Euroopan unionin vastaus Kongon demokraattisen tasavallan itäosan heikentyneeseen tilanteeseen (keskustelu) 
Puhemies
(PL) Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Euroopan unionin vastauksesta Kongon demokraattisen tasavallan itäosan heikentyneeseen tilanteeseen.
Jean-Pierre Jouyet
neuvoston puheenjohtaja. - (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä Benita, hyvät parlamentin jäsenet, tiedän, että olette meidän tapaamme huolissanne Kongon demokraattisen tasavallan itäosan heikentyneestä tilanteesta. Olemme keskustelleet kanssanne tästä aiheesta jo aiemmin, ja muistan, että tilanne alkoi tuntua yhä huolestuttavammalta, kun asia otettiin lokakuussa esiin parlamentin ulkoasiainvaliokunnassa.
Euroopan unionin ulkoministerit keskustelivat tästä asiasta pitkään yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston kokouksessa, joka pidettiin 10. marraskuuta, ja puheenjohtajavaltio päätti sisällyttää sen 8. joulukuuta pidettävän yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston seuraavan kokouksen esityslistalle. Kokoukseen osallistuu myös komissio, jota edustavat komission jäsenet Louis Michel ja Benita Ferrero-Waldner.
On todettava, että Kongon demokraattisen tasavallan itäosan tilanne on heikentynyt oleellisesti elokuun lopun jälkeen, jolloin kapinallisjohtaja Laurent Nkundan johtama CNDP hyökkäsi Kongon armeijaa vastaan. Armeija ei pystynyt puolustautumaan, ja se jätti Yhdistyneiden Kansakuntien rauhanturvaoperaation MONUCin yksin puolustamaan siviiliväestöä.
Voittojensa ansiosta kapinalliset onnistuivat etenemään Pohjois-Kivun maakunnan pääkaupungin Goman porteille ja laajentamaan vaikutusaluettaan huomattavasti tässä Ruandan vastaisella rajalla sijaitsevassa maakunnassa. Meneillään oleva kriisi osoittaa jälleen kerran, että epävakautta voivat aiheuttaa kaikki Kongon demokraattisen tasavallan itäosan kapinallisryhmät - eivät ainoastaan CNDP:n joukot vaan myös Ruandan demokraattisen vapautusarmeijan (FDLR) hutukapinalliset.
Kongon armeijan sekasortoinen pakeneminen osoittaa lisäksi, ettei tätä monimutkaista kriisiä voida ratkaista sotilaallisesti, vaan kestävä ratkaisu edellyttää poliittista ratkaisua, jossa otetaan huomioon sekä paikalliset että alueelliset toimijat. Palaan tähän hetken kuluttua.
Keskellä kriisiä ja Laurent Nkundan kapinallisjoukkojen hyökkäystä Euroopan unioni toimi määrätietoisesti, ja muu kansainvälinen yhteisö seurasi perässä. Kuten varmaan muistatte, ensin oli kiireesti estettävä Goman valtaus ja pyrittävä vakauttamaan tilanne. Komission jäsen Louis Michel matkusti siksi alueelle ottamaan tilanteesta selvää. Hänen jälkeensä sinne matkustivat 1. ja 2. marraskuuta neuvoston puheenjohtaja Bernard Kouchner ja David Miliband.
Molemmat ministerit lähettivät maltillisuuteen kehottavan poliittisen viestin Kinshasassa, Kigalissa ja Dar es Salaamissa. Ministerit matkustivat myös Gomaan osoittaakseen varsinaisella tapahtumapaikalla, että kiinnitämme kriisiin paljon huomiota, arvioidakseen kotiseudultaan siirtymään joutuneita henkilöitä koskevia vaatimuksia ja tavatakseen humanitaarisia järjestöjä, koska siviiliväestö joutuu jälleen kerran kärsimään ensimmäisenä taistelujen alkamisesta.
Humanitaarinen tilanne on huonontunut oleellisesti taistelujen vuoksi. Arvioiden mukaan 250 000 ihmistä on joutunut siirtymään kotiseudultaan äärimmäisen dramaattisissa oloissa, joten pelkästään Pohjois-Kivun maakunnasta on paennut jo yli miljoona ihmistä. Tämän lisäksi kapinallisryhmät ovat syyllistyneet vakaviin ihmisoikeusrikkomuksiin, myös pikateloituksiin, laajaan seksuaaliseen väkivaltaan, lapsisotilaiden värväykseen ja ryöstelyyn, jota ovat harrastaneet sekä kapinallisryhmät että tietyt Kongon armeijan joukot.
