssigheder." Ja, vi har i årevis anmodet om budgetkomponenter med høj risiko og med lav risiko. Er det ikke muligt for Revisionsretten at være noget mere præcis og bl.a. specificere, hvilke fejlprocenter, der ville være acceptable? Så kan vi også måle, hvilke forbedringer der er sket.
Jeg har indtryk af, at Kommissionen begynder at blive noget mere selvsikker. Jeg synes, det er fuldstændig berettiget. Det drejer sig ikke blot om bogholderi, men også om effektivitet. Det er ærgerligt for Parlamentet, at hverken Revisionsrettens formand eller kommissær Kallas har sagt et ord om de nye finansielle overslag. Deri er der et nyt element. Vi anmoder om, at en politisk ansvarlig på et bestemt plan hvert år afgiver en revisionserklæring. For Parlamentet er det et væsentligt spørgsmål, hvordan Kommissionen vil gøre dette. Det er ærgerligt, at Kommissionen ikke har sagt noget som helst herom, og at heller ikke Revisionsretten nævner det med et ord. Da det er en del af det flerårige budget, skal medlemsstaterne og Kommissionen gennemføre det.
Bart Staes
Fru formand, hr. Weber, hr. Kallas! Jeg takker især Revisionsretten for beretningen. Jeg synes, det er et godt og grundigt dokument. Jeg synes også, at redigeringen bliver stadig bedre. Den er skrevet tydeligt og bruger især naming and shaming-princippet, hvilket jeg i høj grad værdsætter. Vi står over for en særlig decharge, fordi det er det første regnskabsår, hvor den udvidede Union hele året har haft 25 medlemsstater. Det er også det første regnskabsår, som fuldstændigt falder ind under den nuværende Kommissions ansvar.
På den baggrund må jeg sige, at jeg er lidt forundret, overrasket, ja, endda chokeret over den temmelig defensive tale, som hr. Kallas holdt her i dag. Jeg er lidt chokeret, fordi det netop var ham, der under høringen ved tiltrædelsen sagde, at der under hans ledelse omsider skulle afgives en positiv revisionserklæring. Og hvad ser vi nu? Revisionsrettens kritik af vigtige dele af budgettet eksisterer stadig. Hr. Kallas forsvarer sig med en for øvrigt meget læseværdig beretning fra House of Lords, som jeg læste igennem i går aftes. Men det er naturligvis ikke den måde, der skal handles på.
Efter at have læst Revisionsrettens beretning kan jeg fortælle kommissær Kallas, at den indeholder meget konkrete elementer. F.eks. fungerer det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem for landbruget perfekt for de medlemsstater, som anvender det. Det gør Grækenland ikke. Det stod allerede i Revisionsrettens årsberetning sidste år, og det var en vigtig del af hr. Mulders decharge sidste år. Hvad har De gjort i mellemtiden? Hvad har De gjort for at kalde Grækenland til orden? Jeg læser i samme beretning fra Revisionsretten, at der er alvorlige problemer omkring eksportrestitutioner. I Danmark og Nederlandene kan eksportører uden videre forsegle deres lastbiler uden tolderes tilstedeværelse. Hvad har De gjort for at løse dette problem? Det er jo konkrete spørgsmål, og så behøver De ikke handle defensivt her.
Jeg har to konkrete spørgsmål til hr. Weber. Det første spørgsmål lyder: Den 7. november talte De til Rådet (økonomi og finans). Har De omsider gjort det klart over for ministrene, at det er absolut nødvendigt, at de er ansvarlige for deres eget regnskab? Indvilliger De i anmodningen fra House of Lords om, at der egentlig bør udarbejdes en sortliste over medlemsstater, som ikke håndterer de europæiske midler ordentligt? På disse to spørgsmål vil jeg gerne have svar, hr. Weber.
