Razmere v Tibetu (razprava)
Predsednik
Naslednja točka so izjave Sveta in Komisije o razmerah v Tibetu.
Evropski parlament že več let odločno zagovarja človekove pravice v Tibetu. V več resolucijah smo pozvali h konstruktivnemu dialogu med kitajskim vodstvom in Dalaj Lamo ter k spoštovanju človekovih pravic Tibetancev.
Pri tem nas vodijo naša načela in vrednote, katerih bistven del so temeljne pravice: dostojanstvo vsakega posameznika ter uresničitev njihove kulturne in verske identitete ter kulturne in verske identitete skupnosti, so vrednote, za katere se zavzemamo.
Dogodki v Lhasi, prestolnici Tibeta, in v drugih kitajskih mestih od 10 marca letos so zelo zaskrbljujoči. Obsojamo vsako obliko nasilja in nesorazmerno uporabo vojske in policije.
(Ploskanje.)
Obsojamo smrti ljudi, ki so se obnašali miroljubno. Razglašamo našo solidarnost z Dalaj Lamo, ki je simbol miru, razumevanja in kompromisov. Ne moremo dopustiti položaja, v katerem se ime Dalaj Lame povezuje s terorizmom.
(Ploskanje.)
Ne moremo dopustiti demonizacije Dalaj Lame. Na osebni ravni, lahko povem, da sem vedno, ko sem srečal Dalaj Lamo, dobil vtis osebe, ki je globoko zavezana miru in človekovim pravicam. Zaupam v Dalaj Lamo ter mu želim izraziti svoje globoko spoštovanje in občudovanje. Zato pozivam vse, ki so na oblasti v Beijingu, naj se pogajajo z Dalaj Lamo, pri čemer podpiram ozemeljsko celovitost Kitajske, ter naj dosežejo sporazum, ki spoštuje in zagotavlja kulturno in versko identiteto Tibetancev.
Dalaj Lama je sprejel naše povabilo, da nagovori Evropski parlament v okviru evropskega leta medkulturnega dialoga, to je določeno za december.
Vendar upam, da se boste strinjali, da je v luči nedavnih dogodkov v Tibetu, Dalaj Lama tu v Evropskem parlamentu dobrodošel kadar koli.
(Ploskanje.)
Dialog in sodelovanje med Evropsko unijo in Kitajsko sta v našem obojestranskem interesu. Kitajska je velik narod in želimo sodelovati z njo na podlagi partnerstva.
V nekaj mesecih bo Kitajska gostila olimpijske igre. Želimo, da bodo igre uspešne. Vendar za to obstajajo nekateri predpogoji: spoštovanje kulturne in verske identitete Tibetancev ter svobodno in pravično poročanje pred in po igrah. Zato moramo obsoditi dejstvo, da so novinarje in dopisnike izgnali iz Tibeta.
Ko nekdo, ki je bil zelo zadovoljen s povabilom, da prisostvuje pri odprtju iger v Beijingu, skupaj s predsedniki drugih institucij, naj tu in zdaj, na plenarnem zasedanju Evropskega parlamenta, pojasnim eno stvar: vsak politik s smislom za odgovornost se mora vprašati, ali lahko sodeluje na otvoritveni proslavi, če si kitajsko vodstvo ne prizadeva za dialog in kompromis.
(Ploskanje.)
Gospe in gospodje, želimo prispevati svoj prispevek, da se bodo svetovni atleti lahko srečali na pravičnem in svobodnem tekmovanju v Beijingu. Vendar nam naše vrednote in samospoštovanje ne bodo dovolili, da se odpovemo našim načelom. Mi, v Evropskem parlamentu, imamo posebno odgovornost v zvezi s tem.
(Poslanci so vstali in navdušeno ploskali govorniku.)
Janez Lenarčič
predsedujoči Svetu. - Spoštovane poslanke, cenjeni poslanci, Evropska unija z zaskrbljenostjo spremlja položaj v Tibetu, pa tudi položaj v sosednjih provincah Kitajske, kjer živi veliko število Tibetancev, v provincah Činghaj, Sečuan in Gansu.
Od začetka nemirov v Tibetu so bili predstavniki Evropske unije večkrat v stiku s kitajskimi predstavniki. Na željo Evropske unije je kitajska stran trojki EU o dogajanju v tibetanski prestolnici Lhasi prvič poročala 15. marca. Pogovori o razmerah v Tibetu so potekali tudi na srečanju med predstavniki Evropske unije in pomočnikom zunanjega ministra Ljudske republike Kitajske 17. marca. Takrat sta se obe strani strinjali, da mora ostati dialog o dogodkih v Tibetu kontinuiran in odprt.
Po incidentu na kitajskem veleposlaništvu v Bruslju so bili 19. marca predstavniki Evropske unije in Belgije znova pozvani na pogovor z istim sogovornikom. Ta je zaradi številnih protestov v Evropi, povezanih z dogodki v Tibetu, zahteval opravičilo in povrnitev škode v primeru oškodovanja kitajskih veleposlaništev.
V začetku prejšnjega tedna, 17. marca, je predsedstvo v izjavi o razmerah v Tibetu izrazilo globoko zaskrbljenost zaradi številnih poročil o nemirih. Družinam žrtev je izrazilo najgloblje sočutje in sožalje ter poudarilo, da bi od kitajske vlade želelo pridobiti čim prejšnja dodatna pojasnila o razmerah v Tibetu.
Predsedstvo je vsem stranem priporočilo, naj ravnajo zadržano. Kitajske oblasti je pozvalo, naj se odpovedo uporabi sile proti protestnikom ter naj se na demonstracije odzovejo v skladu z mednarodno sprejetimi demokratičnimi načeli. Hkrati je predsedstvo pozvalo protestnike, naj se odrečejo nasilju. Poudarilo je, da pripisuje velik pomen pravici do svobode izražanja in mirnega protesta.
Kot je znano, Evropska unija podpira ozemeljsko celovitost Kitajske, zavzema pa se za miroljubno spravo med kitajskimi oblastmi in tibetanskim verskim voditeljem dalajlamo ter njegovimi predstavniki. Zato smo v izjavi kitajsko vlado pozvali, naj se odzove na skrbi Tibetancev glede spoštovanja človekovih pravic. Evropska unija tudi spodbuja obe strani, naj vzpostavita konstruktiven dialog. Ta bi lahko bil podlaga za trajno rešitev, takšno, ki bi bila sprejemljiva za vse in bi spoštovala tibetansko kulturo, vero in identiteto.
Poleg omenjene izjave predsedstva je Evropska unija kitajski strani posredovala tudi poziv, naj neodvisnim mednarodnim medijem dovoli vstop v Tibet. To je vprašanje, ki ste ga Vi, gospod predsednik, tudi omenili. Kitajska stran je omenjeni predlog doslej zavračala z obrazložitvijo, da bo vstop medijem omogočen takoj, ko bo položaj v Tibetu varen. Mednarodna skupnost tako še vedno ne more pridobiti verodostojnih informacij o številu žrtev med tibetanskimi protestniki.
V zadnjih pogovorih pa je kitajska stran slovenskemu predsedstvu nakazala, da naj bi v naslednjih dneh skupini evropskih novinarjev omogočila dostop v Tibet in s tem tudi poročanje. Predsedstvo upa, da se bo to uresničilo. Naj poudarim tudi, da smo kitajsko stran zaprosili za pojasnilo, kaj se bo zgodilo s tistimi protestniki, ki se do začetka prejšnjega tedna niso javili oblastem. Kitajska stran odgovarja, da bo vsem, ki so kršili kitajske zakone, sojeno v skladu z obstoječo zakonodajo.
Evropska unija je pri tem izrazila zaskrbljenost, da bi nadaljnji pripori protestnikov, ki so sicer miroljubno izražali svojo voljo, prinesli nove napetosti med tibetansko skupnostjo in med Hani oziroma kitajsko skupnostjo v Tibetu. EU obenem poudarja, da se zakonodaja o državni varnosti ne bi smela izrabljati za omejevanje človekovih pravic.
Spoštovani gospod predsednik, omenili ste tudi vprašanje olimpijskih iger na Kitajskem. Naj poudarim, da so se ministri Evropske unije, pristojni za šport, v začetku prejšnjega tedna na neformalnem ministrskem srečanju v Sloveniji v soglasno sprejeti deklaraciji, ki so jo sprejeli skupaj s predsedniki nacionalnih olimpijskih komitejev vseh držav članic Evropske unije, držav Zahodnega Balkana in Norveške, v tej deklaraciji so poudarili pomen olimpizma in njegovih vrednot pri promociji in podpori človekovih pravic. Ministri so se obenem izrekli proti bojkotu olimpijskih iger. O udeležbi na otvoritveni slovesnosti pa niso razpravljali.
Predsedstvo meni, da bojkot iger oziroma športnih dogodkov v letu medkulturnega dialoga ne bi bil pravi odgovor na odprta politična vprašanja. Lahko bi pomenil tudi izgubljeno priložnost za promocijo spoštovanja človekovih pravic.
Naj omenim še naslednje, in sicer, da je zaskrbljenost zaradi trenutnih razmer v Tibetu zaznamovala tudi zasedanje Sveta za človekove pravice v Ženevi. V okviru obravnave Dunajske deklaracije in Akcijskega programa je Evropska unija obe strani pozvala k izogibanju uporabe sile in k upoštevanju mednarodno priznanih standardov človekovih pravic.
Dialog Evropske unije s Kitajsko se je nadaljeval tudi v tem tednu. Med drugim sta se o položaju tibetanske skupnosti včeraj po telefonu pogovarjala predsednik Sveta EU za splošne zadeve in zunanje odnose, slovenski zunanji minister dr. Rupel, in minister za zunanje zadeve Ljudske republike Kitajske Yang Jiechi. Minister Rupel je ministru Yangu ponovil željo Evropske unije, da bi kitajske oblasti in dalajlama oziroma njegovi predstavniki čim prej začeli z dialogom. Hkrati je kitajske oblasti pozval, da čim prej izpustijo protestnike, ki so miroljubno izražali svoje mišljenje.
Benita Ferrero-Waldner
komisarka. - Gospod predsednik, zelo sem zadovoljna, da ta razprava poteka danes, ker zunanji ministri še vedno razpravljajo o podrobnostih glede obravnave tega položaja. Današnja razprava zato poteka ob pravem času. Dobro je, da vam lahko navedem tudi svoje predhodne misli na to temo.
Kot vi gospod predsednik, smo tudi mi v Komisiji globoko zaskrbljeni zaradi nemirov in nasilja v Tibetu. Zaskrbljeni smo zaradi poročil o več ubitih in ranjenih, o plenjenju in požiganju. Medtem ko dobivamo različne podatke - kot je že povedal predsednik našega Sveta - o številu žrtev, je ena stvar jasna: število ubitih ali ranjenih dosega več sto. Zato sočustvujemo z vsemi žrtvami in njihovimi družinami ter jim izražamo sožalje. Nasilje ni nikoli sprejemljivo in ne bo prispevalo k iskanju trajne rešitve.
