
Puhemies.
   Julistan Euroopan parlamentin torstaina 2. joulukuuta 2004 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi. 

Keskiviikon esityslistasta totean, että Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmä on esittänyt pyynnön, että Romanian edistymistä Euroopan unioniin liittymisen valmisteluissa koskevan jäsen Moscovicin mietinnön (A6-0061/2004) käsittely siirretään myöhempään istuntoon. 
Frassoni (Verts/ALE ),
   – Arvoisa puhemies, ryhmäni puolesta haluan korostaa, että kannatamme voimakkaasti Romanian liittymistä Euroopan unioniin. Vastustamme kuitenkin sitä, että Romanian liittymisen kanssa hätäillään, vaikka maa ei täysin täytä asetettuja kriteerejä. Hätäily olisi huono asia sekä Euroopan unionin uskottavuudelle – erityisesti siitä syystä, että myös muita laajentumisia valmistellaan, kuten me kaikki tiedämme – että kaikille niille ihmisille, jotka Romaniassa taistelevat oikeusvaltion puolesta ja korruptiota vastaan. Hätäily vaikeuttaisi myös niiden muiden vakavien ongelmien ratkaisemista, joita komissio on viime aikoina tuonut esiin. Arvoisa puhemies, tästä syystä olemme pyytäneet äänestyksen siirtämistä sekä vuoropuhelun aloittamista Romanian äskettäin valitun parlamentin kanssa, jotta voimme lisätä prosessin uskottavuutta, joka olisi ollut olematon, jos prosessi olisi automaattinen. 
Swoboda (PSE ),
   .  Arvoisa jäsen Frassoni, lyhyesti sanottuna emme ole tällä viikolla äänestämässä Romanian liittymisestä unioniin vaan mietinnöstä, jossa on hyviä asioita ja myös huonoja asioita. Meidän mielestämme meidän pitää näyttää Romanialle – juuri nyt kun asioiden käsittely on kriittisessä vaiheessa – miten sen pitäisi toimia tulevien viikkojen, kuukausien ja ehkä vuosien aikana, jos se haluaa päästä liittymiskuntoon. Tästä syystä kannatamme keskustelua ja viime kädessä sitä, että Romaniaa koskeva äänestys pidetään tällä viikolla. Näin ollen puhuessani ryhmäni puolesta haluan ilmoittaa vastustavani asian käsittelyn siirtämistä. 

Niin ikään keskiviikon istunnon osalta on ehdotettu muutosta esityslistaan. Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä sekä Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä ovat molemmat esittäneet pyynnön, että siirrämme yhtenäistä kolmansien maiden kansalaisten viisumien ja oleskelulupien kaavaa koskevan jäsen Coelhon mietinnön (A6-0029/2004) käsittelyn myöhäisempään istuntojaksoon. 
Swoboda (PSE ),
   .  Arvoisa puhemies, odotin itse asiassa jäsen Watsonia, mutta puhunkin nyt itse. Mielestäni teimme tässä virheen, sillä esityslistalla olevan Coelhon mietinnön ei pitäisi vielä olla esityslistalla; sen sijaan esityslistalla pitäisi olla rajatylittävää ajoneuvorikollisuutta käsittelevä mietintö. Tästä syystä pyydän, että tällä hetkellä esityslistalla olevan mietinnön käsittely siirretään tuonnemmaksi ja että kyseinen mietintö korvataan rajatylittävää ajoneuvorikollisuutta käsittelevällä jäsen Coelhon mietinnöllä. 
Coelho (PPE-DE ),
    Arvoisa puhemies, en vastusta sitä, että ajoneuvovarkauksia koskeva Alankomaiden aloite otetaan esityslistalle. Olen sitä mieltä, että puheenjohtajavaltio Alankomaita kohtaan olisi ystävällistä, jos parlamentti kertoisi kantansa tästä aloitteesta, joka ei loppujen lopuksi herätä suuria tunteita eikä aiheuta polemiikkia täällä parlamentissa. En sen sijaan pidä yhtä järkevänä, että tämä pitäisi tehdä rekistereitä koskevan aloitteen kustannuksella. Tämä johtuu siitä, että rekistereitä koskevan asian pääsisältö on biometristen tunnisteiden käyttöönotto. Edellisellä istuntojaksolla Brysselissä parlamentti ilmoitti kantansa tästä passeihin liittyvästä asiasta. Meidän on nyt saatettava päätökseen viisumeita koskeva asia. Tämä ei ole yhteispäätösmenettelyn alainen asia. Kyse on siitä, että parlamentti ilmoittaa kantansa neuvostolle, ja joko parlamentti ilmoittaa kantansa ajoissa sen varmistamiseksi, että kyseinen kanta voi vaikuttaa neuvoston päätökseen, tai me häviämme tässä asiassa, koska neuvosto jatkaa asian käsittelyä ja tekee päätöksensä tietämättä parlamentin kantaa.
Kantamme oli hyvin perusteltu, sillä kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan sosialidemokraatit kannattivat sitä yksimielisesti, enkä näe syytä, miksi meidän pitäisi jättää äänestys toimittamatta tämänpäiväisessä istunnossa.
Arvoisa puhemies, tästä syystä olen sitä mieltä, että voisimme ottaa esityslistalle Alankomaiden aloitetta koskevan mietinnön, mikä olisi mukava ele puheenjohtajavaltiota kohtaan, mutta poistamatta viisumeja koskevaa mietintöä, jonka kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta hyväksyi ylivoimaisella enemmistöllä, johon kuuluivat myös sosialistien äänet. 

 Niin ikään keskiviikon istunnon osalta on ehdotettu muutosta esityslistaan. Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä sekä Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmä ovat molemmat esittäneet pyynnön, että sisällytämme keskipäivän äänestykseen jäsen Coelhon laatiman mietinnön, jossa käsitellään Alankomaiden kuningaskunnan aloitetta neuvoston päätöksen hyväksymiseksi rajatylittävän ajoneuvorikollisuuden torjunnasta (A6-0052/2004). Mietintö hyväksyttiin parlamentin työjärjestyksen 43 artiklan 1 kohdan mukaisesti. 
Swoboda (PSE ),
   .  Arvoisa puhemies, olin todella sitä mieltä – ja muotoilin pyyntöni sen mukaisesti – että meidän olisi pitänyt käsitellä mieluummin rajatylittävän ajoneuvorikollisuuden torjuntaa käsittelevää jäsen Coelhon mietintöä kuin esityslistalla olevaa mietintöä. Tätä minä pyysin ja mikäli ymmärsin oikein, jäsen Coelho ei periaatteessa vastusta sitä, että tästä mietinnöstä keskusteltaisiin. 
Puhemies.
   Parlamentin työjärjestyksen mukaan yhden mietinnön korvaamiseksi toisella mietinnöllä meidän on ensin äänestettävä ensimmäisen mietinnön poistamisesta esityslistalta ja sitten toisen mietinnön sisällyttämisestä esityslistalle.
Napoletano (PSE ),
   – Arvoisa puhemies, esitän tämän pyynnön Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän puolesta enkä usko, että muut ryhmät vastustavat asiaa. Pyyntöni koskee äärimmäisen vakavaa tilannetta Kambodžassa. Lapsia, jotka oli vapautettu ja jotka viranomaiset olivat toimittaneet kansalaisjärjestön huostaan, on jälleen kidnapattu ja pakotettu prostituutioon. Lisäksi kyseiset kansalaisjärjestöt ovat saaneet tappouhkauksia. Tilanne on todellakin erittäin vakava.
Olemme jo käsitelleet kiireellisiä asioita, ja mielestäni kaikki ryhmät ovat samaa mieltä Zimbabwen, Kongon ja Bhopalin kysymysten pitämisestä esityslistalla. Emme halua vastustaa näiden aiheiden käsittelyä, mutta haluamme vain olla valmiita ottamaan Kambodžan kysymyksen keskiviikkona käytävään keskusteluun Eurooppa-neuvoston kokouksen valmisteluista, jotta neuvosto ja komissio tuntisivat asian paremmin. Mielestämme tämä olisi oikea tapa toimia ottaen huomioon muun muassa tilanteen vakavuuden. Kyseiset lapset on pakotettu takaisin osaksi prostituutioteollisuutta, joka tunnetusti palvelee eurooppalaista asiakaskuntaa. Olemme tästä syystä sitä mieltä, että tämän kysymyksen käsittely Eurooppa-neuvostoa koskevan keskustelun aikana osoittaisi sen, että ymmärrämme asian vakavuuden, enkä usko, että yksikään muista ryhmistä vastustaa ajatusta. 
Puhemies.
   Se, mitä sanoitte, ei liity esityslistan muutoksiin.
Puheenjohtajavaltio ei estä minkään kysymyksen esiin ottamista keskusteluissa neuvoston kanssa. 
Swoboda (PSE ).
    Arvoisa puhemies, siitä huolimatta, että voimme tehdä niin kuin sanoitte, pyytäisimme, että keskustelun jälkeen kirjoittaisitte Kambodžan hallitukselle kertoaksenne sille tämän parlamentin olevan suuresti huolestunut näistä tapahtumista. Tämä olisi varmasti meille sopiva tapa käsitellä näitä asioita. 
Puhemies.
   Teen sen mielelläni, edellyttäen, että asiasta vallitsee yksimielisyys eikä sitä vastusteta. Muutoin voisimme joutua keskustelemaan asiasta. Ilmoitan Euroopan parlamentin olevan huolissaan asiasta, mutta esityslistaan emme tee muutoksia. 
Pannella (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, myös minä olen täysin samaa mieltä tästä asiasta. Jos päätätte lähettää kirjeen Kambodžan viranomaisille, haluan kuitenkin pyytää teitä korostamaan erityisesti tätä edellä mainittua asiaa mutta myös viittaamaan yleiseen tilanteeseen. Kuten me hyvin tiedämme, Kambodžan monarkki on luopunut kruunustaan protestiksi yleistä poliittista tilannetta kohtaan. Sam Rainsy -puolueen jäsenet ja opposition edustajat ovat saaneet tappouhkauksia, ja heidät on uhattu erottaa parlamentista. Tästä syystä olen täysin samaa mieltä aloitteestanne lähettää kirje, jossa pyydän teitä ilmaisemaan äärimmäisen huolemme ei pelkästään tästä välikohtauksesta vaan myös lakien noudattamisen ja ihmisoikeuksien yleisestä tilanteesta. 
Puhemies.
   Välitän oikein mielelläni tämän viestin ja muut huolenaiheemme mutta en voi kirjoittaa kirjettä, jossa analysoidaan jonkin maan erityistä poliittista tilannetta yksityiskohtaisesti, sillä maan tilanteen yksityiskohtainen analysointi olisi mahdotonta ilman parlamentissa käytävää keskustelua ja äänestystä. On yksi tietty asia, joka voitaisiin sisällyttää kirjeeseen. Kirjeessä voitaisiin todeta, että maan tämänhetkinen tilanne huolestuttaa meitä, mutta en usko, että minun pitäisi mennä niin pitkälle, että analysoisin Kambodžan yleistä poliittista tilannetta ilman parlamentissa asiasta ensin käytävää keskustelua ja parlamentin päätöslauselmaa.
Jos kukaan ei vastusta asiaa, tyydyn kirjeessäni näin ollen vain ilmaisemaan huolemme jäsen Napoletanon esiin ottamasta asiasta, ja kehotan teitä halutessanne keskustelemaan Kambodžan poliittisesta tilanteesta asianmukaisia parlamentaarisia menettelyjä noudattaen.
Hyvä jäsen Pannella, uskon, että ymmärrätte asian. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana minuutin puheenvuorot. 
Podkański (PPE-DE ).
   Arvoisa puhemies, eurooppalaisten marjantuottajien kokemat vaikeudet sekä näiden marjojen jalostamiseen ja säilyttämiseen liittyvät vaikeudet saivat minut esittämään 28. lokakuuta 2004 Euroopan komissiolle seuraavan kysymyksen: mitä toimenpiteitä komissio aikoo toteuttaa marjankasvattajien suojelemiseksi, erityisesti uusissa jäsenvaltioissa, sekä markkinoiden kannattavuuden varmistamiseksi sekä tuottajien että jalostajien kannalta?
Komission 16. marraskuuta 2004 antamassa vastauksessa todettiin, että ongelmat johtuvat ennätyssadosta ja että puolalaisten tuottajien pitäisi kyetä asettamaan tuotteensa markkinoille parhain mahdollisin ehdoin hyödyntämällä YMJ:n varoja.
Arvoisa puhemies, en kysynyt, mitä puolalaisten tuottajien pitäisi tehdä vaan mitä toimenpiteitä komissio ehdottaa marjojenkasvattajien suojelemiseksi ja markkinoiden kannattavuuden varmistamiseksi heidän marjoilleen. Koska en ole saanut vastausta, haluan pyytää teitä ryhtymään toimiin. 
López-Istúriz White (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan tuomita jyrkästi sen, että Espanja on kumonnut yhden kaikkiin demokratioihin liittyvän periaatteen eli vallanjaon periaatteen. Hallitus on juuri esittänyt lain, jolla oikeuslaitos on tarkoitus alistaa hallituksen päätösten alaiseksi ja tavoitteen saavuttamiseksi hallitus ei ole epäröinyt manipuloida lakia ja parlamentaarisia menettelyjä.
Kun edellä mainittu laki on pantu täytäntöön, Espanjan oikeusjärjestelmä tulee kärsimään epävakaudesta, toimintakyvyttömyydestä ja manipuloinnista, sillä kyseisellä lailla saatetaan tuomareiden toimintaa valvova elin Consejo General del Poder Judicial umpikujaan, joka estää sitä tekemästä päätöksiä, ja lisäksi kyseiset päätökset alistetaan hallituksen hyväksyttäväksi.
Tätä vallan väärinkäyttöä tutkitaan luultavasti perustuslakituomioistuimessa, mutta Euroopan unioni ei voi pysyä vaiti näistä toimista, joilla kumotaan oikeuslaitoksen riippumattomuus. Unionin on pohdittava, miksi jokin jäsenvaltio yrittää valvoa valtion oikeuslaitoksen toimintaa. Jos Euroopan unioni todella haluaa vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaksi alueeksi, sen on puututtava asiaan Espanjan oikeuslaitoksen riippumattomuuden varmistamiseksi. 
Tabajdi (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, kuukausi siiten kiinnitin parlamentin huomion siihen, että hyväksyimme 16. syyskuuta päätöslauselman, jossa Voivodinaan päätettiin lähettää tietojenkeruuvaltuuskunta raportoimaan väkivaltaisuuksista kansallisia vähemmistöjä kohtaan. Miksi tietojenkeruuvaltuuskunnan lähettäminen kestää 4,5 kuukautta? Tänä aikana väkivaltaisuudet ovat jatkuneet. On meidän osaltamme osoitus kykenemättömyydestä ja uskottavuuden puutteesta, että odotamme 4,5 kuukautta kansallisia vähemmistöjä kohtaan tehtyjen väkivaltaisuuksien tutkimista sekä annamme kulua neljä kuukautta panematta täytäntöön hyväksymäämme päätöslauselmaa. Tässä on kyse Euroopan parlamentin uskottavuudesta. Meidän on tarkistettava yleisesti menettelyä, jolla parlamentti valvoo ihmisoikeusrikkomuksia. 
Hegyi (PSE ).
    Arvoisa puhemies, monet meistä ovat protestoineet Rosia Montanassa Romaniassa avattua uutta kultakaivosta vastaan. Kaivoshanke tuhoaa ympäristön sekä saastuttaa joet ja vedet syanidilla koko alueella Romaniasta Unkarin kautta Mustallemerelle. Romanian hallituksella on vastuu tämän järkyttävän hankkeen pysäyttämisestä, emmekä saa unohtaa myöskään kaivosyhtiön kanadalaisia omistajia. En voi uskoa sitä, että eurooppalaisen yhtiön annettaisiin Kanadassa tuhota kokonainen kaupunki taloineen, kirkkoineen ja hautausmaineen. Pyydän Kanadan hallitusta ja kansaa osoittamaan samaa kunnioitusta meitä eurooppalaisia kohtaan. Ympäristösaasteita ei pitäisi viedä maasta toiseen. Yhteisen maapallon jakaminen tarkoittaa eurooppalaisten ja kanadalaisten yhteistä vastuuta. 
Matsakis (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää parlamentin huomion syrjintään – enkä varmaankaan ensimmäistä kertaa – joka kohdistuu moniin 10 uudesta jäsenvaltioista kotoisin oleviin yliopisto-opiskelijoihin, jotka opiskelevat jossain 15 vanhasta jäsenvaltiosta. Esimerkkinä voidaan mainita – ja olen saanut valituksia näiltä opiskelijoilta – että 19:ää opiskelijaa, jotka tällä hetkellä opiskelevat lääketiedettä Dublinissa Royal College of Surgeonsissa, on vaadittu maksamaan yhä EU:n ulkopuolisilta opiskelijoilta perittäviä lukukausimaksuja – monta tuhatta puntaa joka vuosi – vaikka Kyproksesta tuli EU:n jäsenvaltio 1. toukokuuta.
Arvoisa puhemies, tämä on erittäin epäreilua, ja pyydän teitä puuttumaan asiaan niin, ettei tällaista epäreilua syrjintää enää tapahtuisi Euroopan unionin 25 jäsenvaltion yliopisto-opiskelijoiden välillä. 
Beglitis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, muutama päivä sitten PASOK-puolueen puheenjohtaja George Papandreou tapasi Istanbulissa patriarkka Bartholomewin ja hänellä oli tilaisuus vahvistaa tukemme ortodoksisen patriarkaatin ekumeenisuudelle, sen tekemälle arvokkaalle hengelliselle ja kulttuuriselle työlle sekä patriarkaatin esittämille kansainvälisille aloitteille uskontojen välisen vuoropuhelun ja ympäristönsuojelun edistämiseksi.
Arvoisa puhemies, myös teillä oli vastaavanlainen tapaaminen aivan äskettäin, ja haluaisin ilmaista tyytyväisyyteni lausuntoihinne, joille oli tunnusomaista henkevä humaani tietoisuus. Kuten kaikki tietävät, ekumeeninen patriarkaatti on jo monen vuosisadan ajan tukenut erittäin aktiivisesti ortodoksisten maiden kulttuuria ja hengellistä elämää. Se on maailman kristinuskon ortodoksinen keskus. Tästä syystä minun oli ehdotettava, ottaen huomioon käyttämänne poliittisen ja institutionaalisen vaikutusvallan, että esitätte kaikkien poliittisten ryhmien kanssa aloitteen sellaisen yhteisen julkilausuman antamisesta, jossa vahvistetaan sekä Istanbulin patriarkaatin ekumeeninen luonne että tarve avata uudelleen Halkin pappisseminaari. Lisäksi julkilausumassa on todettava, että patriarkaatin työn puolustaminen ja tukeminen ei vaaranna Turkin kansallista turvallisuutta. 
Alvaro (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, työskennellessäni vaalipiirissäni viikonloppuna minulle kerrottiin, että iranilaisen tuomioistuimen antaman päätöksen mukaan kolmen viikon sisällä on tarkoitus kivittää kuoliaaksi myös toinen nainen. Koska tämä tieto tuli liian myöhään kiireellisen käsittelyn pyytämiseksi, pyydän nyt parlamenttia käsittelemään tätä tapausta ja tarpeen vaatiessa toteuttamaan Iranin vastaisia toimenpiteitä. En usko, että parlamentti puhumattakaan Euroopan unionista voi sietää sitä, että valtiot toteuttavat tämänkaltaisia toimia. Tästä syystä pyydän teitä kiireellisesti määrittelemään, odottaako tätä nuorta naista Iranissa todella kivitystuomio kolmen viikon kuluessa, sekä puuttumaan asiaan sikäli kuin pystytte, mikäli näin on. 
Puhemies.
   Jos toimitatte meille täsmälliset tiedot asiasta, puheenjohtajavaltio ryhtyy erittäin mielellään parlamentin työjärjestyksessä vahvistettuihin asianmukaisiin järjestelyihin. 
Nicholson (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, muistatte varmaan, että Strasbourgissa pidetyllä edellisellä istuntojaksolla otin esiin kolmen Afganistanissa pidätettynä olevan vangin tilanteen. Olen varma, että kaikki ovat yhtä huojentuneita kuin minä siitä, että heidät on vapautettu ja he ovat lähteneet Afganistanista ja palanneet koteihinsa.
Kiitän teitä ja teidän henkilökuntaanne avustanne ja huomaavaisuudestanne sekä nopeasti esittämistänne vastalauseista neuvostossa ja komissiossa. Oli hyvä asia osallistua, vaikkakin pienellä panoksella, kolmen panttivangin vapauttamiseen. Mielestäni se on osoitus tarpeesta harjoittaa maksimaalista painostusta tällaisina aikoina. Maailmassa, jossa on yleensä niin huonoja uutisia, on mukava kuulla silloin tällöin tällaisia hyviä uutisia. 
Howitt (PSE ).
    Arvoisa puhemies, parlamentti on usein keskustellut ammattiliittojen oikeuksista Kolumbiassa, mutta omasta ja kollegani jäsen De Rossan puolesta pyydän teitä puuttumaan kiireellisesti Sintracarbon-ammattiliiton työntekijöiden tilanteeseen. He ovat saaneet tappouhkauksia ja heidän työnantajansa kanssa neuvotteluja käyvät laittomat puolisotilaalliset joukot ovat kiristäneet heitä.
Arvoisa puhemies, voisitteko Euroopan parlamentin puolesta lähettää yhtiölle, sen eurooppalaisille omistajille Anglo Americanille, BHP Billitonille ja Glencore Internationalille sekä Kolumbian viranomaisille kirjeen, jossa pyydetään näiden työntekijöiden suojelua.
Parlamentin on näytettävä, että se tuomitsee Kolumbiassa ja kaikkialla muuallakin maailmassa tapahtuvat väkivaltaiset uhkailut, jotka kohdistuvat ammattiliittojen edustajiin, jotka yrittävät vain edustaa jäseniään kansainvälisen lain mukaisesti. 
Mote (NI ).
    Arvoisa puhemies, Strasbourgissa pidetyllä edellisellä istuntojaksolla jäsen Faragea varoitettiin oikeudellisista seuraamuksista, kun hän puhui Jacques Barrot'sta. Selkeä seuraamus tästä oli, ettei hän voinut puhua suutaan puhtaaksi ilman pelkoa pidätyksestä tai syytteestä. Muiden muassa jäsen Watson sanoi niin, vaikka hän itse oli puhunut melko töykeästi Marta Andreasenista. Monet meistä vastustivat tätä, mutta me emme vastustaneet jäsen Watsonin oikeutta puhua suutaan puhtaaksi.
Luulin, että parlamentti antaa immuniteetin syytteitä ja kostotoimia vastaan parlamentissa täysistunnossa esitetyistä puheista. Miten muuten voisi todellinen parlamentti toimia, vai onko tämä todellinen parlamentti?
Jäsen Faragen puheen jälkeen tuotiin esiin Ranskan lakia koskeva kysymys. Toimimme Ranskan maaperällä, mutta Ranskan lain oikeudellinen merkitys on kyseenalainen, koska meitä jatkuvasti muistutetaan siitä, että EU:n lainsäädäntö on etusijalla kansalliseen lainsäädäntöön verrattuna. Kysymykseni on siis seuraavanlainen: oliko jäsen Faragella oikeus puhua suunsa puhtaaksi ja jos ei ollut, miten ja millä perusteella parlamentin jäsenten puheoikeutta supistetaan? 
Puhemies.
   Se, mitä olette sanonut, antaa minulle tilaisuuden esittää muutamia huomioita tästä asiasta. Tuolloin esitettiin itse asiassa monia eri näkemyksiä. Haluan tehdä selväksi, että parlamentti on ekstraterritoriaalinen elin. Kun se kokoontuu Strasbourgissa, Ranskan lainsäädäntöä ei sovelleta, jos se voi vaikuttaa yhdenkin parlamentin jäsenen sananvapauteen.
Tämän on oltava selvää, ja mielestäni meidän kaikkien pitäisi hyväksyä järkeväksi rajaksi sen varmistamisen, ettemme aseta sanoillamme kyseenalaiseksi jäsenkollegan kunniaa. Missään olosuhteissa ei voida väittää, että parlamentin jäsenen sananvapauden rajoittamiseksi Strabourgissa sovelletaan Ranskan lainsäädäntöä. Haluan tehdä tämän täysin selväksi. 
Yañez-Barnuevo García (PSE ).
    Arvoisa puhemies, haluan muistuttaa teitä ja koko parlamenttia siitä, että vain kolmen kuukauden päästä on kulunut vuosi Euroopan viime vuosikymmenten pahimmasta terroristi-iskusta. Tarkoitan Madridissa 11. maaliskuuta 2004 tehtyä iskua.
Maaliskuun 11:nnen päivän iskua tutkinut komitea on saamassa työnsä päätökseen. Komitea on tehnyt erinomaista työtä ja jotkin sen päätelmistä ovat selviä: se vahvistaa luotettavasti ja yksiselitteisesti, että muslimiradikaalit olivat yksin vastuussa iskusta. Espanjan pääministeri Rodríguez Zapatero on tänään ehdottanut kansainvälistä sopimusta radikaalien muslimien terrorismia vastaan, ja tätä varten on erittäin tärkeää, että Eurooppa ja maltillinen muslimimaailma käyvät vuoropuhelua. Se toteaa myös, että kansainvälisen terrorismin ehkäiseminen on tärkeää ja että José Maria Aznarin hallitus oli pahasti väärässä sekä siitä syystä, ettei se ollut valmistautunut terrorismiin, että siitä syystä, että se manipuloi yleistä mielipidettä 11.–14. maaliskuuta puhtaasti puoluepoliittisista syistä. 
Villiers (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, 25. syyskuuta ja 19. lokakuuta 1915 välisenä aikana 61 000 brittisotilasta kuoli, jäi vangiksi tai haavoittui Loosin taistelussa. Vähintään 8 000 sotilasta kuoli, heidän ruumiinsa upposivat taistelukentälle veren kyllästämään suohon, josta muodostui joukkohauta. Kyseinen taistelukenttä sijaitsee Auchy-les-Minesissä Pohjois-Ranskassa. Muutama viikko sitten puskutraktorit alkoivat kaivaa alueella, ja paikalle on tarkoitus rakentaa kunnallinen kaatopaikka. Puskutraktoreiden saapumisen jälkeen paikalla on ollut mahdotonta liikkua tallaamatta ihmisten luiden ja ruumiiden maallisten jäännösten taikka sotilaspukujen ja -varusteiden riekaleiden päälle. Näiden tuhansien rohkeiden miesten ruumiit haudataan uudelleen kotitalous- ja rakennusjätteiden alle.
Arvoisa puhemies, vetoan teihin, että kirjoittaisitte Auchy-les-Minesin viranomaisille ja kertoisitte heille, että tuomitsemme jyrkästi näiden sotilaiden hautojen häpäisemisen – nämä miehet uhrasivat elämänsä epäitsekkäästi mantereemme vapauden ja demokratian puolustamiseksi. On häpeä, että heidän leposijaansa kohdellaan tällä tavalla. 
Puhemies.
   Panen merkille, mitä sanoitte. Pohdimme, mitä toimia voimme asian osalta toteuttaa. 
Martin, David (PSE ).
    Arvoisa puhemies, Skotlannin saaristoyhteisöjen taloudellinen ja sosiaalinen elämä riippuu suuresti länsirannikon lauttaliikennelinjoista. Kuultuaan edellistä Euroopan komissiota ja saatuaan siltä oikeudellisen neuvon Skotlannin aluehallitus (Scottish Executive) päätti, että näiden linjojen liikennöinti pitäisi EU:n nykyisen kilpailulain nojalla antaa yksityisten palveluntarjoajien hoidettavaksi ja että yksityisille toimijoille pitäisi antaa mahdollisuus lunastaa sopimukset pois valtiojohtoiselta Caledonian MacBrayne -yhtiöltä. Viime viikolla erittäin epätavallisella toimella – itse asiassa vasta toisen kerran Skotlannin parlamentin perustamisen jälkeen – Skotlannin parlamentti käveli aluehallituksen yli tässä nimenomaisessa kysymyksessä ja sanoi, että aluehallituksen ja komission pitäisi pohtia uudelleen kantaansa näiden elintärkeiden linjojen osalta.
Arvoisa puhemies, ottaen huomioon, että tilanne saarilla on tällä hetkellä erittäin epävarma – parlamentti on estänyt aluehallitusta toimimasta ja aluehallitus uskoo, että sillä on velvollisuus toimia EU:n lain mukaisesti – pyytäisin teitä, että kehottaisitte liikenneasioista ja kilpailuasioista vastaavia komission jäseniä tutkimaan asiaa kiireellisesti sekä määrittelemään, pitääkö nämä saaristolinjat EU:n kilpailulain mukaan todella kilpailuttaa. 
Krupa (IND/DEM ).
   Arvoisa puhemies, haluaisin protestoida tapaa, jolla Euroopan parlamentin jäseniä kohdellaan kuin he olisivat mekaanisia äänestysrobotteja. Joidenkin äänestysten toimitusvauhti on loukkaus ihmisarvoa ja ihmisluontoa kohtaan, ottaen huomioon, että hermo- ja aistijärjestelmien reaktioaika asettaa tiukkoja rajoituksia ihmiselle. Samoin yksittäisten valiokuntien työohjelmat ovat saatavilla vasta juuri ennen kokouksia, minkä vuoksi on fyysisesti mahdotonta tutkia niitä tai edes tutustua yksittäisiin kysymyksiin etenkin siitä syystä, että käännökset – erityisesti puolan kielestä – valmistuvat lähes kirjaimellisesti viimeisellä minuutilla. Puolan kansa on omakohtaisesti kokenut katastrofaaliset yritykset luoda neuvostoihminen, eivätkä osana eurooppalaisen talousihmisen luomista tehdyt ihmisluonnon muutokset ole myöskään mitään muuta kuin patologista sortoa. Tämä sorto kiistää ihmisarvon, rationaalisen laskelmoinnin ja terveen järjen, mikä johtaa epäkunnioittavaan suhtautumiseen ihmisiä kohtaan. Tästä syystä vastustamme pyrkimyksiä tehdä tästä parlamentista pelkän lumeparlamentin, jossa demokratia on läsnä ainoastaan nimellisesti.
Allister (NI ).
    Arvoisa puhemies, olin toivonut, että voisin tässä puheessa iloita poliittisesta läpimurrosta Pohjois-Irlannissa ja siitä, että IRA luopuu peruuttamattomasti likaisesta sodastaan ja sodankäyntikeinoistaan. Valitettavasti Sinn Fein IRA:n puheet ja teot poikkeavat kuitenkin jälleen kerran toisistaan, kuten niin useasti ennenkin. Vaikka se väittää olevansa sitoutunut demokratiaan, se tarttuu vielä tänäänkin terrorin aseisiin. Näin se pitää itsensä yhä Pohjois-Irlannin demokraattisen hallituksen ulkopuolella.
Se tarttuu mieluummin kivääriin kuin esiintyy kameralle. Se pakoilee kameroita mutta on ylpeä terrorista. On jälleen kerran aivan selvää, että ainoastaan Sinn Fein IRA petti Pohjois-Irlannin kansan. Demokraatit valitsevat kameran laukaisun, Sinn Fein kiväärin laukaisun. Demokraattien haasteena on nyt jatkaa ilman Sinn Feiniä. 
Rouček (PSE ).
    Arvoisa puhemies, edellisessä, Strasbourgissa pidetyssä täysistunnossamme hyväksyimme uuden Euroopan komission. Muiden suurten eurooppalaisten toimielinten tapaan sen pitäisi perustua tiettyihin arvoihin ja perusperiaatteisiin, kuten jäsenvaltioiden väliseen ja keskeiseen tasa-arvoon. Jos kuitenkin tutkimme esimerkiksi virkamiesten virkojen jakautumista vanhojen ja uusien jäsenvaltioiden välillä komissiossa, tasa-arvo ei valitettavasti toteudu. Tähän mennessä alle kourallinen komission 265:stä vanhemman virkamiehen virasta on uusista jäsenvaltioista kotoisin olevien virkamiesten hallussa. Komissio on varannut kahdeksan A1-luokan virkaa ja kaksikymmentäyhdeksän A2-luokan virkaa. Tähän mennessä kuitenkin uusista jäsenvaltioista on vain kolme komission 34 apulaispääjohtajasta eikä yhtäkään komission 32 pääjohtajasta.
Tilanne ei voi jatkua näin. Euroopan unioni ei ole George Orwellin , jossa kaikki jäsenet ovat tasa-arvoisia, mutta jotkin jäsenet ovat tasa-arvoisempia kuin toiset. Sanoisin pikemminkin, että sen pitäisi olla tasa-arvoon ja oikeudenmukaisuuteen perustuva yhteisö. Tästä syystä pyydän komissiota esittämään parlamentille säännöllisesti kertomuksen edistymisestä tässä asiassa ja kehotan parlamentin puhemiestä seuraamaan tilannetta tarkasti. 
Zaleski (PPE-DE ).
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, 13. joulukuuta on surullinen päivä, sillä se on Puolan sotatilan julistamisen vuosipäivä. Sotatilalla oli tarkoitus pysäyttää laajalle levinnyt demokratialiike. Haluan hyödyntää tätä tilaisuutta ja kertoa tämän parlamentin kuulleen jo moneen otteeseen, että jäsen Kovácsista on tulossa Euroopan muuttumisen sankari. Tällaisia lausuntoja on antanut erityisesti jäsen Schulz. Nautin jäsen Schulzin puheiden kuuntelemisesta, mutta ainoastaan saksan kielen tähden, en niiden sisällön tähden. Tästä syystä haluan toistaa, ettei sankari ollut jäsen Kovács vaan puolalaiset työläiset Lublinissa, Świdnikissä ja lopulta Gdanskissa vuonna 1981. Olisin erittäin kiitollinen, jos autenttiset historialliset tosiseikat tunnustettaisiin.
Karas (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, Ukrainan presidentinvaalit olivat demokraattisen politiikan kannalta skandaalintäyteiset, ja nyt on paljastunut uusi skandaali. Lauantaina varmistui, että presidentinvaalien ehdokas Viktor Juštšenko yritettiin myrkyttää. Tutkittuaan hänet moneen kertaan lääkärit ilmoittivat olevansa varmoja siitä, että hänet yritettiin myrkyttää dioksiinilla, ja sitkeiden huhujen mukaan myrkky oli annettu suun kautta, hyvinkin mahdollisesti salaisen palvelun kanssa nautitun aterian aikana. Tästä syystä pyydän kaikkia unionin toimielimiä ja valtuuskuntia tekemään suuren numeron tästä dioksiinin käyttämisestä aseena, ryhtymään siitä johtuviin toimenpiteisiin Ukrainassa sekä vaatimaan asian välitöntä käsittelyä välittämättä siitä, että korkeassa asemassa olevia henkilöitä on mahdollisesti sekaantunut asiaan. 
Flautre (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, vierailin Tunisiassa 10. joulukuuta kahden järjestön, Tunisian ihmisoikeusjärjestön (Tunisian Human Rights League) ja vapauksia Tunisiassa ajavan neuvoston (National Council for Liberties in Tunisia) kutsusta juhlimassa heidän kanssaan ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen vuosipäivää. Joudun valitettavasti ilmoittamaan teille, että presidentti Ben Alin turvallisuusjoukot estivät vapauksia Tunisiassa ajavaa neuvostoa pitämästä vuosikokoustaan, eivätkä ne epäröineet lyödä, hakata ja heittää maahan useita järjestön aktiiveja.
Tämän perusteella on mielestäni tärkeää kertoa neuvostolle ja komissiolle, että on aivan välttämätöntä panna täytäntöön ihmisoikeuksien puolustajien suojelua koskevat suuntaviivat, koska aivan ilmeisesti presidentti Ben Ali jatkaa kaikkien niiden halveksimista, jotka edustavat Tunisiassa kansalaisyhteiskuntaa.
Borghezio (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, näihin aikoihin oli tarkoitus järjestää tärkeä kuulemistilaisuus asiasta, joka liittyy vuoden 1944 tapahtumiin ja joka koskee italialaisia sotilas- ja siviilivankeja. Sen sijaan, että Saksan liittotasavalta omaksuisi viimein positiivisen lähestymistavan tähän pikemminkin moraalista kuin materiaalista korvausta koskevaan oikeutettuun pyyntöön, se on omaksunut oikeudellisen viivyttelyn taktiikan ja jopa haastanut Italian tasavallan oikeuteen. Pyydän, että tähän asiaan puututaan, jotta kyseinen historian sivu voitaisiin kääntää, sillä se on toisesta maailmansodasta jäänyt avoin haava. 
Puhemies.
   Puheet ovat päättyneet. Olen pahoillani, etten voi antaa enempää puheenvuoroja.
Jäsen Posselt, haluatteko pitää työjärjestyspuheenvuoron? 
Posselt (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, olen yksi niistä, jotka työskentelivät vuosikymmeniä, jotta Tšekki, Unkari ja Puola voisivat olla mukana Euroopan parlamentissa. Olen iloinen siitä, että nämä maat ovat täällä. Haluaisin kuitenkin sanoa, että olisin myös tyytyväinen, jos te...
Puhemies.
   Tuo ei ole työjärjestyspuheenvuoro. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Eurlingsin laatima mietintö (A6-0063/2004) Turkin edistymisestä liittymisvalmisteluissa.
Olkaa hyvä, jäsen Eurlings. 
Eurlings (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, kun minut nimitettiin esittelijäksi EU:n ja Turkin suhteita koskevissa asioissa, päätin keskittyä asiasisältöön ja laatia tosiseikkoihin perustuvan oikeudenmukaisen ja tasapainoisen mietinnön. Komission tutkimuksesta ja muista kertomuksista riippumatta päätelmäni perustuvat myös lukuisiin vierailuihini Turkissa. Viime kuukausina, itse asiassa lokakuun alusta lähtien, olen ollut Turkissa yhteensä yli kaksi viikkoa.
Haluan sanoa, että Turkin toteuttamat uudistukset ovat tehneet minuun suuren vaikutuksen. Muutaman viime vuoden aikana on tapahtunut enemmän kuin niitä edeltävinä neljänä vuosikymmenenä. Mainitsen mietinnössäni, että parlamentti on tukenut Turkkia tässä asiassa, mutta myös kansalaisten jatkuva tuki uudistuksia toteutettaessa on ehdottomasti vaikuttava ja onnittelujen arvoinen asia. Samalla olen tullut vakuuttuneeksi siitä, että Turkin on hyväksyttävä ja pantava täytäntöön lisäuudistuksia – totesin tämän myös mietinnössäni. Nykyisten uudistusten täytäntöönpanoa on lisäksi tehostettava, jotta Turkki täyttää poliittiset kriteerit täysimääräisesti. Haluan puhua myönteiseen sävyyn joistakin aloista, joilla on vielä paljon tehtävää.
