Eurooppa-neuvoston kokous 15- ja 16. kesäkuuta 2001 - Ruotsin puheenjohtajakausi
Puhemies
Esityslistalla on yhteiskeskustelu seuraavista aiheista:
Eurooppa-neuvoston selonteko ja komission julkilausuma Göteborgissa 15. ja 16. kesäkuuta pidetystä Eurooppa-neuvoston kokouksesta
neuvoston nykyisen puheenjohtajan julkilausuma Ruotsin puheenjohtajakauden lopputuloksesta.
Minulla on ilo antaa heti puheenvuoro neuvoston nykyiselle puheenjohtajalle Perssonille.

Persson
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät tämän tärkeän parlamentin jäsenet, sallikaa minun aivan ensimmäiseksi kiittää hyvästä yhteistyöstä Ruotsin puheenjohtajakauden aikana. On tärkeää, että unionin eri toimielimet tukevat toisiaan, tekevät yhteistyötä, innostavat ja arvostelevat toisiaan, mutta eivät koskaan unohda, että yhteisenä tehtävänämme on unionimme kehittäminen.
Puheenjohtajavaltio Ruotsin tavoitteena oli toteuttaa tärkeät päätökset käytännössä. Tavoitteenamme ei ollut tehdä uusia päätöksiä vaan tavoitteenamme oli toteuttaa aiemmin tehdyt päätökset. Halusimme keskittyä kolmeen alueeseen, joista saatoin kertoa vieraillessani parlamentissa puheenjohtajakauden alussa. Kyse oli unionin laajentumisesta, työllisyyskysymyksistä ja ympäristökysymyksistä. Tämän lisäksi halusimme kehittää unionin yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa.
En aio käydä selvityksessäni läpi kaikkia Ruotsin puheenjohtajakauden tapahtumia vaan palaan muutamiin kuluneen puolivuotiskauden aikaisiin tapahtumiin. Olemme tehneet komission kanssa erittäin paljon töitä laajentumisneuvottelujen edistämiseksi. Työn tavoitteena oli näyttää, että komission laatima laajennusta koskeva neuvottelutyö oli realistinen. Voimme nyt huomata, että toteutimme Ruotsin puheenjohtajakautena kaiken sen, minkä aioimme ja hieman enemmänkin. Kävi ilmi, että komission laatima erittäin kunnianhimoinen aikataulu on realistinen. Se oli Eurooppa-neuvoston lähtökohtana, kun ilmoitimme Göteborgissa, että neuvottelut saadaan arvioidemme mukaan päätökseen parhaiten varustautuneiden ehdokasvaltioiden kanssa ennen vuoden 2002 loppua, ja saatoimme silloin myös sanoa, että ensimmäiset nykyiset ehdokasvaltiot voivat uskoaksemme osallistua unionin jäseninä Euroopan parlamentin vaaleihin vuonna 2004. Saimme sen selvän laajentumista koskevan merkin, jonka halusimmekin. Saimme sen, koska neuvottelutyö oli menestyksellistä. Tämä ei tietenkään merkitse sitä, että laajentumisprosessi olisi nyt toteutettu, mutta olemme ottaneet tärkeän askeleen. Asiaan on keskityttävä jatkossakin, komission työtä on tuettava jatkossakin, tulevia puheenjohtajavaltioita on tuettava jatkossakin, mutta on myös huomattava, että useat laajentumisprosessiin liittyvät vaikeudet liittyvät nykyiseen unioniin eivätkä johdu unionin ja ehdokasvaltioiden välisistä suhteista. Yhteisten näkökantojen laatiminen 15 jäsenvaltiolle on unionin vaativin työtehtävä. Olemassa on toinenkin vaativa työtehtävä. Ehdokasvaltioissa asuvien ystäviemme ja kollegojemme tehtävänä on toteuttaa valtioissaan sellaisia uudistuksia, jotka valmistavat valtioita unionin jäsenyyteen. Emme saa kuitenkaan unohtaa, että meidän on itse käytävä unionissa sisäistä keskustelua, joka on poliittisesta näkökulmasta aivan yhtä vaikea kuin se uudistustyö, joka ystäviemme on toteutettava ehdokasvaltioissa.
Sanoimme Göteborgissa, että laajentuminen toteutuisi vuonna 2004 ja Ranskan presidentti kutsui hanketta peruuttamattomaksi prosessiksi. Kun sanoimme niin, sanoimme myös, että meidän on oltava realistisia ja ymmärrettävä, että tietyt valtiot tarvitsevat erityistukea valmisteluissaan. Näitä maita ovat Romania ja Bulgaria. Kyse ei ole ylimääräisestä taloudellisesta tuesta vaan neuvottelutyön tukemisesta.
Kun Ruotsi aloitti puheenjohtajakauden, tavoitteenamme oli kehittää myös ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Emme ottaneet sitä kuitenkaan niin selkeästi esille puheenjohtajakautemme toimintaohjelmassa, vaikka se siinä mainittiinkin. Valitsimme sen sijasta strategiaksemme toiminnan. Olen vakuuttunut siitä, että ulkopolitiikassa saavuttamamme onnistumiset saavat jatkoa seuraavien puheenjohtajakausien aikana. Kehitys puhuu nimittäin Euroopan unionin puolesta, kun on kyse ulkomaansuhteista.
Ajattelen etenkin kolmea tärkeää tekijää. Ensiksikin entistä suurempi osa ulkopoliittista toimintaa koostuu arvoista, demokratiasta ja ihmisoikeuksista. Toiseksi entistä suurempi osa ulkopoliittista toimintaa liittyy taloudellisiin suhteisiin, erityisesti kauppaan. Kolmanneksi entistä suurempi osa ulkopoliittista toimintaa on osa ja tulee olemaan osa edistyksellistä ja oikeudenmukaista tukipolitiikkaa. Käytämme liian vähän aikaa ja kiinnitämme liian vähän huomiota viimeksi mainittuun asiaan. Se on aliarvostettu tekijä ulkomaansuhteissamme. Nämä kolme tekijää ovat osoitus kehityksestä, joka kulkee unionin suuntaan. Jos sitten pystymme yhdessä toimimaan arvojemme mukaan, voimme myös vaikuttaa asioihin.
Ruotsin puheenjohtajakautena olemme kehittäneet suhteitamme Venäjään. Emme ole missään vaiheessa peitelleet esimerkiksi Tsetsenian tilanteeseen kohdistamaamme arvostelua. Emme ole peitelleet mielipidettämme vapaiden tiedotusvälineiden tilanteesta Venäjällä, mutta olemme samalla kehittäneet suhteitamme saadaksemme aikaan luottamuksellisen vuoropuhelun ja tehdäksemme taloudellista yhteistyötä.
Olemme myös sanoneet, että pelkkä Venäjä ei riitä. Venäjä on yksi tärkeä tekijä. Siinä Euroopan osassa kyse on suhteiden kehittämisestä myös Ukrainaan, suureen maahan, strategisesti merkittävään maahan, maahan, jolla on eurooppalainen identiteetti, maahan, jolla on oltava eurooppalainen vaihtoehto. Ukraina on Göteborgin päätelmien mukaan maa, jota pyydetään myöhemmin Moldavian kanssa liittymään Eurooppa-konferenssiin. Siten unionikin kehittää tällaisen suhteen, ulkopoliittisen suhteen.
Olemme puheenjohtajakautemme aikana saaneet myös Yhdysvaltain presidentin ensimmäistä kertaa 15 valtion ryhmän vieraaksi. Samanlaista suoraa vuoropuhelua 15 jäsenvaltiota kävi Yhdysvaltain presidentin kanssa kuin me Venäjän presidentin kanssa. Tässä yhteydessä kyse oli tietenkin erittäin paljon Kioton kysymyksestä, jossa käsityksemme todellakin eroavat toisistaan, mitä meillä ei ollut mitään syytä peitellä. Tässä asiassa on päinvastoin syytä käydä erittäin avointa ja kovaa keskustelua, koska mielestämme Yhdysvallat ei noudata niitä velvoitteita, joihin se aiemmin antoi olettaa sitoutuvansa. Olen iloinen siitä, että Euroopan unioni oli Yhdysvaltain kanssa käytävässä Kiotoa koskevassa vuoropuhelussa täysin yksimielinen. Se oli erittäin tärkeää.
Yhdysvaltain suhteissa kyse ei ole vain Kiotosta. Kyse on tietenkin myös Balkanin tilanteesta, Lähi-idän tilanteesta ja muista kansainvälisistä kysymyksistä, joissa olemme lähellä toisiamme ja joissa meidän on syytä tehdä yhteistyötä. Ruotsin puheenjohtajakauden aikana on korostettu myös unionin läsnäolon tärkeyttä Lähi-idässä. Se on tärkeää. Lähi-itä on Euroopan unionin lähialue. Jos Lähi-idän kriisi laajenee entisestään, mikä on erittäin mahdollista, kuten me kaikki tiedämme, siitä tulee myös meidän kriisimme, mitä on vastustettava kaikkien käytettävissä olevien poliittisten välineiden avulla. Myös Lähi-idän osalta puheenjohtajavaltio on yhdessä komission kanssa, mutta myös pääsihteerin kanssa, korkea edustaja Javier Solanan kanssa, ollut erittäin aktiivinen.
Voimme tällä tavoin luetella ulkopoliittisia toimia. Lisätkäämme tähän Pohjois-Korea ja Etelä-Korea! Rauhanprosessin on jatkuttava siellä, se on vietävä loppuun asti. Euroopan unionillakin voisi olla siellä oikeana ajankohtana oma merkityksensä. Hahmottumassa on kuva unionista, joka on entistä aktiivisempi ulkopoliittisesti, koska puolustamme yhteisiä arvoja, yhteisiä käsityksiä, yhteistä kantaa! Toimiessamme yhdessä vaikutamme asioihin. Se on viestimme.
Laajentuminen, ulkopolitiikka, ympäristökysymykset - nämä kysymykset olivat erittäin tärkeitä puheenjohtajavaltio Ruotsille. Komissio ja komission jäsen Wallström olivat luoneet erittäin hyvän pohjan työllemme, nimittäin kuudennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman ja sitä seuranneen kestävää kehitystä koskevan komission kertomuksen. Saatoimme Göteborgissa päättää siitä, minkälaisin periaattein ympäristökysymyksiä käsitellään tulevaisuudessa. Saatoimme päättää, että nämä prosessit liitettäisiin nyt myös Lissabonin prosessiin. Pystyisimme siten ottamaan ratkaisevan askeleen kohti kestävää kehitystä sen kolmen ulottuvuuden, toisin sanoen taloudellisen, sosiaalisen ja ympäristöä koskevan ulottuvuuden kannalta. Tämä oli erittäin hyvä komission laatima perusta, joka jokaisen puheenjohtajavaltion on yhdessä komission kanssa nyt asteittain sisällytettävä työhönsä, konkretisoitava. Se ei ehkä toteudu tarpeeksi nopeasti. Minusta tuntuu, että niin ei koskaan käy ympäristöasioissa. Toisaalta meillä on prosessit. Meillä on suunta, ja ensimmäiset välttämättömät poliittiset päätökset on tehty. Uskon, että tämä oli erittäin tärkeä Göteborgissa tehty päätös.
Keskustelimme Göteborgissa tietenkin myös talouskysymyksistä. Otimme esille osan niistä päätöksistä, jotka niin sanotusti jäivät jäljelle Tukholman huippukokouksen jälkeen - yhteinen eurooppalainen ilmatila (European Single Sky), patenttikysymykset, yleinen taloudellinen kehitys, väestötieteellinen kysymys, kestävät eläkejärjestelmät. Nämäkin asiat olivat esityslistalla, ne ovat asioita, jotka eivät nykyään tietenkään herätä unionissa kovinkaan paljon vastustusta vaan joita voidaan käyttää pikemminkin lähtökohtana, kun työskennellään yhdessä sellaisten kysymysten parissa, joiden todellakin tiedämme ratkaisevan ihmisten elämänlaadun maanosassamme seuraavien 20-30 vuoden aikana.
Puheenjohtajakautemme aikana meillä on ollut syy asettaa päätettäväksi myös ehdotus, joka koskee unionin avoimuutta, asiakirjojen saatavuutta. Sallikaa minun sanoa, että päätöksen tekeminen ei olisi ollut mahdollista ilman parlamentin erittäin aktiivista tukea. Tämä on loistava esimerkki siitä, kuinka parlamentti voi toteuttaa muutoksen yhdessä neuvoston ja myös yhdessä komission kanssa. En ole tietenkään täysin tyytyväinen. Olisimme voineet mennä pidemmälle, mutta kuten kaikissa poliittisissa yhteyksissä, kaikkea ei voi saada. Päädyimme kompromissiin, joka oli askel oikeaan suuntaan. Se lisäsi unionin avoimuutta, mutta tulos ei ollut valmis. Haluaisin nähdä tämän keskustelun jatkuvan, mutta kansalaiset ovat kuitenkin saaneet paremmat mahdollisuudet seurata toimiamme unionissa, mahdollisuudet asiallisin perustein tarkastella niitä kriittisesti ja tuoda esille vaihtoehtoja - asiallisin perustein juuri sen vuoksi, että tietoa on saatavissa.
Olemme Ruotsin puheenjohtajakauden aikana käynnistäneet lisäksi tulevaisuutta koskevan keskustelun. Se hallitsee Belgian puheenjohtajakautta ja johtaa pikkuhiljaa suureen päätökseen vuonna 2004. Nizzan suuntaviivat on vedetty, toisin sanoen on päätetty siitä, mitä keskustelun puitteiden pitää pääasiassa sisältää. Lisäksi sekä te että minä tiedämme, että unionin tulevaisuutta koskevassa keskustelussa ei tyydytä keskittymään pelkästään Nizzassa mainittuihin neljään kysymykseen, vaan keskustelun on oltava laajempi. Antakaa keskustelun olla laaja. Antakaa käydä keskustelua siitä, mihin unioni todella pyrkii, mitä unioni haluaa tehdä, ja käykää sen jälkeen keskustelua siitä, miten tämä toteutetaan. Meidän ei pidä aina aloittaa keskustelemalla toimielinten rakentamisesta, toimielinten rakenteesta, päätyäksemme lopulta poliittiseen keskusteluun siitä, mitä me haluamme. Muuttakaa keskustelun suuntaa; kutsukaa siihen mukaan Euroopan kansalaiset, tehkää keskustelusta laaja, älkää asettako rajoja. Kootkaa keskustelusta vähitellen kunnollinen hallitustenvälinen konferenssi, jonka tavoitteena on tehdä unionista entistä rationaalisempi ja voimakkaampi. Tavoitteenamme oli aloittaa laaja keskustelu, ja sen me olemme saavuttaneet.
Kuten alussa totesin, olemme puheenjohtajavaltio Ruotsin taholta tehneet parhaamme tehdäksemme yhteistyötä parlamentin kanssa. Tein eilen laskelmia ja päädyin sellaiseen tulokseen, että Ruotsin hallituksen ministerit ovat osallistuneet parlamentissa tai muissa parlamenttiin liittyvissä ryhmittymissä keskusteluihin ja neuvotteluihin 86 kertaa. Se on ollut meille erittäin antoisaa, ja haluan kiittää teitä siitä.
Haluankin sanoa, että olemme nyt uskoakseni saavuttaneet läpimurron jäsenten ohjesäännössä ja voimme saattaa sen päätökseen. Siltä tilanne vaikuttaa ensimmäisen alustavan päätöksen jälkeen. Olen iloinen siitä, että voimme parlamentista ja puheenjohtajavaltion ja parlamentin välisistä suhteista puhuessamme sanoa, että olemme myös saaneet teiltä erittäin monia hyviä näkökantoja ja ehdotuksia.
Lopuksi haluan kiittää kaikkia niitä komission, parlamentin ja neuvoston virkamiehiä, jotka ovat avustaneet meitä puheenjohtajakauden aikana. Olen tietenkin syvästi kiitollinen myös kaikkia hallituskansliassa työskenteleviä omia työntekijöitäni kohtaan, joiden ansiosta pystyimme Ruotsin puheenjohtajakauden päättyessä toteamaan, että olimme saaneet jotakin aikaan. Puolivuotiskautemme aikana otimme joitakin askeleita haluamaamme suuntaan. Toivon nyt, että puheenjohtajavaltio Belgia jatkaa työskentelyä näiden suurten kysymysten parissa. Aion tehdä parhaani antaakseni kollegalleni Guy Verhofstadtille kaiken sen hyvän tuen, jota hän tarvitsee, samaan tapaan kuin minäkin sain tukea Ruotsin puheenjohtajakauden aikana Ranskan presidentti Jacques Chiracilta ja pääministeri Lionel Jospiniltä. Se oli ehdoton edellytys sille, että pystyimme selviämään puheenjohtajakaudestamme, ja olen siitä erittäin kiitollinen.
Arvoisa puhemies, haluaisin lopuksi sanoa, että kun Euroopan eri parlamenteissa lähdetään nyt kesäloman viettoon, olemassa on eräs kysymys, jota haluaisin meidän pohtivan lomallamme, nimittäin kysymystä, jonka pitäisi leimata tulevaisuutta koskevaa keskustelua, toisin sanoen kysymystä siitä, kuinka teemme unionista avoimemman, tuloshakuisemman, ja kuinka se pääsisi lähemmäksi kansalaisiamme. Kuinka se tapahtuu? Miltä tällainen kehitys näyttää? Mikä on mahdollista laajentuneessa unionissa? Unioni kasvaa. Sen tiedämme nyt tämän puheenjohtajakauden jälkeen. Se kasvaa ja siitä tulee suuri unioni, jolloin parlamentissa sekä Eurooppa-neuvostossa on ehkä viisi, kymmenen tai ehkä vieläkin useampia uusia jäsenvaltioita.
Kiitos hyvästä yhteistyöstä. Odotan kiinnostuneena suhteiden jatkumista Euroopan parlamentin kanssa.

Wallström
. (SV) Arvoisa puhemies, arvoisa pääministeri, hyvät Euroopan parlamentin jäsenet, haluan tietenkin aloittaa kiittämällä teitä siitä, että olette antaneet minulle mahdollisuuden tulla tänne ja esitellä komission arvion Göteborgin Eurooppa-neuvostosta. Tässäkin kokouksessa käsiteltiin tietenkin hyvin erilaisia kysymyksiä. Kaksi päätöstä ansaitsee erityishuomiota, koska ne vievät Euroopan yhdentymistä eteenpäin ja muokkaavat politiikkaa keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Haluan sen vuoksi keskittyä puheenvuorossani näihin kahteen päätökseen.
Ensiksikin Eurooppa-neuvosto on antanut meille kiinteän aikataulun, joka koskee laajentumisen ensimmäistä vaihetta. Neuvottelut, joita käydään niiden ehdokasvaltioiden kanssa, jotka ovat valmiita, pitää saada päätökseen ensi vuoden lopussa. Uudet jäsenvaltiot voivat siinä tapauksessa osallistua täysivaltaisina jäseninä Euroopan parlamentin vaaleihin vuonna 2004.
Toiseksi Eurooppa-neuvosto tuki kestävän kehityksen strategiaa. Tämä strategia merkitsee sitä, että unioni sitoutuu aloittamaan tietyt toimet, jotta hyvinvointi pystyttäisiin säilyttämään myös pitkällä aikavälillä sekä Euroopassa että muualla maailmassa. Lissabonin prosessi on saattanut politiikkamme keskipisteeksi ympäristön. Nämä ovat tärkeitä ja konkreettisia päätöksiä, joita komissio pitää myönteisinä.
Väkivaltaisuudet Göteborgin kaduilla - olin itsekin siellä niitä todistamassa - eivät saa jättää varjoonsa niitä tärkeitä poliittisia päätöksiä, joita Göteborgissa tehtiin. Me kaikki torjumme nämä väkivaltaisuudet. Kivet eivät voi nimittäin koskaan korvata argumentteja. Ne eivät myöskään heijasta kansalaistemme etuja sen enempää jäsenvaltioissa kuin ehdokasvaltioissakaan.
Haluaisin aloittaa kommentoimalla huippukokouksessa tehtyä laajentumista koskevaa päätöstä. Lainaan Eurooppa-neuvoston tekemää seuraavaa päätelmää: "Edellyttäen, että edistyminen liittymiskriteereiden täyttämisessä jatkuu nykyistä vauhtia, edistymissuunnitelman ansiosta neuvottelut on mahdollista saattaa päätökseen vuoden 2002 loppuun mennessä niiden ehdokasvaltioiden osalta, jotka ovat valmiita. Tavoitteena on, että kyseiset maat osallistuisivat vuonna 2004 pidettäviin Euroopan parlamentin vaaleihin jäseninä." Euroopan unionin sitoumusta ottaa uusia jäseniä ei ole koskaan ilmaistu yhtä selkeästi tai yhtä tarkasti kuin Göteborgissa. Prosessi on nyt peruuttamaton. Unioni on valmis kohtaamaan laajentumisen mukanaan tuoman haasteen.
Göteborgissa tarkennettiin sitä aikataulua, jota luonnosteltiin Nizzan huippukokouksen päätelmissä. Sen vuoksi on realistisesti mahdollista, että neuvottelut pisimmälle edenneiden valtioiden kanssa voidaan saattaa päätökseen ensi vuoden lopussa, ja tavoitteenamme on, että ne voivat osallistua Euroopan parlamentin vaaleihin vuonna 2004.
Komission neuvotteluille varaama aikataulu on siis osoittautunut realistiseksi. Puheenjohtajavaltio Ruotsin erinomainen tapa käsitellä esityslistaa ja sen määrätietoinen tapa johtaa neuvotteluja on helpottanut merkittävästi tämän tuloksen saavuttamista. Näkymät neuvottelujen onnistuneeseen päätökseen ovat nyt paremmat kuin koskaan ennen.
Neuvotteluja jatketaan päätettyjen periaatteiden mukaisesti: ehdokasvaltioita on arvioitava niiden omien ansioiden perusteella, neuvottelut on eriytettävä, ja niillä valtioilla, jotka aloittivat neuvottelut vuoden 2000 alussa, on oltava mahdollisuus saavuttaa muut maat. Haluamme olla selkeitä tässä kohdassa: laajentumisprosessi voi onnistua vain, jos se saa tarpeeksi poliittista tukea. Neuvotteluissa on sen vuoksi osoitettava tiettyä joustavuutta, jotta jäsenvaltioiden huolet ja toiveet otettaisiin huomioon. Meidän on punnittava sitä sosiaalista hintaa, jonka ehdokasvaltioiden ihmiset joutuvat maksamaan. Emme voi asettaa ehdokasvaltioille kohtuuttomia vaatimuksia, kun kyse on siitä taloudellisesta taakasta, jota EU:n normien hyväksyminen niille aiheuttaa.
Arvoisa puhemies, komission puheenjohtaja Prodi esitteli 15. toukokuuta parlamentissa komission ehdotuksen kestävän kehityksen strategiaksi. Nyt voimme iloisina todeta, että Eurooppa-neuvosto tukee Euroopan unionin kestävän kehityksen strategiaa. Kokouksessa ei tosin päästy yksimielisyyteen kaikista niistä yksittäisistä tavoitteista ja toimista, joita komissio oli tiedonannossaan esittänyt. Göteborgin päätelmät antavat kuitenkin selkeitä tietoja siitä, mihin suuntaan Eurooppa-neuvosto haluaa politiikkamme - ja yhteiskuntamme - kehittyvän. Päätelmissä kehotetaankin neuvostoa tutkimaan komissiolta tulleet yksittäiset ehdotukset.
Kestävä kehitys merkitsee Brundtlandin komission määritelmän mukaan "kehitystä, joka vastaa nykyisen sukupolven tarpeita kyseenalaistamatta tulevien sukupolvien mahdollisuuksia". Göteborgin huippukokous merkitsee sitä, että Euroopan unioni ottaa tärkeitä edistysaskeleita tässä kehityksessä.
Ensiksikin Göteborgin päätelmissä korostetaan, että meidän on parannettava politiikkamme muotoilemista: Meidän on puututtava ristiriitaisiin etuihin, policy inconsistencies, harkitusti ja avoimesti sen sijasta, että emme ottaisi niitä huomioon. Meidän on pyrittävä sellaiseen politiikkaan, jonka avulla useista tavoitteista pystytään huolehtimaan samanaikaisesti. Meidän on asetettava vastakkain välittömät tarpeet ja päätösten aiheuttamat pitkän aikavälin seuraukset ja niiden vaikutukset EU:n ulkopuolella. Tämä koskee kaikkia unionin toimielimiä. Eurooppa-neuvosto on pyytänyt niitä parantamaan eri aloja koskevien politiikkojen sisäistä koordinointia.
Tärkein tässä asiassa tehty päätös oli päätös, jonka mukaan Lissabonin strategiaa täydennetään ympäristöulottuvuudella. Kestävä kehitys on ensi vuoden alusta lähtien pysyvä kohta Eurooppa-neuvoston kevätkokousten esityslistalla. Tämä on tärkeä edistysaskel. Prosessista on tehty päätös, ja komissio aikoo valmistella tätä vuosittaista tarkastelua laatimalla yhteenvetoraportin. Poliittisesti tarkasteltuna tämä merkitsee sitä, että kestävää kehitystä koskevalla ympäristöulottuvuudella on sama arvo kuin taloudellisilla ja sosiaalisilla kysymyksillä. Lissabonin prosessista on tullut entistä tärkeämpi sen vuoksi, että se muodostaa nykyään puitteet työlle, joka koskee kaikkien kestävän kehityksen ulottuvuuksien edistämistä.
Eurooppa-neuvosto pani myös merkille, että komissio aikoo sisällyttää Laekenin Eurooppa-neuvostolle esitettävään sääntelyn parantamista koskevaan toimintasuunnitelmaansa mekanismeja, joilla varmistetaan, että kaikkia tärkeimpiä politiikkoja koskeviin ehdotuksiin sisältyy arviointi niiden vaikutusten kestävyydestä. Neuvosto korosti myös sitä, miten tärkeää on, että asianosaiset voivat osallistua siihen. Aiomme tehdä tulevassa hallintoa koskevassa valkoisessa kirjassa konkreettisia ehdotuksia, joiden avulla asianosaisten kanssa käytäviä neuvotteluja parannettaisiin.
Jäsenvaltioita kehotetaan laatimaan omia kansallisia kestävää kehitystä koskevia strategioita. Myös Euroopan parlamentin jäsenten tärkeänä tehtävänä on tietenkin seurata tätä omissa jäsenvaltiossaan. Nämä ovat tärkeitä päätöksiä, koska kestävää kehitystä voidaan tuskin saavuttaa ilman tehokkaita menettelyjä ja tehokasta päätöksentekoa, joiden avulla varmistetaan, että politiikka on johdonmukaista ja toimii pitkällä aikavälillä.
Toiseksi Eurooppa-neuvosto on komission ehdotuksen mukaisesti suunnannut huomion neljään kestävän kehityksen painopistealueeseen. Nämä alueet täydentävät Lissabonin ohjelman taloudellisia ja sosiaalisia tavoitteita:
Ensiksikin: ilmastonmuutokset. Ne muodostavat yhden aikamme vakavimmista ongelmista. Kioton pöytäkirja on ensimmäinen askel tämän ongelman ratkaisemiseksi. Kuten tiedätte, EU tekee juuri nyt parhaansa pöytäkirjan pelastamiseksi. Ilmastonmuutoksista aiheutuu suunnattomia kustannuksia kaikille meille ja muulle maailmalle. Kaikkein kalleimmaksi tämä tulee niille, jotka asuvat köyhissä maissa. Samalla ilmastopolitiikka antaa taloudelliset mahdollisuudet puhtaille ja uusiutuville energialähteille, jos käytämme mahdollisuuksia oikein, ja tehokkaalle energiankäytölle.
Toiseksi: kansanterveys. Sitä uhkaavat muun muassa ympäristöön kertyneet kemikaalit ja entistä laajempi antibioottiresistenssi. Tämä asia koskee kansalaisia suoraan ja se kiinnostaa kansalaisiamme.
Kolmanneksi: luonnonvarojen tuhlaus ja vähentynyt biologinen monimuotoisuus.
Neljänneksi: liikennejärjestelmä. Jos haluamme sen toimivan pitkällä aikavälillä, liikenteen kasvua, liikenneruuhkia ja ympäristövaikutuksia on rajoitettava.
Nämä neljä aluetta vaativat määrätietoista johtajuutta ja nopeita toimia. Komission tiedonannossaan esittämät toimintaperiaate-ehdotukset ovat edelleen ajankohtaisia.
Kestävää kehitystä on painotettava eniten, kun yhteistä politiikkaa tarkastellaan. Eurooppa-neuvosto panee tämän merkille - viitaten erityisesti maatalouteen ja kalastukseen. Kokouksessa päätettiin lisäksi useista erityisistä kokonaistavoitteista ja -toimista jokaisessa neljässä painopistealueessa.
Haluan korostaa, että kestävää kehitystä ei pidä keskittää pelkästään ongelmiin, huoliin ja kustannuksiin, vaan kyse on yhtä paljon innovaatiosta, investoinneista, kasvusta ja uusista työpaikoista kuin ympäristönsuojelusta, terveydestä ja elämänlaadustakin. Kestävän kehityksen konsepti ja ajatus kestävästä kehityksestä tarjoavat uusia taloudellisia mahdollisuuksia. Olemme iloisia siitä, että Eurooppa-neuvosto on samaa mieltä tästä asiasta ja että se on korostanut tätä tosiasiaa.
Lopuksi: Euroopalla on myös kansainvälinen vastuu kestävästä kehityksestä. Puheenjohtajavaltion päätelmissä korostettiin toistamiseen, että unionin tehtävänä on saavuttaa YK:n asettaman tukitoimien ja kehitysavun tavoite, joka on 0,7 prosenttia BKT:stä. Ensi vuoden alussa komissio esittää tiedonannon siitä, kuinka unioni edistää omasta puolestaan maailmanlaajuista kestävää kehitystä. Tiedonanto on yhdessä Göteborgissa esitetyn kestävän kehityksen strategian kanssa EU:n pääasiallisin panos Johannesburgissa ensi vuonna pidettävään kestävän kehityksen huippukokoukseen.
Arvoisa puhemies, Euroopan kansalaiset odottavat, että unionissa ei tarkastella pelkästään nykyisiä tarpeita vaan että unioni turvaa myös lasten ja lastenlasten tulevaisuuden. Kansalaiset odottavat, että osallistumme ympäristön tuhoutumisen ja kehittymättömyyden kaltaisten maailmanlaajuisten ongelmien ratkaisemiseen. Siitä kestävässä kehityksessä on kyse. Sen vuoksi on tärkeä edistysaskel, että Göteborgin Eurooppa-neuvosto hyväksyi kestävän kehityksen strategian ja että sen myötä aloitettiin sen valmistelemista ja toteuttamista koskeva prosessi.
Laajentuminen on historiallinen tilaisuus varmistaa Euroopan vakaus ja hyvinvointi pitkäksi aikaa eteenpäin. Göteborgissa asetettu konkreettinen aikataulu on sen vuoksi erittäin tärkeä.
Arvioimme, että Göteborgin Eurooppa-neuvosto oli menestys ja johti konkreettisiin tuloksiin. Kokous päättää puheenjohtajakauden, jonka aikana komissio on tehnyt hyvää yhteistyötä puheenjohtajavaltion kanssa, joka on saanut paljon aikaan erityisesti omalla vastuualueellani.

Poettering
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aluksi haluaisin ilmaista ihmetykseni siitä, että Euroopan komission puheenjohtaja ei ole läsnä tänään täällä parlamentissa. Tämä keskustelu koskee Ruotsin puheenjohtajakautta, tärkeää huippukokousta, ja olen hämmästynyt. Arvoisa komission jäsen Wallström, arvostelu ei kohdistu teihin, arvostan teitä, teidän työtänne ja persoonaanne. Ei ole kuitenkaan oikein, että komission puheenjohtaja antaa myös vielä sellaisen komission jäsenen edustaa itseään, joka on puheenjohtajavaltion kansalainen. Tämähän ei ole mikään ruotsalainen hanke, vaan me keskustelemme Euroopan tulevaisuudesta. Odotan jatkossa, että Euroopan komission puheenjohtaja on läsnä myös täysistunnossa näin tärkeässä asiassa.

Esitän nyt aluksi myönteisen arvion ja sitten kriittisen huomautuksen. Muistutan aluksi, että ryhmämme on ehdottanut, että meidän pitäisi saattaa liittymisneuvottelut ensimmäisten maiden kanssa päätökseen vuoden 2002 syksyyn mennessä, jotta ensimmäisillä mailla olisi sitten mahdollisuus osallistua kesäkuussa 2004 pidettäviin Euroopan parlamentin vaaleihin. Tämä ehdotus hyväksyttiin täysistunnossa, komissio hyväksyi sen, Nizzan Eurooppa-neuvosto hyväksyi sen, ja te muotoilette sen nyt vielä painokkaasti voimakkaammin. Tiedän kyllä, että sitä on vastustettu voimakkaasti. Te saitte kuitenkin tahtonne läpi, ja me olemme myös kiitollisia, että suuri enemmistö ruotsalaisista kannattaa laajentumista. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kun te olette oikeassa ja saatte jotain hyvää aikaan, ansaitsette siitä tunnustuksen, ja haluaisin esittää teille erityisen kiitoksen ja tunnustuksen, että sisällytitte vuoden 2004 määräajan Göteborgin päätelmiin.
(Suosionosoituksia keskustalta ja oikeistolta)
Kun me puhumme Ruotsin kansasta, erittäin sympaattisesta kansasta, toivon, myös teidän etujenne nimissä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Ruotsin pääministerinä, että yhteisen eurooppalaisen valuutan kannatus vastaa jatkossa sitä kannatusta, jota laajentuminen saa osakseen, jotta myös Ruotsi säilyy meidän poliittisen eurooppalaisen perheemme täytenä jäsenenä. Tämä on toivomus teille ja meille kaikille, sillä me olemme yhteisö. Siihen kuuluu myös se, että Ruotsi päättää valita euron.
(Suosionosoituksia keskustalta ja oikeistolta)
Nyt kuitenkin kriittiseen huomautukseen. Göteborgissa oli traagisia mellakoita, enkä halua nyt arvioida poliisin turvallisuuspoliittisia toimia, siihen minulla on myös aivan liian vähän asiantuntemusta. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin kuitenkin arvioida sitä, miten te otitte siihen kantaa 17. kesäkuuta Ruotsin televisiossa. Kollegani, ryhmämme ruotsalaisen valtuuskunnan puheenjohtaja Gunilla Carlsson sanoi siitä jo jotakin. Te puhuitte fasistisista voimista. Jotta ei synny mitään väärinkäsitystä, kannatan päättäväisesti sitä, että fasisteja ja äärioikeistolaisia, missä tahansa he esiintyvätkin poliittisesti ja kun he käyttävät väkivaltaa, vastaan taistellaan erittäin päättäväisesti. Torstaina, Euroopan kansanpuolueen ryhmän valmistavassa kokouksessamme, me näimme kuitenkin, että Göteborgin halki kannettiin punaisia lippuja, ja varsinaiset väkivaltaisuudethan tapahtuivat vasta perjantaina ja lauantaina. Nähtävissä oli Che Guevaran ja Fidel Castron kuvia, silloin ei voida toki sanoa pelkästään, että kyse on fasisteista. Me tiedämme myös, ja lainaan erästä suurta eurooppalaista sanomalehteä, että ytimen muodosti fasisminvastainen toiminta, joka toimii vasemmistovallankumouksellisena, täynnä taistelutahtoa ja kriittisesti eurooppalaista liikettä ja maailmankauppaa vastaan. Me olisimme odottaneet teiltä, että olisitte ottanut yhtä kriittisesti kantaa näihin väkivaltaa käyttäviin vasemmistolaisiin vallankumouksellisiin kuin väkivaltaa käyttäviin oikeistolaisiin.
Eurooppa ja meidän oikeusjärjestyksemme ovat liian tärkeitä siihen, että tarkastelemme tilannetta vain toisella silmällä. Älkäämme väheksykö ensisijaisten puoluepoliittisten intressien vuoksi demokraattisen ja oikeusvaltiollisen järjestyksemme kokonaisintressiä ja taistelkaamme yhdessä kaikkia väkivallan muotoja vastaan, miltä taholta sitä sitten käytetäänkin, oikealta tai vasemmalta, demokraattien solidaarisuuden yhteisyydessä.
(Suosionosoituksia)
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, nyt jälleen tunnustukseen. Te olette ponnistellut voimakkaasti avoimuuden puolesta, ja sehän on myös tunnusomaista Ruotsille, ja me olemme edistyneet hieman asiakirjojen julkistamisessa. Se on myös teidän ansiotanne mutta ei pelkästään teidän ansiotanne. Esimerkiksi maannaisenne, kollegamme Charlotte Cederschiöld auttoi suuresti siinä, että me saavutamme tässä suuremman avoimuuden. Jatkakaamme tällä tiellä. Me haluamme myös tehostaa ministerineuvoston kanssa jatkossa tehtävää yhteistyötä ja lisätä läsnäoloa täällä Euroopan parlamentissa. Tässä yhteydessä esitettiin aluksi myös muutamia kriittisiä huomautuksia, jotka eivät koskeneet oikeastaan Ruotsia vaan ministerineuvostoa. Olen kuitenkin sitä mieltä, että voimme perustaa työmme teidän työhönne.
Loppuhuomautukseni myönteisestä merkistä: te kutsuitte Tukholman huippukokoukseen Venäjän presidentti Putinin ja Göteborgin huippukokoukseen Yhdysvaltain presidentti Bushin. Olisi varmasti hyvä, jos me Euroopan parlamentissa, ehkä käänteisessä järjestyksessä, kutsuisimme ensin presidentti Bushin ja sitten presidentti Putinin, siis molemmat henkilöt parlamenttiimme, koska meidän suhteemme Yhdysvaltoihin ja Venäjään ovat nimittäin erittäin ratkaisevia unionimme tulevaisuudelle.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minun tehtäväni ei ole antaa arvosanaa, mutta eräs ruotsalainen sanomalehti kysyi minulta viikkoja sitten, minkä arvosanan sitten antaisin. Jos seuraavalla Ruotsin puheenjohtajakaudella pidättäydytään antamasta verhottuja puoluepoliittisia lausuntoja ja asetetaan keskipisteeksi todellakin vain Euroopan etu, sitä voitaisiin arvioida arvosanalla erittäin hyvä. Tätä toivon meille kaikille. Toivon Ruotsille hyvää eurooppalaista tulevaisuutta.
(Suosionosoituksia)

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät jäsenet, aivan ensiksi haluan kiittää Ruotsin pääministeri Göran Perssonia hänen osallistumisestaan jälleen kerran parlamentin istuntoon. Lisäksi haluan kertoa hänelle, että ryhmäni mielestä hän on läpäissyt ensimmäisen puheenjohtajakauden asettaman kypsyyskokeen Ruotsin hallitukselle ominaisella vastuullisella ja asialleen omistautuneella tavalla.
Haluan tehdä selväksi, että pidämme suuressa arvossa hänen hallituksensa halua päivittää suhteitamme sellaisissa tärkeissä kysymyksissä kuin yhteispäätösmenettelyssä ja neuvoston esiintymisessä parlamentissa. Mielestäni huomattavina virstanpylväinä voidaan pitää asiakirjojen saantia koskevaa sopimusta joka voisi olla parempikin, mutta se on ensimmäinen askel ja vuosikausien ajan tekeillä ollutta sopimusta työntekijöille tiedottamisesta ja heidän kuulemisestaan.
Toivon tietysti myös, että tämä kokemus on saanut Ruotsin kansan ottamaan Euroopan asian lähemmäksi sydäntään.
Yksi puheenjohtajakauden keskeisistä aiheista on ollut lopullisen muodon antaminen kestävälle kehitykselle, jota ei ole käsitelty ainoastaan tulevaisuuden strategiana vaan jota on edistetty Kioton sopimusten ratifioinnin selvän ja lujan kannattamisen myötä. Näissä sopimuksissa kyse ei ole ainoastaan Euroopasta ja Yhdysvalloista vaan koko ihmiskunnasta, mistä olen voinut varmistua yhdessä Ruotsin pääministerin kanssa sosialistisen internationaalin komiteassa, joka kokoontui Lissabonissa viime viikolla.
Toinen keskeinen kysymys, laajentuminen, on ollut myös puheenjohtajavaltio Ruotsin toiminnan kohteena. Haluan kiittää jäsen Poetteringia hänen antamastaan tuesta ehdotukselle, jonka esitti ensimmäisenä ryhmämme varapuheenjohtaja Hänsch. Ehdotus ei ollut PPE-DE -ryhmän yksityisomaisuutta, vaan voimme sanoa sen tulleen koko parlamentilta.
Kansainvälisessä politiikassa Ruotsi on noudattanut kansainvälistä linjaansa. Uskon, että Lähi-idän tapauksessa Mitchellin raportin ehdotuksen takana ei ole ollut ainoastaan eurooppalaisten enemmistö, vaan lisäksi, kuten pääministeri osoitti, esitämme ensimmäisen kerran pääosaa sen sijaan, että olisimme pelkkiä maksajia. Pääministerin vierailu Javier Solanan kanssa Lähi-idässä oli merkittävä askel, jota meidän on tuettava, sillä Mitchellin raportin toteuttamisessa on edistyttävä, emme saa jäädä lähtökuoppiin.
Makedoniassa jaamme myös taakan amerikkalaisten kanssa yhtenä pääasiallisina vastuunkantajista, ja luulen, että he alkavat arvostaa sitä. Neuvoston puheenjohtajan Pohjois-Koreaan tekemä vierailu, joka tuntui aluksi hieman yllättävältä, on osaltaan lisännyt suhdetoimintaamme ja vastuuntuntoamme Yhdysvaltoihin ja koko muuhun maailmaan nähden.
Haluan myös mainita, miten merkittävää työtä Ruotsi on tehnyt Yhdistyneissä Kansakunnissa entisen työtoverimme Pierre Schorrin kanssa, jota kaipaamme kovasti ja joka on myös tehnyt tällä kaudella lujasti työtä Euroopan hyväksi.
Haluan antaa erillisen kunniamaininnan ulkoministeri Anna Lindhille, joka on mielestäni toiminut päättäväisesti ja tyylikkäästi tavalla, joka on luonnehtinut hänen työtään koko puheenjohtajakauden ajan.
Yksi asia varjosti tietyllä tapaa Göteborgin huippukokousta: väkivaltaiset mielenosoitukset, joita me siellä olleet saimme seurata läheltä ja television välityksellä. On sanottava, että ensinnäkin me kunnioitamme ehdottomasti kansalaisten oikeutta ilmaista mielipiteensä. Nizzassa ja Göteborgissa oli paljon mielenosoittajia, jotka esiintyivät rauhantahtoisesti. Tämä on tietysti kiitoksen arvoinen asia, koska se merkitsee, että Euroopan kansalaiset ovat alkaneet kiinnostua toiminnastamme. Me valittelemme kaiket päivät, etteivät he kiinnitä meihin huomiota ja se, että toimintamme takia järjestetään aktiivisia mielenosoituksia, on itse asiassa myönteinen piirre. On kuitenkin erotettava toisistaan nämä ja kommandoryhminä toimivien pienten vähemmistöjen mistään piittaamaton väkivaltainen toiminta, jonka päämääränä on tuhota ne asiat, joiden hyväksi me työskentelemme. Haluan tehdä selväksi kollegalleni Poetteringille, että ongelmana ei ole se, kantavatko he fasistisia vai fasisminvastaisia tunnuksia. Jakoviiva on demokratiaa kannattavien ja vastustajien välillä, ja on muistettava, että ääripäät koskettavat toisiaan myös politiikassa. Siksi meidän ei pidä kiistellä siitä, saako fasistisia mielenosoituksia järjestää vai ei. On selvästi olemassa ihmisiä, joiden asenne toimielimiä ja vapautta kohtaan on väkivaltainen ja halveksiva. Minusta tässä tilanteessa kaikkien meidän demokratiaa kannattavien on yhdistyttävä. Kyse ei ole siitä, että jotkut joutuisivat kärsimään enemmän kuin muut kun asioita hoidetaan; suhtautumisen tässä asiassa täytyy olla lujaa.
Arvoisa puhemies, viimeinen huomioni koskee Euroopan tulevaisuutta koskevaa keskustelua. Valmistelukuntaa ei ole onnistuttu perustamaan, mutta toivon, että työtä sen perustamisen hyväksi jatketaan Belgian puheenjohtajakauden aikana.

Cox
Arvoisa puhemies ja neuvoston puheenjohtaja, haluaisin aluksi onnitella pääministeriä ja hänen kollegoitaan hyvin menneen puheenjohtajakauden johdosta. Tämä on ollut Ruotsin ensimmäinen puheenjohtajakausi ja uskon, että sekä hallituksenne että valtionne voivat oikeutetusti tuntea ylpeyttä hyvin tehdystä työstä.
Hyvin tehdyistä töistä kaikkein äänekkäimmät suosionosoitukset ryhmäni antaa tarkkanäköiselle ja päättäväiselle tavallenne sitoutua laajentumiskysymykseen heti puheenjohtajakautenne ensimmäisestä päivästä lähtien. Tämä on näkynyt selvästi koko puheenjohtajakauden ajan, ei ainoastaan Göteborgin vuoksi, vaan haluna tehdä oikein alusta alkaen. Tämä päättäväisyys on palkittu runsain käsin. Tiedän, että se oli vaikea asia. Ehkä Irlannin kansanäänestyksen tuloksen aiheuttama shokki auttoi selkiyttämään asioita, mitä pidän myönteisenä. On hyvin tärkeää viestittää hakijavaltioille, että haluamme ratkaista tämän asian niin pian kuin voimme. Sitoutuminen sen varmistamiseksi, että ensimmäisen vaiheen hakijavaltiot voivat osallistua seuraaviin Euroopan parlamentin vaaleihin jäsenvaltioina, on tärkeä täsmennys ja hyvin merkittävä puheenjohtajakauden saavutus. Onnittelen teitä siitä.
On myös hyvin tärkeää tunnustaa puheenjohtajakautenne aikana saavutettu edistys niiden hakijavaltioiden osalta, jotka hyväksyttiin ehdokasvaltioiksi Helsingin huippukokouksessa, mikä on hieno osoitus kyvystänne keskittyä olennaisiin asioihin ja määrätietoisuudestanne. Haluaisin kehottaa puheenjohtajavaltio Belgiaa ja seuraavia puheenjohtajia pysymään tässä tahdissa ja keskittymään ja sitoutumaan samoihin asioihin. Arvoisa pääministeri, olette oikeassa siinä, että meidänkin on tehtävä kotitehtävämme. Eivät kaikki siirtymävaiheen asiat, erityisesti maatalous-, alue- ja koheesiopolitiikan aloilla, kuulu ainoastaan hakijavaltioille. Meidän on nyt hyväksyttävä tosiasiat ja keskityttävä näihin asioihin.
Toivon, että Irlannin kansanäänestys ei tule tämän prosessin tielle. Meillä on aikaa ratifioida Nizzan sopimus vuoden 2002 loppuun asti. Irlannin hallinnon on päätettävä miten edetään. Sitä ei kuitenkaan sillä välin saisi pitää syynä oman vauhtimme hidastamiseen tässä tärkeässä asiassa.
Kansalaisten oikeus osoittaa mieltään vapaassa yhteiskunnassa on asia, josta on keskusteltu vilkkaasti. Ryhmäni tukee tätä oikeutta, antaa sille tunnustuksena ja iloitsee siitä. Göteborgissa oli kuitenkin selvästi anarkistisia ryhmiä, joiden ensisijainen tarkoitus oli heikentää itse demokratiaa. Hyvä pääministeri, te menitte tapaamaan ihmisiä, sovittelemaan ja hankkimaan ihmisille paikan yöpyä, mitä kukaan edeltäjistänne ei ole tehnyt näissä kansainvälisissä kokouksissa. Ryhmäni haluaisi osoittaa myötätuntoa Göteborgin kansalaisia kohtaan tänä vaikeana hetkenä upeassa isäntäkaupungissa.
Minulla on vielä muutama lyhyt kommentti. Makedonian tilanteen kautta puheenjohtajavaltio on yhdessä komission jäsen Pattenin, Ruotsin ulkoministeri Lindhin ja korkea edustaja Javier Solanan kanssa todistanut, kuinka tärkeää on luoda alustava yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka. Rauha on edelleen vaakalaudalla. Rauhan ja sisällissodan välinen tasapainoilu on vaikeaa, mutta Euroopan ponnistelujen voimakkuus ja yhtenäisyys ovat selvästi jotain aivan muuta kuin kymmenen vuotta sitten vallinnut epäyhtenäisyys. Tämä ei ole ainoastaan eurooppalainen kehityssuunta, vaan merkki huomattavasta edistyksestä asiassa.
Fuusioita ja yritysvaltauksia koskevasta yrityslainsäädännöstä haluaisin lopuksi sanoa, että puheenjohtajavaltio on tehnyt hienoa työtä vaikean kompromissin muotoilussa. Vetoaisinkin parlamentin jäseniin, etteivät he pysäyttäisi tätä tärkeää taloudellista uudistusta.

Schörling
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää puheenjohtajavaltio Ruotsia, sillä se on osoittanut suurta kunnioitusta Euroopan parlamentin kanssa käytävää vuoropuhelua kohtaan ja halua käydä sitä parlamentin kanssa. Puheenjohtajavaltion läsnäolo on ollut erittäin merkittävää sekä parlamentissa että valiokunnissa, ja sille on annettu paljon arvoa.
Vuoropuhelu, avoimuus ja osallistuminen ovat toimivan demokratian edellytyksiä. Göteborgissa yritettiin käydä poliitikkojen, eri organisaatioiden ja mielenosoittajien välistä vuoropuhelua. Valitettavasti se jäi ainoastaan hyväntahtoiseksi yritykseksi. Todellisuudessa valtioiden ja hallitusten päämiehet istuivat eristyksissä, eikä kansalaisyhteiskunnalla ja kansalaisilla ollut minkäänlaisia mahdollisuuksia seurata meidän kaikkien tulevaisuutta koskevia neuvotteluja. Tämä huippukokouskulttuurin sulkeutuneisuus aiheutti turhautuneisuutta ja voimattomuutta, jota toivat esille myös rauhanomaiset mielenosoittajat, jotka yrittivät välittää viestinsä valtioiden ja hallitusten päämiehille. Valitettavasti myös pieni provokaattoreiden joukko sai aikaan tuhoa ja väkivaltaisuuksia. Ne kivet, joita nämä provokaattorit heittivät, oli suunnattu niin poliiseja kuin koko demokraattista yhteiskuntaakin vastaan ja kaikkia meitä vastaan, jotka todella yritimme välittää sanomaamme. Siitä voidaan olla todella surullisia.
Emme voi myöskään hyväksyä sitä, että poliisi ampui provokaattoreita kovin panoksin. Nyt on asetettu toimikunta, jonka tarkoituksena on tutkia, miten tämä oli mahdollista nykyajan Ruotsissa.
Olen myös pettynyt siihen, miten EU:n johtajat tuntuvat reagoivan turhautumiseen, jota EU:n kehittymiseen liittyy. Olen lisäksi sitä mieltä, että Irlannin kansanäänestyksen tulokseen ei ole kiinnitetty minkäänlaista huomiota. Sen sijasta siitä yritetään tehdä Irlannin ongelma, vaikka todellisuudessa se on tietenkin koko EU:n ongelma.
Jopa Euroopan parlamentin enemmistö tuntuu syyllistyvän nyt samaan virheeseen, koska se on hylännyt neuvoston ehdotuksen avoimen foorumin perustamisesta ja koska se aikoo vain suositella sitä, että seuraavalle hallitustenväliselle konferenssille annettaisiin valmistelukunnan asema. En ymmärrä tätä haluttomuutta avata EU:ta, käydä vuoropuhelua kansalaisyhteiskunnan ja kansalaisten kanssa. Mitä puheenjohtajavaltio Ruotsi aikoo tehdä tulevaisuudessa, jotta se saisi kollegansa ymmärtämään, että tämä on aivan välttämätöntä?
Ainoastaan laajentumista koskeneen E-kirjaimen, Enlargement, kohdalla taisteltiin kiihkeästi ja saavutettiin jotain. Olen erittäin, erittäin iloinen siitä, että olemme nyt tehneet päätöksen liittymismenettelyä koskevasta aikataulusta. Sitä vastoin en tiedä, miten paljon ruutia paloi kestävän kehityksen puolesta. Tulos oli joka tapauksessa laiha, kun ajatellaan, mitä olisi voitu saavuttaa. Komissio oli nimittäin laatinut hyvän ehdotuksen. En tiedä johtuuko se siitä, että EU:n valtioiden ja hallitusten päämiesten on niin äärimmäisen vaikea ymmärtää, mitä kestävä kehitys oikeastaan merkitsee. Kuinka ehdimme nyt juurruttaa suunnitelman ja poliittisen prosessin ennen Etelä-Afrikassa järjestettävää Rio+10-konferenssia, koska emme ole esittäneet konkreettisia toimia siitä, mitä ilmastotavoitteille tapahtuu vuoden 2010 jälkeen, miten ryöstökalastus voidaan pysäyttää, miten nykyistä tuhoisaa maatalouspolitiikkaa voidaan muuttaa? EU:n johtajien pitää kantaa myös maailmanlaajuista vastuuta. Uskon, että muu maailma ja EU:n kansalaiset vaativat sitä.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, Ruotsia kuvaillaan joskus hyvin organisoiduksi mutta ei erityisen jännittäväksi maaksi. Tämä kuva sopii melko hyvin kuvaamaan sitä puolivuotiskautta, jonka Ruotsi toimi EU:n puheenjohtajavaltiona.
Organisatorisesti puheenjohtajakausi toimi hyvin. Ruotsalaiset diplomaatit ovat tehneet ahkerasti töitä saadakseen aikaan erilaisia kompromissiratkaisuja. Poliittisesti se on pitänyt matalaa profiilia. Se on tehnyt kaikkensa näyttääkseen, että Ruotsi on uskollinen EU:n jäsen, uskollinen niin EU:n järjestelmää kuin unionia hallitsevia suuria maitakin kohtaan. Kaikkein selvimmin tämä kävi ilmi, kun irlantilaiset äänestivät Nizzan sopimusta vastaan. Pääministeri Göran Persson ilmoitti välittömästi, että irlantilaiset eivät saaneet käyttää oikeuttaan keskusjohtoisuuden ja EU:n ylikansallistumisen lisääntymisen pysäyttämiseksi. Nizzan sopimus pysyisi tiukasti voimassa. Se on käytännössä hyökkäys, joka kohdistuu jokaisen pienen maan oikeuteen pysäyttää perustamissopimukseen tehtävät muutokset, jos se haluaa tehdä niin.
Joskus kompromissit on tehty hinnalla millä hyvänsä. Uudet asiakirjojen saatavuutta koskevat säännöt olivat niin heikot, että Euroopan lehtimiesjärjestöt pitivät voimassa olevia sääntöjä parempina.
Puheenjohtajakauden kynnyksellä Ruotsi painotti laajentumista, työllisyyttä ja ympäristökysymyksiä. Laajentumisen parissa puheenjohtajavaltio on tehnyt kovasti töitä. Vauhtia on pidetty yllä neuvotteluissa, joissa päätetään siitä, miten ehdokasvaltiot sopeutetaan EU:n säännöstöön. Se on ollut tärkeää, jotta laajentuminen ei lykkääntyisi.
EU:n työllisyyttä lisäävää politiikkaa on pidetty usein "vasemmistohankkeena", jonka tarkoituksena on toimia rahaliiton oikeistopolitiikan vastapainona. Kysymystä käsiteltiin Tukholman huippukokouksessa, mutta ainoa konkreettinen päätös, joka sieltä muistetaan, oli päätös, joka koski rahatalousmarkkinoiden sääntelyn purkua. Sitä ei voi juurikaan kutsua vasemmistopolitiikaksi.
Ympäristöasioissa puheenjohtajavaltiolla on ollut jonkin verran huonoa onnea. Yhdysvaltain uusi presidentti on aktiivisesti sabotoinut tärkeimmän ympäristöongelman, ympäristökysymyksen, parissa tehtävää työtä. Göteborgin huippukokouksessa oli mahdollisuus hyväksyä hyvä kestävän kehityksen strategia, mutta tosipaikan tullen suurin osa radikaaleista ympäristövaatimuksista oli poistettu tekstistä.
Muutamissa asioissa puheenjohtajavaltio on onnistunut hyvin. Laajentumisneuvottelujen lisäksi tullien poistaminen kaikkein köyhimmiltä mailta on selvä askel eteenpäin. Myös puheenjohtajavaltion naiskauppaa, tätä laitonta kauppaa, vastustava työ ja rauhan saavuttamiseen Balkanilla tähtäävä työ ansaitsevat kiitosta. Kuten tavallista, useat tärkeistä päätöksistä tehdään kuitenkin melko vaivihkaa. Ruotsi on tehnyt uskollisesti työtä EU:n sotilaallistamiseksi ja siten käytännössä puolueettomuuspolitiikastaan luopumisen puolesta.
Puheenjohtajakauden aikana Ruotsi ja muut Pohjoismaat ovat liittyneet Schengenin sopimukseen, joka on EU:n tärkein työkalu uusien, kovien rajojen rakentamiseksi unionin ulkopuolella asuvia vastaan. Tältä alalta löytyy todellinen häpeäpilkku Ruotsin puheenjohtajavaltion kannalta. Ruotsi kannatti ehdotusta liikenteenharjoittajien vastuuseen liittyvistä sakoista, ehdotusta, joka merkitsee eräänlaista turvapaikkapolitiikan yksityistämistä, mikä taas merkitsisi sitä, että lentoyhtiöitä ja muita liikenteenharjoittajia rangaistaisiin, jos ne eivät pysäytä sellaisia pakolaisia, joiden paperit eivät ole kunnossa, kun he hakeutuvat EU:hun. Puheenjohtajakauden alussa pääministeri Göran Persson puhui täällä yhteisvastuullisesta pakolaispolitiikasta. Voimme vain pahoitella, että hallitus on käytännössä toiminut päinvastoin.
Lopuksi muutama sana Göteborgista: Göteborgissa pienet sotilaalliset ryhmät käyttivät tilaisuutta hyväkseen ja hyökkäsivät poliisia vastaan ja aiheuttivat huomattavaa vahinkoa. Mitä tahansa nämä ryhmät sanovatkaan edustavansa, tällaista toimintaa ei voi koskaan puolustella. Kivien heittäminen ja vahinkojen aiheuttaminen ei ole politiikkaa - se on rikollisuutta. Se ei saa kuitenkaan viedä huomiota siltä tosiasialta, että Göteborgissa oli kymmeniätuhansia ihmisiä, jotka rauhanomaisesti ja arvokkaasti osoittivat mieltään sellaisen Euroopan puolesta, joka olisi parempi kuin nykyinen EU, johon kuuluu EMU ja Schengen. Se mitä 50 000 ihmistä tekee on todellakin tärkeämpää kuin se, mitä 300 väkivallantekijää saa aikaan!

Le Pen
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, Göteborgissa puhuttiin paljon "kestävästä kehityksestä", joka käsitteenä on täysin hämärä mutta muodikas. Meidän tulee epäilemättä olla tyytyväisiä, että jäsenvaltiot haluavat sisällyttää kansanterveys- ja ympäristökysymykset kaikkiin Brysselin ajamiin politiikkoihin. Myönnettäköön, että hullun lehmän taudin ja suu- ja sorkkataudin jälkeen aika olikin kypsä.
Mutta Kioton pöytäkirjan ja tulevan yleismaailmallisen sopimuksen esittäminen itsepintaisesti lääkkeeksi kaikkeen on pelleilyä. Kyseessä on hyväuskoisia varten laadittu sopimus, jonka ainut osapuoli on Eurooppa. Se on valkoisen miehen itkuntuherrusta, jossa tämä yksinään ottaa niskaansa syytökset maapallon saastumisesta. Kiina ja Intia eivät ole mukana, sillä ne asettavat etusijalle kehityksen, kasvun ja teollistumisen. Samantapainen on amerikkalaistenkin asenne, koska kasvu hidastuu kansainvälisen kilpailun samaan aikaan kiihtyessä.
Toiseksi on mahdotonta löytää riittävän voimakkaita sanoja, joilla tuomita huippukokousta rytmittäneet väkivaltaiset mielenosoitukset. Valitettavasti tämän tyyppinen suuttumuksen ilmaus unohtuu, kun olisi tuomittava se päivittäinen väkivalta ja turvattomuus, jonka uhreiksi joutuvat tuhannet omien maidemme kansalaiset.
Euroopan maiden hallitukset - varsinkaan Ranskan hallitus - eivät kykene edes varmistamaan oman väestönsä turvallisuutta. Niiden maahanmuuttopolitiikka, anteeksipyynnön kulttuuri, huijarien oikeuksien puolustaminen ihmisoikeuksien nimissä ja kuolemanrangaistuksen poistaminen ovat yhtä kaikki rikollisuutta ruokkivia tekijöitä. Ellei sitten olisi osoitettava sormella pientä äärivasemmistolaisten joukkoa, joita jäsen Crespo muuten kummallista kyllä nimittää fasisteiksi - ellei jäsen Crespo sitten ole halunnut tunnustaa fasismin saaneen alkunsa sosialismista ja sen kaikkien johtohahmojen olleen sosialistijohtajia ennen fasistijohtajiksi siirtymistään.
On häpeällistä, ettei unionin toimielinten suistuminen totalitarismiin herätä lainkaan ärtymystä. Vain täällä halutaan kansat pakottaa uudelleen vaaliuurnille, kun äänestystulos ei ole sopiva. Tanska antoi uhkausten saattelemana periksi vuonna 1992; Itävalta oli oikeassa kieltäytyessään tekemästä samoin. Irlantilaisten on pidettävä pintansa: heidän vastalauseensa antaa oikeudellisen ja tosiasiallisen kuoliniskun Nizzan sopimukselle. Kaikki ne kansat, joiden mielipidettä ei ole kysytty - ja joilta ei tullakaan kysymään, koska heidän kieltävää vastaustaan pelätään - tuntevat keskinäistä yhteisvastuuta.

Bonde
Arvoisa puhemies, arvoisa pääministeri, suurkiitos pääministeri Göran Perssonille ja Ruotsille pätevästä puheenjohtajakaudesta. Olette kotisivunne avulla nostaneet avoimuuden uudelle tasolle, mutta Ruotsin allekirjoittama avoimuusasetushan antoi EU:lle nyt mahdollisuuden päättää, mitä asiakirjoja te saatte luovuttaa yleisölle Tukholmassa. Pyysin tiivistelmiä avoimuutta koskevista kokouksista. Ette ole uskaltaneet antaa niitä kertaakaan. Tiivistelmäthän osoittavat, että Ranska, Saksa ja Espanja vastustavat avoimuutta, ja jos tämä kävisi selvästi ilmi, näiden kolmen valtion hallitukset joutuisivat kansan valitsemien edustajien ja valitsijoiden painostamina hyväksymään sen avoimuuden, jota Ruotsi tavoitteli. Tässä asiassa Ruotsi on syyllistynyt historialliseen petokseen.
Ruotsi onkin rikkonut perustamissopimusta tehdessään päätöksen, jonka mukaan tulevaisuudessa päätetään määräenemmistöllä niistä muutoksista, joita jatkossa tehdään luottamuksellisuuden määrittelyä koskeviin sääntöihin. Ennen 19. maaliskuuta tehtyä laitonta päätöstä edistymisen hyväksyminen edellytti, että 15 jäsenvaltioista 8 suostui siihen. Jo se oli tarpeeksi vaikeaa. Nyt Ranska, Saksa ja Espanja voivat estää edistymisen, vaikka pystyisimmekin vakuuttamaan kaikki muut 12 valtiota siitä, että kyse on todellakin edistymisestä. Parlamentti käy nyt oikeustaistelua neuvostoa vastaan. Puheenjohtajavaltio Ruotsin kannalta on kiusallista, että sitä syytetään perustamissopimuksen rikkomisesta avoimuuden osalta.
Haluan myös arvostella poliisin toimintaa Göteborgissa. Huppupäiset mielenosoittajat heittivät poliisia katukivillä ja tuhosivat kauppoja, ilman että heidät otettiin kiinni. Sen sijasta rauhanomaisia mielenosoittajia pidätettiin, kun he saapuivat lauttasatamaan. Heille ei annettu lupaa osallistua rauhanomaisiin mielenosoituksiin. Tästä meidän on opittava jotakin. Keskustelkaa argumentteja esittävien rauhanomaisten mielenosoittajien kanssa. Kertokaa väkivallantekijöille, että toisen ikkunaan heitetty kivi voi olla murhayritys. Meidän, jotka haluamme osoittaa mieltä rauhallisesti, on myös otettava opiksi taisteluista. Huppupäiset mielenosoittajat on poistettava mielenosoituksista. Rauhanomaisia mielenosoittajia ja rikollisia ei saa koskaan sekoittaa toisiinsa. Väkivaltaa ei voi puolustella mitenkään, mutta meidän on syytä miettiä ja pohtia asioita jälkikäteen. Miksi niin monet nuoret ovat menettäneet toivonsa siitä, että he voisivat vaikuttaa päätöksiin argumentoinnin keinoin? Miksi tiedotusvälineet puhuvat enemmän katukiviä heittelevistä ihmisistä kuin argumentteja esittävistä ihmisistä? Miksi käytännöllisesti katsoen mitkään tiedotusvälineet eivät ole kertoneet niistä monista vakavista keskustelutilaisuuksista, joita Göteborgin huippukokouksen yhteydessä järjestettiin?

Raschhofer
Arvoisa puhemies, arvoisa pääministeri, Ruotsi toimi ensimmäisen kerran unionin puheenjohtajana. Se ei ole mikään helppo tehtävä. Itävaltalaisena tiedän sen. Tavoitteet olivat kunnianhimoisia. Neuvoston puheenjohtaja keskittyi muutamiin painopisteisiin seuraavan moton mukaisesti: vähemmän on enemmän. Ennen kaikkea tiellä kohti unionin laajentumista saavutettiin tärkeitä edistysaskelia. Henkilöiden vapaan liikkuvuuden ja palvelujen tarjoamisen vapauden aihealueissa kyettiin pääsemään yksimielisyyteen. Tästä menestyksestä haluaisin onnitella.
Yhdestä asiasta en ole kuitenkaan samaa mieltä sanomalehtien kommentaattoreiden kanssa. Pidän kevytmielisenä, että konkreettisten päivämäärien sopimista liittymiselle myydään suurena menestyksenä. On lukuisia avoimia kysymyksiä, jotka ovat edelleen ratkaisematta. Irlannin kansanäänestyksen jälkeen Nizzan sopimuksen ratifiointiprosessi on epävarma. Onko Nizzan sopimus ehdottoman tarpeellinen laajentumiselle, siitä keskusteltiin. Irlannin kansa lähetti kuitenkin selkeän viestin, viestin siitä, että keskustelua unionin tulevaisuudesta ei saa käydä enää kansalaisten mielipidettä kysymättä suljettujen ovien takana vaan suoraan ihmisten kanssa.
Yksi Göteborgin huippukokouksen tavoite oli strategian laatiminen kestävän kehityksen jatkamista varten. Pidän tärkeänä selvennyksenä neuvoston sitoumusta, jonka mukaan se aikoo siirtää liikennettä rautateille ja edistää ulkoisten kustannusten täydellistä sisällyttämistä hintoihin. Yhteisöllä on pian tilaisuus muuttaa nämä sanat teoiksi. Edessä olevat Itävallan kanssa tehdyn kauttakulkuliikennettä koskevan sopimuksen umpeutumista koskevat neuvottelut olisivat siihen hyvä tilaisuus.

Carlsson, Gunilla
Arvoisa puhemies, on ikävää, että tämänpäiväisen Ruotsin puheenjohtajakautta koskevan keskustelun aluksi - tämähän oli maamme ensimmäinen puheenjohtajakausi kaikkine siihen liittyvine tehtävineen - on todettava, että se saatetaan muistaa kiviä heittävistä anarkisteista, jotka yrittivät pysäyttää kokouksen ja jotka rikkoivat häikäilemättömästi Göteborgin mukavan pääkadun ja tuhosivat monet hyvät aikeet.
Yhteistyön edut ja kansalaisille koituvat voitot jäivät taka-alalle, kun väkivalta ja huligaanit olivat pääosissa tiedotusvälineiden laatimissa raporteissa. Tiedän, että lähes kaikki parlamentissa jakavat suruni, mutta demokratian tulevaisuuden kannalta olisi ollut turvallisempaa, jos olisimme voineet olla täysin yksimielisiä.
Ruotsin puheenjohtajakausi pitää sen sijasta muistaa niistä toimista, joita on tehty laajentumisen parissa. Euroopan vapauden ja demokratian varmistaminen ja laajentaminen aiempaan kommunistien miehittämään Itä- ja Keski-Eurooppaan on ehdottomasti tärkein Euroopan yhteistyön tehtävä. Samaan aikaan tämän prosessin kanssa käydään orastavaa keskustelua, jossa esillä ovat eurooppalaisen yhteistyön tulevaisuutta koskevat kysymykset. Joskus puhutaan enemmän siitä, kuinka päätöksentekoprosessit olisi organisoitava kuin missä asioissa meidän on tehtävä yhteistyötä ja mihin asioihin EU:n ei pidä puuttua. Uskon, että puheemme ovat kansalaisten mielestä usein vaikeatajuisia, eikä niillä ole konkreettista yhteyttä kansalaisten arkipäivään.
Nizzan sopimusta koskevan Irlannin kansanäänestyksen tulos on opetus meille kaikille ja se aiheuttaa huolta muillekin kuin Irlannin hallitukselle. EU:n tulevaisuutta koskevassa keskustelussa on käytettävä termejä, jotka ovat entistä periaatteellisempia ja olennaisempia. Sen vuoksi ei ole niin tärkeää, mitä me täällä sanomme ja teemme, vaan meidän on keskusteltava enemmän vaalipiireissämme.
On tärkeää, että kotimaassani, jos saan käyttää sitä esimerkkinä, hyödynnetään sitä kiinnostusta, jota puheenjohtajakausi on herättänyt. Nyt on mahdollista käydä keskustelua Euroopan tulevaisuudesta kansalaisten kanssa, mitä pääministerikin korosti. Se merkitsee, että Ruotsissakin on nyt ryhdyttävä käsittelemään euroa koskevaa kysymystä. Yhtenäisvaluutta on niin keskeinen tekijä EU:n yhteistyössä, että sosialidemokraattisen puolueen ja Ruotsin hallituksen on kannettava vastuunsa Ruotsin EMU-jäsenyydestä.
Toisissa valtioissa on keskityttävä muihin asioihin. Mielestäni on lisäksi tärkeää, että Euroopan ystävät puolustavat vapaita markkinoita ja Eurooppaa, joka on avoin ympäröivää maailmaa kohtaan. Tietyissä jäsenvaltioissa Euroopan ystävien on kannettava entistä suurempaa vastuuta siitä, että laajentuminen nyt toteutuu.
Koska puheenjohtajavaltio Ruotsi pyrki olemaan koko unionin puheenjohtajavaltio, tärkein saavutuksemme oli, että saimme aikaan läpimurron laajentumisneuvotteluissa. Suuren innostuksen ja rohkeuden puuttuminen ei ollut ensi sijassa puheenjohtajavaltio Ruotsin syy. Muut toimivat jarruina. Toivon sen vuoksi, että saavutetut neuvottelutulokset ovat edistäneet laajentumisen onnistumista ja että ne painavimmat kysymykset, jotka ovat jäljellä, maatalous- ja aluepolitiikka, eivät saa häiritä ja tehdä tyhjäksi Göteborgissa päätettyjä päivämääriä. Huolehtikaamme siitä, että nämä konkreettiset asiat eivät jää äärivasemmistolaisten kivenheiton ja huliganismin varjoon! Työskennelkäämme kaikki yhteisesti sen puolesta, että katuparlamentti ei vie voittoa!

Andersson
Arvoisa puhemies, matkustaessani kotiin lentokoneella viime viikolla sain käsiini ruotsalaisen elinkeinoelämää käsittelevän Dagens Industri -lehden, jossa ei kovin usein kehuta Ruotsin hallitusta. Se antoi puheenjohtajakaudesta arvosanan, ja lehdessä oli iso otsikko "Med beröm godkänt" (kiittäen hyväksytty). Haluaisin sanoa samaa.
Puheenjohtajavaltio Ruotsilla oli kolme tärkeää, suurta tavoitetta. Laajentumisesta on puhuttu paljon. Ei ole epäilystäkään siitä, että tätä kysymystä käsiteltiin erittäin hyvin. Parlamentin, Ruotsin ja muiden neuvoston valtioiden tulevaisuuden kannalta on tärkeää pitää vauhtia yllä, jotta voimme saavuttaa asettamamme tavoitteet.
Työllisyyden kohdalla emme ehkä saavuttaneet kovinkaan hyvää tulosta. Sääntelyn purkamiset eivät todellakaan onnistuneet hyvin, liian monet oikeistolaiset pettyivät siihen, että sääntelyjen purkamisia ei tehty tarpeeksi. Kyse oli vuoron luovuttamisesta siinä tärkeässä prosessissa, jossa kyse on työllisyydestä ja kasvusta. Joitakin uusia tavoitteita asetettiin. Esille otettiin muun muassa perhepolitiikka ja iäkäs työvoima. Vain pieni osa siitä on nykyään työmarkkinoilla, mitä on ehdottomasti muutettava tulevaisuutta ajatellen.
Kestävää kehitystä voidaan tarkastella kahdesta näkökulmasta. Toinen näkökulma perustuu vertailuun komission asiakirjan kanssa, ja on selvää, että tästä näkökulmasta tavoitteita ei ole oikein saavutettu. Toinen näkökulma perustuu nykyiseen tilanteeseen. Selkeitä, selviä parannuksia on saatu aikaan, ja tärkeintä on, että ympäristökysymykset sisällytetään Lissabonin prosessiin. Mikä on nykyisiin ympäristökysymyksiin liittyvä ongelma? Ongelmana on, että ne ovat jääneet sivuun, niitä käsitellään aina viimeiseksi. Nyt niitä punnitaan vuosittain jatkuvassa prosessissa yhdessä talous- ja sosiaalipolitiikan kanssa. Se, jos mikä, merkitsee onnistumista.
Haluaisin sanoa muutaman sanan myös maailmanlaajuisesta vastuusta. Huomiota kiinnitettiin liikennepolitiikkaan, maatalouspolitiikkaan ja kalastuspolitiikkaan. Lisäksi haluan ottaa esille avoimuuden, tiedottamisen ja neuvottelut ja erityisesti ulko- ja turvallisuuspolitiikan. Siitä haluaisin sanoa, että on ilahduttavaa, että Ruotsi on ottanut niin paljon vastuuta tästä asiasta. On myös ilahduttavaa, että Ruotsin kansa on ymmärtänyt, että kyse ei ole mistään sotilaallistamisesta vaan päinvastoin rauhan ja vakauden luomisesta tulevaisuuden Eurooppaan ja sen raja-alueille. Tämä kysymys nauttii erittäin suurta tukea kansalaisten parissa, jos Ruotsissa suoritettuihin mielipidetutkimuksiin on uskomista.
Tulevaisuutta koskeva keskustelu. Valmistelukunta? Valmistelukunta ei kuitenkaan pelkästään riitä. Meidän on vietävä keskustelu valmistelukunnan ulkopuolelle ja käytävä sitä kansalaisyhteiskunnan kanssa. Jos aiomme käydä keskustelua kansalaisyhteiskunnan kanssa, meidän on toimittava kuten pääministeri Persson ehdotti. Emme voi aloittaa toimielimiin liittyvillä kysymyksillä, vaan meidän on sen sijasta aloitettava siitä, mitä haluamme EU:n tekevän viiden, kymmenen, 15 vuoden kuluttua ja kuinka me aiomme sen toteuttaa. Silloin toimielimiin liittyviä kysymyksiä käsitellään viimeiseksi.
Irlanti. Meidän on kunnioitettava Irlantia, mutta meidän on kunnioitettava muitakin jäsenvaltioita. Muutamat ovat sitä mieltä, että meidän pitäisi nyt luovuttaa! Eikö Ruotsin eduskunta tai muut parlamentit saa keskustella Nizzan sopimuksesta? Millaisesta demokratiakäsityksestä kertoo se, että meidän olisi välittömästi luovutettava, koska Irlannin kansa torjui sopimuksen? Muillakin kansoilla lienee oikeus keskustella kysymyksestä parlamenteissaan tai heidän valitsemallaan tavalla? Vuonna 2002 saamme sitten nähdä lopputuloksen, ja Irlannin kansa saa silloin arvioida tilannetta.
Lopuksi hieman mellakoista. Tuen täysin sitä, mitä jäsen Enrique Barón Crespo sanoi. Meidän on pidettävä erillään ne, jotka heittävät kiviä ja jotka ovat vähemmistönä, ja ne, jotka haluavat ilmaista mielipiteensä EU:n jatkossa tekemästä työstä. Meidän on kannustettava kansalaisyhteiskunnan kanssa käytävään keskusteluun, mutta meidän on oltava ankaria niitä kohtaan, joiden ainoana argumenttina on kädessä oleva kivi.