Kartika Tamara Liotard
Fru formand! I dag har Parlamentet fornøjelsen at drøfte Revisionsrettens beretning, der gør rede for anvendelsen af EU-midlerne i 2005. Endnu en gang er revisorerne negative. Der er stadig for mange, for store og for strukturelle fejl i den måde, hvorpå europæiske penge anvendes. I dette lys afviger denne årsberetning ikke ret meget fra de 11 foregående. Hvad der er forandret, er reaktionen på Revisionsrettens negative bedømmelse.
Tidligere var de europæiske institutioner, bl.a. Kommissionen, jævnligt brødebetyngede og lovede bod og bedring. Denne gang har Kommissionen åbnet en sand offensiv og beskyldt Revisionsretten for at være overdrevet kritisk og for at have udarbejdet en utydelig beretning. Den siger endda, at vi må lære at leve med nogle fejl.
Det er imidlertid en kendsgerning, at Europa er den stolte ejer af 200.000 virtuelle køer, som får subsidier, men som ikke eksisterer. Det er en kendsgerning, at der atter er konstateret store fejl, når det gælder olivenolie, eksportsubsidierne og strukturfondene. Det er en kendsgerning, at pengene dermed ikke ender der, hvor de er mest nødvendige. Ligeledes er det en kendsgerning, at Europas borgere herved i stadig højere grad mister tilliden til Unionen. En voksen institution bør bruge kritik til at forbedre handlingerne. De europæiske institutioner viser, at de selv i en alder af 50 år stadig ikke er så voksne.
Nils Lundgren
Fru formand! Vi siger alle sammen, at Revisionsretten har aflagt en god beretning. Den er oplysende og tydeligere, end den plejer at være. Hvad viser den? Jo, den viser, at misforholdene fortsætter i samme omfang, og vi må stille os selv det spørgsmål, om vi skal fortsætte med at leve med disse misforhold. Det er naturligvis en helt urimelig indfaldsvinkel på problemerne. Man skal undersøge, hvordan og hvorfor det bliver på denne måde, og komme med tydelige forslag fra Kommissionens side til, hvad der skal gøres. Man skal dernæst notere, at det meste af det, der slår fejl, har at gøre med landbrugspolitikken. Der er også utroligt mange andre grunde til at ændre på landbrugspolitikken, nemlig i betydningen at afskaffe den helt. Så ville en meget stor del af de problemer, vi ser i denne sammenhæng, forsvinde.
Jeg vil dog også minde om, at Parlamentet bærer en meget stor del af skylden for, at EU mister sit ry i befolkningerne rundt om i Europa. Parlamentet stemmer altid for at stive nogen af og kræver i praksis aldrig ansvar. Det var patetisk, da vi hørte formanden for henholdsvis PSE-Gruppen og PPE-DE-Gruppen stå her i Parlamentet og, næsten grædende, tale om, at de følte sig tvunget til at udskyde meddelelsen af decharge til Parlamentet selv på grund af skandalen med lokalerne her i Strasbourg. Selv om jeg påviste, at der ikke skulle gives decharge til Regionsudvalget, så skete det alligevel. Sådan skal vi ikke fortsætte!
Ashley Mote
(EN) Fru formand! Revisionsretten har bekræftet, at der ikke sker nogen uafhængig revision af nogen del af disse konti, herunder kassefunktionen, som nogle gange administrerer 20 milliarder euro eller mere. Jeg vil gerne bede Revisionsretten om at oplyse, præcis hvor mange år den har gennemført en fuld og specificeret revision af kassefunktionen, og jeg vil også gerne have en bekræftelse af, hvor ofte, f.eks. en gang årligt, den vil foretage en sådan revision fremover.
