Eiropadomes 2011. gada 24. un 25. marta sanāksmē pieņemtie secinājumi (debates)
Priekšsēdētājs
Nākamais darba kārtības punkts ir Eiropadomes priekšsēdētāja paziņojums: Eiropadomes 2011. gada 24. un 25. marta sanāksmē pieņemtie secinājumi. Uzstāsies Eiropadomes priekšsēdētājs Van Rompuy kungs.
Herman Van Rompuy
Eiropadomes priekšsēdētājs. - Priekšsēdētāja kungs, Eiropas Komisijas priekšsēdētāj, godājamie deputāti! Es 49 dienu laikā esmu vadījis 3 Eiropadomes sanāksmes un eiro zonas valstu un valdību vadītāju augstākā līmeņa tikšanos. Tas parāda tos lielos un neatliekamos uzdevumus, ar kuriem Eiropas Savienība saskaras gan ekonomikas, gan diplomātijas jomā. Tas arī skaidri parāda, ka Eiropadomes sanāksmes ir ne tikai notikums: tās ir daļa no procesa. Patiesi, sanāksmē, par kuru es šodien sniegšu ziņojumu - 24. un 25. marta sanāksmē - mēs atbilstīgi apstiprinājām nozīmīgu ekonomikas pasākumu kopumu, kas ir sagatavoti un apspriesti pēdējā gada laikā, mēs pastiprinājām savu rīcību attiecībā uz pašreizējiem notikumiem Lībijā un sagatavojām savu atbildi katastrofālajiem notikumiem Japānā. Es vēlos pēc kārtas aplūkot katru no šiem jautājumiem.
Attiecībā uz ekonomikas problēmām mēs izvirzījām visaptverošu pasākumu kopumu. Iepriekšējo sanāksmju, tostarp eiro zonas neformālās augstākā līmeņa sanāksmes, kas notika 11. martā, radītā impulsa dēļ mums izdevās apvienot gandrīz visas šo darbību stiprās puses. Protams, krīzes pārvarēšanai paredzētu pasākumu un procedūru apstiprināšana pati par sevi negarantē tūlītēju izkļūšanu no krīzes. Tas prasīs neatlaidību un pastāvīgus centienus. Es neatkārtošu sīkumos visus mūsu pieņemtos lēmumus. Tie ir atrodami secinājumos. Taču vēlos apkopot sešus galvenos punktus.
Pirmais punkts: mēs vienojāmies par grozījumu Līgumam, kas vajadzīgs, lai nodrošinātu pilnīgu tiesisko noteiktību attiecībā uz pastāvīgo stabilitātes mehānismu. Savā 15. decembra rezolūcijā Eiropas Parlaments prasīja veikt nelielas izmaiņas Līgumā, kas nodrošinātu tiesisko pamatu šādam mehānismam, nevis sākt pamatīgu Līguma grozīšanu. Mēs ievērojām šo ieteikumu, un es priecājos, kad 23. martā Parlaments ar tik pārliecinošu balsu vairākumu apstiprināja ierosināto Līguma grozījumu. Esmu īpaši gandarīts, ka mums izdevās pārliecināt Parlamentu par atsevišķām bažām, kas tika paustas šajā saistībā. Es vēlos pateikties referentiem Brok kungam un Gualtieri kungam par ciešo sadarbību ar mani, lai sasniegtu šo rezultātu.
Otrais punkts: mēs panācām sīki izstrādātu vienošanos par nākamā stabilitātes mehānisma apmēru, jomu un darbības veidu, kā arī par pagaidu mehānisma uzlabošanu.
Trešais punkts: mēs atbalstījām Padomes nostāju attiecībā uz sešiem likumdošanas priekšlikumiem par budžeta un makroekonomikas uzraudzību pirms sarunām ar Parlamentu. Es zinu, ka jūs smagi strādājat pie šā jautājuma; patiesi, es tikos ar jūsu referentiem un šajā pēcpusdienā tikšos ar jūsu koordinatoriem. Visi iesaistītie saprot, ka šis darbs jāpabeidz līdz jūnijam.
Ceturtais punkts: mēs sākām Eiropas pusgadu. Šā pasākuma īstenošanā mēs ievērojam stratēģijas "ES 2020”, Stabilitātes un izaugsmes pakta un makroekonomikas uzraudzības īstenošanu. Jūnijā Eiropadome sagatavos vajadzīgos secinājumus. Es personīgi uzraudzīšu, lai tas neiestigtu birokrātijas procesā.
Piektais punkts: mēs vienojāmies, ka drīz bankām tiks veikti uzticami stresa testi. Šis ir divkāršs uzdevums: bankām ir jāveic šie testi, bet valdībām ir jābūt gatavām rīkoties attiecībā uz šo testu iznākumu.
Sestais punkts: mēs nodrošinājām jaunu ekonomikas koordinācijas kvalitāti. Mēs to saucam par paktu "Euro plus” divu iemeslu dēļ: pirmkārt, tāpēc, ka tas attiecas uz to, ko eiro zonas valstis grib darīt visvairāk - tām ir vienota valūta un tās papildus jau pastāvošajām ES saistībām un pasākumiem vēlas uzņemties papildu centienus; un otrkārt, tāpēc, ka tas ir atvērts arī pārējām valstīm. Tādēļ es priecājos, ka sešas valstis, kas nav eiro zonas dalībnieces, jau ir paziņojušas, ka tās pievienosies paktam. Šīs valstis ir Dānija, Polija, Latvija, Lietuva, Bulgārija un Rumānija. Vēlāk paktam var pievienoties arī visas četras atlikušās dalībvalstis.
Vēlos atkārtot, ka pakta "Euro plus” politiskās saistības papildina visus pārējos pasākumus pasākumu kopumā, kas paredzēts, lai uzlabotu dalībvalstu ekonomisko veiktspēju: spēcīgāku Stabilitātes un izaugsmes paktu fiskālajai uzraudzībai, jauno makroekonomikas uzraudzību un izšķirīgās stratēģijas "ES 2020” strukturālo reformu īstenošanu ekonomikas izaugsmes panākšanai. Saistības attiecībā uz konkurētspēju, valsts finansēm un pensijām, nodarbinātību un tā tālāk ir jāievieš valstu reformu un stabilitātes programmās. Tās arī katru gadu tiks novērtētas augstākajā līmenī.
Vēlos izteikt noslēdzošo piezīmi par ekonomiku. Daži baidās, ka šis darbs nozīmē labklājības valstu un sociālās aizsardzības iznīcināšanu. Nebūt ne. Kā jau es teicu sociālajiem partneriem trīspusējā sociālajā augstākā līmeņa sanāksmē, tas nozīmē saglabāt šos Eiropas modeļa galvenos aspektus. Mēs gribam nodrošināt, lai mūsu ekonomikas būtu tik konkurētspējīgas, ka tās spēj radīt darbavietas un saglabāt visu mūsu iedzīvotāju labklājību, un tieši to nozīmē mūsu darbs. Tādējādi šie bija galvenie elementi mūsu globālajā ekonomikas paketē, kas paredzēta, lai palīdzētu mums izkļūt no krīzes. Kā jau es minēju, tie ir ilgstoša procesa, nevis vienas sanāksmes rezultāts.
Eiropadome 2010. gada 25. martā nolēma uzlabot Eiropas ekonomikas pārvaldību, izveidojot darba grupu, kuru man bija tas gods vadīt. Ir pagājis gads, un mums ir jauni noteikumi, jauni instrumenti un vērienīgāka politika. Tie bija un joprojām ir visu iestāžu, arī Parlamenta, un visu dalībvalstu centieni. Tas ne vienmēr bija viegli, ne vienmēr izdevās iztikt bez drāmas, taču politiskā griba ir bijusi nesatricināma, mūsu virziena izjūta ir skaidra, un ir gūti ievērojami panākumi.
Ne visas mūsu problēmas ir atrisinātas. Tās ir pagātnes kļūdu un piemērotu instrumentu trūkuma gan Eiropas, gan valstu līmenī rezultāts. Taču tagad mums ir visas iespējas tās risināt un neatkārtot tās vēlreiz.
Tagad es gribētu pievērsties situācijai Lībijā, ko mēs, protams, apspriedām 24. un 25. martā. Mēs parādījām kopīgu apņemšanos. Es zinu, ka dažiem no jums bija šaubas, taču mēs smagi strādājām, lai panāktu konkrētus rezultātus. Pirms divām nedēļām - Eiropadomes ārkārtas sanāksmē 11. martā - mēs pieņēmām skaidru nostāju attiecībā uz Lībiju. Bez šīs skaidrās Eiropas nostājas turpmākās darbības nebūtu bijušas iespējamas. Mēs nolēmām, ka nolūkā garantēt visu civiliedzīvotāju drošību, dalībvalstis varētu izskatīt visas nepieciešamās iespējas ar nosacījumu, ka pastāv uzskatāma vajadzība, skaidrs tiesiskais pamats un reģiona atbalsts.
Šie trīs nosacījumi tika ātri izpildīti. Skaidra vajadzība bija acīmredzama, kad režīms pastiprināja vardarbību pret saviem iedzīvotājiem. Tiesiskais pamats tika nodrošināts, kad dažas dienas pēc Eiropadomes sanāksmes ANO Drošības padome apstiprināja vēsturisko rezolūciju par Lībiju. Reģionālo atbalstu nekavējoties sniedza Arābu valstu līga.
Lībijas civiliedzīvotājus aizsargāt ir palīdzējušas darbības, ko veica Eiropas, Arābu un Ziemeļamerikas valstu koalīcija, īstenojot ANO rezolūciju. Ir novērsta milzīga asinsizliešana. Ir izglābts tūkstošiem dzīvību. Šis ir vissvarīgākais rezultāts, un tas pelna lielāku uzmanību nekā lēmumu pieņemšanas process. Mežs ir svarīgāks par kokiem.
Mēs visi zinām, ka lēmums veikt militāras darbības nebija viegls. Ir gluži dabiski, ka pastāv jautājumi un notiek vilcināšanās. Tas ir pilnīgi normāli jautājumos par karu un mieru. Taču nevienas grūtības, ko mēs esam piedzīvojuši saistībā ar Lībijas krīzi, nevienu mirkli nedrīkst aizsegt kopējos Eiropas Savienības sasniegumus. No paša šīs krīzes sākuma Eiropas Savienība bija priekšgalā. Tā bija pirmā, kas piemēroja sankcijas, pirmā, kas noteica aizliegumu režīma vadošo personu ieceļošanai, pirmā, kas iesaldēja Lībijas aktīvus, un pirmā, kas pēc Parlamenta pieprasījuma atzina Pagaidu pārejas nacionālo padomi par likumīgu sarunu partneri. Eiropas Savienība arī koordinēja ES pilsoņu glābšanas pasākumus, kā arī sniedza un joprojām sniedz ievērojamu humāno palīdzību.
Politiskie mērķi, ko mēs noteicām 11. martā, nav mainījušies. Gadaffi ir jāatkāpjas. Mēs gribam politisku pāreju, ko vada paši lībieši un kas ir pamatota uz plašu politisko dialogu. Mēs esam gatavi palīdzēt jaunai Lībijai gan ekonomiski, gan arī tās jauno iestāžu veidošanā.
Mēs arī uzmanīgi sekojam notikumiem pārējā reģionā. Zinot, ka katrā valstī situācija ir atšķirīga, mēs vēlamies paust visdziļāko satraukumu par stāvokli Sīrijā, Jemenā un Bahreinā. Mēs stingri nosodām vardarbības pieaugumu un atbalstām politiskas un sociālas reformas mūsu dienvidu kaimiņvalstīs. Mums ir arī jāmaina sava politika, un es to šodien vēlāk apspriedīšu ar vairākiem deputātiem, kas ir atbildīgi par šo reģionu Parlamenta Ārlietu komitejā. No pozitīvās puses pirms divām nedēļām mēs atzīmējām konstitucionālā referenduma Ēģiptē mierīgo norisi.
Vēlos pateikt arī dažus vārdus par Kotdivuāru. Tā nebija Eiropadomes pēdējās sanāksmes darba kārtībā, bet mēs pieņēmām secinājumus decembrī, un kopš tā laika mēs pastāvīgi uzmanīgi sekojam notikumiem Kotdivuārā. Pirmkārt, mēs visstingrākajā iespējamajā veidā nosodām vardarbību, īpaši vardarbību pret civiliedzīvotājiem. Tā ir pilnīgi jāpārtrauc. Otrkārt, pašreizējā situācija ir skaidrs rezultāts tam, ka netiek ievērota demokrātija. Demokrātija nozīmē ne tikai vēlēšanas, bet arī vēlēšanu iznākuma ievērošanu. Starptautiskā sabiedrība skaidri pauda nostāju attiecībā uz prezidenta vēlēšanu rezultātiem Kotdivuārā pagājušajā gadā. Mums jābūt konsekventiem savā nostājā.
Visbeidzot Japānas jautājumā, pievēršoties daudzajām traģēdijām, kas skārušas Japānu, mēs kā Eiropadome izteicām savu līdzjūtību un paudām solidaritāti ar Japānas iedzīvotājiem un nožēlu par tūkstošiem cietušo. Mēs nedrīkstam viņus aizmirst, kaut arī mūsu uzmanība ir pievērsta citiem Japānas drāmas aspektiem. Mēs kā Eiropas Savienība esam gatavi palīdzēt visos iespējamos veidos. Būdami patiesi Japānas draugi, šajās traģiskajās dienās mēs vēlreiz uzsveram ES un Japānas attiecību stratēģisko nozīmi. Kā mēs zinām, šo notikumu sekas skar ne tikai Japānu, tāpēc Eiropas Savienība pilnīgi izdara visus secinājumus. Mēs pievēršam īpašu uzmanību sekām attiecībā uz pasaules ekonomiku, kā arī uz kodolenerģijas aspektiem. Tā ir galvenā prioritāte.
Tāpēc mēs nolēmām, ka steidzami jāpārskata visu mūsu kodolspēkstaciju drošība, veicot drošības "noturības testus”. Līdz gada beigām Komisija sniegs ziņojumu Eiropadomei par noturības testiem. Tā pārskatīs pašreizējos ES noteikumus par kodoliekārtu drošību un vajadzības gadījumā ierosinās uzlabojumus. Mēs Eiropā gribam visaugstākos kodoldrošības standartus, jo kodolspēkstaciju drošības garantēšana nevar apstāties pie mūsu robežām. Mēs mudinām kaimiņvalstis veikt līdzīgus noturības testus un atbalstam šīs darbības. Vislabākais risinājums būtu kodolspēkstaciju pārskats pasaules mērogā.
Priekšsēdētāja kungs, godājamie deputāti! Ar šo es noslēdzu savu kopsavilkumu attiecībā uz to, par ko mēs esam vienojušies šā gada trešajā Eiropadomes sanāksmē. Daudz kas no tā bruģē ceļu turpmākajam darbam šajā Parlamentā - gan ievērojot likumdošanas procedūras, gan īstenojot Parlamenta vispārējās uzraudzības tiesības kopējās ārpolitikas un drošības politikas jomā. Es ar nepacietību gaidu jūsu viedokļus!
José Manuel Barroso
Priekšsēdētāja kungs, Eiropadomes priekšsēdētāj, godājamie deputāti! Eiropadomes priekšsēdētājs mūs ir iepazīstinājis ar visiem lēmumiem, ko pieņēma pagājušās nedēļas sanāksmē. Es gribētu ar jums dalīties savā viedoklī par tiem, un runāt ar jums galvenokārt par nākamajiem posmiem.
Manuprāt, ir taisnīgi teikt, ka tika pieņemti daži ļoti svarīgi strukturāli lēmumi nolūkā panākt lielāku finanšu stabilitāti eiro zonā un lielāku ekonomikas koordināciju. Šis ir reāls pagrieziena punkts attiecībā uz Eiropas ekonomikas pārvaldību, jo īpaši, ja atskatāmies uz to ceļu, ko esam nogājuši, lai nonāktu pie šā punkta.
Beidzot mēs esam noteikuši pareizus, stabilus pamatus mūsu ekonomikas un ekonomiskās un monetārās savienības elementam. Es domāju, ka tagad tai būs stabilāks pamats.
Mums tagad ir sistēma, kas ļaus mums kopīgi reaģēt uz visām iespējamajām krīzēm. Un pēdējais, kas nav mazāk svarīgi - vērtējot šīs Padomes rezultātus, mums nevajadzētu ignorēt to, ka šī sistēma atbilst Līguma nosacījumiem un tajā ir ievērota Kopienas pieeja.
Kā mēs visi zinām, tas nebija neizbēgams secinājums. Komisija bija priekšgalā, izstrādājot kopīgo reakciju uz ekonomikas krīzi un redzējumu Eiropai laikposmam līdz 2020. gadam. Tas saņēma būtisku Parlamenta atbalstu, un es jums vēlreiz gribu par to pateikties. Nostāja, ko Parlaments un Komisija kopīgi ieņēma, lai aizstāvētu Kopienas pieeju, ir atzīta un tai bija svarīga nozīme šo rezultātu panākšanā.
Tāpēc tagad mūsu jaunā ekonomikas arhitektūra lielos vilcienos ir ieviesta. Taču tā pati par sevi nav garantija: politiskajiem vadītājiem tagad būs jāpieņem daži svarīgi lēmumi, lai izpildītu tās izvirzītās prasības.
Saskaņā ar šo jauno sistēmu mums vajadzēs būt apņēmīgiem, bez liekas kavēšanās īstenojot tās izaugsmei nepieciešamās valsts finanšu konsolidācijas un strukturālo reformu prioritātes, ko šī Eiropadome apstiprināja, pamatojoties uz Komisijas gada izaugsmes pētījumu.
Esmu pārliecināts, ka mūsu apņēmība turpmākajās nedēļās un mēnešos būs tikpat stipra, ja ne stiprāka kā apņēmība, ko mēs esam parādījuši līdz šim, saskaņoti un koordinēti nosakot dažādos mūsu kopīgās reakcijas uz krīzi elementus: Eiropas pusgadu, paktu "Euro plus”, jauno pastiprinātas ekonomikas pārvaldības sistēmu un tos pasākumus, ko mēs solidaritātes un atbildības garā esam veikuši, lai saglabātu eiro zonas finanšu stabilitāti.
Neslēpšu, ka Komisija dažās ekonomikas pārvaldības jomās būtu gribējusi iet tālāk, īpaši saistībā ar eiro zonas jauno finanšu stabilitātes mehānismu. Piemēram, mēs būtu vēlējušies lielāku elastību. Taču, manuprāt, mēs varam teikt, ka mums ir izdevies nodrošināt mehānismu, kas sakņojas Līgumā - ar nopietnu Komisijas lomu un Parlamenta īstenotu uzraudzību. Rezultāts, ko mēs esam sasnieguši, ir ievērojams, un to sekmēja grozījuma Līgumam, ko Parlaments tik plaši atbalstīja, apstiprināšana.
Godātie deputāti! Lai risinātu ekonomikas problēmas, tagad ir praktiski jāievieš jaunās pārvaldības struktūras. Patiesība ir tāda, ka mēs vēl aizvien esam sarežģītā stāvoklī. Tagad ir vairāk dalībvalstu kārta rīkoties; tām ir jāpabeidz savas valsts reformu programmas un savas stabilitātes jeb konverģences programmas.
Komisija gaida, lai katra dalībvalsts iesniedz konkrētus, mērķtiecīgus priekšlikumus attiecībā uz to, kā kopīgi īstenot galvenos stratēģijas "Eiropa 2020” mērķus: vairāk darbavietu, lielākus ieguldījumus izglītībā, apmācībā, pētniecībā un jauninājumos un drosmīgāku pieeju nabadzības un sociālās atstumtības apkarošanai.
Mēs arī no dalībvalstīm gaidām informāciju par pasākumiem, ko tās īstenos, lai labotu ilgstošo makroekonomikas nelīdzsvarotību un palielinātu darbavietu konkurētspēju un izaugsmi.
Tiklīdz mēs saņemsim šos dokumentus, mēs varēsim sagatavot atzinuma projektus un ieteikumus katrai valstij, lai tos varētu pieņemt līdz Eiropadomes jūnija sanāksmei, kas iezīmēs pirmā Eiropas pusgada beigas.
Es gribētu uzsvērt, ka mēs visi kopīgi esam atbildīgi un ir svarīgi, lai katrs kļūtu pilnīgi līdzatbildīgs par stratēģiju "Eiropa 2020”. Stratēģija "Eiropa 2020” joprojām ir galvenā Eiropas reformu sistēma izaugsmei un nodarbinātībai. Šajā saistībā varētu minēt Eiropadomes secinājumu 6. punktu. Tajā iepriekšminētais ir pateikts ļoti skaidri: "Īstenojot tādu politiku un lai nodrošinātu plašu līdzatbildību par to, notiks cieša sadarbība ar Eiropas Parlamentu un citām ES iestādēm un padomdevējām struktūrām (Ekonomikas un sociālo lietu komiteju, Reģionu komiteju), pilnīgi iesaistot valstu parlamentus, sociālos partnerus, reģionus un citas ieinteresētās puses”. Es gribu uzsvērt šo punktu, jo, kā jūs zināt, viens no aspektiem, par ko visbiežāk tika kritizēta Lisabonas stratēģija, bija tieši līdzatbildības trūkums attiecībā uz Eiropas ekonomikas reformu programmu. Es ceru, ka šoreiz mēs būsim likuši lietā tos secinājumus, kurus mēs varam izdarīt no šā procesa, un patiesi smagi strādāsim, lai panāktu izaugsmi nodarbinātībai gan Eiropas, gan valstu līmenī.
Attiecībā uz ekonomikas pārvaldības reformu tagad Parlamentam ir jāvirzās uz to, lai galīgi apstiprinātu sešus priekšlikumus tiesību aktu kopumā, un es ceru, ka mēs iespējami drīzāk panāksim skaidru rezultātu. Tas ir būtiski, lai ieviestu visu pārvaldības sistēmu.
Tāpēc es domāju, ka mums ir daudz iemeslu justies apmierinātiem ar pēdējās Eiropadomes rezultātiem, taču ir arī daudz iemeslu turpināt smagi strādāt, jo ekonomiskā situācija joprojām ir sarežģīta un neparedzama, īpaši saistībā ar sociālajiem aspektiem, par kuriem mēs visi esam ļoti nobažījušies.
Dažu nākamo nedēļu laikā Komisija arī nāks klajā ar saviem priekšlikumiem par Vienotā tirgus aktu. Es priecājos, ka Padome ir veltījusi tik daudz laika vienotā tirgus nākotnes apspriešanai un ka tā ir uzsvērusi vienotā tirgus būtisko nozīmi izaugsmes un nodarbinātības stimulēšanā un konkurētspējas veicināšanā, citu lietu starpā izceļot regulatīvā sloga atvieglošanas svarīgo nozīmi, jo īpaši MVU.
Mēs gribam atbrīvot vienotā tirgus izaugsmes potenciālu. Es arī gribētu šajā saistībā pievērst uzmanību tam, ka valstu finanšu konsolidācija nav pašmērķis, bet līdzeklis taisnīgas, ilgtspējīgas izaugsmes stimulēšanai un darbavietu radīšanai.
Runājot par taisnīgu izaugsmi, ir svarīgi uzsvērt, ka Eiropadome arī izteica savu viedokli par iespēju piemērot nodokli starptautiskajiem finanšu darījumiem. Es apstiprināju Komisijas ieceri izvirzīt dažus priekšlikumus attiecībā uz nodokļu piemērošanu finanšu nozarē. Patiesi, mēs uzskatām, ka ikvienam būtu jāpalīdz pārvarēt krīzi.
Godājamie deputāti! Kā jūs zināt, Padome arī apsprieda stāvokli Vidusjūras reģiona dienvidos un jo īpaši Lībijā. Padomes priekšsēdētājs mums sniedza ļoti sīku informāciju. Es gribētu tikai pieminēt, ka es vakar tikos ar Tunisijas premjerministru. Es atkārtoti paudu mūsu atbalstu demokrātiskajai revolūcijai un mūsu gatavību palīdzēt Tunisijas tautai tās centienos pēc brīvības, taisnīguma un sociālā progresa. Šajā saistībā es pieminēju arī migrācijas jautājumu, kas Tunisijai un ES ir kopīgi jārisina konstruktīvā un patiesas partnerības garā, jo tas, ko mēs esam ierosinājuši un ko Eiropadome tik labi ir uzņēmusi, ir partnerība demokrātijai un kopīgai labklājībai.
Ir vēl viens jautājums, ko Eiropadome izskatīja, proti, krīze Japānā, jo īpaši kodoldrošības situācija.
Man arī vakar bija diezgan nozīmīga telefoniska saruna ar Japānas premjerministru, kurš pateicās Eiropas Savienībai par tās darbībām. Es vēlreiz uzsvēru mūsu solidaritāti un apliecināju viņam, ka mēs turpināsim atbalstīt Japānu. Mēs apspriedām arī kodoljautājumu. Premjerministrs Kan informēja mani par situāciju Japānā un pēdējiem notikumiem drošības jomā, kā arī par gatavību sadarboties ar mums saistībā ar darbu, kas attiecībā uz kodoldrošību jāpaveic Eiropā un pārējā pasaulē.
Sabiedrībā acīmredzami pieaug bažas par kodoljautājumu. Mums ir jārisina šīs bažas un jāgarantē maksimāla kodoldrošība. Mums arī jārīkojas pilnīgi pārredzami. Tāpēc Eiropas kodolspēkstacijās tiks veikti "noturības testi” un to rezultāti tiks publiskoti. Padome ir lūgusi Komisiju un Eiropas Kodoldrošības jomas regulatoru grupu lemt par šo testu, kurus veiks neatkarīgas valsts iestādes, darbības jomu un praktiskajām detaļām. Komisija arī izvērtēs tiesisko regulējumu attiecībā uz drošību kodolspēkstacijās un līdz gada beigām ierosinās visus uzlabojumus, kas varētu izrādīties vajadzīgi.
Priekšsēdētāja kungs, godājamie deputāti! Mēs nedrīkstam pievilt cerības, kas ir liktas uz mūsu spēju kopīgi darboties Eiropas kopējā labuma interesēs. Komisija cenšas to darīt katru dienu, zinot, ka mēs varam paļauties uz Parlamenta atbalstu, un mēs turpināsim to darīt un pilnā apmērā izpildīsim savus jaunos pienākumus.
Joseph Daul
Priekšsēdētāja kungs, Eiropadomes priekšsēdētāj, dāmas un kungi! Pēdējā Eiropadome mūsu valstīm ir parādījusi pareizo ceļu. Palielinot Solidaritātes fonda apjomu un pieņemot lēmumu padarīt to pastāvīgu, 27 dalībvalstis vēlreiz ir apliecinājušas savas saistības pret eiro un nozīmi, kādu tās piešķir solidaritātei starp finansiāli stabilākām valstīm un tām valstīm, kas piedzīvo pagaidu grūtības.
Vienlaikus lēmums parakstīt eiro paktu starp eiro zonas valstīm un valstīm, kas nav eiro zonas valstis, norāda uz Eiropas vadītāju politisko gribu izdarīt secinājumus no finanšu krīzes.