Zato pozivamo kitajske organe, naj se čim bolj zadržujejo pri obvladovanju protestnikov ter predvsem naj ne uporabljajo sile proti tistim, ki sodelujejo na miroljubnih demonstracijah. Komisija poziva kitajsko vlado, naj dovoli dostop neodvisnim medijem. Menim, da je spodbudno, da je kitajska vlada obvestila Komisijo, da zdaj pripravlja izlet za tuje medije, vključno z evropskimi dopisniki, v Tibet, od koder bodo lahko poročali od 26. do 28. marca. To je pomemben element, ker je neodvisno preverjanje dejstev bistveno za razumevanju položaja. Upam, da bodo tuji mediji svoje delo lahko opravljali brez omejitev.
Pozorno bomo spremljali razvoj dogodkov. Evropska unija odločno podpira mirno spravo med kitajskimi organi ter Dalaj Lamo in njegovimi predstavniki. Trajno rešitev je mogoče, kot vsi sklepamo, doseči le z mirnimi sredstvi ter z bolj odkritim dialogom. Kitajsko vlado in Dalaj Lamo odločno spodbujamo, naj začneta takšen konstruktiven in vsebinski dialog - doslej je bilo veliko dialogov, vendar nobenega vsebinskega - katerega namen je dosega trajnostne rešitve, sprejemljive za vse, ki bo v celoti spoštovala tibetansko kulturo, vero in identiteto.
Evropska unija je od nekdaj podpirala suverenost in teritorialno celovitost Kitajske, vključno s Tibetom. Vendar to ne pomeni, da je položaj na področju človekovih pravic v Tibetu in na Kitajskem zgolj notranja zadeva. To je upravičena skrb mednarodne skupnosti, dejstvo, ki ga še poudarja obstoj instrumentov mednarodnega prava za varstvo človekovih pravic čez več kot polovico stoletja.
Velik pomen pripisujemo pravici do izražanja, vključno s pravico do miroljubnih demonstracij brez omejitev. Zato prav tako pozivamo demonstrante, naj se odpovedo nasilju.
Tudi v našem dialogu o človekovih pravicah bomo skupaj s Kitajsko obravnavali vsa ta vprašanja. V okviru prihajajočega dialoga o človekovih pravicah, smo prav tako predlagali, da med naslednjim obiskom Kitajske, obiščemo Tibet. Zaradi nedavnega razvoja dogodkov je ta predlog še bolj pomemben.
Zavedam se protestov, ki so prejšnji teden potekali pred kitajskimi diplomatskimi predstavništvi, nekateri od teh so postali nasilna, prišlo je do določene materialne škode, nekatera predstavništva so blokirali protestniki. To je seveda obžalovanja vredno. Razumem, da se je položaj zdaj umiril in verjamem, da bodo zadevni organi držav članic EU zaščitili kitajska predstavništva v skladu dunajsko konvencijo o diplomatskih odnosih.
Na koncu naj spregovorim še o vprašanju olimpijskih iger. Verjamemo, da olimpijske igre niso političen dogodek. Vendar morajo potekati v okolju, ki je v skladu s sporočilom miru, ki je del olimpijskega duha in v duhu svobodo govora in svobode medijev.
Seveda bomo vsi videli in tesno spremljali, kako se bodo stvari odvijale v prihodnjih dneh in tednih. Za zdaj menim, da je najbolj pereče vprašanje, kako lahko mi kot Evropska unija sodelujemo, da Kitajskim oblastem in tibetanskim demonstrantom posredujemo močno in dosledno sporočilo: sporočilo, ki nam bo pomagalo končati nasilje ter obe strani pripraviti do resnično vsebinskega dialoga.
Predsednik
Gospe in gospodje, pravkar sem prejel pismo Dalaj Lame, v katerem se zahvaljuje Evropskemu parlamentu za njegovo povabilo. V zadnjem odstavku me prosi, naj vam posredujem naslednje sporočilo:
Predsednik
"Osebno se vam zahvaljujem ter želim prek vas vsem poslancem Evropskega parlamenta izraziti iskreno hvaležnost za to potezo sočutja in podpore v teh težkih časih za tibetansko ljudstvo."
József Szájer
v imenu skupine PPE-DE. - (HU) Gospe in gospodje, olimpijske igre so simbol miru in sprave. Mi, državljani Evrope, moramo trdno podpirati naše vrednote: spoštovanje človekovega dostojanstva, svoboščin in človekovih pravic. Mi, moji prijatelji, ne moremo preprosto stati v tišini, medtem ko vlade morijo svoje lastne državljane.
Ne moremo dopuščati masovnega teptanja človekovih pravic in pravic manjšin. Zato skupina Evropske ljudske stranke (krščanski demokrati) zahteva, da kitajski organi zaustavijo nasilje in zastraševanje svojih državljanov in Dalaj Lame, poleg tega jih pozivamo, naj začnejo miroljuben dialog o spravi in avtonomiji Tibeta.
Njegovo svetost Dalaj Lamo obravnavamo kot prijatelja ter osebo nespornega moralnega ugleda, poleg tega pozdravljamo odgovorno stališče, ki ga je zavzel v zvezi s trenutnim položajem. Prav tako pozdravljam odgovorno izjavo predsednika tega Parlamenta, Hans-Gert Pötteringa, da moramo uporabiti vsa možna sredstva, ki jih imamo na razpolago, da pozovemo nasprotujoče kitajske organe, naj zaustavijo nasilje ter spoštujejo človekove pravice in pravice manjšin.
Gospe in gospodje, kot sem omenil prej, so olimpijske igre simbol miru in sprave ter morajo to predstavljati tudi v prihodnosti. Olimpijske igre so simbol človeškega dosežka in vrednot, ki povezujejo človeška bitja, to morajo predstavljati tudi v prihodnosti.
Ali kitajske oblasti resno mislijo, ali mi resno mislimo, da lahko športniki z vsega sveta pridejo na eno mesto ter srečno in v harmoniji tekmujejo med seboj, medtem ko vlada, ki gosti te igre, istočasno ubija svoje lastne državljane? Ali kitajski organi resno mislijo (...)
(Glasno ploskanje.)
Gospe in gospode, ali resno mislimo, da se bomo mi, svobodoljubni ljudje, lahko rokovali z voditelji, ki v drugi roki držijo strojnico?
Gospe in gospodje, ni še pravi čas, da pozovemo k bojkotu, olimpijske igre so še pet mesecev pred nami. Vendar moramo jasno podati svoje mnenje, in sicer pozvati kitajske organe, naj takoj zaustavijo oblastiželjno obnašanje pri vprašanju Tibeta, ki ogroža ta velik športni dogodek. Ustaviti morajo prelivanje krvi, ustaviti morajo kršitve civilnih svoboščin - svobodo tiska, svobodo združevanja in versko svobodo - poleg tega morajo zaustaviti zastraševanje tega moža miru, Dalaj Lame.
Ustavite poboje, ustavite kršitve človekovih svoboščin, ustavite zastraševanje Dalaj Lame.
(Ploskanje.)
Pasqualina Napoletano
v imenu skupine PSE. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, upam da bo Evropskemu parlamentu koristilo, če bo slišan njegov glas o tragičnih dogodkih v Tibetu pred srečanjem evropskih zunanjih ministrov.
Predvsem je pomembno, da ukrepamo na zahtevo Dalaj Lame, ki je zahteval, da se v Tibet napoti neodvisna komisija, da svetu pove resnico in resnični obseg te tragedije. Nato imamo položaj številnih zapornikov ter poročila o izginotjih, poročila o uporabi mučenja: vse te stvari moramo pojasniti.
Drugič, grozljiva kriza iz zadnjih nekaj dni bi morala mednarodno skupnosti spodbuditi k prizadevanjem za pogajanja za dosego rešitve - ob ustreznem upoštevanju resolucij ZN, ki še vedno obstajajo, čeprav se nihče več ne sklicuje nanje - ki bo Tibetancem omogočila, da vidijo, da se njihova kultura, njihov jezik in njihova vera spoštujejo. Iz tega razloga je politična vloga Dalaj Lame nenadomestljiva: Dalaj Lama dejansko jamči za ravnovesje, ki tibetanskega vprašanja ne stopnjuje do neodvisnosti, hkrati pa je nepopustljiv pri vprašanju pravic njegovih ljudi.
Medtem ko je na voljo še nekaj časa, je bistveno, da nasprotujemo napetostim med kitajskim nacionalizmom in tibetanskim gibanjem za neodvisnost. Besede, s katerimi je Dalaj Lama nagovoril svoje ljudstvo, v katerih je celo grozil z odstopom, pričajo o teh tveganjih. Zato morajo kitajske oblasti, če resnično želijo mir, sprejeti politično vlogo Dalaj Lame ter začeti pogajanja z njim. Brutalna represija z zadnjih nekaj dni lahko kaže, da so Kitajci sprejeli svojo odločitev, če pa se ta odločitev stopnjuje do ekstrema, se bo končala kot tragedija.
Končno, v zvezi z olimpijskimi igrami želim evropskim vladam povedati naslednje: prosim, ne prisilite nas, da spremljamo spektakel o tem, kdo gre in kdo ne gre. Dalaj Lama je upravičeno poudaril, da izolacija Kitajske ne bi pomagala ne Tibetu niti širšemu vprašanju človekovih pravic. Menim, da je narobe reči, da Dalaj Lama ne more reči nič drugega, ker bi to pomenilo, da je neodkrit, medtem ko je dokazal, da ni; takšne izjave ga lahko le oslabijo.
Sporočilo, ki ga želimo posredovati Svetu je naslednje: prevzemite vaše odgovornosti, predstavljajte enotno skupino, ne potrebujemo gest, ampak skladno dolgoročno politiko. Nato začnimo obravnavati Kitajsko brez shizofrenije, ki je povzročila, da so mednarodna podjetja, vključno z evropskimi, nasprotovala napredku na področju pravic sindikatov, prav tako bomo kitajskim organom poslali jasno sporočilo, in sicer, da imajo večje gospodarske in tržne sile obveznosti na domači in tuji fronti; to velja za obdobje pred, med in po olimpijskih igrah.
Marco Pannella
v imenu skupine ALDE. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, pred 70 leti - ne vem točno, katerega dne - je Evropa, Evropa nacionalnih držav, razglasila, da ne more in ne bo umrla za Danziga, ta strahopetna Evropa, ta protiliberalna- čeprav uradno protifašistična - Evropa v svoji celoti, je bila skupno odgovorna za eno od dveh najbolj grozljivih vojn v zgodovini, teh brazgotin na obrazu človeštva.