Taistelujen alkaminen on keskeyttänyt myös marraskuussa 2007 Kongon demokraattisen tasavallan ja Ruandan välillä tehtyjen sopimusten, niin kutsutun Nairobin prosessin, täytäntöönpanon. Tämä prosessi on teille tuttu, ja siinä keskitytään Kongon demokraattisen tasavallan itäosassa toimivien FDLR:n ruandalaisten hutukapinallisten vastaiseen taisteluun. Myös Kongon hallituksen ja Kongon kapinallisryhmien, myös Laurent Nkundan johtaman CNDP:n, välillä tammikuussa 2008 tehty sopimus, niin kutsuttu Goman prosessi, on hajonnut.
Nyt pyritään ensisijaisesti käsittelemään humanitaarista hätätilannetta ja varmistamaan pääsy kotiseudultaan siirtymään joutuneen väestön luo. MONUC-operaatiolla on toimeksiantonsa mukaisesti keskeinen rooli. Se tehostaa edelleen toimiaan Pohjois-Kivussa, ja kannustamme sitä jatkamaan tämänsuuntaisia pyrkimyksiään. Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri on pyytänyt lisäresursseja tähän operaatioon, ja turvallisuusneuvostossa on aloitettu asiaa koskevat keskustelut, jotka saadaan toivottavasti hyvin pian päätökseen.
Euroopan unioni on lisännyt huomattavasti humanitaarisia toimiaan tässä hätätilanteessa. Monet jäsenvaltiot ja komissio ovat antaneet poikkeuksellisen paljon hätäapua tukeakseen kansalaisjärjestöjen ja Yhdistyneiden Kansakuntien virastojen, kuten Maailman elintarvikeohjelman ja pakolaisasiain päävaltuutetun, toimia. Yhteensä yli 43 miljoonan euron lisätuet, joita lähinnä Yhdistynyt kuningaskunta, Belgia ja Italia myöntävät tällä hetkellä ilmakuljetuksiin, tekevät Euroopan unionista toistaiseksi tärkeimmän humanitaarisen avun antajan tässä kriisissä.
Nyt meidän on annettava uusi sysäys, joka tuo kestävän ratkaisun laittomien aseistautuneiden ryhmien toimintaan Kongon demokraattisen tasavallan itäosassa. Tarkoitan kaikkia laittomia aseistautuneita ryhmiä, niin kongolaisia kuin ulkomaalaisiakin, ja tiedän, ettei tätä kriisiä voida ratkaista sotilaallisesti ja että kaikki ratkaisut edellyttävät äsken mainitsemieni Goman ja Nairobin prosessien uudelleen aloittamista. Ne muodostavat asianmukaisen toimintakehyksen tämän Kongon maakunnan tilanteen kestävälle vakauttamiselle.
Kongon demokraattisen tasavallan ja Ruandan on tärkeää jatkaa vuoropuhelua ja yhteistyötä, ja olen tyytyväinen toimiin, joita EU:n Afrikan suurten järvien alueen erityisedustaja Roeland Van de Geer on toteuttanut vuoropuhelun käynnistämiseksi. Kansainvälinen yhteisö, erityisesti Euroopan unioni, on toiminut viime viikkoina näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.
Toimet ovat tuottaneet ensimmäiset tuloksensa. On onnistuttu etenkin jatkamaan ministeritason vuoropuhelua Kongon demokraattisen tasavallan ja Ruandan välillä, ja Nairobissa järjestettiin 7. marraskuussa suurten järvien alueen valtioiden ja Afrikan unionin aloitteesta kansainvälinen huippukokous, jossa käsiteltiin Kongon demokraattisen tasavallan itäosan kriisiä ja johon osallistuivat erityisesti Kongon ja Ruandan presidentit Joseph Kabila ja Paul Kagame.
Huippukokouksen tärkeimmistä saavutuksista on syytä panna merkille erityisesti alueen valtioiden lupaus lähettää tarvittaessa rauhanturvajoukkoja Kongon demokraattisen tasavallan itäosaan ja tarvittaessa nimittää korkean tason sovittelijaryhmä, johon kuuluvat Nigerian entinen presidentti Obasanjo ja Tansanian entinen presidentti Mkapa.