Tas, ka mums ir vienota valūta, liek mums būt konsekventiem savā ekonomiskajā un sociālajā izvēlē. Laiks, kad valstis varēja noteikt netipisku nodokļa likmi vai īpašus sociālos noteikumus, iepriekš neapspriežoties ar saviem partneriem, ir sen pagājis. Iemesls tam ir vienkāršs: ieguvējām no savu eiro zonas partneru solidaritātes ir jābūt visām valstīm.
Taču mūsu iedzīvotāji šo solidaritāti pieņems tikai tad, ja viņi uzskatīs, ka visi pieliek vienādas pūles valsts līdzekļu pārvaldīšanā. Šajā ziņā eiro pakts ir liels solis uz priekšu ceļā uz mūsu ekonomiku konverģenci. Mana grupa to stingri atbalsta, taču pieprasa - un es turpināšu pieprasīt -, lai to īstenotu Kopienas metodes kontekstā, Komisijas uzraudzībā, priekšsēdētāja kungs. Jūs pieņemat pareizos pasākumus, jūs esat paveikuši labu darbu, taču ir vairāk jādara, īstenojot šo Kopienas metodi Komisijas uzraudzībā. Tas ir veids, kā mēs kopīgi veidosim Eiropu. Dāmas un kungi! Jūs zināt, cik spītīgs es varu būt, un es to šeit atkārtošu tik reizes, cik būs vajadzīgs, lai neviens to neaizmirstu.
Atsevišķi no pārējās pasaules Eiropa pati sev izvirza savu sociālo tirgus ekonomikas modeli - modeli, ar kuru mūsu iedzīvotāji pamatoti lepojas un kura pamatā ir solidaritātes princips, bet kuru ir grūti saglabāt, saskaroties ar globalizāciju. Problēma ir šāda: zināt, kā nodrošināt, lai tā nākotne būtu ilgtspējīga, panākot zelta vidusceļu starp sociālistu atbalstīto "valsti-auklīti”, kas, kā mēs esam piedzīvojuši, ir novedusi mūs gandrīz līdz bankrotam, un pārmērīga liberālisma valsti, kuras radītos draudus mums ir parādījusi finanšu krīze.
Lai to panāktu, ir vajadzīgas trīs lietas. Pirmkārt, visām mūsu valstīm ir jāsamazina deficīts; otrkārt, tām ir jāpieņem salīdzināmi budžeta, nodokļu un sociālie noteikumi, un treškārt, tām ir kopīgi jāiegulda jauninājumos, lai sekmētu izaugsmi, kas līdz šim ir acīmredzami nepietiekama. Patiesi, mēs varam saglabāt un stiprināt savu modeli tikai tad, ja ieguldām izaugsmes nozarēs: zaļajā enerģijā, nanotehnoloģijās, biotehnoloģijās un tā tālāk. Ņemot vērā mūsu ierobežotās finanšu manevrēšanas iespējas, labākais veids, kā izpildīt uzdevumus izaugsmes jomā un panākt apjomradītus ietaupījumus, ir apvienot mūsu prasmes, kā arī mūsu kapitālu. Bez nopietniem ieguldījumiem jauninājumos, bez patiesa Eiropas plāna mēs liedzam sev iespēju iet kopsolī ar mūsu konkurentiem.
Dāmas un kungi! Laikā, kad pirms 10 dienām notika mūsu valstu vai valdību vadītāju tikšanās, Fukušimas kodolspēkstacija joprojām bija problēma, kas izraisīja bažas pasaules mērogā, un dumpinieki Lībijā gaidīja stingru Eiropas rīcību. Šajos divos jautājumos mūsu valstis un Eiropas Savienība ir parādījusi lielu atbildības sajūtu.
Faktiski Japānai esam piedāvājuši savu pieredzi kodoljomā situācijā, kas ir ļoti sarežģīta un satraucoša gan šai valstij, gan arī visai starptautiskajai sabiedrībā kopumā. Nav šaubu, ka turpmāk būs iedalījums: pirms Fukušimas un pēc Fukušimas. Lai gan tas diemžēl vēl nav tā, mana grupa grib, lai laikposms pēc Fukušimas būtu pārdomu un rīcības periods - pirmkārt, lai nodrošinātu, ka noteikumi par kodoldrošību tiek ievērojami pastiprināti, un, otrkārt, lai turpinātu mūsu centienus zaļās enerģijas jomā. Es piekrītu jūsu pieejai attiecībā uz Kotdivuāru, priekšsēdētāja kungs.
Visbeidzot pievēršoties Vidusjūras valstīm, es atzinīgi vērtēju Eiropadomes atkārtoto aicinājumu pulkvedim Gadaffi atteikties no varas, atšķirot jaunu lappusi šīs valsts vēsturē. Es gribētu, lai visas mūsu valstis sanāktu kopā un attiecībā uz dienvidiem apspriestu tikpat vērienīgu un veiksmīgu kaimiņattiecību politiku kā to politiku, kuru tās 1990.-gados spēja īstenot attiecībā uz austrumiem.
(Aplausi)
Martin Schulz
S&D grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs! Uzmanīgi klausoties Van Rompuy un Barroso kungu runas, iespējams, prātā varētu nākt slavena vācu dziesma, kuras vārdi ir aptuveni šādi: "Visi uz klāja! Bet kuģis ir vraks”. Nav problēmu - viss ir kārtībā. Mēs esam atrisinājuši visas grūtības, un visi ir pilnīgi apmierināti.
Es nespēju izprast jūsu ziņojumus saistībā ar Eiropadomi. Es varu pilnīgi saprast to, ka jūs nevēlējāties ierasties šeit ar negatīvu ziņojumu. Ja es būtu Eiropadomes priekšsēdētājs, es arī droši vien censtos atspoguļot šo pastāvīgo Vīnes kongresu visžilbinošākajā gaismā.
Jūs pieminējāt Lībiju. Jūs neminējāt, ka starp divām lielākajām Eiropas valdībām bija dziļas uzskatu atšķirības šajā jautājumā. Starp Franciju un Vāciju nav vienprātības Lībijas jautājumā. Atšķirības Eiropas Savienībā attiecībā uz vienu no galvenajiem starptautiskajiem jautājumiem norāda, ka ne viss tiek kontrolēts. Van Rompuy kungs, jūs kalpotu mums labāk, ja šīs Padomes rezultāti mums būtu bijuši pieejami 2010. gadā. Ja mēs būtu gribējuši novērst pagājušā gada lejupejošo spirāli, jo īpaši eiro zonā, tad mēs tos pasākumus, kas tiek īstenoti tagad, būtu veikuši jau 2010. gada pavasarī.
Mums jāuzdod sev jautājums: kāpēc šie pasākumi netika īstenoti 2010. gada pavasarī? Atbilde ir tāda, ka Eiropadomē - jūsu vadītajā iestādē - to, kas tiek apspriests un pieņemts, nenosaka Kopienas metode, kopienas gars un kopīgie mērķi, bet drīzāk valstu taktiskajām interesēm galu galā ir lielāka nozīme nekā kopējām Eiropas interesēm. Šī ir īpaša problēma Eiropai.
Es būtu gribējis dzirdēt kaut ko no jums, Barroso kungs, kas izskaidrotu, piemēram, to, kāpēc partija, kuras loceklis jūs esat un kuru jūs reiz vadījāt, un kura jūs padarīja par Portugāles premjerministru, tagad ir likusi krist Portugāles valdībai, kas īstenoja tieši tos pasākumus, kurus pieprasījāt jūs un komisārs, kas sēž jums blakus.
(Aplausi)
Mēs nevaram jūs vainot, ka jūs par to esat atbildīgs - galu galā jūs vairs neesat šīs partijas vadītājs. Tomēr es būtu vēlējies saņemt skaidru Komisijas vadītāja paziņojumu par krāpšanos valsts politiskā līmenī un tās negatīvo ietekmi uz Eiropas Savienību - galu galā Portugāles valdības sabrukums sakrita tieši ar to brīdi, kad valdība nolēma darīt tieši to, ko no tās prasīja stabilitātes sistēma. Tas nav veids, kā panākt Eiropas attīstību.
Ir kāda lieta, kas mani ļoti satrauc un ko neviens no jums neminēja, proti, vienmēr pirms Eiropadomes sanāksmes mēs sastopamies ar vienu un to pašu scenāriju. Valstu vai valdību vadītāji savā secinājumu projektā ar grūtībām ir vienojušies par pasākumu eiro vai konkrētas eiro zonas dalībvalsts stabilizēšanai, kad dažas kredītvērtējuma aģentūras Londonā vai Ņujorkā pazemina šīs valsts kredītreitingu, panākot vienmēr vienu un to pašu rezultātu, proti, izraisot spekulāciju vilni pret eiro. Kad mums beidzot mums būs drosme pateikt: "Eiropa vairs nepakļausies šo spekulantu diktātam”?
(Aplausi)
Ko mēs teiksim bankām? Barroso kungs, es ļoti priecājos, ka jūs sakāt, ka jums ir priekšlikums attiecībā uz finanšu darījumu nodokli. Pašlaik Eiropas Centrālā banka aizdod naudu par 1 % tām pašām bankām, kas aizdod šo naudu eiro zonas dalībvalstīm ar 10 % likmi. Nekas nemainās: tie, kas izraisīja krīzi, joprojām gūst vislielāko peļņu no krīzes. Tādēļ mums ir vajadzīgs finanšu darījumu nodoklis, lai mēs varam nodrošināt, ka šīs bankas uzņemas segt dažas finanšu krīzes radītās izmaksas.
Barroso kungs, jūs pieminējāt stratēģiju "Eiropa 2020” - vairāk darbavietu, lielāki ieguldījumi, vairāk pētniecības un apmācības, lielāka vides aizsardzība - tas viss izklausās vienkārši lieliski, izņemot to, ka tas viss ir jāsasniedz ar aizvien mazākiem valsts ieguldījumiem. Viens no rezultātiem ir tāds, ka stratēģija "Eiropa 2020” un Lisabonas process ir ļoti pozitīva attīstība, taču tā ir lemta neveiksmei, ja mēs tikai vienpusīgi samazināsim budžetus Eiropas ekonomikas attīstības kontekstā. Mums ir vajadzīga drosme veikt valsts ieguldījumus. Paskatieties uz ieguldījumu līmeni jaunattīstības valstīs! Paskatieties uz valsts investīciju līmeni Indijā. Paskatieties uz Brazīliju. Paskatieties uz citiem kontinentiem un ieguldītajiem valsts līdzekļiem šajās valstīs.
Eiropa līdz izmisumam samazina izdevumus, tāpēc mums ir jāpaziņo, ka mūsu mērķu, proti, stratēģijas "Eiropa 2020” mērķu īstenošanas metode, ir juridiski saistošs pamats "sešu pasākumu kopumā” attiecībā uz ekonomikas pārvaldību. Pēc tam valdības beidzot uzņemsies darīt to, ko tās ir skaļi apsolījušas, tikai tāpēc, lai novērstu attīstību ar saviem budžeta samazinājumiem - kas panākts arī ar pašas ES budžeta samazināšanu. Tāpēc, Barroso kungs, es gaidu, ka jūs un jo īpaši jūsu budžeta komisārs Lewandowski kungs izstrādāsiet saistošu un vērienīgu Eiropas Savienības budžeta projektu, kas patiešām sekmēs to attīstību, kāda tai ir vajadzīga.
Guy Verhofstadt
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Vispirms es gribētu pateikties Van Rompuy kungam par šo ziņojumu par Eiropadomes sanāksmi, taču - būsim godīgi - es nedomāju, ka krīze ir beigusies, un es neticu, ka ar tiem pasākumiem, ko mēs tagad īstenojam, tā var beigties. Uz mūsu sliekšņa briest spēcīgs negaiss.
Tas, ko mēs līdz šim esam darījuši Eiropas Savienībā, ir spraugu aizbāšana: pasākumi, kas varētu būt vajadzīgi, taču faktiski neatrisina krīzi. Mēs esam piešķīruši EUR 110 miljardus Grieķijai un EUR 67 miljardus Īrijai, un es šajā summā neiekļauju tos EUR 24 miljardus Īrijas bankām, kurus mēs tikko esam nolēmuši piešķirt. Pašlaik mums ir EUR 76 miljardi valdības obligācijās, kuras ir nopirkusi ECB. Varu jums pateikt, ka tā turpinās to darīt, jo ārkārtas fonds nedrīkst iesaistīties sekundārajos tirgos. Tas nozīmē, ka tā turpinās šādi rīkoties. Papildus tam, ECB ir pieņēmusi EUR 100 miljardus lielu nodrošinājumu, lai segtu Eiropas banku likviditāti. Kopumā tie ir EUR 400 miljardi, kurus mēs pēdējos mēnešos esam ieguldījuši krīzē. Tas ir trīs reizes vairāk nekā Eiropas Savienības budžets! Un ļaunākais vēl ir priekšā. Iespējams, ceturtdien Eiropā palielināsies procentu likmes - no 1 % līdz 1,25 % -, kas var pasliktināt situāciju. Ir jāapkaro inflācija, taču, no otras puses, tas vēl vairāk pasliktina situāciju.
Tādējādi, situācija ir šāda: EUR 400 miljardi, kurus mēs esam ieguldījuši. Un vai mēs esam atrisinājuši krīzi? Nē, mēs neesam atrisinājuši krīzi. Ir vajadzīga patiešām drosmīga un padziļināta pieeja, un mums šobrīd nav šādas pieejas. Šajā saistībā es gribētu citēt Nout Wellink, Nīderlandes Valsts bankas prezidentu, kurš pirms dažām dienām publicēja savu gada ziņojumu. Viņš ir pateicis trīs lietas par mūsu un Padomes pēdējo nedēļu lēmumu iznākumu. Viņš saka, ka budžeta noteikumi nav pietiekami stingri, ekonomikas pārvaldības pasākumu kopums ir pārāk mazs un eiro pakts faktiski ir pārāk vājš, jo nav mehānisma tā īstenošanai. Es to nesaku, es citēju Nīderlandes bankas prezidentu Nout Wellink, kurš atkārto tieši to pašu, ko pagājušajā nedēļā teica Trichet kungs. Trešā lieta, ko viņš minēja, ir tas, ka finanšu uzraudzība tiek veikta galvenokārt valstu līmenī.
Es domāju, ka Nout Wellink ir taisnība. Mēs pat varam viņa teikto papildināt ar daudziem citiem elementiem. Pirmais ir EFSI un ESM. Pastāvīgie un pagaidu palīdzības fondi nevar darboties, jo to darbībai ir noteikts vienprātības princips. Ja mēs saglabāsim šo principu, tas nozīmē, ka turpmāk eiroskeptiķu valdības un eiroskeptiķu politiskās partijas nolaupīs visu eiro zonu.
Visbeidzot - un šis ir mans šodienas vēstījums - mums vēl aizvien ir jāsakārto Eiropas bankas. Problēma nav atrisināta, un ekonomikas atveseļošanās Eiropā nesāksies, ja mēs vispirms neatrisināsim šo problēmu. Banku portfeļos vēl aizvien ir ne tikai vecie produkti no finanšu krīzes, bet tagad to portfeļos ir arī obligācijas no problemātiskām valstīm, kuru kredītvērtējums pazeminās katru dienu un vismaz reizi nedēļā.
Es aicinu Barroso kungu un Trichet kungu iespējami drīzāk nākt klajā ar globālo atbildi uz šo jautājumu, proti, ar drosmīgāku Stabilitātes paktu - un Parlaments pie tā strādā - un ekonomikas pārvaldību. Vai pastāv reāla ekonomikas pārvaldība? Šobrīd mums ir starpvaldību pieeja bez sankciju mehānisma, un tas nedarbosies. Tas nedarbojās pagātnē un tas nedarbosies nākotnē. Mums ir jāizvirza priekšlikums atcelt vienprātības principu glābšanas fondos, jo tas nevar darboties. Mēs faktiski visas pilnvaras piešķiram tām valstīm un tām partijām, kuras ir pret šo sistēmu.
Visbeidzot mums ir jānāk klajā ar plānu attiecībā uz Eiropas banku nozari. Ekonomikas atveseļošanās nesāksies, kamēr jūs nebūsiet iesnieguši Eiropas mehānismu banku sakārtošanai. Mēs visi zinām - tas prasīs līdzekļus. Eiropas banku rekapitalizācija, finanšu ieguldījumi Eiropā, ko prasīja Schulz kungs, un vienlaikus daudzu dalībvalstu sliktā valsts finanšu stāvokļa stabilizācija. Kā mēs to izdarīsim? Kur ir līdzekļi? Vienīgais veids līdzekļu iegūšanai ir izveidot reālu Eiropas obligāciju tirgu, un mēs to zinām. Eiropas obligāciju tirgus izveide ir vienīgais veids, kā izkļūt no krīzes.
Es gribētu pateikt Barroso kungam, ka tagad ir pienācis laiks, kad viņam ir jārīkojas. Laika nav daudz, un problēmu atrisināšanai nepietiks tikai ar eiro paktu.
Daniel Cohn-Bendit
Priekšsēdētāja kungs, Eiropadomes priekšsēdētāj, Komisijas priekšsēdētāj, dāmas un kungi! Van Rompuy kungs, Schulz kungs jums citēja dažas rindas no kādas vācu dziesmas. Franču valodā tā ir pazīstama kā "Tout va très bien, Madame la Marquise, il n'y a pas de problème”.
Man jāsaka, ka esmu izbrīnīts par to, kā šeit tiek sniegta informācija. Nevajadzētu mūs uzskatīt par muļķiem. Kaut arī mums patīk klausīties jūsu uzstāšanos, mēs dažkārt lasām laikrakstus, tādējādi mēs zinām, kas notika šajā Padomē. Nestāstiet mums pasakas. Mēs zinām, kādas ir problēmas. Mēs neesam šeit, lai velti šķiestu savu laiku.
Es gribētu pateikt vienu lietu jums un Barroso kungam. Jūs runājat vienu un to pašu par "stabilitāti, izaugsmi, nodarbinātību, konkurētspēju”. Tiktāl tā ir taisnība. Taču vai jums ir zināms, kā tas viss nonāks pie mūsu iedzīvotājiem? Tas, ko viņi redz, ir "nevienlīdzība, netaisnības izjūta, nedrošība”. Tā viņi to izjūt. Un ja Eiropas Savienība nemainīs savu pieeju, nemēģinās reaģēt uz šo netaisnības izjūtu, nevienlīdzības izjūtu vai nevienlīdzības realitāti, nedrošības realitāti, tad dzirdot vārdu "konkurētspēja”, iedzīvotāji to sapratīs šādi: "viņi atkal gatavojas radīt mums zaudējumus”.
Šeit slēpjas mūsu vislielākā problēma, jo iedzīvotāji redzēs mehānismus banku sanācijai, kas, vēlos piebilst, ir vajadzīgi, un domās: "nu, tas ir izdevīgi bankām”. Paskatieties uz banku peļņu! Paskatieties uz milzīgajām algām! Cilvēki teiks: "Tas ir pilnīgi neprātīgi! Visa šī nauda ir izlietota, taču cietīs iedzīvotāji un valstu budžeti, jo nevienlīdzība tikai turpinās palielināties.” Pēdējos gados visi statistikas dati liecina, ka nevienlīdzība palielinās. Ja mēs nerisināsim šo problēmu, tad iedzīvotāji mums uzgriezīs muguru, tādējādi veicinot ekstrēmi labējo pret Eiropu noskaņoto spēku vilni visā Eiropā. Un viņiem būtu pamatots iemesls šādi rīkoties: jo mēs nespējam reaģēt uz šo nevienlīdzības, netaisnības un nedrošības izjūtu. Tādējādi, ja mēs nereaģēsim, mums neizdosies gūt panākumus.
Attiecībā uz eiroobligācijām, kā minēja Verhofstadt kungs, mums patiešām ir jāsaka tas iedzīvotājiem un mums patiešām ir jāmobilizē aizsardzības fonds, taču, ja mums nebūs ieguldījumu fonda, ja mēs nevarēsim reāli apliecināt savu vēlmi panākt, lai mašīna atkal darbojas - tāpēc eiroobligācijas mums ir vajadzīgas ne tikai aizsardzībai, bet arī ieguldījumiem -, ja mēs neiesim šo ceļu, tad iedzīvotāji nesapratīs neko un jo īpaši šo politiku.
Tāpēc ir jāpasaka dažas lietas: attiecībā uz nevienlīdzību - kāpēc Eiropā nevar šodien pieņemt konkrētus sociālos pasākumus, ko iedzīvotāji patiešām saprastu? Piemēram, pieņemt lēmumu par minimālo algu visā Eiropā, kam nav obligāti jābūt vienādai visās valstīs, bet vienkārši ieviest minimālās darba algas koncepciju. Tas ir neticami, ka tādā valstī kā Vācija, ņemot vērā visas tās runas par ekonomisko sabalansēšanu, šī problēma netiek ne pieminēta, ne apspriesta. Tas ir neticami, ka Vācija - viena no nedaudzajām valstīm Eiropā, kas šodien vēl gūst peļņu - nespēj noteikt minimālo algu saviem iedzīvotājiem. Šis jautājums būtu jāaktualizē Eiropas ekonomikas un sociālās pārvaldības kontekstā.
Tagad pievērsīšos Lībijai. Tas, ko teica Schulz kungs, bija taisnība, kaut arī tas ir dramatiski. Tāda valsts kā Vācija slēpjas laikā, kad citas valstis mēģina rast un rod risinājumus. Es piekrītu tikai un vienīgi šajā jautājumā. Es gribētu, lai mēs, tagad apspriežot kaimiņattiecību politiku, izvērtētu tās daudzās pagātnes kļūdas, ko mēs esam pieļāvuši attiecībā uz šo kaimiņattiecību politiku. Kādas bija mūsu attiecības ar Gaddafi kungu pirms bombardēšanas sākuma? Kādas attiecības Eiropas valstīm bija ar Gaddafi kungu, Ben Ali kungu, Mubarak kungu? Izvērtēsim beidzot to, ko mums nozīmēja šie punkti par cilvēktiesībām asociācijas nolīgumos. Nulli! Neko! Ja mēs nevēlamies to izvērtēt, tad mums būtu jābeidz melot pašiem sev. Vai Eiropadome veltīja kaut piecas minūtes, lai padomātu, ko mēs iepriekš neizdarījām savā politikā attiecībā uz Vidusjūras reģionu? Vai jūs domājāt par to? Es neko par to neesmu lasījis. Es neesmu dzirdējis neko par to, ko jūs teicāt attiecībā uz šo jautājumu. Kaut Eiropadome spētu būt kaut nedaudz paškritiska attiecībā uz savām iepriekšējām neveiksmēm.
Un visbeidzot es pievērsīšos Japānai. Problēma ir tas, ka labākais veids, kā panākt kodoldrošību, ir atteikties no kodolenerģijas izmantošanas. Attiecībā uz kodolenerģiju nav nulles riska. To nevar sasniegt vienā dienā, taču, ja mēs neatteiksimies no kodolenerģijas izmantošanas, tad mēs nekad nebūsim drošībā. Šai problēmai nav nekā kopīga ar noturības testu veikšanu vienam negadījumam. Problēma, kā norādīja Francijas kodoldrošības pārvaldes vadītājs Lacoste kungs, ir vairāku iespējamo negadījumu kopīgā ietekme - un tā līdz šim neticamā kārtā nav apsvērta. Tieši tas notika Japānā. Šo situāciju neizraisīja tikai viens negadījums - to izraisīja četri vai pieci negadījumi, kas sekoja viens otram, kā arī cilvēku kļūdas.
Matemātiskā izteiksmē runājot, šo drošību garantēt nav iespējams. Ja mēs, eiropieši, nerunāsim ... atteikšanās no kodolenerģijas izmantošanas nenotiks vienā dienā, taču - ja mēs neatteiksimies no kodolenerģijas izmantošanas, tad mums ir jāpārstāj runāt par kodoldrošību. Nav tādas lietas kā kodoldrošība.
Jan Zahradil
ECR grupas vārdā. - (CS) Priekšsēdētāja kungs! Svarīgākais temats nesenajā Eiropadomē bija ekonomika un eiro zonas stabilitāte. Jūs labi zināt, ka lielākā daļa deputātu Eiropas Konservatīvo un reformistu grupā ir no valstīm, kas nav eiro zonas valstis, un lielākā daļa deputātu ir no valstīm, kuras nav pat parakstījušas eiro paktu. Tomēr tas nenozīmē, ka mēs gribam, lai eiro zona ciestu neveiksmi. Gluži pretēji, mēs gribam stabilu un pārtikušu Eiropas Savienību, tostarp eiro zonu. Mēs gribam atbildīgas valstu valdības, kas atmaksās parādus, reformēs valsts izdevumu struktūru un sāks fiskālās reformas, tādējādi panākot finanšu disciplīnas atjaunošanu, ko mēs uzskatām par pareizu.
Tas, ko mēs neuzskatām par pareizu un kas mūs satrauc, ir slēptā darba kārtība, ko šeit veicina dažas dalībvalstis un daļēji arī Komisija, kā arī dažas deputātu grupas. Tas ir mēģinājums izmantot krīzi tālākai suverenitātes nodošanai. Tas ir mēģinājums iet tālāk attiecībā uz fiskālo un nodokļu saskaņošanu. Tas ir mēģinājums spert vēl vienu soli ceļā uz fiskālas savienības izveidi, un tādējādi ceļā uz pilnīgu politisku savienību. Mēs sakām "nē” šādai savienībai. Mēs neatbalstām šādu savienību.
Es šeit strādāju kopš 2004. gada, un jebkuras problēmas gadījumā es dzirdu to pašu veco frāzi: "Mums vajag vairāk Eiropas, mums vajag vairāk uz Kopienu pamatotu pieeju”. Es saku, ka tas nav tas, ko mums vajag. Tas ir mēģinājums atrisināt Eiropas līmenī visu, kas mūs ir novedis līdz šim juceklim - un kā mēs šo problēmu atrisināsim? Atkal Eiropas līmenī. Es lūdzu jūs beidzot saprast, ka pašreizējais Eiropas integrācijas modelis ir beidzis darboties. Ir jābeidz dzīvot 50 gadus vecā sapnī no pagājušā gadsimta par pēckara Eiropas integrāciju. Eiropas paradigma ir mainījusies, un jo ātrāk daži no jums to sapratīs, jo labāk.
Lothar Bisky
GUE/NGL grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāj, Komisijas priekšsēdētāj! Mana grupa uzskata, ka Padomes sanāksmes rezultāti ir neatbilstīgi.
Pirmkārt, apsvērsim ekonomikas politiku. Uzklausīšanā, kas notika pagājušajā nedēļā, mēs izteicām savas domas par saskaņotajām nostādnēm ekonomikas politikas jomā. Mums jāpārvar neoliberālā peļņas un konkurences labošanas prakse, kas ir acīmredzama tādos jēdzienos kā "elastdrošība”, pensionēšanās vecuma pielāgošana un tā tālāk.
Mēs uzskatām, ka ir vajadzīga demokrātiski leģitīma, kontrolēta ekonomikas politikas pārvaldība, kas novērsīs nodokļu, algu un vides dempinga praksi, piemērojot atbilstīgus kopējus minimālos standartus, kuri nodrošinās finanšu tirgu efektīvu regulējumu un aizliegs peļņas privatizāciju, vienlaikus nododot riskus sabiedrībai kopumā.
