Sprejetje sprememb Pogodbe (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka je izjava Komisije o sprejetju sprememb Pogodbe.
Rad bi vas opozoril na dejstvo, da za to razpravo ni predvidena določba za ustna vprašanja. Vsi se zavedamo, da je to izredno pomembna razprava, ki ji pripisujemo velik pomen.
José Manuel Barroso
predsednik Komisije. - (FR) Gospod predsednik, gospe in gospodje, danes je Evropska komisija izrazila ugodno mnenje o sklepu, ki ga je Evropski Svet sprejel decembra, da se nadaljuje z omejenimi spremembami člena 136 Pogodbe o delovanju Evropske unije.
Cilj je, kot veste, da bi državam članicam v območju evra omogočili vzpostavitev trajnega mehanizma za zagotavljanje finančne stabilnost na območju evra kot celote. Leta 2013 bo ta evropski mehanizem za stabilnost nadomestil sedanja začasna instrumenta za stabilnost - evropski sklad za finančno stabilnost in evropski mehanizem za finančno stabilnost - in vsi vemo, kako koristna sta.
Tu govorimo o sklepu, ki je bistven za potrditev naše odločenosti, da branimo našo skupno valuto in zajamčimo finančno stabilnost, ko se spopadamo z gospodarskimi neravnovesji v nekaterih državah članicah, neravnovesji, ki jih moramo popraviti. To je mehanizem, ki je potreben za dopolnitev okvira Pogodbe.
Glede na to in kot sem sam poudaril na zadnjem zasedanju Evropskega sveta, mora vsaka pobuda - vključno s tistimi, ki se nanašajo na konkurenčnost in konvergenco evropskega gospodarstva, in pravim konkurenčnost in konvergenca, ker gre tudi za konvergenco naših gospodarstev - vsaka pobuda, kot pravim, mora spoštovati Pogodbo, pa tudi načela in pravila, ki so bila vzpostavljena za Unijo in njene institucije.
Komisija bo zato sprejela vsako pobudo - zakonodajno ali drugo - da zajamči skladnost med prihodnjim mehanizmom za stabilnost in gospodarskim upravljanjem, ki ga izvaja Unija znotraj območja evra.
Spoštovanje Pogodbe je seveda zelo pomembno in prepričan sem, da je Evropski svet 4. februarja to izrecno priznal. Mehanizmi za okrepitev konkurenčnosti in konvergence evropskega gospodarstva, ki se ne nanašajo zgolj na sedanjih 17 članic evra, temveč na vseh 27, bodo vzpostavljeni ob ustreznem spoštovanju Pogodb - to je za pristojnosti Unije in njenih institucij ter zlasti pristojnosti Parlamenta in Komisije. Mnenje, ki ga je Komisija pravkar sprejela, to izrecno omenja.
To, o čemer danes govorimo, je vprašanje splošnega evropskega interesa. Očitno je, da varovanje evra ni zgolj v interesu držav članic v območju evra. Prav zato se lahko države članice, ki ne spadajo v območje evra, vključijo, če želijo, v delo pri uvajanju trajnega mehanizma. Po potrebi se lahko odločijo, da bodo sodelovale v operacijah, ki se bodo izvajale v primeru tega prihodnjega mehanizma, kar so nekatere že storile v okviru sedanjih začasnih mehanizmov.
Danes govorimo tudi o svetovnem odzivu na krizo, pri čemer je uvedba prihodnjega evropskega mehanizma za stabilnost eden ključnih elementov. Pri tem moramo hitro in pravilno ukrepati.
Nujnost ne pomeni naglice in nikakor ne izključuje tega, da si vzamemo čas za skupni razmislek. Sklepi o izvajanju naukov krize, ki jih bomo sprejemali v prihodnjih tednih, so temeljni za našo skupno prihodnost. Zato nam mora biti zelo jasno, kateri usmeritvi se želimo posvetiti.
Vsi se strinjamo, da je potrebna reforma, da bomo ohranili finančno stabilnost, povečali konkurenčnost in konvergenco naših gospodarstev in sprostili polni potencial trajnostne rasti, ki ustvarja delovna mesta.
Zdaj nam je ostalo samo še to, da določimo smer, v katero bomo šli, in prepričan sem, da je najboljša pot, po kateri bomo napredovali, pot Evropske unije. Način, kako bomo uvedli evropski mehanizem za stabilnost, bo veliko prispeval k odgovoru na to vprašanje.
Glede postopka pa Komisija meni, da niso bili izpolnjeni pogoji za poenostavljeno spremembo Pogodbe, kakršna je predvidena v členu 48(6) Pogodbe o Evropski uniji.
Vem, da se številni od vas sprašujete o izrazitem medvladnem značaju tega trajnega mehanizma. Tudi mi bi raje imeli hitrejši napredek, ki bi bil bolj zasidran v sistem Unije. Vendar moramo priznati, da ta novi korak ne zmanjšuje sedanjih pristojnosti Unije in njenih institucij. Povečuje našo kolektivno zmogljivost za odzivanje na nekatere spremembe, ki niso bile izrecno predvidene v Pogodbi.
Tu bi rad poudaril nekatere vsebinske točke, ki so bile poudarjene v mnenju Komisije. Mislim, da nam bodo pomagale, da se bomo usmerili k Uniji, kar kaže več solidarnosti, bolj odgovorno, združeno in močno Unijo.
Prvi vidik je solidarnost. Tu govorimo o temeljni vrednosti Evropske unije in rad bi bil zelo natančen o tej točki. Ves čas razprave o omejenem osnutku spremembe Pogodbe je Komisija govorila, da ta sprememba ne bo na noben način škodila solidarnostnim mehanizmom, ki so predvideni v členu 122 Pogodbe o delovanju Evropske unije v primeru težav ali resne grožnje težav v državi članici. Posledično in v nasprotju z mnenjem nekaterih ljudi člen 122 ne doživlja nobene spremembe.
Solidarnost v Uniji pomeni tudi odgovornost. V Evropi ni mogoča solidarnost brez odgovornosti in prav tako, seveda, ne more biti odgovornosti brez solidarnosti. To velja še posebno za finančno solidarnost in odgovornost in to je v celoti v duhu začasnih mehanizmov za stabilnost. To bo tudi v duhu trajnega mehanizma, za katerega bodo pogoji zelo strogi. Bodimo povsem jasni. Vse države članice morajo pokazati spoštovanje do odgovorne finančne politike.
Solidarnost in odgovornost znotraj Evropske unije se lahko povečata samo z večjim usklajevanjem in boljšim nadzorom. To je bistveni nauk, ki smo ga dobili v krizi. Gospodarsko upravljanje, ki ga izvaja Unija v območju evra, bo tako pomenilo podlago, na kateri bo moral sloneti prihodnji mehanizem za stabilnost.
Morali bomo okrepiti evropsko gospodarsko upravljanje; se pravi, morali ga bomo povečati in poglobiti, da bo zajamčilo zlasti stabilnost območja evra in stabilnost Evropske unije kot celote. Razširitev gospodarskega upravljanja ne pomeni le vključitve proračunskih politik, temveč tudi gospodarskih politik in strukturnih reform. To je cilj evropskega semestra, o katerem smo dosegli sporazum.