Myös SADC ilmoitti Johannesburgissa 10. marraskuuta pitämässään ylimääräisessä huippukokouksessa olevansa tarvittaessa valmis lähettämään rauhanturvajoukkoja Kongon demokraattisen tasavallan itäosaan. Euroopan unioni pitää Afrikan valtioiden antamaa sitoumusta myönteisenä ja jatkaa määrätietoisesti yhteistyötään YK:n, Afrikan unionin ja suurten järvien alueen valtioiden kanssa, jotta kriisi saadaan ratkaistua. On kuitenkin selvää, ettei tätä kriisiä onnistuta ratkaisemaan, ellei rauhan vakiinnuttamiseen tarkoitettuja resursseja lisätä etenkin Yhdistyneissä Kansakunnissa.
Benita Ferrero-Waldner
komission jäsen. - (FR) Arvoisa puhemies, totean aluksi nopeasti jäsen van Buitenenille, että panin hänen toteamuksensa merkille ja että välitän tämän viestin ilman muuta kollegoilleni, jotka varmasti vastaavat huomenna.
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvä Jean-Pierre, hyvät parlamentin jäsenet, toimin tänään komission jäsenen Louis Michelin sijaisena. Hän ei voi osallistua tähän istuntoon terveydellisistä syistä, ja hän pyysi minua välittämään teille anteeksipyyntönsä.
Tiedätte, että komission jäsen Michel kiinnittää paljon huomiota suurten järvien alueeseen. Kuten neuvoston puheenjohtaja jo totesi, komission jäsen Michel todellakin matkusti ensimmäisenä 30. ja 31. lokakuuta keskellä kriisiä Kongon demokraattiseen tasavaltaan ja Ruandaan ratkaisemaan asioita. Tästä "varjodiplomatiasta" syntyi ajatus Nairobin konferenssista, jonka esittämät toimintaa koskevat päätelmät tarjoavat nyt uusia näkymiä kriisistä selviämiseen.
Tarkastellessani toimia, joita komissio voi toteuttaa, esitän teille tilannearvion kahdesta näkökulmasta, jotka ovat tosin hyvin samanlaisia kuin neuvoston puheenjohtajan esiin ottamat näkökohdat.
Humanitaarisista toimista totean, että kansainvälinen yhteisö, johon myös Euroopan unioni kuuluu, reagoi parhaillaan kriisiin. Komissio myönsi heti 6,3 miljoonaa euroa hätäapua. Pysymme kuitenkin erittäin valppaina, jotta tätä määrää voidaan muuttaa tilanteen mukaan. Humanitaarisia tarpeita hallinnoidaan Kivussa, ja humanitaaristen avustuselinten toimia koordinoidaan erittäin hyvin.
Komissio ja jäsenvaltiot ilmoittivat yhdessä Marseillessa 14. marraskuuta, että kriisin torjumiseen myönnettävät uudet lisätuet ovat yhteensä 43,5 miljoonaa euroa.
Suurin ongelma on kuitenkin pääsy väestön luo joillakin alueilla, joilla Kongon armeija, Mai Mai -liittolaiset ja FDLR taistelevat edelleen CNDP:n kanssa, koska kukaan osapuoli ei kunnioita tulitaukoa.
Toiseksi totean poliittisista ja sotilaallisista seikoista, ettei sotilaallinen ratkaisu ole mahdollinen Kongon demokraattisen tasavallan itäosassa. Ainoa vaihtoehto on tasapainoinen poliittinen ratkaisu, joka perustuu vuoropuheluun. Tätä suosittelivat myös alueen valtiot 7. marraskuuta pidetyssä Nairobin huippukokouksessa, ja tätä näyttivät toivovan ennen kaikkea myös CNDP:n kapinalliset ja valtaosa Kinshasan poliittisesta järjestelmästä, kuten kansalliskokous.
Komissio on siksi erittäin tyytyväinen suurten järvien alueen valtioiden päämiesten huippukokouksessa esitettyihin päätelmiin, etenkin päätökseen käyttää afrikkalaista korkean tason diplomatiaa kriisin ratkaisussa ja ottaa käyttöön tarkastusjärjestelmä, jotta alueiden valtioiden päämiehet voivat seurata tapahtumia tarkasti ja reagoida tarvittaessa ajoissa.
Olusegun Obasanjon taannoinen vierailu alueella on siksi erittäin rohkaiseva. Vierailu sai meidät vakuuttuneiksi siitä, että tietyt valtiot voivat toteuttaa sotilaallisen väliintulon alueella, ja presidentti Kabila takasi, että Kongon demokraattisen tasavallan hallitus on valmis kuuntelemaan CNDP:n vaatimuksia ja myös käymään vuoropuhelua. Vierailun aikana kuultiin myös CNDP:n huolenaiheita, ja kenraali Nkunda vakuutti olevansa valmis noudattamaan tulitaukoa ja tekemään kaikkensa helpottaakseen humanitaarisen avun toimittamista hallinnassaan oleville alueille.
