Socialni paket (prvi del) (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka dnevnega reda sta Izjavi Komisije in Sveta o socialnem paketu (prvi del).
Vladimír Špidla
član Komisije. - (CS) Gospod podpredsednik, gospe in gospodje, pred dvema mesecema je Komisija sprejela prenovljeno besedilo socialne agende. Ta je oblikovana zato, da bi Uniji pomagala reševati socialne probleme, s katerimi se bo Evropa morala spopasti v 21. stoletju. Vsebuje ambiciozen in celovit sklop ukrepov s področja socialne politike, ki Evropejcem omogoča, da zagrabijo priložnosti, ki se jim ponujajo.
Kot je bilo že povedano, so o prenovljeni socialni agendi razpravljali ministri za delo in socialne zadeve na neformalnem srečanju Socialnega sveta, ki je zgodaj julija potekalo v Chantillyju.
Z veseljem sem prejel poročilo o zelo pozitivnem sprejemu prenovljene socialne agende v državah članicah in z zanimanjem pričakujem sklepe, ki bi jih moral Svet prejeti do konca tega leta. Sam sem že imel priložnost, da sem ta paket predstavil konferenci predsednikov in Odboru za zaposlovanje in socialne zadeve. Prišel je tudi primeren trenutek za poglobljeno razpravo tukaj v Parlamentu. Prepričan sem, da nam bo današnja izmenjava mnenj pomagala, da bomo dosegli soglasje pri vprašanju o tem, kakšno socialno Evropo želimo zgraditi za evropske državljane.
Rad bi vas spomnil na dosedanje dosežke. Ta kompleksen paket je rezultat skupnih prizadevanj v zadnjih dveh letih. Komisija je sodelovala z vsemi zainteresiranimi stranmi, vključno s predstavniki delavcev in delodajalcev, civilno družbo, državami članicami ter regionalnimi in lokalnimi organi. Paket tvori povezano celoto in poudarja povezave z drugimi področji, kot so izobraževanje, zdravje, okolje, informacijska družba in gospodarstvo, pri tem pa jasno kaže, da so gospodarski in socialni cilji dve plati istega kovanca in da morajo delovati v tesni povezanosti za dobro vseh ljudi. Gre za ambiciozen paket, katerega namen je ponuditi praktične odgovore na skrbi ljudi in izboljšati njihove življenjske pogoje. S svojimi 18 pobudami, ki so predstavljene skupaj s poročilom, je ta oaket tudi zelo izčrpen - je najobsežnejši, ki ga je Komisija kdaj koli sprejela naenkrat. Predmet obravnave pa je še več kot 20 drugih pobud, ki so povezane s celo vrsto tem.
Danes sta pred nami dva ukrepa: predlog direktive za boj proti diskriminaciji in spremenjena direktiva o ustanovitvi Evropskega sveta delavcev. Vendar pa bi najprej želel reči nekaj besed o temeljnih načelih tega paketa.
Prenovljena socialna agenda temelji na treh glavnih načelih: možnosti, dostop in solidarnost. Evropejci cenimo vrednost posameznika in si želimo, da bi vsak imel enake možnosti pri doseganju svojega potenciala. To pomeni odstranjevanje ovir, ki jih morajo ljudje premagati, ustvarjanje pogojev, ki vsakomur omogočajo, da izkoristi ponujene možnosti, ob sočasnem spoštovanju evropske raznolikosti in izogibanju razprtijam.
Vera Evropejcev v enakost ustvarja skupno vero v socialno solidarnost: solidarnost med generacijami, med regijami, med tistimi na vrhu in tistimi na dnu, med bogatimi in manj bogatimi držav članic in tudi z našimi sosedami in prijatelji iz drugih delov sveta, saj je prav solidarnost sestavni del delovanja Evropske skupnosti in naših odnosov z drugimi državami po vsem svetu.
Gospe in gospodje, kot veste, se obseg pravnega varstva pred diskriminacijo v EU trenutno razlikuje glede na vzroke za diskriminacijo. Vendar diskriminacija ni omejena na eno samo področje. Ravno zaradi tega smo v okviru tega paketa predlagali horizontalno direktivo, ki prepoveduje diskriminacijo na podlagi starosti, spolne usmerjenosti, verskega prepričanja in invalidnosti zunaj delovnega mesta. Horizontalna direktiva bo državam članicam, gospodarskim subjektom in državljanom omogočila visoko raven jasnosti in pravne gotovosti.
Ta osnutek je odziv na ponavljajoče se pozive iz Parlamenta in izpolnjuje politične zaveze, ki jih je Komisija sprejela, ko je sprejela mandat. Je prožen instrument, utemeljen na načelih, ki so jih države članice že sprejele in vključile v obstoječe predpise.
Rad bi poudaril, da enako obravnavanje vseh vzrokov za diskriminacijo ne pomeni, da je treba na vseh področjih uporabljati enaka pravila. Na primer, na področju zavarovanja in bančništva bo mogoče uporabiti drugačne pristope na podlagi starosti ali invalidnosti. Vendar pa bo treba takšne razlike podpreti s prepričljivimi utemeljitvami in zanesljivimi statističnimi podatki. Starejši ljudje bodo še naprej lahko uživali preferencialne cene za javni prevoz in kulturne dogodke, in še vedno bo mogoče omejiti dostop do nekaterih vrst blaga, da bi se zaščitilo zdravje ljudi, na primer prodajo alkohola mladoletnim osebam.
Direktiva pokriva oskrbo z vsemi vrstami blaga in storitev in se nanaša tako na podjetja kot posameznike, vendar le do te mere, kolikor gre za oskrbo z blagom in storitvami za komercialne namene.
Direktiva bo poleg tega tudi sorazmerna glede bremen, ki jih nalaga v skladu z načelom sorazmernosti, ki je vključen v obeh veljavnih protidiskriminacijskih direktivah in Konvenciji ZN o pravicah invalidov, ki so jo podpisale države članice in Evropska skupnost.
Osnutek direktive prepoveduje diskriminacijo, hkrati pa spoštuje druge temeljne pravice in svoboščine, vključno z zaščito zasebnega in družinskega življenja ter ukrepi, sprejetimi v tem okviru, kakor tudi svobodo veroizpovedi ter svobodo združevanja.
Drugi problem, na katerega bi vas želel opozoriti, je diskriminacija Romov, ki jo je Komisija večkrat obsodila kot neskladno z načeli EU. Paket vsebuje deklaracijo naše prenovljene zaveze, s katero želimo zagotoviti enake možnosti in boj proti diskriminaciji, obenem pa tudi Delovni dokument služb Komisije o instrumentih in politikah Skupnosti za vključevanje Romov.
Gre za odziv na zahtevo, ki jo je Evropski svet izrazil decembra 2007, in sicer, da naj Komisija pregleda obstoječe politike in instrumente in predloži Svetu poročilo o doseženem napredku.
Kot je navedeno v delovnem dokumentu služb Komisije, so potrebni zakonodajni, finančni in usklajevalni instrumenti že sprejeti in se izvajajo, vendar ne v zadostni meri. Prenovljena socialna agenda vključuje nekaj pobud, s katerimi želi izboljšati zmožnost Unije, da se učinkoviteje odziva na spremembe. Prepričani smo, da bosta evropski socialni dialog in Evropski svet delavcev v tem okviru odigrala posebno vlogo. Direktiva o Evropskem svetu delavcev že nekaj časa naravnost prosi za dopolnitev.
Trenutno je v Uniji 820 Evropskih svetov delavcev, ki predstavljajo 15 milijonov delavcev. Vendar pa nedavni primeri kažejo, da svojega dela nekako ne opravljajo in da delavci pogosto niso v zadostni meri obveščeni o prestrukturiranju podjetij, oziroma se o tem z njimi nihče ne posvetuje. Cilj pobude je zato okrepiti vlogo socialnega dialoga znotraj podjetij na nadnacionalni ravni.
Gre za uravnotežen osnutek, ki bi moral zagotoviti, da bodo predstavniki delavcev ustrezno obveščeni in da bodo z njimi potekala posvetovanja še pred sprejemom odločitev o razmerah, ki na delavce vplivajo, hkrati pa bi moral podjetjem tudi omogočiti, da se prilagodijo globalizaciji.
Komisija bi seveda rajši dala prednost rešitvi, o kateri so najprej razpravljali predstavniki delavcev in delodajalcev, a ker jih nismo uspeli prepričati, da se udeležijo razprav, ki so potekale junija lani, Komisija morala predložiti osnutek svoje lastne pobude.
Vendar pa cenimo skupno pismo, ki so ga predstavniki delavcev in delodajalcev avgusta poslali Svetu in Parlamentu. Spoštujemo prizadevanja obeh strani, da bi dosegli sporazum o tej kompleksni temi, sam pa sem obenem tudi zadovoljen, da sta se odločili osnutek Komisije sprejeti kot osnovo za nadaljnje delo. Resnično upam, da bo Parlament upošteval praktične predloge, ki so jih predstavniki delavcev in delodajalcev izrazili, ko so se udeležili prvega branja. Verjamem, da bomo dosegli hitro rešitev. Pot do nje pa bo Komisija, kolikor je to v njeni možnosti, poskusila kar najbolj olajšati.
V tem trenutku moram nekaj besed nameniti tudi vplivom globalizacije. Prestrukturiranje podjetij je včasih neizogibno, vendar so vplivi na delavce in njihove družine lahko zelo boleči. Zato v takšnih situacijah pomaga Evropski sklad za prilagoditev globalizaciji. Do zdaj je sklad do nove zaposlitve pomagal 7250 delavcem. To nas lahko razveseljuje, vendar je treba poskrbeti, da bo sklad dostopen vsem tistim, ki bi ga lahko potrebovali.
V poročilu, vsebovanem v paketu socialne agende, je navedeno, da so od 500 milijonov EUR sredstev, ki so vsako leto na voljo, leta 2007 bili porabljeni samo 4 %. Zato je treba poseben premislek nameniti temu, kako izboljšati rezultate dejavnosti sklada.
V zvezi z mobilnostjo delovne sile bi želel povedati, da direktiva iz leta 1996 o napotitvi delavcev na delo, podpira prost pretok storitev in hkrati nudi tudi zaščito pred zlorabo delavcev ter jim zagotavlja spoštovanje temeljnih pravic v državi članici, v katero so razporejeni. Nedavne odločitve Evropskega sodišča o tej zadevi so odprle cel niz vprašanj. Odzivi nanje so dokaj legitimni, zato moramo skupaj poiskati odgovore. 9. oktobra bom sklical forum, na katerem bomo o tej temi razpravljali skupaj s političnimi organi, predstavniki delavcev in delodajalcev, predstavniki evropskih institucij in strokovnjaki s pravnega in gospodarskega področja.
Komisija bo seveda še naprej sprejemala vse pripombe, vendar do tega trenutka še nismo videli potrebe, da bi direktivo spremenili. V vsakem primeru pa bomo zagotovili, da med temeljnimi svoboščinami, ki so zajete v Pogodbi, in temeljnimi pravicami državljanov ne bo prišlo do navzkrižij.
Gospe in gospodje, ta nova socialna agenda potrjuje obvezo Evropske unije, da bo spodbujala močne in prave socialne dimenzije za Evropo, socialno Evropo, ki bo izpolnila pričakovanja naših sodržavljanov. Seveda pa to ni mogoče brez vključitve zelo pomembne izobraževalne dimenzije. V tej zvezi bi želel omeniti naslednje tri dokumente:
1. Priporočilo Sveta o mobilnosti mladih prostovoljcev znotraj Evrope;
2. Sporočilo z naslovom "Krepitev kompetenc za 21. stoletje: agenda za evropsko sodelovanje v šolstvu";
3. Zelena knjiga: Migracije in mobilnost: izzivi in priložnosti za izobraževalne sisteme v EU.
Naša skupna želja je, da okrepimo in poglobimo socialno dimenzijo Evrope. 18 ukrepov, ki jih paket vsebuje, predstavlja prvi korak naših prizadevanj v tej smeri. Vem, da se na vas, ki imate to dolžnost, da predstavljate glas ljudstva, lahko zanesem, da se boste tem predlogom in političnim dokumentom poglobljeno in skrbno posvetili. To je temeljnega pomena za njihovo prihodnost.
Xavier Bertrand
predsedujoči Svetu. - (FR) Gospod predsednik, gospod komisar, gospe in gospodje, tukaj smo, da bi govorili o socialni Evropi. In o socialni Evropi bomo res govorili, sam pa sem vesel, da bomo to storili prav danes pred Evropskim parlamentom, ki igra ključno vlogo v institucionalni strukturi Evrope in je pomemben partner, s katerim francosko predsedstvo želi kar najtesneje sodelovati.
Rekel sem že prej in zdaj bom rekel še enkrat: leto 2008 mora biti leto, v katerem se bo socialna Evropa ponovno okrepila. To je nekaj, kar bi po mojem mnenju želeli videti vsi naši evropski akterji. Junijski vrh v Luksemburgu in julijsko srečanje v Chantillyju sta mejnika na tej poti. Zelo smo si prizadevali, da bi francosko predsedstvo obravnavalo vprašanje sprememb Evropske socialne agende, o čemer je pravkar govoril komisar Špidla. To je ključno vprašanje, ki od nas zahteva, da pokažemo sposobnost za opredelitev socialne vizije za Evropo in da to vizijo pretvorimo v konkretna dejanja. Razprave v Chantillyju, pri katerih je Parlament sodeloval prek vašega predsednika odbora, gospoda Anderssona, so nam omogočile, da ponovno potrdimo vrednote, ki so skupne nam vsem, in prav te vrednote so tiste, ki opredeljujejo ambicije Evrope na področju socialne politike. Te vrednote so socialni dialog, medgeneracijska solidarnost, boj proti revščini in diskriminaciji, enakost spolov, socialno varstvo, poklicna mobilnost in pomembnost storitev splošnega interesa pri zagotavljanju socialne kohezije in socialne odgovornosti v gospodarstvu in industriji. Z vidika Pekinga, Washingtona, Cape Towna, New Delhija ali celo Brisbanea, te vrednote evropskemu socialnemu modelu dajejo njegovo izvirnost.
V Chantillyju smo imeli priložnost, da svet spomnimo, da so te vrednote osrednjega pomena za razvojno strategijo Evrope, t.j. za Lizbonsko strategijo. Z drugimi besedami, Chantilly nas je spomnil, da ta socialni model, te skupne vrednote, predstavljajo evropsko moč v našem globaliziranem svetu.
Zakaj? Zato ker je na znanju in inovacijah temelječe gospodarstvo mogoče zgraditi samo tako, če se močno osredotočimo na razvoj človeškega kapitala in vseživljenjsko učenje. Ker celotno gospodarstvo nazaduje, če so cele skupine prebivalcev izključene iz sveta dela za daljše obdobje, če ne morejo prispevati k ustvarjanju bogastva in če nimajo dostopa do blaga in storitev. Ker so tudi delavci bolj produktivni, če se jim zagotovijo dobri zaposlitveni pogoji in socialna varnost, kar jih varuje pred trdimi udarci življenja.
Gospodarski napredek nikakor ne pomeni žrtvovanja socialnega napredka. Nisem edini, ki se zavedam, da je to dvoje nerazdružljivo. Brez socialnega napredka bo gospodarskemu napredku prej ali slej zmanjkalo moči. Zato mora Evropa napredovati na obeh frontah: potrebuje tako gospodarski kot socialni napredek.
Poleg tega prepričanja, ki smo ga skupaj ponovno potrdili, smo prepoznali še eno dejstvo: evropski socialni model se mora spremeniti in prilagoditi globalizaciji, podnebnim spremembam, demografskim spremembam in naraščajoči raznolikosti evropskih družb. Zato moramo prilagoditi naše trge delovne sile in uvesti prožno varnost, kar pomeni nove oblike varnosti in prožnosti, namenjene tako delovni sili kot delodajalcem.
In stvari se dejansko premikajo. Izraz 'prožna varnost' je ljudi sprva prestrašila, jih vznemirila. Zdaj pa predstavlja evropski ideal, za katerega si prizadevajo vsi akterji, vključno s socialnimi partnerji. Beseda je postala že tako običajna, tako vsakdanja, kar dokazuje, da se stvari resnično spreminjajo, da se spreminja tudi način razmišljanja.
Če hočemo, da bo naš socialni model napredoval, moramo govoriti tudi o zagotovitvi socialne kohezije, skupaj z ukrepi za boj proti novim oblikam revščine, zlasti kadar ta prizadene otroke. Čas je, da združimo moči in naše družbe bolje pripravimo na to demografsko spremembo, okrepimo medgeneracijsko solidarnost in ljudem zagotovimo dostop do visoko kakovostnih socialnih storitev splošnega interesa.
Ta proces prilagajanja poteka že več let. Zahvaljujoč pobudam Komisije, Sveta ministrov, Evropskega parlamenta in socialnih partnerjev ustvarjamo napredek pri posebnih pobudah, ki se odzivajo na skrbi ljudi v Evropi. Kako naj omogočimo prosto gibanje delavcev znotraj Evrope in obenem zaščitimo pravice iz delovnega razmerja tistih, ki se selijo? Kako naj izboljšamo upravljanje dejavnosti prestrukturiranja z vključevanjem delovne sile v vsej Evropi? Kako naj zagotovimo ljudem, da lahko delajo in hkrati igrajo svojo vlogo v družbi, in kaj lahko storimo, da bi učinkoviteje kljubovali diskriminaciji?
Ta prizadevanja se bodo nadaljevala ves čas francoskega predsedovanja. Zlasti zato - in to pravim z vso iskrenostjo - ker prihajajoče volitve pomenijo, da bomo v drugi polovici leta 2008 imeli zadnjo možnost, da v tem parlamentarnem mandatu pokažemo rezultate pri številnih vprašanjih. Naši soevropejci nas bodo pri volilnih skrinjicah kmalu pozvali na odgovornost.
Ljudje iz Evrope v zvezi s tem pričakujejo rezultate. To dokazujejo odzivi na nedavne odločbe Evropskega sodišča. Gre za področje, kjer nam Evropski parlament lahko pomaga, poleg tega pa nam lahko nudi pomoč tudi na mnogih drugih območjih, ki se jih bom na kratko dotaknil.
Prvo je sprememba direktive o Evropskem svetu delavcev, o kateri je pravkar govoril Vladimír Špidla. Gre za velik podvig, ki bo okrepil socialni dialog v Evropi. Trenutna direktiva se nanaša na več kot 14 milijonov delavcev in 820 delodajalcev. S spremembo direktive se bo to število še povečalo.
V Chantillyju smo zbrali predstavnike Evropske konfederacije sindikatov in organizacije BusinessEurope, da bi slišali tudi njihova mnenja o spremenjenem besedilu, ki ga je predstavila Komisija. S predlogom kot podlago za delo so bili zadovoljni in so dejali, da so se pripravljeni pogajati o točkah, pri katerih soglasje še ni doseženo. Trenutno zaključujejo številne skupne predloge, ki jih bodo pravočasno objavili.
Če to obrodi sadove, če socialni partnerji oblikujejo skupne predloge o spremembi direktive, bo to olajšalo delo ne samo nam, temveč tudi Parlamentu in Svetu. Zakaj torej ne bi čimprej sklenili dogovora pri prvem branju? Če je le mogoče, vsaj do konca letošnjega leta?
Kar zadeva našo drugo osrednjo točko dela: seveda moram omeniti predlog direktive o zaščiti pred diskriminacijo izven delovnega mesta, ki ga je Komisija prav tako sprejela 2. julija. O tem je bilo veliko govora v Chantillyju, predsedstvo pa je razpravo o tem besedilu odprlo že v začetku julija. Posvetovanja o tej zadevi bodo potekala tudi v Parlamentu, vendar pa moram poudariti, da je predlog Komisije, ki pokriva vse štiri vzroke za diskriminacijo, upošteval resolucijo o poročilu gospe Elizabeth Lynne, ki jo je Parlament sprejel prejšnjo pomlad.