Rutelli
Arvoisa puhemies, minäkin yhdyn puheenjohtajavaltio Ruotsille osoitettuun tunnustukseen siitä, miten se on kehittänyt unionin toimielinkehystä, ja erityisesti sen panoksesta laajentumisen hyväksi. Luulen, että monet eurooppalaiset ovat ensimmäistä kertaa tietoisia siitä, että parlamentissa voi vajaan kolmen vuoden päästä olla 25 Euroopan maata. Tiedämme kuitenkin, millaisia ongelmia aiheutuu paitsi Irlannin kansanäänestyksen aiheuttamasta aikalisästä myös kasvavista vaikeuksista saada Euroopan kansalaiset osallistumaan tulevaisuuden Euroopan suunnitteluun.
Minun mielipiteeni on yksinkertaisesti se, että meidän on luotava parlamentin ja komission välille uusi yhteys, ja minusta komission pitäisi - ja tältä osin ilmaisen jälleen täyden luottamukseni puheenjohtaja Prodiin ja komission jäseniin - osoittaa kykenevänsä hoitamaan vastuullaan olevia asioita ja suuntaamaan kohti yhteistä visiota. Parlamentin on oltava ylpeä siitä, että se edustaa demokratiaa, joka valmistautuu ottamaan joukkoonsa puoli miljardia ihmistä hetkellä, jolloin suuri osa maailmanlaajuista julkista mielipidettä pohtii kriittisesti maailmanlaajuistumista. Me olemme paras esimerkki ylikansallisesta mahdista, jonka kasvu jatkuu, ja tämä, arvoisa puhemies, meidän on tuotava päättäväisesti esiin: tämä on Euroopan panos tulevaan maailmanjärjestykseen.
Haluan myös ilmaista arvostavani sitä päättäväisyyttä, jolla puheenjohtajavaltio Ruotsi on pitänyt kiinni Euroopan kannasta ympäristöasioissa, uudistanut Kioton sopimuksen sisällön, joka ei merkitse pelkkiä sääntöjä, vaan todellista sysäystä tieteellisen tutkimuksen, teknisen innovaation ja teollisen kilpailun edistämiseksi - kuten komission jäsen Wallström muistutti - Euroopan kestävän kehityksen strategian puitteissa.
Lopuksi haluan esittää päivän etuajassa onnentoivotukseni ja luottamuksenosoitukseni puheenjohtajavaltio Belgialle, puheenjohtajavaltiolle, joka kuuluu Euroopan perustajavaltioihin. Belgian hallituksen avulla voimme tulevien kuuden kuukauden aikana edistää tuoreesti ja rohkeasti prosessia, jonka ansiosta meillä voi vajaan kolmen vuoden kuluttua olla 25 jäsenvaltion Eurooppa, mutta, arvoisa puhemies, myös entistä demokraattisempi Eurooppa, joka soveltaa konkreettisesti toissijaisuusperiaatetta.
Monet eurooppalaiset, myös ne, jotka antoivat vastustavan äänen Irlannin kansanäänestyksessä, pyytävät meitä vähentämään liiallista sääntelyä. Pohjimmiltaan he pyytävät Eurooppaa edistämään paremmin strategisia tavoitteita ja siirtämään viimeinkin huomion pois vähemmän tärkeistä asioista.

Evans, Jillian
Arvoisa puhemies, aivan kuten monet muut kollegani ovat sanoneet, yksi kaikkein huolestuttavimmista väkivallan piirteistä Göteborgissa on se, että se pilasi monen sellaisen ihmisen toiminnan, joka oli paikalla osoittaakseen rauhanomaisesti mieltään saadakseen aidot huolenaiheensa hallitusten johtajien tietoon. Väkivalta peitti huippukokouksen ulkopuolella olevien vilpittömien mielenosoittajien todellisen viestin halusta olla enemmän mukana tulevaisuuden Euroopan rakennusprosessissa. He haluavat osallistua todelliseen julkiseen keskusteluun.
Nizzan jälkeinen prosessi ja Nizzan sopimus ovat merkittäviä, kun varmistetaan, että aito demokraattinen uudistus on toteutettavissa ja että Euroopan kansalaiset voivat osallistua siihen. Me suhtaudumme myönteisesti Göteborgissa tehtyyn sitoumukseen edetä liittymisneuvotteluissa siten, että uusimmat jäsenvaltiot voivat ottaa osaa vuoden 2004 vaaleihin.
Suhtaudumme myönteisesti myös Euroopan kestävän kehityksen strategiaan, vaikka se on hyvin vesitetty versio komission alun perin esittämästä versiosta, mikä sisälsi kunnianhimoisia tavoitteita ja konkreettisia toimenpiteitä. Kestävä kehitys koskee ihmisiä: heidän taloudellisia ja sosiaalisia tarpeitaan sekä ympäristönsuojelua. Tämän toteuttamisella on valtavia vaikutuksia. Me emme voi jatkaa luonnonvarojen tuhlausta ja sen jälkeen kääntää katseet tieteeseen ja tekniikkaan yrittääksemme korjata vahingot. Tarvitsemme uuden lähestymistavan.
Pääministeri Persson viittasi siihen, kuinka tärkeää suunnitelmien laatiminen on. Cardiffin huippukokouksessa vuonna 1998 hyväksyttiin prosessi, jota sanotaan "Cardiffin prosessiksi" , joka tarkoittaa ympäristönäkökohtien yhdentämistä kaikkeen yhteisön politiikkaan ensimmäisenä askeleena kohti kestävää kehitystä. Göteborgin huippukokouksessa ei otettu käytännössä merkittävää edistysaskelta Cardiffin jälkeen, mutta strategian tekemiseen tarvittava tärkeä kytkös on olemassa. Toivottavasti näemme näin käyvän ja näemme edistystä kevään huippukokouksissa tästä lähtien. Tämä on olennaista, jos EU aikoo antaa merkittävän panoksen kestävän kehityksen huippukokouksessa Riossa (Rio+10) vuonna 2002.
Toinen myönteinen päätös Göteborgissa oli suunnitelma ratifioida Kioton pöytäkirja ennen Rio+10-konferenssia, vaikka USA ei ratifioisikaan sitä. Tämä on selkeä viesti ei ainoastaan Yhdysvalloille vaan myös muulle maailmalle siitä, että sitoudumme tähän suunnitelmaan ja että tavoitteemme on taistella ilmastonmuutosta vastaan.

Kaufmann
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kuvat Göteborgista olivat järkyttäviä. Vandalismia, sokeaa tuhoamisvimmaa, rikollista väkivaltaa - kaikki tämä kuuluu tuomita, ja minun ryhmäni tuomitsee sen erittäin päättäväisesti. Sellainen ei saa toistua! Ihmisten, jotka haluavat ilmaista mielipiteensä ja käyttää oikeuttaan osoittaa mieltään tai myös protestoida poliittisia päätöksiä vastaan, on voitava tehdä se myös jatkossa vapaasti rauhanomaisesti, kuten ne noin 20 000 rauhanomaista mielenosoittajaa Göteborgissa myös tekivät.
Kiinnostuneet kansalaiset pitävät myös jatkossa eurooppalaisia huippukokouksia poliittisena tilaisuutena ilmaista käsityksiään ja odotuksiaan, ja se on hyvä, sillä kansalaisille tärkeät asiat on otettava voimakkaammin huomioon Euroopan demokraattisessa kehittämisessä. Politiikka ja hallitukset eivät saa enää sivuuttaa kansalaisten mielipiteitä ja tunteita.
Puheenjohtajavaltio Ruotsi on ponnistellut juuri tässä asiassa erittäin voimakkaasti. Se on pyrkinyt tarttumaan päättäväisesti Euroopan demokratiavajeen ongelmaan, ja se on todellakin tunnustettava. Tulokset ovat kuitenkin erittäin laihoja. Siitä ei voida kuitenkaan syyttää pelkästään Ruotsin hallitusta. Tässä tarvitaan kaikkien hallitusten panosta.
Euroopan tulevaisuudesta käytävän julkisen keskustelun kohdalla me tarvitsemme laajaa keskustelua. Sitä on käytävä tavoitteellisesti ja tuloshakuisesti ja, arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te tiedätte, että me täällä parlamentissa haluamme valmistelukunnan, joka valmistelee seuraavaa hallitustenvälistä konferenssia. Te teitte tältä osin esityön, ja nyt on puheenjohtajavaltio Belgian asia panna tämä valmistelukunta vireille Laekenin kokoukseen mennessä. Pidän erittäin myönteisenä, että myös täällä on jo esillä ehdotuksia, jotka koskevat esityslistan laajentamista ja uusien aiheiden käsittelemistä Euroopan tulevaisuudesta käytävässä keskustelussa.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, on historiallinen paradoksi, että juuri Göteborgissa nousi esiin uusi mielenosoitusaalto, joka on uusi ilmiö Euroopan huippukokouksissa. Se on paradoksi, koska avoimuus on perinteisesti ollut yksi Ruotsin ja sen eri hallitusten Euroopan-politiikan kulmakivi, ja nyt Ruotsi joutui johtamaan vähemmän avointa elintä, jossa kaikista, jopa vähäpätöisimmistäkin päätöksistä, on sovittava yksimielisesti, koska vallitsee hallitustenvälisyyden ensisijaisuutta koskeva harhakäsitys, ja arvoisa puhemies, toivonkin, että kotimaanne ja te itse toimitte tässä välittäjinä. Kun parlamentti pyytää lisää valtuuksia, se pyytää niitä myös sen edustavuuden nimissä, joka tällä elimellä kiistatta on ja jota hallituksilla kyseisessä kontekstissa - en tarkoita yleensä, vaan tuossa kontekstissa - ei ole. Tästä näkökulmasta Göteborg voi siis olla hyödyllinen opetus niille hallituksille, jotka yhä suhtautuvat vastahakoisesti hieman erilaiseen visioon Euroopasta, visioon, johon monet kollegat parlamentissa yhtyvät.
Eräästä seikasta haluan erityisesti onnitella puheenjohtajavaltio Ruotsia, nimittäin ponnisteluista, joita on tehty - kukaan ei ole korostanut tätä, koska tämä on tapahtunut melko lailla hiljaisuudessa - kansainvälisen rikostuomioistuimen osalta. Puheenjohtajavaltio Ruotsi on saanut 15 jäsenvaltiota hyväksymään asiakirjan, erittäin tärkeän yhteisen kannan, voimakkaan kannanoton paitsi ratifioinnin myös kansainvälistä rikostuomioistuinta koskevan ratifiointikampanjan puolesta, ja lisäksi se ratifioi kolme päivää sitten kansainvälisen rikostuomioistuimen perussäännön. Haluan antaa tunnustusta näistä ponnisteluista, koska näin Ruotsi on ollut mukana luomassa jotakin sellaista, joka konkretisoituu aiempaa paremmin Miloeviæin pidätyksen myötä.
Lopuksi mainitsen vielä erään asian, jossa onneksi ette onnistuneet, nimittäin virastojen jakamisen poliittisin perustein, sillä elintarvikeviraston antaminen Helsingille olisi vienyt mahdollisuuden sijoittaa se vaikkapa Parmaan: onneksi tämä väärä ratkaisu ei mennyt läpi.
Hurraa-huuto kuitenkin puheenjohtajavaltio Ruotsille sen panoksesta sekä ilmaston että rikostuomioistuimen hyväksi.

Abitbol
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Ruotsin puheenjohtajakaudesta tullaan valitettavasti muistamaan, että tuolloin ensimmäisen kerran Euroopan yhteisöjen syntymisen jälkeen poliisit, jotka tässä tapauksessa olivat eurooppalaisia, ampuivat oikeita luoteja eurooppalaisia mielenosoittajia kohti. Ruotsin puheenjohtajakaudesta tullaan muistamaan tämä väkivaltaisuus samoin kuin ylenkatse. Se ylenkatse, jolla eurooppalaiset johtajat suhtautuivat Irlannin kansanäänestyksen tulokseen.
Göteborgin huippukokous osoitti, että Euroopan unionista on tulossa eräänlainen "kielletty kaupunki", joka on Euroopan kansoille yhtä vieras ja suhtautuu niihin yhtä väheksyvästi kuin Mantsu-dynastia kaukaisimpaan mongolikansaan. Koska Euroopan unioni suhtautuu täysin välinpitämättömästi kansojen suvereeniin mielenilmaisuun - muistelkaapa vain tanskalaisten viime syyskuun 28. päivänä antamaa kielteistä äänestystulosta, johon kohdistui vastaavanlainen ylenkatse - minusta tuntuu, ja tiedän tämän voivan herättää pahennusta, että Euroopan unioni on parhaillaan aloittamassa uudelleen siirtomaatyyppistä toimintamallia unionin muodostavien kansakuntien suhteen. Erona on vain, että tässä siirtomaat perustettiin ennen siirtomaavaltaa eikä päin vastoin, kuten aiemmin historian saatossa on tapahtunut.
Siksi minusta tuntuukin, että irlantilaisten, historian pitkään kaltoin kohteleman kansan reaktio on merkki Euroopan kansojen yleisestä suuttumuksesta: ne haluavat vastustaa tämän uuden tyyppisen, tavallaan sisäsyntyisen neokolonialismin nousua, joka Maastrichtista, Amsterdamista ja nyt Nizzasta käsin pyrkii komentelemaan niitä ja tuomaan niille vaikka väkisin Euroopan, tuon luontaisesti hyvää tarkoittavan hankkeen, siunaukset.

Berthu
Arvoisa puhemies, Göteborgin Eurooppa-neuvosto toimi oikean suuntaisesti vahvistaessaan, että laajentumisprosessi on peruuttamaton ja asettaessaan tavoitteeksi ensimmäisten ehdokasvaltioiden liittämisen Euroopan unionin jäseniksi riittävän ajoissa, jotta nämä voivat osallistua Euroopan parlamentin vaaleihin vuonna 2004. Samanaikaisesti tämä samainen neuvosto on kuitenkin tehnyt pahan virheen, kun se päätelmiensä 4 kohdassa näyttää sitoneen laajentumisen Nizzan sopimukseen. Tämä on juridinen, poliittinen ja moraalinen virhe.
Se on juridinen virhe, koska, kuten komission puheenjohtaja 21. kesäkuuta ilmoitti
ja ehkäpä muuten juuri sen vuoksi, parahin jäsen Poettering, komission puheenjohtaja ei ole täällä tänään -, että "Nizzan sopimuksen ratifiointi ei ole lain mukaan välttämätöntä laajentumiselle". En kuitenkaan enää käsittele tätä, sillä edelleen juridiselta kannalta kukaan ei ole sittemmin oikaissut puheenjohtaja Prodia.
Se on myös poliittinen virhe, sillä Nizzan sopimus on poliittisesti välttämätön laajentumiseen ainoastaan niille, jotka haluavat rakentaa eurooppalaisen "supervaltion". Niinpä nämä tahot ja henkilöt haluavat sitoa yhteen supervaltion, Euroopan laajentumisen ja Nizzan sopimuksen senkin uhalla, että aikaansaavat näin näiden kaikkien tuhoutumisen.
Kaiken lisäksi se on myös moraalinen virhe, sillä vahvistaessaan yleisten asioiden neuvoston 11. kesäkuuta antaman julkilausuman, Göteborgin Eurooppa-neuvosto on osoittanut syvää halveksuntaa yhden kansan demokraattista ilmaisua kohtaan, mikä saattaa omituiseen valoon sen Euroopan, jonka se haluaa rakentaa.
Omasta puolestamme haluamme vastaanottaa Itä-Euroopan valtiot demokraattiseen ja vapaaseen Eurooppaan, ja siksi, arvoisa puhemies, me hyväksymme irlantilaisten tietoisen ja rohkean valinnan.

Van Velzen
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, aivan ensimmäiseksi haluan korostaa, että Ruotsi onnistui puheenjohtajana varsin hyvin, ei tosin ikävä kyllä kaikissa asioissa, mutta sehän ei ole mahdollista. Yleiskuva on erittäin myönteinen. Olen hyvilläni myös, että Ruotsi tukee nyt puheenjohtajavaltio Belgiaa. Ehkäpä saan kiinnittää huomiota vielä kerran pariin seikkaan.
Ensiksikin laajentumiseen. Keski- ja Itä-Euroopan maissa on ryhdytty sen takia tavattomiin ponnistuksiin. Yhä polttavammaksi kysymykseksi nousee kuitenkin se, onko myös Euroopan unioni valmis laajentumiseen. Kun näen, miten kauan kesti päästä yhteiseen kantaan esimerkiksi henkilöiden vapaan liikkuvuuden alalla, niin minua alkaa vähän hirvittää, kun on kyse vielä paljon hankalammista asioista kuten maataloudesta tai Euroopan unionin rahoittamisesta. Mielestäni on siis hyvin tärkeää harjoittaa painostusta sen varmistamiseksi, että Euroopan unioni on ajoissa valmis. Lisäksi on tärkeää valmistella kansalaisia tuleviin tapahtumiin. Tällainen valmisteleminen ei ole tarpeen pelkästään Keski- ja Itä-Euroopassa, vaan se on erittäin tärkeää myös Euroopan unionissa, kuten näimme Irlannin kansanäänestyksestä.
On hienoa, että Miloeviæ on saatu Haagiin, mutta toivon kyllä, että luvatut rahat maksetaan entisen Jugoslavian asukkaille nopeasti. Sillä entisessä Jugoslaviassa meidän on tarjottava ennen kaikkea tulevaisuudennäkymiä. Meidän pitää huolehtia myös, että Euroopan unioni ryhtyy Makedoniassa toimiin sen hyväksi, että maan kaksi väestöryhmää voivat elää yhdessä rauhanomaisesti ja että Balkanin tilanne ei pahene tältä osin entisestään.
Arvoisa puhemies, mitä Venäjään tulee, niin mielestäni meidän ei pidä vain tyytyä olemaan ystävällisiä presidentti Putinille vaan meidän pitää myös ennen kaikkea arvostella häntä puutteellisista ihmisoikeuksista ja varsinkin lehdistönvapauden loukkaamisesta. Meidän pitää lähettää Putinille siitä selkeämpi viesti.
Lopuksi totean, että energiapolitiikan alalla puheenjohtajavaltio Ruotsi hiukan epäonnistui. On todella valitettavaa, että Ranska-Saksa-akseli on johtanut siihen, että energiamarkkinoiden vapauttaminen ei pääse etenemään Euroopassa. Mielestäni se on tärkeä tavoite Belgian puheenjohtajakaudella.

Van den Berg
Arvoisa puhemies, kivet eivät ole vasemmistolaisia tai oikeistolaisia, kivet ovat demokratian vastaisia. Ja paras tapa vastata kiviin ja demokratian vastaisuuteen on puolustaa eurooppalaista demokratiaa, selittää kansalaisille Euroopan yhdentymisen syitä, käynnistää keskustelu kansalaisten kanssa ja esitellä konkreettisia tuloksia.
Ryhmäni puheenjohtaja esitti jo kiitoksensa, ja haluan toistaa sen vielä kerran Göran Perssonille, Lars Danielssonille ja Anna Lindhille, jotka ovat tehneet kanssamme viimeksi kuluneena jaksona hyvin konkreettista yhteistyötä monien asioiden toteuttamiseksi.
Haluan sanoa muutaman sanan Euroopan yhdentymisen syistä, siitä, minkä eurooppalaiset ymmärtävät mainiosti, nimittäin ulkopolitiikasta. Eurooppalaiset ymmärtävät, että Eurooppa itsessään oli viime vuosisadan ehkä kaikkein onnistunein hanke konfliktien ehkäisemiseksi, ja he ymmärtävät myös, että Eurooppa voi antaa oman panoksensa rauhan ja vakauden turvaamiseksi.
Viimeksi kuluneella kaudella eli Ruotsin puheenjohtajakaudella ja tiiviissä yhteistyössä komission jäsenen (Pattenin) ja korkea edustaja Solanan kanssa saimme todeta, että onnistuimme yhdessä ikään kuin tuomaan Euroopan selvemmin etualalle monissa tärkeissä asioissa. Kaikki paitsi aseet -aloitteessa tämä Euroopan läsnäolo toteutui etenemisenä kohti avoimempaa Eurooppaa kaupan alalla, tavoitteena päästä maailman kauppajärjestön neuvottelukierrokselle, jossa oli keskeisellä sijalla kehitys. Se toteutui Euroopan vastustuksessa Yhdysvaltojen ohjuspuolustusjärjestelmäaloitetta kohtaan ja siinä uskossa, että tärkeämpää on investoida konfliktien ehkäisyyn. Se on toteutunut nyt, kun Lähi-idässä on jouduttu lähes sotatilanteeseen, mutta olemme kuitenkin yrittäneet saada kummankin osapuolen uudestaan neuvottelupöydän ääreen, niin että Euroopan läsnäolo on vahvistunut huomattavasti kuluneena kautena. Ja se on toteutunut Euroopan kannalta ehkäpä kaikkein herkimmässä ja mutkikkaimmassa ongelmassa, FYROM/Makedoniassa.
Haluaisin sanoa pari sanaa konfliktien ehkäisystä, koska olen ymmärtänyt hyvin, että puheenjohtajavaltio Ruotsi harjoitti siinä asiassa hyvin voimakasta painostusta suuntaan, joka miellyttää meitä suuresti.
Voimme tietysti investoida suunnattomia summia tekniikkaan ja uskoa, että se suojaa meitä kilven tavoin. En sano myöskään, että emme tarvitse uutta kehitystä. Tämä Yhdysvaltojen aloite ei kuitenkaan ole askel oikeaan suuntaan. Nyt on ennen kaikkea investoitava diplomatiaan, konfliktien ehkäisyyn ja kansalaisyhteiskunnan verkostoihin sekä käynnistettävä sellaisia yhteyksiä kehitysavun ja kaupan alalla, jotka yhdessä luovat maailmaan vakautta. Sillä tavalla voimme estää maailman sataa tämänhetkistä konfliktia pahenemasta.
Tällainen ulkopoliittinen ajattelu on turvallisuuskäsitteenä uusi. Uskon, että Ruotsi on edistänyt osaltaan tämän eurooppalaisen uuden turvallisuuskäsitteen toteuttamista. Kyseessä on eurooppalainen arvo, joka mielestäni sopii meille erittäin hyvin, ja haluan kiittää teitä siitä.

Schmidt, Olle
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa pääministeri, puheenjohtajavaltio Ruotsi ansaitsee ylistystä myös tavallisesti vähäsanaisilta ruotsalaisilta vastustajiltanne. Olen tämän puolivuotiskauden aikana saanut usein olla sekä iloinen että ylpeä, jos tällainen tunnustus nyt sallitaan.
Haluan kuitenkin huomauttaa eräästä tärkeästä asiasta, nimittäin päätöksestä, joka koskee liikenteenharjoittajan vastuuta ja korkeita sakkoja niille, jotka eivät noudata EU:n sääntöjä. Käytännössä tämä merkitsee sitä, että unionista turvapaikkaa hakevia koskeva viranomaisten vastuu siirretään lentoyhtiöiden henkilöstölle. Sitä ei voi hyväksyä nyt eikä koskaan.
Arvoisa pääministeri, te puhuitte parlamentissa tammikuussa EU:n anteliaasta kannasta, Geneven yleissopimusta kovemmista tavoitteista ja humaanista pakolaispolitiikasta. EU:n liikenteenharjoittajan vastuu ei ole humaani tai antelias, aivan päinvastoin. Käyttääkseni omaa muotoiluanne, EU:n pitäisi maailmanyhteisön rikkaana osana todellakin suoda itselleen mahdollisuus olla sekä humaani että antelias.
Arvoisa pääministeri, teillä on ollut kaukokatseisuutta antaa Raoul Wallenbergille se asema, jonka historia hänelle oikeuttaa. Älkäämme koskaan häpäiskö hänen muistoaan.

Belder
Arvoisa puhemies, haluan hetkeksi pysähtyä Göteborgin Eurooppa-neuvoston päätelmiin ja erityisesti Lähi-idän tilanteeseen. Mielestäni on perusteltua kiinnittää siihen huomiota. Ei tarvitse kuin vilkaista tämänpäiväisen Neue Zürcher Zeitungin otsikkoa: Gewalt statt Waffenruhe im Nahen Osten. Tulitauon asemesta Lähi-idässä väkivaltaa.
Palestiinalaisten intifadan loppu ei ole vielä näkyvissä. Samaan aikaan Israelin ja Syyrian välinen jännitys kasvaa taas vaarallisesti. Kaikista Yhdysvaltojen ja Euroopan äskeisistä diplomaattisista ponnistuksista huolimatta paluusta niin kutsuttuun Lähi-idän rauhanprosessiin ei ole puhettakaan.
Mitä vaihtoehtoja edellä mainituille välittäjäosapuolille sitten vielä jää? Göteborgin Eurooppa-neuvoston päätelmissä ei oikeastaan syvennytä tähän keskeiseen kysymykseen. Sen sijaan ne loistavat toiveajattelussa. Syvään juurtunut väkivalta on määrä saada hallintaan positiivisilta kuulostavilla termeillä kuten "jäähtymisjakso" ja "täydentävät luottamusta lisäävät toimet".
Pitääkö Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin siis vain jättää Israel ja palestiinalaishallinto oman onnensa nojaan? Ei missään tapauksessa! Tärkeintä on, että kumpikin välittäjäosapuoli on tietoinen omista diplomaattisista ja sotilaallisista mahdollisuuksistaan. Korkea edustaja Solana on käsitellyt tätä keskeistä roolijakoa. Hän tunnusti Göteborgin huippukokoukselle esittämässään Lähi-idän-raportissa kiertelemättä, että Yhdysvaltojen asema on keskeinen rauhanprosessin jatkumisen kannalta.
Tämä realistinen toteamus saa korkean edustajan korostamaan jatkuvaa keskinäistä neuvonpitoa, jotta "meidän ponnistuksemme täydentäisivät toisiaan".
Juuri tämä pyrkimys edellyttää Euroopan tasapainoista toimintaa tällä alueella. Sen takia haluan kysyä neuvostolta ja komissiolta, mitä ehtoja ne tarkasti ottaen asettavat sille huomattavalle tuelle, jota ne myöntävät palestiinalaishallinnolle? Tällä hetkellä ensimmäiseksi ehdoksi pitää toki asettaa riittävä väkivallan hillitseminen. Sillä juuri sillä tavalla Lähi-idän tämänhetkinen umpikuja voidaan avata.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, monien tarkkailijoiden mielestä Göteborgin huippukokouksen ulkopuolella on tapahtunut paljon tärkeämpiä asioita kuin sen sisällä. Viittaan tietenkin mielenosoittajien harjoittamaan väkivaltaan ja suhteisiin Yhdysvaltojen kanssa. Arvoisa puhemies, vaikka on totta, että jälkimmäisessä asiassa on yhä eriäviä näkökantoja esimerkiksi kuolemanrangaistuksen, Kioton pöytäkirjan ja ohjustentorjuntakilven osalta, on selvää, että Lähi-itää koskevan yhteisen julkilausuman ja Balkania koskevan yhteisen näkökulman osalta on saavutettu huomattavaa edistystä.
Mitä väkivaltaan tulee, mielestäni on syytä erottaa selkeästi toisistaan väkivallan harjoittaminen väkivalta on kitkettävä juuriltaan, koska demokratiassa ajatuksia ei voida puolustaa voimakeinoin viestistä, joka välittyi protestien aikana. Arvoisa puhemies, on kaikkien edun mukaista, että globalisaatio-nimisellä laivalla purjehtii enemmän miehistöä kuin haaksirikkoutuneita.
Euroopan unionin sisäisissä kysymyksissä lupaukset ja tosiasiat on erotettava selkeästi toisistaan. Arvoisa puhemies, minusta usein toistettu toive laajentumisneuvotteluiden aikataulun säilyttämisestä entisellään on tosiasia, mutta mielestäni myös se, ettemme tiedä, miten liittyminen rahoitetaan ja mitkä ehdokasvaltiot ovat liittyjien eturintamassa, on tärkeä asia. Arvoisa puhemies, minusta on hyvin tärkeää pitää mielessä, että yhdentymishankettamme ei laillisteta ainoastaan joka viides vuosi Euroopan parlamenttivaalien yhteydessä, vaan sen täytyy olla laillistettu yhdentymishankkeemme kaikkina päivinä. Tässä mielessä ei yksinään riitä, että poliisiasioita yhteensovitetaan enemmän ja paremmin tai että komissio viitoittaa yhdentymishankkeemme suunnan, vaan meidän on ehdottomasti päästävä yksimielisyyteen siitä, mikä on yhteinen näkemyksemme Euroopasta. Arvoisa puhemies, tällä hetkellä tuota yksimielisyyttä ei ole olemassa, ja silti se on keskeinen asia, jotta yhdentymishankkeestamme tulisi jotakin, mitä se tähän asti ole ollut: pikemminkin kansalaisten haaveiden ja innostuksen kuin hallitsijoiden tahdon hedelmä.

Myller
Arvoisa pääministeri Persson, arvoisa komission jäsen Wallström, arvoisa puhemies, haluan kiittää puheenjohtajavaltio Ruotsia erityisesti siitä, että se on sisukkaasti pyrkinyt ajamaan ympäristölle tärkeitä asioita ja että se on puheenjohtajavaltiona puolivuotiskautensa aikana nostanut nimenomaan ympäristön poliittiseen keskiöön yhdessä taloudellisten ja sosiaalisten kysymysten kanssa.
Valitettavasti vain koko neuvosto ei ole pystynyt samaan progressiivisuuteen ympäristöasioissa kuin mitä puheenjohtajavaltio olisi omalla toiminnallaan ansainnut. Viimeiset sovittelut ovat kyllä toteutuneet, eivät ehkä yhtä kunnianhimoisella tasolla kuin parlamentti olisi halunnut toimia, mutta sitä ei todellakaan voi asettaa kyseenalaiseksi, etteikö puheenjohtajavaltio Ruotsi olisi todella pyrkinyt saamaan aikaan tuloksia.
Kestävä kehitys on merkittävä askel ympäristön huomioonottamiseksi eurooppalaisessa politiikassa. Ekologisen pilarin vahvistaminen kestävässä kehityksessä on välttämätöntä senkin vuoksi, että kun kestävää kehitystä vuosittain seurataan, ekologiselle pilarille on kyettävä asettamaan selkeitä tavoitteita, jotta tämä seurattavuus on mahdollista. Meillä täytyy olla mitattavia tavoitteita, määrällisiä ja laadullisia tavoitteita, riittävästi perspektiivejä siitä, millä tavalla ympäristön tilaa seurataan, jotta me kykenemme tarttumaan riittävän hyvin myös niihin uhkiin, joita edessämme on.
Ruotsin puheenjohtajuus meni mielestäni muutoin aivan hyvin, mutta elintarvikevirastopäätös olisi ollut todella mieluisaa saada aikaan Göteborgin huippukokouksessa, koska työt pitäisi aloittaa välittömästi.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella puheenjohtajavaltio Ruotsia menestyksestä, ja haluan ilmaista valitteluni siitä, että Irlannin kansanäänestyksen tulos varjosti monia sen saavutuksia erityisesti laajentumisen alalla.
Göteborgin Eurooppa-neuvoston palaute pulmallisesta tilanteestamme oli hyvin runsasta, ja suhtaudun myönteisesti neuvoston haluun auttaa Irlannin hallitusta löytämään tien eteenpäin. Valitan, että se ei tule olemaan helppoa. Jos poliittinen järjestelmä olisi yrittänyt edes yhtään enemmän, "kyllä"tulos olisi voitu saavuttaa helposti, mutta nyt kun kansanäänestys on suoritettu, monet ihmiset, mukaan luettuina Nizzan sopimuksen kannattajat, tulevat olemaan vastahakoisia muuttamaan sitä. On myös sanottava, että puheenjohtaja Prodin äskettäin Irlannin tiedotusvälineissä esittämät huomautukset siitä, että laajentuminen voi edetä, vaikka Nizzan sopimusta ei ratifioitaisi, aiheuttavat valitettavasti lisää sekaannusta.
Suurin huolenaiheeni koskee kuitenkin sitä, että Irlannin hallituksen keskuudessa on vahva euroskeptinen ydin. Samalla kun Irlannin pääministeri oli puhumassa eurooppalaisille kumppaneillemme neuvostossa pyrkimyksenään korjata kolhiintunut maineemme, hänen valtiovarainministerinsä, Charlie McCreevy, kulki ulkopuolella kuvailemassa merkittäväksi edistysaskeleeksi ja terveeksi kehitykseksi sitä, että Irlanti hylkäsi Nizzan sopimuksen.
Haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja neuvoa neuvostoa ja komissiota olemaan varovaisia, sillä McCreevyn euroskeptisen näkökannan toistaminen jatkossa voisi hyvin olla merkki hänen aikeestaan saada aikaan toinen riita EU:n kanssa Irlannin budjettipolitiikasta Irlannin mahdollisten syksyisten yleisten vaalien alla. Toivon, että Nizzan sopimuksen ratifioinnin eteneminen onnistuu ja että kun me tarkastelemme aihetta uudelleen Irlannissa, saamme erilaisen tuloksen.

Corbett
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella puheenjohtajavaltio Ruotsia unionin ensimmäisen puheenjohtajakautensa onnistumisen johdosta. Huolimatta siitä, että kourallinen aktivisteja yritti pilata Göteborgin kokouksen, tulemme loppujen lopuksi muistamaan konkreettiset saavutuksenne neuvoston puheenjohtajakaudellanne.
Käytän tarkoituksella ilmaisua "neuvoston puheenjohtajuus" , koska se ei ole tietenkään unionin puheenjohtajuus. Jokaisella toimielimellä on oma puheenjohtajansa. Meillä on puhemies Fontaine, komissiolla puheenjohtaja Prodi ja neuvostolla jäsenvaltioiden hallitukset kiertoperiaatteella. Itse asiassa unionin puheenjohtajuutta ei ole olemassa, vaikka jokainen puheenjohtajavaltio esitteleekin usein itsensä unionin puheenjohtajana. Tämä saa suuressa yleisössä aikaan tunteen, että puheenjohtajuudella on suuri painoarvo. Odotukset nostetaan liian korkealle. Kun puheenjohtajakausi alkaa, se ei tarkoita unionin ylimpään johtoon tarttumista, vaan yhden toimielimen puheenjohtajuutta, jolla on etukäteen sovittu asialista hyvin lyhyen aikaa, ja ihmiset odottavat siltä liikaa. Tämän vuoksi puheenjohtajakauden lopussa tulee joskus pettymyksiä. Vähemmän tällä kertaa - koska olette toimineet niin hyvin - mutta haluaisin neuvoa tulevia puheenjohtajavaltioita, etteivät ne tekisi itsestään mitään mitä ne eivät ole ja ryhtyisivät tämän viran vaatimiin konkreettisiin toimiin.
Suurin saavutuksenne on ollut laajentumisneuvottelujen vauhdittaminen ja nyt näyttää siltä, että kaikki hakijavaltiot Romaniaa ja Bulgariaa lukuun ottamatta voisivat hyvin olla unionissa seuraaviin Euroopan parlamenttivaaleihin mennessä. Tämä tarkoittaa sitä, että tässä parlamentissa tulee olemaan vähintään 732 jäsentä, mahdollisesti enemmän. Jäseniä tulee olemaan paljon enemmän, jos aikataulusta poiketaan yhtään, sillä mikä tahansa valtio, joka ei ole allekirjoittanut liittymissopimustaan vuoden 2004 alkuun mennessä, mutta tulee jäseneksi seuraavan parlamentin aikana, saa omat jäsenensä parlamenttiin 732 jäsenen lisäksi. Tämä tulee aiheuttamaan valtavia hallinnollisia ja rahoituksellisia ongelmia tälle parlamentille. Tulemme tekemään parhaamme selvitäksemme siitä, mutta epäilen, että ongelmatapauksissa meitä syytetään julkisuudessa hallitusten tekemästä päätöksestä.
Mikään näistä ei tietenkään ole Ruotsin puheenjohtajakauden syytä. Päinvastoin, laajentumisneuvottelujen vauhdittamisen pitäisi olla avuksi tässä suhteessa. Jäsenvaltioiden ja meidän kaikkien olisi kuitenkin pidettävä tämä mielessä, kun otamme käyttöömme valmistelukunnan seuraavan hallitustenvälisen konferenssin valmistelemiseksi. Toivon, että se tulee olemaan kunnollinen valmistelukunta ja että seuraavaa hallitustenvälistä konferenssia ei valmistele tavanomainen pieni ryhmä ulkomaanpolitiikan neuvonantajia vaan laajempi edustuksellinen elin.

De Rossa
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla puheenjohtajavaltio Ruotsia sen menestyksestä. Olen erittäin hyvilläni siitä, että puheenjohtajavaltio onnistui saamaan kestävän kehityksen eurooppalaisen politiikan ytimeen. On erittäin tärkeää, että kansalaisemme pitävät Euroopan unionia jonakin suurempana asiana kuin taloudellisena toimijana ja vapaakauppa-alueena, koska suppea näkemys Euroopan unionista tulee epäilemättä vieraannuttamaan heitä yhä edelleen Euroopan yhdentymisen käsitteestä.
On tärkeää pitää mielessä, että taloudellinen yhdentyminen ja Euroopan talouden saaminen kohdalleen on tärkeää. On yhtä tärkeää pitää mielessä, että taloudellista kehitystä ei voida saavuttaa modernissa taloudessa ilman vahvaa sosiaalista ulottuvuutta. Väittäisin, että kestävä kehitys ja työllisyys kuuluvat kiinteästi Euroopan unionin sosiaaliseen ulottuvuuteen.
Haluaisin myös onnitella puheenjohtajavaltio Ruotsia siitä, että se pani konfliktineston käsitteen asialistalle tähänastista voimakkaammin. Ruotsin kansan perinteet huomioon ottaen se on ilmeisesti lähellä heidän sydäntään. Se on myös hyvin lähellä Irlannin kansan sydäntä, mutta valitettavasti he äskettäin hylkäsivät Nizzan sopimuksen juuri siksi, että he käsittivät jossain määrin väärin Euroopan unionin luonteen ja sen, mitä yritämme tehdä nopean toiminnan joukkojen osalta.
Olen hyvilläni siitä, että puheenjohtajakausi on mennyt hyvin ja että nämä aiheet on pantu asialistalle. Parlamentin ja tulevien puheenjohtajavaltioiden tehtävänä on nyt kehittää niitä edelleen.

Fiori
Arvoisa puhemies, en voi muuta kuin yhtyä Göteborgin loppuasiakirjan päätelmiin. Haluaisin korostaa muun muassa joitakin seikkoja, jotka minusta vaikuttavat erittäin tärkeiltä Euroopan kasvun kannalta: eläkkeitä ja kestävän rahoituksen suunnitelmaa, kansainvälisen kaupan uudistamista koskevien neuvottelujen uutta kierrosta, kansanterveyteen ja luonnonvarojen käyttöön liittyviä kysymyksiä, jotka ovat kiinteässä yhteydessä talouden kasvuun. Tässä yhteydessä esimerkiksi joissakin maatalouteen liittyvissä aiheissa olisimme ehkä toivoneet suurempaa rohkeutta, myös siksi, että nyt vallitsee pelko, että laajentumiskysymysten vuoksi uhrataan tietyt Euroopan unionissa vakiintuneet käytännöt, jotka liittyvät juuri maatalousalaan.
Myös mitä tulee elintarviketurvallisuuteen laajentumisen yhteydessä, meistä vaikuttaa siltä, että toisinaan pyritään pikemminkin tukahduttamaan kuin tutkimaan toimintatapaa, joka antaisi takeita kuluttajille. Ajattelutapamme on yhä liian - dioksiinin, hullun lehmän taudin, viime vuosien kriisien jälkeen - kuinka sanoisin - kypsymätön, jotta osaisimme nostaa elintarviketurvallisuuden etusijalle tulevien vuosien poliittisissa päätöksissä.
Vielä yksi luonteeltaan poliittinen huomautus. Joissakin kysymyksissä parlamenttiin ei mielestämme ole suhtauduttu sillä tavalla kuin olisimme halunneet, ja erittäin tärkeissä poliittisissa kysymyksissä - ajatelkaamme esimerkiksi suhteita Venäjään ja satelliittipuolustusjärjestelmää - on nähty turhan korkealentoisia suunnitelmia. On olemassa vaara, että jos asianmukaista keskustelua ei käydä, Strasbourgissa tehdään peruuttamattomia virheitä, jotka voivat aiheuttaa syviä juopia varsinkin tällaisena poliittisesti herkkänä aikana, kun joissakin maissa on vakaa hallitus - tarkoitan Italiaa, Espanjaa ja Isoa-Britanniaa - ja kun taas toisissa maissa, kuten Ranskassa ja Saksassa, vaalit ovat lähellä. Joihinkin näkemyksiin saattaa siis kohdistua paineita, jotka aiheutuvat pikemminkin vaaliasetelmista kuin Euroopan laajuisista asetelmista.
Mielestämme Euroopan parlamenttia on hyödynnettävä erittäin merkittävänä tasapainottavana tekijänä.

Lamassoure
Arvoisa puhemies, Eurooppa-neuvosto teki Göteborgissa kaksi keskenään ristiriitaista päätöstä. Yhtäältä se vahvisti Euroopan parlamentin toiveiden mukaisesti laajentumisen aikataulun aikaistamalla tavoitetta neuvottelujen päättämiseksi vuoden 2002 lopussa. Erinomaista! Toisaalta ja samanaikaisesti valtion- ja hallitusten päämiehet päättivät olla välittämättä irlantilaisten viimeisimmässä kansanäänestyksessä ilmaiseman vastalauseen seurauksista. Tämä vastalause luo kuitenkin huomattavan suurta epävarmuutta ratifioinnin aikatauluun ja ehkäpä jopa sen toteutumiseen.
Jotta Nizzan sopimuksen ratifiointi onnistuisi, on nyt tosiaankin odotettava, että Irlannissa pidetään parlamenttivaalit ja että näiden vaalien myötä Dublinissa tulee valtaan enemmistö, joka on nykyistä enemmistöä yksimielisempi tästä asiasta ja valmis sitomaan uskottavuutensa tälle asialle, jolle on nyt aiheutettu vahinkoa. Uusien johtajien on myös löydettävä perusteita, joiden nojalla Irlannin kansa saadaan muuttamaan mieltään. Ne, jotka nyt sanovat, että kyse on vain muodollisuuksista, ovat samoja, jotka ennen äskeistä kansanäänestystä nukkuivat kaikessa rauhassa.
Tämä merkitsee, että ehdokasvaltioiden näkökulmasta Nizzan sopimus ei ole enää unionin oven avaava taikasana, vaan siitä on tullut lukko, ja tämän lukon ovat irlantilaiset tosiasiallisesti sulkeneet eikä mikään takaa sen uudelleen avautumista. Tämän vuoksi Göteborgissa luvatun aikataulun pitävyyden takaa ainoastaan se, että liittymisneuvottelut aloitetaan nykyisten perussopimusten pohjalta, toisin sanoen Amsterdamin sopimuksen pohjalta. Tämänhän komission puheenjohtaja Prodi pyrki sanomaan, mutta hänet vaiennettiin. Pään pensaaseen pistäminen ei ole kuitenkaan viisasta.
Oli sitten Nizzan sopimusta tai ei, on toimielinuudistus kuitenkin vielä täysin toteuttamatta. Euroopan parlamentille se tarkoittaa nyt perustuslaillisiin uudistuksiin nojautumista. Mutta näillä näkymin totuuden puhuminen velvoittaa meidät sanomaan ehdokasvaltioille, että esitetyssä aikataulussa pysyminen voidaan taata niille ainoastaan siten, että neuvottelut aloitetaan Amsterdamin sopimuksen pohjalta. Mikäli Nizzan sopimus lopulta syksyllä 2002 ratifioidaan, on tuolloin vielä aikaa liittyä siihen. Päinvastaisessa tapauksessa laajentuminen ei vaarannu.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, Eurooppa-neuvoston päätelmien toisessa pääkappaleessa kestävän kehityksen teemalla on hyvin keskeinen asema. Pääministeri Persson puhui kestävästä kehityksestä, jolla on sosiaalisia, taloudellisia ja ekologisia ulottuvuuksia. Olen samaa mieltä hänen kanssaan. Olen hänen kanssaan samaa mieltä myös siitä, että kestävä kehitys pitää lisätä Lissabonin tavoitteisiin.
Yhdyn sydämestäni kaikkeen, mitä tässä on kirjoitettu. Luen ääneen: "Meidän pitää torjua tendenssit, jotka uhkaavat elämämme laatua tulevaisuudessa." Yhdyn myös toteamukseen, että "kestävä kehitys tarjoaa suuria taloudellisia mahdollisuuksia ja johtaa teknisiin innovaatioihin ja investointeihin, jotka tuovat mukanaan kasvua ja työtä".
Arvoisa puhemies, ongelmana on vain se, että paperi on kärsivällinen. Se paperi, jolle nämä kauniit päätelmät kirjoitettiin, ei ollut edes vielä kuivunut, kun neuvosto jo jätti kestävän kehityksen kokonaan pois kahden lainsäädännöllisen ympäristöasiakirjan konkreettisessa toteutuksessa viime viikon maanantaina. Kysymykseni kuuluu: puhuvatko valtioiden päämiehet itse asiassa yksityishenkilöinä vahvistaessaan päätelmiä ja noudattavatko he viikoittaisissa valtioneuvoston istunnoissaan todella sitä, mitä Euroopassa on sovittu? Ja kysyvätkö he joskus itseltään, ovatko heidän puheensa myös johdonmukaisia ja yhdenmukaisia sen kanssa, mitä he sanovat toisilleen kuutena ensimmäisenä kuukautena tai kerran niiden kuuden kuukauden aikana?
Puhun nyt puheenjohtajavaltio Ruotsille, mutta tämä koskee myös kaikkia muita puheenjohtajia. Tarinan opetus on se, että Euroopan parlamentti eivätkä myöskään Euroopan kansalaiset anna enää huijata itseään. Olemme itse asiassa saaneet tarpeeksemme yhdestä kauniista julistuksesta kerran kuudessa kuukaudessa. Haluamme, että ryhdytte sanoista tekoihin ja annatte näille asiakirjoille konkreettisen toteutuksen. Olemme kuulleet aivan liian usein tyhjiä puheita. Niitä ei voi hyväksyä, ne eivät ole enää uskottavia.

Wijkman
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla pääministeri Göran Perssonia monessa mielessä hyvin toteutetusta puheenjohtajakaudesta. Paljon myönteistä voidaan sanoa esimerkiksi avoimuuskysymyksistä, itälaajentumisesta ja ponnisteluista rauhan saamiseksi Balkanille. Puheaikani on lyhyt, sallikaa minun sen vuoksi käsitellä kahta kysymystä, joissa tulos on mielestäni jäänyt valitettavasti melko laihaksi.
Yksi alue, jossa olisi pitänyt päästä pidemmälle, koskee tietenkin unionin kestävän kehityksen strategiaa. Göteborgissa saavutetusta tuloksesta tuli pääpiirteissään puitepäätös, jolla ei ole juurikaan sisältöä. Voin vain toivoa, että pääministeri jatkaa puheenjohtajakauden jälkeenkin näiden kysymysten ajamista ja huolehtii siitä, että saamme selkeän sisällön, selvät tavoitteet ja aikataulut, kun kyse on pitkän aikavälin toiminnasta monilla alueilla.
Panen tyytyväisenä merkille, että pääministeri mainitsi erityisesti suhteet kolmansiin maihin. Ne ovat tietenkin erittäin tärkeä osa kestävyyteen liittyvää työtä. Emme pysty saavuttamaan kestävää kehitystä, jos emme tarkastele asioita maailmanlaajuisesti jo alusta alkaen.
Tulos on mielestäni kuitenkin kaikkein heikoin, kun kyse on tulevaisuutta koskevasta keskustelusta. Mielestäni Ruotsi ei käyttänyt hyväkseen tilaisuutta, joka sillä todellakin oli, keskustella syvällisesti niin unionin tulevaisuuden sisällöstä ja suunnasta kuin sen rakenteestakin. Olen sitä mieltä, että olemme jotenkin antaneet luovutusvoiton. Jo ennen kuin Belgiasta tuli puheenjohtajavaltio, se on puhunut tästä kysymyksestä enemmän kuin Ruotsi. Se on vakavaa, koska erityisesti avoimuutta, demokratisointia ja kansalaisperustaa ajatellen on merkityksellistä, että saamme käyntiin tätä asiaa koskevan keskustelun. Tämä on tärkeää Euroopan kannalta, mutta ennen kaikkea tämä on tärkeää Ruotsin kannalta. Maassamme käydään nimittäin edelleenkin keskustelua, joka perustuu hyvin paljon unionia kannattavaan tai vastustavaan kantaan ja joka ei kohdistu sisältöön tai organisaation muotoon.
Sen vuoksi voin vain toivoa, että pääministeri, osana troikan työtä, olisi tulevina kuukausina aktiivisesti mukana, kun Belgia nyt ryhtyy mitä todennäköisimmin viemään näitä kysymyksiä eteenpäin.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, myös minun on hillittävä hieman innostusta, sillä käsitykseni mukaan puheenjohtajavaltio Ruotsi epäonnistui kahdesti, koska se ei onnistunut sovittelemaan kahden jäsenvaltion Gibraltaria koskevaa kiistaa eikä siten päättämään eurooppalaisen lentoliikennepolitiikan jarruttamisesta. Kansalaisista on käsittämätöntä, että tärkeistä lakialoitteista, kuten rahallisten korvausten nostamisesta matkustajille, joilta on evätty pääsy ylivaratulle lennolle, on tosin sovittu neuvostossa, mutta niitä ei hyväksytä. On myös käsittämätöntä, että tärkeitä lakialoitteita, kuten yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan luomista, on jarrutettu jo komissiossa.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tämä olisi ollut hyvä esimerkki siitä, missä neuvosto olisi voinut tehdä jotakin, koska kaikki tietävät, että Gibraltarin kaltaisia kiistoja ei selvitetä ministeritasolla liikenneministerien välillä. Tämä on pääministerien asia. Tässä pääministerit kuitenkin epäonnistuivat kaksi kertaa. Toivon vähintäänkin, että Göteborgin pöytäkirja on nyt sisällöltään oikein. Göteborgin pöytäkirjassa nimittäin sanotaan neuvoston toivovan, että tämä Gibraltaria koskeva kiista voidaan ratkaista seuraavien viikkojen aikana. Me haluamme siis nähdä, syntyykö tulos vähintään kaksi viikkoa Ruotsin puheenjohtajakauden jälkeen.
Arvoisa komission jäsen, kuitenkin myös komissiolle pyyntö, nimittäin painokas vetoomus: komission pitäisi ehdottomasti hyväksyä vielä ennen kesätaukoa yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan luomista koskeva lakialoite ja välittää se neuvostolle ja parlamentille! Arvoisa komission jäsen, te tiedätte meidän tapaamme, että lukuisat myöhästymiset ja odotusjonot taivaalla eivät ole harmillisia vain kansalaisten kannalta, koska he tulevat lomalle myöhässä, liiketapaamisten aikataulut eivät pidä ja se on kallista. Te tiedätte aivan kuten mekin, että kerosiinin järjetöntä polttamista taivaalla ei voida sietää ympäristön kannalta. Me tarvitsemme siksi järkevän eurooppalaisen säädöksen, jotta myöhästelyt loppuvat. Sitä varten me odotamme teidän ehdotustanne vielä tänä kesänä.

Bradbourn
Arvoisa puhemies, Jarzembowskin tapaan haluaisin viitata liikennekysymykseen. Luin huolestuneena Göteborgin huippukokouksen päätelmistä erityisesti sen, että komissio aikoo edetä suunnitelmissaan ja ehdottaa puitteita varmistaakseen, että "vuoteen 2004 mennessä eri liikennemuotojen hinnoittelu vastaa nykyistä paremmin yhteiskunnalle aiheutuvia kustannuksia" . Tämä viittaa selvästi liikenneinfrastruktuurin hinnoitteluperiaatteeseen, mitä komissio on tukenut julkaistuaan vuonna 1998 valkoisen kirjan oikeudenmukaisesta ja tehokkaasta hinnoittelusta liikenteessä, mikä hyväksyttiin sen jälkeen Costa Nevesin mietinnössä, jonka parlamentti hyväksyi tammikuussa.
Nämä ehdotukset ovat kaikkea muuta kuin oikeudenmukaisia ja tehokkaita, erityisesti mitä tulee maantieliikenteeseen. Komission oma tutkimus osoittaa esimerkiksi, että auton ajamisen kilometrikustannukset Yhdistyneessä kuningaskunnassa liikenneinfrastruktuurin hinnoittelun mukaisesti nousisivat 97 prosentilla vuoteen 2005 mennessä.
Olemme varmasti oppineet jotain polttoainemielenosoituksista, jotka saivat monet jäsenvaltiot pysähdyksiin viime syksynä. Maantienkäyttäjien on jo pakko maksaa tukeakseen muita liikennemuotoja, erityisesti Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja komission ehdotukset vain pahentavat tilannetta. Useita vuosia kestäneistä tutkimuksista ja asiantuntijoiden neuvoista huolimatta jopa tämän alan niin sanonut asiantuntijat myöntävät, että niin sanottuun sosiaaliseen marginaaliseen hinnoitteluun - prosessi, jonka avulla nämä maksut määritetään - liittyvä tiede on testaamatonta ja epävarmaa. Maksujen periminen liikenteessä olevilta ihmisiltä ei kannusta suurta yleisöä muuttamaan matkustustottumuksiaan, vaan se tulee pikemminkin aiheuttamaan laajalle levinnyttä eripuraa ja vihaa. Maantienkäyttäjien ei pitäisi olla poliittisen ajojahdin kohteena.
Jäsenvaltioiden pitäisi saada vapaasti laatia verojärjestelmiä ja päättää omasta tärkeysjärjestyksestään infrastruktuurin hinnoittelemiseksi ja parantamiseksi. Kehotan jokaista parlamentin jäsentä myöntämään, mikä hirvittävä vaikutus tällä tulisi olemaan, ja yhtymään mielipiteeseeni, kun vastustan kaikkia tällaisia ehdotuksia joka vaiheessa.

Trakatellis
Arvoisa puhemies, Göteborgin huippukokous oli ensimmäinen Euroopan unionin historiassa, jossa ympäristön kestävän kehityksen ja kestävän sosiaalisen ja taloudellisen järjestelmän turvaaminen asetettiin aivan keskeiselle sijalle. Arvioitaessa huippukokouksen tuloksia strategioiden kannalta sen keskeisin saavutus oli, että ympäristöpolitiikkaa järjestelmällisesti seurataan Eurooppa-neuvoston jokakeväisissä huippukokouksissa esitettävien raporttien avulla.
Huonosti ympäristöasioitaan hoitaneiden valtioiden kannalta merkittäviä olivat myös jäsenvaltioiden velvollisuus laatia kansallinen strategia ja koordinoida ympäristöpolitiikkaansa. Merkittävää oli myös tavoitteiden ja toimenpiteiden alustava linjaus neljällä eri sektorilla: ilmastonmuutokset, kestävä kehitys liikenteessä, kansanterveyttä uhkaavat vaarat ja raaka-aineiden asianmukainen kuljetus. Kokouksessa ei kuitenkaan saatu aikaan konkreettisia toimenpiteitä, joilla ympäristön saastuttaja - yksilö tai yritys - saataisiin maksamaan toimintansa hallinnollisista kustannuksista.
Selviä puutteita on nähtävissä myös kansanterveyshuollon sektorilla, missä uhkat ovat huomattavia, kuten hullun lehmän tauti, suu- ja sorkkatauti... Eilenhän myös Kreikassa tuli julkisuuteen ensimmäinen varma BSE-tapaus. Puutteita on myös biotekniikan alalla, ja Euroopan unionin pitäisi toden teolla panostaa tämän 2000-luvun yhteiskunnalle niin merkittäviä etuja antavan tekniikan soveltamiseen.
Huippukokouksen tulokset olivatkin odotettua selkeästi vaatimattomammat. En siis pitäisi kokousta virstanpylväänä. Sen pohjalta kuitenkin päästään pelkkien julistusten ja aikomusten tasolta lähemmäs täysipainoista ympäristöpolitiikkaa, joka liittyy kiinteästi sosiaaliseen ja taloudelliseen kehitykseen.
Arvoisa puhemies, lopuksi sanoisin, että vaikka huippukokouksessa annettiin julkilausuma ympäristön kestävän kehityksen valtavirtaistamisesta, siellä ei valitettavasti linjattu aikatauluja, selkeitä indikaattoreita, tavoitteita ja konkreettisista toimia.

McMillan-Scott
Arvoisa puhemies, olin todistamassa väkivaltaa Göteborgissa. Se symboloi minulle johtajien ja johdettavien välistä kasvavaa etäisyyttä. Olen pahoillani, että huippukokous tuli siihen johtopäätökseen, että sen pitäisi jättää Irlannin kansanäänestyksen tulos syrjään ja edetä normaaliin tapaan.
Irlannin kansanäänestys antoi meille tilaisuuden pysähtyä ja miettiä tapaa, jolla Eurooppa kehittyy. Nizzan sopimuksen tarkoitus oli luonnollisesti valmistella Euroopan unionin laajentumista ottamalla uudet demokratiat mukaan. Tämän saavuttaminen mahdollisimman pian on kaikkien Euroopan poliitikkojen ensisijainen velvollisuus. Olen kuitenkin eri mieltä komission puheenjohtajan kanssa, joka kirjoitti the Wall Street Journalissa viime viikolla, että Nizzan sopimus oli välttämätön laajentumiselle. Nizzan sopimus ei ole välttämätön laajentumiselle. Me voisimme liittymissopimusten puitteissa tehdä jokaisen Euroopan unioniin liittyvän valtion kohdalla tarpeellisia mukautuksia määräenemmistöpäätöksiin, äänestysoikeuksiin, parlamentin jäsenten lukumäärään ja niin edelleen.
Meidän pitäisi käyttää tämä mahdollisuus hyväksemme ja luoda kansallisten parlamenttien jäsenten ja Euroopan parlamentin jäsenten kautta edustetuille Euroopan kansalaisille parlamentaarinen konferenssi eikä pelkkää sopimusta. Tämän parlamentaarisen konferenssin olisi pohjustettava seuraavaa hallitustenvälistä konferenssia. Sen pitäisi ennen kaikkea alkaa määrittää ne vaihtoehdot, joita Eurooppa tarvitsee talouden, sosiaalipolitiikan, ympäristön, liikenteen ja talousarvion tulevaisuuden varalle, eli sellaisen Euroopan, jota kaksi suurta poliittista perhettä eli Euroopan keskustavasemmisto ja -oikeisto itse asiassa tavoittelevat. Näin saataisiin aikaan todellisia vaihtoehtoja vuoden 2004 vaaleihin keskustavasemmiston ja -oikeiston ehdotusten välille. Näin Euroopan vaaleista saataisiin merkitykselliset ja ne vastaisivat useimpien parlamentin jäsenten näkökantoja, joiden mukaan tavallista vanhaa muuttumatonta mallia ja ylhäältä alas -lähestymistapaa ei voi enää jatkaa.

Persson
. (SV) Arvoisa puhemies, aion lyhyesti kommentoida joitakin puheenvuoroja, mutta sallikaa minun ensin kiittää lämpimästi niistä tunnustuksista, joita puheenjohtajavaltio Ruotsi on saanut parlamentin eri puolueryhmiltä. Välitän mielelläni tämän kiitoksen kaikille niille, jotka ovat tehneet kovasti työtä Ruotsin puheenjohtajakaudella ja osallistuneet sen toteuttamiseen. Tässä yhteydessä on tietenkin huomioitava erityisesti valtiosihteeri Lars Danielssonin johtama vanhempien virkamiesten ryhmä.
Haluan aivan ensimmäiseksi sanoa jotain Göteborgin mielenosoituksista: me olemme demokraatteja. Me kannatamme mielenosoitusoikeutta. Vastustamme väkivaltaa. Tuomitsemme kaikki, jotka käyttävät väkivaltaa poliittisten prosessien tukahduttamiseen. Göteborgin tapahtumissa kyse oli siitä, että kävimme laajaa demokraattista vuoropuhelua sellaisten ihmisten kanssa, joiden käsitykset poikkesivat omista käsityksistämme. Se oli hyvä asia, koska demokratiassahan on tarkoitus tavata toisiaan ja korjata käsityksiä. Näiden tapahtumien ohella olemassa oli suhteellisen pieni ryhmä kansainvälisesti erittäin aktiivisia huligaaneja, jotka olemme nähneet aikaisemmissakin yhteyksissä, ja pelkäänpä, että kohtaamme heidät jatkossakin. Sekä poliisin että järjestysvallan, jotka muutoin tekivät erittäin hyvää työtä Göteborgissa, on kohdattava heidät erittäin määrätietoisesti. Nämä taistelunhaluiset huligaanit kutsuvat itseään usein antifasisteiksi. Minun on sanottava, että heidän toimintatapansa on fasistisin, mitä olen koskaan nähnyt. Koko heidän suhtautumistapansa politiikkaan on fasistinen. Koko heidän väkivaltainen työskentelytapansa on fasistista. Kutsun näitä kommunisteja fasisteiksi, koska haluan todellakin osoittaa, että poliittisen kentän ääripäät ovat kohdanneet toisensa. Siitä on saatu aiemminkin esimerkkejä eurooppalaisessa politiikassa. Se tulee ehkä toistumaan, mutta älkäämme koskaan demokraatteina olko eri mieltä tästä asiasta. Meidän kaikkien on yhdessä vastustettava väkivaltaa, fasismia ja kommunismia. Sen Göteborg meille opetti.
Olen lisäksi pahoillani siitä, että PPE-DE-ryhmän puheenjohtaja, jäsen Poettering, ei ole läsnä. Olisi ollut hyvä, jos hän olisi kuullut nämä nöyrät näkemykset suoraan neuvoston edustajalta. Toivon, että hän voi pöytäkirjan avulla tutustua näihin yksinkertaisiin ajatuksiin.
Elegantissa ja hyvin muotoillussa puheessaan jäsen Pat Cox viittasi muun muassa siihen asiakysymykseen, jota pidän erittäin tärkeänä, nimittäin siihen sovittelutulokseen, johon olemme päätyneet yritysostojen kohdalla. Olisin erittäin huolestunut, jos parlamentti ei noudattaisi sovittelutulosta. Kyse on ainutlaatuisesta tapahtumasta, jolla on periaatteellisia vaikutuksia parlamentin tulevaisuudessa tekemään työhön. Sen vuoksi kehotan parlamenttia noudattamaan käytyä sovitteluprosessia siten kuin Pat Cox ehdotti.
Sallikaa minun edelleen sanoa, että arvostan sitä, mitä jäsen Van Velzen sanoi, ja minkä minäkin otin esille puheenvuorossani, nimittäin sitä, että meillä on tapana tarkastella ehdokasvaltioita valtioina, joilla on eniten vaikeuksia. On selvää, että niiden on vaikeaa sopeutua asettamiimme vaatimuksiin, mutta niiden uudistusprosessia viedään eteenpäin voimakkaasti ja hyvin määrätietoisesti. Kun me nyt olemme neuvottelujen loppuvaiheessa, havaitsemme uskoakseni sen, että kantojen muotoileminen on vaikeinta jäsenvaltioiden piirissä. Lyhyen puheenjohtajakauden aikana saamamme kokemukset osoittavat, että jouduimme työskentelemään eniten juuri tämän asian parissa. Olen täysin samaa mieltä siitä, että edessämme on vaikeita asioita, esimerkiksi maatalous ja aluepolitiikka, sellaisia asioita, joita tullaan selvittämään perusteellisesti Euroopan politiikan nykyisen rakenteen puitteissa.
Sallikaa minun lisäksi sanoa, että Yhdistyneitä kuningaskuntia edustava jäsen Corbett esitti erittäin viisaan näkemyksen puheenjohtajakauden luonteesta. Haluan varoittaa nykyisestä kehityksestä, nimittäin siitä, että aina kun Eurooppa-neuvoston puheenjohtajavaltio vaihtuu, luulemme, että unioni muuttuu perusteellisesti. On erittäin tärkeää, että ne, jotka johtavat neuvostoa tarkastelevat tehtäväänsä jatkuvan vastuun kantamisen näkökulmasta, joka merkitsee sitä, että puheenjohtajakaudet nivoutuvat toisiinsa. Politiikan on pysyttävä samana ja mahdollisesti kehityttävä. Unionin yhteisen edun on kuitenkin oltava se punainen lanka, jota seurataan. Kansallinen puoli on sen vuoksi jätettävä taka-alalle. Olemme työskennelleet niin. Joidenkin mielestä se on ollut ikävää, mutta olen vakuuttunut siitä, että se on välttämätön lähestymistapa, jos haluamme säilyttää tulevaisuudessakin puheenjohtajavaltiota koskevan rotaatioperiaatteen. Arvostan kovasti sitä, mitä jäsen Corbett sanoi.
Jäsen Anders Wijkman valitti, että Ruotsin puheenjohtajakaudella ei käyty tarpeeksi tulevaisuutta koskevaa keskustelua. Sallikaa minun sanoa hänelle suoraan, että olen kuullut vastaavaa aikaisemminkin. Minkä asioiden parissa me olemme sitten toimineet Ruotsin puheenjohtajakauden aikana? Olemme toimineet ulkopolitiikan, ympäristöpolitiikan, unionin laajentamisen parissa - nämä kaikki asiat ovat mitä suurimmassa määrin tulevaisuutta koskevaa keskustelua! Osa tarkoittaa tulevaisuutta koskevalla keskustelulla kuitenkin unionin rakenteita, ja he mainitsevat usein, että meidän on myös pystyttävä antamaan jonkinlainen sysäys kohti liittovaltiota, jotta asemamme tulevaisuutta koskevan keskustelun kävijänä EU:ssa olisi oikeutettu. Minä en ole sitä mieltä, vaan mielestäni tulevaisuutta koskevassa keskustelussa nyt on oltava kyse siitä, mitä haluamme saavuttaa. Sallikaa meidän sitten vähitellen, Belgian puheenjohtajakauden aikana, Espanjan puheenjohtajakauden aikana, Tanskan puheenjohtajakauden aikana, ryhtyä keskustelemaan siitä, minkälaista toimielimien kehittämistä tämä poliittinen tahto unionilta vaatii. Niin meidän on tarkasteltava asiaa ja silloin toimintamme Ruotsin puheenjohtajakauden aikana on ollut mitä suurimmassa määrin tulevaisuutta koskevaa keskustelua. Kyse on laajentumisesta, kyse on ulko- ja turvallisuuspolitiikasta, kyse on ympäristöstä.
Sallikaa minun sanoa jäsen Bradbournille, että olen kiitollinen hänen puheenvuorostaan. Hän korosti nimittäin konservatiivisesta näkökulmastaan yhtä tärkeää asiaa. Onhan sanottu, että Göteborgissa annetut ympäristöpäätelmät eivät olisi yksityiskohtaisia, että ne eivät olisi millään tavalla velvoittavia tai millään tavalla silmäänpistäviä. Jäsen Bradbournin esittämä arvostelu, jonka mukaan niissä mennään liian pitkälle ja jonka mukaan ne ovat liian yksityiskohtaisia, osoittaa kuitenkin, että ne ovat juuri sellaisia. Ne ovat juuri sellaisia! Kaikki ne, jotka arvostelevat näitä päätelmiä siitä, että niissä ei mennä tarpeeksi pitkälle, ovat saaneet hänen puheenvuorossaan todellakin melko hyvän ja selkeän vastauksen. Olen kiitollinen jäsen Bradbournin puheenvuorosta, mutta en ole samaa mieltä hänen kanssaan. Haluaisin ilmaista asian kutakuinkin näin.
Sallikaa minun lopuksi sanoa, että jäsen Dell'Alba otti esille asian, joka saattaa ehkä osoittautua kaikkein suurimmaksi asiaksi, joka tapahtui sen puolivuotiskauden aikana, jolloin Ruotsi toimi puheenjohtajavaltiona. Mieleeni tulee aivan välittömästi Miloeviæin luovuttaminen Haagiin, mikä ei tietenkään ole suora seuraus puheenjohtajavaltio Ruotsin toiminnasta, vaan muun muassa Euroopan unionin määrätietoisesta esiintymisestä tässä kysymyksessä. Se on seuraus ulkopoliittisia suhteita koskevasta arvoihin perustuvasta näkemyksestä. Se on seuraus siitä, että korostamme ihmisoikeuksia. Miloeviæin luovuttamista Haagiin voidaan tulevaisuudessa hyvinkin kuvailla sinä todella suurena, tärkeänä tapahtumana, jossa ulkopolitiikka muuttaa luonnettaan, jossa henkilö, joka tekee rikoksen kansalaisiaan tai muita vastaan, joka käy sotaa etnisistä syistä missäpäin maailmaa tahansa, nähdään, huomataan ja asetetaan edesvastuuseen, joutuu vastaamaan teoistaan kansainvälisen yksimielisen poliittisen mielipiteen edessä, jonka perusta on demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevissa arvoissa. Miloeviæin luovuttaminen Haagiin on suuri poliittinen tapahtuma ja voitto kaikille niille, jotka uskovat yhteisiin arvoihin perustuvaan ulkopolitiikkaan.
Kiitos hyvästä yhteistyöstä Ruotsin puheenjohtajakauden aikana!

Puhemies
Olen ottanut vastaan työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti kuusi päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona.

Yritysostotarjoukset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lehnen laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0237/2001) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston yhtiöoikeudelliseksi direktiiviksi julkisista ostotarjouksista (C5-0221/2001 - 1995/0341(COD)).

Lehne
Hyvät kollegat, aluksi haluaisin myös mielelläni kiittää kollegoita heidän panoksestaan asian käsittelyssä, erityisesti Jimmy Provania oikeudenmukaisesta lausunnosta, jonka hän antoi juuri täällä täysistunnossa.
Haluaisin kuitenkin heittää vielä hieman löylyä kiukaalle. Aivan yksinkertaisesti siksi, että me emme saa unohtaa, mikä oli viime vuoden joulukuussa toisessa käsittelyssä käsiteltyjä tarkistuksiamme koskevien keskustelujen ydin. Me halusimme luoda Eurooppaan yhtäläiset toimintaedellytykset (level playing field) yritysostojen kohdalla. Me emme onnistuneet siinä yksiselitteisesti tämän sovittelukomiteassa saavutetun tuloksen myötä. Me tarjosimme parlamenttina neuvotteluissa kaikenlaisia kompromisseja. Jimmy Provan sanoi, että tätä kompromissia ei syntynyt, koska neuvosto hylkäsi kaikki kompromissit, piti kiinni yhteisestä kannastaan ratkaisevassa kysymyksessä eikä ollut millään tavalla valmis muuttamaan kantaansa edes hieman. Yksi kompromissitarjouksistamme, yksi viimeisistä, jonka me teimme, koski sen tasapuolisia kilpailuedellytyksiä koskevan direktiivin voimaantuloa, jota me olemme muuten ehdottaneet jo pitempään ja joka on ollut, kuten sain tietää viime viikonloppuna, neuvostolla jo vuodesta 1972 lähtien, siis paljon kauemmin kuin ne 12 vuotta, joista täällä puhutaan. Puolueettomuusvelvollisuuden voimaantulo on sidottava siihen, että myös sellainen tasapuolisia kilpailuedellytyksiä koskeva direktiivi tulee voimaan. Jopa sen neuvosto hylkäsi, vaikka se on oikeastaan itsestään selvää.
Yksimielisiä oltiin vain siitä, että komissio kutsuu asiantuntijaryhmän, jonka on määrä käsitellä tätä aihetta ja sitten mahdollisesti esittää sitä koskevia ehdotuksia. Kysyn itseltäni: millaista logiikkaa on se, että kutsutaan asiantuntijaryhmä, mutta päätetään jo etukäteen direktiivistä? Tavallisesti muodostetaan ensin asiantuntijaryhmä ja päätetään sitten asianomaista aihetta koskevasta direktiivistä. En pidä vakuuttavana sitä, mitä tässä yhteydessä tapahtuu.
Tulen siksi siihen tulokseen, että se ei ole kompromissi vaan parlamentin valtuuskunnan enemmistön antautuminen neuvoston kannan edessä. Tämä kaikki edessä olevien tärkeiden sovittelumenettelyssä tehtävien päätösten yhteydessä - ajattelen vain rahanpesudirektiiviä, ajattelen Lamfalussyn johtaman asiantuntijaryhmän seurannan koko aihealuetta ja kaikkea, mitä tähän yhteyteen kuuluu. Väitän: jos me hyväksymme tämän direktiivin, me vahingoitamme parlamentin toimielinroolia, ja jo siitä syystä sitä ei saa tehdä. Siitä riippumatta on lukuisia perusteluja, miksi sitä ei voi tehdä. Tämän direktiivin tulos on, että jatkossa suojatut yritykset voivat ostaa suojattomia yrityksiä. Tämä on selkeä seuraus. Sillä jos meillä ei ole tasapuolisia kilpailuedellytyksiä ja jos tiettyjen jäsenvaltioiden kansallinen lainsäädäntö sallii yritysten suojelemisen äänioikeutta koskevilla rajoituksilla, ns. kultaisella osakkeella, äänioikeudella, jossa yhdellä osakkeella on yhden äänen sijasta useampia ääniä, hallinnon lukuisilla väliintulomahdollisuuksilla, ja jos näin ei olekaan muissa jäsenvaltioissa, kysyn itseltäni, missä ovat tasapuoliset kilpailuedellytykset. Tai jos vertaan Yhdysvaltoja ja Eurooppaa: amerikkalaiset ovat valinneet juuri päinvastaisen tien. He ottivat käyttöön niin sanotun business judgement rule -säännön, jossa sanotaan, että yrityksen johtokunnat voivat puolustautua haluamallaan tavalla - Euroopassa me kiellämme sen. Mikä on sitten sellaisen päätöksen tulos, jos amerikkalaiset yritykset voivat ostaa eurooppalaisia yrityksiä helpommin kuin päinvastoin? Lisäksi kehitys Yhdysvalloissa osoittaa valheiksi myös monet niistä asioista, joita voitiin lukea vielä tämän aamun lehdistä. Niissä väitetään aina, että jos me nyt yhtäkkiä hylkäisimme tämän direktiivin, se saisi aikaan kaaoksen tai sillä olisi kielteisiä vaikutuksia Euroopan rahoitusmarkkinoihin. Amerikkalaiset osoittavat päinvastaista, he ovat valinneet juuri päinvastaisen tien, eikä kukaan voi väittää, että Yhdysvaltojen osakemarkkinat eivät olisi yhtä dynaamisia kuin eurooppalaiset. Näitä yhteyksiä ei siis ilmeisestikään ole olemassa.
Haluaisin muistuttaa myös vielä sijaintietujen tunnussanasta. Tässä yhteydessä Delaware on osavaltio, jossa on suhteellisen ankara yritysostoja koskeva lainsäädäntö. Tässä osavaltiossa sijaitsee kiinnostavaa kyllä 40 prosenttia New Yorkin pörssissä noteeratuista yrityksistä, jopa 60 prosenttia pörssi-indeksissä edustettuina olevista yrityksistä. Kysyn teiltä: miksi asia on näin? Voin vain viitata siihen, että nämä ehdot ovat mielestäni erittäin keskeinen tekijä yritysten sijaintia koskevissa päätöksissä. Kenelläkään ei ole mitään osakkaiden suojaamista vastaan. Olen itse osakas. Siitä ei ole mitään epäselvyyttä, että kannatan tietysti myös loogisesti useimpien kansalaisten, jotka ovat osakkaita, tavoin osakkaiden suojaamista, mutta sellaista osakkaiden suojaamista, jota koskevat samat ehdot. Jimmy Provanin lause, "yksi osake - yksi ääni", juuri se ei kuitenkaan päde Euroopassa. Tämä on ratkaiseva ongelma. Koska tämä lause ei päde, olisi väärin ottaa nyt käyttöön tiukka puolueettomuus, joka johtaa lopulta suureen epätasapainoon Euroopassa ja vahingoittaa sisämarkkinoita siten todennäköisesti enemmän kuin hyödyttää niitä. Tiivistääkseni asian: Ruotsin pääministeri sanoi, että direktiivi on ainutkertainen. Olen samaa mieltä, se on nykyisessä muodossaan ainutkertaisen huono. Siksi se on hylättävä!