Ensimmäinen niistä ovat ihmisoikeudet. Turkin hallitus on edistynyt huomattavasti alan lainsäädännössä. Samoin kuin komissio, Euroopan neuvosto ja kaikki ihmisoikeusjärjestöt yhtä lukuun ottamatta, minäkin katson, ettei Turkissa ole järjestelmällistä kidutusta. Keskustelu siitä, onko kidutus järjestelmällistä vai ei, ei ole kuitenkaan oleellista nyt esillä olevan asian kannalta, nimittäin sen, että Amnesty International, Human Rights Watch ja muut järjestöt ovat raportoineet noin sadasta poliisivankiloissa esiintyneestä kidutustapauksesta, mikä on aivan liikaa – sata tapausta liikaa valtiolle, joka todella haluaa lähentyä eurooppalaisia vaatimuksia. Mietinnössä kiinnitetään siksi paljon huomiota tähän asiaan. On perustettava riippumattomia tarkastusyksiköitä, jotka toimivat yhteistyössä kansalaisjärjestöjen kanssa ja jotka voivat tehdä yllätystarkastuksia poliisiasemille. Lisäksi on korostettava, että jokainen tietoon tullut poliisivankiloissa tapahtunut ihmisoikeusloukkaus olisi aina saatettava viipymättä tuomioistuimen käsiteltäväksi.
Myös uskonnonvapauteen liittyy edelleen monia ongelmia, eikä tällä alalla ole juurikaan edistytty. Aleviitteja, joiden osuus on yli 30 prosenttia väestöstä, ei tunnusteta täysimääräisesti. Uskonnollisten vähemmistöjen ongelmat liittyvät omistusoikeuksiin sekä pappien ja munkkien koulutukseen mutta yksinkertaisesti myös näiden vähemmistöjen tunnustamiseen osaksi turkkilaista identiteettiä. Tähän asiaan on mielestäni todellakin saatava muutos, tai kuten Ali Birand, tunnettu CNN Turk -televisiokanavan toimittaja totesi viime viikolla: "Turkin pitäisi olla ylpeä myös sen uskonnollisista vähemmistöistä eikä yrittää rajoittaa niiden toimintaa." Mietinnössä todetaan selkeästi, että Turkin on edistyttävä uskonnonvapauden alalla.
Kolmas asia koskee naisten oikeuksia. Ihmisoikeuksien tapaan myös naisten oikeudet ovat parantuneet huomattavasti. Tilanne ei tosin vaikuta käytännössä läheskään yhtä lupaavalta pakkoavioliittojen ja kunniarikosten ja jopa kunniamurhien vuoksi. Turkin on kiireesti investoitava naisten lukutaidottomuuden torjumiseen ja koulutuksen tehostamiseen, ja näitä naisuhreja suojelevia kansalaisjärjestöjä on tuettava voimakkaasti. Tämäkin tehdään mietinnössä varsin selväksi.
Haluan tuoda esiin vielä kolme asiaa. Turkki on tehnyt monia perustuslakia koskevia muutoksia, mutta perustuslaki on peräisin sotilaalliselta kaudelta. Mietinnössä on siksi mielestäni tärkeää todeta, että jos Turkki todella haluaa edistyä, sen on parasta laatia uusi perustuslaki.
Siirryn nyt arkaluonteiseen Armenian kysymykseen. Sen yhteydessä mietinnössä ehdotetaan armenialaisista ja turkkilaisista asiantuntijoista koostuvan kahdenvälisen komitean perustamista, jotta kaikki historian tapahtumat saadaan kirjattua. Lisäksi Armenian vastainen raja olisi avattava, jotta voidaan luoda uusia suhteita ilmapiirissä, jossa menneisyyden haavat voivat todella parantua.
Viimeisenä, vaan ei vähäisimpänä, mainitsen Kyproksen. Mietinnössä vaaditaan mielestäni selkeästi Kyproksen tunnustamista, Turkin joukkojen vetämistä alueelta ja uusien neuvottelujen aloittamista, jotta Kyprokseen saadaan pysyvä rauha ja jotta saari voi yhdistyä.
Nyt käsiteltävänä oleva mietintö on mielestäni rakentava mutta ei naiivi. Se on realistinen mutta tarvittaessa myös kriittinen. Mietinnön mukaan neuvottelut voidaan aloittaa viivyttelemättä, mikäli kolme ehtoa täyttyy.
Ensinnäkin, kuten komissiokin on todennut, Turkin on ehdottomasti muutettava joitakin lakeja ja säädettävä myös muutamia uusia. Tiedän, että Turkki tekee parhaillaan niin. Toiseksi komission on valvottava toimia täysimääräisesti. Kolmanneksi – ja tällä on ratkaiseva merkitys meille ja myös minulle esittelijänä – on tehtävä selväksi, että kun neuvottelut on aloitettu, niiden ensimmäisessä vaiheessa painotetaan poliittisten kriteerien täyttymistä paitsi lakiteksteissä myös käytännössä.
Olen pyrkinyt kaikin keinoin tekemään parlamentissa yhteistyötä, jonka avulla löydetään tasapaino rakentavin mutta kuitenkin kriittisin menetelmin. Pyydän kaikkia tähän työhön osallistuneita ryhmiä noudattamaan uskollisesti tekemiämme sopuratkaisuja myös tässä täysistunnossa käytävässä viimeisessä keskustelussa. Esittelijänä totean – ja totesin tämän myös mietinnössä – että Turkin on nyt osoitettava, pystyykö se täyttämään vaatimukset ja voiko se tosiasiassa saavuttaa EU:n jäseneltä edellytettävän tason toteuttamalla uusia muutoksia ihmisoikeuksien, uskonnonvapauden ja naisten oikeuksien aloilla. Kaikki riippuu nyt Turkista; pallo on sillä. Tapahtuipa mitä hyvänsä, meidän on vakiinnutettava ajatus siitä, että Turkki ja Euroopan unioni tekevät jatkossa erittäin tiivistä yhteistyötä. Tässä kohtaa mietinnössä ei jätetä mitään epäilyjä. Meidän on nyt nähdäkseni selvästi kehotettava Turkkia tarttumaan tähän tilaisuuteen.
Turkille tarjotaan todellinen tilaisuus, mutta myös meidän parlamentin jäsenten on lähetettävä selkeä viesti merkityksestämme parlamenttina tarkkailemalla tulevina vuosina, edistyykö Turkki käytännössä ja onko sen edistys riittävää. Euroopan parlamentin on kannustettava Turkkia tässä asiassa. Se on mielestäni erittäin tärkeää, minkä vuoksi toivon, että mietintöni saa loppuviikosta laajan kannatuksen paitsi ulkoasiainvaliokunnassa myös Euroopan parlamentin täysistunnossa. 
Rehn,
   .  Arvoisa puhemies, olen erittäin iloinen saadessani osallistua tänään Turkkia koskevaan keskusteluunne, sillä pian järjestetään Eurooppa-neuvoston ratkaiseva kokous, jossa päätetään, aloitetaanko Turkin kanssa jäsenyysneuvottelut. Olen seurannut parlamentin Turkkia koskevaa työskentelyä erittäin tarkasti ja haluan kiittää parlamentin jäseniä siitä, että he ovat sitoutuneet järjestämään järkevän ja analyyttisen keskustelun. Haluan kiittää erityisesti esittelijä Eurlingsia hänen laatimastaan tasapainoisesta mietinnöstä sekä ulkoasiainvaliokuntaa sen arvokkaasta työstä.
Mietinnön tarkistettu versio, jossa on useita kompromissitarkistuksia, osoittaa, että parlamentti haluaa saavuttaa laajan yksimielisyyden tästä tämänpäiväisestä tärkeästä keskustelunaiheesta. Näin ollen mietinnössä myötäillään yleisesti ottaen komission suositusta, ja olen erittäin iloinen saamastamme tuesta.
Kuten esittelijä Eurlings totesi, Turkki on todellakin edistymässä sellaisen puuttuvan lainsäädännön voimaan saattamisessa, jota komissio pitää edellytyksenä poliittisten kriteerien täyttymiselle. Uskomme, että Eurooppa-neuvosto hyväksyy suosituksemme ja päättää aloittaa liittymisneuvottelut Turkin kanssa, jos tämä ehto täyttyy.
Komissio on ehdottanut kolmeen pilariin perustuvaa neuvottelustrategiaa. Ensimmäinen pilari koskee Turkin uudistusprosessin tukemista. Lainsäädännöllisiä ja poliittisia uudistuksia on laajennettava ja niiden täytäntöönpano on vakiinnutettava, jotta ne todellakin olisivat peruuttamattomia. Moniin esittelijä Eurlingsin mietinnössä mainittuihin asioihin on kiinnitettävä aiempaa enemmän huomiota. Näitä ovat etenkin kulttuuristen oikeuksien vakiinnuttaminen, uskonnollisten yhteisöjen tilanteen parantaminen, kidutuksen torjunnan tehostaminen ja armeijan täysimääräisen siviilivalvonnan varmistaminen.
Turkissa on tapahtunut lupaavaa kehitystä sen jälkeen, kun annoimme suosituksemme 6. lokakuuta. Siellä on esimerkiksi annettu uusi yhdistymisvapautta koskeva laki ja rikosoikeudellista menettelyä koskeva laki. Kun pääsihteeriksi nimitetään siviilihenkilö, kansallisesta turvallisuusneuvostosta tehdään neuvoa-antava elin ja sen toimista tulee aiempaa avoimempia. Voin vakuuttaa parlamentin jäsenille, että komissio lupaa jatkossakin seurata, täyttääkö Turkki Kööpenhaminan poliittiset kriteerit. Näistä kriteereistä ei enää neuvotella.
Toinen pilari koskee Turkin kanssa käytävien liittymisneuvottelujen puitteita, ja siinä otetaan huomioon maan erityispiirteet. Kyse ei ole syrjinnästä. Turkin liittyminen eroaa aikaisemmista laajentumisista maan väestömäärän, koon, maantieteellisen sijainnin, talouden sekä sotilaallisten olojen ja turvallisuustilanteen yhteisvaikutuksen vuoksi. Muistutan esimerkiksi, että Turkissa on lähestulkoon yhtä paljon asukkaita kuin viime toukokuussa unioniin liittyneissä kymmenessä jäsenvaltiossa yhteensä.
Turkin EU-jäsenyyden mahdollisuus herättää monia oikeutettuja kysymyksiä, pelkoja ja huolia. Demokratiaa edustavina poliitikkoina meillä on velvollisuus käsitellä näitä kansalaisten huolenaiheita. Turkkia koskevan lähestymistapamme kolmannen pilarin avulla pyritään siksi vahvistamaan EU:n ja Turkin kansalaisten välistä poliittista ja kulttuurista vuoropuhelua. On selvää, että Euroopan parlamentilla voi – ja sillä pitääkin – olla merkittävä asema tämän hankkeen toteuttamisessa.
Haluan käsitellä lyhyesti Kyproksen tilannetta, jonka kohdalla yhdyn pitkälti mietinnössä esitettyihin toteamuksiin. Kesäkuussa kokoontunut Eurooppa-neuvosto ilmaisi tyytyväisyytensä myönteiseen panokseen, jolla Turkin hallitus osallistui YK:n pääsihteerin ponnisteluihin kokonaisvaltaisen ratkaisun löytämiseksi Kyproksen ongelmaan. Ratkaisun löytämiseksi toteutettavia toimia on uudistettava. On selvää, että liittymisneuvottelut käydään hallitustenvälisen konferenssin yhteydessä ja että niihin osallistuvat 25 Euroopan unionin jäsenvaltiota ja Turkki. Oletamme Turkin myös allekirjoittavan pöytäkirjan assosiaatiosopimuksen soveltamisalan laajentamisesta kaikkiin 25 jäsenvaltioon.
EU:n ja Turkin suhteilla on pitkä historia. Turkin jäsenyysmahdollisuus juontaa juurensa vuonna 1963 tehdystä assosiaatiosopimuksesta. Vaikka Turkin kehitys on ollut vaihtelevaa 40 viime vuoden aikana, Eurooppa-neuvosto on etenkin Helsingissä vuonna 1999 pidetyn kokouksen jälkeen vahvistanut useaan otteeseen Turkin pyrkimyksen liittyä Euroopan unioniin.
Turkissa on parhaillaan käynnissä mullistava muutosprosessi, johon liittyy myös nopea ajattelutavan muutos, kuten esittelijä Eurlings kuvaili. Liittymismahdollisuus on osoittautunut erittäin tärkeäksi katalysaattoriksi Turkin kauaskantoisille perustuslain ja lainsäädännön muutoksille.
Olen vakuuttunut, että neuvotteluprosessin avulla Turkissa saadaan aikaan lisää uudistuksia. Se on väistämättä avoin prosessi, jonka lopputulosta ei voida taata etukäteen. Liittymisneuvottelujen perimmäisenä tavoitteena on Turkin EU-jäsenyys, eivätkä liittymisen vaihtoehdot ole asialistalla.
Lopuksi totean, että jäsenyyden edellyttämät valmistelut jatkuvat hyvän matkaa seuraavalle vuosikymmenelle. Tänä aikana EU muuttuu, mutta Turkissa on tapahduttava ratkaisevia ja perinpohjaisia muutoksia. Turkin liittymisneuvotteluja on joka tapauksessa johdettava varovasti ja valmisteltava huolellisesti, jotta tämä prosessi helpottuu ja jotta sen tulos vahvistaa Euroopan yhdentymisen 50-vuotisen historian saavutuksia. Tämä on yhteinen tavoitteemme, ja uskon, että teemme kaikki parhaamme tämän tavoitteen saavuttamiseksi. 
Nicolaï,
   .  Arvoisa puhemies, keskustelette tänään Eurlingsin laatimasta tärkeästä mietinnöstä, joka koskee komission suositusta ja määräaikaiskertomusta vuodelta 2004 Turkin edistymisestä liittymisvalmisteluissa. Tämän keskustelun ajoituksessa on otettu huomioon päätös, jonka Eurooppa-neuvosto tekee perjantaina liittymisneuvottelujen aloittamisesta Turkin kanssa.
Kun muistelemme joulukuussa 1999 Helsingissä pidettyä Eurooppa-neuvoston kokousta ja yritämme palauttaa mieleen, missä vaiheessa Turkin liittymisvalmistelut tuolloin olivat, voimme todeta, että Turkki on edistynyt valtavasti. Ei ole yhtään liioiteltua sanoa, että Turkki muuttuu lähes vallankumouksellisella vauhdilla.
Berliinin muurin murtuminen mahdollisti nopean muutoksen niissä Keski- ja Itä-Euroopan maissa, joista tuli viime toukokuussa uusia EU:n jäsenvaltioita. Turkin muuttumiselle ei ollut mitään muuta katalysaattoria kuin pitkäaikainen toive Euroopan unioniin liittymisestä ja luultavasti halu saada aikaan perinpohjainen taloudellinen muutos vuosien 2000 ja 2001 musertavien talouskriisien jälkeen.
On mielenkiintoista panna merkille, että lokakuussa laaditussa komission kertomuksessa mainitaan lisääntyvä vuorovaikutus liittymispyrkimysten ja Kööpenhaminan kriteerien vuoksi Turkissa aloitetun valtaisan nykyaikaistamisprosessin välillä. Komissio on täysin oikeassa todetessaan, että nämä nykyaikaistamistoimet ovat sekä Turkin että Euroopan unionin edun mukaisia ja että hyvin hoidettuna Turkin liittyminen unioniin tarjoaa merkittäviä mahdollisuuksia molemmille.
On myös totta, että Turkin liittymisvalmisteluissa on vielä paljon haasteita. Tämä myönnetään myös parlamentin esittelijän laatimassa mietinnössä. Mietinnössä pannaan merkille Turkkia koskevat aikaisemmat sitoumukset ja suhtaudutaan myönteisesti huomattaviin uudistuksiin, joita Turkki on toteuttanut Kööpenhaminan kriteerien täyttämiseksi. Mietinnössä mainitaan myös joitakin huolenaiheita, joita uudistusten täytäntöönpanoon edelleen liittyy.
Mietinnössä todetaan, että Turkin kanssa käytävät liittymisneuvottelut on aloitettava viivyttelemättä, ja korostetaan kolmea tärkeää ehtoa. Ensinnäkin, neuvottelujen ensi vaiheessa etusijalle on asetettava poliittisten kriteerien täysimittainen täytäntöönpano. Toiseksi, ennen neuvottelujen käynnistämistä Turkin on hyväksyttävä ja pantava täytäntöön jäljellä olevat kuusi merkittävää säädöstä. Kolmanneksi, kaikkien komission suunnittelemien tiivistä seurantaa, läheistä poliittista vuoropuhelua ja neuvottelujen mahdollista keskeyttämistä koskevien mekanismien on oltava täysimääräisesti toiminnassa.
Haluan mainita myös toisen tärkeän seikan, jonka esittelijä tuo esiin mietinnössä ja jonka myös komissio on maininnut. Mietinnössä painotetaan, että sekä EU:n että Turkin kansalaisille on annettava tietoa intensiivisen poliittisen ja kulttuurisen vuoropuhelun avulla, jotta voidaan lisätä tietoisuutta yhdentymisprosessista ja edistää keskinäistä ymmärrystä. Olen tästä täysin samaa mieltä.
Eurlingsin mietinnön tapaan neuvosto on ottanut komission kertomuksen ja suosituksen lähtökohdakseen valmistautuessaan perjantaina tehtävään päätökseen. Ne tarjoavat perusteellisen, kattavan ja hyvän perustan päätökselle liittymisneuvottelujen aloittamisesta Turkin kanssa.
Neuvosto keskusteli tänään päätelmien luonnoksesta valmistellessaan päätöstä, jonka Eurooppa-neuvosto tekee perjantaina. Tähän päätökseen sisältyy muutakin kuin myönteinen tai kielteinen vastaus siihen, aloitetaanko Turkin kanssa liittymisneuvottelut.
Komissio on jo todennut suosituksissaan, ja myös Eurlingsin mietinnöstä voidaan päätellä, että päätös olisi selvästikin sidottava erottamattomasti esimerkiksi uudistusprosessin tiiviiseen seurantaan, jotta voidaan varmistaa tämän prosessin peruuttamattomuus ja sen täysimääräinen, tehokas ja kokonaisvaltainen täytäntöönpano.
Komissio on käsitellyt suosituksissaan myös Euroopassa ilmaistuja huolia Turkin liittymisestä – esimerkiksi huolia talousarviovaikutuksesta tai työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta. Toisin sanoen Turkkia koskevaa päätöstä tehtäessä on oltava myös riittävän kaukonäköinen. Puheenjohtajavaltio Alankomaat on kuullut laajasti jäsenvaltioita valmistellessaan perjantaina tehtävää kestävää päätöstä, jossa otetaan oikeudenmukaisesti huomioon Euroopan unionin ja Turkin edut.
Alankomaiden pääministeri vieraili viime tiistaina Kreikassa ja Kyproksella: näillä kahdella naapurimaalla on tähän päätökseen liittyviä erityisintressejä. Tänään pääministeri matkusti Berliiniin ja Pariisiin, ja huomenna hän on Itävallassa. Olin itse viime viikolla Turkissa, jossa minulla oli tilaisuus tavata pääministeri Erdogan ja ulkoministeri Gul.
Kuten tiedätte, myös Turkilla on joitakin huolia, kuten ehdotetut suojalausekkeet ja komission tekstin kohta, jossa todetaan, että neuvottelut ovat väistämättä avoin prosessi, jonka lopputulosta ei voi taata etukäteen. Lisäksi Turkki pelkää, että sille asetetaan Kööpenhaminan poliittisten kriteerien lisäksi muitakin kriteerejä.
Tiedän, että olette jo käyneet ja käytte taas tänään kiivaan keskustelun Turkista sekä mainitsemani päätöksen osatekijöistä. Se on mielestäni myönteistä. Olen vakuuttunut, että hyvä lopputulos edellyttää laajaa keskustelua Turkin liittymisestä. Kestävään päätökseen tarvitaan poliittista ja julkista tukea. Puheenjohtajavaltio Alankomaiden tavoitteena on oikeudenmukainen ja tasapainoinen päätös, joka perustuu Kööpenhaminan poliittisten kriteerien täyttämiseen. Tässä yhteydessä totean, että suhtaudumme myönteisesti parlamentin esittelijän ja ulkoasiainvaliokunnan perusteelliseen ja rakentavaan työskentelyyn tämän asian parissa. Odotamme innokkaasti päätöslauselmaa, jonka parlamentti antaa 15. joulukuuta. 
Poettering (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ensi perjantaina, 17. joulukuuta, valtioiden ja hallitusten päämiehet tekevät päätöksen, jolla on kauaskantoisia vaikutuksia. Euroopan talousyhteisön, Euroopan yhteisön ja Euroopan unionin historiassa ei ole koskaan aikaisemmin tehty päätöstä, jolla voi olla yhtä kauaskantoisia seurauksia kuin Turkin Euroopan unionin jäsenyyttä koskevalla päätöksellä. Kaikkien on syytä tietää, että Euroopan unionin luonne muuttuu, jos Turkista tulee unionin jäsenvaltio.
Ryhmässämme on väistämättä erilaisia näkemyksiä tästä asiasta. Haluan huomauttaa, että muissakin puolueissa on entisiä hallitusten päämiehiä, jotka puolustavat tai vastustavat Turkin jäsenyyttä. Me Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän jäsenet toteamme, ettemme voi hyväksyä mitään sitovia velvoitteita, ettei mitään tapahdu automaattisesti ja ettei mitään voida päättää entisten hallitusten päämiesten sanomisten perusteella. Turkin kysymys on mielestämme omantunnon asia tai ainakin hyvin lähellä sitä, joten hyväksymme ilman muuta, että jokainen äänestää omantuntonsa mukaan.
Haluan esittää kollega Eurlingsille mitä lämpimimmät kiitokset mietinnöstä sekä siitä, että hän asetti ihmisoikeudet siinä niin merkittävään asemaan.
Komissio suosittaa neuvotteluja, joilla ei ole takarajaa mutta joiden tavoitteena on kuitenkin jäsenyys, ja huomenillalla ryhmämme päättää kannastaan tässä asiassa. Jotkut ryhmämme jäsenet eivät haluaisi minkäänlaisia neuvotteluja, vaan kannattavat alusta alkaen toisenlaista kumppanuutta, jota nimitämme "etuoikeutetuksi kumppanuudeksi". Toiset taas kannattavat neuvotteluja, joiden tavoitteena on Euroopan unionin jäsenyys. Kolmas ryhmittymä haluaa, että Turkin kanssa neuvotellaan vaihtoehtoisesta kumppanuudesta – joka sekin olisi etuoikeutettu kumppanuus. Kaikille kolmelle näkemykselle on kuitenkin yhteistä, että Turkkia pidetään suurena ja tärkeänä valtiona, jonka kanssa haluamme luoda ystävyyteen perustuvat kumppanuussuhteet. Ne ryhmämme jäsenet, jotka eivät kannata neuvotteluja tai – kuten minä – kannattavat neuvotteluja, joiden tavoitteena on etuoikeutettu kumppanuus pelkäävät, että mikäli Turkista tulee Euroopan unionin jäsen, tämä laajentuminen voi osoittautua kohtalokkaaksi, eurooppalaiset voivat kadottaa identiteettinsä ja me-henki, johon Euroopan unionin solidaarisuus perustuu, voi kärsiä kolauksen.
Me Euroopan kansanpuolueen jäsenet annoimme Wolfgang Schüsselin tehtäväksi koordinoida kantamme, ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja, koska huippukokouksessa edellytetään yksimielisyyttä, neuvon – ja vaadin – että tekin olette neuvoston puheenjohtajana riittävän joustava, jotta onnistutte luotsaamaan neuvoston yksimieliseen päätökseen. Vaikka myönnämme Turkin edistymisen, täytyy sanoa suoraan ja reilusti, että jos neuvottelut aloitetaan, olemme silloin hyvin merkillisessä tilanteessa, sillä neuvottelemme sellaisen valtion kanssa, jossa tehdään valtavia ihmisoikeusloukkauksia. Olemme kuulleet sanottavan, ettei Turkissa ole järjestelmällistä kidutusta, mikä on vuoden järjettömin toteamus. Ellei kidutus ole järjestelmällistä, se on ainakin laajamittaista. Lisäksi tiedämme, että neuvotteluja käydään myös hallitusten kanssa, joten Turkin neuvottelukumppaneihin kuuluu myös Kyproksen hallitus – sellaisen valtion hallitus, jota Turkin mielestä ei ole edes olemassa. Tämä ei vaikuta aivan loogiselta.
Pyydämme, ettei Turkin pääministeri syytä meitä Turkin kysymyksen käyttämisestä omiin sisäpoliittisiin tarkoituksiimme. Mehän päinvastoin keskustelemme kansalaisten kanssa, ja meidän on otettava heidät mukaan Euroopan yhdentymiskehitykseen. Emme aseta Turkille myöskään tiukempia vaatimuksia kuin muille. Laajentumisprosessissa ei ole vain koskaan aikaisemmin ollut mukana yhtä suurta valtiota kuin Turkki, minkä vuoksi tästä kaikesta on keskusteltava erittäin yksityiskohtaisesti. Tavoitteenamme on oltava, että Euroopan unionista tulee demokraattinen ja toimintakykyinen unioni.
Schulz (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, voin aloittaa puheeni toteamalla jotakin myönteistä: Eurlingsin mietintö on joka suhteessa monivivahteisempi kuin jäsen Poetteringin puhe. Niiden kollegojeni puolesta, jotka ovat työskennelleet esittelijän kanssa ulkoasiainvaliokunnassa, haluan sanoa, että esittelijä on nähnyt paljon vaivaa saavuttaakseen laajan yksimielisyyden, ja hän on onnistunut siinä. Ulkoasiainvaliokunnan äänestystulos on mielestäni osoittanut, että esittelijän mietinnössään omaksumat näkemykset, joita on laajennettu ryhmämme ehdotuksilla, ovat johtaneet laajaan yksimielisyyteen, joka voi olla perustana myös täyistunnon laajalle yksimielisyydelle. Näissä näkemyksissä on kolme merkityksellistä seikkaa, joiden perusteella ryhmämme vastustaa päättäväisesti jäsen Poetteringin äsken esittämiä väitteitä.
Miten jäsen Poettering voi ensinnäkin niin helposti esittää teoriansa siitä, että EU:n luonne muuttuisi, jos Turkista tulisi sen jäsen? Jos Turkki liittyy EU:hun, sen on noudatettava koko yhteisön säännöstöä. Jos Turkki liittyy EU:hun, sen on noudatettava sisäpolitiikassaan perustuslakia heti, kun se on ratifioitu, koska me kaikki kannatamme Euroopan perustuslakia. Silloin Euroopan unionin perusoikeuskirjasta tulee osa oikeudellisesti sitovaa perustuslakia EU:n jäsenvaltiossa Turkissa. Silloin osoittautuu, että perusoikeuskirjassa määritellyt arvot – unionimme perusarvot – hyväksytään valtiossa, jonka väestöstä 99 tai 98 prosenttia on muslimeja.
Jos onnistumme integroimaan Turkin Euroopan unioniin, kumoamme islamilaisten fundamentalistien teorian, jonka mukaan länsimainen – siis meidän – arvojärjestelmämme ja islam ovat toisensa poissulkevia, koska silloin käy ilmi, että tavoittelemamme perusarvot ovat kaikkien ihmisten perusarvoja, olivatpa he juutalaisia, muslimeja, kristittyjä tai vaikka ateisteja. Jäsen Poettering, jo tämä seikka velvoittaa meidät aloittamaan neuvottelut.
On toinenkin asia, jota emme saa aliarvioida, nimittäin Turkin viime vuosina toteuttamat uudistukset. Pääministeri Erdogan pani nämä uudistukset alulle, ja ne ovat – sanon tämän nyt selvästi – huomattavasti edistyksellisempiä kuin kaikki aikaisempien konservatiivisten tai sosiaalidemokraattisten hallitusten toteuttamat pikku uudistukset. Olin yhdeksän vuotta sitten, 15. joulukuuta 1995, yksi kolmesta Turkin tulliliittoa käsitelleistä esittelijöistä. Tuolloin Tansu Çiller oli Turkin pääministeri, mutta en puhu hänestä nyt sen enempää. Hän sanoi meille silloin: "Antakaa meille herran tähden tämä tulliliitto, muuten ajatte meidät islamistien syliin." Yhdeksän kuukautta myöhemmin hän muodosti koalition Necmettin Erbakanin kanssa, kuten tiedämme. Nämä ovat menneitä. Uskottavuuspulaa ei enää ole.
Pääministeri Erdogan on todellakin pannut alulle enemmän uudistuksia kuin häntä edeltävät hallituksen päämiehet. Se ei kuitenkaan riitä, mutta esittelijä Eurlings voi vahvistaa, että kaikki, joiden kanssa olemme keskustelleet Turkissa – kaikki ihmisoikeuksien ja naisten oikeuksien puolustajat, kaikki demokraattisten järjestöjen, demokratiaa kannattavien yhdistysten, työnantajajärjestöjen ja ammattiliittojen edustajat – ovat sanoneet meille, että mahdollinen Euroopan unioniin liittyminen on muuttanut heidän maataan. Liittymismahdollisuus tekee heidän maastaan normaalin parlamentaarisen demokratian. Kaikkea tätä ei voida toteuttaa yhdessä yössä. Jos Turkki liittyy Euroopan unioniin, se tapahtuu joskus ensi vuosikymmenen loppupuolella, mutta mahdollisuus nähdä tämän suuren valtion muuttuminen normaaliksi länsimaiseksi demokratiaksi on rauhan osinko, jota emme saa jättää käyttämättä.
Jäsen Poettering, haluan kysyä teiltä, mitä tapahtuu, jos torjutte turkkilaiset. Mitä tapahtuu, jos rauhanprosessi keskeytyy? Voitteko ottaa tämän riskin? Esitän teille tämän kysymyksen. Kertokaa meille, mitä etuoikeutetussa kumppanuudessa tapahtuu, jos rauhanprosessi pysähtyy siihen paikkaan? Haluamme kuulla, mitä mieltä olette tästä asiasta, mutta teillä ei ole siitä mitään sanottavaa!
Esitän seuraavaksi kolmannen väitteemme, joka meidän on tuotava esiin: jos onnistumme tekemään Turkista demokraattisen ja vakaan valtion, jos onnistumme juurruttamaan länsimaiset arvot sen yhteiskuntaan ja jos annamme turkkilaisille mahdollisuuden tulla, miksi he haluavat, toisin sanoen eurooppalaisiksi, jotka omaksuvat eurooppalaiset arvot, silloin luomme Euroopan unionin, joka toteuttaa rauhanprosessinsa sekä mahdollisuutensa rauhan ja demokratian vakiinnuttamiseen alueella, joka tarvitsee nyt enemmän kuin koskaan demokratiaa, ihmisoikeuksia, sosiaalista suojelua ja rauhaa. Juuri nämä asiat Euroopan unionin olisi vietävä Turkkiin – jos kaikki menee hyvin. Onnistuminen ei ole itsestään selvää. Kukaan ei voi tämän prosessin alussa tietää, onnistuuko se käytännössä. Olisi kuitenkin välinpitämätöntä olla yrittämättä, joten hyvä esittelijä Eurlings, ryhmämme äänestää mietintönne puolesta.
Bonino (ALDE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän enemmistö kannattaa Eurlingsin mietintöä, koska lukuun ottamatta joitakin sopuratkaisuja, joihin palaan myöhemmin, mietinnössä ennen kaikkea kehotetaan hallituksia aloittamaan neuvottelut viivyttelemättä ja tehdään selväksi, että neuvottelujen tavoitteena on Turkin liittyminen Euroopan unioniin sen täysivaltaisena jäsenvaltiona.
Monet meistä olisivat varmasti halunneet selkeämmän ja jollain tapaa yksinkertaisemman mietinnön. Olemme kaikki liian usein todenneet ja toistaneet Turkille, ettei neuvotteluilla ole niiden luonteen vuoksi takarajaa ja ettei niiden lopputulos ole siksi itsestään selvä. Emme tietenkään voi sanoa, että haluamme sisällyttää liittymissopimukseen henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevia turvalausekkeita, koska se olisi vastoin perustamissopimusta riippumatta siitä, ketä ne koskevat. Oikeudellisessa mielessä tämä olisi vastoin perustamissopimusta, pitipä komissio siitä tai ei. Kyse on joka tapauksessa sopuratkaisusta, johon meidän on mielestäni edelleen luotettava.
Hyvät kollegat, haluan sanoa, että tämänpäiväisessä keskustelussa on kyse pikemminkin Euroopasta kuin Turkista. Tarkoituksena on selvittää, onko Euroopan unioni luotettava kumppani kansainvälisissä suhteissa. Tarkoituksena on selvittää, pidämmekö lupauksemme vielä 40 vuoden jälkeen. Hyvä jäsen Poettering, tarkoituksena on selvittää identiteettimme. Eurooppa-hankkeen identiteetti perustuu nähdäkseni siihen, että se on poliittinen eikä maantieteellinen tai uskonnollinen hanke.
Lisäksi katson, ettei identiteettimme perustu niinkään menneisyyteemme ja juuriimme – joita jotkut väittävät täysin kristillisiksi tai katolisiksi – vaan pikemminkin nykytilanteeseemme ja varsinkin tulevaisuuteemme. Menneisyydessämme ei ole ollut pelkkiä loiston hetkiä vaan myös sotia ja verenvuodatuksia. Hyvät kollegat, olenkin sitä mieltä, että identiteettimme perustana ovat viimeiset 50 vuotta, joiden aikana olemme yrittäneet ja jossain määrin onnistuneetkin toteuttamaan oikeusvaltion periaatteet, toimivaltajaon ja toimielintemme maallistumisen sekä ihmisoikeuksien ja poliittisten oikeuksien suojelun oleellisena osana ihmiskunnan kehitystä. Tämä on identiteettimme, ja tähän hankkeeseen pyydämme Turkin kansaa ja hallitusta osallistumaan.
Panokset ovat nähdäkseni seuraavat: valitsemme joko itsevarman Euroopan, joka pystyy käsittelemään kohtaamiaan ongelmia ja haasteita – niin vaikeita suhteita islamilaiseen maailmaan kuin maahanmuuttoa ja pysyviä eroavaisuuksia – Euroopan, joka ei aloita neuvotteluja kevytmielisesti tai sinisilmäisesti vaan täysin tietoisena niiden poliittisista seurauksista, tai Euroopan, joka kenties katolilais-kristillistä identiteettiään kunnioittaen kätkeytyy suojapanssariin ja ajattelee voivansa parhaiten puolustaa saavuttamaansa hyvinvointia kieltäytymällä käsittelemästä edessä olevia haasteita.
Hyvät kollegat, panokset ovat nämä. Nyt on kyse Euroopasta, ja meidän on keskusteltava siitä. Minun Eurooppani on sellainen, johon kannattaa uskoa ja jonka puolesta kannattaa taistella. Se on Eurooppa, joka herättää jonkinlaista kunnioitusta sekä kansalaisissamme että kansainvälisellä tasolla. En usko, että monimutkaiset tai moniselitteiset väitteet – olivatpa ne mitä hyvänsä – voivat tehdä oikeutta nykytilanteellemme, tulevaisuudellemme tai etenkään tähänastisille saavutuksillemme. 
Lagendijk (Verts/ALE ),
   . – Arvoisa puhemies, minunkin ryhmäni kannattaa tätä mietintöä sen nykyisessä muodossaan ulkoasiainvaliokunnassa tehtyjen tarkistusten jälkeen. Kuten esittelijä jo totesi, se on kriittinen mutta kuitenkin rakentava mietintö. Tämä ei tarkoita, että olemme samaa mieltä jokaisesta kohdasta – ryhmämme onkin jättänyt siksi tarkistuksia – mutta kannatamme siinä esitettyjä perusajatuksia.
Haluan käsitellä kahta tätä aihetta koskevassa keskustelussa esitettyä näkemystä – tarkoitan paitsi Euroopassa käytävää julkista keskustelua myös Euroopan parlamentissa käytävää keskustelua. Otan ensin esiin niiden kannan, jotka yksinkertaisesti vastustavat Turkin jäsenyyttä. Jäsen Poettering puki tämän näkemyksen sanoiksi, mutta nyt ei ole aikaa käsitellä kaikkia näitä väitteitä. Haluan varoittaa yrityksestä sisällyttää tämä kanta lopulta Eurlingsin mietintöön tarkistusten avulla ennakoimalla joskus maltillisemmin neuvottelujen mahdollista epäonnistumista ja yrityksestä viitata muihin tapoihin järjestää Turkin ja Euroopan unionin suhteet.
Teen nyt selväksi, ettei parlamentin tehtävänä ole selittää itsestäänselvyyksiä tai palkita kristillisdemokraatteja heidän tavastaan tehdä politiikkaa symbolien avulla. Mietinnössä ilmaistaan erittäin selkeä kanta tästä asiasta. Neuvottelut on aloitettava mahdollisimman pian ja ilman tarpeettomia viivytyksiä. Elämässä mikään ei ole varmaa, ja se pätee myös näihin neuvotteluihin, mutta on oltava selvää, että tavoitteena on täysjäsenyys. Siitä ei ole mitään epäselvyyttä nyt eikä saa olla jatkossakaan. Kehotan teitä äänestämään kumoon kaikki yritykset horjuttaa tätä kiistatonta asiaa.
Toista näkemystä edustavat tässä keskustelussa kritisoijat, joiden mielestä Turkki on edistynyt liian vähän ja jotka ajattelevat, että sen olisi edistyttävä huomattavasti enemmän etenkin ihmisoikeuksien alalla. En aio säästellä sanojani tässäkään asiassa. Vasta viime viikolla vierailin puhemies Borrellin ja esittelijä Eurlingsin kanssa Turkissa ja keskustelin monien ihmisten kanssa Istanbulissa, Ankarassa ja myös Dyabakirissa. Puhuimme ihmisoikeusaktivistien, juristien ja uskonnollisten vähemmistöjen edustajien kanssa. He kaikki totesivat, että Turkissa on epäilemättä edelleen moni asia hullusti. Jotkut sanoivat, että olemme vasta puolimatkassa. Kaikkien näiden keskustelujen päätteeksi kaikki kuitenkin pyysivät meitä aloittamaan neuvottelut, sillä ne takaisivat parhaiten parhaillaan toteutettavien uudistusten onnistumisen. Ne ovat lisäksi paras keino kannustaa kaikkia niitä ihmisiä, jotka ovat viimeisten 15 vuoden aikana vaarantaneet henkensä uudistusten puolesta.
