Jungtinių Tautų konferencijos rasizmo klausimais ("Durban II" - Ženeva) išvados (diskusijos) 
Pirmininkė
Kitas klausimas - Tarybos ir Komisijos pareiškimai dėl Jungtinių Tautų konferencijos rasizmo klausimais (Durban II - Ženeva) išvadų.
Jan Kohout
einantis Tarybos Pirmininko pareigas. - Gerb. pirmininke, norėčiau pirmiausia padėkoti jums už šią galimybę apibendrinti Durbano apžvalgos konferenciją, kurią, kaip man žinoma, atidžiai stebėjo daug šiandien čia dalyvaujančių narių.
Pasirengimo konferencijai procesas buvo ypač sudėtingas, daugeliui valstybių turint rimtų abejonių dėl paties proceso po įvykių 2001 m. Dėl susirūpinimo, kad konferencija gali būti panaudota neapykantai ir netolerancijai pačia kraštutine forma reikšti, keletas valstybių narių, tarp jų ir Čekija, nusprendnedalyvauti konferencijoje. Šį susirūpinimą patvirtino vieno JT nario poelgis konferencijos pradžioje. Mes manome, kad tai ne tik visiškai nepriimtina, bet ir tiesiogiai prieštarauja pačios konferencijos dvasiai ir tikslui.
Vis dėlto, nors tai tikriausiai neišvengiama, šis incidentas ir tai, kad valstybės narės ir kiti JT nariai paliko salę, buvo viena didžiausių dienos naujienų, užtemdžiusi galutinį dokumentą, priimtą šalių susitarimu. Tuo pat metu, mano manymu, būtina pripažinti labai konstruktyvų ir solidų ES įnašą į konferencijos darbą. Tai buvo ypač akivaizdu priimant galutinį dokumentą, kur ES teko itin svarbus vaidmuo. Nepaisant trukdymų, apie kuriuos aš kalbėjau, tai, kad galutiniu konferencijos dokumentu nebuvo peržengtos ES svarbios ribos, yra svarbus laimėjimas.
Galutiniu dokumentu atsižvelgiama į esamą žmogaus teisių sistemą, ypač reikalavimus dėl išraiškos laisvės ir daugelį kitų mūsų reikalavimų, pavyzdžiui, poreikį išvengti religijų diskreditacijos arba atskirai išskirti Izraelį. Be to, tekste buvo išsaugota pastraipa dėl Holokausto atminimo.
Dabar mes turime svarstyti, kokią įtaką ES turės konferencija ir jos galutinis dokumentas. Mes turime konkrečiai apibrėžti, kaip užtikrinsime prisiimtų įsipareigojimų vykdymą. Tarybai ir toliau didelį susirūpinimą kelia rasizmo ir ksenofobijos apraiškos, kurias šiandien laikome vienu svarbiausių iššūkių žmogaus teisėms.
Žinau, kad Europos Parlamentui šie klausimai taip pat svarbūs, ir kad jūs daug prisidėjote kuriant teisinę bazę ir praktines priemones kovoti su šia rykšte. Kova su rasizmu ir ksenofobija yra nuolatinis procesas, reikalaujantis politinės valios ir praktinių priemonių, tarp jų ne paskutinėje vietoje ir švietimo srityje. Taip pat išlieka poreikis stiprinti dialogą ir abipusį supratimą ir skatinti toleranciją.
Nors esama požymių, kad ES antidiskriminaciniai teisės aktai turi teigiamą įtaką, bendra pasaulinpažanga kovoje su šiuo reiškiniu išlieka apgailėtinai lėta. Atvirkščiai, daugelyje šalių ryškėja neigiama tendencija. Dabartinekonomikos krizkai kuriais atvejais paskatino rasistines ir ksenofobines nuotaikas visame pasaulyje. Ekonomikos krizės sąlygomis kaip niekada anksčiau reikalingos griežtos antirasistinės politikos priemonės. Europoje ir visame pasaulyje vis daugiau smurtinių išpuolių prieš migrantus, pabėgėlius ir prieglobsčio prašytojus, taip pat prieš tokias mažumas, kaip romai.