Mans otrais punkts attiecas uz mūsu dienvidu kaimiņvalstīm un Lībiju jo īpaši. ES dalībvalstis ir iesaistījušās drausmīgā situācijā Ziemeļāfrikā, īpaši Lībijā. Mēs jau šeit dzirdējām kritiskas piezīmes šajā saistībā. Es gribētu tikai uzsvērt vienu aspektu: diktators Gaddafi pret demonstrantiem un nemierniekiem izmanto ieročus, ko mēs esam pārdevuši. Viņš atrodas karadarbībā ar NATO karaspēku, kura uzdevums ir aizsargāt tos, kas cīnās par brīvību un demokrātiju, kuri arī izmanto Eiropas un ASV ieročus.
Es gribētu zināt - kāda ir pastāvošā goda kodeksa jēga saistībā ar ieroču tirdzniecību, ja var pastāvēt šāda situācija? Kur ir atbalsts brīvībai, cilvēktiesībām un cīņai pret sociālo netaisnību tādos īpašos gadījumos kā Lampedūza, kur katru dienu no Ziemeļāfrikas ierodas simtiem bēgļu? Baidos, ka nesen izveidotā kaimiņvalstu koncepcija vairāk attiecas uz Eiropas interesēm, nevis ir piemērota reakcija uz partnervalstu vajadzībām.
Mans trešais punkts attiecas uz Japānu. Mums vēl ir laiks apspriest Japānas jautājumu šopēcpusdien un rīt. Arī šajā gadījumā mēs neesam atzinuši saskaņotu Eiropas pieeju, vismaz attiecībā uz drošības kontroli, tā sauktajiem noturības testiem. Es neesmu pārsteigts, ka mūsu iedzīvotāji ar pamatotu skepsi jautā, kāda tad ir Eiropas Savienības nostāja šajā jautājumā.
Godfrey Bloom
EFD grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Ja drīkstu, es gribētu atgriezties pie Lībijas jautājuma.
Kad politiskā kārta un lielie un labie pēkšņi saprata, ka pulkvedis Gaddafi ir ļauns cilvēks? Kopš tika uzņemta brīnišķīgā fotogrāfija, kurā jūs viņu esat apskāvis, priekšsēdētāja kungs, kad jūs pēkšņi aptvērāt, ka viņš ir "sliktais”?
Varu jums pateikt, ka Lokerbijas Skotijā upuri un IRA zvērību upuri manā valstī labi zināja, kāds nelietis ir šis cilvēks. Taču viņam ir nafta un viņam ir nauda, tāpēc jūs visi pievērāt acis, vai ne?
Tagad lietas ir nostājušās savās vietās. Visabsurdākā figūra šajā visā ir Lielbritānijas premjerministrs, kas stāv, grabinot savu tukšo revolvera maksti - sagrāvis Lielbritānijas Karalisko jūras kara floti, sagrāvis Karaliskos gaisa spēkus - un draudot ar citu spēkiem, bez gaisa pārvadātājiem, bez nekā, un kas sauc sevi par konservatīvo, taču patiesībā ir tikai darba nespējīgs skolnieks, kurš slēpjas aiz uzspēlēta optimisma.
Mēs daudz runājam par vardarbību pret iedzīvotājiem, mēs daudz runājam par demokrātiju. Un tomēr Zimbabvē jau gadiem ir bijis slepkavniecisks paviāns, un mēs neko nedarām šajā saistībā, vai ne? Mūs tas neinteresē, jo tur nav naudas un tur nav naftas. Tas ir tik tipiski Parlamentam: pārpārēm liekulības un krāpšanas.
Barry Madlener
(NL) Barroso kungs, jūs panāksiet savu. Būs pastāvīgs atbalsta fonds eiro, fonds, kas atbalstīs dalībvalstis, kuras ir izlaupījušas savas valsts kases un kuras nodos riskus tām dalībvalstīm, kuras ievēro kārtību.
Lielākā daļa ekonomistu mums piekrīt, ka šis fonds neglābs eiro vairāk nekā to spēja glābt pasākumi saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu. Tā ir klusa vienošanās, kas atalgo vājas un negodīgas dalībvalstis ar viegli pieejamu kredītu. No kurienes nāks šie līdzekļi? Kā šis fonds tiks veidots? Uz papīra šajā fondā līdzekļus ieguldīs visas dalībvalstis, tostarp Īrija, Grieķija un Portugāle. Taču šīm valstīm nav nekādas naudas.
Iznāk, ka galu galā maksās tās dalībvalstis, kuras ir uzturējušas kārtībā savu valsts kasi. Nīderlandes iedzīvotājiem galu galā būs jāmaksā par vājajām dalībvalstīm, piemēram, Grieķiju un Portugāli - jūsu valsti, Barroso kungs - un tas, priekšsēdētāja kungs, ir nepieņemami. Tā nav solidaritāte, tā ir daudzu vāju dalībvalstu sliktās uzvedības apbalvošana uz smagi strādājošo Nīderlandes, Vācijas un Beļģijas iedzīvotāju rēķina.
Šādi eiro izglābt nevar. Tā vietā šīm valstīm būtu jāizstājas no eiro zonas. Grieķijai ir jāatgriežas pie drahmas, un Portugālei atkal ir jāievieš eskudo. Dažām valstīm ir jāpieņem, ka tām būs jāpamet eiro zona un ka vainīgas pie tā ir tikai tās pašas.
Werner Langen
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Augstākā līmeņa sanāksmes rezultāti bija būtisks pagaidu solis, tomēr īstais pārbaudījums vēl ir priekšā. Ja attieksme pret šiem rezultātiem būs tāda pati kā pret visiem pārējiem pasākumiem, tostarp Stabilitātes un izaugsmes paktu, un ja dalībvalstis tos neievēros, tad tie nav vērti pat tā papīra, uz kura tie ir izdrukāti. Tāpēc es nevaru piekrist abu priekšsēdētāju optimismam, ka krīze ir beigusies. Es uzskatu, ka tikai tagad mēs saskaramies ar īsto pārbaudījumu.
Kopš "Lehmann Brothers” sabrukuma ir pagājuši vairāk nekā divarpus gadi - un kur mēs tagad esam? Mums vajadzēja divarpus gadus, lai nonāktu šajā punktā. Atbildīgais komisārs noraidīja priekšlikumus par finanšu tirgus darījumu nodokli pēdējā reizē, kad tie tika izvirzīti. Es gribu redzēt rezultātus. Atskatoties uz iepriekšējo parlamentāro sasaukumu, es atceros, ka Parlaments pieņēma 12 rezolūcijas par pasākumiem saistībā ar finanšu tirgiem un ka par iekšējo tirgu atbildīgais komisārs, kurš laimīgā kārtā vairs neatrodas šajā amatā, tos visus noraidīja. Tā ir realitāte. Komisija nenodrošināja vadību šīs problēmas risināšanā.
Taču mēs konstatējām, ka valstu pašu intereses ir jāpārvar arī Padomes līmenī un ka Parlamentam ir jāstiprina Komisijas nozīme Konstitūcijas grozīšanā. Nav pilnīgi nekāda iemesla dusēt uz lauriem. Man jāpiekrīt Verhofstadt kungam. Budžeta konsolidācija ir pārāk pavirša, pārvaldība ir pārāk izvairīga, eiro pakts ir pārāk vājš, un valstu intereses vēl aizvien ir pārāk spēcīgas. Ja mums nebūs drosmes pieprasīt lielāku valstu valdību atbalstu Eiropai, tad mēs nekad nepanāksim jēgpilnu, ilgstošu risinājumu.
Barroso kungs, es biju kritisks, kad manas grupas Grieķijas deputāti balsoja pret programmu Grieķijai. Es noteikti nepiekrītu Schulz kungam. Ja valdības vadītājs sociālists vēlēšanās zaudē savu amatu, tas prima facie ir labi. Tomēr Portugāles gadījumā jūsu partija arī balsoja pret šo programmu. Nedrīkstētu pieļaut, ka Eiropā notiek šādas lietas. Es vēlos lūgt visus iesaistīties, lai nodrošinātu, ka šī partizānu valsts attieksme nevar turpināties, jo mēs strādājam, lai atrisinātu šo problēmu.
Edite Estrela
(PT) Priekšsēdētājas kundze, priekšsēdētāj Van Rompuy, priekšsēdētāj Barroso, dāmas un kungi! Eiropas sabiedrība uzdod šādu jautājumu: vai Eiropadome izdarīs pareizo izvēli, un vai tā būs īstā izvēle, lai mēs izkļūtu no krīzes? Daudzi eiropieši, iespējams, domā, ka izvēle ir pareiza, taču tā ir lēna un ne pārāk vērienīga. Tie, kas ir redzējuši dokumentālo filmu Inside Job būs neapmierināti ar šādu alkatību un sirdsapziņas trūkumu, un vaicās: ja kredītreitingu aģentūras (KRA) darbojas šādi, ko Eiropa dara, lai izveidotu neatkarīgas un uzticamas kredītreitinga aģentūras?
Priekšsēdētājs Barroso nesen teica - ja dalībvalsts var iztikt bez ārēja atbalsta, tad tai tas ir jādara, jo ārējs atbalsts izmaksā dārgi. Tas ir arī Portugāles valdības viedoklis. Portugālei nav vajadzīgs ārējs atbalsts: tai vajag tikai finansējumu tās ekonomikai un tās ģimenēm ar saprātīgām procentu likmēm. Taču tā kā KRA kalpo spekulantu interesēm, milzīgo Portugāles nesto upuru rezultāts tieši nonāk šo spekulantu kabatās. Vai tā ir Eiropas taisnība? Vai politisko lēmumu pieņēmēji nesaprot, ka mēs piedzīvojam eiro zonas krīzi, es atkārtoju - eiro zonas, un ka uzbrukumi dažu valstu parādiem varētu apdraudēt eiro un apdraudēt gan vienoto valūtu, gan pašu Eiropas projektu? Tā ir Eiropas problēma, kam vajadzīgs Eiropas līmeņa risinājums.
Ja mēs gribam pārvarēt krīzi, tad mums vajag vairāk Eiropas, nevis mazāk Eiropas; mums jāizpilda savi iepriekšējie un jaunie uzdevumi; mums jādod pārliecība un cerība Eiropas sabiedrībai, bez kuras nav Eiropas projekta.
Sylvie Goulard
(FR) Priekšsēdētāja kungs, Eiropadomes priekšsēdētāj, Komisijas priekšsēdētāj! Jūs šīs sarunas attēlojat rožainā gaismā. Ir daži pozitīvi aspekti, bet nav vajadzības tos vēlreiz atkārtot. Tomēr man ir bažas, kas pārsniedz tehniskās detaļas un to, ko jūs mums pastāstījāt. Es runāju par sadalījumu ziemeļos un dienvidos, kas pašlaik nostiprinās Eiropas Savienībā. Burtiski pirms dažiem mirkļiem mēs dzirdējām apgalvojumus, ka dažiem ir taisnība, bet citiem nav taisnība, ka daži ir labi, bet citi ir slikti, un, šķiet, ka šie cilvēki ir aizmirsuši par savstarpējo atkarību. Tas ir nopietni.
Turklāt, atsakoties risināt banku problēmu, ko pieminēja Verhofstadt kungs, manuprāt, daudzas valstis ziemeļos, kas daudz sludina valstīm dienvidos, rada iespaidu, ka tās atsakās ieraudzīt, kādi ir to pienākumi. Tāpēc es uzskatu - ja ir kāds uzdevums, kas ir jūsu atbildībā, Eiropadomes priekšsēdētāj, un arī jūsu atbildībā, Barroso kungs, tad tas ir par katru cenu novērst šīs plaisas paplašināšanos un nostiprināšanos. Mums vajadzīgi risinājumi, kas ir pieņemami visiem. Mums jānodrošina, lai visi uzņemtos atbildību.
Pēdējais punkts: es uzskatu, ka Eiropadome ir ārkārtīgi iekšēji orientēta. Visa šī diskusija ir notikusi tā, it kā eiro nebūtu globālas nozīmes. Netika runāts nekas par eiro zonas ārējo pārstāvību SVF. Francija, kas pašlaik vada G20, grib sekmēt pasaules monetārās reformas ideju, un nav neviena priekšlikuma - tāda kā eiroobligācijas, ko mēs cenšamies ieviest -, kas mēģinātu padarīt eiro par patiesi globālu valūtu.
Philippe Lamberts
(FR) Van Rompuy kungs, es ļoti cienu jūs personīgi un jūsu darbu, taču man jums jāsaka, ka jūs īsti neesat mani pārliecinājis.
Jūs sakāt, ka darba ņēmējiem nevajadzētu uztraukties, ka mēs strādājam viņu interesēs. Izlasot sadaļu par konkurētspēju paktā "Euro plus”, kā jūs to saucat, es saprotu, ka tajā tiek runāts par algu samazināšanu, lielāku elastību un mazāku drošību. Nekas nav teikts par ražīgumu vai mūsu resursiem. Nekas nav teikts par enerģijas produktivitāti.
Es saku, ka mēs nekad uzvarēsim sacīkstēs ar Ķīnu attiecībā uz lētu darbaspēku. Taču Ķīna sekmīgi virzās uz to, lai pārspētu mūs attiecībā uz energoefektivitāti un resursu efektivitāti. Šādā gadījumā kas konkurētspējas ziņā Eiropai būs atlicis, ja mēs nevarēsim konkurēt šajās jomās?
Jūs sakāt, ka pabalstu saņēmējiem nebūtu jāuztraucas. Taču līdzsvarojot valsts finanses, kas ir saprātīgs mērķis, jūs sakāt, ka jāveic samazinājumi. Četrdesmit procenti no valstu izdevumiem tiek novirzīti labklājībai, bet jūs sakāt, lai mēs neuztraucamies. Jūs arī sakāt, ka parūpēsieties par ieņēmumiem. Parunāsim par ieņēmumiem. KKUINB, Kopējā konsolidētā uzņēmumu ienākuma nodokļa bāze, ir īsts joks. Jūs runājat par to nosacījuma izteiksmē; jūs sakāt, ka ieņēmumu ziņā tai jebkurā gadījumā vajadzētu būt neitrālai. Tāpēc no tās netiks iegūti papildus eiro, un, vēl jo vairāk, uzņēmumi jebkurā gadījumā varēs izvēlēties. Es nekad neesmu redzējis, ka kāds izvēlētos dārgāko fiskālo iespēju.
No otras puses, ja kādam nebūtu jāuztraucas, tad tie ir banku akcionāri un kreditori. Jūs mums stāstāt par stresa testiem. Pērnajā gadā veiktie testi bija joks. Es nezinu, vai šogad mēs pieredzēsim to pašu bezgaumīgo joku. Taču, pat ja šie stresa testi galu galā būs nopietni, mēs varam būt droši par to, kur bankas ņems līdzekļus. Vai tās iegūs līdzekļus no saviem akcionāriem vai no mums, nodokļu maksātājiem? Esiet nopietni! Jebkurā gadījumā bankām noteikti nav jāuztraucas.
Visbeidzot nekas nav teikts par acīmredzamo faktu, ko visi izliekas neredzam, proti, par Grieķijas un Īrijas parāda absolūto neilgtspēju. Ziniet, vienalga, cik ļoti jūs gribat izvairīties no šā jautājuma, tām nav nekādu iespēju atmaksāt parādu. Un, jo vēlāk mēs to pārstrukturēsim, jo sāpīgāks būs šis uzdevums. Tas nekad nav patīkams uzdevums, bet, ja jūs vilcināsieties, tad tas mums izmaksās ļoti dārgi.
(Aplausi)
Martin Callanan
Priekšsēdētājas kundze! Katru reizi, kad Eiropas Savienība sastopas ar specifisku problēmu, tā "iekrīt slazdā”, cenšoties izstrādāt sarežģītu, birokrātisku, smagnēju risinājumu, kas bieži ir pilnīgi nesamērīgs ar jautājuma nopietnību. Šī ir kļūda, ko mēs tagad pieļaujam attiecībā uz pašreizējo finanšu krīzi: tā ir nopietna, tā prasa rīcību, taču daudziem piedāvātajiem risinājumiem būs tālejoša un, manuprāt, ļoti kaitīga ietekme uz Eiropas nākotni ilgtermiņā.
Daudzi izmanto iespēju izvērst pastāvīgas ekonomikas pārvaldības plānus, kuru pamatprincipi ir intervence un kontrole. Mums stāsta, ka risinājums ir galvenokārt pārkāpt spēkā esošos noteikumus, piemēram, Līguma 122. pantu, kas nekad nav bijis paredzēts tiem palīdzības maksājumiem, kuriem to pašlaik izmanto - es ceru, ka kādai valstij būs drosme to apstrīdēt Eiropas tiesā -, un ieviest lielākus ierobežojumus mūsu dalībvalstīm, kas patiesībā nozīmē demokrātiskas izvēles ierobežošanu daudziem vēlētājiem.
Ja paskatāmies uz Īrijas gadījumu, tad redzams, ka valsts ir darījusi visu iespējamo, lai stabilizētu savu banku sistēmu - stabilizācija, kas, starp citu, ir absolūti nepieciešama bankām un iestādēm citās dalībvalstīs, kuras citādi būtu ārkārtīgi neaizsargātas -, un Īrijas atalgojums par to ir citu dalībvalstu prasība palielināt tās uzņēmumu ienākuma nodokļa likmes, lai konkurētu ar samilzušo situāciju citās valstīs. Tas nav taisnīgi, un tas nav demokrātiski.
Bairbre de Brún
(GA) Priekšsēdētājas kundze! Kāds domāšanas veids liek Padomei un Komisijai uzskatīt, ka Īrijai piemērotā politika nepalielinās parādu, vai ka šādu rezultātu neradīs šīs vai līdzīgas politikas īstenošana visā ES?
Pasākumi, par kuriem vienojās augstākā līmeņa sanāksmē, liks visām dalībvalstīm ievērot tādu ekonomikas loģiku, kas kaitēs to iedzīvotājiem - loģiku, kurā ir vajadzīgi samazinājumi un kura dalībvalstīm laupa spēju veicināt izaugsmi.
Politika, ko ES un Starptautiskais Valūtas fonds (SVF) piemēro Īrijai, nozīmē nežēlīgus samazinājumus, darbavietu zudumu un ievērojamus samazinājumus sabiedrisko pakalpojumu jomā. Īrijas parādu nasta nav ilgtspējīga. Ja obligāciju īpašnieki neuzņemsies daļu no deficīta sloga, Īrija neizpildīs maksājumu saistības nākotnē.
Niki Tzavela
Priekšsēdētājas kundze! Pakta "Euro plus” mērķis ir stiprināt un uzlabot Eiropas konkurētspēju, taču kā mēs varam panākt Eiropas pievienotās vērtības ekonomiku apstākļos, kad nelikumīga imigrācija grauj mūsu darba tirgu un mūsu Eiropas produktus aizstāj kontrabandas produkti, kas importēti no darbietilpīgām valstīm austrumos?
Jo ātrāk mēs identificēsim un aizsargāsim savus Eiropas Savienības ģeogrāfiskos un ekonomikas produktus, jo labāk. Tādēļ mans priekšlikums ir iekļaut Eiropas ekonomisko un ģeogrāfisko robežu identifikāciju un aizsardzību paktā "Euro plus”, citādi mēs nevarēsim panākt konkurētspējīgu Eiropu ļoti agresīvi konkurējošajā globālajā ekonomikā.
Frank Vanhecke
(NL) Priekšsēdētājas kundze! Ja Lībijas krīze kaut ko labi parāda, tad, manuprāt, tā galvenokārt ir nopietnas Eiropas ģeopolitiskās stratēģijas, kas nodrošinātu Eiropas intereses, neesamība. Tā galu galā ir skumja patiesība, ka mēs tur esam galvenokārt prezidenta Sarkozy valsts politiskās darba kārtības dēļ, kurš ir atļāvies sava veida "Folklendu brīdi”.
Jebkurā gadījumā tomēr ir dīvaini, ka tie - ieskaitot dažus šajā sēžu zālē -, kuri tik nikni un taisnīgi vērsās pret absolūto ļaunumu, kāds ir pulkvedis Gaddafi, visi vēl pavisam nesen priecīgi fotografējās, visiem smaidot, blakus Lībijas diktatoram, kam viņi izrādīja militāru godu. Es tikai gribu teikt, ka patlaban ir vieglāk atklāt uguni uz Gaddafi kungu nekā atbildēt uz daudzajiem jautājumiem, kas radīsies.
Minēšu tikai vienu no šiem jautājumiem: vai mēs turpināsim apbruņot nemierniekus - kopīgs nosaukums atšķirīgu cilvēku grupai, no kuriem daži pēc Eiropas standartiem vēl nav garīgi pārauguši Viduslaikus -, un ja tā, tad kādas mums ir garantijas, ka šādi ieroči netiks izmantoti, lai izraisītu valstī vēl lielāku haosu, kā tas notika Irānā pēc šaha izraidīšanas?
Personīgi es gribētu, lai šie Eiropas centieni un spēks būtu mazliet vairāk pamanāms mūsu pašu ārējo robežu militārajā apsardzē. Šobrīd tiek izcīnīts arī kluss karš, kas biedējoši vēsta par imigrācijas invāziju, par ko neviens nerunā. Mums ir vajadzīgs Eiropas spēks, lai atrisinātu arī šo problēmu.
Corien Wortmann-Kool
(NL) Priekšsēdētājas kundze! Pēdējā Eiropadomes sanāksmē tika pieņemti lēmumi, kas pirms gada vēl bija neiedomājami, un tāpēc es gribu izteikt siltu pateicību Van Rompuy kungam un Barroso kungam.
Tas ir svarīgs solis, taču tas ir arī solis ļoti grūtā ceļā, kas mums ir ejams, lai atjaunotu uzticību eiro un mūsu ekonomikai, lai izkļūtu no šīs krīzes, sekmējot ekonomisko izaugsmi un darbavietu radīšanu. Šim Parlamentam - tā jūs teicāt - ir likumdevēja pilnvaras attiecībā uz tiesību aktu kopumu ekonomikas pārvaldības stiprināšanai. Mēs gribam redzēt vērienīgāku pasākumu kopumu, un jums nākamajā periodā ir jāiesaistās diskusijās ar Parlamentu šajā saistībā. Mēs uzskatām, ka ir vajadzīgs spēcīgāks un vērienīgāks finanšu atbalsts, kas pamatojas uz Komisijas priekšlikumiem. Jūs jau dzirdējāt vairākus deputātus sakām, ka mēs gribam redzēt spēcīgāku Stabilitātes un izaugsmes paktu ar apgrieztās balsošanas mehānismu.
Otrkārt, ir vajadzīga daudz stiprāka sociāli ekonomiskā koordinācija. Tā ietver vairāk nekā "Euro plus” pakta "saistības”, jo mūsu sociālās tirgus ekonomikas principi sakņojas stratēģijā "Eiropa 2020”. Tā ietver lielākas saistības, izvēršot šos principus, lai veicinātu izaugsmi un radītu darbavietas mūsu iedzīvotājiem. Mēs gribam nostiprināt šos mērķus valstu reformu programmās - un es dzirdēju, ka Barroso kungs par to runāja -, un mums vajadzētu iesniegt priekšlikumus šajā saistībā.
Jūs teicāt un patiesi to uzsvērāt, ka šiem punktiem jābūt jau pabeigtiem, lai panāktu vienošanos jūnijā. Ciktāl tas atkarīgs no mums, jūs jau tagad varat sākt darbu, lai iekustinātu Padomi vismaz attiecībā uz šiem punktiem, kas vēlāk jūnijā ļaus panākt vienošanos.
Proinsias De Rossa
Priekšsēdētājas kundze! Man ir jāuzdod daži atklāti jautājumi Eiropas kvartetam - trijotnei plus Padomei. Vai jūs patiešām gribat glābt eiro zonu un Eiropas projektu?
Tikko ir pabeigti banku stresa testi, pamatojoties uz vispesimistiskākajiem scenārijiem Īrijā. Jaunā Īrijas valdība ir pavilkusi svītru zem Īrijas banku sabrukuma. Par pārsteigumu visiem Īrijā, tā ir pieņēmusi lēmumu, ka netiks piemēroti diskonti "Allied Irish Bank” un "Bank of Ireland” vecākajiem obligāciju īpašniekiem.
Taču kāds ir Eiropas quid pro quo? Kāpēc Eiropas Centrālā banka klusē par būtisku vidēja termiņa finansējumu Īrijas bankām? Kāpēc prezidents Sarkozy un Vācijas kanclere Merkel uzstāj attiecībā uz Īrijas rūpnieciskās bāzes iznīcināšanu apmaiņā pret sanācijas procentu likmes samazināšanu? Kāpēc dažas dalībvalstis bloķē progresu attiecībā uz Eiropas finanšu darījumu nodokļa un eiroobligāciju ieviešanu? Kāpēc Eiropas budžets tiek samazināts?
Īsā atbilde ir īstermiņa vēlēšanu aprēķini un doktrināra ekonomika. Īrijas ekonomiskā krīze ir neatņemama Eiropas krīzes sastāvdaļa. Īrijas ekonomikas neveiksme būtu ne tikai neveiksme Eiropai, bet tā būtu Eiropas neveiksme.
Īrijas parādu ilgtspēja ir kritiska Īrijai un Eiropai, un kvartetam ir jāskatās reāli uz šo jautājumu. Patlaban mums ir vajadzīga kvarteta iztēle un redzējums tā pašreizējās sarunās ar Īriju.
Es gribu, lai jūs ņemtu vērā manis teikto. Īrija ir demokrātiska valsts, tāpat kā Francija, tāpat kā Vācija, tāpat kā Somija: mēs valdām saskaņā ar tautas gribu. Īrijas vēlētāji ir piekrituši stingram taupības režīmam ar sakostiem zobiem un kūsājošām dusmām. Viņiem ir jāredz godīga spēle Eiropā, pretējā gadījumā tas tolerances logs, kas pašlaik ir atvērts Īrijas valdībai, pavisam drīz ar blīkšķi aizvērsies.
Carl Haglund
(SV) Priekšsēdētājas kundze! Sākšu ar kaut ko pozitīvu. Es varētu vērst uzmanību uz problēmām, ko radīs šie Padomes pieņemtie lēmumi, un tie, protams, radīs problēmas, bet pozitīvais aspekts tomēr ir tas, ka jūs esat daudz paveikuši attiecībā uz ekonomikas pārvaldību un makroekonomikas aspektu. Mans kolēģis no Īrijas tikko minēja, cik nobažījušies ir šīs valsts iedzīvotāji. Viņu problēmas ir saistītas ar to, ka līdz šim nav bijis nekāda makroekonomisko aspektu novērtējuma. Tādu būs iespējams veikt nākotnē, pateicoties šim ekonomikas pārvaldības pasākumu kopumam. Šajā saistībā es uzskatu, ka Padome ir gājusi pareizajā virzienā.