Sekä komission kertomuksessa että Eurlingsin laatimassa mietinnössä on riittäviä takuita siitä, että neuvottelut yksinkertaisesti keskeytetään, mikäli ihmisoikeudet taantuvat, mikä on tosin epätodennäköistä. Jos arvostatte ihmisoikeuksia, jos todellakin olette sitä mieltä, että kidutusta on edelleen torjuttava, ja jos kurdeille olisi mielestänne myönnettävä oikeuksia paitsi paperilla myös käytännössä, kehotan teitä äänestämään neuvottelujen aloittamisen puolesta. Se ei tarkoita, että muutos tapahtuisi huomenna tai että kaikki olisi helppoa. Ymmärrän sen, ja myös turkkilaiset ymmärtävät sen. Nyt on kuitenkin tarjoutunut tilaisuus, emmekä saa päästää sitä käsistämme.
Toivon todella, että keskiviikkona toimitettavassa äänestyksessä parlamentti pystyy vihdoin tekemään ratkaisevan päätöksen, jonka seuraukset ulottuvat pitkälle Euroopan ulkopuolelle, ja että Eurooppa-neuvosto tekee samoin kaksi päivää myöhemmin. Kuten jäsen Schulz jo totesi, Turkki voi osoittaa, että demokratia ja islam voivat mainiosti kulkea käsi kädessä. Se on paras vastamyrkky epäilijöille, joilla on Euroopassa nyt sananvalta tässä asiassa ja jotka väittävät, ettei tämä rinnakkaiselo ole koskaan mahdollista. Turkki voi osoittaa, että se todellakin on mahdollista, ja Eurooppa voi osoittaa, että se voi osaltaan auttaa estämään länsimaiden ja islamilaisen maailman välistä kulttuurien yhteentörmäystä, jota monet ääriryhmien kannattajat sekä idässä että lännessä toivovat. Eurooppa voi osoittaa, että yhteisiin arvoihin perustuvassa Euroopassa on tilaa useammalle kuin yhdelle kulttuurille ja että 2000-luvun Euroopassa on tilaa useammalle kuin yhdelle uskonnolle. 

Brie (GUE/NGL ),
   . – Arvoisa puhemies, noudattaakseni heti alussa jäsen Schulzin vaatimaa monivivahteista lähestymistapaa haluan tehdä selväksi, että ryhmäni suuri enemmistö aikoo äänestää Turkin kanssa käytävien neuvottelujen aloittamisen puolesta ja kannattaa voimakkaasti mietinnössä esitettyä näkemystä siitä, että näiden neuvottelujen tavoitteena on oltava Turkin EU-jäsenyys. Toisaalta meillä on suuria ongelmia itse mietinnön kanssa.
Se ei johdu kollega Eurlingsista, joka on mielestäni käsitellyt asiaa erittäin taitavasti ja sitoutuneesti. Minun on kuitenkin valitettavasti todettava, että olen pettynyt mutta myös yllättynyt, että juuri Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä ja vihreiden ryhmä ovat hylänneet tarkistukset kaikissa konkreettisissa kysymyksissä, joiden avulla neuvotteluprosessissa olisi voitu arvioida edistystä aikataulun ja vaikutusten kannalta. Nyt esillä oleva mietintö on kriittinen ja tasapainoinen, mutta kritiikki on metafilosofista ja niin yleisluonteista, ettemme oikein pysty käsittelmään sitä.
Myönnämme, että Turkissa on kahden viime vuoden aikana tapahtunut merkittäviä myönteisiä muutoksia sekä politiikan että lainsäädännön aloilla, mutta on todellakin voitava pohtia sitä, että käytännössä tilanne on usein varsin erilainen. Mietinnössä, jossa mainitaan aiheellisesti kahdesti kreikkalais-ortodoksien Heybeliadan (Halki) seminaaria koskeva ongelma, on voitava käsitellä myös neljän miljoonan kurdin tilannetta. He ovat pakolaisina maassa, jossa on tuhottu yli 4 000 kylää. Näitä kysymyksiä ei ole valitettavasti muiden asioiden tavoin nimenomaisesti tuotu esiin mietinnössä, ja oletan tämän johtuvan siitä, ettei Turkin EU-jäsenyyttä vastustaville haluta antaa aseita. Tämä on mielestäni kuitenkin täysin väärä taktiikka nimenomaan tällaisissa arkaluonteisissa asioissa, joissa on kysymys perusasioista, edellytyksistä ja Euroopan unionin kulmakiven muodostavien periaatteiden mahdollisesta arvosta – jäsen Bonino toi esiin tämän ongelman. Ryhmäni ei osallistu tällaiseen relativismiin. Neuvotteluprosessi tarjoaa mielestämme tilaisuuden edistää niitä asioita, jotka – kuten olen oppinut muilta parlamentin jäseniltä – ovat välttämättömiä käytännön yksityiskohtia sosiaalidemokraattien ja vihreiden pitkäaikaisissa vaatimuksissa.
Vierailin kollegojeni kanssa pienessä kurdikaupungissa Kiziltepessä, jossa ammuttiin 21. marraskuuta kuorma-auton kuljettaja ja hänen 12-vuotias poikansa. Kuvernööri selvitti, että kaksi aseistettua terroristia oli surmattu. Jokaisessa EU:n jäsenvaltiossa kuvernööri olisi joutunut eroamaan tällaisten tapahtumien vuoksi. Sovellamme tätä arviointiperustetta jatkossakin.
Lopuksi haluan sanoa jotain muuta. Emme hyväksy sitä, että Turkista tulee etuoikeutetun kumppanivaltion sijasta syrjitty jäsenvaltio, kuten komissio suunnittelee. 
Belder (IND/DEM ),
   . – Arvoisa puhemies, Turkin EU-jäsenyyttä koskevien neuvottelujen aloittamiseen liittyvissä suurimmissa erimielisyyksissä tarvitaan suorapuheisuutta. Esittelijä Eurlingsin ansiokas lähestymistapa on esimerkki juuri tällaisesta suorapuheisuudesta. Viime lauantaina hän sanoi suoraan Alankomaiden lehdistölle olevansa huolissaan pääministeri Erdoganin esittämistä EU:n johtoa koskevista valituksista. Turkin pääministeri ja Turkin parlamentin puhemies antavat hyvin pitkälti ymmärtää, että heidän maansa täyttää jo poliittiset liittymiskriteerit. Lyhyesti sanoen EU:n johto ilmeisesti vaatii Turkilta liikaa tässä asiassa.
Mikään ei kuitenkaan ole kauempana totuudesta. Tämä on myönteistä neuvoston ja komission kannalta, jos tällä viikolla tehdään odottamaton päätös neuvottelujen aloittamisesta valittavan pääministeri Erdoganin kanssa. Esittelijän päätelmien perusteella mietinnön 4 kohta voidaan joka tapauksessa aivan hyvin poistaa. Kyseisessä kohdassa nimittäin korostetaan riemukkaasti Turkin hallituksen ja Turkin parlamentin selkeää motivaatiota ja poliittista tahtoa lähentyä Euroopan unionia.
Minäkin olen huomauttanut esittelijälle aivan suoraan, että Turkissa loukataan uskonnonvapautta perustavalla tavalla. En löydä itse asiassa sanoja kuvaamaan Turkin viranomaisten selvästi suvaitsematonta asennetta Turkissa asuvia pieniä kristittyjen vähemmistöjä kohtaan. Tämän toteamiseksi ei tarvitse kuin lukea muutaman viime viikon aikana ilmestyneitä  -lehtiä taiviime perjantain -lehteä. Tässä tilanteessa arvostan suuresti esittelijä Eurlingsin omaksumaa kriittistä suhtautumistapaa ihmisoikeuksien perustavanlaatuiseen loukkaamiseen, mutta hän keskittyy mielestäni edelleen liikaa oireiden hoitamiseen. Kehotan häntä siksi jälleen kerran kannattamaan tarkistustani, jossa pyydetään, että neuvosto ja komissio vaativat Turkin viranomaisia Kööpenhaminan poliittisten kriteerien mukaisesti myöntämään kristillisille kirkoille välittömästi oikeushenkilöllisyyden ja poistamaan viipymättä uskonnollisia asioita käsittelevän elimen (Presidium for Religious Matters). Tämä jälkimmäinen vaatimus poistaa itse asiassa toisen itsepintaisen poliittisen myytin maallistuneesta Turkin valtiosta ja muiden kuin sunnimuslimien syrjinnästä.
Muiden kuin sunnimuslimien ryhmään kuuluu myös huomattava aleviittien vähemmistö. Suuren kurdiyhteisön tapaan sekään ei halua tulla kohdelluksi vähemmistönä vaan oleellisena osana Turkin tasavaltaa ja tahtoo itse asiassa lukeutua sen perustajiin. Eurooppa tekee oikein pysyessään loitolla tällaisista tulenaroista Turkin poliittisista asioista oman räjähdyksensä uhalla. 
Szymański (UEN ),
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Turkin liittyminen Euroopan unioniin toisi tietenkin monia etuja. Se laajentaisi yhtenäismarkkinoita, mistä olisi suurta taloudellista hyötyä, ja epäilemättä myös lujittaisi transatlanttisia yhteyksiä. Kun asiaa analysoidaan tarkemmin, käy kuitenkin ilmi, että nämä molemmat tavoitteet voidaan saavuttaa varsin helposti myös ilman Turkin jäsenyyttä.
Euroopan talousalue on erinomainen esimerkki toimintaympäristöstä, joka mahdollistaa hyvän taloudellisen yhteistyön EU:n ja kolmansien maiden välillä. Turkille kannattaisi ehdottaa myös asianmukaista turvallisuuspolitiikan uudistusta, koska se on Euroopan tärkeimpiä strategisia kumppaneita turvallisuuden alalla. Tällaisesta Turkin etuoikeutetusta kumppanuudesta olisi meille myös se suuri hyöty, että se tarjoaisi meille mahdollisuuden välttää laaja maatalouspolitiikan ja yhteenkuuluvuuspolitiikan kriisi. Näiden molempien politiikan alojen, etenkin maatalouspolitiikan, uudistaminen on itsestään selvää ja välttämätöntä, mutta olisi äärimmäisen kielteistä kehitystä, jos tällainen uudistus toteutettaisiin pelkästään siksi, että Turkki voisi liittyä Euroopan unioniin. Tällainen etuoikeutettu kumppanuus tarjoaisi meille myös mahdollisuuden estää maahanmuuttoon liittyvät uudet sosiaaliset ongelmat. Ne yleistyvät koko ajan nykyajan Euroopassa, ja niitä on yhä vaikeampi ratkaista. Jos haluamme välttää maahanmuuttoon liittyvät konfliktit, meidän ei esimerkiksi pidä tehdä muslimivaltiosta Euroopan unionin suurinta jäsenvaltiota, joka Turkki olisi vuonna 2020. Tästä voisi aiheutua yhteiskunnallisia levottomuuksia, jotka on pyrittävä estämään Euroopassa. Turkin-suhteita olisi kehitettävä enemmän samassa suhteessa kuin Ukrainaa koskevaa Euroopan avoimuuspolitiikkaa. Ukrainan-suhteita ei ole laiminlyöty Ukrainan toiveesta, eikä se ole Ukrainan vika. Ei ollut myöskään Ukrainan syytä, että se oli neuvostotasavalta vuonna 1963.
Nämä kaikki ovat hyviä syitä olla äänestämättä mietinnön puolesta. Lisäksi ulkoasiainvaliokunta suhtautui mietintöön mielestämme liian tunteellisesti, ja pidämme mietintöä harkitsemattomana. Jos puhumme niin kevytmielisesti Turkin Euroopan unionin jäsenyydestä, aiheutamme suurta närkästystä Turkissa, jonka pitäisi olla ystävämme.
Battilocchio (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puhun Italian uuden sosialistisen puolueen puolesta, joka kannattaa Eurlingsin mietintöä ja näin ollen neuvottelujen aloittamista Turkin kanssa.
Turkin jäsenyys lujittaisi Euroopan unionin luonnetta avoimena ja suvaitsevaisena yhteiskuntana, jonka vahvuus on sen monimuotoisuus ja jota yhdistävät yhteiset arvot, kuten vapaus, demokratia, oikeusvaltion periaatteet ja ihmisoikeuksien kunnioittaminen. Koska Eurooppa lisäksi tarjoaa vaihtoehtoisen mallin islamilaisten fundamentalistien suljetulle, suvaitsemattomalle yhteiskunnalle, Euroopalla voisi olla tulevaisuudessa korvaamattoman arvokas rooli lännen ja islamilaisen maailman välisissä suhteissa.
Yleisesti ottaen on selvää, että nyt kun Eurooppa on sitoutunut ottamaan aiempaa suuremman vastuun maailmanpolitiikasta, Turkin liittyminen vahvistaisi huomattavasti unionin mahdollisuuksia tulla merkittäväksi toimijaksi kansainvälisen politiikan näyttämöllä, etenkin Lähi-idän kaltaisissa levottomuuspesäkkeissä, Mustanmeren altaalla, Etelä-Kaukasiassa ja Keski-Aasiassa. Kuten OECD on vahvistanut, Turkin liittyminen voisi lisätä myös Euroopan taloudellista painoarvoa maailmassa, koska Turkki on maantieteellisesti valtava alue ja koska sillä on merkittäviä luonnonvaroja ja nuorta korkeasti koulutettua työvoimaa.
Liittymisneuvottelujen aloittaminen on sekä saapumis- että lähtöpiste. Se on saapumispiste, koska Turkki haki silloisen Euroopan talousyhteisön jäsenyyttä ensimmäisen kerran vuonna 1959. Turkki on tällä välin nykyaikaistunut ja saavuttanut joitakin merkittäviä tuloksia toteuttamalla oleellisia uudistuksia ja innovaatioita etenkin kahden viime vuoden aikana. Neuvottelujen aloittaminen on kuitenkin myös lähtöpiste, koska neuvottelujen – jotka voidaan aloittaa heti, kun Turkki täyttää Kööpenhaminan poliittiset kriteerit – kesto ja lopputulos riippuvat maan edistymisestä etenkin talouden ja yhteisön säännöstön aloilla.
Euroopan unionia ja Turkkia näyttää näin ollen yhdistävän yhteinen haaste: niiden on yhdessä luotava perusta tulevaisuuden Euroopalle. 
Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, aluksi haluan onnitella esittelijä Eurlingsia loistavasta työstä, jota hän on tehnyt käsitellessään aihetta, joka on kiistanalainen ja hankala, kuten keskustelu on osoittanut. Mietintö on todellakin saanut ihmiset kannattamaan päättäväisesti neuvottelujen aloittamista. Toisaalta jotkut jäsenet ovat ilmaisseet olevansa oleellisesti sitä vastaan.
Tätä keskustelua olisi mielestäni käytävä rauhallisesti ja puolueettomien näkökohtien pohjalta.
Helsingin Eurooppa-neuvosto päätti, että Turkille myönnetään ehdokasvaltion asema. Prodin komissio antoi neuvottelujen aloittamisesta myönteisen lausunnon, jonka Barroson komissio on hyväksynyt, kuten komission jäsen Rehn totesi.
Turkki on liitetty Euroopan unionin toimintarakenteisiin assosiaatiosopimuksella, ja se kuuluu tulliliittoon. Samalla – tätä on korostettava, koska tämä on tärkeä seikka tässä keskustelussa – Turkki on länsimaiden lojaali kumppani Pohjois-Atlantin liitossa, ja kun otetaan huomioon Turkin ehdottoman tärkeä strateginen asema öljyn kauttakuljetuksessa Kaspianmereltä ja sen ratkaiseva merkitys Lähi-idän ja Keski-Aasian vakauden kannalta, meidän on mielestäni tässä vaiheessa pohdittava, haluammeko Turkin liittyvän Euroopan unionin länsimaiseen arvojärjestelmään vai haluammeko sen etenevän kohti islamilaista fundamentalismia tai joutuvan Venäjän vaikutuspiiriin.
Eurlingsin mietinnössä annettu vastaus on kriittinen mutta rakentava, ja mielestäni on käsiteltävä myös muita yhtä oikeutettuja asioita, kuten sitä, ovatko Euroopan kansalaiset vielä valmiita hyväksymään Turkin unionin jäseneksi. Aika ja Euroopan unionin kansalaiset kuitenkin vastaavat aikanaan tähän kysymykseen. 
Rocard (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, aluksi haluan lausua tunnustuksen sanoja esittelijä Eurlingsille ja kiittää häntä erittäin laadukkaasta mietinnöstä ja avomielisyydestä, jota hän osoitti koko mietinnön laatimisprosessin ajan.
Ulkoasiainvaliokunta on tehnyt mietintöön oleellisia muutoksia, mutta nyt täysitunnossa esillä olevassa tekstissä suositetaan aloittamaan viivyttelemättä liittymisneuvottelut Turkin kanssa ja muistutetaan, että neuvottelujen tavoitteena voi olla ainoastaan Turkin EU-jäsenyys. Näissä kahdessa kohdassa mietinnössä ollaan ryhmäni enemmistön kanssa samoilla linjoilla. Monet meistä sosialidemokraattisen ryhmän jäsenistä äänestävätkin mietinnön puolesta, ellei jompaakumpaa näistä kohdista kyseenalaisteta istunnossa hyväksyttävällä tarkistuksella. Jos huomattava enemmistö hyväksyy mietinnön, se olisi joka tapauksessa erittäin vahva viesti Turkille.
Arvoisa puhemies ja hyvä esittelijä Eurlings, omasta puolestani pahoittelen kahta juuri käymiemme keskustelujen luonteeseen liittyvää seikkaa. Ensimmäinen niistä koskee suullisten ja kirjallisten huomautustemme sävyä. Turkissa oli 1900-luvulla erittäin paljon väkivaltaisuuksia. Selviä todisteita niistä ovat Kyproksen tilanne, Turkin suhteet armenialaisiin ja kurdeihin sekä myös armeijan ja poliisin merkittävä asema maan sisäisessä yhteiskunnallis-poliittisessa organisaatiossa, jossa niillä on edelleen rajaton valta. Me kaikki tiedämme tämän. Myös monissa nyt unionin jäseninä olevissa valtioissa on ollut samalla tavoin totalitaarisia, fasistisia tai kommunistisia hallituksia tai hallituksia, jotka ovat tehneet yhteistyötä miehittäjävaltion kanssa. Unionin rakentaminen on kaiken tämän sovitteluprosessi. Tärkein syy aloittaa liittymisneuvottelut jonkun valtion kanssa on tällaisen prosessin käynnistäminen, ja tämä prosessi voi onnistua vain, jos sekä Euroopan unioni että kyseinen ehdokasvaltio luottavat edes jossain määrin sen tehokkuuteen. Nämä sinnikkäät, joskus aggressiiviset ja usein toistuvat muistutukset Turkin lähihistorian synkimmistä tapahtumista johtuvat itse asiassa pikemminkin epäluulosta ja vihamielisyydestä kuin halusta aloittaa demokratian vakiinnuttamisen ja sovittelun prosessi kaikkien kansojen välillä historian tosiasioiden perusteella. Nyt tämä saa riittää: olemme menneet liian pitkälle.
Kun Ranska ja Saksa aloittivat sovitteluprosessinsa perustamalla Euroopan yhteisön, ne varoivat tuomasta näin räikeästi esiin kaikkia edelleen mahdollisia keskinäisen konfliktin syitä. Myös Espanja, Portugali ja Kreikka liittyivät Euroopan yhteisöön ikävien fasismin kausien jälkeen. En muista, että vaatimuksiamme rikoslakien tarkistamisesta ja poliisin asenteiden muuttumisesta olisi koskaan aiemmin ilmaistu yhtä voimakkaasti kuin tänään. Toivon vain, ettei Turkki pidä tätä syynä jännitteiden syntymiselle ja luule, että sitä on tahallaan loukattu, sillä se ei pidä paikkaansa. Otamme tässä kuitenkin riskin.
Toiseksi pahoittelen aiheita, joista olemme keskustelleet. Olemme oikeastaan keskustelleet vain sisäisistä tai kahdenvälisistä asioista sekä selvistä, hankalista, ilmeisistä ja vääjäämättömistä vaikeuksista, joita Turkin liittymisestä aiheutuu. Olemme tuskin maininneet niitä enimmäkseen myönteisiä mahdollisuuksia, joita Turkin liittymismahdollisuus avaa. Mietinnössä ei siis käsitellä riittävästi näitä näkökohtia. Unionimme vahvistuu huomattavasti, kun sen markkinat laajentuvat uusiin 70 miljoonan kuluttajan markkinoihin valtiossa, jossa talouskasvu on ollut erittäin nopeaa kuuden viime vuoden aikana, ja älkäämme unohtako, että Turkin talouskasvu vähentää huomattavasti joidenkin valtioiden huolia muuttoliikkeistä. Avaamalla ovensa valtiolle, joka on maallistunut mutta jonka pääuskonto on islam, Euroopan unioni ennen kaikkea edistäisi merkittävästi rauhaa ja kansojen keskinäistä ymmärrystä nyt, kun jännitteet kiristyvät ja kun epäluottamus ja konfliktit lisääntyvät muslimimaiden ja kristittyjen maiden välillä. Tällä edistävällä vaikutuksella, etenkin sen symbolisella arvolla, on suuri strateginen merkitys. Annamme siksi tukemme. Tätä näkökohtaa olisi tosin pitänyt korostaa enemmän. 
Lehideux (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jonain päivänä Euroopan unionin on yksinkertaisesti päätettävä, missä sen rajat ovat. Se ei voi olla jonkinlainen epämääräinen alue, johon kaikki naapurit voivat tulla käymään hieman kauppaa, kunhan vain noudattavat muutamaa sääntöä, joita tulkitaan yleensä varsin ylimalkaisesti. Unioni laajenee kuin öljyläiskä, jos meidän on hyväksyttävä kaikkien sellaisten Euroopan unioniin rajoittuvien valtioiden jäsenyys, jotka ovat tai yrittävät olla edes hieman demokraattisia. Tällainen käytäntö ei ole kovin johdonmukainen. Sillä ei ole mitään rakennetta eikä tavoitetta. Muodostamme silloin alueellisen YK:n ja luovumme poliittisesta unionista, alkuperäisestä hankkeesta, jota olemme toteuttaneet 50 vuoden ajan. Luomme diplomaattien Euroopan emmekä kansojen Eurooppaa, jonka Euroopan kansat nimenomaan haluavat.
Kuten Emma Bonino äsken aivan oikein totesi, meidän on nyt epäilemättä tärkeää pohtia, mitä haluamme Euroopalta ja mitä Eurooppa merkitsee meille. On uskoakseni selvää, että haluamme Euroopan unionista poliittisen liittovaltion, jossa Euroopan kansat voivat päättää kohtalostaan yhdessä. Jos toivotamme tervetulleeksi väkiluvultaan näin suuren valtion, joka on maantieteellisesti Euroopan ulkopuolella, se ei ole mielestäni oikea tapa pyrkiä tähän tavoitteeseen.
Toiseksi – kuten niin monet läsnäolijat ovat käymissämme keskusteluissa todenneet – Turkin liittyminen aiheuttaa uusien liittymishakemusten vyöryn. Ehdotettu Maghrebin liittyminen, ehdotettu Libanonin liittyminen ja ehdotettu Palestiinan tai Israelin liittyminen tarkoittavat, että olemme taas muodostamassa uuden, muokatun ja ajantasaistetun YK:n emmekä toteuttamassa Euroopan unionin perustajien alulle panemaa poliittista hanketta.
Arvoisa puhemies, totean vielä lopuksi, että on nähdäkseni mahdotonta aloittaa neuvottelut Turkin kanssa, koska se vaikenee Armenian kansanmurhasta – anteeksi, jäsen Rocard, toivottavasti tämä vaatimukseni ei järkytä Turkin johtajia. Neuvotteluja ei voida aloittaa, koska Kyproksen kysymystä ei ole ratkaistu. On sitä paitsi mahdotonta aloittaa neuvottelut pääministeri Erdoganin kanssa, sillä hän kirjoitti hiljattain Euroopan suurimmissa lehdissä, etteivät Turkin joukot poistu koskaan Kyprokselta. 
Özdemir (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluan kiittää esittelijää. Monet ovat jo sanoneet samoin, mutta se on vielä toistettava, koska keskenään ristiriitaisten tarkistusten yhdistäminen ei ollut todellakaan helppo tehtävä. Osoitan sanani ensin Eurlingsin mietinnön parjaajille ja Turkin liittymisneuvottelujen aloittamisen vastustajille. He esittävät usein kaksi väitettä. Ensimmäinen niistä liittyy kulttuuriin, ja jos sitä ajattelee loppuun saakka, uskonnot ja kulttuurit asetetaan siinä eriarvoiseen asemaan Euroopan unionissa, eikä sillä ole mitään tekemistä sen Euroopan unionin kanssa, jonka valtaosa meistä haluaa. Sellaisella Euroopan unionilla, jossa jokin uskonto on toista arvokkaampi ja jossa on ylempi- ja alempiarvoisia kulttuureja, ei ole mitään tekemistä Rooman sopimusten kanssa.
Toinen väite koskee ylikuormittumistamme. Se on kyllä erittäin tärkeä perustelu, johon myös meidän Eurlingsin mietinnön ja Euroopan unionin laajentumisen kannattajien on suhtauduttava vakavasti. Asia on vain niin, ettemme voi ottaa aikalisää ja pitää taukoa maailman tapahtumista, jotta voisimme keskittyä omiin puuhiimme. Maailma ei odota meitä, eivätkä myöskään fundamentalismin ja kansainvälisen terrorismin haasteet odota, kunnes Euroopan unioni on syventynyt tarpeeksi. Meidän on keskityttävä samanaikaisesti sekä Euroopan unionin laajentumiseen että Euroopan yhdentymishankkeen syventämiseen.
Seuraavaksi puhun asian kannattajille. Aloittamalla neuvottelut sitoudumme yhdessä Turkin kansalaisyhteiskunnan kanssa varmistamaan, että Turkista tulee valtio, josta on poistettu kaikenlaiset kidutuksen muodot. Sitoudumme varmistamaan, että kurdit, tšerkessit, lazit ja muut ryhmät voivat käyttää Turkissa äidinkieltään maan virallisen kielen ohella. Sitoudumme varmistamaan, että Turkissa jokainen nainen voi käydä koulua, valita elämänkumppaninsa vapaasti ja elää täysin väkivallattomassa parisuhteessa. Sitoudumme myös yhdessä turkkilaisten ystäviemme kanssa varmistamaan, että kristilliset kirkot ja kaikki erilaiset uskonnolliset yhteisöt aleviiteista sunneihin voivat yhdessä kukoistaa Turkissa, kuten muinoin Ottomaanien valtakunnassa, ja tässä yhteydessä toivomme, ettei kristittyjen määrä enää laske vaan kääntyy taas kasvuun. Sekin vahvistaisi monikulttuurista ja moniuskontoista Turkkia.
Myös Turkki tekee sitoumuksen. Se nimittäin lupaa meneillään olevien uudistustensa avulla auttaa meitä voittamaan Euroopan kansalaiset puolellemme.
Triantaphyllides (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, jos poliittiset vaikuttajat ja Turkin kansalaiset haluavat Turkin liittyvän Euroopan unioniin, koska he katsovat sen edistävän Turkin kehitystä ja demokratisoitumista, heillä on oikeus toimia tavoitteidensa mukaisesti. Olemme valmiita tukemaan tätä pyrkimystä, kunhan Turkki vain täyttää kriteerit ja noudattaa käytännesääntöjä ja ehtoja, jotka on asetettu kaikille unionin jäsenvaltioille.
Tärkein Kööpenhaminan kriteereistä johtuvista seikoista on velvoite kunnioittaa Euroopan unionin jäsenvaltioita, joiden kanssa Turkki pyrkii tekemään kumppanuuteen perustuvaa yhteistyötä. Yksi näistä jäsenvaltioista on Kyproksen tasavalta, jota Turkin on kunnioitettava ja joka sen on tunnustettava samoin kuin se tunnustaa muut 24 jäsentä. Ei ole mitään järkeä, että Turkki pyrkii Euroopan unionin jäseneksi mutta ei tunnusta yhtä unionin jäsenvaltiota, eikä siinäkään ole järkeä, että 37 prosenttia Kyproksen tasavallan – Euroopan unionin jäsenvaltion – alueesta on Turkin miehityksessä ja että Turkki on samaan aikaan liittymässä Euroopan unioniin. Jos Turkki täyttää Euroopan unionin kriteerit ja noudattaa sen käytännesääntöjä, se tekee itselleen ja koko alueelle palveluksen mahdollistamalla alueella vallitsevien jännitteiden laantumisen ja hyvien naapuruussuhteiden kehittämisen, mistä on etua varsinkin alueen kansoille ja valtioille.
Kyproksen edistyksellisen työväenpuolueen ja Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän / Pohjoismaiden vihreän vasemmiston tavoitteena ei ole koskaan ollut kyproksenturkkilaisten maanmiestemme taloudellinen eristyneisyys ja ahdinko. Ryhmämme sitä paitsi kannatti Kyproksen turkkilaiselle yhteisölle myönnettävää rahoitusta koskevaa asetusta sillä ehdolla, että Kyproksen tasavaltaa kunnioitetaan ja ettei miehityshallinnolle myönnetä mitään poliittisia etuja. Kyproksenturkkilaisten eristyneisyys ei johdu niin kutsutusta kyproksenkreikkalaisten ylläpitämästä kauppasaarrosta vaan turkkilaisten miehityksestä, miehityshallinnon toteuttamista erottamistoimista ja siitä, että miehitettyjen alueiden talous on täysin erillään Kyproksen taloudesta.
Vuonna 1974 tapahtuneen Turkin hyökkäyksen ja miehityksen jälkeen Kyproksen tasavalta sulki miehitetyt satamansa ja lentokenttänsä, koska se ei voinut millään lailla valvoa niitä. Tämä oli samalla itsepuolustusta, jonka tarkoituksena oli estää meitä tunnustamasta pseudovaltiota. Käsitellessään kyproksenturkkilaisten eristyneisyyden lopettamista koskevaa kysymystä Kyproksen tasavallan hallitus ehdotti yhdessä kyproksenturkkilaisten kanssa, että suljettu Ammochostosin alue annetaan takaisin sen laillisille asukkaille ja että Ammochostosin satama avataan, jotta sen toiminta hyödyttäisi molempia osapuolia, mutta tätä ehdotusta ei valitettavasti ole hyväksytty. Toivomme, että Turkki auttaa aloittamaan uuden luvun alueemme historiassa. 
Piotrowski (IND/DEM ).
      Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, puolalaisilla on erityisiä syitä toivoa Turkille onnea ja menestystä sen aloittamissa poliittisissa ja taloudellisissa uudistuksissa. Kun Puola 1700- ja 1800-luvuilla jaettiin, ja valtio katosi Euroopan ja maailman kartoilta yli sadaksi vuodeksi, Turkki oli ainoa valtio, joka ei tunnustanut kyseistä tilannetta.
Turkilla ja sen vakaalla kehityksellä on nykyään tärkeä merkitys paitsi Puolalle myös koko Euroopalle ja muulle maailmalle. Turkista on tultava Euroopan unionin etuoikeutettu kumppani mutta ei sen jäsenvaltio. Jotkin tosiasiat puhuvat Turkin kanssa käytävien liittymisneuvottelujen aloittamista vastaan, kuten se, ettei Turkki ole maantieteellisen sijaintinsa, uskontonsa ja kulttuurinsa puolesta eurooppalainen valtio. Hiljattain toteutetut poliittiset uudistukset olivat puutteellisia eivätkä lähimainkaan täydellisiä, ja ne ovat edelleen ristiriidassa päivittäisten käytäntöjen kanssa. Turkki ei ole vakiinnuttanut suhteitaan alueellaan asuviin etnisiin ja uskonnollisiin vähemmistöihin eikä naapurivaltio Armeniaan. Turkki ei tunnusta yhtä Euroopan unionin jäsenvaltiota, Kyproksen tasavaltaa, ja miehittää osaa sen alueesta. Haluan korostaa, että Euroopan unioniin haluaville eurooppalaisille valtioille, esimerkiksi Ukrainalle, olisi annettava etusija yhdentymiskehityksessä.
Lopuksi totean, että koska Itsenäisyys/demokratia-ryhmä suhtautuu epäilevästi ylikansallisen Euroopan valtion vahvistamiseen, se äänestää Turkin liittymisneuvottelujen aloittamista vastaan. Ryhmän pitäisi oikeastaan äänestää niiden aloittamisen puolesta, koska on ilmeistä, että Turkin liittyminen nopeuttaa Euroopan unionin hajoamista.
Angelilli (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, onko neuvottelujen aloittaminen Turkin kanssa hyvä ajatus? Tähän kysymykseen ei ole helppo vastata, eikä siitä ole etukäteen varmuutta. Turkilla on toisaalta oikeus pyrkiä Euroopan unionin jäseneksi. Emme itse asiassa voi tietenkään olla huomioimatta tai aliarvioida toimia, joita Turkki on toteuttanut saattaakseen maansa lainsäädäntöä ja instituutioita lähemmäs eurooppalaisia vaatimuksia, emmekä sen poliittista sinnikkyyttä ja järkkymätöntä uskoa siihen, että sillä on jatkossa aktiivinen rooli Euroopan unionin laajentumisessa. Eurooppalaisina meillä on kuitenkin velvollisuus olla tekemättä myönnytyksiä, koska demokraattisessa järjestelmässä ei ole varaa tehdä myönnytyksiä eikä myöskään myydä arvoja, ihmisoikeuksia tai kansalaisvapauksia halvalla. Turkissa on vielä paljon tehtävää näillä aloilla, etenkin naisten ja lasten kunnioituksen, vähemmistöjen suojelun sekä kidutuksen ja kuolemanrangaistuksen poistamisen aloilla.
Loppujen lopuksi ratkaistavana on kaksi ongelmaa, kaksi ehtoa, joita Turkki ei voi välttää: sen on normalisoitava suhteensa Armeniaan avaamalla rajansa sekä myös suhteensa Kyprokseen. Kyproksen-suhteissa Turkin joukkojen vetäminen maasta on EU:hun liittymisen edellytyksenä samoin kuin Kyproksen valtion tunnustaminen. Ei ole todellakaan hyväksyttävää, että Turkki hakee Euroopan unionin jäsenyyttä mutta ei tunnusta yhtä jäsenvaltiota, Kyprosta, ja pitää kaiken lisäksi tuhansia sotilaita Kyproksen maaperällä.
Turkilla on näin ollen vielä edessään pitkä prosessi, minkä vuoksi liittyminen ei ole tietenkään suoralta kädeltä mahdollista. Jos olemme realistisia, emme voi kuitenkaan sulkea ovea muslimivaltiolta, jossa on maallistuneet toimielimet ja joka haluaa lähteä nykyaikaistamisen ja kehityksen eurooppalaiselle tielle. Euroopan unionin ja Turkin välisen kuilun kaventaminen edellyttää itse asiassa tärkeän viestin lähettämistä maltilliselle muslimimaailmalle, joka voi voittaa fundamentalismin äärimmäisyydet ja panna alulle uskontojen ja kulttuurien välisen vuoropuhelun tai kohtaamisen. 
Martin, Hans-Peter (NI ).
   – Arvoisa puhemies, Jäsen Poetteringin lause, jossa hän sanoi pelkäävänsä, että tämä laajentuminen voi osoittautua kohtalokkaaksi, läpäisee tämänpäiväisen keskustelun yhtä kirkkaasti kuin lasersäde. Euroopalla on todellakin edessään ratkaisevat hetket, ja parlamentin on pohdittava, onko EU ylipäänsä valmis ryhtymään tähän suunnittelemaamme hankkeeseen? Ovatko toimielimemme valmiita siihen? Ansaitseeko perustuslakimme todella nimensä? Tällä hetkellä vallitseva tila on Nizzan sopimus. Mikä on rahoitusasema? Missä ovat rahoitusnäkymät? Mitä on tapahtunut brittien alennukselle? Missä on valmius aitoon yhteisvastuullisuuteen? Jos asiaa tarkastellaan talouden kannalta, huomaamme päivittäin kaikkialla verojen, palkkojen ja ympäristönäkökohtien polkumyyntiä. Euroopan unioni on tosiasiassa jähmettynyt paikoilleen. Jos kysymme, kenelle Turkin jäsenyydestä ja jäsenyysneuvotteluista olisi tässä vaiheessa hyötyä, vastaus on, että niistä hyötyisivät ne, jotka eivät halua sitä, mitä monet meistä parlamentissa alun perin oikeastaan tavoittelivat, ja jotka yrittävät heikentää EU:ta.
Lopputuloksena on "Euroopan yhdysvallat". Maailmanlaajuisesti katsottuna se on jo olemassa, eikä sillä ole enää juuri mitään tekemistä EU:n kanssa. Siitä olisi hyötyä Yhdysvalloille ja sen satelliiteille sekä koko sotateollisuudelle ja suurinvestoijille, ja vieläpä aikana, jona on meneillään ihmiskunnan historian suurin varallisuuden uudelleenjako rauhanaikana. Niille, joiden mielestä mitään ei ole enää tehtävissä ja on liian myöhäistä sanoa "ei", totean, että mieluummin kauhea loppu kuin loputon kauheus. Hylätkää siis nämä neuvottelut Euroopan takia, tai muuten Eurooppa joutuu perikatoon! 
Brok (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, näihin neuvotteluihin pyrittäessä luovutaan kahdesta periaatteesta. Neuvottelut ensinnäkin alkaisivat, ennen kuin poliittiset kriteerit on täysimääräisesti täytetty. Toiseksi olen hämmästynyt, että vasemmisto on omaksunut tällaisen lähestymistavan kidutusta ja ihmisoikeuksia koskevissa kysymyksissä. Minua ihmetyttää etenkin heidän kykynsä tehdä ero järjestelmällisen ja satunnaisen kidutuksen välillä. Minusta tällaisen eron tekeminen on varsin kummallista.
Sivumennen sanoen en ole vakuuttunut väitteistä, joiden mukaan tämä on islamilaiseen maailmaan kohdistuvaa lähetystyötä. Professori Winkler, ehkä merkittävin saksalainen historioitsija ja sosiaalidemokraattisen puolueen jäsen, sanoi eilen, että historiallisista ja muistakin syistä tällainen vaikutus ei koskaan voi haihtua Turkista, joka on Ottomaanien valtakunnan seuraaja.
Komission kertomus on täynnä epäilyjä. Siinä sanotaan nyt, ettei talousarvioon vaikuttavista seikoista voida neuvotella ennen vuotta 2004, koska EU ei ole valmis. Työntekijöiden vapaa liikkuvuus kyseenalaistetaan jatkuvasti. Komission kertomuksessa ja ilmeisesti myös neuvoston puheenjohtajan valmisteluissa otetaan jo nyt huomioon epäonnistumisen mahdollisuus. Tämä osoittaa, miten vilpillisesti tätä asiaa käsitellään. Monet asiaan myönteisesti suhtautuvat eivät lopulta usko, että tämä toimii, ja sekin on mielestäni epäreilua Turkkia kohtaan, jolla on meille tosiasiassa suuri strateginen merkitys ja jota olisi autettava demokratisoitumaan.