Danes, na drugačne načine, ne želimo umreti za Darfur, nismo želeli umreti za Jugoslavijo in ne želimo umreti za Tibet. Ta Evropa je resnično Evropa nacionalnih držav. Znova poglejte Spinellija in preberite manifest Ventotene, prisluhnite besedam Dalaj Lame in videli boste, da izbira avtonomije, "svobodni Tibet za svobodno Kitajsko", predstavlja vse, kar tvori Evropo, ki jo zdaj izgubljamo: našo evropsko domovino, ki jo zdaj žal znova spreminjamo v Evropo nacionalnih držav.
Zato menim, da je treba povedati, da bi moral gospod Solana biti tiho; izjavil je že "odprl bom proslavo". Druga pomembna točka je realizem, ki sta ga pokazala Dalaj Lama in Karma Chophel, ki nam pravita, naj ne stopnjujemo apokaliptične težave nesodelovanja na olimpijskih igrah, ampak ukrepamo na način, ki ne vključuje otvoritvene proslave. Prek gospoda Solane bi morali reči "sic stantibus rebus", ne gremo, ne pa nadaljevati s tem sramotnim spektaklom. Za svobodno Kitajsko, za svobodno Evropo, osvobodite Tibet.
Cristiana Muscardini
v imenu skupine UEN. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, menim, da smo vsi upali, da bo ob priložnosti olimpijskih iger Kitajska prikazala, da njen razvoj ni le razvoj večje gospodarske in tržne sile, ampak tudi razvoj naroda, ki je sposoben začeti novo dobo, ki temelji na spoštovanju človekovih pravic, ki so bile preveč pogosto kršene, torej naroda, ki je pripravljen priznati te posamezne svoboščine, ki se danes še vedno zanikajo.
Večkrat v zadnjih letih je kitajski kongres govoril o potrebi po oblikovanju harmonične družbe, vendar so te besede ostale le na papirju. Kar zadeva Tibet, nič se ni zgodilo glede avtonomije, ki je bila zajamčena s sporazumom med obema stranema glede svobode izražanja in izkazovanja vere. Namesto tega je prišlo do stopnjevanja represije, več sto ljudi je umrlo, več sto jih je bilo ranjenih, izginili so tako menihi kot državljani.
Evropska unija, ki odkrito obsoja, kar se je zgodilo, se mora odzvati z ustreznimi političnimi pobudami. Če kitajski organi zavrnejo začetek konstruktivnega dialoga s Tibetanci ter takojšnjo pojasnitev izginotij ljudi, bo treba pregledati gospodarske sporazume in sporazume o sodelovanju med EU in Kitajsko. Politični dostojanstveniki bi morali biti prisotni na otvoritveni proslavi ob začetku olimpijskih iger le, če se pred tem zagotovi spoštovanje človekovih pravic, razišče trgovanje z organi usmrčenih ljudi, če se izpustijo tibetanski menihi in državljani ter se začne dialog z Dalaj Lamo.
Daniel Cohn-Bendit
v imenu skupine Verts/ALE. - (FR) Gospod predsednik, več kot deset let so evropski voditelji sodelovali na olimpijskih igrah brezbrižnosti: najhitreje so tekali k sklenitvi pogodb, čim višje preskakovali človekove pravice ter kar najhitreje preleteli zatiranje v Tibetu. To traja že deset let.
Olimpijske igre v diktatorstvu so politično dejanje, ali nam je to všeč ali ne, ali zakon to podpira ali ne. Kaj lahko storimo glede tega položaja? Ko so olimpijske igre potekale v Nemčiji leta 1936, je bilo to politično dejanje, ki ga vsi obžalujemo. Kaj lahko storimo glede tega položaja?
Prvič, Evropska unija in vsi njeni voditelji morajo v teh razmerah zavrniti pristnost ob odprtju olimpijskih iger. To je politični znak, politični ukrep, ki ga moramo podpreti.
(Ploskanje.)
Drugič, te olimpijske igre se bodo izvedle. Pred štiridesetimi leti so Afroameričani v pozdrav stisnili pesti in če bo danes Afroameričan postal predsednik Združenih držav, je to deloma zaradi teh dejanj na olimpijskih igrah. To je treba priznati.
(Ploskanje.)
Zato pravim "da" civilnim športnikom in športnicam: dovoliti jim je treba, da na olimpijskih igrah povedo, kar želijo. Pravim "da" civilnim novinarjem: spremljati morajo atlete, ko skačejo, tečejo, plavajo, vendar morajo tudi z belimi, rdečimi, črnimi in drugimi zastavami preplaviti Trg nebeškega miru in ga narediti za kraj svobode, kjer lahko ljudje govorijo, kar si želijo.
Tretjič, gledalci morajo biti civilni gledalci: na olimpijske igre morajo iti, da bi spremljali njihove atlete pri teku, skakanju in plavanju, vendar pri tem ne smejo želeti, da bi imeli okrog vratu obešene zlate medalje, na čevljih pa kri. To je današnja resničnost Pekinga!
Danes je nastopil trenutek za Tibet in ne le za zagovornike človekovih pravic, ampak tudi zagovornike okolja. Jutri ali pojutrišnjem bodo sprejeli odločitev glede Hu Jia, kdo ve, kakšno kazen mu bodo določili. Zakaj? Ker je bil zagovornik človekovih pravic in zagovornik okolja. Ker v Beijingu vlada red. Več sto ljudi so aretirali. Kot skupina zelenih, želimo, da vsi, ki gredo v Peking - pravim, kot bi bilo 40 let nazaj - tam sprožijo zmešnjavo, naj govorijo, naj rečejo "da" olimpijskim igram in hkrati naj rečejo "da" tudi svobodi, ter rečejo, da morajo Kitajci to razumeti ali bodo obžalovali, da so kdaj koli želeli gostovati olimpijske igre. Če bo v Beijingu vladal mir, če vsi ostanejo tiho, če ves svet ukrepa kot mednarodni olimpijski odbori, bo to zmaga za diktatorstvo v Pekingu in v Tibetu. Če ljudje spregovorijo, če dopustimo necenzoriran dostop do interneta, vam lahko rečem, da bo to izjemen dogodek za olimpijske igre, za šport in za demokracijo, ker se morata šport in demokracija gibati z roko v roki, sicer nima smisla skakati, tekati ali plavati.
(Ploskanje.)
Vittorio Agnoletto
v imenu skupine GUE/NGL. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, varovanje človekovih pravic na Kitajskem se ne začne in konča z olimpijskimi igrami. Olimpijskih iger nismo pričakovali, da bi izrazili naše odločno obsodbo kitajske vlade zaradi kršitev človekovih pravic in demokratičnih jamstev.
Opozoriti želim, da smo v tem parlamentu nedavno glasovali proti predlogu desnice in konzervativcev za preklic embarga na prodajo orožja Kitajski. Tudi zatem je bilo ozadje te zahteve želja številnih zahodnih vlad, da ne ogrozijo svojih poslov s Pekingom. Isti motiv je nedavno spodbudil predsednika Busha, da je Kitajsko umaknil s seznama držav, ki izvajajo najhujše kršitve človekovih pravic. Žal moramo ugotoviti, da je stari latinski pregovor "pecunia non olet" ("denar ne smrdi") še vedno izjemno priljubljen pri naših vladah.
Edina točka pri bojkotiranju olimpijskih iger bi bila, če bi bil zahod resnično pripravljen, da postavi spoštovanje človekovih pravic na pomembno mesto v mednarodnih odnosih, vendar v tem primeru Evropska unija ne bi le nasprotovala zamisli o izvedbi olimpijskih iger na Kitajskem, ampak bi že dolgo nazaj kot zavezujoč pogoj v trgovinske sporazume s to državo vključila demokratično klavzulo o "spoštovanju človekovih pravic". Nič od tega se ni zgodilo, cilj je še vedno varovanje interesov velikih zahodnih multinacionalk. Dejansko, vrednost trgovine med Združenimi državami in Kitajsko znaša 167 milijard USD, med Evropsko unijo in Kitajsko pa 190 milijard USD, 24 milijonov kitajskih delavcev zaposlujejo tuje franšize.
Zato največje svetovne sile verjamejo, da se morajo zanašati na Kitajsko kot na rešilni čoln njihovih gospodarstev ter dopuščati njene kršitve temeljnih pravic. Kitajski kapitalizem je bil prepričan, da bi leta hitre gospodarske rasti zadušila separatistične zahteve, vendar se to ni zgodilo, predvsem zato, ker Kitajska ni nikoli vprašala Tibetancev, kakšen model gospodarske rasti želijo.
Vendar Tibet nikakor ni edini primer kitajskih kršitev človekovih pravic. Vsak dan smo priče ukinitvi številnih priljubljenih časopisov in mednarodnih spletnih strani, vse večji diskriminaciji proti delavcem migrantov s podeželja, tisoči od njih niso vključeni v socialno zavarovanje, več tisoč pripadnikov protestantske, katoliške in neuradnih cerkva je zaprtih in podvrženih mučenju, da ne omenjamo zatiranja ujgurske skupnosti, prisilnih delovnih taborišč in smrtne kazni, ki se še vedno uporablja kot kazen za 68 nenasilnih dejanj gospodarskega kriminala.
Seveda so vsi simbolični ukrepi zelo dobri, vendar z njimi le pomirimo svojo vest. Prepričani smo, da meseci, ki nas ločijo olimpijskih iger, predstavljajo edinstveno priložnost za mednarodno skupnost in predvsem za Evropsko unijo, da od vlade v Beijingu zahteva - ne le diplomatsko, ampak tudi s specifičnimi trgovinskimi pobudami - da izpusti vse aretirane, zagotovi neodvisen dostop neodvisnim medijem v Tibet ter začne pogajanja s tibetanskim parlamentom v izgnanstvu ter s političnimi gibanji, ki vodijo proteste na terenu, da se doseže mirna, diplomatska in sporazumna rešitev, ki spoštuje pravice in izbire tibetanskega ljudstva.
Patrick Louis
v imenu skupine IND/DEM. - (FR) Gospod predsednik, gospe in gospodje, nekaj ur uradna kitajska propaganda navaja, da je položaj v Tibetu spet pod nadzorom. Te izjave, kot vemo, prikrivajo krvavo represijo.
Odziv evropskih organov je dvakrat grozljiv. Prvič, čeprav moramo pozdraviti dejstvo, da predsednik Sarkozy postaja vse glasnejši ter ne izključuje bojkota olimpijskih iger, je odnos njegovega zunanjega ministra več kot vprašljiv. Bernard Kouchner je ob več priložnostih uporabil izraz "naši kitajski prijatelji". Ali se zaveda, da to krvavo diktatorstvo tepta človekove pravice in ogroža tibetansko nacionalno identiteto? Ali ve, koliko političnih zapornikov je na Kitajskem, med njimi tudi najmlajši politični zapornik na svetu, Panchen Lama? Vprašati se moramo: je prav, da v imenu celotne države govori o človekovih pravicah?