Taču mani nedaudz satrauc tas, ka Padomei, šķiet, nav vēlēšanās mainīt savu lēmumu pieņemšanas kultūru. Tā joprojām grib saglabāt iespēju izmantot dažāda veida politiskas vienošanās, ko mēs, iespējams, varētu saukt par "zirgu mīšanu”. Tomēr, ja jūs nemainīsiet savu lēmumu pieņemšanas kultūru, baidos, ka nākotnē jūs nespēsiet pieņemt vajadzīgos lēmumus, ja nāksies saskarties ar sarežģītiem apsvērumiem, pamatojoties uz tiem ieteikumiem, kurus, es tomēr ceru, Komisija varēs izstrādāt. Šī ir problēma, kas Padomei ir jāuztver nopietni un jāatrisina. Minēto situāciju diezgan labi ilustrē arī tendence, ko mēs redzējām Padomes sanāksmes laikā, kad manis paša dalībvalsts, Somija, arī izturējās diezgan nemākulīgi attiecībā uz citu jautājumu - šajā gadījumā stabilitātes mehānismu. Kā soms es paužu nožēlu par to. Ne visi somi domā šādi, taču tas ir labs piemērs tam, ka lēmumu pieņemšanas kultūra Padomē ir jāmaina.
Konrad Szymański
(PL) Priekšsēdētājas kundze! Jaunā valsts finanšu struktūra Eiropas Savienībā bija pamatota uz mēģinājumu stiprināt veselīgus finanšu noteikumus un valsts izdevumus un uz pilnīgi neveselīgu vēlmi ierobežot nodokļu suverenitāti dalībvalstīs. Es ļoti šaubos, ka valstis, kas piedalās paktā "Euro plus”, kopīgi spēs noteikt stingrus noteikumus attiecībā uz sevi valsts izdevumu jomā, ja tās nevarēja to izdarīt katra atsevišķi.
No otras puses, es nešaubos, ka nodokļu bāzes standartizācija ir efektīvs solis nodokļu savienības virzienā, kam ir tikai viens mērķis - nodokļu konkurences novēršana Eiropas Savienībā. Francijas politiķi Sarkozy kungs un Lagarde kundze ir atklājuši savus patiesos nodomus, nedēļām ilgi pieprasīdami palielināt nodokļu likmes Īrijā, aizbildinoties ar cīņu pret krīzi. Nodokļu likmju palielināšana līdz Eiropas Savienības standarta līmenim neatkarīgi no dalībvalsts tomēr ir recepte krīzes paildzināšanai, nevis tās mazināšanai.
Priekšsēdētāja
Liels paldies. Tiem deputātiem, kuri vēlas izmantot brīvā mikrofona procedūru, es gribu pateikt, ka mums jau ir aptuveni 20 runas, un es nedomāju, ka mums būs pietiekami daudz laika pirms balsošanas. Taču jūs joprojām esat laipni aicināti mēģināt.
Paul Murphy
Priekšsēdētājas kundze! Atbildot Joe Higgins, 19. janvārī Barroso kungs šeit, šajā sēžu zālē, paziņoja, ka Eiropa cenšas atbalstīt Īriju. Jaunās Fine Gael un leiboristu valdības nožēlojamā kapitulācija, izdabājot obligāciju īpašnieku interesēm, skaidri parāda, ka ne jau Padome vai Komisija sniedz atbalstu, bet gan strādnieku šķira Īrijā un Eiropā, kas ir spiesta atbalstīt Eiropas bankas un spekulantus, apmaksājot to zaudējumus.
Priekšlikumi attiecībā uz ekonomikas pārvaldību ir mēģinājums nostiprināt samazinājumus un algu samazināšanu. Stingrās taupības pasākumu rezultātu novērtējums un priekšlikumi par simtiem miljonu eiro naudas sodiem ir paredzēti, lai nodrošinātu to, ka, neraugoties uz masveida pretestību, par krīzi maksā darba ņēmēji. Šo Eiropas šoka doktrīnu sekmēs grozījumi līgumos, attiecībā uz kuriem iestādes Eiropā un Īrijā ir apņēmušās izvairīties no referenduma. Sociālistu partija un kreisie Īrijā pieprasīs referendumu attiecībā uz šo priekšlikumu par pastāvīgu taupības režīmu.
Oreste Rossi
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Šajā Padomes sanāksmē tika izskatīti trīs ļoti svarīgi jautājumi: vides un kodolkatastrofa, kas skārusi Japānu, finanšu krīze, kas skārusi visu Eiropu, un situācija Magriba valstīs.
Attiecībā uz pirmo punktu par spīti atbalstam iedzīvotājiem, kuri ir tik smagi cietuši, mēs nevaram piekrist pārskatīt tirdzniecības nolīgumus, kaitējot paši saviem uzņēmumiem. Tā vietā mēs atbalstām humanitāro intervenci, nodrošinot aprīkojumu, cilvēkus un naudu.
Doma par to, ka finanšu krīze ir beigusies, ir absolūta fantāzija. Ir būtiski svarīgi noteikt palīdzības pasākumu kopumu, lai palīdzētu dalībvalstīm izvairīties no esošās situācijas, tādējādi nodrošinot stabilitāti visā eiro zonā. Mēs arī atbalstām regulatīvā un birokrātiskā sloga samazināšanu, kā arī tirdzniecības veicināšanu ar trešām valstīm, ja vien tas ir savstarpēji izdevīgi.
Mēs uzskatām, ka Eiropas Savienība ir slikti sevi parādījusi saistībā ar Magriba jautājumu, jo katra dalībvalsts rīkojās neatkarīgi, un baronese Ashton, Augstā pārstāve ārlietās un drošības politikas jautājumos, nezināja, kā vadīt šo krīzi. Jo īpaši Eiropas Savienība ir pametusi Itāliju nekontrolēta nelegālo imigrantu iebrukuma varā.
Hans-Peter Martin
(DE) Priekšsēdētājas kundze! Eiropas iedzīvotāji kļūst arvien vairāk un vairāk nobažījušies. Ir divi temati, kas vieš īpašas bažas. Pirmais ir tas, ka mēs turpinām ieturēt nekonsekventu līniju attiecībā uz ekonomikas krīzi un grūtībām saistībā ar eiro. Ir arī taisnība, ka Padome un Komisija atpaliek no notikumu gaitas.
Mums jābūt reālistiskiem: mums ir jāpiemēro diskonts parādiem, vismaz Grieķijā un, iespējams, arī Portugālē. No tā nav iespējams izvairīties. Jo ilgāk mēs vilcināmies risināt šo jautājumu, jo vairāk tas maksās ne tikai finansiālā ziņā, bet arī attiecībā uz vispārējo uzticību Eiropas projektam. Notikumi Grieķijā kalpos tam, lai uzjundītu emocijas. Mēs īpašas delegācijas sastāvā apmeklējām šo valsti: pamatā attieksme ir tāda, ka ES ir atbildīga par problēmām Grieķijā, jo nav bijis skaidras komunikācijas un vajadzīgie pasākumi, kas jau ir skaidri, netiek īstenoti.
Otrs temats ir kodolenerģija. Tā sauktajiem noturības testiem, kas tiek gatavoti, būs jēga un to uzticamība vienotā Eiropā tiks atjaunota tikai tad, ja šie noturības testi tiks veikti saskaņā ar stingriem kritērijiem un nevis saskaņā ar vājajiem IAO (Starptautiskās akreditācijas organizācijas) kritērijiem, un ja notiks apspriešanās ar patiesi neatkarīgiem ekspertiem un ja sabiedrība atbilstīgi un saprotami tiks iepazīstināta ar notikumiem un visu procesu.
Mario Mauro
(IT) Priekšsēdētājas kundze, Padomes priekšsēdētāj, Komisijas priekšsēdētāj, dāmas un kungi! Mans politiskais pasaules uzskats ir tāds, ka ideāli ir jāsaskaņo ar interesēm. Varbūt tas ir nedaudz sakārtots un naivs uzskats attiecībā uz Eiropas iestādēm, taču es uzskatu, ka Eiropas iestādes pārstāv mūsu ideālus, savukārt mūsu valdības daudzu iemeslu dēļ pārstāv mūsu intereses.
Tādējādi ir spēle, kas ir jāspēlē. Pārsteidzoši ir tas, ka dažās situācijās, man šķiet, komanda, kas pārstāv ideālus, atsakās spēlēt šo spēli. Pirms dažām nedēļām, kad Parlaments ierosināja atzīt, vai drīzāk ierosināja, lai Komisija ieteiktu Padomei atzīt Lībijas Pagaidu padomi, baronese Ashton teica, ka tas neietilpst viņas pilnvarās.
Vakar pēc lieliskas prezentācijas, kad Padomei bija jāierosina stratēģija, kas padarītu ar migrācijas plūsmām saistīto krīzi par Eiropas jautājumu, Malmström kundze teica, ka viņa noraida šo ideju, jo uzskata, ka tā negūs vairākuma atbalstu Padomē.
Kā mūsu "ideālu komanda” gatavojas uzvarēt spēlē, ja mūsu spēlētāji atsakās iesist vārtus, jo uzskata, ka vārtsargs ir pārāk labs? Manuprāt, tas ir būtisks jautājums vēsturiskai izpratnei par uzdevumu, kuru mēs esam aicināti izpildīt.
Tādēļ es gribētu izteikt šādu novērojumu: kas ir mūsu uzbrucēji? Tās ir Eiropas iestādes: Parlaments, Komisija un pat jūs, Van Rompuy kungs, jo es uzskatu, ka jūs nepārstāvat Padomi tādā nozīmē, ka jūs aizstāvētu tās intereses, bet jūs esat cilvēks, kas var likt Padomei saprast, uz kādiem ideāliem vērst savu uzmanību.
Tāpēc es vienkārši lūdzu: ja jūs esat mūsu uzbrucēji, tad padodiet bumbu tālāk, uzbrūciet, gūstiet vārtus un - kā mēs sakām par šāda veida spēli - lieciet mums sapņot.
Roberto Gualtieri
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Nav šaubu, ka pastāvīga stabilizācijas mehānisma izveide ir būtisks sasniegums, kas nodrošina pamatu attiecībā uz politisko apņemšanos aizsargāt eiro par katru cenu. Tādēļ par spīti nebūt ne mazajiem iebildumiem attiecībā uz metodēm un šā fonda starpvaldību raksturu, Parlaments atbalstīja šo pavērsiena posmu un ir pievērsis galveno uzmanību stabilas saiknes veidošanai starp Eiropas Stabilizācijas mehānismu (ESM) un ES iestādēm.
Šajā saistībā ir svarīga atsauce Eiropas Padomes secinājumos uz regulu, saskaņā ar kuru izveido procedūras, lai noteiktu iespējamās prasības, un patlaban mēs gaidām, ka Komisija nāks klajā ar atbilstīgu priekšlikumu.
Lai gan tas ir pozitīvs rezultāts, ir grūti to vērtēt kā atbilstīgu. Problēma ir Eiropas ekonomikas pārvaldības pamatvirziens. Mēs joprojām ārstējam slimības simptomus, nevis novēršam tās cēloņus. Deficīts ir krīzes sekas, nevis krīzes cēlonis. Domāt, ka mēs varam izārstēt slimību, vienīgi samazinot deficītu ar vienu roku un pārfinansējot bankas ar otru roku, ir vistīrākā liekulība: šādi mēs riskējam padziļināt krīzi un padarīt pastāvīgā stabilizācijas mehānisma uzdevumu neilgtspējīgu.
Ja mēs gribam ārstēt slimību un nevis tikai simptomus, tad mums ir jārisina vairākas pamatproblēmas. Mēs runājam par Eiropas konkurētspējas stiprināšanu. Tā ir taisnība, taču kādu konkurētspējas modeli mēs īstenojam? Mēs nevaram ieviest atveseļošanas modeli, kura pamatā ir tikai un vienīgi eksports uz trešām valstīm, jo tas pastiprinās nelīdzsvarotību. Lai būtu konkurētspējīgi ārējā tirdzniecībā, mums jāveicina arī augstas kvalitātes iekšējais pieprasījums.
Tādēļ mums ir jārisina jautājums saistībā ar bankām un kredītu nodrošināšanas sistēmu ekonomikai, lai novirzītu Eiropas ietaupījumus ilgtermiņa ieguldījumiem. Mums ir jāapgādā sevi ar tādiem instrumentiem kā eiroobligācijas, nodoklis finanšu darījumiem un sava nosaukuma cienīgs budžets, lai veiktu liela mēroga valsts ieguldījumus Eiropas līmenī, kas nodrošinātu privātā sektora ieguldījumu sākumu. Visbeidzot mums ir jādomā par Eiropas sociālo modeli kā par resursu, nevis kā par nastu.
Sharon Bowles
Priekšsēdētājas kundze! Pakts "Euro plus” varētu būt noderīgs, tomēr to nedrīkst izmantot par attaisnojumu tiesību aktu kopuma vājumam. Stingra vienotā tirgus atbalstīšana ir būtiska ES un tādējādi eiro zonas konkurētspējai. Tas ir apsveicami, taču vienotā tirgus iniciatīvas joprojām nosaka Līgums un 27 dalībvalstis.
Baidos, ka ESM trūkst elastīguma un tas ir neilgtspējīgs atveseļošanai, nosakot divarpus līdz trīs procentus lielu riska prēmiju. Es saprotu vajadzību pēc disciplīnas un nodrošinājuma pret risku, taču šie glābšanas mehānismi nav paredzēti naudas pelnīšanai, jo īpaši tad, ja pastāv pašu intereses, kas nav saistītas ar eiro zonas stabilitāti, piemēram, vairāku dalībvalstu banku atbalstīšana ar Īrijas nodokļu maksātāju palīdzību, kā jau tika minēts.
Mēs neesam atrisinājuši banku krīzi un arī to neatrisināsim, ja būsim gļēvi. Vācija pat nav rekapitalizējusi savas bankas, nedz arī atzinusi samazinātas vērtības aktīvus, taču paļaujas uz visu pārējo ES valstu un visas pasaules iecietību, atļaujot pasīvo līdzdalību pamatkapitālā, jo citādi tā neizturēs stresa testus.
Tātad, Komisijas priekšsēdētāj, Padomes priekšsēdētāj, mums ir vajadzīgs kāds redzējums, zināma pazemība, godīga sevis novērtēšana; vienīgais, ko mēs varam darīt, ir uztvert riska prēmijas kā ķīlu un atdot tās atpakaļ, kad risks būs novērsts. Sīkumainība neglābs eiro, un tirgi to zina.
Gerald Häfner
(DE) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Faktiski politiķu pārziņā nav izmantot nodokļu maksātāju naudu banku glābšanai vai nodrošināt valstis ar mākslīgo likviditāti. Patiesā politiķu funkcija ir izveidot tiesisku regulējumu, kas nodrošinātu to, ka šāda situācija nekad nerodas. Šobrīd jums ir jādara kaut kas nepareizs, jo jau desmitiem gadu jums nav izdevies rīkoties pareizi. Tagad jūs plānojat ķerties pie problēmas saknes, ko mēs vērtējam atzinīgi. Tomēr, ciktāl to var paredzēt, šķiet, ka jūs atkal strādājat nepareizā līmenī ar nepareiziem resursiem un nepareizā sistēmā, jo jūs cenšaties risināt jautājumu ārpus Līgumiem.
Par laimi mums ir izdevies iekļaut daļu darījumu Kopienas metodes darbības jomā, taču vēl aizvien ir jūtams klasiskas lejupējas politikas trūkums. Šajā jomā vairāk nekā jebkurā citā vajag, lai katra politika tiktu demokrātiski apspriesta, leģitimizēta un pārbaudīta. Jūs izmantojat nepareizus instrumentus, jo jūs izmantojat nodokļu maksātāju naudu, lai atbalstītu bankas un tos, kas spekulē ar bankām un citiem finanšu produktiem. Jūs joprojām neesat īstenojuši atbilstīgus pasākumus, lai vērstos pret tiem, kas jau ilgu laiku gūst peļņu no šīs situācijas. Tas nozīmē, ka jūs turpināt veicināt nelīdzsvarotību Eiropas sabiedrībā, kas vājina šīs politikas pieņemšanu, nevis stiprina to. Jūs uzliekat slogu valstu kasēm un budžetiem, no vienas puses, un aizsargājat privātos aktīvus, no otras puses. Tas nekādi nepalīdz risināt reālās problēmas, bet vienkārši atvieglo dažus no simptomiem.
Peter van Dalen
(NL) Priekšsēdētājas kundze! Daudzas dalībvalstis gadiem īstenoja tādu budžeta politiku, kas šķita pārāk laba, lai būtu patiesība. Parādu uzkrāšana netika uzskatīta par problēmu, jo šķita, ka ekonomikas izaugsme izkausēs tos tāpat, kā saule kausē ledu.
Daudzas privātpersonas jutās tieši tāpat. Viņi pirka daudz dārgākas mājas, nekā varēja atļauties. Šķita, ka viņus glābs šo īpašumu pieaugošā vērtība, taču šis kāršu namiņš sabruka. Parādu krīze tiek risināta ar jaunu parādu palīdzību. Eiropas Centrālā banka ir nopirkusi miljardiem vērtas valdības obligācijas, ko emitējusi Portugāle, Īrija un Grieķija. Šo valstu ekonomikas tagad tiks pātagotas, un tām būs gadiem nepārtraukti jāaug kā trakām, lai izķepurotos. Priekšsēdētājas kundze, tas neizdosies. Šīs ekonomikas satraucoši sarūk. Tas nozīmē uzņemt kursu tieši uz bankrotu.
Tādēļ ir pienācis laiks Krīzes stratēģijai 2.0. Mums jāļauj bankrotējušajām valstīm atgriezties pie savām iepriekšējām valūtām, vienlaikus veicot ievērojamu to devalvāciju un daļēji norakstot to parādus. Tad situāciju varētu pārskatīt pēc gada vai desmit gadiem.
Ilda Figueiredo
(PT) Priekšsēdētājas kundze! Tas, ka galvenie Padomes un Komisijas pārstāvji ir ignorējuši nopietno sociālo krīzi, ko piedzīvo daudzas Eiropas Savienības valstis, jo īpaši eiro zonā, ir pārsteidzoši, taču tas arī atklāj ceļu, kādu iet šī Eiropas Savienība. Kur ir atbildes attiecībā uz gandrīz 100 miljoniem cilvēku, kas dzīvo nabadzībā šajā Eiropas Savienībā, tostarp vairāk nekā 20 miljoniem darba ņēmēju ar zemām algām un ar nestabilām darbavietām, kas sekmē lielo uzņēmumu skandalozi lielo peļņu? Kur ir atbildes attiecībā uz gandrīz 25 miljoniem bezdarbnieku, no kuriem lielākā daļa ir sievietes un jaunieši un kuriem ir liegta cilvēka cienīga tagadne un iespējas būvēt nākotni, kas varētu nodrošināt mūsu valstu attīstību?
Tomēr Padomes lēmumi atkal attiecas tikai uz to, kā aizstāvēt lielo uzņēmumu intereses un finanses, nodrošinot lielāku politiskās varas centralizāciju, lai veicinātu lielāku ekonomiskās varas koncentrāciju. Tas viss notiek, lai krīzes vārdā apšaubītu sociālās un darba tiesības, palielinātu darba ņēmēju ekspluatāciju un pastiprinātu valstu, kuru ekonomika ir trauslāka, piemēram, Portugāles atkarību.
John Bufton
Priekšsēdētājas kundze! Šķiet, Padome uzskata, ka centralizēts valstu budžeta programmu regulējums ir būtisks ekonomikas atveseļošanās atbalstam - jo īpaši priekšlikums daudzgadu konsolidācijas plāniem attiecībā uz tiem deficīta, ieņēmumu un izdevumu mērķiem, kas jāsasniedz noteiktā laikā, piemērojot soda naudu, ja saistības nav izpildītas.
Apvienotās Karalistes budžeta deficīts ir galvenokārt strukturāls, un tas ir jārisina iekšēji. Es ļoti iebilstu pret jebkādu Briseles iesaistīšanos manas valsts lietās, ņemot vērā haosu, kas izraisīts Grieķijā un Īrijā, kurām, iespējams, būs vajadzīga papildu palīdzība ekonomisko grūtību pārvarēšanā. Portugāle drīzāk vērstos pie Brazīlijas, kas liecina par Lisabonas nevēlēšanos kļūt par ekonomisku protektorātu ar taupības pasākumiem, kuri apslāpē izaugsmi.
Padome paziņo, ka konsolidācija ir pirmais, kas darāms dalībvalstīs, kurās jau ir liels deficīts. Kas varētu apturēt mūsu iedzīvotāju migrāciju uz spēcīgākām valstīm Eiropas Savienībā saskaņā ar ES pašas radītajiem likumiem?
Padome ierosina samazināt regulatīvo slogu. Vai tas ietver tiesību aktus, kurus Eiropa ir izstrādājusi desmitiem gadu, piemēram, Darba laika direktīvu un bērna kopšanas atvaļinājuma pagarināšanu?
Decentralizēti un mazāk apslāpēti tirgi ir būtisks ekonomiskās labklājības priekšnoteikums, nevis represīvi reglamentējoši pasākumi.
Andreas Mölzer
(DE) Priekšsēdētājas kundze! Kā mēs zinām, Eiropadomes sanāksmē, kurā pieņemtos lēmumus, manuprāt, raksturo nelabojamība un realitātes izpratnes trūkums, tika apspriesti trīs sprādzienbīstami jautājumi.
No vienas puses, EUR 700 miljardu glābšanas pasākumu kopuma līdzekļi drīz būs izsmelti, un tas var iznīcināt arī ES faktiskos maksātājus. Tā vietā, lai atzītu, ka stabilitātes mehānisms neatbilst efektīvas krīzes vadības interesēm, ES ir vienkārši palielinājusi risku visiem.
No otras puses, jautājums, vai bijušo Gaddafi ministru izveidotā opozīcija patiešām ir ieinteresēta demokrātijā, ir atklāts. Mani ļoti satrauc tas, ka Lībijas nemiernieku militārais komandieris ir identificēts kā sens CIP aģents.
Visbeidzot kodolspēkstaciju noturības testi, kas jāveic uz brīvprātības pamata bez jebkādām sekām, ir vēl viens pierādījums tam, kā cik tālu Brisele ir aizgājusi no realitātes. Taču Komisija patiešām ir palaidusi garām iespēju, atjaunojot divdesmit gadus vecu regulu, kurā tā nav pielāgojusi ierobežojumus attiecībā uz radioaktīviem pārtikas produktiem.
Alain Lamassoure
(FR) Priekšsēdētājas kundze, Eiropas Padomes priekšsēdētāj, Komisijas priekšsēdētāj! Attiecībā uz ekonomikas un monetāro savienību Eiropadomes iznākums ir iespaidīgs. Lielisks darbs! Taču mums jāsaprot, ka tas radīs jaunu un vērā ņemamu problēmu, proti, tādējādi pieņemto lēmumu politisko apstiprināšanu divos līmeņos.
Pirmais līmenis ir starp pašām dalībvalstīm. Kopš paša šā pakta "Euro plus” procesa sākuma tas ir bijis pamatots tikai uz vienprātību starp valdībām pēc lielākās dalībvalsts iniciatīvas. Jauki, ja tas notiek vienu reizi. Tomēr ja mēs vairākus gadus pēc kārtas turpinām iet vienu un to pašu politisko ceļu, tad mēs riskējam palielināt spriedzi valstu starpā. Vācijas kanclere jau ir izsvilpta Atēnu un Dublinas ielās. Tāpēc šī starpvaldību procedūra pakāpeniski ir jāpārveido par patiesu Eiropas procedūru - par procedūru, kas kalpo ne tikai ES, bet visai Eiropai kopumā. Tāda ir Parlamenta pieņemto grozījumu pamatnostādne, un mums būtu jāpasaka paldies un jāapsveic J. Juncker un jūs, Van Rompuy kungs, par to, ka jūs tos pieņēmāt.
Otrais līmenis ir pieņemšana katras dalībvalsts sabiedrības acīs. Kā justos opozīcijas partijas mūsu valstīs, ja tās sasaistītu politikas virzieni, par kuriem ar tām nekad nebūtu notikusi apspriešanās? Paskatīsimies uz to, kas vakar notika Īrijas vēlēšanās. Paskatīsimies uz vēlēšanu debatēm šodien Portugālē. Vienīgais veids, kā šie ieteikumi var iegūt politisku leģitimitāti, ir nodrošināt, lai valstu parlamenti no paša sākuma būtu iesaistīti visā Eiropas pusgada procesā, un tomēr Padomes secinājumos šie parlamenti ir pieminēti tikai garāmejot, ierindojot tos tādā pašā kategorijā kā reģionus, sociālos partnerus un NVO. Bezgala daudz ir likts uz spēles. Pieņemtie lēmumi nozīmē to, ka mums tagad ir jāpēta jauna Eiropas demokrātijas dimensija.
(Aplausi)
Udo Bullmann
(DE) Priekšsēdētājas kundze! Padomei un Komisijai ir pilnīga taisnība, ierosinot konsolidēt valstu budžetus Eiropā. Tomēr, ja mēs paskatāmies uz to, kā tas darbojas un kā tas darbosies arī turpmāk, tad ir skaidrs, ka tas ietekmē tos cilvēkus, kam nevajadzētu būt pakļautiem šai ietekmei. Skolas tiek slēgtas, skolotāji zaudē darbu, pētnieki atrodas uz ielas, un valsts ieguldījumi tiek samazināti vai paliek nemainīgi.
Es gribētu pajautāt Van Rompuy kungam un Barroso kungam: vai šis ir jūsu nodoms? Protams, jūs teiksiet, ka tas nav tas, ko jūs gribat, un ka samazinājumi ir jāveic citās jomās. Tādā gadījumā mans jautājums ir šāds: kurās jomās šie samazinājumi jāveic? Mans galvenais jautājums ir šāds: ja jūs uzskatāt, ka samazinājumi jāveic citur, tad kāpēc projektā, ko jūs ierosināt lēmumu pieņemšanai "sešu pasākumu kopumā” attiecībā uz ekonomikas pārvaldību, nav noteikta atšķirība starp to, vai valsts iepērk tankus vai kara ieročus, vai iegulda valsts ekonomikas atveseļošanā, vai arī veic ieguldījumus nākotnē? Vai, iespējams, tā iegulda modernā energoapgādes sistēmā un savu bērnu izglītībā un apmācībā? Romano Prodi reiz lieliski pateica, ka šie projekti ir muļķīgi. Viņa teiktais joprojām ir taisnība, jo nevar nodalīt labus ieguldījumus no sliktiem ieguldījumiem. Mūsu vienīgā izvēle ir uzlabot šos projektus, jo Eiropu nevar saprātīgi pārvaldīt, ja šāda nodalīšana nav mūsu spēkos.
Mans pēdējais jautājums ir šāds: kur tiks rasti ienākumi, kas ļaus mums izkļūt no krīzes? Galu galā mēs nevaram vienkārši turpināt savu ceļu, izliekoties neredzam šo problēmu. Barroso kungs, mēs gaidām jūsu priekšlikumu par finanšu darījumu nodokli Eiropā, ko Parlaments ir atbalstījis ar lielu balsu vairākumu. Dodiet Eiropai iespēju un netērējiet vairs laiku ar svētulīgiem vārdiem.
Wolf Klinz
(DE) Priekšsēdētājas kundze, Barroso kungs, Van Rompuy kungs! Uzmanīgi klausoties jūsos, rodas iespaids, ka viss ir priekšzīmīgā kārtībā: eiro ir drošs, mums ir jauns Stabilitātes un izaugsmes pakts, mums ir Eiropas Stabilitātes mehānisms un mums ir pakts "Euro plus”.