Revisionsretten har også bekræftet, at EU-midler bliver opbevaret i de enkelte medlemsstater, før de bliver fordelt til anvendelse dér. Pengestrøms- og rentekonsekvenserne af dette er betydelige og hidtil ukendte. Nettoydere som Det Forenede Kongerige og Tyskland forfordeles, fordi en stor del af deres midler opbevares i modtagerlande. Franskmændene opbevarer på den anden side altid nettoydernes midler og oppebærer rutinemæssigt renter på dag til dag-markedet. Hvor mange penge har britiske og tyske skatteydere mistet gennem dette system?
Endelig vil jeg gerne påpege, at jeg har stillet disse spørgsmål til hr. Weber i over seks måneder og stadig venter på svar.
Daniel Caspary
(DE) Fru formand, mine damer og herrer! Parlamentet har ansvaret for at kontrollere Kommissionens budget og for at kontrollere budgetterne for de såkaldte andre institutioner. Hvis man skal nå frem til en positiv decharge for de enkelte institutioner, skal det fremgå klart, at de europæiske skatteyderes penge også er blevet brugt korrekt på disse områder. Her er der en del at tale om.
Hvis vi tager vores kontrolfunktion alvorligt, må vi også kontrollere de udgifter, som vi hidtil har set bort fra, f.eks. inden for Rådets fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - Rådet er desværre heller ikke til stede i dag. Efter nøje afstemning med formanden for Udenrigsudvalget, Elmar Brok, nævner jeg helt bevidst dette område i dag. Jeg opfordrer allerede nu Rådet til et gennemsigtigt samarbejde.
Hvad Regionsudvalget angår, er der flere spørgsmål, som må undersøges nærmere. Jeg nævner som eksempler den manglende gennemførelse af de interne revisorers anbefalinger og den tvivlsomme anvendelse af korrektionskoefficienten samt den helt utilstrækkelige behandling af dette spørgsmål i Regionsudvalget.
Regionsudvalgets, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs samt Domstolens bygningspolitik giver anledning til spørgsmål, som også skal besvares. Og der er mange andre punkter, der skal afklares.
Når det gælder effektiv kontrol af institutionerne, har vores kontor til bekæmpelse af svig, OLAF, i de seneste år ydet et godt stykke arbejde. Det undrer mig, at hverken Ombudsmanden eller Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse hidtil har indgået en tilsvarende aftale med OLAF. Også disse spørgsmål vil skulle besvares.
Jeg opfordrer alle de involverede til at give os nogle gennemsigtige svar på disse spørgsmål. Jeg beder Dem bidrage til, at vi i Parlamentet kan få et dækkende billede og i fællesskab kan udarbejde forbedringsmuligheder. Kun på dette fundament kan vi give decharge for 2005.
Szabolcs Fazakas
(HU) Fru formand! I beretningen fra Revisionsretten, der ligesom i de tidligere år er resultatet af et meget grundigt arbejde af høj kvalitet, fastslås det, at EU's budget i hovedsagen er blevet gennemført lovligt og formelt rigtigt. Jeg vil gerne understrege betydningen af denne erklæring, for ligesom i de sidste 12 år kan Revisionsretten heller ikke i år give en uindskrænket positiv erklæring.
Det skyldes, at omkring 80 % af EU's budget anvendes af medlemsstaterne under systemet med fælles økonomisk ansvar, hvor Revisionsretten under sine meget grundige kontroller har fundet ret mange fejl, som har en økonomisk konsekvens. Det betyder på ingen måde, at alle udgifterne på EU's budget er behæftet med fejl, eller at disse fejl kan fortolkes som tegn på svig.
Kommissionen protesterer i sin første reaktion mod den metode, Revisonsretten har anvendt, men dens mål er fortsat en positiv revisionserklæring i 2009. For at opnå dette har den igangsat en reformproces, hvorunder den har udviklet et integreret internt kontrolsystem, og indførelsen af en målorienteret budgetforvaltning kan også noteres som et vigtigt skridt fremad. Nu, hvor medlemsstaterne på Parlamentets bud har anerkendt, at de erklæringer, de bliver bedt om, er nødvendige, kan vi se frem til en meget succesrig Revisionsret.