Meidän on siksi tärkeää pitää yllä nykyistä poliittista vauhtia ja pyrkiä kaikin keinoin varmistamaan, että eri toimijoiden julkilausumat toteutetaan käytännössä. Tässä yhteydessä on vihdoin käsiteltävä maan itäosassa vallitsevan kriisin taustalla olevia syitä, jotka ovat kaikille tuttuja. Niitä ovat FDLR:n läsnäolo, mineraalivarojen järjestelmällinen ryöstäminen sekä yhteisöjen ja vähemmistöjen poliittinen turhautuminen. Näkemyksiä on lähennettävä toisiinsa.
On tärkeää, että koko kansainvälinen yhteisö tukee diplomaattisia toimia, joita on alettu toteuttaa Nairobin huippukokouksen jälkeen, ja että kansainvälistä toimintaa koordinoidaan, jotta presidenteillä Obasanjolla ja Mkapalla on riittävästi tilaa jatkaa neuvotteluja.
On tärkeää korostaa myös MONUCin roolia. MONUC ei ole vastuussa kaikentyyppisestä vallan väärinkäytöstä. MONUC tekee todella tärkeää työtä käytössään olevista niukoista resursseista ja toimintarajoituksistaan huolimatta. Takaamalla rauhan sotimatta se tekee myös työtä, jota on vaikea korvata.
On kuitenkin entistäkin tärkeämpää tukea MONUCin nykyisiä toimia, jotta sen toimeksiantoa voidaan vahvistaa nyt, kun turvallisuusneuvosto käsittelee tätä asiaa lähipäivinä. Toimeksiantoa on mielestämme laajennettava siten, että siihen sisältyvät esimerkiksi luonnonvarojen ryöstämisen torjunta ja erityisesti tämän mahdollistavien resurssien lisääminen, kuten neuvoston puheenjohtaja totesi.
Jürgen Schröder
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, meneillään on rahoituskriisi, joka jää historian kirjoihin. Muutamassa viikossa onnistuttiin kuitenkin järjestämään G20-kokous, jossa saavutettiin konkreettisia tuloksia. Merkittävin niistä oli päätös käyttää 2 prosenttia BKT:stä talouden elvyttämiseen ja rahoitusalan avustamiseen.
Toisaalta emme ole onnistuneet täyttämään lupaustamme käyttää 0,7 prosenttia BKT:stä kehitysyhteistyöhön. Jos olisimme pitäneet lupauksemme, Kongon demokraattinen tasavalta olisi varmasti huomattavasti kehittyneempi, eikä koko konfliktia olisi ehkä edes tapahtunut. Tilanne on nyt kuitenkin hyväksyttävä. Meillä ei ole nyt aikaa keskustella Kivun kehityksestä, koska siellä on humanitaarinen kriisi. Viime viikkoina taas 250 000 ihmistä on joutunut siirtymään kotiseudultaan. Ihmisiä kuolee suoraan tai epäsuoraan taistelujen vuoksi, ja koleran kaltaiset sairaudet leviävät nopeasti.
YK hyväksyi vuonna 2005 suojeluvelvollisuuden käsitteen. Se lähetti MONUC-rauhanturvajoukot Kongon demokraattiseen tasavaltaan. MONUC, johon osallistuu 17 000 sotilasta, on maailman laajin rauhanturvaoperaatio, jonka toiminta perustuu 7 luvun vahvaan toimeksiantoon. Mutta mitä MONUC voi tehdä? Sotilaiden koulutus ja varusteet ovat erittäin kehnoja, ja Kongon demokraattinen tasavalta on valtavan suuri. Kannatan siksi voimakkaasti MONUCin vahvistamista, mutta realistisesti puhuen tämä vahvistus saadaan tapahtumapaikalle vasta kuukausien kuluttua, ja nämä ovat kalliita kuukausia, joiden aikana menetetään ihmishenkiä. Ehdotan siksi, että eurooppalaiset joukot lähetetään lyhyeksi aikaa vakauttamaan aluetta nopeasti, kunnes MONUCin lisäjoukot ovat valmiita toimimaan ja saatu tapahtumapaikalle.