Es gribētu pilnīgi skaidri pateikt: "Lai gan es dzirdēju šo vēstījumu, neesmu pārliecināts, ka es tam ticu.” Mums nevajadzētu aizmirst sākuma punktu visām šīm apspriedēm un pasākumiem, proti, dažu eiro zonas dalībvalstu strauji pieaugošos parādus, konkurētspējas zudumu, ekonomikas izkropļojumus un visa minētā rezultātā pašreizējo norēķinu kontu deficīta, kas ir jāfinansē, pieaugumu.
Jau tagad ir skaidrs, ka daudzas dalībvalstis pie labākās gribas pasaulē nespēs izpildīt jaunā Stabilitātes un izaugsmes pakta nosacījumus. Eiropas Stabilitātes mehānisms nepalīdzēs pārvarēt ekonomikas izkropļojumus, jo neviens nav bijis nopietni gatavs uz to, ka eiro zonas dalībvalsts varētu kļūt maksātnespējīga, un arī tāpēc, ka izredzes saņemt finansiālu atbalstu no stabilitātes mehānisma izraisīs papildu atslābumu.
Tā sauktie stingrie noteikumi praksē izrādīsies salīdzinoši viegli. Vajadzība pēc vienbalsīgām rezolūcijām izraisa kaulēšanos, kas agrāk bija plaši izplatīta prakse. Visbeidzot eiro pakts ir pārāk izvairīgs, lai liktu trūcīgajām valstīm īstenot reālas tālejošas ekonomikas reformas.
Tādēļ kopumā es baidos, ka mums neizdosies novērst šīs problēmas cēloni. Mums būs pastāvīgs pārtēriņš, kura kredītsaistību parametri būs regulāri jāpalielina. Tas pārvērtīsies bezdibenī, un to valstu iedzīvotāji, kam būs jāmaksā rēķins, atkal izrādīsies piekrāpti. Tādējādi sabiedrības uzticība Eiropai samazināsies vēl vairāk.
Derk Jan Eppink
(NL) Priekšsēdētājas kundze! Man ir personīgs jautājums Van Rompuy kungam. Karš Lībijā turpinās. Mēs esam bijuši liecinieki siltām attiecībām starp Lībijas vadītāju un Eiropas vadītājiem, kuri atgādināja vislabākos rotaļu biedrus spēļu laukumā.
Iepriekšējā reizē es visiem parādīju dažas fotogrāfijas, kurās bijāt redzams arī jūs, Van Rompuy kungs. Manuprāt, jūs esat taisnīgs cilvēks, godīgs cilvēks, pat politikā. Jūs esat konsekvents. Šā iemesla dēļ es esmu atteicies no fotogrāfijām. Lokerbijā tika nogalināti simtiem cilvēku, daudzi no tiem bija eiropieši, un pēc tam mēs redzam, ka Eiropas vadītāji tiekas ar šo slepkavu. Tāpēc, ieraugot jūs, es jutos pievilts. Varbūt tieši tāpēc, ka jūs esat šajā amatā, starp premjerministru un priekšsēdētājiem un citām izraudzītām personām. Tomēr es gribu jums ieteikt raudzīties, lai jūs stabili stāvētu uz zemes.
Eiropai ir jāstāv brīvības pusē. Šā projekta būtība ir brīvība, ko jūs un Barroso kungs, kurš arī bija ļoti draudzīgs pret Gaddafi kungu, esat atstājuši novārtā, un tas man liek justies pieviltam.
Gunnar Hökmark
Priekšsēdētājas kundze! Līdz šim mums bija jācīnās ar krīzi, bet tagad mums ir jārisina galvenās problēmas, kas izraisīja krīzi - proti, lielais deficīts un nestabilās valstu finanses.
Tāpēc Stabilitātes un izaugsmes pakta reforma ir ļoti svarīga ne tikai mērķu sasniegšanai, bet arī tādēļ, lai nodrošinātu uzticību Eiropas ekonomikām. Mums arī jārisina konkurētspējas un ekonomiskās izaugsmes trūkuma problēmas. Tas ir galvenais uzdevums, kas mums jārisina, lai apkarotu nabadzību un radītu darbavietas, un nodrošinātu arī labklājību.
Protams, šajā saistībā nopietna dalībvalstu atbildība ir budžetu pārstrukturēšana, piešķirot prioritāti sociālajam nodrošinājumam un ieguldījumiem izaugsmē, vienlaikus samazinot deficītu. Tām jāreformē tirgi, tostarp darba tirgi un citas iespējas mazajiem un vidējiem uzņēmumiem.
Tas ir tas, kas jādara dalībvalstīm - un jādara vēl daudz vairāk -, bet uzsvērsim arī to, kas jādara Eiropas Savienībai kā tādai. Mums jābūt tāda paša līmeņa gatavībai pārstrukturēt Eiropas Savienības budžetu, kādu mēs prasām no dalībvalstīm, nodrošinot, lai mūsu prioritāte būtu izaugsme un ieguldījumi, pētniecība un zinātne, un atvērti tirgi.
Mums arī jānodrošina, ka mēs reformējam Eiropas tirgu. Septiņdesmit procentus Eiropas ekonomikas veido pakalpojumu sektors, taču Pakalpojumu direktīva šajā perspektīvā ir diezgan ierobežota. Eiropas ekonomikas nākotne sakņojas pakalpojumu sektorā un uz zināšanām pamatotā ekonomikā. Ir stingra prasība, lai Komisija izvirzītu priekšlikumus, kas iekšējo tirgu attiecinātu uz visu zināšanu ekonomiku. Tā ir galvenā problēma, lai padarītu Eiropu par vadošo uz zināšanām pamatoto ekonomiku pasaulē.
Pervenche Berès
(FR) Priekšsēdētājas kundze, Van Rompuy kungs, Barroso kungs! Kāds pēc šīs krīzes ir Eiropas Savienības spēcīgākais ierocis globālās konkurences jomā? Jūs paši to esat noteikuši: stratēģija "ES 2020”.
Taču, raugoties uz to, ko jūs darāt attiecībā uz ekonomikas pārvaldību, man rodas iespaids, ka šeit pastāv pilnīga pretruna. Patiesi, paskatoties uz stabilitātes paktu un ekonomikas pārvaldību, jūs virzāties no koordinēšanas stratēģijas uz uzraudzības stratēģiju, kā rezultātā Vašingtonas konsenss kļūst par Briseles konsensu. Runājot par strukturālām reformām, jūs runājat par algu samazināšanu un pensionēšanās vecuma palielināšanu.
Es gribu runāt ar jums par tām reālajām strukturālajām reformām, kas mums ir vajadzīgas. Mums ir vajadzīgi valsts ieguldījumi pirmām kārtām izglītībā. Vai jūs zinājāt, ka visā Lisabonas stratēģijas darbības laikā puse dalībvalstu samazināja savu izglītībai paredzēto budžetu? Vai jūs tās sodījāt par to? Vai jums ir zināms, ka Eiropas Savienība nekad neīstenos šo stratēģiju laikposmam līdz 2020. gadam, ja mēs neizveidosim ieguldījumu nākotnē kopfondu, ja, izvērtējot dalībvalstu valsts izdevumus, vienīgie izdevumi, pret kuriem jūs izturaties citādi, kuros jūs ņemat vērā kvalitāti, ir izdevumi, kad dalībvalstis īsteno kapitāla finansētas pensiju reformas, bet ignorējat tās dalībvalstis, kas tiecas pielikt pūles attiecībā uz izglītību?
Skatoties uz šodienas situāciju Īrijā, mani pārsteidz viena lieta. Dienu no dienas jūs nolemjat glābt bankas; tikmēr Īrijas iedzīvotāji grimst nabadzībā. Tā nav Eiropas Savienība, kādu mēs gribam. Es gribētu, lai mēs "glābtu” Īrijas iedzīvotājus, nevis tās bankas. Vēl jo vairāk, lai glābtu bankas, jūs izgudrojāt "stresa testus”. Man tagad radies iespaids, ka ik reizi, kad mēs sastopamies ar problēmu, mēs ieviešam stresa testus. Tie ir jaunie apspriešanas orgāni. Ir noturības testi kodolenerģijai, stresa testi bankām; iespējams, kādu dienu varētu pat būt stresa tests Komisijai. Varbūt mēs to ierosināsim. Tomēr es personīgi dotu priekšroku tam, lai Komisija uzņemtos iniciatīvu un būtu tur, kur tai jābūt.
Skatoties uz Eiropas Centrālās bankas šodienas atzinumiem, man rodas sajūta, ka tā ir vairāk norūpējusies par to, kas neietilpst tās pilnvarās, proti, par algu līmeni, nevis par mūsu banku sistēmas dzīvotspēju un efektivitāti, sekmējot mums nepieciešamos valsts ieguldījumus. Parlaments ir iesniedzis priekšlikumus par nodokļa piemērošanu finanšu darījumiem un par eiroobligācijām, bet jūs atsakāties tos apsvērt.
Van Rompuy kungs, Barroso kungs! Ir pienācis laiks jums ieklausīties priekšlikumos, ko iesniedzis Parlaments, lai nodrošinātu, ka tā stratēģija, ko jūs paši esat pieņēmuši, gūst panākumus.
Lena Ek
(SV) Priekšsēdētājas kundze! Savā nesenajā sanāksmē Padome arī apsprieda kodolspēkstaciju un Eiropas reaktoru drošības jautājumu. Šis ir temats, kas pašlaik tiek apspriests Parlamentā. Mēs sagatavosim rezolūciju, par ko ceturtdien notiks balsojums.
Manuprāt, lielākā daļa Eiropas iedzīvotāju, iespējams, uzskatīja, ka stresa testi, protams, jau gadu desmitiem ir daļa no drošības pasākumiem attiecībā uz kodolenerģiju. Tas tā nav. Priekšlikums, ko Padome pieņēma savos secinājumos, ir pārāk vājš. Mums jāpārbauda ne tikai tehnoloģija un ģeogrāfija, bet arī drošības kultūra un vairāku veidu riski. Mums jānodrošina atklātība un pārredzamība. Ir pilnīgi nepieņemami, ka valdības un valsts iestādes pašas veic revīziju šajā jomā. Ir skaidrs, ka jābūt neatkarīgām pārbaudēm, fakti ir jāpublisko un Komisijas uzraudzībā ir jānodrošina pilnīga pārredzamība. Tas ir vienīgais veids, kā mēs nākotnē varam padarīt šo tehnoloģiju uzticamu. Mums ir arī atkārtoti jāpārrunā iestāžu struktūra, kas ir tikpat sena kā Eiropas Savienība. Tā ir jāatjaunina. Šajā sistēmā jābūt Eiropas drošības standartiem, un visbeidzot mums ir jānodrošina, lai Padome izvirzītu arī priekšlikumus saistībā ar energoefektivitāti, alternatīviem energoresursu avotiem un attiecīgu grafiku.
Vicky Ford
Priekšsēdētājas kundze! Eiropadomes sanāksmes svarīgākais secinājums nebija virsraksts - jauki. Tā teica, ka vienotajam tirgum ir būtiska nozīme, lai panāktu izaugsmi.
Bet vai tas viss ir tikai runas? Attiecībā uz ekonomikas pārvaldību es jau redzēju, ka kolēģi grib vājināt Stabilitātes paktu, un attiecībā uz atbalstu uzņēmumiem mēs neesam daudz labāki.
Deputāti pulcējas, lai iesaistītos kampaņās par velosipēdistiem un zirgu labturību, bet, kad nonāca pie kampaņas, lai samazinātu birokrātiju mazajiem uzņēmumiem, tad piedalījās tikai trešā daļa no mums un bija tikai viens - Apvienotās Karalistes Leiboristu partijas paraksts. Komisija sola atbrīvot riska kapitālu, kas ir slavējami, bet gandrīz smieklīgi, ņemot vērā to, ka visu pagājušo gadu Komisija pavadīja, cenšoties pieņemt tiesību aktus tā pilnīgai izslēgšanai no tirgus.
Ir pienācis laiks ievērot noteikumus. Deviņi valstu vadītāji ir parakstījuši vēstuli par konkrētām darbībām uzņēmējdarbības, tirdzniecības, jauninājumu un ieguldījumu jomā. Viņi mūs aicina izvēlēties izaugsmi. Es noteikti to izvēlos.
Jaime Mayor Oreja
(ES) Priekšsēdētājas kundze! Eiropadome ir pieņēmusi virkni pasākumu, kas attiecas uz pārvaldību, budžeta racionalizēšanu, konkurētspēju un tā tālāk, un man jāsaka, ka tie visi ir pareizi.
Eiropadomes secinājumu 16 punkti lielā mērā ir rezultāts darbam, ko paveicis priekšsēdētājs Van Rompuy un priekšsēdētājs Barroso, un es vispirms vēlos viņus apsveikt, jo es novērtēju - daži no mums novērtē - to, ko jūs esat izdarījuši, būdami iestāžu vadītāji.
Tomēr problēma ir tas, ka mēs piedzīvojam ne tikai finanšu krīzi, mēs piedzīvojam arī uzticības krīzi un politisku krīzi Eiropā un Eiropas valstīs. Problēma nav vienkārši novērtēt Eiropadomes faktisko ekonomisko un tehnisko saturu. Vienlaikus ar Eiropadomes sanāksmi notiek Eiropas, valstu un reģionālās vēlēšanas, un tās visas apstiprina mūsu bažas. Tiek pieņemtas galējas nostājas. Dažas no šīm nostājām pašlaik radušas patvērumu nacionālismā. Tādēļ jums ir ļoti labi jāapzinās, ka mūsu problēma nav vienkārši stāties pretī krīzei, bet stāties pretī šīs krīzes politiskajām un sociālajām sekām.
Šis nav vienkārši laiks, kad, kā kolēģis to pilnīgi pareizi pateica, Eiropas Savienībā pastāv ziemeļu un dienvidu krīze. Šie ir jauni laiki, un īpaša jaunu laiku iezīme ir tas, ka krīzes rodas, izplatās un netiek atrisinātas. Tās parādās negaidīti gan Eiropas Savienībā, gan ārpus tās. Turklāt šie jaunie laiki būtībā pieprasa jaunu domāšanas veidu individuālā un iestāžu līmenī, un tā ir lielākā politiskā problēma, ar ko mēs saskaramies.
Visas izmaiņas cilvēka domāšanā sākas pašā cilvēkā. Pats galvenais, ja šis cilvēks ir šā Parlamenta deputāts, tad viņam vai viņai ir jāpasaka, kā Parlaments ir jāmaina, lai tas darbotos atbilstīgi jaunajiem laikiem. Tas pats attiecas uz Komisijas un Padomes locekļiem; mums katram un visiem ir jāspēj stāties pretī šai problēmai.
Tomēr jebkurā gadījumā galvenais ir nenovirzīties no kursa, jo jūs dodaties pareizajā virzienā.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Priekšsēdētājas kundze, Padomes priekšsēdētāj, komisār, dāmas un kungi! Šī ir pirmā krīze, kas skar eiro zonu, un, krīzei sākoties, mums kļuva skaidrs, ka Eiropas Savienība nav gatava to risināt.
Bija izstrādes kļūdas, piemēram, plānošanas neesamība attiecībā uz finansiālo palīdzību eiro zonas valstīm, neefektivitāte saistību pildīšanā valsts finanšu un konkurētspējas jomā, un pieaugoša makroekonomikas nelīdzsvarotība un atšķirības eiro zonā.
Mēs redzējām, kā pasākumi, kas tika veikti, lai Eiropai būtu vienota nostāja ārpolitikas un drošības jomā, ekonomikas jomā neguva atbalstu par spīti globalizācijas izvirzītajām prasībām. Mūsu ekonomikas potenciālu nevarēja pārvērst par ekonomisko vadību pasaules līmenī, un aizvien vairāk acīmredzams kļuva līdzsvara trūkums starp vienotās valūtas pīlāru un starpvaldību ekonomikas pīlāriem.
Ja gribam nodrošināt pienācīgu reakciju, tad mums ir jāpanāk progress integrācijas ziņā. Neviena valsts pati nevar izkļūt no krīzes, ja vien daži cilvēki nedzīvo citā gadsimtā. Tāpēc 24. un 25. martā Eiropadome spēra svarīgus, pat iespaidīgus soļus pareizajā virzienā. Eiropas pusgada ieviešana, pastāvīga stabilitātes mehānisma pieņemšana kopā ar tām saistībām, ko uzņēmies Parlaments, tostarp tiesību aktu kopumu, kas Parlamentam būs jālīdzsvaro - tas viss ir solis pareizajā virzienā. Pakts "Euro plus”, bez šaubām, ir solis uz priekšu, taču vēl ir daudz darāmā. Krīze vēl nav beigusies, ir 23 miljoni bezdarbnieku, un vēl aizvien pie mūsu horizonta redzami draudīgi mākoņi un mums jārisina nopietnas problēmas.
Tādēļ mums ir vajadzīgs trīsdimensiju pakts ar Eiropas iedzīvotājiem, jo stingras taupības politikai ir ierobežojumi un mums ir jāveicina izaugsmes un nodarbinātības politika, veicot ieguldījumus, lai no jauna noteiktu mūsu ekonomikas modeli un īstenotu stratēģijas "Eiropa 2020” mērķus.
Fiskālās un finanšu ilgtspējības politikai ir vajadzīga Eiropas sistēma tiklab valsts parādu jomā kā finanšu iestāžu rekapitalizācijā, un mums vajadzīgs patiess Eiropas sociālais pakts, kas ieviestu lielāku ražīgumu, noteiktu sociālos standartus, panāktu progresu nodokļu jomā un padarītu labklājības valsti mūsdienīgu.
Ivo Strejček
- (CS) Priekšsēdētājas kundze! Tas, kas notika Eiropadomes sanāksmē 2011. gada 24. un 25. martā, un pieņemtā teksta saturs ir stāsts par to, kā fiskālā vienotība tiek sekmēta caur sētas durvīm. Vienotās eiro valūtas izveide un šīs valūtas pastāvēšanas laiks ir stāsts par ekonomikas likumu neievērošanu, pārkāptiem noteikumiem, meliem attiecībā uz valstu finanšu deficīta lielumu un krāpšanos valsts statistikā. Stabilitātes un izaugsmes pakts tika pieņemts kā pēdējā iespēja tikt galā ar bēdīgi slavenajiem noteikumu pārkāpējiem, un visi to ir pārkāpuši gadiem ilgi. Es gribētu zināt, kā tas varētu notikt citādi pakta "Euro plus” gadījumā, ņemot vērā valstu ekonomiku dažādo raksturu, dažādo inflācijas līmeni un dažādo bezdarba līmeni? Es uzskatu, ka ierosinātā uzņēmumu ienākuma nodokļa pamatojuma saskaņošana ir īpaši neatbilstīga.
Paulo Rangel
(PT) Priekšsēdētājas kundze, Padomes priekšsēdētāj, Komisijas priekšsēdētāj! Vispirms es, protams, vēlos apsveikt jūs par Padomes 24. un 25. marta sanāksmes rezultātiem, īpaši attiecībā uz Eiropas pusgada konsolidāciju, taču vēl jo vairāk par Eiropas Stabilitātes mehānisma institucionalizāciju un par paktu "Euro plus”, ko pieņēma eiro zonas augstākā līmeņa 11. marta sanāksmē.
Es uzskatu, ka šie Eiropai ir ļoti pozitīvi rezultāti, un ir patiešām žēl, ka 24. un 25. martā šis process netika pilnīgi pabeigts. Manuprāt, ja mēs būtu devuši šo signālu, ja dalībvalstis būtu devušas šo signālu Padomē, tad pilnīgi pabeidzot šo fondu reformu pasākumu kopumu, mūsu šodienas pozīcija būtu stiprāka, risinot nākamo 3-4 mēnešu uzdevumus, un mēs būtu daļēji mazinājuši tās krīzes sekas, ko pašlaik piedzīvo mana valsts, Portugāle, par kuru man arī ir kaut kas jāsaka. Vēlos pateikt, ka Portugāles Sociāldemokrātiskā partija (PSD), kas ir pilnīgi integrēta Eiropas Tautas Partijas (Kristīgo demokrātu) grupā, ir absolūti un pilnīgi gatava izpildīt visas prasības un saistības, lai būtu daļa no Eiropas. To mēs esam darījuši, pat šajā laikā, kad pastāv grūtības attiecībā uz īstermiņa finansējumu. Pretēji tam, ko ir darījusi Portugāles Sociālistu partijas (PS) valdība, PSD ir demonstrējusi savu pilnīgo gatavību nodrošināt Eiropai tās garantijas, kas vajadzīgas saistībā ar šo krīzi. Tāpēc, neiesaistot Eiropas Parlamentu savas valsts iekšpolitikā, es vēlos darīt zināmu, ka PSD pilnīgi garantē stingro grafiku, kas valstij būs jāievēro pēc vēlēšanām 5. jūnijā, un ir apņēmības pilna šajā saistībā.
Edit Herczog
(HU) Priekšsēdētājas kundze, Komisijas priekšsēdētāj, Eiropadomes priekšsēdētāj! Vienošanās, kas tika panākta Eiropas augstākā līmeņa sanāksmē, bija pašreizējās Ungārijas prezidentūras pirmie būtiskie politiskie panākumi. Tie ir galvenokārt konservatīvo panākumi. Vienošanās īstenošana ir atkarīga no vienotības. Tādēļ ir nožēlojami, ka četras valstis ar konservatīvo valdību nepieņēma paktu "Euro plus”, un tām ir jāsniedz paskaidrojums. Tā ir nožēlojama renegātu uzvedība - ieteikt citiem to, ko mēs kā prezidējošā valsts neuzskatām par pieņemamu sev. Kurš nepiedalās, tas tiek izslēgts. Valsts, kuras mērķis nav izrāviens, pamatojoties uz zināšanām un konkurētspēju, bet gan uz lētām algām un uzvaru konkurencē nodokļu jomā, būs Eiropas Savienības nabagmāja arī vidējā termiņā. Tā kā es pieminēju konkurenci nodokļu jomā, Komisijas priekšsēdētāj, Padomes priekšsēdētāj, kā jūs izskaidrotu to, ka Padome neapsprieda nodokļu oāžu problēmu? Vai jūs domājat, ka šī nav Eiropas iedzīvotāju problēma? Jūs maldāties! Mēs no Padomes un Komisijas gaidām daudz lielāku progresu.
Es gribētu pievērst uzmanību arī Japānas dabas katastrofai un tai sekojošajai rūpnieciskajai katastrofai. Ir 12 000 mirušo, 17 000 cilvēku ir pazuduši, simtiem tūkstošu cilvēku ir palikuši bez pajumtes un miljoniem cilvēku ir bez darba. Eiropas Savienībai, kas solidaritāti uzskata par vērtību, ir jāpalīdz. Šī katastrofa satricināja pasaules enerģijas un izejvielu tirgus. Tas uz ilgu laiku noteiks politisko un ekonomisko vidi. Mums obligāti ir jāuzlabo pasaules kodoldrošība. Mums obligāti ir jāizstrādā noteikumi, kas padara to iespējamu. Mums obligāti ir jāpalielina pētniecības un attīstības ieguldījumi un jāstiprina dažādošana Eiropas enerģētikas politikā. Šie mērķi, Komisijas priekšsēdētāj un Padomes priekšsēdētāj, jau ir formulēti stratēģijas laikposmam līdz 2020. gadam mērķos. Padomes un Komisijas darbs ir izveidot apstākļus to īstenošanai un nodrošināt tam vajadzīgos līdzekļus. Vēlam jums panākumus šajā darbā!
Anni Podimata
(EL) Priekšsēdētājas kundze! Nevēloties novērtēt par zemu to, cik svarīgi ir pēdējie Eiropadomes pieņemtie lēmumi, pagājušajā gadā veiktā kvalitātes noteikšana attiecībā uz Eiropas lēmumiem ir bijusi mazliet novēlota. Iemesls nav tas, ka nav īstenoti svarīgi pasākumi; iemesls ir tas, ka mēs šodien par savu rādītāju nevaram izmantot pagātni un to, ko mēs iepriekšējās reizēs darījām eiro zonas stabilizēšanai un stiprināšanai; mūsu rādītājam jābūt tam, cik efektīvi mēs esam krīzes risināšanā. Taču diemžēl mēs neesam efektīvi attiecībā uz tirgiem - pietiek paskatīties, kā dažās pēdējās dienās pieaugušas aizņēmumu izmaksas šā reģiona valstīm, īpaši Portugālei - un mēs diemžēl neesam efektīvi vai pārliecinoši, ja runa ir par Eiropas sabiedrību, kas aizvien vairāk uzskata, ka Eiropa ir daļa no problēmas, nevis daļa no risinājuma.
Eiropas Parlaments divās pēdējās rezolūcijās un prominentas personas visās politiskajās aprindās ir norādījušas - ja mēs gribam efektīvu un globālu reakciju uz parādu krīzi, tad mums nopietni jāapsver sistēmas iespēja eiroobligāciju emitēšanai. Tajā pašā laikā vairākums Eiropadomē mums stāsta, ka tas nevar notikt, jo tas krīzes laikā radītu morālo kaitējumu fiskāli veselīgajām valstīm. Atsaucoties uz morālo kaitējumu, lai aģitētu pret eiroobligācijām, viņi nodara morālu kaitējumu uz to valstu rēķina, kas nonākušas finansiālās grūtībās, oficiāli un nevilcinoties iesniegdami priekšlikumu par kontrolētu bankrotu un privātpersonu iesaistīšanu izmaksu dalīšanā, tādējādi pastiprinot krīzi ar aizņēmuma izmaksu saglabāšanu nevajadzīgi augstā līmenī.
Ja mēs patiesi gribam privātpersonu iesaistīšanos un taisnīgāku izmaksu sadali, tad mums ir nopietni jāizskata jautājums par finanšu darījumu nodokli kā prioritārs jautājums, lai daļu no ieņēmumiem varētu izmantot pastāvīgā mehānisma finansēšanai.
Andrey Kovatchev
(BG) Priekšsēdētājas kundze, Barroso kungs, Van Rompuy kungs! Krīze, ko mēs pašlaik piedzīvojam, apstiprina vajadzību pēc sapņotājiem Eiropā ne tikai lēmumu pieņēmēju vidū, bet arī iedzīvotāju vidū.
Skumji, taču tā ir patiesība. Izaugsmes gados mēs izšķiedām daudz laika un palaidām garām neskaitāmas iespējas. Vienotas valūtas radīšana neapšaubāmi bija sasniegums. Tomēr tā līdzinās skaistai mājai ar bojātu jumtu. Mēs ievācāmies šajā mājā, kad bija sauss, taču tagad ir sācies lietus, un eiro zonā tas izpaužas kā liels budžeta deficīts un augsts parādu līmenis ar zemu kredītspēju.
Pakts "Euro plus” un Padomes pieņemtie lēmumi ir solis pareizajā virzienā. Ekonomikas pusgads ir pasākums, kas mūsu ekonomikām un budžetiem nodrošinās lielāku koordināciju un izturību finanšu krīzēs.
Es par to priecājos, un 60 valstu, kas nav eiro zonas dalībnieces, ieskaitot manu valsti, Bulgāriju, lēmums pievienoties paktam, lai varētu aktīvi piedalīties lēmumu pieņemšanas procesā attiecībā uz ekonomikas politiku, ir pareizs un tas radīs iespēju Eiropai attīstīties vienotu standartu un principu virzienā.