Vse od časov dinastije Han so Kitajci verjeli, da so superiorni preostalemu svetu. Komunistični režim je le poslabšal ta odnos, ker je zagovarjal ideologijo, ki zatira vse zahteve posameznikov in družbe ter predvsem nacionalne potrebe.
Tako v Aziji kot v Evropi so cesarstva in etnicizem sovražniki naroda. To je drug razlog, zakaj sem zgrožen. Evropski voditelji so krivi odnosa "počakajmo, da vidimo, kaj bo" v zvezi s tibetansko krizo: so tisti, ki so celo brez razmišljanja priznali neodvisnost Kosova pred nekaj tedni. Z določitvijo čiste, enostavne in takojšnje neodvisnosti te srbske province, srbske zgodovinske in duhovne zibelke, so Evropejci in Američani tvegali, da bi izzvali resne reakcije in razvili nedosledno mednarodno politiko. Politike v zvezi s Kosovom in Tibetom dajejo vtis nesprejemljivih dvojnih standardov, ki uničujejo zaupanje javnosti v diplomatske ukrepe.
V sklepu želim povedati, če ne bomo upoštevali nacionalne dediščine in tradicij, če ne bomo zagotovili poštene obravnave pravic ljudi, tvegamo, da bodo postale naše izjave v zvezi s človekovimi pravicami zgolj zaklinjanje brez kakršnega smisla. Zato pravim: naj živi Evropa svobodnih narodov, naj živi svoboden Tibet in naj živi svet svobodnih narodov.
Bruno Gollnisch
(FR) Gospod predsednik, gospe in gospodje, pred 113 je slavni francoski socialist Jean Jaurčs napisal, da kapitalizem vsebuje semena vojne, kot oblaki napovedujejo nevihto. Osebno bi rekel, da komunizem povzroča zatiranje tako gotovo kot oblaki prinašajo dež. Od obdobja Maa je bila Kitajska 60 let sužnja enega od najbolj grozljivih diktatorstev v zgodovini človeštva, a kljub temu je Maa navdušeno častilo in priznavalo veliko evropskih intelektualcev, vključno s "čarovnikovimi vajenci", med njimi sedanji francoski minister Bernard Kouchner, filozof André Glucksmann in številni drugi maoisti, kar bi moralo biti dovolj, da se diskreditirajo revolucionarni dogodki iz leta 1968.
Da, gospod Cohn-Bendit, le redko kdo od nas je v šestdesetih in sedemdesetih letih 20. stoletja nasprotoval vašim prijateljem in njihovemu revolucionarnemu razmišljanju ter zavračal zasužnjevanje azijskega prebivalstva s strani marksizma, ki so ga tako hvalili vaši prijatelji. Danes se je mreža nekoliko zategnila z gospodarskega vidika in napredek, ki so ga v kratkem času dosegli Kitajci, ena od najinteligentnejših in delovnih ras na svetu, je pomagal zamaskirati politično realnost, to je, da na Kitajskem še vedno vlada diktatorstvo: nobene svobode, nobenih pravih volitev, kjer se pokaže volja ljudstva, nobenega neodvisnega sodnega sistema, sodnega pregona, aretacije, smrtne kazni za politične, intelektualne ali verske disidente.
Tako kot Mongoli v Zunanji Mongoliji, Ujguri ali Turkmenska ljudstva v Xinjiangu tudi Tibetanci trpijo zaradi tega zatiranja, ki si prizadeva uničiti njihovo identiteto. Vendar se njihova identiteta v vsem razlikuje od Kitajske: ljudje, jezik, pisava, tradicije, duhovnost. V primeru Tibeta se žal ne pojavlja le vojaška zasedba in politično zatiranje, ampak tudi priseljevanje. Prej, ko je bilo omenjeno Kosovo, ste ugovarjali, vendar imata vprašanji Kosova in Tibeta, čeprav tako zelo različni, nekaj skupnega: sta posledica politike priseljevanja, ki se je izvajala nad avtohtonim prebivalstvom. Te posledice so grozljive, vendar je še hujše dejstvo, da kljub temu, da nismo zadovoljni s pretvarjanjem, da to ne dogaja, dopuščamo začetek tega procesa na številnih območjih naših ozemelj.
Charles Tannock
Gospod predsednik, nedavna nasilna ustavitev tibetanskih protestnikov ni presenetljiva glede na to, da Ljudska republika Kitajska že dolgo sploh ne upošteva človekovih pravic in demokratičnih svoboščin. Tukaj pa vsi pozivamo organe v Pekingu, naj takšna dejanja čim bolj omejijo, upoštevajo kulturno avtonomijo in edinstven način življenja Tibetancev ter prenehajo demonizirati Dalaj Lamo.
Kitajska ima žalostno preteklost, ker je usmrtila več ljudi kot kjer koli drugje na svetu, vključno s tako imenovanimi "gospodarskimi kaznivimi dejanji". Prisilno onemogoča neregistrirane verske skupnosti in verjame v državno cenzuro, vključno s cenzuro interneta, zoper katero se je, na njihovo žalost, zarotil Google. Kljub temu zaradi gospodarske moči in svetovnega pomena Kitajske glede varnosti voditelji EU, na primer predsednik vlade Združenega kraljestva Brown na svojem zadnjem obisku v Pekingu, ne želijo obravnavati teh tem s kitajskimi organi, ker se strahopetno bojijo, da bi ogrozili tuje naložbe. Vendar veliko ljudi, v tem parlamentu in drugje, razumljivo poziva k bojkotu otvoritvene slovesnosti olimpijskih iger v Pekingu ali celo k popolnemu bojkotu iger.
Še bolj presenetljivi pa so po mojem mnenju dvojni standardi zahoda. Prejšnji mesec je veliko držav EU in ZDA enostransko priznalo neodvisnost Kosova in s tem razkosanje Srbije, pri čemer niso upoštevale mednarodnega prava in so se sklicevale na humanitarni intervencionizem. Kljub temu smo na zahodu brezpogojno zavezani politiki "ene Kitajske", ki ne upošteva pravice do samoodločbe demokratičnega Tajvana, ki mu ni omogočena niti vključitev v Združene narode, čeprav je dejansko neodvisna država in mu ni nikoli vladala Ljudska republika Kitajska.
Moje lastno stališče, in ne stališče moje skupine ali nacionalne stranke, je: s ponovno preučitvijo politike "ene Kitajske" bi EU nedvomno precej učinkoviteje pokazala naše nezadovoljstvo zaradi kitajskega nasilnega komunističnega diktatorstva.
Józef Pinior
Gospod predsednik, od 10. marca so bile v Tibetu, najmanj treh kitajskih provincah in Pekingu organizirane demonstracije, kot jih še ni bilo.
Po trditvah kitajske vlade je med protesti v Lasi 12. marca umrlo 18 civilistov in en policist, ranjenih pa je bilo skupaj 623 ljudi. Skupine tibetanskih izgnancev so sporočile, da je med protesti umrlo najmanj 800 ljudi. Dopisnik časopisa Economist, ki je bil v Lasi, ko so se nemiri začeli, je poročal o obsegu uničenja in nasilja.
Prvič, Evropski parlament bi moral kitajsko vlado pozvati, kot pravilno zahteva organizacija Human Rights Watch, naj omogoči dostop do vseh tibetanskih območij, vključno s popolnim dostopom do medijev, odgovarja za vse pogrešane in umrle v protestih ta mesec, objavi imena vseh posameznikov in kraj, kjer so zaprti, ter takoj omogoči dostop neodvisnim opazovalcem, ki lahko preučijo, ali so pridržane osebe mučene ali se z njimi grdo ravna.
Drugič, kitajsko vlado pozivamo, naj začne konstruktiven dialog z Dalaj Lamo. Poleg tega morata tibetanska skupnost in Dalaj Lama premisliti o varnosti in prihodnosti, ki bi jo lahko zagotovili kitajski etnični skupini Han v Tibetu.
Na koncu bi rad opozoril na veliko odgovornost, ki jo imajo v sedanjih razmerah vsi mednarodni udeleženci, zlasti sponzorji olimpijske bakle, kot so Coca Cola, Samsung in Lenovo, da se ne povežejo z zelo represivnimi razmerami v regiji.
Dirk Sterckx
(NL) Gospod predsednik, gospa komisarka, popolnoma upravičeno ste opozorili na to, da človekove pravice niso nikoli bile le notranja zadeva. Ob vsaki kršitvi človekovih pravic moramo v Evropskem parlamentu v vsakem primeru takšnim kršitvam nasprotovati in jih preganjati. Zato je dobro, da imamo s kitajskimi organi dobre odnose, tako gospodarske kot tudi politične. Zdaj moramo te odnose izkoristiti prek vas, gospod predsednik, prek vsake delegacije, ki gre tja, vsakega parlamentarnega odbora ali delegacije, kot je moja, ki vzdržuje odnose s Kitajsko.
Na njihovi podlagi moramo najprej zagotoviti, da lahko tisk opravi, kar mora, in nam iz Tibeta zagotovi zanesljive informacije. Gospa komisarka, prosim vas, da pošljete čim prej ljudi iz naše delegacije v Pekingu v Tibet, da zahtevate, da se tja pošlje delegacija, če je možno, že danes. Oditi morajo v Laso in si ogledati, kakšne so razmere, kaj se dogaja z ljudmi, ki jim je bila odvzeta prostost, in kaj se dogaja v samostanih, iz katerih je onemogočen izhod. Na voljo imate ljudi v Pekingu. Predložite to zahtevo in nas obvestite o nadaljnjih dogodkih, da bomo lahko izvedeli, kaj se tam dogaja.
Konrad Szymański
(PL) Gospod predsednik, Tibet je le delček precej večjega načrta. Kitajska namerno podpira vsak avtoritarni režim na svetu od Mjanmara do Belorusije in Sudana. Kitajski ideologi ne skrivajo, da želijo svetu ponuditi nekaj drugega namesto liberalne in demokratične poti k razvoju. Dejstvo, da je Kitajska postala epicenter avtoritarizma, ni le regionalna težava za Tibet, Tajvan ali Ujgure. Ta epicenter avtoritarizma vse bolj uveljavlja svojo navzočnost v svetu na račun Evrope in Združenih držav.
Zato je to zadnja priložnost, da se odmaknemo od pasivne politike. Vse evropske vlade morajo ravnati enotno in bojkotirati otvoritveno slovesnost olimpijskih iger. Zaradi teh iger mora pasti kitajska politika, drugače bo padel celoten svobodni svet.