Jeffrey Titford
(EN) Fru formand! Jeg er fristet til at bede Dem om blot at læse det indlæg, jeg holdt sidste år. Bemærkningerne fra Revisionsrettens formand opsummerer det ganske godt. Generelt er situationen ikke væsentligt ændret siden sidste år. Faktisk fremgår det klart af Revisionsrettens pressemeddelelse, at intet er forandret, med bemærkninger som "forventes at fortsætte med høje fejlniveauer" og det såkaldte pièce de résistance, "fejl med finansielle konsekvenser optræder for hyppigt til, at Revisionsretten kan konkludere, at alt er i orden". Den eneste virkelige forskel i år er, at Kommissionen har været mere skinger i sin afvisning af ansvaret for rodet. Jeg må takke kommissær Kallas for at komme med årets vits, da han sagde, at opfattelsen af svig med EU's finanser var "højst uretfærdig", og at der var tæt kontrol med anvendelsen af penge i EU. Ja, og julemanden kommer virkelig ned gennem skorstenen!
Det er en let udvej at give nationalstaterne ansvaret for størstedelen af svindelen. Kommissionen skal håndhæve reglerne og kontrollere udgifterne. Derfor må den også påtage sig skylden for alle de usynlige køer i Slovenien, et land, som kun har været medlem i to år, men som hurtigt har lært at begå sig i systemet. Man har intet lært, og fejlene vil blive gentaget.
José Javier Pomés Ruiz
(ES) Fru formand! Vi har gjort fremskridt på mange områder, og det fremgår af Revisionsrettens beretning, som jeg takker for. Men vi har ikke gjort fremskridt på et område, nemlig behandling af medlemsstaterne hver for sig. Vi er en gruppe på 25, og man kan ikke give en samlet karakter.
Deres beretnings 300 sider indeholder henvisninger til Grækenland, men De får aldrig sagt, hvilke medlemsstater der er hovedansvarlige for, at vi ikke nåede vores mål, og heller ikke - hvis De ikke ønsker blot at være bøddel - hvilke medlemsstater der gør det godt eller gør store fremskridt.
Det er der andre institutioner, der gør: Den Europæiske Centralbank kalder medlemsstaterne ved navn. De er ikke en samling diplomater, der forsvarer nationale interesser. I Deres pressemeddelelser bør De bl.a. anføre, hvilke stater der gør det godt, og hvilke der ikke gør det.
Her er ikke engang en repræsentant for det finske formandskab til stede, men på grundlag af rapporten fra det britiske Overhus, som vi respekterer dybt, vil jeg på vegne af den gruppe, som jeg koordinerer, Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater, anmode om en initiativbetænkning om Revisionsrettens metode.
Jeg kan ikke glemme, hvordan et af Deres medlemmer, det belgiske medlem hr. Pinxten, tiltrådte sin stilling uden at give afkald på nogen af sine økonomiske og politiske ansvar. Da han til sidst blev truet med at blive stillet for retten, måtte han liste ud ad bagdøren. Det er en skændsel, som desværre ikke tjener den ret, som De leder så værdigt, til ære.
Jeg vil sige noget til Kommissionens næstformand hr. Kallas. Under Deres tale i Budgetkontroludvalget den 23. oktober sagde De, at der var inddrevet 2.100 millioner. De kritiserede revisoren stærkt - jeg er ikke sikker på, at det var det bedste, De kunne gøre - men jeg ser gerne, at De om muligt præciserer, hvilke politikker, programmer og medlemsstater disse inddrevne 2.100 millioner er forbundet med.
Herbert Bösch
(DE) Fru formand! Tillykke til Revisionsretten. Det er en god beretning, og den holder et spejl op for flere. Der er bare visse personer, som ikke vil se ind i spejlet!