Tretja zadeva, ki je bila prav tako deležna veliko pozornosti, so socialne storitve splošnega interesa. O teh govorijo vse države članice. Govorijo o isti zadevi, čeprav je treba priznati, da ne govorijo vse popolnoma enako. Vendar pa nam sprejetje protokola k Lizbonski pogodbi in ocena paketa Altmark daje priložnost, da premislimo o prispevku teh storitev k socialni koheziji v Evropi, o potrebi po zagotovitvi njihove visoke kakovosti in pomembnosti trdnega pravnega okvira zanje. Upamo, da bomo pri tem načrtu sodelovali s Komisijo in z vsemi, ki želijo prispevati, da bi prepoznali številne vmesne cilje in da bi napredek na področju te izredno pomembne zadeve bil trajen.
Tu sta, seveda, tudi direktivi o začasnem delu in delovnem času. Obe sta predmet drugega branja v Evropskem parlamentu. Poskusiti se moramo izogniti sporazumu. Več milijonov začasnih delavcev v Evropi nestrpno čaka, da začne veljati direktiva o začasnem delu, nekatere države članice pa se tudi priganja k temu, da rešijo vprašanje o času dežurstva. Zato lahko Parlament samo spodbudim, da nas z ustreznim upoštevanjem obvešča o vsem, kar se dogaja, tudi na tem mestu, z izenačevalnimi dejavniki, ki se jih sam dobro zavedam. A tudi tu imajo ljudje določena pričakovanja in vse oči so uprte v nas.
Zavedam se tudi teme mobilnosti, potrebe po doseganju sporazuma o izvajanju predpisa o usklajevanju sistemov socialne varnosti.
Francosko predsedstvo pri teh različnih vprašanjih potrebuje podporo Evropskega parlamenta, če želi ustvariti dejanske rezultate. Navedene rezultate - kot že veste, a bom vseeno to ponovil - nestrpno pričakujejo ljudje iz Evrope, ki želijo, da si še naprej prizadevamo za uresničitev naše evropske socialne vizije, kar bo ugodno vplivalo na njihovo vsakodnevno življenje, Evropa pa se bo tako še bolj vključila v vsakodnevno bivanje. Danes vemo, da ne potrebujemo manj Evrope, temveč več Evrope. V celoti se zavedamo, da ne potrebujemo manj socialne Evrope, temveč več socialne Evrope. Gospe in gospodje, popolnoma se zavedamo izzivov, s katerimi se moramo soočiti.
Joseph Daul
v imenu skupine PPE-DE. - (FR) Gospod predsednik, gospod predsedujoči Svetu, gospod predsednik Komisije, gospod komisar Špidla, gospe in gospodje, skupina Evropske ljudske stranke in Evropskih demokratov pripisuje socialni pravičnosti veliko vrednost. Ena izmed naših prednostnih nalog v čedalje bolj globalizirajočem se svetu je potrditev evropskih socialnih modelov. Prav zato, kot predsednik skupine EPP, pozdravljam predlog Komisije o novem socialnem paketu. To besedilo nudi nekatere odgovore na vprašanja, ki so temeljnega pomena za naše družbe, to pa so demografska sprememba, globalizacija in zmanjšanje revščine.
Mnenje moje skupine je, da bi morala Komisija storiti še korak naprej in sprejeti bolj specifične ukrepe. Blaženje revščine, zaposlovanje skupin prebivalstva, ki so izključene iz trga delovne sile, spodbujanje mobilnosti delavcev in izboljšanje izobraževanja in usposabljanja delavcev - vse to so stvari, ki zahtevajo poseben program, konkretne ukrepe in močno zavezo s strani Evropske unije in njenih držav članic.
Demografske spremembe predstavljajo največji izziv našim gospodarstvom. Delavci, ki so presegli upokojitveno starost, ženske, mladi in predvsem invalidi - na splošno vsi, ki so dolgo časa izključeni iz trga dela - morajo dobiti novo priložnost. Tem ljudem moramo pomagati, da najdejo delo ali da se na delo vrnejo. Zaradi tega želimo konkretne ukrepe za spodbujanje vseživljenjskega učenja.
Ljudje, ki so zaposleni, pa se še naprej soočajo z neenakostmi. Zelo nas skrbi nenehna plačna vrzel med moškimi in ženskami. Tega v Evropi leta 2008 ne bi smelo biti. Na enak način je treba omogočiti ustrezne varstvene ustanove, da bi ljudem pomagali združiti delovno in družinsko življenje. Zato pozivamo Komisijo in Svet, da prav na tem področju sprejmeta posebne ukrepe. Moja skupina nasprotuje vsem oblikam diskriminacije. Zato se strinjamo z izraženim namenom Komisije, da zapolni vrzeli, ki še vedno obstajajo v ustrezni zakonodaji. Še zlasti je treba okrepiti ukrepe proti diskriminaciji invalidov.
Gospe in gospodje, verjamemo, da je gospodarska rast najučinkovitejši instrument, s katerim lahko podpremo socialne modele v tej dobi globalizacije. Vendar smo prepričani, da moramo za namen doseganja ciljev Lizbonske strategije spodbujati ideal podjetništva in industrije, saj je prav podjetništvo tisto, ki dejansko poganja ustvarjanje delovnih mest. Izboljšati moramo podobo podjetnika v Evropi in spodbujati mlade k ustanovitvi lastnih podjetij. Prav tako moramo spodbujati konkurenčno okolje za naša podjetja in posebno podporo nameniti malim in srednje velikim podjetjem, ki so vodilni ustvarjalci delovnih mest.
S tem v mislih pozivamo vse akterje na področju dela k večji prožni varnosti v Evropi. Ta koncept je pokazal svojo vrednost v tistih državah, ki so ga sprejele. Podjetjem omogoča vso prožnost, ki jo potrebujejo, da bi bila konkurenčna na mednarodni ravni, obenem pa varnost delavcem. Pozdravljam namero Komisije, da spodbuja socialni dialog. V partnerstvu, ki temelji na zaupanju znotraj podjetij, vidimo ključ do njihovega uspeha na trgu.
Gospe in gospodje, v veljavnih pogodbah so socialne zadeve v svojem bistvu še vedno domena držav članic. To se lahko spremeni in se mora spremeniti, a dokler se to ne zgodi, se moramo zadovoljiti z načelom subsidiarnosti. Druge izbire nimamo. To ne pomeni, da bo Komisija morala prenehati izvajati študije vpliva, obsojati neenakosti in ocenjevati družbene posledice vseh novih predlaganih zakonodaj. Pravzaprav jo k temu pozivam. Socialni in družbeni izzivi, s katerimi se soočamo, so precejšnji: reformirati moramo naša gospodarstva, jih prilagoditi tako, da bodo bolj konkurenčna in da bo izključevanje prizadelo čim manj ljudi. Socialnega napredka brez gospodarske rasti ne moremo doseči, vendar pa gospodarstvo ne more biti konkurenčno brez socialnega napredka. Skupina EPP-ED je zdaj bolj kot kdaj koli odločena, da bo tu dosegla rezultate.
Martin Schulz
v imenu skupine PSE. - (DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, ob poslušanju govorov moji predhodnikov - gospoda komisarja Špidla, predsedujočega Svetu, gospoda Bertranda, in vašega govora, gospod Daul - človek dobi vtis, da je vse v najlepšem redu. Lepo napredujete, leta 2008 pa se bomo spominjali kot leta ponovne uvedbe evropskega socialnega modela.
Vse to je zelo lepo, vendar je resničnost bolj kruta. Res, dejanska podoba je precej drugačna. Dejanska podoba je podoba velike socialne neenakosti v Evropski uniji. Dobički čedalje bolj spiralno naraščajo, medtem ko raven plač stagnira. Dohodkovna vrzel se je spremenila v brezno, ki se čedalje bolj širi. Izguba kupne moči, ki je prizadela navadne ljudi v Evropski uniji in ki jo spremljajo še vidne rasti cen energije, je pravi program osiromašenja. To je problem, ki ga moramo obravnavati v okviru evropskega socialnega modela in ne samo z leporečjem. Kar pravite vi, gospod Špidla, je dobro in to pozdravljamo.
Gospe in gospodje, podrobno bomo obravnavali naša stališča o različnih predlogih. Zato lahko rečem nekaj besed o tem, kaj pričakujemo od evropskega socialnega modela. Če so ljudje v Evropski uniji pred petnajstimi leti - v kateri koli državi - imeli občutek, da je nekaj narobe, da je določen dolgoleten nacionalni standard ogrožen, so se odzvali tako, da so od Evrope pričakovali, da bo stvari uredila; občutili so potrebo, da je treba stvari popravljati znotraj evropskega okvira, saj so takrat še verjeli, da bodo evropska pravila v evropskem okviru zagotovila varnost, ki bo presegla državne meje.
Danes, petnajst let pozneje, kar poskusite nekoga prepričati, da bomo stvari uredili v Evropi. To bi vlilo strah v kosti delavcev, saj ti verjamejo, da jim ta Evropa, tako, kot je urejena danes, socialne varnosti ne more več zagotoviti.
Če si boste vzeli čas za analizo irskega referenduma in volilnega vedenja mladih ljudi, boste videli, da ti ljudje pravijo, da je Evropa odlična ideja. Ko pa pogledajo, kako je organizirana in utemeljena danes, niso navdušeni niti nad njeno organiziranostjo niti nad njeno ureditvijo. Ker je pred nami volilna kampanja, je edino pravilno, da se vprašamo, zakaj je bilo pred petnajstimi leti toliko optimizma glede prihodnosti socialne politike v Evropi in zakaj je danes toliko pesimizma. Naš odgovor kot odgovor socialistov mora biti, da Evropo vodijo desne stranke. Minister, predstavili ste lep govor socialista; kar ste povedali tukaj, je bilo čudovito. Toda kakšne poteze je naredila vaša vlada v Svetu v zvezi z direktivo o delovnem času?
(Aplavz)
Vaša vladajoča stranka je članica Evropske ljudske stranke, iz vrst njenih strank članic pa prihaja daleč največje število predsednikov vlad v Evropski uniji. V Komisiji tvorijo absolutno večino komisarjev, med njimi pa je tudi sam predsednik Komisije. Evropska ljudska stranka je največja politična stranka v tem Domu, a ko vas človek sliši govoriti, bi lahko pomislil, da z ohromelim socialnim razvojem Evrope niste imeli prav nobenega opravka. Evropi vladajo desni, ki jo peljejo v napačno smer, to pa je treba na evropskih volitvah popraviti.
(Aplavz)
Imeli boste priložnost, da nam spet pokažete pravo pot, ko pride čas za izvedbo ukrepov, ki ste jih oblikovali. Pravite, da je evropski socialni model ena izmed naših prednostnih nalog. Za našo skupino to zagotovo je! Česa se ljudje v Evropski uniji zares bojijo? Nenadzorovanih finančnih trgov. Nenadzorovani hedge skladi in podjetja z lastniškim kapitalom, ki kupijo to ali ono podjetje, pograbijo njegova sredstva in njegove delavce vržejo na cesto - preprosto zato, da bi povečali dobiček vlagateljev.
Moj spoštovani kolega Paul Nyrup Rasmussen nam je predstavil zelo dobro poročilo. Za to vprašanje potrebujemo glasove kvalificirane večine, da bo Komisija lahko sprožila pobudo za ureditev hedge skladov in podjetij z lastniškim kapitalom. In kdo je tisti, ki ne želi podpreti takšnega ukrepa? Prav vi, Evropska ljudska stranka, katere predstavniki v Odboru za gospodarske in monetarne zadeve temu ukrepu nasprotujejo.
Prav zaradi tega moramo jasno povedati, da je boj za evropski socialni model obenem tudi boj za temeljno filozofijo. Gospod Bertrand je uspeh Evropske unije upravičeno pripisal njenemu združevanju gospodarskega napredka s socialnim napredkom. To je bila vedno temeljna filozofija v Evropi - mimogrede, tudi za krščanske demokrate. Več desetletij sta to bili dve plati istega kovanca, vse dokler nas v zgodnjih devetdesetih letih neoliberalizem ni začel prepričevati, da so recept za hitrejšo gospodarsko rast nižje plače, daljši delovni čas in omejena možnost odločanja pri upravljanju podjetja. Več desetletij so, seveda, bili tu ljudje - ki so v večji meri prisotni še danes, celo znotraj Komisije - ki pripisujejo več pomembnosti konjskim dirkam kot evropskemu socialnemu modelu, ki pa so zadolženi za notranji trg in ki so nas prepričevali in nas še vedno prepričujejo - glavni je gospod Trichet, ki to počne na vsaki tiskovni konferenci - da so plače v Evropi previsoke. Mogoče so res previsoke plače članov odbora Evropske centralne banke, plače navadnih delavcev v Evropi pa to zagotovo niso.
Zato bomo morali zagotoviti splošno spremembo politične smeri, torej spremembo smeri, ki bo evropski socialni model vrnila tja, kjer ga želite imeti, gospod Bertrand, tako da bo vsak gospodarski napredek, dosežen v Evropski uniji, ugodno vplival tudi na življenje vseh državljanov Evropske unije.
Seveda imate prav, ko pravite, da je lahko EU konkurenčna v svetu, pa naj bo to v Pekingu ali Brisbaneu, samo, če razvijemo ta notranji trg. To želimo storiti; želimo si notranji trg, ki je lahko uspešen. Želimo si učinkovito in konkurenčno evropsko celino. Razlog, zakaj si to želimo, pa je ustvariti bogastvo, od katerega bodo imeli koristi vsi, ne samo vlagatelji v glavne skupine, velike delniške družbe in velike banke.
Dokler pa se bomo v Evropi držali filozofije, ki evropske nagrade podeljuje ljudem, ki seo na tiskovnih konferencah, kjer predstavljajo uspešnost svojih podjetij v številkah, širokoustijo, da so po vsej Evropi ustvarili milijarde, za katere v Evropi ne plačujejo nobenih davkov, ker so njihovi dobički evropski in ne nacionalni in zato zanje nacionalna obdavčitev ne velja, in vse dokler bomo odpuščali po več deset tisoč ljudi, da bi vzdrževali to stanje in skrbeli za dobičke naših delničarjev - vse dokler bo to resničnost evropskega socialnega modela, lahko tukaj govorimo, kar hočemo, vendar se ljudje s takšno Evropo ne bodo nikoli poistovetili.
Seveda pa si želimo utrditi evropski ideal in pospeševati ideal integracije. Iz tega razloga mi dovolite, da ta Dom spomnim, da se evropski socialni model presoja po njegovih rezultatih. Enako velja za vas, gospod Bertrand, v Svetu, in za vas gospod Daul, tukaj v Parlamentu.
Graham Watson
v imenu skupine ALDE. - Gospod predsednik, ta socialni paket je dobrodošel korak v smeri proti oblikovanju evropske skupnosti, ki skrbi za svoje državljane.
Ljudje, ki so glasovali proti evropski ustavi in Lizbonski pogodbi, so poslali jasno sporočilo. To je, da Evropski uniji ne bodo dali novih pooblastil samo zato, ker mi tako hočemo. Naši ljudje želijo vedeti, kakšna je Evropska unija, ki jo gradimo.
Ta paket je obsežen in sporen, zato moramo zagotoviti, da bodo ljudje seznanjeni s koristmi, ki jih bo prinesel v njihova življenja.
Kot pravi gospod komisar Špidla, sta Direktiva o Evropskem svetu delavcev in, seveda, predlog o pravicah bolnikov do čezmejnega zdravstvenega varstva, za katere se je skupina tako močno borila, deležna veliko pohval.
Vendar pa bi se danes želel osredotočiti na dva posebna ukrepa v tem paketu. Prvi je sprememba sklada za prilagoditev globalizaciji, ki ljudem, ki so izgubili službo, pomaga pri iskanju nove. Trenutno mora biti ogroženih tisoč delovnih mest, da se podjetje lahko prijavi. Liberalci in demokrati pozdravljajo predlog za znižanje tega praga in poenostavitev postopkov za reševanje sporov, ne zato, ker bi morala Evropska unija načrtovati delo za Evropo - kar je vloga, ki jo najbolje igra notranji trg - pa tudi ne zato, ker bi verjeli, da bi EU morala nuditi nadomestila v primeru brezposelnosti - kar je dolžnost držav članic. Ta predlog pozdravljamo bolj zato, ker temelji na trdnem liberalnem načelu: da je zaposlenost najboljši vir blaginje.
Medtem ko se rast počasi ustavlja in ko nekatere države članice že čutijo recesijo, bo ta politika pomagala preprečiti spiralo naglih izgub delovnih mest, ki ustvarjajo odvisnost od socialnih podpor.
Drugič, protidiskriminacijska direktiva: moja skupina se zanjo bori od začetka mandata te Komisije.
Opredelitev pojma diskriminacija bo zdaj zajela glavni spekter manjšin - starejše ljudi, homoseksualce, invalide, ljudi vseh veroizpovedi in ljudi, ki niso verni - veljala pa bo tako za stranke in potrošnike kot tudi za delavce.
Tudi to je liberalni ukrep, ki bo ponudil praktične ugodnosti, takšne, ki izhajajo iz zavesti, da lahko opravljamo svoje delo in živimo svoje življenje brez tiranije predsodkov.
Osnutek direktive bi moral storiti še korak naprej. Še vedno obstajajo vrzeli in možnosti za diskriminacijo. Gospod komisar, zakaj je, na primer, prav, da izobčimo diskriminacijo na delovnem mestu, obenem pa dovolimo državam članicam, da v razredih uporabljajo diskriminatorne učbenike?
Kljub vsemu Evropa postopoma ruši ovire, ki jih postavlja diskriminacija.
Moja skupina pozdravlja obvezo Komisije in Sveta, da bosta pospeševala ta proces, obenem pa vztrajamo pri popolni vključenosti tega Doma pri oblikovanju ukrepov, ki so del tega procesa.
Februarja nam je gospod Barroso predstavil obsežen paket ukrepov za boj proti podnebnim spremembam. Danes predlogi Komisije o socialni politiki njenim nasprotnikom kažejo, da Evropa skrbi za kohezijo skupnosti in da liberalnih gospodarskih politik ni treba razumeti kot grožnje progresivnim politikam za zdravo okolje in družbo, ki ji služi solidarnost.
Gospod Schulz obžaluje prevlado desnosredinskih vlad v Evropski uniji, toda živimo v demokraciji in ljudje sami izbirajo svoje vlade. Očitno je, da jih ponudbe socialistov ne prepričajo.
Jan Tadeusz Masiel
v imenu skupine UEN. - (PL) Gospod predsednik, Skupina združenje za Evropo narodov navdušeno pozdravlja nov socialni paket Evropske unije. Socialna dimenzija je tisto, kar Evropo loči od drugih svetovnih sil, kot so Združene države ali Kitajska. Na zahodu je bila Evropa dvajsetega stoletja v veliki meri zgrajena na družbenih vrednotah. Ponudila je dragocen socialni model za nove države članice v času njihovega pristopa k Evropski uniji v letih 2004 in 2007, saj se je v številnih izmed teh držav po ponovni vzpostavitvi politične in gospodarske neodvisnosti ob koncu 80. let kapitalizem potrjeval v svoji najhujši obliki, ko je kršil pravice delavcev in odrekel vsakršno spoštovanje človekovemu dostojanstvu.
V 21. stoletju se moramo vsi skupaj spopasti z globalizacijo, ki lahko za človeštvo predstavlja priložnost, vendar tudi grožnjo. Bruselj mora zato državam članicam poslati jasne signale in jih spodbuditi, da ohranijo in povečujejo socialne koristi, ki služijo interesom vseh državljanov Evropske unije.
Jean Lambert
v imenu skupine Verts/ALE. - Gospod predsednik, zelo pozdravljam, kar je danes zjutraj povedal gospod minister, in upam, da bo veliko tega, kar je bilo izrečeno, ponovil tudi Svet, kljub temu da zaenkrat vse kaže, da se na to ne moremo preveč zanesti.
Mnogi izmed nas še vedno vidimo vprašaje, ki visijo nad našim varovanjem socialnega vidika pred tržno nadvlado. Ta paket nas vabi, da preučimo vpliv nedavnih odločitev Evropskega sodišča. No, mnogi izmed nas smo te odločbe prav res preučili in menimo, da so izredno zaskrbljujoče, saj se od nas nenehno zahteva, da ukrepe upravičimo z vidika, v kolikšni meri so nemoteči za trg, namesto da bi jih upravičevali z vidika njihovega zagotavljanja visoko kakovostnih storitev in vrednosti pravic delavcev itd. To se kaže v socialnem pakete, kjer se zdaj soočamo s priznavanjem dejstva, da se je revščina pojavila med ljudmi, ki so dejansko zaposleni, in da se še vedno soočamo s širjenjem prepada med bogatimi in revnimi. Medtem ko pozdravljamo mnenje v zvezi z reševanjem revščine, ki je izraženo v paketu Komisije, je tisto, kar dejansko iščemo, konkretno dejanje.
