EU:s hantering av instabila situationer i utvecklingsländer
Talmannen
Nästa punkt är kommissionens uttalande om ”EU:s hantering av instabila situationer: insatser för hållbar utveckling, stabilitet och fred i svåra förhållanden”.
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (FR) Fru talman, mina damer och herrar! Sedan juli 2007 har kommissionen och det portugisiska ordförandeskapet haft ett nära samarbete för att inleda förberedandet av en mer strategisk och effektiv hantering av instabila situationer i partnerländer.
Denna förberedelseprocess bör drivas vidare av de kommande ordförandeskapen. Syftet är inte att märka eller klassificera länder, utan att skräddarsy deras instrument för och hantering av specifika situationer. Vid dessa instabila situationer finns det stora hinder för fattigdomsbekämpningen. De institutionella möjligheterna vid sådana situationer är mycket begränsade, med stater som inte kan ta på sig att styra landet, eller ta itu med konsekvenserna av naturkatastrofer, våldsamma konflikter eller brist på politisk vilja från regeringens sida när det gäller utvecklingsmål. I extrema fall kan dessa situationer ha en inverkan bortom landets gränser och påverka den regionala stabiliteten eller till och med den globala säkerheten.
Tanken på instabila situationer är inte ny, även om den internationella debatten är relativt ny. Givare, partnerländer och civilsamhället har under lång tid varit medvetna om behovet av att vara mer effektiva i särskilt ogynnsamma situationer för att uppnå målen med en hållbar utveckling.
Varje situation är komplex och annorlunda och kräver ett skräddarsytt svar, där diplomatiska åtgärder, humanitärt stöd, utvecklingssamarbete samt insatser för hantering av säkerhet och kriser alla spelar en roll.
Effektiviteten i Europeiska unionens hantering kräver ett långsiktigt engagemang, men också en definition av tydliga mål när åtgärder ska vidtas i ett instabilt land. Den vägledande principen bör även i fortsättningen vara kapacitetsutveckling och mänsklig säkerhet, inom ramen för en hållbar utveckling och fattigdomsbekämpning.
Man bör dock undvika att ge stöd till instabila situationer där det sker på bekostnad av framgångsrika länder. Åtaganden för att förstärka biståndet är därför aktuellt igen. Europeiska kommissionen har lagt fram ett meddelande med förslag om en pragmatisk strategi för att Europeiska unionen ska göra insatser för hållbar utveckling, stabilitet och fred i svåra förhållanden.
Detta meddelande skickades till alla institutioner i Europeiska unionen. Rådet (allmänna frågor) kommer den 19 och 20 november att anta slutsatser i denna fråga. Rådet kommer att uppmana kommissionen att utarbeta en särskild arbetsplan för genomförande av de rekommendationer och prioriterade åtgärder som har lagts fram i meddelandet, vars syfte är att instabila situationer ska kunna hanteras mer effektivt genom stöd till partnerländernas arbete för att skapa eller återupprätta de förhållanden som är nödvändiga för en hållbar utveckling.
År 2008 kommer att ägnas åt att förbereda Europeiska unionens strategi för instabila situationer. Denna process kräver ett aktivt deltagande av alla institutioner i Europeiska unionen och alla dem som arbetar för utvecklingen i EU och i partnerländerna.
Europaparlamentets bidrag till denna process är av stort intresse för kommissionen, som uppmanar parlamentet att medverka aktivt i denna debatt, som bör göra det möjligt att stödja en övergripande strategi för hantering av instabila situationer och på detta sätt bidra till att skapa lämpliga förutsättningar för hållbar utveckling, stabilitet, fred och demokratiskt styre.
Nirj Deva
för PPE-DE-gruppen. - (EN) Fru talman! Det är alltid lika givande att kunna diskutera en sådan viktig fråga inför en fullsatt kammare med kolleger som spänt väntar på att få höra vad parlamentet har att säga i detta mycket viktiga ärende. Jag är också mycket tacksam mot kommissionsledamoten för att han redogjorde för de grundläggande förutsättningarna och för och sina åsikter om hur vi ska hantera detta problem.
Instabilitet är ett tillstånd som har många olika orsaker. Den första är såklart avkoloniseringen, när kolonialmakterna ritade upp godtyckliga gränser på kartorna som skar tvärs igenom stabila civilsamhällen i länderna och delade dem i två, tre eller till och med fyra delar, utan att ta hänsyn till de stammar, religiösa grupper och andra som levde där. Detta orsakade en stor instabilitet.