Provan
Arvoisa puhemies, parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan puheenjohtajana haluan kiittää kaikkia niitä, jotka olivat mukana pyrkimässä lopputulokseen tämän direktiivin osalta. Haluaisin kiittää puheenjohtajavaltiota sen työstä ja Euroopan komissiota ja erityisesti tätä työtä edistänyttä komission jäsentä Bolkesteinia. Kiitos kuuluu myös kaikille kollegoilleni parlamentin valtuuskunnassa, jotka joutuivat kestämään useita kiduttavia kokouksia ja menettivät yöunensa Luxemburgissa tavoitellessaan tätä lopputulosta. Minun on myös kiitettävä esittelijä Lehneä, joka puolusti koko prosessin ajan vahvasti Euroopan parlamentin kantaa ja omia näkemyksiään.
Valtuuskunnan harkinnan tulos on tänään edessämme ja meidän on hyväksyttävä tai hylättävä 6. kesäkuuta Luxemburgissa sovittu yhteinen teksti. Tämä hylkäämis- tai hyväksymisvalta on toimivalta, joka myönnettiin Euroopan parlamentille Amsterdamin sopimuksella. Komissio ja neuvosto ovat työskennelleet 12 vuotta sellaisten sääntöjen ja takeiden saavuttamiseksi, jotka kaikki jäsenvaltiot voivat hyväksyä. Ne saavuttivat tämän ainoastaan todetakseen, että Euroopan parlamentti otti eri kannan monissa aiheissa ja artikloissa.
Neuvosto ei hyväksynyt viittätoista tarkistusta parlamentin toisessa käsittelyssä. Toukokuun 29. päivänä pääsimme sopimukseen kahdeksasta tarkistuksesta jättäen jäljelle kolme suurta kiistanaihetta: puolustustoimet, osuuksien lunastaminen ja vähemmistöosakkaat sekä yhtäläiset toimintaedellytykset. Osuuksien lunastaminen ja vähemmistöosakkaat ovat olleet komission julistuksen aiheena ja ryhmä yhtiöoikeuden asiantuntijoita on perustettu tutkimaan yleistä tilannetta - mukaan lukien kohtuullista hintaa. Meillä oli neuvoston kanssa erimielisyyksiä myös työntekijöiden oikeudesta saada tietoa.
Parlamentin valtuuskunta teki kaikista näistä aiheista vahvoja esityksiä neuvostolle neuvotteluissa ja sai monia myönnytyksiä. Monista näkökohdista voisi todellakin olettaa, että neuvottelut olivat menestyksekkäät. Silti 9 artikla ja erityisesti tarkistukset 20 ja 17 jäivät ensisijaisiksi eroavuuksiksi. Sen vuoksi on tärkeää valottaa tämän asian taustaa.
Viisitoista jäsenvaltiota pääsivät yhteiseen sopimukseen ja yhteiseen kantaan komission kanssa. Tämä merkitsi, että kaksi toimielintä oli päässyt sopimukseen samaan aikaan kun Euroopan parlamentti otti erilaisen kannan. Sen jälkeen yksi jäsenvaltio vetäytyi yhteisestä kannasta, mikä tapahtui ensimmäistä kertaa. Neuvosto oli sen jälkeen tilanteessa, ettei se voinut antaa parlamentille mitään myönnytyksiä neuvotteluissa näistä aiheista. Mikäli se olisi tehnyt niin, kaikki neljätoista jäsenvaltiota olisivat tunteneet tulleensa petetyiksi tehdessään jo paljon myönnytyksiä yhteisen kannan saavuttamiseksi. Vain siksi, että yksi jäsenvaltio saavuttaisi jotain vetäytymällä yhteisestä kannasta, neuvosto olisi joutunut suuriin vaikeuksiin tulevissa neuvotteluissa.
Sen vuoksi parlamentin valtuuskunta oli hyvin vaikeassa tilanteessa. Sanon parlamentille, että itse valtuuskunta oli jakaantunut tärkeimmän asian osalta ja se ei ole hyvä tilanne valtuuskunnan puheenjohtajan kannalta. Euroopan parlamentti oli jo tehnyt päätöksensä selväksi, ja se mitä se halusi, oli saada aikaan direktiivi. Meidän oli tehtävä päätös. Meidän oli äänestettävä valtuuskunnassa ja tämä äänestys suoritettiin. Meillä oli pienin mahdollinen ääntenenemmistö sovittelumenettelyn tuloksen hyväksymiseksi ja todellakin oikeudellisen ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan puheenjohtajan antama tuki.
Oma kantani puheenjohtajana tehtiin selväksi ja hyvin ymmärrettäväksi. Samalla kun taistelemme Euroopan parlamentin toimivallan puolesta, olisi ollut väärin puolta valtuuskuntaa kohtaan hylätä tämä direktiivi yhtenä myöhäisenä iltana Luxemburgissa ilman, että koko parlamentilla on mahdollisuus kolmanteen käsittelyyn, missä olemme nyt. Varsinainen asia on se, kuuluko valta yritysjohtajille vai pitäisikö yritysten osakkeenomistajien, jotka omistavat yrityksen, tehdä päätökset. Toisin sanoen: yksi mies, yksi ääni. Tänään meillä on kolmas käsittely ja huomenna äänestys tämän ehdotuksen hyväksymiseksi tai hylkäämiseksi. Suosittelen, että Euroopan parlamentti hyväksyy tämän neuvottelutuloksen, muuten aiheutamme vakavaa haittaa Euroopan tulevaisuuden taloudelliselle kehitykselle. Saatamme myös aiheuttaa vakavaa haittaa Euroopan parlamentille, koska Euroopan lehdistö näyttää olevan täysin eri mieltä neuvoston ja komission kanssa siitä, mitä haluamme saada aikaan.

Fiori
Arvoisa puhemies, kiitän kollega Provania ja kollega Lehneä. Lähden liikkeelle kannasta, jonka Euroopan parlamentti hyväksyi toisessa käsittelyssä 13. joulukuuta 399 äänellä. Tässä versiossa tarkistuksella muutettiin radikaalisti yhteisen kannan 9 artiklaa ja sallittiin se, että hallitus ryhtyy puolustustoimiin kuulematta osakkeenomistajia ostotarjouksen tekemisen jälkeen. Puolustustoimiin ryhtyminen oli mahdollista alistaa valvontaviranomaisten etukäteen antamalle luvalle hallituksen toimesta tai ainakin yhtä prosenttia äänivallasta edustavan osakkeenomistajien joukon esityksestä.
Sen jälkeen meillä oli sovittelu. Sovittelussa tehtiin erittäin pitkään töitä erittäin vaikeiden aiheiden parissa. Koska neuvosto kieltäytyi ottamasta huomioon tätä tarkistusta, esitimme muun muassa huomattavan määrän kompromissiratkaisuja, joissa ehdotettiin mm. 20 prosenttia äänivallasta hallussaan pitävälle mahdollisuutta kutsua koolle hallitus keskustelemaan puolustustoimista sekä lauseketta, joka olisi sitonut julkisia ostotarjouksia koskevan direktiivin voimaantulon sellaisen direktiivin voimaantuloon, jolla olisi luotu jonkinlaiset yhtäläiset toimintaedellytykset eli yhteiset pelisäännöt Euroopan yhtiöoikeuden alalla. Mitään näistä ei toteutettu, ja neuvosto hylkäsi aina kaikki ehdottamamme kompromissit.
Muistutan muun muassa - muistutan ennen kaikkea itseäni - että on olemassa direktiiviehdotus, jonka päämääränä on luoda yhtäläiset toimintaedellytykset: viides yritysoikeusdirektiivi, joka koskee osakkeenomistajien ja muiden tahojen velvollisuuksia osakeyhtiön rakenteen osalta sekä sen henkilöstöelinten valtuuksia ja velvollisuuksia: komissio hyväksyi direktiivin vuonna 1972, ja se makasi neuvoston kätköissä yli kymmenen vuotta odottamassa yhteistä kantaa, sen jälkeen kun Euroopan parlamentti useaan otteeseen ilmaisi kantansa siihen. Viiden vuoden ajanjakso direktiivin täytäntöönpanoa varten...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, kuten varapuhemies Provan totesi, mielipiteet tämän direktiivin hyväksymisestä vastaavissa toimielimissä, neuvostossa ja parlamentissa, ovat jakautuneita. Voitaisiin sanoa, että neuvostossa vähemmistönä on vastustava kanta. Parlamentti on jakautunut käytännössä kahtia, sillä sovittelukomitean valtuuskunnassa äänestys päättyi viimeisenä yönä 8 ääneen ehdotuksen puolesta ja 6 ääneen sitä vastaan, ja yksi jäsen jätti äänestämättä. Sanoisin, että tällä hetkellä myös eri poliittiset ryhmät ovat pitkälti jakautuneet mielipiteissään. Tarkemmin sanoen minun ryhmäni päättää tänään iltapäivällä äänestyksen tuloksesta, joten todennäköisesti ennen huomista emme tiedä varmasti, hyväksytäänkö direktiivi vai ei.
Haluan aloittaa sanomalla olevani jäsen Provanin kanssa eri mieltä siitä, miten tämän direktiivin mahdollista hylkäämistä on arvioitava. Ongelmana nimittäin on, voiko eurooppalaisista yrityksistä tulla direktiivin hyväksymisen seurauksena kuten jäsen Lehne sanoi suurten kansainvälisten taloudellisten toimijoiden, arkisesti Wall Streetin haikalojen, saalistuskohde. Tämä on uhkana tätä nykyä, ja parlamentin jäsenenä haluan kertoa äänestäväni tietysti direktiiviä vastaan, sillä mielestäni uhkana on pikemminkin se, että nämä taloudelliset toimijat ahmaisevat kitaansa yrityksemme, jotka on puserrettu tyhjiin, mikäli niillä on varoja voimakkaasti pääomitetut yritykset jolloin työntekijät jäävät työttömiksi, kuin se, että sisämarkkinoiden toiminta saattaisi vaikeutua. Kuten jäsen Lehne mainitsi, amerikkalaiset itse ovat tehneet vähän äkkinäisen ratkaisun, että voimakkaasti pääomitetuilla yrityksillä voi olla kotipaikka ainakin yhdessä osavaltiossa, Delawaressa, jotta voimakkaimmin pääomitetut yritykset voivat välttää onnistuneesti taloushaiden tarkkailun.
Olen eri mieltä jäsen Provanin kanssa myös kansalaisten tai lehdistön mielipiteestä, koska minun lukemissani sanomalehdissä ei kerrota samoja asioita kuin mitä hän sanoo. Mielestäni tätä nykyä näin tärkeässä ja olennaisessa kysymyksessä Euroopan parlamentin kantaa vastustava ääni vahvistaisi tämän toimielimen saamaa arvostusta. Hallitustahoilta saamani tiedot nimittäin osoittavat, että useat hallitukset vaihtaisivat luultavasti näkökantaansa, jos ne tietäisivät tämän kysymyksen vaikutuksista yritysmaailmaan ja ennen kaikkea ammattijärjestöihin. Tällä hetkellä direktiiviehdotuksen sanamuotojen perusteella työntekijät ovat kivinen vieras. Heidät kutsutaan pöytään, mutta he eivät saa ottaa osaa illalliseen. Heille ei tarjota ruokaa, he eivät osallistu päätöksentekoon. Heille yksinkertaisesti kerrotaan tehtävästä päätöksestä, ja kun se on tehty, asiakirjasta, jonka laatimiseen työntekijät ovat täten osallistuneet, tulee yksi asiakirja lisää vähän samaan tapaan kuin neuvosto toimii silloin, kun se kuulee parlamenttia ja sittemmin päätökset tehdään ottamatta lainkaan huomioon työntekijöiden mielipiteitä. Siksi minun mielipiteeni, ja varmaankin sosialistiryhmän enemmistön mielipide, on tämän direktiivin hyväksymistä vastustava.

Wallis
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa ilmaisemalla kunnioitukseni jäsen Provanille, joka on toiminut parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan puheenjohtajana. Hän teki loistavaa työtä erittäin vaikeissa oloissa. Haluan sanoa ELDR-ryhmän puolesta, että me kannatamme varauksetta sovittelumenettelyssä saavutettua sopimusta ja äänestämme sen mukaisesti.
Useimmat syyt on aiemmin toistettu moneen kertaan ja olemme kuulleet joitakin niistä uudelleen tänä aamuna. Tämä direktiivi on ratkaiseva, jopa kriittinen, rahoituspalveluiden toimintasuunnitelman kannalta. Jos siis olemme aidosti kiinnostuneita Euroopan talouden kilpailukyvystä ja tehokkaasta toiminnasta, meidän on tehtävä päätös tästä direktiivistä. Ryhmäni uskoo sen olevan pitkällä aikavälillä Euroopan kansalaisten etujen mukainen.
Haluan meidän ajattelevan niiden etuja, joita todella haluamme suojella tällä direktiivillä, nimittäin vähemmistöosakkaita, jotta voimme alkaa turvata sijoituksia ja omistusoikeuksia yrityksissä kaikkialla Euroopassa. Tilanne alkaa nyt olla sellainen - ja suuntaus vahvistuu tulevaisuudessa - että monet noista sijoittajista ovat tulevaisuutensa, säästöjen ja eläkkeiden varalle sijoittavia Euroopan kansalaisia.
Viimeaikaiset tapahtumat ovat osoittaneet, että kansalaiset alkavat turhautua yhä enemmän poliitikkojen kykenemättömyyteen käsitellä globalisaation vaikutuksia ja muita yhtiöelämän näkökohtia. Näyttää esimerkiksi aivan mahdolliselta, että ryhmä motivoituneita osakkeenomistajia saattaa olla saamassa aikaan täyskäännöksen Ilisun padon rakennussuunnitelmassa Turkissa. Osakkeenomistajat voivat toimia Wall Streetin pörssihaita vastaan. Osakkeenomistajat ovat omaisuuden haltijoita; heillä on oikeuksia ja velvollisuuksia, joita voidaan käyttää monin tavoin, joita tämä parlamentti mielellään tukee. Osakkeenomistajat ovat myös usein työntekijöitä.
Sovittelun tulos merkitsee huomattavaa kompromissia. Tällä direktiivillä on mahdollisuus olla väline, jonka avulla kansalaisemme voivat sijoittaa Euroopan yritystoiminnan tulevaisuuteen ja taata taloutemme terveyden ja elinvoimaisuuden.

MacCormick
Arvoisa puhemies, on etuoikeus voida osallistua tähän keskusteluun. Kuuluin Luxemburgissa 5. kesäkuuta sovitteluryhmän enemmistöön, ja ensisijainen motiivini äänestyksessä oli sen varmistaminen, että parlamentilla olisi tilaisuus äänestää tässä kolmannessa käsittelyssä. Olisi ollut skandaali, jos 15 meistä olisi Luxemburgissa 5. kesäkuuta klo 1 yöllä äänestyksessä hylännyt ehdotuksen ja estänyt parlamenttia käymästä tätä keskustelua. Voimme vakuuttaa kaikille parlamentissa tänään vieraileville, että mikään päätös ei tule vaikuttamaan tätä enempää Euroopan teollisuuden hyvinvointiin. Ryhmäni äänestää siitä vapaasti, ja uskon muidenkin tekevän niin. Parlamentin yksittäisinä jäseninä me toimimme tässä asiassa omantuntomme mukaan huomisen ratkaisevassa äänestyksessä.
Joskus minusta tuntuu kuin eläisin jonkinlaisessa peilimaassa, kun kuulen, että kaikenlaisia katastrofaalisia yritysostoja tulee tapahtumaan, jos tämä direktiivi hyväksytään. Jäsenten on muistettava, että yritysostot jatkuvat joka tapauksessa. Kysymys on siitä, onko meillä Euroopassa yhteinen säännöstö ohjaamassa meitä kaikkia. Tuleeko meillä olemaan yhteinen yritysostoja koskeva peruslaki vai annammeko kaaoksen jatkua?
Jäsen Lehne puhuu painokkaasti vahingoista, joita valtion erityiset omistusosuudet voivat aiheuttaa, ja yhtäläisten toimintaedellytysten puuttumisen epäoikeudenmukaisuudesta. Me emme pääse lähemmäksi yhtäläisiä toimintaedellytyksiä hylkäämällä tämän direktiivin. Hylkääminen tekee mahdottomaksi päästä lähellekään yhtäläisiä toimintaedellytyksiä kymmenen seuraavan vuoden aikana. Siksi meidän on nyt käytettävä tämä tilaisuus ja edettävä asiassa. Olisi järkyttävää jättää se tekemättä.
Jos hyväksymme direktiivin huomenna, kuluu todennäköisesti neljä vuotta ennen kuin se tulee voimaan. Ammattiliittojen edustajien ja työntekijöiden kaikkialla Euroopassa on vielä odotettava neljä vuotta saadakseen sen, mitä jäsen Medina Ortega jo pitää riittämättömänä. Mutta heillä on tällä hetkellä paljon vähemmän. Jos direktiivi menee läpi, tarjouksen tehneen yrityksen tai kohdeyrityksen hallituksen täytyy paljastaa korttinsa tarjoushetkellä. Sen täytyy ilmaista työpaikkoihin ja sijaintipaikkaan liittyvät aikomuksensa. Ammattiliitoilla ja muilla työntekijöiden edustajilla on oikeus kommentoida niitä, ennen kuin kohdeyritys tekee päätöksen. Kohdeyrityksen osakkeenomistajien on tiedettävä, mikä on työntekijöiden kanta. Mistään näistä asioista ei ole tällä hetkellä säädetty laissa. Me riistämme ihmisiltä jotain erittäin tärkeää, jos emme hyväksy tätä direktiiviä!

Della Vedova
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, eurooppalaiset yritykset, työntekijät ja säästäjät tarvitsevat kipeästi eurooppalaisia protektionistisista rajoituksista vapaita, yhtenäisiä ja tehokkaita pääomamarkkinoita. Koko euron vahvuus riippuu rahoitusmarkkinoiden vahvuudesta ja houkuttelevuudesta. Osakeyhtiöiden kilpailu on ratkaiseva tekijä sellaisilla tehokkailla pääomamarkkinoilla, joiden tavoitteena on lisätä ja suojella suurten ja varsinkin pienten osakkeenomistajien sijoitusten arvoa. Tässä mielessä juuri direktiivin kiistanalaisin artikla, 9 artikla, on askel oikeaan suuntaan, jossa luodaan Euroopan sisämarkkinoille luotettava ja yhtenäinen lainsäädäntökehys julkisia ostotarjouksia varten. Siksi Boninon listan radikaalijäsenet äänestävät direktiivin puolesta. Lisäksi, mitä tulee Yhdysvaltojen malliin, minusta ei ole oikein ottaa siitä vain pientä palaa: kollega Lehne, joko otetaan koko malli tai sitten siitä luovutaan kokonaan.
Näinä viikkoina konservatiiveilla ja protektionisteilla, jotka ovat vastustaneet tätä toimenpidettä, on ollut puolellaan erinomainen tekosyy: eri maiden väliset erot. Hyvä esimerkki tästä on tapaus, jossa eräs ostajaryhmittymä, jonka taustalla oli tosiasiassa Electricité de France, hankki itselleen vallan toisessa yksityisessä sähköryhmittymässä, Montedisonissa. EDF on yhtiö, jota ei ole listattu pörssiin, joka on sataprosenttisesti Ranskan hallituksen omistuksessa ja jolla on kotimaassaan lain suoma monopoliasema. On selvää, että sen aggressiivinen ostopolitiikka eri puolilla Eurooppaa vääristää sietämättömällä tavalla Euroopan pääomamarkkinoita. Lupaamalla lujittaa kilpailukykyä ja kilpailua tietyillä julkisten palveluiden markkinoilla tehdään tilaa politiikoille, jotka merkitsevät paluuta valtiojohtoisuuteen ja monopoliasetelmiin.
Lopuksi, arvoisa puhemies, jotta tällaiset toimet eivät johda etuoikeutettujen osakkeiden ja kieltoasetusten kaltaisiin vastatoimiin ja säädösten hylkäämiseen - kuten niiden, joista äänestämme huomenna osakeyhtiöiden kilpailun yhteydessä - komission on puututtava käytettävissään olevin keinoin valtion tukiin, vallitsevan markkina-aseman väärinkäyttöön ja siirtämiseen toiseen maahan, jotta nämä vääristymät eivät tuhoa Euroopan pääomamarkkinoita.

Inglewood
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa antamalla tunnustusta sille työmäärälle, minkä jäsen Lehne on sijoittanut tähän mietintöön, vaikka en aina olekaan ollut samaa mieltä hänen kanssaan. Kun pörssissä noteeratuista yhtiöistä on tehty ostotarjous, niiden pitäisi pystyä ryhtymään puolustustoimiin, mutta kun hallitus toimii, sen täytyy kohdella tasapuolisesti kaikkia osakkeenomistajia, kuuluvat nämä sitten mihin luokkaan tahansa. Tämä täytyy sisällyttää sääntöihin. Jos näin ei tapahdu, markkinoiden lahjomattomuus on vaarassa. Se johtaa sijoittajien sijoitushaluttomuuteen, siten pääoman riittämättömyyteen ja näin ollen Euroopan talouden heikkoon suoritustasoon. Eläkerahastot eivät vuorostaan pysty takaamaan asianmukaisia eläkkeitä jäsenilleen, ja valuutta heikkenee. Tässä sovittelumenettelyssä yhteiseen kantaan on esitetty 15 tarkistusta, joten ei voida vakavasti väittää, että parlamentin oikeuksia olisi poljettu. Sen väittäminen voisi heikentää uskottavuuttamme tulevaisuudessa, kun meillä saattaa todella olla aihetta huoleen.
Yritysostodirektiiviä on periaatteessa kannatettu ensimmäisessä ja toisessa käsittelyssä, ja nyt, 12 vuoden jälkeen, meillä on lopullinen, hyväksytty teksti. Me valitamme usein tässä parlamentissa, että meitä pidetään, epäoikeudenmukaisesti, epäkypsinä ja vastuuttomina eikä näin ollen arvosteta. Osoittakaamme nyt näiden kriitikkojen olevan väärässä äänestämällä sovittelussa hyväksytyn tekstin puolesta. Sitä kannattavat useimmat kommentaattorit ja kaikki paitsi yksi Euroopan maista, Saksa - maa, jota yleensä pidän arvossa, mutta joka vetäytyi neuvoston yksimielisesti sopimasta kannasta. Tämä direktiivi, kuten jäsen MacCormick hyvin selkeästi osoitti, on ensimmäinen askel kohti yhtiötoiminnan yhtenäismarkkinoiden luomista. Se on olennainen osa yhtenäismarkkinoita ja Euroopan kaikkien kansalaisten edun mukainen.

Berenguer Fuster
Arvoisa puhemies, kun muodostamme kantaa tämän direktiivin lainsäädännöllisen käsittelyn viimeisimmästä vaiheesta, meidän ei pidä tehdä sitä asiasisällön perusteella vaan meidän on pohdittava Euroopan parlamentin roolia yhteispäätösmenettelyssä. Jos mietimme, mitä on tapahtunut, voimme päätellä, että toistaiseksi järjestelmä ei ole toiminut.
Tiedän kyllä, että neuvostossa on hankalaa tehdä ratkaisuja, saada eri mieltä olevat hallitukset ja eri oikeusperinteisiin nojaavat valtiot yhteisymmärrykseen keskenään, mutta minulla on tunne, tai oikeastaan olen varma, että neuvostossa yritetään päästä sopuun tietämättä lainkaan, mitä Euroopan parlamentissa ajatellaan säädöksen sisällöstä. Kun neuvostossa päästään yhteisymmärrykseen, kaikki parlamentin vastakkaista kantaa edustavat ehdotukset ymmärretään loppujen lopuksi tietenkin uhaksi toisinaan viime hetkellä syntyneelle sopusoinnulle, jonka tasapaino on horjuva. Näiden otaksumien takia neuvoston kanta on rajoitettu ja ilmenee asenteena, jonka merkitys on ikuisesti seuraava: joko tehdään, niin kuin me sanomme tai säädöstä ei hyväksytä.
Varapuhemies Provanin sanat osoittivat, että neuvostossa on painanut enemmänkin tunne, että jossakin valtiossa aiemmin tehty kompromissiratkaisu ei ole voittanut, kuin halu päästä sopimukseen Euroopan parlamentin kanssa.
Kun parlamentissa tarkasteltiin toisessa käsittelyssä yhteisen kannan sisältöä, tunnettiin huolta erityisesti kahdesta asiasta: työntekijöiden osallistumisesta ja hallintomiesten velvollisuudesta olla puolueeton.
Näissä kahdessa asiassa Euroopan parlamentin enemmistö rohkeni vastustaa neuvoston aiempia sanoja. Pidän huolestuttavana, ettei neuvostossa piitattu Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esittämistä kannoista, joissa puolustettiin työntekijöitä ja heidän edustajiaan, jotta nämä saisivat ajan tasalla olevaa tietoa ja voisivat ilmaista mielipiteensä yritystensä määräysvallan hankkimisesta.
Toisaalta sen seikan, että parlamentissa on haviteltu puolustavia toimia kannattavien ja niiden vastustajien välistä tasapainoa, pitäisi joiltakin asianomaisilta aloilta tulleen arvostelun sijasta saada niiden tunnustus, koska ei ole totta, että Euroopan parlamentin kantana olisi sallia kaikki puolustavat toimet, kuten viestintävälineille on tarkoitushakuisesti kerrottu. Tämän väitteen kiistämiseksi riittää hyväksyttyjen tarkistusten tutkiminen.
Emme pidä myönteisenä neuvoston kantaa, jossa torjutaan kaikki mahdollinen yksimielisyys parlamentin kantojen kanssa.

Bouwman
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Bolkestein, hyvät kollegat, haluan sanoa pari sanaa tästä mietinnöstä. Minun mielestäni meidän kaikkien lähtökohtana pitäisi olla, että emme puhu pelkästään sisämarkkinoista vaan myös eurooppalaisesta sosiaalisesta mallista. Emme puhu anglosaksisesta mallista.
Keskustelemme tänä iltana yhden komission jäsenen kanssa yhteiskunnallisesti vastuuntuntoisesta yrittämisestä, ja se merkitsee, että emme puhu pelkästään osakkeenomistajista vaan myös osapuolista, kuluttajista, ympäristöjärjestöistä ja työntekijöistä.
Käsiteltävänä on tällä hetkellä myös tiedon saaminen ja kuuleminen. Ei siis pelkästään tiedon saaminen vaan myös kuuleminen. Myötämäärääminen laajasti käsitettynä. Olemme parhaillaan jättämässä pyyntöä eurooppalaisia yritysneuvostoja koskevan lainsäädännön tarkistamisesta. Kannatamme teollisuuden muutosten eurooppalaista seurantakeskusta. Toisaalta täällä on kyse juuri siitä. Toisaalta täällä on myös ihmisiä, jotka haluavat eurooppayhtiötä koskevan säädöksen ja haluavat säännellä ostotarjouksia.
Minusta meidän pitäisi olla niin kypsiä, että etenisimme hitaasti mutta varmasti kohti pakettiratkaisua, jossa tällaiset asiat säännellään yhdellä kertaa. Tällä hetkellä näemme kuitenkin oikeastaan pikemminkin juustohöylämenetelmän. Kun katson vielä vähän tätä direktiiviä, niin huomaan ennen kaikkea 6 ja 9 d artiklasta, että siinä on itse asiassa kyseessä vain ilmoituksen antaminen siitä, mitä tapahtuu. Viittaan siihen käytännön kokemukseen, jota olen saanut yritysneuvostojen ja ammattiliittojen neuvojana. Olen törmännyt tällaisiin vaikeuksiin päivittäin. Tähän direktiiviin voidaan tarttua tilanteessa, jossa tieto riittää ja jossa tuskin on aikaa saada itse lausuntoa. Silloin lupaus siitä, että lausunto tarvittaessa lähetetään mukaan, on täysin tyhjä. Tunnen tällaisen käytännön ihan liian hyvin enkä halua sellaista.
Näemme siis huomenna hyvin merkillisen koalition, joka kulkee kaikkien poliittisten puolueiden läpi. Tuen tietysti niitä vihreitä, jotka äänestävät vastaan, ja he ovat vihreiden enemmistö. Omituinen koalitio, jossa on toisella puolella ihmisiä, jotka puolustavat omien maidensa teollisuuden helmiä, ja toisella puolella ihmisiä, jotka haluavat periaatteessa parantaa yhteistoimintaa ja kuulemista. Kuulun itse hyvin vahvasti tähän jälkimmäiseen ryhmään. Olisin toivonut - kuten jäsen Simpson jo kerran sanoi täällä postin vapauttamista käsittelevästä asiakirjasta - että vapauttamisen ajatollahilla olisi ollut hieman enemmän rohkeutta, niin että hän olisi säännellyt samalla hyvin myös kuulemisen.

Doorn
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ihailen suuresti komission jäsen Bolkesteinin aikaansaannoksia sisämarkkinoiden alalla. Ikävä kyllä en ole hänen kanssaan tänään samaa mieltä. Minun mielestäni sovittelun tulos pitää nimittäin hylätä. Syyt siihen ovat seuraavat.
Ensinnäkin ehdotus on oman maani eli Alankomaiden lakien ja tapojen vastainen. Alankomaiden valtiovarainministeri kyllä kirjoitti eilisessä kirjeessään maan parlamentille, että hänen mielestään direktiiviä tarvitaan, mutta jos kuuntelee Alankomaiden työmarkkinaosapuolia, saa tietää asian todellisen laidan. Vielä kaksi vuotta sitten myös Alankomaiden hallitus muuten vastusti tätä direktiiviä. Tilanteet voivat joskus muuttua täysin vastakkaisiksi.
Alankomaiden järjestelmä perustuu siihen, että yrityksiä pitää voida suojella vihamielisiltä ostotarjouksilta. Tarkoituksena on antaa vihamielisen ostotarjouksen kohdeyrityksen johdolle tilaisuus punnita kaikkia asiaan liittyviä etunäkökohtia. Johdon pitää tarkastella asioita yrityksen jatkuvuuden kannalta. Komission jäsen Bolkesteinin ehdotuksessa asiaa lähestytään aivan toiselta puolelta. Siinä päätös vihamielisestä ostotarjouksesta jätetään osakkeenomistajille.
Toinen syy vastustaa komission jäsen Bolkesteinin ehdotusta on se epätasa-arvo, jota se luo Eurooppaan. 9 artiklassa kielletään pelkästään oikeudelliset suojarakenteet. Siinä ei tarkastella mitään muita keinoja vastustaa yritysostoja, kuten viranomaisten asiaan puuttumista.
Arvoisa puhemies, lopuksi vielä tämä. Yksi direktiivin puolustajien argumenteista on se, että direktiiviä on yritetty parannella jo 12 vuotta ja kompromissin hylkääminen merkitsisi, että kaikki työ olisi tehty turhaan. Minun mielestäni se ei ole hyvä perustelu. Komission jäsen Bolkestein on luvannut käynnistää muutamasta kohdasta tutkimuksen. Olen muuten sitä mieltä, että tällaiset tutkimukset olisi pitänyt tehdä 12 vuotta kestäneiden valmistelujen aikana eikä direktiivin hyväksymisen jälkeen, mutta olkoon. Komissio pystyy valmistelemaan varsin nopeasti uuden direktiiviehdotuksen, joka hyvin toteutettuna todella varmistaisi tasavertaiset toimintaedellytykset Euroopassa ja voisi tulla vielä nopeammin voimaan kuin nykyinen ehdotus, johon sentään liittyy viiden vuoden täytäntöönpanokausi.

Gebhardt
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, arvoisa komission jäsen Bolkestein, sovittelussa on kyse yhtäläistämisestä ja kompromissista. Se riippuu molempien osapuolten antamisesta ja ottamisesta. Eurooppalaisessa lainsäädännössä meidän on parlamentin ja neuvoston välisessä sovittelumenettelyssä käytävä usein tiukkoja neuvotteluja. Niiden tuloksena on kuitenkin tavallisesti tasapainoinen tulos, jonka Euroopan parlamentti voi hyväksyä. Näin ei ole niin sanotun yritysostodirektiivin tapauksessa, jonka pitäisi olla monien vuosien työn jälkeen nyt valmiina edessämme.
Euroopan parlamentin on hylättävä yöllisessä seikkailussa Luxemburgissa syntynyt tulos. Se on kelvoton. Sanon sen teille aivan avoimesti, vaikka osallistuin neuvotteluihin parlamentin valtuuskunnassa. Sanon teille kuitenkin myös, että niin kylmästi meitä ei ole kohdeltu vielä koskaan niissä sovittelukomiteoissa, joihin olen osallistunut. Ei jälkeäkään vastavuoroisesta antamisesta ja ottamisesta! Neuvoston valtuuskunta sivuutti pitkälti Euroopan parlamentin ylivoimaisella enemmistöllä päätetyt näkemykset. Minun ei tarvitse luetella jo mainittuja yksityiskohtia vielä kerran kohta kohdalta. Varoitan kuitenkin parlamenttia lakaisemasta todella vakuuttavalla enemmistöllä päättämiään päätöksiä maton alle ja hyväksymästä kyseenalaista sovittelutulosta. Me menettäisimme kasvomme, ja kansalaiset tekisivät aivan perustellusti pilkkaa heikkouksistamme.
Edessämme oleva sovittelutulos on lisäksi niin huono, että komission jäsen Bolkestein meni Luxemburgin yön jälkeen lehdistön eteen ja sanoi, että tulos edellyttää vielä juridista hienosäätöä. Se oli kaiketi vitsi, sillä juridiseen hienosäätöön oli vuosikaudet todellakin riittävästi aikaa. Täyttäkäämme kuitenkin komission jäsenen toive! Hylätkäämme sovittelutulos, silloin komission jäsen Bolkestein voi esittää lähiaikoina kelvollisen uuden ehdotuksen, joka ei vastaa vain hänen vaan myös 370 miljoonan eurooppalaisen valitsemien edustajien näkemyksiä.

McCarthy
Arvoisa puhemies, tehtävä, joka parlamentilla on täällä tänään, on aivan yksinkertainen: hyväksyä tai hylätä sovittelumenettelyssä saavutettu kompromissi. Mitä me saavutimme sovittelumenettelyssä? Toisessa käsittelyssä esitetyistä 15 tarkistuksesta 11:n kohdalla saatiin aikaan kompromissi. Täällä parlamentissa meidän velvollisuutemme on käsitellä tosiasioita, ei kuunnella viidakkorumpuja, joita lyödään vääriä tietoja saaneissa lähteissä.
Pidän myönteisinä oman poliittisen ryhmäni tarkistuksiin tekemiä muutoksia, koska ne tunnustavat työntekijöiden yritysostotarjoukseen liittyvät oikeutetut edut. Tältä osin yhteistä tekstiä on muutettu vaatimuksesta antaa uusia tietoja vaatimukseksi antaa tietoja työntekijöille kolmessa direktiivin kohdassa: 6 artiklan 1 kohdassa, 6 artiklan 2 kohdassa ja 9 artiklan 1 kohdan d alakohdassa. Nämä ovat vähimmäisvaatimuksia. Mikään ei estä yritysten hallituksia tai jäsenvaltioita menemästä pitemmälle kuin tämän direktiivin vaatimukset eikä se vaikuta kansallisen eikä EU:n lainsäädännön mukaisiin tiedottamis- ja kuulemisvelvollisuuksiin. Me voimme sovittelumenettelyssä mennä vain niin pitkälle kuin toisessa käsittelyssä tehdyt tarkistukset sallivat. Sellaisia tarkistuksia ei esitetty, joissa olisi vaadittu yhtiön hallitusta kuulemaan työntekijöitä ennen ostotarjousta.
Ei ole mikään salaisuus, että 9 artikla ja hallitusten oikeus ryhtyä puolustustoimiin ilman osakkeenomistajien suostumusta oli sovittelumenettelyn kiistakapula. Ei kuitenkaan kerta kaikkiaan ole totuudenmukaista väittää, ettei vihamielisen tarjouksen kohteena olevan yhtiön hallitus voi ryhtyä toimiin tai että sen on pysyttävä puolueettomana tai passiivisena. Puolustustoimet ja kaupan estämiseen tähtäävät toimet ovat mahdollisia osakkeenomistajien suostumuksella. Yhteiseen kantaan tekemämme tarkistukset tarkoittavat todellakin, että hallitus voi hankkia pikasuostumuksen 14 päivässä.
Olen aina uskonut, että politiikka on mahdollisen taidetta. Sovittelumenettelyssä neuvosto ja komissio pysyivät tätä direktiiviä koskeneessa keskeisessä tavoitteessaan, joka oli suojella vähemmistöosakkaita, suojella sijoittajien etuja ja puolustaa osakkeenomistajia häikäilemättömiä johtajia ja yritysten tehottomia hallituksia vastaan.
Kaupan estämiseen tähtäävien toimien rajoittaminen ja 9 artikla oli tämän tekstin Graalin malja. Sen takia meillä ei ollut mahdollisuuksia kirjoittaa sitä uuteen muotoon, joka olisi sallinut tehdä yrityksestä vähemmän houkuttelevan myymällä tiettyjä osia ilman osakkeenomistajien lupaa. Pääsimme kuitenkin kompromissiin 9 artiklan osalta: pakotimme komission ja neuvoston jäädyttämään artiklan, kutsumaan ryhmän yhtiöoikeuden asiantuntijoita tutkimaan keskeisiä kysymyksiä ja tuomaan asian takaisin parlamenttiin maaliskuussa 2002. Tähän sisältyy myös - kuten komission jäsen voi vahvistaa - mahdollisuus tarkastella 9 artiklaa uudelleen asiantuntijaryhmän löydösten valossa. Tämän direktiivin voimaantuloa on siksi lykätty, ja jäsenvaltiot voivat lykätä 9 artiklan noudattamista vuoteen 2006 saakka.
Minun puolueeni jäsenet äänestävät tämän direktiivin puolesta.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, komissio on erittäin tyytyväinen, että parlamentti ja neuvosto ovat sovittelukomiteassa viimeinkin päässeet sopimukseen ehdotuksesta yritysostotarjouksia koskevaksi direktiiviksi. Haluan kiittää parlamentin valtuuskuntaa ja erityisesti mietinnön esittelijä Lehneä sekä jäsen Provania, joka toimi valtuuskunnan puheenjohtajana, heidän merkittävästä osuudestaan. Jälleen kerran olemme osoittaneet, että toimielimet pystyvät löytämään tyydyttävän kompromissin. Tämä ehdotus direktiiviksi on tärkeä Euroopan unionille, se on tärkeä rahoituspalvelujen toimintasuunnitelmalle, jonka Lissabonin Eurooppa-neuvosto asetti ensisijaiseksi tavoitteeksi. Se on yhtä tärkeä teollisuudelle, kaikenlaisille yrityksille, koska se tarjoaa turvalliset oikeudelliset puitteet yritysten rakenneuudistuksille.
Direktiivin suhteen on ilmaistu joitakin pelkoja. Ensinnäkin jotkut sanovat sen jättävän yritykset puolustuskyvyttömiksi niiden joutuessa vihamielisen ostotarjouksen kohteeksi. Haluan kuitenkin muistuttaa teitä siitä, että direktiivi sallii minkä tahansa yrityksen ryhtyvän mihin tahansa välttämättömiksi katsottuihin puolustustoimiin sillä ehdolla, että osakkeenomistajat suostuvat niihin.
Toiseksi väitetään joidenkin eurooppalaisten yritysten joutuvan heikompaan asemaan amerikkalaisiin yrityksiin verrattuna, koska amerikkalaisten yritysten johtajat voivat puolustautua kuulematta osakkeenomistajiaan. Huomauttaisin kuitenkin, että jos he eivät ota huomioon osakkeenomistajien etuja, kuka tahansa osakkeenomistaja voi viedä johtajien päätökset tuomioistuimeen.
Kolmanneksi, jotkut ovat huolissaan, ettei Euroopassa ole yhtäläisiä toimintaedellytyksiä suojaamassa vähemmistöosakkaita. Tämä direktiivi kuitenkin mahdollistaa ensimmäisen askeleen tällaisten yhtäläisten toimintaedellytysten luomisen suuntaan suojaamalla kaikkia osakkeenomistajia ja erityisesti vähemmistöosakkaita siinä tapauksessa, että määräysvalta heidän yrityksissään on siirtymässä. Erityisesti siinä edellytetään pakollisen tarjouksen tekemistä kaikille osakkeenomistajille kaikista heidän osakkeistaan kohtuulliseen hintaan, ja siihen kuuluu käteismaksuvelvollisuus tietyissä tapauksissa.
Neljänneksi, jotkut väittävät, ettei kyseisten yritysten työntekijöitä suojella, mutta tämä direktiivi edellyttää, että työntekijät saavat välittömästi täydelliset tiedot tarjouksesta, ja antaa heille myös tilaisuuden lausua mielipiteensä siitä. Ja tietenkin asianomaisten yritysten on noudatettava kansallisia säännöksiä ja yhteisön säädöksiä, erityisesti työllisyysdirektiivejä.
Viidenneksi, jotkut väittävät, että tulemme näkemään valtavan määrän aggressiivisia yritysostotarjouksia kaikkialla Euroopassa, mutta tosiasiat kertovat meille muuta. Nykyään vain 2 prosenttia kaikista ilmoitetuista yhteensulautumista tai yrityskaupoista on vihamielisiä. Komissio on ryhtynyt toimiin valvoakseen ja varmistaakseen, ettei tällaisia vääristymiä esiinny.
Neljätoista jäsenvaltiota ja komissio puoltavat tätä yhtiöoikeuteen tehtävää parannusta. Komissio ryhtyy lisätoimiin määrittelemällä kohtuullisen hinnan, enemmistöosakkaiden oikeuden lunastaa vähemmistöosakkaiden osakkeet sekä yhtäläiset toimintaedellytykset jäsenvaltioiden osakkeenomistajien suojelemiseksi, erityisesti vastatakseen Euroopan parlamentin vaatimuksiin. Tämä työ tehdään vuoden 2002 maaliskuuhun mennessä.
Lopuksi: tämän direktiivin hyväksyminen lisää luottamusta yhteisön toimielimiin ja Euroopan rahoitusmarkkinoihin. Niiden parlamentin valtuuskunnan, neuvoston ja komission yhteisten ponnistusten takia, jotka tehtiin kesäkuun 6. päivän sopimuksen saavuttamiseksi, kannattaa lähettää sellainen viesti, että tämän direktiiviehdotuksen eteen tehdyn 12-vuotisen työn jälkeen voidaan aikaansaada lainsäädäntömenettelyyn osallistuvien toimielinten välinen kompromissi tällä alalla. Tämän takia kannattaa edistää yhtiöoikeuden kehittämistä edelleen yhteisön tasolla. Luotan parlamentin arvostelukykyyn, ja olen varma, että se äänestää tämän direktiiviehdotuksen hyväksymisen puolesta.

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

 

Beazley
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro: komission jäsen Bolkestein liittyi juuri pitkään kollegojen listaan, jotka ovat olleet täällä parlamentissa sellaisen menettelyn kohteina, jota ei enää voi hyväksyä. Hän piti tärkeän puheen täydelle salille, mutta ainoat, jotka kuuntelivat, olivat yleisön ja meidän äänestäjiemme edustajat lehterillä. Vaadin, että tämä asia annetaan nyt puhemiehistön käsiteltäväksi ja että syyskuusta lähtien tämä ei enää toistu.

Me syyllistymme kaikki puhumiseen. Tietenkin voimme kaikki kuunnella komission jäsentä kuulokkeidemme kautta. Jos parlamentti ei kuitenkaan ole tietoinen siitä kuvasta, minkä se antaa kansalaisille, niin sen pitäisi olla. Joten syyskuusta lähtien, tehdäänpä se sitten miten tahansa - voisimme ehkä laukaista sireenin korvia vihlovan kovasti - komission jäsentä pitäisi kuunnella, kuten ketä tahansa muuta puhujaa tässä parlamentissa, kunnioittaen ja hiljaa.
(Suosionosoituksia)

Puhemies
Kiitän teitä puheenvuorostanne, jäsen Beazley, mutta kuten näette, minulla on valitettavasti käytössäni vain pieni puunuija, jolla ei ole mahdollista ylläpitää järjestystä. Haluaisin ennen kaikkea sanoa, että olen samaa mieltä kanssanne; toiseksi minun on kuitenkin täsmennettävä, että tämä ei kuulu puhemiehistön vaan puheenjohtajakokouksen toimivaltaan. Mielestäni pitäisi ryhtyä toimiin, jotta viimeisen puheenvuoron - joka lähes aina on komission edustajan puheenvuoro - ja äänestysten alkamisen väliin jäisi aikaa, jotta kaikki voisivat kuunnella tarkkaavaisesti komission puheenvuoroa ja ehtiä tänne äänestysten aikaan.
Minun on myös sanottava - ja pyydän anteeksi, jos tämä ei miellytä henkilöitä, jotka istuvat yleisölle varatuilla lehtereillä - että yleisö osallistuu työhön ilmaisematta avoimesti mielipidettään tai vastustustaan sitä kohtaan, mitä parlamentissa puhutaan. Sanon tämän siksi, että näin useiden vierailijoiden osoittavan hetki sitten suosiotaan: se ei ole työjärjestyksen mukaan sallittua.

Corbett
Arvoisa puhemies, työjärjestyshuomautus: haluan kiinnittää huomionne työjärjestyksen 22 artiklan 3 kohtaan, jossa todetaan: "Puhemiehistö ratkaisee istuntojen toimittamista koskevat asiat." Se on puhemiehistön velvollisuus, ja pyydän puhemiehistöä suhtautumaan velvollisuuteensa vakavasti.

Puhemies
Toki, jäsen Corbett, mutta täysistunnon esityslistan vahvistaa puheenjohtajakokous. Jos esityslistaan ei ole varattu aikaa 22 artiklan soveltamiseen, lopputulos on, että jokaisessa Strasbourgin istunnossa meidän on kuunneltava komission jäsentä, joka puhuu erittäin hämmentyneenä, koska kaikki kollegat eivät kuuntele tarkkaavaisesti. Pelivara siis kutistuu liikaa meidän kannaltamme.
Siirrymme äänestyksiin.

ÄÄNESTYKSET
[KOM(2000) 830 - C5-0763/2000 - 1999/0134(COD)]

(Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.)
Yksinkertaistettu menettely - Muutettu ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä (kodifioitu toisinto)
[KOM(2000) 657 - C5-0550/2000 - 1999/0180(COD)]
(Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.)
Mietintö ilman keskustelua: Randzio-Plathin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0242/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi muita kuin rahoitustilejä koskevasta julkisyhteisöjen neljännesvuositilinpidosta
[KOM(2001) 100 - C5-0079/2001 - 2001/0056(COD)]
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Mietintö ilman keskustelua: Grönfeldt Bergmanin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0221/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi mittauslaitteista
[KOM(2000) 566 - C5-0478/2000 - 2000/0233(COD)]
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Mietintö ilman keskustelua: Palacio Vallelersundin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0230/2001) ehdotuksesta toimielinten väliseksi sopimukseksi säädösten uudelleenlaatimisen tekniikan järjestelmällisestä käytöstä
[2037/1/2000RIV1 - C5-0588/2000 - 2000/2266(ACI)]
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Mietintö ilman keskustelua: Figueiredon laatima naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan mietintö (A5-0224/2001) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille: Sukupuolten tasa-arvoa koskeva yhteisön puitestrategia - Työohjelma vuodeksi 2001
[KOM(2001) 119 + SEC(2001) 382 - C5-0193/2001 - 2001/2089(COS)]
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Zimmerlingin mietintö (A5-0235/2001) Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan hyväksymästä yhteisestä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi alkuperäisen taideteoksen tekijän hyväksi tulevasta jälleenmyyntikorvauksesta
[C5-0220/2001 - 1996/0085(COD)]
Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunta
(Parlamentti hyväksyi yhteisen ehdotuksen.)
Rothleyn laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0174/2001) suosituksista komissiolle Euroopan parlamentin ja neuvoston viidennestä liikennevakuutusalan direktiivistä onnettomuuksien uhrien oikeusturvan parantamiseksi [2000/2126(INI)]
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Wallisin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0134/2001) komission valmisteluasiakirjasta kuluttajariitojen ratkaisemisesta tuomioistuinten ulkopuolella (suositus 98/257/EY) ja Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmistä
[2000/2209(INI)]
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
ÄÄNESTYSSELITYKSET- Zimmerlingin mietintö (A5-0235/2001)
Echerer (Verts/ALE). (DE) Arvoisa puhemies, minulle on tärkeää ja haluan sanoa myös julkisesti, että neuvoin ryhmääni puoltamaan Zimmerlingin oikeutta jälleenmyyntikorvaukseen käsittelevää mietintöä tässä muodossa, jossa se esitettiin meille, vaikka siihen kohdistuu epäilyksiä kotimaassani Itävallassa ja myös muissa maissa, mikä on ymmärrettävää. Olen kuitenkin vakuuttunut, että voimme kehittää oikeuden jälleenmyyntikorvaukseen Euroopassa ehdottomasti vieläkin paremmaksi asiakirjaksi, että oikeus jälleenmyyntikorvaukseen on tarpeen Euroopan kehittyville taiteilijoille, että se on myös merkki kulttuurista ja kulttuuriarvoista, joita me edustamme tässä yhdistyneessä Euroopassa, ja että me lähetämme viestin myös taidemarkkinoille, ennen kaikkea Sveitsissä ja Yhdysvalloissa.
Tarvittaviin parannuksiin, joita on vielä tehtävä, meillä on aikaa muutamia vuosia, ja olen sitä mieltä, että yhdistetyin voimin me onnistumme vaimentamaan muutamia vastaväitteitä tai ehkä poistamaan ne kokonaan ja huolehtimaan yhdessä kehittyvien taiteilijoiden oikeusturvasta. Uskon vakaasti siihen ja teen myös edelleen töitä sen eteen, en pelkästään tällä vaalikaudella. Olen utelias kuulemaan äänestysselitystemme "vanhimman" ja ammattilaisen, jäsen Fatuzzon, puheenvuoron ja sen, mitä hän sanoo tästä asiasta.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, minun ei pitäisi puhua tästä asiakirjasta, koska taiteilijat eivät jää eläkkeelle: taide ei jää eläkkeelle, niin kuin rakkauskaan ei jää eläkkeelle. Minun ei siis eläkeläisten edustajana pitäisi puhua tästä asiakirjasta, mutta, jäsen Echerer ja arvoisa puhemies, monet eläkeläiset ovat myös taiteilijoita. Työuransa lopussa monet eläkeläiset maalaavat, luovat taideteoksia; siispä minä haluan puolustaa eläkeläisiä, jotka ovat myös taiteilijoita. Niin kuin on eläkeläisiä, jotka yhä ovat rakastuneita ja kokevat rakkautta, on eläkeläisiä, jotka ovat taiteilijoita ja luovat taideteoksia. Kannatan siis jäsen Echererin lailla tätä asiakirjaa.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, oikeutta jälleenmyyntikorvaukseen koskevan direktiivin tavoitteena pitäisi olla yhteismarkkinoiden yhdenmukaistaminen. Tämä tavoite saavutettiin, kuitenkin kyseenalaisella menestyksellä. Siitä huolimatta on kyseenalaista, tarvitaanko tällä alalla todellakin yhdenmukaistamista. Juuri yksinkertaistamisen ja avoimuuteen pyrkimisen aikoina uuden yhteisen maksun käyttöönotolla on kielteisiä vaikutuksia. Se vaikeuttaa kauppaa, voitaisiin jopa sanoa, että se pysäyttää kaupan, sillä on vain ajan kysymys, kun taidemarkkinat siirtyvät pois Euroopasta Yhdysvaltoihin tai Sveitsiin.
Taidemarkkinoilla syntyy todellakin epätasapaino kaikkine kielteisine seurauksineen. Uusi rahalahja koskee erityisesti pieniä gallerioita ja niiden tukemia nuoria taiteilijoita. Jopa nimeä saaneet taiteilijat, joille tästä direktiivistä olisi rahallista hyötyä, ovat vastustaneet sitä. On täysin käsittämätöntä, että asianosaisille tyrkytetään tämän direktiivin myötä jotakin, jota he eivät halua. Sanomalla "kyllä" tälle direktiiville Eurooppa ei kelpaa enää taiteen mesenaatiksi. Siksi me sitoutumattomat olemme äänestäneet tätä direktiiviä vastaan.

Hager
. (DE) Itävaltalaisten taiteilijoiden kanta siihen, että otetaan käyttöön oikeus jälleenmyyntikorvaukseen, on torjuva. Oikeus jälleenmyyntikorvaukseen on heille suuri taloudellinen haitta, koska sen myötä myyntihinnat laskevat vääjäämättä. Oikeuden jälleenmyyntikorvaukseen käyttöönotto johtaa taidemarkkinoiden siirtymiseen pois Euroopasta Yhdysvaltojen tai Sveitsiin kaltaisiin maihin, koska siellä ei ole sellaista oikeutta ja taideteosten jälleenmyyntihintoihin ei kohdistu siksi nousupaineita. Se koskee ennen kaikkea pieniä galleristeja, koska he voivat kestää hintapainetta paljon huonommin.
On käsittämätöntä, miksi oikeutta jälleenmyyntikorvaukseen tekijän oikeuden muotona on tarkoitus tyrkyttää taiteilijoille vastoin heidän tahtoaan. Näistä syistä sitoutumattomat hylkäävät mietinnön.

Tannock
. (EN) Vaikka jäsen Zimmerlingin laatimaa mietintöä taiteilijoiden oikeudesta pakollisiin jälleenmyyntikorvauksiin on parannettu sovittelumenettelyssä, se on edelleen puutteellinen. Siinä on nostettu taideteosten, joita korvaukset koskevat, hintakynnys 3 000 euroon, mikä onkin hyödyllistä, mutta vaikka suuret taidegalleriat ja huutokauppakamarit puoltavat tätä, koska niiden työmäärä vähenee, se ei hyödytä mitenkään tuntemattomia nykytaiteilijoita. Mietinnössä esitetään, myönnytyksenä, 6 vuoden lisämääräaikaa ennen direktiivin täytäntöönpanoa, mutta lontoolaisena edustajana pelkään, että maailmankuulut huutokauppakamarimme kuten Sotheby's, Christies ja Phillips käyttävät tätä vaihetta hyväkseen ja siirtävät liiketoimintansa muille lainkäyttöalueille EU:n ulkopuolelle, kuten Geneveen, Monacoon tai New Yorkiin, mikä merkitsisi työpaikkojen menetystä Lontoossa. Tämä sekä vaikuttaisi suoraan yritysten työntekijöihin että aiheuttaisi epäsuorasti vahinkoa avustavia palveluja tuottaville yrityksille, kuten kehystysliikkeille ja taiteeseen erikoistuneille vakuutusyhtiöille.
Tästä syystä äänestin tätä järjestelyä vastaan. Se näyttäisi olevan suunniteltu ainoastaan luomaan yhtäläiset toimintaedellytykset ranskalaisille huutokauppakamareille, joilla on ollut vastaava järjestelmä käytössä jo usean vuoden ajan.

Xarchakos
. (EN) Tänään Zimmerlingin mietinnöstä (A5-0235/2001) äänestettäessä minä äänestin mietintöä vastaan, ja kehotin myös kaikkia "Nea Dimokratia" ­puolueeseen kuuluvia kollegoitani tekemään niin. Uskon vahvasti, että tämän direktiivin hyväksyminen johtaa taidemarkkinoiden siirtymiseen USA:han ja Sveitsiin sekä siihen, että kaikilla yhdysvaltalaisilla taiteilijoilla on epäoikeudenmukainen etulyöntiasema, kun he yrittävät myydä taideteoksiaan Euroopassa. Uskon myös, että ehdotus yhteisön hintarajoja alhaisemmista kansallisista hintarajoista jälleenmyyntikorvausten yhteydessä mahdollisesti vahingoittaa eurooppalaisia taiteilijoita ja kasvattaa galleristien ja huutokauppakamareiden voittoja. Kaikista näistä syistä ja koska olen eurooppalainen taiteilija, päätin äänestää mietintöä vastaan.
Rothleyn mietintö (A5-0174/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, ennen saapumistani tänne Strasbourgiin tapasin 80-vuotiaan eläkeläisen Fortunato Rossin, joka sanoi minulle: "Jouduin vakavaan auto-onnettomuuteen. Päälleni ajanut henkilö oli sattumalta Euroopan parlamentin jäsen: jalkani on murtunut, käteni on murtunut ja päätäni särkee; onnettomuudella oli minulle erittäin vakavia seurauksia. Kävin vakuutusyhtiössä, ja minulle sanottiin siellä, että olen 80-vuotias, minulla ei ole enää mitään arvoa, en voi ansaita mitään, ja siksi minulle ei makseta mitään. Jos minä sen sijaan olisin ajanut Euroopan parlamentin jäsenen päälle, minun olisi täytynyt maksaa hänelle ainakin 2 miljardia liiraa. Jäsen Fatuzzo, onko teistä oikein, että ikäihmisellä ei ole oikeutta vahingonkorvaukseen, jos hän jää auton alle?" Vastasin hänelle: "Olet oikeassa, Fortunato - joka nimestäsi huolimatta et ole kovin onnekas - Rossi, ja siksi pyydän, että seuraavassa aihetta koskevassa mietinnössä määritetään asianmukainen vahingonkorvaus eläkkeellä oleville ikäihmisille."

Bordes et Cauquil
. (FR) Mikäli tämän mietinnön tarkoituksena todella olisi, niin kuin siinä väitetään, onnettomuuksien uhrien oikeusturvan parantaminen, olisimme hyväksyneet sen. Vaikka mietintöön liitetyt suositukset tosin sisältävät joitakin ehdotuksia, jotka helpottaisivat hieman onnettomuuden uhrien toimenpiteitä, itse asiassa kyseessä on taidokas silmänkääntötemppu, jotta ei millään lailla vahingoitettaisi vakuutusyhtiöiden etuja.
Niinpä tässä yhdentyneeksi itsensä kuvittelevassa Euroopassa esimerkiksi vakuutusyhtiöillä on oikeus vaatia ylimääräinen vakuutusmaksu niiltä vakuutetuilta, jotka asettuvat väliaikaisesti asumaan johonkin toiseen Euroopan unionin valtioon.
Suurellinen sanahelinä Euroopan yhtenäisyydestä ei ole paljonkaan arvoista, kun vaihtoehtona on pieni lisämaksu...
Näin ollen emme yhdy tähän mietintöön.

Titley
. (EN) Kannatan sosialistikollegani Willi Rothleyn mietintöä, jossa vaaditaan uutta autovakuutusdirektiiviä parantamaan onnettomuuksien uhrien oikeusturvaa.
Kansalaisillamme on oikeus tasapuoliseen oikeusturvaan missä tahansa he ovatkin Euroopan unionissa. Joka vuosi tuhannet ihmiset ajavat lomallaan mantereen poikki. Boltonista Barcelonaan ajavien lomalaisten suojelulle täytyy olla olemassa oikeusperusta.
Direktiivin kokonaistavoite on äärimmäisen tärkeä varmistettaessa, että kansalaisilla on yhtenäinen ja korkeatasoinen oikeusturva. Kannatan kaikin tavoin jäsenvaltioiden sisäisessä liikenteessä sattuviin liikenneonnettomuuksiin liittyvän korvausmenettelyn parantamista siten, että velvoitetaan vakuutusyhtiöt joko esittämään korvaustarjous tai epäämään korvaus kolmen kuukauden sisällä korvaushakemuksen saapumisesta. Selkeät ja nopeat päätökset ovat paras tapa vakuuttaa uhrit heidän hakemuksensa lopputuloksesta. Lisäksi tässä mietinnössä pidetään myönteisenä EU:n alueella maksettavaa 2 miljoonan euron vähimmäissummaa, joka tulevaisuudessa nousee inflaation mukana. Nykyiset vähimmäisvastuumäärät ovat vanhentuneita, ja tämä luku on huomattavasti realistisempi summa.
Tästä uudesta direktiivistä eivät hyödy ainoastaan lomailijat. Ihmiset, jotka ostavat autoja ulkomailta, saavat myös luottamusta tästä toimenpiteestä. Vakuutusyhtiöiden pitäisi pystyä vakuuttamaan korkeintaan 30 päiväksi kenet tahansa, joka haluaa ostaa toisessa jäsenvaltiossa rekisteröidyn ajoneuvon ja ajaa sen takaisin omaan maahansa rekisteröidäkseen sen siellä uudelleen.
Yleisen luottamuksen Euroopan unionin liikenneturvallisuuden oikeudellisiin näkökohtiin täytyy kasvaa, niin että kansalaisemme voivat matkustaa vapaasti maasta maahan pelkäämättä valtavia oikeudellisia maksuja ja 15:ttä pelottavaa oikeusjärjestelmää. Vain, jos parannamme onnettomuuksien uhrien oikeusturvaa, kansalaisemme voivat hyödyntää täydellisesti mahdollisuutta ajaa läpi Euroopan ja ottaa liikkumisvapaudesta kaiken irti.
Wallisin mietintö (A5-0134/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, edellisen mietinnön yhteydessä mainitun eläkeläisen seurassa oli hänen ystävänsä, Tranquillo Verdi, hänkin Bergamosta, ja hän sanoi minulle: "Miksi teitä kiinnostaa niin kovasti kuluttajien ja kulutushyödykkeiden tuottajien välisten kiistojen selvittäminen, mutta eivät eläkkeet ja eläkeläisten eläkkeitä koskevat kiistat valtion kanssa, ovathan eläkkeetkin hyödykkeitä? Vai eivätkö ne ehkä olekaan? Haluaisin", hän lisäsi, "että te, jäsen Fatuzzo, toimisitte niin, että me saisimme ajoissa ja nopeasti eläkkeemme." Tätä minä pyydän teiltä, arvoisa puhemies.

Puhemies
Äänestyksille varattu aika päättyy tähän.
(Istunto keskeytettiin klo 12.30, ja sitä jatkettiin klo 15.00.).

Euroopan keskuspankki / Euro
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Randzio-Plathin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0225/2001) Euroopan keskuspankin vuosikertomuksesta 2000 (C5-0187/2001 - 2001/2090(COS));
Maatenin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0222/2001) keinoista taloudellisten toimijoiden tukemiseksi euroon siirtymisessä (2000/2278(INI)).

Duisenberg
. (EN) Olen erittäin iloinen voidessani esitellä tänään EKP:n kolmannen vuosikertomuksen, kaksi ja puoli vuotta euron käyttöönoton jälkeen ja vajaa puoli vuotta ennen kuin kansalaisemme näkevät yhtenäisvaluutan konkreettisesti seteleinä ja kolikkoina.
Vuosi 2000 oli merkittävä vuosi euroalueelle, sillä talouskasvu saavutti korkeimman tasonsa yli vuosikymmeneen, ja samanaikaisesti syntyi edelleen runsaasti uusia työpaikkoja. Kuluttajahintaindeksi on euroalueella valitettavasti myös ollut 2 prosentin yläpuolella vuoden 2000 puolivälistä lähtien, lähinnä viimevuotisten öljyn hinnannousun ja euron vaihtokurssin laskun vuoksi. Vaikka tämä kuluttajahintaindeksin nousu EKP:n hintavakauden määritelmän yläpuolelle ei ole tervetullut, EKP ei voi eikä sen pitäisi välttää tällaisten tilapäisten tekijöiden aiheuttamia lyhytaikaisia hintavaihteluita. Ratkaisevaa on kuitenkin estää ohimenevien, lyhytaikaisten paineiden kerrannaisvaikutukset keskipitkän aikavälin inflaatio-odotuksiin. Vuoden 2000 aikana EKP:n täytyi olla erityisen varovainen tältä osin, koska talouskasvu oli nopeaa ja rahapoliittinen kehitys kertoi selvästi inflaatioriskin olemassaolosta. Tästä syystä me nostimme ohjauskorkoja kuusi kertaa vuonna 2000. Tällä tavalla EKP pyrki varmistamaan euroalueella kestävän talouskasvun, joka ei edistä rahan arvon alenemista.
Tältä osin pitkien korkojen kehitys euroalueella vuonna 2000 osoitti, että rahoitusmarkkinat yleisesti odottivat keskipitkän aikavälin hintakehityksen pysyvän hintavakauden määritelmän rajoissa. Vuonna 2000 käyttöön saadut ennusteet antoivat samankaltaisen kuvan. Tämä on selvä osoitus, että EKP vahvisti uskottavuuttaan vuonna 2000.
Ennen kuin esittelen teille oman analyysini tämänhetkisestä tilanteesta, haluan käsitellä joitakin kysymyksiä, jotka on esitetty talous- ja raha-asioiden valiokuntanne laatimassa, EKP:n rahapoliittista strategiaa koskevassa päätöslauselmaesityksessä. Haluan aloittaa toteamalla, että olen samaa mieltä päätöslauselmaesityksen kanssa siitä, että EKP:n kahden pilarin strategiaa voidaan pitää kaiken rahapolitiikan kannalta olennaisen tiedon analysointikeinona. Päätöslauselmassa on kuitenkin muita näkemyksiä, joista en ole samaa mieltä. Ne koskevat hintavakauden määritelmän suhteen esitettyjä epäilyjä, merkitystä, joka strategiassamme pitäisi antaa ensimmäiselle pilarille, sekä toiseen pilariin kuuluvien ennakointien roolia.
EKP:n neuvosto on määritellyt hintavakaudeksi "euroalueen yhdenmukaistetun kuluttajahintaindeksin (YKHI) alle 2 prosentin vuotuisen nousun", ja neuvosto on todennut, että "hintavakauden tavoitteeseen pyritään keskipitkällä aikavälillä". EKP:n neuvoston antama määritelmä takaa vastuullisuuden ja antaa selkeän viestin tulevaa hintakehitystä koskevista odotuksista. Ilmaus "alle 2 prosentin" määrittelee selkeästi kuluttajahintaindeksin nousuvauhdin ylärajan, joka on yhdenmukainen hintavakauden kanssa. Tämä yläraja vastaa rajaa, jota euroalueeseen kuuluvien jäsenvaltioiden keskuspankit käyttivät ennen siirtymistä EMUn kolmanteen vaiheeseen. Lisäksi sana "nousu" ilmaisee selkeästi, että kuluttajahintaindeksin tason pitkäaikaista pienenemistä ei pidettäisi sopusointuisena hintavakauden kanssa. Siitä ei pitäisi olla mitään epäilystä, että EKP:n pyrkimykseen pitää yllä hintavakautta ei sovi yli 2 prosentin suuruinen inflaatio keskipitkällä aikavälillä eikä deflaatio. Tässä mielessä EKP:n rahapolitiikka on täysin symmetristä; se taistelee hintoihin sekä ylös- että alaspäin vaikuttavia paineita vastaan, joilla voi olla seurauksia, jotka eivät ole meidän hintavakautta koskevan määritelmämme mukaisia.
Rahapoliittisessa strategiassamme ensimmäinen pilari antaa rahalle merkittävän aseman. Tämä heijastaa inflaation pohjimmiltaan rahataloudellista luonnetta - tätä tosiasiaa tukee empiirinen todistusaineisto, josta suuri osa on saatavilla työpaperisarjassamme - mikä viittaa vakaaseen ja pitkäaikaiseen laveaan raha-aggregaatti M3:een kohdistuvaan kysyntään sekä M3:n kasvun ominaisuuksiin, jotka tekevät siitä hyvän keskipitkän aikavälin inflaatiota ennakoivan indikaattorin. Tarve seurata rahapoliittista kehitystä on siten ratkaiseva euroalueen hintavakauteen keskipitkällä aikavälillä kohdistuvien riskien analysoinnille. Korostaisin myös tässä kohden, että rahatilastot ovat kaikista euroalueella käytettävissä olevista tilastoista laadullisesti korkeatasoisimpien joukossa. Nämä rahatilastot perustuvat täydellisesti yhtenäistettyyn raportointijärjestelmään, johon kuuluvat kaikki euroalueen rahoituslaitokset. Rahatilastojen laatua on äskettäin parannettu erottamalla ulkomaalaisten sijoitukset rahamarkkinarahastoihin erilliseksi nimikkeeksi. Lisäksi oletamme, että loppuvuodesta tulee olemaan mahdollista arvioida asianmukaisesti ulkomaalaisten sijoitukset muihin jälkimarkkinakelpoisiin arvopapereihin ja julkaista ne. Kaikista näistä syistä M3:lla tulee olemaan merkittävä rooli EKP:n rahapolitiikassa.
Mitä tulee asiantuntija-arvioihin ja erityisesti ehdotukseen siitä, että EKP:n neuvoston pitäisi yksityiskohtaisesti hyväksyä ne, muistuttaisin teitä siitä, että neuvosto on vastuussa ainoastaan hintavakauden säilyttämisestä. Neuvoston tehtävä on tehdä tarvittavat päätökset varmistaakseen perustamissopimuksessa Euroopan keskuspankkijärjestelmälle (EKPJ) annettujen tehtävien hoitamisen. Tämän huomioon ottaen EKP:n neuvosto päätti, useista syistä, seurata kahden pilarin strategiaa. Erityisesti päätettiin olla seuraamatta strategiaa, jossa rahapoliittiset päätökset tehtäisiin pelkästään inflaatioennusteiden perusteella. Vaikka asiantuntija-arvioilla on suuri merkitys neuvoston toisen pilarin mukaisesti tekemissä analyyseissa, on tärkeää ymmärtää, että tämä analyysi ei keskity noihin ennusteisiin. Koska ennustaminen pitkällä aikavälillä on vaikeaa ja koska tarkoituksenmukaiseen talousmalliin liittyy epävarmuutta, EKP:n neuvosto ei pidä suositeltavana vain yhden ainoan asiantuntija-arvion käyttämistä hintavakauteen kohdistuvien riskien analysointiin. Ennusteisiin liittyvä epävarmuus näkyy myös tarkoituksenmukaisesti tavassa, jolla EKP ne julkaisee, nimittäin mieluummin vaihteluväleinä kuin täsmällisinä lukuina.
Siirryn nyt käsittelemään tämänhetkistä taloudellista ja rahapoliittista kehitystä. Päätettyään 10. päivä toukokuuta laskea EKP:n keskeisiä ohjauskorkoja 25 peruspisteellä EKP:n neuvosto katsoi kesäkuun kokouksissaan, käytettävissä olleiden tietojen pohjalta, että keskeisten EKP:n ohjauskorkojen nykyinen taso oli sopiva varmistamaan hintatason vakauden euroalueella keskipitkällä aikavälillä. EKP:n edellisen kokouksen jälkeen emme ole saneet mitään uusia tietoja, joiden takia olisi perusteltua muuttaa tätä arviota.
Mitä tulee ensimmäiseen pilariin sisältyvään informaatioon, rahapoliittinen kehitys viittaa suotuisiin näkymiin pitkän aikavälin hintavakauden säilymisen kannalta. Seurattuaan asteittaista laskevaa trendiä keväästä 2000 lähtien M3:n vuotuisen kasvuvauhdin kolmen kuukauden keskiarvo on pyrkinyt selvästi tasaantumaan viime kuukausien aikana. Jos otetaan huomioon rahapoliittisten lukujen vääristyminen ylöspäin, M3 olisi kasvanut suurin piirtein viitearvon mukaisesti aivan viime aikoina. Lisäksi yksityiselle sektorille myönnettyjen luottojen vuosittainen kasvuvauhti on alkanut hidastua, lähinnä kotitalouksille myönnettyjen luottojen vähentymisen takia.
Mitä toiseen pilariin tulee, me oletamme edelleenkin nykyisen korkean inflaatiotason pysyvän ohimenevänä ilmiönä, ja jos uusia epäsuotuisia hintashokkeja ei ilmene, inflaatiotason pitäisi pudota alle 2 prosentin vuonna 2002. Tämän oletetaan tapahtuvan heikomman taloudellisen kasvun oloissa, jonka kuitenkin pitäisi pysyä suurin piirtein euroalueen potentiaalisen trendikasvun mukaisena.
Tässä yhteydessä haluan käsitellä kysymystä, joka on saanut paljon huomiota aivan viime aikoina: euroon siirtymisen mahdolliset vaikutukset hintapaineisiin. Periaatteessa hintamerkintöjen selvyys ja kilpailu todennäköisesti rajoittavat euroon siirtymisen aiheuttamia inflaatiopaineita. Tältä osin kannattaa myös panna merkille, että euroalueen valtiovarainministerit ovat sitoutuneet - kuten on todettu euroryhmän laatimassa julkilausumassa - siihen, että yleisesti ottaen kaikkien heidän hallitustensa säätelemien hintojen, kulujen ja maksujen muuntaminen euroiksi ei vaikuta hintoihin tai niitä muutetaan kuluttajan eduksi. Me kehotamme muiden tasojen viranomaisia, mutta myös yrityksiä seuraamaan tätä keskushallintojen antamaa esimerkkiä. Lisäksi yleisön valppaus hintojen ja hinnanmuutosten tarkkailussa on myös tärkeää siirtymäkauden aikana.
EKP jatkaa tehtävänsä hoitamista eli hintatason vakauden säilyttämistä keskipitkällä aikavälillä, riippumatta siitä, ilmoitetaanko hinnat euroissa vai kansallisissa valuutoissa. Pysymme siksi edelleen valppaina tulevan, hintatason vakauteen kohdistuvien riskien tasapainoon vaikuttavan kehityksen suhteen, mukaan luettuina - erityisesti - rahapoliittinen kehitys, BKT:n reaalikasvu, hinnoittelukäyttäytyminen ja palkkakehitys. Tässä kriittisessä vaiheessa, kun hintakehitykseen vaikuttavat lähinnä ohimenevät tekijät, on ratkaisevaa, ettei tämänhetkisestä hintojen nousuliikkeestä tule pysyvämpää, ja siksi on tärkeää, että maltillinen palkkakehitys jatkuu.
Euroseteleiden ja -kolikkojen käyttöönotosta voin kertoa, että eurojärjestelmän valmistelut sujuvat aikataulun mukaisesti. Kesäkuun 2001 lopussa siihen asti tuotettujen euroseteleiden yhteismäärä oli noin 9 miljardia, mikä vastaa noin 90:ä prosenttia alkuperäisestä liikkeeseen laskettavasta kannasta. Lisäksi, vakuutena mahdollisten tuotantoriskien varalta, EKP päätti maaliskuussa 2001 perustaa eurojärjestelmälle reservin. Tämä reservi tulee käsittämään noin 10 prosenttia liikkeeseen laskettavan kannan ja logistisen varaston yhteissummasta.
Eurojärjestelmä käynnisti 1. tammikuuta 2001 Euro 2002 -tiedotuskampanjan, jonka on tarkoitus täydentää muita, jäsenvaltioissa hoidettavia tiedotuskampanjoita. Kampanjan päätavoitteena ei ole myydä euroa - euro myy itse itseään - vaan tehdä euroseteleiden ulkonäkö ja aitoustekijät tutuiksi kansalaisille ja erityisille kohderyhmille sekä antaa kansalaisille lisää tietoa käyttöönottoon liittyvistä yleisistä järjestelyistä. Tiedotuskampanja etenee aikataulun mukaisesti. Se tulee kokonaan kansalaisten näkyville, kun kampanjan kansalaisille suunnattu osa käynnistyy 30. elokuuta 2001 euroseteleiden lopullisen ulkonäön ja aitoustekijöiden paljastamisen jälkeen.
Eurojärjestelmä on täysin tietoinen siitä merkityksestä, mikä euroseteleiden ja -kolikoiden onnistuneella käyttöönotolla tulee olemaan yhtenäisvaluuttaan kohdistuvan yleisen luottamuksen kannalta, ja eurojärjestelmän hoitamat tarkat ja kokonaisvaltaiset valmistelut ovat tämän tehtävän mukaisia. Meidän pitäisi kaikkien pitää mielessä se tosiasia, että valuutan vaihtaminen on ennennäkemätön haaste ja valtava logistinen tehtävä ja että kaikkien osallisten tahojen on kannettava osansa kokonaisvastuusta, jotta euroseteleiden ja ­kolikoiden käyttöönotosta tulee menestys.
Tässä kohden haluaisin kommentoida lyhyesti kysymystä euroseteleiden osittaisesta ennakkotoimituksesta suurelle yleisölle, mistä olen aikaisemmissa tilaisuuksissa raportoinut teille yksityiskohtaisemmin. Muistuttaisin teitä siitä, että EKP on tehnyt päätöksensä ottaen erityisesti huomioon yleisen edun ja arvioituaan perusteellisesti kaikki asiaan liittyvät näkökohdat. Mitään sellaisia uusia tekijöitä ei ole tullut esiin, jotka puoltaisivat tämän kysymyksen harkitsemista uudelleen.
Siirryn nyt käsittelemään pankkitoiminnan valvontaa koskevia kysymyksiä, jotka myös on esitetty EKP:n vuosikertomusta koskevassa päätöslauselmaesityksessä. Muistutan heti aluksi, että taloudellisen vakauden puitteet EU:ssa perustuvat kahteen rakennuspalikkaan: kansalliseen toimivaltaan ja yhteistyöhön. Uskomme vakaasti, että euron käyttöönoton aiheuttamat voimakkaat muutokset rahamarkkinoilla vaativat huomattavaa yhteistyömekanismien lisäystä jäsenmaiden viranomaisten välillä sekä eurojärjestelmän kanssa. Näin on siksi, että EMU muuttaa systeemiriskien luonnetta ja ulottuvuutta. Enää ei ole mahdollista arvioida taloudelliseen vakauteen kohdistuvia uhkia tai nopeasti leviävien riskien mahdollisia leviämisväyliä ainoastaan kansallisella tasolla. Olin siksi erityisen iloinen nähdessäni, että EKPJ:n sitoutumiselle taloudellisen vakauden institutionaalisen kehyksen parantamiseen ja erityisesti makrotaloudellisen vakavaraisuusanalyysin kehittämiseen on annettu tunnustusta ja sitä on tuettu päätöslauselmaesityksessä.
Päätöslauselmaesityksessä viitataan myös tarpeeseen välttää konflikteja valvonnasta vastaavien viranomaisten velvollisuuksien ja rahapoliittisista asioista vastaavien viranomaisten velvollisuuksien välillä. Sanoisin ensinnäkin, että empiiriset todisteet mahdollisista konflikteista taloudellisen vakauden ja hintavakauden tavoitteiden välillä ovat epäselviä ja toiseksi, että euroalueen institutionaalisten järjestelyjen ansiosta tällaisten konfliktien syntyminen ei ole mahdollista. Itse asiassa euron käyttöönotto on saanut aikaan sen, että rahapoliittinen päätöksenteko, joka on annettu tehtäväksi euroalueelle kokonaisuutena, ja valvontatehtävien hoitaminen, joka kuuluu kansallisille toimielimille ja markkinoille, on erotettu institutionaalisesti toisistaan. Näihin kahteen tehtävään liittyvät päätöksentekomekanismit eivät enää sovi yhteen, ja konfliktiriski on poistettu tällä institutionaalisella järjestelyllä. Puheenvuoroni lopuksi haluan korostaa, että yhtenäisvaluutan käyttöönotto on todella lisännyt tarvetta keskuspankkien tiiviille osallistumiselle vakavaraisuusvalvontaan ja taloudelliseen vakauteen.