Seveda pozdravljamo horizontalno direktivo o enakostih. To je nekaj, za kar smo se zavzemali ves čas mandata tega Parlamenta. Direktiva je pomembna iz mnogih razlogov, nenazadnje tudi zato, ker dejansko nudi možnost za popolno udeležbo v družbi.
Prav tako pozdravljamo številne predloge o Romih. Pozdravljamo zavezo Komisije in želimo si, da bi se vse države članice odzvale pozitivno in da ne bi krepile predsodkov in hinavščine. Usposabljanje na področju enakih možnosti je pomemben del programa znanj, zlasti za tiste, ki oblikujejo politiko na zadevnih področjih.
Pozdravljamo obstoj vsaj tistih predlogov, ki zadevajo Evropske svete delavcev, čeprav imamo številne kritike v zvezi s tistim, kar je v njih navedeno. Kar zadeva vidik paketa, ki se nanaša na mobilnost, si moramo zdaj ogledati tudi vpliv mobilnosti v socialnem smislu: kaj se zgodi z ljudmi, zlasti ekonomsko neaktivnimi, ki se selijo in so nenadoma izključeni iz sistemov zdravstvenega varstva držav članic; kaj se zgodi z ljudmi, ki so se preselili v druge države članice in ko se postarajo ter kaj jim bo prinesla prihodnost?
Prav tako pozdravljamo tudi predlog o 'Novem znanju za nova delovna mesta' in verjamemo, da se bo to zares povezalo s programom o podnebnih spremembah, kjer je treba premisliti tudi o novih znanjih na starih delovnih mestih, saj je večina delovne sile zdaj že opravila stopnjo formalnega izobraževanja, ključnega pomena pa je postalo vseživljenjsko učenje. Vprašati se moramo, kako bomo ponudili znanje, ki ga dejansko potrebujemo, da bi naši cilji na področju podnebnih sprememb postali tudi uresničljivi .
Gabriele Zimmer
v imenu skupine GUE/NGL. - (DE) Gospod predsednik, v mislih so mi ostale tri točke iz trenutne razprave. Prva je želja, ki jo je izrazil minister za notranje zadeve, gospod Bertrand, da bi bilo leto 2008 leto ponovne uvedbe evropskega socialnega modela. Potem so tu besede gospoda komisarja Špidla, ki je dejal, da je socialni paket izpolnil pričakovanja javnosti v Evropski uniji, in še vaša izjava, gospod Schulz, da Evropo vodijo desne stranke.
Menim, da so vse tri izjave potrebne kritične analize. Najprej, kako lahko predstavnik francoskega predsedstva izjavi, da naj bi leto 2008 bilo leto povratka socialnega modela, ko pa francoska vlada socialne politike ni želela vključiti v svoje predsedovanje niti kot prednostno nalogo? Po mojem mnenju je socialni paket daleč od tega, da bi izpolnjeval pričakovanja ljudi, saj enostavno ne stori nič, da bi premostil socialne razlike v Evropi, poleg tega pa ne vključuje nikakršnih ukrepov, s katerimi bi se zaustavilo večanje teh razlik in zamrznilo trenutno stanje. Ta proces se bo očitno nadaljeval navkljub socialnemu paketu.
Gospod Schulz, vam z veseljem vračam milo za drago. Ta razvoj korenini v 90. letih, ko so imele oblast prav vlade socialistov. Pričakovati bi morali, da boste zaradi Lizbone dejali, da se bo leta 2010 pojavil nov konstrukt, nova strategija, ki se bo močno osredotočila na zaščito evropskega socialnega modela in ki bo ponovno preuredila naše prednostne naloge.
Kar se tiče samega socialnega paketa, ta pričakovanj ne izpolnjuje. Skrajni čas je, da se prekinemo to situacijo, v kateri čedalje večje pomanjkanje ustreznih zaposlitev spremlja naraščajoče število delovnih mest, ki ljudem ne nudijo dovolj prihodka niti za preživetje. Končno v Evropski uniji kot merilo ne smemo več uporabljati zgolj števila delovnih mest, temveč se moramo namesto tega osredotočiti na delovna mesta, ki nudijo spodobne plače.
Ta socialni paket ne vsebuje nikakršnih napovedi o vključitvi klavzule o socialnem napredku v vse evropske pogodbe, kjer koli je to potrebno. Prav tako ni v njem nobenega odgovora, ali je treba tistim, ki igrajo pomembno vlogo pri zagovarjanju socialnih pravic znotraj Evropske unije, z Direktivo o Evropskem svetu delavcev zagotoviti več sredstev ali pooblastil. Predlog zgolj sledi statusu quo in ohranja trenutno smer brez kakršnih koli dodatkov.
Ta paket odklanjamo, ker menimo, da gre za pretirano abstrakten in zgrešen pristop. V svojih naslednjih prispevkih k tej razpravi bodo člani moje skupine predstavili svoje pripombe o posameznih delih predloga.
Derek Roland Clark
v imenu skupine IND/DEM. - Gospod predsednik, Lizbonska pogodba je bila zavrnjena na legitimnem irskem referendumu, zato seveda potrebujete močan program, ki bo odvrnil pozornost od tega dejstva. Tukaj je torej novi paket. Vendar pa ta ni povsem nov. Gre namreč za ponovitev starih predlogov. Je pa močan. Omenja pravo EU, socialni dialog, sodelovanje, financiranje, partnerstvo, dialog, komunikacijo... in to samo na eni strani.
Dovolite mi, da se osredotočim na financiranje. Cvetoče gospodarstvo bo zagotovilo sredstva, vendar ste si naprtili evro, kjer obrestna mera ECB skuša pokriti tako različna gospodarstva. Nekateri pravijo, da ena velikost ustreza vsem. V resnici gre za velikost, ki ne ustreza nikomur.
V Združenem kraljestvu Banka Anglije ne more ustreči vsem svojim regijam. Časopisi, ki izhajajo konec tedna, so dejansko izjavili, da je gospodarski prepad med severom in jugom Združenega kraljestva danes večji kot kdaj koli prej.
EU je protekcionistična. Bojite se globalizacije. Ne upirajte se ji. Ne borite se proti njej. Pridružite se ji. Pridružite se svetovnemu trgu čedalje večjega števila prebivalcev. Spodbujajte podjetja, tako da boste spodrezali birokracijo. Ustavite neskončni tok direktiv in uredb, ki podjetja samo ovirajo. Sprejmite preostali svet sporazumno in evropsko gospodarstvo bo naraslo, kar bo ustvarilo najboljši socialni paket izmed vseh: nova in boljša delovna mesta.
Na koncu lahko opazimo, da je začetek tega podviga na ramenih francoskega predsedstva, toda ali se ta tega tudi lotil? Kot je navedeno v biltenu EurActiv z dne 3. julija, sta tako Komisija kot francosko predsedstvo socialno politiko označila kot prednostno nalogo v letu 2008. Vendar pa v časopisu Deutsche Welle z dne 2. julija lahko preberemo jasno izjavo francoskega predsednika Nicolasa Sarkozyja, ki pravi, da socialna politika ne bo najpomembnejša prednostna naloga. V središču bodo vprašanja, kot so priseljevanje, podnebne spremembe in energetika.
Kateri izjavi torej verjamete? Sam menim, da bodo Francozi storili to, kar vedno počnejo, in poskrbeli sami zase. Za to jim čestitam. Želim si, da bi moja vlada storila enako.
Carl Lang
(FR) Gospod predsednik, gospod minister, gospe in gospodje, povsem običajno v tem Domu je, da imamo polna usta besed o socialni politiki. Na žalost pa evropski socialni model v tem trenutku ni nič več kot zgolj mit, saj je socialna stvarnost v naši državi Franciji in zlasti v moji regiji Nord-Pas-de-Calais takšna, da se soočamo s socialnim nazadovanjem, brezupom, socialno negotovostjo in delovnimi pogoji, množično brezposelnostjo in - z nečim, kar je nasploh skrb zbujajoče in silovito - padajočo rodnostjo.
Naše razmišljanje še vedno temelji na socialnem modelu iz 60. let, torej na modelu, ki sam v sebi predpostavlja polno zaposlenost in veliko delovno silo. Vendar pa smo v zadnjih tridesetih letih imeli množično brezposelnost in strmo upadajočo rodnost, kar nas je od 'baby boom' generacije pripeljalo do generacije velikega števila starejših ljudi in povzročilo krizo pri financiranju naših pokojnin.
Prenehati moramo misliti, da moramo evropski socialni model braniti za vsako ceno, in se moramo pripraviti na njegovo prenovitev. Naše gospodarske in zgodovinske analize kažejo, da bo to treba storiti na dva načina: najprej potrebujemo družinsko politiko, ki bo ponovno dvignila rodnost, sicer v prihodnjih desetletjih ne bomo več mogli financirati pokojninskih shem, nato pa potrebujemo še politiko, s katero bomo ponovno okrepili enotni trg in ljudi vrnili na delo.
Da bi ponovno okrepili enotni trg EU, se moramo ponovno industrializirati, toda, na žalost, če vztrajamo pri skoraj sveti veri v prosto trgovino in nenadzorovan liberalizem, ne bomo zmogli storiti tisto, kar moramo storiti, da bodo naša podjetja konkurenčna na našem domačem trgu.
Zaradi tega morajo naša prihodnja prizadevanja in naš cilj izboljšanja socialnih pogojev koreniniti v tej ideji o nacionalnih preferencialih in preferencialih Skupnosti ter v ideji o nacionalnem varstvu in varstvu Skupnosti.
Thomas Mann
(DE) Gospod predsednik, Lizbonska strategija za rast in delovna mesta je prispevala k ustvarjanju novih in boljših delovnih mest - kar je uspeh, ki mu oporekajo tisti, ki se težko sprijaznijo s to Evropo sprememb, zunanjega izvajanja, racionalizacije in prevzemov. Nihče, ki se ves čas mora čutiti pogrešljivega na osebni ravni, se ne more začeti identificirati z visoko rastjo izvoza evropskega gospodarstva. Kot protiukrep temu občutku negotovosti potrebujemo skladno novo socialno strategijo. Paket, ki je pred nami, pa je tako obsežen, da ga ni mogoče izpeljati do leta 2009. To zmanjšuje kredibilnost pristopa, ki je po svojem bistvu hvalevreden.
Gospod komisar Špidla, naš cilj ne more biti ukrepanje zavoljo ukrepanja samega. Tukaj gre v celoti za trajnost. Prav tako ne more naš cilj biti skrajna agitacija, v kateri je pravkar užival gospod Schulz, ki je, kot vidim, dvorano že zapustil. Vsak izmed nas nosi svoj del odgovornosti pri zagotavljanju, da ljudje ne bodo potisnjeni na rob in da se ne bodo umaknili v vzporedne družbe ali navidezen svet. To prizadevanje se začne v šolah, kjer je treba skrb vzbujajoče visoko število izpisov ostro zmanjšati, da bi preprečili vsakršno nadaljnje širjenje prepada med ljudmi, ki so pridobili kvalifikacije, in ljudmi, ki jih niso. Zaradi tega potrebujemo motivacijski pouk. Nadarjenost in znanja je treba gojiti že od malih nog - kar je v vsakem primeru dobičkonosna naložba. Naša strategija vseživljenjskega učenja bo šele takrat omogočila dodano evropsko vrednost, ustvarjanje splošnega bogastva, ki ga po mnenju gospoda Schulza primanjkuje. Enako bodo dosegli tudi naši izobraževalni programi - Socrates, Leonardo in Erasmus - ki jih je treba po nujnem postopku prilagoditi svetu dela. Zaradi tega nam mora uspeti sodelovanje z MSP. Majhna in srednje velika podjetja zagotavljajo največ delovnih mest in lahko ponudijo mesta za usposabljanje. Vendar pa si morajo močno prizadevati, da bi zagotovila, da se vlaganje v kontinuirano izobraževanje in usposabljanje ne bo ustavilo, sicer se bodo naše inovacije izčrpale.
Eden izmed virov, ki se še naprej nedopustno zanemarja, so starejši delavci. Skrajni čas je, da našemu gospodarstvu ponudijo svoje bogastvo izkušenj, ustvarjalnosti in prožnosti. Vendar še vedno tavajo na samem dnu demografske zaposlitvene kategorije.
Nazadnje je treba okrepiti tudi kohezijo naše družbe. V Direktivi o Evropskem svetu delavcev potrebujemo, na primer, sprejemljiv kompromis med delodajalci in delavci. V Odboru za zaposlovanje in socialne zadeve bomo storili vse, kar je v naši moči, da bomo prispevali k doseganju tega cilja. Prav tako potrebujemo znotraj regionalno ravnovesje in ravno zaradi tega nudimo Evropski socialni sklad, Regionalni sklad in Sklad za prilagoditev globalizaciji. Vendar pa obstaja še eno vprašanje, ki je po našem mnenju izredno pomembno, in sicer vprašanje o nediskriminaciji. V skupini PPE zavračamo horizontalno direktivo. Ta bi namreč povečala pravno negotovost, ki že prevladuje, in bi še bolj zmanjšala prostor za ustvarjalno ukrepanje na nacionalni ravni. Če naj socialna agenda uspe v celoti, mora glavna odgovornost ostati na strani držav članic. Na nacionalni, regionalni in lokalni ravni sta usklajevanje in komunikacija učinkovitejša, prav tako pa je prišel čas, da začnemo najboljše prakse tudi sprejemati in ne zgolj opazovati ali analizirati. Šele takrat bomo imeli dobro priložnost za ustvarjanje socialnih in gospodarskih sprememb, ki si jih želimo in potrebujemo, ter za uvedbo evropskega socialnega modela v naše življenje.
Harlem Désir
(FR) Gospod predsednik, gospod komisar, gospod predsedujoči Svetu, gospe in gospodje, nova socialna agenda prihaja pozno in je slab odziv na negotov položaj, neenakosti in vplive recesije, ki trenutno muči delovno silo in številne naše sodržavljane v Evropi.
Z več kot 70 milijoni ljudi, ki trpijo revščino tudi tam, kjer se stopnje brezposelnosti nižajo, z negotovimi življenjskimi in delovnimi pogoji ter rastjo netipičnih oblik zaposlovanja, resnično potrebujemo trdno socialno podlago, Evropo, ki nas bo ščitila. To je ena izmed osrednjih točk francoskega predsedovanja EU. In, kot ste povedali sami, gospod minister, leto 2008 naj bi bilo leto povratka, leto, v katerem bo socialna Evropa ponovno okrepljena. Na žalost pa vaša vlada socialne dimenzije ni opredelila kot eno izmed štirih prednostnih nalog v svojem predsedovanju. Ko se bližamo koncu mandata Evropske komisije, imamo predloge, in treba je reči, da nekateri izmed njih končno odražajo zadeve, na katere sta opozarjala tako Evropski parlament kot naša skupina: pravo direktivo proti diskriminaciji na vseh področjih, ne samo proti diskriminaciji invalidov; končno ukrepanje za okrepitev in spremembo direktive o Evropskem svetu delavcev in ukrepe za zagotovitev, da se naša obstoječa načela in zakoni o enakem plačilu za moške in ženske ustrezno potrdijo v državah članicah.
Toda oglejte si pomanjkljivosti in vrzeli v tej novi socialni agendi! Dve bom prav posebej izpostavil. Ena je odziv na nedavne odločitve Evropskega sodišča v primerih Laval, Rüffert in Viking, ki slabi naš odpor proti socialnem dumpingu v Evropski uniji. Po našem mnenju zagotovitev, ki je bila posredovana v sporočilu Komisije, in sicer da bo Komisija zagotovila pravno gotovost in smernice za tolmačenje te direktive, ni dovolj. Upoštevati je treba dejstvo - in imeli smo parlamentarne obravnave, ki jih je organiziral Odbor za zaposlovanje in socialne zadeve - da je direktiva sama po sebi nepopolna in da mora pravo Unije s spremembo direktive o napotitvi delavcev na delo jasno izražati, da gospodarske svoboščine Unije in svoboda ustanavljanja ne smejo ovirati temeljnih pravic delavcev, pravice do kolektivnih pogajanj, pravice do plačila in pravice do stavke, ki je, če se izkaže takšna potreba, namenjena obrambi njihovih interesov.
Zaradi tega želimo, da se v agendo vključi sprememba te direktive, in želimo si določbo o socialni zaščiti, ki bo zagotavljala, da se v prihodnosti nobena direktiva, nobena politika Unije, nobeno načelo pogodbe ne bo uporabljalo v škodo pravic delavcev; tako da se v državah, ki imajo višji standard pravic delavcev kot druge države, ta višji standard ne bo nikoli več znižal s priseganjem na načelo države izvora, čemur smo bili priča v prvi različici direktive o storitvah - Bolkesteinovi direktivi.
Drugič, gospod Bertrand nam govori, da je treba socialne storitve splošnega interesa, dejavnosti splošnega interesa, spodbujati za dobro našega socialnega modela. Vendar pa nismo slišali nobenega predloga za direktivo o storitvah splošnega gospodarskega interesa. Ne moremo namreč ustrezno ščititi socialnih storitev splošnega interesa in izvajati člen 14 Lizbonske pogodbe, ki nudi pravno podlago za začetek izvajanja in financiranje takšnih storitev, če Svet ne bo vložil zahteve Komisiji in če Komisija ne bo izkoristila svoje pravice do pobude, da se bomo lahko vsaj pogovarjali o pravnem okviru, ki bo zaščitil javnostoritveno poslovanje, zagotovil neodvisnost lokalnih organov in lokalnih storitev, ki jih ti organi nudijo, in nam dal zagotovilo, da prihodnje odločitve Evropskega sodišča ne bodo ogrozile temeljne značilnosti evropskega socialnega modela, zaradi česar ljudje čutijo, ne tako kot je rekel gospod Schultz, da Evropa dela proti njihovemu socialnemu modelu, temveč ravno nasprotno: da si Komisija in druge evropske institucije prizadevajo, da bi ga zaščitile.
Bernard Lehideux
(FR) Gospod predsednik, Komisija je s svojo predstavitvijo besedil paketa, ki so po naravi in kakovosti zelo različna, mogoče opravila spretno vajo iz javnih odnosov, vendar je na koncu uveljavila pravico do pobude pri zelo pomembnih zadevah. Premika se v pravi smeri in to bi morali pozdraviti.
Zdaj smo na potezi spet mi in mogoče predvsem Svet. Vsi vemo, da bo parlament precej nepopustljiv in da bo poskrbel za oblikovanje novih besedil, ki odražajo potrebe državljanov Evrope. Bo to veljalo tudi za Svet? To, kot vemo, zbuja dvome. Zato upam, da bodo prisluhnili vam, gospod minister.
Širokoustenje, ki ustvarja samo nejasna in nezavezujoča besedila, ruši kredibilnost dela, ki ga opravljamo. Izmed številnih primerov si oglejmo naslednje tri.
Že dolgo časa sem med tistimi, ki pozivajo k celoviti direktivi proti vsem oblikam diskriminacije. Kot podlago zanjo bi morali vzeti poročilo Lynne iz maja 2008, ki je veliko bolj ambiciozno od predloga Komisije.
Drugi primer: sveti delavcev. Poskrbeli bomo, da bo besedilo pojasnilo njihova pooblastila in odgovornosti na mednarodni ravni. Posvetovanje socialnih partnerjev je čedalje bolj ključno v primeru postopkov prestrukturiranja, ki jih izvajajo koncerni, ki delujejo v več kot eni državi članici EU. Poskrbeli bomo, da se posvetovanja z delovno silo opravijo še pred kakršnim koli prestrukturiranjem in da bodo sveti delavcev lahko povedali svoje mnenje o zadevah, ki so pogosto izrazito tehnične narave.
Tretji primer: socialne storitve splošnega interesa. Tukaj smo zapravili že dovolj časa. Tisti, ki delujejo na tem področju, so zmedeni. Obstaja velika pravna negotovost, ki škodi kakovosti storitev, ki je bistvenega pomena za kohezijo naših družb. Mi pa bomo, kot kaže, zapravili še eno leto. To je neodgovorno.