Ta proces je bil uveden s predstavitvijo letnega pregleda rasti, ki ga je pripravila Komisija. Ta dokument jasno navaja in kaže, da sedanje politike ne zadoščajo. Storiti moramo več, da se bomo odzvali na sedanje izzive. Več moramo delati skupaj in ne smemo biti razdeljeni. Več moramo narediti za to, da bomo ustvarili večjo konvergenco, ne pa, da bomo ustvarjali razlike.
Cilj v zvezi s poglabljanjem gospodarskega upravljanja je resnični cilj svežnja šestih predlogov, ki jih je predstavila Komisija. Vem, da lahko pri tem računamo na močno podporo Parlamenta in zahvaljujem se vam za to podporo. Lahko ste prepričani, da bo Komisija podprla in spodbujala ta proces do konca, tako da se bodo lahko uresničile naše ambicije.
Prav to je tisti sveženj reform, h kateremu bo spadal prihodnji evropski mehanizem za stabilnost, in še prej evropski sklad za finančno stabilnost. Prepričan sem, da je naš pristop pravi in da mora imeti vsakdo v njem svojo vlogo. Komisija bo imela pri tem polno vlogo in namerava še posebno aktivno sodelovati pri uvajanju prihodnjega evropskega mehanizma za stabilnost.
Zdaj ni dovolj, da imamo pravi pristop; moramo ga uporabiti. Mislim, da bomo uspeli pri izvajanju našega pristopa, če bomo vsi spoštovali nekaj preprostih in jasnih pravil obnašanja. Tu mislim na demokratično legitimnost, ki temelji na nadzoru s strani Evropskega parlamenta. Mislim tudi na moč, ki jo bomo pridobili s trajnimi institucijami, ki bodo delovale pregledno in bodo skupne institucije za 27 držav, ki bodo jamčile tudi za skladnost po vsej Uniji.
Mislim tudi na načelo enakosti držav članic v Pogodbi in načelo poštene konkurence, v skladu s katerim ukrepi, za katere se odločijo države članice, ne morejo prizadeti, spremeniti ali poškodovati učinkovitosti sodelovanja, ki se odvija na ravni Evropske unije.
Pozorni bomo na zagotavljanje, da se ne bo noben vagon odcepil in povzročil tveganja, da iztiri celoten vlak. Več moramo vlagati v zaupanje med državami članicami ter med državami članicami in evropskimi institucijami.
Mi smo Unija in moramo delovati kot Unija, da bomo prišli iz krize in zgradili trdne temelje za konkurenčnejšo, uspešnejšo, stabilnejšo in bolj vključujočo Evropo. To je duh, v katerem morajo potekati naši ukrepi; duh, v katerem je Komisija delovala in bo delovala še naprej. Mislim, da lahko rečem, da lahko tu računamo na vašo podporo.
Elmar Brok
Gospod predsednik, gospod Barroso, gospe in gospodje, popolnoma se zavedamo, da potrebujemo določbo v Pogodbi, ki bo prinesla pravno varnost. V moji državi se to šteje za ustavno nujnost in zato razpravljamo o potrebi po spremembi Pogodbe, da bi lahko zajamčili dolgoročno stabilnost evra.
Obstajajo številne druge možnosti za vključitev širših sprememb Pogodbe, ki bi to v celoti vključile v politiko skupnosti. Lahko pa uporabimo drugačno besedilo na drugi točki v ustreznem členu. Po drugi strani obstaja potem seveda tveganje, da ne bo uporabljen poenostavljeni postopek, kar bi povzročilo, da bi bili potrebni referendumi. Posledično ne bi mogli pravočasno doseči sklepa, kar bi povzročilo probleme, ki bi vplivali na finančne trge.
Vsekakor je pomembno, da se pojasni, da je monetarna unija moč skupnosti. Zagotoviti moramo, da te moči ne bo oslabil ne mehanizem za stabilnost ne pakt za konkurenčnost.
Pogodba ima pomanjkljivosti, ki se lahko, na žalost, rešijo samo z medvladnim pristopom, zaradi okoliščin, ki so bile že opisane. Vendar obstajajo primeri držav članic, ki se strinjajo s skupnimi uredbami, kot je postopek okrepljenega sodelovanja, vendar uporabljajo institucije Evropske unije za izvajanje nujnega dela. Tudi to mora biti v tem okviru mogoče in se nanaša zlasti na Komisijo. Narobe bi bilo, če bi vzpostavljali vzporedne strukture, ki bi se vedno bolj ločevale in bi preprečile, da bi skupnost ostala dolgoročno kohezivna celota. Tega se moramo izogniti za vsako ceno. Če se v tednih, ki prihajajo, ne bomo odgovorno in pravilno odzvali, bomo dočakali začetek razcepitve.
Prav tako mora biti jasno, da metoda skupnosti in medvladna metoda nista enako pomembni. Medvladna metoda je preprosto pomoč, ki se uporabi, kadar metoda skupnosti ni na voljo zaradi razlogov, ki se nanašajo na Pogodbo. Zato moramo zagotoviti, da se lahko v primeru možne spremembe pogodbe zadeva brez večjih problemov prenese na politiko skupnosti, kot smo storili s Schengenom in števnimi drugimi primeri v preteklosti.
To kliče po radikalni rešitvi, ki bo hkrati zagotovila tudi jasne pravne strukture, tako da so lahko države, ki niso vključene, prepričane, da bodo vključene, ko bodo izpolnile pogoje. Zajamčiti je treba tudi, da bodo male države enakovredne, ker vemo, da strukture skupnosti ne zagotavljajo le kohezije, temveč tudi dolgoročno možnost odločanja. Morali bomo šele spoznati, kako težek bo medvladni pristop v primeru pakta za konkurenčnost.
Obstajajo tri področja. Prvo od teh je pakt za stabilnost in rast, ki vključuje normalno zakonodajo in metodo skupnosti. Obstaja tudi sprememba Pogodbe, ki prinaša s seboj tveganje razpada in pakt za konkurenčnost, ki nedvomno potrebuje nadaljnjo razpravo. Parlament mora dokazati, da je odgovoren in mi moramo storiti enako znotraj naše skupine. Vemo, kako pomembna sta 24. marec in naslednji ponedeljek. Prepričan sem, da ne pripravljamo idealne rešitve, a če bomo delovali odgovorno, bodo to morale storiti tudi druge institucije in zlasti Svet.
Naša zamisel je, da bi morali medvladni pristop sprejeti kot prehodno rešitev. To je povezano s pooblastili institucij in posebno Komisije pri tem vprašanju. Svet bi moral biti v naslednjih nekaj dneh na voljo za razprave. To pomeni, da smo se pripravljeni pogovarjati o tem vprašanju, da bi rešili probleme, ki jih imamo v tem parlamentu, kajti male države in države zunaj območja evra čutijo, da so v slabšem položaju zaradi posebnega načina, s katerim je bil uveden pakt za konkurenčnost. Vse to otežuje naše delo. Rad bi pomagal zagotoviti, da bo večina za ta načrt v okviru potrebnega roka. Upam, da nam bo Svet dal priložnost, da v teku naših razprav spravimo skupaj to večino.