Thomas Mann
(DE) Gospod predsednik, zaradi nasilnih ukrepov kitajske vojske proti tibetanskim protestnikom je bilo ranjenih več kot 1 000 ljudi, umrlo pa naj bi približno 100 Tibetancev. Videli smo lahko pretresljive slike kljub prepovedi poročanja in izgonu novinarjev. Zelo jasno je, da Kitajska še zdaleč ni primerna za gostiteljico olimpijskih iger. Dejstvo je, da eno od meril pri izbiri Pekinga za gostitelja olimpijskih iger, tj. spoštovanje človekovih pravic in pravic manjšin, ni izpolnjeno.
Vendar predsednik Mednarodnega olimpijskega komiteja gospod Jacques Rogge ponovno ni izrazil nikakršne kritike teh razmer. Ko je bil prižgan olimpijski ogenj v Atenah, gospod Rogge, tako kot v govoru na Trgu nebeškega miru pred letom, ponovno ni omenil sedanjih razmer. Športniki se nedvomno pripravljajo na igre in njihovo prizadevanje ne sme biti zaman. Predsednik Pöttering je popolnoma pravilno opisal bojkot kot zadnjo možnost, če Kitajci do avgusta ne bodo popolnoma spremenili svojega ravnanja.
Kot predsednik medposlanske skupine Evropskega parlamenta za Tibet popolnoma podpiram takšno stališče. Zahvaljujem se za solidarnost, ki je danes zelo jasno izražena. Upam, da se tudi naši športniki, ki so odgovorne odrasle osebe, ne bodo izognili možnosti, da ob vsakem trenutku povedo svoje mnenje, in bodo izkoristili navzočnost približno 20 000 novinarjev. Olimpijske igre so tudi politična priložnost. Morda bi lahko vsi športniki nosili črn trak kot znak žalovanja.
Kitajci so sklepali napačno: Evropejci si ne bomo zatiskali oči. Evropski parlament kot prvak človekovih pravic se je takoj odzval. Slovensko predsedstvo je izrazilo svoje nasprotovanje včeraj, pravzaprav v Svetu Združenih narodov za človekove pravice v Ženevi. Gospa Ferrero-Waldner, želim si, da bi Evropska komisija sklicala posebno zasedanje v okviru dialoga med EU in Kitajsko. Opazovalce EU je treba takoj poslati v Tibet, da dobimo objektivni vtis o tamkajšnjih razmerah.
Na Kitajskem niso samo nepopustljiveži in nacionalisti. Zaupam v razumne ljudi, ki se dobro zavedajo, da brez kulturne in verske identitete Tibetancev napredek ni možen. Edina pot, ki obstaja, je miroljubna pot Dalaj Lame. Šele potem se lahko razvije olimpijski duh.
(Ploskanje.)
Adrian Severin
Gospod predsednik, pri sedanji krizi v Tibetu ne gre le za zatiranje, ampak tudi za odcepitev. Pri nasilju v Tibetu ne gre zdaj le za človekove pravice, ampak tudi za delitev moči. Pomanjkanje preglednosti je obžalovanja vredno in provokativni ukrepi so le manevri. Vsekakor moramo kitajske organe pozvati, da te dogodke obravnavajo s spoštovanjem človekovih pravic ter na civiliziran, pregleden in sorazmeren način.
Hkrati moramo priznati tudi pravico Kitajske in pravico katere koli države, da sprejme ustrezne ukrepe za zaščito življenja, svobode in usode svojih državljanov ter javne koristi.
Kitajska nedvomno ni organizirana v skladu z evropskimi načeli ter vrednotami demokracije in človekovih pravic. Vendar ne moremo zanikati, da se je med svojim postopnim razvojem v skladu z nekaterimi našimi vrednotami odprla. Naša pravica in obveznost je, da spodbujamo ta proces in vztrajamo pri spoštovanju človekovih pravic, vključno s kulturnimi pravicami in zaščito kulturne identitete povsod na Kitajskem, ne le v Tibetu.
Prav tako moramo podpirati demokratične svoboščine v nasprotju z avtokracijo in teokracijo. Vendar moramo pri tem upoštevati, da je verjetneje, da se zaradi prevelikega pritiska reforme upočasnijo in ne pospešijo. Zdaj moramo vse zadevne strani pozvati, naj ne postanejo človekove pravice talec geostrateških programov ali olimpijske igre talec političnih ambicij.
Olimpijske igre moramo izkoristiti kot dobro priložnost, da spregovorimo o miru, svobodi in človekovem dostojanstvu na vsem svetu, predvsem pa na Kitajskem.
Bronisław Geremek
(FR) Gospod predsednik, zločini v Tibetu so zločini zoper evropski duh in ideje. Molk je v nekaterih okoliščinah zločin. Gospod predsednik, veseli me, da ste danes s svojimi besedami razbili molk Evropske unije, zaradi česar vas, gospod predsednik, lahko nagovorim. Poljaki smo izkusili ne le boj za svobodo, ampak tudi boj pri okrogli mizi, ki je postala orodje pri tem boju. Gospod predsednik, pozivam vas, da začnete pobudo za okroglo mizo, pri kateri bi se okrog vas združili dobitniki Nobelove nagrade za mir, predstavniki Tibeta in tibetanski duhovni vodja Dalaj Lama, poleg tega bi lahko povabili predsednika kitajskega kongresa in kitajske organe. To bi bil znak pripravljenosti, ki bi lahko spodbudil nujen dialog in razpravo. Gospod predsednik, menim, da vam je ta parlament danes hvaležen za vaše današnje besede. Hvaležen bi vam bil tudi za novo pobudo, pobudo za dialog in mir.
(Ploskanje.)
Predsednik
Hvala, gospod Geremek. To vprašanje bom predstavil predsedstvu in konferenci predsednikov. O tem ne morem odločati sam, zato bom zadevo predložil njim.
Marcin Libicki
(PL) Gospod predsednik, razpravljamo o naslednji stopnji uničenja tibetanskega naroda. Tibet ni bil nikoli trajen del Kitajske. Tibetanci so živeli odmaknjeni od ostalega sveta in bili v preteklosti pravzaprav neodvisni. Reči moram, da so izjave predstavnikov Sveta in Komisije, ki pozivajo obe strani k dialogu, obžalovanja vredne, ker zamenjujejo žrtev s storilcem, kar je v zadnjem času postalo precej popularno.
Gospod predsednik, pozdravljam vaš predlog o bojkotu otvoritvene slovesnosti in pozivam druge, naj vas pri tem posnemajo. Opozarjam, da točka 5 preambule olimpijske listine določa, da je kakršna koli oblika diskriminacije nezdružljiva s pripadnostjo olimpijskemu gibanju. Glede na to, in ker ne moremo izključiti Kitajske iz mednarodnega olimpijskega gibanja, moramo naše stališče jasno pokazati z bojkotom.
Edward McMillan-Scott
Gospod predsednik, čeprav je bil prejšnji konec tedna prižgan olimpijski ogenj, je olimpijski duh ugasnil na ulicah Tibeta.
Pokončal ga je najbolj represiven režim na svetu. Kitajska podpira genocid v Darfurju, genocid verskih skupin na Kitajskem, zdaj pa tudi genocid v Tibetu. Politiki, ki imajo načela, se ne sprašujejo več, ali bi morali olimpijske igre bojkotirati, ampak se sprašujejo le, kako jih bojkotirati.
Po mojem zadnjem obisku na Kitajskem maja 2006 so bili vsi, s katerimi sem se srečal, in sicer nekdanji zaporniki, reformisti in drugi, pridržani, zaprti in v nekaterih primerih tudi mučeni. Mednje spadajo Gao Džišeng, Hu Jia, Sao Dong in drugi. To je resnična Kitajska. Zato sem potem pozval k razpravi v EU o bojkotu olimpijskih iger.
Ta razprava kaže, da svobodni svet ne more in ne sme dati roke morilcem, kot so že pojasnili kolegi. Pri tem ne gre, kot je pogumno povedal predsednik tega parlamenta, le za vprašanje neudeležbe na slovesnosti ob otvoritvi olimpijskih iger. Odgovoriti je treba na širša vprašanja o značaju olimpijskih iger. Olimpijska listina v členu 1 obravnava splošna, temeljna, moralna načela. Kitajci so se leta 2001, ko so sprejeli organizacijo olimpijskih iger leta 2008, zavezali, da bodo izvedli reformo. Naredili niso ničesar. Ta parlament je v decembrski resoluciji soglasno pozval Mednarodni olimpijski komite, naj oceni napredek Kitajske na področju reform. Naredil ni ničesar.
Mednarodni olimpijski komite mora jasno predstaviti svoje stališče. V Parlamentu se je začela razprava, ki bo odmevala po celem svetu, in zahvaljujem se predsedniku, ker jo je začel.
Predsednik
Kmalu bomo začeli s prijavo k razpravi, ker pa mora gospod minister Lenarčič oditi, ga prosim, naj ponovno na kratko spregovori.
Janez Lenarčič
predsedujoči Svetu. - Hvala lepa gospod predsednik, da ste mi dali besedo v tem trenutku. Rad bi se tudi zahvalil vsem spoštovanim poslankam in poslancem za mnenja, stališča, predloge in pobude, ki so jih podali v tej razpravi. Vsekakor bodo zelo koristni, ker kot je bilo že omenjeno, med drugim tudi s strani poslanke Napoletano, zunanji ministri se bodo kmalu sestali, že konec tega tedna in to srečanje, neformalno srečanje zunanjih ministrov, bo tudi priložnost za izmenjavo mnenj o vprašanju, ki je predmet obravnave danes tukaj, o vprašanju Tibeta.
Mnenja in stališča, ki so bila podana s strani spoštovanih članov in članic tega zbora bodo seveda upoštevana v največji možni meri. Naj poudarim, da si bomo vsekakor prizadevali, da bo Svet govoril z enim glasom. Predsedstvo si bo prizadevalo, da bo sporočilo Sveta jasno, da bo jasno v prid spoštovanju človekovih pravic, jasno proti nasilju, s katere koli strani to prihaja, jasno se bo vzpostavilo v prid svobodi izražanja in vključno s pravico mirnega protesta.
Zavzemali se bomo za dialog, kot sem že omenil v svojem uvodnem nastopu, med kitajskimi oblastmi in na drugi strani dalajlamo oziroma njegovimi predstavniki. Nadaljevali bomo prizadevanja v stikih z našimi kitajskimi sogovorniki glede dopustitve obiska mednarodnih novinarjev v Tibetu. Glede olimpijskih iger sem že povedal, kaj so glede tega dejali ministri za šport. Niso nič dejali glede otvoritvene slovesnosti, morda bodo o tem kaj dejali kateri drugi ministri kdaj v prihodnje, naj pa poudarim še enkrat, da je treba videti olimpijske igre na Kitajskem tudi kot priložnost za promocijo človekovih pravic.