Alain Hutchinson
PSE-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, keskellä näitä erittäin miellyttävässä ilmapiirissä käytäviä hiljaisia keskusteluja haluan aluksi hieman valottaa tilannetta, koska olen vieraillut alueella kolmesti viime kuukausina.
Meidän keskustellessamme siellä esiintyy väkivaltaa, raiskauksia ja kuolemaa. Ne ovat nykyään jokapäiväisiä asioita monille tässä kauhistuttavassa maailman kolkassa asuville. Nyt ei ole mielestäni puheiden aika. Nyt on toimittava. Tämä likainen sota ei ole mielestäni lainkaan etninen sota, kuten jotkut ovat alkaneet väittää. Etnisiä sotia voidaan luoda aina, koska se sopii meille eurooppalaisille, sillä etninen sota tarkoittaa, että afrikkalaiset taistelevat keskenään eikä se ole meidän ongelmamme. Meneillään olevan sodan juuret löytyvät tosiasiassa kaivoksista - timantti-, kolumbiitti-tantaliitti- ja kultakaivoksista - joiden toiminta jatkuu joukkomurhista huolimatta mukavasti ja tehokkaasti. Kaivosmineraaleja viedään YK-joukkojen nenän edessä ulkomaille Goman lentoasemalta tai maanteitse Kigaliin. Jotkut rikastuvat tästä edelleen valtavasti. Tästä sodassa on kyse.
Tätä asiaa on tarkasteltava ensimmäiseksi, jotta sota voidaan saada loppumaan. Miten kaivokset voidaan sulkea ja mitä toimia tämän skandaalimaisen kaupan lopettaminen edellyttää? Voitaisiin palata esimerkiksi timanttien yhteydessä käyttöön otettuun Kimberleyn prosessiin. Jotkut kollegat luultavasti puhuvat siitä tässä keskustelussa.
Viimeisten kymmenen vuoden aikana - ja koska jotkut kiistävät tämän luvun, se voidaan varmasti helposti varmistaa - yli viisi miljoonaa kongolaista on kuollut väkivaltaisesti tällä alueella joko suoraan sodan uhrina tai esimerkiksi sairauden kaltaisten sodasta johtuvien yhteisten vitsausten vuoksi. Nyt on mietittävä, kenelle tämä sota sopii ja kuka hyötyy sen jatkumisesta. Tämä on mielestäni ensimmäinen keskeinen kysymys.
Euroopan unionin kannalta tähän asiaan liittyy mielestäni kolme tärkeää kysymystä, ja myös ryhmäni yhtyy tähän näkemyksen. Meidän on ensinnäkin tuettava meneillään olevia rauhanpyrkimyksiä. Niitä toimia ei ole toteutettu vasta viime viikkoina, vaan ne ovat olleet meneillään jo jonkin aikaa. Olemme nimittäneet apotti Malu Malun Saharov-palkinnon ehdokkaaksi, koska hän on jo hyvin pitkään pyrkinyt etsimään rauhanomaista ratkaisua tällä alueella. Hän saattoi Gomassa yhteen paitsi CNDP:n - joka tuli, meni, palasi ja meni taas - myös kaikki muut kapinallisliikkeet ja Kongon demokraattisen tasavallan hallituksen. Tämä on mielestäni tärkeää. Lisäksi on Nairobin prosessi ja taannoinen Nairobin huippukokous, jonka komission jäsen mainitsi.
Meidän on tietenkin tuettava näitä toimia ja komission jäsentä Louis Micheliä, joka toimii erittäin aktiivisesti tällä alueella. Sanon tämän sosialistina, ja hän on liberaali.
Toiseksi meidän on puolustettava alueen väestöä hinnalla millä hyvänsä. Sanotaan, ettei MONUC ole paikalla sotimassa vaan turvaamassa rauhaa. Tämä voi pitää paikkansa, mutta MONUCilla on 7 lukuun perustuva toimeksianto. Tilanne ei ole samanlainen kuin vuonna 1994 Kigalissa, jossa ei voitu tehdä mitään, vain katsoa avuttomana joukkomurhia. Nyt on olemassa 7 luku, ja MONUCin tehtävänä on puolustaa siviiliväestöä. Siviiliväestö on kuitenkin joukkomurhan uhrina, eikä MONUC ole toiminut. Vasta äskettäin kiwandjalaisessa kylässä, jonka nimeä en nyt muista, tapahtui todellinen joukkomurha aivan MONUCin leirin kupeessa.
MONUCia on siksi ryhmäni mielestä vahvistettava eurooppalaisilla joukoilla. Aiomme joka tapauksessa jättää tätä asiaa koskevan tarkistuksen.