Puhemies
Kiitän teitä puheenvuorostanne, puheenjohtaja Duisenberg.

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Hyvät kollegat, minulla on ilo parlamentin puolesta toivottaa virallisesti tervetulleeksi Alejandro Toledo, Perun äskettäin valittu presidentti.
Presidentti Toledo on saapunut viralliselle lehterille, ja hän liittyy tänä iltapäivänä meidän seuraamme vaimonsa ja tyttärensä kanssa.
Arvoisa presidentti Toledo, toivotan teidät sydämellisesti tervetulleeksi parlamenttiin.

Euroopan keskuspankki /Euro (jatkoa)
Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, te teitte erittäin selväksi, että on tarpeen yhdistää kaikkien Euroopan rahaliiton ja myös Euroopan unionin kumppaneiden kaikki ponnistelut, jotta suoriudutaan todellakin rahaliiton loppuun saattamista 12 jäsenen liitoksi koskevasta historiallisesta tapahtumasta, ja voin vakuuttaa teille, että teillä on Euroopan parlamentti tukenanne.
Euroopan keskuspankki on verraten uusi instituutio. Euro, josta se on vastuussa, ei ole vielä edes täysin konkreettinen valuutta. Siksi on niin tärkeää, että EKP pyrkii määrätietoisesti parantamaan uskottavuuttaan. Se edellyttää, että EKP:n toimeksiannon on heijastuttava sen rahapoliittisesta toimintamallista. Tähän mennessä EKP on onnistunut tässä melko hyvin: jopa sellaiset tarkkailijat, jotka yleensä suhtautuvat erittäin kriittisesti EKP:n toimintalinjaan, tunnustavat yhä laajemmin (ja aivan oikein) sen tosiseikan, että Eurooppa tarvitsee oman rahapoliittisen ratkaisunsa ja että rahoitusvälineiden hinnanmuodostuksen ei pitäisi olla keskeinen tekijä rahapoliittisissa päätöksissä. Yksittäisten rahapoliittisten toimenpiteiden perusteluissa on kuitenkin yhä ristiriitoja. Ne ovat ehkä olleet teknisesti oikeita, mutta tekniset perustelut eivät vakuuta Euroopan markkinoita ja kansalaisia riittävästi EKP:n sitoutumisesta hintatason vakauteen eivätkä paranna kansalaisten luottamusta euroon. Kansalaisten luottamus ei valitettavasti ole merkittävästi parantunut euron käyttöönoton jälkeen. Siksi Euroopan parlamentti onkin vaatinut, että EKP:n päätöksiä ja asioiden ratkaisematta jättämisiä puoltavat näkemykset julkaistaisiin välittömästi, kuten myös eriävät mielipiteet ja niiden perustelut. Tämä voisi helpottaa EKP:n ratkaisujen ymmärtämistä.
Max Weber puhui aikoinaan auktoriteetin kolmesta ilmentymästä, jotka ovat traditionaalinen, karismaattinen ja rationaalinen auktoriteetti. Tällaisen Weberin nykyaikaisena pitämän rationaalisen auktoriteetin kehittämiseen EKP:n kannattaisi panostaa saadakseen kunnioitusta ja parantaakseen tehokkuutta, nimittäin pysyvästi. Rationaalinen auktoriteetti perustuu tosiasioiden arvostelukykyiseen arvioimiseen. Sellainen arvioiminen antaa perustan järkevälle julkiselle keskustelulle eurooppalaisen rahapolitiikan kysymyksistä. Tämä on tärkeää oivaltaa etenkin, kun tiedetään, että rahapolitiikka vaikuttaa - enemmän kuin koskaan ennen - pääasiassa rahoitusmarkkinoiden odotusten kautta ja että se on paljolti riippuvainen talouselämän toimijoiden käyttäytymisestä. Ilman tällaista "vipuvartta" keskuspankin tavoitteet voivat jäädä saavuttamatta.
Vastuullisuus ja avoimuus eivät tarkoita sitä, että EKP:n pitäisi julkaista jatkuvasti enemmän. Laatu on tärkeämpää kuin määrä, ja tässä yhteydessä haluaisin arvostaa erityisesti Euroopan parlamentin kanssa käytävän rahapoliittisen vuoropuhelun laatua. EKP on parantanut rahapoliittisten päätöstensä avoimuutta. Suuremmasta avoimuudesta ja läpinäkyvyydestä ei voi kuitenkaan olla haittaa, vaan juuri tulevina kuukausina ne voivat vahvistaa rahaliittoon kohdistuvaa luottamusta ja hyväksyntää. Eurooppalainen valuutta on siitä riippuvainen, siksi seuraavat toimet olisivat hyödyllisiä:
Ensinnäkin: on määritettävä ja julkaistava perustamissopimuksen 105 artiklan mukainen rahapolitiikan toissijaisen tavoitteen määritelmä, jotta tehdään selväksi, milloin EKP voi tukea ja sen pitää tukea kasvua ja työllisyyttä euroalueella ja että myös EKP tukee voimakkaasti edellytyksiä työllistävälle, kestävälle kasvulle, kuten EU:n huippukokous Lissabonissa teki asettamalla tavoitteekseen 3 prosentin kasvun.
Toiseksi: käytettyjen mallien julkaisemisesta oli hyötyä siinä. Niin kauan kuin Euroopan keskuspankki ei valitse inflaatiotavoitetta, sen pitäisi säilyttää kahden pilarin lähestymistapa, parantaa kuitenkin jatkuvasti M3-laskentaansa tehostamalla analyysi- ja tutkimustoimintaansa. Sen lisäksi EKP:n pitäisi kehittää toista pilaria analyyttisesti ja kurinalaisesti.
Kolmanneksi: EKP:n ennusteiden on oltava täsmällisempiä, eikä niiden pitäisi sisältää niin laajoja vaihteluvälejä kuin tähän saakka vaan pienempiä. Niitä pitäisi lisäksi antaa neljännesvuosittain. Myötävaikuttaakseen EKP:n päätösten ymmärtämisen ja avoimuuden lisääntymiseen EKP:n on tuettava henkilöstönsä laatimia ennusteita.
Neljänneksi: pitäisi julkaista yhteenvetopöytäkirjoja, jotka sisältävät perusteluja rahapoliittisen päätöksen puolesta ja vastaan sekä äänestyskäyttäytymisen nimettömästi tapahtuvan julkaisemisen.
Viidenneksi: pitäisi harkita, eikö parlamentin pitäisi saada sopimuksen tarkistamisen yhteydessä eräänlainen oikeus vahvistaa johtokunnan jäsenten nimitykset.
Kuudenneksi: EKP:n on tärkeänä kumppanina makrotalouspoliittisissa päätöksissä annettava oma panoksensa talouspolitiikkojen yhteensovittamisen parantamiseen ja asianmukaisen ja tasapainoisen politiikkojen yhdistelmän luomiseen, kuten myös muut riippumattomat keskuspankit tekevät sen kuitenkaan heikentämättä niiden riippumattomuutta.
EKP:n ensisijainen tavoite, hintatason vakauden turvaaminen, ei ole kuitenkaan päämäärä sinänsä, vaan se on talouskasvun ja työllisyyden välttämätön edellytys. Siksi rahapolitiikka ei yksin riitä, vaan sitä on täydennettävä sovittamalla makrotalouspolitiikka tiiviimmin yhteen euroalueella. Tässä on vielä toivomisen varaa.
Siten voidaan estää yhdentymistä ohjautumasta yksipuolisesti markkinoiden mukaan, missä yhteydessä ei oteta huomioon työllisyyttä ja sosiaalisia näkökohtia. Toinen syy makrotalouspolitiikan yhteensovittamisen, johon Euroopan keskuspankki osallistuu, parantamiseen on rahoitusmarkkinoiden globalisoituminen, joka nopeutuu jatkuvasti, mutta joka heijastaa yhä vähemmän varsinaista tavaroiden ja palvelujen vaihdantaa.
Tämä merkitsee, että korkotason muutoksilla on suuri vaikutus rahoitusvälineiden hintaan, vaikka näiden muutosten vaikutus reaalitalouteen onkin heikompi kuin ennen.
EKP:n osallistuminen makrotalouspoliittiseen vuoropuheluun on herättänyt huolta Euroopan keskuspankin riippumattomuudesta, mitä on siksi vaikea ymmärtää. Aivan päinvastaisesti olen sitä mieltä, että makrotalouspolitiikan tiiviimpi yhteensovittaminen vahvistaisi Euroopan keskuspankin riippumattomuutta, voimakkaampi taloudellinen lähentyminen helpottaisi lisäksi EKP:n tehtävää, koska se lievittäisi "tasapäistävän" rahapolitiikan ongelmaa ja vähentäisi siten EKP:n riskiä joutua poliittisen painostuksen alaiseksi.
Euroopan keskuspankki on toisessa tilanteessa kuin Yhdysvaltojen keskuspankki. Sillä ei ole kumppanina vain yhtä presidenttiä, yhtä valtiovarainministeriä ja yhtä suurta yleisöä, sen kumppaneina on 12 presidenttiä, 12 valtiovarainministeriä ja 12 eurooppalaista suurta yleisöä, jotka eivät puhu aina yhdellä suulla. Euroopan parlamentti eurooppalaisen suuren yleisön edustajana haluaisi olla todellinen kumppani tässä vuoropuhelussa kehitettäessä Euroopan unionin uutta poliittista kulttuuria, jossa toisaalta varjellaan toimielinten riippumattomuutta mutta toisaalta myös otetaan huomioon vastuu, että jokaisen toimielimen on oltava toimivan demokratian etujen nimissä avoin ja vastuullinen.

Maaten
. (NL) Arvoisa puhemies, tämä mietintö euroon siirtymisestä ei ole irrallinen. Se pohjautuu muihin, muun muassa jäsen Karasin ja jäsen Torres Marquesin tästä aiheesta laatimiin mietintöihin, sekä jäsen Randzio-Plathin ja puhemies Fontainen äskeiseen kirjeenvaihtoon.
Olen hyvilläni voidessani todeta, että Euroopan keskuspankki ja Euroopan komissio ovat valinneet saman puolen kuin Euroopan parlamentti. Käsiteltävänä olevaan mietintöön on tehty vain kahdeksan tarkistusta, ja tekijänä on ryhmä, jonka yksikään jäsen ei ole läsnä tässä keskustelussa.
Euro on jo nyt menestys. Myös keskuspankin puheenjohtaja Duisenberg osoitti sen juuri vakuuttavasti. Se on myös kaikista eurooppalaisista hankkeista tähän mennessä jännittävin. Euroopan unionihan ei enää ole pelkkää teoriaa vaan käsin kosketeltavaa todellisuutta kaikille euroalueen kansalaisille tai oikeastaan kaikille Euroopan ja koko maailman kansalaisille. Näin tapahtuu ensimmäisen kerran eurooppalaisen yhteistyön historiassa.
Kaikki tämä tapahtuu yhtaikaa 1. tammikuuta. Silloin kysymys ei ole enää rahayksikköä kohtaan tunnetusta luottamuksesta. Silloin on kysymys koko eurooppalaista hanketta kohtaan tunnetusta luottamuksesta, ja tämä eurooppalainen hanke on tällä hetkellä tietysti monenlaisen kritiikin kohteena. Tuorein esimerkki siitä on tietysti Irlannin kansanäänestys.
Euron käyttöönotto voi vaimentaa kaiken tämän arvostelun, jos se toteutetaan hyvin. Se voi varmistaa sen, että euroalueen kansalaiset ovat ylpeitä siitä, miten toteutimme käyttöönoton, ehkä jopa vastoin odotuksia. Huonosti toteutettuna se voi myös vahvistaa euroon mutta myös eurooppalaiseen yhteistyöhön kohdistuvaa arvostelua. Eurostahan ei vain lueta lehdistä, vaan kansalaiset ovat itse tapahtumien keskipisteessä, kun se otetaan käyttöön. Eurooppalaista yhteistyötä arvostellaan tällä hetkellä siitä, että päätöksenteko ei ole avointa, kansalaisia ei kuunnella ja päättäjät luulevat tietävänsä kaiken paremmin. Päättäjät voivat kuitenkin pudota korkealta kansalaisten silmissä. Tämä muuten koskee meitä kaikkia.
Kuluttajajärjestöt ja pienten ja keskisuurten yritysten järjestöt ovat kertoneet, että ne toivovat pienten eurosetelien jakamista joulukuun viimeisinä päivinä, kuten eurokolikoiden kohdalla muuten tehdään. Pienet eurosetelit voitaisiin ehkä jakaa paketteina, joita voidaan ostaa pankissa, tai siirtää pankkiautomaatit tavalla tai toisella aikaisemmin euroon. Näiden setelien pitää olla kansalaisten saatavilla. Se vaikeuttaa euron väärentämistä. Kansalaisethan tietävät silloin omasta kokemuksestaan, miltä luotettavista lähteistä saadut setelit näyttävät. Se parantaa kauppiaiden turvallisuutta, koska heidän ei silloin tarvitse varastoida kauppoihin niin suurta määrää euroja riittävän vaihtorahan takaamiseksi 1. ja 2. tammikuuta. Se helpottaa myös kansalaisten tilannetta. Silloin syntyy vähemmän rahanvaihto-ongelmia kaupoissa kansalaisten maksaessa ja saadessa takaisin euroja. Jos asiakkaat voivat maksaa euroilla ja saada vaihtorahan euroina, niin he tietävät saavansa oikeaa rahaa oikean määrän. Sillä tavalla voidaan estää ihmisten ärtymystä.
Ymmärrän kyllä puheenjohtaja Duisenbergin perustelun hänen sanoessaan, että keskuspankki haluaa pysyä tekemässään päätöksessä ja seisoa sanojensa takana. Ymmärrän sen hyvin, sillä silloin pankkia arvosteltaisiin siitä, että se muuttaa taas mieltään. Niin se ei toimi.
Meidän mielestämme on kuitenkin paljastunut uusia seikkoja. Niitä on paljastunut yritysten tekemistä tutkimuksista, joista näkyy, että käytännön ongelmat ovat todella uskomattoman suuria, jos emme jaa euroseteleitä jo ennakolta. En sano, että ennakkotoimitus estää ongelmien syntymisen varmasti, sillä niinhän asia ei ole. En myöskään sano, että ilman ennakkotoimituksia päädymme valtavaan kaaokseen. Luotan varsin paljon kuluttajiin ja heidän kykyynsä selviytyä näistä ongelmista. Uskon kuitenkin, että ennakkotoimitus olisi suhteellisen yksinkertainen keino hiukan pienentää ongelmien esiintymisen mahdollisuutta.
Olisimme iloisia, jos tarkistaisitte päätöstänne. Se olisi myös osoitus viisaudesta. Mitä muuten tapahtuu, jos loppuvuoden lähestyessä paine kasvaa ja ministerit haluavat sittenkin muuttaa mieltään ja ryhtyä omassa maassaan ennakkotoimituksiin?
Vielä muutama asia. Voimme tietysti ryhtyä teknisiin toimiin, joita tiedän myös EKP:n kannattavan. Niitä ovat pankkien ovien avaaminen 1. tammikuuta, eurokolikoiden ennakkotoimitukset, kuten joissakin jäsenvaltioissa tehdäänkin, kauppiaiden tehokkaampi turvaaminen, pienien setelien saatavuus pankkiautomaateissa. Pankkiautomaatit ovat muuten mielestäni yksi huolen aihe. Meille on toimitettu tästä asiasta myös Euroopan komission tuoreita lukuja. Mielestäni olisikin erittäin hyvä, jos jäsenvaltioissa voitaisiin kokeilla pankkiautomaattien toimintaa tämän vuoden viimeisinä päivinä. Haluaisin myös mielelläni kuulla teidän arvionne siitä.
Tammikuun ensimmäiset päivät ovat ratkaisevan tärkeitä euroa kohtaan tunnetulle luottamukselle 300 000 000 eurooppalaisen keskuudessa ja koko maailmassa. Toivotan teille hyvin paljon menestystä tämän hankkeen toteuttamisessa. Toivon kuitenkin, että haluatte myös vielä harkita meidän esittämiämme näkökantoja.

Peijs
Arvoisa puhemies, jäsen Randzio-Plathin mietintö on tasapainoinen vain yhtä kappaletta lukuun ottamatta. Meitä kiinnostaa mietinnössä ennen kaikkea kappale 9. Meidän mielestämme siinä kajotaan pankin riippumattomuuteen. Pankin tavoitteena on valvoa hintojen vakautta keskipitkällä aikavälillä eikä tänään tai huomenna. Haluamme riippumattoman pankin. Parlamentin ei sovi sanella pankille sen rahapolitiikkaa. Tämä on meille keskeinen kohta. Jos tätä mukautusta ei tehdä, äänestämme mietintöä vastaan siitä huolimatta, että suhtaudumme mietinnön muuhun osaan yleisesti ottaen erittäin myönteisesti. Kun tarkastelemme vuosikertomuksen vuotta ja väistämättä vähän myös tätä vuotta, niin pankin viestintäpolitiikassa on vielä parantamisen varaa. Viestintä rahamarkkinoiden ja yhteiskunnan suuntaan pitää pystyä hoitamaan paremmin.
Puheenjohtaja Duisenberg, teidän kuulemistilaisuudessanne kysyin teiltä, voitteko pysyä virassa. Te vastasitte myöntävästi. Lehdistössä keskustellaan nyt teidän virasta astumisestanne ikään kuin se olisi jo päätetty asia. Hyvistä ehdokkaista on pulaa. Te olette saanut paljon kokemusta. Kysyn teiltä vielä kerran, voitteko pysyä virassa kautenne loppuun asti.
Kantani euroon siirtymiseen onkin jo teidän tiedossanne.
Lopuksi haluaisin sanoa pari sanaa rajat ylittävistä maksuista. Pankit ja yritykset ansaitsevat euroon siirtymisen kustannukset nopeasti takaisin tai saavat siitä korvauksen. Ei saa käydä niin, että Euroopan kansalaiset joutuvat yksin maksamaan viulut ja kantamaan ikävät seuraukset mutta eivät hyödy millään lailla. Puheenjohtaja Duisenberg, toivon, että keskuspankki ja Euroopan komissio kantavat sen vastuun, joka niille määrättiin sopimuksessa, ja huolehtivat siitä, että rajat ylittävät maksut - jotka Euroopan kotimarkkinoilla eivät edes enää ole rajat ylittäviä - ovat 1. tammikuuta 2002 suunnilleen samanhintaisia kuin maan sisäiset tilisiirrot. Te epäilemättä tiedätte, että viime aikoina ne eivät ole halventuneet vaan kallistuivat keskimäärin jopa puoli euroa! Haluaisin sanoa kilpailun pääosastolle, että parlamentti vastustaa kiinteää kolmen euron suuruista maksua tilisiirron saajapankeille. Se merkitsisi sitä, että joissakin maissa hinta jopa nousisi sen sijaan, että se laskisi, emmekä voi hyväksyä sellaista!

Berès
Arvoisa puhemies, arvoisa keskuspankin pääjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tänään käymämme keskustelun etuna on, että se antaa mahdollisuuden puhua eurosta sekä makrotasolla että käytännössä, ja katson, että nyt on juuri oikea hetki tällaiseen keskusteluun. Onkohan omassa ryhmässäni ketään, joka epäilisi keskuspankin riippumattomuutta? Enpä usko. Emmekö tämän vuoksi voi keskustella rahapolitiikasta? Sitäkään en usko. Arvelen jopa, että euron käyttöönoton viimeisen vaiheen onnistuminen edellyttää, että keskustelemme talouspolitiikasta kokonaisuudessaan, rahapolitiikka mukaan lukien, ja tästä näkökulmasta kiitänkin esittelijäämme, parlamentin talous- ja raha-asioiden valiokunnan puheenjohtajaa, hänen tekemistään ehdotuksista ja pahoittelen niitä äänestyksiä, joihin valiokunnassa jouduttiin. Jos me tulevaisuudessa haluamme euron olevan se työväline, jonka olemme hyväksyneet ja joka mahdollistaa, että Euroopan unioni takaa kaikkien hyväksi koituvan kasvun, meidän täytyy myös väitellä siitä rahapolitiikasta, jota te, pääjohtaja Duisenberg, toteutatte ja josta eurooppalaisilla ihmisillä on oikeus ja velvollisuus sanoa sanansa.
Käyttötason euron osalta haluan kiittää jäsen Maatenia hänen mietinnöstään ja muistuttaa häntä siitä, että muutamat tarkistuksia tehneet ovat täällä tänään väitelläkseen siitä ja ottaakseen siitä esiin pari kolme kohtaa.
Ymmärrän, arvoisa keskuspankin pääjohtaja, että esityötä voisi melkeinpä sanoa perässähiihtäjien keinoksi; siitä todisteena on viimeisimpien Ecofin-neuvostojen esityslista ja, kuten sanoin teille jo valiokunnassa, pahoittelen sitä vielä kerran. Arvelen, että H-hetken siirtymisen symboliikan taustalla oli joulun ja uudenvuodenpäivän välinen psykologinen tekijä, joka mahdollisti muunlaiset asettelut. Te olette ratkaissut asian toisin, ja sitä me voimme vain pahoitella.
Muiden asioiden osalta meillä on edessämme vielä muutama kuukausi hyödynnettäväksi tärkeään kampanjointiin, jotta euron käyttöönotto tapahtuisi mahdollisimman suotuisasti. Tämän johdosta kampanjoinnissa tulee kiinnittää huomio kahteen olennaisen tärkeään seikkaan, nimittäin haavoittuviin väestöryhmiin ja toiseksi euroon siirtymisen psykologiaan. Itse olen sitä mieltä, että kaiken kampanjointimme tavoitteena tulee olla, että mahdollisimman suuri osa kansalaisista sisäistää siirtymisajatuksen jo ensimmäisinä päivinä ja luopuu myös alitajuisesti kaksoiskirjanpidosta. Tätä varten toivonkin, että voimme täällä parlamentissa hyväksyä tarkistuksen, jonka olen ryhmämme puolesta tehnyt uudelleen ja joka kieltää kaksoishinnoittelun vuoden määräajan umpeuduttua. Tämä vuosi mahdollistaa sopeutumisen, ja kaksoishinnoittelun kieltäminen vuotta myöhemmin tulee mahdollistaa todellinen euroon siirtyminen. Euron käyttöönottoon ei saa liittyä epäselvyyttä, sillä meidän on tehtävä eurosta kaikille kansalaisille yhteinen asia samalla kun toivomme, että kaikki tavoittavat meidät yhteisen rahan merkeissä.

Huhne
Arvoisa puhemies, koska aika on rajoitettu ja koska ryhmälläni on sellainen tunne, että EKP on tehnyt suurimmaksi osaksi hyvää työtä vaikeissa oloissa, haluan keskittyä joihinkin jäljellä oleviin rakenteellisiin kysymyksiin, jotka koskevat tiedonantoa ja vastuullisuutta. Kuten pääjohtaja Duisenberg varmasti muistaa, parlamentti on useaan otteeseen hyväksynyt avoimuuspaketin, jossa kannatetaan viittä erillistä toimenpidettä avoimuuden lisäämiseksi. Olen erittäin iloinen, että EKP on tähän mennessä suostunut kolmeen niistä, ja meidän on annettava heille tunnustusta siitä. Meillä ei talous- ja raha-asioiden valiokunnassa ole ollut mitään ongelmia kutsuessamme EKP:n neuvoston jäseniä saapumaan valiokunnan eteen. Viime vuonna näitä esiintymisiä oli 11.
Toiseksi, EKP alkoi julkaista säännöllisiä ennusteita tai kuten se mielellään kutsuu niitä, "asiantuntija-arvioita", joulukuun 2000 kuukausikatsauksessa, ja tämä oli erittäin tervetullut tapahtuma. Lisäksi työpaperisarjassa julkaistaan nyt ekonometrisiä malleja. Olisi hyvä, jos ne olisivat käyttäjäystävällisemmässä muodossa, esimerkiksi CD-ROM-versioina, mutta asiassa tapahtuu edistystä.
Kaksi jäljellä olevaa toimenpidettä, joita parlamentti vaatii jälleen, ovat taloudellisesta kehityksestä kaikissa jäsenvaltioissa kertovan yleiskertomuksen julkaiseminen sekä sellaisten pöytäkirjayhteenvetojen julkaiseminen, joista näkyvät kannat ohjauskorkojen muutosten puolesta ja niitä vastaan. Lisäksi pyydämme tänä vuonna EKP:n neuvostoa hoitamaan erään erityisen ongelman, jonka se on kohdannut muutaman viimeisen ohjauskorkojen muutoksen yhteydessä. Markkinoilla syntyi hämmennystä päätöksestä, jota pidettiin ennalta-arvaamattomana, ja markkinat eivät selvästi olleet valmistautuneet kyseiseen päätökseen. Itse asiassa jotkut ihmiset menivät niinkin pitkälle, että sanoivat sen olleen mielivaltainen, joten me vaadimme äänestystulosten julkaisemista nimettöminä.

Hudghton
Arvoisa puhemies, jäsen Maatenin mietinnössä tehdään rakentavia, 12-jäsenisellä euroalueella edessä olevaa eurokolikoiden ja -seteleiden käyttöönottoa koskevia ehdotuksia, ja viitataan myös kansalaisten ja pienten yritysten vähäiseen tietoisuuteen euroon siirtymisen tietyistä näkökohdista.
Erityisesti kannatan mietinnössä kommentteja, jotka koskevat tarvetta toimittaa kansalaisille ennakolta seteleitä ja kolikkoja. Pidän myös myönteisenä, että mietinnössä korostetaan paikallisen ja aluehallinnon roolia euroon siirtymisessä.
On oleellista, että teemme kaikkemme sen eteen, että tämä niin sanottu lippulaivatapahtuma hoidetaan tehokkaasti ja että siirtyminen euroon tapahtuu sujuvasti. Suurin osa kommenteistani perustuu kuitenkin ulkopuoliseen, skotlantilaiseen näkökulmaan; Skotlanti on toistaiseksi osa Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Euroalueen sisällä saattaa esiintyä joitain ongelmia kansalaisten tietoisuuden osalta, mutta meillä on paljon suurempi ongelma Skotlannissa ja muualla Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Eräs skotlantilainen sanomalehti julkaisi tällä viikolla tutkimuksen yleisön asenteista euroon Skotlannissa, ja se kertoi valitettavasta tiedon puutteesta, jolla oli suora yhteys vähäiseen innostuneisuuteen uudesta rahasta.
Euro-tietoisuuden määrä Skotlannissa saattaa olla valitettavan pieni, mutta se ei ole yllättävää, kun ajatellaan Skotlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitusten poliitikkojen asenteita viime vuosina. Lontoon uusi labour-hallitus on pelännyt näyttää tukevansa Yhdistyneen kuningaskunnan liittymistä euroryhmään tai edes välittää faktatietoja, koska konservatiivit ovat yksinkertaisesti osoittaneet lähes sekapäistä vihamielisyyttä euroa kohtaan ja ovat yrittäneet johtaa yleisöä harhaan liittymisen seurausten osalta.
Periaatteessa puolueeni kannattaa euroa, jos liittymisehdot ovat suotuisat Skotlannin taloudelle ja liittyminen tapahtuu kansanäänestyksen jälkeen, mutta ihannetapauksessa haluaisin SNP:n (Skotlannin kansallispuolueen) jäsenenä nähdä Skotlannin itsenäisenä EU:n jäsenvaltiona ja asemassa, jossa se voisi tehdä päätöksen skotlantilaisten prioriteettien pohjalta ja säilyttää verovalvonnan kansallisena asiana. Lyhyellä aikavälillä, vaikkakin euroalueen ulkopuolella, meillä on myös huomattava tarve asiapitoisille tiedotuskampanjoille, joissa käsitellään vuoden 2002 muutoksen vaikutuksia meidän ja euroalueen väliseen suhteeseen, riippumatta siitä, päätämmekö koskaan liittyä vai emme. Pidän myönteisinä joidenkin Skotlannin vähittäiskauppiaiden viimeaikaisia lausuntoja, joiden mukaan he aikovat hyväksyä euroja kassoihinsa, puntien rinnalla, vuodesta 2002 lähtien. Tämä voi vain parantaa Skotlannin asemaa vieraanvaraisena turisti- ja liikematkakohteena ja lisäksi tutustuttaa skotit euroseteleihin ja ­kolikkoihin.
Pyydän Yhdistyneen kuningaskunnan ja Skotlannin hallituksia edistämään kansalaisille suunnattavaa tiedotusta sekä hakemaan Euroopan keskuspankin ja Euroopan komission tukea skotlantilaisyritysten rohkaisemiselle uusien seteleiden ja kolikoiden vastaanottoon valmistautumisessa.

Kaufmann
Arvoisa puhemies, arvoisa keskuspankin puheenjohtaja Duisenberg, ihmiset vaistoavat, että he maksavat euro-kurjuuden. Eilisen Financial Times Deutschland -lehden mukaan 49 prosenttia saksalaisista vastustaa euroa. Yli 50 prosenttia ei usko, että se elvyttää taloutta tai saavuttaa Saksan markan vakauden. 30 prosenttia odottaa omaisuutensa arvon laskevan ja 67 prosenttia hintojen korotuksia euroon siirtymisen yhteydessä. Eurosta ei ole siis tullut mikään työpaikkakone eikä inflaatiojarru, mutta juuri sitä kansalaisille luvattiin joskus kevytmielisesti.
Arvoisa puheenjohtaja Duisenberg, olen erittäin kiitollinen teille, että EKP:n vuosikertomuksessa euron kurssinlasku mainitaan yhtenä syynä inflaation nousuun, että kertomuksessa viitataan ainakin kasvavaan inflaatioeroon euroalueen valtioiden välillä ja että euron heikkoutta ei panna kokonaan dollarin syyksi. Rahanarvon vakautta euroalueella ja euron kurssin vakautta ulospäin ei voida kuitenkaan erottaa toisistaan.
Yhtä selvästi pitäisi sanoa, että EKP:n rahapolitiikassa ei saavutettu sen omia vakaustavoitteita ja euroon liittyy nyt jopa reaalitulojen aleneminen. Vastuussa siitä ei ole kuitenkin niinkään EKP, jonka liikkumavara pienenee entisestään. Pikemminkin euroalueen valtioiden politiikassa on tehty aivan liian vähän taloudellisen lähentymisen hyväksi. On todella käsittämätöntä, että Ranskan ehdotus niin sanotun taloushallituksen perustamisesta sivuutettiin.
Pikemminkin kasvavat inflaatio- ja kasvuerot yksittäisten euroalueen maiden välillä ovat vaarallisia, ja niitä pitäisi mielestäni analysoida erittäin tarkasti tulevissa EKP:n vuosikertomuksissa. Yhtenäiset korot vaikuttavat muutamiin euroalueen valtioihin liian rajoittavasti, toisiin liian laajasti. Rahapoliittiseen rahanarvon vakauteen suuntautunut eurooppalainen rahapolitiikka ja samaan aikaan sen kanssa kilpailevat kansalliset talous-, vero- ja sosiaalipolitiikat sopivat nimittäin yhteen kuin tuli ja vesi.

Muscardini
Arvoisa puhemies, 2. toukokuuta 1998 Brysselissä ilmaisin Alleanza Nazionalen valtuuskunnan puolesta myönteisen kantani euroon, huomauttaen kuitenkin, että Euroopan rahayksikkö aloitti taipaleensa heikoin eväin: unionista puuttui talouspolitiikka, eikä ministerineuvosto ollut esittänyt edes summittaista ja suuntaa-antavaa suunnitelmaa, jonka avulla jäsenvaltiot olisivat voineet synergian vallitessa puuttua sellaisiin suuriin kysymyksiin kuin työttömyys, joustavuus, joidenkin alojen uudelleensuuntaaminen sekä ne sosiaaliset ja kulttuuriset vaikutukset, joita liittyy Internetin kaltaisten teknisten innovaatioiden aikaansaamaan nopeaan kehitykseen paitsi markkinoilla myös muilla elämän alueilla. Euroopasta puuttui ulkopoliittinen suunnitelma ja maailmanlaajuistumisen ja maailmanlaajuisen rahoituksen ohjaamista koskevat strategiat. Kun tähän lisätään taloudellisen suunnitelman puuttuminen ja toimielinten piittaamattomuus kansalaisista, joita ei kuultu ongelmasta ja joille ei tiedotettu siitä, tilanne muistutti katedraalin rakentamista erämaahan. Toivoa kuitenkin vielä oli, koska aika olisi riittänyt siihen, että tuo erämaa olisi saatu kukoistamaan poliittisin, taloudellisin ja rahoitusta koskevin aloittein, jos vain olisi ollut poliittista tahtoa pohtia niitä ja saattaa ne päätökseen.
Näinä vuosina euro on tehnyt tuloaan vaivalloisesti, ja sen käyttöönottopäivä merkitsee kansalaisille väistämätöntä, mutta ei odotettua päivää, ja usein sitä pelkäävät myös jotkut niistäkin poliitikoista, jotka ovat näinä vuosina olleet mukana euron hankalalla alkutaipaleella, euron, joka valuuttana on usein aliarvostettu suhteessa dollariin ja joka siitä syystä on tehnyt hallaa investoinneille ja säästöille.
Mietinnössä jäsen Maaten osoittaa, kuinka tuolloinen kritiikkimme - kritiikki, jonka noina vuosina useampaan otteeseen toimme parlamentin ja komission tietoon - osui oikeaan: keskisuuret yritykset, kauppa, käsiteollisuus, maatalousala ja kaikki merkittävät tuotantoalat eivät olekaan vielä valmiita siirtymään euroon, eikä pankkijärjestelmäkään vaikuta riittävältä, vaikka erityislaitteiden ostoon on investoitu monia miljardeja. Nämä ja muut yhä avoimet ongelmat pitävät yllä pelkoa seurauksista, jotka koskevat toisaalta kansalaisia ja toisaalta euron todellisen arvon oikeaa arviointia.
Lopuksi yhdymme moniin mietinnössä esitettyihin ehdotuksiin, mutta arvostelemme kuitenkin niiden myöhäistä ajankohtaa niin ehdotusten kuin sitä myötä toteutuksenkin osalta. Tästä syystä haluaisimme, että viimeinkin saataisiin selvyys siitä, ketä syyttää viivytyksistä sekä suunnitelmallisuuden että talouden eri aloja ja yhteiskunnallisia tilanteita koskevien käytännön tutkimusten puutteesta.

Gollnisch
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, enää kuusi kuukautta kohtalokkaaseen päivään, joten on tosiaankin aika olla huolissaan siitä, miten kansalaiset tulevat kokemaan oman kansallisen valuuttansa katoamisen. Joilta viimeksi kysytään, niille myös viimeksi kerrotaan.
Jäsen Maatenin mietintöä lukiessa kaikkein eurooppalaishenkisinkin tuntee äkillistä ahdistusta: lähestulkoon täydellinen valmistumattomuus, euron käytön harvinaisuus, jopa marginaalisuus kansainvälisissä, jopa Euroopan sisäisissä liiketoimissa; kansalaisten epävarmuus kolikoiden maksuttomasta vaihtomahdollisuudesta pankeissa; rajat ylittävien, mutta samaa valuuttaa käyttäen suoritettujen liiketoimien tolkuton hinnoittelu; hintojen liiallinen nostaminen, joka ilman muuta johtuu valuutanvaihdosta. Litania on pitkä eikä lainkaan hilpeä.
Euro, jota hallitukset ovat vaatineet ideologisista syistä ja suuret finanssiedut vain niitä itseään koskeneista syistä, ei ole kahtena käytössäolovuotenaan onnistunut vakiinnuttamaan asemaansa myöskään kiihkeimpien kannattajiensa piirissä ja vielä vähemmän kansainvälisillä markkinoilla. Euro on menettänyt arvoaan suhteessa dollariin eikä merkkejä sen pikaisesta elpymisestä näy. Eurosetelien käyttöönotto on siis epäilemättä turha, kallis, inflaatiota sekä julkisten tai yksityisten väärinkäyttöä synnyttävä toimenpide. Parasta olisi keskeyttää koko hanke ennen kuin on liian myöhäistä.

Blokland
Arvoisa puhemies, kuluttajat saavat euron käteensä suhteellisen pian, ja meille kaikille on edullista, että siirtyminen tapahtuu ongelmitta. Esittelijä Maaten on aivan perustellusti nähnyt vaivaa sen eteen. Euron epävarma menestys valuuttana ei saa joutua kärsimään siirtymiseen liittyvien epävarmuustekijöiden vuoksi.
Maksuvälinettä kohtaan tunnettu luottamus on jokaisen nykyaikaisen kansantalouden perusta. Euron kohdalla tällaisella luottamuksella on kuitenkin ohut pohja. On kaikin puolin tärkeää ryhtyä varotoimiin siirtymävaihetta varten. Sen takia on pelkästään kohtuullista ottaa vakavasti kaikkien asianosaisten huolet. EKP:n asennetta voidaan sitä vastoin luonnehtia hieman jäykäksi. Maatenin mietinnössä parlamentti päätyy kompromissiin joulukuun 27. päivän asettamisesta siksi päivämääräksi, jolloin ensimmäiset pienet setelit toimitetaan kansalaisille. Sillä tavalla varmistetaan, että siirtyminen tapahtuu tasaisesti. Väärentäjät tuskin pääsevät hyötymään näistä parista päivästä. En kerta kaikkiaan ymmärrä, miksi EKP ei voi hyväksyä tätä kompromissia.
Euron toimittamisen lisäksi myös pankkikortilla maksaminen on pullonkaula. Näiden maksutapahtumien käsittelyä ei ole mitoitettu käytön väliaikaiseen voimakkaaseen kasvuun. On pelättävissä, että ihmiset joutuvat sen takia tarpeettoman kauan maksamaan kansallisilla rahayksiköillä. Epäselvyyksiä syntyy myös, jos ihmiset maksavat vanhalla rahayksiköllä ja saavat vaihtorahaksi euroja.
Pankkiautomaattien tarjonnassa ja pankkikortilla maksamisessa on suuria eroja jäsenvaltioiden kesken. Onko EKP sen johdosta etsinyt täydentäviä menetelmiä eurojen toimittamiseen? Onko mahdollista hankkia euroja elektronisesti jo ennen valuutan vaihtamista? Se voisi tapahtua esimerkiksi varaamalla tietty määrä rahaa Internetin kautta. Jos eurot voitaisiin myös maksaa sähköisesti, niin tammikuussa tarvitsisi enää vain luovuttaa eurot. Muuntotoimia ei tammikuussa enää tarvittaisi. Se antaisi myös viitteen tarvittavan määrän suuruudesta ja tekisi mahdolliseksi ennakoinnin.
Lisäksi se edistäisi elektronisten maksujen luotettavuutta. Jos sellainen ei kuitenkaan ole mahdollista, niin meidän pitää kysyä, onko Internetin kautta tapahtuva kaupankäynti pelkkä kupla.

Berthu
Arvoisa puhemies, sekä jäsen Randzio-Plathin mietinnössä että Euroopan keskuspankin tilikauden 2000 vuosikertomuksessa esitetään jälleen tuttu väite, jonka mukaan euro edistäisi ratkaisevasti alueen vakautta vähentämällä sen haavoittuvuutta ulkoapäin tulevien kriisien osalta. Kyseessä on vanha kilpiteoria. Nykyään näyttää kuitenkin siltä, että tämä pitää paikkansa vain marginaalisesti, sillä se tosiaan estää valuuttakurssien vaihtelut jäsenvaltioiden välillä.
Euro ei suinkaan toimi kilpenä vaan, mikä vaarallisempaa, lisää Amerikassa vallitsevan talouskasvun hidastumisen leviämisestä johtuvaa kriisiä, koska se estää kutakin valtiota turvautumasta oman erityislaatunsa mukaiseen ratkaisuun. Niinpä kansleri Schröder vaatikin juuri EKP:tä ottamaan vastuun tukemalla Saksan kasvua. Hän on väärässä ja hänen tulisikin huomata, että hän on rahapoliittisen yhdenmukaistamisen pelisääntöjen uhri. EKP:n on vaikea alentaa jyrkästi korkokantaansa tyydyttääkseen Saksaa, sillä muut valtiot esittävät vastakkaisia pyyntöjä. Koronlasku saattaisi lisäksi painaa euron vielä alemmaksi, mikä vaikuttaisi haitallisesti juuri ennen kolikoiden ja setelien konkreettista vaihtamista.
Näin siis näyttää siltä, arvoisa puhemies, että eurooppalaiset ovat vaarassa joutua maksamaan hyvin kalliisti siitä, että halusivat yhteisen rahan kansantalouksien ollessa erilaiset, semminkin kun viimeisimpien saatavissa olevien lukujen mukaan euro itse näyttää edistävän eroavuuksien lisääntymistä niin inflaation kuin kasvunkin osalta.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Duisenberg, hyvät kollegat, haluaisin ensiksi kiittää jäsen Maatenia hänen mietinnöstään ja myös siitä, että hän on sisällyttänyt mietintöönsä edeltävät mietinnöt, kuten myös minun mietintöni, ja uudistanut niitä kohtia, joita ei ole toteutettu vielä kokonaan, koska ne eivät ole menettäneet merkitystään. Sydämelliset kiitokset siitä.
Toiseksi: lukuja käytetään erittäin taitavasti. Ne kaikki ovat suhteellisia. Mainitsen vain yhden luvun kotimaastani, jossa todettiin eilen, että 63 prosenttia pitää oikeana, että Itävalta on kuulunut alusta lähtien talous- ja rahaliittoon, ja että 43 prosenttia pitää euroa etuna ja 24 prosenttia suhtautuu siihen neutraalisti eli 67 prosenttia kannattaa euroa. Se tarkoittaa kuitenkin, että meillä on vielä erittäin paljon tehtävää.
Haluaisin selventää muutamia asioita myös kansalaisille. Euro ei tule, kuten monissa julisteissa sanotaan, se on jo täällä ja se on menestys. Jokainen maa on hyötynyt siitä, hintojen vakaus on lisääntynyt, Euroopan taloudellista riippumattomuutta vahvistettiin, vientitaloutta ja matkailua edistettiin pysyvästi valuuttakurssivaihteluiden poistamisen myötä ja julkisen talouden alijäämien ja budjettivajeiden supistaminen pantiin alulle. Vaadin kaikkia jäsenvaltioiden hallituksia tiedottamaan parlamenteille ja kansalaisille euron eduista euroalueella eikä vain synnyttämään vaikutelmaa, että tulossa on jotakin uutta ja tuntematonta.
Seuraava asia, joka on minulle tärkeä: euro on poliittinen hanke, ja antakaa anteeksi, arvoisa puheenjohtaja Duisenberg, se ei koske vain EKP:tä - se puhuu teidän puolestanne, te toimitte oikein tässä asiassa - eikä pankkeja, mutta ei myöskään valtiovarainministereitä. Se on poliittinen hanke eikä vain taloudellinen tuote, ja vaadin siksi, että me sisällytämme koulutuspolitiikan, pienet ja keskisuuret yritykset ja kuluttajat tehostetusti tiedotuspolitiikkaan.

Katiforis
Arvoisa puhemies, arvoisa Euroopan keskuspankin puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, keskustelemme tänään esittelijä Randzio-Plathin Euroopan keskuspankin vuosikertomusta käsittelevästä erinomaisesta mietinnöstä. Tämä vuosittain käytävä keskustelu on ainoa mahdollisuutemme täällä parlamentissa käsitellä tämän tärkeimmän ja itsenäisimmän eurooppalaisen instituution politiikkaa.
Arvoisa puhemies, tätä keskustelua käydään tilanteessa, jossa maailmantalous on radikaalisti muuttunut. Heikot, lamaa lähentelevät talousnäkymät ovat aiheuttaneet paljon paineita. Euroopan keskuspankkiin ja muihin maailman keskuspankkeihin kohdistetaan suuria paineita, jotta ne höllentäisivät finanssipolitiikkaansa. Paineet tulevat pääasiassa pääomamarkkinoilta, joiden kasvu on viime aikoina heikentynyt jyrkästi ja jotka toisinaan vaikuttavat perusteettoman pessimistisiltä, vaikka ne vastikään, ainakin Yhdysvaltain keskuspankin johtajan Greenspanin mielestä, vaikuttivat perusteettoman optimistisilta.
Tässä onkin luullakseni meille selkeä viesti. Pääomamarkkinoiden lyhytnäköiset, optimistiset, sen enempää kuin pessimistisetkään näkemykset eivät saa ohjailla keskuspankkien politiikkaa. Arvoisa puhemies, perustamissopimuksen mukaisesti meidän on noudatettava rahatalouden vakauden ja talouskasvun periaatteita. Jotta voisimme paremmin luottaa euroon, Euroopan kansojen ja maailman pörssimarkkinoiden olisi voitava nykyistä enemmän luottaa menettelytapoihinne ja keinoihinne talouden vakauttamiseksi. Nykytilanteessa kahden pilarin toimintamallin noudattamista olisi mielestäni tarkasteltava uudelleen.

Gallagher
Arvoisa puhemies, nyt kun meillä on enää kuusi kuukautta aikaa ennen euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönottoa, meidän on keskityttävä selkeästi tähän tapahtumaan. Mietintö on ajankohtainen ja jäsen Maatenin huomiot erittäin tervetulleita. "Euron päivään", tammikuun 1. päivään 2002, liittyvä selvä tosiasia on se, että se on todella peruuttamaton. Se tulee tapahtumaan, ja siksi meidän on oltava valmiita.
Olemme edistyneet huomattavasti kaikilla rintamilla. Ensinnäkin, mitä tulee kansalaisille suunnattuun tiedotukseen, kansalaisten eurotietoutta koskevat tutkimukset ovat rohkaisevia. Viimeisimmän, Irlannin euroon siirtymistä käsittelevän lautakunnan (Irish Euro Changeover Board) toukokuussa tekemän tutkimuksen mukaan kotimaassani 95 prosenttia ihmisistä tuntee yhtenäisvaluutan nimen, 91 prosentilla on samat hinnat sekä Irlannin punnissa että euroissa, ja 79 prosenttia tietää, että eurosetelit ja -kolikot otetaan käyttöön vuonna 2002. 78 prosenttia on nähnyt kuvia euroseteleistä ja -kolikoista, ja 64 prosenttia tietää, että yhdellä Irlannin punnalla saa 1,27 euroa. Matkaa on kuitenkin vielä kuljettavana; vain 36 prosenttia ihmisistä tietää, kuinka pitkä on rahanvaihtojakso, joka kotimaassani on lyhennetty kestämään 9. päivään helmikuuta 2002 saakka.
Lisäksi euron käyttöönoton huomioimiseksi on tehty melkoinen määrä lainsäädäntötyötä sellaisilla aloilla kuin talous ja sosiaalihuolto. Kaikissa tapauksissa on olennaista, että toimimme sillä periaatteella, että kansalaisen etu on tärkein. Kansallisilla ja yhteisön viranomaisilla on periaatteessa kaksi tehtävää: heidän on huolehdittava onnistuneesta euroon siirtymisestä ja tiedotettava siitä kansalaisille.

Butel
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, yritän puhua teille vaikeuksista, joista omassa maassani kohtaamani ihmiset päivittäin valittavat. Ei ole itse asiassa lainkaan yllättävää huomata, että Couén menetelmä, joka oli ensisijainen euroa luotaessa, on nyt tehnyt tilaa kovalle metodille. Valitettavasti minun on sanottava teille, että yhteisen rahan käyttöönotto näyttää minusta pakkosiirtymiseltä.
Ensiksikään kansoilta ei ole missään vaiheessa kysytty, suhtautuvatko ne myönteisesti oman kansallisen valuuttansa vaihtamiseen. Tästä näkökulmasta Irlannin esimerkki enteilee Eurooppamme toimintamenetelmiä. Kansoilta ei nykyisin enää kysytä neuvoa euron käyttöönoton käytännön järjestelyissä, vaikka juuri ne ovat pääosassa tässä sakkipelissä. Poliitikkojen välittämät tiedotuskampanjat sälyttävät tosiaan aina vastuun kansalaisten harteille. Toisin sanoen: jos euro epäonnistuu, syy on teidän. Nuorilla ja eläkeläisillä on tiedotustehtävä, hallintovirastot ja niiden virkamiehet ovat esimerkkeinä. Liikkeenharjoittajat toimivat sitten käytännön kouluttajina. Kuka esimerkiksi välittää niistä vaikeuksista, joita maaseudulla, kaukana kaupunkien koulutuskeskuksista toimivat liikkeenharjoittajat joutuvat kohtaamaan? Voisiko 12 tuntia vuorokaudessa työskentelevää liikkeenharjoittajaa todellakaan vaatia lähtemään lähimpään kauppakamariin tai ammattikuntien taloon osallistumaan tiedotuskokouksiin?
Loppuyhteenvetona ja näiden kaikkien syiden perusteella ei mielestäni ole oikein, että kaikki vastuu jätetään kansalaisten kannettavaksi. On liian helppoa sälyttää näin muiden harteille se, mitä ei itse kykene toteuttamaan. Eurooppa hyväksyi yhteisen rahan, huolehtikoon nyt siitä myös itse!

Von Wogau
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja, hyvät kollegat, tätä keskustelua käydään vaikeana talouspoliittisena aikana. Kasvu taantuu, ja inflaatio nousee. Saksan liittotasavalta, joka muodostaa kolmasosan euroalueesta, pitää kasvun, inflaation ja nettovelan osalta perää. Se ei ole enää veturi, kuten joskus aiemmin, vaan tämän junan viimeinen vaunu.
Tänä vaikeana aikana on ensi sijassa kyse siitä, että Euroopan keskuspankki, joka on siis nuori keskuspankki, saa uskottavuutta. Tästä syystä me emme kannata myöskään niitä kolmea ehdotusta, jotka esittelijä teki mietinnössään.
Ensimmäinen ehdotus koski sitä, että taloudellisissa päätöksissä pitäisi ensi sijassa suuntautua ydininflaatioon, joka on inflaatioaste, jossa ei lasketa mukaan energian ja elintarvikkeiden hintoja. Jos tehtäisiin näin, kaunisteltaisiin tilannetta, sillä kansalaisia ei koske ydininflaatio vaan energian ja elintarvikkeiden hinnat sisältävä inflaatio.
Toinen ehdotus, jonka me hylkäämme, koskee inflaatiotavoitteiden asettamista. Euroopan keskuspankki on laatinut itse käsittääkseni perustellusti, vähän perustamisensa jälkeen, vakauden määritelmän, jossa rahanarvon vakaus on alle kahden prosentin inflaatioaste. Sitä ei saa nyt muuttaa. Juuri nykyisessä vaikeassa tilanteessa on pikemminkin arvioitava Euroopan keskuspankkia sen omien kriteerien mukaan. Tämä on se syy, miksi me emme voi puoltaa tätä toista ehdotusta.
Kolmas ehdotus koskee jäsenehdokasvaltioita. Ryhmäni ei kannata myöskään ehdotusta, jonka mukaan Maastrichtin sopimuksen inflaatiokriteerejä, Maastrichtin sopimuksen kaikkia kriteerejä ei pitäisi todellakaan vaatia samalla tavalla ehdokasvaltioilta - myös tämä merkitsisi vakauden murenemista.

Hyland
Arvoisa puhemies, 1. tammikuuta 2002 on taas merkittävä virstanpylväs Euroopan yhdentymisessä. Siirtyminen 12:sta eri kansallisesta valuutasta yhteiseen valuuttaan on monen kuukauden huolellisen valmistelun huippukohta, mutta pelkään silti, että jotkut kansalaiset eivät vielä näinkään myöhäisessä vaiheessa ole ymmärtäneet muutoksen ja sen, uskoakseni erittäin positiivisten, seurausten merkitystä.
Mikään muu EU:n politiikan muutos ei vaikuta kaikkiin kansalaisiin niin perusteellisesti ja henkilökohtaisesti ja samaan aikaan. Lapsista eläkeläisiin, yrityssektorista pieniin yrityksiin tämä Euroopan hallinnon virstanpylväs koskee kaikkia. Koska kaikkiin EU:n muutoksiin liittyy jonkin verran hyväntahtoista välinpitämättömyyttä, on tammikuun 1. päivää edeltävinä kuukausina tehtävä kaikki mahdollinen, jotta saataisiin kuluttajien huomio kiinnitettyä siihen, mitä on tapahtumassa, ja jotta saataisiin heidät vakuuttuneiksi ennen kaikkea siitä, että ne, joiden tehtävänä on hoitaa tämä tärkeä muutos, ovat asettaneet heidän etunsa etusijalle. Uskon, että kaikki mahdollinen tehdään, mutta mitään ei voi jättää sattuman varaan.
Tiedämme, että on joitakin ihmisiä, jotka suhtautuvat asiaan skeptisesti. Heidän näkemyksensä ovat tärkeitä keskustelulle, mutta meidän on varmistettava, että asiat, joista he ovat huolissaan, eivät toteudu. Muistamme kaikki esimerkiksi desimaalijärjestelmän käyttöönoton, jolloin huolimatta kaikista meidän vakuutteluistamme, kuluttajat kuitenkin huomasivat hintojen nousseen. Meidän kaikkien on varmistettava, että kustannustekijä ei missään tapauksessa ole osana vaihtomekanismia. Parlamentti tietää, että pankit itse käyttivät siirtymävaihetta hyväkseen periäkseen liian suuria vaihtomaksuja ja että tämä jatkuu jossakin määrin edelleen.
Miten Euroopan keskuspankki voi varmistaa, että näitä asioita tutkitaan mahdollisimman tehokkaasti ja että niihin liittyy myös asianmukaisia sanktioita?

Thyssen
Arvoisa puhemies, saamme vuoden vaihteessa kiertoon käteisen eurorahan, ja se tapahtuu lähes päivälleen kymmenen vuotta sen jälkeen, kun sille luotiin Maastrichtissa poliittinen ja oikeudellinen perusta.
Kuitenkin hyvin monet ihmiset huomaavat vasta silloin, ja vieläpä varsin äkillisesti, että Eurooppa todella puuttuu heidän elämiseensä ja olemiseensa.
Arvoisa puhemies, jo yksistään tämä tosiasia riittää syyksi tehdä aivan kaikki mahdollinen, jotta euroon siirtyminen tapahtuisi mahdollisimman edullisissa oloissa, siis myös herättämättä ihmisten ärtymystä. Päinvastaisessa tapauksessa pelkään, että meidän pitää maksaa siitä monen vuoden ajan Euroopan yhdentymisprosessia kohtaan tunnettuna epäluottamuksena. Kun otetaan huomioon se risteys, jossa seisomme tällä hetkellä Euroopan asiassa, niin meillä ei mielestäni ole siihen varaa.
Tähän mennessä tehty työ on erinomaista, mutta emme ole vielä perillä, ja haluaisinkin pyytää toteutusta vielä seuraaville asioille.
Ensimmäiseksi, tiedottamisen pitää olla laajempaa, aktiivisempaa, tehokkaampaa ja nykyistä enemmän kohderyhmille suunnattua.
Toiseksi, kuluttajille pitää toimittaa ennakolta sekä kolikoita että seteleitä. Jos Euroopan keskuspankki vastustaa sitä edelleen, niin kysyn teiltä, arvoisa komission jäsen, voitteko tehdä aloitteen ennakkotoimitusten mahdollistamiseksi muuttamalla 3. toukokuuta 1998 annettua asetusta?
Kolmanneksi, sähköistä maksamista pitää tietysti edistää, mutta se pitää myös tehdä halvemmaksi. Asiasta on jätetty valitus kilpailun pääosastoon. Arvoisa komission jäsen, haluaisin kuitenkin pyytää teitä huomauttamaan kollegallenne Montille joskus siitä, että hän ryhtyisi lopultakin toimiin tämän valituksen käsittelemiseksi.
Neljänneksi, rajat ylittävät maksut pitää tehdä halvemmiksi, enkä voi ilmaista sitä paremmin kuin Carla Peijs juuri teki ryhmäni puolesta.
Arvoisa puhemies, esittelijä Maaten on tehnyt erinomaista työtä, joka ansaitsee arvostuksemme. Toivokaamme, että taloudellisen Euroopan jälkeen saadaan aikaan myös poliittinen Eurooppa, niin että myös meidän eurooppalainen rahayksikkömme saa ansaitsemansa arvostuksen.

Kauppi
Arvoisa puhemies, arvoisa Euroopan keskuspankin puheenjohtaja, Euroopan keskuspankin ensimmäisiä kolmeakymmentä toimintakuukautta voidaan luonnehtia menestyksekkäiksi. Pankki on saavuttanut rahapoliittisen vakauden keskipitkällä aikavälillä huolimatta öljyn hinnan äkillisestä noususta, valuuttamarkkinoiden suuresta epävakaudesta ja rahamarkkinoiden lisääntyneistä jännitteistä. Kansalaisten luottamus Euroopan keskuspankkiin rakentuu ensisijaisesti hintavakaudelle. Kansalaisille on tärkeää, että valuutta on vakaa ja että reaalinen ansiotaso ja ostovoima säilyvät. Luottamusta voidaan kuitenkin myös lisätä kasvattamalla avoimuutta ja seurattavuutta EKP:n toiminnassa. Avoimuus on jokapäiväistä arkea kansallisissa keskuspankeissa, sen tulisi olla sitä myös Euroopan keskuspankissa.
Euroon siirtyminen on taloushistoriallisestikin ainutlaatuinen tapahtuma, jolle ei löydy vastaavia mittasuhteita saavuttavaa ennakkotapausta. Yhteisvaluutan käyttöönotto on konkreettinen osoitus siitä, miten pitkälle Euroopan yhdentyminen on edistynyt. Kansalaisemme odottavat meidän tekevän kaikkemme sujuvan euroon siirtymisen varmistamiseksi. On tärkeää, että huolellisella valmistelulla vältetään turhien ongelmien ja täten myös kielteisten mielikuvien syntymistä kansalaisten keskuudessa. Meidän tulee kuitenkin muistaa perusasiat. Euro ei kaadu kahden tai kolmen viikon pituisen ylimenovaiheen kauden käytännön ongelmiin. Jos se johonkin kaatuu, se kaatuu siihen, että valuutta ei ole riittävän vakaa ja vahva. Yhteisvaluuttamme on yhtä vahva kuin sen takana oleva talous. Vahva talous, terveet elinkeinoelämän rakenteet ja toimivat sisämarkkinat ovat oleellisia perusteita kansalaisten luottamukselle ja unionin globaalille kilpailukyvylle.
Tässä yhteydessä haluaisinkin mainita huoleni huomenna käsiteltävän yritysvaltausdirektiivin kohtalosta. Direktiiviä valmisteltiin kaksitoista vuotta. Euroopan parlamentti ja neuvosto saavuttivat pitkän kädenväännön jälkeen yhteisymmärryksen sovittelumenettelyssä. Jos direktiivi huomenna kaatuu, me voimme sanoa, että Lissabonissa kuultiin kyllä paljon kauniita sanoja, mutta täällä tarvitaan tekoja. Yhteisvaluuttamme arvo riippuu hyvin paljon näistä teoista sekä parlamentin, neuvoston että kaikkien unionin toimielinten taholta.

Andria
Arvoisa puhemies, arvoisa Euroopan keskuspankin puheenjohtaja, arvoisat kollegat, on varmasti syytä antaa arvoa niille ponnistuksille, joita me kaikki, Euroopan keskuspankki ja kollega Maaten - joka on mietinnössä puuttunut lähes kaikkiin niihin ennakoitavissa oleviin kysymyksiin, jotka saattavat nousta esille uuden valuutan käyttöönoton yhteydessä - olemme tehneet. Koska kyseessä on kuitenkin laajuudeltaan historiallinen tapahtuma - kaikkien jäsenvaltioidenhan on tähän päivään asti täytynyt hoitaa oman valuuttansa vaihtaminen kansallisesti, kun nyt taas siirrytään yhteiseen valuuttaan koko yhteisössä - kaikkia näkökohtia ja seurauksia ei voitu ennakoida, ja jotkin tapahtumat, joita ei tänään määritellä, saattavat siirtyä tuon ratkaisevan päivän, 1. tammikuuta 2002, jälkeiseen aikaan. Tästä näkökulmasta meidän kaikkien on yritettävä omasta puolestamme paitsi helpottaa siirtymistä myös ottaa esille euroon siirtymiseen kiinteästi liittyviä kielteisiä tai myönteisiä piirteitä.
Tästä syystä sallinette minun tarkastella kolmea seikkaa. Ensimmäiseksi: vielä ennen euron käyttöönottoa 1. tammikuuta 2002 on lisättävä tiedotusta syrjäisillä ja harvaan asutuilla alueilla, koska ei voida vaieta siitä, että yhä vieläkin maaseudulla pidetään hallussa varastovaluuttaa, joka nyt on vaihdettava. Toiseksi: siirtymäkauden jälkeen ja sitä seuraavan vuosikymmenen ajan, jolloin vaihtoa suoritetaan jäsenvaltioiden keskuspankeissa, kaikkia byrokraattisia muodollisuuksia on voitava keventää, jotta köyhimmät ja huonoimmin muutoksiin sopeutuvat ihmiset voivat vaihtaa pieniä summia ilman, että tästä on mitään haittaa. Kolmanneksi ja viimeiseksi: viimeiseen vaihtopäivään saakka on kehotettava valuutanvaihtoa suorittavia tahoja, erityisesti luottolaitoksia, toimimaan tarkkaavaisesti ja tiukasti käteisrahan siirroissa. Järjestäytynyt rikollisuus varmasti kerää käteistä rahaa laittomien kauppojensa ...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Olen ymmärtänyt, että puheenjohtaja Duisenberg haluaa vielä käyttää puheenvuoron tämän keskustelun päätteeksi. Hänen jälkeensä annan puheenvuoron komission jäsen Solbes Miralle.
Puheenjohtaja Duisenbergilla on nyt puheenvuoro.

Duisenberg
. (EN) Arvoisa puhemies, yritän vastata joihinkin jäsenten esiin ottamiin kohtiin. Käsittelin jo alustuksessani tärkeimpiä kahteen päätöslauselmaan sisältyviä kohtia.
Haluaisin lisätä muutamia näkökohtia keskusteluun. Jäsen Randzio-Plath kysyi perustamissopimuksen toissijaisesta tarkoituksesta. Uskomme vahvasti, että parasta, mitä EKP voi tehdä tuotannon ja työllisyyden kasvun edistämiseksi, on onnistua säilyttämään hintavakaus ja siten luomaan yrittäjille ennustettavissa olevan vakaan ympäristön. Pitäisikö Euroopan parlamentin olla mukana johtokunnan jäsenten nimittämisessä, jos perustamissopimusta joskus muutetaan? Tämä on asia, josta johtokunnan jäsenten on pysyttävä erossa. Euroopan parlamentti on kuitenkin jo mukana johtokunnan jäsenten valinnassa samalla tavalla kuin EKP:n neuvostokin on. Valtionvarainministerien, Euroopan parlamentin ja EKP:n neuvoston ehdotuksesta parlamentti voi antaa neuvoja, joiden avulla valtionpäämiehet ja neuvoston johtajat voivat tehdä päätöksen.
Olen täysin samaa mieltä, että rahapolitiikan ei tule toimia eristyksissä vaan yhä tiiviimmin koordinoituna. EKP ei kuitenkaan koskaan koordinoi politiikkaansa muiden talous- ja rahoitusalan politiikkojen mukaan, koska tämä voisi vaikuttaa ensisijaiseen perustamissopimuksen mukaiseen tavoitteeseemme, nimittäin hintavakauden säilyttämiseen.
Päätöslauselmasta otettiin esiin monia kohtia. Käsittelin jo alustuspuheenvuorossani joitakin niistä. Olen kiitollinen jäsen Peijsille ja jäsen von Wogaulle heidän tuestaan useissa kohdissa, nimittäin keskuspankin riippumattomuuden takaamisessa. Sanon sekä jäsen Berèsille että jäsen Randzio-Plathille, että EKP ei missään tapauksessa - tämän he jo tietävätkin - välttele vuoropuhelua Euroopan parlamentin tai sen valiokuntien kanssa. Tämän olemme jo todistaneet menneisyydessä ja jatkamme sen todistamista tulevaisuudessa.
Jäsen Peijs kysyi ilmeisen kysymyksen: voitteko jatkaa. Vastaan tähän aina, että voin, ja niin vastaan tälläkin kerralla. Hän puhui myös siitä, että ulkomaanmaksujen tulisi olla yhtä kalliita tai halpoja kuin kansallisten maksujen. Olen hänen kanssaan täysin samaa mieltä. Sen saavuttaminen voi kuitenkin kestää hiukan pitempään kuin vuoden 2002 tammikuun 1. päivään. Uskon kuitenkin, että yhteismarkkinoilla, joilla on yhteinen valuutta, tämän eron pitäisi hävitä, mutta se voi kestää jonkin aikaa.
Siirryn puhumaan pienten seteleiden käyttöönoton aikaistamisesta. Jäsen Maaten mainitsi tämän tärkeän asian päätöslauselmaluonnoksessaan ja monet muutkin jäsenet ovat maininneet sen. On esitetty erityisiä kysymyksiä: onko mahdollista tai suositeltavaa tehdä muutostyöt pankkiautomaatteihin muutamaa päivää ennen 1. tammikuuta 2002. Vastaus on "ei". Se vahingoittaisi vakavasti maksujärjestelmää vuoden kiireisimpänä aikana eli joulukuun viimeisinä päivinä. Pankkiautomaattien on silloin vielä pystyttävä jakamaan kansallisia valuuttoja. Jos ne eivät siihen pystyisi, maksujärjestelmä vahingoittuisi vakavasti. On muistettava, että 70-80 prosenttia seteleiden kokonaisjakelusta tapahtuu pankkiautomaattien kautta.
Tämä on tärkeää myös siksi, että myös meidän käsityksemme mukaan tiettyjen ongelmien esiintyminen on mahdollista. On tärkeää tehdä muutostyöt mahdollisimman nopeasti. Muutostyöt tehdään vanhoihin automaatteihin 1. tammikuuta mennessä viidessä maassa: Alankomaissa, Saksassa, Belgiassa, Irlannissa ja Luxemburgissa. Muissa maissa se voi kestää vähän kauemmin, mutta se johtuu pääasiassa siitä, että jotkin näistä laitteista ovat erittäin syrjäisillä alueilla, esimerkiksi Suomessa ja Espanjassa, eikä niitä huolleta joka päivä. Näissä maissa tämä kestää hiukan kauemmin, mutta useimmissa maissa muutostyöt tehdään viikossa. Viidessä maassa ne tehdään päivässä.
Jäsen Maaten pyysi päätöslauselmassaan myös, että pankkiautomaatteihin jaettaisiin pieniä 5 ja 10 euron seteleitä. Tämä näkökohta on otettu hyvin huomioon kansallisissa muutossuunnitelmissa. Suomea lukuun ottamatta kaikki muut maat ovat suunnitelleet jakavansa ensi vuoden ensimmäisinä päivinä 5 euron ja 10 euron seteleitä ainoastaan pankkiautomaattien kautta, ainakin muutamissa pankkiautomaateissa.
On myös perusteellisempia keinoja siirtymisen helpottamiseksi, esimerkiksi tilapäisten vaihtopisteiden perustaminen vaikkapa suuriin elintarvikemyymälöihin. Suosittelemme tätä. Niissä maissa, joissa sosiaalituet maksetaan edelleen pääosin käteisenä, suosittelemme pienten seteleiden käyttämistä. Kannustamme pankkeja pitämään ovensa auki 1. tammikuuta 2002. Tässä vaiheessa tätä suunnitellaan Itävallassa, Saksassa, Luxemburgissa ja Alankomaissa.
Päätöslauselmassaan Euroopan parlamentti teki myös useita ehdotuksia. En kommentoi kaikkia niistä, mutta Euroopan parlamentti ehdottaa samaa kuin minä äsken eli että pankit pitävät ovensa auki 1. tammikuuta. Myös EKP pitää tätä ehdotusta hyvänä ja tukee sitä. On myös ehdotettu, että kansallisten alennusmyyntien alkamispäivää muutettaisiin ja sitä lykättäisiin muutamalla viikolla. EKP ei ota tähän kantaa, mutta näen asian hyvät puolet.
Nykyistä alemmat luottokorttimaksut ja muiden elektronisten maksuvälineiden maksut on myös otettu esiin. Tätä suunnitellaan parhaillaan Itävallassa, Belgiassa ja Suomessa. Tähänkään EKP ei asian luonteen johdosta ota kantaa, mutta rohkaisee kansallisia viranomaisia kuuntelemaan Euroopan parlamenttia.
Palaisin minulle esitettyihin kysymyksiin ja sanoisin, että pienten seteleiden käyttöönoton aikaistamisen sijaan tiedotuskampanjamme, joka alkaa 30. elokuuta ja tehostuu seuraavina kuukausina tämän vuoden loppuun asti ja ensi vuoden muutamana ensimmäisenä viikkona, on sellainen, että useimmat kansalaiset ovat 1. tammikuuta mennessä täysin selvillä siitä, miltä setelit näyttävät turvaominaisuuksineen. Yhtenä tämän kampanjan osana jaamme joulukuun ensimmäisellä tai toisella viikolla 300 miljoonaa lehtistä kaikille euroalueen kansalaisille. Näissä lehtisissä kuvataan perusteellisesti uudet setelit ja käteiseen siirtymisen modaliteetit. Jäsen Maaten esitti kysymyksen, joka huvitti minua: "Mitä jos ministerit muuttavat mielensä viimeisten päivien aikana ja aikaistavat kaikesta huolimatta setelien käyttöönottoa?" Kaikella kunnioituksella sekä jäsen Maatenia että ministereitä kohtaan sanoisin, että ministerit eivät voi tehdä sellaista päätöstä, koska he ovat perustamissopimuksessa siirtäneet seteleiden liikkeeseenlaskuoikeuden kansallisille keskuspankeille ja EKP:lle. Ainoastaan EKP eli eurojärjestelmä, voi päättää, milloin pankkiseteleitä jaetaan, ja se päivämäärä on 1. tammikuuta 2002.