Predsednik
Hvala, gospod minister. Prosim vas, da zunanjim ministrom pogumno prenesete jasno sporočilo o razmerah, ki je bilo izraženo v naši razpravi, in razpoloženju v Evropskem parlamentu. Zahvaljujem se vam, da ste se udeležili današnje seje.
Jacek Protasiewicz
(PL) Gospod predsednik, več stoletna olimpijska tradicija je tesno povezana s pojmi miru in nenasilja. Zato je sramotno, da v državi, v kateri bodo čez nekaj mesecev olimpijske igre, streljajo ljudi in ubijajo tiste, ki želijo kot državljani javno izraziti svoje prizadevanje. Pozitivno je, da je Parlament v današnji razpravi, ki se približuje koncu, odločno obsodil takšne razmere. Čestitam zlasti predsedniku Evropskega parlamenta za njegovo zelo odločno izjavo.
Hkrati opozarjam na dejstvo, da tudi v državi, ki je naša neposredna soseda, in sicer v Belorusiji, poskušajo s silo prekiniti mirne demonstracije, udeležencem teh demonstracij pa je odvzeta prostost. Na srečo v tem primeru ne uporabljajo orožja. Menim, da moramo popolnoma jasno sporočiti, da dogodke v Minsku obsojamo prav tako, kot obsojamo dogodke v Tibetu.
Cornelis Visser
(NL) Zaradi nedavnega nasilja v Tibetu smo ponovno postali pozorni na položaj Tibetancev. Tamkajšnje okoliščine glede pogrešanih, mrtvih ali poškodovanih ljudi so zelo nejasne. Kitajska jih mora pojasniti ter mednarodnim organizacijam in medijem dovoliti vstop na to območje.
Letos poleti bodo olimpijske igre na Kitajskem. Igre pomenijo mir in spoštovanje. Za Kitajce so izjemna priložnost, da se srečajo s športnimi in kulturnimi vrednotami ostalega sveta. Športniki imajo pri tem ključno vlogo. Vlade se zdaj ne smejo vmešavati v to, ali bodo njihovi športniki sodelovali na olimpijskih igrah ali ne. Športniki se lahko odločijo in se morajo odločiti sami.
Po drugi strani se lahko politiki izognejo otvoritvenemu slavju. Podpiram zamisel predsednika Evropskega parlamenta, da bi lahko bojkotirali otvoritveno slovesnost. Bistveno pri tem vprašanju je skupno ukrepanje držav članic. Evropski parlament mora dati pobudo za to.
John Purvis
Gospod predsednik, čeprav za letošnje poletje nisem načrtoval potovanja na Kitajsko, zdaj tja zagotovo ne bom šel. Poleg tega Evropejcem, vključno z obiskovalci na galeriji in vsemi kolegi, ki so tukaj, predlagam, da ljudem sporočimo, da bi bilo bolje, da to poletje ostanejo v Evropi.
José Ribeiro e Castro
(PT) Tudi jaz pozdravljam razpravo in pripombe o tem vprašanju. Menim, da ne smemo zadržati nobene obtožbe ali zahteve, da je treba spoštovati temeljne svoboščine in človekove pravice. Zato moram izraziti tudi solidarnost s Tibetom, Tibetanci in Dalaj Lamo, katerega besede ponovno kažejo pravilno pot naprej. Poleg tega moram izraziti solidarnost s Kitajci, ki se vsak dan borijo za svobodo, s sinovi in hčerami Trga nebeškega miru.
Kljub temu ne podpiram bojkota olimpijskih iger. Primernejša se mi zdi bolj jasna in odločna politika na ravni trgovine in naših političnih odnosov, ker sta to pravi področji, na katerih moramo ukrepati, in ker ne smemo ukrepati na račun športa in odnosov med ljudmi, ki poskušajo spodbujati človekove pravice in svobodo. To si želimo.
Podpiram politične ukrepe, na primer možnost, da se politični voditelji ne udeležijo otvoritvene slovesnosti. Vendar menim, da se moramo še naprej boriti za to, da se Kitajska odpre, in od nje to zahtevati, namesto da jo spodbujamo, da se zapre. Menim, da bodo te olimpijske igre prispevale k večji splošni ozaveščenosti in pospeševanju idealov človekovih pravic, Tibeta, Darfurja in vseh, ki se bojujejo za svobodo in mir na svetu.
Milan Horáček
(DE) Gospod predsednik, Kitajska krši človekove pravice v Tibetu že več let in v izjemnem obsegu. Vedno kadar komunistični diktatorski oblasti zmanjka zamisli, pošlje tanke in vojsko. Takšno kruto izkušnjo sem imel tudi sam pred 40 leti v Pragi, zdaj pa lahko iste stvari opazujemo v Lasi. Boj za svobodo in demokracijo v Tibetu, na Kitajskem, v Mjanmaru in drugje se nadaljuje. Preučiti moramo uporabo vseh instrumentov, ki jih imamo na voljo, morda celo delni bojkot olimpijskih iger. Poleg tega pozivamo Svet, naj končno imenuje posebnega odposlanca EU za Tibet. Naj živi svoboden Tibet!
Tunne Kelam
Gospod predsednik, dejstvo, kako kitajske oblasti obravnavajo krizo v Tibetu, dokazuje, da Peking ni pripravljen spremeniti svoje neusmiljene politike do manjšin. Trditve, da Dalaj Lama spodbuja nemire, so strahopetne in nepoštene. Gospod predsednik, ponosen sem, da ste pogumno zavzeli jasno moralno stališče o vprašanju Tibetancev in danes izrazili našo brezpogojno solidarnost s Tibetanci.
Glede olimpijskih iger menim, da je primerno opozoriti, da je pred sedmimi leti julija 2001 ta parlament ugotovil, da Kitajska "nedvomno ne podpira splošnih človekovih, državljanskih in političnih pravic" ter "da zaradi te negativne preteklosti in represije v Tibetu ... ni primerno", da Kitajska postane gostiteljica olimpijskih iger leta 2008. Žal je resničnost dokazala, da je ta ugotovitev pravilna.
Pozivam Komisijo in Svet, naj pokažeta enako solidarnost s Tibetom, kot je bila prikazana danes v tem parlamentu.
Ana Maria Gomes
Gospod predsednik, ubijanja v Tibetu in kitajskih poskusov, da bi skrili njegov obseg, ne moremo tiho opazovati. Prav tako ne moremo opravičiti rasističnega nasilja proti etničnima skupinama Han in Hui, ki je izbruhnilo v Tibetu in sosednjih kitajskih provincah, tako kot ne opravičujemo rasističnega blatenja Tibetancev, ki odmeva po Kitajski.
Vendar bi morali vsi, vključno s Kitajci, razumeti, zakaj so Tibetanci kljub miroljubni drži Dalaj Lame odgovorili z nasiljem. Ta nasilni izbruh je posledica dolgotrajnega poniževanja, trpljenja in hudih kršitev človekovih pravic, ki so jih pretrpeli Tibetanci v Tibetu, kjer zaradi nasilne politike v Pekingu postajajo manjšina.
Pozivamo k spoštovanju človekovih pravic in svoboščin v Tibetu in na Kitajskem, kjer je veliko oseb zaprtih le, ker so si drznili izraziti svoje mnenje, na primer Hu Jia, ki je bil zaprt po svojem govoru v tem parlamentu novembra lani. Ker mi je mar, ne podpiram pozivov k bojkotu olimpijskih iger v Pekingu. To bi preveč ustrezalo tistim, ki računajo na svetovno brezbrižnost, da bi lahko še naprej zatirali Kitajce in Tibetance. Zato moramo vsi, kot prebivalci tega sveta, zagotoviti, da olimpijske igre v Pekingu postanejo prava olimpijada za človekove pravice, svobodo v Tibetu in svobodo na Kitajskem.
Ewa Tomaszewska
(PL) Na dan prvih delno svobodnih volitev na Poljskem, in sicer 4. junija 1989, so tanki razgnali študente, ki so protestirali na Trgu nebeškega miru. Režim, odgovoren za te dogodke, trguje z organi lastnih prebivalcev. Zdaj pobija Tibetance. Ne morem razumeti, kako je lahko organizacija olimpijskih iger pripadla Kitajski. Podpiram zahtevo, da se organizira misija za opazovanje v Tibetu.
Marios Matsakis
Gospod predsednik, zadnji dogodki v Tibetu so bili srhljivi, podli in vredni prezira, obsoditi pa bi morali tudi veliko drugih nečloveških dejanj, ki jih je zagrešil totalitarni režim na Kitajskem.
Vendar kljub obsodbi takšnih dejanj naša trgovina s Kitajsko še vedno znaša več milijard eurov. Nihče v tem parlamentu ni rekel, da moramo narediti to, s čimer bi kitajski totalitarni režim najbolj prizadeli, in sicer sprejeti gospodarske ukrepe. Gospa komisarka je v preteklosti v tem parlamentu zagovarjala stališče, da ne smemo sprejeti embarga ali gospodarskih ukrepov zoper Kitajsko.
Zato ne zatrimo olimpijskega duha. Ne uničimo olimpijskega duha, ampak poskusimo uničiti diktatorsko oblast v Pekingu in vsi prenehajmo kupovati kitajske izdelke, če želimo narediti nekaj koristnega.
Zuzana Roithová
(CS) Že več let opozarjam na to, da si ne smemo zatiskati oči pred hudimi kršitvami človekovih pravic na Kitajskem, ne glede na naše gospodarske cilje. Tibet je vrh kitajske ledene gore.
Popolnoma podpiram mnenje predsednika Parlamenta gospoda Hansa-Gerta Pötteringa, da bi bil bojkot olimpijskih iger utemeljen, če bi Kitajska nadaljevala kulturni genocid Tibetancev. Evropski politiki bi morali svoje nestrinjanje s kitajsko politiko pokazati tako, da se ne bi udeležili otvoritvene slovesnosti.
Bistvo politike so simboli in geste, to pa bi bila primerna gesta evropskih politikov, predsednikov držav in predsednikov vlad. Ne le zame, ampak tudi za veliko Evropejcev, bo to preskus, ki bo pokazal, ali Evropska unija obravnava človekove pravice kot nadnacionalno vprašanje, ki zadeva nas vse, ali bo v primeru Kitajske izbrala selektivni pristop. Močno podpiram zamisel, da bi v Tibet poslali svoje opazovalce.