Roberto Gualtieri
Gospod predsednik, gospe in gospodje, stojimo na razpotju glede prihodnosti Evropske unije. Po številnih zaostankih, ki smo jih zakrivili, je vsem postalo jasno, da Evropa potrebuje resnično gospodarsko upravljanje, ki mora biti še posebno strogo za tiste države, ki so sprejele evro.
Zato pozdravljamo uvedbo trajnega mehanizma za stabilnost, ki ga čutimo kot ključno točko v gradnji resničnega gospodarskega upravljanja v Evropi, tudi če še naprej gojimo pravne in politične pridržke v sprejetih postopkih, za katere menimo, da so tvegani in da ne izkoriščajo v celoti instrumentov, ki jih ponuja Pogodba. Veseli me, ko slišim, da imate tudi vi te pridržke.
Vsekakor se zdaj osredotočamo na drugo točko: kako bo pravzaprav novi mehanizem deloval. Ali bo prispeval h krepitvi gospodarskega upravljanja Evropske unije ali pa bo korak na poti k novi (in nedvomno samovoljni) "medvladnosti", to je k usmeritvi, ki jo je zavzelo tudi nesrečno besedilo francosko-nemškega pakta o konkurenčnosti? Skratka, v katero smer se odpravlja ta vlak? Kdo ga bo vozil?
Resnično, po eni strani predlagana sprememba člena 136 določa medvladni mehanizem, ki je povsem ločen od Unije in njenih institucij, medtem pa lahko po drugi strani v mnenju Komisije beremo, da mora mehanizem temeljiti na gospodarskem upravljanju, ki ga izvaja Unija, in da bo Komisija sprejela vse ukrepe za zagotovitev skladnosti med mehanizmom za stabilnost in prej omenjenim gospodarskim upravljanjem.
Res cenimo te namene, a glede na to, da ni v predlogu za spremembo člena 136 nobenega znaka o ničemer od tega, menimo, da je čas, da se jasno opredeli, kako bo deloval ta mehanizem. Kateri postopek bo uporabljen za uvedbo mehanizma? Kakšno vlogo bo imela Komisija pri njegovem upravljanju in opredelitvi pogojev za njegovo uporabo? Kakšna bo sestava sekretariata? Kaj misli Svet o tem, kar je pravkar povedal gospod Barroso o veljavnosti sedanjih izrednih solidarnostnih mehanizmov? Ali bo imel Evropski parlament kakšno vlogo?
Prepričan sem, da bosta samo preoblikovanje besedila spremembe člena 136 ali pa jasna izjava Evropskega sveta o teh vprašanjih omogočili Parlamentu, da sprejme mnenje v skladu z zaželenim načrtom Evropskega sveta.
(Govornik se je strinjal, da sprejme vprašanje na podlagi modrega kartončka v skladu s členom 149(8))
William
Gospod predsednik, dovolite, da vprašam gospoda Gualtierija, ali je pomislil na to, da bi bilo medvladno sodelovanje veliko boljša pot za narode v Evropi in za brezposelne v Evropi, kakor evropska naddržava, ki jo, kot kaže, zagovarja? Ali je pomislil na to?
Roberto Gualtieri
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, vneto podpiram upoštevanje Evropske unije in pristojnosti, ki so ji dodeljene s pogodbami, za katere verjamem, da pomenijo najboljši način izvajanja naše vloge neposrednih predstavnikov državljanov Evropske unije.
Guy Verhofstadt
v imenu skupine ALDE. - (FR) Gospod predsednik, mislim, da smo lahko zadovoljni z izjavo gospoda Barrosa o spremembah Pogodbe. Seveda moramo zdaj mi pripraviti svoje mnenje in to moramo storiti do 24. marca, ker je na ta dan pomembno zasedanje Sveta. Ali lahko dosežemo večino za poenostavljeni postopek? Bomo videli. Mislim, da je še vedno nekaj pogojev, ki jih je treba izpolniti.
Prvi pogoj, ki se ga spomnim, je, da moramo poskusiti zagotoviti, da bo mehanizem čim dlje upravljala Komisija. Za to imam nekaj dobrih argumentov. Gotovo ste opazili, da je evropski mehanizem za finančno stabilizacijo (EFSM), ki ga upravlja Komisija, 6. januarja izdal za 5 milijard EUR obveznic in jih dal na trg za pet let. 25. januarja je evropski instrument za finančno stabilnost, ki je medvladni, storil enako, prav tako za 5 milijard EUR in prav tako za pet let.
Obveznice, ki jih upravlja Komisija, so bile izdane z 2,5 % in tiste, ki jih upravlja medvladni sistem, so bile dane na trg z 2,89 %. To pomeni, da EFSM, ki se upravlja po metodi skupnosti, izdaja obveznice po nižjih obrestnih stopnjah kakor medvladni sistem. To sem želel poudariti, ker je pomembno pokazati, da ima metoda skupnosti veliko boljše rezultate kot medvladni sistem.
Drugič, mislim, da se moramo vprašati tudi, če lahko uporabimo spremembo člena 136, da bi okrepili sveženj o gospodarskem upravljanju, o katerem zdaj razpravljamo. Gospa Wortmann-Kool in drugi poročevalci so predložili šest predlogov. Za teh šest predlogov seveda še vedno potrebujemo zeleno luč Sveta, da bo lahko Komisija sprožila postopke. Ta problem se lahko reši tudi s členom 136. Lahko rečemo, da bo Komisija, če bo uveljavljen člen 136 - se pravi, stalni krizni mehanizem -, lahko samodejno začela ta postopek in Svet ne bo mogel blokirati tega z obrnjeno kvalificirano večino. Tako torej res obstaja samodejni vidik kazni. To je druga ugotovitev, h kateri se bomo morda morali vrniti v našem mnenju, kot sem dejal gospodu Broku in gospodu Gualtieriju, dvema poročevalcema za naš odbor.
Rad bi podal še tretjo, končno pripombo. Gospod Brok in gospod Gualtieri, kot poročevalca morata poskusiti dobiti izjave in zagotovila Sveta, ne za sedanji sveženj, ampak za vse stvari, ki so bile naznanjene v teh zadnjih nekaj dneh: pakt za konkurenčnost, medvladna metoda, številne države, ki temu nasprotujejo itd. V tem času je resničen prepad glede tega vprašanja v Svetu. Mislim, da moramo imeti zagotovilo Sveta, da bo tudi v tem drugem svežnju o gospodarskem upravljanju uporabil metodo skupnosti. Zakaj? Zato, ker medvladna metoda ne deluje. Predstavljajte si za trenutek, da bi pravila o konkurenci v Evropski uniji upravljal Svet! Kolikokrat bi bila izdana kazen podjetjem, ki ne spoštujejo pravil konkurence? Družba ali zasebno podjetje nikoli ne bi bila kaznovana zaradi tega, ker ne bi upoštevala pravil konkurence v Evropski uniji. Enako velja za ta pravila in zato prosim oba poročevalca, naj poskusila dobiti zagotovilo, da se bo tudi pri drugem svežnju o gospodarskem upravljanju uporabljala metoda skupnosti.