Esmu pārliecināts, ka Eiropas ekonomikas politika agrāk vai vēlāk būs jāpamato uz Kopienas metodi, nevis uz starpvaldību metodi, kā tas ir tagad. Patiesi, iespējams, nav tālu tā diena, kad Eiropā būs jauna starpvaldību konference vai pat konvencija par ekonomikas un politikas pārvaldības jautājumiem.
Es atzinīgi vērtēju Padomes secinājumus par jautājumiem saistībā ar Lībiju. Eiropas Savienībai ir aktīvi jāiesaistās attiecībā uz demokrātijas izveidi pēc konflikta beigām un jāpalīdz Lībijas iedzīvotājiem izveidot konstitucionālu valsti un pilsonisku sabiedrību. Tas būs nepārprotams signāls arī citām šā reģiona valstīm, ka Eiropa atbalsta iedzīvotāju likumīgās prasības.
Eiropai ir arī jāizdara secinājumi no krīzes Lībijā un visā arābu pasaulē. Ko vēl mēs varam darīt mūsu tuvo dienvidu kaimiņu labā? Vai mēs varam savu Austrumu partnerībā gūto pieredzi izmantot Vidusjūras reģionā?
Visbeidzot, Van Rompuy kungs un Barroso kungs, Eiropai ir vajadzīgi operatīvi ātrās reaģēšanas spēki, kas var veikt misijas zem Eiropas Savienības karoga. Lai sasniegtu šo mērķi, vajadzīgas lielākas spējas un integrācija drošības un aizsardzības ziņā, protams, nedublējot vai neaizstājot NATO.
Frédéric Daerden
(FR) Priekšsēdētājas kundze! Van Rompuy kungs, jūsu secinājumos ir viena lieta, kam mēs visi noteikti piekrītam: stingra pārvaldība. Neviens nevar būt pret to. Taču disciplīnai nevajadzētu nozīmēt nulles deficītu vai stingru taupību, bet drīzāk saprātīgus izdevumus.
Eiropas Savienībai vajadzīgā konkurētspēja būtu jāuzlabo, tas ir pats par sevi saprotams, bet algu samazināšana un sociālo izdevumu samazināšana nedrīkstētu būt vienīgais koriģējamais mainīgais. Konkurētspēja tiek panākta, ieguldot kvalifikācijā, pētniecībā, izcilībā un galvenajā infrastruktūrā.
Visi šeit piekrīt tam, ka Eiropas Savienība un eiro ir nonācis pagrieziena punktā. Mums ir jāizdara izvēle starp, no vienas puses, modeli, kas orientēts pašiem uz sevi, kurā katra valsts salīdzina savu konkurētspēju ar kaimiņu dalībvalsts konkurētspēju, kurā tā skatās uz savu vērtējumu finanšu tirgos un uz mazāko iespējamo ieguldījumu, ko tā var dot Eiropas budžetā, un, no otras puses, modeli, kas pamatots uz solidaritāti - vienīgo pieņemamo modeli -, kurā tiek paaugstināti sociālie standarti, īpaši, atbalstot sociālā dialoga un arodbiedrību nozīmi, kurā tiek ieviestas obligātas sociālās prasības visā Eiropā un noteikti algu indeksācijas mehānismi, kas ir aizsargāti, un kurā solidaritāti starp paaudzēm garantē pensiju sistēma, kas nodrošina pietiekamus līdzekļus, lai dzīvotu cilvēka cienīgu dzīvi, kā Parlaments nesen ir norādījis.
Pateicoties Eiropas Centrālās bankas pastiprinātajai lomai, dalībvalstīm vajadzētu būt brīvām no finanšu tirgu spiediena, un mums vajadzētu būt labāk reglamentētām kredītvērtējuma aģentūrām, uz solidaritāti pamatotam modelim, kas garantē patiesu sociālo un teritoriālo kohēziju Eiropā, galvenokārt palielinot Eiropas budžetu, ko panāk, īstenojot fundamentālu pašu resursu reformu un beidzot ieviešot finanšu darījumu nodokli.
Jūsu secinājumu pamatā ir atšķirīga ideoloģija, kas saka, ka lejupslīdē vainojams parāds un budžeta deficīts, taču faktiskais cēlonis ir finanšu tirgus dalībnieku bezatbildība. Nemainot ideoloģisko prizmu Padomē, mēs neizkļūsim no lejupslīdes un arī neatjaunosim iedzīvotāju uzticību. Šodien pastāv skaidrs demokrātijas deficīts, un ja Padome un Komisija turpinās izstrādāt priekšlikumus, kuros nav ņemti vērā Parlamenta atzinumi, tad mūsu iedzīvotāji noraidīs mūsu projektu vēl vairāk.
Marianne Thyssen
(NL) Priekšsēdētājas kundze! Pagājušajā gadā ir izdarīts daudz ļoti smaga darba un īstenotas daudzas reformas, lai nodrošinātu, ka arī nākotnē Eiropas Savienība joprojām var būt sabiedrība, kurā dzīvošana un strādāšana ir laba un taisnīga. Tāpēc es ar prieku atbalstu to, ko kolēģi ir teikuši, slavējot Eiropadomes prezidentūru.
Turpinot visu to, ko citi kolēģi jau ir pateikuši, es vēlos pievērst uzmanību trim jautājumiem. Pirmais no šiem jautājumiem attiecas uz darbaspēka izmaksām kā vienu no faktoriem, kas ir iesaistīts konkurences politikā. Finanšu krīzes laikā es bieži esmu dzirdējusi gan Komisijas priekšsēdētāju, gan Eiropadomes priekšsēdētāju cildinoši runājam par automātiskajiem stabilizatoriem. Krasu kāpumu un kritumu vietā šie stabilizatori nodrošinātu mums stabilāku ekonomiku ar mazāk darbavietu zaudēšanu, kas lieliski iekļaujas tajā sociālajā tirgus ekonomikā, kādu mēs gribam panākt. Tomēr daži cilvēki tagad baidās, ka pārmērīgi liela koncentrēšanās uz darbaspēka izmaksu faktoru paktā "Euro plus” varētu pārāk lielā mērā ierobežot šo automātisko stabilizatoru iespējas darboties. Mans jautājums, Van Rompuy kungs, ir šāds: kāds ir jūsu viedoklis šajā jautājumā?
Man ir vēl viens iebildums, ko gribu izteikt saistībā ar darbaspēka izmaksu faktoru. Es laiku pa laikam dzirdu arodbiedrības sakām, ka darba samaksas norēķinu jomā tiek nodarīts kaitējums dalībvalstu un sociālo partneru autonomijai un ka mēs, iespējams, virzāmies uz tā kompetenču regulējuma klaju pārkāpšanu, kas noteikts saskaņā ar Līgumu. Tāpēc mans jautājums ir šāds: vai mēs patiešām speram riskantu soli šajā virzienā, vai arī šīs bailes ir nepamatotas? Es arī gribētu dzirdēt jūsu analīzi, Van Rompuy kungs, jo, ja šīs dubultās bailes ir nepamatotas, tad mums tās patiešām ir jāizkliedē.
Visbeidzot man ir jautājums par vienoto sistēmu uzņēmumu nodokļu bāzes aprēķināšanai. Pavasara augstākā līmeņa sanāksmes secinājumos par to es izlasīju tikai vienu teikumu - tikai vienu - un arī tajā vispār nebija pieminētas nekādas Eiropadomes saistības šajā sakarā. Vai secinājums, kas man no tā ir jāizdara, ir tāds, ka vēl aizvien nav izredžu panākt vienprātību, lai ieviestu šo vienotu sistēmu uzņēmumu nodokļu bāzes aprēķināšanai, un ka attiecībā uz ciešāku sadarbību šajā jomā labākais, kas mums ir, ir sapņi? Paldies jau iepriekš par jūsu atbildēm.
Kriton Arsenis
(EL) Priekšsēdētājas kundze! Kas attiecas uz mani, Podimata kundze pateica visu par finanšu jautājumu. Es izteikšu komentārus par citu ļoti svarīgu jautājumu: kodolenerģijas jautājumu. Ko Japāna ir mums iemācījusi? Divas lietas: pirmkārt, ka neviens nekad nevar būt pietiekami labi sagatavojies dabas katastrofām vai dabas katastrofu apvienojumam un, otrkārt, ka kodolenerģija nekad nav pilnīgi droša.
Ko mēs darām? Mēs pārmetam Japānai nolaidību. Mēs sakām, ka nevis kodolenerģija, bet Japāna nav droša. Mēs sakām, ka mēs veiksim paši savas kodolspēkstaciju pārbaudes, lai varētu redzēt, kuras nav drošas un kuras ir, un tad mēs attīstīsim šīs kodolspēkstacijas. Tas nozīmē, ka mēs neesam izdarījuši secinājumus no Japānas negadījuma. Mēs neesam tik labi sagatavoti katastrofām kā Japāna; mums diez vai ir pat civilās aizsardzības politika pārrobežu problēmām, piemēram, kodolkatastrofām.
Mums šobrīd ir jāpārtrauc aicināt būvēt jaunas kodolspēkstacijas. Mums jāiegulda nevis kodolenerģijas attīstībā, bet fotoelektrisko un citu atjaunojamu energoresursu avotu efektivitātes attīstīšanā. Kodolenerģijai ir pārrobežu ietekme, un Eiropas Savienība ir par to atbildīga, tāpēc, Barroso kungs un Van Rompuy kungs, ja mēs nebūsim veikuši vajadzīgos piesardzības pasākumus, lai novērstu vēl vienu negadījumu, tā būs ļoti nopietna jūsu atbildība.
Jacek Saryusz-Wolski
Priekšsēdētājas kundze! Es gribētu aplūkot trīs jautājumus. Pirmkārt, domāju, ka Padomes augstākā līmeņa sanāksme ir devusi ļoti svarīgus un pozitīvus rezultātus, ņemot vērā situācijas sarežģītību un kontekstu. Es atzinīgi vērtēju šo formulu, ka ir izveidots iekļaujošs pakts "Euro plus”, kas ir atvērts valstīm, kuras vēl nav eiro zonas dalībvalstis, kā teica priekšsēdētājs Van Rompuy.
Vienlaikus mēs izstrādājam Eiropas Stabilitātes mehānisma drošības tīklu. Vai mēs to nevarētu apsvērt abos "Euro plus” mehānismos, kas ir obligātas saistības ievērot noteiktus uzvedības noteikumus makroekonomikas un makrofinansiālajā politikā, kā arī ESM. Drošības tīklam vajadzētu būt atvērtam tā, lai gan konverģence, gan solidaritāte, kas ir ESM, varētu būt iekļaujoša, nevis izslēdzoša.
Otra mana piezīme attiecas uz kaimiņattiecību politiku. Šķiet, mēs pārveidojam savu kaimiņattiecību politiku. Stimuls nāk no dienvidiem, taču tas ir svarīgi attiecībā uz mūsu kopējo kaimiņattiecību politiku. Es ceru, ka tā būs - lasot dokumentus, ko iesniegusi baronese Ashton un Füle kungs - daudz vairāk orientēta uz sabiedrību, labvēlīgāka pret šīm sabiedrībām un prasīgāka pret iestādēm un valdībām. Mums vajadzētu virzīties prom no tuvredzīgām ekonomiskām interesēm un pamatot šo politiku uz cilvēktiesībām un demokrātisku pieeju, virzoties no status quo politikas uz pārejas politiku. Taču, kad mēs izveidosim šo jauno paradigmu, tai jābūt attiecināmai arī uz austrumiem. Mums jārīkojas, vairāk pamatojoties uz cilvēktiesībām un demokrātiju, un jābūt vairāk orientētiem uz sabiedrību un mazāk orientētiem uz iestādēm, nekā mēs esam pašlaik.
Mans trešais punkts attiecas uz ES un NATO. Lībijā mēs guvām jaunu pieredzi ES un NATO sadarbības jomā, kas ir tādas attiecības, ko mēs vēl pilnīgi neizprotam. Mums ir arī sena pieredze Afganistānā, kura ne vienmēr ir laba pieredze. Tajā pašā laikā šīs attiecības ir svarīgas. Centīsimies šoreiz gūt panākumus.
Arturs Krišjānis Kariņš
(LV) Cienījamā priekšsēdētāja, kolēģi! Es domāju, ka mums ir skaidri jānovelk robežšķirtne starp pagātni un nākotni. Attiecībā uz pagātni es teiktu, ka ir jāatrod atsevišķs risinājums konkrēti Grieķijai un Īrijai. Es domāju, ka mums ir jāļauj norakstīt tos zaudējumus strukturētā plāna veidā, lai šīs sabiedrības atkal varētu tikt uz kājām. Nav pareizi turpināt šo valstu nodokļu maksātājus sodīt par kļūdām, ko faktiski privātais sektors, konkrēti, bankas bija izdarījušas. Un attiecībā uz nākotni mums jāskatās uz to, kas tad ir mūsu mērķis Eiropā. Un tas ir - nodrošināt stabilu izaugsmi. Bet, lai nodrošinātu stabilu izaugsmi, tas līdzeklis, kas ir nepieciešams - un tas ir arī tas, kas Padomē tika runāts -, ir nodrošināt zemus valdības parādus.
Ko nodrošinās zemi vai mazi valdības parādi? Tie nodrošinās finanšu tirgu uzticību šīm valstīm, kas savukārt nodrošinās zemas procentu likmes, lai to valsts uzņēmumi varētu atkal atsperties un attīstīties. Tad, kad uzņēmumi attīstīsies, būs investīcijas. Kad būs investīcijas, būs darbavietas, kas mums Eiropā ir nepieciešamas. Un šis process, proti, samazināt valdības izdevumus, lai parādu līmenis būtu zems, neizslēdz investīcijas.
Vairāki kolēģi pieminēja to, ka investīcijas ir nepieciešamas, ka mēs nevaram, kā saka, taupīt, "iztaupīt” sevi no šīs krīzes, ka ir jāinvestē. Un es varu konkrēti minēt savu valsti - Latviju, kura ne tikai vienlaikus pēdējos divus gadus ir veikusi nopietnus taupības pasākumus, bet šogad 2011. gadā vienu trešo daļu no valdības budžeta atvēlēja publiskām investīcijām. Tātad tas ir iespējams. Mums ir šis ceļš jāiet nākotnē, lai mēs nenonākam tur, kur šodien esam nonākuši. Paldies par jūsu uzmanību.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Priekšsēdētājas kundze! Eiropadome spēra ievērojamu soli ceļā uz Eiropas Stabilitātes mehānisma izveidi, pieņemot lēmumu mainīt Līgumu par Eiropas Savienības darbību.
Jaunais mehānisms nodrošinās stabilu, konsekventu reakciju uz visām situācijām, ja eiro zona tiks destabilizēta. Lieliski, ka ir šāds mehānisms. Tomēr ir vēlams nenonākt šādās situācijās, kas nozīmē, ka konsekventi jāpiemēro arī tie disciplīnas pasākumi, ko paredz ekonomikas pārvaldības nosacījumi. Visām dalībvalstīm ir jāpalīdz saglabāt stabilitāti neatkarīgi no tā, vai tās ir eiro zonas dalībnieces vai ne. Tāpēc pakta "Euro plus”, kuram jau ir pievienojušās valstis, kas nav eiro zonas dalībvalstis, arī Rumānija, izveide ir ārkārtīgi pozitīvs panākums.
Eiropas pusgada īstenošana palīdzēs koordinēt Eiropas ekonomikas politiku, palielinot konkurētspēju, samazinot birokrātiju, veicinot izglītību un atbalstot darbaspēku. Taču šīs prioritātes ir ļoti ātri jāpārvērš konkrētos valsts pasākumos.
Eiropas jauno strukturālo reformu panākumi ir cieši saistīti ar vienotā tirgus stiprināšanu. Eiropas Savienībai ir vajadzīga stratēģija, kas palīdzēs radīt jaunas darbavietas un novērsīs darba ņēmēju trūkumu ES darba tirgū.
Es atbalstu Komisijas nodomu nākt klajā ar Vienotā tirgus aktu, kas būtu jāpieņem līdz 2012. gada beigām. Tomēr man ar nožēlu jāsaka, ka prioritārajos pasākumos, kas vienotajam tirgum dos jaunu impulsu un konkurētspēju, nav vispār pieminēta vajadzība nodrošināt visu Eiropas darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, uzmanību pievēršot tikai brīvai pakalpojumu kustībai.
Simon Busuttil
(MT) Priekšsēdētājas kundze! Cilvēki, kas bēg no kara Lībijā, tagad brauc uz Eiropu, īpaši Lampedūzu un Maltu. Manā valstī cilvēki ir nobažījušies par diviem jautājumiem.
Pirmkārt, viņi nezina, cik daudz cilvēku ieradīsies. Šīs bažas nevar kliedēt, jo mēs nezinām, cik daudz cilvēku iebrauks valstī. Otrkārt, cilvēkiem ļoti lielas bažas sagādā nenoteiktība attiecībā uz Eiropas gatavību palīdzēt šajā situācijā. Tās ir bailes, ko mēs varam un kas mums būtu jākliedē, jo solidaritātes mehānisms jau pastāv mūsu tiesību aktos - 2001. gada Direktīvā Nr. 55. Mums tas ir jāizmanto.
Šķiet, Komisija min divus iemeslus, kāpēc tā šo mehānismu nav izmantojusi. Pirmkārt, ka Ministru Padomē nav balsu vairākuma. Es lūdzu priekšsēdētāju Barroso neminēt to kā iemeslu. Komisijai būtu jāizrāda politiskā vadība un jāuzņemas politiskā iniciatīva iesniegt priekšlikumu par šā mehānisma aktivizēšanu.
Komisija arī apgalvo, ka skaitļi vēl nav pietiekami lieli. Tomēr mums vajadzētu būt uzmanīgiem. Skaits var būt mazs attiecībā pret Eiropu kopumā, bet ļoti liels vienai valstij, no kuras gaida, lai tā pati izmitina visus bēgļus.
Tāpēc es lūdzu personīgi priekšsēdētāju Barroso aktivizēt solidaritātes mehānismu un priekšsēdētāju Van Rompuy lūgt Ministru Padomi izrādīt konkrētu solidaritāti.
Tunne Kelam
Priekšsēdētājas kundze! Eiropadomes rezultātus varētu uzskatīt par politiski un institucionāli apmierinošiem, taču šodienas debašu vēstījums ir tāds, ka krīze nav beigusies. Priekšsēdētājs Barroso teica, ka ekonomiskā situācija joprojām ir sarežģīta un neskaidra, Verhofstadt kungs apstiprināja, ka mēs aizpildām robus, bet krīze nav atrisināta, un priekšsēdētājs Van Rompuy teica, ka problēmas joprojām pastāv.
Šī situācija ir pagātnes kļūdu un piemērotu instrumentu trūkuma rezultāts. Mums ir jāizdara secinājumi attiecībā uz to, kā šīs pagātnes kļūdas tika pieļautas un kā radās iespaidīgais parādu slogs un deficīti. Kas dalībvalstu un ES iestāžu politikā bija nepareizs? Neveicot rūpīgu analīzi un neizdarot secinājumus, kam vajadzētu kļūt par visu iesaistīto pušu apņemšanos, mēs nevarēsim izvairīties no to pašu kļūdu atkārtošanas. Galvenais jautājums paliek konkurētspējas palielināšana. Es ceru, ka Komisijas jaunais Vienotā tirgus akts būs patiesi vērienīgs. Vismaz digitālā vienotā tirgus temats ir izvirzījies ES prioritāšu priekšgalā.
Pēdējais, kas nav mazāk svarīgi - šonedēļ tiks apstiprināta jaunā Igaunijas valdība. Nesenajās vēlēšanās Igaunijas vēlētāji demonstrēja antieiropeisku noskaņojumu, ar lielu vairākumu atkārtoti ievēlot pašreizējo valdību par spīti lielajiem budžeta samazinājumiem ...
(Priekšsēdētāja pārtrauca runātāju)
Mairead McGuinness
Priekšsēdētājas kundze! Padomes secinājumos ir daudz slavējama, ja mēs raugāmies uz nākotni, bet, iespējams, mazāk slavējama attiecībā uz tagadni un pagātni.
Mani ieinteresēja Catherine Day, augsta ranga Komisijas ierēdnes, komentāri Īrijā pagājušajā nedēļā, kad viņa teica, ka Īrijā saule ir norietējusi. Es ceru, ka tas nenozīmē katru no mums personīgi, un es ceru, ka, ņemot vērā stresa testu rezultātus un jaunās valdības ļoti spēcīgo rīcību, saule Īrijā atkal uzspīdēs. Es arī ceru, ka saule atkal uzspīdēs mūsu iedzīvotājiem, kuri ir ļoti nomākti un zaudējuši ilūzijas, jo viņiem radusies sajūta, ka viņiem ir uzlikts ļoti smags slogs pārējās Eiropas Savienības dēļ.
Es gribu lūgt tos, kuri dusmīgi krata pirkstu par atsevišķu valstu un iedzīvotāju nepareizo uzvedību, atcerēties, ka bija citi, kas arī piedalījās ballītē - es runāju par Eiropas bankām, kuras centās gūt peļņu no ekonomiskā buma, kas bija ne tikai Īrijā, bet arī citviet.
Tomēr šorīt Īrijas plašsaziņas līdzekļos ir parādījies cerības stars. Es redzu, ka globālie finanšu milži atbalsta mūsu ekonomiku pirms stresa testiem, un es ceru, ka viņi saprot, ka Īrija ir novērsusi problēmu pārējai Eiropai, un parādīs mums tik ļoti vajadzīgo solidaritāti attiecībā uz procentu likmēm.
Jörg Leichtfried
(DE) Priekšsēdētājas kundze, Barroso kungs, Van Rompuy kungs! Es gribētu jums uzdot dažus jautājumus. Ir labi, ka panākta vienošanās. Ir labi, ka Eiropas ekonomika un Eiropas valūta būs labāk aizsargāta. Bet vai ar aizsardzību vien pietiek? Vai nav jāiet tālāk? Vai nav jāveicina augšupeja, lai mēs varētu saglabāt to, ko mēs aizstāvam? Es uzskatu, ka pārāk maz tiek darīts un ka tiek īstenota nepareiza stratēģija.
Kāpēc Eiropas Savienība iegulda gurķu, banānu un dzīvo liellopu eksportā, nevis universitātēs, mācību vietās un skolās? Šis ir jautājums, kas mums jāapsver. Kad jūs sakāt, ka mums šim mērķim nav naudas, tad, iespējams, ir jāveic kāda reorganizācija. Mums būtu jāapsver, vai mums nav vajadzīgi jauni ienākumu avoti; šādā gadījumā mums nav jāmeklē nekas cits kā tie, kuri vienmēr ir guvuši peļņu no šīs neaprakstāmās situācijas.
Barroso kungs, kāds ir patiesais iemesls Komisijas pretestībai pret finanšu darījumu nodokli? Lūdzu, atbildiet man uz šo jautājumu. Jums reizi par visām reizēm ir jāizlemj, vai jūs esat finanšu nozares vai mūsu iedzīvotāju pusē.
Jean-Pierre Audy
(FR) Priekšsēdētājas kundze, Van Rompuy kungs, Barroso kungs! Es gribētu pateikties politisko grupu priekšsēdētājiem par Priekšsēdētāju konferences sanāksmes atcelšanu, lai šīs debates saskaņā ar 15. pantu varētu notikt plenārsēdē.
Attiecībā uz stabilitātes mehānismu es gribētu pēc kāda laika atgriezties pie tā, ko teica Lamassoure kungs, izvirzot politiskās kontroles un īpaši šī mehānisma regulēšanas problēmu, un noskaidrot, kurš apstiprinās šā finanšu instrumenta budžeta izpildi.
Savas runas noslēgumā gribu pavaicāt, vai nav pienācis laiks, lai Komisija mums iesniegtu visaptverošu ziņojumu par valsts atbalstu kredītiestādēm un jo īpaši par visām finanšu plūsmām un par valsts parādu.
Visbeidzot es ierosinu apsvērt iespēju izveidot Eiropas sabiedrisko reitingu aģentūru, lai risinātu tās nopietnās problēmas, kuras pastāv attiecībā uz privātajām aģentūrām, jo valsts novērtēšana ir krietni atšķirīga no privāta uzņēmuma novērtēšanas.
Enrique Guerrero Salom
(ES) Priekšsēdētājas kundze! Savas runas sākumā Van Rompuy kungs norādīja, ka 49 dienu laikā ir bijušas trīs lēmumu pieņemšanas Eiropadomes sanāksmes un augstākā līmeņa sanāksme. Citiem vārdiem sakot, sanāksmes, kas iepriekš notika ik pēc trim vai sešiem mēnešiem, tagad ir pastāvīgs Eiropas Savienības pārvaldīšanas veids, lai nodrošinātu tūlītēju reakciju uz neatliekamiem izaicinājumiem.
Tomēr bez šā brīža izaicinājumiem ir arī Eiropas Savienības nākotnes izredzes, un Eiropas Savienības nākotnes izredzes ir atkarīgas no mūsu konkurētspējas. Kādi šobrīd ir mūsu resursi, lai radītu zināšanas? Mums ir tikai dažas pasaules līmeņa universitātes, pētniecībai un attīstībai mēs veltām mazāku ienākumu procentuālo daļu nekā jaunattīstības valstis un attīstītās valstis un tajā pašā laikā mūsu uzņēmumiem ir ļoti niecīga nozīme pētniecībā.
Eiropas dimensija mums ir jāiegūst, nodrošinot koordināciju starp Eiropas universitātēm un ieviešot mācību programmas, kas rada izcilību un sadarbību.
Graham Watson
Priekšsēdētājas kundze! Padomes un Komisijas priekšsēdētāji runāja par paktu "Euro plus” un par vienoto tirgu. Man ir jautājums par abiem.
Vai viņi piekrīt Eiropas Centrālās bankas priekšsēdētājam, ka būs vajadzīgs daudz lielāks Eiropas Stabilitātes mehānisms? Ja viņi nepiekrīt, vai tas ir tāpēc, ka īsti profesionāļi reti var publiski atzīt to, ko viņi zina personiski?
Vienīgais dalībnieks vienotajā tirgū, kas izpilda noteikumus par 100 %, ir Norvēģija. Tā kā reālais noturības tests šajā krīzē, kuru mēs piedzīvojam, nebūs nevienas bankas un nevienas kodoliekārtas pārbaude, bet gan Eiropas Savienības dalībvalstu solidaritātes pārbaude, vai Komisijas un Padomes priekšsēdētāji uzskata, ka pamatoti var cerēt uz lielāku solidaritāti par to, kādu mēs esam redzējuši līdz šim?
Jaroslav Paška
- (SK) Priekšsēdētājas kundze! Viens no sarunu tematiem Eiropas Savienības Padomē bija jaunā eiro zonas krīzes mehānisma noteikšana. Kaut arī klātesošie valdību vadītāji panāca vienošanos par fiksētu eiroobligāciju izveidi, šķiet, viņiem vajadzēs sīkāk apspriesties ar ekspertiem savās valstīs par to galīgo veidu. Kad Slovākijas premjerministre Radičová kundze atgriezās mājās no Briseles, viņa konstatēja, ka valsts parlamentā viņai trūkst pietiekama atbalsta tai nostājai, ko viņa bija ieņēmusi Padomes sarunās.