ES turi stiprų acquis kovai su rasizmu ir ksenofobija. Abu šie reiškiniai yra nesuderinami su principais, kuriais remiantis buvo sukurta ES. Europos Sąjunga ne kartą atmetir pasmerkvisas rasizmo apraiškas ir taip elgsis ir toliau. Pasinaudodama Sutartyse numatytais įgaliojimais, ES ir toliau pasiryžusi kovoti su rasizmu ir ksenofobija Sąjungoje ir už jos ribų.
ES viduje mes priėmėme teisės aktus, draudžiančius tiesioginį ir netiesioginį diskriminavimą dėl rasės arba etninės priklausomybės darbe, švietimo sistemoje ir teikiant prekes ir paslaugas. Teisės aktais taip pat draudžiama diskriminacija ir kitokiu pagrindu, pavyzdžiui, dėl religijos, amžiaus, seksualinės orientacijos ir negalios, ypač darbo vietoje. ES taip pat priėmteisės aktą, kuriame draudžiamos neapykantą kurstančios kalbos per televiziją ir nusikalstama veika laikoma "viešas smurto ar neapykantos, nukreiptos prieš asmenų grupę, apibūdinamą pagal rasę, odos spalvą, religiją, kilmę ar tautinę arba etninę kilmę, ar tokiai grupei priklausantį asmenį, kurstymas". Tame pačiame teisės akte nusikalstama veika laikomas viešas pritarimas genocido nusikaltimams, nusikaltimams žmoniškumui ir karo nusikaltimams, atsisakymas šiuos nusikaltimus pripažinti arba didelis jų menkinimas.
Išorės politikos priemonėmis ES nuolat kelia rasizmo ir ksenofobijos klausimus savo dvišaliuose politiniuose ir žmogaus teisių dialoguose su trečiosiomis šalimis, pavyzdžiui, Rusija arba Kinija. Mes taip pat užtikrinome, kad rasizmas ir ksenofobija būtų įtraukti į mūsų bendradarbiavimo strategijas, pavyzdžiui, Europos kaimynystės politikos veiksmų planus. Daug dirbama įvairiuose daugiašaliuose forumuose. Valstybės narės koordinuoja darbą ESBO sistemoje, užtikrinant, kad būtų laikomasi ir įgyvendinami 56 ESBO narių įsipareigojimai šioje srityje. Tai taip pat tinka ir Europos Tarybai, ir platesnei JT sistemai.
Šie pavyzdžiai rodo mūsų kolektyvinį įsipareigojimą dirbti ES viduje ir su partneriais iš viso pasaulio. Durbano apžvalgos konferencija yra šių platesnių pastangų sudėtindalis. Ji nebuvo lengva ir ją aiškiai sugadino tie, kurie norėjo panaudoti konferencijos rezultatus savo siauriems politikos tikslams. Tačiau nepaisant to reikėtų pasidžiaugti, kad konferencijai baigiantis daugiausia dėmesio buvo skirta tolesniam poreikiui kovoti su rasizmu ir ksenofobija ir įsipareigojimui kartu su kitais siekti išnaikinti šią rykštę.
Jacques Barrot
Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, džiaugiuosi, kad man buvo suteikta galimybdalyvauti šios dienos diskusijose. Europos Komisija atidžiai stebėjo pasirengimą Durbano konferencijai ir bendros Europos Sąjungos pozicijos dėl dalyvavimo šioje konferencijoje paiešką.
Šiuo požiūriu mes atsižvelgėme į Parlamento - jūsų Parlamento - raginimą Europos Sąjungai įsipareigoti aktyviai dalyvauti vykdant Durbano konferencijos apžvalgą vadovaujantis rezoliucija dėl Jungtinių Tautų žmogaus teisių tarybos pažangos, ir ypač Sąjungos vaidmens - rezoliucija, kurią jūs priėmėte sausio 19 d.
Kaip jums žinoma, penkios valstybės narės nusprendnedalyvauti šioje konferencijoje. Komisija nusprenddalyvauti kaip stebėtoja, nes ji, kaip ir dauguma Europos Sąjungos valstybių narių, laikosi nuomonės, kad konferencijos dokumente neturėtų būti peržengtos tam tikros ribos.