Rebecca Harms
Gospod predsednik, gospe in gospodje, menim, da je jasno, da Evropski parlament razume, zakaj temeljijo spremembe Pogodbe na poenostavljenem postopku. Opravka imamo z izrednimi razmerami. Vendar je tudi očitno, da Evropski parlament meni, da ni prav, da bi postopek, ki uveljavlja krizni mehanizem, povzročil, da bi se metoda skupnosti v prihodnje končala in bi bila Evropski parlament in Komisija vsaj delno izključena.
Rada bi tudi pojasnila naše zelo kritično stališče do povečanja medvladnosti. Menim, da zdaj vedno manj evropskih državljanov razume, kakšne odločitve se sprejemajo v posameznih primerih. Nemci so nahujskani proti Grkom in Grki proti Nemcem. Irci verjamejo, da se nemške banke rešujejo na njihov račun. Ta nezmožnost razumevanja stanja ima opraviti s tem, da je Svet črna skrinjica, in z dejstvom, da se odločitve sprejemajo šele v zadnjem hipu.
Na tem področju potrebujemo več preglednosti. Sicer bomo izgubili zaupanje državljanov hitreje, kot si je mogoče zamisliti. Zato morate biti pripravljeni, če hočete, da bomo na tej točki predložili poenostavljeni postopek, da okrepite vlogo Parlamenta kot predstavnika državljanov v Svetu in Komisiji, kot ste vsi obljubljali pred začetkom veljavnosti Lizbonske pogodbe. Te pogodbe in primera večje demokracije v Evropi niste podprli samo vi, gospod Barroso, ampak tudi tisti, ki so na oblasti v državah članicah. Zdaj bi rada videla, da se to uveljavi v praksi.
Samo to moramo pogledati, kaj se zdaj dogaja v Grčiji. Obstaja načrt za privatizacijo obal, da bi se lahko plačal grški dolg. To predstavlja konec načina, kakor se je do zdaj reševala kriza. Popolno osredotočenje na varčevalno politiko, ki jo močno spodbujajo v Nemčiji, bo te države potisnilo v tak proračunski primanjkljaj, da bodo še bliže robu katastrofe. Oceniti moramo, kaj se dogaja. Pogovoriti se moramo o strukturi te krizne politike in domnevne politike solidarnosti. Kako lahko sicer zagotovimo, da bo kjer koli v Evropi jasno, kaj je treba še storiti v tej krizi?
Na tej točki bi rada rekla še eno stvar. Mislim, da moramo biti pripravljeni, da pokažemo solidarnost z drugimi državami v Evropi. Sredstva, ki so zdaj na voljo, ne zadoščajo. V Bruslju je bil danes sprejet sklep, da se zagotovi večja likvidnost. Kmalu bomo morali spet govoriti o tem, pa tudi o evroobveznicah. Gospod Verhofstadt je dal pravo utemeljitev za to. Vendar bomo morali razpravljati tudi o tem, kakšno politiko prihodkov si želimo v prihodnje.
Žal mi je, če sem predolga. Vendar navsezadnje res potrebujemo več časa za to razpravo, da bomo lahko prišli do sklepa in ne bomo preprosto sprejemali obrambnega pristopa.
(Predsednik je prekinil govornico)
Ashley Fox
v imenu skupine ECR. - Gospod predsednik, podpiram to spremembo Pogodbe in moja skupina jo podpira, ker si želimo stabilnost v območju evra. Čeprav Združeno kraljestvo ni član evra - in upam, da se mu nikoli ne bo pridružilo -, smo zainteresirani za njegov uspeh. Polovica trgovine Združenega kraljestva je z državami iz območja evra. London je finančna prestolnica Evrope. Zato Britanija želi območju evra vse dobro in upamo, da bo predlagani mehanizem za stabilnost kratko- do srednjeročno zagotovil podporo.
Upam, da bo ta parlament odgovorno ravnal in odobril spremembo, ki jo je predlagal Svet. A da bi evro dolgoročno preživel in uspeval, bi bile potrebne temeljitejše spremembe. Gospod Barroso, imate lahko toliko nadzora, kot želite, toliko gospodarskega upravljanja kot želite, a v osnovi morajo države, kot so Grčija in Irska ter Portugalska, če naj ostanejo v območju evra, postati veliko bolj konkurenčne, tako konkurenčne kot je Nemčija, in na to bi morala Komisija osredotočiti svoja prizadevanja.
Lothar Bisky
Gospod predsednik, gospe in gospodje, Lizbonska pogodba še ne obstaja dolgo. Vendar se bo zdaj v samo nekaj mesecih že drugič spremenila zaradi domnevno nujnih stvari. Posledično sprememba Pogodbe ne bo sledila demokratičnemu procesu, ki je določen v Lizbonski pogodbi. Namesto tega se bo odločalo po hitrem postopku.
Videli smo, kako je bil ta postopek uporabljen za dodeljevanje reševalnih svežnjev, ki so znašali milijarde evrov, bankam, da so obšli Parlament. Zdaj je Svet spet v časovni stiski in mnogi voditelji vlad želijo, da se nova sprememba Pogodbe izvede z uporabo domnevno preizkušenega in preskušenega hitrega postopka. Konfederalna skupina Evropske združene levice/Zelene nordijske levice nasprotuje temu pristopu, ki grozi, da bo postal standardni proces, in poziva, naj se spremembe Pogodbe upravljajo z uporabo normalnega postopka, vključno s konvencijo, ki je določena v Lizbonski pogodbi.
William  Dartmouth
v imenu skupine EFD. - Gospod predsednik, morda lahko začnem iz ničle. Začelo se je s carinsko unijo, čisto in preprosto, nato je nastala politična unija, vendar brez pravega demokratičnega soglasja, nato je nastala monetarna unija - no, dobro, neke vrste, ker je bilo deset držav članic dovolj pametnih, da so ostale zunaj -, ampak to, kar imamo zdaj, je dolžniška unija in to dolžniška unija, ki preprosto ne deluje.
Pa poglejmo obrestno stopnjo German Bund. Če bi monetarna unija delovala, bi si lahko vse članice monetarne unije, vse države v območju evra, izposojale denar po isti meri - isti kot je ključni kazalnik, German Bund - vendar to sploh ne drži. Zdaj Portugalska plačuje 4,8 % več, Irska plačuje 5,9 % več in Grčija plačuje 8,25 % več. Natančno tako, kot je dejal gospod Gualtieri, to je ključni trenutek.
Ne pričakujem, da bosta predsednik skupine PPE ali predsednik skupine S&D - ki je zmajeval z glavo, ko sem govoril -, razumela ključni pomen tega, vendar sem prepričan, da bosta to zelo kmalu morala. Vaš problem in v glavnem je to vaš problem, bi bil bolje rešen z medvladnim sodelovanjem. Gospodarsko sodelovanje je past in poleg tega nima mandata. Nihče ni nikoli omenil ali celo razmišljal o hudo obremenjenih davkoplačevalcih nacionalne države, ko skušate zgraditi ta krhki in jalovi imperij.