Zame je to dokaz, da delo Komisije, ki naj bi pokrivalo širok obseg področij dejavnosti, ni dovolj dobro, saj zavestno zanemarja nekatere bistvene točke.
Končal bom z vztrajanjem, da mora socialni paket predstavljati samo en korak na tej poti. Prepričan sem, da je odprta metoda usklajevanja nekaterih področjih dosegla vse, kar je bilo mogoče. Odločiti se moramo za še več sodelovanja, vendar tudi za več usklajevanja, kjer koli je to mogoče.
Ryszard Czarnecki
(PL) Gospod predsednik, predstavnik Sveta je pozval k bolj socialni Evropi. Sam bi gospodu ministru odgovoril s pozivom k več zdravi pameti. To bi bilo boljše. Evropska unija lahko seveda predlaga veliko, vendar je treba poudariti, da je socialna politika področje, na katerem imajo države članice suvereno moč odločanja. Na kratko: kar potrebujemo, je manj retorike in več konkretnih dejanj.
Evropska unija predlaga kar 19 zanimivih pobud, izmed katerih so samo tri zakonodajne. O predlogu, ki je mogoče najbolj pomemben, to pa je predlog o čezmejnem zdravstvenem varstvu, danes ne bomo razpravljali. To je vredno velikega obžalovanja in škoda je, da bo razprava o tem morala počakati, da se na našem zasedanju prikaže francoski minister za zdravstvo. Na koncu je treba poudariti, da države članice EU razporejajo kar 27 % svojega BDP socialni politiki, v primerjavi s 15 % v ZDA. Vprašanje je, ali je ta denar dobro porabljen.
Elisabeth Schroedter
(DE) Gospod predsednik, gospod komisar, gospod minister, gospe in gospodje, zdi se, da je glas 'ne' na Irskem, zmaga nasprotnikov skupni Evropi, zbudila Komisijo iz njenega mrtvila. Dejstvo je, da se je Komisija dolgo časa oddaljevala od interesov državljanov Unije, s tem ko je vodila neoliberalno politiko. Zahteva po bolj socialno odgovorni Evropi je na dnevnem redu že dalj časa.
Ko gledamo izostanke iz preteklih let, ki so se na koncu tega mandata končno nakopičili na mizi, nas to preprosto spravlja v zadrego. Prav tako se mi zdi predrzno, da se nam vsa ta zadeva poskuša prodati pod domišljijskim imenom nova socialna agenda. Vprašanja, o katerih se je razpravljalo julija, bi morala biti že zdavnaj rešena. Če pogledamo v njihovo bistvo, se zdi, da se Komisija ni ničesar naučila. Današnji predlogi rezen dveh izjem ne posvečajo ene same besede solidarnosti, enakim možnostim, socialnemu ravnovesju ali udeležbi javnosti. Nasprotno, v veliki meri so samo še en proizvod neoliberalnega odnosa.
Komisija poziva k večji mobilnosti dela. Obenem pa išče odločitve sodišča, ki bodo zmanjšale zaščito delavcev, napotenih na delo. Naknadno pa pove še to, da bomo problem rešili v okviru foruma. Delavci vendar potrebujejo zaščito, ne forum. Kaj res verjamete, da bo ljudem, ki so vsak dan prikrajšani za svoje plače, pomagalo, če jim boste povedali, da boste o njihovih problemih razpravljali na nekakšnem forumu? Poleg tega, gospod komisar, spremenjena Direktiva o Evropskem svetu delavcev, ki prihaja z devetletno zamudo, ne izpolnjuje vaših obljub. Parlament bo moral narediti številne izboljšave tega osnutka. Na primer, v njej ni prav nikakršne določbe o sankcijskih mehanizmih.
A pomaknimo se naprej na temo solidarnosti. Direktiva o zdravstvenem varstvu ignorira kritiko tako, da odpira vrata bolj tržno usmerjenim zdravstvenim storitvam, s čimer ruši načelo solidarnosti v sistemih socialnega skrbstva držav članic. S tem solidarnost ogroža, namesto da bi jo podprla. Ta paket vsebuje nekaj delov, ki dejansko odražajo željo ljudi po progresivni evropski socialni politiki. Eden, ki bi ga rada poudarila, je nova direktiva o zaščiti pred diskriminacijo izven delovnega mesta. Ta instrument pa je bil prvič napovedan že leta 2004 in samo parlamentarni pritisk je razlog, da ga je Komisija končno tudi predstavila. Očitno je, da bo večina v Parlamentu podprla tudi to direktivo. Vendar pa bodo tudi pri njej potrebne številne izboljšave, zlasti glede pravic invalidov.
'Socialni paket' je ime, ki je v celoti preprosto napačno. Po mojem mnenju je sporočilo Komisije o socialni politiki bolj žalostna zgodba.
Dimitrios Papadimoulis
Gospod predsednik, gospod predsedujoči Svetu, v preteklih letih je vaša politika, tržni fundamentalizem, nevarno povečal neenakosti in spodkopal socialno stanje.
Paket, ki ste nam ga predstavili z lepimi besedami, ni nič drugega kot samo prazna vreča. Od 19 predlogov so samo 3 zakonodajni, eden izmed teh, predlog o čezmejnih zdravstvenih storitvah, pa na skrivaj uvaja Bolksteinovo direktivo, saj povzema neoliberalni položaj.
Medtem ko tako leporečite o tej prazni vreči, igra vlada gospoda Sarkozyja glavno vlogo v Svetu, ko sprejema obžalovanja vredno direktivo o delovnem času. Ta pomeni veliko socialno nazadovanje.
Namesto, da s temi lepimi besedami poskušate ustvariti dober vtis in se ukvarjate z evropskimi volitvami, ki so videti bolj čudne po irskem 'ne', bi bilo veliko bolje, če bi predlagali posebne ukrepe in razporedili prejemke iz proračuna Skupnosti.
Pa še beseda gospodu Schulzu, če me slučajno posluša. Res je, da so desne vlade veliko prispevale k rušenju evropskega socialnega modela. V nekaj državah, gospod Schulz, kakor tudi v vaši državi Nemčiji ali na Nizozemskem ali v Avstriji, so se združile s socialnimi demokrati, da bi uničili evropski socialni model.
Hanne Dahl
(DA) Gospod predsednik, svoj čas danes bi rada izkoristila, da se osredotočim na program zdravstvene politike. Trenutni predlog direktive o bolnikovih pravicah na področju čezmejnega zdravstvenega varstva je v primerjavi z njenim izvirnim predlogom bistveno izboljšan. Toda, na žalost, ni bilo narejenih nobenih sprememb v zvezi s temeljnimi razlogi za vse zadeve, ki spadajo pod notranji trg. Premislek, namenjen prostemu trgu, vedno prevlada nad premislekom o ljudeh.
Samo po sebi se razume, da bi vsi v primeru resne bolezni želeli biti v najkrajšem možnem času deležni najboljšega zdravljenja. To pa pomeni, da bodo najboljšega zdravljenja deležni najbogatejši bolniki iz najbogatejših držav članic. Zato obstaja veliko tveganje, da se bodo bolniki začeli deliti na skupino A in skupino B. Tisti z največ sredstvi bodo imeli možnosti, da poiščejo najboljše zdravljenje v drugih državah, česar si ljudje brez sredstev ali moči ne bodo mogli privoščiti.
Direktiva zagotavlja pravico do zdravljenja v drugi državi, ki stane enako kot enaka oblika zdravljenja v domovini bolnika. S tem se ustvarja tveganje, da bomo dobili A in B države. Stroški zdravljenja se bodo seveda od države do države razlikovali. Trenutna direktiva pogojem na trgu omogoča, da določijo izid, vendar pa je to visoko tvegan pristop. Ko se trg odzove, bodo na izgubi vedno tisti, ki se ne morejo kosati s prevladujočimi tržnimi pogoji.
Andreas Mölzer
(DE) Gospod predsednik, po mojem mnenju evropski odgovor na nenehne valove rasti cen in naraščajočo revščino močno zamuja in prav res je razveseljivo, da se novi osnutek vseevropskega socialnega paketa začenja v pravi smeri. Pozdraviti je treba, na primer, namen, da se olajša dostop do zdravstvenega varstva v drugih evropskih državah. V praksi se danes, na primer, dogaja, da se turiste prepogosto kar brez sramu izkorišča in se jim izdaja zdravniške račune, za katere dobijo le delno, če sploh kakšno, povračilo, ko se vrnejo domov. Nasprotno pa posamezne države članice dolgujejo druga drugi na milijone evrov - zato v takšnih primerih zgolj izjave o nameri niso dovolj.
Prav tako ni dovolj, da na veliki zvon obešamo vzroke, kot je večje ravnotežje med družinskim in poklicnim življenjem. Da bi si lahko več ljudi privoščilo otroke, je bistveno, da ukrepamo proti plačnemu in socialnemu dumpingu - to pa je naloga, ki se jo na žalost v veliki meri zanemarja. Smešno je, da EU na eni strani odreja, da je treba javna naročila dati v javne razpise, nato pa določbo, ki od uspešnih ponudnikov zahteva, da plačajo najmanj zakonsko minimalno plačilo, Evropsko sodišče prekliče, ker naj to ne bi bilo združljivo z direktivama o storitvah na notranjem trgu in napotitvi delavcev na delo. S tem je EU pokazala svoj pravi obraz čiste gospodarske skupnosti, ki socialno zapostavljenim ljudem trosi orehe in prazne besede.
Prazne fraze ne morejo več pomiriti državljanov EU, niti ne morejo ublažiti posledic padajoče rodnosti in naraščajoče revščine. Mogoče lahko na papirju poveste, kar želite, toda ljudje so nedvomno siti praznih obljub.
Philip Bushill-Matthews
Gospod predsednik, dovolite mi, da se najprej zahvalim gospodu Martinu Schulzu, ki nas je vse spomnil, da desna sredina tvori največjo skupino v tem Parlamentu, da ima desna sredina največje število komisarjev in da ima desna sredina dejansko največje število vlad v državah članicah EU. V zameno pa bi želel jaz spomniti njega, da za to obstaja razlog: tako so se namreč odločili ljudje. In tako so se odločili zato, ker so prepoznali naraščajoči prepad med levo retoriko in resničnostjo, zato so ga odklonili. Želel bi ga tudi opomniti, da naj kot dober demokrat ne pozabi, da imajo ljudje, seveda, vedno prav.
Glede socialnega paketa na splošno: z naše strani pozdravljamo premišljene pripombe komisarja in njegovo pobudo v zvezi s prenovljeno socialno agendo, zlasti glede teme, ki nas vse spominja, da gre pri EU za ljudi, za to, da ljudje dobijo nove in boljše možnosti, in zlasti za to, da se jih opremi in okrepi za spopadanje z izzivi, ki jih prinašajo spremembe.
Čisto na kratko bi se ozrl samo na tri točke izjemne predstavitve mojega kolega Josepha Daula. Ena se nanaša na pomembno vlogo držav članic: na subsidiarnost. Veliko držav članic ima različne pristope, vendar bi teme in smernice, ki jih je gospod Daul navedel, morale biti spodbuda za vse.
Druga točka je pomembnost delovnih mest. Gospod Harlem Désir je zelo primerno govoril o pravicah delavcev. Pomembnost pravic delavcev spoštujemo, vendar bi moja skupina želela poudariti tudi pravice tistih, ki ne delajo - tistih ljudi, ki trenutno nimajo zaposlitve, ki so bili iz kakršnega koli razloga izključeni iz trga delovne sile in ki bi se želeli zaposliti. Ti ljudje so čedalje bolj pomembni, zlasti v teh težkih časih globalnega zmanjšanja posojil, ko se bo brezposelnost verjetno še poslabšala, preden se bo izboljšala. Zato moramo poskrbeti, da bo vse, kar bomo storili, pomagalo ustvarjati delovna mesta in pomagalo več ljudem, da do teh delovnih mest pridejo.
Tretja točka zadeva majhna in srednje velika podjetja (MSP), ki jih omenja tudi gospod Désir. V včerajšnji izdaji Financial Timesa sem zasledil članek o sporazumu v Združenem kraljestvu, ki se nanaša na začasne delavce, MSP pa so povedala, da se o tem ni z njimi nihče posvetoval. Kar bi rad povedal, ne zadeva toliko Združenega kraljestva, vendar se tu kaže pravi problem - in to bi želel povedati gospodu komisarju - dejanskega vključevanja MSP v proces posvetovanja, saj MSP ne predstavljajo samo največjega števila delodajalcev, ampak tudi največje število zaposlenih. Že iz samega problema referendumov - na primer, o Lizbonski pogodbi - vemo, da z vsiljevanjem nečesa, kar prihaja z vrha, ne dosežemo nič: povezati se je treba z ljudmi, več ljudi pa je zaposlenih ravno v MSP.
Na koncu naj povem, da bo moja skupina, kar zadeva Evropske svete delavcev - o katerih sta govorila tako gospod komisar kot gospod predsedujoči in o katerih poročam tudi sam - zagotovo priznala dobrodošel sporazum socialnih partnerjev. Osebno mi ta sporazum ni preveč všeč, vendar absolutno pozdravljam dejstvo, da sporazum sploh obstaja, in menim, da bi se v Parlamentu morali potruditi, da bomo izhajali iz sporazuma, kar zadeva delovni čas in začasne delavce; želimo si hitreje ukrepati, ker bi radi ustvarjali resničen socialni napredek in ne samo lepe politične govore, ki imajo pred očmi samo naslednje volitve.
Magda Kósáné Kovács
(HU) Hvala, gospod predsednik. Uvodna napoved Komisije v zvezi s socialnim paketom, je Socialnodemokratske stranke in državljane, ki se čutijo odgovorni za reševanje socialnih problemov, navdala z upanjem. Nakopičeni dolgovi in številna vprašanja, ki ste jih ravkar postavili, so prikazali skoraj presenetljivo sliko o tem, kako malo smo napredovali kljub našim prizadevanjem, in koliko je še nerešenih problemov. Dejstvo je, da gospodarski napredek zadnjih petnajstih let ni zaprl prepada med bogatimi in revnimi, ampak ga je še povečal. Vendar pa je rivalstvo revščine dobila še eno novo razsežnost. Vsaka država ima svoje revne ljudi, obseg in vsebina revščine se med posameznimi državami članicami razlikuje, vsi pa vemo, da vse enako boli. Ne glede na to, koliko dokumentov izmed približno osemnajstih, ki so navedeni v socialnem načrtu, je pripravljenih, se bodo evropski državljani lahko z Unijo močneje identificirali samo s pomojo nečesa, kar je specifično in očitno in kar daje možnost za skupni napredek in ne vzajemno napetost med rivalskimi revščinami.
Vesela sem, da je po številnih prošnjah Sveta in Evropskega parlamenta Komisija pripravila oceno položaja Romov in praks, ki jih zadevajo. Na žalost pa ne opredeljuje okvira za dolgoročno romsko politiko. Drugo vprašanje je, ali je ta dokument dovolj, da se spodbudijo konkretni ukrepi, ali nudi možnost za natančno oceno ali za neuspeh držav članic, da bi ukrepale, s čemer se oddaljujejo od želene prakse. Občutek imam, da ni prave odločenosti.
Zadovoljni smo tudi s protidiskriminacijsko direktivo. Parlament in Komisija sta bili ločenih mnenj glede tega, ali je treba prepoved diskriminacije urediti z izčrpno direktivo, v skladu s socialno-liberalnim stališčem pa nam na koncu ni uspelo opredeliti skupin, ki so diskriminirane. Pričakujemo lahko, da bo direktiva zagotovila splošno zaščito ljudem in skupinam, ki so ogroženi na mnoge načine. Za to obstaja velika potreba, saj lahko podpihovalci sovraštva, rasisti in tisti, ki želijo dajati samo veljakom, najdejo podpornike tudi med revnimi tekmeci. Volivci imajo vedno prav, vendar jih lahko zavede populizem. Hvala.
Gérard Deprez
(FR) Gospod predsednik, gospod predsedujoči Svetu, gospod komisar, gospe in gospodje, kot član in tudi kot predsednik Odbora za državljanske svoboščine se bom omejil na predlog protidiskriminacijske direktive.
Najprej bi vam želel čestitati, gospod komisar, ker ste končno prepričali Komisijo, da je sprejela predlog direktive, ki želi vrniti udarec diskriminaciji na podlagi veroizpovedi, prepričanja, invalidnosti, starosti in spolne usmeritve. Kot je znano, smo se še nedavno tega bali, da se boste omejili na mini direktivo, ki bo obravnavala samo diskriminacijo na podlagi starosti in invalidnosti.
Ne bo vas presenetilo, če vam povem, da se mi zdi obžalovanja vredno, da se boste z Evropskim parlamentom o tako pomembni zadevi, kot je ta, zgolj 'posvetovali', a kljub tem sem prepričan, da je predsedstvo dostopno za vse predloge ali nasvete, ki bi jih lahko imel Evropski parlament. Zato se bomo takoj lotili dela, gospod komisar, in pred sabo imam tri vidike besedila, ki jih bomo poskusili izboljšati.
Najprej moramo biti bolj natančni glede številnih konceptov ali razmejitev nekaterih izmed njih. S tem mislim na področje 'objektivno upravičenih' razlik v obravnavi. Tem očitno ne morem nasprotovati, vendar pa se navedenim objektivno upravičenim razlikam v obravnavi ne sme dovoliti, da bi se neposredno ali posredno spremenile v diskriminacijo. To se namreč lahko zgodi zelo hitro.
Drugič, direktivi ne sme biti odvzeto njeno bistvo s prenaglo vključitvijo pojmov, kot sta javna varnost ali javni red, kar se po mojem mnenju trenutno dogaja v eni veliki državi na jugu Evropske unije, ki pa je ne bom imenoval.
Tretjič, bolj se moramo potruditi pri vprašanju sankcij. Člen 14, v katerem piše 'države članice določijo pravila o sankcijah, ki se uporabljajo pri kršitvah nacionalnih določb, sprejetih v skladu s to direktivo' nas, gospod komisar, ne bo odpeljal zelo daleč.
Na kratko, upam, da se ta direktiva, ki je pravzaprav shramba mnogoštevilnih pričakovanj, ne bo v resnici spremenila v veliko mini direktivo: veliko v načelih, vendar majhno v podrobnostih.
Wojciech Roszkowski
(PL) Gospod predsednik, gospodarska rast bi morala služiti za izboljšanje materialnega položaja naših družb. Vendar pa, če postavimo udobje in varnost na prvo mesto, kar radi pozabljamo, da socialni model gospodarstva v praksi pomeni več birokracije. Če pozabimo še to, da je najzanesljivejši temelj socialne politike gospodarska rast, se lahko izgubimo v lepo zvenečih sloganih, ki nimajo prav nobene zveze z resničnostjo in ki bi lahko tudi, tako kot določbe o nediskriminaciji, kršili načela subsidiarnosti in zdravega razuma.
Kako lahko prekinemo ta začaran krog? Nova socialna agenda nudi samo del odgovora na ta izziv. Tako veliko govori o pravicah in privilegijih in tako malo o dejstvu, da teh ni mogoče zagotoviti brez dobro organiziranega prizadevanja in odgovornosti za gospodarske učinke na vsaki ravni. Vsak po svojih zmožnostih, vsakemu po njegovih potrebah. To je utopija, katere rezultat bo pomanjkanje blaga in storitev v ustreznih količinah.
Tatjana Ždanoka
Gospod predsednik, tako kot že moji kolegi, bi tudi sama želela spregovoriti o boju proti diskriminaciji. Najprej bi se rada zahvalila Komisiji za njen pogum, da je v osnutku direktive o enakem obravnavanju zunaj delovnih mest predstavila horizontalen pristop. Upoštevati moramo, da nekatere države članice blokirajo sprejetje tega pomembnega dokumenta.
Ne glede na to je dovolj prostora še za izboljšave, ki jih lahko naredi Evropski parlament, ne razumem, zakaj v zvezi s preskrbo z blagom in storitvami obstaja možnost zavrnitve za posameznike. Obstoječa Rasna direktiva takšne zavrnitve ne vključuje. Na žalost v tem osnutku ni ustrezno obravnavana niti večkratna diskriminacija, zato upam, da bomo na tej direktivi še delali.