Tämä "kaikki tai ei mitään" -strategia, jonka mukaan neuvotteluja käydään 10 tai 15 vuotta eikä mahdollisesti sittenkään saavuteta myönteistä lopputulosta, on mielestäni väärä, minkä vuoksi meidän on löydettävä toinen vaihtoehto, joka mahdollistaa taas Euroopan talousalueen ja etuoikeutetun kumppanuuden tai miksi sitä sitten kutsutaankin. Nyt on nimittäin kyse siitä, selviääkö Euroopan unioni tästä poliittisena kokonaisuutena ja säilyttääkö se poliittisen toimintakykynsä. Minun on sanottava vastaan komission jäsenelle Verheugenille ja todettava, että yksi asia on nyt selvitettävä: Miten voidaan sanoa, että Turkki on joka tapauksessa hyväksyttävä unionin jäseneksi mutta Ukrainaa ei voi missään tapauksessa hyväksyä? Tätä ei kukaan ei ole osannut selittää minulle. Siinä tapauksessa molemmat on hyväksyttävä jäseniksi, mutta rohkenen epäillä, selviääkö Euroopan unioni siitä nykytilanteessa. Etsikäämme siksi uusia keinoja tarjota kaikille näille valtioille liittymismahdollisuus ja samalla vahvistaa Euroopan unionin poliittista toimintakykyä.
Wiersma (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, aluksi haluan onnitella maanmiestäni Eurlingsia, jolla oli hankala tehtävä, sillä hän toimi esittelijänä tässä erittäin monimutkaisessa asiassa, ja mielestäni hän on suoriutunut siitä toistaiseksi loistavasti. On selvää, että myös ryhmämme on seurannut tarkasti Turkkia koskevaa keskustelua ja kysymystä siitä, pitäisikö liittymisneuvottelut aloittaa. Ryhmämme itse asiassa vieraili hiljattain Turkissa selvittääkseen, millaisia keskusteluja siellä käydään, ja muodostimme sen perusteella kantamme. Katsomme, että Turkilla pitäisi lähtökohtaisesti olla mahdollisuus tulla Euroopan unionin jäsenvaltioksi. Tämä on tietenkin ensimmäinen kysymys, joka on selvitettävä.
Turkin integroiminen Eurooppaan on ratkaiseva ja symbolinen askel. Siinä mielessä EU ei periaatteessa saisi käyttäytyä kuin jokin suljettu kerho, vaan sen olisi avauduttava maalle, joka noudattaa eurooppalaisia vaatimuksia. Oletamme Turkin jäsenyydellä olevan tulevaisuudessa myönteisiä vaikutuksia etenkin tapahtumiin alueella, jota voitaisiin kutsua laajentuneeksi Lähi-idäksi. Myös Turkin sisäisellä kehityksellä on tietenkin tärkeä merkitys. Demokraattisista muutoksista on hyötyä ennen kaikkea Turkin väestölle, mutta myös Eurooppa edustaa niitä arvoja, jotka Turkki haluaa omaksua. Turkki muuttuu nopeasti. Se on muutaman viime vuoden aikana osoittanut valtavaa uudistumiskykyä monilla aloilla, ja nimenomaan tätä prosessia haluamme tukea jatkossa.
Ryhmämme on aiemmin korostanut neljää seikkaa. Neuvottelut koskevat ensinnäkin EU-jäsenyyttä. Emme hyväksy mitään muuta mallia, jossa on erilainen tavoite. Toiseksi – ja kaikkien on ymmärrettävä tämä – neuvotteluista tulee pitkät. Kolmanneksi, kun neuvottelut kestävät niin kauan ja koska on vielä niin paljon tehtävää, neuvottelujen aloittaminen ei tietenkään takaa heti alusta alkaen myönteistä lopputulosta. Tosiasiallinen liittyminen riippuu loppujen lopuksi Turkin uudistusten edistymisestä ja Turkin tapahtumista.
Suhtaudumme tällä hetkellä luottavaisesti ihmisoikeuksien kehitykseen, mutta edellytämme tietenkin, että kehitys jatkuu ennallaan. Jos se taantuu, neuvottelut voidaan nimenomaan keskeyttää. Näin kävi aikoinaan Slovakialle. Kun olimme tyytymättömiä maan poliittiseen tilanteeseen, neuvottelut keskeytettiin muutamaksi vuodeksi. Tällainen käytäntö ei näin ollen ole syrjintää. Koska kaikki nämä asiat on mainittu myös Eurlingsin mietinnössä, esittelijä voi luottaa tukeemme tällä viikolla. 

Duff (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, oman vakautemme ja moraalimme vuoksi meidän on tärkeää pysyä uskollisena Turkille. Jos päätämme aloittaa liittymisneuvottelut, meidän on vietävä ne loppuun asti. Niin kutsuttu etuoikeutettu kumppanuus on mielestäni väärää mainostusta, jolla Turkki on tarkoitus ajaa pois Euroopan yhdentymiskehityksestä. Turkki on ollut jo monta vuotta etuoikeutettu kumppani tulliliiton sekä myös Naton kautta. Olemme edenneet siten liittymisen valmisteluvaiheeseen. Olipa liittymisneuvottelujen lopputulos mikä tahansa, Euroopan ja Turkin suhteet voivat kehittyä vain liittymisneuvotteluja koskevan prosessin kautta.
Jäsen Toubon ystävineen ehdottaa, että Turkista tehtäisiin etuoikeutettu kumppanivaltio, johon sovellettaisiin joitakin jäsenyyden ehtoja mutta jolla ei olisi poliittista edustusta eikä velvoitetta noudattaa yhteisön oikeutta ja vilpittömän yhteistyön periaatetta. Tämä on järjetöntä: se on huono asia Turkin kannalta ja vahingollinen teko Euroopan unionilta ja lisäksi osoitus Euroopan parlamentin suuresta ja hämmästyttävästä itseluottamuksen puutteesta unionin hankkeissa.
Lopuksi pyydän komissiota ja neuvoston puheenjohtajavaltiota tarkentamaan ehdotusta, joka koskee neuvottelujen keskeyttämismekanismia kriisitilanteessa. Uskon, että Eurooppa-neuvosto noudattaa perustuslain perusajatusta, jonka mukaan tällaisen mekanismin käyttöönoton takana on oltava kolmannes jäsenvaltioista eikä vain yksi vihamielinen jäsenvaltio. 
Flautre (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, minusta tuntuu, että koko keskustelun aikana on ollut vaarana, että demokratia- ja ihmisoikeustilanne esitetään sellaisena, että se sopii yhteen lopullisen tavoitteen kanssa, joka on joko Turkin jäsenyys tai Turkin jäsenyyden hylkääminen. Yksi Eurlingsin mietinnön ansioista nimenomaan on, että siinä vältetään tekemästä tällaista. Mietinnössä on valtavasti erittäin mielenkiintoista ja täsmällistä tietoa ihmisoikeustilanteesta, eikä esittelijä Eurlingsia voida todellakaan syyttää tiettyjen asioiden kaunistelusta liittymismahdollisuuden vahvistamiseksi. Tämä on hieno saavutus, koska tehtävä oli haastava.
Jotkut jäsenet näyttävät kuitenkin olevan äärimmäisen paradoksaalisessa tilanteessa, koska kukaan ei voi kiistää, että Turkin liittymismahdollisuus on tehokas keino edistää demokratisoitumista. Emme kenties ole tuoneet puheissamme tarpeeksi esiin Turkin hyväksymiä lainsäädännön uudistuspaketteja.
On totta, etteivät asiat etene Turkissa tarpeeksi nopeasti. Jäsenyyden hylkääminen sillä perusteella, etteivät Kööpenhaminan poliittiset kriteerit täyty, merkitsisi kuitenkin demokratisointiprosessin keskeyttämistä näennäisesti demokraattisten arvojen vuoksi, mikä on täysin epäloogista ja paradoksaalista. Haluan siksi korostaa, että tämä kanta on jossain määrin teeskentelyä.
On olemassa myös välistrategia, jossa asetetaan kasapäin rajoituksia ja pyritään Turkin jäsenyyteen mutta samaan aikaan taas peräännytään. Ehtoja ja edellytyksiä asetetaan ja vaihtoehtoja etsitään. Jäsen Brok on mielestäni oikeassa, mutta minun päätelmäni on erilainen: välinpitämätön liittymisstrategia tietää epäonnistumista.
Tavoitteena on oltava avoin, täysimääräinen ja täysivaltainen jäsenyys, jolle on asetettava myös tiukat vaatimukset. Jos pyrimme saavuttamaan nämä kaksi tavoitetta, onnistumme uskoakseni muodostamaan monikulttuurisen Euroopan, jonka haluamme toteutuvan Turkin jäsenyyden avulla. 
Papadimoulis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, ryhmäni laaja enemmistö kannattaa periaatteessa liittymisneuvottelujen aloittamista Turkin kanssa. Eurlingsin mietintöön on kuitenkin tehtävä mielestämme tarkistuksia, jotka vahvistavat vaatimustamme siitä, että Turkin johto tosiasiassa noudattaa eurooppalaisia vaatimuksia, ja tarkistuksia, jotka tasapainottavat sitä, että Yhdysvaltojen hallinto painostaa epäasiallisesti puheenjohtajavaltio Alankomaita soveltamaan Turkin liittymiseen niitä ehtoja, joita Yhdysvallat haluaa – toisin sanoen hyväksymään likimain varauksetta Turkin jäsenyyden.
Turkin pitkiin, vaivalloisiin ja epävarmoihin liittymisvalmisteluihin tarvitaan todellakin muutoksia, jotka eivät saa jäädä pelkiksi puheiksi. Kehotan Euroopan komissiota laatimaan välittömästi etenemissuunnitelman, jossa määritetään erityinen vahvistettava aikataulu Kööpenhaminan poliittisten kriteerien täyttämiselle ja jossa korostetaan erityisesti Turkin velvoitetta tunnustaa Kypros ja vetää miehitysjoukkonsa pois saaren pohjoisosasta sekä edistyä tuntuvasti kurdien ongelmien ratkaisemisessa, ihmisoikeuksien turvaamisessa ja uuden perustuslain laatimisessa.
Kotimaassani Kreikassa toivotaan, että tämä vaikea matka kohti Euroopan unionia, jonka on tarkoitus alkaa Turkin kohdalla muutaman päivän kuluttua, tekee siitä aiempaa paremman demokraattisen ja rauhaa rakastavan naapurin. Tämä vaatimus kannustaa myös kyseisen naapurivaltiomme kansalaisyhteiskuntaa. 
Coûteaux (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät Euroopan kansakuntien edustajat, me valtioiden suvereenisuutta puolustavat ranskalaiset jäsenet äänestämme tietenkin Eurlingsin mietintöä vastaan, mutta haluamme korostaa, ettei tämä itse asiassa ole mikään oikea keskustelu. Kuten hyvin tiedämme, päätös on oikeastaan jo tehty. Sitä ei tehty Helsingissä vuonna 1999 eikä edes Euroopassa vaan Washingtonissa muutama vuosi aikaisemmin, ja presidentti Clinton ilmoitti sen vieraillessaan Istanbulissa vuonna 1997.
Tämä selittää pääministeri Erdoganin uskomattoman röyhkeyden, koska hän tietää aivan tarkkaan, että Turkin liittymistä voidaan pitää jo varmana. Toistan, että Yhdysvallat tukee häntä ja että hänen röyhkeytensä tulee ilmi esimerkiksi siinä, että hän on yllättynyt joidenkin maiden epäröinnistä. Kotivaltioni Ranska kuuluu näihin epäilijöihin. Pääministeri Erdoganille on muistutettava, että Ranska on edelleen demokraattinen valtio ja että sillä on oikeus suhtautua asiaan epäilevästi – ja tämä on Ranskan tasavallan presidentin tehtävä.
Pääministeri Erdoganin röyhkeys ilmenee myös siten, ettei hän suostu käsittelemään kahta asiaa, jotka mainitsen vain ohimennen, koska ne on jo otettu esiin tässä keskustelussa. Miksi hän niin itsepäisesti kieltäytyy myöntämästä kauhistuttavan armenialaisten kansanmurhan? Olen jättänyt asiasta kirjallisen lausuman, jossa nimenomaisesti muistutetaan, että Euroopan parlamentti on kahdesti, vuosina 1987 ja 1990, kieltäytynyt hyväksymästä minkäänlaisten neuvottelujen aloittamista, ennen kuin tämä kansanmurha tunnustetaan. On hämmästyttävää, jos parlamentti omaksuisi nyt näin epäloogisen kannan ja pettäisi itseään. Mainitsen myös Kyproksen tilanteen. On varsin kummallista, että jokin valtio haluaa liittyä valtioiden kerhoon, valtioiden kokoukseen, valtioiden liittoon – mikä ikinä se sitten onkin, emme tiedä – mutta ei tunnusta yhtä sen jäsentä. On totta, että Euroopan unioni on ennenkin muodostanut tällaisia epäloogisia kantoja. En itse asiassa oikein tiedä, mitä olemme parhaillaan rakentamassa – sekasotkua ehkä – mutta sillä ei selvästikään ole mitään tekemistä Euroopan unionin kanssa. 
Camre (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, mietinnöstä käy ilmi, että esittelijä ja mietintöä kannattava enemmistö ovat selvästikin täysin varmoja, että Turkin ja EU:n välillä on syvällisiä eroja. Kyse ei ole pelkästään siitä, että on toteutettava joitakin talouden sopeuttamistoimia, vaan siitä, että Turkki ja EU ovat kaksi täysin erilaista kulttuuria, joiden arvot ovat keskenään ristiriitaisia. Mietinnön perusteella yksikään vastuuntuntoinen poliitikko ei voi päätellä muuta kuin että Turkki ei kuulu EU:hun ja että ei ole mitään perusteita aloittaa liittymisneuvotteluja.
Euroopan parlamentin enemmistö ei kuitenkaan ajattele näin. Parlamentin toimintaa ohjaa uskomus, että haluaisimme kaikki tulla saksalaisiksi: emme vanhoiksi pahoiksi saksalaisiksi, jotka lopulta kärsivät tappion vuonna 1945, vaan uusiksi hyviksi saksalaisiksi, joilla on moitteettomia näkemyksiä, jotka kuuliaisina suostuivat luopumaan Saksan markasta ja ottamaan käyttöön euron, jotka romuttavat Saksan talouden ja ajavat kymmeniätuhansia ihmisiä työttömyyteen – hyviksi saksalaisiksi, jotka enempiä mukisematta antavat miljoonien ulkomaalaisten muuttaa maahan ja tuhota Saksan kulttuurin sisältä käsin. Näin EU pyrkii muuttamaan meitä kaikkia, ja parlamentin enemmistö uskoo, että turkkilaisia voidaan muuttaa samalla tavoin. Turkki ei ole kuitenkaan Euroopassa. Turkkilaiset eivät halua olla saksalaisia, mikä on selvästi havaittavissa Saksassa.
Turkin lukemattomille ongelmille on olemassa syy, ja tämä syy on kulttuuri, joka vaikuttaa haitallisesti yhteiskunnan kehitykseen. Tähän EU oikeastaan toteaa, että Turkin on luovuttava muslimikulttuuristaan. Jäsen Schulz sanoi selvästi tänään parlamentissa, että Turkin on noudatettava kaikkia lakejamme ja arvojamme. Sitä Turkki ei voi tietenkään tehdä. Maalta ei voi riistää sen kulttuuria, tai tällaiset yritykset kestävät ainakin vuosisatoja. Tästä syystä vaatimuksia pystytään tuskin täyttämään, mutta kymmenen vuoden kuluttua Euroopan parlamentti laatii loistavan mietinnön, jossa todetaan, että vaatimukset on täytetty, vaikka kaikki tietävät, ettei se pidä paikkaansa. Euroopan kansat vastustavat Turkin liittymistä EU:hun. Eniten sitä vastustavat kyproksenkreikkalaiset, jotka ovat Euroopan kansoista viimeksi käyneet sotaa Turkin kanssa ja joiden kotivaltion pohjoisosa on edelleen Turkin miehityksessä. Kansalaisia ei kuitenkaan oteta huomioon EU:ssa, jota hallitsee itse johtajaksi julistautunut eliitti, jonka omatunto ei estä sitä käyttämästä pakkovaltaa, vaikka sillä on vain 45 prosenttia äänestäjistä takanaan. Kypros on välittömässä vaarassa tulla eristetyksi…
Allister (NI ).
   – Arvoisa puhemies, onko tämä Euroopan unioni vai onko joillakin pyrkimyksiä laajentua Euroopan rajojen ulkopuolelle? Tämä on keskeinen ja ratkaiseva kysymys, jonka Turkin jäsenyyshakemus herättää.
Turkki ei kuulu Eurooppaan vaan Aasiaan: vain kapea Istanbulia reunustava maakaistale on Euroopan puolella. Se ei tee siitä eurooppalaista kansakuntaa. Yhtä hyvin voitaisiin sanoa, että Espanja on afrikkalainen valtio, koska sillä on joitakin tukikohtia Pohjois-Afrikan rannikolla. Tämä on röyhkeä laajentumissuunnitelma, jonka vuoksi EU haluaa Turkin jäsenekseen.
Turkilla itsellään on häpeällinen ekspansionistinen historia. Siitä ovat todisteena sen häikäilemätön hyökkäys Pohjois-Kyprokseen ja kyseisen alueen miehitys, armenialaisten kansanmurha sekä myös uskonnonvapauden suvaitsematon tukahduttaminen etenkin kristittyjen kohdalla, vaikka Brysselistä tuleva liittymistä valmisteleva tuki tarjoaa valtavia kannustimia.
Ei – Turkki on maa ja kulttuuri, jota ilman tulemme mainiosti toimeen. 
Van Orden (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, monet meistä tällä puolella istuvista parlamentin jäsenistä kannattavat voimakkaasti Turkin EU-jäsenyyttä. Viimeisten 80 vuoden aikana Turkissa on tapahtunut valtavia muutoksia. Uudistusprosessi on nopeutunut dramaattisesti sen jälkeen, kun Turkille myönnettiin virallisesti Euroopan unionin ehdokasvaltion asema vuonna 1999. Monet meistä myös muistuttavat, että Turkki on 50 vuoden ajan ollut uskollinen liittolainen Natossa ja että se on suuren osan tästä ajasta kärsinyt Neuvostoliiton tukemien järjestöjen terrori-iskuista. Me, jotka tuemme Turkkia, tiedämme aivan hyvin, että edessä on suuria haasteita ja että töitä on vielä tehtävä. Myönnämmekin, että neuvottelut kestävät todennäköisesti 10 tai 15 vuotta. Pelon lietsojien puheista voisi luulla, että Turkki on liittymässä unioniin kuukauden kuluttua. Turkissa on monia hyvin menestyneitä teollisuudenaloja, ja sen talous on elinvoimainen monessakin mielessä, mutta se on edelleen köyhä valtio. Taloudelliset haasteet ovat valtavat, mutta myös mahdolliset hyödyt ovat suuret.
Ihmisoikeuksien parantamiseksi on vielä tehtävä paljon, mutta älkäämme unohtako, että jotkin ääriryhmät käyttävät väärin ihmisoikeuksia lisätäkseen myötätuntoa omia tarkoitusperiään kohtaan. Olisi naiivia meiltä, jotka edustamme keskusta-oikeistoa Euroopan politiikassa, tukea poliittisia ryhmiä, jotka ovat tiiviisti kytköksissä terroristeihin.
Voisimme puhua vaikka kuinka pitkään Kyproksesta. Turkin ei kuuluisi olla syytetyn penkillä. Turkin hallituksen tukemat kyproksenturkkilaiset kannattivat Yhdistyneiden Kansakuntien suunnitelmaa, jossa muun muassa ehdotettiin, että ulkomaiset – sekä turkkilaiset että kreikkalaiset – joukot poistetaan saarelta vähitellen. Monet sanovat, että Turkin liittyminen muuttaisi oleellisesti EU:n luonnetta. Yhdyn tähän ajatukseen, jos Turkin liittyminen tarkoittaa luopumista sinnikkäästä pyrkimyksestä kohti poliittista yhdentymistä ja jonkinlaista eurooppalaista valtiota koskevan ajatuksen romuttumista.
Minäkin olen huolissani henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta, mutta se on laaja ongelma, joka ei johdu pelkästään Turkin liittymisestä. Nyt neljä päivää ennen Eurooppa-neuvoston kokousta meidän on lähetettävä Turkille vahva myönteinen viesti, josta käy ilmi, että se on tervetullut Euroopan unionin jäseneksi. Tällä viestillä on laajempia myönteisiä vaikutuksia. Näyttäkäämme nyt vihreää valoa neuvottelujen aloittamiselle Turkin kanssa, ja älkäämme tehkö sitä vastahakoisesti vaan innostunein mielin. 
Napoletano (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, toivon, että parlamentti lähettää 17. joulukuuta kokoontuvalle Eurooppa-neuvostolle selkeän viestin, jossa se kehottaa aloittamaan Turkin kanssa neuvottelut Turkin liittymisestä. Se on oikea teko, kun otetaan huomioon Turkin huomattava edistys, kuten komission perusteellisesta ja yksityiskohtaisesta kertomuksesta käy ilmi.
Neuvottelujen aloittaminen edellyttää tietenkin pitkää ajanjaksoa ja uusia perinpohjaisia muutoksia sekä Turkissa että Euroopan unionissa. Tällä hetkellä tämä näyttää olevan ainoa vaihtoehto. Olen kuullut mainittavan, että erityiset kumppanuudet voisivat korvata liittymismahdollisuuden, jos Turkki ei osoita olevansa valmis ottamaan käyttöön yhteisön säännöstöä. Neuvottelujen aloittaminen ei johda automaattisesti jäsenyyteen, mutta jos mainitsemme tässä vaiheessa muita mahdollisuuksia, saamme toisen osapuolen vain syystäkin epäilemään, mitä 25 jäsenvaltiota oikeastaan haluavat.
Meidän on siksi pyrittävä ilmaisemaan asiamme selvästi ja avoimesti sekä annettava Turkille todellinen mahdollisuus. Nykyisten ja tulevien johtajiemme ja ennen kaikkea Turkin kansan poliittinen tahto ratkaisee, millaiseksi suhteemme kehittyvät jatkossa. Emme saa antaa demokratian ja maallisuuden vastustajille mitään toimintamahdollisuuksia Turkissa, tai saatamme vielä katua sitä katkerasti.
Jäsen Camrelle haluan sanoa, että niin sanottu kunniarikos ja raiskausrikoksen mitätöinti avioliiton perusteella ovat olleet osa kotivaltioni oikeusjärjestystä, mutta en voisi koskaan kuvitella sanovani, että se johtui katolisesta kulttuuristamme. Pyydän häntä siksi miettimään uudelleen tätä asiaa. 
Malmström (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, tämä on erittäin tärkeä mietintö, joka tulee aikana, jona jäsenvaltioiden johtajat eivät ole vieläkään antaneet viimeistä silausta viikonlopun huippukokouksen päätelmille. Ei ole helppoa tulkita, mitä tapahtuu, jos neuvoston puheenjohtajaa kuunnellaan. Meidän Euroopan parlamentin jäsenten on siksi tärkeää lähettää voimakas ja selkeä viesti, ja toivon, että Eurlingsin mietintö hyväksytään laajalla enemmistöllä.
Turkki on ollut pitkään Euroopan unionin asialistalla. Sen jäsenyydestä kiistellään monessa maassa. Meidän on tietenkin suhtauduttava vakavasti asian aiheuttamaan levottomuuteen. Meillä parlamentin jäsenillä on yhdessä kaikkien Euroopan johtajien kanssa edessämme suuri tehtävä, sillä meidän on yritettävä selittää Turkin jäsenyyden hyvät puolet. Olen itse vakuuttunut siitä, että demokraattisesti ja taloudellisesti vakaa Turkki olisi suuri etu EU:lle. Turkista voisi tulla silta Euroopan ja muslimimaailman välillä, ja se voisi tarjota meille merkittäviä mahdollisuuksia ratkaista yhteisiä ongelmia ja torjua fanatismia ja terrorismia.
Yhteinen Eurooppamme ei ole mikään kristillinen hanke. Se on arvoihin perustuva unioni, ja Turkki tekee nyt kovasti ja määrätietoisesti töitä, jotta se voisi omaksua nämä arvot. Turkin kehitys on vaikuttavaa, ja sitä on edistettävä. Turkille on siksi ensi viikonloppuna ilmoitettava jokin päivämäärä.
Turkin vastustajat puhuvat siihen tapaan kuin Turkista olisi tulossa EU:n jäsen huomenna. Se ei tietenkään pidä paikkaansa. Tästä tulee pitkä prosessi, joka voi kestää 15 vuotta. Viidentoista vuoden kuluttua sekä EU että Turkki ja yleensäkin koko maailma näyttävät toisenlaisilta. Siihen mennessä EU:n ja myös Turkin on muututtava. Eurlingsin mietinnössä luetellaan koko joukko toimia, jotka Turkin on pantava täytäntöön, ennen kuin sen jäsenyys voi toteutua. Niistä ei voida neuvotella. Nämä toimet koskevat Kyprosta, ihmisoikeuksia ja etenkin kurdien tilannetta. Suuri kurdivähemmistö on tunnustettava, ja sille on myönnettävä täysimääräiset kielelliset, kulttuuriset ja poliittiset oikeudet.
Ulkoasiainvaliokunnan enemmistö on hyväksynyt mietinnön, ja uskon ja toivon, että suuri enemmistö äänestää sen puolesta keskiviikkona toimitettavassa äänestyksessä. Jos huippukokouksessa tehdään jokin muu päätös kuin päätös aloittaa neuvottelut – joiden tavoitteena on täysivaltainen jäsenyys – se on suuri virhe. 
Voggenhuber (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, tämänpäiväinen keskustelu Turkin liittymisestä, josta meidän on tehtävä päätös, osoittaa, kuinka heikko, epävarma ja eripurainen Euroopan parlamentti on. Kaikki leirit ja ryhmät ovat eripuraisia, mikä kuvastaa viime kädessä EU:n kansalaisten epävarmuutta. Mistä heikkous ja epävarmuus johtuvat? Johtuvatko ne siitä, että ajattelemme ja tiedostamme liian myöhään, että tällä päätöksellä määrittelemme Euroopan, lyömme lukkoon sen rajat ja annamme Euroopan yhdentymiskehitykselle sen lopullisen muodon sanomatta sitä ääneen, puhumatta siitä keskenämme, kuulematta Euroopan valtioiden parlamentteja ja järjestämättä tarvittavaa julkista keskustelua? Johtuvatko ne siitä, ettemme saaneet kansalaisten enemmistöä kannattamaan Turkin jäsenyyttä? Johtuvatko ne siitä, että on enemmänkin kuin kyseenalaista, onko valtioiden ja hallitusten päämiehillä oikeus määritellä Eurooppa suljettujen ovien takana piilossa parlamenteilta ja julkisuudelta etenkin kun luetaan Euroopan perussopimuksia? Euroopan määritteleminen on parlamenttien eikä valtioiden ja hallitusten päämiesten asia.
He nimittäin tekivät sen vuonna 1999 suljettujen ovien takana kuulematta parlamentteja ja ottamatta huomioon komission lausuntoja. Tällaisen toiminnan perusteella ei voida ottaa näin ratkaisevaa askelta. Onko todellakin niin vähän syitä epäillä, että jotkut Turkin jäsenyyttä kannattavat haluavat Turkin liittymisen avulla lopullisesti tukahduttaa yhteisön perustajien ajatuksen Euroopan liittovaltiosta? Jos kerran puhumme demokratian edistämisestä ja rauhan osingoista, miksemme aseta Balkanin valtioiden liittymistä ensisijaiseksi tavoitteeksi, sillä se muuttaisi jatkuvasti kriiseistä ja sodista kärsivän alueen rauhanvyöhykkeeksi? Viimeisestä demokratian edistämistä koskevasta väitteestä totean, että jos voimme tehdä maista ja valtioista demokratioita...
Ransdorf (GUE/NGL ).
    Mikä Turkki oikeastaan on nykyään? Se on sekä ensimmäinen että kolmas maailma yhdessä valtiossa. Turkkia voidaan kenties kuvailla nyt samalla tavalla kuin kreivi Mirabeau kuvaili Preussia. Sen voidaan nimittäin sanoa olevan pikemminkin armeija, jolla on valtio, kuin valtio, jolla on armeija.
Mikä Turkki voisi tai mikä sen pitäisi olla? Se voisi ja sen pitäisi olla tavallinen eurooppalainen valtio, joka antaa laajat takuut kansalaisoikeuksista ja vakaista suhteista naapurivaltioihin, ja kaikille Turkin naapureille on annettava tässä yhteydessä kansainvälisesti sitovat takuut. Turkin on tietenkin oltava myös valtio, jossa kunnioitetaan sosiaalisia oikeuksia ja jossa ammattiliittoja voidaan haluttaessa perustaa vapaasti. Sen on lisäksi oltava kestävä taloudellinen hanke, jossa investoidaan maan itäosaan, ja sen on päästävä eroon jälkeenjääneisyyden vuosisatojen vaikutuksista. Tämä tarkoittaa, että Turkin on eurooppalaistuttava, eikä sitä, että Euroopan on omaksuttava turkkilaisia piirteitä, sillä se latistaisi Eurooppa-hankkeen vapaakauppa-alueeksi.
Kun liittokansleri Schröder taannoin sanoi pääministeri Erdogania ystäväkseen, hän tarkoitti, että...
Karatzaferis (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jos Adenauerin, de Gaullen ja Spaakin haamut olisivat täällä parlamentissa, heitä puistattaisi pelkkä ajatuskin siitä, mistä nyt keskustelemme. En tosin usko, että päätämme hyväksyä Turkin EU-jäsenyyden. On totta, ettei tämä asia olisi tänään esityslistalla, ellei Yhdysvallat haluaisi Turkin liittyvän Euroopan unioniin.
Näin ollen esiin tulee institutionaalinen kysymys: muodostammeko itsenäisen poliittisen kokonaisuuden vai olemmeko yhdysvaltalaisen kuorma-auton perävaunu? Mikä Turkki on? Mistä lähtien Turkki on kuulunut Eurooppaan? Kysykää omilta lapsiltanne. Kysykää maantietoa opiskelevilta lapsiltanne, kuuluuko se Eurooppaan vai Aasiaan. Kysykää teidät vihkineeltä papilta, kuuluuko Turkki Eurooppaan.
Tulenkin näin Eurlingsin mietintöön. Alkuperäinen mietintö eroaa tänään käsiteltävästä mietinnöstä kuin Raamattu Koraanista. Raamatusta puheen ollen haluan muistuttaa, että Baabelin tornissa eli vuosisatoja sitten monia rotuja, ja se sortui. Jos haluatte Euroopan unioninkin kaatuvan, ottakaa mukaan 80 miljoonaa turkkilaista, joilla on erilainen kulttuuri ja erilainen uskonto. Kun de Gaulle rakensi Euroopan yhdessä muiden eurooppalaisten kanssa, hän sanoi, että Eurooppaa määrittävät tekijät ovat sen maantiede, kreikkalais-roomalainen kulttuuri ja kristinusko, mutta nyt olemme tuomassa turkkilaiset Eurooppaan. Se on rikos Eurooppaa kohtaan. Älkää tehkö sitä. 
Ryan (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, tämä on epäilemättä historiallisesti tärkeä viikko Euroopan unionin laajan kehityksen kannalta. Euroopan parlamentti äänestää siitä, kannattaako se liittymisneuvottelujen aloittamista Turkin ja EU:n välillä. Euroopan unionin 25 jäsenvaltion hallitusten päämiehet, jotka kokoontuvat Brysselissä myöhemmin tällä viikolla, tekevät virallisen päätöksen siitä, näytetäänkö Euroopan unionin ja Turkin hallituksen välillä käytäville liittymisneuvotteluille vihreää valoa vai ei.
Emme saa aliarvioida tämän päätöksen merkitystä. Euroopan unionin jäsenyydessä ei ole mitään hyväksyttävää välimaastoa. Valtio joko on tai ei ole Euroopan unionin jäsen. Tämä on asian ydin. Euroopan unionin jäsenyyttä hakevan valtion on mielestäni täytettävä selvästi kaikki Kööpenhaminan kriteerien näkökohdat.
On muistettava, että Euroopan komissio laati kertomuksen, jossa se arvioi Turkin edistymistä Euroopan unioniin liittymistä koskevissa valmisteluissa. Tässä viime lokakuussa laatimassaan kertomuksessa komissio totesi, että Turkin hallitus on tehnyt tänä vuonna merkittäviä ehdotuksia. Se on ehdottanut muun muassa valtion turvallisuusasioita käsittelevien tuomioistuinten lakkauttamista, mikä varmistaisi siviili- ja sotilasviranomaisten suhteiden mukauttamisen eurooppalaisiin käytänteisiin, lehdistön vapauden lisäämistä, naisten ja miesten tasa-arvoa koskevan perustuslakilausekkeen käyttöönottoa ja kaikkien kuolemanrangaistusta koskevien viittausten poistamista. Viime vaaleissa puolueeni iskulause kuului: "Paljon on tehty, mutta vielä on tehtävää". Tämä pätee mielestäni myös tähän tapaukseen. Paljon on tehty, mutta se ei vielä riitä, ja meidän on myönnettävä tämä.
Kannatan tänään käsiteltävänä olevan mietinnön kohtia, joissa todetaan, että Eurooppa-neuvoston olisi päätettävä, että liittymisneuvottelut aloitetaan viivyttelemättä Turkin kanssa ja että näiden neuvottelujen tavoitteena on Turkin EU-jäsenyys. Turkissa on kuitenkin toteutettava uusia oleellisia poliittisia uudistuksia, ennen kuin lopulliset liittymisneuvottelut voidaan saattaa päätökseen.
Aiemmin tässä keskustelussa vihjattiin, että Turkki on pidettävä Euroopan unionin ulkopuolella muun muassa siitä syystä, etteivät turkkilaiset ole kristittyjä. Tämä on selvästikin vastoin kristinuskon perimmäistä ajatusta. Kristinusko tarkoittaa avoimuutta ja vastaanottavaista asennetta ihmisiä kohtaan. Meidän pitäisi mielestäni olla avoimia ja vastaanottavia ja antaa näiden neuvottelujen alkaa. 
Mölzer (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, meidän on oltava iloisia, jos Turkki todellakin onnistuu ottamaan Eurlingsin mietinnössä mainitut lainsäädännölliset, yhteiskunnalliset ja taloudelliset edistysaskeleet ja kulkee edelleen demokratiaan johtavaa tietä. Turkki on yksi Euroopan unionin liittolaisista ja kumppaneista, ja se on jo jonkin aikaa nauttinut eräänlaisesta etuoikeutetusta kumppanuudesta. Tämä ei kuitenkaan missään tapauksessa muuta sitä tosiasiaa, ettei Turkista saa koskaan tulla Euroopan unionin täysivaltaista jäsenvaltiota ja ettei siitä tule koskaan oikeaa eurooppalaista valtiota. Jos Euroopan parlamentti todellakin haluaa edustaa Euroopan kansalaisia, sen on lähetettävä nyt selkeä viesti, koska ylivoimainen enemmistö kansalaisista vastustaa Turkin liittymistä EU:hun, kuten kaikki tiedämme. Emme ota huomioon kansalaisten tahtoa, jos liittymisneuvottelut päätetään kuitenkin aloittaa Turkin hallituksen kanssa. EU:n kaikkien tähänastisten kokemusten perusteella neuvottelujen aloittaminen nimittäin tarkoittaa, että ne saatetaan myönteiseen päätökseen ennemmin tai myöhemmin – yleensä pikemminkin ennemmin kuin myöhemmin. Turkin pääministeri Erdogan ei myöskään jätä mitään epäilyjä siitä, että hänen mielestään neuvotteluilla on vain yksi tavoite – täysjäsenyys ilman minkäänlaisia varaumia. On puhuttu paljon siitä, ettei neuvotteluilla ole takarajaa, mutta tiedämme, ettei se kiinnosta Turkin hallitusta.
Turkin täysjäsenyys tarkoittaisi kuitenkin sitä, että Euroopan unioni olisi ylittänyt reilusti rajansa poliittisen maantieteen näkökulmasta ja että se joutuisi osalliseksi Lähi-idän kriisipesäkkeisiin. Sillä olisi kohtuuttoman suuri rahoituksellinen ja taloudellinen taakka, eikä kukaan pystyisi rahoittamaan Turkin EU-jäsenyyttä. Muslimivaltion läsnäolo sitä paitsi epäilemättä heikentäisi oleellisesti historian kuluessa muotoutunutta Euroopan kulttuuri-identiteettiä, ja miljoonien työttömien nuorten turkkilaisten massamaahanmuutto – joka olisi liittymisen väistämätön seuraus – aiheuttaisi koko joukon sosiaalisia ja taloudellisia kriisitilanteita…
Toubon (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän ranskalaisten jäsenten mielestä kyse ei ole nyt Turkista. Kysymys on siitä, millaisen Euroopan haluamme. Olemme aina halunneet poliittisen Euroopan, joka ottaa huomioon koko maailman asiat. Olemme halunneet Euroopan, joka soveltaa todellisen yhdentymisen eikä eriytetyn yhdentymisen mallia – yhteistä politiikkaa harjoittavan Euroopan emmekä "vaihtelevan geometrian Eurooppaa".
Turkki on hieno maa, ja sillä on hieno kansa ja suurenmoinen kulttuuri. Olisi epärealistista, holhoavaa ja jopa halventavaa yrittää sulauttaa, mukauttaa ja köyhdyttää tämän maailman suurenmoista historiaa. Turkin hyväksyminen EU:n jäseneksi tarkoittaa sen riskin hyväksymistä, että Euroopan unionista tulee kansainliitto, joka saarnaa muille mutta ei pysty itse muuttamaan puheitaan teoiksi, että Euroopan unioni rapistuu pelkäksi strategiseksi liitoksi, joka vastusti aikoinaan kommunismia ja vastustaa jatkossa terrorismia, ja että se muuttuu jonkinlaiseksi maailmanlaajuiseksi eurooppalais-aasialaiseksi kauppajärjestöksi. Toisin sanoen vaarana on, että Euroopasta tulee avoin järjestelmä, jolla ei ole mitään valtaa.