Še enkrat, opomnil bi vas, da obstaja 27 držav članic, od tega 11 neto plačnic in 16 neto prejemnic in med plačnicami in neplačnicami obstaja krivda San Andreas. Predvidevam, da predvsem nemški davkoplačevalci ne bodo več prav dolgo trpeli te drage šarade.
Leta 1896 je William Jennings Bryan v velikem govoru o bimetalizmu dejal: "Ne smete križati človeštva na zlatem križu". Zdaj jaz danes še bolj nestrpno pravim vam in predvsem predsedniku Komisije, ki ima izvršno moč: "Ne smete križati davkoplačevalcev Združenega kraljestva in preostale Evrope na križu enotne valute."
Bruno Gollnisch
(FR) Gospod predsednik, najprej bi rad spregovoril o škandalu tako imenovanega "poenostavljenega" - v resnici zahrbtnega - postopka za spremembo Pogodbe.
Nobene resnične razprave ni in, kot po navadi, nobenega neposrednega posvetovanja z ljudmi. Vendar to ni nedolžna tema. Gre za to, da bi evropski sklad za finančno stabilizacijo postal trajen. Kaj pa drugega predstavlja ta sklad, kakor možnost ustvarjanja evropskega dolga, ki ga bodo sčasoma prevzele države članice, ki imajo že tako preveč dolga in bi se utegnile znajti v položaju, ko bi bile dolžne pokriti ta evropski dolg še pred pokrivanjem lastnih dolgov? Na nek način je to gospodarska politika Sapeurja Camembera - glavnega lika francoske komedije - vojaka, ki mu je ukazano naj zapolni luknjo na vojaškem dvorišču, in, da bi jo zapolnil, izkoplje še eno tik zraven nje.
V zameno za sodelovanje Nemčije nam bo dovoljen pakt, imenovan pakt za konkurenčnost, o katerem, v skladu s sporočilom generalnega sekretariata francoske vlade za evropske zadeve, podrobnosti ne bi smele bile znane. Dejansko pa so še predobro poznane. To bo zdravilo, ki bo vključevalo resnično varčevanje, nadzor in povečano standardizacijo proračunskih politik.
Gre za razširitev konvergence, citiram, na vse politike, ki imajo vpliv na konkurenčnost, tudi če, načeloma, spadajo v nacionalno pristojnost. Na kratko, gre za prenos vseh tistih nemških politik, o katerih gospod Sarkozy toliko sanja, na celotno območje evra. Pri tem ni ničesar sprejemljivega, toliko bolj, ker gre za alternativo homogenemu evropskemu suverenemu dolžniškemu trgu in povečanje evropskega proračuna ter uvedbo posebnega davka za njegovo financiranje. Storiti moramo kaj drugega.
José Manuel Barroso
predsednik Komisije. - (FR) Predvsem bi se vam rad zahvalil za vaše govore, še posebno poročevalcema, gospodu Broku in gospodu Gualtieriju za njune pripombe o pomembnosti metode skupnosti, kakor tudi za njuno pozornost temu, kar bi lahko postala medvladna smer. Lahko se jima samo zahvalim za to pozornost.
V tem posebnem primeru bodimo povsem jasni: Komisija je podprla to spremembo, ker menimo, da je njen cilj odziv na izziv v zvezi s pristojnostjo, ki ni zagotovljena s Pogodbo. Pogodba ne vzpostavlja trajnega mehanizma za stabilnost. Države članice so se tako soglasno odločile, da uvedejo mehanizem in da to storijo na medvladni podlagi. To je bila soglasna odločitev držav članic.
Prav nič ne skrivam dejstva - in to sem povedal zelo jasno -, da držim z vsemi tistimi, ki si želijo hitrejši napredek pri tem. Medvladni korak morda pomeni napredek, vendar si želimo večjo hitrost tega medvladnega koraka. Kot vemo, so se za Evropo nekateri od velikih korakov naprej v zgodovini evropskega povezovanja začeli z medvladnimi pobudami, kot sta na primer Schengen ali območje svobode in pravice. Vprašanje v zvezi s politično odgovornostjo je bilo torej naslednje: Ali naj podpremo ali ne nekaj, kar, kljub temu da ni povsem v skladu z našimi prednostnimi nalogami - torej z metodo skupnosti - vključuje krepitev naše kolektivne sposobnosti za odzivanje na izzive, ki niso izrecno predvideni v Pogodbi? Naš odgovor na to je "da"; mislim, da moramo biti za to. Zato je mnenje Komisije pozitivno glede te reforme Pogodbe.
Vendar bi vam rad zelo odprto rekel, da je Komisiji bolj všeč pristop skupnosti. Po naključju je to razprava, ki smo jo imeli med pripravami na ta sklep. Nekateri ljudje so želeli - in celo predlagali - spremembo člena 122, ki bi odpravil pristojnost, ki obstaja že vse od Rimskih pogodb. Osebno sem temu nasprotoval. Zato mislim, da lahko rečemo, da lahko zdaj skupaj pripravimo to novo pristojnost, čeprav, strogo rečeno, ne spada v okvir metode skupnosti. Hkrati pa v svojem mnenju zelo jasno povemo, citiram: "Komisija bo sprejela vse pobude, bodisi zakonodajne bodisi katere druge, za zagotovitev skladnosti med tem prihodnjim mehanizmom in gospodarskim upravljanjem Unije, zlasti v euroobmočju, ob upoštevanju pooblastil, ki jih Pogodba podeljuje Uniji in njenim institucijam." To je povsem jasno stališče in rad bi delil z vami ta cilj.
V razpravi so nekateri ljudje, na primer, govorili o nasprotovanju ali razlikah med eno državo članico in drugimi, med Združenim kraljestvom in območjem evra. Navadno ne želim delati tega razlikovanja, vendar obstajajo nekatere razlike in po naključju je glavna razlika v tem, da je dolg območja evro veliko manjši od dolga Združenega kraljestva. Dolg Združenega kraljestva je veliko višji kot dolg celotnega območja evra. Zato je problem, ki obstaja na območju evra - mimogrede, kot ste nekateri že poudarili -, v resnici problem relativne konkurenčnosti. Zato zdaj gledamo, kako bi našli rešitev za konkurenčnost in za konvergenco - in poudarjam konvergenco - v Uniji.
Čeprav se nekateri ljudje ne strinjajo, se premaknimo naprej k večji konvergenci v območju evra in v Uniji za tiste, ki želijo naprej, kajti zdaj niso več samo federalisti ali integracionisti tisti, ki želijo več upravljanja v Evropski uniji. Tudi trgi zahtevajo takšno upravljanje in temu moramo prisluhniti. Danes trgi zahtevajo od Evrope ne le, da je odločena braniti območje evra, temveč tudi, da zagotovi jasnejši sistem upravljanja. Poleg tega je res, da pristop Skupnosti navadno daje večje jamstvo kakor pristop, ki je vse prepogosto prepuščen dobri volji voditeljev.