Jacky Hénin
(FR) Gospod predsednik, v 51 letih življenjske dobe institucije EU komaj zdaj odkrivajo socialno dimenzijo. To odkritje je zgolj relativno, saj socialnih skrbi očitno ni med prednostnimi nalogami francoskega predsedstva; to je moteče za institucije, ki so tako blizu poslovnemu svetu in ki splošen interes narodov Unije zamenjujejo z osebnimi interesi denarnih trgov, poleg tega pa je to tudi odkritje, ki ga je neizbežno spodbudil irski, nizozemski in francoski 'ne' ter številna socialna gibanja, ki podpirajo plačne zahteve v Uniji.
Res je, Komisija se skupaj z večino v tem Domu čuti obvezno, da prizna, da prebivalci Unije niso samo delničarji in potrošniki, ampak tudi delovna sila, katere delo ustvarja bogastvo Evrope.
Zaradi tega se Komisija čuti zavezano, da izkoplje in odstrani prah z direktive o Evropskem svetu delavcev: to je bila dragocena pobuda, vendar njeno bistvo je slabo. Evropske svete delavcev je treba spremeniti v pravi forum socialne demokracije, ki bo delavcem dal pooblastila za ukrepanje, ki ga potrebujejo, da bi lahko vplivali na strateške odločitve njihovih delodajalcev.
Evropa zares nujno potrebuje pravo socialno demokracijo, da bi preprečila slabe poteze, kot je podaljšanje delovnega časa na skoraj 70 ur na teden.
Zato vas pozivam, da v imenu delavcev ukrepamo hitreje, veliko hitreje.
Nils Lundgren
(SV) Gospod predsednik, na tej seji bomo razpravljali o prenovljeni socialni agendi, ciljih tisočletja in še o veliko drugem. Čez nekaj ur bomo glasovali o kulturnih programih, označevanju organskih proizvodov in zahtevah za uskladitev obdavčenja, kar so vse vprašanja, v katera se Unija sploh ne bi smela vpletati.
Ta koncentracija politične moči pomeni, da se oddaljenost med tistimi, ki vodijo, in tistimi, ki so vodeni, povečuje. Med državljani se širi ogorčenje. Establišment je prisiljen sprejemati čedalje ostrejše ukrepe, da bi zatrla voljo ljudi. Veliko bolje bi bilo sestaviti poročilo o tem, kaj mislimo s pojmom subsidiarnosti, in nato o tem temeljito razpravljati. To bi morali storiti, še preden bomo poskušali na centralni ravni urejati, kako naj se vedejo socialni partnerji v 27 različnih državah.
V moji državi obstaja velika jeza zaradi dejstva, da si lahko EU in njeni sodniki jemljejo pravico do vodenja vzpostavitve vzpostavljanja sistema trga delovne sile, ki se razlikuje od tistega, ki se je zadnjih 70 letih razvijal znotraj velike nacionalne enotnosti.
Jana Bobošíková
(CS) Gospe in gospodje, predlagana direktiva o izvajanju načela enake obravnave, ki prepoveduje vsako vrsto diskriminacije izven delovnega mesta, je odvečen predpis, o katerem sploh ne bi smeli razpravljati. Rada bi poudarila, da diskriminacijo prepovedujejo že tri direktive EU, Listina ZN o temeljnih pravicah in svoboščinah, Listina EU o temeljnih pravicah in Konvencija ZN o pravicah invalidov. Enako obravnavo urejata tudi Amsterdamska pogodba in Lizbonska strategija.
Poleg tega bi rada poudarila, da direktiva zahteva dve zelo nevarni stvari. Zahteva pozitivno diskriminacijo in zahteva načelo prenosa bremena dokazov s tožilca na branilca. To je v nasprotju z evropsko pravno tradicijo in lahko povzroči nepravičnosti in nove krivice.
Gospe in gospodje, prepričana sem, da je Evropska unija še vedno demokratično in civilizirano območje, kjer so ljudje z resničnimi zmožnostmi deležni priznanja, ter območje, ki ponuja roko pomoči šibkim. Vendar pa so človeške zmožnosti, bodisi prirojene ali tiste, ki so se razvijale skozi izobrazbo, individualne in drugačne od človeka do človeka, s tem pa logično neenake. Če bomo s predpisom poskušali odpraviti takšne neenakosti, potem bomo arogantno prezrli kulturno raznolikost in se vpletli v naravni razvoj družbe ter, kar je še najhuje, enakost postavili pred svobodo izbire. Direktiva o enaki obravnavi zato sploh ne bi smela niti obstajati.
Juan Andrés Naranjo Escobar
(ES) Gospod predsednik, gospod komisar, gospod predsedujoči Svetu, gospe in gospodje, ta socialni paket bo lahko sadove obrodil in bil učinkovit samo, če se bomo lahko dogovorili o bistvu ključnih pobud. Očitno je, da je brezposelnost največja izmed socialnih bolezni, ki jo moramo premagati. Družbo najbolj destabilizira in je vzrok drugih, manjših bolezni. Zato je najboljša socialna politika tista, ki pomaga ustvarjati delovna mesta.
Takoj se moramo odmakniti od napačne dileme med solidarnostjo in konkurenčnostjo, saj ti dve nista nezdružljivi. Vendar, da bi zgradili zdravo in učinkovito socialno politiko ter odpravili revščino, potrebujemo rast in stabilnost. Zato se mora naš nov socialni model sprijazniti z novo resničnostjo. Možnosti prinaša tudi globalizacija: tisti, ki se prilagodijo, pridejo iz nje kot zmagovalci, tisti, ki ne, pa kot poraženci.
Evropa se ne sooča niti s klasično krizo rasti niti s cikličnimi problemi, temveč s temeljitimi spremembami; blaginja prihodnjih generacij je odvisna od tega, ali bomo dovolj modri in ali bomo sprejeli dobre odločitve še danes. Staranje prebivalstva in demografski upad sta že dosegla Evropo; to nista grožnji, temveč resničnost: prav nič nam ne bo pomagalo, če si bomo pred njima zatisnili oči.
Katere odgovore na številne posledice tega trenda lahko ponudimo danes? Bolj malo jih je. Na primer, nimamo ne orodij ne spodbud, da bi omogočili prožno, načrtovano upokojitev, ki bi ljudem dovoljevala, da delajo tudi, ko presežejo povprečno starost, pri kateri ljudje zapuščajo trg delovne sile. Doseganje enotne ravni zaščite pred diskriminacijo in izključevanjem je ključnega pomena, toda večji del evropske zakonodaje ne zagotavlja odprave diskriminacije; prizadevanja za odpravo te slabe družbene prakse se morajo zato pričeti že v šolah.
Stopnje nedokončanega šolanja in izpisov iz šol so tragedija našega časa in lahko se zgodi, da bodo tudi tragedija prihodnosti. Na tem področju nas čaka še veliko dela; to je tisto, na kar se moramo osredotočiti, osredotočiti se moramo na dodano vrednost, ki jo lahko Unija ustvari, da se bo to stanje končalo in enkrat za vselej ustavilo.
Na kratko, gospe in gospodje, našega socialnega modela nam ni treba zapustiti, temveč zgolj prenoviti, mu dati večjo prožnost, večjo mobilnost in večjo varnost, da najbolj šibki ne ostanejo ob robu poti.
Stephen Hughes
Gospod predsednik, želel bi se zahvaliti gospodu komisarju Špidlu na dejstvu, da sploh imamo socialni paket, saj njegova naloga, kot sem že povedal velikokrat, v Barrosovi Komisiji ne more biti lahka.
Sam paket ilustrira napetosti znotraj Barrosove Komisije: na eni strani med tistimi, ki se želijo držati neoliberalnega programa za vsako ceno, in na drugi med tistimi, ki se zavedajo, da je skrajni čas, da Evropa začne zadevati tudi njene državljane.
Ko pride do obravnavanja vprašanj, ki jih odpirajo globalizacija, demografske spremembe, podnebne spremembe in drugi svetovni izzivi, je treba našim ljudem zagotoviti, da je Evropa del rešitve in ne del problema.
Če je to tisto, kar moramo storiti, potem moram žal reči, da ta paket preprosto ni dorasel tej nalogi. Je skop paket, ki vsebuje premalo in prihaja prepozno. Celo tisto, kar je v njem dobrega, izgubi svoj pomen, ko spoznamo, s kako malo volje je bilo to vključeno. Dober primer je horizontalna direktiva za boj proti diskriminaciji. Ta je sicer vključena v paket, a vsi vemo, kako vneto je predsednik Barroso temu nasprotoval celih enajst ur.
Drug primer je Direktiva o Evropskem svetu delavcev. Vsebina je izredno šibka v primerjavi s prejšnjim. Mislim, da se morajo neoliberalne sile v Komisiji in njihovi zavezniki tukaj med nami zbuditi in prepoznati resničnost, s katero se soočamo. Številni milijoni naših državljanov živijo v strahu, revščini in izključenosti, v Barrosovem obdobju pa so se tem pridružili še mnogi drugi.
V celoti vidim to kot zapozneli poskus predsednika Barrosa, da prepriča levico v tem Parlamentu, da se zaveda socialnih problemov in si zasluži podporo za drugi mandat predsednika Komisije.
No, mene ni pretental in prav tako ni pretental mnoge izmed mojih kolegov, ki so tukaj med nami. Kot sem rekel, vsega je veliko premalo in vse skupaj prihaja veliko prepozno - pravzaprav veliko prepozno, da bi se zagotovilo varno sprejetje redkih koristnih elementov še pred volitvami naslednje leto.
Predsednik Barroso ne žali samo inteligence levice v tem Domu, temveč žali tudi inteligenco milijonov državljanov tam zunaj, ki si zaslužijo veliko več.
Ona Juknevičien
Gospod predsednik, v poročilu o Evropskem skladu za prilagoditev globalizaciji za prvo leto Komisija navaja, da pomoč prejema več kot 13000 odvečnih delavcev v osmih državah članicah. Porazdeljenih je bilo 3,7 % razpoložljivih sredstev. Očitno to poteka zelo počasi.
Komisija predlaga poenostavitev postopkov, široko promocijo programa, razširjanje najboljših izkušenj in podaljšanje trajanja pomoči: te ukrepe pozdravljam. Sklad je bil ustanovljen zato, da pokaže solidarnost z odvečnimi delavci podjetij, ki propadajo zaradi globalizacije. Zato je najbolj pomembno, da ta sredstva pridejo do pravih ljudi, ki potrebujejo pomoč. Ne sme se jih porazdeliti med posrednike, izvajalce usposabljanj ali izdajalce brošur. V enem letu bomo videli, kakšni so dejanski rezultati. Ne gre za to, koliko denarja je bilo porazdeljenega, temveč koliko odvečnih delavcev je našlo novo zaposlitev.
Komisijo in države članice pozivam, da opredelijo ustrezne kriterije in merila uspešnosti, da bodo lahko ocenile dosežene rezultate. Zagotoviti moramo učinkovito uporabo evropskega proračuna.
Ewa Tomaszewska
(PL) Gospod predsednik, veseli me, da nova socialna agenda v paketu prihodnjih dejavnosti vključuje spremembo Direktive o Evropskem svetu delavcev.
Nedavno smo razpravljali o problemih, ki jih je povzročilo pomanjkanje natančnosti v določbah direktive, katerih namen je bil delavcem zagotoviti pravice do obveščanja in posvetovanja. Direktiva o delu s krajšim delovnim časom in boju proti revščini med zaposlenimi za nedoločen čas je prav tako izjemno pomembna. Veliko upanja polagam v poudarjanje položaja mladih, njihovega dostopa do izobrazbe in zdravstvenega varstva ter preprečevanje njihove izključenosti. Poklicna mobilnost bodočih delavcev je njihova življenjska priložnost, obenem pa tudi priložnost za gospodarstvo. Poudarjanje varovanja pravic bolnikov je temeljna zahteva določbe o varstvu javnega zdravja. Toda za izvajanje teh ukrepov bo potrebna zelena knjiga o zdravstvenih delavcih, na katero še čakamo.
Ilda Figueiredo
(PT) Gospod predsednik, ta tako imenovani socialni paket zgolj seje iluzije, kar zadeva resnost socialnih neenakosti, ki so prizadele okrog 80 milijonov ljudi, ki živijo v revščini, vključno z naraščajočimi milijoni slabo plačanih delavcev z nezanesljivimi delovnimi mesti in milijoni brezposelnih, medtem ko se sramotni dobički gospodarskih in finančnih skupin ter preselitve dejavnosti večnacionalnih podjetij nadaljujejo.
Pravi vzroki za ta položaj so bili spregledani - ohranjanje neoliberalnih politik, ki bi jih predlagana direktiva o zdravstvenih storitvah samo še okrepila, prožnost delovnih mest, ki bi jo predlogi o delovnem času poslabšali, in napad na javne storitve in proizvodne sektorje, ki so strateškega pomena za razvoj.
Zato pozivamo k pravem socialnem paketu, ki odklanja novo predlagano direktivo o delovnem času, ki spodbuja zmanjšanje števila delovnih dni brez izgube plače, ki razveljavlja pakt stabilnosti in liberalno Lizbonsko strategijo, ki spreminja merila in lažno neodvisnost Evropske centralne banke, in ki namesto vsega tega oblikuje pakt zaposlovanja in socialnega napredka, spodbuja naložbe in podpira mikro in majhna podjetja in javne storitve ter spoštuje dostojanstvo delavcev.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
Gospod predsednik, gospod komisar, gospod predsedujoči Svetu, stari Grki so rekli, da so "ljudje so tisti, ki določajo vrednost stvari". Zatorej če ljudje prevzamejo odgovornost za izvajanje tega paketa, ki nam je bil predstavljen danes, če lahko stare ukrepe in predloge uskladijo z drugimi, potem ti ljudje v resnici ne bodo uporabljeni kot viri, temveč bodo aktivni dejavniki kot delodajalci, delavci, brezposelni, ljudje, ki so zaposleni v majhnih in velikih podjetjih, moški in ženske, mladi in starejši. V EU ne bo nobene diskriminacije pri demokraciji in subsidiarnosti, nobenega šovinističnega besedičenja o tem, kdo ima oblast, ali o tem, kdo je pripadnik levice in kdo desnic, kot smo lahko slišali tukaj. Poleg mene sedi moj kolega, gospod Őry, ki mi pravi, da se v njegovi državi vlada socialistov bori proti socialnim nadomestilom.
Torej ne moremo kriviti svetovne krize; stvari moramo gledati pozitivno. Na najboljši možen način se moramo soočiti z našo lastno demografsko krizo. Spomnimo se starih zavez, sklepov iz Barcelone o uskladitvi družinskega in poklicnega življenja, Evropske zveze za družino, Evropskega mladinskega pakta, skupne politike priseljevanja in spodbujanja mobilnosti na področju izobraževanja ter usposabljanj za poklicno mobilnost. Spoštovati je treba raznolikost, tradicije in jezik priseljenih delavcev. Nasprotovati je treba socialni diskriminaciji, pravice šibkih in prikrajšanih ter pravice otrok pa zagovarjati, saj smo se v Evropski uniji zanje tudi izborili. Boriti se je treba proti revščini, zato bomo temu boju posvetili leto 2010. Socialno in teritorialno kohezijo naših regij moramo okrepiti z dialogom, naklonjenostjo in preglednostjo pri uporabi finančnih mehanizmov.
Alejandro Cercas
(ES) Gospod predsednik, gospod komisar, gospod minister, svoj glas dodajam glasovom tistih mojih kolegic in kolegov, članic in članov, ki vidijo v tej agendi korak naprej, pa čeprav zelo skromen, ki pa je očitno zelo daleč od potreb, katerimi smo danes v Evropi soočeni. Zato, gospod komisar, moram na žalost reči, da niste imeli prav, ko ste pred nekaj trenutki izjavili, da je ta agenda rešitev za skrbi javnosti. Javnost je zaskrbljena in za to ima zelo dober razlog, ko se sooča z Evropsko unijo, ki ne rešuje osnovnih problemov, ki jim vsak dan povzročajo skrbi.
Agenda ima zelo veličastno ime: agenda za 21. stoletje. Na žalost pa vsebuje eno lastnost, ki je bila že deležna obsodbe: je notranja zaveza k nasprotjem znotraj Evrope, v kateri smo tisti, ki si želimo več Evrope, in tisti, ki želijo, da bi jo bilo manj; gre torej za obilje prazne retorike in pomanjkanje specifične vsebine. Evropska levica je povzela samo tri direktive, pa še to z dokaj kritičnimi besedami.
So to ambicije Evrope za 21. stoletje? Ne, gospod komisar. Razpravljanje o socialnih problemih ni samo naša ambicija. Evropska unija, ne samo Evropa, potrebuje odgovore, do teh odgovorov pa je zelo težko priti, če jih je treba poiskati na nacionalni ravni, kot navaja agenda. Nekaj odgovorov je na nacionalni ravni, nekateri pa bi morali biti tudi na ravni Evropske unije; vzpostavitev notranjega trga bi morala iti v korak s pravili, ki ji dajejo človeško podobo, ki preprečujejo socialni dumping in ki izvajajo prav vsako pooblastilo, ki jih vsebujejo pogodbe.
Nič ni narobe, če razpravljamo o problemih, vendar bi bilo bolje, če bi jih reševali, ne pa ustvarjali nove probleme z ukrepi, kot je direktiva o delovnem času.
Gospod komisar, Evropa potrebuje močnejše pobude; Evropa potrebuje veliko bolj odločno agendo, če se želi približati javnosti, in upam, da bodo na naslednjih volitvah - in tu ne gre zgolj za retoriko - Evropejci, ki iščejo drugačne politike, evropskim politikom dali novo, bolj socialno podobo.
Sophia in 't Veld
Gospod predsednik, pozdravljam dolgo pričakovan predlog o dokončanju protidiskriminacijskega paketa, kar pomeni, da lahko končno ustavimo hierarhijo pravic. Evropska unija, v kateri so nekateri Evropejci bolj enakovredni od drugih, svojega cilja ni dosegla.
Popolnoma se strinjam z modrimi besedami gospoda Gérarda Depreza: direktiva potrebuje temeljne izboljšave. Vsebuje namreč veliko preveč odstopnih klavzul, ki povzročajo tveganje, da se bodo obstoječe diskriminatorne prakse uzakonile in ne ustavile. Družinsko pravo in javni res sta in ostajata v nacionalni pristojnosti, vendar se v praksi uporabljata - ali zlorabljata - kot izgovor za diskriminacijo, v glavnem proti homoseksualcem. Videti je, da Komisija to opravičuje, kar je sramotno.
Svoboda veroizpovedi je temeljna pravica in pravica, ki jo bom z vso silo branila, vendar je to pravica posameznika: ni kolektivna pravica, ki bi pripadala določenim skupinam in jim dovoljevala diskriminacijo in nespoštovanje zakonov.
Na koncu bi želela poudariti, da se zdi - kar je ironično - da ta paket nudi višjo raven varstva pred diskriminacijo na podlagi vseh razlogov razen na podlagi spola. Zato bo treba zapreti vrzel med direktivo o diskriminaciji na podlagi spola in to direktivo.
Kyriacos Triantaphyllides
Gospod predsednik, razprava o socialnem paketu zahteva našo kritičnost, saj se ne glede na izbiro časa, ki zbuja sume o skriti agendi, v temelju ne moremo strinjati z njeno vsebino.
Paket je prispel v času naraščajočih odzivov in nezadovoljstva prebivalcev s socialno podobo Evrope. Tega ne pravimo mi; temačno sliko prihodnosti riše nihče drug kot podatki EU: takšno je prevladujoče razpoloženje med evropskimi državljani, zlasti mladimi, in postaja čedalje slabše. Cilj paketa je mogoče ponovno pridobiti zaupanje državljanov pred evropskimi volitvami.
Na levici vsebine paketa ne moremo sprejeti, saj njegova zakonodajna pravila krepijo tržni liberalizem, kot kaže primer predlagane direktive o čezmejnem zdravstvenem varstvu, ki temelji na predhodnih Bolksteinovih predlogih.
Predlog Komisije o čezmejnem zdravstvenem varstvu obenem vodi do segregacije zdravja po slojih: bogati in izobraženi imajo na voljo več možnosti za nakup zdravstvenega varstva, kadar koli je to v njihovem interesu.