Ja pareizi un precīzi netiks izstrādāts mehānisms maksātnespējīgo valstu bankrota regulēšanai un tas netiks aktivizēts eiro zonas sistēmā, tad ierosinātais pastāvīgais mehānisms drīzāk kļūs par Eiropas parādsaistību pastāvīgo instrumentu. Tāpēc neviens atbildīgs valsts parlaments šādā formā to nevar pieņemt. Tādēļ es gribētu lūgt jūs, Eiropas Savienības Padomes priekšsēdētāja kungs, politiskajos priekšlikumos vairāk ņemt vērā kvalificētu ekspertu atzinumus.
Andrew Henry William Brons
Priekšsēdētājas kundze! Sanāksmes ziņojuma 5. punktā ir teikts, ka tiks iesniegti politikas pasākumi, lai koriģētu nelabvēlīgu un noturīgu makroekonomikas nelīdzsvarotību un uzlabotu konkurētspēju, bet ziņojuma ievadā tiek runāts par tirdzniecības sekmēšanu ar trešām valstīm.
Imports no trešām valstīm, jo īpaši tā sauktajām jaunattīstības ekonomikām, ir lielākais tirdzniecības nelīdzsvarotības un konkurētnespējas cēlonis. Attīstītajām ekonomikām būtu neiespējami sacensties ar ražoto importu no šīm valstīm, nesamazinot algas līdz to līmenim.
Patiesi, tas ir netieši norādīts sadaļā 16. lappusē par konkurētspējas veicināšanu. Tajā teikts: "Panākto vērtēs, pamatojoties uz to, kas notiek algu un ražīguma jomā, un uz konkurētspējas korekciju vajadzībām”. Ko tas nozīmē?
Tas varētu nozīmēt tikai vienu. Algas ir jāsamazina, lai preces padarītu konkurētspējīgas ar precēm no jaunattīstības valstīm. Laikā, kad tādi principi kā brīvā tirdzniecība ir neaizskarami, Eiropas darba ņēmēju ekonomiskās intereses, šķiet, nav jāņem vērā.
Seán Kelly
Priekšsēdētājas kundze! Man nepatīk, ka mani ved pavadā vai ka man jābūt kādam pateicīgam, un tas nepatīk arī Īrijas iedzīvotājiem - neatkarīgai tautai. Tādēļ nesenais ES un SVF atbalsts ļoti aizskāra Īrijas iedzīvotājus. Taču es nepiekrītu viedoklim, ka tajā vainojama Eiropa. Tas notika galvenokārt Īrijas banku, regulatora un valdības dēļ, nevis Īrijas iedzīvotāju dēļ, taču tagad par to jāmaksā Īrijas iedzīvotājiem, un slogs ir pārāk liels.
Tādēļ es vēlos lūgt divas lietas: pirmkārt, procentu likmes ir jāsamazina, un es gribu pateikties komisāram Rehn un priekšsēdētājam Barroso par viņu signāliem šajā saistībā. Otrkārt, es domāju, ka obligāciju īpašniekiem būs jāmaksā - ja ne visu riska faktoru, tad vismaz viņi ir pelnījuši nelielu procentu likmju pazemināšanu. Privātpersonas nesaņem garantētus bezprocentu ieguldījumus, un tādi nebūtu jāsaņem arī obligāciju īpašniekiem. Ja šīs divas lietas tiks izdarītas, tad, iespējams, mēs varēsim gūt panākumus.
Marc Tarabella
(FR) Priekšsēdētājas kundze, Van Rompuy kungs, Barroso kungs, dāmas un kungi! Padomes secinājumi par ekonomikas politiku un pakts "Euro plus” atvēra īstu Eiropas Pandoras lādi, no kuras laukā nāks tikai problēmas, un Eiropas iedzīvotājiem būs jāstājas pretī šīm problēmām. Sociālās labklājības un darba samaksas indeksācijas apšaubīšana, ražīguma un algu sasaiste, pirktspējas samazināšanās un pensionēšanās vecuma paaugstināšana ir tikai daži piemēri tai taupības krīzei, kas mūs sagaida. Es jūtos satriekts, redzot, ka Padome acīmredzot no krīzes nav izdarījusi nekādus secinājumus.
Protams, mums vajadzīga politika, kas pamatota uz budžeta atbildību un disciplīnu, neviens to neapstrīd, bet mums nebūtu jāuzstāj, lai visus centienus īsteno iedzīvotāji, jo viņi ir mūsu vienīgā iespēja iziet no šīs krīzes daudz spēcīgākiem. Jūs pārāk ātri aizmirstat finanšu un banku sektoru, kuram arī vajadzētu dot savu ieguldījumu šajos izšķirīgajos centienos un kuram galvenokārt būtu jārīkojas atbildīgāk.
Kad mēs beidzot redzēsim nodokli finanšu darījumiem? Laikā, kad 16 miljoni Eiropas iedzīvotāju ir bez darba, cenas pieaug un spekulatīvie viļņi šūpo kontinentu, Padome upura slogu uzkrauj darbam un darba ņēmējiem, nevis kapitālam, un tas ir nepieņemami.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Priekšsēdētājas kundze! Priekšsēdētājs Van Rompuy novērtēja paktu "Euro plus” kā jaunu turpmākās ekonomikas koordinācijas posmu, un šis patiesi ir pilnīgi jauns periods makroekonomikas koordinācijas jomā. Līdzīgi to uzlūko Eiropas Savienības Padomes priekšsēdētājs premjerministrs Viktor Orbán, raksturojot to kā nākotnes Eiropas ekonomikas sistēmas pīlāru. Vienlaikus diemžēl starp priekšsēdētāja Van Rompuy minētajām valstīm nav Ungārijas, jo Ungārija par nelaimi nepiedalās paktā "Euro plus”. Ļoti daudzi Ungārijas iedzīvotāji un ekonomisti nesaprot, kāpēc Ungārijas valdības lēmums ir šāds, jo Ungārija ir maza valsts ar atvērtu ekonomiku, un arguments, ka tas būtu sarežģījis konkurenci nodokļu jomā, ir nepamatots, jo šis pakts paredz tikai uzņēmumu ienākuma nodokļa bāzes saskaņošanu. Apkaunojoši, ka Ungārija palaida garām šo iespēju.
Franz Obermayr
(DE) Priekšsēdētājas kundze! Eiropas Savienība ir atlikšanas meistars. Gadu desmitiem Gaddafi tika uzskatīts par nopietnu partneri, gadu desmitiem ar kodolenerģiju saistītie draudi tika slēpti, un tagad mēs novirzām milzīgus līdzekļus drošības tīklā, kas acīmredzami nedarbojas. Kāpēc cilvēki nevarētu saprast, ka eiro krīzi nevar atrisināt ar drošības tīklu? ASV kredītvērtējuma aģentūras ir pazeminājušas vispirms Grieķijas un tagad Portugāles vērtējumu, un tagad no glābšanas pasākumu kopuma labumu gūst tikai bankas un spekulanti, kas spekulē uz bankrotējošām eiro zonas dalībvalstīm.
Tāpēc es saku, ka ir pēdējais laiks pielikt punktu drošības tīklam un pārvilkt svītru eiroobligāciju plāniem. Ja bankrotējušās valstis paliks eiro zonā, tas iezīmēs eiro beigu sākumu. Tāpēc mēs drīzāk ieteiktu glābšanas pasākumu kopumam piešķirtos miljardus izmantot, lai ar ilgtspējīgiem vietējiem projektiem apturētu bēgļu plūsmu no Ziemeļāfrikas vai lai nodrošinātu patiesu neatkarību no kodolenerģijas. Tas noteikti būtu labāks ieguldījums nekā vienkārši izšķiest naudu starptautisko kredītvērtējuma aģentūru kazino.
Ana Gomes
(PT) Priekšsēdētājas kundze! Tie, kas Portugālei uzspiež šo šķietamo atbalstu, patiesībā nevēlas palīdzēt, bet gan nopelnīt, gremdējot mūs un gremdējot eiro. Tas ir tāpēc, ka šajā Eiropā, kur solidaritāte, kohēzija un Kopienas metode ir kļuvusi par tukšiem vārdiem, šis šķietamais atbalsts ir tikai maksa bankām, kas mūs iegrūdušas šajā nomācošajā parādu virpulī - tas viss notiek uz valstu rēķina, ar pakta "Euro plus” neoliberālajiem pasākumiem, bez ieguldījumiem, lai atjaunotu izaugsmi un nodarbinātību, bez eiroobligācijām, bez finanšu darījumu nodokļa un bez pasākumiem tās makroekonomikas nelīdzsvarotības risināšanai, kas iznīcina eiro.
Šajā Eiropā, kur bankas ir pārāk lielas, lai bankrotētu, bet valstīm un iedzīvotājiem tiek ļauts bankrotēt, aklums vai ieinteresētība ir izskaidrojums tam, ka Komisija un Padome ir atteikušās veikt pasākumus pret nodokļu oāzēm. Vai būs iespējams attīrīt, regulēt un pārraudzīt finanšu sistēmu, vienlaikus ļaujot palikt neaizskaramiem tiem melnajiem caurumiem, kas tiek izmantoti korupcijai, nodokļu krāpšanai un nemaksāšanai, un organizētajai noziedzībai?
Monika Flašíková Beňová
- (SK) Priekšsēdētājas kundze! Vispirms es vēlos pievērst uzmanību Padomes sanāksmes secinājumu nepareizajam tematam; šajos secinājumos teikts, ka mums ir ekonomikas izaugsme, un vienlaikus teikts, ka mums ir jātaupa. Apsēstība ar fiskālo konsolidāciju krīzes laikā mums var izrādīties liktenīga. Mūsu nepārprotamai prioritātei ir jābūt nodarbinātības atjaunošanai un ilgtspējīgai ekonomikas izaugsmei.
Dāmas un kungi, krīzes smagumu uz saviem pleciem iznes iedzīvotāji. No vienas puses, viņi zaudē darbu un viņus smagi skar valdības izmaksu samazināšana, un, no otras puses, pastāv risks, ka eiroobligāciju pastiprināšanai vajadzīgo līdzekļu iegūšanai tiks izmantoti tikai viņu maksātie nodokļi. Galvenā loma eiroobligāciju pastiprināšanā būtu jāuzņemas finanšu nozares dalībniekiem.
Priekšsēdētājas kundze, Komisijas priekšsēdētāj! Eiropas Savienībai šobrīd ir jākoordinē ekonomikas un sociālā politika ar mērķi veicināt nodarbinātību un izkļūt no krīzes. Mums arī jāpanāk vienprātība attiecībā uz eiro aizsargāšanu, iesaistot privāto finanšu sektoru.
Angelika Werthmann
(DE) Priekšsēdētājas kundze! Līguma pārskatīšanas rezultātā tika sākta ESM izveide. Es vēlreiz lūdzu visus ievērot atbilstīgos kritērijus. Galu galā, ņemot vērā spēcīgo un ilgstošo strukturālo krīzi, ir bezatbildīgi nostādīt vēl kādu dalībvalsti un tās iedzīvotājus ugunslīnijā. Eiropas Stabilitātes mehānisms ir attaisnojams tikai tad, ja visas valstis izpilda savas budžeta saistības un piekrīt īstenot rentabilitātes panākšanai paredzētos pasākumus.
Krīze Japānā ir mums parādījusi, cik "droša” var būt kodolenerģija. Dabai piemīt lielāks spēks par to, ko cilvēks spēj "pieradināt”. Ņemot vērā Černobiļas pieredzi, mēs varam tikai cerēt, ka noturības testiem tiks piemēroti stingrāki piesardzības pasākumi par tiem ierobežojumiem, ko piemēroja pagājušajā nedēļā. Ir laiks pārtraukt kodolenerģijas izmantošanu. Tādēļ pievērsīsimies beidzot atjaunojamajai enerģijai. Piemēram, NorGer zemūdens elektrības kabeļa projekts varētu aizstāt 60 kodolspēkstacijas.
Zigmantas Balčytis
(LT) Priekšsēdētājas kundze! Es atzinīgi vērtēju to, ka Eiropadomei ir izdevies panākt vienošanos par noteiktiem jautājumiem, kuri Eiropai ir īpaši svarīgi. Kā vienu no prioritātēm es vēlos izcelt jautājumu par Eiropas pusgadu un tā svarīgo nozīmi. Es uzskatu, ka jāpiešķir prioritāte uzticamu dalībvalstu budžetu un sociālā taisnīguma un fiskālās ilgtspējas atjaunošanai, un tas radītu apstākļus, lai ātrāk atjaunotos stabilitāte un dalībvalstu ekonomika ātrāk atveseļotos. Ir ļoti svarīgi konsolidēt centienus, lai papildinātu strukturālās reformas jo īpaši to Eiropas Savienības prioritāšu īstenošanā, kas noteiktas stratēģijā "Eiropa 2020”. Īpaši svarīgai lomai vajadzētu būt Komisijai, kurai ļoti atbildīgi jāuzrauga dalībvalstu rīcība un jāseko tam, lai saskaņā ar valstu stabilitātes un konverģences programmām tiktu veikti konkrēti pasākumi. Turklāt joprojām pastāv nopietnas bažas saistībā ar Eiropas Centrālās bankas, Padomes un Eiropas Komisijas attieksmi pret situāciju, ar ko saskaras komercbankas, kā arī pret ārvalstu kredītvērtējuma aģentūru darbībām.
José Manuel Barroso
Priekšsēdētājas kundze, godājamie deputāti! Attiecībā uz pēdējās Eiropadomes novērtējumu es uzskatu, ka analīze, ko es sniedzu, bija pietiekami labi līdzsvarota un pietiekami saprātīga.
Manuprāt, ir pareizi atzīt, ka mēs esam panākuši svarīgu progresu attiecībā uz struktūru. Ja salīdzinām to, kas mums tagad ir, ar to, kā mums iepriekš nebija, tas neapšaubāmi ir svarīgs solis uz priekšu. Piemēram, ir izveidots pastāvīgs stabilitātes mehānisms, kurš Līgumā pat nebija paredzēts. Turklāt Parlaments ar pārliecinošu balsu vairākumu atbalstīja ierobežotu Līguma reformu, lai radītu jaunu instrumentu - instrumentu, kura līdz šim nebija.
Tādēļ būsim saprātīgi godīgi savā novērtējumā. Es uzskatu, ka ir panākts ievērojams progress saistībā ar reakciju uz krīzi un saistībā ar secinājumiem, kas izdarīti attiecībā uz tiem trūkumiem, kas iepriekš pastāvējuši instrumentu vai politikas līmenī. Taču vienlaikus es ļoti skaidri pateicu, ka ar to, iespējams, nepietiks. Ir jābūt struktūrai, arhitektūrai, bet ir arī jāpiemēro politika. Patiešām, reālais pārbaudījums būs redzēt, ko pēc šo secinājumu pieņemšanas valdības un arī mūsu iestādes spēs panākt pēc būtības. Būtība ir svarīgāka nekā instrumenti.
Taču vienlaikus es jums jau teicu - manuprāt, ļoti pārredzami -, ka attiecībā uz vērienīgumu Komisija būtu gribējusi dažās jomās iet tālāk. Mēs, piemēram, uzsvērām to, ka attiecībā uz pastāvīgo stabilitātes mehānismu mēs atbalstām lielāku elastību. Diemžēl nebija iespējams panākt vienprātību par šo lielāko vērienīgumu. Neraugoties uz to, es domāju, ka būtu kļūda noraidīt tos ieguvumus, ko esam panākuši.
Turpinot vērienīguma tematu, es gribētu uzsvērt šo svarīgo aspektu, jo daži ierosināja, ka Komisijai būtu jāiesniedz citi priekšlikumi. Praktiski visu, ko jūs minējāt, Komisija jau ir ierosinājusi. 2010. gada 9. maijā Komisija - es un komisārs Rehn - iesniedza tiesību aktu priekšlikumu par pieeju stabilitātes mehānismam, kas pilnīgi pamatota uz Kopienas metodi.
Mēs, piemēram, ierosinājām parādu pārvaldības apvienošanu, kas tiek norādīta kā solidāra atbildība. Mūsu dalībvalstis to noraidīja. Būtiska ir nevis jūsu, Verhofstadt kungs, bet dalībvalstu piekrišana. Mēs iesniedzām šo dokumentu eiro zonas augstākā līmeņa sanāksmē. Dalībvalstis ar lielu balsu vairākumu to noraidīja. Tā ir realitāte.
Konkrētajā jautājumā par to, vai pastāvīgajam stabilitātes mehānismam jāpiemēro vienbalsīga lēmuma vai balsu vairākuma noteikums, es personīgi ierosināju pēdējo; Eiropadomes priekšsēdētāja un atsevišķu valstu vai valdību vadītāju klātbūtnē es uzstāju, ka viņiem būtu jāpieņem noteikums par kvalificētu balsu vairākumu. Tomēr tas tika noraidīts.
Tādējādi vienmēr var uzstāt, bet noteikumiem ir jābūt skaidriem un ir jāzina, pie kā vērsties ar savām prasībām. Komisija ir iesniegusi vērienīgus priekšlikumus, piemēram, attiecībā uz stresa testiem; Eiropas Komisija un Eiropas Centrālā banka ir arī ierosinājusi uzticamus un pārredzamus testus attiecībā uz Eiropas Banku.
Attiecībā uz eiroobligācijām, manuprāt, Komisija jau vismaz 30 gadus runā par eiroobligācijām. To noraidīja dažas mūsu dalībvalstis. Es pats ierosināju - un varu jums apliecināt, ka es darīšu to pašu arī attiecībā uz finanšu perspektīvu -, ka mums šobrīd varētu būt vismaz obligāciju projekts ieguldījumu finansēšanai Eiropas budžeta projekta līmenī. Tad mēs redzēsim, kurš atbalstīs šo pieeju Eiropas ieguldījumu labā. Un varbūt tad daži no jums varētu mūs pārliecināt ar jūsu pašu Eiropas partijām atbalstīt šo daudz tālejošāko pieeju finanšu perspektīvai. Šī varētu būt iespēja, lai mēs sadarbotos vēl ciešāk. Tas ir viss, ko gribēju pateikt par vērienīgumu Eiropas līmenī.
(Aplausi)
Pat attiecībā uz sociālo jautājumu, par kuru es šobrīd vēlos runāt, Komisija daudz darīja, lai nodrošinātu, ka stratēģijā laikposmam līdz 2020. gadam lielāks uzsvars tiek likts uz sociālajiem aspektiem, kā arī uz izglītību. Tomēr tas nebija viegli. Dažas valdības teica, ka atbilstīgi subsidiaritātes principam Eiropa vai Eiropas Savienība nevar veikt tiešas darbības attiecībā uz sociālajiem aspektiem un izglītību.
Centīsimies tagad stratēģijas laikposmam līdz 2020. gadam, kurā tomēr bija iespējams panākt zināmu vienošanos, piemēram, par cīņas pret nabadzību un sociālo atstumtību iekļaušanu, ietvaros attīstīt šo politiku, kā arī veicināt ieguldījumus, jo īpaši izglītībā un jauninājumos.
Taču šajā saistībā vēlos jums pastāstīt kaut ko, par ko jūs, iespējams, neesat informēti. Pirms kāda laika - šķiet, pirms diviem gadiem - Komisija ierosināja, lai dažiem Eiropas iedzīvotājiem tiktu sniegta ārkārtas pārtikas palīdzība, jo pašlaik arī Eiropā ir cilvēki, kuriem nav ko ēst. Nesen es kopā ar Joseph Daul, Eiropas Tautas Partijas (Kristīgo demokrātu) grupas priekšsēdētāju apmeklēju pārtikas banku šeit, Bas-Rhin. Eiropā ir ar nabadzību saistītas problēmas. Vai jūs zinājāt, ka divas valdības iesūdzēja Komisiju Eiropas Savienības tiesā, jo Komisija ir ieviesusi mehānismu, lai palīdzētu nabadzīgākajiem iedzīvotājiem Eiropā? Tāda ir situācija.
Vēlos izteikties pilnīgi skaidri. Komisija ir par tādu Eiropu, kas ir vērienīgāka attiecībā uz pārvaldību; tā ir par taisnīgu izaugsmi un lielāku sociālo taisnīgumu Eiropas līmenī. Tomēr vienlaikus mums vajadzīga Parlamenta un dalībvalstu iesaistīšanās. Un mums par to ir jācīnās. Tādēļ, manuprāt, Komisijas kritizēšana patiesībā ir nevietā, jo tā vada cīņu par sociālāku, godīgāku Eiropu un par daudz uzticamāku pārvaldību.
Tajā pašā laikā gribu pilnīgi skaidri izteikties arī šajā jautājumā. Es nedomāju, ka Eiropai būtu līdzēts, pasakot, ka pašreizējā problēma ir Eiropas problēma, it kā tā vispār nebūtu dažu valdību atbildība, ka tās ir ļāvušas saviem parādiem sasniegt neilgtspējīgu līmeni vai savām bankām panākt tādu izaugsmes līmeni, kas vairākas reizes pārsniedz to iekšzemes kopproduktu. Valdības arī ir daļēji atbildīgas. Šī atbildība ir būtiska. Tāpēc mums ir jārod uz solidaritāti pamatoti risinājumi, bet ir arī jārīkojas atbildīgi. Tāpēc, piemēram, es jūtos lepns, ka Komisija un es esam atbalstījuši priekšlikumu, kura mērķis ir samazināt Grieķijas maksātās procentu likmes, un šobrīd mēs darām to pašu attiecībā uz Īriju. Mēs domājam, ka ir pareizi to darīt ne tikai tāpēc, lai novērstu ārkārtīgi lielu izmaksu piemērošanu Grieķijas un Īrijas iedzīvotājiem, bet arī tāpēc, lai nodrošinātu parāda ilgtspēju. Tādējādi solidaritātes un atbildības garā mēs varam atrast kopīgas atbildes, kas mums ļaus, es ceru, novērst problēmu, uz kuru daži no jums norādīja un kura mani satrauc, proti, zināmu šķelšanos Eiropā, jo īpaši šķelšanos starp ziemeļiem un dienvidiem, starp centru un perifēriju. Es domāju, ka tā Eiropa, ko mēs gribam izveidot, ir solidaritātes Eiropa - nevis pirmās un otrās klases Eiropa, bet Eiropa, ar kuru visi Eiropas iedzīvotāji var identificēties.
Es jau esmu vārdos un darbos G20 līmenī Eiropas Savienības vārdā aizstāvējis finanšu darījumu nodokli. Milzīgs skaits mūsu G20 partneru to noraidīja.
Jautājums, ko mēs pašlaik apspriežam, ir šāds: vai mēs Eiropas līmenī varam - vai mums to vajadzētu - ieviest finanšu darījumu nodokli vai nē. Es atkārtoju, būsim godīgi. Vairākas dalībvalstis pašos pamatos ir pret to. Tās nepiekritīs. Pēdējā Eiropadomes sanāksmē es teicu, ka Komisija pašlaik veic dažādu iespēju ietekmes novērtējumu finanšu nozarei un drīz izvirzīs priekšlikumus. Bija ļoti svarīgi, ka Komisija to paziņoja Eiropadomei, jo vismaz Eiropadomes secinājumos ir iekļauta apņemšanās izskatīt tos priekšlikumus, ko Komisija iesniegs attiecībā uz nodokļiem finanšu jomā. Es uzskatu, ka taisnīguma ziņā ir svarīgi, lai finanšu nozare - un lielā mērā vismaz dažas no darbībām finanšu nozarē ir izraisījušas šo krīzi - arī dotu savu ieguldījumu reakcijā uz krīzi. Manuprāt, tas ir galvenais taisnīguma ziņā. Tā ir mana personīgā nostāja, un es nešaubos, arī Komisijas nostāja. Es izvirzīšu priekšlikumus par šo jautājumu.
Tas pats attiecas uz KKUINB. Dažās Padomes aprindās pastāv zināma pretestība, bet Komisija ir izvirzījusi šo priekšlikumu un mēs par to cīnīsimies, jo mēs uzskatām, ka KKUINB ir svarīgs priekšnoteikums vienotā tirgus izveides pabeigšanai. Tieši šāda ir pieeja, ko mēs aizstāvam.
Mēs ļoti ilgi esam apsprieduši procesu un instrumentus. Tagad ir pienācis laiks, lai process un instrumenti kalpo saturam. Process un instrumenti ir svarīgi, bet tie kalpo saturam un nevar to aizstāt. Uzdevums, kas mums jāizpilda, ir mūsu ekonomikas atjaunošana. Patiesība ir tāda, ka, lai varētu ieguldīt, mums ir vajadzīga uzticība. Uzticība ir atkarīga no mūsu spējas modernizēt, ieviest jauninājumus un kļūt ilgtspējīgākiem un konkurētspējīgākiem. Nejauksim cēloni ar sekām. Ieguldījumi tiks piesaistīti, ja mēs ātri un izlēmīgi īstenosim stratēģiju "Eiropa 2020” un ja mēs īstenosim savu mērķi izveidot ilgtspējīgu un konkurētspējīgu Eiropu solidaritātes garā un arī solidāri ar visām dalībvalstīm, tostarp Portugāli.
(FR) Schulz kungs, jūs ļoti labi zināt, ka es kā Komisijas priekšsēdētājs nevaru iejaukties Portugāles iekšpolitikā. Ja kādu dienu jūs vairs nebūsiet Eiropas Parlamenta sociālistu un demokrātu progresīvās alianses grupas priekšsēdētājs un jums būs citi pienākumi, esmu drošs, ka jūs pilnīgi neatkarīgi veiksiet šos jaunos pienākumus un neiejauksieties savas grupas iekšējās lietās.
Taču tajā pašā laikā man jums jāsaka, ka politiskā krīze Portugālē nav atvieglojusi situāciju, jo Portugāle jau iepriekš atradās diezgan sarežģītā situācijā. Par spīti tam mums, Eiropas iestādēm, ir jāievēro arī valstu demokrātija un valstu parlamentu lēmumi, un mēs ceram, ka Portugāle atradīs labāko izeju.
Jebkurā gadījumā Komisija atbalsta Portugāli, palīdzot rast labākos risinājumus, protams, atbilstīgi saistībām, ko tā ir uzņēmusies, un noteiktajiem pienākumiem pret tās Eiropas partneriem. Es uzskatu, ka mēs varam pārvarēt krīzi, rīkojoties šādā aktīvas solidaritātes un atbildības garā.
Ir taisnība, ka šodien šeit ir izteikti diezgan pesimistiski viedokļi. Turklāt kā Eiropas iedzīvotāju ievēlēti pārstāvji jūs atspoguļojat valdošo noskaņojumu Eiropā. Lai gan ir tikai dabiski, ka mēs esam nobažījušies, es uzskatu, ka mums vajadzētu būt politiskajai drosmei un izpratnei, lai izrādītu uzticību savam Eiropas projektam, jo es nedomāju, ka būdami pesimistiski mēs spēsim atjaunot uzticību Eiropā. Komisija ir gatava ar entuziasmu turpināt sadarboties ar jums, ar Eiropadomi, Padomi, ar visām iestādēm, lai izveidotu spēcīgāku, ilgtspējīgāku, taisnīgāku un konkurētspējīgāku Eiropu.