(Aplavz)
Zdaj delamo v tej smeri pri drugih projektih, zlasti pri projektu o konkurenčnosti in konvergenci, vendar bo o tem druga razprava kak drug dan. V vsakem primeru sem prepričan, da je Komisija sprejela pravo stališče o tej stvari. Izrazila je jasno mnenje za to omejeno spremembo Pogodbe in hkrati prosila vse, naj bodo bolj pozorni na to, da se je treba izogniti ustvarjanju mehanizmov, ki bi, kot je na primer dejal gospod Brok, lahko ustvarili delitve, kajti institucije Komisije so tiste, ki lahko zajamčijo Unijo kot celoto, ker Komisija sprejema ukrepe za območje evra, pa tudi za tiste države članice, ki niso v območju evra.
Bodimo pozorni na ta vidik. Ne dopustimo, da bi motivirano s potrebo po odzivu na nujne izzive, zdaj izzvali vprašanja, ki bi nam lahko prinesla še večje probleme v prihodnosti. Zajamčimo trdnejše upravljanje in hkrati zajamčimo uniji kot celoti duha, ki mora biti seveda duh Unije, duh solidarnosti in odgovornosti.
Manfred Weber
(DE) Gospod predsednik, gospod Barroso, nujnost spremembe Pogodbe in institucionalna razprava, kot vidimo, kažeta, da zdaj, ko je bila Lizbonska pogodba v veljavi le malo več kot eno leto, izzivov, ki nam jih postavlja svet, ne moremo več reševati s Pogodbo, kakršna je zdaj. To je natanko to, kar kaže današnja razprava. Po drugi strani, ko govorimo o sedanji Pogodbi, nam je rečeno, da širša razprava o Pogodbi ni mogoča in je nesmiselna glede na stanje v državah članicah in zlasti v Združenem kraljestvu in Češki republiki. To je konflikt, v katerem smo se zdaj znašli. Potrebujemo več, vendar tega ne bomo dobili od držav članic. Odgovor mora priskrbeti Evropski parlament.
Če poslušamo, kaj danes govorijo državljani, je jasno, da se zavedajo, da moramo zdaj uvesti spremembe Pogodbe. Postavljajo vprašanja, kot so: "Kako bomo v bližnji prihodnosti spravili trge pod nadzor?" Zato potrebujemo močno Evropo.
Vendar si moramo postaviti še pomembnejše vprašanje, in sicer: Kaj je navsezadnje dobrega naredil evropski projekt? Že desetletja je odgovoren za vzpostavljanje miru in končanje vojn na naši celini. Danes zjutraj sem imel na obisku skupino šolarjev. Za mlade vojna, hvala bogu, ni več vprašanje. Ne morejo si predstavljati, kakšna bi bila lahko vojna. V naših razpravah se zdaj pogovarjamo o grožnji globalizacije in pojasnjujemo, da potrebujemo Evropo, ki bo imela pod nadzorom zlo globalizacije, vendar je to negativen argument. Če hočemo pridobiti ljudi, pa ne le razumsko, temveč tudi v njihovih srcih, moramo narediti korak naprej glede vprašanja, kaj je naredil dobrega evropski projekt. Govoriti moramo o podobah in se vprašati, kaj dosega Evropa in kaj je njeno delo.
Ko pridejo skupaj mogočne svetovne države, Amerika, Japonska, Evropa, Brazilija, Indija in druge, kdo bo dvignil roko in vprašal, če posvečamo dovolj pozornosti socialnim vprašanjem? Kitajska tega ne bo storila. To bomo morali storiti sami. Kdo bo dvignil roko in dejal "Misliti moramo na okoljska vprašanja"? Američani tega ne bodo storili. Mi bomo morali poudariti to vprašanje. Kdo bo dejal "Hočemo ohranjati mir na svetu in zagotoviti, da se spopadi ne bodo sprevrgli v vojne"? Mi z našimi zgodovinskimi izkušnjami bomo morali to storiti.
Če pogledamo Tunizijo, je jasno, da ljudje tam želijo enak model, kot ga imamo mi v Evropi. Imamo zelo privlačen način življenja. Zato, ko razpravljamo o vprašanjih Pogodbe, ko govorimo o načinu, kako deluje naša celina, in o delu, ki ga moramo opraviti, moramo videti celotno podobo, da bomo pridobili ljudi za naš projekt in ga bodo sprejeli ne le razumsko, ampak tudi v srcih. Potem nam bo uspelo njegovo sprejetje na nacionalni ravni.
(Govornik se je strinjal, da sprejme vprašanje na podlagi modrega kartončka v skladu s členom 149(8))
Proinsias De Rossa
Gospod predsednik, rad bi se zahvalil gospodu Webru, da je sprejel moje vprašanje, za katero upam, da bi nanj morda lahko odgovoril tudi predsednik Barroso, ker je prvenstveno usmerjeno nanj.
Podpiram namero za to spremembo Pogodbe. Tako kakor druge me skrbi glede mehanizma. Vendar poenostavljeni postopek predvideva, da morajo vsi nacionalni parlamenti, vseh 27 nacionalnih parlamentov, privoliti najmanj v sprejetje te spremembe Pogodbe.
Nacionalnim parlamentom je dano šest mesecev, da se odločijo, kaj lahko storijo. Govorimo o sprejetju odločitve v marcu o sklepu Sveta, ki je bil sprejet decembra. Kako je to mogoče? Ali morajo res čakati do junija, da se bodo odločili?
Manfred Weber
(DE) Gospod predsednik, po eni strani je pomembno, da imajo države članice nadzor nad pogodbami, zato mora biti sprememba sprejeta na tej ravni. Po drugi strani pa se srečujemo z vprašanjem, ki je značilno za številna vprašanja, ki sem jih nameraval obravnavati. Ali previdno razmišljamo o tem, ali smo si vzeli dovolj časa in nam je dano dovolj časa, da se natančno pogovorimo o vsem? Ali so pričakovanja ljudi tako visoka in je pritisk globalnih izzivov tako velik, da moramo biti hitrejši in delovati hitreje? Zato v vprašanju časa ne vidim problema, vendar pa moramo zagotoviti odgovore. Osredotočiti se moramo na to.
Predsednik
Naslednji govornik na seznamu je gospod Martin Schulz, od katerega sem prejel pismo. Če je kakšen nesporazum glede vrstnega reda na seznamu, ga lahko pojasnim po razpravi.
Martin Schulz
(DE) Gospod predsednik, to je pismo, naslovljeno na vas osebno, ne na Parlament.
Spremembe Pogodbe so vedno zapletene, tudi poenostavljene. To, o čemer tu razpravljamo, kaže, da smo v izjemno težkem položaju. Izraz "poenostavljeni postopek" razkriva dejstvo, da je mogoče, da tovrstni postopek ne bo uspel. Do neuspeha lahko pride tukaj, pa tudi drugje. Rečeno nam je bilo, da bomo v zelo težkem položaju, če nam ne bo uspelo. Zato se moramo še enkrat vprašati, kaj lahko storimo, da bomo zagotovili, da ne bo prišlo do neuspeha. Res je, da nas poslušajo. To, ali bi prišlo do neuspeha samo pri ratifikacijskem postopku ali tudi v projektu evra kot celoti, je odvisno od odločitve voditeljev vlad za usklajeno in združeno ukrepanje. V tem pogledu je bilo danih že veliko tehtnih pripomb.