Priimtas galutinis kompromisinis dokumentas nėra idealus tekstas, tačiau šiame dokumente nėra šmeižikiškų antisemitinio pobūdžio pareiškimų, šmeižikiškų konkrečių šalių arba pasaulio regionų arba religijų apibūdinimų.
Bendru 182 Jungtinių Tautų narių sutarimu priimtame galutiniame dokumente patvirtinamas tarptautinės bendruomenės įsipareigojimas kovoti su rasizmu ir diskriminacija. Taip buvo reaguota į apgailėtinus antisemitinių jėgų bandymus manipuliuoti konferencija, bandymus, prieš kuriuos griežtai pasisakEuropos Komisija.
Bet kuriuo atveju įvykiai apžvalgos konferencijoje jokiu būdu nesusilpnino ilgalaikio Komisijos įsipareigojimo stiprinant kovą su bet kokiomis rasizmo ir ksenofobijos apraiškomis. Komisija ir toliau pasirengusi vykdyti savo politikos priemones kovoje su rasizmu, ksenofobija ir antisemitizmu - pačioje Europos Sąjungoje ir už jos ribų - kiek tai leidžia Sutartyse numatyti įgaliojimai.
Turiu pasakyti, gerb. pirmininke, ponios ir ponai, kad aš asmeniškai labai atidžiai stebėsiu, kaip valstybės narės įgyvendina pamatinį sprendimą dėl rasizmo ir ksenofobijos. Aš asmeniškai stebėsiu šio pamatinio sprendimo perkėlimą į nacionalinę teisę ir mūsų pagrindinių teisių agentūra nuo šiol taip pat bus priemonmums stebėti visus šiuos reiškinius, kurie iš mūsų reikalauja dar didesnio tvirtumo.
Mes iš tikrųjų galime tikėtis, kad kita Jungtinių Tautų konferencija rasizmo klausimais daugiau nebus sugadinta nepriimtinais pasisakymais, kurie yra pats tikriausiais neapykantos ir rasizmo kurstymas. Štai kodėl galutinis kompromisas, kurio buvo pasiekta konferencijoje, leidžia mums matyti šviesesnę ateities perspektyvą.
Charles Tannock
PPE-DE frakcijos vardu. - Gerb. pirmininke, Irano prezidentas M. Ahmadinejadas JT konferencijoje rasizmo klausimais Ženevoje neseniai pareiškė, kad Izraelis yra rasistinvalstybė. Labai norėtųsi jį pavadinti populistiniu demagogu, pataikaujančiu tam tikriems visuomenės sluoksniams, tačiau jis ir anksčiau ragino ištrinti Izraelį iš pasaulio žemėlapio, ir, jeigu branduolinis ginklas būtų sukurtas, Izraelis neabejotinai taptų pirmuoju jo taikiniu. Todėl šį incidentą reikėtų laikyti nesutaikomo priešiškumo išraiška žydų valstybės atžvilgiu, kurią mes, mano nuomone, gana teisingai laikome ES sąjungininke ir svarbia partnere.
Būtų sunku surasti etniniu požiūriu labiau įvairialypę ir tolerantišką valstybę už Izraelį, kurioje gyvena arabų, armėnų, druzų ir kitų etninių mažumų bendruomenės. Mano atmintyje gyvi prisiminimai, kai devintajame praeito amžiaus dešimtmetyje į Izraelį buvo atskraidinti Etiopijos žydai.
Izraelis, kaip žinoma, laikosi atviros imigracijos politikos, remiantis tuo, kad jis yra viso pasaulio žydų tėvynė, tačiau mums reikėtų atsižvelgti ir į arabų padėtį Izraelio visuomenėje. Retai kuri arabų šalis gali užtikrinti savo piliečiams tokį gyvenimo lygį ir demokratines laisves, kokias turi arabai Izraelyje. Man atrodo, kad M. Ahmadinejadas iš tikrųjų norėtų nukreipti dėmesį nuo blogos ir nepakenčiamos žmogaus teisių padėties Irano Islamo Respublikoje.