Emme halua Eurooppaa, jossa monimuotoisuus on yhdentymistä tärkeämpää, vaan Euroopan, joka on erilaisuudessaan yhdistynyt, kuten perustuslakiehdotuksen tunnuslause kuuluu. Tässä on kyse Euroopan unionin hankkeesta, mutta varaslähtö ei ole mikään hanke! Kansalaiset eivät enää hyväksy EU:ta. Eurooppaa on rakennettava tekemällä yhteistyötä kansojen kanssa eikä suhtautumalla heihin välinpitämättömästi.
Tämä Euroopan ja Turkin yhteinen intressi sai meidät jättämään parlamentille oleellisia tarkistuksia yhdessä saksalaisten ystäviemme kanssa. En käsittele niitä nyt yksityiskohtaisesti. Totean ainoastaan, että Turkin ja Euroopan tulevaisuudet voidaan sitoa lujasti yhteen vain etuoikeutetun kumppanuuden avulla, jossa ei kyseenalaisteta Euroopan hanketta eikä Turkin historiallista asemaa Euroopan ja Aasian välissä.
Hyvät kollegat, meidän on oltava määrätietoisia ja uskallettava taistella yhdessä vapautuaksemme diplomatian jäykistä kahleista, katsoa todellisuutta silmiin ja ehdottaa Turkille tasa-arvoisten osapuolten veljellisiä suhteita poliittisen Euroopan unionin kanssa. 
De Keyser (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, aluksi haluan onnitella esittelijä Eurlingsia erinomaisesta mietinnöstä ja etenkin kuuntelutaidosta. Kuten ryhmäni on jo moneen kertaan todennut, tekemämme sopuratkaisut ovat mielestäni täysin hyväksyttäviä, mutta hyvä jäsen Toubon, kuunneltuani näitä keskusteluja, mietin todellakin, mitä oikein haluamme Euroopalta.
Olen kuullut tänään parasta ja huonointa ja haluan nyt sanoa tämän teille. Vaikutuksemme ansiosta Turkissa on alkanut demokraattinen muutos, joka on tapahtunut kansan tahdosta ilman panssarivaunuja, kiväärejä ja aseita. Kuten olemme todenneet, tämä on ollut demokraattinen vallankumous. Olemme onnistuneet levittämään Euroopan demokraattista mallia rauhanomaisin keinoin. Tehtävä, josta olemme lähestulkoon – emme täysin mutta melkein – suoriutuneet, oli mielestäni suuri haaste, ja haluan sanoa, että olen ylpeä tästä Euroopasta, joka ei pelkää ja joka ei kieltäydy hyväksymästä turkkilaista kulttuuria.
Tiedämme, että tehtävää on vielä paljon. Tiedämme Kyproksen tilanteen. Tiedämme, että ihmisoikeuksia on parannettava. Tiedämme, että kurdien kysymys on edelleen selvittämättä. Olemme tietoisia myös naisten tilanteesta sekä Armenian kansanmurhaan liittyvästä ongelmasta – ja tässä asiassa vetoan turkkilaisiin ystäviini. Näiden ongelmien myöntäminen tekee teistä vahvempia eikä suinkaan heikompia. Haluan kuitenkin myös sanoa, että me, jotka kannatamme avoimia ja vilpittömiä neuvotteluja, kannatamme myös Turkin täysimääräistä kumppanuutta ilman rajoittavia lausekkeita. Hyvä jäsen Toubon, Turkki on ilman muuta hieno maa ja hieno kulttuuri, ja meidän pitäisi olla ylpeitä tuodessamme sen EU:hun, mikäli se täyttää Kööpenhaminan kriteerit ja vain Kööpenhaminan kriteerit. 
De Sarnez (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, nyt on tosiasiassa kysymys siitä, millaisen Euroopan haluamme. Haluammeko pelkän vapaakauppa-alueen vai haluammeko todellakin rakentaa poliittisen Euroopan, jonka on tarkoitus ottaa johtava asema maailmassa? Vain ja ainoastaan tähän kysymykseen valtioiden ja hallitusten päämiesten on vastattava 17. joulukuuta.
Neuvoston tapaamisissa ja huippukokouksissa on tehty jatkuvasti ratkaisevia päätöksiä tulevaisuudestamme, mutta valtioiden ja hallitusten päämiehet eivät ole keskustelleet päivääkään tai edes muutamaa tuntia näihin päätöksiin liittyvistä ydinkysymyksistä. Tällainen ei ole vastuuntuntoista toimintaa toimielimiltämme. Unionimme tulevaisuudesta ei voida enää päättää salaa ja lähestulkoon mekaanisesti ottamatta Euroopan kansoja mukaan keskusteluihin.
Nyt meidän sanotaan menneen niin pitkälle, ettemme voi enää kääntyä takaisin, mutta samaan aikaan meille kuitenkin sanotaan, että tätä asiaa on aikaa käsitellä 10 tai 15 vuoden kuluttua. Tämä on täysin epäjohdonmukaista.
Olen vannoutunut eurooppalainen, ja meidän on mielestäni rakennettava poliittinen ja demokraattinen Euroopan unioni, jonka toimintaan kansalaiset voivat vihdoin osallistua. Mitä enemmän Euroopan unioni jatkaa rajatonta laajentumistaan, sitä suuremmassa vaarassa se on heikentyä pysyvästi. Varmaa on ainakin se, että maailma tarvitsee Eurooppaa.
Maailman tasapaino samoin kuin demokratia ja rauha riippuvat Euroopan unionin olemassaolosta. Emme saa heittää pois tätä mahdollisuutta. Kiitos. 
Ždanoka (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, kuten on jo todettu, valtaosa Turkin ihmisoikeusaktivisteista – muun muassa Leyla Zana – katsoo, että myönteinen päätös Turkin jäsenyyshakemuksesta auttaisi osaltaan parantamaan etnisiä, uskonnollisia ja kielellisiä vähemmistöjä koskevaa politiikkaa Turkissa. Heillä on hyvät perusteet sanoa näin. Latvian ihmisoikeusaktivistit olivat samaa mieltä, kun keskusteltiin EU:n ehdokasvaltion aseman myöntämisestä Latvialle. Latvian ihmisoikeusaktivisteilla ei ole nyt valitettavasti mitään harhakuvitelmia. On totta, että Euroopan unionin toimielinten painostuksesta lainsäädäntöön tehtiin joitakin vähemmistöjen keskeisiä ongelmia koskevia muutoksia. Nämä olivat kuitenkin vain kosmeettisia muutoksia. Esimerkiksi kielilakiin tehtyjen parannusten oli tarkoitus hyödyttää vain yhtä erityistä kielellistä vähemmistöä – englantia puhuvia liikemiehiä.
Turkissa ollaan näköjään toteuttamassa samanlaisia kiireellisiä kosmeettisia muutoksia. Turkin hallitus on esimerkiksi antanut luvan avata yksityisiä kielikeskuksia, jotka tarjoavat kurdin ja romanian kielten sekä myös muiden kielten kursseja. Yksityiset kielikeskukset ovat aivan eri asia kuin mitä ymmärrämme kouluilla, jotka mainitaan Eurlingsin mietinnössä.
Kotivaltiostani Latviasta tuli EU:n jäsenvaltio, vaikka Latvian viranomaiset eivät tunnustaneet kielellisten vähemmistöjen oikeuksia. EU:n toimielimet tekivät virheen siinä, etteivät ne pyrkineet Latvian liittymisprosessin avulla edistämään Kööpenhaminan kriteerien täyttymistä.
Tämä ei saa toistua Turkin kohdalla. Toivomme, että 15 vuoden kuluttua Turkki täyttää poliittiset kriteerit täysimääräisesti. Pyydämme, että komissio kehottaa kaikissa mahdollisissa yhteyksissä Turkin hallitusta tunnustamaan maassa olevan kurdivähemmistön ja luomaan tarvittavat edellytykset kyseisen vähemmistön kunnioitukselle ja suojelulle. 
Pafilis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, Kreikan kommunistinen puolue vastustaa Euroopan unionia ja sen laajentumista eikä näin ollen hyväksy Turkin liittymistä. Tämä ei johdu etnisiin ryhmiin, sovinismiin ja kulttuuriin liittyvistä syistä vaan niistä samoista poliittisista syistä, joiden vuoksi vastustimme aikoinaan Kreikan liittymistä ja sen jäämistä Euroopan unioniin. Haluamme kuitenkin ottaa esiin joitakin erittäin vakavia asioita, jotka liittyvät sekä Euroopan unionin politiikkaan että Eurlingsin mietintöön.
Neuvoston tähänastisissa teksteissä ja Eurlingsin mietinnössä ei mainita lainkaan tai ei tuoda tarpeeksi esiin sitä, että Turkki hyökkäsi Kyprokselle ja miehitti osan itsenäisestä YK:n jäsenvaltiosta, joka on nyt myös Euroopan unionin jäsenvaltio. Turkin hallitus myös kieltäytyy provosoivasti tunnustamasta Kyproksen tasavaltaa mutta tunnustaa itsepintaisesti edelleen pseudovaltion. Kysymme teiltä, aloittaisitteko neuvottelut tällaisen valtion kanssa, jos sen toimet kohdistuisivat Ranskaan, Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, Italiaan tai Saksaan. Mitä on tapahtunut Euroopan unionin jäsenvaltioiden tasa-arvolle?
Turkin hallitukset ovat toiseksi ottaneet esiin uusia seikkoja Turkin ja Kreikan rajakiistoista, jotka on selvästi ratkaistu kansainvälisillä sopimuksilla. Ainoa ratkaisematta oleva ongelma on rajan määrittäminen Egeanmeren mannerjalustalla. Euroopan unioni laillisti nämä vaatimukset keskusteluissa, ja niistä päätettiin Helsingissä. Turkista tulee päivä päivältä hyökkäävämpi Egeanmeren kysymyksessä, ja se syyllistyy usein ilmatilan loukkauksiin.
Kolmanneksi, mietinnössä mainitaan erittäin merkittävä edistyminen demokratisointiprosessissa. Esittelijä Eurlingsia johdettiin ilmeisesti harhaan hänen vierailleessaan Turkissa, eikä hän enää kuuntele meitä. Vierailiko esittelijä Eurlings kenties jossain muussa maassa kuin Turkissa? Siellä ei ole toteutettu oleellisia vaan vähäisiä muutoksia...
Lundgren (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, kesäkuun lista ei pidä Turkin maantieteellistä sijaintia eikä islaminuskoa esteenä EU:n jäsenyydelle. Turkki on tärkeä Euroopan unionille. Olemme tyytyväisiä siihen, että Turkki lähentyy EU:ta ja pyrkii täyttämään Kööpenhaminan kriteerit. Ei pidä kuitenkaan unohtaa, että sekä Turkin että EU:n täytyy muuttua, ennen kuin Turkin täysivaltainen EU-jäsenyys on mahdollinen.
Turkin täytyy päästä yli menneistä ja tunnustaa, että Armeniassa tapahtui kansanmurha. Sen täytyy antaa vähemmistökansoilleen täydet ihmisoikeudet. Sen täytyy saada talouskehitys sellaiselle tasolle, ettei täysivaltainen jäsenyys aiheuta sisämarkkinoita uhkaavia jännitteitä.
Myös EU:n täytyy muuttua. Yhteinen maatalouspolitiikka on lakkautettava ja rakennepolitiikkaa on tarkistettava, ennen kuin suuri ja köyhä Turkki voidaan ottaa mukaan unioniin. Tehdyt päätökset tarkoittavat, että kattavaa maatalouspolitiikan uudistusta on lähes mahdotonta saada voimaan ennen kuin vuoden 2013 jälkeen.
Kansalaisten tuen saamiseksi jäsenyysneuvotteluja ei pitäisi aloittaa, ennen kuin asiasta on keskusteltu lähivuosina jäsenvaltioiden vaalikampanjoissa. EU:n perustuslakia koskeva kysymyskin on ratkaistava, ennen kuin Turkin kanssa aletaan neuvotella jäsenyydestä.
Turkin täysivaltainen jäsenyys on pitkän aikavälin kysymys, ja se edellyttää laajoja ja perusteellisia poliittisia ja taloudellisia muutoksia sekä Turkilta että Euroopan unionilta. 
Masiel (NI ).
      Hyvät kuulijat, kysymys on muotoiltu väärin. Kyse ei ole siitä, täyttääkö Turkki EU:n vaatimukset jo nyt. Kyse on siitä, haluammeko islamilaista Turkkia Euroopan unioniin, jonka perusta on kristillisissä arvoissa. Parlamentissa on puhuttu Turkin edistymisestä. Psykologina olen sitä mieltä, että jokaisen ihmisen kohtalolla on merkitystä, mutta tiedän, ettei kaikkea ihmisille tärkeää voida mitenkään mitata. Myös Euroopan kansalaisten tunteet ja tuntemukset ovat tärkeitä, ja suurin osa kansalaisista vastustaa Turkin liittymistä unioniin. Olen seurannut muslimeja Brysselissä 20 vuoden ajan, enkä haluaisi, että niin suuri maa voisi vaikuttaa Euroopan unionissa oman maani, Puolan, kohtaloon. Maailmamme saattavat olla valmiita kohtaamaan 50 vuoden kuluttua mutteivät yhtään aiemmin. Meidän täytyy auttaa muslimeja heidän omissa maissaan, ja meidän täytyy edesauttaa Palestiinan valtion mahdollisimman pikaista perustamista, sillä palestiinalaiset ovat kärsineet valtavasti Israelin käsissä. Tätä minä kannatan, ja tämä täytyy toteuttaa pikaisesti. Meillä ei ole mitään sitoumuksia Turkkia kohtaan. Meidän ei pidä olla tekopyhiä, vaan meidän pitää uskaltaa sanoa Turkille "ei"...
Langen (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, jäsen Toubon kysyi, millaisen Euroopan haluamme. Ne, jotka haluavat yhdentyneen Euroopan, jollaista tarkoitetaan perustuslakisopimuksessa, eivät voi hyväksyä Turkkia täysivaltaiseksi jäseneksi.
Turkki on tärkeä kumppani, ja me haluamme sen olevan sitä myös jatkossa. Haluamme tarjota sille etuoikeutettua kumppanuutta, ei EU:n täysivaltaista jäsenyyttä. Turkki väittää, että sille on lupailtu täysivaltaista jäsenyyttä 40 vuoden ajan. Se ei ole totta. Vuonna 1963 tehdyn Ankaran sopimuksen tarkoituksena oli tulliliitto. Tulliliitto luvattiin, ja se on ollut voimassa yhdeksän vuotta. Jo nyt, ennen kuin liittymisneuvotteluja on edes aloitettu, Turkki vaatii täysivaltaista jäsenyyttä ilman mitään ehtoja. Se on kiristystä. Ehkäpä Turkissa tehdään politiikkaa sillä tavalla, mutta Euroopan unionissa ei.
Kööpenhaminan kriteereitä sovelletaan kaikkiin ehdokasvaltioihin. Turkin suurimmat ongelmat koskevat demokratiaa, mielipiteenvapautta, ihmisoikeuksia, vähemmistöjen oikeuksia, naapurivaltioita eli Armeniaa ja Kyprosta sekä kurdeja. Näiden ongelmien takia tehtiin päätös, jonka mukaan Turkin pitää täyttää poliittiset kriteerit, ennen kuin neuvotteluja voidaan aloittaa. On täysin selvää, ettei näitä edellytyksiä ole täytetty vielä tähänkään päivään mennessä. Komissiokin sen toteaa. Miksi neuvottelut aiotaan kaikesta huolimatta aloittaa? Vastauksen tietävät vain neuvosto ja komissio. Emme halua Turkista täysivaltaista jäsentä vaan etuoikeutetun kumppanin. Tämän erityisaseman molemmat osapuolet, sekä EU että Turkki, voivat hyväksyä.
Jos liittymisneuvottelut aloitetaan – mitä emme oikein voisi ymmärtää – niiden lopputuloksen on oltava avoin ja niiden on voitava päättyä sen mukaan, mitä haluamme. Tällainen tarjous on vilpitön, järkevä, poliittisesti kaukokatseinen ja ennakoiva. Turkki ei ole eurooppalainen maa, eikä siitä sellaista tulekaan. Siksi Euroopan unionin ja Turkin yhteistä tulevaisuutta koskevat vaatimukset täyttyvät parhaiten etuoikeutetun kumppanuuden kautta. 
Beglitis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, joulukuussa 1999 Helsingin Eurooppa-neuvosto lähetti Turkille selkeän viestin päättäessään tehdä Turkista tosiasiallisen ehdokkaan nimellisen ehdokkuuden sijasta ja laatiessaan selkeät ehdot, ennakkoedellytykset ja kriteerit, jotka Turkin olisi täytettävä. Euroopan unionin yksimielinen politiikka on edistänyt ratkaisevasti Turkissa viiden viime vuoden aikana tehtyjä tärkeitä muutoksia. Olisi väärin väheksyä saavutettuja edistysaskeleita, mutta yhtä väärin olisi luoda idyllinen kuva uudistuksista: vaikka yleisesti onkin hyväksytty, että ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen oikeuksien tila on kohentunut, että paljon uusia lakeja on säädetty ja ettei tilanne ole sama kuin ennen – kuten Leila Zanakin vahvisti täällä Euroopan parlamentissa – Euroopan unionin periaatteiden ja yhteisön säännöstön täytäntöönpanossa on kuitenkin edelleen paljon puutteita.
Kuten vuonna 1999, Euroopan parlamentin käsiteltävänä olevalla esityksellä ja Eurooppa-neuvoston päätöksellä täytyy välittää nyt samaan tapaan selvä viesti: liittymisneuvottelut aloitetaan vuonna 2005 Eurooppa-neuvoston päätösten mukaisesti, ja neuvottelujen päämääränä on Turkin liittyminen Euroopan unioniin, jos Turkki täyttää neuvotteluissa esitettävät vaatimukset.
Tätä ei saa kuitenkaan pitää avoimena valtakirjana. Siihen täytyy päinvastoin sisältyä selvä eurooppalainen asialista ja tarkka aikataulusuunnitelma, jonka mukaan Turkin on täytettävä velvollisuutensa. Meidän ei pidä missään olosuhteissa antaa sellaista vaikutelmaa, että Turkilla olisi avoin valtakirja neuvotella ja että se voisi laatia oman asialistansa. Tältä osin ratkaisevan tärkeitä ovat seuraavat velvollisuudet: Turkin täytyy noudattaa vähemmistöjen oikeuksia – myös Istanbulin, Imvrosin ja Tenedosin kreikkalaisvähemmistöjen oikeuksia – kunnioittaa patriarkaatin ekumeenista luonnetta, avata Heybeliadan (Halkin) seminaari välittömästi uudelleen, noudattaa kansainvälistä oikeutta, auttaa ratkaisemaan toimintaa koskevat ongelmat tarkan aikataulun pohjalta antamalla asia Haagin kansainvälisen tuomioistuimen ratkaistavaksi, tunnustaa Kyproksen tasavalta kansainvälisesti ja vetää miehitysjoukkonsa vähitellen pois.
Haluaisin kuulla eritoten puheenjohtajavaltio Alankomaiden ja ministeri Nicolaïn kannan Kyproksen diplomaattiseen tunnustamiseen: mitä mieltä puheenjohtajavaltio Alankomaat on asiasta näin Eurooppa-neuvoston kokouksen kynnyksellä?
Päätöksistämme täytyy käydä selvästi ilmi, että tahdin sanelee Euroopan unioni, ei ehdokasvaltio Turkki. Turkin täytyy voittaa pelkonsa ja päästä sinuiksi menneiden kanssa. Siltä on löydyttävä rohkeutta jopa epämiellyttävien seikkojen tunnustamiseen. Vastineeksi eräiden poliittisten ryhmien ei pitäisi ruokkia Euroopassa sisäisistä syistä johtuvia pelkoja eikä maalailla piruja seinille.
Päätän puheenvuoroni…

Kacin, Jelko (ALDE ).
    Kiitoksia, arvoisa varapuhemies. Turkki on ollut vuosien ajan naapurimme, liittolaisemme ja kumppanimme. Se on ollut vuosien ajan myös ehdokasvaltio, jolla on toimiva markkinatalous ja joka vain odottaa neuvottelujen alkamista. Tässä mielessä se eroaa hyvin paljon Ukrainasta.
Turkki on kuin pitkä, raskas juna, jonka liikkuminen käy vaivalloisesti, mutta sen siirryttyä demokratiaan vuosia sitten juna on alkanut liikkua nopeammin ja turvallisemmin. Me ohjaamme Turkin Eurooppa-junan tunneliin, jossa ei ole tarpeeksi liikkumavaraa edes Idän pikajunalle. Junat eivät pysty puikkelehtimaan, eivätkä ne pysty kääntymään tunnelissa. Turkin täytyy liikkua kohti demokratiaa, Eurooppaan. Muuta vaihtoehtoa ei ole.
Kannatan Euroopan unionin laajentumista ja Turkin eurooppalaistumista. Millään muulla Euroopan unionin toimenpiteellä ei saada itään lisää vakautta, lisää uskoa tulevaisuuteen ja lisää kehitystä kuin sillä, että ilmoitamme Turkille päivämäärän. Turkki tunnustaisi jo Kyproksen, jos koko Kypros kuuluisi Euroopan unioniin. Kun koko Kypros kuuluu Euroopan unioniin, siellä ei ole enää Turkin joukkoja. Näin saadaan aikaan strategisia muutoksia ja saavutetaan strategisia päämääriä.
Tämän takia kannatan Euroopan unionia ja annan Turkille tukeni. Paljon kiitoksia. 
Hassi (Verts/ALE ).
    Kiitoksia esittelijälle tasapainoisesta mietinnöstä. Turkin kulttuurin juuret ovat monipuolisemmat kuin useimmat meistä ymmärtävät. Ne ovat myös Euroopan, Kaukasuksen ja Välimeren kulttuureissa. Turkin liittyminen rikastuttaisi kulttuuriamme. Meidän on nyt täytettävä lupaus, joka Turkille annettiin Suomen puheenjohtajakaudella. Tämä olisi johdonmukainen jatko EU:n perustamiselle ja laajentamiselle rauhan vahvistamiseksi.
Vasta-argumentit ovat epäloogisia. Jos islam olisi este, julistaisimme toisen luokan ihmisiksi ne 15 miljoonaa muslimia, jotka nyt elävät EU-maissa, mikä on kolme kertaa Suomen väkiluku. Ne, jotka muistelivat osmanien sotaretkiä, voisivat muistaa vaikkapa Ruotsin sotaretkiä menneinä vuosisatoina. On tärkeää, että Turkin jäsenyys toteutetaan vain, jos maa täyttää aidosti demokratian, ihmisoikeuksien, oikeusvaltion ja vähemmistöjen kunnioittamisen kriteerit. 
Agnoletto (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, toivon, että neuvosto asettaa tarkan päivämäärän neuvottelujen aloittamiselle ja tietää, että tuolloin alkaa pitkä taival, jonka lopputulos riippuu pitkälti uusista muutoksista, joita Turkissa tuona aikana tehdään.
Meidän on luovuttava kaikesta rasismista, jossa uskonto otetaan syrjinnän perusteeksi. Vain uskontojen ja kulttuurien rinnakkaiselossa on demokraattisen ja monietnisen Euroopan tulevaisuus.
Kyproksen kysymyksen ratkaisemista, ihmisoikeuksien täysimääräistä kunnioittamista, Kurdistanissa meneillään olevan konfliktin poliittista tunnustamista, sitoutumista rauhanomaiseen ratkaisuun ja vihollisuuksien molemminpuolista lopettamista välittömästi on pidettävä keskeisinä kohtina Turkin kanssa käytävissä neuvotteluissa.
Kurdien demokraattiset järjestöt ja Turkin ihmisoikeusjärjestöt, jotka joutuvat kärsimään edelleen joka päivä ja kohtaamaan kauheita vääryyksiä, ovat itse asiassa pyytäneet meitä aloittamaan neuvottelut, jotta ne saisivat koko Euroopan mukaan taistoonsa demokratian ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen puolesta.
Vaikka tunnustamme, että muutoksia on tähän mennessä tehty perustuslakiin ja rikoslakiin, on tosiasiassa päivänselvää, etteivät nämä muutokset riitä. Paljon on vielä tehtävää. Esimerkiksi armeijan valtaa on vähennettävä, ja se on saatava toimeenpanovallan ja lainsäädäntövallan valvontaan. Vaalilainsäädäntöä on muutettava, ja kurdin kielen käyttö on sallittava virallisissa yhteyksissä. 
Speroni (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, sanon vain pari sanaa: Turkin ei pidä liittyä Euroopan unioniin, sillä Turkki ei ole Euroopassa. 
Vanhecke (NI ).
    Arvoisa puhemies, Turkin mahdollinen liittyminen Euroopan unioniin saa meidät kasvokkain historiallisen vastuun kanssa. Haluan toistaa, ettei Turkki tosiasiassa ole eurooppalainen maa sen enempää maantieteellisesti, poliittisesti, kulttuurisesti kuin taloudellisestikaan. Se on lisäksi muslimimaa, jossa muita uskontoja siedetään muiden muslimimaiden tavoin vain hampaita kiristellen – jos siedetään. Turkki ei täytä myöskään yhtään liittymisen edellytyksistä.
Meillä on historiallinen vastuu niitä Euroopan kansalaisia kohtaan, jotka eivät aiheellisesti halua Turkin liittyvän unioniin ja joita ei pidä pakottaa nielemään epädemokraattista päätöstä. Yhteiskuntamme maksaa jo nyt kalliisti siitä, että maanosamme miljoonilla alkuperältään ei-eurooppalaisilla ihmisillä on paljon hankaluuksia elää rinnakkain alkuperäisväestön kanssa. Turkin liittyminen ja 70:n – pian 100:n – miljoonan muslimin ja ei-eurooppalaisen vapaa liikkuminen vain lisää näitä ongelmia räjähdysmäisesti, ja tilanteesta voi tulla paljon pahempi. Vaadimme siis kansanäänestystä, jossa Euroopan kansalaiset voivat ilmoittaa kannattavansa – tai pikemminkin vastustavansa – Turkin mahdollista liittymistä. 
Dimitrakopoulos (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä esittelijä Eurlingsia erinomaisesta työstä ja yhteistyöhengestä, jota hän on pitänyt koko ajan yllä.
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, suhtaudumme myönteisesti Turkin Eurooppa-suunnitelmiin. Samalla muistutamme kuitenkin, että suunnitelmilla on yhteys poliittisten ja taloudellisten kriteerien täyttämiseen. Näitä kriteereitä on arvioitu eri Eurooppa-neuvostojen päätelmissä Kööpenhaminasta Helsinkiin ja pari päivää sitten myös Brysselissä.
Kun tarkastelen mietintöä, haluan ottaa esille etenkin seuraavat kohdat:
– Kohta 37, jossa käsitellään vähemmistöjen oikeuksien puolustamista ja kunnioittamista. Suurimpia vähemmistöjä ovat tietenkin Istanbulin, Imvrosin ja Tenedosin kreikkalaiset.
– Kohta 38, jossa luetellaan edellytyksiä ja tuodaan ennen kaikkea esiin, mitä Turkin pitää tehdä Kyproksen kanssa. Turkin täytyy tunnustaa Kyproksen tasavalta ja vetää joukkonsa pois Kyproksen pohjoisosasta.
– Kohta 40, jossa esitellään moniulotteinen menetelmä ratkaisemattomien kiistojen sopimiseksi naapurivaltioiden kanssa ja jossa mainitaan tietenkin velvollisuus pidättäytyä uhkailusta ja provosoinnista. Kohdassa käsitellään myös Kreikan ja Turkin välisiä suhteita.
Lopuksi suosittelen, että parlamentti äänestää jäsen Eurlingsin mietinnön puolesta. 
Swoboda (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minäkin haluan kiittää esittelijä Eurlingsia mietinnöstä. Tehtävä ei ollut helppo. Olen itsekin ollut Turkkia koskevan mietinnön esittelijä, mutta tehtävästä on, totta kai, tullut nyt entistäkin vaikeampi.
Euroopan unioni tekisi pahan virheen, jos se nyt, monia vuosia Turkille esitettyjen lupausten jälkeen, pyörtäisi yhtäkkiä päänsä ja sanoisi "ei" juuri silloin, kun Turkki on alkanut suhtautua asiaan vakavasti. Olemme auttaneet Turkkia paljon viime kuukausien ja vuosien aikana, ja auttamista on jatkettava. Haluan kuitenkin sanoa, että ratkaiseva kysymys kuuluu mielestäni seuraavasti: tekeekö Turkin jäsenyys Euroopan unionista vahvemman vai heikomman? Meidän pitäisi tunnustaa aivan avoimesti ja rehellisesti, että vaakalaudalla on nyt sellainen Euroopan unioni, jollaisen puolesta meidän parlamentin jäsenten on toimittava. Kuten jäsen Schulz totesi tänään, jos Turkki uudistuu ja muuttaa kantaansa ihmisoikeuksiin, Kyprokseen, rajakysymyksiin ja alueelliseen yhteistyöhön ja jos sellaisesta Turkista tulee Euroopan unionin jäsen, Euroopan unionista tulee vahvempi.
On muuten ollut aika mielenkiintoista seurata, kuinka alkuvaiheen amerikkalainen euforia ja ylistyssanat Turkin liittymisen puolesta ovat jollain tapaa laantuneet, sillä Amerikan yhdysvallat ei olekaan enää varma, haluaako se Euroopan unionin vahvistuvan tällä tavalla itsenäisen, omilla aivoillaan ajattelevan ja omasta tahdostaan toimivan Turkin liittymisestä. Oli miten oli, jos Turkki liittyy Euroopan unioniin, sen täytyy karistaa osa nationalismistaan.
Kannatan vankasti mietintöä ja neuvottelujen aloittamista. Meidän pitää kuitenkin kertoa Turkille, että polku on pitkä ja kivinen. Turkki on edistynyt valtavin harppauksin parin–kolmen viime vuoden aikana. Sen voin sanoa varmasti, ja onnittelen Turkkia siitä. Kestää kuitenkin vuosia, ennen kuin Euroopan unioni voi olla varma siitä, että siihen liittyy uusi, erilainen Turkki. 
Szent-Iványi (ALDE ).
    Kannatan liittymisneuvottelujen aloittamista Turkin kanssa, ja jos Turkki täyttää liittymiselle asetetut kriteerit, kannatan Turkin liittymistä. Tiedän, että Turkki on vielä kaukana päämäärästä, mutta toivon vilpittömästi, että se pystyy täyttämään kriteerit, sillä se olisi kaikkien edun mukaista. Tuen Turkin liittymistä, jos kriteerit täyttyvät, vaikka tiedän, että liittymisellä on merkittäviä seurauksia Euroopan unionin tulevaisuudelle.
Olemme tottuneet siihen, että Euroopan unioni on arvoyhteisö, joka perustuu yhteiseen kulttuuriperintöön, yhteiseen menneisyyteen ja yhteisiin perinteisiin. Jos Turkki liittyy Euroopan unioniin, unionista tulee erilainen. Siitä tulee yhteisiin etuihin perustuvien poliittisten päämäärien yhteisö. Mielestämme tätä kuitenkin tarvitaan. Turkin liittyminen on ensiarvoisen tärkeää, mikäli Euroopan unioni haluaa todella toimia maailmanpolitiikassa ja päästä eroon sivustakatsojan asemasta. Turkin jäsenyys on välttämätön myös, jos haluamme vaikuttaa tilanteen kehittymiseen Lähi-idässä, Keski-Aasiassa ja Kaukasuksella. Jos emme käytä vaikutusvaltaamme näillä alueilla, niillä voi olla hyvin kielteistä ja vaarallista vaikutusta meihin. Turkki on erittäin arvokas meille kaikille. Sen liittyminen on erittäin suotavaa, ja siksi kannatan liittymisneuvottelujen aloittamista. 
Sommer (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, Turkista käyty keskustelu on ollut aina tulvillaan kaksinaamaisuutta. Kaksinaamaisuutta harjoitettiin jo Helsingissä vuonna 1999, kun Turkille annettiin ehdokasvaltion asema, vaikka monilla ei ollut pienintäkään halua nähdä sitä unionin jäsenenä. Tilanne on jatkunut samana siitä lähtien. Turkin edistymisestä laaditusta komission kertomuksesta käy seikkaperäisesti ilmi, ettei Turkki täytä ainuttakaan Kööpenhaminan liittymistä edeltävistä kriteereistä. Mihin tulokseen komissio sitten tulee? Se suosittelee liittymisneuvottelujen aloittamista! Tämä on täysin jakomielistä ja vastuutonta.
Nyt Euroopan parlamentti on valmis tekemään täsmälleen samoin, täsmälleen saman virheen. Miksi? Ohjaavatko sitä kansalliset etunäkökohdat tai puoluepoliittiset näkemykset – toisin sanoen itsekkyys – vai onko yhtenä vaikuttimena yksinkertaisesti pelko? Haluammeko todella neuvotella sellaisen maan kanssa, jossa ei kunnioiteta perusihmisoikeuksia; jossa naiset ovat toisen luokan kansalaisia; jossa on tavallista tarkastaa, onko nainen neitsyt; jossa pakkoavioliitot ja kunniamurhat ovat arkipäivää ja jossa kaksiavioisuus on sallittua? Näiden käytäntöjen takia naiset joutuvat kärsimään elinikäisestä kidutuksesta. On vastuutonta neuvotella tällaisen maan kanssa.
Tuollaisessa maassa – tuollaisessa Turkissa – vallalla olevien ajattelutapojen täytyy taatusti muuttua ensin. Muutoksen on tapahduttava ihmisten mielissä. Muutosta ei saada aikaan pakottamalla. Ihmisiä on suostuteltava, heidät pitää saada vakuuttuneiksi poliittisin perustein. Tällä tavoin ajattelutavat saadaan muuttumaan pysyvästi. Muutosta ei kyhätä kokoon nopeasti kymmenessä vuodessa. Se vie vähintään pari–kolme sukupolvea, joten miksi emme antaisi Turkille aikaa, jota se tarvitsee? Sitä paitsi me kaikki tiedämme, ettei meillä ole yksinkertaisesti varaa Turkin jäsenyyteen ja sen mukana tuleviin seurauksiin, jotka kohdistuvat unionin yhdentymiskehitykseen, talouteen ja turvallisuuteen.
Poliittinen Euroopan unioni ei pysty sulattamaan Turkin liittymistä, ja juuri siinä piilee tähän mennessä käydyn keskustelun kaksinaamaisuus. Erityisen kaksinaamainen on komission ehdotus, jonka mukaan Turkista tehtäisiin toisen luokan jäsenvaltio. Jos unionissa on toisen luokan jäsenvaltioita ja eri tason jäsenyyksiä, poliittinen unioni lakkaa lopulta toimimasta. Kaivaisimme siis maata jalkojemme alta. Ainoa vilpitön tarjous, jonka voimme tehdä Turkille, on etuoikeutettu kumppanuus, erityinen naapuruussuhde. Vaadin parlamenttia tukemaan tätä kantaa. 
Hänsch (PSE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vuosina 1999 ja 2002 valtioiden ja hallitusten päämiehet antoivat Turkille kansainvälisen sitoumuksen, jota niiden on kunnioitettava 17. joulukuuta. Neuvottelut on aloitettava. Neuvottelujen aloittamisella ei tueta ainoastaan Turkin uudistumisprosessia vaan myös Euroopan unionin kansainvälistä uskottavuutta. Siitä ei kuitenkaan tule mitään suurta ilon päivää. Ensimmäistä kertaa Euroopan unionin historiassa kansalaiset vastustavat laajalti jonkin valtion liittymistä unioniin. Ihmiset eivät ole vakuuttuneita siitä, että Turkista voisi tulla todella eurooppalainen valtio. Kun täällä parlamentinkin keskustelussa mainitaan jokin Turkin jäsenyyteen liittyvistä eduista, kuullaan paljon enemmän jossittelua ja muttia kuin näin tärkeässä päätöksessä yleensä. Yhtään vakuuttavaa perustetta ei ole esitetty myöskään sille, että Turkki vahvistaisi eikä heikentäisi Euroopan yhteenkuuluvuutta.
Jotkut pitävät Turkin liittymistä osana maailmanlaajuista strategiaa terrorismin torjumiseksi. Aikomuksena on käyttää kahden kulttuurin yhteentörmäystä hyödyksi. Rohkeassa strategisessa suunnitelmassa aliarvioidaan kuitenkin sekä Euroopan että Turkin omat voimat. On taatusti yksi tehtävä, jota Turkki ei voisi koskaan hoitaa EU:n jäsenvaltiona: se ei voisi koskaan toimia välikätenä Lähi-itään. Sen on oltava lännen tukipylväs Lähi-idässä. EU:n jäsenvaltiona se olisi neuvottelujen osapuoli, ei välikäsi.
Yksi asia pitää tehdä selväksi: jos Turkin jäsenyys heikentää Euroopan unionia, hinta on liian kallis maksettavaksi – eikä muuten pelkästään unionille vaan myös Turkille. Niin kalliisti ei pidä joutua maksamaan. Joulukuun 17. päivänä Eurooppa-neuvoston pitäisi todeta yksiselitteisen selkeästi, ettei ratkaisevana edellytyksenä ole pelkästään Turkin valmius jäsenyyteen vaan myös Euroopan unionin kyky ottaa Turkki mukaan unioniin ja pitää Euroopan yhdentymishanke vauhdissa. 
Hennis-Plasschaert (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, kiitän esittelijä Eurlingsia hänen tekemästään työstä. Kööpenhaminan poliittisista kriteereistä on puhuttu paljon. Haluan tehdä täysin selväksi, etten periaatteessa vastusta Turkin liittymistä, mutten pysty tukemaan näkemystä, jonka mukaan neuvottelujen aloittaminen Turkin kanssa olisi välttämätöntä, jotta esimerkiksi ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen oikeuksien suojelua voitaisiin parantaa. Jos näin todella toimitaan, asiat aloitetaan mielestäni väärästä päästä.
Laajentumiselle yleensä ominaiset ehdot ja edellytykset unohdetaan nyt ratkaisevalla hetkellä. Vaikken halua käyttää ihmisoikeuksia minkäänlaisena välineenä, mistä eräs kollegammekin huomautti, haluaisin pitää kiinni siitä, mistä on sovittu. Kysymys kuuluu, täyttääkö Turkki Kööpenhaminan poliittiset kriteerit. Vastaus on, ettei täytä. Neuvottelujen aloittaminen tästä huolimatta olisi mielestäni lähtölaukaus kiivastahtiselle taipaleelle, joka johtaa liittymiseen ja jonka aikana kustakin luvusta käytävät neuvottelut viedään keinotekoisesti päätökseen eikä kriteereillä ole enää merkitystä. Tällainen taival on jo aloitettu Romanian kanssa. Tämä heikentää unionia väistämättä joko ennemmin tai myöhemmin.
Minulle olisi näin ollen erittäin tärkeää, että parlamentti pitäisi kiinni sovitusta ja lopettaisi mielivaltaisuuden – tai kaksinaamaisuuden – joka on ominaista tälle laajentumisprosessille. 