Solbes
. (ES) Arvoisa puhemies, haluaisin kommentoida Euroopan keskuspankin puheenjohtaja Duisenbergin puheenvuoron jälkeen lyhyesti muutamia kohtia. Puhun pääasiassa jäsen Maatenin mietinnöstä, koska olen samaa mieltä puheenjohtaja Duisenbergin jäsen Randzio-Plathin mietinnöstä esittämistä huomioista.
Ensimmäiseksi haluaisin muistuttaa, että aloittelijan eurosarjan jakaminen ei rajoitu vain yhteen kappaleeseen henkeä kohti. Yhdyn eri valtioiden tekemiin päätöksiin. On mahdollista, että valtioissa päätetään suuremmasta lukumäärästä.
Puheenjohtaja Duisenberg mainitsi pienten setelien ennakkotoimitukset pankkiautomaatteihin ja luukuille. Haluaisin esittää yhden ainoan huomautuksen osoittaakseni, että mainitsemanne komission kertomuksen tarkoituksena on yksinkertaisesti arvioida, kuinka paljon aikaa tarvitaan kansallisen valuutan korvaamiseksi kokonaan eurooppalaisella valuutalla, mikäli pankkiautomaattien kautta saatavat rahamäärät pysyvät nykyisen suuruisina. Kyseessä on staattinen arvio, jossa siis oletetaan, että rahan käyttö ei nopeudu, eikä siinä myöskään oteta huomioon muita rahanlähteitä kuin pankkiautomaatit. Joka tapauksessa haluan muistuttaa, että siirtymäjaksot ovat perusteltuja juuri siksi, että toimituksen kaikkia vaiheita ei voida toteuttaa heti ensimmäisestä päivästä alkaen.
Komissiossa suhtaudutaan myönteisesti alennusmyyntien lykkäämiseen kahdella viikolla, jotta ne eivät osuisi samaan aikaan kuin uusien kolikkojen ja setelien käyttöönotto. Tämä päätös on kuitenkin luonteeltaan kansallinen, ja se pitää tehdä erikseen kussakin jäsenvaltiossa.
Yksi huomio euroon siirtymisen mahdollisesti aiheuttamasta hintojen noususta: komissiossa, jossa on pohdittu tätä aihetta, pidetään keskeisenä, että jotta euroon siirryttäessä vältyttäisiin hintojen nousemiselta, hintamerkinnässä käytetään sekä kansallista että yhteisön valuuttaa. Olemme tietysti vaatineet myös muita toimia, esimerkiksi että julkishallinnossa maksuja pyöristetään alaspäin tai että yhteenlaskettu vaikutus säilyy joka tapauksessa entisellään. Jotkin komission kannoista on hyväksytty euroryhmässä, joka julkaisi 4. kesäkuuta näitä asioita käsitelleen julkilausuman.
Haluaisin kommentoida joitakin puheenvuoroja ja muistuttaa myös, että kaksoismerkintäkauden pitäisi periaatteessa kestää ainoastaan puoli vuotta, jonka jälkeen kaksoismerkinnästä täytyy luopua.
Käytännön viestit, joita olette suunnitelleet välitettäväksi kansalaisille tiedotuskampanjoiden avulla, voidaan toteuttaa sen yhteistyön avulla, jota parlamentti tekee euroon siirtymisen liittyviä käytännön näkökohtia käsittelevän neuvoa-antavan ryhmän kanssa, johon kuuluu eri jäsenvaltioiden kampanjavastaavia.
Esitän ainoastaan yhden kommentin sähköisistä maksuista: komissio on yrittänyt saada aikaan, että Euroopan pankkiliitot ja -yhdistykset voivat euroon siirtymisen myötä alentaa sähköisten maksujen kustannuksia ilman, että olisimme saaneet myönteisiä tuloksia aikaan.
Niin komissiossa kuin Euroopan keskuspankissa ollaan paneuduttu jatkamaan kustannusten alentamista rajat ylittävien toimien osalta. Olemme tietoisia, että kyseessä ei ole helppo toimitus ja että kansallisten ja rajat ylittävien maksujen erilainen käsittely voi aiheuttaa ristiriitoja sisämarkkinoita koskevissa säännöissä. Komissiossa tarkastellaan mahdollisia toimia, joiden avulla rajat ylittävien kustannusten alentamista voitaisiin helpottaa ja nopeuttaa mahdollisimman paljon.
Ensi tammikuun 1. päivä on rajapyykki Euroopan rakentamisessa. Koko maailma tulee olemaan riippuvainen Euroopan tapahtumista. Olen vakuuttunut, että toimielimet, jäsenvaltiot ja keskuspankit pystyvät osoittamaan, että ne ovat tapahtumien tasalla ja haluan kiittää vielä kerran parlamenttia avusta, jota se on antanut meille kaikissa asioissa, jotka liittyvät valmisteluihin kansallisten valuuttojen vaihtamiseksi euroon.

Työeläkelaitokset
Puhemies
Seuraavana esityslistalla on Othmar Karasin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0220/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi työeläkelaitosten toiminnasta (KOM(2000) 507 - C5-0596/2000 - 2000/0260(COD)).

Karas
Arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, käsiteltävänä oleva komission ehdotus ja talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö - sanon tämän ylpeänä - on uskoakseni erittäin hyvä esimerkki parlamentin kaikkien poliittisten ryhmien ja asiantuntijoiden komission ehdotuksen parissa tekemästä menestyksellisestä työstä, jossa kyettiin käymään vuoropuhelua ja oltiin valmiita tekemään kompromisseja. Se on hyvä esimerkki myös siitä, miten vakavasti me otamme työmme ja miten ponnekkaasti me toteutamme hankkeitamme, nimittäin noudatamme myös aikatauluja, ja miten tarmokkaasti me myös valmistelemme päätöksiä, toisin kuin neuvosto. Ero komission ehdotusten ja päätösten käsittelyssä Euroopan parlamentin ja neuvoston välillä on nähtävissä erittäin selvästi tässä esimerkissä. Haluaisin kiittää siksi aluksi erittäin lämpimästi kaikkia koordinaattoreita ja ennen kaikkea kollegoja Kuckelkornia, Humea, Ettliä, Pronkia, Lullingia ja monia muita yhteistyöstä!
Miksi tämä direktiivi? Direktiivi on olemassa, koska me kaikki olemme ryhtyneet luomaan yhdentyneitä rahoitusmarkkinoita, koska meidän on poistettava nopeasti taloudelliset esteet rahoituspalvelujen toimintasuunnitelmassa - johon tämä direktiivi kuuluu, koska toisen pilarin puitteissa harjoitettava toiminta, eläkkeet, eivät kuulu yhteisön lainsäädäntövaltaan. Mistä tässä direktiivissä on kyse? Tässä on kyse etupäässä valvonnan koordinoinnin kysymyksistä, rajat ylittävän toiminnan hyväksymisen kysymyksestä, sijoitussäännöistä ja tietyistä tarpeellisista liitännäistoimenpiteistä.
Me olemme saaneet valiokunnalta monia parannusehdotuksia. Olemme vakuuttuneita, että olemme keskustelleet tästä ehdotuksesta laajemmin ja tuoneet sen komission ehdotukseen nähden laajemmalle tasolle. Ensin on kuitenkin tarpeen selvennys, jonka me haluamme tehdä selväksi myös muuttamalla otsikkoa. Tämä on ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi työeläkepalveluja tarjoavien laitosten toiminnasta ja valvonnasta. Se on rahoituspalveluja koskeva direktiivi. Se ei ole direktiivi, jossa säädellään työeläkkeitä tuotteena ja myös työntekijöiden liikkuvuudesta käsin sen kaikkine seurauksineen. Siinä säädellään palveluja tarjoavien yritysten toimintaa. Tämä selvennys on tarpeen. Tämän selvennyksen yhteydessä meidän on sanottava, että se on ensimmäinen tarpeellinen ja tärkeä askel tiellä kohti toista pilaria ja työeläkkeitä koskevaa eurooppalaista sääntelyä.
On tarpeen tehdä vielä kolmas selvennys: toinen pilari täydentää ensimmäistä pilaria, mutta se ei kuitenkaan korvaa ensimmäistä pilaria. Se ei ole myöskään mikään välimuoto. Se on itse asiassa työmarkkinaosapuolten välinen sopimus työnantajien ja työntekijöiden välisten lainsäädännöllisten määräysten puitteissa. Sen on säilytettävä siksi tasapaino rahoitusmarkkinoiden vapauttamisen ja sosiaaliturvan välillä. Sosiaaliturvalle ja työntekijöille tiedottamiselle on annettava erityistä merkitystä.
Sallikaa minun luetella olennaiset muutosaskeleet: ensinnäkin me olemme korostaneet erittäin voimakkaasti level playing field -periaatetta eli kaikkien tarjoajien yhtäläistä kohtelua, jos ne täyttävät edellytykset. Toiseksi me olemme määritelleet selvästi varovaisuusperiaatteen, olemme määrittäneet rajan siirtymiselle määrällisistä sijoitussäännöistä laadullisiin sääntöihin ja vaadimme komissiota laatimaan kertomuksen kolmen vuoden päästä. Suurempi joustavuus sijoittamisessa ja kuluttajien suojan turvaamisessa on paikallaan. Kolmanneksi me olemme vaatineet siirtymistä siirrettyjen verojen järjestelmään, koska me tarvitsemme kilpailun vääristymistä välttääksemme tiettyjä yhteisiä sääntöjä, ja me vaadimme komissiolta, että se valvoo selvästi syrjintäkieltoa, joka on kirjattu EY:n perustamissopimukseen, ja ottaa sen lähtökohdakseen. Me olemme määritelleet eläkefoorumin työn ja kirjanneet vaihtoehtona biometriset riskit. Tässä ei ole määritelty tuotetta, vaan velvoite palvelujen tarjoamiseen.
Lopuksi: me olemme muotoilleet selvemmin kotivaltioperiaatteen sekä työntekijöiden ja työnantajien sekä heidän edustajiensa tiedottamisen kysymyksen. Me uskomme, että olemme onnistuneet saavuttamaan tasapainon rahoituspalveludirektiivin ja sosiaaliturvan välillä ja saavutamme huomenna suuren enemmistön. Toivon, että neuvosto noudattaa meidän esimerkkiämme, jotta meitä ei jarruteta tämän direktiivin Euroopan parlamentin päätösten pohjalta tapahtuvassa täytäntöönpanossa!

Pronk
, työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan lausunnon valmistelija. (NL) Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää koko sydämestäni hänen valtavasta suorituksestaan, johon hän on onnistunut sisällyttämään myös työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa tehdyn työn. Hän ei ole tehnyt sitä ottamalla työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan lausuntoa mietintöön kirjaimellisesti vaan ottamalla mukaan oleellisen sanoman siitä, mitä yritimme sanoa.
Haluan kiittää myös komissiota poikkeuksellisen miellyttävästä yhteistyöstä, sillä yhteisten ponnistelujemme ansiosta meillä on nyt jotakin käsiteltävänä. Sen pitää saada myös neuvosto ymmärtämään, että tässä asiassa pitää tapahtua jotain nopeasti. Tästä direktiivistä puhuttaessa ajatellaan nimittäin joskus, että kyse on abstraktista, ekonometrisesta asiasta.
Asia ei ole niin, sillä tämä on hyvin tärkeä rahoitukseen liittyvä direktiivi, jolla on erittäin suuri yhteiskunnallinen vaikutus, ja juuri siitä on nyt kysymys. Se, miten me toteutamme Euroopan tulevan eläkejärjestelmän, vaikuttaa tavalla tai toisella miljooniin ihmisiin.
Komissio lähtee perustellusti liikkeelle kolmesta pilarista. Me sääntelemme tässä tärkeän osan toisesta pilarista.
Ensimmäistä pilaria käsitellään parhaillaan neuvostossa ja myöhemmin myös tässä parlamentissa. Kolmas pilari säänneltiin jo aiemmin. Tämä on kuitenkin poikkeuksellisen tärkeä asia, ja meidän pitää myös pitää mielessä toisen pilarin spesifisyys.
Spesifisyys merkitsee, että työmarkkinaosapuolten rooli on tärkeä, että direktiivi pysyy rahoitukseen liittyvänä direktiivinä ja että meidän ei tarvitse sekoittaa pilareita keskenään. Esittelijä on onnistunut näissä kohdissa. Mekin onnistuimme lausunnossamme niissä, mutta esittelijä on sisällyttänyt ne mietintöön loistavalla tavalla.
Ainoa kohta, jossa haluaisimme edetä hiukan pitemmälle kuin talousasioiden valiokunta lopulta halusi, on direktiivin yksinkertaistaminen. Se on minusta sosiaalivaliokunnan edustajana muuten hiukan huvittavaa.
Arvoisa puhemies, kiitän kaikkia koko sydämestäni ja toivon, että neuvosto antaa pian direktiivin.

Lulling
naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan lausunnon valmistelija - (FR) Arvoisa puhemies, haluan aivan ensiksi esittää kiitokseni esittelijälle, jäsen Karasille, hänen tähän mietintöön käyttämästään ajasta ja vaivasta. Naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan lausunnon valmistelijana minun on ennen kaikkea korostettava, miten tärkeää on, että työeläkelaitokset kunnioittavat naisten ja miesten tasa-arvon periaatetta - joka on merkitty perustamissopimukseen - kuten on sitä paitsi asianlaita direktiiveissä, jotka koskevat kohtelun yhdenvertaista kohtelua julkisissa ja ammatillisissa sosiaaliturvajärjestelmissä. Totean tyytyväisenä, että oma tätä asiaa koskeva tarkistukseni on hyväksytty ja sisältyy mietintöön.
Olin myös esittänyt tarkistuksen, jossa tähdennettiin, että työeläkelaitosten tulisi ottaa huomioon perhesyistä johtuva miehen ja naisen epätyypillinen tai jaksottainen työssäkäynti ja suunnitella myös ratkaisuja, jotka takaavat jäsenyyden jatkumisen. Tätä tarkistusta ei hyväksytty sanatarkasti, mutta itselleni on selvää, että työeläkelaitokset eivät voi väistää tällaisten tilanteiden edellyttämiä ratkaisuja.
Meillä on ollut ja tulee vastakin olemaan homeerisia keskusteluja siitä, onko lisäeläkkeiden välttämättä katettava biometriset riskit. Itse kannatan käytännöllistä suhtautumistapaa - jota esittelijämmekin suosittelee - nimittäin sellaista, jonka mukaan laitosten tulee tarjota vaihtoehtona näihin riskeihin liittyvä suoja, kuten lesken- ja työkyvyttömyyseläke. Kaikella luonnollisesti on hintansa, mutta hinta ei saa olla riippuvainen sukupuolesta tai henkilökohtaisesta terveystarkastuksesta.
Yksi ratkaisua vaativista ongelmista on, että kun pyritään luomaan todelliset lisäeläkkeiden ja eläkerahastojen yhtenäismarkkinat, on pystyttävä takaamaan verokohtelu, joka estää samalla sekä maksuosuuksien ja eläke-etuuksien kaksoisverotuksen että eläkeläisten veropakolaisuuden, jota tapahtuu verotuksen välttämiseksi, mutta myös eri maiden väliseen tietojenvaihtoon ja veronkantoon liittyvän kalliin byrokratian. Komissio ei käsittele tätä ongelmaa kyseisessä direktiivissä; sitä käsitellään ainoastaan eräässä tiedonannossa - varovaisuus velvoittaa, eikö niin jäsen Bolkenstein.
Näin ollen katson, että olisi hätiköityä, mikäli parlamentti ottaisi jo nyt kantaa jonkin erityismallin - tässä tapauksessa TEE-mallin - puolesta, niin kuin mietinnössä on tehty, vaikkakin vain yhden perustelun nojalla, koska verotus kuuluu jäsenvaltioiden suvereniteettiin. Jättäkäämme asia kypsymään ennen kuin otamme kantaa jonkin mallin puolesta tässä äärimmäisen herkässä asiassa.
Arvoisa puhemies, arvelen, että tämän jälkeen mielipiteiden yhteentörmäyksestä syntyy valo ...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Villiers
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi toivottaa tervetulleeksi muutamia Kentistä tulevia vieraita, jotka meillä on ilo nähdä lehterillä tänään. Haluaisin myös kiittää esittelijä Karasia siitä kovasta työstä, jonka hän on tehnyt tämän erittäin vaikean mietinnön parissa.
Meidän on muistettava, että olemme luomassa vapaaehtoista suunnitelmaa, jota yritykset ja rahoituspalvelujen tarjoajat voivat halutessaan hyödyntää. Ellemme luo houkuttelevia puitteita, tämä direktiivi jää pelkäksi paperiksi, koska kukaan ei halua käyttää sitä. Jos täytämme tämän direktiivin liian monella yksityiskohtaisella määräyksellä, keskittävillä yksityiskohdilla, se ei kuvasta eläkejärjestelyjen monimuotoisuutta EU:ssa, ja tästäkään syystä ihmiset eivät tartu direktiivin tarjoamiin mahdollisuuksiin.
Mitä siis menetämme, jos yritykset päättävät olla käyttämättä tätä direktiiviä? Menetämme ainakin paljon varovaisuusperiaatteen kannalta. Äskettäisessä komission selvityksessä sanottiin, että jos tätä periaatetta olisi käytetty kaikkialla Euroopan unionissa 15 viime vuoden aikana, olisivat eläkerahastomme tuottaneet voittoa ainakin kaksi kertaa enemmän kuin ne tosiasiassa ovat. Yksityisellä sektorilla arvioitiin, että säästöjen tuoton kasvu, joka voisi tulla varovaisuusperiaatteen noudattamisesta, olisi jopa 3 prosenttia. Eläkevarat voisivat olla noin 21 prosenttia suuremmat kaikkialla Euroopan unionissa, jos olisimme jo noudattaneet varovaisuusperiaatetta.
Meillä on siis mahdollisuuksia kasvattaa säästöjen tuottoja kasvattamatta riskiä. Tämä on erittäin todellinen ja käytännöllinen etu niille ihmisille, jotka valitsivat meidät parlamenttiin edustamaan itseään. Emme saa heittää pois tätä etua kasaamalla tähän direktiiviin liikaa yksityiskohtaisia määräyksiä, jotka koskevat esimerkiksi hyväksymistä, biometrisia riskejä, takuita. Meidän on omaksuttava käytännöllinen lähestymistapa saadaksemme suurten tuottojen tuomat edut säästäjille tässä ensimmäisessä yrityksessä purkaa eläkepommi.

Kuckelkorn
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja sanoa täällä pari periaatteellista asiaa komission direktiiviehdotuksesta. Mehän olemme vaihtaneet mielipiteitä, kiistelleet ja sopineet teknisistä yksityiskohdista riittävästi viime päivinä, viikkoina ja kuukausina. Siinä yhteydessä haluaisin kääntyä erityisesti komission ja neuvoston edustajien puoleen. Haluaisin osoittaa erityisesti komissiolle pari sanaa tämän direktiivin historiasta ja synnystä.
Minullahan oli päätöslauselman esittelijänä tilaisuus vastata sekä vihreästä kirjasta että komission kuulemisen tuloksia koskevasta tiedonannosta. Kun te puhuitte vihreässä kirjassa vielä lisäeläkkeistä sisämarkkinoilla ja halusitte uskotella Euroopan kansalaisille, että tässä tehtäisiin jotakin Euroopan kansalaisten suuren enemmistön hyväksi, teidän nykyinen direktiiviehdotuksenne on vain eurooppalaisen rahoitusalan intressien peilikuva. Minun kannaltani te olette tehnyt tässä joko täyskäännöksen tai asiassa oli teille alusta alkaen kyse vain yhdentyneistä rahoitusmarkkinoista.
Teidän tarkoituksenne tänään on korostaa rahoitusmarkkinoita. Te siirrätte aiheen asemaan, jossa se ei ole vielä koskaan ollut. Se olisi sinänsä ihan oikein, jos kyse olisi tosiaankin vain puhtaasta rahoitusmarkkinadirektiivistä. Te puututte ehdotuksellanne kuitenkin voimakkaasti nykyään olemassa olevien työeläkkeiden tuotesuunnitteluun ja hankitte sijoitusalalle mielestäni huomattavan kilpailuedun perinteisiin tarjoajiin nähden siten, että haluatte kohdella rahoitustuotteita verotuksessa tasavertaisesti, mutta ette kuitenkaan velvoita rahoitusalaa antamaan samat vakuudet kuin toisen pilarin laitokset, jotka saavat siitä hyvästä vakuudet, nimittäin verotukselliset edut.
En paljasta enkä julkista tässä yhteydessä mitään salaisuutta, kun sanon, että me kaikki olemme saaneet rahoitusteollisuuden, erityisesti sijoitusalan, kannan sisältävät asiakirjat ja muotoiluehdotukset. Toisinaan voi saada jo vaikutelman, että suuressa osassa komission tekstistä näkyy lobbaajien käsiala. Yhtäläisyys rahoitusalan kanssa saa minut nimittäin tässä yhteydessä erittäin mietteliääksi.
Haluaisin myös käyttää tilaisuutta viitatakseni lyhyesti pääasiallisiin motiiveihimme, jotka ovat määrittäneet meidän toimintaamme Karasin mietinnön kohdalla viime kuukausina. Työeläkkeiden turva on meille ensimmäisellä sijalla. Me olemme vastuussa tässä jostakin, mitä me haluamme luoda, minkä pitää myös toimia päivän päätteeksi ja josta on hyötyä kansalaisille.
Vielä muutamia huomautuksia rekisteröintien aihekokonaisuudesta, siis hyväksymisistä. Pitääkö viranomaisten tarkistaa ja hyväksyä laitos ennen sen toiminnan aloittamista vai rekisteröidäänkö se pelkästään? Jäsen Karas on tehnyt tässä uuden ehdotuksen, jota me tuemme. Edelleen meille on tärkeää toisen pilarin kollektiivinen luonne. Sitä kautta saavutetaan rajaaminen kolmanteen pilariin nähden. Me emme puhu tässä jostakin säästötuotteesta vaan työeläkkeistä, ja se on luonteeltaan täysin toisenlainen kuin osakepaketeilla keinottelu.
Meille oli tärkeää saavuttaa parannuksia myös osallistumisessa. Me yhdymme tässä kuitenkin viittaukseen kansalliseen työoikeuteen. Biometristen riskien kohdalla me tuemme esittelijän muotoilua. Me olemme tehneet tässä olennaisen täyskäännöksen, mutta on mielestäni kaikkien etujen mukaista, että me voimme tukea tätä direktiiviä tai tätä hänen ehdotustaan.
Näiden sisällöllisten asioiden ohella meille olivat tärkeitä kuitenkin myös muut pohdinnat. Meidän ei pitäisi parlamentaarikkoina kavahtaa teknokraatteja, jotka sanovat meille, että se kaikki ei kävisi päinsä eikä olisi yhteensopiva sopimusten kanssa. Me olemme tässä mukana päättämässä ja voimme toimia kerrankin niin kuin ajattelemme. Meidät on valittu sitä varten, että esitämme täällä korjaavana elementtinä oman kantamme. Euroopan kansalaiset odottavat meiltä sen turvaamista, että lainsäädäntöä eivät laadi vain virkamiehet ja lobbaajat vaan että ennen kaikkea parlamentti tekee poliittisia päätöksiä. Meidän ei pitäisi myöskään kahlita itseämme sillä perusteella, että neuvoston kanssa ei voitu neuvotella 100 tarkistuksesta. Sanon tässä yhteydessä erittäin selvästi neuvostolle ja komissiolle: älkää riepotelko tätä direktiiviä enää!
Meillä oli osittain suuria erimielisyyksiä tästä mietinnöstä. Kiistojen värittämää keskustelua ei käyty vain poliittisten ryhmien välillä vaan myös niiden sisällä. Me äänestämme huomenna tekstistä, jossa yritetään ottaa kaikki virtaukset huomioon. Tässä kohdin haluaisin esittää esittelijälle, kollega Karasille, kiitoksemme hänen tekemästään työstä. Jos äänestys menee niin kuin puhuttu, suosittelen ryhmälleni teidän mietintönne hyväksymistä.

Huhne
Arvoisa puhemies, sanon lyhyesti, että ryhmälläni oli kaksi perustavoitetta tämän komission ehdotuksen käsittelyssä. Ensimmäinen on tukea komissiota mahdollisimman pitkälle sen pyrkimyksessä pitää ehdotus yksinkertaisena sisällyttämättä siihen tarpeettomia monimutkaisia asioita, kuten biometrista riskiä. Voimme hyväksyä esittelijä Karasin parlamentissa junaileman kompromissin. Olisimme pitäneet parempana komission alkuperäistä ehdotusta, koska se oli yksinkertainen, mutta tunnustan ne huomattavat poliittiset vaikeudet, joita esittelijä Karas kohtasi, ja kiitän häntä hänen ponnistuksistaan kompromissin aikaansaamisessa.
Ryhmäni toinen tärkeä tavoite oli vahvistaa komission päätöstä olla entistä liberaalimpi ja enemmän "markkinoita avaava" suhtautumisessaan määrällisten vaatimusten poistamiseen. Komission direktiiviluonnoksessa otetaan ennakolta huomioon, että jäsenvaltiot voivat edelleen asettaa määrällisiä rajoituksia eläkerahastojen toiminnalle. Olen iloinen, että parlamentti näyttää haluavan viiden vuoden rajaa. Toivon, että komissio hylkää kaikki pyrkimykset reaalipolitiikkaan, johon liittyy likaisia kompromisseja neuvostossa, ja keskittyy siihen, mikä on parlamentin selvä toivomus. Tahdomme varmistaa, että eläkeläiset saavat suuret tuotot, kun noudatamme varovaisuusperiaatetta tinkimättä lisää turvallisuudesta.
Nämä kaksi ovat meidän perustavoitteitamme, ja jos ne hyväksytään huomisessa äänestyksessä, tämä lainsäädäntö luo perustan yksityisen pääomanmuodostuksen valtavalle kasvulle unionissa. Se parantaa olemassa olevien eläkejärjestelmien sijoitusten tuottoa ja siten myös eläkkeitä. Se vakiinnuttaa ensimmäistä kertaa yleiseurooppalaisen sijoittajakannan kasvavia ja yhdentyneitä euroalueen rahoitusmarkkinoita varten.

Jonckheer
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, talous- ja raha-asioiden valiokunnassa suoritettu äänestys, jonka osalta valiokunta jakaantui ja jonka jälkeen toisaalta tuotiin täysistuntoon 133 tarkistusta, osoittaa riittävän hyvin tähän direktiiviluonnokseen liittyvät näkemyserot.
Omassa ryhmässämme tulkitsemme asian seuraavasti: itse asiassa tämän työeläkerahastoja koskevan direktiivin pääasiallisena tarkoituksena on poistaa kaikki rahoituslaitoksia erityisesti rahoitusvarojen valinnassa rajoittavat ehdot lukuun ottamatta yleisiä, niin sanottuja laadullisia varovaisuussääntöjä, joiden tuolla puolen molemminpuolisen kiitollisuuden periaatetta sovelletaan mielin määrin. Olemme tässä sisämarkkinoiden toteuttamisen ajoilta tutun tilanteen edessä. Toivotun yhdenmukaistamisen tai yhdentymisen, jopa vapautumisen ja avoimuuden tason osalta, mutta jossa se, jota Fritz Scharps nimittää positiiviseksi integraatioksi on liberalisointitavoitteeseen verrattuna taka-alalla, tästä näkökulmasta haluaisin mainita yksinkertaisesti kolme kohtaa, jotka ovat meille erityisen tärkeitä:
riskeiltä, niin sanotuilta biometrisiltä riskeiltä suojautuminen sellaisenaan: kannatamme jäsen Herzogin jättämää tarkistusta 108;
verokilpailu (tarkistus 117), uusi esimerkki siitä, että kuljemme enemmän ja paljon nopeammin kohti markkinoiden yhdentymistä ilman edeltävää verotuksen yhdenmukaistamista: tätä näkökohtaa emme voi hyväksyä;
pääomariskeiltä suojautuminen, mikä koskee direktiivin 18 artiklaa: esitetty tarkistus 116 on mielestämme järkevä.
Poliittinen arviomme tästä direktiiviluonnoksesta on näin ollen se, että jälleen kerran se on epäsuhteessa tavoitteisiin, joilla pyritään paitsi markkinoiden ykseyteen myös sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen ja yhteisvastuullisuuteen.

Herzog
Arvoisa puhemies, komission laatima direktiivi sisältää täysin hyväksytyn kierouden. Ensi sijassa sitä kiinnostaa lisäeläkkeiden edistäminen pääomavaroilla. Vaikka Karasin mietintö oikaiseekin silloin tällöin tätä kieroutta, toisinaan se myös pahentaa sitä. Edessämme on malli, joka viittaa ennen muuta Isossa-Britanniassa ja muuallakin tehtailtaviin lisäeläkkeisiin. Joissakin tietyissä maissa nämä järjestelyt eivät kuitenkaan toimi lainkaan tai toimivat vain vähän rahoitusmarkkinoilla, toisissa taas työntekijöille tarjotaan luotettavia takuita, mutta aivan ilmeisesti sellainen ei ole tämän direktiivin huolenaiheena. Etenkään sitä ei kiinnosta kansalliselle tasolle yhteisvastuullisuuden, turvallisuuden ja yleispätevyyden periaatteille rakennettujen eläkejärjestelmien johdonmukaisuus.
Tämän vuoksi olemme jättäneet seuraavia kahta tyyppiä olevia tarkistuksia: yhtäältä takuut kyseisille ihmisryhmille, toisaalta sekä julkinen valvonta että valvontastandardit. Ilman olennaisia tarkistuksia emme voi tekstiä hyväksyä.
Ensiksikin on parannettava ihmisryhmille tarkoitettuja takuita. Direktiivi saattaa aiheuttaa syrjintää ja yhteisvastuullisuuden murtumista. Lisäeläkejärjestelmään liittyminen ei ole pakollista, joten siitä aiheutuu huomattavia eroja. Alojen välistä keskinäistämistä ei ole otettu huomioon. Väestön väheneminen aiheuttaisi eläke-etuuksien laadullisen heikkenemisen. Liikkuvien työntekijöiden osalta toimen tai alan vaihtaminen ei takaa jäsenyyden jatkumista. Oikeuksien määrittelyyn eivät välttämättä sisälly biometriset riskit. Todellisia eläke-etuustakuita ei ole järjestetty. Kuitenkin tunnetaan riskit, joita määrättyihin maksuosuusjärjestelmiin ilmoittautuvat ottavat, kuten useat tunnetut makroekonomistit ovat sitä paitsi osoittaneet.
Kaikkiin näihin kohtiin ehdotamme tarkistuksia ja samaten myös toiseen huolenaiheeseen, joka on yhteiskunnallisen ja toiminnan vakauden valvonnan välttämätön parantaminen. Komissio tarjoaa vakuutuksen antajille mahdollisuuden valita työeläkejärjestelmiä. Karasin mietintö tehostaa tätä säännöstä poistamalla julkisen luvan. Näin on ovi avattu kilpailulle, johon liittyy seuraavat kaksi vaaraa: yhteisvastuullisuustehtävien väistäminen ja vakuutuksen antajilta vaadittujen toiminnan vakauden valvontajärjestelmien heikkeneminen. Jäsen Karas on sisällyttänyt meidän tarkistuksemme, jolla pyritään osallistuvan ohjauksen periaatteen toteuttamiseen, mutta sillä on todellista vaikutusta ainoastaan siinä tapauksessa, että koko direktiivissä kyseisiä laitoksia ei kohdella muiden kaltaisina rahoitussijoittajina. Komission määräämä valvontaa koskeva oikeudellinen kehys on epämääräinen ja mietinnössä edellytetään alkuperämaan periaatetta, mitä me emme voi hyväksyä, sillä myös vastaanottavilla jäsenvaltioilla täytyy luonnollisestikin säilyä mahdollisuus noudattaa johdonmukaisuutta kansallisen sosiaalisen oikeuden kanssa. Edeltävää verotuksen yhdenmukaistamista ei vielä sisälly näihin asiakirjoihin, joten ovi verodumppaukselle on jälleen kerran avoin.
Hyvät jäsenet, meillä on nyt edessämme koetinkivi, jolla mitataan se, millaiseksi Euroopan parlamentti käsittää vastuunsa sosiaaliturvan alalla.

Crowley
Arvoisa puhemies, on tärkeämpää katsoa todellisuutta kuin keksiä pyörä uudelleen: väestömme vanhenee, elää pitempään ja jää eläkkeelle entistä nuorempana. Eläkkeet ja maksut on turvattava kunnolla tulevaisuudessa. Tämä saavutetaan ainoastaan yhdistämällä olemassa olevat eri järjestelmät toiseen ja kolmanteen pilariin, kuten esittelijä ehdottaa.
Alat, joista olen huolissani, ovat ensiksi verotuksen yhdenmukaistaminen, jota vastustan ehdottomasti, ja toiseksi näiden rahastojen lisääntynyt sääntely ja valvonta, koska meillä on jo vaikka kuinka paljon sijoituskeinoja ja sijoitusvälineitä sääteleviä lakeja.
Neuvoisin parlamentin jäseniä ja ehkäpä myös jäsenvaltioiden hallituksia, joiden edustajia on täällä tänään, katsomaan Irlannin mallia. Me Irlannissa olemme sitoutuneet sijoittamaan 1 prosentin BKT:stä tulevaisuuden eläkerahastoihin vuoteen 2025 asti. Tämä tarkoittaa 700 miljoonaa Irlannin puntaa vuodessa eläkemaksujen turvaamiseen ihmisille vuodesta 2025 eteenpäin. Jos useammat maat olisivat halukkaita tekemään näin, kiire tai vaara ei olisi niin suuri kuin nyt monilla Euroopan eläkeläisillä on.

Ilgenfritz
Arvoisa puhemies, meidän julkiset eläkejärjestelmämme ovat liian kalliita, eikä niitä voida enää myöskään rahoittaa. Ero aktiivisten työssäkäyvien ja eläkeläisten välillä kasvaa entisestään. Kiireellisesti tarvittavia uudistuksia viivytetään toistuvasti. Näiden järjestelmien kustannukset unionin sisällä vaihtelevat myös erittäin paljon. Siten esimerkiksi Itävalta käyttää 15 prosenttia bruttokansantuotteestaan eläkkeisiin ja pitää siten ennätystä hallussaan, koska unionin keskiarvo on 11 prosenttia. Korkeat kustannukset esimerkiksi Itävallassa johtuvat osittain myös siitä, että me olemme ottaneet pian jokaista ammattiryhmää varten käyttöön oman vakuutusjärjestelmän. Tämä johtaa lukuisiin epäoikeudenmukaisuuksiin, joita ei voida enää perustella. Mutta kuten jo sanottiin, eläketurva ei ole kriisissä vain Itävallassa vaan kaikkialla Euroopassa.
Julkista eläkejärjestelmää ei voida enää rahoittaa, ja se rasittaa myös nuoria sukupolvia. Euroopan laajuisten työeläkemarkkinoiden on ehdottomasti autettava tässä.
Me emme saa kuitenkaan enää kuormittaa entisestään pieniä ja keskisuuria yrityksiämme tämän järjestelmän, tämän toisen pilarin luomisen yhteydessä. Ne eivät selviäisi enää välillisten työvoimakustannusten uudesta korottamisesta. Seuraukset olisivat katastrofaaliset ja vaikuttaisivat ennen kaikkea kielteisesti Euroopan työllisyystilanteeseen.

Puhemies
Keskustelua jatketaan klo 21.00.

Tuki avoimeen koordinaatiomenetelmään pohjautuville varmoja ja kestäviä eläkkeitä edistäville kansallisille strategioille.
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto tuesta avoimeen koordinaatiomenetelmään pohjautuvalle varmoja ja kestäviä eläkkeitä edistäville kansallisille strategioille.

Diamantopoulou
. (EN) Komissio on tänään hyväksynyt tiedonannon, jonka otsikkona on "Turvattuja ja kestäviä eläkkeitä koskevien kansallisten strategioiden tukeminen kokonaisvaltaisella lähestymistavalla". Tämä tiedonanto on ehdotus erityisistä tavoitteista ja työtavoista yhteistyöksi eläkeuudistuksen alalla avoimen koordinaatiomenetelmän mukaisesti, kuten Lissabonissa päätettiin.
Viimeisen kahden vuoden aikana Euroopan yhteistyötä koskevat asenteet ovat muuttuneet merkittävästi. Voimme nähdä muutoksen niiden asenteissa, jotka ovat vastuussa kansallisista turvapolitiikoista. He ovat nyt yhtä mieltä siitä, että avointa koordinaatiomenetelmää on sovellettava eläkkeisiin pitkällä aikavälillä.
Ehdotuksessamme tämä esitetään Euroopan tason "pehmeänä" politiikkana eli se on "pehmeää" verrattuna lainsäädäntöön tai olemassa oleviin politiikkoihin. Viittaan erityisesti talouspolitiikan koordinaatioon. Tässä tiedonannossa tehdään erittäin selväksi, että uusi avoin järjestelmä ei korvaa olemassa olevia menetelmiä. Tämä ehdotus ei poista kansallisten politiikan tekijöiden kansallista vastuuta. Tämän tiedonannon tavoitteena on kehittää integroitua lähestymistapaa haasteissa, joita väestön ikääntyminen ja yhteiskunnan muuttuminen aiheuttaa eläkejärjestelmään.
Mikä on tämän tiedonannon sisältö? Siinä on kolme akselia. Ensimmäinen koskee eläkkeiden riittävyyttä. Toinen koskee rahoituksen kestävyyttä ja kolmas eläkejärjestelmien mukautumista muuttuvaan yhteiskuntaan. Puhun laajemmin kaikista näistä akseleista.
Riittävyys tarkoittaa eläkejärjestelmien sosiaalisia perustavoitteita, joiden tarkoituksena on estää ikääntyneiden sosiaalinen syrjäytyminen ja antaa heille mahdollisuus säilyttää elintasonsa myös vanhana.
Toinen akseli on rahoituksen kestävyys. Jotta tähän päästäisiin hallitusten välisen ja sukupolvien sisäisen oikeudenmukaisuuden hengessä, on työllisyystason oltava erittäin korkea, kasvu- ja vakaussopimusta on kunnioitettava ja yksityisillä järjestelmillä on oltava hyvä sääntelykehys.
Kolmas akseli koskee eläkejärjestelmien uudenaikaistamista. Tämän akselin mukaan eläkejärjestelmien on mukauduttava joustavaan työvoiman tarpeeseen. Tämä tarkoittaa, että niiden on vastattava uusien työorganisaatioiden tarpeisiin; niiden on vastattava vähemmän vakaiden perheiden tarpeisiin ja suuremman tasa-arvon tarpeeseen naisten ja miesten välillä. Sen on myös tehtävä nämä nykyistä avoimemmiksi, ennustettavammiksi ja sellaisiksi, että ne mukautuvat paremmin muuttuviin olosuhteisiin.
Näiden kolmen akselin alla on kymmenen tavoitetta. Me - ja sosiaalisen suojelun komitea, joka on tähän mennessä tehnyt erinomaista työtä - aiomme mitata näitä tavoitteita indikaattoreiden avulla. Sosiaalisen suojelun komitean ansiosta meillä on analyysit kaikista eläkejärjestelmistä ja uudistuksista, jotka jäsenvaltioissa on tehty. Sosiaalisen suojelun komitea työstää taloudellisia ja sosiaalisia indikaattoreita, jotta tavoitteiden toteutumista voidaan mitata.
Mikä on ehdotettu menettely? Kuinka jäsenvaltiot pääsevät tiettyyn tavoitteeseen, on niiden oma asia ja riippuu kansallisista strategioista. Tiedonannossa ehdotetaan, että jäsenvaltioiden on esitettävä nämä ensimmäiset kansalliset strategiansa vuoden 2002 kesän loppuun mennessä. Ensimmäinen yhteinen seurantamenettely on kevään 2003 Eurooppa-neuvostossa.
Tämä kansallisten strategioiden raportti perustuu integroituun lähestymistapaan, ja tämä onkin poliittisesti tiedonannon tärkein osa. Pelkän eläkeuudistusten lisäksi huomioon on otettava työllisyyspolitiikka ja julkisen talouden hallinta. Eri hallinnon osien ja tietenkin työmarkkinaosapuolten on osallistuttava näiden strategioiden valmisteluun.
Miksi lähestymistavan pitäisi olla integroitu? Tämä tarve perustuu eläkkeiden ja muiden politiikan alojen vuorovaikutuksen ymmärtämiseen. Työllisyysstrategia on yksi esimerkki. Menestyksellinen työllisyysstrategia helpottaa eläkkeiden rahoittamista, mutta eläkeuudistukset voivat luoda työllisyyskannustimia. Toinen esimerkki on julkinen talous. Jos julkinen talous vakautetaan nyt, on myöhemmin helpompi selvitä ikääntymisen vaikutuksista talousarvioon, kun taas eläkekulujen riittämätön valvonta voisi tehdä julkisen talouden epävakaaksi.
Työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunta ja talous- ja raha-asioiden valiokunta tekevät tietenkin tiiviisti yhteistyötä. Ne esittävät yhteisen mietinnön, ja niiden panos on ensiarvoisen tärkeä, mutta Euroopan parlamentin tehtävä voi olla tärkeä tässä prosessissa. Toivomme saavamme lausuntonne tästä tiedonannosta ja erityisesti ehdotetuista tavoitteista. Koska komissio ja puheenjohtajavaltio Belgia pitävät tärkeänä sitä, että asiassa edistytään selvästi hyvissä ajoin ennen seuraavaa Eurooppa-neuvostoa, olisimme kiitollisia, jos antaisitte lausunnon ennen lokakuuta.
Epävirallinen yhteydenpito Euroopan parlamentin ja sosiaalisen suojelun komitean välillä jatkuu säännöllisesti. Myös muista yhteistyötavoista eläkeuudistuksen alalla voidaan keskustella, ja suhtaudun avoimesti kaikkiin parlamentin ehdotuksiin.
Lopuksi, poliittisesti on erittäin tärkeää, että jäsenvaltiot pitävät tärkeänä tätä yhteistyötä eläkeuudistuksen alalla. Tämä on yksi kaikkein arkaluonteisimmista ja vaikeimmista uudistuksista kaikissa jäsenvaltioissa, ja siksi se on poliittisesti erittäin tärkeä. Uskomme, että komission, Euroopan parlamentin ja jäsenvaltioiden välisen yhteistyön avulla voimme luoda kattavan lähestymistavan, joka olisi hyödyllinen jäsenvaltioille ja auttaisi toteuttamaan uudistuksia.

Puhemies
Komission jäsen Diamontopoulou, kiitos minunkin mielestäni erittäin merkittävästä komission lausunnosta.

Jensen
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla siitä työstä, jota olette tähän mennessä tehneet. Olen todellakin sitä mieltä, että Göteborgin huippukokouksen yhteydessä otettiin esille hyviä asioita, ja olen myös sitä mieltä, että se työ, jota nyt on tehty yksittäisten valtioiden laatimien kertomusten parissa, osoittaa, että esityslistan laajentaminen on oikea menettelytapa. Meidän ei pidä puhua pelkästään kasvavasta ikääntyvien ihmisten määrästä ja taloudellisista vaikutuksista, vaan meidän on puhuttava myös siitä, kuinka me saamme luotua hyvän eläkejärjestelmän. Mielestäni on lisäksi tärkeää, että tästä työstä ei muodostu sellaista, että poliitikot ja virkamiehet ja asiantuntijat tekevät sitä keskenään suljettujen ovien takana. Haluaisin kysyä komission jäseneltä, mitä suunnitelmia hänellä on sellaisen laajemman julkisen keskustelun käynnistämisestä, joka koskee tätä eläkkeiden yhtenäistämistä tai koordinointia. Avoimen menetelmän on oltava avoin sanan todellisessa merkityksessä, jolloin yleisökin otetaan mukaan tähän työhön. Mitä komission jäsen aikoo tehdä? Lupaako hän lisätä toimia, joiden avulla parannetaan yleisön....
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, minulle, Italian eläkeläisten puolueen listalta vaaleilla valitulle edustajalle, sanottiin: "Mitä teet Strasbourgissa? Ei siellä koskaan puhuta eläkkeistä!" Komission jäsen Anna Diamantopouloun sanat olivatkin siksi mannaa korvilleni. Osoitan suosiotani tälle aloitteelle: tämä on suuri päivä kaikille Euroopan eläkeläisille! Onnittelut koko komissiolle ja komission jäsen Diamantopouloulle! Katson, että tärkeintä on nyt valvoa eläkevaroja, antaa 15 jäsenvaltion eläkevarat ei Karhukoplan vaan sellaisten henkilöiden valvontaan, joille eläkeläisten tulevaisuus on sydämenasia. Toivon, että komission jäsen on samaa mieltä kanssani.

Hughes
Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä lausunnosta. Odotan innokkaasti saavani lukea tiedonannon. Tämä on yksi tärkeimmistä keskusteluista, joka meidän on käytävä.
Minulla on kaksi kysymystä. Unionissa on todellakin käynnissä merkittävä demografinen muutos, ja meidän on pyrittävä varmistamaan, että ikääntyneet henkilöt pysyvät työmarkkinoilla. On kuitenkin olemassa iso ongelma: nuo ikääntyneet henkilöt ovat niitä, joiden taidot ovat vanhentuneet. Onko komission jäsen samaa mieltä, että tämä johtaa siihen suureen muutokseen, jonka puolesta me olemme puhuneet, eli siirtymiseen peruskoulutuksen painottamisesta jatkokoulutuksen ja elinikäisen oppimisen korostamiseen? Tästä tulee olennaisen tärkeä asia.
Asiaan liittyy joitakin ristiriitaisuuksia ja vaikeuksia. Kaikkialla unionissa on esimerkiksi suuntauksena eläkeiän nostaminen, ja samaan aikaan varhaiseläkkeelle jäämistä tuetaan laajasti julkisista varoista. Eikö tässä olekin vaarana se, että aletaan syyttää unionia, koska nämä vaikeat kysymykset viedään tässä vaiheessa väkisin jäsenvaltioiden päätettäväksi?

Diamantopoulou
. (EN) Arvoisa puhemies, tässä on kaksi pääasiaa. Ensiksikin eläkejärjestelmien avoimuus. Yksi eläkejärjestelmien uudenaikaistamisen kolmannen akselin tavoitteista on tehdä ne avoimiksi. Tämä tarkoittaa, että EU:n kansalaisten lisäksi myös kolmansien maiden kansalaisten on saatava tietoa helposti ja tiedon on oltava selkeää. Tällä alueella on olemassa suuria ongelmia. Jotta päästäisiin siihen avoimuuteen, johon nyt pyritään, meidän on saatava joitakin indikaattoreita. Pyydettäessä on saatava selkeää tietoa. Emme voi sälyttää uudistusrakenteen tai eläkejärjestelmien rakenteen kehittämistä jäsenvaltioille, mutta voimme mitata sitä useilla indikaattoreilla. En valitettavasti voi kuitenkaan kertoa tästä yksityiskohtaisesti tällä hetkellä.
Toiseksi puhuisin elinikäisestä oppimisesta ja varhaiseläkkeistä. On olemassa selvä yhteys eläkeiän ja aktiivisen vanhenemisen välillä. Suurimmassa osassa jäsenvaltioista eläkeikä on 65, mutta tämä ei ole sääntö vaan poikkeus. Jäsenvaltioissa toteutetaan monia eri varhaiseläkejärjestelmiä, mikä on aiheuttanut monia ongelmia eläkejärjestelmien rahoituksen kestävyydelle. Tästä syystä ehdotamme politiikkojen yhdistelmää: toisaalta ehdotamme eläkejärjestelmän uudistamista ja eläkeiän muuttamista; toisaalta ehdotamme politiikkoja ikääntyvän väestön aktivoimiseksi eli kannustimia ikääntyvien pitämiseksi työmarkkinoilla, kannustimia koulutukseen ja joissakin tapauksissa tukea pk-yrityksen tai muun yrityksen perustamiseen.
Olen siis erittäin pitkälle samaa mieltä teidän kanssanne: tarvitsemme tätä integroitua lähestymistapaa. Emme voi pelkästään tehdä päätöstä eläkeiän nostamisesta, vaan meidän on toteutettava muita politiikkoja samaan aikaan.

Van Lancker
Arvoisa puhemies, myös minä haluan kiittää komission jäsentä tästä tärkeästä tiedonannosta, jossa Euroopan eläkkeitä tarkastellaan vielä kerran sosiaalisena haasteena, johon liittyy rahoituksellisia seurauksia, eikä rahoituksellisena ongelmana, johon liittyy sosiaalisia ulottuvuuksia. Uskon, että puheenjohtajavaltio Belgialla on syytä olla teille hyvin kiitollinen tästä panoksesta keskusteluun.
Haluan esittää teille kaksi kysymystä, arvoisa komission jäsen. Ensimmäinen liittyy tiedonannossa muotoiltuihin tavoitteisiin. Näen, että alkuperäisen tiedonannon kymmenen tavoitetta on supistettu kolmeen. Nämä kolme tavoitetta ovat tosin tärkeitä, ja selvyyden kannalta on ehkä hyvä, että niitä on vain kolme. Mielestäni siitä on kuitenkin jätetty pois muutamia ratkaisevan tärkeitä elementtejä, kuten solidaarisuus sukupolvien välillä ja sukupolvien sisällä sekä eläkkeen yksittäisten osa-alueiden väliset suhteet. Mikä on ensimmäisen, toisen ja kolmannen pilarin rooli? Näihin ongelmiin ei enää etsitä vastausta. Miten komission jäsen aikoo vastata tällaisiin kysymyksiin keskustelussa?
Sitten toinen kysymykseni. Olitte aivan oikeassa puoltaessanne globaalia lähestymistapaa. Göteborgissa sanottiin, että tehdyt sopimukset pitää sisällyttää laajoihin taloudellisiin suuntaviivoihin. Suunnitelmassa tähän ei ole varauduttu.

Kauppi
Arvoisa puhemies, myös minä yhdyn käsitykseen, että eläkepolitiikassa on kyse erittäin suuresta haasteesta. Euroopan nuoren sukupolven kannalta tämä on ehkä kaikkein suurin haaste, jonka seuraavien vuosikymmenien aikana talous- ja sosiaalipolitiikan saralla näemme. Avoin koordinaatio on luonnollisesti myönteinen asia, ja kannatan sitä lämpimästi. On hyvä, että komissio etsii nyt indikaattoreita ja pyrkii myös lisäämään julkista keskustelua tästä hyvin tärkeästä aiheesta.
Varsinainen kysymykseni koskee sitä, että näettekö kuitenkin mahdollisuuksia myös hieman kovemmille toimenpiteille eli voitaisiinko esimerkiksi vakaus- ja kasvusopimuksissa, työllisyyspoliittisissa suuntaviivoissa, tämän tyyppisissä hieman sitovimmissa asiakirjoissa jatkossa ottaa myös eläkepoliittiset kysymykset esille ja esimerkiksi antaa varoituksia niille jäsenvaltioille, jotka eivät hoida eläkepolitiikkaansa kunnolla ja turvaa sitä, että voidaan kestävällä tavalla kohtuullisella rahoituksella tulevaisuudessa maksaa hyvätasoisia eläkkeitä Euroopan eläkeläisille.

Koukiadis
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan onnitella komission jäsentä, ja onnitteluihini yhtynee myös parlamentin suuri enemmistö. Eläkeläisiä edustava parlamentin jäsen Fatuzzokin on hyvillään. Esitetyt näkökannat vaikuttavat erityisen hyviltä. Sen mukaan, mitä olen lehdistä lukenut, piditte kiinni näkemyksistänne, vaikka useat komission jäsenet ilmaisivat vastustuksensa, sillä he pitivät niitä liiankin rohkeina. Ihmettelen kuitenkin, kuinka eläkejärjestelmiä voitaisiin uudistaa pitämättä yllä 140 artiklassa esitettyä korkean turvan tasoa.
Haluaisin esittää kaksi keskeistä kysymystä. Komissiossa puhutaan varmoista eläkkeistä, jotka voidaan saavuttaa pilarien täydentäessä toisiaan. Hyvä niin. Oletteko tutkineet, voidaanko tätä menettelyä soveltaa kaikkiin työntekijäryhmiin, varsinkin pienten ja keskisuurten yritysten ja pienituloisten palkansaajiin, vai pitäisikö näissä tapauksissa toimia toisin? Toiseksi, kun tavoitellaan varmoja ja kestäviä eläkkeitä, olisiko meidän tämän päämäärän saavuttaaksemme harkittava, mitä mahdollisuuksia olisi nostaa eläkkeisiin käytettävää osuutta bruttokansantulosta?

Diamantopoulou
. (EL) Arvoisa puhemies, vastatakseni jäsen Svan Lankerin kysymykseen, perustavoitteita on todellakin kymmenen, jotka vain selvyyden vuoksi olen jakanut kolmeen eri luokkaan: eläkkeiden riittävyys, taloudellisen kannattavuus ja uudistukset. Luonnollisesti yksi tavoitteista on mainitsemanne sukupolvien välinen tasapaino. Indikaattoreita on vielä enemmän. Niillä osoitetaan sekä taloudellisia että sosiaalisia näkökohtia. Näistä seikoista keskustellaan vielä varmasti sekä komissiossa että neuvostossa, mutta, kuten tiedätte, talous- ja sosiaalikomitea ja parlamentti käyvät keskenään jatkuvaa vuoropuhelua.
En aivan ymmärtänyt kysymystänne työllisyyspoliittisista suuntaviivoista, eli kysyittekö, pitäisikö osa tavoitteista sisällyttää työllisyyspoliittisiin suuntaviivoihin? Jos tämä oli kysymyksenne, muistutan teille, että ensi vuonna, Espanjan puheenjohtajakautena, päättyy työllisyysstrategian ensimmäinen viisivuotiskausi. Tässä muutostilanteessa pohdimme, miten otamme huomioon laatuseikat tai iäkkäitä työntekijöitä koskevat asiat.
Kysymykseen varmoista eläkkeistä ja kolmen pilarin osuudesta vastaisin, että komission on hyvin vaikeaa, jopa mahdotonta antaa konkreettisia suuntaviivoja kolmen eri pilarin osuudesta eri jäsenvaltioissa. On kuitenkin selvää, että varmat eläkkeet täytyy turvata, ja siksi ensimmäisen pilarin rooli on erittäin merkittävä. Bruttokansantulon kasvu ja se, kuinka paljon ensimmäistä pilaria tuetaan, nivoutuvat tietysti aina yhteen, kun otetaan huomioon, että jäsenvaltioiden pitää kunnioittaa vakaus- ja kasvusopimuksen periaatteita.

Rübig
Arvoisa puhemies, eläkkeethän koskevat erityisesti nuoria, koska he ansaitsevat kuitenkin työelämässä eläkkeet ja pääsevät sitten myös nauttimaan eläkkeistä. Aiotteko te oikeastaan tiedottaa erityisesti kouluissa, millaisia tulevaisuuden eläkejärjestelmät ovat ja että liikkuvuutta tietysti myös edistetään, jos nämä näkemykset todellakin toteutetaan?

Cercas
Arvoisa komission jäsen, aloitamme tänään epäilemättä prosessin, josta on Euroopalle paljon hyötyä ja jonka puitteissa sosiaaliturvajärjestelmiemme kaipaama nykyaikaistaminen saa suunnatonta lisäarvoa. Haluaisin esittää teille yhden kysymyksen ja kenties olla teille hieman avuksikin. Komission esityksen keskeisenä asiana on kertomus, jossa arvioidaan vuosittain kansallisia strategioita. Sen asiakirjassa sanotaan kuitenkin, että kertomus laaditaan jäsenvaltioiden kertomusten tietojen pohjalta. Arvoisa komission jäsen, eikö teidän mielestänne olisi hyödyllistä, että komission työskentely perustuisi myös muihin tietoihin, että komissio avautuisi sille, mitä voidaan toteuttaa paikan päällä ja yliopistoissa ja tietenkin niille tiedoille ja keskusteluille, joita voidaan välittää teille parlamentista käsin? Siten ette jäisi kenties enemmänkin propagandan levittämisestä kuin uudistuksen toteuttamisesta kiinnostuneiden hallitusten etupyrkimysten rajoittamiksi?

Thorning-Schmidt
Arvoisa puhemies, yhdyn täysin niihin kollegoideni esittämiin kehuihin, jotka koskevat komission aloitetta. Se on hyvä, ja komissio on asiassaan oikeassa. Arvoisa komission jäsen, aivan kuten puheenvuorossanne sanoitte, on erittäin tärkeää, että jäsenvaltiot tukevat niitä suunnitelmia, joita te äsken esititte, ja voin valitettavasti jo nyt hieman aavistaa, millainen keskustelu kotimaassani syntyy, kun komissio alkaa keskustella eläkkeistä. Arvoisa komission jäsen, sen vuoksi olisi erittäin mukavaa, jos te voisitte yksinkertaisesti vahvistaa sen vaikutelman, jonka saan lukiessani tiedonantoanne. Siitähän saa sellaisen vaikutelman, että komissio ei aio mitenkään heikentää jäsenvaltioiden olemassa olevia eläkkeitä eikä myöskään yhdenmukaistaa jäsenvaltioiden eläkejärjestelmiä. Oletan vahvistavan tämän, ja uskon sen olevan äärimmäisen tärkeää niiden tulevien keskustelujen kannalta, joita jokaisessa jäsenvaltiossa jatkossa käydään.

Diamantopoulou
On selvää, että nuoret joutuvat kasvokkain kyseisen ongelman kanssa, ja useimmissa jäsenvaltioissa on vaarana, että tuleville sukupolville ei suoda samoja oikeuksia kuin nykysukupolvelle. Se, kuinka paljon asiasta tiedotetaan, riippuu jäsenvaltioista, sillä joissakin jäsenvaltioissa ongelma on vakavampi kuin toisissa. Uskoisin, että tiedottamisen kannalta on myönteistä pelkästään se, että kysymyksestä on alettu keskustella Euroopassa ja se että olemme sopineet yhteistyöstä tässä jo koko Eurooppaa koskettavassa kysymyksessä.
Toiseen kysymykseen vastatakseni, näitä raportteja ei ensinnäkään voida laatia vuosittain. Ne laaditaan pidemmin aikavälein. Toiseksi, Euroopan komissio käyttää Eurostatilta ja kansallisilta tilastokeskuksilta saamiaan tietoja. Nämä laitokset saavat toki tuntuvaa taloudellista tukea, mutta komissio ja hallitukset tekevät yhteistyötä, jotta kyseiset laitokset toimisivat samojen standardien mukaisesti. Olenkin kanssanne samaa mieltä siitä, että kaikki kansalliset tilastokeskukset eivät nykyään toimi asianmukaisesti; niiden toiminnassa on puutteita ja kaikki tiedot eivät aina ole luotettavia. Pyrimmekin tukemaan kansallisia rakenteita, jotta laitokset toimisivat samojen standardien mukaisesti.
Kolmas kysymys koskee eläkkeiden yhdenmukaistamista. Tässä asiassa joudun olemaan ehdoton. Eläkejärjestelmien yhdenmukaistaminen ei missään tapauksessa tule kysymykseen, ei ensinnäkään poliittisista syistä, sillä siihen ei ole oikeusperustaa, mutta ei myöskään teknisten syiden vuoksi, sillä on täysin mahdotonta yhtenäistää ja yhdenmukaistaa järjestelmiä, jotka ovat rakenteeltaan erilaisia, joiden rahoitus on hoidettu eri tavoin ja jotka usein toimivat erilaisissa talousjärjestelmissä. Viittaan luonnollisesti Tanskan tapaukseen.
Haluan korostaa, että vaikka rakenteet ovat erilaisia, meillä on myös yhteisiä, huomioon otettavia ongelmia, jotka liittyvät väestönkehitykseen, uusiin työmuotoihin, työttömyyteen ja uusin perhemuotoihin. Näitä ongelmia on kaikissa jäsenvaltiossa.
Meillä on myös yhteisiä tavoitteita: kestävä kehitys, julkisten ja yksityisten eläkejärjestelmien taloudellinen kannattavuus sekä näiden järjestelmien modernisointi tavalla, jota erittelin ensimmäisessä puheenvuorossani. Yhteisten ongelmien ja tavoitteiden vuoksi päädymme yhteistyömuotoon, jossa jokainen valtio pitää kiinni eläkejärjestelmänsä rakenteesta ja erityispiirteistä, mutta tekee samalla yhteistyötä laajemmissa yhteyksissä.

Puhemies
Komission jäsen, kiitos vielä kerran tästä merkittävästä lausunnosta, jonka annoitte täällä tänä iltapäivänä. Olen varma, että kaikki kollegat toivottavat teille menestystä tämän erittäin vaikea asian parissa.

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komissiolle osoitetut kysymykset (B5-0329/2001).
Ensimmäinen osa

Puhemies


Glenys Kinnock
Kysymys nro 27 (H-0541/01):
Aihe: Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden (AKT:n) voimavarojen kartuttaminen Voisiko komissio selittää, miksei yhtään niistä 20 miljoonasta eurosta, jotka osoitettiin Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden voimavarojen kartuttamishankkeeseen, ole vielä jaettu? Hankkeethan suunniteltiin valmistamaan Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioita syyskuuhun 2002 mennessä EU:n ja AKT:n välisiä taloudellisia kumppanuussopimuksia koskevia neuvotteluita varten.
Katsooko komissiokin, että tämä viive aiheuttaa vakavia vaikeuksia Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioille ja että tärkeän sitoumuksen täyttämistä on laiminlyöty?

Nielson
. (EN) Komissio tietää, kuinka tärkeä tämä hanke on ja kuinka tärkeää on toimia hyvissä ajoin, jotta varmistettaisiin, että AKT-valtiot ovat valmiita ja paremmin valmistautuneita aloittamaan syyskuussa 2002 neuvottelut taloudellisista kumppanuussopimuksista EU:n kanssa. Mikä on siis tämän hetkinen tilanne ohjelman toteuttamisessa? Ohjelman hallintayksikköä varten pidettävän tarjouspyyntömenettelyn esikarsinta aloitettiin suunnitelmien mukaan tämän vuoden kesäkuussa ja tarjoukset avataan 20. heinäkuuta AKT:n pääsihteeristössä. Tarjouksia arvioiva komitea koostuu kolmesta AKT:n pääsihteeristön nimittämästä jäsenestä ja kolmesta komission nimittämästä jäsenestä. Tämä komitea päättää, mitkä yritykset osallistuvat ohjelman hallintayksikköä koskevaan tarjouskilpailuun. Otaksun tämän ohjelman hallintayksikön olevan toiminnassa viimeistään tämän vuoden joulukuuhun mennessä; jos onni on myötä, niin muutamaa viikkoa aikaisemmin.
Näin pysyisimme hankkeen toteuttamisen alkuperäisessä aikataulussa. Ohjelman hallintayksikön on oltava perustettu ja toiminnassa, ennen kuin hanketta voi toteuttaa. Kun kuitenkin tiedetään, kuinka tärkeitä jotkin hankkeen toiminnot ovat, komissio on aloittanut tilapäiseltä pohjalta joidenkin tiettyjen hankkeen suunniteltujen toimintojen toteuttamista varten, ja tämä on jo käynnissä. Tähän liittyy seminaareja, jotka koskevat AKT:n yhteisen kaupan alan ministerikomitean kapasiteettia lisääviä tilaisuuksia, joissa keskustellaan uusista Maailman kauppajärjestön sääntöjen mukaisista kaupankäyntijärjestelyistä EU:n kanssa. Kaksi tällaista tilaisuutta on pidetty: ensimmäinen pidettiin Johannesburgissa 10. ja 11. huhtikuuta 2001 ja toinen Brysselissä 13. ja 14. toukokuuta.
Toiseksi AKT:n alueellisen integraation parissa työskentelevien järjestöjen johtajien toisen tapaamisen yhteydessä järjestettiin seminaari Brysselissä 2. ja 3. toukokuuta tänä vuonna ja lisäseminaareja aiotaan pitää tämän vuoden heinä-syyskuussa. Kaikki nämä toimintaan suuntautuneet seminaarit ovat siis käytännössä toteutumassa. Voimme joko olla tyytyväisiä siihen, että valmistelu ja toteuttaminen ovat käynnissä, tai pettyneitä ja turhautuneita, koska niiden eteneminen on niin hidasta, mutta tämä on yhteydessä yleisempiin ongelmiin, joita emme ehkä ehdi hoitaa tänään. Saanen myös sanoa, että niin tärkeitä kuin nämä toiminnot ovatkin, ne eivät ole, eivätkä koskaan ole olleetkaan, edellytyksiä Cotonou-sopimuksen mukaiselle kauppaneuvotteluiden aloittamiselle syyskuussa 2002. Ymmärrän kuitenkin hyvin, miksi tämä kysymys esitettiin.

Kinnock
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission jäsentä todella paljon. Totuus on tietenkin, että olemme jo ylittäneet taloudellisia kumppanuussopimuksia koskevien neuvottelujen valmisteluvaiheen puolen välin, joten nämä viivytykset ovat erittäin vaikeita AKT-valtioille; nämä viivytykset koskevat tuhansien ihmisten toimeentuloa ja siksi ne herättävät paljon huolta. Ymmärrän, että komissiolla on vaikeuksia selittää, miksi näin on tapahtunut.
Halusin kysyä teiltä erityisesti, onko komissio valmis joustamaan näiden neuvottelujen aloitusajassa, lopetusajassa ja ehdoissa?

Nielson
. (EN) Lyhyt vastaus on "ei". Cotonoun sopimus on aivan selkeä ja - vaikka en tätä lisäkysymystä odottanutkaan - tämä on ongelman ydin ja syy siihen, mitä sanoin vastaukseni lopussa. Asiaan liittyvät päivämäärät ovat neuvottelujen tuloksia. Niiden muuttaminen luo lisää ongelmia, ja joka tapauksessa on helpompi keskustella siitä, muuttaako vielä yhden seminaarin pitäminen maailman kuin tehdä vaikeita päätöksiä, joista tulee koko tämän prosessin osa AKT-ryhmän kumppaneillemme.

Puhemies
Kysymys nro 28 jätetään käsittelemättä, koska sen esittäjä ei ole läsnä.

John Joseph McCartin
Kysymys nro 29 (H-0539/01):
Aihe: Serbiassa vangittuna olevat Kosovon albaanit Vastikään osa Serbiassa vangittuna olevista Kosovon albaaneista vapautettiin, mikä on erittäin positiivista. Katsooko komissiokin, että tarkoituksena on kääntää huomio pois ehdottomasta tarpeesta vapauttaa kaikki jäljellä olevat vangit, joista jotkut ovat erittäin sairaita? Onko komissiolla mitään tietoa Skender Ferizistä, Besim Zymberistä ja Bedri Kukalaista, jotka ovat olleet vankilassa toukokuussa 1999 Kosovossa tapahtuneesta Dubravan joukkomurhasta lähtien?

Patten
. (EN) Komissio pitää erittäin myönteisenä, että äskettäin vapautettiin merkittävä määrä Kosovon albaanivankeja. Tämä ei kuitenkaan vähennä nopean ratkaisun tarvetta jäljellä olevissa 203 tapauksessa, jotka ovat tällä hetkellä auki Serbian tuomioistuimissa ja joita siellä käsitellään uudelleen.
Komissio on ottanut Punaisen Ristin kansainvälisen komitean kanssa esiin näiden arvoisan jäsenen kysymyksessään mainitseman kolmen henkilön tapaukset. Odotamme vastausta. Meillä ei ole mitään muuta tietoa heidän tapauksistaan.
Punaisen Ristin kansainvälinen komitea seuraa yksittäisten vankien tilaa ja pitää myös yhteyttä heidän perheisiinsä. Belgradin viranomaiset ovat tiedottaneet asioista UNMIKille ja Yhdistyneiden Kansakuntien Kosovon-siviilioperaation johtajalle Haekkerupille viimeksi YK:n turvallisuusneuvoston valtuuskunnan Belgradin vierailun aikana. Uudelleen tarkasteltavana olevista jäljellä olevien vankien tapauksista saataneen päätökset piakkoin. Käsittääksemme siellä harkitaan UNMIKin ehdotusta, että tuomitut rikolliset suorittaisivat vankilatuomionsa loppuun Kosovon vankiloissa. Komissio pitää myönteisenä kaikkia ponnistuksia kohti nopeaa ratkaisua jäljellä olevissa vangitsemistapauksissa sekä kohti ratkaisua niiden 3600 henkilön tapauksessa, jotka on edelleen ilmoitettu kadonneiksi kaikista Kosovon yhteisöistä.

McCartin
Haluaisin kiittää komission jäsentä hänen täydellisestä vastauksestaan ja onnitella häntä niistä ponnistuksista, joita tiedän komission ja tietenkin myös neuvoston tekevän saadakseen aikaan nykyistä humanitaarisemmat ja kelvollisemmat olot demokratian luomista varten tuolla alueella.
Kiinnitän komission jäsenen huomiota siihen tosiseikkaan, että monet edelleen ilman oikeudenkäyntiä vankiloissa kärsivistä vangeista ovat haavoittuneita ja sairaita, eivätkä heidän sukulaisensa ole saaneet heistä mitään tietoja. Itse asiassa niitä sukulaisia, jotka ovat vierailleet tai yrittäneet vierailla näiden vankien luona, on uhkailtu. Mitään normaalia oikeusprosessia ei ole nostettu heitä vastaan. Koska olemme panostaneet tälle alueelle niin paljon taloudellisesti, on äärimmäisen tärkeää, että viranomaiset vastaavat kansalaisille tavasta, jolla näitä vankeja kohdellaan.
Sattumalta - tämä on uusi ulottuvuus suhteessamme näihin maihin - näillä kolmella mainitsemallani vangilla on sukulaisia Irlannissa, ja irlantilaisten ja kosovolaisten vapaaehtoisjärjestöjen välisen vuorovaikutuksen johdosta minua parlamentin jäsenenä painostetaan löytämään ratkaisu tähän ongelmaan.

Patten
. (EN) Onnittelen arvoisaa jäsentä energisestä toiminnasta äänestäjiensä puolesta. Toivon, että hänen mainitsemansa vangit pääsevät mahdollisimman pian sukulaistensa luo Irlantiin tai ainakin tapaavat heidät.
Arvoisa jäsen tietää, että olen säännöllisesti ottanut esiin vankeja koskevan kysymyksen presidentti Kostunican ja muiden Jugoslavian liittotasavallan ylempien virkamiesten kanssa. Olemme painostaneet sikäläisiä viranomaisia tutkimaan uudelleen kaikki tapaukset ja joko päästämään vangit vapaaksi todisteiden puuttuessa, silloin kun tämä on ollut asianmukaista, tai silloin kun todisteita on, aloittamaan nopeutettu vetoomusmenettely. Toivon, että liittotasavallassa harkitaan vakavasti laillisesti tuomittujen luovuttamista Kosovon vankiloihin jatkamaan rangaistuksensa suorittamista.
Jatkamme painostamista tässä asiassa. Se on erittäin tärkeää. Tämä asia herättää suurta humanitaarista huolta Irlannissa ja muissa jäsenvaltioissa.

Puhemies


William Francis Newton Dunn
Kysymys nro 30 (H-0546/01):
Aihe: Poliisivoimat Äskettäin pidettiin ensimmäinen kokous, jossa käsiteltiin aiemmin sovittua 5000 miehen vahvuisten poliisivoimien perustamista unionin ei-sotilaallista kriisinhallintaa varten. Voiko komissio ilmoittaa parlamentille, mitä tuloksia kokouksessa saavutettiin ja miten asiassa toimitaan jatkossa?

Toinen osa
Patten
. (EN) Göteborgin Eurooppa-neuvoston päätelmien Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa koskevassa liitteessä todetaan, mihin asti Euroopan unioni on päässyt poliisivoimien kehittämisessä Euroopan unionin alueen ulkopuolella tapahtuvaa kriisinhallintaa varten. Arvoisa jäsen muistaa varmaan, että Faron Eurooppa-neuvostossa viime vuoden kesäkuussa jäsenvaltiot sitoutuivat kunnianhimoiseen tavoitteeseen, että vuoteen 2003 mennessä on käytettävissä 5000 poliisia kansainvälisiä tehtäviä varten. Valmistelutyöt ovat edenneet hyvin sen jälkeen. Tarvittavia rakenteita, mukaan lukien poliisiyksikköä neuvoston pääsihteeristöön, luodaan neuvostossa.
Göteborgin kokousta varten tehty ETPP-raportti sisältää poliiseja koskevan toimintasuunnitelman, jossa esitetään prosessin seuraavat vaiheet. Vuoden 2001 loppuun mennessä pidetään ministeritason konferenssi, jossa Faron sitoumukset muutetaan erityisiksi lupauksiksi. Puheenjohtajavaltio Belgia jatkaa myös työskentelyä poliisiasiantuntijaryhmän kanssa tutkiakseen yksityiskohtaisemmin Faron sitoumusten toteuttamiseen liittyviä menettelyjä, erityisesti laatuseikkoja, koulutusta, valintakriteerejä ja välineistöä. Komissio tukee jäsenvaltioiden ponnistuksia tämän kriisinhallintayksikön luomisessa, esimerkiksi rahoittamalla koulutushankkeita OISIN-ohjelman kautta.
Komissio on viime vuosina alkanut osallistua vielä enemmän paikallisen kapasiteetin rakentamiseen ja poliisin toiminnan uudistamiseen konfliktien jälkeisissä tilanteissa. Esimerkkinä voisin mainita sen, että komissio rahoittaa tärkeitä uudistusaloitteita oikeus- ja sisäasioissa, mukaan lukien poliisiasioissa, monissa Balkanin maissa CARDS-ohjelman puitteissa. Niissä puitteissa komissio ottaa itselleen WEU:n poliisitehtävät Albaniassa. Komissio tarjoaa myös teknistä apua ja koulutusta Väli-Amerikan, Guatemalan ja El Salvadorin poliisille osana noiden maiden rauhansopimusten toteuttamista. Lisäksi komissio on vastikään aloittanut ohjelman poliisikoulutuksen tukemiseksi Algeriassa.

Newton Dunn
Haluaisin kiittää ystävääni komission jäsentä, joka on aina ollut mielestäni niin avulias. Tämä oli erittäin täydellinen ja hyödyllinen vastaus. Uskon, että parlamentti arvostaa sitä.
Yksi asia oli kuitenkin yllättävä, vaikka aionkin lukea hänen vastauksensa yksityiskohtaisesti tarkastellakseni sitä. Se koskee neuvostoon perustettavaa poliisiyksikköä. Olenko oikeassa olettaessani, että meidän lähettämiämme poliisivoimia itse asiassa johtaakin loppujen lopuksi neuvosto eikä komissio, vaikka poliisitoimi onkin selvästi rauhanturvaamistoimi eikä sotilaallinen toimi?

Patten
. (EN) Arvoisa jäsen pyytää minua käsittelemään perusteellisesti toimivaltuuksia ja niihin liittyviä asioita. EU:n poliisien tarjoaminen, sijoittaminen ja johtaminen ulkoisten kriisien hallinnassa kuuluu jäsenvaltioiden ja neuvoston pääsihteeristön toimivaltaan. Poliisiyksikkö on siis perustettu neuvoston pääsihteeristön uusiin poliittis-sotilaallisiin rakenteisiin. Sen tehtävänä on toteuttaa yksityiskohtaista poliisitoimintasuunnitelmaa, johon aikaisemmin viittasin, koordinoidusti jäsenvaltioiden ja siviilikriisinhallintakomitean kanssa. En uskalla puuttua asiaan, jonka hallinta kuuluu oikeutetusti jäsenvaltioille, mutta komissiolla on asiassa oma tehtävänsä ja vastuunsa.
Kerroin meidän merkittävästä kokemuksestamme poliisien koulutuksen alalla. Voimme antaa erityisen tärkeän panoksen varmistamalla, että koulutus tällä ja muilla siviilikriisinhallintaan liittyvillä aloilla on yhteensopivaa YK:n tarjoaman koulutuksen kanssa. YK:lla ja Euroopan unionilla - Euroopan komissiolla - on nyt tällä alueella muita enemmän kokemusta, ja on ehdottoman tärkeää varmistaa, että tarjottu koulutus - annetaan se sitten poliiseille, rangaistuslaitosten johtajille, rauhantuomareille tai poliisituomareille - on yhdenmukaista ja asiallista kaikkialla, missä heidän palvelujaan tarvitaan. Tässä on komissiolle tärkeä rooli, mutta komissio ei pyri 16. jäsenvaltioksi.

Purvis
Kertoisiko komission jäsen minulle, ovatko tai voivatko nämä poliisit olla aseistettuja ja mitkä olisivat heidän sopimusehtonsa?