Irane suiminėjami žurnalistai, drįstantys kritikuoti režimą, o Izraelyje žiniasklaida yra laisva. Svetimautojai, homoseksualūs asmenys ir nepilnamečiai Irane yra persekiojami ir net užmėtomi akmenimis, o Izraelyje gėjai ir lesbietės yra saugomi įstatymų. Irane nuolat persekiojamos tokios religinės mažumos, kaip krikščionys ir bahajai, o Izraelyje šios mažumos yra gerbiamos, jų teisės - saugomos.
Tačiau nepaisant to, daugelis šio Parlamento narių linkę kritikuoti mūsų demokratinį sąjungininką Izraelį, o ne barbarišką ir galintį turėti katastrofinių pasekmių Teherano režimą.
Izraelis turėtų žinoti, kad šiame Parlamente turi daug draugų, tarp jų ir mane, kurie brangina žmogaus teises ir atmeta fanatizmą. Tiesą sakant, mano manymu, gėda, kad ES valstybės narės siunčia delegacijas į Durbano II konferenciją, gerai žinodamos, kad jame dalyvaus ir kalbės prezidentas M. Ahmadinejadas.
Ana Maria Gomes
Esama nuomonių, kad Durbano apžvalgos konferencija buvo sėkminga. Faktiškai galutiniu dokumentu neperžengtos ribos penkiose srityse, kurias nustatEuropos Sąjunga, ir jis priimtas visuotiniu sutarimu, skirtingai nuo ankstesnių variantų, kurie sukėltiek daug ir tokių įtemptų diskusijų.
Vis dėlto, deja, tai nėra dokumentas, kuris būtų įsimintinas tiems, kurie iš viso pasaulio susirinko į konferenciją Ženevoje. Jie pirmiausia prisimins didelį pozicijų skirtumą konferencijoje visuotinės kovos su rasizmu klausimu, kuri sulaukdidelio visuomenės dėmesio.
Europa dar kartą parodė, kokia trapi Europos Sąjungos vienybklausimais, kurie politiniu požiūriu gali būti labiausiai supriešinantys, kaip tai įvyko šioje konferencijoje.
Būtų labai simboliška, jei kolektyviai visos ES valstybės būtų kartu palikusios konferencijų salę reaguojant į provokacinius ir nepriimtinus Irano prezidento pasiūlymus, kuris nepaisant pasikeitusios Vašingtono pozicijos ir toliau didina susipriešinimą su Vakarais. Deja, kai kurių Europos valstybių net nebuvo konferencijų salėje tam, kad būtų galima išreikšti nepasitenkinimą kalba, kurios vienintelis tikslas, kaip pabrėžJT generalinis sekretorius, yra apkaltinti, suskaidyti ir net supriešinti.
Sąjunga reiškia jėgą, ir Europos Sąjunga, būdama susiskaidžiusi, parodsilpnumą. Kova su rasizmu ir prezidento M. Ahmadinejado ir kitų kurstoma neapykanta nusipelno daugiau.
Sophia in 't Veld
ALDE frakcijos vardu. - Gerb. pirmininke, pradėsiu bendro pobūdžio pastaba. Rasistinėmis gali būti ne šalys, o žmonės. Esu tikra, kad Irane yra daug žmonių, kurių įsitikinimai yra kitokie negu prezidento, ir manau, kad ši galimybnebuvo išnaudota, nes Europa pasirodsilpna, tyli, susiskaidžiusi ir nekalbėjo Irano gyventojų vardu, palikdama tribūną panašiems į M. Ahmadinejadą ir jų rasistinėms kalboms.
Asmeniškai aš pasisakiau prieš konferencijos boikotą, tačiau manau, kad dar blogiau, jog nebuvo europinės strategijos. Kodėl Europa buvo susiskaidžiusi? Kodėl? Man reikalingas Tarybos paaiškinimas - ir šiuo požiūriu aš pateikiau pakeitimą Raimono Obiolso i Germą pranešimui, kurį mes svarstysime vėliau - kodėl nebuvo Europos strategijos? Kodėl 27 Europos valstybės negali susitarti laikytis bendros strategijos? Įsigaliojus Lisabonos sutarčiai - tai, kam pritaria ir Taryba - 27 valstybės turėtų pasistengti laikytis bendros strategijos.