Rad bi dodal tri točke, ki so temeljnega pomena. Danes, leto dni po začetku resne krize bi vas rad vprašal, kakšna je zunanja vrednost naše valute. Odgovor na to vprašanje je 1,35 USD. Ko je bil evro prvič uveden, je bila ta vrednost 1,17 USD. Zdaj je dosegla 1,35 USD. Vrednost mednarodne valute temelji na njeni zunanji vrednosti. V zadnjem letu je bila zunanja vrednost evra zelo stabilna. Vendar pa notranja struktura evra sploh ni stabilna. To je zaradi izredno negotovega stališča in dvojnih standardov voditeljev držav ali vlad.
Problem ni v tem, da Evropa ne bi mogla delovati usklajeno. Navsezadnje so instrumenti uvedeni. Problem je, da se Evropa ne more dogovoriti za dosledni postopek. Ko pravimo, da se Evropa ne more dogovoriti, bi morali dodati še "ne tisti, ki smo tukaj". Ne Evropski parlament ali Komisija, vlade suverenih držav članic, ki so ustvarile močno monetarno področje, so tiste, ki so sposobne sprejeti zunanje ukrepe, vendar niso pripravljene ustvariti samozadostnih, notranjih instrumentov, ki so potrebni za vzpostavitev močne gospodarske in socialne politike ter močne vladne politike poleg močne valute. To je bistveno.
Drugič, vse, kar se dogaja v Evropi, se izvaja v okviru pogodb. A kadar se nekaj zgodi znotraj pogodb in ne želimo narediti nečesa samovoljnega zunaj meja pogodb, ker nekateri ljudje razmišljajo, da bi to storili, je Evropskemu parlamentu jasno, da mora biti institucija, ki je jedro tega, osrednja institucija znotraj okvira pogodb, to je Komisija. Demokratično legitimnost naših ukrepov na evropski ravni v neposrednem odnosu do Evropskega parlamenta določa Komisija. Zato je to, kar ste pojasnili, pravilno na enak način, kot sta dejala tudi poročevalca gospod Brok in gospod Gualtieri.
Moja tretja točka je, da je tveganje za Evropo v dejstvu, da je močna, kadar deluje usklajeno kot največje gospodarsko območje na svetu s 500 milijoni prebivalcev, vendar postane nepomembna, ko si dovoli, da se razbije na 27 posameznih delov. Na žalost je to postalo jasno med dogodki na drugi strani Sredozemlja. Če Evropa ne bo zavzela usklajenega stališča, ne bo imela nobene vloge. Če bo zavzela usklajeno stališče, potem bo postala s svojim socialnim in gospodarskim modelom gibalo svetovnega gospodarstva in vplivni partner na mednarodnem političnem prizorišču.
Vprašanje, o katerem razpravljamo v okviru tega poenostavljenega postopka, je, ali ima Evropa prihodnost ali pa se bo razgradila v posamezne države in spolzela v nepomembnost in nebistvenost. To je bistvo, o čemer razpravljamo.
Ivo Strejček
(CS) Gospod predsednik, ne glede na to, kakšen je naš odnos do enotne valute evro, menim, da je v interesu vseh, ki živijo v EU, da se evro in območje evra razvijata stabilno, ne glede na to, ali ga uporabljamo ali ne, ker so naša gospodarstva medsebojno povezana v izredno velikem obsegu.
Vsekakor je predsednik Barroso pri opisovanju evropskega mehanizma za stabilnost uporabljal besede kot so izboljšanje nadzora, razširitev gospodarskega usklajevanja, usklajevanje proračunskih politik in uskladitev socialnih politik. Gospe in gospodje, to odpira pot k uvedbi fiskalne unije in gospodarska zgodovina nam kaže, da fiskalna unija nikoli dolgo ne preživi brez uvedbe politične unije. Manjše spremembe, o katerih danes razpravljamo, so torej velikanske spremembe za posamezne države članice EU. Evropska unija se politično preoblikuje za prihodnost. Gospod Weber pravi, da "želijo evropski državljani videti močnejšo Evropo". Tukaj smo to že ves čas vedeli. Vprašajmo jih, kajti evropski državljani so desetletja preprosto sprejemali in ne odločali o tem, kar se dogaja v evropskih institucijah.
Joe Higgins
Gospod predsednik, predlagan je nov mehanizem za stabilnost. V volilni kampanji na Irskem tiste stranke, ki bodo verjetno tvorile novo vlado, obljubljajo pomembna ponovna pogajanja o obstoječem varčevalnem načrtu EU-MDS in zmanjšanje njegove resnosti. Vendar je to zgolj špekulacija in nepravično in protidemokratično je, da se Irce prosi, naj glasujejo za meglene domneve.
Želel sem prositi gospoda Barroso, kot predsednika Komisije, naj ne posega v irsko volilno kampanjo, ampak naj zagovarja demokratično pravico Ircev do dejanskih informacij in resnice.
Komisar Rehn je včeraj dejal, da se je izkazalo, da bi bila mogoča ponovna pogajanja o dogovoru EU-MDS, vendar imam štiri posebna vprašanja. Prvič, ali so ponovna pogajanja mogoča takoj, ko nova vlada prevzame oblast na Irskem in še pred novim mehanizmom v letu 2013? Drugič, ali bi to pomenilo znatno zmanjšanje brezobzirnih obrestnih stopenj, ki se zaračunavajo? Tretjič, ali bi bili finančni špekulanti prisiljeni, da prevzamejo lastne izgube, namesto da križajo Irce? Četrtič, ali meni, da bi samo ponovna pogajanja, ki bi zavrla zmanjševanje in zagotovila znatno javno vlaganje v delovna mesta rešila našo krizo na Irskem, medtem ko bi še več znižanja in varčevanja uničilo našo družbo?
Nicole Sinclaire
Gospod predsednik, no, pa smo spet tu. Neuspeli politični projekt, to je evro, nas je pripeljal do tega, da smo Lizbonsko pogodbo dvakrat spremenili v njenem kratkem življenju. Moramo se seveda spomniti, da je bila Lizbonska pogodba premagana z referendumom na Irskem. Irci so rekli "ne", a tudi njim so lagali; rekli so jim, da bo njihovo gospodarstvo zavarovano, vendar so bili zavedeni in kar zdaj Evropska unija počne, ko naleti na problem, je, da ne stopi koraka nazaj, da bi se vprašala "kaj smo naredili narobe?" Ne, hočete nadaljnje povezovanje in hočete, da bi male države še bolj trpele. Želite jih kaznovati, če bi zašle v nadaljnje težave, ki bi jim potem povzročile še več težav, in jih še bolj podrediti vašemu evropskemu imperiju.