Bolj socialna Evropa potrebuje širšo filozofijo, ne pa napoved ukrepov, ki probleme obravnavajo samo površno in ostajajo ozko omejeni znotraj EU, kot jo poznamo danes.
Anja Weisgerber
(DE) Gospod predsednik, Evropa je več kot samo skupni trg. Poleg tega, da je gospodarski subjekt, je tudi skupnost, ki temelji na skupnih vrednotah. Evropsko unijo razumem kot odgovor na globalizacijo. V globaliziranem svetu določen socialni okvir na evropski ravni zagotavlja pomembno varstvo. To je bistvo, ki tiči v ozadju evropskega socialnega modela, in to bistvo podpiram.
Po drugi strani pa moramo seveda tudi uspeti v mednarodni konkurenci. V Lizbonski strategiji poudarjamo naš cilj, da Unijo razvijemo v svetovno najbolj konkurenčno gospodarsko okolje, ki temelji na znanju. Zaradi tega moramo največ naše pozornosti nameniti majhnim in srednje velikim podjetjem, saj so prav ta steber gospodarskega razvoja.
Sprejeti pa moramo tudi, da je legitimno, če se vprašamo, kako naša pravila vplivajo na ta podjetja. Dober primer je protidiskriminacijska politika. Samo po sebi umevno je, da diskriminaciji nasprotujem, vendar po mojem mnenju in po mnenju drugih 261 članov Evropskega parlamenta tako obsežna okvirna direktiva ne nudi prave poti naprej; zlasti pa ne nudi prave poti za zaščito žrtev. Dosegli bomo ravno nasprotno in bomo te ljudi verjetno potisnili na rob. Državae članice in evropski državljani so dobili veliko mero pravne negotovosti. Trenutno obstajajo številni nedokončani postopki za ugotavljanje kršitev Pogodbe proti 14 državam članicam, ki niso uspele izvesti štiri obstoječe direktive. Prvo, kar bi morali storiti, je, da začnemo izvajati obstoječo zakonodajo, preden oblikujemo kakršna koli nova pravila. Nova protidiskriminacijska direktiva nam preprosto ne bo zagotovila jasnosti, kot je obljubil gospod komisar Špidla.
Nova pravila odpirajo številna vprašanja. Kdo, na primer, lahko uveljavlja pravico do odprave diskriminacije na podlagi veroizpovedi ali ideoloških prepričanj? Ali se ta pravica širi tudi na scientologe ali člane desničarskih skrajnih skupin? Ali mora zdaj imeti prav vsaka restavracija, ne glede na to, kako majhna je, rampo za invalidske vozičke, da bi zagotovila neoviran dostop? Osnutek direktive bi lahko zagotovil izjeme pri nesorazmernih ukrepih, toda kako naj takšne ukrepe opredelimo - z nacionalno zakonodajo ali odločitvijo sodišča? Nenatančni, neorganizirani instrumenti, kot je okvirna direktiva, so nepraktični in, kar je najpomembneje, žrtvam ne pomagajo. To pa ni bistvo evropskega socialnega modela. Tako pač ne bo šlo.
Anne Van Lancker
(NL) Gospod predsednik, gospod komisar, gospod minister, nekoč sem bila poročevalka za socialni akcijski načrt, ki nam ga je predstavila gospa Diamantopoulou in ki je bil dokončan pod prejšnjim francoskim predsedovanjem, ki ga je vodila gospa Aubry. Kar me najbolj skrbi, gospe in gospodje, je sistematičen razpad evropskih socialnih ambicij. Menim, da za to obstajajo jasni politični razlogi. Očitno je, kako Komisija vedno poudarja, da mora socialna politika ostati nacionalna zadeva. Gospod komisar, socialni paket vsebuje zelo zanimive delovne dokumente in izjave, vendar samo štiri zakonodajne pobude. Ne glede na to, kako dobrodošle so, je to zagotovo zelo boren rezultat! Kot da zaščita socialnih pravic, ustvarjanje enakih konkurenčnih pogojev, ne bi več bila evropska odgovornost v Evropi 27 držav članic.
Skupaj z EPP in socialnimi organizacijami na vrhu tega socialnega paketa pričakujemo vsaj močnejšo zakonodajo v zvezi z napotitvijo na delo, ki bo ščitila socialne pravice, boljšo zakonodajo, ki bo odpravila plačilni prepad med moškimi in ženskami, okvirno zakonodajo, ki bo ščitila socialne storitve, ter zavezujoče obveze v boju proti revščini. Kar potrebujemo, je pravi socialni pakt z jasno vizijo in resno zavezo socialni Evropi, da bomo državljanom vsaj pokazali, da je Evropa več kot samo trg. Upam, gospod Bertrand, da lahko za zdaj v tem boju računamo na podporo francoskega predsedstva.
Elizabeth Lynne
Gospod predsednik, več let sem se z drugimi borila za izčrpno protidiskriminacijsko zakonodajo, ki bo odpravila diskriminacijo invalidov in starejših pri dostopu do blaga in storitev. Vem, da je zaposlovanje pokrito že na vseh področjih, vendar že več let obljubljamo, da bomo ukrepali, potem pa se ni zgodilo nič.
Danes lahko rečemo, da smo tik pred tem, da dosežemo to zakonodajo, ki ne bo zajemala samo starosti in invalidnosti, temveč tudi spolno usmeritev in veroizpoved, k čemur sem pozivala v svojem poročilu. Rada bi se zahvalila Komisiji, da je to predstavila, zlasti pa gospodu komisarju Špidlu za njegovo vztrajnost. Vemo, da predlagana zakonodaja ni popolna in želeli jo bomo spremeniti. Prav tako bi bilo bolje, če bi bila predmet soodločanja. A, kot sem rekla, navdušena sem, da lahko stojim tu in rečem, da smo na koncu naše poti in da smo končno poskrbeli, da so vsi državljani EU obravnavni enako.
Georgios Toussas
Gospod predsednik, tako imenovani 'socialni paket', ki ga je predstavila Evropska komisija, je neuspel poskus utišanja ogorčenosti, ki jo je nepriljubljena politika Komisije povzročila med delavci. Je neuspel poskus zajezitve naraščajoče plime dvomov v sam paket in v ustroj EU, kar je bilo izraženo tudi z odmevajočim irskim 'ne'.
Delavski razred in revni ljudje so se znašli na strelni liniji dolgega, ostrega in protiljudskega napada EU, katere cilj je povečati dobičkonosnost njenih lastnih kartelov.
Delavski razred in revni ljudje se morajo sprijazniti z deregulacijo in privatizacijo javnih organov in storitev strateške pomembnosti, popolnim zlomom pogajanj z delavci, rušenjem kolektivnih pogodb o zaposlovanju, širšim izvajanjem prožne varnosti, začasno prožnim oblikam zaposlovanja in povečanjem obsega Bolksteinove direktive, ki zajema sektor zdravstvenih organov.
Svet se je odločil, da delovni čas razkosa na aktivne in neaktivne segmente. S tem se od delavcev zahteva, da delajo od 65 do 77 ur na teden. Zaradi uvedbe napornega in nezdravega dela je več sto tisoč grških delavcev postalo nekoristnih.
V skladu z uradnimi statističnimi podatki Evropske agencije za varnost in zdravje pri delu - gospod predsednik, prosim, potrpite z mano še nekaj trenutkov, saj je podatek, ki ga želim povedati, zelo pomemben. Poudariti želim naslednje: v skladu z uradnimi podatki doživi delavec nezgodo vsake 4 in pol sekunde, vsake 3 in pol minute pa izgubi življenje. Na leto imamo 7 milijonov nezgod...
(Predsednik je izključil govorca)
Manfred Weber
(DE) Gospod predsednik, gospod komisar, gospod minister, gospe in gospodje, dovolite mi, da pričnem z dvema točkama razprave. Prvič, Evrope ne vodi desnica, temveč liberalna desna sredina. Moram poudariti, da smo v moji državi imeli vlado socialnih demokratov, po njenem mandatu pa je ostalo pet milijonov brezposelnih ljudi. Danes imamo tri milijone brezposelnih, kar pomeni, da dva milijona ljudi danes spet dela. To je prava socialna politika; to je družbeni napredek.
Drugič, kot člana tega Doma me osebno zelo jezi, ko tako grdo govorimo o evropskem idealu. Evropa je danes socialni projekt. Ko pomislim, da enotni trg ustvarja na milijone delovnih mest in ljudem zagotavlja napredek in dobre obete in da naša kohezijska politika, naš Evropski socialni sklad, nudi milijarde za izvajanje solidarnosti na evropski ravni, da bi solidarnost postala evropska solidarnost, enostavno moram pozvati vse skupaj, da se kljub vsem našim problemom, vzdržijo pred klevetanjem našega lastnega projekta.
Posebno pozornost bi rad namenil vprašanju diskriminacije, saj to tudi obravnavamo v Odboru za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve. Diskriminacijo zavračajo vsi. Ta zastruplja našo družbo in Evropa mora dati zgled v boju proti njej. Upam, da se bodo temu mnenju pridružili vsi v tem Domu.
Vendar pa lahko postavimo tudi nekatera vprašanja. Najprej, ali direktiva določa sorazmeren ukrep? Vprašanje v zvezi z bremenom majhnih podjetij, je že bilo obravnavano.
Drugič: kaj pa izvajanje veljavnih pravnih določb? Ocena na papirju je bila že izdelana, toda kakšno je stališče o uporabi obstoječih direktiv na terenu? To vprašanje si moramo zastaviti, še preden se oblikujejo nove direktive.
Tretjič, ali so v evropski zakonodaji res vrzeli? Ali je Evropa edina odgovorna za socialno politiko? Vse države članice EU so demokratične in ustroji vseh so zgrajeni na pravni državi. Zato se moramo vprašati, ali je res samo Evropa tista, ki mora biti prijaznejša, ljubeznivejša in bolj prepričljiva na področju socialne politike. Se mar ne moremo preprosto zanesti na delujočo subsidiarnost in države članice, ki se lahko spopadajo s svojimi nalogami na teh temeljnih področjih dejavnosti?
Andrzej Jan Szejna
(PL) Gospod predsednik, socialna Evropa je čudovit cilj in veliko je bilo že storjenega, da bi ta cilj dosegli. Kljub temu obstoječe neenakosti in novi izzivi, s katerimi se sooča svet, povzročajo tveganje stalnih socialnih ločevanj v naših družbah na številnih ravneh: med otroki iz bogatih in revnih družin, med bolj in manj izobraženimi, med moškimi in ženskami, med priseljenci in tistimi, ki so že več generacij Evropejci, med osebami različnih spolnih usmeritev, različnih starosti ali različnega zdravstvenega stanja. Lahko bi navedel še veliko drugih primerov. Boj proti neenakosti na delovnem mestu in izven njega je naša temeljna naloga. Evropska unija in države članice morajo odgovoriti na dejanske potrebe, ustvarjati dejanske možnosti in nova upanja, ki so v interesu vseh državljanov Evrope.
Nov paket pobud Komisije na področju evropskega socialnega modela močno zamuja in je nepopolno dopolnilo dejavnostim, ki se izvajajo na nacionalni ravni v okviru prizadevanj za izboljšanje življenjskega standarda evropskih državljanov in okrepitev njihovih pravic ter boja proti diskriminaciji. Upam, da nam bo nova direktiva o enaki obravnavi, ki smo jo kot skupina socialistov že dolgo časa zahtevali, omogočila, da bomo lahko rekli, da dejansko premagujemo vse oblike diskriminacije. Sprememba Direktive o Evropskem svetu delavcev, ki trenutno opravlja svojo vlogo kot instrument za socialni dialog, je pozitiven element tega socialnega paketa. Še naprej moramo nasprotovati nepopolni zaščiti delavcev v drastičnih procesih prestrukturiranja, ki jih vsiljuje globalizacija. Zakonodaja o socialni politiki je prav tako izredno pomembna za politično prebujanje Evrope in Evropejcev ter ponovno pridobitev zaupanja v skupni projekt, zlasti zaradi institucionalne krize in bližajočih se volitev v Evropski parlament.
Jean Marie Beaupuy   -
(FR) Gospod predsednik, gospod minister, gospod komisar, dolge in živahne razprave, ki smo jih imeli v zvezi z Evropskim skladom za prilagoditev globalizaciji odmevajo v mojih ušesih še danes. Naša članica gospa Bachelot, s katero sem sodeloval pri tem skladu skupaj z gospodom Cottignyjem, nas je prepričala, da sprejmemo nekaj izredno pomembnih odločitev. In kaj vidimo danes? Leta 2007 je bilo porazdeljenih komaj 4 % podpore, ki jo financira ta evropski sklad.
Gospod komisar, z besedami in pisno ste že navedli, da to merilo nameravate spremeniti. Pa je ta sprememba primerna za reševanje problemov? Nikakor ne! Če se 96 % podpore ne uporabi, si moramo postaviti temeljno vprašanje: ali je naš cilj pri sprejemanju te odločitve o Evropskem skladu za prilagoditev globalizaciji ustrezen? Kot ste povedali, se soočamo z demografskimi izzivi, pa tudi številnimi gospodarskimi izzivi, ki so realnost globalizacije in tehnologije.
Gospod komisar, pozivam vas, da pri Evropskem skladu za prilagoditev globalizaciji, ne spreminjate samo meril, temveč da pozornost namenite tudi samemu namenu tega, kar danes počnemo tukaj.
Peter Liese
(DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, ne morem skriti svojega razočaranja nad izjavami Sveta in Komisije. Veliko besed je bilo izrečenih o evropskem socialnem modelu, nekateri izmed predlogov Komisije pa so po mojem mnenju pretirani - drugi člani moje skupine so poudarili nekaj dejstev v zvezi s protidiskriminacijsko direktivo. Ko pa pride do temeljnih podrobnosti zakonodaje, ki je bila oblikovana, da se zaščitijo delavci, Svet in Komisija ponikneta.
Vendar se je gospod predsedujoči skliceval na junija sprejeti kompromis o zaposlovanju prek agencij in drugih oblikah začasnega dela, toda Svet in Komisija sta kljub vsemu našla pot - kar je po mojem mnenju popolnoma brezsramno - in sprejela direktivo o delovnem času. Moram reči, da to, kar je Svet sprejel junija, nikakor ni neko slavno poglavje v zgodovini socialnih modelov Evrope. Preden sem prišel v Parlament, sem delal kot zdravnik v bolnišnici in vem, da so bili številni redno zaposleni zdravniki in drugi delavci na začetku zadovoljni, ko je Evropsko sodišče odločilo, da se bo čas dežurstva vštel v redni delovni čas. Vem pa tudi to, da obstajajo težave pri izvajanju te odločitve in da bo čas dežurstva verjetno treba pretehtati na podlagi stroškov in pogostosti klicev. To, kar je storil Svet, da je dejansko obrnil odločitve Evropskega sodišča na glavo in celo ignoriral izboljšave, ki jih je Komisija s svojimi predlogi vnesla v nekatere vidike prejšnjega pravnega položaja, pa je nesprejemljivo.
Kompromis potrebujemo, ta Parlament pa je pri prvem branju nakazal smer s predlogi, kot je uporaba količnika. Toda, če je zdravnik, na primer, dežuren v bolnišnici, in bi vsak trenutek lahko pripeljali bolnika, ki je v stanju življenjske ogroženosti, se tega ne more razumeti kot počitek, kar bi bilo mogoče, če bi upoštevali kompromis Sveta. To je še eno področje, ki zahteva dodatne izboljšave, sicer vsa ta razprava o evropskem socialnem modelu ne bo imela nobenega smisla.
Evangelia Tzampazi
Gospod predsednik, gospod predsedujoči Svetu, gospod komisar, gospe in gospodje, trenutno gospodarsko in socialno stanje poziva k okrepljeni socialni Evropi. Medtem ko 16 % današnjega evropskega prebivalstva čaka v vrsti za kruh, je diskriminacija še vedno izrazita in na splošno razširjena.
Gospodarske politike, ki večajo brezposelnost in negotovost, poglabljajo krizo samozavesti državljanov na račun Evrope in njenih možnosti. V tem okviru prenovljena socialna agenda predstavlja korak naprej na področju socialne zakonodaje po dolgem času, v katerem ni bilo sprejetih nikakršnih ukrepov.
Kljub temu pa so samo trije izmed velikega števila predlogov tudi pravno zavezujoči, medtem ko so ostali zgolj priporočila in nezakonodajna sporočila. Zato lahko sklepamo, da bo imel nov socialni paket samo omejen vpliv na življenja evropskih državljanov.
Kot lahko vidimo iz novega osnutka direktive proti diskriminaciji, je namen dober. Ta direktiva predstavlja pomemben uspeh za skupino socialistov v Evropskem parlamentu, saj je podprla predlog za horizontalno direktivo, da bi se končal hierarhični sistem varstva pred diskriminacijo v Skupnosti. Kljub temu pa se zdi, da novi socialni agendi primanjkujejo ambiciozni cilji in jasnost, in da so v njej resne pomanjkljivosti.
Zato so potrebni jasni ukrepi politike, zaustavitev hitro naraščajočih neenakosti in izboljšanje življenjskih in delovnih pogojev.
Viktória Mohácsi
(HU) Gospod predsednik, gospod komisar je v svojem govoru zelo lepo povzel svoja pričakovanja, toda v dokumentih, ki jih imamo, se to ne vidi. Priča smo majhnemu, drobnemu semantičnemu problemu: diskriminacija se ne sme imenovati širjenje možnosti. Štiri leta sem govorila samo o segregaciji romskih otrok. Poleg tega je polovica naših otrok, nekaj milijonov romskih otrok, opredeljena kot invalidi. Kaj je to, če ne diskriminacija? Izpustitev teme segregacije pri oblikovanju horizontalne direktive je neopravičljiv zločin. V to delo bi se moral vključiti tudi gospod komisar Barrot, zahtev Parlamenta pa se ne bi smelo izpustiti! V najmanj štirih resolucijah zahtevamo paket o vključevanju Romov skupaj z zakonodajo in proračunom ter skupino za usklajevanje interesov odborov za učinkovito izvajanje vseh prihodnjih programov. Gospod komisar Špidla tega vprašanja ne more rešiti sam. Hvala.
Iva Zanicchi
(IT) Gospod predsednik, gospod komisar, gospe in gospodje, dokument o socialnem paketu, ki je bil pravkar predstavljen, predstavlja velik izziv za evropski razvoj v okviru Lizbonske strategije, ki so jo evropski nosilci odločanja sprejeli kot smernico za koristen in nezaustavljiv proces, usmerjen v integracijo, posodabljanje in razvoj našega skupnega doma.
Paket vsebuje ukrepe na področjih zaposlovanja, socialnih zadev, izobraževanja, mladine, zdravstva, informacijske družbe in gospodarskih zadev, kar so vse temeljni vidiki, ki neposredno vplivajo na vsakodnevno življenje vseh nas evropskih državljanov in ki morajo zato biti predmet temeljite, usklajene in predvsem pregledne študije.
Kot članica Odbora za zaposlovanje in socialne zadeve bi rada poudarila pomen in potrebo po tem predlogu, ki z obravnavanjem pravkar omenjenih področij pomeni celovit poskus zajemanja, preverjanja in reševanja tem, kot so demografske spremembe, globalizacija in pomembnost človeškega faktorja.
Vesela sem, da Komisija namerava proučiti direktivi 92/85 in 96/39 v smislu porodniškega dopusta, saj je to poteza za izboljšanje kakovosti družinskega življenja vseh tistih žensk, ki se morajo ob tem, ko skrbijo za družino, vsak dan soočati s svetom dela.
Želim si, da bi Komisija odgovorila na dve vprašanji, povezani z bojem proti revščini - in tu ne mislim na revščino tretjega sveta, temveč na revščino znotraj meja Skupnosti - ki predstavlja problem, ki se vsako leto grozeče razrašča in pesti prav vsakega člana Evropske skupnosti. V zvezi s tem bi rada vprašala: katero posebno metodologijo bo Komisija uporabila, da bi rešila problem, ki leto za letom, kot sem dejala, povzroča sistematično škodo evropskim gospodarstvom in zato neposredno vpliva na življenjski standard milijonov evropskih državljanov?