Man nerimą kelia tai, kad tokia institucija, kaip JT gali priimti rezoliucijas, kuriomis raginama uždrausti šmeižti arba užsipulti bet kurią religiją. Galutinėje rezoliucijoje viskas suformuluota daug aptakiau, tačiau man atrodo, kad nerimą kelia jau tai, kad JT apskritai gali svarstyti kažką panašaus. Vis dėlto aš taip pat matau ironiją, kad šiame Parlamente labai sudėtinga net kritikuoti - nekalbant apie tai, kad būtų galima užsipulti - bet kokią religiją ir konkrečiai vieną pagrindinių Europos religijų - ir tai yra kitas pakeitimas, kurį pateikiau su savo kolega Marco Cappato dėl Raimono Obiolso i Germą pranešimo, kritikuojančio Vatikaną dėl jo pozicijos dėl prezervatyvų naudojimo kovoje su AIDS. Dar kartą norėčiau paprašyti Komisijos paaiškinti, kas padaryta, kad būtų nustatyta bendra Europos strategija.
Laima Liucija Andrikien
Gerb. pirmininke, norėčiau dar kartą pabrėžti, kad Durbano apžvalgos konferencijos galutinis dokumentas priimtas bendru šalių sutarimu. Net jei tekstas nėra idealus, jis yra sudėtingų derybų rezultatas ir naujos pozicijos požiūriu, mano supratimu, reikalinga tolesndiskusija dėl naujojo dokumento ir tokiais dažnai svarstomais klausimais, kaip rasindiskriminacija, ksenofobija, žmonių stigmatizavimas ir stereotipai dėl religijos arba tikėjimo.
Mes turėtume tęsti diskusiją taip, kad nebūtų supriešinamos pozicijos, tačiau netoleruojant nepriimtinų pareiškimų ir bandymų naudoti Durbano procesą rasistinei ideologijai reikšti. Mano gilus įsitikinimas toks, kad be tvirtos Europos Sąjungos pozicijos dėl žmogaus teisių apsaugos ir kovos su rasizmu ir ksenofobija, Durbano procesas gali nukrypti neteisinga linkme.
Hélène Flautre
(FR) Gerb. pirmininke, labiausiai gaila to, kad Durbano konferencija neskyrdėmesio rasizmo ir diskriminacijos aukoms. Tai, žinoma, atsitiko dėl skandalingos Irano prezidento pozicijos konferencijoje, kuriai - ir aš turėčiau jus nuliūdinti - pasidavkeletas ES valstybių narių. Tai yra problema.
Aš norėčiau asmeniškai padėkoti Europos Sąjungos valstybėms narėms, kurios laikėsi ir toliau tebesilaiko įsipareigojimų; mes turime išvadas, kurios yra gerbtinos, nors nėra tobulos. Taip pat norėčiau, kad pirmininkaujanti valstybnarkalbėtų apie valstybių narių pastangas, kurios buvo arba kurių pritrūko tam, kad būtų užtikrintas organizuotesnis atstovavimas Europos Sąjungai šioje konferencijoje - dėl to iš tikrųjų teko apgailestauti.
Jan Kohout
einantis Tarybos Pirmininko pareigas. - Gerb. pirmininke, ES taip pat aktyviai dalyvavo rengiantis konferencijai ir prisidėjo rengiant galutinį dokumentą, kad jis būtų kuo labiau suderintas, ir užtikrinant, kad juo būtų atsižvelgiama į esamas žmogaus teisių normas, konkrečiai dėl išraiškos laisvės.
ES taip pat pavyko užtikrinti, kad šiame tekste nebūtų išskirtas Izraelis. Būtent bendromis ES pastangomis pabaigoje mes parengėme tekstą, kuriuo neperžengiamos mūsų nustatytos ribos, ir tai nepaisant to, kad kai kurios valstybės narės nusprendnedalyvauti konferencijoje.