Patten
. (EN) Se on määritettävä tapauskohtaisesti ja tilannekohtaisesti. Saanen kertoa yhdestä niistä ongelmista, joita meillä on tarvittavan poliisikapasiteetin tarjoamisessa.
Emme ole etsimässä tavanomaista yhteisön poliisia. Tarvitsemme koulutetun poliisin - miehen tai naisen -, joka pystyy tekemään perinteisiä poliisin tehtäviä rikosetsivänä, yhteisön poliisina ja joskus myös sellaisia puolisotilaallisia tehtäviä, joita tarvitaan esimerkiksi joissakin Länsi-Balkanin osissa.
Maassa, jonka tunnen parhaiten, on erittäin vähän poliisivoimia, joilla olisi tällainen kapasiteetti, johon kuuluu säännöllinen aseiden käyttö. Pohjois-Irlannin poliisivoimat ovat esimerkki poliisivoimista, joilla on tuontyyppistä yleiskapasiteettia. Tämä on yksi syy, miksi on vaikea hankkia juuri sitä mitä tarvitaan, mutta olosuhteista riippuu tarvitaanko aseita. Toivon, että poliisitoimen menestys yhä useammin merkitsisi, ettei aseita tarvita.
Komission jäsen Lamylle osoitetut kysymykset

Puhemies


Ulla Margrethe Sandbæk
Kysymys nro 31 (H-0540/01):
Aihe: Köyhän väestönosan mahdollisuudet hankkia lääkkeitä On olemassa yhä enemmän todisteita ja huolestumista siitä, että Maailman kauppajärjestön (WTO) patenttisäännöt vaikuttavat haitallisesti köyhän väestönosan mahdollisuuksiin hankkia lääkkeitä. Voiko EU tukea ja edistää kehitysmaiden ehdotuksia teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyviä näkökohtia käsittelevän neuvoston tulevissa kokouksissa ja WTO:n ministerikokouksessa Qatarissa, jotta WTO:n jäsenet sopisivat seuraavista toimista:
Arvioidaan teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvien näkökohtien vaikutuksia kansanterveyteen ja kehitykseen, ja lykätään kehitysmaiden kanssa käytäviä kauppakiistoja, jotka liittyvät teollis- ja tekijänoikeuksiin, arvioinnin valmistumiseen saakka. Tarkastellaan uudelleen teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehtyä sopimusta, jotta kehitysmaille tarjotaan mahdollisuus rajoittaa patenttien kestoa ja laajuutta kansanterveyteen liittyvien syiden perusteella.

Lamy
. (FR) Arvoisa puhemies, Euroopan unioni myöntää, että kohtuuhintaisten lääkkeiden puute on vaikea ongelma useille kehitysmaille ja erityisesti näiden maiden köyhimmille asukkaille. Samaten katsomme, että patenttioikeudet kannustavat olennaisesti luovuuteen ja innovaatioon. Mielestämme ne sitä paitsi myös kannustavat investoimaan uusien lääkkeiden tutkimukseen ja kehittämiseen.
WTO:n teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehty sopimus (TRIPS-sopimus) immateriaaliomaisuudesta ei niin muodoin saisi olla este vaan osa etsimäänne ratkaisua. Tätä sopimusta kritikoineet vetoavat tavallisesti siihen, että se rajoittaisi kehitysmaiden poliittisia vaihtoehtoja kansanterveyden alalla.
Meidän kantamme perustuu olennaisesti yhteen avainkohtaan. Katsomme sopimuksen jättävän WTO:n jäsenille riittävän vapaat kädet toteuttaa immateriaaliomaisuuden järjestelmä, joka kykenee vastaamaan heidän kansanterveyden alaan liittyviin kysymyksiinsä. Olemme vakuuttuneita, että tämän joustavuuden tulkitseminen kuuluu WTO:n jäsenille immateriaaliomaisuutta käsittelevän neuvoston piirissä eikä sitä pidä jättää jonkin paneelin harteille.
Tästä syystä unioni on jo jonkin aikaa työskennellyt saadakseen aikaan WTO:n jäsenten kesken yksimielisyyden, ettei oikeudellisia riita-asioita päästettäisi valloilleen. Muuten juuri tästä syystä olemme tukeneet Afrikan maiden pyyntöä ottaa WTO:n piirissä esiin kysymys lääkkeiden saatavuudesta. Tämä keskustelu käytiin neuvoston viimeisimmässä kokouksessa 20. kesäkuuta kuluvaa vuotta.
Esitimme asiakirjan, joka sisälsi yhteenvetona näkemyksemme muutamista sopimuksen määräyksistä - esimerkiksi 31 artiklasta, jossa ei eritellä syitä, joiden vuoksi pakollinen lisenssi voidaan laskea liikkeelle. Katsomme, että kansanterveyteen liittyviä kysymyksiä voidaan oikeutetusti pitää hyvänä syynä pakollisen lisenssin myöntämiseen.
Toinen kysymys koskee noudatettavia menettelytaparajoituksia. Katsomme, että tämä kohta mahdollistaa joustavuuden, kun kyseessä ovat kansallisen tason hätätapaukset, että joidenkin kehitysmaiden nykyiset HIV- ja aids-infektioprosentit vastaavat tämäntyyppistä hätätapausta ja että immateriaaliomaisuus voidaan myös peruuttaa, mikäli patenttia vaaditaan ei-kaupalliseen, yleishyödylliseen hyödyntämiseen.
Tähän asiaan meillä on siis rakentava asenne. Olemme sitoutuneet suojelemaan immateriaaliomaisuutta, joka on tärkeä kannustin, mutta katsomme myös, että asian pitää ja se voi tapahtua olemassa olevan juridisen kehyksen piirissä, mikäli sitä selkeytetään niin, että siinä otetaan ehdoitta huomioon kansanterveyden tilanteet.
Viittaan WTO:ssa juuri käytyyn keskusteluun, jossa suuri joukko kehitysmaita (Intia, Brasilia, ryhmä Afrikan maita, Latinalaisen Amerikan ja Aasian maita) esitti asiakirjan, jossa suhtauduttiin myönteisesti tähän keskusteluun. Meidän laillamme he korostivat tarvetta varmistaa, että tässä sopimuksessa ei vaarannettaisi WTO:n jäsenten oikeuksia muotoilla ja toteuttaa terveyspolitiikkoja, joilla pyritään suojelemaan kansanterveyttä.
Tämä valtioryhmittymä korosti myös, että pakollisten lisenssien käyttö muodosti näiden kansanterveyspolitiikkojen olennaisen toteutusvälineen ja tarjosi lääkkeiden paremman saatavuuden. Ne katsoivat, että on välttämätöntä tarkistaa tämän sopimuksen täytäntöönpanoon tarkoitettujen siirtymämääräysten laajentaminen.
Meidän tietojemme mukaan yksikään WTO:n jäsen ei ole tähän mennessä vaatinut patenttien keston lyhentämisen pohtimista. Tämän, nykyisin 20 vuoden pituiseksi määrätyn pakon kyseenalaistaminen edellyttäisi uusia sopimusneuvotteluja. Sama koskee myös lykkäystä mahdollisista kauppariidoista, joita nykyinen sopimus ei mahdollista.
Nojaudumme siis edelleenkin, ja luullakseni useimpien osapuolten tyydytykseksi, siihen kantaan, jota olemme noudattaneet tässä asiassa; pyrimme toisin sanoen tarkoituksenmukaiseen tasapainoon patenttien haltijoiden etujen ja kansanterveysalan kysymysten välillä. Tulemme jatkamaan tätä keskustelua rakentavassa hengessä. Immateriaaliomaisuutta käsitteleviä neuvoston kokouksia pidetään jälleen heinäkuussa ja syyskuussa. Epäilemättä vielä on vähän liian aikaista ottaa kantaa näissä kokouksissa tehtävien päätösten sisältöön, mutta hyvä jäsen Sandbaek, voitte olla varma, että komissio jatkaa tätä sitoutumistaan tulevina kuukausina pyrkimyksenään saavuttaa kahden tavoitteen - keksijöiden oikeuksien tunnustamisen ja välttämättömien lääkkeiden saatavuuden - välinen tasapaino.

Sandbæk
Komission jäsen, hyvin paljon kiitoksia vastauksestanne, mutta sanoitte, että nykyiset ehdot ovat tulkinnanvaraisia. Tämä viittaa siihen, että kyseessä on komission tulkinta ja että ehtoja voidaan tulkita toisinkin. Siksi haluankin kysyä, vaatiiko EU yksiselitteisesti mekanismia, joka varmistaa TRIPS-sopimuksen sellaisen tulkinnan toteuttamisen, joka suosii julkista terveydenhoitoa köyhille, niin että tietäisimme, mikä tulkinnaksi tulee. Uskooko komissio, että olemassa olevat siirtymäkaudet ja muut ehdot antavat kehitysmaille riittävää joustavuutta niin, että ne voisivat toteuttaa TRIPS-sopimusta?
Sanoitte, että teidän mielestänne meidän ei pitäisi aloittaa uusia neuvotteluja. Voin hyväksyä, että EU ei mene niin pitkälle, että se alkaisi ajaa syvällistä katsausta, jossa pyrittäisiin vähentämään farmaseuttisten tuotteiden patenttisuojan kestoa ja laajuutta kehitysmaissa tai antaa näille maille kokonaan vapautus. Haluaisin kuitenkin, että selvittäisitte tarkemmin, miksi ette voi tehdä näin, koska sehän olisi kaunis ele EU:lta.

Lamy
. (FR) Näistä kolmesta kohdasta ensimmäinen koskee TRIPS-sopimuksiin liittyvän sopimuksen tulkintaa. Meillä on siitä oma tulkintamme, me olemme esittäneet sen, mutta emme jää siihen: me viemme sen immateriaaliomaisuuden neuvoston keskusteluun, jota olemme yhdessä muiden kanssa pyytäneet. Kuulumme siis niihin, jotka katsovat, että tämä tasapaino näyttää tekstissä moitteettomalta, mutta sen tulkinnasta täytyy keskustella WTO:n jäsenten kanssa, jotta vältettäisiin se tilanne, että tuomarit tulkitsevat sitä. Kyse on siis poliittisesta tahdosta.
Toiseen kohtaan, joka koskee siirtymäkausia, ei tietääkseni kohdistu vaatimuksia. Tässä kohdassa ei ole sitä paitsi myöskään riita-asioita, koska - kuten varmaan tiedätte - mainittu Brasilian ja Yhdysvaltain välinen asia - johon, mitä erityisesti korostan, unioni ei ollut ottanut osaa - on viime viikolla sovittu yhteisymmärryksessä.
Kolmas ja viimeinen kohta koskee suoja-aikoja. Tässä tapauksessa katsomme, että nykyiset suoja-ajat luovat jälleen kerran riittävän tasapainon immateriaaliomaisuuden säilyttämisen tarpeen ja kansanterveyden tarpeiden välille. Tässä asiassa meidän asenteemme on mielestäni toimiva. Kuulumme niihin, jotka kiinnittävät huomiota lääkkeiden saatavuuteen. Näitä tekijöitä on tosin olemassa myös muita, ilmaistuina esimerkiksi kansanterveysjärjestelminä, hoitojärjestelmien valmiutena jne. Arvelen, että tässä asiassa osoitamme asennetta, joka on meille tavallinen ja joka tarkoittaa hyväksyttävissä olevan ja toimivuutta korostavan sillan rakentamista kehitysmaiden levottomuuden ja muutamien immateriaaliomaisuuden suojasta huolta kantavien pohjoisen pallonpuoliskon maiden levottomuuden välille.

Rübig
Arvoisa puhemies, me kaikki tiedämme, että tuotteen matka keksinnöstä markkinakypsäksi tuotteeksi kestää lääketieteen tekniikassa erittäin kauan, tavallisesti 10-12 vuotta. Sitten tuote on vielä tuotava markkinoille, ja lopuksi kolmansien osapuolten on sitten voitava valmistaa sitä vielä 20 vuoden jälkeen. Kysyn siksi, annetaanko tässä yhteydessä patenttioikeuden ja pakkolisenssien vaatimisen sijasta mieluummin kehitysapua näitä asioita varten ja pyritäänkö kansainvälisellä tasolla myöntämään suuri summa rahaa, jotta ostamalla lääkkeitä suurina määrinä niitä voidaan sitten antaa käyttöön vastaavan edullisesti. Sillä viime kädessähän myyntihinta muodostuu valmistus- ja lisenssimaksuista. Ostamalla suuria määriä yritykset pystyisivät ehdottomasti tarjoamaan niitä edullisesti. Haluaisin kysyä tässä yhteydessä, eikö komissio voisi tehdä tätä koskevan aloitteen.

Lamy
. (FR) Erittäin hyvä kysymys. Itse asiassa immateriaaliomaisuuden tiukan suojan eli patenttijärjestelmän ja tämä järjestelmän poikkeusten, esimerkiksi pakollisten lisenssien, välillä on välivyöhyke, jota olemme tarkastelleet yhdessä lääketeollisuuden ja muutamien asianosaisten maiden kanssa ja joka on erilaistettujen hintojen vyöhyke. Tämä tarkoittaa, että samalla kun lääkelaboratorio säilyttää patenttinsa omistusoikeuden, se antaa jossain tietyssä, esimerkiksi afrikkalaisessa maassa 10 prosentin luokkaa olevia alennuksia niistä hinnoista, joita se soveltaa meidän markkinoillemme.
Tämä prosessi on käynnissä, toistaiseksi mielestämme melko vaatimattomissa mittasuhteissa, ja siihen kohdistetaan kansainvälinen aloite, joka muuten on jo käynnistynyt Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin suojeluksessa. Suunnitelmana on yhteinen rahasto, johon jo nyt monet maat ovat antaneet lahjoituksia, ja jonka turvin ostetaan tukuittain lääkkeitä halpaan hintaan ja hoidetaan näin - mikäli tarvittavaa rahoitusta on, toistaiseksi se kuitenkin on hyvin vaatimatonta - hintaan liittyvä saatavuusongelma.
Muistutan, että lääkkeen hinta on vain osa paljon laajemmasta problematiikasta, johon kuuluvat olennaisesti hoitojärjestelmä, jakelujärjestelmä sekä kyseisten väestöryhmien kyky, varsinkin aidsin ollessa kyseessä, ottaa säännöllisesti lääkkeitä, mikä edellyttää erittäin monimutkaista sairaanhoitotyötä. Mutta kysymykseenne vastaan kyllä, pääpiirteissään kansainvälinen yhteisö kulkee siihen suuntaan ja unioni seuraa sitä siinä laajuudessa kuin sillä jo on tietty määrä rahoitusta tätä varten.

Puhemies


John Purvis
Kysymys nro 32 (H-0571/01):
Aihe: Kosmetiikkatuotteiden testaaminen eläimillä ja Maailman kauppajärjestö Maailman kauppajärjestön määräysten mukaan maahantuotuja tuotteita on käsiteltävä samalla tavoin kuin vastaavanlaisia kotimaista alkuperää olevia tuotteita. Viimeaikaisissa riitakysymyksissä päätös on perustunut lopputuotteeseen eikä tapaan, jolla tuote on valmistettu. Näin ollen on väitetty, että eläimillä testattujen kosmetiikkatuotteiden markkinointikielto johtaa kauppasotaan, sillä itse prosessia eli sitä, että tuotteita ei ole testattu eläimillä, ei otettaisi huomioon.
Ottaen huomioon, että Euroopan parlamentti on äänestänyt 3. huhtikuuta 2001 siirtymisestä tällaisen kiellon käyttöönottoon, mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä välttääkseen mahdollisen kauppasodan? Katsooko komissio, että tuotteen samankaltaisuudesta päätettäessä Maailman kauppajärjestön määräyksiä pitäisi tulkita siten, että niihin sisältyy tuotteen valmistaminen?

Komission jäsen Solbesille osoitetut kysymykset
Lamy
. (FR) Kyse on kosmetiikkatuotteiden testaamisesta eläimillä ja kysymys liittyy Maailman kauppajärjestön yhteyteen.
Komissio on samaa mieltä parlamentin kanssa siitä, että eläinten hyvinvointia on lisättävä, ja me myönnämme täysin, että rajoituksia eläimillä suoritettaviin kokeisiin olisi saatava aikaan. Toisaalta unioni on myös velvollinen takaamaan korkeatasoisen terveydensuojan ja varmistamaan, että sen politiikat ovat sen kansainvälisten velvoitteiden mukaisia. Markkinointikielto, joka ei perustuisi tuotteiden ominaisuuksiin vaan niiden valmistusprosessiin, pakottaisi varmasti kuitenkin useat kauppakumppanimme muuttamaan politiikkaansa ja lainsäädäntöään päästäkseen markkinoillemme. Tämä saattaisi tosiaankin aiheuttaa reaktioita. On muistettava, että eläinkokeet ovat nykyisin useimmissa maissa ainoa olemassa oleva menetelmä, jolla arvioidaan kuluttajille tarkoitettujen tuotteiden turvallisuutta ja erityisesti kosmetiikkatuotteita.
Omalta osaltamme olemme vakuuttuneita, että on olemassa muita menetelmiä kuin markkinointikielto - joka on parlamentin kanta - lopettaa kosmeettisten lopputuotteiden ja niiden aineosien testaaminen eläimillä. Tällainen oli sen esityksen suunta, jonka myötä komissio kielsi eläimillä suoritettavat kokeet unionin sisällä. Meidän mielestämme korvaavien testausmenetelmien kansainvälinen hyväksyminen edistäisi todellakin tehokkaimmin eläinten hyvinvointia. Jotta tämänsuuntaista edistymistä tapahtuisi, olemme sitoutuneet edistämään kansainvälisellä tasolla, erityisesti OECD:ssä in vitro -testien (koeputkitestien) käyttöä kosmetiikkatuotteiden kohdalla.
Antaakseni selkeän vastauksen kysymykseenne jäsen Purvis, arvelemme, että on erittäin luultavaa, että WTO asettaa kyseenalaiseksi markkinointikiellon, mikäli se tulee voimaan. Tämän asian yhteydessä on tarkasteltava useita kysymyksiä, kuten tämän toimenpiteen ulkoalueisuutta, suhteellisuutta ja monia muita.
Vastaavia tuotteita koskevan kysymyksen osalta GATTin paneeleissa on korostettu, että kahden tuotteen identtisyyskriteerin määrittely voi perustua ainoastaan lopputuotteen tuntomerkkeihin eikä tuotantotapaan. Toisin sanoen valmistusmenetelmiä ja -prosesseja ei voi ottaa huomioon tuotteen identtisyydestä päätettäessä.
Niin muodoin katsomme, että tuotteiden identtisyyteen kohdistuvan hyökkäyksen puolustamisella on vähäiset, jopa erittäin vähäiset mahdollisuudet onnistua maailman kauppajärjestössä. Tämä juuri on syy, miksi olemme useasti kiinnittäneet parlamentin huomiota vaaraan, joka sisältyisi tämänsuuntaiseen etenemiseen kansainvälisten velvoitteidemme kunnioittamisen kannalta, velvoitteiden, joiden mielestämme tulisi myös kuulua parlamentin huolenaiheisiin.
Meidän ehdotustamme on siis tarkasteltava tästä näkökulmasta: on suojattava eläinten hyvinvointi, taattava korkeatasoinen terveydensuojelu ja estettävä oikeudellinen riita-asia, joka olisi varmasti kaikille haitallinen.
Katsomme, että tämä tilanne - toisin sanoen säännöt, jotka sallivat toimenpiteet tuotantomenetelmien kohdalla ainoastaan tiukoissa rajoissa - ei tosiaankaan ole erityisen tyydyttävä. Tämä koskee Maailman kauppajärjestön nykyistä lainsäädäntöä. Tästä syystä toivomme voivamme kirjata nämä kysymykset Maailman kauppajärjestön seuraavan neuvottelukierroksen esityslistaan. Jos nykyistä lainsäädäntöä voidaan muuttaa - ja toivomme, että sitä selvennetään tämänsuuntaisesti - aina parempi. Nykyisten asiakirjojen vuoksi olemme alttiina riita-asioille.

Purvis
Käsitin puheestanne, että on erittäin epätodennäköistä, että päästään mihinkään sopimukseen. Vain kuukausi sitten Yhdysvaltojen EU-suurlähettiläs sanoi, että kosmetiikka-alasta voi tulla yksi suurimmista kauppakiistoista, joka jättää banaanikiistat ja kaikki muut kiistat varjoonsa, jos sitä ei ratkaista ajoissa.
Sanotte siis, että kuljemme tietä, joka voi johtaa jopa katastrofiin. Oletteko yrittäneet arvioida, kuinka todennäköistä on, että vahinkoa kärsineet osapuolet kostaisivat EU:n teollisuudelle, ja kuinka monta työpaikkaa silloin Euroopassa menetettäisiin?

Lamy
. (FR) Hyvä jäsen Purvis, työhöni kuuluu kaupallisten riita-asioiden hoitaminen. Vielä parempi on, jos pyrin välttämään ne. Näin ollen katson, että tehtäväni on olla ehdottoman selkeä erityisesti neuvoston ja parlamentin edessä, kun jokin neuvoston tai parlamentin päätös tuo sen vaaran, että häviämme riita-asian. Arvelen teidän itsekin ymmärtäneen, mikä tämä riski oli. Tätä osoittaa muuten se, että nykyisin pohditaan pakotteen muodossa olevia seurauksia.
En osaa sanoa, miten asianlaita on, sillä jotta Euroopan unionille voitaisiin määrätä pakote, tarvitaan paneeli, joka meidän tulisi hävitä, minkä jälkeen olisi arvioitava pakotteiden määrä. Tavallisesti pakotteiden määrä arvioidaan suhteessa haitan kohteeksi joutuneen kaupan volyymiin. Tässä kuvitteellisessa tapauksessa eli tilanteessa, jossa tämä ehdotus päätyisi unionin ehdotukseksi, mitä ei vielä ole tapahtunut, ja jossa sitä vastaan hyökättäisiin ja jossa me häviäisimme, olisi arvioitava kyseisen kaupan volyymi, ja tällöin meillä olisi käsitys pakotejärjestelmästä.
Tietojenne täydentämiseksi muistutan, että tässä tapauksessa pakotteet eivät välttämättä, eivätkä yleisimmin kohdistu niihin teollisuuden aloihin, joihin ongelma perustuu. Ne kohdistuvat muihin, koska pakotteet voi valita se osapuoli, joka Maailman kauppajärjestössä voittaa riita-asian.

Kauppi
Arvoisa puhemies, on erittäin myönteistä kuulla, että komission jäsen ei pelkää kauppasotaa, vaan suhtautuu hyvin myönteisesti siihen ajatukseen, että tällaiset tärkeät poliittiset tavoitteet, joita Euroopan parlamentti on asettanut, kuten esimerkiksi eläinkokeilla testattujen kosmetiikkatuotteiden markkinointikielto, ovat poliittisia päätöksiä, niissä ei ole kyse protektionismista, ja sitä kautta on tärkeää, että meidän edustajamme puolustavat näitä asioita kansainvälisillä kentillä. Viittasitte jo itse siihen mahdollisuuteen, että seuraavalla WTO-kierroksella otettaisiin esiin kysymys siitä, voidaanko valmistustapaa jatkossa ottaa entistä enemmän huomioon näissä kauppakysymyksissä, eikä siis vain pelkästään lopputuotetta. Onko tästä käyty joitakin keskusteluja? Voitteko valottaa tätä viittaustanne hiukan enemmän? Uskotteko tähän mahdollisuuteen?

Lamy
. (FR) Hyvä jäsen Kauppi, kysymyksenne ensimmäisestä kohdasta, tehtävänäni on tosiaankin panna täytäntöön niitä politiikkoja, jotka unioni on päättänyt, mukaan luettuina ulkoiset asiat. Velvollisuuteni on, ja sen teen mielestäni avoimesti, selittää silloin kun jokin unionin poliittinen päätös on ristiriidassa kansainvälisten velvollisuuksiemme kanssa, mitä siitä seuraisi, jotta ne, jotka tämän päätöksen tekevät, ovat tietoisia ottamastaan riskistä. Jos haluatte ottaa tämän riskin, tehkää se. Aion huolehtia asiasta. Olen kuitenkin sitä mieltä, että on olemassa näppärämpiä ja vähemmän vaarallisia keinoja tämän ongelman ratkaisemiseksi.
Voitaisiin turvautua erityisesti ratkaisuun, joka sijoittuu meidän ehdotuksemme eli testien kieltämisen ja teidän kantanne eli markkinointikiellon välimaastoon ja joka koostuu etiketöintivelvoitteista. Kansainvälisen kaupan lainsäädännön näkökulmasta ne ovat vaarattomampia kuin markkinointikielto. Jos voisimme edetä tähän suuntaan ja tulla toisiamme vastaan, emme mielestäni joutuisi tarpeettomiin taisteluihin.
Toinen kohta koskee toivettamme tiettyjen Maailman kauppajärjestön sääntöjen selkeyttämisestä niin, että unioni voisi edetä haluamaansa suuntaan esimerkiksi valmistusmenetelmissä. Haluamme edetä tähän suuntaan, mutta olemme toistaiseksi melko yksin. Eräänä syynä siihen on, että meillä on vastassamme joukko kehitysmaita, jotka katsovat, että tällaisiin valmistusmenetelmiin turvautumiseen voi liittyä protektionismia. Meillä pitää siis olla erittäin vankat perusteet, joilla osoittaa, ettei kyseessä ole suojelutoimenpide, vaan aivan erityisesti yhteinen asia, ja että kukin haluaa elää oman etiikkansa mukaisesti. Euroopan unionin piirissä eläinten hyvinvointi kuuluu eettiseen näkemykseemme, mutta muualla ei ajatella välttämättä näin - se on ymmärrettävää - kehityserojen mukaisesti.
Tämä on meidän kantamme. Teemme kaiken voitavamme tämän näkemyksen sisällyttämiseksi kierroksen muistioon, jotta se voisi edetä. En lainkaan peittele sitä, että toistaiseksi tällä näkemyksellä ei ole juurikaan kannatusta muualla maailmassa.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, kuulin suureksi tyydytyksekseni, että komission jäsen Lamy on sitä mieltä, että seuraavissa Maailman kauppajärjestön neuvotteluissa on hyvinkin tarkasteltava myös tuotanto- ja merkintämenettelyä. Kysymykseni teille, arvoisa komission jäsen: oletteko te tässä yhteydessä todellakin valmis myötävaikuttamaan siihen, että erityisesti myös kolmansista maista tuotavia tuotteita koskevat kriteerit, joita me pidämme Euroopan tasolla tuotantomme perustana, olipa se sitten maataloudessa tai missä tahansa? Oletteko te valmis ottamaan kansanterveyden hyväksi - siitähän on viime kädessä kyse - todellakin nämä askeleet myös WTO-neuvottelukierroksella kohdattavaa vastustusta vastaan?

Lamy
. (FR) Luonnollisesti olen valmis tuohon kaikkeen, jäsen Schierhuber, koska, toistan sen taas, unionin kauppapolitiikan erään osan tehtävänä on soveltaa ulkomaankauppaan kollektiivisen etuuskohtelun järjestelmää, jota me käytämme unionin sisällä. Näin se näyttää melko yksinkertaiselta. Välistä se on hieman monimutkaisempaa, kuten on käynyt ilmi esimerkiksi "paneelista", jonka hävisimme hormonilihan kohdalla: koska kiellämme hormonilihan unionin sisällä, olemme kieltäneet sen tuonnin, mutta tämä on tapahtunut sellaisin ehdoin, ettei tätä kieltoa voitu pitää kansainvälisen lainsäädännön mukaisena.
Periaatteet, joita sovelletaan, ovat pääpiirteissään syrjintäkiellon, yhdenvertaisen kohtelun ja suhteellisuuden periaatteet. Näiden periaatteiden toivomme tulevan huomioon otetuiksi ympäristömuistiossamme "kierroksella", samoin kuin kaiken ennalta varautumisen periaatetta koskevan. Emme ole vielä niin pitkällä. Riskejä liittyy siihen, mitä teemme unionin sisällä - mahdollisesti joissain tapauksissa - sellaisten voimassa olevien lainsäädäntöjen kohdalla, joita pidetään kohtuuttomina. Meidän pitää siis tarkistaa yhtäältä oma sisäinen käyttäytymisemme ja toisaalta sovittaa kansainvälinen lainsäädäntö omiin preferensseihimme, mikä on mahdollista ainoastaan siltä osin kuin muut ovat yhtä mieltä tämän kansainvälisen lainsäädännön muuttamisesta, jonka johtajia me emme ole. Koska emme ole erityisen taipuvaisia yksipuolisuuteen, on kansainvälistä lainsäädäntöä muutettava tietyissä kohdissa tai ainakin selkeytettävä joidenkin kysymysten kohdalla.
Tämä on nykytilanne. Tunnemme tähän alaan liittyvät huolenaiheenne. Kannatamme niitä erityisesti eettisestä näkökulmasta. En voi salata, että tässä vaiheessa muutamat hankkeenne ovat maailman kauppajärjestön kannalta erityisen hankalia.

Puhemies


Mihail Papayannakis
Kysymys nro 33 (H-0565/01):
Aihe: Kreikan vakaus- ja kehitysohjelma Euroopan unionin jäsenvaltioiden talouksien nykytilaa koskevat ennusteet synkkenevät jatkuvasti, minkä vuoksi on luonnollista, että jäsenvaltiot tarkastelevat uudelleen vakaus- ja kehitysohjelmissa esittämiään tavoitteita. Onko Kreikan hallitus toimittanut tietoja maan talouden kehitystä koskevista tämänhetkisistä arvioista, ja missä määrin nämä arviot eroavat 5 - 5,5 prosentin luokkaa olevista erityisen kunnianhimoisista talouden kasvuarvioista? Esimerkiksi Kansainvälinen valuuttarahasto ennustaa, että Kreikassa inflaatio nousee 3,4 prosenttiin vuonna 2001, ja katsoo, että arvioitu 5- 5,5 prosentin talouskasvu tänä vuonna ei vastaa talouden todellisia mahdollisuuksia. Lisäksi komission jäsenen Pedro Solbes Miran lausuntojen mukaan 3 prosentin talouskasvua euroalueen maissa voidaan pitää erittäin suurena. Mitä vaikutuksia tavoitteista jäämisellä on komission mielestä Kreikan työllisyyteen ja julkisen rahoituksen tasapainoon?

Solbes
. (ES) Komission keväällä esittämien taloudellisten ennusteiden mukaan Kreikan BKT kasvaisi 4, 4 prosenttia vuonna 2001 ja yksityisen kulutuksen deflaattorilla mitattu inflaatio hidastuisi lievästi 3,0 prosentista vuonna 2000 keskimäärin 2,8 prosenttiin vuodessa. Niiden mukaan julkishallinnon tilit olisivat tasapainossa vuonna 2001, työmarkkinatilanne paranisi ja työttömyysaste laskisi toisena peräkkäisenä vuonna ja olisi 10,3 prosenttia vuonna 2001.
Komission tuotannon todellista kasvua koskeva ennuste on hieman alhaisempi kuin Kreikan viranomaisten vuoden 2000 loppupuolella esittämä arvio, mikä heijastuu keväällä 2001 laadittuun vakausohjelmaan.
Komission ennusteissa otetaan huomioon vuoden ensimmäisten kuukausien aikana havaittu maailmanlaajuinen kysynnän lasku, ja siksi ne eroavat Kreikan viranomaisten laatimista arvioista.
Siitä huolimatta, ja päinvastoin kuin voisi luulla, komission vakausohjelman makrotaloudelliset ennusteet ovat huonommat kuin kreikkalaisten esittämät. Tällä hetkellä ei ole syytä olettaa, etteivät vakausohjelman keskipitkän aikavälin näkymät pitäisi enää paikkaansa.
Me aloitamme komissiossa piakkoin syksyn ennusteiden valmistelutyöt, emmekä tällä hetkellä havaitse merkittävää korjaustarvetta Kreikan kohdalla.
Sen äskettäisen ilmoituksen mukaan, jonka Kreikan viranomaiset ovat antaneet tässä uudessa heikommassa kansainvälisessä tilanteessa, kansalliset ennusteet noudattavat pikemminkin komission viimekeväisiä ennusteita. Joka tapauksessa vuoden 2001 vakausohjelman päivityksessä, joka pitää esittää ennen vuodenvaihdetta, Kreikan viranomaiset mukauttavat tarpeellisessa määrin keskipitkän aikavälin makrotaloudellisia oletuksiaan ja arvioivat sen vaikutusta julkiseen talouteen. Lyhyesti sanottuna: taloudellinen tilanne ei ole kovinkaan suotuisa, mutta koska arvio vielä sisältyy vakausohjelmassa asetettuihin rajoihin ja sen päivitykseen vuonna 2001, emme usko, että teidän mainitsemianne ongelmia esiintyy.

Papayannakis
Arvoisa komission jäsen, kiitos vastauksestanne. Puuttuisin viimeiseen kommenttiinne: itse en arvele tilanteen huononevan enkä toki edes toivo sitä. Lukemieni tosiasioiden vuoksi olen vain hieman huolissani. Mainitsitte, että arvioita tarkastellaan uudelleen tämän vuoden lopulla. Maamme talouspolitiikka pohjautuu kuitenkin jo nyt siihen oletukseen, että talousarvio on suuresti ylijäämäinen, eikä - kuten te sanoitte - tasapainossa ja että työttömyys vähenee, vaikka Euroopan unionin tilastotiedoista ei löydy mitään Kreikkaa koskevia tilastoja. Teillä ei ole mitään virallisia tietoja. Ainakaan me, jotka luemme kyseisiä tilastoja, emme niitä löytäneet. Jos teillä on joitakin muita tilastotietoja, tilanne muuttuu.
Tätä taustaa vasten esitin kysymykseni. Kysymykseni ei koske ainoastaan Kreikan tilannetta, vaan myös kaikkia Euroopan unionin jäsenvaltioita, ja sen takia toivoisin teidän kertovan vähän enemmän valtiontalouden ja työttömyyden kehityksestä. Arvioita olisi mielestäni jo pitänyt ryhtyä tarkastelemaan uudelleen.

Solbes
. (ES) Yritän vastata tähän toiseen kohtaan. Kuten aikaisemmin sanoin ja Kreikka voi toimia esimerkkinä muille jäsenvaltioille vakaussopimukset perustuvat valtioiden omiin lukuihin. On totta, että komission luvut ovat välistä korkeampia tai alhaisempia kuin vakaussopimuksissa. Jos kuitenkin sivuutamme vakaussopimukset, jotka ovat silti oleellisia julkisen talouden kehityksen selvittämiseksi, voimme jo vahvistaa, että ennusteemme 2,8 prosentin kasvusta on nykyisin liian optimistinen näkemys, ja uskommekin, että nykyiset kasvuosuutemme olisivat paljon lähempänä unionin mahdollista talouskasvua, joka on siinä 2,5 prosenttia.
Uskomme, että vaikka kasvua tapahtuisi tuo 2,5 prosenttia vähän sen yli tai alle työllisyys lisääntyy unionissa, emmekä toistaiseksi ole havainneet oleellista putoamista työllisyyden kehityksessä tai työttömyyden lisääntymistä. Työttömyys alenee jatkuvasti. Siksi suhtaudumme tätä nykyä suhteellisen toiveikkaasti kehitykseen tässä asiassa.
On totta, että epäsuotuisampaan suuntaan tapahtuvalla julkisen talouden taloudellisella kehityksellä voi olla vaikutuksensa. Komissio, joka on ennakoinut tämän tilanteen, on jo esittänyt neuvostolle kantansa julkisesta taloudesta ja tehnyt selväksi, että meidän mielestämme automaattisten vakauttajien pitäisi antaa hoitaa täysimääräisesti tehtävänsä niissä maissa, jotka ovat onnistuneet pääsemään lähestulkoon tasapainoon, kun niiden julkista taloutta verrataan niihin, joissa julkinen velka on 60 prosentin luokkaa.
Tässä tilanteessa ne valtiot, joissa automaattisten vakauttajien ei pitäisi antaa toteuttaa täysimääräisesti tehtäväänsä, olisivat ne neljä maata, joiden alijäämä on yli prosentti ja ne kolme, joiden velka on lähes 100 prosenttia. Italia kuuluu molempiin ryhmiin. Muita alijäämävaltioita ovat Saksa, Ranska ja Portugali, kun taas velkavaltioiksi voidaan lukea Kreikka ja Belgia.

Puhemies


Bernd Posselt
Kysymys nro 34 (H-0578/01):
Aihe: Euro entisen Jugoslavian alueella Missä määrin komissio käsittelee euron käyttöönottoa Bosnia-Hertsegovinassa, Kosovossa ja Montenegrossa, joissa käytetään nykyisin valuuttana saksan markkaa, ja miten se arvioi tätä kehitystä?

Solbes
. (ES) Arvoisa puhemies, yritän vastata jäsen Posseltille jokseenkin yksityiskohtaisesti. Ensiksi haluan tehdä hänelle selväksi, ettei komissio ole vastuussa kolikkojen ja setelien käyttöönotosta. Kuten jäsen Posselt tietää, setelit ovat Euroopan keskuspankin ja keskuspankkijärjestelmän vastuulla ja kolikoista taas vastaavat jäsenvaltioiden viranomaiset. Käyttöönotossa on kuitenkin erotettava toisistaan euroalueen sisäinen ja ulkoinen toiminta. Euroalueella käyttöönottosuunnitelmista on päätetty keskuspankeissa ja rahapajoissa tai valtionvarainministeriöissä. Euroalueen ulkopuolella käyttöönottoa pidetään lähinnä kaupallisena toimena, joka jätetään markkinoiden kontolle. Tämä siis merkitsee, että kansalliset pankit eivät osallistu uuden valuutan siirtämiseen tai sen jakelukanaviin ja vanhan valuutan palauttamiseen kotimaahan, ja ne säilyttävätkin perinteisesti tämänkaltaisissa operaatioissa käyttämänsä järjestelmät.
On kuitenkin totta, että Euroopan keskuspankissa ja joissakin kansallisissa pankeissa, etenkin Saksan keskuspankissa, halutaan ryhtyä jonkinlaisiin toimiin siksi, että saksan markkoja on ulkomailla suunnaton määrä, ja näitä euroalueen ulkopuolisia maita halutaan tukea vaihdon tapahtuessa. Siksi Euroopan keskuspankissa tehtiin 14. joulukuuta päätös sallia eurojen ennakkotoimitukset euroalueen ulkopuolisten maiden rahoituslaitosten haarakonttoreihin tai eurooppalaisten pankkien tytärpankkeihin. Kun Euroopan keskuspankissa valmistellaan ennakkotoimitusten mahdollisuutta, on silmin nähden otettu ensimmäinen askel, jotta tämänkaltaiset rahoituslaitokset voisivat jatkaa valuutanvaihdon jälkeistä prosessia.
Entisessä Jugoslaviassa on kolme erilaista tapausta: Bosnia ja Hertsegovina, Kosovo ja Montenegro. Bosnia ja Hertsegovinan tapauksessa kyse on valuuttakatteesta, jossa kansallinen valuuttakurssi on sidottu markkaan suhteessa 1:1. On kuitenkin totta, että tuo valuutta on Bosnia ja Hertsegovinan oma eikä muutu itsessään miksikään. Se ei ole enää sidottu markkaan vaan kiinteästi euroon ja sen arvo on noin puoli euroa, eli suhde on sama kuin markan ja euron välillä. Kosovossa taas on merkittävät määrät aineellista valuuttaa. Kyse on taloudesta, jossa rahan kierrättäminen perustuu seteleihin, jotka eivät tavallisesti ole peräisin alueelta, eivätkä erityisesti markka-alueelta. Jugoslavian dinaarilla on yhä laillisen maksuvälineen asema, mutta lisäksi on totta, että markka kiertää ja se tunnetaan toimivana maksuvälineenä eikä euron käyttöönotto tietenkään muuta tilannetta. Erityisenä ongelmana on, kuinka nämä liikkeellä olevat markat vaihdetaan euroseteleiksi ja -kolikoiksi. Saamieni tietojen mukaan Saksan keskuspankissa, jossa saatiin aikoinaan tietää tästä operaatiosta, pohditaan parhaillaan, miten tämänkaltaiset ongelmat ratkaistaan. Montenegron ongelma on samantapainen. Marraskuussa 1999 Montenegrossa päätettiin ottaa yksipuolisesti käyttöön kahden valuutan järjestelmä, joka koostuu markasta ja rinnakkaisvaluutasta; 1. joulukuuta Montenegron hallitus julisti markan ainoaksi lailliseksi maksuvälineeksi tasavallan alueella, eikä komissio voi puuttua asiaan siellä sen enempää kuin Kosovossakaan. Mielestämme Saksan liittotasavallan keskuspankin kuuluu myös tehdä asiaankuuluvat päätökset muista asioista kuin ennakkotoimituksista, jotka suoritetaan tuolla alueella toimivien eurooppalaisten haara- tai tytärpankkien välityksellä.

Posselt
Arvoisa komission jäsen, suuret kiitokset erittäin hyvästä ja seikkaperäisestä vastauksestanne. Haluaisin vain esittää yhden lisäkysymyksen. Juuri tänään Saksan lehdistössä kerrottiin laajasti, että ehdokasvaltiot suunnittelevat tiettävästi kiertävänsä eurokriteerejä ottamalla euron niin sanotusti yksipuolisesti käyttöön. Sen jälkeen, mitä te sanoitte, se vaikuttaa minusta jokseenkin epätodennäköiseltä, mutta haluaisin kuitenkin kysyä teiltä, onko tätä harkittu ja käsitteleekö komissio tätä aihetta ehdokasvaltioissa.

Solbes
. (ES) Arvoisa puhemies, kyseessä on hyvin kiistelty aihe, ja niin Euroopan keskuspankin kuin komission ja neuvostonkin kanta on selvä: euroon osallistuminen edellyttää Maastrichtin perustamissopimuksen ehtojen täyttämistä. Se merkitsee pääasiassa, että halukkaiden valtioiden valuuttakurssien on oltava vakaita noin kahden vuoden ajan, eikä mistä tahansa hetkestä alkaen vaan tietysti siitä lähtien, kun ne ovat tulleet Euroopan unionin jäseniksi ja ministerineuvoston tulkinnan mukaan niiden on oltava kahden vuoden ajan osa valuuttakurssimekanismia.
Jotkin valtiot ovat tuoneet esille ongelman, jonka syntyy, kun nykyisin vakaille valuuttajärjestelmille pitää antaa pakkia näin on Viron laita, sillä sen valuuttakate on sidottu markkaan jolloin järjestelmästä tulisi jälleen joustavampi ja valuuttaa voitaisiin kelluttaa valuuttakurssin vakauden palauttamiseksi. Siksi virallisen ja sovelletun tulkinnan mukaan järjestelyt niissä valtioissa, joissa valuuttakate on sidottu eurooppalaisiin valuuttoihin, sopivat yhteen valuuttakurssimekanismin kanssa, vaikka nämä päätökset on tietysti tehty yksipuolisesti asianosaisissa maissa. Toisin sanoen vastuu valuutan vakauden ylläpitämisestä kuuluu kansallisille viranomaisille eivätkä he saa osakseen erioikeutettua kohtelua lukuun ottamatta valuuttakurssimekanismiin osallistumisesta johtuvia menettelyjä. Tässä kannassa on pysytty ja päinvastaisessa mielessä tulkintana on mitä ilmeisimmin, ettei Euroopan keskuspankissa tai neuvostossa sen enempää kuin komissiossakaan kannateta joissakin tapauksissa suunniteltua "euroistamista". Mielestämme ei pitäisi myöskään missään tapauksessa edistää siirtymistä euroon takaoven kautta ja antaa sellaisten valtioiden, jotka eivät täytä kaikkia Euroopan jäsenvaltioita koskevia arviointiperusteita, hyötyä laillisesti euroon osallistumisen suomista eduista.

Purvis
Arvoisa komission jäsen, olette ensisijaisesti keskittynyt logistisiin ja teknisiin seikkoihin, ja olette vasta aloittanut niiden taloudellisten riskien käsittelyn, jotka voivat aiheutua siitä, että ulkomaalaisilla on hallussaan, sanojenne mukaan, jättiläismäisiä määriä Saksan markkoja mutta oletettavasti myös muita euroalueen valuuttoja. Jos nämä henkilöt huolestuvat siitä, kuinka he saavat hallussaan olevat valuutat vaihdetuksi, tai siitä, mikä euron arvoksi tulee, onko silloin olemassa riski, että he siirtyvät dollariin tai muihin valuuttoihin, ja siten tekevät euron entistä epävakaammaksi?

Solbes
. (ES) Kun joillakin henkilöillä on hallussaan merkittäviä määriä seteleitä ennen kaikkea euroalueella, ja kansallisia valuuttoja sen ulkopuolella, kyse on kahdesta vaihtoehdosta: joko näiden henkilöiden tavanomaisesta tavasta säästää tai suojan etsimisestä heidän valuuttakurssitilanteessaan. Molemmissa tapauksissa näiden arvopapereiden hallussapito on täysin oikeutettua. Ei ole mitenkään ongelmallista vaihtaa näitä arvopapereita euroihin kaupallisten pankkien tai kyseisellä alueella tytäryrityksiä tai haarakonttoreita omistavien eurooppalaisten pankkien välityksellä.
On olemassa toisenlaisiakin tapauksia: eurooppalaisen valuutan mahdollinen käyttö epämuodollisissa tai pimeän rahan ympyröissä. Mielestäni tämäntapaisten tilanteiden syntymistä ei pidä tietenkään edistää millään tavalla. On sovellettava samaa järjestelmää kuin Euroopan unionin valuuttojen kohdalla, eli niissä tapauksissa, joissa henkilö kertoo olevansa jonkin rahamäärän omistaja, vaihto toteutetaan täysin riskittömästi jopa rahanpesua koskevassa direktiivissä säädettyjä vähimmäissummia suurempien rahamäärien kohdalla. Silloin, kun vaihdetaan summia, jotka eivät ylitä rahanpesua koskevan direktiivin rajoja, vaihto voidaan suorittaa varmentamatta varojen haltijan henkilöllisyyttä. Mielestäni henkilöllisyys pitäisi kuitenkin näyttää toteen silloin, kun rahasummat ovat huomattavia ja ylittävät säädetyt rajat.
Teidän esittämänne ongelma on toisenlainen. Koska tuo edellytys säilytetään, ei voida sallia, että osa noista varoista vaihdettaisiin dollareiksi. Ensinnäkään emme ole saaneet sitä vaikutelmaa eri keskuspankkien esittämien setelikirjausten perusteella; toiseksikin niissä valtioissa, jotka ovat allekirjoittaneet rahanpesua koskevassa sopimuksessa mainitut sitoumukset, on sovellettava jo mainitsemiani arviointiperusteita, kun eurooppalaista valuuttaa vaihdetaan dollareiksi. Vain joidenkin maiden kohdalla, joiden höllemmässä lainsäädännössä mahdollistetaan nykyään eurooppalaisen valuutan vaihtaminen toiseksi valuutaksi, dollareiksi tai joksikin muuksi, ilman että toimituksen pitäisi täyttää edellä selostamani edellytykset, voi syntyä mainitsemanne kaltainen tilanne.

Puhemies
Arvoisa komission jäsen Solbes, paljon kiitoksia tänään antamistanne vastauksista. Luulisin, että muutama jäsen jää vielä odottelemaan käytäville pyytääkseen teitä ennustamaan vielä tulevaisuutta. Joka tapauksessa kiitämme teitä puheenvuorostanne.
Jäsen Montille osoitetut kysymykset

Puhemies


Per Stenmarck
Kysymys nro 35 (H-0535/01):
Aihe: Kilpailu Komissiolle, tarkemmin sanoen kilpailun pääosastolle, jätettiin vuonna 1996 Helsingborgin sataman määräävän aseman hyväksikäyttöä koskeva valitus. Valituksen esittäjät, kaksi kolmesta satamaa käyttävästä varustamosta, olivat sitä mieltä, että sataman käytöstä perittiin liian korkeita maksuja sen määräävän aseman takia. Päätöstä odottaessaan toinen valituksen esittäneistä varustamoista on suorittanut vain puolet sataman käyttämisestä vaaditusta maksusta, minkä seurauksena Helsingborgin satama vaatii varustamolta 240 miljoonan Ruotsin kruunun (noin 26 miljoonan euron) saatavia. Lähes viisi vuotta valituksen jättämisen jälkeen osapuolet odottavat yhä kilpailun pääosaston päätöstä, joka on luvattu antaa jo useita kertoja ilman että niin on kuitenkaan tapahtunut. Asian pitkittymisen seurauksena kaksi pientä yritystä ei tiedä, millaiset taloudelliset edellytykset niillä on liiketoiminnalleen. Onko kohtuullista, että osapuolet joutuvat odottamaan komission päätöksentekoa lähes viisi vuotta?

Monti
. (EN) Kuten jäsen Stenmarck mainitsi, vuonna 1997 jätettiin todellakin kaksi Helsingborgin sataman määräävän aseman hyväksikäyttöä koskevaa valitusta. Komissio on tutkinut valituksia aktiivisesti siitä lähtien. Tämä tapaus tuo esiin monia monimutkaisia tosiasioihin ja oikeudellisiin asioihin liittyviä seikkoja, ja kyseessä olevat markkinat muuttuivat mahdollisesti merkittävästi, kun Juutinrauman silta avattiin heinäkuussa 2000.
Komissio on täysin tietoinen osapuolten tilanteesta. Äskettäin pidettiin useita kokouksia asian osapuolten kanssa, toisaalta siksi, että saataisiin kuulla heidän mielipiteensä markkinoiden viimeaikaisista tapahtumista, ja toisaalta siksi, että saataisiin selville, onko heidän mielestään mahdollista päästä sopimukseen, jonka kumpikin osapuoli voi hyväksyä. Jos sopimukseen ei päästä, komissio jatkaa tutkimuksiaan pyrkien saamaan asian päätökseen mahdollisimman pian.

Stenmarck
Haluan ensiksi kiittää komission jäsentä hänen antamastaan vastauksesta. Kun kyse on, kuten tässä tapauksessa, valituksesta, joka jätettiin komissiolle vuonna 1996, toisin sanoen viisi vuotta sitten, olemassa on vain yksi ainoa hyväksyttävä vastaus, nimittäin, että komission on otettava kantaa asiaan välittömästi. Sitä komission jäsen ei ole luvannut, minkä vuoksi en voi myöskään sanoa olevani tyytyväinen vastaukseen.
Kysehän on asiasta, jolla on erittäin suurta periaatteellista merkitystä, nimittäin siitä, että sataman käytöstä perittiin liian korkeita maksuja sen määräävän aseman takia. Haluan huomauttaa, että en osaa sanoa, onko tämä oikein vai väärin, mutta kaikki osapuolet odottavat komission päätöstä ja ovat mitä suurimmassa määrin myös riippuvaisia komission päätöksestä. Mielestäni ei ole kohtuullista, että kestää yli viisi vuotta, ennen kuin komissio ilmaisee kantansa. Sen vuoksi haluaisin kysyä komission jäseneltä: milloin lopullisen päätöksen oletetaan olevan valmis?

Monti
. (EN) Niin, tämä on ollut pitkä aika. Olen siitä kanssanne samaa mieltä. Kuten toisaalta varmasti tiedätte, tämä on erittäin mutkikas asia. Komission on harkittava sataman toiminnan kehittymiseen liittyviä tosiseikkoja lähes kymmenen vuoden ajalta.
Itse markkinat, jotka ovat kaikkien kilpailuanalyysien tärkein sisältö, ovat hyvin vaikeasti määriteltäviä. Niihin vaikuttavat liikenteen laji: matkustajat, autot, tavaroiden kuljetus jne. Kuten mainitsin hetki sitten, tilanne muuttui merkittävästi, kun Juutinrauman silta avattiin viime vuonna. Lisäksi, jotta tilanne olisi vielä monimutkaisempi, ei ole olemassa mitään ennakkotapausta. Tämä selittää, miksi tätä päätöstä odotetaan innokkaasti, kuten jäsen Stenmarck korostaa.
Komissio analysoi parhaillaan erityisesti sitä, miten sillan avaaminen vaikuttaa markkinoiden määrittämiseen. Kaikkia osapuolia pyydetään antamaan kaikki asiaan liittyvä tieto. Tälle asialle on annettu etusija muihin asioihin verrattuna, ja siitä päätetään mahdollisimman pian. En voi kuitenkaan tässä vaiheessa kertoa päivämäärää enkä mahdollista lopputulosta. Se riippuu tosiasioista.

Puhemies


Luis Berenguer Fuster
Kysymys nro 36 (H-0537/01):
Aihe: Valtiontukia Terra Mítica teemapuistolle (Benidorm, Espanja) koskevan rikkomusmenettelyn käynnistäminen Espanjan tiedotusvälineissä on kerrottu, että komissio aikoo käynnistää menettelyn Espanjaa vastaan, koska se on myöntänyt valtiontukia Benidormissa sijaitsevalle Tierra Mítica -teemapuistolle. Menettelyn käynnistäminen on kuitenkin viivästynyt. Aikooko komissio käynnistää menettelyn?

Monti
. (IT) Voin vastata jäsen Berenguerille tuoreella tiedolla: 20. kesäkuuta 2001 pidetyssä kokouksessa komissio päätti käynnistää osittain EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn niiden tukien kohdalla, joita viranomaisten väitetään antaneen Tierra Mítica -teemapuistolle. Tästä päätöksestä on annettu lehdistötiedote, joka julkaistiin niin ikään 20. kesäkuuta. Päätöksen teksti, josta luottamukselliset tiedot on jätetty pois, julkaistaan espanjaksi Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.

Berenguer Fuster
Arvoisa komission jäsen, totuus on, että sanelin tämän kysymyksen toukokuussa ja kun sain tietää, että rikkomusmenettely oli käynnistetty, ajattelin peruuttaa sen. Ennen kuin sain tehtyä sen, tapahtui kuitenkin jotakin, joka sai minut peruuttamaan päätökseni. Tuo jokin oli suhteeton hyökkäys, jonka itsehallintoalueen presidentti Zaplana kohdisti minuun pelkästään siksi, että kehtasin esittää tämän kysymyksen. Arvoisa komission jäsen, sitä ei sentään pidä sallia. Kun viattomiin kysymyksiin, joilla yritetään ainoastaan selvittää Valencian aluehallinnon salaamia asioita, suhtaudutaan näin väkivaltaisesti, kätkettävää on enemmän kuin ounastelinkaan, ja arvoisa komission jäsen, siksi pyydän yksikköjänne tutkimaan järkähtämättömästi ja piittaamatta poliittisista paineista, joita niihin epäilemättä kohdistetaan, mitä asioiden takana piilee: veroetuuksia, takausten myöntöä tai, mikä minusta on kaikkein huolestuttavinta, Euroopan varoista rahoitettujen infrastruktuurien toteuttamista vain ja ainoastaan yksityisen yrityksen etujen nimissä.
Totuus on, että itsehallintoalueeni johtajat ovat niin erikoisia liberaaleja, että he puoltavat sairaaloiden ja koulujen yksityistämistä, kun taas julkinen sektori pannaan tuottamaan karuselleja ja huvipuistoja.

Puhemies
Hyvä jäsen Berenguer, paljon kiitoksia. Mielestäni te ette esittänyt kysymystä, mutta ainahan komission jäsen Monti voi vastata "epäkysymykseenne".

Monti
. (FR) Vastaan samaan jäsen Berenguerin tekemään kysymykseen, sillä haluan sanoa, että kuten kaikkien menettelyjen kohdalla, tarkastelemme myös tätä erittäin huolellisesti ja tarkkaavaisesti. Voisin tässä kenties antaa jäsen Berenguerille erään lisäelementin, nimittäin kohdat, joita menettelyn avauksessa käsitellään ja jotka ovat olennaisesti seuraavat: puiston toimintaan tarvittavien perusrakenteiden rahoitus, varojen arvo sekä erityisesti puistoa johtavalle yksityiselle yhtiölle siirretyt "Terra Mítica" -merkki sekä tontti, puistoa johtavalle yksityiselle yhtiölle myönnetyn, kahdeksan miljardin pesetan suuruisen osakkeenomistajalainan ehdot, Benidormin kaupungin puistolle myöntämä alennus kunnallisista veroista sekä Valencen matkailutoimiston mahdollinen kuuden miljardin pesetan panos, mikä on jäsen Berenguer Fusterin 11. huhtikuuta 2001 päivätyn kirjallisen kysymyksen kohteena. Halusin antaa nämä tosiasioihin perustuvat elementit jäsen Berenguerin hetki sitten esittämistä poliittisista huomioista irrallaan.

Sornosa Martínez
Arvoisa komission jäsen. Jotta tämän rikkomusmenettelyn käynnistäminen olisi mahdollisimman avointa ja selvää, toivoisin, että te kertoisitte meille, oletteko käynnistäneet sen ainoastaan näiden viattomien kysymysten takia sillä itse asiassa ne olivat viattomien kysymysten verhoon pukeutuneita yrityksiä saada tietoa vai onko siihen todellakin enemmän kuin riittävästi syitä, sillä on yhteisön direktiivien vastaista, että aluehallinto tukee sellaisia asioita, joita sen ei pitäisi tukea ja vieläpä erittäin asiaankuulumattomasti. Jos näin on, toivoisin teidän vastaavan, sillä kuten jäsen Berenguer sanoi teille äsken, tiedotusvälineissä on esiintynyt tietoja, jotka näyttävät tekevän naurettaviksi sen, joka ainoastaan kyselee asioista eikä todellista pahantekijää eli Valencian aluehallintoa.

Monti
. (FR) Haluaisin lisätä, että nykyisen valituksen laajuus ei ole mitään komissiolle osoitetun alkuperäisen valituksen laajuuteen verrattuna. Valittaja on tosiaan jatkuvasti esittänyt uusia moitteita sitä mukaa kuin puistohanke on edistynyt. Tässä suhteessa komissio on vastaanottanut valittajalta 18 perättäistä kirjettä. Kyseinen asia on muutenkin monimutkainen ja se on johtanut aktiiviseen kirjeenvaihtoon komission ja Espanjan viranomaisten kesken, mikä osaltaan selittää ajan, joka on kulunut asian alullepanosta.
Jäsen Berenguer Fusterille vastatessani toin esiin kohdan, jonka perusteella komissio avasi menettelyn antaakseen parlamentille laajemman kehyksen. Ehkäpä minun tulisi mainita myös muut kohdat, jotka koskevat nimenomaan valittajan väitteitä sen tontin saamisesta halpaan hintaan, jolle puisto on rakennettu, puistoon liittyvistä kuluista, jotka alueelliset viranomaiset ovat ottaneet hoitaakseen, yksityisen sijoittajan periaatteen kunnioituksen puutteesta, ammattiyhdistyslainoista puiston hyväksi, pääomapanoksista puiston hyväksi sekä koulutustuista ja suorista aluetuista.

Gasòliba i Böhm
Arvoisa komission jäsen, muutama vuosi sitten käsitellyn Euroopan unionin kilpailupolitiikkaa käsittelevän kertomuksen laatijana tiedän, että juuri julkiset tuet ovat eräs mutkikkaimmista ongelmista, jotka ovat vääristäneet eniten unionin kilpailupolitiikan soveltamista vuosien kuluessa. Kun otetaan huomioon näkökohdat, joita te selvititte jäsen Berenguerin esittämästä aiheesta, haluaisin tietää mikäli tosiaankin on todettu, että julkisia varoja on käytetty väärin, tässä tapauksessa Valencian itsehallintoalueella minkälaisten korvausmekanismien avulla tasapainotetaan muiden matkailualueilla sijaitsevien samantapaisten kohteiden kilpailukykyä?

Monti
. (FR) Jäsen Gasòliba i Böhmin esittämässä kysymyksessä on eräs melko tavallinen viittaus valtiontukien valvonnan logiikkaan. Tässä tapauksessa voidaan ihmetellä, miksi komissio katsoo, että "Tierra Mítican" kaltaiselle puistolle suunnatut tuet voivat vaikuttaa yhteisön sisäiseen kauppavaihtoon. Komissio tosiaankin katsoo, että "Tierra Mítican" kaltaiset suuret huvipuistot tekevät puistosta kohteen, mikä liikuttaa - ainakin potentiaalisesti - matkailijavirtoja. Toisaalta nämä puistot lisäävät matkailijoille suunnattua tarjontaa sijoitusalueillaan.
Lisäksi komissio on jo tehnyt useita päätöksiä valtiontuista, jotka koskevat huvipuistoja sekä muita matkailuinvestointeja, kuten hotelleja tai merenrantoja. Tässä erikoistapauksessa jopa puiston mainonnassa mainitaan, miten sinne pääsee ulkomailta.
Haluamatta ennakoida juuri aloitetun menettelyn johtopäätöstä korostan suorana vastauksena kysymykseenne, että mikäli komissio onnistuu näyttämään toteen, että laitonta tukea on myönnetty, se ryhtyy perintään. Nyt ei ole kuitenkaan lainkaan oikea hetki ennakoida tutkimuksen johtopäätöstä.

Puhemies


Lennart Sacrédeus
Kysymys nro 37 (H-0551/01):
Aihe: Pienten maiden elokuvatuotannon valtionavun rajoittaminen Ruotsin lehdistössä esiintyneiden tietojen mukaan EU:n kilpailuviranomaiset olisivat vaatineet elokuva-alan valtionapujen rajoittamista 50 prosenttiin. Tätä on tulkittu myös siten, että mahdollinen ylärajan käyttöönotto on katsottava ensimmäiseksi vaiheeksi prosessia, jolla tuki aiotaan alentaa 30 prosenttiin. Tiedotusvälineiden esittämät tiedot ilmestyivät samanaikaisesti kun komissio vakuuttaa edelleen olevansa halukas takaamaan EU:n kielellisen ja kulttuurisen monimuotoisuuden ja yhdenvertaisuuden.
Euroopan elokuvateollisuus eroaa amerikkalaisesta siinä, että EU:ssa on lukuisia eri kieliä. Pienissä jäsenvaltioissa, kuten Ruotsissa, on siksi usein taloudellisesti mahdotonta lähteä tuottamaan elokuvaa ilman minkäänlaista tukea. Ns. pienellä kielellä tehdyllä elokuvalla on luonnollisesti huomattavasti pienemmät menestymisen mahdollisuudet kuin englanninkielisellä elokuvalla, minkä vuoksi tuet ovat välttämättömiä, jotta voitaisiin jatkossakin taata väestömäärältään pienten maiden kotimainen elokuvatuotanto.
Perustamissopimuksen 151 artiklan mukaan yhteisö myötävaikuttaa siihen, että jäsenvaltioiden kulttuurit kehittyvät kukoistaviksi pitäen arvossa niiden kansallista ja alueellista monimuotoisuutta. Eikö yhteisön asettaman ylärajan käyttöönotto elokuva-alan valtionavuissa ole ristiriidassa tämän artiklan kanssa? Onko komissio valmis estämään tällaisen rajoituksen käyttöönoton?

Monti
. (EN) Arvoisa puhemies, Tukholmassa 12. kesäkuuta kansallisten elokuvasäätiöiden ja kaikkien jäsenvaltioiden kulttuuriministeriöiden edustajien kokouksessa komission edustajat tekivät selväksi, että komissio ei aio omaksua rajoittavaa lähestymistapaa elokuvatuotannolle kulttuurisin perustein myönnettävään tukeen, kuten jäsen Sacrédeusin kysymyksessä mainittiin. Komissio päätti tuen ylärajaksi 50 prosenttia vuonna 1998 tekemässään päätöksessä, joka koski Ranskan mallia, jossa elokuvatuotannolle annetaan automaattisesti tukea, ja siinä viitattiin Ranskan tilanteeseen. Tuon päätöksen mukaisesti tätä rajaa ei sovelleta "vaikeasti levitettäviin" ja "pienen budjetin elokuviin". Jokaisen jäsenvaltion oma asia on määrittää käsitteet "vaikeasti levitettävä" ja "pienen budjetin elokuva" ja määrätä tähän teoskategoriaan sovellettavan tuen taso kansallisten kriteerien mukaisesti.
Tämän muita jäsenvaltioita, joiden kulttuurinen ja kielellinen vaikutus on verrattain rajallinen, koskevan poikkeuksen lisäksi komissio on ilmoittanut, että se aikoo harkita mahdollisten lisäpoikkeusten myöntämistä, silloin kun ne osoittautuvat tarpeellisiksi varmistamaan kulttuurisesti merkittävien elokuvien toteuttamiskelpoisuus. Käytännössä 50 prosentin raja on kiintopiste, joka voidaan ylittää aidosti kulttuurisista syistä.

Sacrédeus
Haluan kiittää komission jäsen Montia selventävästä vastauksesta. Tämä kysymys on herättänyt suurta kiinnostusta kulttuuripiireissä ja Ruotsin elokuvateollisuuden edustajien parissa. Yksimielisesti on reagoitu siihen, miten tämä voitaisiin mahdollisesti tulkita pienten jäsenvaltioiden kielellisen ja kulttuurisen monimuotoisuuden kannalta.
Haluan esittää komission jäsenelle lisäkysymyksen: Takaako tänään annettu vastaus, että niiden maiden elokuvatuotanto, joiden kieli ei ole laajalle levinnyt, siis pienillä jäsenvaltioiden kielillä tuotetut elokuvat, saa säännöllisesti 50 prosentin sääntöä koskevan poikkeuksen, että esimerkiksi kaikki ruotsinkielinen, tanskankielinen tai portugalinkielinen elokuvatuotanto voitaisiin lukea sellaiseksi tuotannoksi, joka ei riko 50 prosentin sääntöä?

Monti
. (EN) Olen iloinen voidessani antaa lisätietoja vastaukseksi jäsen Sacrédeusin kysymykseen. Ensiksi sanoisin kulttuurisesta monimuotoisuudesta - tärkeä näkökohta yhteisössämme -, että jäsenvaltioissa noudatettavien mallien monimuotoisuus kuvastaa Euroopan unionin kulttuurista monimuotoisuutta. Tästä syystä komissio ei halua ottaa mitään tiettyä mallia tarkasteluun. Komissio ei halua yhdenmukaistaa eri mallien edellytyksiä, vaan se haluaa varmistaa, että niissä noudatetaan neljää erityistä yhteensopivuuskriteeriä, jotka on esitetty Ranskaa koskevassa päätöksessä.
Seuraavaksi puhuisin siitä, sovelletaanko 50 prosentin rajaa pieniin jäsenvaltioihin, joiden kulttuurimarkkinat ovat pienet, ja voidaanko niille myöntää poikkeus. Vastaus on, että 50 prosentin rajaa sovelletaan periaatteessa kaikkiin jäsenvaltioihin tekemättä mitään eroa niiden välillä. On kuitenkin huomattava, että koska kotimaisuusastetta koskevaa sääntöä ei ole, tuen ylärajaa koskeva 50 prosentin kriteeri ei ole olennainen. Komissio voi harkita poikkeuksen soveltamista 50 prosentin tuen kriteereihin, jos sellainen raja tekee kulttuurin tuotannon mahdottomaksi. Komissio on jo ottanut käyttöön poikkeuksen vaikeasti levitettäviä pienen budjetin elokuvia varten. Joissakin pienissä jäsenvaltioissa komissio voisi harkita luvan antamista nykyistä korkeammille tukitasoille tapauskohtaisesti, jos osoittautuu, että 50 prosentin tukitasolla ei varmisteta kulttuurin tuotantoa, koska kulttuurialue ja levittäminen markkinoille ovat rajallisia.

Puhemies


Piia-Noora Kauppi
Kysymys nro 38 (H-0557/01):
Aihe: Kolmannen sukupolven matkapuhelinverkkojen jakaminen kilpailijoiden kesken Komissio harkitsee parhaillaan, minkä kannan se aikoo ottaa kolmannen sukupolven matkapuhelinverkkojen infrastruktuurin jakamiseen. Tässä vaiheessa komissio on ilmoittanut, että puhelinyhtiöt saattavat rikkoa yhteisön kilpailusäännöksiä, jos ne jakavat infrastruktuurin kilpailijoiden kanssa.
Euroopan investointipankki on myös ilmoittanut, että se aikoo ottaa matkapuhelinverkkoja koskevat kilpailuseikat huomioon päättäessään kolmannen sukupolven hankkeiden rahoittamisesta.
Milloin komissio ilmoittaa kantansa tässä tärkeässä asiassa? Onko komissio tietoinen EIP:n suunnitelmista, ja pitääkö yhteisön mielestä kilpailuseikat ottaa huomioon EIP:n rahoituspäätöksissä?

Monti
. (EN) Hyvä jäsen Kauppi, kiitos tästä erittäin kiinnostavasta ja ajankohtaisesta kysymyksestä. On totta, että tällä hetkellä, kun tiedetään olemassa oleva markkinatilanne ja erityisesti useimpien tekniikkayritysten markkina-arvon lasku, tietyt kolmannen sukupolven operaattorit ovat nähneet verkkojen yhteiskäytön tapana lievittää niiden velkataakkaa ja alentaa verkonkäyttökustannuksia.
Komissio on jo ilmaissut, että periaatteessa se pitää verkkoinfrastruktuurin yhteiskäyttöä myönteisenä asiana mahdollisen taloudellisen hyödyn takia, mutta sillä ehdolla, että noudatetaan kilpailusääntöjä ja muita asiaan liittyviä yhteisön oikeuden säädöksiä, erityisesti toimilupadirektiivissä olevia. Tämä näkökanta on ilmaistu komission kolmannen sukupolven (3G) matkaviestinnän käyttöönottoa Euroopan unionissa koskevassa tiedonannossa, joka hyväksyttiin 20. maaliskuuta 2001. Tietyt verkkojen yhteiskäytön muodot, erityisesti maa-asemapaikkojen ja mastojen yhteiskäyttö, voivat suuresti myötävaikuttaa verkkojen käytön ympäristövaikutusten vähentämiseen.
Komissiolle ei tähän mennessä ole virallisesti ilmoitettu yhdestäkään kolmannen sukupolven matkapuhelinoperaattoreiden välisestä sopimuksesta. Siksi ei ole vielä selvää, miten verkkojen yhteiskäyttö tapahtuu ja miten sitä toteutetaan. Jotkin operaattorit voivat aloittaa verkkojen yhteiskäytön rajallisella maantieteellisellä alueella, kun taas toiset voivat pitää täyttä maantieteellistä kattavuutta parempana. Vastaavasti jotkin operaattorit voivat jakaa vain maa-asemapaikkoja ja mastoja, kun taas toiset voivat haluta jakaa myös antennit ja verkkojensa "aktiiviset elementit", kuten radioverkkojen hallintalaitteet.
Yhteydenpidossa operaattoreihin ja laitevalmistajiin on alkanut näyttää siltä, että 3G-toimiluvanhaltijoiden yhteistyön asteeseen vaikuttaa sellaisen uuden teknologian saatavuus, jonka avulla operaattorit voivat jakaa myös verkkojensa aktiivisia osia joutumatta vaihtamaan tai jakamaan arkaluonteisia tietoja toistensa kanssa tai muuten vaarantamaan riippumattomuutensa kilpailijoina.
Komissio on jo käynyt joitakin alustavia keskusteluja kansallisten sääntelyviranomaisten kanssa kilpailulakiin liittyvistä asioista, jotka verkkojen yhteiskäyttö on nostanut esiin. Tässä vaiheessa komissio voi vain vaatia, että kun osapuolet tekevät verkkojen yhteiskäyttösopimuksia, ne eivät vaikuta niiden väliseen tai niiden ja kolmansien osapuolten väliseen kilpailuun tai rajoita sitä. Kilpailun rajoittaminen on hyväksyttävä ainoastaan, jos se tuo hyötyä kuluttajille ja täyttää kaikki perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan ehdot.
Joka tapauksessa sopimuksen osapuolten olisi säilytettävä vapautensa lopettaa verkkojen yhteiskäyttö ja hyödyntää omia verkkojaan alueilla, joilla ne aikaisemmin jakoivat infrastruktuurin. Kun muistetaan, että komissiolle ei ole vielä virallisesti ilmoitettu yhdestäkään verkkojen yhteiskäyttötapauksesta, eikä komissio siis ole voinut tutkia yhtäkään tapausta, ei tässä vaiheessa voida sanoa, tarvitseeko komission antaa tulevaisuudessa minkäänlaisia erityisiä suuntaviivoja verkkojen yhteiskäyttöön liittyvistä kilpailulainsäädännön näkökohdista.
Lopuksi sanoisin EIP:stä, että komissio tietää pankin aikomuksesta ottaa huomioon kilpailunäkökohdat arvioidessaan hankkeita lainan myöntämistä varten. Komissio pitää tätä aikomusta erittäin myönteisenä, koska niin varmistetaan pankin tavoitteiden yhtenäisyys sen aloittaessa hankkeita toimivaltuuksiensa puitteissa, erityisesti Lissabonin Eurooppa-neuvoston ja yhteisön politiikan mukaisesti vapautetussa ympäristössä.

Kauppi
Arvoisa puhemies, on aina hienoa olla viimeinen kysyjä tällä kyselytunnilla. Kiitos komission jäsenelle erinomaisesta vastauksesta, olin todella iloinen siitä, että komissio on ottanut myönteisen kannan verkkojen jakamiseen.Tällä hetkellä erilaiset tavat, joilla se toteutettaisiin, ovat vielä auki. Ymmärrän myös tämän teidän näkemyksenne, että kilpailusäännöksiä tulee tietysti kunnioittaa ja että nämä konkreettiset arvioinnit voidaan tehdä vasta sitten, kun teillä on käsissänne hakemuksia ja notifikaatioita asiasta. Viittasitte myös siihen, että on mahdollista, että komissio antaisi tällaisia erityisiä suuntaviivoja - specific guide lines - tässä asiassa, jos tarvetta ilmenee. Haluaisin vielä teidän vahvistuksenne, että teidän mielestänne siis tällä hetkellä kaikki mahdolliset tavat jakaa verkkoja - sekä alueellisesti että muilla tavoilla, joihin viittasitte - ovat käytettävissä myös kilpailunäkökulmasta. Onko tämä teidän viimeinen näkemyksenne?

Monti
. (EN) Hyvä jäsen Kauppi, kuten te korostitte, komissio suhtautuu asiaan avoimesti edellyttäen, että kilpailusääntöjä noudatetaan. Mitä tulee mahdollisten suuntaviivojen hyväksymisestä verkkojen jakamiseen kilpailunäkökulmasta - kuten sanoin edellisessä vastauksessani - komissio ei ole vielä saanut ilmoituksia verkkojen jakamisesta tehdyistä sopimuksista. Sen vuoksi on vielä liian aikaista muodostaa selvää käsitystä mahdollisista kartelleja koskevista kysymyksistä, joita voi ilmetä tällaisessa kilpailevien verkko-operaattoreiden välisessä yhteistyössä ja jotka voivat edellyttää komissiolta jonkinlaisten suuntaviivojen julkaisemista, jotta saataisiin tarvittavia lisäselvityksiä kyseessä olevalle alalle.
Täytyy tehdä selväksi, että verkkojen jakamiseen pätevät samat kilpailusäännöt kuin muihinkin kilpailijoiden välisiin yhteistyö- ja toimintamuotoihin. Olisi väärin, jos operaattorit uskoisivat, että verkkojen jakaminen ansaitsee erilaisen kohtelun kilpailulainsäädännön säännöksissä.

Puhemies
Komission kyselytuntia varten varattu aika on loppunut, joten kysymyksiin nro 3977 vastataan kirjallisesti.
Julistan komission kyselytunnin päättyneeksi.
(Istunto keskeytettiin klo 19.20 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Työeläkelaitokset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelun jatkaminen Karasin laatimasta talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnöstä (A5-0220/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi työeläkelaitosten toiminnasta (KOM(2000) 507 - C5-0596/2000 - 2000/0260(COD)).