Sedan finns det en naturlig form av instabilitet som sårbara nationer nu upplever - länder som drabbas av översvämningar och små östater som bara producerar en enda ekonomisk produkt. Det finns länder med komplicerade geografiska förhållanden som har svårt att försörja sig själva och länder som har problem med ökenspridning, vilket börjar ge upphov till massutvandring.
Det finns för tillfället 26 så kallade instabila stater i världen, och de mest sårbara och utsatta människorna i världen står inför katastrofala konsekvenser som de i de flesta fall inte har orsakat själva, utan som beror på dåliga styrelseformer, konflikter, inbördeskrig eller folkmordbenägna diktatorer, som vi såg nyligen i Sierra Leone och Liberia.
Men en stabil stat kan faktiskt förändras och bli mer hållbar, vilket vi ser just nu i Sierra Leone. Detta kräver emellertid omfattande insatser, stort engagemang och ett långsiktigt åtagande, som kommissionsledamoten sa, för landets ekonomiska tillväxt. Det krävs ett åtagande för nationsbyggande, ett uttryck som jag använder avsiktligt här i parlamentet, eftersom det är något som mitt land Storbritannien har lång erfarenhet av, vilket gäller även Frankrike, Spanien och några andra europeiska länder. Detta är emellertid något som de nya supermakterna inte alls känner till, som rent ut sagt inte har en aning om vad nationsbyggande innebär.
Vi måste ha förmågan kunna sätta oss i och förstå det historiska arv som lever i de europeiska nationernas medvetande för att hjälpa de länder som tar ledningen inom nationsbyggandet i världen. Om vi och premiärminister Tony Blair skulle ha lyckats göra detta tror jag att exempelvis att situationen i Irak skulle ha sett helt annorlunda ut.
Är Irak en sårbar stat? Ja, det är den eftersom den är instabil. Styret är inte säkrat, och osäkerheten är mycket stor i landet. Det finns andra länder i Afrika som är mycket instabila - Sudan, Somalia och små öar. För att hjälpa dessa länder måste vi som sagt utnyttja den stora kunskapsmassa som vi redan har, och därför är jag verkligen glad över att inleda debatten denna morgon.
Talmannen
Tack så mycket, herr Deva. Jag är rädd att ni glömmer en faktor när det gäller instabilitet. När man kommer till de länderna blir situationen instabil på nytt.
Alain Hutchinson
för PSE-gruppen. - (FR) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Först vill jag uttrycka min glädje över detta meddelande, som - som ni sa, herr kommissionsledamot - verkligen präglas av riktig pragmatism från kommissionens sida, och som gör det möjligt för oss att i dag debattera ett problem som inte bara oroar medborgarna i EU:s partnerländer i Syd, utan också våra egna medborgare, som ofta, helt legitimt, frågar hur effektivt Europeiska unionens utvecklingsstöd är.
I just detta fall kan det viktigaste budskapet i vår resolution sammanfattas i en enda mening, och det borde kunna stödjas av alla, tvärs över de politiska skiljelinjerna. Nämligen ett förslag om att utarbeta ett förenklat samarbetssystem som tillåter kommissionen och medlemsstaterna att ge den hjälp de har utlovat till partnerländer som befinner sig i särskilt allvarliga kriser snabbare än de kan i dag - och jag ska inte uppehålla mig för länge vid dessa kriser eftersom Nirj Deva just har förklarat dem i detalj. Utan denna hjälp ser medborgarna i dessa länder sina chanser till överlevnad minska för var dag som går. Efter att denna hjälp har godkänts, vilket i sig inte är någon liten insats, kan komplexiteten och längden hos de nuvarande förfarandena för europeiskt bistånd skapa situationer som är ännu mer dramatiska och direkt skadliga för medborgarna i de mottagande staterna.
Ta till exempel Burundi, ett litet land där jag ledde parlamentets observatörsuppdrag under det senaste valet för två år sedan, och till vilket jag kommer att ha nöjet att återvända om några dagar. Europeiska unionen har gjort ett mycket viktigt och anmärkningsvärt arbete där genom att stödja valprocessen och den institutionella demokratiseringen efter mer än tio år av blodiga konflikter. Så fort de hade inrättats ställdes institutionerna och de nya demokratiskt valda makthavarna inför verkligheten och befolkningens behov i fråga om hälsa, utbildning och jordbruk, som i första hand måste tillgodoses.