(Aplausi)
Herman Van Rompuy
Priekšsēdētājas kundze, godājamie deputāti! Es priecājos, ka varu uzstāties tik pilnā Parlamenta sēžu zālē - pilnākajā, kopš esmu kļuvis par Padomes priekšsēdētāju,
(Aplausi)
bet man ir iespaids, ka jūs esat atnākuši ne tikai tādēļ, lai klausītos manī.
Vispirms es gribētu jums visiem pateikties par visiem jūsu komentāriem - gan pozitīviem, gan negatīviem. Es biju pārsteigts jo īpaši tāpēc, ka Eiropadomē mums jābūt vienprātībai un mēs cenšamies panākt vienprātību starp visiem jūsu kolēģiem no visām jūsu partijām, premjerministriem un valstu vadītājiem. Jūsu politiskajām grupām pieder sociālisti, Kristīgie demokrāti, konservatīvie, liberāļi, un ikreiz mēs cenšamies nodrošināt un nodrošinām vienošanos starp viņiem.
Kāds pirmīt teica, ka man jābūt ideālistam, sapņotājam. Es nedomāju, ka tas ir mans uzdevums, bet tas, ko es mēģinu darīt, vismaz cik tas ir iespējams - un Komisijas priekšsēdētājs to var apliecināt -, ir rīkoties tā, lai vairumā gadījumu mēs panāktu konverģenci starp Komisijas priekšlikumiem un Eiropadomes iznākumu. Minēšu darba grupas piemēru, kad Komisijas priekšlikumi bija darba grupas par ekonomikas pārvaldību pamats, un rezultāts ir ļoti tuvs Komisijas priekšlikumiem. Un es centīšos - mēs ar Parlamentu centīsimies - uzlabot šos priekšlikumus vēl vairāk. Tādējādi mans uzdevums ir panākt vienprātību, taču tādu vienprātību, kas iespēju robežās ir pamatota arī uz Kopienu, un es domāju, ka dažās izšķirīgajās jomās man ir izdevies to panākt.
Attiecībā uz paktu "Euro plus” - īso dokumentu, kas bija izejas punkts mūsu diskusijām un galīgajam pakta "Euro plus” dokumentam - daudzi no jums, pat tie, kas pārstāv skeptiskās politiskās grupas, ir teikuši, ka viņu valstīm būtu jāpievienojas paktam "Euro plus”. Iespējams, tas ir tāpēc, ka šis pakts galu galā nemaz nav tik slikts. Mums ir izdevies panākt kompromisu starp vērienīgiem mērķiem, lai mūsu ekonomika saglabātu konkurētspēju un valsts finanses saglabātu ilgtspēju, un īstenošanu valsts līmenī, jo vairumā gadījumu tie lēmumi, kas mums jāpieņem, ir valstu lēmumi.
Mans otrais novērojums attiecas uz metodoloģiju. Daudz kritisko izteicienu saistībā ar Eiropu pēc būtības ir pamatoti, taču neatbilst Līgumam. Piemēram, visa kodolpolitika, enerģijas avotu struktūra ietilpst valsts jurisdikcijā, un es nevaru neko darīt, lai to mainītu. Pat kodoliekārtu drošība un aizsardzība lielākoties ir valsts jurisdikcijā. Ir Kopienas kompetences, Eiropas kompetences, un Eiropadomes secinājumos mēs centāmies tās iespējami vairāk sekmēt. Es nedomāju, ka Komisijai jebkad būtu bijusi tik svarīga nozīme kodoldrošībā, kāda tai ir pēc Eiropadomes sanāksmes, kas notika pirms dažām dienām. Tomēr mums joprojām ir jāstrādā saskaņā ar Līgumu.
Tika runāts par minimālo darba algu dažās valstīs, taču tā ir valsts kompetence. Tika runāts par nevienlīdzību, darbavietu nedrošību, netaisnību, taču lielākoties šie pasākumi ir daļa no valsts programmas. Tomēr es gribētu piebilst, ka daudzi pasākumi, kas tagad jāveic attiecībā uz konkurētspēju un valsts finansēm, ir pasākumi, kas valstu valdībām patiesībā bija jāpieņem pat bez Eiropas spiediena. Eiropa izdara papildu spiedienu, jo vismaz 17 valstīs ir Kopienas valūta, kas ir jāaizsargā. Tomēr lielākajā daļā valstu vajadzīgie pasākumi ir jāveic pašas valsts interesēs, tās iedzīvotāju interesēs, lai tā aizsargātu pati savu nākotni. Un Eiropa izdara papildu spiedienu, lai tas notiktu.
Tāpēc neizvirzīsim pret Eiropas Savienību nevienu nepamatotu apsūdzību. Vai mūsu pārvaldības pasākumi ir pārāk vāji? Padome sadarbosies ar Eiropas Parlamentu, lai uzlabotu ekonomikas pārvaldību, un es esmu pārliecināts, ka tāpat kā citos gadījumos tiks rasts kompromiss. Iespējams, ka vienā no 17 valstīm ir centrālās bankas pārvaldnieks, kuram ir virkne kritisku iebildumu attiecībā uz ekonomikas pārvaldību, taču es varu citēt citus pārvaldniekus vai banku direktorus no valstīm, kas atrodas tuvu Nīderlandei, kuriem ir pilnīgi atšķirīgs viedoklis. Ja nepieciešams, es varu jums minēt vārdus un citātus: tas ir vieglākais veids, kā strādāt.
Attiecībā uz pašreizējo krīzi, godājamie deputāti, ir nākotne un ir instrumenti, par kuriem ir pieņemti svarīgi lēmumi, taču, protams, ir arī pagātne. Kā jau minēju, pagātne ir jāpārvar. Pat ar labākajiem instrumentiem, kādus mēs varam piedāvāt - spējas, stabilitātes mehānismu, Līguma grozīšanu, ekonomikas pārvaldību, paktu -, mēs neatrisināsim to valstu problēmas, kuras cīnās ar ekonomikas krīzi, mēs neatrisināsim banku, kas joprojām izjūt spiedienu, problēmas. Tādējādi ir nākotne un ir pagātne.
Attiecībā uz pagātni dažās dalībvalstīs un Eiropas līmenī trūka politikas. Mums jābūt paškritiskiem šajā jautājumā. Taču mums ir jānodrošina un mēs nodrošināsim, lai šāda krīze nākotnē vairs neatkārtotos, un mēs jau esam veikuši vajadzīgos pasākumus. Vienlaikus, kā jau minēju, mums ir jārisina pagātnes mantojuma sekas, kas attiecas uz noteiktām valstīm, kuras jūs zināt un kuras ir iekļautas programmā - piemēram, Grieķija un Īrija -, un saistībā ar citām valstīm, kurās mēs veicam pasākumus, lai novērstu to iekļaušanu programmā. Vai mēs varējām veikt šos pasākumus pirms gada? Nē! Vai pagātnē ir pieļautas lielas kļūdas? Pirms septiņiem vai astoņiem gadiem mēs mazinājām Stabilitātes un izaugsmes pakta nozīmi. Ja mēs nebūtu to izdarījuši, mums būtu daudz efektīvāki instrumenti un mēs būtu varējuši novērst daudzas krīzes.
Attiecībā uz ekonomikas izaugsmi, godājamie deputāti, kopš 2010. gada tā vidēji ir 2 %, kas ir vidējais rādītājs desmitgadei no 1999. gada līdz 2008. gadam. Mums 2010. gadā bija ekonomikas izaugsme, un 2011. gadā tā vidēji ir 2 %. Vai mums vajadzētu darīt vairāk? Protams, vajadzētu. Vai valsts ieguldījumi ir vienīgais instruments? Nebūt ne! Iekšējais tirgus, vienotais tirgus ir ārkārtīgi svarīgs. To ir jāturpina attīstīt. Komisija ir iesniegusi priekšlikumus, un tie pēc dažām nedēļām tiks atkal apspriesti jūnija Eiropadomē, un rudenī mēs vēlreiz atgriezīsimies pie šā jautājuma.
Visbeidzot, mums var izteikt daudz kritikas par Lībijas tematu. Tomēr bez Eiropas, bez Eiropas vadības Lībijā būtu notikusi asinspirts. Bez Eiropas būtu notikuši slaktiņi. Daži no jums ir ļoti kritiski izteikušies par Eiropas Savienību. Taču mēs rīkojāmies savlaikus! Un bez Eiropas nekas nebūtu paveikts pasaules līmenī, Apvienoto Nāciju līmenī. Es uzskatu, ka pēc visas kritikas, kas tika izteikta, mums ir tiesības dzirdēt arī šo patiesību. Vai mēs pagātnē rīkojāmies nepareizi? Vai mēs pieņēmām pareizo politiku? Nē! Vai mēs labojām savas kļūdas? Jā! Un Eiropas Savienībai pienākas pateicība par to labošanu.
(Aplausi)
Es vēlos noslēgt savu runu savā dzimtajā valodā.
(NL) Es ieklausījos Eppink kungā, kurš paziņoja, ka viņš jūtas pievilts. Arī es jūtos tik liela intelektuāla negodīguma nomākts. Es neturpināšu šo tematu, taču tas, ka Eppink kungs šeit stāvēja, vēcinot fotogrāfiju, lieliski zinādams, ka es šajā vizītē biju kā amatpersona un ka tā nav mana personīgā pārliecība, man jāsaka, liek man justies ļoti nomāktam.
Martin Schulz
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Šo debašu beigās es vēlos izteikt personīgu novērojumu. Es runāju ne tikai savā vārdā, bet arī daudzu savu kolēģu vārdā, kas šeit bija visu šo laiku un sekoja šīm debatēm. Visu laiku, kopš es esmu šeit, Eiropas Parlamentā, es reti kad esmu juties tik slikti kā šodien, mijiedarbībā starp jums un Barroso kungu. Es gribu izteikties ļoti skaidri šajā saistībā. Barroso kungs, jūs mums teicāt: "Man atvērtās iniciatīvas, kuras atbalstīja liels vairākums šajā Parlamentā, cieta neveiksmi tāpēc, ka dalībvalstis tās noraidīja”. Vēlos dot jums padomu: iesniedziet savas iniciatīvas tiesību aktu projektu veidā. Tādējādi jūs iegūsiet Parlamenta vairākuma atbalstu, un Padomei vairs nebūs iespēju slēpties.
(Aplausi)
Es vēlos jūs lūgt: lūdzu, beidziet slēpties aiz Padomes.
Jums, Van Rompuy kungs, es gribētu pateikt šo: jūs teicāt, ka Padomes līmenī esat panācis kompromisu starp sociālistiem, liberāļiem, konservatīvajiem un Kristīgajiem demokrātiem. Padome sastāv no suverēnu valstu ministriem un premjerministriem. Šeit mēs bijām liecinieki tam, ka Padomes priekšsēdētājs centās pagriezt Lisabonas līgumu pretējā virzienā. Lisabonas līguma rezultāts ir tāds, ka valstu vai valdību vadītāju Padome pati sev piešķir aizvien lielāku varu, vienlaikus sakot: "mūsu lēmumi tiek pieņemti vienprātīgi”. Tā nav Lisabonas līguma būtība. Lisabonas līguma mērķis bija panākt, lai noteikums par vairākumu lēmumu pieņemšanā kļūtu par normu Eiropas Savienībā. Jūs nepareizi interpretējat Lisabonas līgumu.
(Aplausi)
Šā iemesla dēļ ir pēdējais laiks, lai Eiropas Parlaments pārņemtu šo jautājumu savās rokās un aizstāvētu Kopienas metodi.
(Aplausi)
Priekšsēdētājs
Debates tiek slēgtas.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Ivo Belet
rakstiski. - (NL) Pēdējās nedēļās ES ir panākusi būtisku progresu attiecībā uz ekonomikas integrāciju. Pateicoties paktam "Euro plus”, mēs esam ieņēmuši augšupejošas sadarbības virzienu, kurā joprojām tiek ievērotas dalībvalstu pašreizējās sabiedriskās apspriešanās tradīcijas. Protams, nedrīkst pārtraukt darbu šajā jomā. Mums tagad ir jāpanāk 2. fāzes sākšana un darbība un jāpaver ceļš Eiropas ieguldījumu projektiem, kas ļautu mums īstenot arī stratēģijas "Eiropa 2020” programmu.
Komisijas priekšsēdētājs Barroso solīja, ka viņš nāks klajā ar priekšlikumu par finanšu darījumu nodokļa ieviešanu. Mums ir jāizmanto šie līdzekļi, lai veiktu vitāli svarīgos pārrobežu ieguldījumus, sevišķi energoresursu infrastruktūrā, ko atbalsta Eiropas projektu obligācijas un publiskā un privātā sektora partnerības līdzekļi. Tas ir vienīgais veids, kā pārliecināt iedzīvotājus, ka Eiropa vairāk nekā jebkad agrāk ir viņu garantija pārticīgai nākotnei.
Carlos Coelho
Pēdējā Eiropadomes sanāksmē, kas notika 24. un 25. martā, uzmanība tika vērsta uz lielākajām ekonomikas un diplomātiskajām problēmām, ar kurām pašlaik saskaras Eiropas Savienība: Lībijas un Japānas problēmām. Lai gan pastāv ekonomikas atveseļošanās pazīmes, situācija joprojām ir sarežģīta, un ekonomikas krīzes beigas joprojām šķiet tālu. To var redzēt Portugāles gadījumā, kas diemžēl ir licis tai pievienoties Īrijai un Grieķijai, lūdzot ekonomisku un finansiālu atbalstu. Tāpēc ir svarīgi pieņemt vajadzīgos ekonomikas un finanšu pasākumus, lai risinātu krīzi, lai novērstu parādsaistību gadījumu, kā, piemēram, Grieķijā, Īrijā un Portugālē, atkārtošanos, un lai stiprinātu ekonomikas pārvaldību Eiropas Savienībā, kā arī nodrošinātu darbavietu radīšanu. Ir pieņemts sešu pasākumu kopums, kas sākotnēji man šķiet pozitīvs, un tajā izvirzīti visai vērienīgi mērķi, piemēram, Eiropas Stabilitātes mehānisma izveide, pakts "Euro plus” un tā tālāk. Es ceru, ka tos varēs īstenot iespējami ātri, lai tie sāktu nodrošināt tik vajadzīgos un gaidītos rezultātus.
George Sabin Cutaş
rakstiski. - (RO) Pakts "Euro plus” un Eiropas Stabilitātes mehānisms nodrošinās dalībvalstīm vajadzīgo finansiālo palīdzību apmaiņā pret stingrāku to ekonomikas politikas koordināciju. Tāpēc abos priekšlikumos ir ierosināts konstruktīvu pasākumu pāris, īpaši ņemot vērā priekšlikumu par nodokļu politikas koordināciju, kas ir būtiska reforma valstu savienībai, kura vēlas lietot kopīgu valūtu. Turklāt Eiropas Stabilitātes mehānisms, pateicoties tā intervences iespējām EUR 500 miljardu apmērā, darbojas tāpat kā Eiropas Monetārais fonds un ir tiesīgs aizņemties naudu un iegādāties obligācijas tieši no valstīm, vienlaikus vēršoties pret finanšu spekulācijām.
Tomēr atsevišķi priekšlikumi paktā ir praktiski neīstenojami. Fiskālās taupības režīms un darba tirgus pārliekā elastība kavēs ekonomikas izaugsmi, saglabās augstu bezdarba līmeni un radīs darba nestabilitāti. Es domāju, ka ir vajadzīga pakāpeniska fiskālā konsolidācija un Eiropas sociālā modeļa aizsargāšana, lai liktu pamatus stabilai ekonomikas izaugsmei.
Diane Dodds
rakstiski. - Šajā plenārsēdē daudz tika runāts par ekonomikas glābšanas pasākumu ietekmi uz Īrijas Republiku. Tomēr jāatzīst, ka šai krīzei ir arī milzīgas tālejošas sekas attiecībā uz manu Ziemeļīrijas vēlēšanu apgabalu, kam ir kopīga sauszemes robeža ar Īrijas Republiku. Pastāv ievērojama finanšu un pakalpojumu pārrobežu kustība un cilvēku pārvietošanās nodarbinātības nolūkos. Īrijas Republikas banku iestādēm arī ir ievērojama akciju daļa Ziemeļīrijā. Tādēļ likviditātes problēma, ar ko šīs bankas šobrīd saskaras, tieši ietekmē uzņēmumus Ziemeļīrijā, jo īpaši MVU, saistībā ar piekļuvi finansējumam. Laikā, kad MVU cīnās par izdzīvošanu jau tā briesmīgos ekonomikas apstākļos, tas tikai padara situāciju vēl smagāku. Pašlaik 30 procenti no visa, ko saražo vai izgatavo Ziemeļīrijā, tiek pārdoti tieši Īrijas Republikas tirgū. Tāpēc vājš tirgus Īrijas Republikā rada tiešus un nopietnus sarežģījumus uzņēmējdarbībai un nodarbinātībai manā vēlēšanu apgabalā. Ņemot vērā šīs situācijas nopietnību, es aicinu priekšsēdētāju Barroso to atzīt un uzdot darba grupai izpētīt veidus, kā uzlabot situāciju, ar kuru mēs šobrīd saskaramies.
João Ferreira
rakstiski. - (PT) Pēdējā Eiropadomes sanāksmē tika pieņemta virkne lēmumu, kuri, ja tie tiks īstenoti, būs neparasts, vardarbīgs un bīstams uzbrukums darba ņēmējiem un tautām saskaņā ar pārdēvētā pakta "Euro plus” būtību. Tas, protams, ir pārdēvēts, lai slēptu tā patiesos autorus - Vāciju un Franciju -, ņemot vērā to, ka iepriekšējais nosaukums "konkurētspējas pakts” būtu tos uzreiz nodevis. Līdztekus tā sauktajai "ekonomikas pārvaldībai” tas ir uzbrukums dalībvalstīm, kuras no ekonomikas un sociālā viedokļa ir neaizsargātākas, un tādējādi patiesībā tiek notiesātas uz ekonomikas atkarību un atpalicību.
Abi šie instrumenti ir saistīti ar paziņoto grozījumu - saskaņā ar vienkāršoto procedūru, un neorganizējot nekādu referendumu - Lisabonas līgumam, lai ieviestu tā saukto "nosacītību”, kas saistīta ar Eiropas Stabilitātes mehānismu. Saskaņā ar Padomes secinājumiem šie ir "stingri politikas nosacījumi saskaņā ar makroekonomikas korekciju programmu”, process, kuru kopīgi izstrādās un īstenos Eiropas Komisija, Eiropas Centrālā banka un Starptautiskais Valūtas fonds.
Būtībā mēs piedzīvojam procesu, kad politiskā un ekonomiskā vara tiek koncentrēta ne tikai pilnvaru direktorāta rokās lielo uzņēmumu un finansistu interesēs, bet arī pašu starptautiskā kapitāla iestāžu rokās.
Ildikó Gáll-Pelcz
rakstiski. - (HU) Ir svarīgi grūtā, kritiskā visas Eiropas dzīves periodā novērtēt mums priekšā stāvošos mērķus un pozitīvās pārmaiņas, kuras esam kopīgi panākuši, lai īstenotu šos mērķus. Pašreizējā Ungārijas prezidentūra jau otro reizi ir guvusi lielus panākumus ekonomikas pārvaldības, stabilitātes mehānisma un Eiropas pusgada jomā. Daudzo sarunu, kas notika saistībā ar Eiropadomes pēdējo sanāksmi marta beigās, rezultātā Eiropadomei izdevās vienoties par ierobežoto grozījumu arī Līgumam par Eiropas Savienības darbību, kura mērķis bija uzlabot eiro zonas un eiro stabilitāti. Padomes sanāksmē Ungārijas prezidentūra balsoja par racionālu, atbildīgu ekonomikas politiku, kas atbilstīgi Eiropas pusgada institucionalizācijai un neatkarīgi no tās arī stiprinās stabilizācijas mehānismu. Taču ir jānorāda, ka ekonomikas pārvaldības elementus nekādā gadījumā nedrīkst jaukt ar paktu "Euro plus”, kas tā pašreizējā stadijā ir starpvaldību vienošanās. Lai gan ir iespējams, ka pakts ir labs, vienotu iekšējo tirgu nevar regulēt, pamatojoties uz ārpuslīgumiskiem starpvaldību nolīgumiem. Saistībā ar nenoskaidrotu pakta punktu par nodokļu harmonizāciju Ungārija pagaidām nevēlas piemērot nolīgumu kopumā, jo mēs esam ieinteresēti veicināt mūsu konkurētspēju un līdz ar to arī reālu darbavietu radīšanu ilgtermiņā, kā arī sekmēt ekonomikas izaugsmi.
Sandra Kalniete
rakstiski. - (LV) Es esmu gandarīta, ka 23 ES valstīm izdevās vienoties par pasākumu kopumu finanšu stabilitātes saglabāšanai un izaugsmes veicināšanai - paktu "Euro plus”. Svarīga ir arī panāktā vienošanās par strukturālo reformu un fiskālās konsolidācijas prioritātēm un pieņemtais galīgais lēmums par Lisabonas līguma grozījumiem Eiropas Stabilitātes mehānisma izveidošanai. Visām valstīm ir jāīsteno fiskālās konsolidācijas pasākumi un pasākumi, kuru mērķis ir novērst makroekonomisko nesabalansētību. Tāpat īstenojami ir strukturālo reformu pasākumi nodarbinātības un sociālās iekļaušanas veicināšanai. Tie jānosaka atbilstoši katras valsts individuālajai situācijai. 23 Eiropas valstu līdzdalība šajā paktā ļauj cerēt, ka tā pasākumi veicinās ekonomisko izaugsmi. Tas ir solis pareizajā virzienā un saprātīga atbilde tiem ekonomiskajiem izaicinājumiem. Šis pakts lieliski sasaucas ar Parlamenta un Komisijas darbu pie vienotā tirgus uzlabošanas un tiem 3 ziņojumiem par vienoto tirgu, kurus mēs šonedēļ apstiprinām Parlamentā. Mums ir jāpieņem vēl drosmīgāki lēmumi. Dalībvalstu valdības nedrīkst aizbildināties ar vēlēšanu ciklu, lai novilcinātu svarīgu, bet nepopulāru lēmumu pieņemšanu.
Vilja Savisaar-Toomast
Eiropadomes sanāksmē, kas notika 24. un 25. martā, tika pieņemti vairāki lēmumi, kurus es uzskatu par svarīgiem un kurus ilgāk vairs nevarēja atlikt. Es uzskatu, ka svarīgākais lēmums saistībā ar Eiropas ekonomikas politiku ir pakts "Euro plus”, kas paredz kopīgu darba kārtību un kopīgu mērķu īstenošanu. Četri galvenie mērķi ir šādi: veicināt konkurētspēju, veicināt nodarbinātību, vēl vairāk sekmēt valsts sektora finanšu ilgtspēju un nostiprināt finanšu stabilitāti. Šā pakta rezultātā vairākas citas dalībvalstis ir pievienojušās eiro zonai, piemēram, Latvija, Lietuva, Polija, Dānija, Rumānija un Bulgārija. Es domāju, ka šobrīd ir ārkārtīgi svarīgi panākt kopīgas vienošanās, iekļaujot vienlīdzīgu noteikumu piemērošanu, kā arī kopīgus mehānismus vēlamo mērķu sasniegšanai. Es īpaši gribu izteikt atzinību tām dalībvalstīm, kuras nav eiro zonas dalībnieces, tomēr ir pievienojušās šim paktam. Ir jācer, ka kopīgu noteikumu piemērošanai sekos arī valstu izpratnes saskaņošana, un tas īpaši attiecas uz ilgtspējīgu valsts sektora finansējumu, lai novērstu tādu situāciju, kādā nonākusi Grieķija un Īrija, rašanos nākotnē. Vienlaikus mēs nevaram vienkārši apstāties pie šiem lēmumiem, jo tie nodrošina tikai īstermiņa rezultātus. Ir jāizstrādā risinājumi, lai veiktu turpmākus ieguldījumus vai nu ar eiroobligāciju, vai ar citu risinājumu palīdzību. Paldies.
Czesław Adam Siekierski
rakstiski. - (PL) Nesenā Eiropadomes sanāksme iezīmē jauna posma sākumu - lielākas ekonomikas koordinācijas un konverģences posmu ES un eiro zonā. Pakts "Euro plus”, ko pieņēma valstu vai valdību vadītāji, tostarp eiro zonas valstis un Bulgārija, Dānija, Lietuva, Latvija, Polija un Rumānija, sniedz mums reālu iespēju sasniegt tajā izklāstītos mērķus vai, citiem vārdiem sakot, veicināt konkurētspēju, nodarbinātību, valsts finanšu ilgtspēju un finanšu stabilitāti kopumā. Ir vērts uzsvērt to, ka paktā nav precizēti politiskie vai ekonomikas pasākumi, kas izmantojami šo mērķu sasniegšanai, kas nozīmē to, ka piemērotu līdzekļu mērķu sasniegšanai izvēle joprojām būs katras dalībvalsts pārziņā. Nav šaubu, ka pakta veiksmi vai neveiksmi noteiks dalībvalstu reālā ieinteresētība un to progresa uzraudzības efektivitāte. Attiecībā uz ekonomikas koordināciju ES vairs nevar atļauties nepilnības, piemēram, tādas, kas ietekmēja Stabilitātes un izaugsmes paktu. Sanāksmē arī tika panākta vienprātība attiecībā uz to, ka Līgumā tiks iekļauti noteikumi par pastāvīga Eiropas Stabilizācijas mehānisma izveidošanu, ko izmantos saskaņā ar kopīgu dalībvalstu vienošanos gadījumā, ja būs nepieciešams nodrošināt visas eiro zonas stabilitāti. Tas ir ļoti svarīgs lēmums, jo īpaši, ņemot vērā nesenās problēmas, ar ko saskārās valstis eiro zonā. Pastāvīgs mehānisms, kas paredzēts Līgumā, darbosies kā stabila garantija līdzīgu problēmu gadījumā nākotnē, tādējādi samazinot risku saistībā ar spekulatīviem uzbrukumiem Eiropas valūtai. Es atzinīgi vērtēju arī to, ka mehānisms ir pieejams tām dalībvalstīm, kuras nav eiro zonas dalībnieces.
Rafał Trzaskowski
rakstiski. - (PL) Mēs varam efektīvi cīnīties pret krīzi tikai sadarbojoties, izvairoties no jebkādas dalīšanās valstīs, kuras ir eiro zonas dalībnieces, un valstīs, kuras nav eiro zonas dalībnieces. Ir grūti iztēloties, ka konkurētspējīgāku Eiropas Savienību varētu panākt bez tādu valstu piedalīšanās kā, piemēram, Apvienotā Karaliste, Zviedrija un Polija, tāpēc es atzinīgi vērtēju ziņu, ka pakts "Euro plus” ir pieņemts. Gribu sākt ar to, ka mums radies iespaids, ka eiro zona plāno pārveidot ne tikai pati sevi, bet arī ieviest reformas ārpus ES robežām, kas Eiropas Parlamenta deputātos ir viesis zināmas bažas. Šīs bažas tomēr tika veiksmīgi kliedētas, un Parlamentā tika pieņemta nepiekāpīga nostāja. Vienīgi ir žēl, ka dalībvalstis nepieņēma to kopumā, jo īpaši attiecībā uz Eiropas Stabilitātes mehānismu, kuram, mūsuprāt, vajadzētu būt pieejamam valstīm ārpus eiro zonas no paša sākuma.