Kauppi
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää kaikkia asianosaisia ja erityisesti esittelijää hänen rakentavasta lähestymistavastaan. Esittelijä Karas on tehnyt merkittävää työtä tämän direktiiviehdotuksen hyväksi.
Eläkkeiden kestävyys on yksi suurimmista yhteiskuntiamme kohtaavista haasteista tulevina vuosikymmeninä. Työeläkesäännöksillä on tärkeä osa tässä yhteydessä monissa jäsenvaltioissa. Kysymys biometristen riskien kattavuuden pakollisuudesta on ollut yksi suurimmista keskustelunaiheista parlamentissa. Keskityn tähän kysymykseen.
Haluaisin tuoda ilmi muutaman syyn siihen, miksi biometristen riskien kattaminen ja takuut tulisi pitää vapaaehtoisena. Ensiksikin, monissa jäsenvaltioissa edunsaajien riskit jo katetaan erillisten vakuutustuotteiden kautta. Kansalaisia ei pitäisi pakottaa maksamaan kahdesti sellaisesta turvasta, jota he eivät tarvitse. Toiseksi, biometristen riskien kattaminen on kallista ja tämä kustannus siirretään edunsaajille. Pakollinen biometristen riskien kattaminen maksaa jokaiselle kansalaiselle, varovaisen arvion mukaan, noin 1-3 prosenttia vuosituloista. Yhdistettynä yli 40-vuotiseen säästämisaikaan tämä vähentäisi huomattavasti eläkeohjelman kokonaistuottoa. Kolmanneksi, pakollinen biometristen riskien kattaminen vahingoittaa myös tasapuolista kilpailua, koska se antaa etua vakuutusten antajille. Euroopan kansalainen hyötyy, jos hän voi valita laajasta tarjoajien valikoimasta. Neljänneksi, olen täysin samaa mieltä joidenkuiden edellisten puhujien kanssa. Jos haluamme tukea toista pilaria, meidän täytyy saada työnantajat innostumaan uusista säännöistä. Jos säännöt ovat liian rajoittavia ja kalliita yrityksille, niillä ei luultavasti ole vapaaehtoista lisäjärjestelmää lainkaan.
Lopuksi sanon jäsen Kuckelkornille, että emme voi turvata sellaista, jota ei ole olemassa. Pahin tulevaisuudennäkymä edunsaajille on, ettei ole lainkaan onnistuneita toisen pilarin eläkkeitä. Turva voi tulla ainoastaan sen jälkeen.

Ettl
Arvoisa puhemies, hyvä esittelijä, hyvät parlamentin jäsenet, aluksi haluaisin kiittää teitä, hyvä esittelijä, todellakin erittäin lämpimästi työstänne, nimittäin siitä, että te olette tehnyt jotakin lähes tyhjästä. Politiikassa me olemme tekemisissä muun muassa valepakkausten kanssa. Siinähän ei ole mitään uutta. Kuluttajansuojassa puhutaan niin sanotuista valepakkauksista silloin, kun pakkaus ei sisällä sitä, mitä sen päällä lukee. Nykyään neuvostolle on erityisen mieluista, joskus sopusoinnussa komission kanssa, profiloitua tuoteväärentäjän roolissa. Välttääkseni kovan väärentäjä-sanan käyttämistä sanon tietoisesti tuoteväärentäjä.
Niin meille käy myös työeläkejärjestelmän tuotearvioinnin yhteydessä tai eläkejärjestelmän toisen pilarin kohdalla. Kansalaisille halutaan siten uskotella, että kyse on täydentävästä eläkejärjestelmästä, mutta ei kuitenkaan täytetä siihen tarvittavia laatukriteerejä, joiden pitäisi työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan näkökulmasta sisältää eläkkeiden kannalta merkityksellisiä vaatimuksia, esimerkiksi taattu eläkkeen maksaminen vakuutetun henkilön elämän loppuun saakka, eläkkeen maksaminen jälkeenjääneille riippuvuussuhteessa oleville henkilöille tai työkyvyttömyysturva.
Näiden laatuvaatimusten ohella tärkeä rooli on tällä hetkellä taloudellisella riskillä mutta myös työmarkkinaosapuolten välisellä kollektiivisella sopimuksella ja siten vakuutettujen henkilöiden osallistumisella. Toinen tosiasia, joka vaikeuttaa edelleenkin työntekijöiden vapaata liikkumista, ennen kaikkea kuitenkin heidän liikkuvuuttaan, on tässä yhteydessä Euroopan unionin jokseenkin hajanainen veropolitiikka. Juuri työeläkejärjestelmien kohdalla työntekijät, jotka hyödyntävät oikeutta henkilöiden vapaaseen liikkumiseen EU:n sisällä ja elävät eurooppalaista aatetta vaihtamalla työpaikkaa toisiin jäsenvaltioihin, voivat olla myös häviäjiä erilaisen verotuksen, muun muassa kaksinkertaisen verotuksen vuoksi.
Valitettavasti keskeisiä tunnusmerkkejä, jotka muodostavat eläkejärjestelmän kattavan toisen pilarin, otettiin tuskin huomioon. Siksi meidän ei pidä liittää käsiteltävänä olevaan direktiiviehdotukseen predikaattia "täydentävä eläkejärjestelmä - toinen pilari" vaan ottaa se sellaisena kuin se on: rahoituspalvelutuotteena, joka kattaa vain pienen osan, yhden osan toisen pilarin toimien kirjosta.
Sillä yhtä asiaa me emme saa sivuuttaa tässä yhteydessä. Kaikissa eläkkeiden turvaamista koskevissa toimissa etusijalla ovat hyöty ja laatu loppukäyttäjän kannalta, olipa kyse sitten perinteisistä valtiollisista tai jakoperiaatteeseen perustuvista järjestelmistä tai pääomamarkkinoilla toimivista lisä- tai täydentävistä eläkejärjestelmistä. Sen neuvosto näyttää unohtaneen juuri tässä yhteydessä, vaikkakin on myönnettävä, että tietysti tämän tuotteen myötä syntyvä pääomanlisäys on yleisesti ottaen jokseenkin järkevää.
Siitä, että asiakirjan laatua kuitenkin parannettiin muutamissa kohdissa, on kiitettävä varmasti esittelijää, joka lähestyi erittäin harkiten kaikkia keskeisiä kysymyksiä. Yhden asian pitäisi olla kuitenkin jo meille selvää, nimittäin että valtiollisia eläkejärjestelmiä saadaan täydentää vain hyvillä työeläkejärjestelmillä tai yksityisillä eläkerahastoilla ja -järjestelyillä, muussa tapauksessa me voisimme menettää sosiaalisen symmetrian väestön odotetun eliniän noustessa. Meidän mielikuvituksemme pitäisi riittää ymmärtämään, mitä se voisi merkitä. Näiden huomautusten myötä suosittelen mietinnön hyväksymistä, jos äänestys sujuu niin kuin on aiemmin puhuttu.

Schmid, Herman
Arvoisa puhemies, kuulun niihin, jotka ovat melko pettyneitä sekä komission ehdotukseen että esittelijä Karasin mietintöön, koska mielestäni niissä keskitytään pelkästään rahoitusmarkkinoiden tarpeisiin ja unohdetaan palkansaajien ja tulevien eläkeläisten tarpeet.
Haluan viitata ennen kaikkea kahteen näkökohtaan, jotka mielestäni puuttuvat. Kun kyse on eläkkeistä, ihmisten mielestä turvallisuus on ratkaiseva kysymys. Olemassa on oltava ainakin arvotakuu, joka merkitsee sitä, että kerätty pääoma voidaan maksaa takaisin vaikka se ei kasvaisi tai lisääntyisikään. Mitä tehdään esimerkiksi siinä tapauksessa, että tällaiset eläkekassat joutuvat maksukyvyttömiksi, tekevät konkurssin eivätkä pysty suoriutumaan velvoitteistaan? Siitä ei mietinnössä mainita sanaakaan.
Melkein vielä kummallisempaa on, että toinenkin tärkeä näkökohta puuttuu. Kun ryhdyimme keskustelemaan lisäeläkkeistä, sanottiin, että se on tärkeä kysymys EU:ssa, koska meillä on yhteiset työmarkkinat ja koska oletamme, että työntekijät liikkuvat Euroopan eri työmarkkinoiden välillä. Siinä tapauksessa heille on kuitenkin luvassa monia eläkkeisiin liittyviä ongelmia.
Nykyään on erittäin vaikeaa kerätä eläkeoikeuksia, jotka ansaitaan tekemällä työtä monissa eri valtioissa peräkkäin. Kuinka se tapahtuu? Tähän kysymykseen ei anneta mitään vastausta. Monissa valtioissa sovelletaan pitkiä kertymäaikoja. Kuinka tässä asiassa toimitaan liikkuvilla työmarkkinoilla? Monissa valtioissa on sääntöjä, jotka merkitsevät kaksoisverotusta. Kuinka se ratkaistaan? Tällaisia kysymyksiä on useita.
Olen sen vuoksi sitä mieltä, että tarvitsisimme komissiolta täysin uuden ehdotuksen, jonka lähtökohtana on palkansaajien ja eläkeläisten tarpeet ja jossa ei yksipuoleisesti huolehdita vain pääomamarkkinoiden tarpeista.

Peijs
Arvoisa puhemies, keskitymme tänään oikeastaan niihin jäsenvaltioihin, joiden järjestelmä perustuu valtaosin jakoperiaatteeseen, ja unohdamme ne kolme maata, jotka jo soveltavat rahastointiperiaatetta eläkkeisiin. Tämän direktiivin pelko sai Ranskan jopa sijoittamaan pikaisesti pari pientä eläkerahastoa ensimmäiseen pilariin. Käytäväkeskusteluista käy ilmi, että jäsenvaltiot tietävät varsin hyvin, että niiden eläkkeet eivät ole kestävällä pohjalla. Mutta vaalit lähestyvät, ja eläkkeitä ei siis saa mainita. Näiden maiden kansalaiset ovat kuitenkin tienneet jo kauan, mitä eläkkeille tapahtuu!
Yhdistynyt kuningaskunta, Alankomaat ja Irlanti katselevat epäluuloisesti, mitä Saksassa, Ranskassa ja Italiassa tapahtuu. Sopimuksen mukaan me emme vastaa toistemme veloista. Naiivi ajatus. Jos kolme suurta jäsenvaltiota käyttää tavattoman suuren määrän pääomamarkkinoiden varoja julkisen talouden suuren alijäämän takia, niin korkoa nostetaan myös niille kolmelle jäsenvaltiolle, jotka ovat säästäneet vanhuuden varalle. Näin tapahtuu yksinkertaisesti niukkuuden lain perusteella. Inflaatio nousee, ja huolellisesti säästetty eläkkeemme katoaa kuin tuhka tuuleen, ja sikäli kuin se on hyvinvoinnin ja inflaation kestävää, se saattaa meidät suuriin vaikeuksiin.
Hallitusten johtajat ovat ottaneet eläkkeet esityslistoilleen. He seuraavat ja vahtivat toisiaan. Se on täysin riittämätöntä. Meidän täytyy suhtautua paljon kriittisemmin jäsenvaltioihin, jotka eivät luo valtionvelkansa ja talousarvionsa sisällä mahdollisuuksia väestötilastollisten ongelmien hallintaa varten. Nämä ongelmat eivät rajoitu eläkkeisiin vaan alkavat hallita myös työmarkkinoita sekä terveydenhuolto- ja rakennusalaa.
Arvoisa komission jäsen, minulla on teille kysymys. Miten kauan kestää, ennen kuin se eurooppalaisten sukupolvi, joka tekee työtä siellä missä työtä on tarjolla, alkaa saada "siirrettäviä" eläkkeitä? Juuri sellaisia ihmisiä me nyt tarvitsemme maltillisen palkkakehityksen toteuttamiseksi euroalueella ja vientiasemamme vahvistamiseksi sen avulla. Näitä ihmisiä ei pidä rangaista vaan heitä pitää palkita heidän liikkuvuudestaan. Tällä hetkellä rahamarkkinoita on jo autettu, mutta ihmisiä ei. Mitä aiotte tehdä?

Brie
Arvoisa puhemies, jäsen Karas sanoi täällä tänään aamupäivällä, että tämä mietintö saa taakseen suuren enemmistön. Minä en kuulu tähän enemmistöön. Uskon, että komission ehdotuksen ja myös mietinnön myötä jatketaan erittäin periaatteellista ajattelutavan muuttamista eurooppalaisissa eläke- ja koko sosiaaliturvajärjestelmissä, nimittäin pois yhteisvastuullisista lakiperusteisista järjestelmistä kohti yksityisiä pääomavaroilla katettuja järjestelmiä.
Kritiikkini koskee ennen kaikkea kahta kysymystä. Ensinnäkin: onko työeläkejärjestelmät EU:ssa määrä alistaa yhteisönlaajuiseen kilpailuun? Olen oppinut varmasti kymmenen viime vuoden aikana paljon uutta kilpailusta ja sen mahdollisuuksista, mutta kukaan ei vakuuta minua siitä, että juuri niin perustavanlainen kysymys kuin vanhuusiän sosiaaliturva on määrä alistaa kilpailulle. Siihen liittyy kolme konkreettista ongelmaa, nimittäin ensinnäkin, että maksettujen suoritusten turvaamiseen ei kaavailla sitovia määräyksiä, toiseksi, että valvontaa koskevat säännöt ovat mielestäni riittämättömät, ja kolmanneksi, että teidän mietinnössänne, jäsen Karas, annetaan lisäksi mahdollisuus maksaa työeläkkeet kertasuorituksen muodossa. Se merkitsee valtavia riskejä vanhuusiässä.
Toinen suuri ongelma on tämä yksipuolinen suuntautuminen rahoitusmarkkinoihin. Siitä on sanottu täällä kaikki. Mielestäni tässä on kyse myös enemmän eurooppalaisten pääomamarkkinoiden nykyhetkestä ja tulevaisuudesta kuin eläkkeiden tulevaisuudesta. Liikkumavaraa yhteisvastuullisten lakiperusteisten eläkejärjestelmien säilyttämiseen ja ajanmukaiseen uudistamiseen ei ole hyödynnetty täysin missään Euroopan unionin jäsenvaltiossa. Me tarvitsisimme kuitenkin todellakin eurooppalaista työeläkejärjestelmien yhteensovittamista, kuten tehdään jo lakiperusteisten eläkevakuutusten tapauksessa. Tätä ei ole ratkaistu tässä mietinnössä.

García-Margallo y Marfil
Hyvä jäsen Karas, paljon kiitoksia älykkyyttä osoittavasta työstänne, jonka tavoite oli hyvin selkeä: saada tämä direktiiviluonnos julki mahdollisimman pian.
Siksi ja poistaakseni neuvoston mahdollisesti aiheuttamia ongelmia, olen esittänyt kaksi tarkistusta erään ongelman ratkaisemiseksi se koskee Espanjaa, mutta haittaa myös muita kansallisuuksia. Esitän ongelman aristoteelisin termein. Ensimmäinen premissi: Espanjassa on oikeushenkilöllisyyttä vailla olevia varoja, jotka on kerätty eläke-etuuksien maksamiseksi. Toinen premissi: näitä varoja hallinnoivat tietyt tahot, joilla on oikeushenkilöllisyys. Johtopäätös: nämä tahot täytyy asettaa samojen edellytysten ja vaatimusten alaisiksi kuin muissa valtioissa samoja tehtäviä toteuttavat elimet, joilla on oikeushenkilöllisyys. Jäsen Karas ja minä olemme laatineet tarkistuksia, jotka hän esittää huomenna suullisesti ja joiden avulla toivon tämän ongelman ratkeavan.
Haluan viitata myös toiseen kysymykseen, jonka jotkut puhujat ovat maininneet: kyse on näiden rahastojen aiheuttamista verotusongelmista. Direktiiviluonnoksessa ei sanota puolta sanaa koko aiheesta, koska se ei ole sen tarkoitus. Komissio on esittänyt 19. huhtikuuta tiedonannon, jossa käsitellään veroesteiden rajat ylittäville eläkkeille aiheuttamia ongelmia. Järjestyksessä kolmantena on merkittävin näistä ongelmista, kaksinkertainen verotus tai verottamatta jättäminen silloin, kun verotusjärjestelmät ovat erilaisia kuten Euroopan unionissa. Ratkaisu kerrotaan jo tiedonannossa ja se on työeläkkeitä koskevien sääntöjen lähentäminen; tässä valiokunnassa kuitenkin peräydytään tältä uskaliaisuutta edellyttävältä tieltä ja yritetään purjehtia nykyisten säännösten mukaan, mikä ei minun mielestäni riitä. Tiedän, että arvoisa komission jäsen pyytää minua kääntymään jäsenvaltioiden puoleen, mutta minulla on ääni ainoastaan parlamentissa ja ainoastaan se voi olla puhetoverini.

Bordes
Tämä mietintö sisältää ennakkoluuloja, jotka saattaisivat olla vain typeriä mutta joiden välityksellä lisäksi puolustellaan eläkesummien pienentämistä ja työajan pidentämistä. Väestötieteellisten perusteiden esittäminen ja se, mitä mietinnössä kutsutaan "jatkuvasti kasvavaksi eliniänodotukseksi yhdistettynä alhaisiin syntyvyyslukemiin" muuttuu valheelliseksi, jos samanaikaisesti salataan työn kannattavuuden huomattava kasvu.
Kun otetaan huomioon kunkin työntekijän tuottavuuden kasvu, sama määrä työssä käyviä ihmisiä tuottaa täysin riittävästi mahdollistaakseen paitsi oman elintasonsa kasvun, myös taatakseen kohtalaisen eläkkeen kolme tai neljä kertaa suuremmalle eläkeläismäärälle kuin neljännesvuosisata sitten. Ellei tätä tuotantokyvyn kasvua johdettaisi kokonaisuudessaan etuoikeutetun vähemmistön hyväksi, yhteiskunta voisi maksaa täyttä palkkaa kaikille eläkeläisille pakottamatta heitä työskentelemään pitempään.
Teidän taloutenne muuttaa kauppatavaraksi kaiken, mukaan luettuina eläkkeet, jotka te haluatte jättää finanssihaiden haltuun, mutta siten te nimenomaan muutatte työtätekevien luokkien työn kuluttamat eläkeläiset kauppatavaraksi, ja se on alhaista. Kyvyttömyys taata ikääntyneille aineellisista huolista vapaa vanhuus kertoo mitä räikeimmällä tavalla rappeutuneesta yhteiskunnallisesta järjestelmästä.

Figueiredo
Arvoisa puhemies, kuten tiedämme, tässä mietinnössä käsiteltävän direktiiviluonnoksen avulla halutaan yhdenmukaistaa työeläkelaitosten palvelutarjontaa ja sijoittamista koskevia sääntöjä, mutta sen taustalla piilee silti ajatus yhteisten eläkemarkkinoiden luomisesta. Näin eläkemarkkinat liitetään osaksi sellaisia rahoituspalveluja koskevia toimia, joihin ryhdytään pääoman liikkumisen vapauttamiseksi yhä suuremmassa määrin. Niinpä emme ole eri mieltä ainoastaan direktiiviluonnoksesta, vaan myös mietinnöstä, jossa toiminnan vakauden valvontaa koskevat säännöt halutaan supistaa mahdollisimman vähiin sekä tehdä rahastojen toimista ja sijoituksista herkemmin reagoivia rahoitusvälineitä ja panostaa siten riskipääomaan, jolla nykyisen finanssikeinottelutilanteen vallitessa vaarannetaan vakavasti työntekijöiden oikeudet. Tilanne on erittäin huolestuttava Portugalin kannalta, sillä näin saatetaan kyseenalaistaa Portugalin omat toiminnan vakauden valvontaa koskevat säännöt, erityisesti sääntö, joka koskee sitä, että 50 prosenttia työeläkelaitosten varoista sijoitetaan valtiovelan maksuun, minkä lisäksi tilanteesta voi koitua anteeksiantamatonta painetta valtion sosiaaliturvajärjestelmän puitteissa pääomitettaville varoille.

Bolkestein
. (EN) Minun täytyy aloittaa sanomalla, että komissio suhtautuu hyvin myönteisesti Euroopan parlamentin ponnistuksiin saada työeläkelaitosten toiminnasta annetun direktiiviluonnoksen ensimmäinen käsittely niin lyhyessä ajassa päätökseen. Haluan onnitella esittelijä Karasia ja hänen ryhmäänsä heidän työnsä vakavuudesta ja laadusta. Monet puhujat tänä iltana ovat suhtautuneet myönteisesti heidän työhönsä, mikä on merkki siitä, että melkein kaikki ovat vastaanottaneet heidän työnsä lämpimästi.
Karasin mietintö esittää monia tarkistuksia komission ehdotukseen. On varsin epätavallista, että direktiiviluonnokseen, joka sisältää vain 20 artiklaa, on yli 100 tarkistusta. Keskiarvo on viisi tarkistusta artiklaa kohden. Tämä on hyvin epätavallista, ja se on merkki asian monimutkaisuudesta ja arkaluonteisuudesta. Se myös vahvistaa sen, miten tärkeänä Euroopan parlamentti asiaa pitää. Talous- ja raha-asioiden valiokunnan järjestämä kuulemistilaisuus 6. helmikuuta oli varmasti erittäin hyödyllinen, sillä se kokosi edunsaajien, teollisuuden ja valvontaviranomaisten mielipiteet. On ilo panna merkille, että Euroopan parlamentti on samaa mieltä komission ehdotuksen perusajattelutavasta. Ehdotuksella on - niin kuin hyvin tiedetään - kaksi tavoitetta, toisaalta edunsaajien paras mahdollinen suoja ja toisaalta eläkkeiden hinta. Siinä asetetaan vakauden valvontaa koskevat vähimmäisnormit, jotka ovat kuitenkin ankarat, ja ehdotetaan sijoittamista koskeviin sääntöihin laatuun perustuvaa lähestymistapaa. Monet jäsenet ovat puhuneet siitä tässä keskustelussa.
Nämä vakauden valvontaa koskevat normit sallisivat eläkerahastojen rajat ylittävän jäsenyyden ja tekisivät mahdolliseksi jonkin jäsenvaltion rahoituslaitoksen hoitaa yrityseläkejärjestelmiä toisessa jäsenvaltiossa.
Ennen kuin alan käsitellä yksittäisiä tarkistuksia ja kerron komission mielipiteen niistä, haluaisin vastata jäsen Peijsin minulle esittämään kysymykseen. Se koskee eläkkeiden siirrettävyyttä. Siirrettävyys täytyy pohjimmiltaan hallita kansallisella tasolla. Kuitenkin toistaiseksi jotkin jäsenvaltiot eivät säätele, salli tai mahdollista eläkeoikeuksien siirtämistä toisen pilarin alalla olevien eri tarjoajien välillä, edes niiden omien rajojen sisällä. Syyt tähän liittyvät hyvin monimutkaisiin verotuksellisiin ja oikeudellisiin säännöksiin sekä sosiaaliasiain säännöksiin. Täytyy keskittyä tähän ratkaisevaan elementtiin, jotta voitaisiin helpottaa työntekijöiden vapaata liikkumista sisämarkkinoiden alueella. Siksi komissio on laatinut eläkkeiden siirrettävyyttä koskevan aloitteen, joka toivoaksemme tullaan esittämään ennen vuoden loppua.
Nyt haluaisin kertoa komission kannan yksittäisistä tarkistuksista. Komissio voi hyväksyä tarkistukset 1, 4, 7 (osittain), 8, 10, 16, 17, 25 (osittain), 28, 55, 63, 65, 66, 82, 84, 91 ja 92. Komissio voi myös hyväksyä periaatteessa tarkistukset 15 (osittain), 29, 33, 35 (osittain), 36, 37 (osittain), 38, 39, 40, 43, 46, 47, 52, 53, 54, 62, 67, 68, 69, 71, 72 (osittain), 77, 78, 80, 85, 86, 87, 89, 93, 94, 95, 112 (osittain), 118, 131 ja 132. Komissio ei voi valitettavasti hyväksyä muita tarkistuksia, joista suurin osa pyrkii laajentamaan direktiivin tavoitetta. Komission ehdottamalla direktiivillä on suppeampi tavoite, nimittäin sellaisen valvontaa koskevan oikeudellisen kehyksen luominen, johon kuuluvat ankarat valvontaa koskevat normit työeläkkeiden turvan ja hinnan varmistamiseksi ja vastavuoroisen tunnustamisen mahdollistamiseksi. Direktiiviä ei ole suunniteltu olemaan esteenä tavalle, jolla jäsenvaltiot organisoivat eläkejärjestelmiään, tai sille, missä määrin ne haluavat turvautua valtion eläkkeisiin ja rohkaista pääomavaroin katettujen eläkejärjestelmien käyttöä, kunhan perustamissopimusten määräyksiä kunnioitetaan.
Tässä mielessä, ja sen lähestymistavan mukaisesti, joka on suurimmalla osalla muulla rahoituspalvelualaa koskevalla yhteisön lainsäädännöllä, direktiivi ei voi säännellä eläkerahastojen tarjoamia tuotteita, eikä se voi määritellä täsmällisiä toimenpiteitä etujen maksamiseksi. Edut määräytyvät usein kansallisen vero-, työ- ja sosiaalilainsäädännön mukaan. Biometristen riskien kattaminen, erityisesti pitkäikäisyyttä koskeva, on tärkeä näkökohta taistelussa iäkkäiden ihmisten keskuudessa ilmenevää köyhyyttä ja epävarmuutta vastaan. Mutta tämän direktiivin ei pitäisi vaatia, miten ja missä määrin etuja tulisi maksaa tai mitkä biometriset riskit rahoituslaitoksen tulee kattaa.
Näiden syiden vuoksi komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 2, 3, 5, 11, 12, 18, 19, 20, 41, 48, 98, 106, 108, 114, 115, 121, 125 ja 126. Direktiivi ei myöskään saisi puuttua siihen tapaan, jolla jäsenvaltiot järjestävät eläkerahastojen hallinnoimisen. Työmarkkinaosapuolten osallistuminen eläkerahaston hoitoon on asia, jota joskus vaalitaan kansallisessa lainsäädännössä ja sosiaalilainsäädännössä. Sitä ei voi määrätä kaikissa jäsenvaltioissa direktiivin avulla. Sen tähden komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 6, 21, 49, 50, 61 ja 101.
Jotkin tarkistukset viittaavat tarpeeseen käsitellä verotuksellisia esteitä tämän direktiivin välttämättömänä täydennyksenä. Jäsen García-Margallo y Marfil tosiaankin esitti minulle tähän direktiivin näkökohtaan liittyvän kysymyksen.
Kuten tiedätte, komissio on äskettäin hyväksynyt tiedonannon, joka koskee verotuksellisia näkökohtia ja joka vaatii kohtuuttomien rajoittavien ja syrjivien veroa koskevien sääntöjen poistamista. Verotukselliset ja toiminnan vakautta koskevat näkökohdat, jotka koskevat eläkkeiden rajat ylittävää toimintaa, täydentävät toisiaan, mutta niitä tulee käsitellä erillään. Sen vuoksi komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 30, 31, 32 ja 117.
Samoja kommentteja voidaan soveltaa ongelmiin, jotka liittyvät eläkeoikeuksien siirrettävyyteen, mihin viittasin hieman aiemmin. Se on ratkaiseva näkökohta luotaessa eläkkeiden ja rajat ylittävän työntekijöiden liikkuvuuden sisämarkkinoita. Olen sanonut sen aikaisemmin ja toistan sen nyt. Siihen liittyy hyvin monimutkaisia verotuksellisia, sosiaalisia ja oikeudellisia huomioon otettavia seikkoja, ja sen vuoksi tätä elementtiä on mahdotonta sisällyttää tähän direktiiviin. Tulemme myöhemmin tänä vuonna tai heti ensi vuoden puolella puhumaan tähän liittyvästä komission aloitteesta. Komissio ei voi sen tähden hyväksyä tarkistuksia 7 (osittain), 26, 56, 57, 58 ja 74.
Laatuun perustuva lähestymistapa, jota sovelletaan sijoittamista ja vakuutusteknistä vastuuvelkaa koskeviin säännöksiin, perustuu siihen oletukseen, että jäsenvaltioilla täytyy olla mahdollisuus saada yksityiskohtaisemmat säännöt. Valvontakäytännöt ja -perinteet vaihtelevat suuresti jäsenvaltiosta toiseen. Tämä rajoittaa saavutettavissa olevaa vakauden valvontaa koskevaa yhteenmukaistamisen astetta. Siksi jäsenvaltioille on jätettävä jonkin verran joustavuutta, jotta ne voivat tuottaa yksityiskohtaisemmat vaatimukset kansallisella tasolla. Tämä pätee erityisesti siihen, mitä tulee sijoittamista ja vakuutusteknistä vastuuvelkaa koskevaan laskemiseen. Sama perustelu soveltuu tapaan, jolla valvontaviranomaiset organisoivat työnsä, erityisesti rekisteröimistä ja lupa-asioita koskevien menettelyiden kohdalla. Sen vuoksi komissio ei voi hyväksyä seuraavia tarkistuksia: 22, 23, 24, 25 osittain, 27, 42, 44, 45, 51, 59, 60, 64, 72 (osittain), 73, 75, 76, 79, 81, 83, 88, 99, 100, 102, 103, 104, 105, 109, 110, 111, 113, 116, 123, 124, 127, 128, 129 ja 130.
Muutamat tarkistukset koskevat direktiivin soveltamisalaa. Niitä yrityksiä, jotka jo hyötyvät yhteismarkkinoista, ei pitäisi sisällyttää tähän direktiiviin, poikkeuksena henkivakuutusyritykset, joille jäsenvaltioiden tulisi pitää auki mahdollisuutta soveltaa tätä direktiiviä niihin toiminnan aloihin, jotka liittyvät eläkkeisiin. Samalla tavalla - ja jotta voitaisiin helpottaa valvontaa niissä jäsenvaltioissa, joissa on kymmeniä tuhansia yrityksiä - niille on tärkeää, että niillä on vaihtoehto jäädä direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, ja sen tähden komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 9, 13, 14, 15 (osittain), 34, 35 (osittain), 37 (osittain), 107, 119, 120 ja 122.
Lopuksi, direktiivi luo oikeat kehykset eläkejärjestelmien rajat ylittävälle hoitamiselle. Rajat ylittävän toiminnan tapauksessa järjestelmää tulee hoitaa yhdenmukaisesti sen valtion työ- ja sosiaalilainsäädännön kanssa, johon rahoituslaitos on sijoittunut. Lakien noudattamisen valvonnan toteuttaa asianomainen isäntämaan viranomainen. Lisäksi, jotta tämä vastavuoroinen tunnustaminen olisi tehokasta, tehokas tiedonvaihtojärjestelmä ja direktiivin moitteeton toimeenpano täytyy saada aikaan parlamentin suosituksen mukaisesti. Mutta tämä pitäisi tehdä komission aloitteesta. Näiden syiden takia komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 70, 90, 96, 97 ja 133.
Haluaisin lopettaa seuraavilla huomioilla. Tämä ehdotus on oleellinen elementti koko eläkejärjestelmiemme kestävyyden strategiassa. Sen avulla eläkerahastot voivat hyötyä täysin sekä eurosta että yhteismarkkinoista, ja se varmistaa, että nämä rahastot toimivat mahdollisimman tehokkaasti ja turvallisesti. Pallo on nyt neuvostolla. Toivon, että Ecofin saavuttaa poliittisen yksimielisyyden lähiaikoina. On välttämätöntä, että osoitamme poliittisen tahtomme ja kunnioitamme Lissabonin ja Tukholman Eurooppa-neuvoston tekemiä sitoumuksia.
Lopuksi haluaisin vielä kerran kiittää esittelijää, jäsen Karasia, hänen erinomaisesti tekemästään työstä.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen! Ihailen aina suuresti sitä huolellisuutta, kuinka te kerrotte parlamentille yksityiskohtaisesti, miksi komissio ei voi hyväksyä tiettyjä asioita.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.

Vakuutusyritysten solvenssimarginaalivaatimukset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista kahdesta mietinnöstä:
Ettlin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0211/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi neuvoston direktiivin 79/267/ETY muuttamisesta henkivakuutusyrityksiä koskevien solvenssimarginaalivaatimusten osalta (KOM(2000) 617 - C5-0557/2000 - 2000/0249(COD)),
Ettlin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0212/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi neuvoston direktiivin 73/239/ETY muuttamisesta vahinkovakuutusyrityksiä koskevien solvenssimarginaalivaatimusten osalta (KOM(2000) 634 - C5-0558/2000 - 2000/0251(COD)).

Ettl
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, komissio on esittänyt kaksi direktiiviehdotusta muuttaakseen henki- ja vahinkovakuutusyrityksiä koskevia määräyksiä. Haluaisin ottaa täten kantaa samalla molempiin ehdotuksiin, koska molemmissa on lukuisia yhtäläisyyksiä. Näiden molempien ehdotusten, jotka kuuluvat Lissabonissa päätettyyn ja vuoteen 2005 mennessä toteutettavaan rahoituspalvelujen toimintasuunnitelmaan, myötä vahvistetaan ja parannetaan voimassa olevia vuodelta 1973 peräisin olevia vahinkovakuutusta tai vuodelta 1979 peräisin olevia henkivakuutusta koskevia määräyksiä.
Solvenssimarginaali on ylimääräinen pääomavaranto, joka vakuutusyritysten on muodostettava puskuriksi odottamattomia tapahtumia varten. Ehdotusten yleinen tavoite on parantaa vakuutusyritysten suojaa vakuutusyritysten suuremman pääoman kautta ja tehostaa vakuutusyritysten valtiollista valvontaa. Suuremmat solvenssimarginaalit tai riskisuojat eivät vain lisää luottamusta vakuutusyritysten toimintakykyyn vaan vähentävät myös rahamarkkinoiden järjestelmäriskejä yleisesti. Suorituskykyiset vakuutusyritykset ovat tärkeässä asemassa sisämarkkinoiden toteutumisen ja niiden tarjoamien potentiaalisten mahdollisuuksien täyden hyödyntämisen kannalta.
Direktiivit tarjoavat pakollisista maksuista ja valvontatoimenpiteistä muodostuvan perustan ja jättävät kansallisille lainsäätäjille tilaa tämän sääntelytason ylittäville määräyksille. Tämä on ehdottomasti toissijaisuuden hengen mukaista, ja jäsenvaltioiden huomattavien valvontaoikeudellisten kulttuurierojen vuoksi se on myös hyväksyttävää sekä kuluttajapoliittiselta kannalta myönteistä.
Erityistä huomiota ansaitsevat lisäksi kansallisille vakuutusalaa valvoville viranomaisille annettavat valtuudet puuttua asiaan jo oikeuksien vaarantuessa, vaikka se ei vastaakaan klassista varhaisen varoituksen järjestelmää, mutta lähtökohta on olemassa. Tämä ennalta ehkäisevä valvonta sisältyy myös Basel II -asiakirjaan. Baselin pankkivalvontakomitea esitti tämän asiakirjan.
Komission pieniä keskinäisiä vakuutusyhdistyksiä koskeva ehdotus on hyväksyttävissä. Vaikka näistä direktiiveistä vapauttamisen yläraja nousee 500 000 euron vakuutusmaksutuloista kolmen viimeksi kuluneen vuoden aikana 5 miljoonaan euroon, on turvattu, että nämä järjestelyt eivät estä vakuutusyhdistyksiä jatkamasta toimintaansa markkinoilla. Nämä vakuutusyhdistykset toimivat usein vain paikallisesti tai alueellisesti, ja sitä ne voivat jatkaa edelleenkin. Jos nämä vakuutusyhdistykset haluavat kuitenkin myös koko EU:n kattavan toimiluvan, riittää kansallisille valvonnasta vastaaville viranomaisille annettava yksinkertainen ilmoitus, että ne alistuvat vapaaehtoisesti solvenssimarginaalidirektiivin määräyksiin. Siten on turvattu ehdottomasti yhdistysten säilyminen, ja yksittäisen yhdistyksen asia on laajentaa toimintakenttäänsä tai ei.
Molemmissa direktiiviehdotuksissa on tietyllä tavalla kyse välitoimenpiteistä, joissa on pääasiassa kyse teknisistä muutoksista. Komissio ryhtyy uudessa Solvenssi II -toimenpidepaketissa tarkistamaan pitkällä aikavälillä tämän alan koko sääntelyä. Siinä yhteydessä on varmasti kuumat paikat. Näistä asiakirjoista on siksi hyväksyttävä tänään käsiteltävänä oleva osa Solvenssi I, mikä on erityisesti kansalaisten ja vakuutusyritysten etujen mukaista. Mitä pikemmin me voimme saattaa nämä välitoimenpiteet voimaan, sitä parempi. Tästä syystä olen pyrkinyt tässä yhteydessä esittelijänä selvittämään epävirallisesti jo etukäteen neuvoston ja komission kantoja nopeutetun menettelyn yhteydessä ja pyrkinyt saavuttamaan neuvoston, komission ja parlamentin välisen kompromissin. Käsiteltävänä olevat mietinnöt vastaavat siis jo yhteistä kantaa, ja siten olisi mahdollista hyväksyä molemmat direktiivit jo ensimmäisessä käsittelyssä. Toivon, että se on mahdollista, arvoisa komission jäsen, se riippuu teidän peräänantamattomuudestanne tai vastustuksestanne!
Sallikaa minun esittää vielä viimeinen huomautus itse menettelystä. Se koskee erityisesti nopeutettua yhteispäätösmenettelyä. Tämä menettely edellyttää joustavuutta, ja erityisesti, ja olen huomannut sen aiemminkin, sitä oli havaittavissa juuri lainkaan ennen kaikkea neuvostossa. Yhteispäätösmenettely tarkoittaa enemmän kuin että vain yhden osapuolen on joustettava. Tämä kritiikki ei koske tietenkään vain neuvostoa vaan myös teitä, arvoisa komission jäsen, vaikkakin hieman vähemmän tässä tapauksessa, aiemmassa tapauksessa hieman enemmän. Tällainen suhtautuminen tällä alalla sovellettavan yhteispäätösmenettelyn aiheeseen vahingoittaa vain Euroopan unionin syventämistä tai yhdentymistä. On pohdittava myös päätöksentekoprosessiemme toimintakykyä, tai pohdinnan pitäisi olla Irlannin kansanäänestyksen seurantatoimi. Tämän loppuhuomautuksen jälkeen pyydän teitä hyväksymään molemmat mietinnöt!

Villiers
Arvoisa puhemies, puhun kahdessa ominaisuudessa, ensiksikin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan puolesta. Heidän esittelijänsä Ripoll y Martínez de Bedoya ei valitettavasti voi olla tänä iltana läsnä. Oikeudellisten asioiden valiokunta hyväksyi ehdotuksen, eikä sillä ollut siihen huomautettavaa.
Toiseksi, puhuessani ryhmäni puolesta Ettlin mietinnöstä haluaisin onnitella esittelijä Ettliä hänen tekemästään työstä. Hän on tehnyt hyvää työtä ja selvästikin ponnistellut ankarasti.
Kuten esittelijä Ettl sanoi, nämä ovat suureksi osaksi teknisiä ajanmukaistuksia, mutta silti tärkeitä. Emme ole tehneet tarkistuksia näihin direktiiveihin melkein 20 vuoteen, joten tehtävämme on ryhtyä tarkistamaan niitä yksityiskohtien osalta sekä ajanmukaistaa ja päivittää ne. Kuten esittelijä Ettl, puhun molemmista yhtä aikaa, koska ne tuovat esiin samanlaisia kysymyksiä.
Suhtaudun myönteisesti niihin ehdotuksiin, jotka koskevat laajempaa rahoituspalvelujen toimintasuunnitelmaa, joka on hyvin tärkeä Euroopan unionin jäsenvaltioiden talouden tulevaisuudelle. Se tuo mahdollisesti mukanaan suuria etuja tavallisille ihmisille kaikkialla Euroopan unionissa. Rahoituspalvelujen toimintasuunnitelma voi saada aikaan kilpailun lisääntymistä, kuluttajien valinnanvaran kasvamista ja rahoitustuotteiden hintojen laskua, jos onnistumme hoitamaan sen kunnolla.
Kuten suurin osa tästä toimintasuunnitelmasta, joka perustuu tavanmukaisiin yhtenäismarkkinoiden pääperiaatteisiin, niin myös nämä direktiivit perustuvat yhtenäiseen passijärjestelmään, jonka avulla vakuutusyhtiöt voivat toimia Euroopan laajuisesti, kunhan ne mukautuvat omien valtioidensa lainsäädäntöön. Tämä periaate on, ja sen tulisi pysyä, tällä alalla hyväksymämme lainsäädännön ytimenä.
Suhtaudun myönteisesti ponnisteluun ajanmukaistaa solvenssimarginaalivaatimuksia: sääntöjä, jotka liittyvät pääomapuskuriin, jota vakuutusyhtiöiden edellytetään ylläpitävän sellaisten yllättävien tapahtumien varalta, joita ovat erityisesti korkeat korvausvaatimukset ja huono sijoitustoiminta. Se, mitä nyt teemme, luo olennaisesti pohjaa Solvenssi II:lle. Laajakantoisempi uudistus tällä alalla tapahtuu Solvenssi II:n avulla. Meidän tulee kuitenkin varmistaa, että saamme tekniset muutokset kunnolla selvitetyiksi, ennen kuin aloitamme laajakantoisemman uudistuksen, joka koskee asetusta Solvenssi II:sta.
Erityisen tervetulleita ovat ponnistelut saada lakisääteinen pääoma enemmän riskiprofiilia vastaavaksi. Tämä periaate näkyy ehdotuksissa, jotka koskevat pääoman riittävyyttä ja solvenssimarginaaleja, jotka liittyvät pankkeihin ja sijoitusyhtiöihin. Samoja perusteluja voidaan yhtä hyvin käyttää tässä siten, että rohkaisemme yrityksiä järkevään riskienhallintaan ja palkitsemme niitä, jotka hallitsevat ja vähentävät riskejä.
Olen iloinen nähdessäni, että viittaus ulkopuolisten luokitusten käyttöön on poistettu - alunperin esittelijä sitä ehdotti. Me emme välttämättä halua sulkea sitä lopullisesti pois, mutta on ennenaikaista esittää sitä tässä yhteydessä. Meidän pitäisi pohtia sitä Solvenssi II:n yhteydessä, mutta tässä yhteydessä, ennen kuin voimme puhua ulkopuolisista luokituksista, asia tarvitsee enemmän harkintaa ja keskustelua.
Olen iloinen myös järkevästä sovitteluratkaisusta ennalta ehkäisevien toimenpiteiden osalta, jotka voivat olla hyödyllinen lisäys lukuisiin sääntöihin asianmukaisen toiminnan vakauden valvonnan turvaamiseksi. Samanlainen sovitteluratkaisu tulevista voitoista oli myös hyvin järkevä. Tulemme näkemään, että tulevien voittojen käyttö poistetaan käytöstä vaiheittain kahdeksan tai yhdeksän vuoden kuluessa, mikä antaa alalle aikaa sopeutua uusiin oloihin.
Kaiken kaikkiaan on tärkeää tehdä yleisesti selväksi, että näitä ehdotuksia tarkastellessamme, niin kuin kaikkia muitakin, joissa käsittelemme teollisuuden palveluita ja rahoituspalveluita, meidän tulisi tehdä kaikkemme varmistaaksemme, etteivät ne olisi liian byrokraattisia ja että näissä puitteissa sekä suurten että pienten yritysten olisi mahdollisimman helppo toimia. Tämä on ainoa tapa saada aikaan tervettä kilpailua.
Lopuksi haluaisin lausua ajatukseni ajoituksesta. On selvää, että kaikki ovat yhtä mieltä, että meidän täytyy ryhtyä käsittelemään näitä uudistuksia mahdollisimman nopeasti. Esittelijä Ettl teki erittäin hyvää yhteistyötä kahden muun toimielimen kanssa. Kuten hän, myös minä todella toivon, että pystymme selvittämään asian ensimmäisessä käsittelyssä. Minusta tuntuu, että olemme ehkä tehneet jonkin verran neuvoston puolesta sille kuuluvia kotitehtäviä ja siistineet joitakin näkökohtia, jotka edistävät järkevän sääntelykehyksen luomista.
Kiitän esittelijä Ettliä hänen tekemästään työstä tämän asian hyväksi.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, vastaan hyvin mielelläni parlamentille komission puolesta. Haluaisin onnitella sekä talous- ja raha-asioiden valiokuntaa että oikeudellisten asioiden valiokuntaa heidän nopeasta ja perusteellisesta tutkimuksestaan, joka koskee komission ehdotuksia muuttaa vahinkovakuutusyrityksiä koskevia solvenssimarginaalivaatimuksia.
Solvenssimarginaali on ehkä jonkin verran monimutkaisempi - tekninen, jopa kuiva - aihe, mutta se on hyvin järkevä ja erittäin tärkeä. Sen tarkoituksena on suojata vakuutuksenottajaa velvoittamalla vakuutusyhtiöitä ylläpitämään ylimääräistä lakisääteistä pääomaa, joka toimii puskurina yllättävien olojen varalta.
Komission ehdotusten tarkoituksena on voimistaa ja saattaa ajan tasalle olemassa olevat säännöt, jotka ovat olleet voimassa melkein 25 vuotta, niin kuin tänä iltana on mainittu. On ilo panna merkille, että parlamentin esittämät tarkistukset ovat täysin yhdenmukaisia komission ehdotusten pääsisällön kanssa. Monet niistä ovat teknisiä ja jotkin edustavat hyvin käytännöllisiä toimenpiteitä, mikä tuo selkeyttä ja parantaa avoimuutta, kuten velvoitus, että toimivaltaisten kansallisten viranomaisten on määriteltävä suuntaviivat ehdoista, joilla vakuutusyhtiöiden jäsenet voivat hyväksyä lisämaksuja. Sama pätee vaatimukseen, että komissio tekee kertomuksen, jossa tutkitaan, miten kansalliset valvontaviranomaiset ovat hyödyntäneet lisääntynyttä valvontavaltaansa. Nuo tarkistukset ovat erittäin hyödyllisiä parannuksia komission alkuperäiseen ehdotukseen. Tässä mielessä haluaisin kiittää esittelijä Ettliä ja varjoesittelijää Villiersia heidän ponnistelujensa ja panoksensa puolesta näiden kahden mietinnön laatimiseksi. Olen iloinen voidessani ilmoittaa parlamentille, että komissio hyväksyy kaikki parlamentin esittämät tarkistukset.
Vaikka onkin aina vaarallista nuolaista ennen kuin tipahtaa, käsittääkseni on olemassa yhteinen poliittinen yksimielisyys pyrkiä näiden ehdotusten hyväksymiseen yhden käsittelyn aikana. Henkilökohtaisesti toivon, että esittelijöiden ponnistelut palkitaan ja että tämä ehdotettu säädös todellakin hyväksytään yhden käsittelyn aikana.
On kohtuullista sanoa, että tämä mietintö on ollut hyvä esimerkki onnistuneesta yhteistyöstä kahden toimielimemme välillä. Komissiolla on kunnianhimoinen rahoituspalveluohjelma, joka voi saada aikaan monia todellisia ja konkreettisia etuja kansalaisillemme ja teollisuudellemme. Toiveeni on, että se erinomainen yhteistyö, jota olemme voineet harjoittaa tätä mietintöä tehtäessä, jatkuu ei pelkästään laadittaessa komission kertomusta Solvenssi II:ta vakuutusyhtiöiden taloudellisesta asemasta, vaan myös koko rahoituspalvelujen toimintasuunnitelmaa laadittaessa.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Sähköntuotannon edistäminen uusiutuvista energialähteistä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Rothen laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0227/2001) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi sähköntuotannon edistämisestä uusiutuvista energialähteistä sähkön sisämarkkinoilla (5583/1/2001 - C5-0133/2001 - 2000/0116(COD)).

Rothe
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen De Palacio, hyvät kollegat, me olemme nyt, kuten puhemies äsken sanoi, sähköntuotannon edistämistä uusiutuvista energialähteistä koskevan direktiiviehdotuksen toisessa käsittelyssä. On olemassa oikeutettu toive, että ensimmäinen eurooppalainen uusiutuvia energialähteitä koskeva direktiivi voi tulla pian voimaan. Tämä eurooppalainen laki auttaa kasvattamaan uusiutuvista energialähteistä saatavan sähkön osuutta. Olen siitä syvästi vakuuttunut.
Se myötävaikuttaa siihen, että me, EU, voimme saavuttaa itse asettamamme tavoitteen osuuden kaksinkertaistamisesta vuoteen 2010 mennessä. Tämä laki antaa tärkeän panoksen siihen, että päätetään investoinneista tuulesta, auringosta, vedestä ja biomassasta saatavan sähkön tuotantoon. EU osoittaa sitten sillä, että se on valmis noudattamaan vastuutaan ilmastonsuojelusta ja kestävästä energiahuollosta.
Vielä muutama viikko sitten en olisi sanonut näin, koska neuvoston yhteinen kanta erosi nimittäin keskeisissä kohdissa parlamentin kannassa eikä neuvosto ollut aluksi kovinkaan valmis muuttamaan kantaansa. Huomenna teillä on kuitenkin äänestettävänä intensiivisen ja tuottoisan neuvotteluprosessin tulos. Kymmenen neuvoston kanssa epävirallisessa sovittelussa saavutettua kompromissia tarkistuksista 1-11, mutta ilman tarkistuksia 2 ja 4. Tässä yhteydessä osoitetaan todeksi, että neuvosto ja parlamentti ovat todellakin lähentyneet toisiaan.
Tässä kohdin haluaisin kiittää erittäin lämpimästi muiden poliittisten ryhmien varjoesittelijöitä, erityisesti jäsen Ayuso Gonzálezia ja Claude Turmesia, jotka ovat osallistuneet tähän prosessiin energiaa ja aikaa säästämättä, valmiina taisteluun ja kompromisseihin. Kiitän kuitenkin yhtä lailla puheenjohtajavaltio Ruotsia, joka on pyrkinyt menestyksellisesti lähentämään neuvostoa parlamentin kantaan. Kiitän aivan erityisesti myös asiasta vastaavia komission virkamiehiä, jotka ottivat neuvotteluprosessissa erittäin tärkeän vetäjän roolin.
Kuten kompromissien kohdalla on tapana, saavutettuun tulokseen voidaan olla ehkä tyytyväisiä, mutta ei erityisen ihastuneita. Pahoittelen, että emme pystyneet sopimaan sitovista kansallisista tavoitteista. Vieläkin tärkeämpää: pidän käsiteltävänä olevaa uusiutuvien energialähteiden määritelmää yksinkertaisesti vääränä. Helpottaakseen tavoitteiden saavuttamista yksittäiset jäsenvaltiot ovat vaatineet, että talousjätteen biomassan osuus otetaan mukaan sekapolttoon. Tämä ei ole ristiriidassa vain eurooppalaisen jätteiden syntymisen välttämistä ja käsittelyä koskevan tavoitteen kanssa, vaan toimii myös vääränlaisena esimerkkinä todellisten uusiutuvien energialähteiden kehittämistä vastaan.
Pyydän teitä kuitenkin hyväksymään neuvoston kanssa saavutetut kompromissit. Ensinnäkin laki voi myötävaikuttaa parlamentin esittämän tarkistuksen myötä huomattavasti uusiutuvien energialähteiden kehittämiseen. Toiseksi myöskään sovittelumenettelyssä ei olisi ollut enää mitään saavutettavaa. Olen siitä syvästi vakuuttunut.
Nyt tärkeisiin myönteisiin tuloksiin. Ensinnäkin: jäsenvaltioiden on suunnattava tukitoimensa indikatiivisten kansallisten tavoitteiden mukaisesti. Jos käy selväksi, että EU:n kokonaistavoitetta - kaksinkertaistamista - ei voida saavuttaa, komissio voi tehdä ehdotuksia oikeudellisesti sitoviksi tavoitteiksi.
Toiseksi: komission on arvioitava kertomuksessa, joka on esitettävä ennen yhdenmukaistettua järjestelmää koskevaa ehdotusta, kansallisten järjestelmien menestystä uusiutuvista energialähteistä saatavan sähkön markkinaosuudessa saavutetun kasvun osalta.
Kolmanneksi: yhteisen järjestelmän voimaantulon jälkeen on taattava, että aiemmin tehdyillä investoinneilla on luottamukseen liittyvä suoja.
Neljänneksi: taataan uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön pääsy verkkoon. Sitä ei saa jatkossa syrjiä syöttö- ja siirtomaksujen kohdalla.
Viimeinen kohta: todisteet uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön alkuperästä takaavat avoimuuden kansalaisille.
Meillä Euroopassa on valtavat uusiutuvien energialähteiden voimavarat. Käyttäkäämme niitä viimeinkin myös niin, että se vastaa vastuutamme kestävästä kehityksestä.

Ayuso González
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, arvoisat komission jäsenet, uusiutuvat energiamuodot eivät ole ihmelääke hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi tai kolmansien maiden energiariippuvuuden ratkaisemiseksi, mutta niiden avulla näitä ongelmia voidaan lievittää yhä kasvavassa määrin, sillä ne ovat kaiken aikaa kilpailukykyisempiä. Siksi haluan ensiksi onnitella komissiota tästä ehdotuksesta samoin kuin neuvostoa ja aivan erityisesti puheenjohtajavaltio Ruotsia ja esittelijä Rothea ponnisteluista tarvittavan yhteisymmärryksen löytämiseksi, jotta tämä direktiivi voitaisiin saada lopultakin aikaan ja vieläpä enemmistöä kohtalaisen tyydyttävällä tavalla, vaikka on totta, että siihen ei sisälly kaikkia kunnianhimoisia tavoitteita, joihin parlamentti pyrki ensimmäisessä käsittelyssään.
Tämä direktiivi uusiutuvien energiamuotojen edistämiseksi on panos tulevaisuuden puolesta ja sijoitus ympäristön hyväksi. Siksi on tärkeää laatia oikeudellinen kehys tähän asiaan jo panostaneita ja sijoittaneita varten. Tarkemmin sanoen on hyvin tärkeää tehdä nykyisiä tukia koskevista siirtymäjaksoista riittävän pitkiä. On tärkeää, että etusijalle pannaan uusiutuvista energialähteistä saatavan energian verkkoonpääsy ja ettei sitä syrjitä siirto- ja jakelumaksuilla etenkään syrjäisillä alueilla. Tämä direktiivin oikeuttamiseksi on otettava huomioon yhtäältä uusiutuvien ja tavanomaisten energialähteiden välillä yhä vallitseva kilpailuero ja toisaalta ulkoisten kustannusten välttäminen tämänkaltaisen tekniikan käytön avulla.
Mielestäni meidän on siksi syytä onnitella valmistelijoita, ja haluan jäsen Rothen tavoin pyytää, että täysistunnossa hyväksyttäisiin kovien ponnistelujen tuloksena aikaansaadut kompromissitarkistukset.

McNally
Arvoisa puhemies, onnittelen lämpimästi parlamentin, neuvoston ja komission kollegoiden kanssa esittelijä Rothea hänen esimerkillisestä työstään. Hän ja jäsen Ayuso González ovat molemmat ilmaisseet tiettyä pettymystä tulokseen, mutta sanoisin esittelijä Rothelle, että hänen tulisi olla helpottunut, koska se mikä näytti aikoinaan mahdolliselta, ei toteutunutkaan. Hän on saanut aikaan huomattavaa edistymistä.
On erityisen tärkeää tukea uusiutuvia energialähteitä, koska sen avulla voimme toteuttaa ympäristötavoitteemme ja luoda työpaikkoja sekä turvata energiansaannin varmuuden. Esittelijä Rothen luettelemat kohdat ovat tavoitteita, ne eivät ole vielä määräyksiä. Mutta olen tyytyväinen, että meillä on mahdollisuus turvautua hätäratkaisuun, jos jäsenvaltiot laiminlyövät velvollisuuksiaan. Määritelmä, joka sulkee pois yhdyskuntajätteen polton, mahdollistaa menestyksekkäiden tukimekanismien jatkumisen ja siten edistää sijoittajien luottamusta. Omalla valtiollani, Yhdistyneellä kuningaskunnalla - Euroopan tuulisimmalla valtiolla - on opittavaa muiden valtioiden työstä.
Direktiivin lisäksi tarvitsemme myös muita toimia. Tiedän, että komission jäsen on samaa mieltä energia-alan tukien puiteohjelman tarpeesta. Tarvitsemme kuudenteen puiteohjelmaan liittyvää tutkimusta ja kehittämistä. Meidän täytyy tarkastella yhteismarkkinoita ja varmistaa, etteivät ne ole ristiriidassa tämän direktiivin tavoitteiden kanssa, ja meidän täytyy varmistaa, että uusiutuvat energialähteet saavat täyden huomion vihreässä kirjassa energiansaannin varmuudesta.
Onnitteluni uudelleen esittelijä Rothelle. Odotan hyvin paljon positiivista tulosta huomenna.

Beysen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ensinnäkin haluan kiittää kollega Rothea hänen ensiluokkaisesta työstään, jolla luodaan perusta ensimmäiselle osalle: uusiutuvia energialähteitä koskevalle lainsäädännölle.
Mihin huomio pitää keskittää? Ensinnäkin 12 prosentin tavoitteeseen, joka on määrä saavuttaa vuoteen 2010 mennessä. On tietysti suuri kiusaus korostaa sitä, että sitova tavoite olisi ollut tehokkaampi vaihtoehto kuin nykyinen ohjeellinen tavoite. Henkilökohtaisesti kannatan sitovien tavoitteiden asettamista, mikäli asetetut tavoitteet ovat realistisia ja voidaan toteuttaa. Kun otetaan huomioon myös monet tuntemattomat tekijät uusiutuvien energialähteiden kehityksessä, niin minusta on erityisen perusteltua määrätä toisaalta ohjeellisia tavoitteita mutta antaa samaan aikaan komissiolle mahdollisuus tehdä neuvostolle ja parlamentille ehdotuksia sitovista tavoitteista, mikäli kävisi ilmi, että tulokset ovat riittämättömiä.
Toinen huomionarvoinen kohta on lajitellun kotitalousjätteen ja lajittelemattoman kotitalousjätteen keruusta peräisin olevan jätteen rajojen selkeä määritteleminen. Pidän tietysti uusiutuvana energialähteenä pelkästään lajitellun jätteen polttoa ja spesifisemmin teollisuus- ja kotitalousjätteen biologisesti hajoavan osuuden polttoa. Vastustajat väittävät virheellisesti, että kotitalousjätteen polttaminen syrjäyttää niin sanotut aidot uusiutuvat energiat, kuten tuuli- ja aurinkovoiman, kasvattaa hiilidioksidipäästöjä ja haittaa jätteen ennaltaehkäisyä ja kierrätyspolitiikkaa.
Mielestäni onkin osoitus arviointikyvystä, että yhteisessä kannassa annetaan tilaa uusiutuvien energialähteiden erilaisille muodoille ja erityisesti lajitellun jätteen poltolle, kun siinä määritellään sitä, mitä pitää pitää uusiutuvana energialähteenä ja mitä ei. Sen kannan voin allekirjoittaa täysin.

Turmes
Arvoisa puhemies, haluaisin tänä iltana osoittaa kunnioitusta kolmelle naiselle. Ensinnäkin jäsen Rothelle, joka on neuvotellut kaikkien parlamentin jäsenten puolesta; jäsen Zackarille, joka on soveltanut joustavuutta Ruotsin puheenjohtajakauden aikana ja itse asiassa johtanut neuvoston kohti parlamentille hyväksyttävissä olevaa kompromissia sekä arvoisalle puhemiehelle, joka edustaa kaikkia virkamiehiä uusiutuvien energiavarojen varmana takaajana, joita ilman parlamentti ei olisi kyennyt repimään niitä kompromisseja, jotka se neuvostolta on repinyt.
Huomenna otetaan Euroopassa historiallinen askel kohti uusiutuvia energiavaroja, joiden prosentuaalinen osuus sähkövoimasta tulee vuonna 2010 olemaan 22 prosenttia. Se on paljon. Olen hyvin optimistinen, vaikka tiedänkin, että teknologian ensi askeleet ovat aina vaikeimmat. Yhtäältä siksi, että valmistuksen aiheuttamia kuluja ei ole vielä optimoitu, mutta heti kun päästään massatuotantoon, kulut pienenevät.
On olemassa myös toinen näkökohta, jonka me poliitikkoina tunnemme erinomaisen hyvin, nimittäin voimasuhteet. Lobbaajat vaihtavat leiriä, kun tekniikoiden merkitys kasvaa yhteiskunnissamme, ja tässä suhteessa Saksan esimerkki on hyvin osuva. Saksalaiset eturyhmät, jotka vastustivat uusiutuvia energiamuotoja ja puolustivat ydinvoimaa vielä viisi vuotta sitten, ovat muuttaneet puolta, koska nykyisin ne kannattavat enemmän uusiutuvia energiamuotoja kuin ydinvoimaa.
Arvelen, että tämän direktiivin ansiosta myös meidän teollisuuksiemme maailmanlaajuinen leadership on varmistunut alueilla, joilla on vielä suuremmat uusiutuvan energian potentiaalit kuin meillä. Ajatelkaamme esimerkiksi Brasilian ja Intian kaltaisia maita, joissa tulemme valtaamaan markkinat.
Teen myös tiettäväksi, että aion ehdottaa tiettyjen hallitusten eräitä valtuutettuja kemian ja fysiikan Nobel-palkinnon saajiksi. Kun nuo valtuutetut onnistuvat tosiaankin tieteellisesti osoittamaan, miten tomaattitonni palaa aivan yksin ja tuottaa uusiutuvaa energiaa, arvelen heidän tosiaan ansaitsevan Nobel-palkinnon. Mikäli ymmärrän asioita tieteen kannalta, tomaattien polttamiseen tarvitaan muovia.
Jottei ilmenisi tämäntyyppisiä järjettömyyksiä, katson, että komissiolla on erittäin suuri tehtävä estäessään julkisten varojen käytön jätteidenpolttoon. Julkisilla varoilla on kehitettävä ystävällisiä tekniikoita, erityisesti metaanikäymistä.

Seppänen
Arvoisa puhemies, uusiutuvista energiavaroista tärkein on vesivoima. Ilman sitä uusiutuvien energiavarojen osuus EU-maiden energiatuotannosta olisi hyvin vähäinen, vaikkakaan ei voida aliarvioida tuulivoiman merkittävää osuutta Tanskassa. Muita uusiutuvia energiavaroja onkin sitten jo vaikeampi löytää. Neuvoston kanta, jonka mukaan sekajätteen polttaminen luetaan uusiutuvaksi energiaksi, on kestämätön. Vesivoimaa pitää täydentää muilla energiamuodoilla kuin jätteenpoltolla. Parlamentti pitää kiinni tavoitteesta, jonka mukaan kaksitoista prosenttia bruttoenergiakulutuksesta toteutetaan vuonna 2010 uusiutuvalla energialla. Siihen on kuitenkin niin lyhyt aika, että tavoitteen toteutuminen saattaa olla toiveajattelua. Altener-ohjelman rahoituksen vähäisyys osoittaa, että EU ei vaikuta suuresti tavoitteen toteutumiseen. Tavoitteen toteutuminen riippuukin täysin jäsenvaltioista.

Kronberger
Arvoisa puhemies, tämä direktiivi on merkittävä askel Kioton tavoitteen suuntaan ja virstanpylväs tiellä kohti kestävää energiataloutta ja energiapolitiikkaa Euroopan unionissa. Esittelijää on kiitettävä ja onniteltava erityisesti. Kun otetaan huomioon nähtävissä oleva luonnonvarojen niukkuus, nousseet öljyn ja kaasun hinnat sekä riskialtis ydinvoima, meillä ei ole kuitenkaan mitään syytä nojata taaksepäin ja iloita saavutetusta.
Meidän on tehtävä ennen kaikkea Euroopan unionin jäsenvaltioille selväksi, että kaavailtujen tavoitteiden toteuttamiseen liittyy taloudellisia ja sosiaalisia etuja. Olisin tietysti ottanut mieluummin sitovat tavoitteet, mutta meidän on tehtävä nyt vielä enemmän vakuuttamistyötä, jotta uusiutuvat energialähteet saavat mahdollisuuden markkinoilla, nimittäin vapaaehtoisen.
Toinen pitkän aikavälin tavoite on, että kaikki energiamuodot merkitään, sillä kuluttajalla on oikeus saada tietää, mistä primaarienergialähteestä hänen sähkönsä on peräisin.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Palacio, myös minä haluaisin liittyä onnittelijoiden joukkoon ja onnitella jäsen Rothea myös siitä, että hän on vaatinut sitovien tavoitteiden sisällyttämistä yhteiseen kantaan, sillä todennäköisyys, että me otamme nämä sitovat tavoitteet käyttöön, on kuitenkin erittäin suuri.
Uskoakseni on myös tarpeen taata Euroopan unionin sisällä tehokas ja oikeudenmukainen kustannusten jakaminen, jotta uusiutuvien energialähteiden tukeminen on myös vertailukelpoista ja asettaa samat kriteerit.
Haluaisin vaatia komissiota harjoittamaan intensiivisesti parhaan käytännön mallia ja esikuva-analyysia, koska jäsenvaltioille ja erityisesti uusille unioniin liittyville maille on erittäin tärkeää oppia tuntemaan, missä ovat parhaat ja huonoimmat arvot.
Uskon myös, että pienillä ja turvallisilla kierroilla on suuri rooli Euroopan tulevaisuudelle ja energian toimitusvarmuudelle, ja kuten me olemme nähneet jo veden kierron kohdalla, että ne ovat oikeastaan paras ja puhtain tapa tuottaa energiaa. Uskon siten, että tarkasteluun tulee lisäksi monia uusia mahdollisuuksia. Kun siirtoverkko-operaattorit takaavat nyt vielä, että mitään syrjintää ei tapahdu vaan uusiutuvista energialähteistä tuotettava energia saa jopa etusijan, me voimme olla kuitenkin jo erittäin tyytyväisiä.
Tämä direktiivi on tietysti väliaskel, mutta uskon, että se on oikea väliaskel. Toivon, että komissio esittää myös pian yleisen sertifiointimallin, jonka avulla me voimme sitten jatkaa työtämme.
Kaiken kaikkiaan uskon, että Eurooppa ottaa tämän direktiivin myötä suuren askeleen eteenpäin, ja haluaisin onnitella erittäin lämpimästi kaikkia osapuolia, jotka ovat osallistuneet tämän direktiivin laatimiseen.

Corbey
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämä on sanottu jo aikaisemmin: uusiutuvalla energialla on monia etuja. Se vähentää riippuvuutta kolmansista maista tapahtuvasta tuonnista, se voidaan tuottaa hajautetusti ja se tarjoaa tulevaisuudennäkymiä aluekehitykseen. Mutta ennen kaikkea se on puhdasta energiaa. Viime vuoden marraskuussa Euroopan unioni ajoi ilmastoneuvotteluissa kunnianhimoista tavoitepakettia. Eurooppa oli valmis ottamaan johdon käsiinsä, sillä Yhdysvaltojen varaan ei myöskään silloin enää laskettu.
Uusiutuvia energialähteitä koskeva direktiivi oli hyvä tilaisuus ryhtyä sanoista tekoihin. Euroopan parlamentti valitsi ensimmäisessä käsittelyssä sitovat tavoitteet ja ankaran määritelmän, jonka alle ei voitu sijoittaa mitä vain. Ikävä kyllä tämä lähestymistapa ei saanut vastakaikua neuvostossa, ja Euroopan unioni, joka kahden viikon ajan oli Haagissa vaatinut kansallisia toimia, jätti asian sikseen.
Nyt käsiteltävänä oleva kompromissi on paras, jonka voimme saavuttaa. Onnittelen esittelijää vilpittömästi. Se on hienoa työtä. Tämä kompromissi edellyttää laajaa pohjaa, ja tätä laajaa pohjaa tarvitaan kipeästi myös lähiaikoina. Sillä Eurooppa ei voi nyt odottaa passiivisesti, mitä tuleman pitää. Myös lähiaikoina tarjoutuu taas runsain mitoin tilaisuuksia osoittaa, että haluamme tehdä vakavasti työtä uusiutuvien energiamuotojen hyväksi. Meidän pitää nyt osoittaa, että olemme valmiita vastaamaan haasteeseen. Ensiksikin tarvitaan yhteistä eurooppalaista tutkimusohjelmaa sellaisten tekniikoiden kehittämiseksi, jotka nopeuttavat siirtymistä pienempiä hiilidioksipäästöjä aiheuttavaan talouteen, sekä kokemusten vaihtamiseksi. Kuudes tutkimuksen puiteohjelma tarjoaa siihen loistavan tilaisuuden.
Toiseksi tarvitaan laajoja investointeja. Kestävä energia yhdistetään usein pienimuotoisiin ratkaisuihin: joka katolle aurinkokenno ja joka kylään pari tuulivoimalaa. Se on hienoa mutta ei ikävä kyllä riitä. Kestävää energiaa varten tarvitaan myös laajamittaisia hankkeita, ja siihen puolestaan tarvitaan hallitusten sitoutumista. Nyt on aika ryhtyä uudestaan sanoista tekoihin, jotta tämä direktiivi onnistuu.

Wijkman
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella Rothea. Hän on mielestäni tehnyt loistavaa työtä ja vienyt tätä prosessia askel askeleelta kohti yhä myönteisempää tulosta.
Olen Turmesin kanssa samaa mieltä, että päätös, jonka toivottavasti huomenna teemme, on historiallinen. Se merkitsee, että Euroopan unioni ottaa erittäin merkittävän askeleen kohti toisenlaista energiajärjestelmää, järjestelmää, jossa suhtaudutaan vakavasti ilmastokysymykseen ja energiajärjestelmän monipuolistamisen tarpeeseen ja huolehditaan siitä, että yhä suurempi osa energiastamme tuotetaan sellaisista energialähteistä, jotka eivät vaikuta kielteisesti luontoon tai ilmastoon.
Siirtyminen uusiutuvien energialähteiden käyttöön on tärkeä askel. Samaan aikaan on tehtävä suuria ponnisteluja, jotta energiaamme käytettäisiin tehokkaammin. Direktiivissä on esitetty tavoite, jonka mukaan vähintään 22 prosenttia sähköstä on tuotettava uusiutuvista energialähteistä. Esittelijä Turmesin tavoin suhtaudun joka tapauksessa siihen optimistisesti. Jos kysyntä pääsee hyvään vauhtiin, tiedämme, että suorituskyky kasvaa ja laatu paranee ja kustannukset vähenevät. Tämä on kaiken uuden teknologian nyrkkisääntö.
Tämä kehitys tietenkin edellyttää, että energiapolitiikkaa kehitetään yleensäkin oikeaan suuntaan. Se edellyttää, että lakkautetaan fossiilisille polttoaineille, ennen kaikkea hiilelle, maksettavat tuet, että eri energialähteitä koskevat ulkoiset kustannukset sisällytetään hintoihin ja että saamme tutkimuspuolen kunnolliseen vauhtiin.
Arvoisa puhemies, nykyinen kehitys on tärkeää Euroopan kannalta. Se on tietenkin tärkeää myös ehdokasvaltioiden ja kehitysmaiden kannalta. Toivon, että saamme tämän ohjelman ja EU:n kokonaistoiminnan puitteissa kehitettyä järjestelmiä, jotka antavat sekä ehdokasvaltioille että kehitysmaille tämän suuntaista tukea.

Caudron
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, arvoisa komission jäsen, sallikaa minun ensiksi onnitella lämpimästi esittelijä Rothea siitä työstä, jonka hän on tehnyt tämän erittäin vaikean asian osalta. Neuvoston ja parlamentin kanssa käydyt neuvottelut ovat tosiaankin olleet työläät, mutta tuloksia on saatu. Olemme päässeet kompromissisopimuksiin, joilla voidaan parantaa neuvoston ja komission ehdotuksia.
Myös minä muistutan, että direktiiviluonnoksen tarkoituksena on luoda kehys, joka helpottaa sähköntuotannon merkittävää kasvua uusiutuvista energialähteistä. Tämä direktiivi vastaa useisiin suuriin kysymyksiin, kuten kestävään kehitykseen, ympäristönsuojeluun, Kioton sitoumusten noudattamiseen, mutta myös hankintalähteidemme monipuolistamiseen, unionin energiariippuvuuden vähentämiseen ja vielä uusien työpaikkojen luomiseen.
Tämän jälkeen haluan palata kahteen vaikeaan asiaan, jotka ovat olleet mukana keskusteluissamme alusta asti:
ei-sitovat kansalliset tavoitteet yhtäältä. Asian ydin on, tuleeko niiden kansallisten tavoitteiden, joihin pyritään, olla sitovia vai ei. On oltava realisti. Ohjeellisten tavoitteiden määrääminen ei ole koskaan juurikaan motivoinut valtioita. Keskusteluissa ei ole kuitenkaan päästy sopimukseen. Onneksi useat ehdotukset ennakoivat niiden saattamista lopulta pakollisiksi.
toisaalta jätteenpolton sisällyttäminen tai ei uusiutuvien energialähteiden määritelmään. Neuvosto on vaatinut niiden sisällyttämistä. Tämä toive ei ole ollut yksimielinen. Itse pidän sitä ehkäisemis- ja kierrätyspyrkimysten vastaisena. On pelättävissä, että tällaisen jätteidenkäytön nähdään todellisuudessa oikeuttavan jätteiden tuottamisen, mikä ei minusta näytä hyvältä ratkaisulta.
Lopuksi sanon myös, että on kannatettava säännöksiä, jotka ennakoivat verkkoon liittymisen helpottamista. Arvoisa puhemies, uusiutuvien energialähteiden kannattajana olen iloinen otetuista edistysaskelista, mutta toivon voivani arvata oikein vaikeudet, joita meillä on edessämme maailmassa, jossa suositaan markkinoita ja tavoitellaan lyhytnäköisesti vähäisiä kuluja ja halpoja hintoja.

Valdivielso de Cué
Arvoisa puhemies, mielestäni on täysin oikein onnitella jäsen Rothea oivallisesta työstä, jota hän on tehnyt tätä mietintöä laatiessaan, ja ennen kaikkea luovuudesta ja yksimielisyydestä sen laatimisessa; tarkoituksena oli välttää sovittelua, sillä se olisi ollut karhunpalvelus alalle, kun otetaan huomioon, kuinka pakottavasti tällä tärkeällä uusiutuvien energialähteiden alalla tarvitaan direktiiviä.
Minusta kaikissa energiaan liittyvissä asioissa meidän pitää olla tietoisia, että me joko parannamme lähteitä tai teemme maapallosta asumiskelvottoman muutamassa vuodessa. On oleellista, että varmistamme tukemme tämänkaltaisille lähteille huomattavan pitkäksi ajaksi, jolloin mahdollistamme sen, että teollisuutemme voi panostaa määrätietoisesti ja pitkällä aikavälillä tähän energiavaihtoehtoon. Tässä mielessä vakaan kehyksen luominen uusiutuvista energialähteistä saatavalle energialle mietinnössä esitetyn mukaisesti vaikka pitempi ajanjakso olisi ollut toivottavampi on ehdotus, jota me kaikki voimme ja jota meidän pitää tukea.
Vaikka päämääriemme olisi pitänyt olla kunnianhimoisempia, olen sitä mieltä, että meidän pitäisi laajentaa tavoitetta, jonka mukaan 12 prosenttia energiasta saataisiin uusiutuvista lähteistä vuoteen 2010 mennessä, mutta onhan se periaatteessa hyvä lähtökohta. On myös välttämätöntä, että kun tätä direktiiviä muutetaan tulevaisuudessa ja kun alalla on asetuttu enemmän aloilleen, laadimme kutakin jäsenvaltiota koskevat sitovat tavoitteet ja osoitamme siten, että Euroopan unioni suhtautuu sitoumuksiinsa vakavasti myös ympäristöasioissa.
Kaiken kaikkiaan pidän keskeisenä ja pakottavana, että Euroopan tasolla saadaan aikaan sopimus tämänkaltaisten energialähteiden tukemiseksi. Lopuksi on sanottava, että jos emme toimi välittömästi eli lähivuosina vaikka tiedän toki, ettei se ole helppoa tulevat sukupolvet joutuvat elämään katastrofaalisessa tilassa olevalla planeetalla. Meidän on siis yhteisvastuullisuuden nimissä tehtävä maailmasta huomattavasti asumiskelpoisempi ja sitä silmällä pitäen kaikki uusiutuvat energiamuodot ovat välttämättömiä.