Dovolite mi še kratko pripombo: ni mi všeč, da ne smemo svobodno izobesiti tibetanske zastave ali jo prinesti na kakršno koli dejanje, povezano z olimpijskimi igrami. Olimpijska ideja temelji na čistosti športnega duha in ta duh nikakor ni združljiv s tem, da ostale države med olimpijskimi igrami molčijo o tem, da država organizatorka nasilno zatira pravice Tibetancev.
Lasse Lehtinen
(FI) Gospod predsednik, olimpijske igre leta 2008 so edinstvena priložnost, da Evropa začne razpravo o dogodkih v Tibetu in splošnih humanitarnih vrednotah, dogovorjenih v okviru Združenih narodov.
Od Kitajske je treba zahtevati, da izpolni obljube, ki jih je dala za to, da bi lahko gostila olimpijske igre. Kitajska mora visokemu komisarju Združenih narodov za človekove pravice dovoliti vstop v Tibet, da lahko natančno in nepristransko preuči dogodke, ki so se do zdaj zgodili. Dostop do Tibeta je treba omogočiti tudi udeležencem v razvojnem sodelovanju in mednarodnemu tisku. Kitajskim aktivistom na področju državljanskih pravic je treba omogočiti delovanje, pri čemer je treba zagotoviti, da jim ne grozi pripor.
Zdaj imamo tudi priložnost, da podpremo časten, nenasilen boj tibetanskega voditelja in izgnanega duhovnega vodje za avtonomijo Tibeta. Kitajska bo zdaj pripravljena poslušati bolj, kot je bila kadar koli pred olimpijskimi igrami ali bo po njih. Ne smemo pa izključiti možnosti bojkota, če bi pomagal doseči rezultate.
Helga Trüpel
(DE) Gospod predsednik, olimpijske igre so vedno pomemben športni dogodek, vendar so vedno tudi politični dogodek za Mednarodni olimpijski komite, v tem primeru pa tudi za Kitajsko zaradi obljub, ki so jih Kitajci dali v zvezi z igrami, in sicer obljub, da bodo spoštovali človekove pravice in zagotovili boljše varstvo okolja. Menim, da do zdaj niso izpolnili še nobene. Pravzaprav se je stanje glede človekovih pravic bistveno poslabšalo, na kar se moramo odzvati. Zato tudi po mojem mnenju Evropa ne bi smela poslati svojih voditeljev držav ali vlad na otvoritveno slovesnost.
Vendar moramo iti korak dlje. Potrebujemo pravo evropsko politiko o Kitajski. Ob takšnih hudih kršitvah človekovih pravic je nemogoče izvajati strateško partnerstvo v celoti, zato pozivam, da nadaljujemo dialog, vendar tudi soočimo Kitajce z njihovimi dejanji in ne dopustimo hinavščine. To pomeni, da na primer med srečanjem gospe Angele Merkel z Dalaj Lamo Sarkozy ne bi smel odpotovati na Kitajsko zaradi prodaje TGV in jedrskih elektrarn, pri čemer niti enkrat ni izrekel besede "človekove pravice".
Merilo, po katerem moramo kot Evropejci meriti svojo uspešnost, je razsežnost človekovih pravic, tudi pri naših poslih s Kitajsko.
Marco Cappato
(IT) Gospod predsednik, gospa komisarka, gospe in gospodje, menim, da moramo pomagati Dalaj Lami ne le takrat, kadar jasno reče "ne", ampak tudi takrat, kadar reče "da".
Zavrnil je neodvisnost in podprl avtonomijo, zato mu moramo pri tem predlogu pomagati. Zavrnil je nasilje in podprl nenasilje, kar pomeni proaktivnost in možno kolektivno ukrepanje: to je politika, ki zahteva znanje, neodvisno mednarodno preiskavo, da se ugotovi, kaj se je dejansko zgodilo in kaj se dogaja v Tibetu. Zavrnil je bojkot olimpijskih iger, vendar podprl kakršno koli ukrepanje, s katerim bi mednarodna skupnost izrazila svoje politično mnenje v podporo človekovim pravicam.
Predsednik Karma Chophel, ki bo nastopil v odboru za zunanje zadeve, je prav tako povedal, da mora ob tej priložnosti vsak izraziti podporo Tibetancem in vsem zatiranim narodom na Kitajskem: Ujgurom, Mongolom in drugim. Zato je gospod Solana, kot je izjavil tudi Svet, nedvomno prehitro zavzel stališče in prehitro pokazal namero glede udeležbe, ne da bi imel mandat Sveta in ne da bi bil seznanjen z mnenjem Evropskega parlamenta.
Christopher Beazley
Gospod predsednik, imel sem srečo, da sem kot gledalec spremljal olimpijske igre v Münchnu dan pred tragičnim umorom športnikov. Vem, kako močno se je Nemčija trudila, da bi zabrisala spomin na olimpijske igre v Berlinu, in je bila pri tem uspešna. Seveda se spomnim tudi olimpijskih iger v Ameriki, kjer so nekateri ameriški športniki na zmagovalnem odru dvignili roke s črnimi rokavicami in bili obuti v črne nogavice.
Z drugimi besedami, na sodobnih olimpijskih igrah se je bilo vedno težko izogniti političnim dogodkom, ki so se vrinili v dogajanje, s katerim naj bi proslavili šport in mir.
Olimpijski komite, pri čemer so nekateri kolegi v Parlamentu tudi njegovi člani, bi lahko pomislil, da izobešanje nacionalnih zastav pravzaprav ni v olimpijskem duhu in da bi morali izobesiti olimpijsko zastavo.
Glede kitajskih organov se popolnoma strinjam s tem, kar ste povedali.
Mario Borghezio
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, menim, da lahko sprejmemo ukrep, v skladu s katerim bi Evropska unija pozivala Združene narode, naj zagotovijo imuniteto pred odvzemom prostosti tibetanskim športnikom, ki želijo sodelovati na olimpijskih igrah pod svojo zastavo in v imenu svojega naroda.
Sramotno je, da si lahko država, s katero trguje in posluje cel svet, vključno z evropskimi narodi, dovoli, da zagovarja svojo pravico do organizacije olimpijskih iger in doseže, da se otvoritvene slovesnosti udeležijo vodje držav in vlad, medtem ko s krvjo obliva svobodo svojih državljanov, zatiranega naroda, ki trpi zaradi vojaške okupacije in krvavega preganjanja. Tibetanci imajo pravico do svobode in neodvisnosti.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Gospod predsednik, vaša izvrstna izjava in sedanja razprava kažeta, da Evropski parlament noče molčati, da noče sodelovati z diktatorskim zatiranjem manjšine.
Zavedamo se, da je zelo težko pritiskati na državo, kot je Kitajska, ki je v svetovni politiki zelo pomembna, zato je bolje, da jo prepričamo v pogajanja z Dalaj Lamo o položaju Tibeta. Kitajci so bili dovolj preudarni, da so našli rešitev v primeru Hongkonga in Macaa, ki temelji na načelu "ena država, dva sistema". Na takšen način bi lahko rešili tudi sedanje razmere: Tibet bi ostal del Kitajske z zelo veliko avtonomijo pod vodstvom Dalaj Lame, ker je sedanja stopnja avtonomije glede na želje Tibetancev prenizka.
Gospod Geremek je ponudil okvir za to, sam pa bi predstavil zamisel: poskusimo prepričati Kitajsko, da obstaja izvedljiva rešitev, ki bi omogočala ohranitev ozemeljske celovitosti Kitajske in hkrati zagotavljala Tibetancem avtonomijo, ki si jo zaslužijo. Gospod predsednik, ponosen sem na vas kot na predsednika tega parlamenta.
Zita Pleštinská
(SK) Hvala, gospod predsednik. Moji vtisi z obiska na Kitajskem prejšnji teden so zelo sveži. Naša delegacija Evropskega parlamenta je omenila Tibet ob vsaki priložnosti, na vsakem srečanju s Kitajci, v kitajskem kongresu, na kitajskem ministrstvu za zunanje zadeve. Kitajci so bili zelo razdražljivi in niso dopuščali razprave o tem vprašanju.
Videla sem lahko, kako napredujejo priprave na olimpijske igre in kako so postale del življenja vsakega Kitajca. Zato je obžalovanja vredno, da kitajska vlada ni dojela najpomembnejšega poslanstva olimpijskih iger. Če bi ga razumela, ne bi poslala skupine kitajskih vojaških vozil s tisočimi vojaki v Tibet in sosednje province. Tibetanci so vdani budisti, njihovo vero pa vlada stalno zatira. Menim, da je kitajska uradna politika do Tibeta genocid: prizadevanje, da bi uničili tibetansko kulturo in vero.
Vesela sem, da danes v tem demokratičnem parlamentu odmeva izrecen poziv k podpori Tibetu, jasen poziv k zaščiti nedotakljivosti čudovitih vrednot olimpijskih iger in k bojkotu otvoritvene slovesnosti. Hvala.
Piia-Noora Kauppi
Gospod predsednik, menim, da bi morala Evropska unija imeti tri cilje glede Tibeta in Kitajske. Prvi takojšnji cilj je prenehanje nasilja, ubijanja in zlasti mučenja, ki se dogaja v Tibetu. Mučenje je trenutno precej bolj resna težava kot ubijanje, ker je 50 let spodbujalo zatiranje v Tibetu.
Drugi, srednjeročni cilj je seveda povezan z olimpijskimi igrami. Še vedno imamo na voljo pet mesecev, v katerih lahko zagotovimo, da Kitajska izpolni svoje zaveze. Pet mesecev je precej dolgo obdobje in zdaj je zelo ugoden trenutek, da zagotovimo dejansko izpolnitev političnih ciljev olimpijskih iger, ki so prispevali k temu, da je organizacija olimpijskih iger pripadla Kitajski.
Končno, najpomembneje je, da se lahko pogovori na visoki ravni med predstavniki Dalaj Lame in kitajsko vlado dejansko nadaljujejo. Od začetka pogovorov je bil dosežen le neznaten napredek. Menim, da bi lahko Evropska unija bolj podprla Dalaj Lamo pri tem, da pri teh miroljubnih pogovorih doseže zares trajno prihodnost avtonomnega Tibeta.
Vytautas Landsbergis
Gospod predsednik, na podlagi pripomb gospoda Kelama o opozorilu Parlamenta pred sedmimi leti moramo preučiti, kaj se je od takrat spremenilo na Kitajskem, če se je, oziroma ali se je spremenilo stališče Parlamenta. Če se ni spremenilo nič, je treba ponoviti to, kar je bilo rečeno pred sedmimi leti: "To je neustrezno".
Zato pozivam države članice, naj ravnajo ustrezno. Menim, da Parlament izraža stališče Evrope prav tako, kot ga je v preteklosti.