Drugo, kar bi želela vedeti - in kot ženska se čutim neposredno povezano s to zadevo - je, katere ukrepe Komisija namerava sprejeti proti diskriminaciji žensk, ki v družbi še vedno obstaja celo v letu 2008, zlasti na področju zaposlovanja in zlasti pri plačah? Katere posebne ukrepe je mogoče izvajati, da bi se to neravnovesje odpravilo?
Na koncu bi se želela zahvaliti gospodu komisarju Špidlu za njegovo delo pri oblikovanju osnutka tega dokumenta. Želela bi se zahvaliti tudi predstavnikom Sveta in ponovno poudariti pomen tega socialnega paketa v okviru spremenjene socialne agende.
Jan Cremers
(NL) Gospod predsednik, gospe in gospodje, gospod minister, gospod komisar, socialna agenda Komisije poleg dobrodošlih predlogov na področju boja proti diskriminaciji in čezmejnega zdravstvenega varstva vsebuje dolgo pričakovan predlog o evropskih svetih delavcev. Komisija poleg tega nasprotuje tudi pregledu direktive o napotitvi delavcev na delo, direktive, ki je po nekaterih zelo spornih odločitvah Evropskega sodišča postala tarča napadov. Sam bi se želel na kratko dotakniti obeh tem.
Naj začnem s pravicami evropskih delavcev do obveščanja in posvetovanja. Vsi vemo, v čem je problem. Premalo je skladnosti s predpisi (samo eno izmed treh zadevnih podjetij ima evropski svet delavcev), pravice do obveščanja in posvetovanja niso v zadostni meri urejene in ni dovolj sredstev. Močno obžalujem, da Komisija ni predlagala kazni za neusklajeno ravnanje. Poleg tega po mojem mnenju določbam o subsidiarnosti primanjkuje nekaj, kar je potrebno in kar je bilo dogovorjeno v dobrih modelih, in sicer več rednih srečanj na leto, ki jih s pomočjo potrebnih usposabljanj in podpore ni težko organizirati. Eno srečanje letno ni nič več kot simbolična politika, posvetovanje o socialnih vprašanjih v podjetju pa je precej bolj pomembno za kaj takega.
Drugič: direktiva o napotitvi delavcev na delo. V prvi omejitvi s strani Evropskega sodišča v zvezi z delovnimi pogoji, ki so veljavni v državah članicah, se je še vedno zdelo, da gre za spremembo politike v evropski zakonodaji, ki jo je sprožilo sodišč brez podpore evropskega zakonodajalca. Po primeru iz Luksemburga je jasno, da se tudi Komisija namerno nagiba k rušenju načel, ki so vsebovana v direktivi. Kar naj bi nekoč postalo direktiva za zaščito delavcev pred izkoriščanjem in nelojalno konkurenco pri čezmejnem zagotavljanju storitev, je tako, zahvaljujoč Evropskemu sodišču in Komisiji, postalo grožnja obveznostim, ki veljajo v državah članicah in se nanašajo na spoštovanje delovnih pogojev. Komisija mora ponovno prevzeti svojo zakonodajno odgovornost na tem področju in zagotoviti, da bodo države članice v prihodnosti še vedno lahko uporabljale svoja splošno veljavna pravila o zakonu o zaposlovanju in kolektivnih pogodbah.
Evelyne Gebhardt
(DE) Gospod predsednik, pred menoj je zgolj seznam vprašanj, ki jih je treba postaviti. Zakaj tako malo tako pozno? Zakaj smo lani septembra razglasili, da mora biti leto 2008 leto socialne Evrope, zdaj pa socialne varnosti ne vidimo kot prednostne naloge predsedstva Sveta? Zakaj se je desnica tako dolgo borila proti socialnim pravicam v direktivi o storitvah, če se zdaj njeni člani prikazujejo kot pravi zagovorniki socialne pravičnosti? Zakaj je moj odbor julija glasoval proti Hamonovem poročilu in za poročilo gospe Handzlikove, kar je ravno nasprotno od tega, kar se izjavlja tukaj danes? Zakaj se je vse to zgodilo?
Prosim, bodite iskreni in povejte, kaj zares počnete, namesto da javnosti pošiljate nasprotno poročilo. Moram vas prositi, da to storite; to je zares ključnega pomena. Toda, zakaj vodite takšno politiko? Povsem enostavno: zato, ker na desnici zagovarjate napačno filozofijo. Po vašem mnenju so ljudje tu zato, da služijo gospodarstvu. Mi Ssocialisti menimo nasprotno, in sicer da je gospodarstvo tu zato, da služi ljudem, zato moramo svoje politike oblikovati v skladu s tem.
Gabriela Creţu
(RO) Upala sem, da bodo ti predlogi spodbudili zmanjšanje socialnega prepada med evropskimi državljani. Na žalost, paket postavlja pred nas nov prepad, prepad med dobrimi namerami in potrebnimi instrumenti za njihovo izpolnjevanje.
To se zgodi tudi tam, kjer evropski predpisi zahtevajo ukrepanje od držav članic.
Primer je plačna diskriminacija žensk na trgu delovne sile. Na tem področju obstaja zakonodaja, obstajajo obnovljene zaveze, vendar v zadnjih osmih letih izboljšanja ni bilo. Tudi če bi domnevali, da so delodajalci razumeli gospodarske prednosti pravilnega plačevanja in svoje pravne obveznosti, so težave nepremostljive. Manjka namreč sistem nediskriminatorne ocene dela, ki bi predstavljal skupno merilo za primerjavo različnih dejavnosti. Brez tega ostaja načelo enakega plačila za delo enake vrednosti, s tem pa tudi zmanjšanje industrijskega prepada, iluzija.
Načini sistematizacije delovnih mest so napačni, če sploh obstajajo. Že imamo odločitve sodišča, v kateri je priznano, da z uporabo fizičnega dela kot osnove zanemarjajo različne sposobnosti, potrebne za delo, in povzročajo diskriminacije.
Metoda odprtega usklajevanja vsebuje hvalevredne socialne cilje, vendar s seznama skupnih kazalcev manjkajo celo kazalci, ki bi merili nekatere izmed teh ciljev.
Zaključek je žalosten: pomanjkanje interesa za vprašanja, povezana s spoloma, je enakovredno samo pomanjkanju politične volje za učinkovite skupne predpise na trgu dela.
Donata Gottardi
(IT) Gospod predsednik, gospod minister, gospod komisar, gospe in gospodje, navkljub vsem analizam in študijam, vključno s tistimi, ki se nanašajo na pravilen prenos protidiskriminacijskih direktiv, sta ključna elementa še vedno učinkovitost in inovacija.
Kako je mogoče sestaviti osnutek napovedane, tako imenovane 'horizontalne direktive', ki trenutno ni nič več kot samo razširitev zaščite z delovnih mest na številna druga področja, ko pa se vprašanje pozitivnega delovanja še vedno obravnava v smislu zaščite neprepovedanih in ne v smislu iskanja novih ukrepov?
Majhen - vendar preveč plašen - znak napredka je vsebovan v zahtevi po prenovljeni splošni zavezi na tem področju, ki se konča z zahtevo po boljši uporabi instrumentov, namenjenih Romom, kot da bi pozivali k nečemu, kar nismo uspeli doseči. Ali res samo govoričimo? V tem smislu se bojim, da res! Na primer, zdi se nesmiselno, da v tej fazi Komisiji postavljamo vprašanja in poudarjamo primere diskriminacije ali neuspehe nacionalne ali podnacionalne zakonodaje.
Odziv se dejansko skoraj vedno prepogosto nanaša samo na obstoj evropske zakonodaje za varnost: pitna voda, nobenega napredka, tišina! Kljub temu razpravljamo o glavnem načelu enake obravnave, s tem pa mislim na delavce, napotene na delo v tujino.
Mogoče je nova socialna agenda dobra vaja, vendar pa paket predlaganih tem bolj spominja na sestavljanko, ki vsebuje karte, ki še niso zložene na kup na koncu parlamentarnega mandata, ki je zaključil niz ukrepov, usmerjenih v resnično inovativni projekt. Ko govorimo o diskriminaciji in stereotipih, se gospod minister, prosim, zahvalite svojemu predsedniku za kravato.
Richard Falbr
(CS) Gospod predsednik, glede na dejstvo, da sta bili pri ocenjevanju socialnega paketa, besedi 'premalo prepozno' že izrečeni, bom podal svojo oceno: tresla se je gora, rodila se je miš. Moje vprašanje je: 'kaj ste počeli štiri leta?' Dajali ste družbeno nesprejemljive predloge, ki so svoj vrhunec dosegli v direktivi o delovnem času, ki sta jo Svet in Komisija tako močno poveličevali. Zaradi tega ni več druge možnosti, kot da predlagan socialni paket, navkljub nekaterim pozitivnim vidikom, razumemo kot propagando, usmerjeno v pritrditev oznake 'socialna' v glavo pisma Evropske komisije. O večini predlogov sploh ni treba razpravljati, zato to ni nič več kot zgolj ponesrečen poskus. Dokaj preprosto je razglašati, da je skupni trg namenjen ljudem in da ljudje niso namenjeni trgu, ter da je treba, če že moramo določiti zavezujoča pravila v zvezi z vedenjem podjetij na trgu, določiti tudi minimalna pravila v zvezi s položajem delavcev EU, minimalno plačo, določeno kot odstotek povprečne plače v vseh državah članicah, enako obravnavo in enakimi plačami za vse delavce, ki so zaposleni v drugi in ne v svoji državi. Dovolj je izjaviti, da Unija potrjuje ugotovitve iz konvencij Mednarodne organizacije dela o maksimalnem delovnem času, svobodi sindikalnega združevanja in kolektivnem pogajanju.
Tekmovanje med državami članicami glede tega, katera ima najnižje davke in plače ter najmanj preglednosti v položaju sindikatov, se bo veselo nadaljevalo, odprta metoda usklajevanja pa je samo še en neučinkovit način reševanja nečesa, s čimer se nihče noče ukvarjati. Tistim, ki kritizirajo francosko predsedovanje, bi želel povedati: 'Počakajte na češko predsedovanje. Do sedaj niste videli še ničesar.' Pred nekaj tedni je predsednik dal veto na zakon o prepovedi diskriminacije z obrazložitvijo, da je zakon odvečen.
Karin Jöns
(DE) Gospod predsednik, ne morem drugega, kot da rečem, da me ta socialna agenda ohranja ledeno hladno. Z njo se niti en problem ne reši tako, kot bi bilo treba. To zagotovo ne more biti resen namen reformiranja evropskih svetov delavcev, saj v njej ni niti ene določbe o večjem številu srečanj ali o sankcijskih mehanizmih v primeru kršitev. Pomanjkanje vsake volje za reformo direktive o napotitvi delavcev na delo je enako nesprejemljivo.
Gospod komisar, neobstoj jasnega stališča o delovnem času v socialni agendi je dodaten dokaz, da te Komisije ne prestraši več niti ideja o 65 urnem delovnem tednu. To nima več nikakršne zveze z evropskim socialnim modelom, za katero si prizadeva moja skupina in ki jo socialisti želimo vzpostaviti.
Dovolite mi, da se obrnem še na Svet in mu povem, da je preprosto nesprejemljivo, kako pritiskate - če naj se vljudno izrazim - na poslovodne in delavske organizacije prek Evropskih svetov delavcev.
Moja skupina ne bo igrala nobene vloge v tej šaradi. Če nočemo, da bi delovna sila Evrope v celoti obrnila hrbet Evropski uniji, ji moramo zagotoviti boljšo zaščito pred učinki globalizacije in ne smemo zapravljati časa za utiranje poti za čezmejne kolektivne pogodbe o plačah.
Monica Maria Iacob-Ridzi
(RO) V razpravo bi rada dala nekaj zamisli v zvezi z zakonodajnim paketom iz evropske socialne agende.
Močno cenim pobude Evropske komisije na tem področju in tiste, ki so bile predstavljene v njenem sporočilu z naslovom "Izboljšanje kompetenc za 21. stoletje: Program za evropsko sodelovanje na šolah."
Poleg teh pobud bi Evropski komisiji predlagala še, da sproži pilotski projekt za oblikovanje evropske štipendije za otroke iz gospodarsko in geografsko prikrajšanih regij.
V Evropi se 19 milijonov otrok in mladih sooča z revščino, 6 milijonov pa jih vsako leto zapusti srednjo šolo. Na primer, v skladu z raziskavo Eurobarometra, imajo v Romuniji mladi ljudje s podeželja in tisti, ki živijo v gorskih ali izoliranih regijah, samo 5 % možnost, da se bodo vpisali v srednjo šolo. Ta odstotek je zelo daleč od cilja Evropske unije, da bi dostop do srednješolske in visokošolske izobrazbe imelo 85 % mladih.
Državam članicam primanjkujejo potrebna finančna sredstva, da bi same popravile ta zaskrbljujoč položaj. Zaradi tega bi se Evropska unija morala z vsemi možnimi sredstvi, kot so zakonodaja, skladi in Evropske politike, boriti za pospeševanje možnosti in dostopa vseh mladih ljudi do izobrazbe.
Proinsias De Rossa
Gospod predsednik, vodja skupine ALDE, gospod Watson, pravi, da je služba najboljša socialna varnost. Na žalost je v Evropi preveč milijonov ljudi, ki delajo za manj, kot bi lahko dobili, če bi bili deležni socialne varnosti. Revni in premalo plačani umirajo mlajši, trpijo za več fizičnimi in psihičnimi boleznimi in so pogosteje hospitalizirani, pogosteje zaprti, izključeni iz popolne udeležbe v družbi, odreka se jim polno kulturno, državljansko, socialno in res varno življenje, njihovi otroci pa so v veliki meri obsojeni na isti začaran krog pomanjkanja - razen če si mi, kot politiki, prizadevamo za povezovalne in medsebojno odvisne socialne in gospodarske politike. Ljudi je treba obravnavati kot državljane, ne kot gospodarske elemente.
Ali ta agenda to dosega? Žal ne. Pa s tem ne želim zanikati pozitivnih elementov - na primer horizontalne direktive o diskriminaciji. In resnično ne želim zanikati, da se je gospod komisar Špidla močno boril v sovražnem okolju, da bi bil ta paket odobren. Z njim bomo sodelovali, da bi paket še izboljšali. Komisija in Svet imata devet mesecev časa, da dokažeta svojo dobro vero glede socialne Evrope. Potem bodo svojo sodbo dali še ljudje.
Mieczysław Edmund Janowski
(PL) Gospod predsednik, gospod komisar, danes govorimo o zelo pomembnih vprašanjih, ki zadevajo zaposlovanje, socialne pravice in varovanje zdravja. Vse to ima svojo dimenzijo v povezavi z družino, osnovno celico družbe. To pa zadeva tudi invalide, upokojence, kakor tudi zelo pereč problem brezposelnosti. Vzpostavitev pravega razmerja med plačo in delom, skupaj z dostojanstveno socialno varnostjo, ni neka vrsta usluge. Je dolžnost, ki nam jo nalaga naša skrb za prihodnost Evrope. Sredstva, ki jo socialni politiki razporejajo države članice, morajo biti bolje usmerjena, enako pa velja za Evropski socialni sklad.
Naša celina se zelo hitro stara. Toda, ali vidimo pomanjkljivosti v evropski politiki o družini? Kaj lahko rečemo o družinskih prihodkih? Kje je naša solidarnost z revnimi? Besedo solidarnost uporabljam namerno v času, ko proslavljamo 28. obletnico ustanovitve gibanja in sindikata Solidarnost, ki je prispeval k velikim spremembam v Evropi.
Maria Petre
(RO) Vesela sem, da danes govorimo o ponovni uvedbi socialnega paketa.
Evropa potrebuje socialni napredek: to velja za Evropo na splošno, za vse njene stare in nove članice. Združena Evropa se ukvarja z istimi izzivi: staranje prebivalstva, izguba zaposlitve zaradi globalizacije, revščina med otroci.
Gospod komisar Špidla, pozdravljam vaš pristop k vprašanju solidarnosti med generacijami. V tej zadevi potrebujemo novo spodbudo, vendar pa ravno tako pozdravljam ponovitev zamisli o solidarnosti med regijami, saj prav tu lahko najbolj natančno izmerimo socialno kohezijo ali njen neobstoj.
Jan Andersson
(SV) Gospod predsednik, opravičujem se, ker prihajam tako pozno. Pozno sinoči sem se udeležil srečanja na Švedskem in sem pravkar prispel. Ne vem, o čem ste že razpravljali, toda dovolite mi, da na začetku povem, da socialni paket seveda pozdravljamo. Sicer menimo, da je prišel nekoliko pozno in da bi lahko bil uveden prej v teku tega mandata, a vendar smo ga končno dobili. Jasno je, da so ambicije v Evropskem parlamentu nekoliko večje od tistih v paketu, vendar bi kljub temu želel poudariti tri pozitivne elemente, na katerih lahko delamo.
Osebno se veliko ukvarjam z odločitvami Evropskega sodišča in njihovimi posledicami. Pozdravljam bolj odprto držo, ki smo ji trenutno priča v Komisiji, ki se kaže kot forum, ki bo zdaj zasedal. Upam, da bo uspešen.
Druga pozitivna stvar je Konvencija ILO, ki je prav tako povezana z odločitvami Evropskega sodišča, in sicer tako, da se države članice nagovarja k podpisu te konvencije.
Tretja točka obsega program vključevanja v družbo, ki bo predstavljen oktobra, ter boj proti revščini, izključevanju itd. Upam, da bomo pri teh vprašanjih lahko skupaj uspešno sodelovali. So namreč zelo pomembna.
Richard Corbett
Gospod predsednik, če imate trg na evropski ravni - kar enotni evropski trg dejansko je - seveda potrebujete enotna pravila, da bi ta enotni trg deloval pošteno in učinkovito nenazadnje tudi na socialnem področju. Prav zato smo določili zaposlitvene standarde ter zakone in pravila o zaposlovanju, da bi zaščitili pravice delavcev - direktivo o delovnem času, zdravstveno in varnostno zakonodajo, direktivo o starševskem dopustu, obveščanje delavcev in posvetovanje z delavci.
Pa vendar britanska konservativna stranka želi - in kot vidim, v dvorani trenutno ni prisoten niti en sam član te stranke, da bi o tem razpravljal - da bi se Združeno kraljestvo v celoti odločilo proti socialnemu poglavju Pogodbe, če bi še kdaj dobili oblast v Združenem kraljestvu. So mar res za trenutek pomislili, da bo preostala Evropska unija sprejela dejstvo, da ena sama država članica nasprotuje obveznostim, ki smo jih skupaj določili na evropski ravni, da bi uredili naš trg? Kaj res mislijo, da bo takšna oblika nelojalne konkurence z zniževanjem zdravstvenih in varnostnih standardov in omejevanjem pravic delavcev sprejemljiva? Seveda ne! Britanski konservativci so recept za katastrofo, tako v Britaniji kot v Evropi.
Xavier Bertrand
predsedujoči Svetu. - (FR) Gospod predsednik, gospod komisar, gospe in gospodje, zares burna razprava o socialni Evropi, in dejstvo, da o tem sploh razpravljamo, sta dokaz popolnega soglasja. Poleg tega naša razprava kaže, kako je v današnjih časih težko ločiti socialna vprašanja na ravni Skupnosti od političnih razprav na nacionalni ravni. To na nek način tudi dokazuje, da na področju evropske integracije dosegamo napredek.
Nekateri ljudje z obtožbami merijo na predsedstvo. V podrobnosti teh obtožb se ne bom spuščal. Nisem tukaj, da bi se prepiral - tako kot vi, sem tu zato, da pomaknemo socialno Evropo naprej.
Je socialna Evropa prednostna naloga francoskega predsedstva? To vprašanje je bilo postavljeno. Seveda je odgovor pritrdilen, kot dobro veste, pa nas pri tem ne bodo sodili po naših težnjah na začetku, po naših začetnih ambicijah, temveč samo po tem, kaj smo dosegli. Zdaj vemo, da obstaja večja verjetnost, da bomo dosegli navedene rezultate, rezultate, ki so pozitivni in ki so pozitivni za socialno Evropo. Sam trdno verjamem v pragmatizem.