Matsis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Eurlingsia, sillä hän suoriutui hankalasta työstä hyvin tehokkaasti. Saamme tiedon menettelyistä, jotka koskevat Turkin liittymistä Euroopan unioniin, kun Eurooppa-neuvosto tekee päätöksensä 17. joulukuuta 2004.
Annetut kaksi vaihtoehtoa, Turkin jättäminen unionin ulkopuolelle tai täysivaltainen liittyminen, eivät riitä. On oltava myös kolmas vaihtoehto, erityissuhteet Turkkiin. Jos neuvosto kallistuu päätöksessään myönteiselle kannalle, Euroopan unionissa syntyy sisäisiä ongelmia. Jos päätöksessä kallistutaan kielteiselle kannalle, saattaa Turkin ja Euroopan unionin välinen suhde joutua kriisiin, mitä täytyy välttää. Erityissuhteet olisivatkin erinomainen vaihtoehto, josta olisi hyötyä sekä Turkille että Euroopan unionille.
Turkki ei saisi kuitenkaan liittyä Euroopan unioniin, jos Kypros säilyy jaettuna ja miehitettynä, ellei Turkki tunnusta Kyproksen tasavaltaa. Jos Turkin suhteet Kyproksen tasavaltaan normalisoituvat, siirtokuntalaisten ja 40 000:n Kyprosta miehittävän turkkilaisen sotilaan täytyy vetäytyä saarelta, ja miksipä heitä ei voitaisi korvata pienimuotoisilla eurooppalaisilla joukoilla Bosnian mallin mukaan.
Paras tae kyproksenkreikkalaisille ja -turkkilaisille olisi tietenkin Euroopan unionin lakien ja periaatteiden soveltaminen. Tämän takia Kyproksen ongelma täytyy ratkaista puhtaasti eurooppalaisista lähtökohdista käsin, ja ratkaisun täytyy perustua yhteisön säännöstön ja Euroopan unionin yleisten perusperiaatteiden täysimääräiseen noudattamiseen ja soveltamiseen. Jos tilanne kehittyy näin, voidaan olla varmoja siitä, että kristityt kyproksenkreikkalaiset, joita on 82 prosenttia Kyproksen väestöstä, ja islaminuskoiset kyproksenturkkilaiset, joita on 18 prosenttia väestöstä, näyttävät ainutlaatuista esimerkkiä rauhanomaisesta rinnakkaiselosta, yhteistyöstä ja edistymisestä. Tällöin Kyproksesta tulee todellinen rauhan ja yhteistyön yhdysväylä Euroopan unionin sekä arabimaiden ja Israelin välillä, joihin Kyproksella on aina ollut erinomaiset suhteet. 
Arif (PSE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan aloittaa edellä puhuneiden parlamentin jäsenten tavoin kiittämällä esittelijä Eurlingsia tasapainoisesta mietinnöstä, jonka hän esitteli meille tänään. Mietintö on kaiken lisäksi jatkoa sille, mitä komission jäsen Verheugen aiemmin ehdotti.
Kuten suurin osa teistä, minäkin olen osallistunut jo jonkin aikaa semanttiseen keskusteluun liittymisestä ja etuoikeutetusta kumppanuudesta. Olen hieman yllättynyt tästä keskustelusta. Se on vain tyypillinen esimerkki järjettömästä ja subjektiivisesti sävyttyneestä suhteesta Turkkiin. Nähdäkseni ainoita esittämisen arvoisia kysymyksiä ovat "Mitä olemme tehneet aiemmin?" ja "Mitä meidän on tehtävä jatkossa?" Jo yli 40 vuotta eurooppalaiset poliitikot kaikista puolueista ja kaikista maista ovat toitottaneet, että Turkki kuuluu Eurooppaan ja että tällainen jatkumo on ylpeydenaihe sekä Turkille että meille.
On myös niitä, joiden mielestä tämän pitkän kihlausajan jälkeinen avioliitto ei kuitenkaan tule enää kyseeseen. Suunniteltu prosessi on pitkä, hankala ja vaativa ja edellyttää vastuuntuntoa ja kaukonäköisyyttä. Turkilla on velvollisuus antaa meille tarvittavat takeet, jotta laajentuminen toteutuisi. Esitetyistä vaatimuksista seuraa kuitenkin luonnollisesti liittyminen. Etuoikeutettu kumppanuus ei kannusta Turkkia hyväksymään vaatimuksia. Meidän pitää siis toimia ensin johdonmukaisesti myös aiempiin sitoumuksiin nähden, jotta kaikkia kohdellaan tasapuolisesti.
En ole uskonnollinen, enkä halua missään nimessä loukata mitään uskontoa tai uskoa. Maailmassa puhutaan "sivilisaatioiden yhteentörmäyksestä", Bushin hallinto asettaa hyvät ja pahat voimat vastakkain ja äärimuslimit käyttävät mitä tahansa tekosyytä saarnatakseen väkivallan ja eristäytymisen puolesta. Euroopan unionin olisi siis vaarallista lähteä tälle tielle ja vahvistaa tällaista ajattelutapaa.
Haluan lisäksi toistaa kaikki vaatimukset, jotka koskevat naisten oikeuksia, ammattiyhdistysvapautta, ihmisoikeuksia ja vähemmistöjen tunnustamista. Lisäisin näihin vielä Armenian kysymyksen ja Kyproksen tasavallan tunnustamisen. Näiden seikkojen esiin ottaminen voi olla ratkaisevaa arvoihin perustuvan Euroopan unionin kannalta, mutta niitä ei voida asettaa neuvottelujen aloittamisen edellytykseksi.
Sitoutuneena ja edistysmielisenä kansalaisena katson, ettei maailma ole pysähtynyt paikoilleen ja ettei tilanne luonnollisestikaan ole sama enää kymmenen tai viidentoista vuoden kuluttua. Tällainen näkemys politiikasta tekisi karhunpalveluksen ihmisten ja yhteiskuntien kehitykselle sekä ihmisten älykkyydelle ja kyvylle elää yhdessä. Turkki on kehittynyt viime vuosina myönteisesti, ja kehitystä on vienyt eteenpäin ihmisten oma tahto. Olisi siis suuri virhe kieltäytyä neuvottelujen aloittamisesta.
Federalistina toivon ja toisinaan uneksin, että Euroopan unionista tulisi poliittisesti yhdentynyt. Etuoikeutettu kumppanuus tarkoittaisi pelkästään kaupallista superkumppanuutta, jolloin "eläminen rinnakkain" peittoaisi "elämisen yhdessä" – tämähän on liike-elämään pohjautuva käsitys epäoikeudenmukaisesta maailmasta. Henkilökohtaisesti toivon...
Matsakis (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, en toista sitä, mitä on jo sanottu, vaan keskityn yhteen yleiseen seikkaan, jota ei ole mielestäni käsitelty vielä tarpeeksi kattavasti. Tarkoitan liittymisen kustannuksia.
Turkin liittymisestä EU:lle aiheutuvia kustannuksia ei tiedetä tarkkaan. Joidenkin arvioiden – myös komission tekemien arvioiden – mukaan kustannukset olisivat noin 20 miljardia euroa vuodessa. Joissakin muissa arvioissa kustannukset nousevat paljon suuremmiksi. Realistinen, karkea arvio voisi olla suurin piirtein 400–500 miljardia euroa eli nykyhinnoin noin 1 000 euroa kutakin Euroopan kansalaista kohti. Tässä ovat mukana kaikki Euroopan unionissa seuraavien 15–20 vuoden aikana syntyvät lapset. Kunkin lapsen maksamasta ALV:stä 1 000 euroa menisi Turkin liittymisen kustannuksiin.
Mitä tapahtuu, jos – kuten on hyvin mahdollista – Turkki ei lopulta liitykään unioniin? Kaikki varat, jotka olisi voitu käyttää sairaaloiden ja koulujen rakentamiseen, menevät kuin kankkulan kaivoon. Mielestäni meidän täytyy kuulla ensin kansalaisia ja järjestää kansanäänestys. Kansalaisille on kerrottava tosiseikat, ja heidän pitää antaa päättää. 
Seeberg (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan ilmoittaa tukevani esittelijä Eurlingsin mietintöä ja antaa tunnustuksen hänen valtavalle työlleen. Paljon puheaikaa ja energiaa on käytetty, kun on korostettu kaikkia esteitä Turkin jäsenyydelle Euroopan yhteisössä. Keskityn aina mieluummin myönteisiin asioihin. Koko kylmän sodan ajan Turkki oli lännen uskollinen liittolainen. Kommunismi saatiin pidettyä ahtaalla osittain sen ansiosta, että Turkki pysyi uskollisena Nato-sopimukselle. Tämä meidän on nyt syytä muistaa täällä parlamentissa. Jos Turkin yhdentymistä Eurooppaan nopeutetaan, saavutetaan merkittäviä turvallisuuspoliittisia etuja. Turkki pystyy mielestäni toimimaan yhdysväylänä arabimaihin. Kehotankin meitä toimimaan tulevassa prosessissa siltä pohjalta, että Turkki on "Euroopan ystävä". Turkista on Euroopalle hyötyä eikä haittaa.
Jotkut ovat ilmoittaneet, että heitä arveluttaa niin suuren muslimimaan hyväksyminen EU:n jäseneksi. En ole heidän kanssaan samaa mieltä. EU ei ole uskonnollinen kerho, vaan yhteisenä nimittäjänä on demokratia, ei uskonto. Monet henkilöt, myös muutamat parlamentin jäsenet, ajavat nyt Turkille erityistä etuoikeutettua kumppanuutta vaihtoehtona varsinaiselle jäsenyydelle. Tosiasiassa Turkki on jo tehnyt kaikki mahdolliset sopimukset ennen varsinaista jäsenyyttä. Jos tällaista ehdotusta tuettaisiin, Turkki sysättäisiin sivuraiteille ja unionin jäsenvaltiot löisivät laimin kaikki Turkille annetut lupaukset. Meidän pitää pohtia, pystymmekö todella tekemään jotain sellaista.
Eteenpäin ei ole muuta tietä kuin Turkin täysivaltainen jäsenyys. Mitä ehdokasvaltiolle voidaan sanoa? Että sen on täytettävä koko yhteisön säännöstö mutta sillä ei voi olla komission jäsentä, äänivaltaa neuvostossa eikä paikkoja parlamentissa? Siinä ei olisi mitään järkeä. Meidän on aloitettava neuvottelut Turkin kanssa, niin kuin olemme luvanneet, ja meidän on annettava Turkille reilusti mahdollisuus. Se, tuleeko Turkista lopulta jäsenvaltio, riippuu siitä, ovatko turkkilaiset valmiita toteuttamaan kauaskantoisia yhteiskunnan muutoksia, joita edellytetään, jotta Turkki voisi todella liittyä jäseneksi. Työtä riittää yllin kyllin, erityisesti ihmisoikeuksien saralla. Meidän on oltava avoimia ja ennakkoluulottomia kohdatessamme Turkin väestön, ja meidän on torjuttava yhdessä suvaitsemattomuutta kaikkialla, missä sitä esiintyy.
Kuten totesin, tuen esittelijä Eurlingsin mietintöä, vaikken olekaan kaikista kohdista täysin samaa mieltä. 
Rasmussen (PSE ).
    Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä komissiota viisaasta, kaukonäköisestä ja tasapainoisesta kertomuksesta, ja haluaisin todeta puheenjohtajavaltio Alankomaille, että mielestäni se on tehnyt hyvää työtä tässä erittäin vaikeassa asiassa. Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattisen ryhmän puheenjohtajana minäkin haluan aloittaa puheenvuoroni ilmoittamalla tukevani esittelijä Eurlingsin mietintöä, joka on minusta tasapainoinen ja vastuuntuntoisesti tehty, mikä on erittäin oleellista.
Parlamentti ei ota joka päivä kantaa Turkkia koskevan kysymyksen veroisiin asioihin. On täysin selvää, että Turkki on edistynyt huimasti, mitä se olisi tuskin tehnyt, ellei Turkin hyväksyminen ehdokkaaksi olisi ollut näköpiirissä – tähän on vedottu monta kertaan Turkin parlamentissa. Tuleeko Turkista jäsenvaltio vai ei? Mielestäni ei olisi oikein tehdä päätöstä asiasta tänään eikä huomenna. Minusta on erittäin tärkeää, että Turkin kanssa aloitetaan neuvottelut ja että päämäärä asetetaan, mutta mitään automaattisia järjestelyjä tai takeita ei pidä tarjota. Tästä pääsen aiheeseen, johon haluan käyttää loput puheajastani.
Turkin edessä on pitkä lista vaatimuksia, jotka sen on täytettävä. Siinä on omat ongelmansa. Haluan muistuttaa komissiota ja komission jäsentä Rehniä siitä, että yksi käytännön ongelma, johon olen kiinnittänyt vasta äskettäin huomiota, on ammattiyhdistysten tunnustaminen Turkissa. Ongelma on erittäin vakava, koska nykytilanne ei vastaa ilmaisunvapautta eikä järjestäytymisoikeutta. Toivon, että komission jäsen Rehn suhtautuu tähän vakavasti ja ilmoittaa Turkille, että sen on noudatettava näitä oikeuksia. Jos Turkki tekee niin, se katsotaan oleelliseksi edistymiseksi. Kuten totesin, tuen esittelijä Eurlingsin mietintöä. Nyt pitää neuvotella vakavasti ja ottaa historiallinen vastuu huomioon. 
In 't Veld (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, minäkin olen sitä mieltä, että meidän täytyy aloittaa neuvottelut viipymättä ja että suunnan on oltava selvä: päämääränä on täysivaltainen jäsenyys. Jäljellä on tosiaan rutkasti ongelmia, joista on keskusteltu parlamentissa pitkään ja hartaasti. Kehotan kuitenkin pitämään keskustelun siistinä. Siihen ei saada sotkea pelkoja, ennakkoluuloja eikä tekopyhyyttä.
Eurooppalaisista arvoista on puhuttu paljon, ja monet epäilevät, pystyykö Turkki koskaan niitä omaksumaan. Haluaisin kiinnittää kaikkien epäilevällä kannalla olevien huomion siihen, että rikollisine hallintoineen ja diktatuureineen kaikki 25 nykyistä jäsenvaltiota ovat tallanneet samoja eurooppalaisia arvoja jalkoihinsa jossain vaiheessa 1900-luvun kuluessa. Toisessa maailmansodassa ihmisoikeuksia loukattiin mitä hirveimmällä tavalla, ja siitä huolimatta olemme kaikki Euroopan unionin jäsenvaltioita, joissa demokratia kukoistaa.
On ylimielistä ajatella, että joidenkin etnisten ryhmien kohtalona on elää sorron alla, kurjissa ja takapajuisissa oloissa. Euroopan unioni perustettiin nimenomaan rauhan, vapauden ja hyvinvoinnin turvaamiseksi kaikkien toisen maailmansodan kauheuksien jälkeen. Jos Euroopan unioniin liittyy moderni, demokraattinen ja vapaa Turkki, unioni on täyttänyt tehtävänsä. 
Kasoulides (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, esittelijä Eurlingsia on syytä kiittää mietinnöstä, joka on syntynyt huolellisen, puolueettoman ja kovan työn tuloksena.
Monien mielestä Turkki saisi jäsenyysneuvottelujen aloittamisesta mahdollisuuden: sillä olisi mahdollisuus lisätä demokratiaa, mahdollisuus tehdä loppu kidutuksesta ja muista ihmisoikeusrikkomuksista, mahdollisuus kunnioittaa Turkin uskonnollisten ja etnisten vähemmistöjen oikeuksia ja mahdollisuus kunnioittaa Turkin yhteiskunnan eri osien, esimerkiksi kurdien ja alaviittien, oikeutta omaan identiteettiin. Samalla tarjoutuu tilaisuus alueen vakauttamiseen muuttamalla asenteita ja luopumalla aggressiivisesta käytöksestä, jolloin Kyproksen ja Egeanmeren kaltaiset ongelmat voitaisiin ratkaista eurooppalaisittain sovittelemalla ja noudattamalla kansainvälistä oikeutta, turvallisuusneuvoston päätöslauselmia, merioikeutta ja muita vastaavia.
Kyprokselta kotoisin olevana parlamentin jäsenenä ja huolimatta siitä, että Turkki miehittää edelleen maani pohjoisosaa, olen valmis suomaan tämän mahdollisuuden enkä vastusta neuvottelujen aloittamista Turkin kanssa. Samalla odotan, ettei yhtäkään Turkin velvoitteista eikä yhtäkään Turkin ongelmista heikennetä tai vähätellä, paineta villaisella tai lakaista maton alle.
Turkin on ratkaistava suuria ongelmia ja täytettävä tärkeitä velvollisuuksia. EU:n täytyy vaatia, että Turkki tunnustaa Armenian kansanmurhan, jotta historioitsijat saavat pantua pisteen tälle häpeälliselle tapahtumalle. Kukaan ei voi katsoa läpi sormien Kyprokselle kuuluvan alueen miehittämisen jatkumista. Turkin velvollisuus pyrkiä sovintoon Kyproksen kanssa ei päättynyt viime huhtikuun kansanäänestykseen. Turkilla on velvollisuus varmistaa, että sen joukot vetäytyvät vähitellen, ja sen täytyy lopettaa yksityisomaisuuden uudelleen jakaminen -perusteella välittömästi. Turkilla on myös velvollisuus tunnustaa kaikki 25 jäsenvaltiota, myös Kyproksen tasavalta, kun se neuvottelee niiden kanssa. 
Öger (PSE ).
    Pian tehdään äärimmäisen tärkeä päätös, jolla on vaikutusta koko Eurooppaan ja joka vaikuttaa lisäksi koko maailmapolitiikkaan tänä maailmanlaajuistumisen aikana. Onko meillä tarpeeksi älyä ja moraalista vahvuutta tehdä päätös neuvottelujen aloittamisesta tyynen rauhallisesti ja rohkeasti, poliittisen logiikan sanelemalla tavalla? Mietinnön vastustajat ovat jälleen yrittäneet aloittaa keskustelun uusin ehdoin, joista osa on täysin perättömiä. He nostavat uudelleen esiin monia niistä esteistä, joista on jo selvitty, ja lisäävät mukaan monia uusia. Korostan kunnioittavani niiden näkemyksiä, jotka eivät halua tukea liittymisneuvottelujen aloittamista Turkin kanssa. En voi kuitenkaan hyväksyä perusteita, jotka ovat täysin erkaantuneita todellisuudesta, enkä väitteitä, joita monet saksalaiset konservatiivit viime viikonloppuna esittivät.
Väite, jonka mukaan Turkki tuo mukanaan terrorismia ja gangstereita, herjaa ja loukkaa Nato-liittolaistamme. Keskustelussa ei pidä vajota tälle tasolle. Vuodesta 1963 lähtien yhteisö ja Bryssel ovat tunnustaneet, että Turkki on osa Eurooppaa, ja joulukuussa 2002 Euroopan unioni lupautui aloittamaan neuvottelut Turkin kanssa heti, kun Turkki täyttäisi asetetut kriteerit. Euroopan unionin uskottavuus on vaakalaudalla. Rehellinen politiikka tarkoittaa sitä, että sopimuksista ja lupauksista pidetään kiinni. Turkissa tehdään tällä hetkellä uudistuksia, jotka ovat laajuudeltaan ja vaikutuksiltaan vailla vertaa viime vuosisatoihin verrattuna. Turkin demokratia on nyt vakaampi kuin koskaan. Talous kasvaa maassa kohisten. Turkki tulee aina olemaan koko Euroopan turvallisuuden tae. Eurooppalainen Turkki olisi loistava esimerkki kaikille muslimimaille ja myös monille kriisien koettelemille alueille. Turkki...
Lax (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä siitä, että meidän on yritettävä kaikin keinoin vakauttaa naapurialueitamme, mutten hyväksy tapaa, jolla Turkin jäsenyys aiotaan toteuttaa. Olemme taatusti yhtä mieltä siitä, että yksi demokratian edellytyksistä on, että jokaisen pitää voida osallistua päätöksentekoon. Tämä pätee myös nykyisiin jäsenvaltioihin, joissa asuu esimerkiksi kielivähemmistöjä, joiden osuus EU:n koko väestöstä on yhteensä 10 prosenttia.
Jos jäsenvaltioiden paikkoja Euroopan parlamentissa vähennetään eikä samalla anneta mitään takeita siitä, että parlamentin kokoonpano vastaa aidosti Euroopan monimuotoisuutta, vähemmistöt jäävät parlamentin ulkopuolelle, kun Turkista tulee jäsen. Eurooppa on kulttuurien ja kielten mosaiikki, ja Euroopassakin on syntynyt jännitteitä ja vuodatettu verta. Näin ollen ei olisi viisasta pyrkiä ratkaisuun, joka ei vastaa Euroopan todellista monimuotoisuutta.
Kaikkien EU:n kansalaisten täytyy tuntea itsensä tervetulleiksi unioniin, jonka valta kasvaa päivä päivältä. Olisi valitettavaa, jos esimerkiksi Balkanin alueen valtioita edustaisi unionissa tulevaisuudessa vain suurin etninen ryhmä. Vähemmistöjen edustus Euroopan unionissa on erittäin tärkeää, jotta jännitteet vähenevät. Mietinnössä ei oteta tätä näkökohtaa lainkaan huomioon, joten en voi äänestää sen puolesta. Haluan, että Euroopan unioni on tarkoitettu kaikille kansalaisille eikä vain osalle heistä, olipa edessämme oleva historiallinen päätös miten merkittävä hyvänsä. 
Posselt (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, tässä keskustelussa ei ole kyse mistään muusta kuin Euroopan unionin kohtalosta ja tulevaisuudesta. Siksi on järkyttävää huomata, miten laajalle hämmennys on päässyt leviämään. Ensinnäkin viitataan jatkuvasti liittymistä koskevaan lupaukseen, joka Turkille olisi väitteiden mukaan annettu vuonna 1963. Arvoisa komission jäsen, jopa te puhuitte tästä lupauksesta, mutta Etyn – huomatkaa siis, Etyn – vuonna 1963 antama lupaus on lunastettu jo kauan sitten tulliliitolla. Tulliliitosta tehtiin päätös, vaikka tänään tulliliittoa ylistäneen jäsen Schulzin poliittinen ryhmä sitä tuolloin vastustikin, sillä olemme vahvan ja elinkelpoisen Turkin ystäviä.
Nyt käsittelyssä on kuitenkin täysin toinen asia, Turkin täysivaltainen jäsenyys poliittisessa Euroopan unionissa, jossa monista ennen ulkoasioina pidetyistä asioista tulee vähitellen sisäasioita. Kukaan, joka tähtää näin tiiviisti yhdistyneeseen Eurooppaan, ei voi puoltaa Turkin täysivaltaista jäsenyyttä, sillä tuolloin Euroopan unioni heikentyisi pelkäksi vapaakauppa-alueeksi. Arvoisa komission jäsen, teitä ei sido kuvitteellinen lupaus liittymisestä. Teitä sitoo parlamentti, joka antoi teille hyväksyntänsä ja joka edustaa Euroopan kansaa, jonka ylivoimainen enemmistö vastustaa Turkin täysivaltaista jäsenyyttä unionissa.
Toiseksi kyse on Euroopan identiteetistä, ja myös tähän on sovellettu kahta erilaista mittapuuta. Huoli on aiheellinen. Eurooppaa ei ole ilman eurooppalaisia. Euroopan unioni ei ole yhdistys, johon voivat liittyä kaikenlaiset liittymiskriteerit täyttävät maailman maat, vaan se on kaikkien kriteerit täyttävien ja liittymistä haluavien Euroopan valtioiden unioni. Euroopalla on tietenkin identiteetti ja rajat. Hyvä jäsen Özdemir, identiteettiä ei voi typistää kristillisyyteen tai islamiin. Bosnian muslimit ovat kiistatta eurooppalaisia, joita Etiopian kristityt eivät selvästikään ole. Vastaan teille lainaamalla puoluetoverinne, jäsen Voggenhuberin sanoja: Turkki ei ole osa suur-Eurooppaa vaan Vähä-Aasiaa. Kaikella on rajansa – myös Euroopan yhdentymisen laajuudella. On vain realistista ottaa rajat huomioon. Muutamat maat, kuten Turkki ja Venäjä, ovat osaksi eurooppalaisia, ja niiden osittainen yhdentyminen – jolla tarkoitan erityisasemaa tai etuoikeutettua kumppanuutta – yhdentyneeseen Euroopan unioniin on järkevä strategia, joka koituu lopulta molempien osapuolten hyväksi.
Jatkuvasti kehotetaan toimimaan johdonmukaisesti. Monet valtioiden ja hallitusten päämiehet sanovat, että voi olla virhe antaa Turkin liittyä tai aloittaa jäsenyysneuvottelut nyt, mutta johdonmukaisuus on oleellista, kun lupaus on kerran tehty. Haluan vastata tähän, ettei mikään toimi sen johdonmukaisemmin kuin sopulilauma, joka kulkee kohti tuhoaan. Minä en halua olla sopulilauman johdettavana, eikä sitä halua Euroopan unionin kansakaan. Jopa Helsingissä tehdyn kiistellyn päätöksen mukaan Kööpenhaminan kriteerit on täytettävä, ennen kuin neuvottelut voivat alkaa. En voi kuvitella, että Turkki onnistuisi täyttämään kriteerit seuraavien päivien tai viikkojen kuluessa. Turkki ei selvästikään täytä kriteerejä, mikä käy ilmi myös esittelijä Eurlingsin mietinnöstä ja komission kertomuksesta. Meidän on siis kohdattava totuus ja tehtävä johtopäätökset sen mukaan. Turkin täytyy saada tukea myös jatkossa, kun se pyrkii vakiinnuttamaan demokratiaa ja oikeusvaltion periaatteita ja yhdentymään läntiseen maailmaan. Tämä on totta, mutta täysivaltainen jäsenyys olisi enemmän kuin mitä Turkki ja Euroopan unioni voisivat kestää, joten kielteinen päätös on molempien osapuolten etujen mukaista.
Valtioiden ja hallitusten päämiehet käsittelevät kahta asiaa Brysselissä ensi lauantaina: onko Turkin edun mukaista jatkaa tätä rataa ja selviytyisikö Euroopan unionikaan tällaisesta laajentumisesta? 
Bozkurt (PSE ).
    Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen siihen, että esittelijä Eurlingsin mietintö on lukuisten tarkistusten jälkeen vihdoin löytämässä lopullisen muotonsa. Olen tyytyväinen myös siihen, että pääministeri Balkenende vahvisti tänään yhdessä Saksan liittokanslerin Schröderin kanssa, että Turkin kanssa neuvotellaan täysivaltaisesta jäsenyydestä eikä mistään muusta. Olenkin hieman pettynyt siihen, että muutamat parlamentin jäsenet ovat esittäneet tarkistuksia, joissa esitetään jotain muuta kuin täysivaltaista jäsenyyttä.
Nämä ovat jännittäviä aikoja Turkille ja Euroopalle, ja monia jännittäviä vuosia on tulossa. Turkin täytyy kohentaa tilannettaan paljon ihmisoikeuksien, naisten oikeuksien, ammattiyhdistysvapauden ja uskonnonvapauden aloilla. Turkin on opittava ennen kaikkea toimimaan Etyn ja muiden kansalaisjärjestöjen kanssa. Sen täytyy huomata, että niistä on hyötyä eikä suinkaan haittaa Euroopan yhdentymiselle. Lisäksi samat kansalaisjärjestöt vaativat EU:ta aloittamaan neuvottelut Turkin kanssa, sillä monet niistä uskovat neuvottelujen alkamisen kohentavan Turkin ihmisoikeustilannetta.
Monet viettävät pian joulua Euroopassa, mutta monet, myös turkkilaiset, viettävät muslimien uhrijuhlaa. Toivottavasti päätös, jonka neuvosto tekee 17. joulukuuta, antaa kaikille syyn juhlia, sillä sekä Turkki että Euroopan unioni voivat hyötyä reilusta ja avoimesta neuvotteluprosessista. Esittelijä Eurlingsin mietintö on ensimmäisen askel oikeaan suuntaan, kohti Turkin täysivaltaista jäsenyyttä Euroopan unionissa. 
Savi (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, monien mielestä Turkki täytyy toivottaa tervetulleeksi Euroopan unioniin. Se on muslimimaista ainoa maallistunut valtio ja ainoa merkittävä demokratia luultavasti ainoa, jossa voidaan puhua naisten oikeuksista eurooppalaisessa merkityksessä. Turkki on myös sanoutunut virallisesti irti islamilaisesta perinnöstä. Samalla Turkki pitää mielessä, että Euroopan unioni on luvannut kutsua sen neuvottelupöytään, sillä vuonna 2009 tulee kuluneeksi 50 vuotta siitä, kun Turkin pääministeri Adnan Menderes esitti asianomaisen pyynnön. Edustan pientä kansaa, ja mielestäni asiassa on useita kysymyksiä, jotka on ratkaistava, ennen kuin EU aloittaa neuvottelut Turkin kanssa.
Turkin on ensinnäkin tunnustettava Kyproksen kreikkalaisen osan laillinen hallitus. Mitään muuta vaihtoehtoa ei itse asiassa ole, sillä ehdokasvaltioiden täytyy aloittaa neuvottelut erikseen kunkin EU:n jäsenvaltion eli myös Kyproksen kanssa. Yhtä lailla Turkin täytyy tietenkin vetää joukkonsa kaikkialta EU:n alueelta.
Toiseksi Turkin täytyy mielestäni tunnustaa, että armenialaisten joukkomurha vuonna 1915 oli kansanmurha, jonka takana eivät olleet kiihkouskonnolliset osmanit vaan maallistuneet nuoret turkkilaiset, joista monet kannattivat sittemmin Atatürkia.
Ja vielä kolmanneksi: miksi Turkki ei piittaa hitustakaan maailman suurimman valtiottoman kansan, kurdien, kohtalosta? 
Andrikienė (PPE-DE ).
    Kiitoksia, arvoisa puhemies. Ensinnäkin haluaisin huomauttaa, että kollegamme Eurlings on tehnyt suuren työn ja ansaitsee tunnustuksen ja kiitoksen. Esittelijä Eurlingsin mietinnöstä käy selvästi ilmi, ettei Turkki täytä vielä Kööpenhaminan kriteereitä. Se ei siis pysty läpäisemään testiä, jonka Euroopan unioniin vuoden 1993 jälkeen – Kööpenhaminan kriteerien asettamisen jälkeen – liittyneet jäsenvaltiot ovat läpäisseet. Kun kuuntelee puheenvuoroja, joissa esitetään, että Turkki olisi valmis aloittamaan neuvottelut Euroopan unionin jäsenyydestä huolimatta siitä, että Turkissa rikotaan vähemmistöjen oikeuksia, ihmisoikeuksia ja perusvapauksia, tulee eittämättä mieleen George Orwellin "Eläinten vallankumous": jokainen on tasa-arvoinen, mutta toiset ovat tasa-arvoisempia kuin toiset. Euroopan unionin tulevassa laajentumisessa vallitsee siis kaksinaismoraali. Tämä johtuu suureksi osaksi siitä, että Euroopan unionin täysivaltaiseksi jäsenvaltioksi pyrkii valtio, joka ei täytä vaatimuksia mutta jolla on vaikutusvaltainen puolestapuhuja. Ehkäpä olemme valmiita tarkistamaan Kööpenhaminan kriteereitä ja alentamaan vaatimuksia.
Turkki tänään saattaa tarkoittaa toista euraasialaista valtiota, esimerkiksi Venäjää, huomenna. Turkin jäsenyydellä Euroopan unionissa on myös tärkeä taloudellinen puolensa. Sisämarkkinoista vastannut Euroopan komission entinen jäsen varoitti, että Euroopan unioni räjähtää käsiin, ellei maatalous- ja aluepolitiikkaa uudisteta. Euroopan unionilla ei ole loputonta kykyä sulauttaa uusia jäsenvaltioita ja voittaa laajentumisen taloudellisia haasteita. Euroopan unionin ylenpalttisella laajentumisella on eittämättä rajansa, ja olisikin viisaampaa vakiinnuttaa Euroopan unionin edellisen laajentumisen vaikutukset, arvioida Romanian ja Bulgarian liittymisestä aiheutuvia taloudellisia vaikutuksia sekä ennakoida Ukrainan ja Moldovan Eurooppa-haaveiden taloudellisia vaikutuksia. Näiden seikkojen pitäisi olla ensisijaisia. Olen näin ollen sitä mieltä, että olisi Euroopan unionin etujen mukaista, jos Turkilla olisi vain etuoikeutettu kumppanuussuhde.
Howitt (PSE ).
    Arvoisa puhemies, näköpiirissä ollut Euroopan unioniin liittyminen oli Itä-Euroopan demokraattisten uudistusten vaikuttimena. Tällä viikolla EU päättää, päteekö tämä myös Turkkiin. Kuten komission jäsen Verheugen totesi, Turkin hallitus on tehnyt kaiken voitavansa. EU:n on nyt, 41 vuoden jälkeen, aika pitää lupauksensa ja aloittaa neuvottelut.
Siitä ollaan yhtä mieltä, että Turkkia pitäisi kohdella kuten kaikkia muitakin ehdokasvaltioita. Jotkut ovat kuitenkin ehdottaneet keskustelun kuluessa, että nykyisissä jäsenvaltioissa pitäisi järjestää kansanäänestys, että olisi keksittävä uuden tyyppinen erityisasema, että EU:n vapauksien turvaamiseksi pitäisi ottaa käyttöön pysyviä turvalausekkeita tai että suuria jäsenvaltioita pitäisi kohdella eri tavalla kuin pieniä. Yhtäkään ehdokasvaltiota ei ole kohdeltu näin, joten parlamentin pitäisi hylätä nämä tarkistukset. Esitänkin komission jäsenelle Rehnille seuraavan kysymyksen: voisiko Rehn ilmoittaa, miten hän tulkitsisi neuvoston päätöstä, jos neuvosto päättäisi aloittaa neuvottelut viivyttelemättä? Millaista aikataulua hän suosittelisi?
Kukaan ei kiellä, etteikö Turkkiin liity paljon tärkeitä, huolestuttavia seikkoja, joita käsitellään asianmukaisesti kompromissein esittelijä Eurlingsin mietinnössä. Mutta jos kerran Leyla Zana, joka on istunut kymmenen vuotta vankina poliittisista syistä, totesi kaksi kuukautta sitten täällä parlamentissa, että ihmisoikeuksien edistäminen edellyttää neuvottelujen aloittamista, kuinka kukaan täällä parlamentissa voisi käyttää ihmisoikeustilannetta uskottavana perusteena kielteiselle kannalle?
Totuus on, että liian monet käyttävät näitä perusteita. He puhuvat eurooppalaisesta identiteetistä ja unionin perusluonteesta kätkeäkseen todellisen mielipiteensä, jonka mukaan muslimienemmistöisen valtion ei pitäisi koskaan antaa liittyä unioniin. He yrittävät puhua sivilisaatioiden yhteentörmäyksestä. Euroopan unionissa on nykyisin kolme miljoonaa turkkilaista ja omassa maassani, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, on miljoona muslimia, joten sivistynyt Eurooppa voi perustua ainoastaan vapauteen harjoittaa mitä tahansa uskontoa, etniseen monimuotoisuuteen ja rasismin torjuntaan.
Ei uusia edellytyksiä, ei lisää viivytyksiä. Äänestäkäämme niin paremman Turkin kuin vahvemman, vauraamman, vaikutusvaltaisemman, suvaitsevamman ja turvallisemman Euroopankin puolesta. 
Guardans Cambó (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, tämä ei ole keskustelu Turkin puolesta tai Turkkia vastaan. Sellainen keskustelu olisi valtava, enkä halua osallistua sellaiseen peliin. Tämä on keskustelu omasta tulevaisuudestamme osana erästä poliittista hanketta sekä turkkilaisten oikeudesta hyötyä sellaisesta kasvusta ja vakaudesta, jota voidaan tuoda vain Euroopasta.
Velvollisuutemme on etsiä uudenlaisia suhteita naapureihin ja liittolaisiin, jotta molemmat päämäärät sopivat yhteen eivätkä omat hankkeemme ja unelmamme vaarannu eivätkä romahda, mikä voi hyvinkin tapahtua, jos asioita ei hoideta kunnolla. Euroopan unionin jäsenyys ei voi olla ainoa vaihtoehto, jota tarjoamme naapureille ja ystäville. Tämä on tuotava selvästi julki. Myös muut selkeät vaihtoehdot on pidettävä mielessä.
Euroopan unionin johto on jättänyt yleisen mielipiteen ja Euroopan kansalaiset liian usein huomiotta. Tällä kertaa poliittisen eliittimme välinpitämättömyydellä – kansalaisia kohdellaan kuin lapsia – voi olla katastrofaaliset seuraukset. 
Queiró (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, aloitan kiittämällä esittelijä Eurlingsia mietinnöstä, jossa annetaan täsmällinen kuvaus Turkin nykytilanteesta. Mietinnössä meitä muistutetaan siitä, että vaikka Turkissa tehdään merkittäviä uudistuksia, muutamia huolestuttavia kysymyksiä on edelleen jäljellä: kidutusta käytetään edelleen, ihmisoikeuksia rikotaan jatkuvasti eikä Armenian kansan kansanmurhaa ole tunnustettu. On siis ehdottomasti syytä kysyä, ovatko edellytykset liittymisneuvottelujen aloittamiselle kunnossa.
Kyproksen asiasta pitää kysyä, onko mahdollista tai mitenkään hyväksyttävää, että 25 jäsenvaltion Euroopan unioni aloittaisi neuvottelut sellaisen valtion kanssa, joka tunnustaa täysin vain 24 jäsenvaltiota? Tämä hämmästyttää minua suuresti. Kykeneekö EU missään tapauksessa yhdentämään Turkkia täysin, kun otetaan huomioon kaikki taloudelliset ja rakenteelliset vaikutukset sekä vaikutukset Euroopan yhteenkuuluvuuteen?
Lisäkysymys: vahvistuuko ulkoinen turvallisuutemme, jos rajanaapureiksemme tulevat Iranin, Irakin, Syyrian, Azerbaidžanin ja Georgian kaltaiset ongelmalliset valtiot? Minun täytyy vielä palata kysymykseen, joka olisi pitänyt esittää ensin: mihin EU:n rajat päättyvät? En tarkoita yksinomaan maantieteellisiä rajoja vaan pikemminkin käsitteellisiä rajoja, joihin jäsen Toubon viittasi aiheellisesti puheenvuorossaan hetki sitten.