Taip pat reikėtų pridurti, kad valstybės, kurios nedalyvavo konferencijoje, nesutrukdkalbėti konferencijoje pristatant Europos Sąjungos poziciją. Pirmininkaujanti valstybnartoliau tęsES dalyvavimo koordinavimą, be kita ko, parengdama du pareiškimus ES valstybių narių vardu, kuriuos perskaitTarybai pirmininkausianti Švedija. Galutinis pareiškimas buvo paskelbtas 22 valstybių narių vardu.
Po Durbano konferencijos ES svarstys, kaip ji ketina toliau remti Durbano darbotvarkę. Tai, kad penkios valstybės narės iš 27 nusprendnedalyvauti konferencijoje, neabejotinai kelia klausimą dėl būsimų ES įsipareigojimų dėl kovos su rasizmu ir diskriminacija. Mes turime solidų acquis šiais klausimais, kuriuo ir toliau vadovausimės. Kaip buvo teisingai nurodyta,- ir aš tai priimu kaip tam tikrą kritiką, - pasirengimo konferencijai pabaigoje mums iš tikrųjų nepavyko rasti bendro pagrindo. Bendro pagrindo niekada nebuvo, todėl prieš konferenciją nepavyko nustatyti bendros ES pozicijos. Bendru valstybių sutarimu nuspręsta, kad esama nacionalinių pozicijų, todėl delegacijos paliko salę kiekviena atskirai.
Paskutiniajame posėdyje ministrai svarstšį klausimą ir išvadas, kurias reikėtų padaryti. Mes prie to dar grįšime, nes ES šioje konferencijoje akivaizdžiai nesieklaikytis herojiškos pozicijos. Tai būtina pažymėti.
Jacques Barrot
Dėkoju jums už jūsų kalbas. Praėjusį pirmadienį Komisijos narBenita Ferrero-Waldner gavo Jungtinių Tautų vyriausiosios žmogaus teisių komisarės Navanethem Pillay laišką, kuris taip pat buvo išsiųstas visiems Sąjungos užsienio ministrams.
Šiame laiške Navanethem Pillay primintai, ką ji jau sakBriuselyje spalio 8 d. bendrai Europos Parlamento organizuotoje konferencijoje dėl žmogaus teisių aktyvistų apsaugos. Navanethem Pillay mano, kad būtina atkurti tam tikrą vienybę dėl žmogaus teisių pasaulyje apsaugos ir skatinimo, ypač kai kalbama apie kovą su rasizmu. Ji kviečia visas Jungtinių Tautų nares prisidėti įgyvendinant Jungtinių Tautų kovos su rasizmu programą, ypač, kaip tai apibrėžiama galutiniame Durbano konferencijos dokumente.
Aš manau, kad Europos Sąjunga turėtų apsvarstyti, kaip reikėtų atsiliepti į šį kvietimą. Bet kuriuo atveju Europos Sąjunga laikosi politikos aktyviai kovoti su rasizmu. Sąjunga turėtų ir toliau laikytis įsipareigojimų, kad tarptautinės pastangos šioje srityje būtų veiksmingos. Aš asmeniškai laikausi požiūrio, kuris buvo čia pareikštas: Europa, turinti strategiją ir veikianti organizuotai, tikrai galėtų pasinaudoti galimybe vienu balsu pareikšti savo kritiką dėl nepriimtinų pareiškimų. Tegu tai bus pamoka mums. Aš dėkoju pirmininkaujančiai valstybei, jog ji nurodė, kad tai turėtų būti mums pamoka ir kad - ratifikavę Lisabonos sutartį - galėsime siekti veiksmingesnės Europos Sąjungos išorės politikos žmogaus teisių srityje ir Europos veiklos daugiašalėse institucijose. Aš tik galiu prisidėti šiuo klausimu dėl to, ką minėjo daugelis narių, kuriems aš esu dėkingas. Dar kartą tai turėtų paskatinti mus mąstyti tam, kad ateityje parengtume veiksmingesnes strategijas.
Pirmininkė
Diskusijos baigtos.