Det går ikke an, hr. Kallas, at den nye Kommission vil skyde budbringeren og ikke vil høre de dårlige nyheder fra Luxembourg. Lad os læse traktaterne en gang til. Der står, at Kommissionen - og ingen anden - har ansvaret for at gennemføre EU's budget.
Men De nævner kun alle de steder, hvor De ikke har ansvaret, hr. Kallas, nemlig for agenturerne, som De selv skriver - det skal vi tale mere om - eller når Grækenland f.eks. ikke gennemfører det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem (IFKS). Alle steder forsvinder Kommissionen. Og det er et punkt, som vi må diskutere alvorligt, da det er første gang, vi har at gøre med den nye Kommission. De må begynde at påtage Dem ansvar, hr. Kallas, ellers sidder De på den forkerte post!
Hubert Weber
Fru formand! Først vil jeg gerne sige tak til de medlemmer, som har sagt pæne ord om vores beretning, især hr. Staes, hr. Lundgren, hr. Pomés Ruiz og hr. Bösch.
Jeg vil gerne vende tilbage til hr. næstformand Kallas. Han beklagede, at man i medierne igen fokuserer på spørgsmålet om svig. Jeg kan forsikre Dem, at vi sammen med de mange medlemmer, som har udtalt sig her - som bl.a. hr. Jørgensen, hr. Fazakas og hr. Titford - står helt på Kommissionens side. Det går ikke an, at man altid får den samme ledsagemusik - svig, svig og atter svig. Det er ikke berettiget, det er skadeligt og dermed overflødigt. Vi har en ordning.
Nu kommer jeg også tilbage til det andet aspekt, nemlig anbefalingen fra det britiske Overhus, som hr. Kallas mente, vi skulle følge. Vi har et system. Vi kan ikke fastslå i beretningen, at der har fundet svig sted. Svig bliver konstateret af dommere, ikke af Revisionsretten. Hvad angår rapporten fra det britiske Overhus, så vil vi se nøje på den. Vi fik den først i går middag. Vi har indgået den aftale med Kommissionen - jeg var selv med til at lave den i sin tid - at når vi har mistanke om svig, bliver sagen givet videre til OLAF. Som allerede sagt findes der en reguleret procedure.
Jeg kan kun understrege hr. Garriga Polledos bemærkning om, at samarbejdet med vores søstermyndigheder er et meget vigtigt aspekt, og jeg takker for de venlige ønsker for mødet i Warszawa. Dem tager vi gerne med.
Hr. Mulder spurgte, hvorfor der nu igen ikke var nogen positiv revisionserklæring. Svaret er meget enkelt. Der findes i vidt omfang stadig intet forsvarligt risikomanagement, når det gælder de tilgrundliggende transaktioner. Først når det er tilfældet, kan man nå frem til en positiv revisionserklæring. Også her ville fejlkvoten kun føre til, at man i medierne igen ville fokusere på svig.
Hr. Staes, jeg er meget taknemmelig for, at De sagde, at hvis man forbedrer de interne kontrolsystemer, får man en positiv revisionserklæring. De nævnte også nogle eksempler, og jeg kan virkelig kun understrege det. Jeg udtalte mig meget klart over for Økofin-Rådet, og hvad det britiske parlaments Overhus angår, så er der en række problemer, f.eks. kontrasignering og den sorte liste. Vi fik rapporten i går og må først analysere den nøje.
Med hensyn til hr. Motes udtalelser handler det for os i dag om revisionserklæringen. De spørgsmål, som De berørte, er bestemt meget vigtige, og jeg vil meget gerne fortsætte den dialog, vi allerede har indledt.
Dermed har jeg besvaret de fleste spørgsmål.
Siim Kallas
Fru formand! Jeg vil gerne takke alle medlemmerne for deres kommentarer. Dette er kun en del af processen, og i næste uger tager vi fat på de mere detaljerede høringer om gennemførelsen af vores budget.