Kaikkien näiden rajoitteiden takia parlamentin täytyy vähintäänkin jättää ovi auki täysivaltaisen jäsenyyden vaihtoehdolle, jossa otetaan huomioon kyseisen valtion etuoikeutettu suhde. Vaihtoehto pitää joka tapauksessa olla. Jos näin ei tehdä, parlamentti tekee saman virheen, jonka muut ovat tehneet aiemmin, eli se antaa Turkin suurelle kansalle väärän kuvan – vaikkakin ehkä oikeista syistä – tai tekee Euroopan unionin puolesta sitoumuksen, jota on myöhemmin ehkä mahdoton täyttää tai jota ei ehkä edes haluta täyttää. 
Rouček (PSE ).
    Eurooppa-neuvosto tekee tällä viikolla erittäin tärkeän päätöksen liittymisneuvottelujen aloittamisesta Turkin kanssa. Täällä on kuultu tänään liittymisen vastustajia, jotka ovat väittäneet, ettei Turkki ole eurooppalainen maa; että sen kulttuuriset, historialliset ja uskonnolliset juuret ovat toiset kuin Euroopalla; että se sijaitsee epävakaassa Lähi-idässä; ettei ihmisoikeuksia, kansalaisoikeuksia eikä poliittisia oikeuksia noudateta Turkissa asianmukaisesti ja ettei Turkki ole poliittisesti eikä taloudellisesti valmis eivätkä sen yhteiskunta ja talous ole kehittyneet riittävästi.
Monia näistä väitteistä voidaan tietenkin pitää oikeina. Eurooppa-neuvoston päätöstä, josta nyt keskustelemme, ei tehdä kuitenkaan Turkin liittymisestä vaan liittymisneuvottelujen aloittamisesta. On päivänselvää, ettei Turkki ole nykytilanteessa vielä valmis liittymään Euroopan unioniin – eihän Euroopan unionikaan ole valmis Turkin liittymiseen. Päätös neuvottelujen aloittamisesta on mielestäni kuitenkin aivan eri kysymys.
Kuten on jo todettu, liittymisneuvotteluja käydään monia vuosia, ja tuona aikana seurataan tarkkaan yksittäisiä toimenpiteitä, menettelyjä ja edistymistä eri aloilla, niin ihmisoikeuksissa ja kansalaisoikeuksissa, poliittisissa uudistuksissa, yhteiskunnan ja talouden kehityksessä kuin monilla muillakin aloilla. Jos Turkin velvollisuudet eivät täyty, neuvottelut voidaan tietenkin keskeyttää milloin tahansa, mikä on tehtävä selväksi.
Olen sitä mieltä, että Euroopan unionillakin on oltava omat velvoitteensa. Turkille on myönnetty ehdokasvaltion asema ja Euroopan komission julkistaman kertomuksen mukaan Turkki on edistynyt selvästi Kööpenhaminan kriteerien täyttämisessä, joten sille pitäisi antaa mahdollisuus jatkaa kauaskantoisia poliittisia ja taloudellisia uudistuksia ja noudattaa modernin Turkin valtion perustajan, Kemal Atatürkin, jättämää perintöä ja lähentyä länttä. Hanke on kunnianhimoinen, mutta jos se onnistuu, siitä hyötyvät mielestäni sekä Turkki että Euroopan unioni. Jos se ei onnistu... 
Ludford (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, punnitessani Turkin jäsenyyden ongelmia ja haasteita en voi muuta kuin olla iloinen siitä, että Turkin eloisa ja antelias kulttuuri rikastuttaisi Euroopan unionia, kuten kotiseudullani Pohjois-Lontoossa asuvat turkkilaiset ja kurdit sekä heidän erinomainen ruokansa jo nyt tekevät.
Turkin islamilaisuus, maallistunut islam, edistää myös mielestäni myönteisellä tavalla EU:n yhtenäistä kehittymistä monikulttuurisena yhteiskuntana. Haluan kuitenkin painottaa esittelijä Eurlingsin mietinnön kohtaa, jossa Turkin hallitukselta pyydetään aktiivisempia toimia sovinnon tekemiseksi niiden kurdijoukkojen kanssa, jotka ovat päättäneet luopua aseiden käytöstä. Toivon, että osana liittymisprosessia Turkki saadaan suostuteltua etsimään poliittista ratkaisua kurdikansan haluun ilmaista omaa identiteettiään. Ehkäpä tämä voitaisiin tehdä luovuttamalla poliittista valtaa jollakin tavoin. PKK-järjestön vuonna 1999 julistama tulitauko on lujilla, ja pysyvä rauha voidaan varmistaa vain poliittisin neuvotteluin. 

Ebner (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, esittelijä Eurlingsin mietintö on hyvin harvinainen täällä parlamentissa, koska siinä luetellaan ihmisoikeuksien, vähemmistöjen oikeuksien ja etnisten oikeuksien loukkauksia yhdessä maassa. Pääasioita ovat kidutus, uskonnonvapaus, naisten oikeudet, perustuslaki ja yhden Euroopan unionin osan – tarkemmin sanottuna yhden Euroopan unionin jäsenvaltion osan – miehittäminen, armenialaisia koskeva kysymys ja ilmaisunvapaus. Tästä loukkauksien luettelosta on tehty mielestäni virheellinen päätelmä, jonka mukaan neuvottelut olisi aloitettava, kuten monet jäsenet ovat todenneet.
Slovakian kanssa käytävät neuvottelut keskeytettiin pari vuotta sitten paljon pienemmästä syystä, ja nyt Kööpenhaminan kriteerien noudattaminen esitetään ylimääräisenä, vaihtoehtoisena tulevana edellytyksenä ilman, että unioni asettuisi tiukalle kannalle. Turkin demokratisoitumispyrkimyksiä täytyy tukea, mutta niiden onnistuminen ei varmastikaan riipu Euroopan unionin jäsenyydestä vaan pikemminkin hyvistä naapuruussuhteista ja tuloksekkaasta kumppanuudesta. Kaksi kolmasosaa Euroopan kansalaisista vastustaa liittymisneuvottelujen aloittamista ja Turkin jäsenyyttä Euroopan unionissa. Joissakin maissa, esimerkiksi Itävallassa, Ranskassa ja Saksassa, vastustajia on yli 70 prosenttia. Tästä herää kysymys, miksi komissio, monet parlamentin jäsenet, neuvosto ja lukuisat jäsenvaltiot toimivat vastoin selvästi ilmaistuja etuja ja kansan mielipiteitä ja toiveita.
Tällaiset toimet ovat poliittisesti käsittämättömiä ja kerta kaikkiaan lyhytnäköistä, sillä niillä aiheutetaan valtavia yleistä mielipidettä koskevia ongelmia ja vaarannetaan Euroopan unionin tulevat suunnitelmat. Kannatan etuoikeutettua kumppanuutta, en Turkin jäsenyyttä Euroopan unionissa. 
Riera Madurell (PSE ).
    Arvoisa puhemies, tänään käsiteltävä Turkkia koskeva mietintö on erittäin tärkeä, sillä päätös, jonka Eurooppa-neuvosto tekee 17. joulukuuta, on historiallisesti merkittävä ja menee esittelijä Eurlingsin mietinnössä mainittuja poliittisia näkökohtia pidemmälle.
Myös me teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan jäsenet haluamme kiittää Turkkia edistymisestä talouden alalla unionin asettamien edellytysten mukaisesti. Erityisesti haluamme korostaa sitä, että Turkki on noudattanut yhteisön säännöstöä muun muassa energiapolitiikan, teollisuuspolitiikan, tutkimuksen ja kehityksen sekä televiestinnän aloilla. Vaikka suunta on oikea yleiseltä kannalta katsottuna, edistyminen ei ole ollut kaikin puolin tasavahvaa, ja siksi edistymistä kaivataan jatkossa ainakin neljässä asiassa, joita käsittelen lyhyesti.
Turkin on ensinnäkin parannettava hallinnollisia valmiuksiaan, jotta yhteisön säännöstö saadaan pantua kokonaan täytäntöön ja sen soveltamista tehostettua. Toiseksi valtionavun valvonnan on oltava riippumatonta. Kolmanneksi Turkin on ohjattava aiempaa suurempi suhteellinen osuus BKT:stä tutkimukseen ja kehitykseen. Neljänneksi televiestintäalan lainsäädäntöä täytyy tarkistaa. Hyvät kuulijat, tässä oli pääpiirteissään sen tarkistuksen sisältö, jota teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunta esittää Eurlingsin mietintöön. 
De Veyrac (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, neuvosto tekee ensi perjantaina päätöksen liittymisneuvottelujen aloittamisesta Turkin kanssa. Päätös vaikuttaa Euroopan unionin tulevaisuuteen. Täytyy todeta, että joka kerta, kun liittymisneuvottelut on aloitettu, ne ovat päättyneet liittymiseen. Hyvät kollegat, vaadin teitä varmistamaan, että jättämämme tarkistus, jossa esitetään etuoikeutettua kumppanuutta Turkin kanssa, otetaan käsittelyyn.
Kuten totesin parlamentissa marraskuussa 2002, totuus on, ettei Turkin liittymiselle Euroopan unioniin ole perusteita. Ensinnäkin perustamissopimuksen mukaan EU on avoin eurooppalaisille maille; 95 prosenttia Turkista, jonka pääkaupunki on Ankara, sijaitsee Aasiassa. Toiseksi mitä enemmän unioni laajenee, sitä enemmän se laimenee, sitä kauemmas poliittinen unioni liukuu ja sitä heikommin yhteisiä politiikkoja pystytään toteuttamaan. Kolmanneksi jos Turkki liittyisi unioniin vuonna 2015, sillä olisi jäsenvaltioista eniten asukkaita, 80 miljoonaa, eli sillä olisi eniten parlamentin jäseniä ja merkittävä äänivalta neuvostossa.
Lopuksi totean, että jos hyväksymme Turkin unioniin, mitä perusteita voisimme esittää jatkossa muita ovelle kolkuttavia ehdokasvaltioita, kuten Ukrainaa, Marokkoa tai Algeriaa, vastaan? Kaikista näistä syistä – ja ennen kaikkea siksi, ettei Turkki ole täyttänyt Kööpenhaminan kriteereitä, tunnustanut armenialaisten kansanmurhaa eikä edes yhtä EU:n jäsenvaltiota – perjantaina on tehtävä päätös, joka ei rajoitu yksinomaan keskusteluun liittymisestä tai poissulkemisesta. Toistan, että ratkaisu löytyy etuoikeutetusta kumppanuudesta. Haluan tehdä selväksi, ettei tällainen kanta ole Turkin vastainen vaan Eurooppa-myönteinen. 
Demetriou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, esittelijä Eurlingsilla oli erittäin vaikea työ tehtävänään. Hän yritti tehdä mahdottomasta mahdollisen. Hänen esittämänsä todisteet vahvistavat, ettei Turkki ole niin pitkällä, että sille voitaisiin sanoa liittymisneuvottelujen aloittamispäivämäärä. Toisaalta hän vahvisti kuitenkin kyllä-kannan, jonka perusteella Turkin pitäisi aloittaa neuvottelut Euroopan unionin kanssa, kun nykytilannetta arvioidaan strategiselta kannalta.
Kaiken mietinnössä esitetyn ja kaiken tietämämme perusteella näyttää selvältä, ettei Turkki täytä Kööpenhaminan kriteereitä. Kriteerien 7 kohdan a alakohdan 3 alakohta on selkeä: Turkilla on puutteita demokratiassa, ihmisoikeuksissa, vähemmistöjen oikeuksissa ja monilla muilla aloilla.
Samaan aikaan Turkki rikkoo Helsingin päätelmien 4 kohdan kirjainta ja henkeä, sillä Turkilla on jatkuvaa kahnausta Kreikan kanssa, sillä se rikkoo päivittäin ilmatilan koskemattomuutta ja – mikä tärkeintä – se jatkaa edelleen Euroopan unioniin kuuluvan Kyproksen tasavallan osan miehittämistä eikä suostu tunnustamaan Kyproksen tasavaltaa. Loppujen lopuksi on kyse Euroopan unionin itsekunnioituksesta, jos se ilmoittaa solmivansa kumppanuussuhteen sellaisen valtion kanssa, joka ei tunnusta yhtä Euroopan unionin jäsenvaltiota. Tähän Euroopan unionin täytyy puuttua päättäväisesti ja dynaamisesti.
Me kyproslaiset emme vastusta Turkin eurooppalaistumista. Haluamme naapurin, joka omaksuu eurooppalaiset arvot. Toivomme ja uskomme, että nykyisen menettelyn avulla Turkki lopulta lähentyy Eurooppaa ja omaksuu eurooppalaiset arvot.
Paasilinna (PSE ).
    Puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, kiitoksia Eurlingsille taitavasta raportista. Vuoden 1995 Saharov-palkinnon saaja Leyla Zana sanoi meille lokakuussa, että "ottakaa Turkki neuvotteluihin, muuten me kurdit emme selviä". Tämä on vakava peruste neuvotteluille, mutta se tarkoittaa vasta, että nyt Turkki otetaan tarkkailuluokalle. Neuvottelujen alkamiskohdan on oltava vielä auki, eikä neuvotteluille ole takarajaa. Turkin on täytettävä kaikki eurooppalaisen demokratian vaatimukset, myös naisten oikeudet.
On tärkeää, että neuvottelut voidaan katkaista milloin tahansa, mikäli edistys ei riitä. Turkista on siis peräti kolme ulospääsytietä: alku, loppu ja kesken kaiken. Emme ole valmiita laajentumiseen pitkään aikaan, mutta neuvotella me osaamme jo nyt. Turkki ei ole Eurooppaa, mutta demokratia ja ihmisoikeudet ovat, ja siksi niitä pitää levittää ainakin naapureihin. 
Rack (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, Turkki on iso maa, jonka toinen jalka on Euroopan ja toinen Aasian puolella alueella, joka on geopoliittisesti erittäin arkaluonteinen. On Euroopan unionin etujen mukaista integroida Turkki tiukasti Euroopan unionin rakenteisiin, ja on selvästikin Turkin edun mukaista sitoutua unionin rakenteisiin. Siksi Turkki hakikin jäsenyyttä jo vuosia sitten. Unioniin liittymiselle asetettiin selkeät kriteerit Kööpenhaminan huippukokouksessa yli kymmenen vuotta sitten vuonna 1993. Jäsenehdokkaiden täytyy täyttää joukko poliittisia ja taloudellisia kriteereitä sekä hyväksyä Euroopan unionin vakiintunut lainsäädäntö. Unionin täytyy vastaavasti tehdä kotiläksynsä. Sen pitää olla valmis laajentumaan, eikä se saa vaarantaa aiempaa edistymistä.
Pari viikkoa sitten komissio antoi Turkkia koskevan uuden edistymiskertomuksen, jossa esiteltiin muutamia huomattavia saavutuksia etenkin liittymiselle asetettujen poliittisten kriteerien täyttämisessä. Demokratian vakiinnuttaminen oli edistynyt, ja erityisesti armeijan poliittista valtaa oli kavennettu siviilihallinnon hyväksi. Oikeusvaltion periaatteiden noudattaminen oli samoin edistynyt rohkaisevasti. Korruptio on toisaalta edelleen merkittävä ongelma, ja ihmisten kiduttaminen Turkin vankiloissa jatkuu. Perusoikeudet saivat kertomuksessa osakseen jälleen murskaavan arvostelun. Kertomuksessa todettiin esimerkiksi, että uskonnonvapaus voi Turkissa kehnosti ja että lukuisat vähemmistökysymykset ovat edelleen ratkaisematta.
Komissio päätyi hyvin monenkirjavassa edistymiskertomuksessaan kuitenkin siihen, että oli tullut aika aloittaa viralliset liittymisneuvottelut, vaikka myönsikin, että ratkaiseviin jäsenyysvelvoitteisiin olisi mahdollisesti tehtävä pitkäkestoisia, sisämarkkinasääntöjä koskevia poikkeuksia. Tällainen on vilpillistä kaksinaismoraalia. Turkki on joko tehnyt kotiläksynsä ja täyttänyt poliittiset kriteerit tai sitten se ei ole. Jos emme aio myöntää Turkille kaikkia jäsenyydestä seuraavia oikeuksia, meidän täytyy tehdä se viipymättä selväksi ja alkaa harkita etuoikeutettua kumppanuutta sen sijaan, että liittymisestä pidetään pakonomaisesti kiinni. Viikonloppuna neuvoston on tehtävä asiasta erittäin tärkeä päätös. Toivon, että se noudattaa sääntöjä, jotka Eurooppa-neuvosto itse asetti Kööpenhaminassa kymmenen vuotta sitten tätä tapahtumaa varten. 
Tabajdi (PSE ).
    Arvoisa puhemies, Unkarin sosiaalidemokraatit kiittävät esittelijä Eurlingsia erinomaisesta mietinnöstä.
Meille kansalliset vähemmistöt ovat periaatekysymys. Jos kurdien alueellista itsemääräämisoikeutta ei lisätä, Unkari ja Unkarin sosiaalidemokraatit eivät koskaan äänestä Turkin liittymisen puolesta. Meille tämä on periaatekysymys.
Perinteisten kansallisten vähemmistöjen yhteisryhmän puheenjohtajana olen sitä mieltä, että erityistä huomiota täytyy kiinnittää muiden kuin muslimivähemmistöjen tilanteeseen. Etnisiä vähemmistöjä, uskonnollisia vähemmistöjä ja eritoten naisia täytyy kunnioittaa. Neuvottelut voidaan aloittaa nyt, mutta tulos ei ole vielä tiedossa. Neuvottelut tarjoavat sekä Turkille että EU:lle mahdollisuuden mutta eivät mitään takeita. 
Gawronski (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, keskustelemme tänä päivänä aiheesta, josta olemme keskustelleet jo vuosia täällä Euroopan parlamentissa niin virallisissa istunnoissa kuin yksityisissä keskusteluissakin. Ongelma on hankala ja monitahoinen.
Me Forza Italia -puolueen jäsenet olemme arvioineet hyvät ja huonot puolet ja olemme päätyneet tiukasti siihen tulokseen, että on hyödyllistä ja jopa oleellista näyttää liittymisneuvotteluille vihreää valoa. Neuvotteluista kieltäytyminen tekisi tyhjäksi toimet, joilla Turkki on pyrkinyt nykyaikaistumaan ja kehittämään demokraattista järjestelmää. Kieltäytyminen tarkoittaisi, että Turkki jätettäisiin Lähi-idän ja Kaukasuksen kaltaisten epävakaiden alueiden armoille. Se tarkoittaisi, että kaikille maltillisille muslimimaille lähtisi kielteinen viesti, mikä vahvistaisi äärimuslimien järkkymätöntä kantaa ja tukisi niitä, jotka ennustavat sivilisaatioiden yhteentörmäystä.
Nyt meillä on mahdollisuus kaventaa islaminuskon ja lännen välistä kuilua, ja se on Turkin ansiota: Turkin juuret ovat sekä kristinuskossa että islamissa. Avaamalla Euroopan unionin ovet Turkille lähetämme vahvan viestin muslimimaille, jotka ovat suurten vaikeuksienkin keskellä lähteneet tavoittelemaan demokratiaa ja vapautta. Ne on saatava vakuuttuneiksi siitä, että ne ovat oikealla tiellä. Meidän on osoitettava, ettei islamia ja demokratiaa pidetä yhteensopimattomina Euroopan unionissa. Muistutan epäilijöitä ja Turkin vastustajia siitä, että neuvottelujen aloittaminen lisäisi suuresti turvallisuuttamme suhteessa terrorismiin, jonka uhkaa meidän on torjuttava vielä vuosien ajan.
Äänestämme näin ollen esittelijä Eurlingsin mietinnön puolesta. Esitämme esittelijä Eurlingsille lämpimät ja vilpittömät kiitokset valtavasta työstä, jonka hän on tehnyt tässä erityisen hankalassa tilanteessa, sekä hänen kyvystään saavuttaa toteuttamiskelpoinen kompromissi parlamentissa vilisevien mitä moninaisimpien näkemysten kesken. 
Pahor, Borut (PSE ).
    Arvoisa puhemies, äänestän mietinnön puolesta, kuten olen äänestänyt muidenkin asiaan liittyvien Euroopan unionin päätösten puolesta viime aikoina. Minusta näin annetaan Turkille ennen kaikkea viesti siitä, että olemme tyytyväisiä sen tekemiin viimeaikaisiin demokraattisiin uudistuksiin. Samalla on tietenkin täysin selvää, ettei näissä uudistuksissa mennä tarpeeksi pitkälle ja että uudistusten pitäisi olla huolellisempia, jotta Turkin liittyminen Euroopan unioniin etenisi. Turkin on täytettävä kaikki edellytykset kuten muidenkin ehdokasvaltioiden. Tämä on lyhyen puheeni pääkohta.
Haluan painottaa, että Euroopan unioninkin täytyy täyttää laajentumisen edellytykset, eritoten kun on kyse niinkin arkaluoteisesta maasta kuin Turkista. Unionia sitovat Kööpenhaminan kriteerit, ja sen pitää pystyä ottamaan vastaan uusia jäseniä. Sen pitää toisin sanoen täyttää poliittiset, taloudelliset ja sosiaaliset päämääränsä.
Jotta unionista tulisi yhtenäisempi ja jotta se toimisi tehokkaammin, sen täytyy vakiinnuttaa ja vahvistaa itseään sisäisesti. Euroopan perustuslaista tehdyn sopimuksen ratifiointi on mielestäni ehdoton edellytys, jotta Euroopan unionin laajentumista voitaisiin jälleen harkita. 
Sonik (PPE-DE ).
     Arvoisa puhemies, neuvottelujen aloittaminen Turkin kanssa on historiallisesti merkittävä tapahtuma sekä Turkille että Euroopan unionille. Nykymaailmassa islamista on tullut valloituksen ja vihan väline, tappava ase fanaatikkojen käsissä, joten Euroopan unionin tapaaminen Ankaran kanssa tarjoaa ainutlaatuisen tilaisuuden muuttaa tapahtumien kulkua ja muuttaa yhteentörmäykset rinnakkaiseloksi.
Haluan sanoa niille, jotka ovat nyt huolissaan siitä, että Turkin liityttyä Euroopan unioniin unionilla on yhteinen raja Irakin ja muiden Lähi-idän levottomien pesäkkeiden kanssa, että meillä on vastaavia rajoja nykyisin keskellä Eurooppaa. Nämä rajat ovat sivilisaatioiden ja kulttuurien välisiä, eikä niillä ole mitään tekemistä maantieteellisten rajojen kanssa. Tämä pätee myös islaminuskoon, jonka harjoittajia on Euroopassa useita miljoonia. Tarkoitan muslimeja, jotka kutsuttiin Eurooppaan työvoimaksi 1960-luvulla. Heistä tuli suuri vähemmistöryhmä, mutta heille ei tarjottu mitään sopeutumis- tai rinnakkaiselomallia, jonka avulla he olisivat voineet samaistua uuteen kotimaahansa. Tämä ongelma on siis jo olemassa keskellä Eurooppaa.
Neuvottelujen aikana Turkin täytyy olla rehellinen, kun on kyse Kööpenhaminan kriteereistä ja suhtautumisesta uskonnonvapauteen, naisten asemaan, armenialaisten kansanmurhan tunnustamiseen ja Armenian vastaisen rajan avaamiseen. Samalla vastataan myös niille, jotka epäilevät, että Turkin liittyminen Euroopan unioniin vähentäisi armeijan vaikutusta julkiseen elämään, vaikka armeija on ollut aina valtion maallistuneisuuden tae.
Kun neuvottelut aloitetaan Turkin kanssa, Euroopan unionin pitäisi huomata, että Ukraina on sille aivan yhtä tärkeä strateginen kumppani. Ukrainallekin olisi annettava nopeasti selkeä ja uskottava mahdollisuus yhteistyöhön Euroopan unionin kanssa – jopa jäseneksi liittymiseen. Mahdollisuus olisi annettava mitä pikimmin. Ukrainan kansa on osoittanut sitoutuvansa erittäin päättäväisesti demokraattisiin arvoihin. Sen pitäisi saada meiltä nyt yhtä päättäväinen vastaus. 
Varvitsiotis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, esittelijä Eurlings on saanut paljon kiitosta tänä iltana ihan aiheesta, sillä hänen mietintönsä on kattava ja ehdottoman tasapainoinen. Mielestäni mietintöä täytyy tukea. On kuitenkin tehtävä selväksi, että Turkin, kuten minkä tahansa jäsenyyttä hakevan valtion, täytyy tajuta, että sillä on oikeuksien lisäksi myös velvollisuuksia. Euroopan unionin kansalaiset vaativat Turkkia kunnioittamaan kansainvälistä oikeutta ja mukautumaan yhteisön säännöstöön perustuslaissa, taloudessa, politiikassa ja kulttuurissa.
Mainitsen, että Turkin täytyy noudattaa täysimääräisesti ihmisoikeuksia, vähemmistöjen oikeuksia ja uskonnonvapautta ja että sen on täytettävä Kööpenhaminan kriteerit täysimääräisesti. En ymmärrä Turkin kannassa piilevää ristiriitaa: se pyytää ääntä jäsenvaltiolta, jota se ei tunnusta.
Turkin täytyy ymmärtää, että sen Eurooppa-haaveet riippuvat ennen kaikkea siitä itsestään ja kannasta, jolle se aikoo asettua monissa kysymyksissä. 
Cederschiöld (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, ensiksi haluan kiittää esittelijä Eurlingsia siitä, että hän onnistui saattamaan tämän erittäin hankalan tehtävän päätökseen. Keskustelussa ollaan jo loppuvaiheessa. Monia asioita on sanottu, monia viisaita näkökantoja on esitetty. Olisi hankalaa käsitellä koko asiaa kahdessa minuutissa. Ei ole mitään järkeä edes yrittää, joten olen valinnut ihmisoikeuksien alalta kaksi seikkaa, jotka ovat erityisen tärkeitä minulle, sillä olen kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan jäsen.
Ensinnäkin Asianajajat ilman rajoja -järjestön mukaan poliisiasemilla tapahtuu raiskauksia. Naiset eivät uskalla antaa raiskauksia ilmi, sillä kostoksi heille voidaan tehdä jotain vieläkin pahempaa. Jos Turkista tulee jonain päivänä EU:n jäsenvaltio, tällaista ei saa missään tapauksessa tapahtua enää.
Olisin halunnut kuulla tiukempia kannanottoja myös koulutuksesta. Vaikka satoja uusia kouluja on perustettu, on laajoja alueita, joilla miesten vastustuksen vuoksi yli puolet 7–13-vuotiaista tytöistä ei saa käydä koulua ja oppia lukemaan ja kirjoittamaan. Jos Turkista tulee jäsenvaltio, sadoistatuhansista – jopa miljoonista – nuorista, kauniista, lukutaidottomista naisista tulee sellaisen EU:n kansalaisia, jossa kunnollinen koulutus on oleellista normaalin elintason saavuttamiseksi. Näiden naisten kyky elättää itsensä olisi erittäin rajallinen. Naisten täytyy päästä kouluun nyt, jos heistä tulee tulevaisuudessa EU:n kansalaisia.
Turkin jäsenyydelle on monia hyviä syitä, mutta meidän nykyisten jäsenten täytyy jatkaa koko neuvottelujen ajan painostamista uudistuksiin. Sellaisissa olosuhteissa Turkki on erittäin tervetullut. 
Stenzel (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, mikä on Turkkia koskevasta mietinnöstä 15. joulukuuta järjestettävän äänestyksen tarkoitus? Tarkoitus ei ole ylistää esittelijää, jota minäkin pidän erittäin suuressa arvossa. Tarkoitus ei ole myöskään, että toisiaan vastaan ottelee kaksi joukkuetta: Turkin liittymistä järkähtämättä kannattavat ja ne, jotka vaativat vaihtoehtoa täysivaltaiselle jäsenyydelle ja joilla on jo vaihtoehto mietittynä ja sanoiksi puettuna. Ottelussa molemmat joukkueet ovat aina vaarassa tehdä oman maalin.
Tarkoituksena ei ole myöskään toistaa katsomossa kaikuvia huutoja, sillä niissä on mukana aimo annos tunnetta. Nyt on yksinkertaisesti Euroopan parlamentin viimeinen tilaisuus välittää neuvostossa kokoontuville hallitusten päämiehille sanoma, ennen kuin nämä tekevät päätöksen neuvottelujen aloittamisesta Turkin kanssa. Päätöksestä täytyy tehdä mahdollisimman vaikea.
Pääasia on, että Erdoganin hallituksen kiistämätön halu toteuttaa uudistuksia on ristiriidassa Turkin todellisten sosiaalisten olosuhteiden kanssa. Olosuhteet ovat osittain seurausta poliittisista konflikteista, olipa kyse Armeniasta tai kurdeja koskevasta ongelmasta, eivätkä olosuhteet sovi yhteen tavoitteidemme ja kriteeriemme kanssa. Ei ole sattumaa, että kurdien edustajat Pariisissa päättivät juuri nyt vaatia Kaakkois-Anatoliassa sijaitsevien kurdialueiden itsemääräämisoikeutta. Neuvottelujen aloittaminen ja mahdollisuus liittyä Euroopan unioniin voisivat siis tosiasiassa ruokkia Turkin ja kurdien välistä konfliktia sen sijaan, että konflikti ratkaistaisiin.
Jos rajat siirtyisivät Iraniin, Irakiin, Syyriaan ja Kaukasukselle, EU menettäisi puskurivyöhykkeen, joka on aina erottanut sen maailman vaarallisimmista levottomuuspesäkkeistä. Myös tätä neuvoston on syytä pohtia.
Turkin johtajat ovat väittäneet, että EU asettaa Turkille neuvotteluja koskevia erityisiä ehtoja. Tätäkin on syytä pysähtyä miettimään, sillä eihän EU hae jäsenyyttä Turkin tasavallassa vaan päinvastoin. Ilmapiiri ei voisi olla pahempi liittymisneuvotteluja koskevan päätöksen edellä. Automaattisesti liittymiseen huipentuva prosessi ilman muita vaihtoehtoja olisi haitallinen sekä Euroopan unionille että Turkille. Meidän parlamentin jäsenten pitää käyttää tilaisuutta hyväksemme ja ilmaista tämä selkeästi ennen 17. päivää joulukuuta, sillä jos täysivaltainen jäsenyys osoittautuu mahdottomaksi, Turkki pitää yhdistää Euroopan unionin rakenteisiin jollain muulla tavalla. 
Jałowiecki (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, parlamentti on jo lähes tyhjillään, ja lähes kaikki perusteet on esitetty. En halua palata asioihin, joita kaikki edelliset puhujat ovat tuoneet esiin, enkä halua toistaa kaikkia aiempia perusteita. Molemmat näkökannat ovat tulleet perusteista täysin esille. Tilanne muistuttaa jollain tapaa filosofian opinkappaleita: kun kaikki perusteet on arvioitu ja yritetään löytää filosofisen järjestelmän alkuperäinen lähde, käy lopulta selväksi, että meillä kaikilla on erilainen persoonallisuus. Tällöin käy niin, että jossain vaiheessa jokin persoonallisuuden osa tai luonteenpiirre määrää, onko lopputuloksena yksi upea filosofinen tutkielma vaiko toinen yhtä upea.
Käsiteltävänä olevassa tapauksessa minusta vaikuttaa siltä, että parlamentin jäsenet ovat selvästi jakautuneet. Joissakin Turkin mahdollinen liittyminen herättää toiveita ja toisissa taas pelkoja, mikä on täysin luonnollista. Pelokkaat tukeutuvat maantieteeseen ja toteavat esimerkiksi, että Turkki on Aasiassa. Toiveikkaat nojautuvat tenniskentän sääntöihin. Jos pallo osuu tenniksessä viivalle, se on yhtälailla sisällä kuin jos se olisi osunut keskelle kenttää. Tämä on todella yksi tapa katsoa asioita. Minä pidän ratkaisevana ihmisoikeusjärjestöissä Turkissa ja muualla maailmassa työskentelevien mielipiteitä. Tarkoitan ennen kaikkea Leyla Zanaa mutta myös monia muita, jotka painottavat raporteissaan Turkin tilanteen kielteisiä puolia mutta jotka toteavat samalla, että Euroopan unionin jäsenyys tarjoaa tilaisuuden muuttaa asioita. Tämä on ehdottomasti ratkaiseva seikka. Maassa asuvilta ihmisiltä on kysyttävä mielipidettä.
Hyvät kollegat, emme kaikki vastusta Turkin liittymistä Euroopan unioniin, eivätkä kaikki maatkaan vastusta liittymistä. Puolassa hiljattain tehdyn tutkimuksen mukaan 72 prosenttia kansalaisista kannattaa Euroopan unionin laajentumista. Kyseessä ovat perustavanlaatuiset erot. 
Itälä (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, aluksi haluan kiittää kollega Eurlingsia erittäin hyvästä ja eri näkökulmat huomioonottavasta mietinnöstä. Vaikka itse olen kriittisempi Turkin nopeaa jäsenyyttä kohtaan, haluan kuitenkin voimakkaasti tukea Eurlingsin mietinnön hyväksymistä.
Turkin jäsenyyden osalta itseäni ihmetyttää eniten kova kiire. Useat asiantuntijat ovat sanoneet, että mistään ei tule löytymään poliittista voimaa sanoa Turkille ei kymmenenkään vuoden päästä, vaikka Turkki ei täyttäisi jäsenehtoja. Tällä kiirehtimisellä voidaan tehdä suuri virhe.
Erityisesti ihmisoikeuskysymyksissä me emme voi katsoa Turkin tilannetta läpi sormien. Ihmisoikeuksia ja vähemmistöjen oikeuksia koskevat ehdot on täytettävä täysin ennen kuin jäsenyys voidaan hyväksyä. Itseäni on myös huolestuttanut, kuinka paljon Turkin jäsenyys tulee maksamaan, ja se, että sitä ei kukaan näytä tietävän. Ulkopuoliset arviot liikkuvat aika huikeissa summissa. Nykyisten nettomaksajien maksuosuudet tulisivat kasvamaan merkittävästi. Tämä taas omalta osaltaan voi lisätä kansalaisten tyytymättömyyttä EU:ta kohtaan.
Turkin liityttyä unioni ei enää ole sama EU kuin nyt. Siksi kansalaisilla tulee olla oikeus sanoa asiasta oma mielipiteensä. Onkin rohkaistava jäsenmaita järjestämään asiasta kansanäänestyksiä. Pelkään, että Turkin nopea jäsenyys on liian suuri pala nieltäväksi ja että EU todennäköisesti tukehtuu siihen. 
Nicolaï,
   .  Arvoisa puhemies, kiitoksia niistä monista huomioista, joita olen saanut kuulla. Parlamentin jäsenet ovat tuoneet julki monia erilaisia mielipiteitä. Mikäli olen osannut kuunnella tarkkaan, käytännössä jokainen parlamentin jäsen on sitä mieltä, että päätös, jonka neuvosto tekee perjantaina, on hyvin tärkeä päätös, hyvin tärkeä ratkaisu. Neuvottelujen aloittaminen Turkin kanssa on tietenkin tärkeä päätös Euroopan unionille, mutta yhtä tärkeä se on Turkille.
Monet teistä, esimerkiksi jäsen Rocard ja jäsen Seeberg, painottivat, että läpi koko keskustelun pitäisi tuoda riittävästi esiin myös hyötyjä, joita Turkin mahdollinen liittyminen tuonee mukanaan. Hyödyt kohdistuvat kansalaisiin niin taloudessa kuin turvallisuudessa. Monet ovat ilmaisseet myös huolensa. Voin todeta, että osa esitetyistä huolista on samoja, joita myös Eurooppa-neuvosto pitää tärkeinä ja joista keskustellaan perin pohjin, kuten esimerkiksi yleisten asioiden neuvosto teki itse asiassa juuri tänä aamuna. Neuvostossa on keskusteltu myös monta kertaa nyt esiin nostetusta huolestuttavasta tilanteesta, joka liittyy ihmisoikeuksiin, kidutukseen, uskonnonvapauteen ja vähemmistöjen asemaan. Samoja huolia toivat esiin eri puoluekunnat, esimerkiksi jäsen Poettering ja jäsen Brok ja toiselta puolelta (mikäli asia voidaan niin ilmaista) jäsen Schulz ja jäsen Lagendijk. Muun muassa näitä aiheita pohditaan tarkkaan, kun uudesta neuvottelukehyksestä päästään toivottavasti perjantaina sovintoon komission esittämien, uutta neuvottelutapaa koskevien ehdotusten pohjalta. Uuden neuvottelutavan tarkoituksena on taata, että neuvottelut etenevät aiempaa kitkattomammin.
Neuvottelujen keskeyttäminen on tärkeä uusi vaihtoehto, ja sitä muutamat teistäkin ehdottivat. Se voi olla erittäin käyttökelpoinen vaihtoehto juuri ihmisoikeusrikkomusten ja muiden mainitsemieni näkökohtien kohdalla. Jäsen Duff pyysi, että menettelyä selvitettäisiin. Hän kysyi, voisiko yksi jäsenvaltio vaatia neuvottelujen keskeyttämistä vai edellytetäänkö siihen kahta kolmannesta jäsenvaltioista. Voin kertoa jäsen Duffille, että puheenjohtajavaltio esittää – jälleen komission ehdotusten pohjalta – että kolmannes jäsenvaltioista tarvittaisiin keskeyttämispyynnön esittämiseen eli pyytämään komissiolta keskeyttämistä koskevaa ehdotusta. Komissio laatisi sitten ehdotuksen, josta päätettäisiin määräenemmistöllä. Olen huolissani osittain samoista asioista kuin te ja korostan, että suurin osa komission järkevistä ehdotuksista otetaan tästä syystä mukaan ehdotuksiin, jotka toimitamme nyt neuvostolle ja joiden pohjalta päätökset perjantaina tehdään.
Haluan vielä toistaa sen, mitä jäsen Lagendijk ja jäsen Jałowiecki totesivat tässä yhteydessä. Monet ihmisoikeusjärjestöt ja muut kansalaisjärjestöt Turkissa korostavat, että paljon muitakin huolestuttavia asioita on todella olemassa ja että paljon on vielä tehtävää mutta että samalla on äärimmäisen tärkeää, että myönteinen askel otetaan nyt ja neuvottelut aloitetaan.
Haluan mainita myös yhden seikan, josta en ole samaa mieltä ja jonka onneksi mainitsivat vain muutamat. Kyse on uskonnosta. Olen täysin samaa mieltä kuin jäsen Schulz, jäsen Bonino sekä muutamat muut, jotka korostivat, että Euroopan unionissa tärkeitä ovat arvot eivätkä uskonnot. Euroopan yhdentymishanke ei ole uskonnollinen vaan poliittinen hanke.