De finns ingen brist på projekt inom dessa sektorer, men för att de ska kunna se dagens ljus är det europeiska biståndet av avgörande betydelse. Det är inte bara avgörande för att man ska kunna tillgodose de trängande behoven bland medborgarna, utan också för att göra det möjligt för myndigheterna, som fortfarande är sårbara, att påbörja en återuppbyggnadsprocess, för utan en sådan finns det en stor risk att landet snabbt sjunker ner i ett kaos igen. Två år har nu gått, herr kommissionsledamot, och det budgetstöd som EU utlovade har ännu inte nått fram.
Det som gäller för området kring de stora sjöarna i Afrika gäller också för andra områden i världen. Det är därför som alla länder i världen som Europeiska unionen samarbetar med och som befinner sig i en allvarlig instabil situation bör kunna lita på ett undantagssystem som garanterar snabba och effektiva insatser då de omfattas av de tydligt definierade krav de måste uppfylla för att få del av dessa insatser.
Ryszard Czarnecki
för UEN-gruppen. - (PL) Fru talman! Jag är glad över att jag fick ordet efter att ha fått lyssna till så enastående experter och specialister, som har ägnat åratal åt att brottas med denna fråga, och jag räknar dig till en av dem, fru talman.
Jag vill ta upp problemet med det växande antalet stater som erkänns som instabila. På sex år har antalet nästan fördubblats, från 14 till 26, så detta är ett mycket verkligt problem, och ett problem som utgör en växande utmaning för Europeiska unionen.
Jag vill betona att över hälften av dessa instabila stater är länder i Afrika söder om Sahara, vilket understryker vårt behov av att särskilt uppmärksamma den regionen i Afrika, i världen.
Jag anser också att några kraftfulla ord behöver sägas om behovet av att bygga upp regeringarnas maktbefogenhet i dessa länder. Afrikanska unionen har rätt när den påpekar att problemet med återuppbyggnaden också är en politisk fråga, kanske är den mer politisk än teknisk. Med tanke på detta utgör demokratins och öppenhetens mekanismer grundläggande frågor.
Jag håller fullständigt med Alain Hutchinson, som talade före mig, om behovet av att förenkla förfarandena för att vårt bistånd ska kunna bli snabbare och mer verkligt.
Raül Romeva i Rueda
för Verts/ALE-gruppen. - (ES) Fru talman! Även jag välkomnar verkligen att denna fråga tas upp i kammaren, för även om det stämmer att det inte finns någon fullständig rättslig definition av vad en instabil stat är finns det många fall som empiriskt sett faller inom den kategorin. Denna eftermiddag diskuterar vi bland annat fallet Somalia.
Resolutionen gör det därför möjligt för oss att bekämpa några av de mer allvarliga problem som måste tas upp i de sammanhangen - till exempel att instabiliteten ofta grundar sig på en situation med extrem fattigdom som tenderar att föra med sig institutionell kollaps och osäkerhet på alla nivåer.
Dessutom är det också av största vikt att man börjar med principen att dessa stater utgör en utmaning när det gäller utveckling, och detta innebär att vi så snart som möjligt måste definiera en sammanhängande dagordning baserad på den humanitära principen om att inte göra någon skada. Det är den första principen, och det är en viktig lärdom som kan dras från den senaste tidens händelser när det gäller agerandet från Zoe's Ark i Tchad.
När det gäller externa åtgärder, i synnerhet EU-åtgärder, i detta sammanhang måste detta baseras på att genomföra program på plats, som måste vara flexibla och kunna anpassas till växlande behov och grundade på en strategi som planerats på kort, meddellång och lång sikt. Alltför ofta nöjer vi oss med åtgärder som kanske är nödvändiga på kort sikt, men där vi i grund och botten inte tar någon hänsyn till konsekvenserna på medellång och lång sikt.
Slutligen måste jag nämna hur viktigt det är att upprätta en dubbel ansvarighetsmekanism som särskilt innefattar en skyldighet för mottagarländerna att vara ansvariga, naturligtvis gentemot dem som har tillhandahållit resurser, medel och donationer, men också gentemot sina egna medborgare, som de måste skydda och vars överlevnad de måste säkerställa. Givarna bör också garantera att de kommer att vara ansvariga gentemot dessa medborgare.