Som svar på nogle af bemærkningerne vil jeg gerne sige, at Kommissionen ikke peger på nogen. Kommissionen forsøger at opnå et præcist billede, som kan danne grundlag for en passende og afbalanceret vurdering af gennemførelsen af EU's budget. Vi har det fulde ansvar for alt, hvad vi gør, og vi er villige til at bære det ansvar.
Det ville imidlertid være urealistisk at forvente, at Kommissionen som svar på en analyse af gennemførelsen af EU's budget, hvis centrale budskab er, at Kommissionen er dårlig, skulle sige, at den ikke var dårlig, men endnu værre. Det ville være upassende, selv om vi fuldt ud erkender vores svage punkter. Indenrigspolitiske spørgsmål vil være et af de mest sårbare områder i vores aktiviteter i 2005. Under de dechargeprocedurer, som jeg har været involveret i, har jeg set virkelige forbedringer, og jeg ved, hvad der kan gøres for at forbedre situationen yderligere. Vi vil gøre vores yderste for at forbedre situationen, og vi stræber efter omfattende og passende professionelle vurderinger af gennemførelsen af EU-budgettet i alle dets aspekter, hvad enten der er tale om præstationer eller svagheder, fejl eller svindel osv. Det er vores mål og ønske at vise alle, at selv om maskineriet er enormt og kunne forbedres, så står det ikke så slemt til. Jeg kender medlemsstaternes erfaringer inden for offentlig forvaltning, og jeg ved, hvad der sker i forskellige medlemsstater og i andre internationale organisationer, og jeg kan sige, at det slet ikke står slemt til. Det er vores ønske, at offentligheden, parlamentsmedlemmerne og Revisionsretten også skal se denne side af vores aktiviteter.
Med hensyn til hr. Mulders spørgsmål om de finansielle overslag og idéen om, at medlemsstaterne skulle involveres mere i denne proces - spørgsmålet om nationale erklæringer - så hilser jeg denne holdningsændring velkommen. Da vi begyndte at diskutere dette spørgsmål, var det kun en eller to medlemsstater, der var enige i, at medlemsstaterne kunne tage større ansvar. Den holdning er ved at ændre sig, men som jeg ved fra min begrænsede erfaring med europæiske anliggender, kommer det til at tage tid. Det glæder os, at medlemsstaterne har indvilget i at fremlægge et sammendrag af betalingsorganernes erklæringer. Det er et fremskridt, og vi samarbejder med medlemsstaterne om at opnå yderligere fremskridt.
Med hensyn til selve erklæringen er jeg helt enig med Revisionsretten i, at det ikke automatisk vil være løsningen på alle problemer. Det er en del af et meget bredere spørgsmål om systemisk og strukturel kontrol og revision, som bør give de forventede resultater.
Lad os derfor diskutere alle aspekter og ikke udelade noget fra vores diskussioner. Vi må også diskutere spørgsmålet om metode og vores handlinger og svagheder. Lad os få en omfattende, professionel og relevant diskussion om dette spørgsmål, det vil være til gavn for alle.
Ashley Mote
(EN) Fru formand! Jeg blev afbrudt midt i mit indlæg, fordi De tilsyneladende ikke var blevet informeret korrekt om den tid, jeg havde til rådighed. Jeg fik derfor ikke lejlighed til at fremsætte en efter min mening meget vigtig pointe og gøre Parlamentet opmærksom på en anden passage i Overhusets rapport, der blev offentliggjort i aftes, og som siger - hr. Kallas undlod at nævne det - at Kommissionen bør fokusere på at få embedsmænd og eksisterende revisionsorganer til at tage ansvar for deres systemer og konti, og at denne proces bør udmunde i et krav om, at Kommissionens generalsekretær skal underskrive en forsikring om, at Kommissionens årsregnskaber er sande og retvisende. Det er efter min mening en af de vigtigste udtalelser indtil videre om processen med at forbedre standarden i Parlamentet, og jeg vil gerne være sikker på, at dette er gjort klart.