Želim to povedati gospodu Barrosu: da, Združeno kraljestvo ima morda res problem z dolgom, vendar ne bo pomagalo reševanje držav iz območja evra, kakršna je Irska, če si moramo izposojati denar, da bi to storili.
Kay Swinburne
Gospod predsednik, spreminjanje Pogodbe ni nekaj, v kar bi se lahkotno spuščali, zlasti glede na dejstvo, da je bilo za Lizbonsko pogodbo potrebnega veliko dela in pogajanj. Zato morata biti Parlament in Svet zelo zadržana glede tega, kako se bomo zdaj lotili njenega spreminjanja. Ta sprememba je potrebna, da bi zavarovali šibkejša gospodarstva v območju evra. Vendar je treba spoštovati tudi položaj tistih držav članic, ki niso del evra.
Ta sprememba Pogodbe ne bo pomagala, če države članice ne bodo delovale v skladu s paktom za stabilnost in rast. Ne bo rešila temeljnih problemov ogromnih javnih primanjkljajev in zaradi nje EU ne bo bolj konkurenčna na svetovnem prizorišču. Je samo premostitveni ukrep, ki nam bi moral dati več časa, da uredimo posamezna območja evra in naše skupne hiše.
Vse države članice EU morajo pogledati svojo javno porabo in davčne politike ter pripraviti realistične programe za ponovno oživitev naših gospodarstev. Ena vrstica dodanega besedila v mednarodnem sporazumu, čeprav potrebna, ne bo nikakršen nadomestek za resnično reformo in preudarnost. Zato je potrebna resnična strategija za globalno konkurenčnost.
Maroš Šefčovič
podpredsednik Komisije. - Gospod predsednik, rad bi se zahvalil vsem udeležencem v razpravi in poslancem Evropskega parlamenta za njihovo jasno podporo skupnostnemu pristopu, močni Evropski uniji in primerni vlogi prihodnjega mehanizma, o katerem danes razpravljamo.
Naše mnenje je zelo jasno, to je, da v celoti podpiramo oblikovanje evropskega mehanizma za stabilizacijo in v njem vidimo zelo pomemben del mozaika za močnejšo in gospodarsko uspešnejšo Evropo. V šestih zakonodajnih predlogih, ki smo jih predložili, si prizadevamo za večji nadzor finančnih trgov in boljše gospodarsko upravljanje. Prvi evropski semester smo začeli z našim letnim pregledom rasti in to bi moral biti zadnji košček sestavljanke.
Mislim tudi, da s tem in našo današnjo razpravo in, prepričan sem, s pozitivno odločitvijo v marcu pošiljamo zelo jasne signale vsem tistim, ki stavijo proti evru. Če stavite proti evru, boste izgubili denar. To je zelo pomembno sporočilo, ki ga pošiljamo.
Zato bo odločitev o tem vprašanju nadvse ključna, vendar vem, da je za ta parlament tudi zelo pomembno, da v celoti spoštujemo pristojnosti Unije in posebne pravice in vlogo institucij Unije. Seveda bo Komisija nedvomno poskrbela, da se bo evropska zakonodaja vedno spoštovala.
Kot smo navedli v našem mnenju, je Komisija pripravljena uporabiti tudi svoje strokovno znanje pri upravljanju teh mehanizmov, saj sem prepričan, da morajo biti v popolni skladnosti z izboljšanim gospodarskim upravljanjem, zlasti pri usklajevanju in nadzoru gospodarskih in finančnih politik v državah članicah, zlasti v tistih v območju evra.
Nekatere od vas je skrbelo, da ne bomo ustvarili dvotirne Evrope. Mislim, da je stališče Komisije tudi o tem zelo jasno: čeprav imajo primarno odgovornost za valuto države članice območja evra, je zelo jasno, da mora biti vsak prihodnji mehanizem sodelovanja odprt za druge in da mora biti vse delo za povečanje konkurenčnosti in konvergence opravljeno za vseh 27 držav članic.
Zato verjamem, da mora biti proces - ki ga prestajamo in v katerem so imeli tudi finančni trgi vlogo pri pospeševanju povezovanja in našega sodelovanja na področju gospodarskega upravljanja - zelo dobrodošel, saj nedvomno krepi našo Unijo.
Rad bi se zahvalil predvsem dvema poročevalcema, gospodu Broku in gospodu Gualtieriju za njuno tesno sodelovanje, za zamisli, ki sta jih predložila, in za redna posvetovanja, ki jih je imela Komisija z obema poročevalcema. Verjamem, da bo njuno dobro delo privedlo do poročila, ki ga bo ta parlament pravočasno odobril še pred sprejetjem sklepa Evropskega sveta.
Moja zadnja pripomba gre gospodu Higginsu iz Irske. Povsem pravilno je opozoril na citat komisarja Rehna, ki navaja, da je bil dogovorjen sporazum z Irsko - ne z vlado, ampak z Irsko kot državo. Seveda pričakujemo, da bo vsaka naslednja vlada spoštovala ta dogovor. Ob tem je zelo jasno in zelo očitno, da je Komisija zelo sočutna do sedanjih težav, ki jih prestaja Irska in bo storila vse, kar je v njeni moči, da bo podprla hitro vrnitev Irske k rasti.
Evropske institucije - naj bo to Evropska unija, Komisija ali Evropska centralna banka ali resnično MDS - so veliko prispevale k stabiliziranju stanja na Irskem. Prepričan sem, da bomo vsi skupaj storili vse, kar je mogoče, da bomo tudi Irski prinesli nazaj rast in uspešnost.
Pisne izjave (člen 149)
Ilda Figueiredo
v pisni obliki. - (PT) Po tej razpravi je jasno, da se je Evropska komisija zavezala nadaljevanju po poti, ki se je začela na nedemokratičen način pridobivanja odobritve Lizbonske Pogodbe. Ne smemo pozabiti, da so potem, ko so državljani Francije in Nizozemske zavrnili tako imenovano evropsko ustavo, voditelji Evropske unije storili vse, kar so lahko, da so se izognili nadaljnjim referendumom. Celo po prvi zavrnitvi na Irskem so izvajali vse možne oblike pritiska, da bi potem, ko bo minilo nekaj časa, zagotovili nov referendum.
Zdaj, ko je minilo nekaj mesecev, odkar je začela veljati nova Pogodba, so spet tu in poskušajo stvari spremeniti na hitro, brez kakršne koli javne razprave, zaradi strahu pred odzivi državljanov različnih držav članic v Evropski uniji, zlasti tistih, ki trpijo zaradi posledic naraščajočih neoliberalnih politik.
Zdaj se želijo zateči k tako imenovanemu "poenostavljenemu postopku", da bi prikrili dejstvo, da dejansko spreminjajo pomembno vprašanje, ki je povezano s konstitucionalizacijo, pogledom na preoblikovanje evropskega sklada za finančno stabilnost v trajni sklad, z nesprejemljivimi pogoji tako imenovanega pakta za konkurenčnost in resnimi posledicami za socialne politike: razvrednotenjem plač in pokojnin in zvišanjem upokojitvene starosti.