Benita Ferrero-Waldner
komisarka. - Gospod predsednik, na koncu moram najprej reči, da je na podlagi te razprave popolnoma jasno, da ste zelo dobro razumeli nezadovoljstvo Tibetancev. Razprava je bila zelo razvneta. Mnenja, predstavljena v današnji razpravi, bom vsekakor posredovala Svetu zunanjih ministrov. Kot sem rekla, mora Svet o tem vprašanju razpravljati.
Bistvo tega vprašanja je po mojem mnenju, kako dejansko izboljšati razmere v Tibetu. Razumem občutljivost Kitajcev glede suverenosti, vendar je hkrati pošteno zahtevati spoštovanje tibetanske kulture in tradicije. Večkrat smo Kitajce opomnili, da dejstvo, da postaja Kitajska vse pomembnejša sila in da organizira olimpijske igre, pomeni tudi odgovornost.
Zato je moje sporočilo takšno: prvič, ustavite nasilje. Kot sem že omenila, se z nasiljem nikoli ne dosežejo dolgoročni rezultati. Drugič, vključite se v vsebinski in konstruktiven dialog, v katerem se obravnavajo glavna vprašanja, kot so: kaj lahko storimo za ohranitev tibetanskega jezika, kulture, vere in tradicije, kakšne ukrepe je treba sprejeti, da bodo lahko Tibetanci imeli enake možnosti pri izobraževanju, poklicnem življenju, v gospodarstvu in družbi, ter kaj je treba narediti ali ne smemo narediti, da se bodo lahko Tibetanci v svoji regiji še vedno počutili domače.
Če odgovorimo na ta vprašanja, bo morda duh separatizma izginil in bomo našli pravo rešitev. Nikomur ne more biti v interesu, da se razmere dodatno zaostrujejo ali da se izvaja radikalizacija ljudstva in postaja trajna rešitev vedno manj verjetna. Menim, da bi si morale vse strani prizadevati za okrepitev zmernosti, zato močno priporočam, da ta vprašanja obravnavamo skupaj in tako najdemo trajno rešitev, ki bo sprejemljiva za vse.
Kar počnemo in kar lahko naredimo, je dialog o človekovih pravicah, kot sem že omenila. Mimogrede, v tem dialogu je vprašanje mučenja vedno jasno izpostavljeno. Tudi v zvezi s tem bomo, kot sem že omenila, pozvali k posebni misiji na terenu. Menimo, da je to pomembno.
Drugič, glede vprašanja, ki je bilo zastavljeno o tem, da naj naša delegacija zahteva tudi obisk v Tibetu. Upam, da bomo imeli priložnost za to, ker so, kot sem omenila, nekateri novinarji že sprejeti v državo, zato upam, da bo tam tudi Evropska skupnost.
To je vse, kar vam lahko povem. Najlepša hvala. Menim, da je bila ta razprava zelo pomembna.
Predsednik
Hvala lepa, gospa komisarka. Gospe in gospodje, menim, da je bila ta razprava eden od najboljših trenutkov Evropskega parlamenta, saj smo pokazali zavzetost za najpomembnejšo stvar, in sicer človekove pravice. Zadovoljni smo lahko, ker smo se srečali in imeli to razpravo, čeprav zaradi procesnih razlogov ne moremo formalno glasovati o resoluciji, kar pa bomo naredili aprila, in ker smo tudi zelo jasno sporočili, da smo na strani Tibetancev. Pozivam vas in vam svetujem, da še naprej z odprtimi očmi opazujemo dogajanje na Kitajskem in v Tibetu ter še naprej odločno nasprotujemo kršenju človekovih pravic v Tibetu in tudi drugje po svetu, pri čemer sem prepričan, da bomo to storili. Iskreno se vam vsem zahvaljujem za prispevek k enemu od najboljših trenutkov Evropskega parlamenta.
Vsak poslanec, ki se je želel prijaviti k razpravi, je lahko dobil besedo. Menim, da je v takšni razvneti in pomembni razpravi bistveno, da lahko vsak, ki želi povedati svoje mnenje, to tudi stori. Tudi za to se vam prisrčno zahvaljujem. Upam, da bo odziv na našo razpravo v Evropski uniji in zunaj nje pozitiven. Gospa komisarka Ferrero-Waldner, prepričan sem, da boste Svetu zunanjih ministrov povedali o vzdušju te razprave ter naši strasti in zavezanosti človekovim pravicam. Pri tem vam želim veliko uspeha in verjamem, da bo tudi Svet zunanjih ministrov prišel do jasnih ugotovitev, tako kot mi v današnji razpravi.
Razglašam, da je razprava zaključena.
Pisne izjave (člen 142)
Gyula Hegyi  
v pisni obliki. - (HU) Zaradi tibetanske krize smo vsi razburjeni in sočustvujemo z žrtvami. Kitajska vlada mora zaščititi človekove pravice in se ne sme zatekati k nasilju. Dalaj Lama zahteva avtonomijo Tibeta in po mojem mnenju je ta predlog razumen in ustrezen. Zaradi bogate kulturne, zgodovinske in verske tradicije si Tibet nedvomno zasluži avtonomijo. To bi lahko bila rešitev za podobne zgodovinske in etnične spore v veliko drugih državah na svetu.
Poleg tega menim, da je zelo pomembno, da ne mešamo politike in športa. Bojkota olimpijskih iger v Moskvi leta 1980 in Los Angelesu leta 1984 sta bili bridki poglavji hladne vojne. Izjemni športniki so zamudili priložnost, da se dokažejo, in vsi narodi so bili prikrajšani za veselje zaradi udeležbe na olimpijskih igrah. Brez kančka dvoma lahko rečem, da je velika večina športno navdušene madžarske javnosti nasprotovala bojkotu leta 1984 in bi nasprotovala kakšnemu koli predlogu o bojkotu v današnjem času. Tibetancem moramo stati ob strani na politični ravni, vendar ne smemo več sto milijonom ljudem uničiti športnega veselja.
Eija-Riitta Korhola
v pisni obliki. - (FI) Gospod predsednik, tudi sama sem zaskrbljena zaradi kršitev človekovih pravic v Tibetu.
Kitajska je članica Združenih narodov in je ratificirala več mednarodnih sporazumov. Kljub temu je izpolnila svoje obveznosti zelo nepopolno. Čeprav so oči sveta zaradi olimpijskih iger uprte v Kitajsko, njena vlada uporablja ostra sredstva, da bi utišala vsakogar, ki kritizira njeno politiko, in zadušila miroljubne demonstracije.
Zaradi stalinistične retorike sekretarja avtonomnega (tako imenovanega) regionalnega odbora za Tibet komunistične stranke Kitajske Džanga Činglija lahko slutimo najhujše. Druge države ne smejo opravičiti teh pogostih političnih kršitev in kršitev človekovih pravic. Evropska unija mora nemudoma spremeniti načrt sodelovanja in tako upoštevati sedanje razmere ter okrepiti dialog o človekovih pravicah s Kitajsko, kar bi moralo prispevati k rezultatom.
S posebnim prizadevanjem moramo zagotoviti, da se tibetanske regije odprejo za preskrbo in da lahko vanje vstopijo delavci za razvojno pomoč. Prenehati se mora obleganje samostanov in Tibetancem je treba zagotoviti hrano, vodo in zdravniško oskrbo. Poleg tega je treba priznanim organizacijam za človekove pravice in uradnim agencijam omogočiti vstop na to območje in spremljanje razmer glede človekovih pravic, kar je Kitajska kljub zahtevam in pritisku številnih mednarodnih agencij do zdaj zavračala. Vztrajati moramo tudi na tem, da Kitajska izpusti Tibetance, ki jim je bila odvzeta prostost na miroljubnih demonstracijah, da spoštuje svobodo izražanja in združevanja ter odpravi omejitve glede veroizpovedi.
Dalaj Lama je v medijih govoril o kulturnem genocidu Tibeta. Edina trajna pomoč ali rešitev bo takšna, ki bo Tibetancem zagotovila temeljne pravice, gospodarsko blaginjo, svobodo govora in veroizpovedi ter pravo kulturno avtonomijo.
Luca Romagnoli  
v pisni obliki. - (IT) Svet je dopuščal več desetletno kitajsko ustrahovanje Tibetancev in njihove kulture zaradi geopolitičnega oportunizma.
Zdaj pa sramotno azijski moči, ki še vedno krši človekove pravice, ne želimo postaviti zahtev. Največji razlog za mednarodni molk ali sokrivdo ni geopolitična taktika, ampak predvsem gospodarska in finančna preračunljivost. Zaradi te nepričakovane vključitve te teme na dnevni red, ki kaže le formalno zanimanje zanjo, ne bomo tisti, ki smo vedno obsojali aroganco Kitajske, začeli ponovno upati, da EU ne bo izrazila le ustne obsodbe, ampak določila sankcije. Takšne sankcije morajo bistveno presegati vprašanje olimpijskih iger, čeprav so države vzhodnega bloka v primeru olimpijskih iger v Moskvi ravnale drugače.
Zato me je sram, da sem državljan strahopetne Unije, ki je še pred nekaj dnevi s priznanjem neodvisnosti Kosova prezrla mednarodno pravo, prav tako kot me je bilo sram zaradi italijanske vlade in skoraj vseh italijanskih političnih strank, tako večine kot tudi opozicije, ki so ugodile zahtevi Kitajske, naj Dalaj Lami ne omogočijo uradnega sprejema ob obisku v Italiji. Naše vlade so sužnje trga ter pristašinje proste trgovine in komunizma, ki jim bodo vedno nasprotovali svobodno misleči državljani, kot sem jaz, ki bomo še naprej protestirali proti nepravičnosti.
Csaba Sógor  
v pisni obliki. - (HU) Gospod predsednik, zaradi nemirov v Tibetu je umrlo več sto ljudi. Kitajska pravi, da jih je le trideset. Ena smrt je preveč. Tibetanski protestniki so bili domnevno ubiti v silobranu. Kitajski predsednik vlade za nastale razmere krivi Dalaj Lamo. To je poznana zgodba. Komunistična država tepta človekove pravice. Manjšina se bori za svoje pravice, zahteva avtonomijo, ki ji je bila obljubljena, vendar odvzeta.
Govorili smo o bojkotu, neudeležbi, vendar tudi o spravi in dialogu. Če ne drugega, potem vsaj olimpijski ogenj ne bi smel prečkati tibetanskega ozemlja. Poleg tega vas sprašujem, ali lahko ogenj ponesemo čez celo Evropo s čisto vestjo? V veliko evropskih državah se še vedno dogaja, da ljudi pretepajo, ker govorijo drugačen jezik kot večina, da je vsa krivda zaradi nastalih razmer pripisana manjšinskim voditeljem, človekove pravice in pravice skupnosti do samoodločbe pa so tabu tema. Zavzemati se moramo za pravice Tibetancev, vendar moramo stvari urediti tudi Evropi.