Torej, pri teh različnih temah, kot je dejal gospod predsednik Nicolas Sarkozy v svojem govoru pred Parlamentom - pri svetih delavcev, začasnem delu - si prizadevamo, da prvo dokončamo, medtem ko je druga, kot sem že dejal, trenutno v rokah Parlamenta. In, še enkrat povem, vsi skupaj bomo zelo kmalu morali vstati in se prešteti. Ne bom se zadrževal na vprašanjih, kot je, ali bi lahko konservativna vlada bila bolj 'socialna' od druge. Rekel bi samo, da sam v Franciji opravljam naloge ministra za delovna razmerja in solidarnost. Če namreč želite razdeliti bogastvo, ga morate najprej ustvariti. In kako ga ustvarite? Z delom. Tako ustvarite bogastvo. Prva tako ne želim govoriti o tem, da sta v davnega leta 1993, ko je bila predlagana razvpita direktiva o delovnem času, prav vlada francoskih socialistov in ministrica iz vrst socialistov - gospa Aubry - zagovarjala to direktivo in njeno možnost zavrnitve. In kaj danes počnemo s to razvpito direktivo? Poglejmo realno: ali predstavlja izboljšanje trenutnega položaja, v katerem se bomo po 48 urah znašli na pravi pravcati nikogaršnji zemlji, ali ne? Če smo pošteni, to vemo vsi. Samo pomembno je, da povemo, da ta direktiva, ki mogoče res ne vsebuje prvotne zamisli iz leta 1993, zdaj nudi okvir in dodatna zagotovila za današnji, ne včerajšnji, položaj. Ali to lahko povemo? Zagotovo lahko, saj verjamem, da morata biti javna in politična razprava poučni. Obe zavrnitvi se nadaljujeta in sta primerno urejeni, saj smo se iz dosedanje sodne prakse naučili, da je čas dežurstva velik problem. Lahko pa smo tudi pragmatični, rečemo, da to predstavlja napredek, in sprejmemo spremembo, ki bo rešila nekatere probleme in izboljšala položaj, kljub temu da današnji rezultati očitno ne bodo nujno zadovoljili vsakogar, kar lahko spoštujem.
Tukaj je še problem odločb Sodišča. Pri tem ne gre za dajanje sodb o sodbah, daleč od tega. Vendar pa si moramo današnji položaj ogledati v luči sodb Sodišča. Kakšen je nov pravni položaj? In prisluhniti moramo stališčem držav, ki jih to neposredno zadeva. O tem sem govoril z mojimi nasprotniki. Tudi socialni partnerji morajo dati svoje mnenje o tej zadevi in ni nujno, da to storijo posebej. Veliko bolje bi bilo, če bi to storili skupaj, tako da lahko na ustrezen način pridemo do zaključkov. V zvezi s tem predsedstvo ne bo v razpravo vključevalo vnaprej oblikovanih mnenj. Je treba direktivo spremeniti? To vprašanje sem slišal večkrat in ne samo v tem Domu. Odgovor nanj bi po mojem mnenju morali dati po tej razpravi in ne nujno na njenem začetku. Sicer to pomeni, da ima nekdo že vnaprej oblikovano mnenje, jaz pa tega nimam.
Na področju socialnih storitev splošnega interesa se mi zdi, da bi vse države članice želele ohraniti pristojnosti nad organizacijo splošnih storitev, ki so specifične za vsako posamezno državo. Toda sprijaznimo se, da obstaja nesoglasje v zvezi s tem, kaj bi bilo treba storiti na ravni Skupnosti. Po mnenju nekaterih je edini odgovor subsidiarnost, medtem ko drugi menijo, da bi moral obstajati pravni okvir Skupnosti. O tem se očitno ne bomo hitro odločili. Z našim predlogom za izdelavo načrta s Komisijo poskušamo zagotoviti, da se ta vprašanja obravnavajo ustrezno in v skladu s časovnim razporedom Unije.
Odprte so bile tudi številne druge teme. V zvezi z ukrepanjem proti diskriminaciji je predsedstvo obljubilo, da bo novo direktivo potisnilo naprej. Kot veste, da bi to dovršili, potrebujemo soglasje držav članic.
Velikokrat sem vas slišal omeniti besedo razpoložljivost. Ta je najbolj prikladna, saj učinkovitost zahteva razpoložljivost. Pri tem si moramo biti na jasnem. Ali socialna Evropa lahko napreduje ali ne? Sam menim, da je odgovor glasen da, saj socialno Evropo moramo pomakniti naprej. Kaj nismo že globoko v letu 2008? Smo, s tem se strinjam. Je prepozno? Zagotovo ne! Nikoli ni prepozno. Ali želimo stopiti naprej? Očitno da. Toda vprašanje je: bomo socialno Evropo pomaknili naprej skupaj? Tukaj, gospe in gospodje, pa moramo vstati in se prešteti!
Vladimír Špidla
Gospe in gospodje, verjamem, da je globina in razvnetost te razprave jasno pokazala, da je socialna Evropa spet v polnem zagonu. Razprava se je dotaknila celega niza podrobno opredeljenih problemov in menim, da ni nobene potrebe, da se odgovori na vsakega posebej, saj bo v prihodnjih obravnavah mogoče podati argumente in poiskati ustrezno ravnovesje. Kljub temu bi rad na nekatere stvari odgovoril bolj na splošno.
Prvič, v tej agendi, ker je tako zelo obširna, se socialna agenda in socialna politika štejeta za manifestacijo kompleksnega političnega pristopa in posledico kompleksnega pristopa v celem nizu politik. Jasno je, da gre za prevladujoč koncept, pri katerem socialna politika ni na noben način izrinjena vstran in ki vsebuje niz nedvomno zanimivih in tehničnih vidikov, ki pa so očitno potisnjeni na rob.
Ta agenda postavlja socialno politiko v središče evropskih politik. Seveda se pojavlja vprašanje, ali ta agenda ne predstavlja zgolj tehnični politični interes, kar pa je treba po mojem mnenju resno zavrniti. To namreč ne drži, saj je bil pristop do nje oblikovan že pred leti. Vključena je tudi v celo vrsto dokumentov Evropske komisije, o katerih je ta Parlament prav tako razpravljal. Ni povezana z nobenim pomembnim dogodkom, kot je, na primer, irski referendum.
Ta agenda med drugim kaže, da je bila Komisija odločna, ko jo je oblikovala kot postopek, katerega namen je uporabiti vse instrumente, ki jih ima Evropska komisija na razpolago na evropski ravni, zakonodajo, odprto metodo usklajevanja in vse druge metode. Zato ne vsebuje samo zakonodajnih predlogov, temveč seveda tudi predlagana sporočila in predloge drugih dokumentov.
Rad bi poudaril, da je ta agenda realna v okviru možnosti, na katere lahko Evropska komisija vpliva. Parlament bo nedvomno še razpravljal o različnih predlogih, ki bodo zagotovo velikokrat spremenjeni, pa vendar so to predlogi, o katerih je mogoče razpravljati. V teku te razprave se je pojavila misel, čeprav samo delno, in mislim, da je nanjo treba odgovoriti, in sicer da so predlogi na področju zdravstvenega varstva nekakšna zadnja vrata, ki vodijo v Bolksteinovo direktivo na področju zdravstvenega varstva. Temu ni tako. Pri teh predlogih ne gre za brezplačno opravljanje storitev temveč za lažji dostop Evropejcev do zdravstvenega varstva. Ti predlogi nedvomno vključujejo cel niz zelo občutljivih vidikov in seveda bodo tudi deležni resne in poglobljene obravnave, a kljub temu bodo njihova osnovna usmeritev in posledice izboljšanje zdravstvenega varstva evropskih državljanov.
Druga misel, ki bi jo želel poudariti, je zamisel o premagovanju revščine. Ta je jasno oblikovana in na razpravi se je pojavilo vprašanje: 's kakšnimi metodami?' Agenda ne predpostavlja, da za premagovanje revščine obstaja samo ena učinkovita metoda, temveč se želi lotiti revščine z različnih vidikov. Poskus odprtja dostopa do vseživljenjskega učenja lahko premaga revščino. Jasno oblikovana namera, da morajo pokojninske sheme poudarjati enakost in socialno učinkovitost, prav tako lahko premaga revščino. Vprašanje diskriminacije in direktive s področja protidiskriminacije so vedno način za premagovanje revščine, saj revščino lahko premaga tudi odprtje dostopa za invalide in preprečevanje diskriminacije ljudi, ki so svojo starost dočakali v službi.
Zastavljeno je bilo tudi vprašanje o enakih možnostih za moške in ženske. Rad bi povedal, so enake možnosti za moške in ženske že zajete v drugih direktivah in da zaradi tega ni bilo nujno, da je enakost med moškimi in ženskami izrecno vključi tudi v predlagano direktivo.
Slišali smo tudi besede v zvezi s konvencijami ILO. Rad bi jasno poudaril, da ta agenda nedvomno kaže, kako močno se Komisija in Evropa ukvarjata s konceptom primerljivega dela na svetovni ravni. Tako kot direktiva, ki bo izvajala sporazum med delavci in delodajalci na področju pomorstva, tudi agenda jasno kaže, kako Evropa razume različne konvencije ILO. V vseh dokumentih so evropske države vabljene, da čimprej ratificirajo celotno zbirko.
Gospe in gospodje, razprava je bila globoka in občasno tudi ostra. Po mojem mnenju je to razprava, ki kaže na pomembnost evropske socialne politike.
Predsednik
Razprava se je zaključila.
Glasovanje bo potekalo na naslednjem delnem zasedanju nekje v Evropi.
Pisne izjave (člen 142)
Petru Filip  
v pisni obliki. - (RO) Gospod predsednik, na podlagi puhlih izjav, po katerih naj bi leto 2008 bilo leto ponovnega zagona socialne Evrope, tako imenovani socialni paket predstavlja niz zakonodajnih pobud, katerih usmerjenost trenutno ostaja v fazi namere. Mogoče je prišel čas, da odločneje in bolj vztrajno pristopimo k nizu zadev, katerih neposredni vpliv na državljane je večji, kot kdaj koli prej.
V teh okoliščinah se moramo lotiti naloge, da vsem državljanom Skupnosti zagotovimo nediskriminatorne življenjske in delovne pogoje. Prvič, nadaljevanje razprave o minimalni plači v Skupnosti v tem okviru ni samo primerno, temveč tudi nujno. Drugič, enako velja tudi za oblikovanje enotnih pogojev v vseh državah članicah EU, ki zadevajo trg dela Skupnosti. Ni prav, da se celo danes, odnos več vlad EU do evropskih državljanov razločuje glede na to, iz katere države so.
Enako se zdi pomembna pobuda Komisije za izboljšanje prepoznavnosti in delovnih metod v okviru strategije EU o socialni integraciji in zaščiti ter za konsolidiranje njihovega vzajemnega delovanja z drugimi politikami. Z veseljem jemljem na znanje predlog Komisije za horizontalno direktivo o preprečevanju diskriminacije izven delovnih mest.
Lívia Járóka  
v pisni obliki. - (HU) Eden izmed najpomembnejših rezultatov prenovljene agende Evropske komisije o socialni politiki mora biti ponovna vzpostavitev ustreznih pravic evropskih Romov kot evropskih državljanov in zaustavitev njihove socialne izključenosti. Veseli me, da dokument to podpira.
Na področjih, ki jih omenja agenda, so Romi v bistveno slabšem položaju od večine družbe: gre za področja izobraževanja, zaposlovanja, življenjskih pogojev, diskriminacije in zdravja.
Uporabno orodje v boju proti brezposelnosti bi lahko bili programi vseživljenjskega učenja, ki Romom nudijo ustrezna znanja za namen zaposlovanja in samozaposlitve.
Protidiskriminacijska orodja je treba presaditi v nacionalne pravice, tako da bi se tisti, ki so žrtve diskriminacije, lahko obrnili na sodišča, drugi nacionalni organi in organi za enake možnosti pa bi lahko prepoznali kršitve in določili ustrezne sankcije.
Pri zmanjševanju socialne izključenosti Romov bi lahko bili veliko bolj učinkoviti tudi strukturni skladi, toda, da bi to dosegli, bi bilo treba dati nevladnim organizacijam Romov vsaj pravico do razpravljanja na področju izbire, načrtovanja, izvajanja in ocenjevanja projektov, ki jih ti skladi financirajo, ter pričeti izvajati potrebne programe, ki bi nevladnim organizacijam Romov pomagale pri pripravi uspešnih ponudb.
Upamo, da bo Agenda o socialni politiki lahko dala ustrezne odgovore na ta vprašanja. Menim, da je pomembno, da lahko razpravljamo o teh temah na obsežni konferenci Romov, ki bo potekala 16. septembra, in upam, da se bo vprašanje socialne vključenosti Romov pojavilo na dnevnem redu Evropskega sveta tako ločeno, kot v okviru socialne agende.
Sirpa Pietikäinen  
v pisni obliki. - (FI) Gospod predsednik, gospe in gospodje, socialni paket Komisije je dolgo pričakovana reforma v gradnji socialne dimenzije Unije. Vendar tako kot moji številni kolegi, bi tudi sama rada videla, da bi Komisija sprejela nekoliko drznejši in bolj ambiciozen pristop do njegovih predlogov in reform. Po mojem mnenju je bil paket še posebej pomanjkljiv na področju zaščite osnovnih javnih storitev.
Kljub temu pa paket vsebuje številne dobre predloge. Posebej bi se rada zahvalila Komisiji, da se je po dolgem premišljevanju odločila, da sestavi horizontalno protidiskriminacijsko direktivo, ki pokriva vse razloge za diskriminacijo. Državljanov, ki so soočeni z diskriminacijo različnih oblik in iz različnih vzrokov, se ne sme neenako obravnavati. Horizontalni pristop je edina prava pot zagotovitve enake obravnave za vse. Poleg tega je zelo dobrodošel tudi predlog o okrepitvi vloge evropskih svetov delavcev.
Predlog direktive o pravicah bolnikov na področju čezmejnega zdravstvenega varstva, o katerem se je sorazmerno manj govorilo, bo imel občuten vpliv na vsakdanje življenje mnogih Evropejcev. Ob odpiranju evropskih meja in povečanih možnostih v sektorju zdravstvenega varstva je zlasti pomembno, da pojasnimo, kdo je odgovoren za bolnikovo zdravje in kako daleč sega ta odgovornost. Predlog direktive, ki ga je podala Komisija, je dobrodošla pojasnitev vseevropskih pravil.
Kljub svojim pomanjkljivostim je paket zagotovo korak v pravi smeri in upam, da si bo Komisija še naprej prizadevala, da izboljša občutke evropskih državljanov o socialni varnosti v prihodnjih letih. V tej zvezi bi želela Komisijo pozvati, da nadaljuje s svojimi načrti in pripravi osnutek direktive o podaljšanju porodniškega dopusta s 14 na 18 tednov. Naj direktiva čim hitreje postane prihodnja praksa. Vendar pa bi mi bilo všeč, če bi se predlog Komisije osredotočil zlasti na podaljšanje starševskega dopusta in tako izboljšal pravice in možnosti obeh staršev, da po rojstvu otroka ostaneta doma.
Katrin Saks  
v pisni obliki. - (ET) Gospod Martin Schultz ima nedvomno prav, ko pravi, da bi bil socialni paket lahko močnejši. Komisija bi ga morala izdelati prej, da bi lahko obravnavali to pomembno zadevo, ne v času bližajočih se volitev, temveč prej, ko je bil čas, da se natančno pretehtajo vse podrobnosti tega pomembnega paketa, ta pa je nedvomno pomemben.
Med drugim bi se rada dotaknila sporočila Komisije o Evropskem skladu za prilagoditev globalizaciji. Čeprav je ta zagotovil podporo več tisočem ljudem v, na primer, Nemčiji, Franciji, na Portugalskem in Finskem, anketa iz leta 2007 kaže, da precej velik delež sklada ni bil uporabljen.
Tekstilni delavci v Litvi so avgusta od sklada prejeli odškodnino. To je dober znak, da so lahko tudi nove državne članice uspešne pri iskanju pomoči, ki jim pomaga pri spremembah, ki jih zahteva globalizacija.
Komisija ne bo preiskovala meril, na katerih temeljijo odločitve o dodelitvi pomoči. Rada bi poudarila, da so morala podjetja v majhnih državah, kot je Estonija, zaradi globalizacije odpustiti na stotine delavcev. Poenostavitev postopka vložitve prošnje za pomoč iz Evropskega sklada za prilagoditev globalizaciji bo nedvomno omogočila tudi poenostavitev izvajanja same pomoči, namenjene tem ljudem.
Silvia-Adriana Ţicău  
v pisni obliki. - (RO) Lizbonska pogodba priznava dejstvo, da bi se Unija morala zanesti na socialno tržno gospodarstvo, ki njenim državljanom omogoča dostop do primernih delovnih in življenjskih pogojev, izobrazbe, zdravstvenih storitev in storitev socialne varnosti.
Prebivalstvo Unije se stara. Če so leta 2007 ljudje, starejši od 65 let, predstavljali 17 % prebivalcev Unije, bo ta odstotek v letu 2030 dosegel 24,6 %.
Zadnji statistični podatki Eurostata kažejo, da bo leta 2015 število smrti preseglo število rojstev, kar bo pripeljalo do tega, da se bo število evropskih državljanov s 521 milijonov v letu 2015 zmanjšalo na 506 milijonov v letu 2060.
V teh okoliščinah se zdi, da preseljevanje ostaja glavni dejavnik rasti prebivalstva v Uniji. Vendar pa selitveni tokovi na države članice različno vplivajo. Če je v obdobju od leta 1985 in 2007 Irska zabeležila 21,8 % rast prebivalstva, se je število prebivalcev v Bolgariji v istem obdobju zmanjšalo za 14,4 %.
Kakšne so rešitve, ki jih socialni paket nudi pri teh izzivih? Državljani Unije čakajo na odločne ukrepe, usmerjene v oblikovanje dobro plačanih delovnih mest, v zagotovitev dostopa do kakovostnega izobraževanja, zdravstvenih in socialnih storitev.
Socialni paket predstavlja zavarovalno polico za prihodnost Unije in je bistvenega pomena za njen dolgoročni razvoj.
Bernard Wojciechowski  
v pisni obliki. - Ni dvoma, da je treba evropski socialni model spremeniti. Zlasti zato, ker v mnogih večjih državah članicah še vedno prevladujejo zastareli sistemi socialnega skrbstva. Vsako govorjenje o evropskem socialnem modelu se zdi kot korak v napačni smeri.
Prave gospodarske rasti ali ustvarjanje delovnih mest bodo malo verjetno spodbudile socialne agende ali objavljeni dokumenti s področja socialne politike. V času, ko se gospodarska kriza ZDA hitro približuje obalam naše celine, bi se morale naše vlade odzvati tako, da bi poskrbele, da bodo naši državljani občutili čim manj negativnega vpliva recesije. Birokracija EU gospodarske krize ali recesije ne bo ustavila. Države članice bi se morale usmeriti v liberalizacijo svojih gospodarstev, zniževanje davkov in obrestnih mer ter odpravo birokratskih postopkov zlasti za majhna podjetja.
Centraliziran poseg v gospodarstvo ni še nikoli uspel. Ne samo, da ukrepi od zgoraj navzdol, ki jih je predlagala Komisija, našim državljanom ne bodo pomagali da se zaščitijo pred brezposelnostjo, temveč lahko tudi dejansko zaustavijo zaposlovanje in gospodarsko rast.
(Seja, ki je bila prekinjena ob 11.40 pred glasovanjem, se je nadaljevala opoldne)
Dimitar Stoyanov
(BG) Gospod predsednik, rad bi obvestil Parlament, da me je policija v nasprotju s Protokolom o privilegijih in imunitetah Evropskih skupnosti 30. julija aretirala in pretepla, grozili pa so mi tudi, da mi bodo prerezali vrat.
Sramota je, da Parlament še ni izrazil nikakršnega mnenja o tem zločinu, ki je bil storjen nad menoj. Zato želim vprašati kolege, ki so se zbrali v tej dvorani: "Kaj čakate, kolegi, mogoče to, da mi bodo vrat dejansko prerezali? Da se bodo grožnje uresničile in me bodo ubili?” Članu Evropskega parlamenta je bila storjena kruta krivica, vi pa ste še vedno tiho. Hvala.
Predsednik
Hvala, da ste nas seznanili s tem, gospod Stoyanov. To bomo posredovali ustreznemu organu v tej instituciji.