Pedro Guerreiro
för GUE/NGL-gruppen. - (PT) Fru talman! Det råder inget tvivel om att vi så snabbt som möjligt måste skänka mer och bättre humanitärt bistånd i en alltmer ojämlik och orättvis värld där rikedomen koncentreras till ett fåtal på bekostnad av att miljontals människor utnyttjas och lever i misär. Det råder inget tvivel om att det finns ett trängande behov av mer och bättre samarbete i en värld som står inför en ny kapprustning och en ökande militarisering av de internationella förbindelserna som leds av USA och deras allierade. Just därför är vi allvarligt oroade över försöken att göra utvecklingsstödet beroende av säkerhetsstrategier som i praktiken syftar till att uppnå mer eller mindre dolda mål som politisk inblandning, plundring av resurser och neokolonialism.
I en anlays av den internationella situationen får man inte bortse från eller underskatta de yttre orsaker som underblåser och förstärker de motsättningar som så ofta utgör problemens kärna. Vi behöver bara titta på den mycket subjektiva lista av länder som Världsbanken anser vara instabila stater. Hur många fall av yttre inblandning och aggression återspeglar denna?
Vi behöver verkligen en agenda för samarbete och utveckling som ett svar på de mest grundläggande behoven hos miljontals människor, grundad på respekten för nationernas suveränitet och oberoende samt fredliga lösningar på internationella konflikter - en agenda som främjar demilitarisering av internationella förbindelser, jämlika och rättvisa ekonomiska förbindelser samt avskrivning av utlandsskulder som har betalats igen för länge sedan, en agenda som kan komma till rätta med den politik som orsakar de djupa orättvisorna och ojämlikheterna för att kunna skapa en rättvisare, fredligare och mer human och solidarisk värld.
Ana Maria Gomes
för PSE-gruppen. - (PT) I instabila stater är kopplingen mellan styre, utveckling och säkerhet avgörande. EU måste bestämma de strategiska prioriteringarna för förbindelserna med dessa stater med den mänskliga säkerheten som övergripande mål.
Det räcker inte att stödja de lokala myndigheterna. Det är av yttersta vikt att främja stärkandet av den parlamentariska granskningen, att stödja fria och pluralistiska medier, ett oberoende rättsväsen och civilsamhällets egenmakt genom att prioritera kvinnor, sårbara grupper och minoriteter. Det förutsätter att EU engagerar sig i frågan.
Somalia är i dag ett tragiskt exempel på EU:s reserverade hållning. Orsakerna till den instabilitet som underblåser våldsamma konflikter och förstärker statens oförmåga att handla - till exempel dåligt styre, extrem fattigdom eller brott mot de mänskliga rättigheterna - måste tas upp i en bilateral dialog, och detta försummas ofta av rådet, kommissionen och medlemsstaterna. Man måste ta hänsyn till orsakerna till instabiliteten i utarbetandet av strategier och globaliseringen av EU:s finansiella instrument. Utvecklingsstödet måste riktas till människor, och direkta ekonomiska stöd till regeringar bör endast övervägas om det finns en bevisad vilja att lösa konflikter, att skapa en demokratisk rättsstat och förbättra styret och öka medborgarnas mänskliga säkerhet.
Slutligen, och denna aspekt har tyvärr fallit bort i kommissionens meddelande och den resolution vi ska rösta om, måste EU investera mer, vid sidan om DDR- och SSR-program, för att kontrollera den globala handeln med lätta vapen, eftersom dessa fungerar som bränsle i väpnade konflikter som bidrar till att bibehålla instabiliteten i många stater.
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (CS) Mina damer och herrar! Tack för den korta men mycket uttömmande debatten. Låt mig sammanfatta den på följande vis: I grund och botten återspeglade den parlamentets stöd för den allmänna ståndpunkten, för kommissionens generella koncept, för den allmänna idén. Självklart uppstod enskilda frågor under debatten, och dessa kan diskuteras under kommande debatter. Detta gäller till exemepel frågan om handeln med lätta vapen och många andra idéer som enligt mig utgör ett betydligt berikande av det allmänna konceptet.
Talmannen
Jag har tagit emot ett resolutionsförslag som har överlämnats i enlighet med artikel 103.2 i arbetsordningen.
Debatten är avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på torsdag kl. 12.00.