Yksi asia, josta olen samaa mieltä, koskee keskustelua Kyproksesta ja Turkin velvollisuudesta tunnustaa Kypros. Monet teistä mainitsivat tämän, ja esimerkiksi jäsen Beglitis kysyi erityisesti, mitä puheenjohtajavaltio tuumii tästä. Puheenjohtajavaltio haluaisi saada Turkin tunnustamaan perjantaina virallisesti, että Kypros on Euroopan unionin jäsenvaltio ja yksi 25:stä Euroopan unioniin kuuluvasta valtiosta. Tämä voidaan tehdä allekirjoittamalla liittymissopimuksen pöytäkirja.
Monet jäsenet, muiden muassa jäsen Hänsch ja jäsen Pahor, pohtivat EU:n kykyä ottaa uusia jäsenvaltiota vastaan. Turkin on oltava valmis, mutta lisäksi myös Euroopan unionin pitää pystyä ottamaan liittyvä valtio vastaan. Olen tästä samaa mieltä, ja puheenjohtajavaltio yrittää saada päätelmiin maininnan EU:n kyvystä ottaa uudet jäsenvaltiot vastaan.
Monet mainitsivat arkaluonteisen mutta tärkeän asian: neuvottelujen lopputuloksen on oltava avoin. Tämä on tärkeä seikka, ja siitä keskustellaan juuri sen arkaluonteisuuden vuoksi perin pohjin Eurooppa-neuvostossa, jossa lopullinen päätös tehdään. On sanomattakin selvää, etten voi ennustaa, miten tässä käy, mutta voin kuitenkin todeta siitä kaksi asiaa.
Yhtäältä on oltava ehdottoman selvää, kuten puheenjohtajavaltio on jatkuvasti korostanut, että keskustelemme liittymisneuvotteluista. Keskusteluilla ei ole muuta tarkoitusta kuin liittymisneuvotteluista keskusteleminen. Tämä on oleellista, ja sen pitäisi näkyä neuvoston puheissa ja päätelmissä perjantaina. Toisaalta neuvottelujen lopputulos on todellakin avoin. Kukaan ei voi taata, mikä tulos loppujen lopuksi on, ja on syytä ymmärtää, että saatamme joutua tilanteeseen, jossa mitään tuloksia ei saavuteta. Tältäkin osin noudatamme pääasiassa komission esittämiä ehdotuksia.
Haluan esittää lopuksi yleisen huomion. Suhtaudun toiveikkaasti mahdollisuuteen, että nyt muotoaan etsivä päätös todella tehdään perjantaina, ja uskon päätöksen olevan myönteinen. Se on myönteinen, sillä silloin päätetään aloittaa neuvottelut Turkin kanssa. Tämä on myönteistä Euroopan unionille, ja haluan lisätä, että se on myönteistä myös Turkille. Päätökseen täytyy kuitenkin sisältyä riittävät takeet siitä, että täällä esiin tuodut huolestuttavat seikat otetaan huomioon.
Päätös on myönteinen myös siksi, että jos Eurooppa-neuvosto pystyy tekemään perjantaina tällaisen päätöksen, kansalaisten osallistuminen pääsee oikeuksiinsa. Jäsen Poettering, jäsen De Sarnez ja monet muut korostivat, miten tärkeää kansalaiset on ottaa mukaan tähän kauaskantoiseen päätökseen. Kun päätös tehdään tällä tavalla, kansalaisille voidaan mielestäni selittää, että avointa ja laajamittaista keskustelua on käyty parlamentissa ja muilla foorumeilla. Kansalaisille voidaan osoittaa, että nyt otettava askel on erittäin tärkeä heidän taloudellisen asemansa ja turvallisuutensa takia, mutta samalla näytetään, että moniin kansalaisten esiin tuomiin huoliin suhtaudutaan erittäin vakavasti. 
Rehn,
   .  Arvoisa puhemies, kiitän teitä ja arvoisia parlamentin jäseniä monipuolisesta, analyyttisestä ja monitahoisesta keskustelusta, joka kattoi käytännössä koko Euroopan kansalaisten mielipiteiden kirjon tulevista rauhanosingoista menneen ristiretkiin ja vakavammin sanottuna naisten oikeuksista uskonnollisiin yhteisöihin ja niiden oikeuksiin Turkissa.
Käsittelen muutamia kysymyksiä, joita jäsenet esittivät suoraan komissiolle. Ensinnäkin useaan kertaan esitettiin vaatimus siitä, että lainsäädännön uudistuksia ja ihmisoikeuksia yleensä on seurattava tarkkaan. Olen täysin samaa mieltä. Tiukka seurantamekanismi ja lisätty keskeyttämislauseke ovat Turkin kanssa käytävissä neuvotteluissa sovellettavan strategian ydin tulevina vuosina. Se on myös Turkin etujen mukaista, koska näin Turkilla on vahva kannustin panna täytäntöön ja lujittaa tarvittavia lainsäädännöllisiä ja poliittisia uudistuksia. Vuonna 2005 laaditaan seurantakertomus, joka koskee kriteerien täyttämistä yleisesti ihmisoikeuksien alalla.
Näihin kriteereihin kuuluu jäsen Rasmussenin esiin ottama ammattiyhdistysvapaus. Hän mainitsi meneillään olevan oikeuskäsittelyn, jonka komissio tuntee ja jonka etenemistä se seuraa tarkkaan. Kertomuksessamme sitä pidetään vakavana ennakkotapauksena, joka osoittaa, onko Turkki uudistanut lainsäädäntöään perinpohjaisesti. Asia koskee ammattiyhdistysvapautta, kielioikeuksia ja vähemmistöjen oikeuksia Turkissa. Siinä on kyse myös muista uskonnollisista vähemmistöistä kuin muslimivähemmistöistä, joita esittelijä Eurlings käsitteli mietinnössään perin pohjin ja joihin monet jäsenet ovat tänä iltana viitanneet. Haluan korostaa, että vaikka uskonnonvapaus on taattu Turkin perustuslaissa, muilla uskonnollisilla yhteisöillä kuin muslimiyhteisöillä on ollut monia rakenteellisia ongelmia. Niitä ei esimerkiksi pidetä oikeushenkilöinä, eikä niillä ole täysimääräisiä taloudellisia oikeuksia. Turkin viranomaiset ovat sitoutuneet säätämään lain, jolla näihin rakenteellisiin ongelmiin puututaan. Säätiöitä koskevasta lakiehdotuksesta keskustellaan parhaillaan, ja komissiota on kehotettu virallisesti antamaan huomautuksensa Turkin viranomaisille tästä tärkeästä laista. Jatkamme vuoropuhelua ja Turkin hallituksen painostamista tässä asiassa.
Jäsen Duffin mainitsemasta keskeyttämislausekkeen täytäntöönpanomekanismista täytyy todeta, että keskeyttämislausekkeen alkuperä on yhteisön säännöstön kehityksessä. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 7 artiklassa ja ehdotuksessa sopimukseksi Euroopan perustuslaista on lausekkeita, jotka koskevat menettelyä, jota sovelletaan jäsenvaltion rikkoessa vakavasti ja jatkuvasti unionin perusperiaatteita. On vain loogista ja normaalia, että vastaavia sääntöjä sovelletaan myös ehdokasvaltioihin. Näin on ollut itse asiassa aina: aiemminkin tällaiset vakavat tilanteet olisivat johtaneet neuvottelujen keskeyttämiseen. Varsinaisen keskeyttämismenettelyn käyttöönotto perustuu siis uuteen säännöstöön, ja komission ehdotus perustuu perustamissopimuksen kyseisiin periaatteeseen. Näin ollen olen täysin yhtä mieltä ministeri Nicolaïn ja jäsen Duffin kanssa.
Etuoikeutetusta kumppanuudesta toteaisin, että ehdotuksessa sopimukseksi perustuslaista annetaan mahdollisuus erityiskumppanuuteen. Sen tarkoituksena on taata erityiskohtelu naapurivaltioille tai muille kumppaneille, jotka ovat strategisesti merkittäviä Euroopan unionille. Erityiskumppanuuden ajatuksessa korostetaan erityisesti uutta naapuruuspolitiikkaa, jonka EU pyrkii ulottamaan itäisiin ja eteläisiin naapureihinsa. Aloitetta ei sovelleta Turkkiin, joka on ollut ehdokasvaltio Helsingissä vuonna 1999 pidetystä huippukokouksesta lähtien. On vaikea kuvitella, että Turkille voitaisiin tarjota etuoikeutetulla kumppanuudella jotakin enemmän kuin mitä sillä jo on.
Turkki ja EU ovat sitoutuneet ensinnäkin tulliliittoon, joka on kauaskantoinen kahdenvälisen yhteistyön väline kaupan ja talousyhteistyön alalla ja joka tarkoittaa huomattavaa taloudellista yhdentymistä. Toiseksi Turkki osallistuu jo nyt lukuisiin yhteisön ohjelmiin, jotka koskevat monia eri aloja, kuten kulttuuria, huumeita, oikeus- ja sisäasioita, koulutusta, tutkimusta ja kehitystä. Kolmanneksi erittäin keskeisellä turvallisuus- ja puolustusalalla Turkki osallistuu Naton jäsenenä – sekä Naton että Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan kautta – EU:n turvallisuustoiminnan kehittämiseen. Turkin joukkoja on esimerkiksi monissa Balkanin alueen maissa ja jopa "eurooppalaisessa armeijassa", kuten eräs Yhdistyneen kuningaskunnan sanomalehti nimitti Althea-operaatiota Bosniassa.
Kuten ministeri Nicolaïkin totesi etuoikeutetusta kumppanuudesta, mielestäni liittymisneuvottelujen selkeänä tavoitteena on ja täytyy olla Turkin liittyminen, mikäli se täyttää jäsenyydelle asetetut edellytykset neuvottelujen loppuun mennessä. Ei olisi viisasta asettaa mitään lopullista tavoitepäivämäärää, sillä olemme hiljattain nähneet, ettei aikataulua pidä asettaa sisällön edelle. Meidän täytyy asettaa realistisia tavoitteita eikä määräaikoja, joista on mahdotonta pitää kiinni.
Jäsen Howitt kysyi aloittamispäivämäärästä ja komission mielipiteestä. Meidän tehtävämme on arvioida, täyttääkö Turkki Kööpenhaminan poliittiset kriteerit. Näin juuri teimme. Neuvottelujen aloittamispäivämäärän suhteen luotamme Eurooppa-neuvostossa istuvien pääministerien ja presidenttien viisauteen: he osaavat tehdä poliittisen arvion siitä, milloin vuonna 2005 on heidän mielestään sopiva ajankohta aloittaa liittymisneuvottelut.
Komission näkökulmasta voin todeta, että olemme valmiita aloittamaan työn viivyttelemättä, kuten parlamentin päätöslauselmassa kehotettiin. Kunpa joku vielä selittäisi, milloin viivyttely olisi perusteltua. Olemme joka tapauksessa valmiita ryhtymään työhön viipymättä, kun neuvottelut on käyty ja prosessi voi alkaa.
Jäsen Swoboda, jäsen Szent-Iványi ja monet muut toivat esille sen tärkeän seikan, että jos onnistumme näissä pitkissä neuvotteluissa, EU:sta pitäisi tulla strategisesti vahvempi. Tämä on kaikkein olennaisin asia, ja samalla se on strateginen, geopoliittinen ja geokulttuurinen ongelma. Menneisyydestä voidaan ottaa opiksi muttei kuitenkaan sokeasti. Jotain voimme silti oppia. Kylmän sodan aikana Euroopassa saarrettiin kommunismia ja Neuvostoliittoa ja tehtiin yhteistyötä turvallisuuden ja ihmisoikeuksien vahvistamiseksi. Tulokset ovat olleet häikäiseviä. Tämän osoittavat vapaista Itä- ja Keski-Euroopan maista kotoisin olevat lukuisat parlamentin jäsenet, jotka ovat täällä kanssamme tänään.
Nyt ja tulevaisuudessa haasteena on lähinnä Euroopan ja islamin välinen suhde. Euroopassa täytyy yhtäältä saada ääri-islamilaisuus kuriin käyttämällä kaikkia mahdollisia keinoja, ja toisaalta täytyy luoda yhteyksiä ja aloittaa vuoropuheluja maltillista islamia edustavien kanssa. Jos pitkien ja hankalien neuvottelujen tuloksena päästään tilanteeseen, jossa oikeusvaltion periaatteet ovat aidosti vallalla Turkissa ja jossa eurooppalainen demokratia kohtaa muslimien valtaväestön, koituu tästä taatusti hyötyä Euroopan unionille. Siitä tulisi erittäin tärkeä sivilisaatioiden risteyskohta. 
Puhemies.
   –Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona.
Figueiredo (GUE/NGL ).
    Keskeistä mietinnössä on tuki virallisten neuvottelujen aloittamiselle Turkin kanssa. Tuki perustuu useisiin edellytyksiin ja vastaväitteisiin, joista osa on suoranaisia määräyksiä, jotka ylittävät ihmisoikeuksien puolustamisen rajan. Samalla Kyproksen miehittämiseen suhtaudutaan luvattoman lempeästi, vaikka kyseessä on EU:n jäsenvaltio, jonka osaa Turkin sotilasjoukot miehittävät.
Tässä vaiheessa ei ole vielä kyse liittymisestä vaan vain mahdollista 10 vuoden säteellä tapahtuvaa liittymistä koskevien neuvottelujen aloittamisesta. Nyt on tärkeää varmistaa, ovatko asettamamme edellytykset täyttyneet, eli miten tilanne on kehittynyt Turkissa, mitkä ovat sen kansan edut ja huolet ja mitä vaikutuksia kohdistuu Portugaliin.
Kun tarkastellaan perusoikeuksia, vapauksia ja takeita, on totta, että edistymistä on tapahtunut, vaikka se on pikemminkin edistysmielisten joukkojen käynnistämän taiston kuin EU:n painostuksen tulosta – jopa lakeihin esitetyt myönteiset muutokset ovat lähes kaikissa tapauksissa vielä toteuttamatta. On totta, että Leyla Zana kumppaneineen on vapautettu, mutta turkkilaisten ja kurdien edistysmielisten joukkojen tietojen mukaan noin 5 000 henkilöä on edelleen vankina...
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0056/2004) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen tekemiseksi yhteisön yhteisistä tutkinto- ja pätevyysvaatimuksia selkeyttävistä puitteista (Esittelijä: Novak). Annan heti puheenvuoron esittelijä Novakille. 
Novak, Ljudmila (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Figel', hyvät parlamentin jäsenet.
Europass-kansion käyttöönoton tarkoituksena on selkeyttää Euroopan unionin kansalaisten tutkinto- ja pätevyysvaatimuksia koskevia yhteisiä puitteita. Sen on tarkoitus olla myös osa Lissabonin strategian täytäntöönpanoa ja samanaikaisesti sillä on tarkoitus parantaa opetuksen laatua Euroopassa.
Europass-asiakirjat ovat: Europass-ansioluettelo; Europass–Mobility-passi, johon kootaan kotimaan ulkopuolella suoritetut oppimisjaksot; korkeakoulututkintotodistuksen Europass-liite, johon kootaan tiedot passin haltijan korkea-asteen opinnoista; Europass-kielisalkku, josta selviää kielitaito; sekä ammattitutkintotodistuksen Europass-liite, josta selviää passin haltijan ammattitutkintotodistuksessa määritetyt tutkinnot ja pätevyydet.
Kansalaiset voivat vapaasti käyttää yksittäisiä Europass-asiakirjoja tai kokonaista Europass-kansiota. Lähivuosina siihen on mahdollista lisätä uusia, erityisesti tietotekniikkaan liittyviä asiakirjoja.
Euroopan parlamentti ilmaisi oman mielipiteensä säädösehdotuksesta ensimmäisessä käsittelyssä yhteispäätösmenettelyssä 21. huhtikuuta 2004 ja esitti 14 tarkistusta, jotka hyväksyttiin lähes kaikki. Euroopan neuvosto pääsi poliittiseen sopimukseen luonnoksesta kokouksessaan 27. ja 28. toukokuuta.
Sen jälkeen kun asiakirjaluonnoksesta oli keskusteltu kulttuuri- ja koulutusvaliokunnassa, Euroopan parlamentti päätti täysistunnossaan hyväksyä Europass-kansion yksimielisesti (yhden pidättyessä äänestämästä) ja ottaa sen heti käyttöön.
Esittelijänä tuen Europass-kansiota koskevaa ehdotusta ja kannatan sen nopeaa käyttöönottoa. Olen varma, että sen käytöstä saatavat hyödyt ovat Euroopan unionin kansalaisten sekä komission ja puheenjohtajavaltio Alankomaiden etujen mukaisia. Sen ehdotettu voimaantulopäivä on 1. tammikuuta 2005. Ehdotetun Europass-kansion aikainen käyttöönotto mahdollistaa myös kaikkien siihen liittyvien menettelyjen täytäntöönpanon.
Ehdotuksen mukaan kukin jäsenvaltio vastaa Europass-kansion käyttöönotosta kansallisella tasolla. Tätä tarkoitusta varten kukin jäsenvaltio perustaa kansallisen Europass-keskuksen, joka vastaa tämän alan toimien koordinoinnista. Lisäksi luodaan kansallisten Europass-keskusten verkosto, jonka toimia komissio koordinoi.
Europass-keskusten tehtävänä on yhteistyössä asianmukaisten valtion elinten kanssa koordinoida Europass-asiakirjojen saatavuuteen ja myöntämiseen liittyviä toimia, suunnitella kansalliset tietojärjestelmät ja hallinnoida niitä, edistää Europass-asiakirjojen käyttöä, varmistaa yhteistyössä asianomaisten valtion elinten kanssa, että asianmukaiset Europass-asiakirjoja koskevat ohjeet ja tiedot ovat kaikkien kansalaisten saatavilla, jakaa tietoa sekä mahdollisuuksista opiskella Euroopassa että yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen rakenteesta, hallinnoida kansallisella tasolla kaikkia tähän liittyviä toimia yhteisön taloudellisella tuella sekä osallistua kansallisten keskusten verkoston toimintaan. Kansallinen keskus toimii toimeenpanevana elimenä kansallisella tasolla.
Komission ja jäsenvaltioiden on varmistettava, että sekä yhteisön tasolla että kansallisella tasolla toteutetaan asianmukaiset toimet Europass-kansion käyttöön ottamiseksi ja että asiasta tiedotetaan kansalaisille, yleissivistävää ja ammatillista koulutusta antaville koulutuslaitoksille, työmarkkinaosapuolille ja yrityksille. Komission on myös raportoitava säännöllisesti parlamentille ja neuvostolle näiden toimien täytäntöönpanosta.
Ensimmäinen arviointikertomus on laadittava kolme vuotta Europass-kansion käyttöönoton jälkeen. Tämän jälkeen arviointi tehdään neljän vuoden välein. Koska koulutus on Lissabonin strategian täytäntöönpanon perusta, Europass-kansiolla helpotetaan merkittävästi Euroopan kansalaisten liikkumista opiskelun ja työnteon osalta, ja se mahdollistaa myös nykyistä läheisemmän yhteistyön Euroopan kansojen välillä. 
Figeľ,
     Arvoisa puhemies, komissio hyväksyi vuosi sitten ehdotuksen tutkinto- ja pätevyysvaatimusten tunnustamista koskevien eurooppalaisten säädösten rationalisoimisesta. Tämä aloite oli Europass-aloite. Se on askel kohti eurooppalaista oppimisaluetta, kuten edeltäjäni sanoi ensimmäisessä käsittelyssä. Europass-kansio helpottaa eri maita saamaan tutkintonsa ja pätevyytensä selvästi ja helposti ymmärrettäviksi kaikkialla Euroopassa. Näin se helpottaa kansalaisten työnsaantia ja muuttamista maasta toiseen opiskelun tai työnteon takia.
Ehdotuksessa yhdistetään yhtenäiseen Europass-nimiseen kansioon viisi jo olemassa olevaa selkeyttä lisäävää asiakirjaa, jotka ovat Europass-ansioluettelo, jossa esitetään henkilökohtaiset pätevyydet; Europass-kielisalkku, jossa esitetään tarkat tiedot kielitaidosta; Europass–Mobility-passi, johon kootaan liikkuvuuteen koulutustarkoituksessa liittyvät kokemukset ja jolla korvataan nykyinen Europass-todistus laajentamalla sen soveltamisalaa; korkeakoulututkintotodistuksen Europass-liite ja ammattitutkintotodistuksen Europass-liite. Näissä viimeksi mainituissa asiakirjoissa selvennetään korkeakoulututkintotodistukseen ja ammattitutkintotodistukseen liittyviä pätevyyksiä.
Europass-kansio on avoin asiakirja, joka voi tulevaisuudessa sisältää myös muita tietoja. Siinä voidaan yksilöidä esimerkiksi erityistaitoja kuten tietoteknisiä taitoja. Olen tyytyväinen kuullessani, että parlamentti, joka korosti juuri tämän Europass-kansion merkitystä, ja neuvosto, joka määritteli selkeän menettelyn sen käyttöön ottamiseksi, ovat hyväksyneet tämän keskeisen asiakirjan ja parannelleet sitä. Tämä osoittaa sen, kuinka ehdotusta on ilman merkittäviä muutoksia parannettu toimielinten välisellä vuoropuhelulla, joka perustuu laajasti jaettuun yksimielisyyteen sekä ehdotuksen tarkoituksesta että sen sisällöstä.
Haluan korostaa erinomaista työtä, jota jäsen Zissener ja jäsen Novak ovat tehneet läheisessä yhteistyössä komission ja neuvoston kanssa. Heidän työnsä ansiosta olemme selviytyneet loppusuoralle.
Neuvoston vahvistama yhteinen kanta vastaa molempien lakia säätävien elinten esittämiä huolia, sillä yhteinen kanta sisältää parlamentin esittämät tarkistukset. Tarkistuksiin on tehty vain kaksi pientä muutosta mutta niiden sisältöä ei ole muutettu. Kuten tiedätte, komissio hyväksyy tämän yhteisen kannan. Tästä syystä olen tyytyväinen siihen, että jäsen Novakin mietinnössä ehdotetaan yhteisen kannan hyväksymistä, mikä mahdollistaisi sen, että Europass-kansio otettaisiin käyttöön 1. tammikuuta 2005.
Aikomukseni on mennä pidemmälle sekä ehdottaa jäsenvaltioille ja työmarkkinaosapuolille asianmukaista välinettä pätevyyksien selkeyttämisen helpottamiseksi. Toivomme, että Euroopan parlamentti tukee komissiota sen pyrkimyksissä.
Lopuksi haluan ilmaista kiitollisuuteni Euroopan parlamentille ja erityisesti parlamentin kulttuuri- ja koulutusvaliokunnalle sen työstä prosessin nopeuttamiseksi etenkin tämän toisen käsittelyn aikana. Ilmaisen kiitollisuuteni myös neuvoston puheenjohtajavaltioille, sekä Irlannille että Alankomaille, niiden työstä. Europass-hanke on suoraan kansalaisille suunnattu palvelu. 
Pack (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan esittää kiitokseni jäsen Novakille ja hänen edeltäjälleen jäsen Zissenerille. Europass-kansio on suorituksena Euroopan ennätys, jota olemme ilokseni voineet viedä itse eteenpäin pienen mutta tärkeän askeleen kaikkien näiden hienojen, hallinnon siirtämistä kansalle koskevien sanojen jälkeen.
Ensinnäkin sillä selkeytetään asioita kaikkialla Euroopassa koko yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen osalta sekä koko elämän aikana hankittujen taitojen osalta. Toiseksi sillä luodaan uskottavuutta, koska sen avulla voidaan tunnustaa ammatillinen kokemus ja muu kuin ammatillinen kokemus – mukaan lukien vapaaehtoistyö sosiaalihuollon, kulttuurin ja urheilun parissa – ja erilainen kielitaito sekä antaa niistä kaikista todistus. Kolmanneksi sillä lisätään tehokkuutta, koska sillä edistetään pätevyyksien ja taitojen ymmärtämystä ja tunnustamista yhä useamman nuoren ja vähemmän nuoren kohdalla.
Meidän on nyt kuitenkin enemmän kuin koskaan vietävä hallintoa lähemmäksi kansaa emmekä tarvitse näin paljoa ylistyspuheita teknokraattiselle ja byrokraattiselle virtuaali-Euroopalle. Tarvitsemme konkreettisia välineitä, joista Europass-kansio on erinomainen esimerkki. Se on kansalaisten jokapäiväistä elämää helpottava tekijä. Se antaa kansalaisille mahdollisuuden hankkia päivittäin ensi käden kokemuksia Euroopasta, missä kansalaiset ikinä ovatkaan.
Kaikki koulutuspolitiikan alalla toteutetut toimet, kuten Comenius, Erasmus, Grundtvig, e-learning-ohjelma, tutkintojen vastavuoroinen tunnustaminen ja nyt Europass-hanke, antavat Euroopalle lisäarvoa edistämällä inhimillistä ulottuvuutta. Tämä eurooppalaisen hengen vireyttäminen, jolla otetaan yksilöt mukaan keskustelemaan ja päättämään heidän päivittäisestä elämästään, on tärkeää. Europass-hanke on tärkeä elementti, ei pelkästään ammatillisten saavutuksien verrattavuuden ja tunnustamisen kannalta vaan aivan erityisesti sen takia, että siinä otetaan vapaaehtoinen sosiaalinen toiminta ja kansalaistyö mukaan saavutettujen taitojen luetteloon.
Haluan onnitella komissiota ja kaikkia meitä parlamentin jäseniä siitä, että olemme luoneet tämän todella hienon järjestelmän näin lyhyessä ajassa – alle vuodessa – ja toivon hartaasti, että komission jäsenen Figeľin ehdottamien parannusten myötä meillä on hyvä perusta, jolta voimme käynnistää Europass-hankkeen ensi vuonna. Toivotan hänelle ja näin ollen myös hänen nuorelle kansakunnalleen parhainta menestystä. 
Prets (PSE ),
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Europass-kansiolla olemme luoneet ylimääräisen välineen, joka voi auttaa meitä moniin tavoitteisiin pyrkimisessä. Se voi auttaa esimerkiksi Lissabonin strategian täytäntöönpanossa, josta olemme keskustelleet laajasti. Tiedämme, että kyseinen tavoite on pudonnut alaspäin ensisijaisten tavoitteiden listalta ja että meidän pitäisi esitellä se huomattavasti nykyistä edistyksellisemmällä tavalla. Vaikka Europass-kansio onkin vain "pehmeä" todiste tutkinnoista ja pätevyyksistä eikä se ole juridisesti sitova, se on kuitenkin erittäin tärkeä ja auttaa osan koulutusajastaan ulkomailla ammattikoulutuksessa viettäviä nuoria ja liikkuvia ihmisiä esittämään selkeän ja ymmärrettävän yhteenvedon saavutuksistaan, tutkinnoistaan ja taidoistaan muodossa, jota voidaan enemmän tai vähemmän vertailla kaikkialla Euroopassa. Tämä on vihdoin merkki sellaisesta avoimuudesta, josta me aina puhumme.
Europass-hankkeella on samalla tarkoitus antaa Euroopan unionin tuleville työnantajille yleiskatsaus nuoren kokemuksista ja tutkinnoista. Tämä asiakirjojen runsas määrä – kuten tiedätte, kansio pitää sisällään ansioluettelon, Mobility-passin ja muita asiakirjoja – on yhtenäinen lisäväline. Nämä uudet puitteet, joilla taataan se, että uusia, esimerkiksi tietotekniikkaa koskevia asiakirjoja voidaan tulevaisuudessa sisällyttää Europass-kansioon, ovat erittäin tärkeät, sillä koulutusalalla tehdään aina paljon innovaatioita ja Europass-kansion on mukauduttava niihin. Olen erittäin kiitollinen tästä joustavuudesta.
Haluaisin myös korostaa muissa maissa vietettyjen ajanjaksojen arvoa, ja mielestäni näihin asiakirjoihin pitäisi päivämäärien ja teknisten yksityiskohtien lisäksi sisällyttää myös seurattavissa olevat ja täsmälliset viittaukset kulttuurienvälisiin oppimiskokemuksiin ja sosiaaliseen yhdentymiseen. EU edustaa avoimuutta ja liikkuvuutta. Se kannustaa liikkuvuuteen ja vaatii sitä. Tästä syystä ehdotin, että kansalaisille tarjottaisiin alustava opas liikkuvuuteen. Tämä ehdotus on valitettavasti vesitetty lisäämällä siihen sana "tarvittaessa". Pyytäisin, että tällaisen oppaan tarjoaminen katsottaisiin tarkoituksenmukaiseksi erittäin monissa tapauksissa, koska mielestäni se olisi todellinen osoitus siitä, että hallinto siirtyy kansalle. Lisäksi kansallisiin Europass-keskuksiin pitäisi yhdistää jo toimivat elimet ja uusia elimiä pitäisi kehittää niin, että niiden toiminnassa korostuvat jo toimivien elinten kokemus ja toimet sekä näiden muodostamat verkot.
Meidän pitäisi myös käynnistää tiedotuskampanja. Kohta on tammikuun 1. päivä, ja tiedon puute on yhä laajaa. Tästä syystä meidän on ryhdyttävä nopeasti toimiin liikkuvuuden edistämiseksi. 
Zatloukal (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Figeľ, täällä parlamentissa puhutaan usein Lissabonin strategian tavoitteiden saavuttamisesta. Usein puhutaan myös viivästymisistä tavoitteiden saavuttamisessa. Olemme puolessavälissä jaksoa, jonka lopulla tavoitteenamme on olla maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous, joka kykenee kestävään talouskasvuun ja jossa on entistä enemmän ja parempia työpaikkoja. Jos unioni haluaa vahvistaa asemaansa tietoon perustuvassa taloudessa, meidän on luotava siihen asianmukaiset olosuhteet. Eurooppalaisten koulutus- ja erityiskoulutusjärjestelmien on vastattava uuden talouden vaatimuksia ja ne on voitava myös yhdistää keskenään. Mahdollisuuksia koulutukseen ja erityiskoulutukseen on tarjottava eri jäsenvaltioissa ja eri koulutusasteilla sellaisille nuorille – työttömille ja työllisille – joita uhkaa vaara siitä, että tekniikan nopea muutos saattaa tehdä heidän tutkinnoistaan turhia.
Näillä yhteisillä tutkinto- ja pätevyysvaatimuksia koskevilla puitteilla kansalaisia kertomaan Euroopassa heidän tutkinnoistaan ja pätevyyksistään. Näillä puitteilla tehdään nykyinen asiakirjojen hyödyntämisjärjestelmä nykyistä järjestelmällisemmäksi, virtaviivaisemmaksi ja tehokkaammaksi Euroopassa hyväksyttyjen tutkintojen ja pätevyyksien selkeyden kannalta.
Monet työntekijät ja rehtorit ovat tietoisia nykyisestä ongelmasta, eli sellaisten tietojen ja taitojen tason arvioinnin vaikeudesta, jotka on hankittu epäyhtenäisten järjestelmien puitteissa ja joihin kuuluu erilaisia pätevyyksiä, tutkintoja ja tutkintotodistuksia. Europass-kansion käyttöönotto helpottaa työntekijöiden, opiskelijoiden, työnantajien ja oppilaitosten toimintaa eurooppalaisilla työ- ja koulutusmarkkinoilla. 
Beazley (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, yhteinen kanta Europass-hanketta koskevan parlamentin ja neuvoston päätöksen tekemiseksi tuntuu ilmeisen järkevältä, ja voidaan ihmetellä, miksi sen vahvistaminen kesti niin kauan yhtenäismarkkinoiden 12 vuotta sitten tapahtuneen loppuun saattamisen jälkeen. Vaikeaa ei ollut tämän ehdotuksen hyväksyminen vaan sen täytäntöönpano. Jäsen Novakin perusteluissa painotetaan hyödyllisellä tavalla roolia, joka kansallisille Europass-keskuksille on suunniteltu tällä päätöksellä vahvistettujen toimien koordinoinnissa.
Se ei kuitenkaan ole mikään yksityiskohtainen hallinnollinen rooli. Mahdollisimman suuren hyödyn saaminen ehdotuksesta edellyttää sitä, että kansalliset Europass-keskukset pitävät suoraan ja jatkuvasti yhteyttä sekä korkeakouluihin ja yliopistoihin että työntekijäjärjestöihin. Voisiko komission jäsen mahdollisesti käsitellä vastauksessaan hieman pidempäänkin tätä asiaa ja kertoa, miten hän näkee Europass-keskusten suorittavan tämän työn menestyksellisesti?
Toinen tähän liittyvä kysymys, jonka haluaisin ottaa esiin, on järjestelmän valvonta. Ensimmäinen arviointi suoritetaan kolme vuoden päästä – alun perin ehdotettiin neljää vuotta – ja sen jälkeen arviointi suoritetaan neljän vuoden välein. Pitäisin kuitenkin epätodennäköisenä, että ensimmäisen arviointikauden jälkeen tehtäisiin radikaaleja muutoksia, joten tämä tarkoittaa itse asiassa sitä, että vasta kun järjestelmä on toiminut seitsemän vuotta, komissio voi arvioida sen toimintaa. Tämä tuntuu melko pitkältä ajalta. Pitäisikö komission jäsenen käsitellä vielä myös tätä asiaa? 
Seeber (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin kiittää esittelijä Novakia hänen erinomaisesta, nopeasta ja ennen kaikkea käytännönläheisestä työstään. Kiitän myös komissiota sen aloitteesta. Tämä on meille toiminta-ala, jonka eurooppalaiset ja erityisesti nuoret voivat tuntea läheiseksi ja josta he voivat saada paljon hyötyä. Tällaisilla aloitteilla voimme osoittaa nuorille, että yhteisö tekee heidän päivittäistä elämäänsä koskevia konkreettisia parannuksia. Tämä aloite on taatusti hyvä esimerkki ihmiskeskeisestä politiikasta, jota meidän on harjoitettava.
Edessämme oleva asiakirja on pitkän kehitystyön tulos, ja haluan korostaa, että tämä ei ole viimeinen sana, sillä komissio on sanonut selvästi, että mahdollisuus järjestelmän kehittämiseen on säilytettävä, ja asiakirja itsessään antaa mahdollisuuden avoimeen prosessiin. Erityisiä aloitteitahan käynnistettiin koulutusalalla jo 1960- ja 1970-luvulla. Tavoitteena oli aina parantaa opiskelijoiden ja harjoittelijoiden laatua ja liikkuvuutta pyrkimättä kuitenkaan yhdenmukaistamaan eurooppalaisia koulutusjärjestelmiä. On selvää, että meidän on liitettävä tällaisiin toimiin sellaisia välineitä ja kannustimia, joilla rajatylittävästä koulutuksesta tehdään toteutettavissa oleva vaihtoehto. Erityisesti monia naapurimaita omaavien pienten maiden asukkaille nämä aloitteet ovat tärkeä portti Euroopan yhtenäismarkkinoille.
Tästä syystä tavoitteena on oltava lisäparannusten tekeminen, mikä tarkoittaa byrokratian merkittävää keventämistä ja ennen kaikkea yritys- ja työmarkkinajärjestöjen mukaan ottamista sekä järjestelmän hallinnon helpottamista ja halventamista erityisesti dokumentoinnin osalta. Nuorten työharjoittelijoiden vaihtoa kaikilla tasoilla on kannustettava nykyistä enemmän ja ensisijaista huomiota on kiinnitettävä taloudelliseen tukeen. Tämä on ainoa tapa, jolla me voimme saavuttaa Lissabonin strategiassa asetetut tavoitteet ja ennen kaikkea lisätä kansalaisten tyytyväisyyttä yhteisöön.
Lopuksi haluan lisätä vielä sen, että jo yli 200 000 nuorta on viime vuosina osallistunut tällaisiin liikkuvuusohjelmiin, ja tämänsuuntaisesti meidän on jatkossakin pyrittävä toimimaan. 
Ján Figeľ,
   . Kiitos paljon, arvoisa puhemies. Haluan vastata useaan kohtaan. Aluksi haluan luonnollisesti kiittää tämän konseptin ja itse prosessin saamasta tuesta. Europass-aloite on hyvä aloite, ja olen vakuuttunut siitä, että se kantaa hedelmää. 
Tämänhetkisellä lähestymistavalla on ensi vuonna takaraja, mutta jo kuin huomenna matkustan Maastrichtiin, jossa pidetään yleissivistävästä ja ammatillisesta koulutuksesta vastaavien ministerien laaja konferenssi. Sen jälkeen pidetään talouskumppaneidemme ja työmarkkinaosapuolten kanssa konferenssi, jonka tavoitteena on tehostaa vielä Kööpenhaminan prosessia, joka on Lissabonin strategian olennainen osa. Tammikuussa Luxemburgin puheenjohtajuuden aikana haluamme käynnistää kampanjan Europass-kansion käyttöön ottamiseksi yksittäisissä jäsenmaissa. Nykyiset niin kutsutut asiantuntijoista ja konsulteista koostuvat Europass-kirjeenvaihtajaverkostot muutetaan kansallisiksi Europass-keskuksiksi. Jäsenvaltioissa sijaitsevia virastojamme vaaditaan valmistautumaan siihen, että ne muuttuvat kansallisiksi Europass-keskuksiksi. Käsittääkseni komission tähän tarkoitukseen vuosille 2005 ja 2006 osoittamat, joskin vaatimattomat varat on suunnattu juuri Europass-konseptin tukemiseen. Vuosittaisella kahden miljoonan euron summalla ei pelkästään auteta meitä havainnollistamaan tätä mahdollisuutta vaan sillä myös tehostaan Europass-kansiota siinä mielessä, että Europass-kansiota aletaan käyttää uskottavana asiakirjana pätevyyksien selkeyttämiseksi Euroopan unionissa. Kuten jäsen Beazley totesi, yhtenäismarkkinoiden toimiminen edellyttää huomattavasti nykyistä enemmän liikkumismahdollisuuksia työvoimalle ja opiskelijoille eli juuri niille ihmisille, jotka ovat hankkimassa pätevyyksiä. Olen varma, että tämän nyt otetun lisäaskeleen kohti myös muiden kuin jo säänneltyjen pätevyyksien tunnustamista ei pitäisi kestää niin kauan kuin jotkin yhteensopivuusjärjestelmän luomiseen yhtenäismarkkinoilla liittyvät prosessit ovat menneisyydessä kestäneet. Haluaisin myös lisätä yhden asian siihen, mitä jäsen Prets sanoi. Kulttuurienvälisen vuoropuhelun tukeminen lisääntyy ja kaikki, jotka kotiutuvat laajempaan kulttuuriympäristöön ja jotka hallitsevat jonkin tietyn maan kielen ja kulttuurin, saavat saman suhteellisen edun. Laajentunut Euroopan unioni tarvitsee kaikkea tätä toteutuakseen. Olen mielestäni puhunut tarpeeksi. Haluan kiittää teitä vielä kerran siitä, että sain tilaisuuden osallistua tähän keskusteluun, ja haluan toivottaa teille menestystä. Kiitoksia paljon, .
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.30. 