Formanden
De var talsmand for Deres gruppe, og Deres gruppe havde fået et minuts taletid til denne forhandling. Jeg afbrød Dem altså på det rigtige sted, og det går ikke, at De nu via spørgsmål til forretningsordenen så at sige skaffer Dem yderligere taletid.
Jan Mulder
(EN) Fru formand! Jeg har blot et opklarende spørgsmål til kommissær Kallas. Han var lidt tvetydig, da han besvarede mit spørgsmål, så jeg vil gerne spørge ham igen: Hvornår vil Kommissionen minde medlemsstaterne om forpligtelserne med hensyn til de finansielle overslag?
Siim Kallas
Fru formand! Vi mindede medlemsstaterne om denne forpligtelse allerede i vores brev til dem, og vi vil gøre det igen under Rådets møde, når disse spørgsmål bliver diskuteret igen. Vi forsøger at tale for idéen og gøre, hvad vi kan, men ligesom i Parlamentets tilfælde er det begrænset, hvad vi kan gøre i denne sag.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Richard Corbett
(EN) EU's udgiftspolitik har samme svaghed som mange store organisationer, regeringer, ministerier og internationale organisationer. Pengene bliver brugt over en så bred vifte af aktiviteter og på så mange steder, at revisorerne ikke kan garantere, at beløbene altid bliver brugt korrekt. USA's statsbudget har ikke fået en positiv revisionserklæring i omkring otte år. Storbritanniens departement for arbejde og pensioner har ikke fået sin tilsvarende erklæring i de sidste 15 år - og dets budget er større end hele EU's!
Som det fremgår af den rapport, som Overhuset i Det Forenede Kongerige fremlagde i går, er der tilsyneladende relativt lidt egentlig svindel med EU-budgettet. Det, revisorerne har fundet, er snarere tilfælde af tekniske uregelmæssigheder, som normalt ender med tilbagebetaling til EU-budgettet, eller en sen betaling eller ukorrekt papirarbejde, som der bliver rettet op på senere. Sensationslystne avisartikler klassificerer alt dette som svindel, og det er det ikke.
Der skal gøres fremskridt med hensyn til at udrydde sådanne fejl. Jeg kunne tænke mig et system, hvor de årlige revisionserklæringer skulle gives individuelt til Kommissionens afdelinger og hver af de 25 nationale regeringer i stedet for i en fælles erklæring for hele EU.
Véronique Mathieu
(FR) Fru formand! Revisionsretten giver i sin årsberetning en positiv revisionserklæring om EU's regnskaber for 2005 og lykønsker Kommissionen med gennemførelsen af det nye regnskabssystem for regnskabsåret. Hvad angår lovligheden og den formelle rigtighed af de tilgrundliggende transaktioner - altså betalinger til og fra EU's kasser - bemærker Revisionsretten imidlertid, at der ikke altid er sikret passende risikostyring for vigtige udgiftsområder.
De fleste af disse fejl skyldes ukendskab til de relevante regler, ikkestøtteberettigede udgifter eller forsøg på svig fra de endelige modtagere (landmænd, lokale myndigheder eller projektledere).
Hvem har skylden for det? For det første Kommissionen, som i henhold til traktaten er direkte ansvarlig for at gennemføre EU's budget. Den må styrke kvaliteten af den interne kontrol, og procedurerne skal forenkles for at forebygge manglende opfyldelse af støttekriterierne, dobbelt fakturering af udgifter og overdrivelse af udgifter. Endelig skal medlemsstaterne også påtage sig deres ansvar, eftersom 76 % af midlerne forvaltes af nationale eller lokale forvaltningsmyndigheder. Efter min mening er det meget vigtigt, at medlemsstaterne påtager sig at indsende deres årlige erklæringer om, hvordan de EU-midler, som de forvalter, bliver brugt.