Carraro
Arvoisa puhemies, minäkin haluan yhtyä esittelijälle ja valiokunnalle esitettyihin onnitteluihin erinomaisesta työstä. Kyse on tärkeästä toimesta, jolla määritellään viimeinkin täsmälliset tavoitteet uusiutuvista energialähteistä saatavan energian osuuden lisäämiseksi täsmällisen aikataulun kera. Ei haittaa, että tämä aikataulu jakautuu monelle vuodelle; tärkeää on, että meillä on täsmälliset tavoitteet, joihin pyrkiä. Meidän on oltava tietoisia siitä, että kyse on kuitenkin sitovista tavoitteista ja että tämän toimen jatkoksi on toteutettava asianmukaisia tutkimusinvestointeja.
Lopuksi haluan ilmaista myös hyväksyväni kompromissitekstin, ja haluan kiittää esittelijää, kollega Rothea, myös siitä tasapainoisesta ja taitavasta tavasta, jolla hän on toiminut kiistellyssä kysymyksessä, joka koskee yhdyskuntajätteen polttoa. Minäkin olisin pitänyt parempana teollisuusvaliokunnan laatimaa tekstiä, mutta uskon, että neuvoston kanssa aikaansaatu kompromissi on riittävä ja kannatettava.

Martin, Hans-Peter
Arvoisa puhemies, minäkin yhdyn esittelijälle esitettyihin onnitteluihin. Esittäisin kuitenkin mielelläni pari huomautusta. Meitä kaikkia huolestutti se, että sitovia tavoitteita ei saavutettu, mutta malliahan voidaan ottaa myös eri YK:n yleissopimuksista. Ajattelen Rion sopimusta, jota tehtäessä saatoin itse vielä kirjeenvaihtajana seurata yksityiskohtaisesti, että pienestä voi kasvaa jotakin suurta. Niin paljon kuin on kritisoitava eurooppalaisten toimielinten perustilaa, meillä on kuitenkin tämän komission kaksipäisyyden myötä mahdollisuus, että se voi tehdä aloitteita ja ehdottaa sitten sitovia tavoitteita. Siihen haluaisin oikeastaan vaatia jo ennalta läsnä olevaa komission jäsentä.
Mallia voidaan ottaa myös menestyksellisistä järjestelmistä. Espanjalla, Saksalla ja Itävallalla on jo käytössään uusiutuvien energialähteiden tuotantolaitoksia ja -tapoja, joita toiset voivat omaksua. Siinä yhteydessä ei ole kyse siitä, että kaikki maailman ongelmat on määrä voittaa Saksan esimerkin avulla, vaan yksinkertaisesti turhien lisäkustannusten säästämisestä, jotka johtavat sitten verukkeisiin, että tavoitteita ei olisi voitu saavuttaa.
Kun esittelijä puhuu siitä, että todisteet energian alkuperästä huolehtivat avoimuudesta, se vastaa täysin minun lopuksi esittämääni vaatimusta, että eurooppalaisten toimielinten on näytettävä täydellisellä avoimuudella esimerkkiä kaikkien kansalaisten hyödyksi.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, minulla on suuri ilo onnitella ensinnäkin esittelijä Rothea hänen erinomaisesta työstään, jota hän on tehnyt kuluneena vuonna ja lisäksi lähes kahden kuukauden ajan sen jälkeen, kun tämä direktiivi hyväksyttiin komissiossa, mikä on sangen niukka aika. Lisäksi haluaisin kiittää kaikkia parlamentaarikkoja, jotka ovat osallistuneet direktiivin valmisteluihin näiden kiistojen ja keskustelujen täyttämien kuukausien aikana. Haluan ilmaista vielä kerran kunnioitukseni ja ihailuni siitä oivallisesta teknisestä tasosta ja aineiston tuntemuksesta, jota heidän yhteistyöpanoksensa, työnsä ja tarkistuksensa osoittavat.
Toivon, että saamme keskustelun päätökseen tänään ja että huomenna voimme äänestysten ja direktiivistä käytävän keskustelun avulla hyväksyä luonnoksen toisessa käsittelyssä ilman, että meidän tarvitsisi läpikäydä sovittelumenettelyä.
Kyse on asiasta, jonka hyväksi minkä olemme näyttäneet toteen meidän pitää toimia yhdessä. Nyt käsiteltävä ehdotus on osa komission vastauksesta kahteen suureen haasteeseen. Ensimmäinen suuri haaste koskee sitä, miten Euroopan unioni suhtautuu vakavasti Kioton sitoumuksiinsa ja miten se todella käynnistää toimia epäilemättä jonkin verran maksavia joiden avulla voimme osoittaa halumme toteuttaa kansainväliset sitoumuksemme. Se on ensimmäinen tavoitteemme, mutta ei pidä unohtaa tämän ehdotuksen toista mielenkiintoista näkökohtaa, joka koskee eurooppalaisen energiatarjonnan eli siis energiahuoltovarmuutemme lisäämistä, ollaksemme puhumatta joidenkin puhujien käsittelemistä kysymyksistä, jotka koskevat teollisen kehityksen teknisiä voimavaroja ja siten työllisyyttä ja osallistumista kansainvälisille markkinoille.
Komissiolla on ilo ilmoittaa, että voimme tukea kaikkia jäsen Rothen esittämiä kompromissitarkistuksia. Vaikka en ryhdy luettelemaan niitä, haluan kuitenkin mainita joitakin asioita, jotka ovat tullet esille keskustelun aikana.
Ensinnäkin biomassa. Asia on arkaluonteinen ja olisi mietittävä, sisällytetäänkö erottelemattomista kotitalousjätteistä polttamalla tuotettu sähkö direktiiviin vaiko ei. Toisin sanoen sisällytetäänkö biologisesti hajoavat jätteet direktiiviin. Hyvät jäsenet, te tiedätte komission alkuperäisen kannan, mutta mielestäni on tässä asiassa kannattaa tehdä myönnytyksiä yksimielisyyden aikaansaamiseksi.
Nämä jätteet ovat tiukasti ottaen uusiutuvia, minkä takia neuvostossa on kannatettu niiden sisällyttämistä direktiiviin. Komissiossa ei kuitenkaan ehdotettu, että ne määriteltäisiin uusiutuvaksi energiaksi, koska se on vastoin sitä peruslähtökohtaa, että jätteet voidaan käyttää uudelleen tai kierrättää, mikä on keskeinen kysymys siinä kokonaisvaltaisessa jätteidenkäsittelyssä, jota komissio ehdottaa kestävän kehityksen strategioissaan. Toistan kuitenkin, että komission mielestä meidän on tehtävä kompromissi, käytännön ratkaisu, jotta välttäisimme sovittelun ja viivästyksen.
Siispä hyväksymme jäsen Rothen edistämät ehdotukset; emme kuitenkaan voi hyväksyä tarkistuksia 12, 13 ja 14. Toisaalta mielestämme tarkistusehdotukset 2 ja 4 eivät enää ole tarpeellisia: lisäksi yhdymme tarkistusehdotukseen 11 ja kannatamme sitä.
Hyvät jäsenet, niin kuin jotkut puhujista esimerkiksi jäsen Turmes sanoivat, suhtaudun toiveikkaasti siihen, että uusiutuvien energioiden käytön lisääntyminen alentaa kustannuksia lähivuosina ja helpottaa siten näiden energialähteiden liittämistä energiavalikoimaamme selkeämmällä ja helpommalla tavalla. Tämä aloite on keskeinen kokeiluhanke. Jotkut, esimerkiksi jäsen Ayuso, ovat sanoneet, että tämä päivä on historiallinen. Kun on kulunut vuosi, ja lisäksi kaksi kuukautta direktiivin hyväksymisestä komissiossa, saamme direktiivin hyväksytyksi. Toistan vielä kerran, että kustannusten aleneminen mahdollistaa uusiutuvien energiamuotojen käytön lisääntymisen sähköntuotannossa, toistan, että ehdotus on monessa mielessä vallankumouksellinen, koska vaikka joku sanoi, että tavoitteet ovat ainoastaan suuntaa-antavia, niistä voidaan tehdä sitovia tiettyjen menettelyjen avulla, minkä lisäksi tämä on ensimmäinen kerta, jolloin asetamme tällaisessa asiassa suuntaa-antavia tavoitteita erikseen kullekin valtiolle. Se edellyttää erityisen suurta poliittista vastuunottoa ja siinä mielessä, jäsen Caudron, en voi valitettavasti yhtyä arvioonne.
Toivon, että voin lähikuukausina esittää teille direktiiviä laajentavan aloitteen biopolttoaineiden käytön todelliseksi kannustamiseksi ja niiden käyttöönoton nopeuttamiseksi Euroopan unionissa.
Haluan vielä kerran toivottaa onnea jäsen Rothelle hänen erinomaisesta työstään sekä onnitella kaikkia jäseniä ja puheenjohtajavaltio Ruotsia paneutumisesta tähän aloitteeseen. Toivon, että täysistunnon äänestyksessä voidaan huomenna hyväksyä kompromissitarkistukset, joilla mahdollistetaan direktiivin hyväksyminen toisessa käsittelyssä ja ehkäistään sovittelusta johtuva lisäviivyttely ja että asiassa päästään siten ratkaisuun.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

eu-aluetunnuksen toteuttaminen Internetin nimijärjestelmässä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Fleschin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0226/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi .eu-aluetunnuksen toteuttamisesta Internetin nimijärjestelmässä (KOM(2000) 407 - C5-0715/2000 - 2000/0328(COD)).

Flesch
. (FR) Arvoisa puhemies, tämän asetusluonnoksen tähden tapaamme parlamentissa vahvistetun Hughes-menettelyn yhteydessä, teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta on toisin sanoen työskennellyt hyvin läheisessä yhteistyössä oikeudellisten asioiden valiokunnan kanssa. Haluan kiittää erittäin lämpimästi jäsen McCarthya, joka oli oikeudellisten asioiden valiokunnan lausunnon valmistelija ja jonka kanssa yhteistyö sujui aivan erityisen miellyttävästi ja toivoakseni myös tehokkaasti. Haluan kiittää myös parlamentin ja komission osastoja, jotka auttoivat minua suuresti tässä asiassa.
Asetusluonnoksessa säädetään .eu-aluetunnuksen toteuttamisesta, ja Euroopan unionin tulisi näin tuoda esiin sellaisenaan, mutta myös kansallisten aluetunnusten täydennykseksi, näkyvyytensä verkkoavaruudessa ja siirtää se luotettavaan Internet-tilaan, jonka se on luonut kaikkialle sisämarkkinoille.
Aivan yleisesti voin sanoa, että teollisuusvaliokunnan ja oikeudellisten asioiden valiokunnan ehdottamat tarkistukset eivät ole mullistaneet komission asetusluonnoksen filosofiaa. Arvoisa puhemies, parlamentin valiokunnat ehdottavat tarkistuksia, jotka tuovat muutamia täsmennyksiä ja selvennyksiä asetuksen tekstiin ja jotka nähdäkseni myötäilevät käyttäjäyritysten ja palveluyritysten vaatimuksia.
Yleisperiaatteiden tasolla tarkistuksissa korostetaan, että tavoitteena on luoda .eu-aluetunnukselle laadukas imago, tuodaan jälleen esiin Internetin hallintaa varten toimintaan puuttumattomuuden, itsehallinnon ja itsesääntelyn periaatteet, joita parlamentti suosittelee, velvoitetaan rekisteriä ohjaamaan .eu-aluetunnusta yleisen edun mukaisesti, noudattamaan avoimia ja syrjimättömiä menettelyjä ja noudattamaan parhaita kansallisia käytäntöjä.
Tarkistuksissa sanotaan vielä, että asetuksen täytäntöönpanon tulee tapahtua niin, että otetaan huomioon yksityisyyttä ja henkilötietojen suojaa koskevat periaatteet. Parlamentin valiokunnat ehdottavat erityisesti, että asetuksen soveltamisalaksi rajattaisiin Euroopan yhteisö. Rekisterin ilmoittamiseksi suunnitellaan julkaistavaksi virallisessa lehdessä kiinnostuksenilmaisupyyntö, rekisterin ja rekisteröintitoimiston välistä eroa korostetaan, samoin kuin näiden kummankin riippumattomuutta toisistaan.
Yleissääntönä rekisteröinti tapahtuu periaatteella, jonka mukaan ensimmäisenä saapunutta palvellaan ensimmäiseksi, käytössä on kuitenkin niin sanottu "sunrise"-lauselma, joka mahdollistaa aiempien oikeuksien omistajien oikeuksien väliaikaisen suojan. Verkkotunnusten spekulatiivisen ja epäasianmukaisen rekisteröimisen kumoamiseen - pikemminkin kuin ennaltaehkäisyyn - tähtäävät periaatteet ja menettelyt otetaan käyttöön - ja viimein jäsenvaltiot voivat estää .eu-aluetunnuksen alaisten verkkotunnusten rekisteröimisen, jos niihin sisältyy maantieteellisiä, geopoliittisia tai tunnettuja historiallisia käsitteitä, jotka liittyvät jonkin jäsenvaltion alueelliseen rakenteeseen, sisältäviä termejä.
Suuntaviivat, jotka neuvosto antoi viime kesäkuun 27. päivänä - siis aivan äskettäin - eivät näytä olevan kovinkaan kaukana tekstistä, jonka esitän parlamentin äänestettäväksi, joten toimielinten väliset hankaluudet eivät liene ylipääsemättömät. Vielä tulee tosin olemaan vaikeita keskusteluja, mutta optimistisesti arvelen, että yhteinen kanta voidaan suunnitella saatavaksi aikaan tulevina kuukausina.
Arvoisa puhemies, loppuyhteenvetona toivoisin parlamentin ja toivoisin teidän hyväksyvän tämän mietinnön ehdotettuine tarkistuksineen.

McCarthy
. (EN) Arvoisa puhemies, aloite .eu-aluetunnuksen luomisesta on tarpeellinen tuki sähköisen kaupankäynnin markkinoiden laajenemiselle. Tiedämme, että suurin jarru laajenemiselle on erityisesti kuluttajien keskuudessa ilmenevä luottamuksen puute. Eurooppalaisen aluetunnuksen tulisi merkitä samaa kuin että .eu-aluetunnuksen alueella kuluttajat voivat luottaa kauppiaisiin. Lisäksi sen tulisi antaa mahdollisuus eurooppalaisille yrityksille varmistaa näkyvyytensä ja läsnäolonsa Euroopan näyttämöllä. Kuten esittelijä Flesch sanoi, olemme työskennelleet hyvin tiiviisti tämän mietinnön hyväksi. Olemme tehneet yhdessä joitakin erittäin tärkeitä suosituksia. Ne selventävät tekstiä ja selittävät yksityiskohtaisesti, millainen rooli rekisterillä tulisi olla.
Valiokunnassani olen keskittynyt pääasiassa sisämarkkinoita koskeviin asioihin, tekijänoikeuksia koskeviin näkökohtiin ja yleistä etua koskeviin periaatteisiin. Saanen tuoda esille muutamia tarkistuksia. Tarkistuksen 36 ajatuksena oli, että ne rekisteröintiä koskevat määräykset ja ehdot tulisi hyväksyä, joihin on sisällytettävä verkkokauppaa koskevat hyväksytyt käytännesäännöt ja siis tarjota yrityksille mahdollisuus liittyä hyväksyttyä verkkokauppaa koskevaan riitojenratkaisujärjestelmään. Tämä on vastaus yritysten huolenaiheisiin, kun ne näkevät .eu-aluetunnuksen lisäarvon, ja sen avulla .eu-aluetunnuksen alueella kuluttajat luottavat kauppiaisiin, mikä on sopusoinnussa Lissabonissa tehtyjen päätelmien kanssa.
Vaikka rekisterin tulisi yleisesti toimia sen periaatteen mukaisesti, jossa rekisteröinnit tehdään siinä järjestyksessä kuin pyynnöt esitetään, olemme kuitenkin ehdottaneet, että aiempien oikeuksien laillisilla ja virallisesti tunnustetuilla omistajilla pitäisi olla mahdollisuus ennakkorekisteröintiin. Olemme yrittäneet ratkaista kasvavaa Internet-osoitteiden vilpillisen rekisteröinnin ongelmaa pyytämällä, että rekisteri tarjoaisi sovittelu- ja välimiesmenettelypalveluja joko maksuttomasti tai siten, että kulut korvataan verkkotunnusten epäasianmukaisen ja spekulatiivisen rekisteröimisen ehkäisemiseksi. Ehdotamme sellaisen neuvoa-antavan komitean perustamista, joka käsittelee sitä, millaisia verkkotunnuksia ylimmällä tasolla voidaan rekisteröidä, kuten käytäntö on valtioiden maatunnuksissa.
Arvoisa komission jäsen, ymmärrämme, että on tarpeellista edistyä .eu-aluetunnuksen toteuttamisessa ja että on tarpeellista varmistaa, että Internet-maailman periaatteita, itsesäätelyä ja itsehallintoa, kunnioitetaan. Mutta on tärkeää saada periaatteet oikein alusta alkaen onnistumisen varmistamiseksi, ja siksi olemme selittäneet tämän yksityiskohtaisesti. Yhteistyö esittelijä Fleschin ja minun välillä toimi erinomaisesti. Nyt odotamme samanlaista yhteistyötä neuvoston ja komission kanssa. Toivomme, että ne harkitsevat vakavasti esittämiämme suosituksia ja että pääsemme nopeaan ratkaisuun, jotta .eu-aluetunnus saa mahdollisimman nopeasti hyvän ponnahduslaudan.

Harbour
Arvoisa puhemies, ryhmäni puolesta haluaisin ottaa lämpimästi vastaan tämän mietinnön ja kiittää esittelijä Fleschia hänen erittäin laajasta ja yksityiskohtaisesta työstään, joka osoittaa hänen kokemuksensa tästä alasta. Haluaisin myös osoittaa erityistä kunnioitusta lausunnon valmistelija McCarthylle, jonka kanssa olen työskennellyt oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa. Esittelijämme ja valmistelijamme tekivät yhdessä erittäin hyvin perustellun mietinnön.
Tässä mietinnössä on tärkeää se, että on pystytty vastustamaan kiusausta monimutkaistaa komission ehdottamaa pohjimmiltaan yksinkertaista tekstiä. Olennaisesti parlamentin viesti on, komission jäsen Liikanen, että asiaan käydään käsiksi. Me emme halua tehdä sitä liian monimutkaiseksi. Olemme tehneet muutamia kannatettavia parannuksia, mutta teidän ehdottamianne perusperiaatteita ei ole muutettu.
Se on tärkeää, koska meidän täytyy muistaa, että .eu-aluetunnus on itse asiassa myöhäinen tulija erittäin kilpailuhenkisillä ja ruuhkaisilla markkinoilla. Sen täytyy oikeuttaa olemassaolonsa. Jotta se voisi olla menestyksekäs, me haluamme, että yritykset ja järjestöt käyttävät sitä. Sen vuoksi rekisteröintiä koskevien menettelytapojen täytyy olla yksinkertaisia, helppoja ja kannattavia. Meidän täytyy pitää mielessä, että rekisteröintiin kuuluvien käytänteiden ja menettelyiden täytyy edustaa parhainta alalla olevaa käytäntöä. Koska tulemme mukaan tähän näin myöhässä, asian hoitaminen huolimattomasti ei ole mitenkään puolustettavissa. Sen vuoksi ne suojatoimet, joihin sekä esittelijä Flesch että lausunnon valmistelija McCarthy viittaavat ja jotka koskevat tavaramerkkisuojaa ja vilpillisten rekisteröintien - cybersquatting - ehkäisemistä, ovat erityisen tärkeitä.
Haluan korostaa kahta erityistä huolenaihetta, jotka toin esiin keskustelussa ja joita tarkistukset heijastivat, mistä olin erityisen tyytyväinen. Lausunnon valmistelija McCarthy viittasi tarkistuksiin, joiden tavoitteena on antaa aiempien oikeuksien omistajille riittävästi aikaa rekisteröidä tunnuksensa. Se on hyvin tärkeää. Emme halua saattaa niitä yrityksiä epäedulliseen asemaan, jotka jo toimivat aktiivisesti tällä alalla ja jotka haluavat suojella itseään ja ottaa .eu-aluetunnuksen käyttöön. Emme halua yritysten tuntevan, että niitä pidäteltäisiin millään tavalla. Näille yrityksille täytyy antaa riittävästi aikaa rekisteröityä, jotta vilpilliset rekisteröinnit voitaisiin ehkäistä, ja estää niiden toiminta, jotka haluavat vain nopeasti kääriä rahaa siirtymällä näiden yritysten alalle ja rekisteröidä niiden nimet.
Uudelle rekisterille on hyvin tärkeää - ja osoitan tämän erityisesti komissiolle - että sen aloitusajankohta ja ennakkorekisteröinnin ajanjakso julkaistaan näyttävästi kautta Euroopan unionin, jotta ihmiset ymmärtävät nämä oikeudet.
Toiseksi, meidän täytyy varmistaa, että .eu-aluetunnus ei millään tavalla syrjäytä jo olemassa olevia jäsenvaltioiden omia aluetunnuksia. Ehdotin tarkistusta, jonka kollegani ilokseni hyväksyivät ja joka varmistaa sen, että .eu-aluetunnusrekisterillä ei ole valtuuksia myöntää alemman tason aluetunnuksia, joihin sisältyy jonkin jäsenvaltion yksilöiviä tunnuksia.
Lopuksi, tämä on arvokas parannus Euroopan unionin informaatioyhteiskunnan pystyvyyteen toimia hyvin nopeasti kehittyvässä maailmassa.

Carraro
Arvoisa puhemies, yhdyn jäsen Fleschin mietinnölle annettuun tunnustukseen. Se on mielestäni ainutlaatuisen tasapainoinen ja ansiokas mietintö, minkä vuoksi sen muotoon ja sisältöön on pakko yhtyä.
Katson, että tällä mietinnöllä otetaan taas yksi askel eteenpäin tuolla tiellä, jonka komissio ja parlamentti yhdessä viitoittivat jo kuukausia sitten, kohti tietoyhteiskunnan kehittämistä, jotta voidaan kuroa umpeen välimatka ja häivyttää kuilu, joka tällä hetkellä vallitsee Euroopan unionin mantereen tietoyhteiskunnan ja muun maailman, erityisesti Pohjois-Amerikan, edistyneemmän tietoyhteiskunnan välillä. Tämä on yksi tärkeä lisäetappi, jolla on kenties muita enemmän merkitystä yleisen mielipiteen kannalta, mutta myös ja juuri tästä syystä on tärkeää, että se toteutetaan nopeasti.
En halua toistaa kollegojen jo esittämiä huomautuksia, mutta haluaisin kuitenkin korostaa vielä yhtä seikkaa: tyytyväisyyttäni siitä, että jatketaan tällä tiellä ja taataan vastakin operaattorien itsesäätely myös Internetissä. Minusta meidän on aina korostettava, että Internet on ihmeellinen asia, ja sen on oltava sitä myös silloin, kun luomme eurooppalaisen aluetunnuksen, myös koska siinä ollaan itsesäätelyn ja operaattorien itsehallintokyvyn varassa. Meidän on siis jatkettava tällä Euroopan tietoteknologian kehittämisen tiellä, mutta vältettävä koskemasta sen riippumattomuuteen tai byrokratisoimasta sitä, koska myönteistä on ollut juuri se, että se on kyennyt kehittymään spontaanisti.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan onnitella esittelijä Fleschiä erinomaisesta tuloksesta, johon hän on yltänyt teollisuusvaliokunnassa ja komission ja neuvoston kanssa käydyissä neuvotteluissa. Ennen täysistuntoa ei olekaan jätetty enää yhtään tarkistusta. Tämä kaikki saatiin aikaan puolessa vuodessa, kun komissio tarvitsi kolme vuotta ehdotuksen laatimiseen. Nyt neuvoston ja parlamentin tehtävänä on huolehtia, että asiat etenevät jatkossa yhtä nopeasti. Käyttäjäthän odottavat jo malttamattomasti. Ja teiltä, komission jäsen Liikanen, odotan tietysti nopeaa, käytännöllistä ja yksinkertaista toteutusta, joka sopii Internet-kulttuuriin.
.eu-aluetunnuksen käyttöönotto auttaisi parantamaan Euroopan unionin kuvaa maailmanlaajuisissa tietoverkoissa ja tuomaan lisäarvoa Internetin nimijärjestelmään maatunnusten mukaisten aluetunnusten lisäksi. Oleellisia tässä ovat kaksi seikkaa.
Ensinnäkin rekisteriä pitävän organisaation pitää olla riippumaton ja tehdä työnsä avoimesti ja ketään syrjimättä. Kaikkien organisaatioiden, joita asia koskee, pitää olla edustettuna rekisterissä.
Toiseksi jäsenvaltioiden pitää päättää ajoissa, mitä aluetunnuksia ne haluavat käyttää ainutlaatuisesti. Sitä varten tarvitaan selkeitä kriteereitä. Tarvitaan siinä järjestyksessä kun pyynnöt esitetään -periaatetta mutta myös selkeitä sääntöjä, joilla voidaan estää väärinkäyttö. Alankomaalaiset muistavat vielä aivan liian hyvin, miten Amsterdamin kaupungin piti ostaa takaisin aluetunnus www.amsterdam.nl kohtuuttoman korkeaan hintaan, koska eräs pornoalan yritys oli jo ominut nimen itselleen.
.eu-aluetunnusten nopea tulo tarjoaa erinomaisen tilaisuuden vahvistaa kansalaisten ja yritysten luottamusta verkkokauppaan. Se edistää taloudellista kasvua, Euroopan teollisuuden kilpailukykyä ja siten työllisyyttä. Sisämarkkinoiden laillisilla puitteilla on myös tällä alueella hyvin tärkeä rooli.

Crowley
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin onnitella esittelijää ja oikeudellisten asioiden valiokunnan valmistelijaa meille esitetyn ehdotuksen johdosta. Niin kuin edellisetkin puhujat, suhtaudun siihen myönteisesti, koska on korkea aika, että EU saa oman aluetunnuksensa. Se mahdollistaa yhä useamman yrityksen toiminnan uuden sähköisen kaupankäynnin puitteissa ja poistaa myös joitakin epävarmoja puolia ja muutamia ongelmia, jotka liittyvät tällä hetkellä olemassa oleviin eri aluetunnuksiin.
Eräs huolenaiheeni liittyy Internet-osoitteiden ja verkkotunnusten hallintoa hoitavaan järjestöön - ICANNiin. Koska tämä järjestö kuuluu Yhdysvaltojen lainsäädännön piiriin, he ovat jo alkaneet rekisteröidä .eu-aluetunnuksia ja antavat myös ihmisten ostaa .eu-aluetunnuksia. Haluaisin mahdollisesti tietää komission jäseneltä, mihin toimiin hän on ryhtynyt, jotta tämä mahdollinen ristiriita voidaan tulevaisuudessa hoitaa. Minä yhdessä muiden parlamentin jäsenten kanssa luotan täysin siihen, että komissio varmistaa uuden ja innovatiivisen tavan taata turvallisuus tällä alalla tulevaisuudessa.

Cappato
Arvoisa puhemies, onnittelen esittelijää, ja minäkin haluan jäsen Carraron lailla puhua Internet-järjestelmän itsesäätelyn ratkaisevasta tärkeydestä. Tästä näkökulmasta huolta saattaa aiheuttaa liian raskas neuvoa-antava komitea, joka hoitaa suhteita ammattiyhdistysten, yritysten, ammattiliittojen ja palvelujen tarjoajien edustajien kanssa. Älkäämme hankaloittako .eu-aluetunnuksen hallinnointia ja huolehtikaamme sen sijasta paremmin siitä, että Euroopan sähköiseen kansalaisuuteen liittyvät oikeudet toteutuvat tällä verkkoalueella. Haluan tehdä komissiolle seuraavan ehdotuksen: sen on alettava heti pohtia, miten myös .eu-aluetunnuksen avulla voitaisiin taata ne uudet oikeudet, jotka liittyvät esimerkiksi asiakirjojen saatavuuteen ja toimielinten interaktiivisuuteen, vetoomuksista, oikeusasiamiehestä ja kilpailuihin osallistumisesta puheen ollen. Interaktiivisuudella, siis kansalaisen ja Euroopan unionin toimielinten välisellä, voidaan täyttää .eu-aluetunnus sisällöllä, jonka avulla todellinen ja oikea Euroopan telemaattinen kansalaisuus toteutuu.

Valdivielso de Cué
Arvoisa puhemies, sanoisin, että yksi tämän mietinnön merkittävimmistä ansioista on sen laatinut henkilö, sillä on todellinen ilo työskennellä hänen kanssaan. Kuten tiedetään, nykyisin me kansalaiset saamme kaikkialla selville Internetin kautta uusia asioita valtioista, yrityksistä, järjestöistä ja monta kertaa elämäntavoista vastakkaisella puolella maailmaa.
Tämä vuorovaikutteinen viestintäväline on levinnyt räjähdysmäisesti ja sitä käytetään käytännössä maailman kaikissa kehittyneissä maissa, ja muissa sen tulo on vain ajan kysymys. Me kaikki olemme myös joutuneet näkemään sen monta kertaa huonoa käyttöä. Meidän on Internetin nimijärjestelmän .eu-aluetunnuksen yhteydessä vältettävä tunnuksen asiatonta käyttöä sellaisissa nimissä, jotka voisivat vahingoittaa Euroopan unionista ja sen jäsenvaltioista saatavaa kuvaa, sillä eu-aluetunnuksesta tulee Euroopan unionin näyteikkuna maailmalle, tuotemerkki, joka on osa kulttuuriperintöämme, ja sellaisena sitä pitää kohdella, minkä takia sen käyttöä pitää ohjata, valvoa ja suojella.
Kaiken kaikkiaan olen sitä mieltä, että joitakin taloudellisen toiminnan kenttään kuuluvia näkökohtia pitää valvoa, mikäli ne halutaan saattaa hyvälle mallille. eu-aluetunnus on mielestäni yksi näistä asioista, sillä sen pitää olla laadun vertauskuva, jonka takana oleva tieto on luotettavaa ja sisältö johdonmukaista.
Haluan muistuttaa, että mielikuvat Euroopan unionista ovat erinomaisia ja että meidän pitää säilyttää ne ja tukea niitä.

Martin, Hans-Peter
Arvoisa puhemies, kuitenkin melko teknisten esitysten jälkeen pitäisi pitää tarkasti mielessä, mistä on kyse. Toistuvasti sanotaan oikeutetusti, että Euroopalla ei ole kasvoja. Jos te julkisuudessa yritteliäänä ihmisenä haluatte itsellenne osoitteen, sen loppuosa on ".at, .com, .net, .org". Nyt me saamme kasvot, me saamme osoitteen. Sillä on jo jotain arvoa, jos me saamme sen yhdistettyä ja jos komissio löytää vastaavan tien. Meistä tulee ".eu".
Syy siihen, että se tapahtuu niin myöhään, on taas pääasiassa se, että me emme ole vielä onnistuneet kasvamaan yhteen täksi yksiköksi, joksi me väitämme jo kasvaneemme. Tämä Eurooppa kehittyy sisämarkkinoista toivottavasti ehkä politiikan kautta hitaasti myös identiteetiksi. Me tiedämme, että moni asia on pielessä. Pidän edistyksenä sitä, että ".eu"osoitteeseen liittyy tietty luonnehdinta. Luotan komissioon ja kaikkiin vastuullisiin, että asiassa ei hutiloida, kun me saamme nämä aluetunnukset, että voi esiintyä jopa sellaisia tapauksia kuin edeltävät puhujat mainitsivat. Tunnuksena "Amsterdam.nl".
Toivoisin kuitenkin myös Euroopan laajentumisen ja myös uudelleenalueellistumisen yhteydessä, että myös alueilla on mahdollisuus ottaa käyttöön vastaavia alku- tai lopputunnuksia. Tässä asiassa en haluaisi yhtyä käsiteltävänä olevaan mietintöön.
Pidän kuitenkin myönteisenä tarkistukseen 15 sisältyvää esittelijän viittausta avoimuuden periaatteeseen, mikä tuo minut puheenvuoroni päättävään vaatimukseeni, että EU:n toimielinten on näytettävä esimerkkiä toimimalla täysin avoimesti kansalaistensa hyödyksi.

Niebler
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, myös minä haluaisin onnitella aluksi teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan esittelijää, jäsen Fleschiä, erittäin lämpimästi hänen erinomaisesta mietinnöstään. Hyvä jäsen Flesch, te olette todellakin onnistunut käsittelemään mietinnössänne keskeisiä näkökohtia .eu-aluetunnuksen asiassa ja näyttämään siten myös oikean suunnan parlamentin taholta.
Me rakennamme tällä asetuksella Eurooppaa, nimittäin virtuaalimuodossa. Ottamalla käyttöön .eu-aluetunnuksen me voimme esittää eurooppalaisen identiteettimme paremmin Internetissä. Sillä on lukuisia etuja. Sillä tuetaan sähköistä kaupankäyntiä Euroopan unionissa. Kuluttajat tunnistavat .eu-aluetunnuksen myötä Internetissä toimivan yrityksen kuuluvan sisämarkkinoihin ja luottavat siihen enemmän.
Tähän asti eurooppalaisia yrityksiä, - jäsen Martin viittasi siihen - joilla on .com-verkkotunnus, pidettiin toisinaan amerikkalaisina yrityksinä eurooppalaisten yritysten sijasta. Eurooppalaiset yritykset, järjestöt ja yksityiset henkilöt saavat uudet ytimekkäät osoitteet, jotka on varattu tavallisissa verkkotunnuksissa jo kauan sitten. Esimerkiksi .com-tunnuksiahan on EU:ssa jo pitkälti yli 10 miljoonaa.
Sen jälkeen kun myös neuvosto ilmoitti muutama päivä sitten kannattavansa .eu-aluetunnuksen käyttöönottoa, me myötävaikutamme hyväksymällä asetuksen ennen kesätaukoa siihen, että ensimmäisten .eu-osoitteiden rekisteröiminen voidaan aloittaa keväällä 2002. Voin siksi vain pyytää teitä hartaasti hyväksymään tämän hankkeen erityisesti aikana, jolloin yli 90 prosenttia useimmin vierailluista Internet-sivuista on alkujaan Yhdysvalloista ja noin 70 prosenttia sähköisestä kaupankäynnistä tapahtuu Yhdysvalloissa.

Van Velzen
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan kiittää esittelijää erinomaisesta yhteistyöstä ja siitä ensiluokkaisesta tavasta, jolla hän on muotoillut mietintönsä.
Haluan syventyä pariin seikkaan. Ensiksikin .eu-aluetunnuksen rekisteröintimenetelmään. Rekisteröintiperiaatteena on, että se, joka haluaa rekisteröidä .eu-aluetunnuksen, omistaa myös siihen liittyvät merkkioikeudet. Siinä pitää punnita kahta etunäkökohtaa. Toisaalta epäasianmukaisen rekisteröinnin estämistä ja toisaalta rekisteröinnin tekemistä mahdollisimman yksinkertaiseksi pk-yrityksille ja kansalaisille. Sitä varten on tarjolla kaksi mallia.
Ensimmäisessä mallissa pitää täyttää etukäteen hyvin korkeat vaatimukset, ennen kuin saa .eu-tunnuksen, mikä johtaa siihen, että tunnuksia annetaan liian vähän, koska aita on liian korkealla. Toisessa mallissa asioihin puututaan jälkikäteen, jos epäasianmukaista tai spekulatiivista rekisteröintiä on kaikesta huolimatta ilmennyt. Viittaan tarkistukseen 34, jossa asia on ilmaistu hyvin.
Suosimme jälkimmäistä mallia, koska se on paljon ystävällisempi pk-yrityksille ja uskoakseni johtaa suurempaan määrään rekisteröintejä. Uskon, että se on hyvä tie.
Toinen asiani koskee selkeyttä kansalaisten ja yritysten suuntaan. .eu-aluetunnus tarjoaa EU:n kansalaisille selvyyttä. Se nimittäin osoittaa, että rekisteröinti on mahdollinen vain ihmisille ja yrityksille, jotka ovat laillisesti sijoittautuneet EU:hun. Tästä puhutaan tarkistuksessa 24. Se merkitsee suurempaa oikeusvarmuutta, suurempaa luottamusta ja myös sähköisen kaupan voimakkaampaa kasvua Euroopan unionissa. Mielestäni kysymys on loppujen lopuksi siitä.
Lopuksi kolmas asia. Tämä kokonaisuus sopii siihen EU-politiikkaan, jota haluamme toteuttaa. Haluamme itsellemme hyvän aseman maailmanlaajuisessa tietoyhteiskunnassa. Mielestäni .eu-aluetunnus antaa siitä hyvän signaalin, ja olen siitä poikkeuksellisen kiitollinen.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Eurooppa on bruttokansantuotteella mitattuna ensimmäisenä maailmassa, ja uskokseni on hyvä, että me ponnistelemme myös jatkossa hieman enemmän markkinoidessamme Eurooppaa. Pidän myönteisenä, että me haluamme tulla maailman kilpailukykyisimmäksi alueeksi, ja uskon, että meidän on tehtävä vielä lujasti töitä sen eteen. Juuri kilpakumppanimme maailmassa eivät nuku, vaan niillä on vireillä hyviä aloitteita, joten myös meille on tärkeää toimia tällä alalla mahdollisimman tehokkaasti ja nopeasti.
Meillä on Euroopassa 18 miljoonaa yritystä, ja uskon, että näille yrityksille on erittäin ratkaiseva markkinointietu, kun ne voidaan tunnistaa maailmanlaajuisesti yhtenäisesti, välittömästi ja vaikeuksitta. Kuluttajan luottamus on kaupankäynnin keskeinen perusta, ja siksi Euroopan unionin läsnäolo maailmanlaajuisissa verkoissa aluetunnuksella on erityisen merkittävää.
Uskoakseni tarvitaan myös tehokasta kiistojen ratkaisua, jonka on määrä olla mahdollisimman edullinen mutta jonka pitäisi olla myös puolueeton ja syrjimätön. Erityisesti nimien spekulatiivisen tai epäasianmukaisen rekisteröimisen yhteydessä pitäisi pystyä puuttumaan asiaan mahdollisimman nopeasti ja tehokkaasti, koska se on osapuolille erittäin keskeinen perusta ja voi vaatia niitä tehokkaaseen toimintaan.
Samoin on erittäin tärkeää, että rekisteristä järjestetään kiinnostuksenilmaisupyyntö, koska siten taataan myös eurooppalaisen alueen optimaalinen hoitaminen, ja toivon komissiolle ja erityisesti myös jäsen Fleschille kaikkea hyvää. Uskon, että te olette ottanut sen myötä tärkeän askeleen tässä Euroopan unionissa.

Liikanen
. (EN) Komissio otti ehdotuksen .eu-aluetunnuksen luomisesta ensimmäisen kerran käsittelyyn viime joulukuussa koko vuoden kestävän julkisen kuulemisen jälkeen. Internet-maailmassa se on ikuisuus. Eurooppalaiset Internetin käyttäjät odottavat kärsimättöminä .eu-aluetunnusta, jonka alle he voivat rekisteröidä yleiseurooppalaisia tunnuksia. Siksi on välttämätöntä, että EU tekee tarpeelliset toimet, jotta .eu-aluetunnus voitaisiin toteuttaa mahdollisimman pikaisesti. Tässä mielessä olen iloinen, että neuvosto saavutti viime viikolla yksimielisyyden yhteisistä suuntaviivoista, sillä se oli merkittävä askel eteenpäin.
Mitä taas parlamenttiin tulee, haluaisin kiittää erityisesti jäsen Fleschia ja jäsen McCarthya heidän tekemistään ponnisteluista esittelijöinä. Heidän työnsä on edistänyt merkittävästi tilannetta, jossa toimielinten välisen yksimielisyyden saavuttaminen on hyvin lähellä ja joka mahdollistaisi .eu-aluetunnuksen pikaisen toteuttamisen. Olen erittäin iloinen tämänpäiväisessä täysistunnossa käydyn keskustelun korkeasta tasosta.
Tarkistuksista sanoisin, että erityisesti esittelijät ovat ehdottaneet joukon tarkistuksia, jotka parantavat merkittävästi asetuksen tekstiä. Tähän sisältyy Internetin hallinnoinnin keskeisien periaatteiden vahvistaminen, yhdenmukaisuuden selkeyttäminen yhteisön tietosuojasääntöjen osalta ja täsmällisemmät määritelmät rekisterin roolista ja tehtävistä. Komissio on myös iloinen esittelijöiden antamasta tuesta komission tekemiin ehdotuksiin neuvoa-antavasta komiteasta.
Jotkin ehdotetut tarkistukset komissio voi hyväksyä periaatteessa, mahdollisin lisäselvennyksin. Näihin kuuluu ehdotus, että komissiolla olisi oikeus periä rekisteriltä hallinnointimaksua suorittamistaan palveluista. Jos tarkoituksena on varmistaa, että rekisteri ei vaikuta komission kustannuksiin, se voidaan hyväksyä, mutta siitä huolimatta komissio suhtautuisi myönteisesti selkeämpään viittaukseen siitä, että minkäänlaista pysyvää maksua ei rekisterille määrätä.
Mitä tulee ehdotuksiin rekisterin neuvoa-antavasta komiteasta, komissio on samaa mieltä siitä, että rekisterin asianmukainen toiminta edellyttää laajoja neuvotteluja Euroopan Internet-yhteisön kanssa. Samalla on tärkeää selkeyttää, miten tällainen elin olisi vuorovaikutuksessa komission ja jäsenvaltioiden komitean kanssa.
Komissio tukee periaatetta, jonka mukaisesti rekisteröinnit tehdään siinä järjestyksessä kun pyynnöt esitetään, koska se on yksi komission ehdottamista rekisteröintiprosessin perimmäisistä perusperiaatteista. Korostaisimme kuitenkin, että tämän yleisen periaatteen täytyy olla .eu-aluetunnuksen rekisteröintiin liittyvien yleistä etua koskevien sääntöjen ja periaatteiden alainen, jotta joidenkin puhujien tänä iltana mainitsemat ongelmat voitaisiin välttää.
Komissio ei myöskään vastusta vaatimusta siitä, että rekisteröityjien täytyy kunnioittaa käytännesääntöjä, vaikka täytyykin huolehtia väärinkäsitysten välttämisestä ja viittauksista ennakkotarkastuksiin. Annan tukeni myös jäsen Carraron tekemille kommenteille.
Komissio on täysin sitoutunut avoimuuden periaatteeseen ja tukee kiinnostuksenilmaisupyynnön julkaisemista virallisessa lehdessä, josta myös jäsen Martin mainitsi. Yleisten periaatteiden ja rekisterin toteuttamisen edellytysten julkaiseminen virallisessa lehdessä voi kuitenkin muodostua hyvin hankalaksi prosessiksi ja jokin muu julkaisutapa voi olla tehokkaampi. Miksei käytettäisi tällä kertaa verkkosivustoa? Nyt kun kyseessä on .eu-aluetunnus, miksemme julkistaisi asiaa verkkosivuillamme?
Muutamista ehdotetuista tarkistuksista komissio ei kuitenkaan voi olla samaa mieltä. Mitä tulee niihin ehdotettuihin tarkistuksiin, jotka koskevat jäsenvaltioiden toteutettavia ehkäiseviä toimenpiteitä maantieteellisen ja geopoliittisen perustelun mukaan, haluaisin tuoda esiin, että jos jäsenvaltiot määräävät kukin erikseen tällaisia rekisteriä koskevia toimenpiteitä, se voi johtaa ristiriitaisuuksiin tai erilaisiin yhteensopimattomiin lähestymistapoihin. Kysymys maantieteellisistä ja geopoliittisista nimistä on joillekuille jäsenvaltiolle erittäin tärkeä poliittinen kysymys, minkä komissio myöntää täysin.
Olen vakuuttunut, että neuvostossa saavutettu yksimielisyys, joka koski uutta artiklan 4 1a alakohtaa, voi tarjota vaihtoehdon, jota parlamentti voi tarkastella lisää.
Ehdotus siitä, että rekisterin tulee varmistaa, että rekisteröityvät yritykset ovat laillisesti sijoittautuneita yhteisöön, on myös ongelmallinen. Jos rekisteröintiprosessi on automaattinen, ei ole käytännöllistä, että rekisteri tekee ennakkotarkistuksia rekisteröijistä. Lukuun ottamatta kysymyksiä, jotka koskevat teknistä soveltuvuutta, komissio pitää tällaista vaatimusta rekisterille kohtuuttomana taakkana ja tarpeettomana esteenä rekisteröityjille.
Ehdotusta siitä, että rekisterin tulisi olla velvollinen toimittamaan tietoa kolmansille osapuolille, joiden "kiinnostus on oikeutettua", ei komissio voi myöskään hyväksyä sellaisenaan. Ei ole täysin selvää, miten tällaista määräystä sovellettaisiin, ja me ehdotamme, että olemassa olevat oikeudelliset säännökset tietojen antamisesta määräävät rekisteriä joka tapauksessa.
Näyttää myös ilmenneen kielellisiä ongelmia, jotka koskevat käsitteitä "public policy" (yleistä etua koskevat) ja "public order" ranskalaisessa ja englantilaisessa versiossa. Tässä komission täytyy toistaa kantansa siitä, että viranomaiset voivat osallistua vain niihin rekisteröintiperiaatteita koskeviin aloihin, joihin liittyy laajan yleisön todellisia etuja, eikä rekisterin jokapäiväiseen käyttämiseen liittyviin päätöksiin.
Jäsen Crowley otti esiin kysymyksen .eu-aluetunnuksesta, ja sain kesäkuun lopussa myös sähköpostiviestin, jossa puhuttiin www.eu-sivuston luomisesta, ja vapauden käyttää palvelua. Se oli tietysti jossain määrin hämmentävää, mutta meidän täytyy tehdä selväksi, että tarkastuksen jälkeen olemme tietoisia niin sanottujen vaihtoehtoisten kanavien olemassaolosta DNS-nimijärjestelmän lisäksi: ICANNin hallinnoimat aluetunnukset ja äskettäinen The Universal Registry -nimisen järjestön käyttöönottama vaihtoehto www.eu.
.
Tuleva .eu-aluetunnus toteutetaan kuitenkin ICANNin hyväksymässä nimijärjestelmässä, osaksi siksi, että suurimmalla osalla käyttäjistä täytyy olla pääsy .eu-aluetunnuksen alaisiin osoitteisiin, mutta myös siksi, että komissio tukee yhden valvontaviranomaisen käytännettä aluetunnusjärjestelmässä. Vaihtoehtoiset käytänteet toimivat melko laillisesti Internetissä, mutta niillä on suhteellisen rajoittunut näkyvyys ja ne voivat olla vaikeapääsyisiä, koska suurin osa selaimista luonnollisestikin osoittaa nimipalvelimiin, jotka kuuluvat ICANNin hallinnoimiin aluetunnuksiin.
Jäsen Cappatolle sanoisin, että komissio on juuri hyväksynyt tiedonannon eCommission-aloitteesta ja että se on suuri haaste, sillä tavoitteena on taata, että koko komission toiminta on verkossa ja että se on avoin kaikille kansalaisille ja että voimme myös keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä olla vuorovaikutuksessa kumppaneidemme ja kansalaisten kanssa.
Esittelijöiden ehdottamista 40 tarkistuksesta komissio voi hyväksyä täysin tarkistukset 1, 2, 3, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 12, 16, 17, 19, 21, 22, 25, 26, 28, 31, 35, 38, 39 ja 40. Komissio voi hyväksyä osittain tai periaatteessa tarkistukset 9, 13, 14, 18, 20, 29, 30, 32 ja 36. Jäsen van Velzen mainitsi tarkistuksen 34. Siinä on myönteisiä elementtejä, mutta erityisten mitätöimissyiden johdosta komissio sisällytti sen niihin tarkistuksiin, joita se ei voi hyväksyä, ja niitä ovat 6, 15, 23, 24, 27, 33, 34 ja 37.
Lopuksi, koska 40 tarkistuksesta komissio voi hyväksyä 32 tarkistusta täysin, osittain tai periaatteessa, nämä tarkistukset osoittavat, että parlamentilla ja komissiolla on selvästi sama tavoite varmistaa, että .eu-aluetunnus on pian menestyksekäs rekisteri.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Radiotaajuuspolitiikka
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Nieblerin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0232/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön radiotaajuuspolitiikan sääntelyjärjestelmästä (KOM(2000) 407 - C5-0449/2000 - 2000/0187(COD)).

Niebler
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin kiittää aluksi teitä kaikkia erittäin lämpimästi mietinnölleni antamastanne tuesta. Mehän kävimme teollisuusasioita käsittelevässä valiokunnassa erittäin intensiivistä ja hedelmällistä keskustelua radiotaajuuspolitiikan aiheesta, ja sain paitsi teollisuusasioita käsittelevän valiokunnan kollegoilta myös liikenneasioita käsittelevän valiokunnan ja kulttuuriasioita käsittelevän valiokunnan kollegoilta hyviä tarkistusehdotuksia, jotka sisällytin sitten myös mielelläni mietintööni. Muodollisesti tarkistusehdotukset oli viime kädessä erittäin helppo liittää kompromissiin, joka hyväksyttiin valiokunnassa äänin 49 puolesta ja yksi tyhjä.
Mietintöni käsittelee komission ehdotusta päätökseksi Euroopan yhteisön radiotaajuuspolitiikan sääntelyjärjestelmästä. Sisällöllisesti kyse on sen määrittämisestä, minkä toimielimien on määrä tehdä jatkossa missäkin menettelyssä radiotaajuuspoliittisia päätöksiä. Ehdotus ei sisällä erityisesti taajuuksien myöntämistä koskevia aineellis-oikeudellisia sääntöjä, eli siinä ei määritetä, pitääkö televiestintää, yleisradiotoimintaa, liikennettä tai armeijaa varten varata tiettyjä radiotaajuusalueita, vaan ehdotuksessa rajoitutaan käsittelemään vain institutionaalisia sekä menettelyyn liittyviä kysymyksiä.
Direktiivin tavoite ja tarkoitus on luoda luotettava sääntelyjärjestelmä, jonka pohjalta radiotaajuuksien käytön, osoittamistapojen ja käyttöehtojen yhdenmukaistamisen kysymyksistä päätetään EU:n tasolla aina silloin, kun unionin politiikan tavoitteiden toteuttaminen edellyttää radiotaajuuksien käyttöä. Tässä yhteydessä on erotettava kahdenlaiset kysymykset. Ensin on tehtävä poliittis-strategiset päätökset. Nämä poliittiset määräykset on sitten toteutettava. Sikäli kyse on teknisistä täytäntöönpanotoimista. Tämän eron toisaalta poliittisten päätösten ja toisaalta teknisten täytäntöönpanotoimien välillä me tunnemmekin jo Lamfalussyn johtaman asiantuntijaryhmän raportista.
Ehdotuksen suuri merkitys ja vaikutus johtuu useammista näkökohdista. Radiotaajuuksista tulee niiden lisääntyvän käytön vuoksi yhä rajallisempi ja arvokkaampi taloushyödyke ja merkittävä työllisyystekijä. Taajuuksien varaaminen sellaisiin käyttötarkoituksiin kuin viestintä, yleisradiotoiminta, liikenne, poliisin ja armeijan toiminta sekä kaukokartoitus käy yhä monimutkaisemmaksi. On tehtävä strategisia päätöksiä taajuuksien kaupallisten käyttäjien ja ei-kaupallisten käyttäjien tarpeiden saattamiseksi tasapainoon. Miten arvokkaita radiotaajuuksista on tällä välin tullut, näkyy myös UMTS-lisenssien huutokaupan tuloksessa, joita jäsenvaltiot järjestivät viime vuonna radiotaajuuksien tiukasti rajattua osaa varten. Esimerkiksi Saksan käyttöalueella yritykset olivat valmiita maksamaan 50 miljardia euroa, Isossa-Britanniassa huutokauppa tuotti tiettävästi 38,5 miljardia euroa. Radiotaajuuksien osoittamisen ja jakamisen eri käyttäjäryhmille ja käyttäjille on siksi, kuten jo myös nyt, tapahduttava mahdollisimman avoimesti ja demokraattisesti, tapahtui se sitten jäsenvaltioiden tasolla, Euroopan tasolla Euroopan radio-, tele- ja postihallintojen yhteistyökonferenssin (CEPT) puitteissa ja nyt myös EU:n tasolla, kun on päätettävä yhteisön toimista, jotka ovat riippuvaisia taajuuksista.
On oikeastaan itsestään selvää, että Euroopan parlamentin ja neuvoston on tehtävä radiotaajuuspoliittiset päätökset Euroopan tasolla. On pääsääntöisesti oltava poliitikkojen ja erityisesti kansan valitsemien edustajien tehtävä päättää sellaisesta yhteiskunnalle ja kansantaloudelle tärkeästä asiasta kuin radiotaajuuspolitiikka. Komissiolle voidaan antaa tehtäväksi näiden päätösten toteuttaminen käytännössä, siis tekninen täytäntöönpano. Tässä yhteydessä komissiolla pitäisi olla myös mahdollisuus käyttää CEPTin asiantuntemusta hankkimalla CEPTiltä mahdollisesti ratkaisuehdotuksia teknisiin ongelmiin. Juuri tätä kaavaillaan tarkistuksissa, joista 49 teollisuusasioita käsittelevän valiokunnan 50:stä jäsenestä on sopinut.
Kaksi PSE-ryhmän tarkistusta, jotka komissio tuntee erittäin hyvin, kyseenalaistavat kuitenkin taas tämän linjan. Kyse on tarkistuksista 22 ja 23, jotka on esitetty täysistunnolle. Niiden on määrä viime kädessä estää, että parlamentti ja neuvosto päättävät jatkossa yhdessä radiotaajuuspolitiikasta. Jatkossa vain komission ja neuvoston on tarkoitus päättää näistä kysymyksistä. En voi tukea sitä, ja voin siksi vain pyytää teitä hartaasti hylkäämään nämä tarkistukset. Voin sitä vastoin suositella ELDR-ryhmän ja oman ryhmäni tarkistuksia, jotka on esitetty oikeudellisista syistä oikeudellisen yksikön suosituksesta.

Pohjamo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan kiittää mietinnön esittelijää rouva Niebleriä ponnisteluista tässä tärkeässä asiassa. Radiotaajuuksista tulee niiden lisääntyvän käytön vuoksi yhä rajallisempi ja myös arvokkaampi hyödyke. Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan lausunnon valmistelijana haluan korostaa liikennealan merkitystä ja jokaisen liikennemuodon yhtäläistä oikeutta käyttää radiotaajuuksia toiminnallisiin tarkoituksiin ja ennen kaikkea matkustajien turvallisuuden varmistamiseksi. Esimerkiksi lento- ja meriliikenne ovat täysin riippuvaisia radiotaajuuksien käytöstä. Myös alueiden erilaiset tarpeet tulee ottaa huomioon.
Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan käsittelyssä osa valiokuntamme tarkistuksista meni läpi, mutta osa ei. Olen tehnyt ryhmämme puolesta täysistuntoon kaksi tarkistusta, jotka heijastelevat valiokuntamme kantoja. Tarkistus 24 koskee alueellista näkökulmaa. Siinä muistutetaan, että erilaiset olosuhteet kuten väestön tiheys ja etäisyydet, teollisuuden rakenne ja liikenneolot tulee ottaa huomioon radiotaajuuksia harmonisoitaessa. Tarkistus 25 koskee avoimuutta. Taajuuksien käyttöä koskevan tiedon julkaiseminen on tärkeää, mutta julkaisemisesta on hyötyä vain, jos julkaistavat tiedot sisältävät kaiken sen aineksen, jota tarvitaan tietojen tehokasta hyödyntämistä varten. Avoimuus liittyy siihen, että käyttämättömät taajuusalueet saataisiin tehokkaasti käyttöön. Päätösehdotuksen liite on liian yleinen ja siinä ilmeisesti sekoitetaan taajuuksien käytön varaaminen eri tarkoituksiin ja taajuuksien osoittaminen käyttäjille. Toivon tukea näille kahdelle tarkistukselle.

Junker
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jäsen Niebler on selviytynyt mestarillisesti erittäin vaikeasta aiheesta, jota minun piti käsitellä kulttuuriasioita käsittelevää valiokuntaa varten. Kukaan ei voi kiistää, että teknisen kehityksen valossa uusi radiotaajuuspolitiikkaa koskeva sääntelyjärjestelmä on järkevä. Siinä yhteydessä on kuitenkin otettava huomioon tiettyjä periaatteita, sillä vaikka tekniikka on neutraalia, sen käyttäminen ei ole sitä kuitenkaan.
Siten kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnassa, jonka yksimielistä mielipidettä edustan täällä, olipa kyse esimerkiksi sen turvaamisesta, että yleisen edun mukaisille tarpeille annetaan käyttöön riittävä välityskapasiteetti. Toisin sanoen: siinä on otettava huomioon taloudellisten seikkojen lisäksi myös poliittiset, kulttuuriset ja sosiaaliset tarpeet sekä moraaliset oikeudet ja kuluttajansuoja-asiat. Tämä koskee ennen kaikkea yleisradiota, joka ilmentää kulttuurista monimuotoisuutta, erilaisia mielipiteitä ja pluralismia ja on tärkeä tekijä demokraattisessa mielipiteenmuodostusprosessissa.
Se on sitäkin tärkeämpää, kun ehdotuksessa korostetaan perustellusti sitä tosiasiaa, että radiotaajuuksien määrä on rajallinen, mikä tilanne myös tulee säilymään pitemmällä aikavälillä. Siksi taloudellisen tehokkuuden ylikorostamista ei voitaisi hyväksyä. Myös avoimilla ja kilpailuun suuntautuneilla sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen markkinoilla tarjonnalla, joka on suunnattu kansalaisille, on oltava taattu paikka.
Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta ei ole omaksunut tätä kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan käsitystä aivan siinä määrin kuin olisi ollut meidän näkökulmastamme toivottavaa, se sitoutuu kuitenkin mielipiteenvapauden periaatteeseen, ja tämä on ratkaiseva syy siihen, miksi me voimme myös hyväksyä mietinnön tässä muodossa.
Myös toisessa kohdassa korostetaan, että on otettava huomioon taajuuksien käyttöön liittyvät demokraattiset, sosiaaliset ja kulttuuriset intressit. Jäsenvaltioilta on odotettava, että ne täyttävät tämän vaatimuksen täysin. Se koskee myös Italiaa - pieni vitsi pääministeri Berlusconille!

Van Velzen
Arvoisa puhemies, jäsen Niebler on tehnyt esittelijänä erinomaista työtä. Haluan onnitella häntä hänen mietintönsä laadukkuudesta. Haluan oikeastaan ottaa käsiteltäväksi pari hiukan kiistanalaista aihetta.
Ensimmäinen aihe on mahdollisuus yhdenmukaistaa radiotaajuuksien sotilaallinen käyttö nykyistä pitemmälle. Tiedämme, että puolustusvoimat käyttävät hyvin paljon taajuuksia. Se on tietysti ymmärrettävää menneisyyden pohjalta, mutta jos pyrimme yhteiseen turvallisuuspolitiikkaan, niin silloin pitää myös asettaa kysymys, onko taajuuksien käyttö riittävän tehokasta. Mielestäni asia ei ole niin. Näemme tällä hetkellä suuren tilkkutäkin. Mielestäni tarvitsemme ennen kaikkea yksityisellä sektorilla paljon enemmän taajuuksia.
Mitä voimme tehdä? Tavallisesti vastaukseksi tarjottaisiin yhdenmukaistamista, mutta se on tietysti erittäin vaikeaa. Sen takia ehdotan eräänlaista tikapuumallia. Ensiksi pitää asettaa sotilaallista ja siviilikäyttöä koskevat prioriteetit. Toiseksi jäsenvaltioiden pitää olla avoimia sotilaallisen radiotaajuuden käytön osalta. Kolmanneksi komission, neuvoston, parlamentin ja kaikkien asianosaisten pitää alkaa tehdä yhteistyötä, jotta tästä aiheesta voitaisiin lopultakin käynnistää keskustelu ja jotta voitaisiin ennen kaikkea etsiä tapoja toteuttaa yhdenmukaistamista tulevaisuudessa. Se ei ole helppoa, mutta se täytyy tehdä.
Toinen asiani koskee poliittisten asioiden ja teknisen toteutuksen erottamista toisistaan. Suuri osa siitä, mitä CEPTissä tapahtuu, on luonteeltaan teknistä. Kaikissa näissä teknisissä asioissa on kuitenkin hyvin paljon poliittisia ulottuvuuksia. Sen takia mielestäni on hyvin tärkeää, että näistä poliittisista ulottuvuuksista keskustellaan nykyistä enemmän komission, neuvoston ja parlamentin kesken ja että tekniset asiat jätetään luonnollisesti CEPTille. Mielestäni on kuitenkin hyvin tärkeää alkaa lopultakin keskustella tästä poliittisesta kehyksestä nyt myös täällä, ja sen takia suosittelen tätä tarkistusta koko sydämestäni.

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää kiitokset kaikille kolmelle toimielimelle. Kollegani Niebler ei tosin ole toimielin, mutta hän on toiminut lähes toimielimen tapaan. Sydämellinen kiitos mietinnöstä. Haluaisin kuitenkin kiittää myös komissiota ja neuvostoa. Komission kollegat yhtyvät varmasti neuvostoon, koska se on muuttanut kantaansa sellaisella tavalla, jota me emme odottaneet vielä jokin aika sitten. Kiitos kuitenkin myös komissiolle, koska se on seurannut täällä parlamentissa sinnikkäästi vuosien ajan aihetta, jonka kohdalla me emme odottaneet, että jotain tapahtuisi näin nopeasti.
Minun on kuitenkin myös sanottava komissiolle, että se on toiminut osittain hieman tarpeettoman tiukasti, myös tarkistuksia kohtaan, joita parlamentti on esittänyt, ja että se ei ole osoittanut tässä yhteydessä ehkä asianmukaista institutionaalista joustavuutta, joka olisi ollut mahdollinen tai jota olisin odottanut komissiolta. Kollega Nieblerhän on viitannut oikeutetusti siihen, että teknisten toimien ja poliittis-strategisten päätösten välillä on huomattava ero ja että poliittis-strategisten päätösten alalla Euroopan parlamentilla pitäisi olla todellakin suurempi rooli kuin sille on kaavailtu mietinnössä, että on taattu avoimuus ja että demokraattiset rakenteet todellakin vakiinnutetaan. Sillä on vielä suurempi painoarvo, jos sitä arvioidaan sitä taustaa vasten, että neuvostohan ei ole ylipäätään komission kanssa samaa mieltä siitä, että on määrä perustaa korkean tason työryhmä. Silloin meillä on nimittäin jäljellä enää vain komitea, ja sen mukaisesti sitten toimielinten määrä supistuu huomattavasti demokraattisten päätösten osalta.
Sikäli tukisin itse kollega Nieblerin uutta ehdotusta, jossa hän ehdottaa niin sanottua call back -menettelyä, joka luotiin Lamfalussyn asiantuntijaryhmän raportin seurauksena. Ryhmäni on kuitenkin esittänyt tarkistuksia. Toivon parlamentin tukevan näitä tarkistuksia. Niitä täydennetään kuitenkin yhdellä suullisella tarkistuksella, jonka toivon myös saavan parlamentin tuen. Siinä me tartumme neuvoston ehdotukseen, jossa neuvosto ehdottaa, että tapauksissa, joissa on määrä mennä teknisiä toimia pitemmälle, komission on määrä ehdottaa parlamentille ja neuvostolle säädöstä. Toivon, että tarkistusehdotustamme tuetaan, ja toivon, että komissio voi elää tämän tarkistuksen kanssa.

Thors
Arvoisa puhemies, haluan kiittää siitä, että Echelon-komitean työ on ollut niin hyvin esillä suomalaisissa tiedotusvälineissä tänä iltana. Se on yksi tämänpäiväisistä suurista uutisista. Haluan samoin sanoa komission jäsenelle, että tunnumme näköjään viettävän tiistai-iltoja täällä yhdessä. "All the usual suspects", jollaisia me näissä kysymyksissä olemme. Hyvät ystävät, tämä on melkein hieman absurdia.
Esittelijä, valmistelijat ja edelliset puhujat ovat korostaneet taajuuksien uuden rajallisen resurssin tehokkaan käytön merkitystä. On tärkeää, että olemme avoimia niiden käytössä. Kuten jäsen Pohjamo sanoi, on myös tärkeää, että taajuuksien käyttöehdot selvitetään. Taajuuksia on myös erityisehdoin pystyttävä varaamaan yhteiskunnan kannalta hyödyllisiä palveluja varten.
Kuten on huomautettu, vaikeita kysymyksiä ovat oikeastaan toimielimiin liittyvät kysymykset. Minä pelkään hieman sitä, että olemme edenneet aivan liian nopeasti ja että aiomme laatia aika monia hierarkioita. Puhumme teknisistä täytäntöönpanoa koskevista määräyksistä. Puhumme myös siitä poliittisesta tasosta ja niistä toimivaltuuksista, joita Euroopan radio-, tele- ja postihallintojen yhteistyökonferenssille (CEPT) annetaan. Järjestelmä on toisin sanoen melko monimutkainen. Ryhmämme teki ehdotuksen uudelleenkutsu-menettelystä. Toivon kuitenkin, että olemme samaa mieltä siitä, että se, mistä tässä yhteydessä puhutaan nimellä tekniset täytäntöönpanotoimet, ei sisällä teknisiä asioita. Muussa tapauksessa menisimme liikaa CEPT:n alueelle.
Huomenna pitäisi korjata useita muitakin näkökohtia. Olemassa on edelleenkin ehdotus tarkkailijoiden lähettämisestä korkeiden virkamiesten työryhmään. Parlamentin ehdotuksessa esiintyy sekä korkeiden virkamiesten työryhmä että komitea. Meillä ei voi olla samaan aikaan sekä edustusta korkeiden virkamiesten työryhmässä että uudelleenkutsu-menettelyä. Se on tarpeetonta toistoa. Huomiseen mennessä meidän on kyllä tarkasteltava sitä, kuinka voimme korjata tämän tilanteen.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, me tarvitsemme yhtenäiset taajuuksien myöntämistä koskevat menettelyt. Tavoitteena pitäisi olla mahdollisimman suuren kansantaloudellisen hyödyn saavuttaminen. UMTS on osoittanut meille, että tässä tarvitaan toimia. Jos taajuuksien myöntämisen myötä syntyy todellakin eräänlainen virtuaaliomaisuus, lisenssien salliminen tällä alalla ei olisi järkevää, jotta valtiovarainministereillä on myös jälleen mahdollisuus saada uusia tuloja ja yritysten pääomanmuodostuksen yhteydessä syntyy molemminpuolista etua. Uskon, että meidän pitäisi pohtia tässä taajuuksien myöntämisessä kokonaan uusia teorioita ja olla myös riittävän rohkeita toteuttamaan ne.
Saan lukuisia valituksia la-puhelimen käyttäjiltä. Herra Scheibenbogen kirjoittaa minulle säännöllisesti. Kyse on aivan yksinkertaisesti siitä, että Euroopassa ei ole vieläkään sisämarkkinoita myöskään laitteiden käytön osalta ja että meidän pitäisi löytää täällä parlamentissa myös tällä laitteistoalalla lähestymistapoja, jotka takaavat sisämarkkinat.
Tietojen julkaisemista käsitellään 7 artiklassa. Tältä osin haluaisin kuulla komission jäseneltä, missä muodossa nämä tiedot on tarkoitus antaa jatkossa? Toivoisin 10 artiklan 1 kohdan yhteydessä, että jatkossa pitäisi ehkä vielä täsmentää sääntelyviranomaisten tutkintavaltuuksien periaatteita, tietysti noudattaen suhteellisuuden periaatteita ja liikesalaisuuden säilyttämistä.
Uskon, että nämä periaatteet ovat erityisen tärkeitä tulevaisuudelle, ja olisin iloinen, jos me voisimme onnitella huomenna tämän niin tärkeän mietinnön myötä myös jäsen Niebleriä, koska hän on tehnyt tässä todella erinomaista työtä.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, kiitän rouva Niebleriä taitavasti laaditusta mietinnöstä. Radiotaajuuksista on tullut keskeinen yhteysväylä, sieltä tulee rahaa ja valtaa. Kun ei ollut yhdenmukaista jakokäytäntöä, kolmannen sukupolven matkapuhelinkaupassa kävi niin kuin kaikki tiedämme: nykyään alalla menee konkurssiin yksi yritys viikossa. Toisissa jäsenvaltioissa ei peritty maksua lainkaan, kolmansissa oli vielä sekamuotoja. Siis kaiken tämän tuloksena oli sekava tilanne ja myös työttömyyttä. Tämän piti olla meidän kärkemme kilpailussa maailmalla.
Koska radioaallot ylittävät rajat, on selvää, että tarvitsemme yleiseurooppalaisia periaatteita niiden hallinnointiin, sillä viisitoista erilaista tulkintaa samasta asiasta on kylmästi sanottuna markkinaeste. Elektroninen Eurooppa -strategia vaatii, että kaikkien pitäisi päästä mukaan yhtäläisin ehdoin. Tämä tekee siitä huomattavasti vaikeampaa, ja tällainen ristiriita tulee poistaa. Samalla on tuettava kulttuurimoniarvoisuutta, ja tarkoitan tällä esimerkiksi yleisradiotoimintaa, jolle tulee saada tarvittavat taajuudet. Nämä ovat sitä poliittista päätöksentekoa, jonka hyväksyn, mutta kaupallisista asioista päätettäessä on oltava yhtäläiset ehdot, joko huutokauppa tai joku muu menettely, mutta sama menettely koko Euroopan alueella, jotta tämä järjestelmä ei olisi romahduksen partaalla niin kuin se on nyt. Tämän vuoksi tuen tarkistuksia 22 ja 23 sekä rouva Mannin tekemää suullista tarkistusta. Minä luulen, että siten saamme nämä osa-alueet tasapainoon ja ymmärretyksi sen, mikä on tärkeää ja sen, mikä on liiketoimintaa.

Liikanen
. Arvoisa puhemies, komissio on tyytyväinen radiotaajuuksia koskevan päätösehdotuksensa edistymiseen. Haluankin kiittää erityisesti Angelika Niebleriä hänen laatimastaan mietinnöstä. Tämä ehdotus on osa kokonaisuutta, jonka komissio haluaisi saada hyväksytyksi vuoden loppuun mennessä.
Komissio toteaa, että viime vuosien laajat keskustelut tuottavat nyt tuloksia, kun radiotaajuuksien yleinen merkitys ja tehokkaan päätöksenteon tarve aletaan tunnustaa. Valiokunnassa käytyjen keskustelujen jälkeen asia saadaan tänään Euroopan parlamentin ensimmäiseen käsittelyyn. Ajoitus on hyvä, sillä neuvosto pääsi osaltaan viime viikolla pitkällisten pohdintojen jälkeen yhteisymmärrykseen uudesta tekstistä, jossa vahvistetaan pääpiirteissään komission alkuperäiset tavoitteet. Komissio voi Angelika Nieblerin mietintöä sekä uusia tarkistuksia tarkastellessaan todeta tyytyväisenä, että parlamentti periaatteessa kannattaa komission ehdotusta. Tästä huolimatta komissiolla on yksityiskohtaisia huomioita mietinnön eri osiin.
Komission kannalta ongelmallisinta mietinnössä on se, ettei siinä riittävästi tehdä eroa yhtäältä yhteispäätösmenettelyn piiriin kuuluvien kysymysten ja toisaalta komiteamenettelyllä käsiteltävien asioiden välillä. Kaikkien hyväksyttävissä olevien tarkistusten olisi oltava EU:n toimielinten sopimien komitologiasäännösten mukaisia, jotka ohjaavat komiteamenettelyjen käyttöä ja joiden mukaan myös radiotaajuuspäätöksellä perustettavan komitean on toimittava. Eräissä tarkistuksissa ehdotetaan, että kaikki päätökset olisi tehtävä yhteispäätösmenettelyllä eli että tätä menettelyä sovellettaisiin yhteisön yhteisestä poliittisesta linjasta sopimiseen ja myös niistä teknisistä täytäntöönpanotoimista sopimiseen, joita sovittujen poliittisten linjojen noudattaminen edellyttää. Komission mielestä jälkimmäiset, siis tekniset täytäntöönpanopäätökset, tulisi tehdä komiteassa, jolloin siihen sovellettaisiin komiteamenettelyä. Lisäksi mietintö esittää tarkistuksia, joiden myötä Euroopan parlamentti voisi kumota tai muuttaa komiteamenettelyn kautta toteutettuja toimia. Tämä on komission käsityksen mukaan ristiriidassa komitologiapäätöksen kanssa.
Haluaisin palauttaa mieliin ehdotuksen pääperiaatteen: aina kun Euroopan parlamentti ja neuvosto sopivat yhteispäätösmenettelyllä tai muulla tavalla yhteisöpolitiikasta, joka on sidoksissa radiotaajuuksiin, kuten Galileo-hanke tai hanke Euroopan yhtenäisen ilmatilan luomiseksi, ne samalla sopivat, että tällaisen yhteisöpolitiikan käytännön toteuttamiseen on saatavilla radiotaajuudet. Tässä yhteydessä komiteamenettelyjä tarvitaan, jotta voidaan päättää teknisistä täytäntöönpanotoimista, jotka ovat välttämättömiä sovitun yhteisöpolitiikan toteuttamiseksi. Asian selventämiseksi voidaan todeta vielä, että komiteamenettelyissä ei sovita yhteisöpolitiikasta, joka voi olla riippuvaista radiotaajuuksista, eikä sellaisista yhdenmukaistamistoimista, harmonisoinnista, jotka ovat laajempia kuin pelkät tekniset täytäntöönpanotoimet. Näissä tapauksissa käytetään yhteispäätösmenettelyä.
Edellä esitetyn vuoksi komissio ei voi hyväksyä niitä parlamentin tarkistuksia, jotka ovat ristiriidassa tämän päätösehdotuksemme keskeisen lähestymistavan kanssa. Ne parlamentin tarkistukset, joiden mukaan kaikki komiteamenettelyllä tehdyt päätökset menisivät parlamentin käsiteltäviksi ja sillä olisi oikeus muuttaa niitä tai kumota ne, jos ne koskevat muutakin kuin pelkkää teknistä täytäntöönpanoa, ovat komitologiapäätöksen säännösten vastaisia. Komitologiapäätöksen mukaan komissio tarkastelee toimenpide-ehdotuksia uudelleen, jos ne parlamentin päätöslauselman mukaan ylittäisivät perustana toimivassa säädöksessä asetetun toimeenpanovallan ja ilmoittaa Euroopan parlamentille toimista, joita se aikoo toteuttaa Euroopan parlamentin päätöslauselman osalta, sekä näiden toimien perustelut. Tähän liittyen komission kannalta merkittävimpiä ovat tarkistukset 10 ja 19, ja komissio pyytääkin Euroopan parlamentin jäseniä tarkastelemaan uudelleen kantaansa näihin tarkistuksiin niin kuin tarkistusten 21, 22 ja 23 osalta on jo tehty.
Haluaisin kuitenkin lopuksi korostaa, että komissio arvostaa suuresti parlamentin toivetta olla aktiivisesti mukana radiotaajuuksiin liittyvässä päätöksentekoprosessissa. Juuri tämän takia komissio viittasi ehdotuksessaan jo olemassa oleviin mahdollisuuksiin: yhteispäätösmenettelyyn ja komiteamenettelyyn. Mitä tulee muihin tarkistuksiin, komissio voi hyväksyä tarkistukset 1, 2, 4, 5, 6, 8, 17 ja 22 - 25. Hyväksymme periaatteessa tarkistukset 3, 7, 9, 11 - 13 ja 20. Muita tarkistuksia komissio ei voi hyväksyä.
Johtopäätöksenä voin todeta, että toimielinten näkemykset päätösehdotuksen tavoitteista ovat lähentyneet toisiaan. Tätä olisikin pidettävä ohjenuorana valmisteltaessa edelleen päätöksen voimaansaattamista. Komissio on tältä pohjalta valmis jatkamaan avointa yhteistyötä Euroopan parlamentin kanssa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina.
(Istunto päättyi klo 23.40.)