Lopuksi totean vielä erittäin nopeasti, että nyt on tietenkin edettävä päätöksiin, joita tarvitaan mineraalien hyödyntämisen ja myymisen lopettamiseksi, sillä kaikki alueella tapahtuvat joukkomurhat johtuvat pohjimmiltaan niistä.
Thierry Cornillet
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämä maailmankolkka näyttää olevan kirouksen vallassa, ja kuten Alain Hutchinson erittäin osuvasti totesi, 1990-luvun alusta lähtien lähes viisi miljoonaa ihmistä on saanut surmansa.
Alue on kuin kuoleman kammio. Verilöylyjä tapahtuu Pohjois-Kivussa, Ugandassa, Ruandassa ja Burundissa. Nämä surmat jatkuvat ja alkavat joka vuosi uudelleen. Tiedän, että samoilla syillä on samat vaikutukset. Etnisiä konflikteja syntyy, koska rajat on määritetty usein keinotekoisesti. Alueella esiintyy äärinationalismia: kaikki yrittävät olla pikku Napoleon kolmansia ja tehdä oman Meksikon-retkensä, jotta valtion omat ongelmat unohdetaan. Kuten Alain korosti, yksi syy on tietenkin rahan maku - tämän alueen usein äärettömät rikkaudet. Lisäksi on hulluus, sillä mitä muutakaan Lord's Resistance Army -joukkojen toiminta voi olla?
Mitä siis voimme tehdä? Haluan painottaa myös komission jäsenen Michelin toimintaa. Hän on ollut jo kauan kiinnostunut tästä asiasta. Hän on toiminut Kigalissa ja Kinshasassa pidetyissä kokouksissa, joista edettiin Nairobiin. Lisäksi voidaan mainita SADC ja Obasanjo. Jälleen kerran järjestetään laajoja diplomaattisia huippukokouksia. Onko tämä kuitenkaan syy luottaa pelkkään diplomatiaan? Alueen humanitaarinen tilanne on erittäin vakava.
Humanitaarista apua käsittelevänä parlamentin esittelijänä matkustin marraskuun alussa Kinshasaan tapaamaan Botswali Lengomoa, joka on uusi sosiaaliasioista ja humanitaarisesta avusta vastaava ministeri. Tapasin myös Apollinaire Malu Malun, jolle melkein myönsimme Saharov-palkinnon ja joka on vastuussa Amanin ohjelmasta. Emme saa etenkään unohtaa toteuttaa huomattavia humanitaarisia toimia.
Mitä siis oikeastaan teemme? Olemmeko varmoja, että teemme kaiken tarvittavan? Mitä MONUC tekee? Se näyttää olevan aivan oikeassa. Kaikkiaan 17 000 sotilaasta alueelle on sijoitettu 6 000, toisin sanoen aseistettu divisioona panssarivaunuineen. Kuka luulee, ettei tämä riitä varmistamaan humanitaarisen avun toimittamista, vaikka tiedän - kuten tekin - että suojeltava alue on laaja?
Ratkaisu on näin ollen diplomaattinen. Meidän on siksi tuettava afrikkalaista ratkaisua, jos se vain voidaan toteuttaa. On selvästikin varmistettava, että tulitauko on pysyvä, jotta humanitaarista apua voidaan toimittaa. Muuten apu ei pääse perille. Tulojen lähde on tyrehdytettävä. On selvää, että kaivokset on suljettava, mutta on kenties myös alettava kritisoida länsimaisia yrityksiä, jotka ostavat kolumbiitti-tantaliittia ja muita mineraaleja ja mahdollistavat näin aseiden oston. Meidän on tietenkin annettava täysi tukemme rauhanaloitteille osoittamalla jatkuvaa eikä toisinaan vain satunnaista poliittista intressiä.
Vaadin lopuksi huomattavasti voimakkaampaa sotilaallista läsnäoloa, jotta rauha saadaan vakiinnutettua, ja tämän voi tehdä ainoastaan Yhdistyneet Kansakunnat. Euroopan unioni on käsittääkseni joskus saanut Yhdistyneet Kansakunnat täyttämään velvollisuutensa.
Seán Ó Neachtain
UEN-ryhmän puolesta. - (GA) Arvoisa puhemies, Kongon demokraattisen tasavallan itäosan tilanne pahenee päivä päivältä, ja kansainvälinen yhteisö on siitä erittäin huolissaan. Yli puolitoista miljoonaa ihmistä on pakotettu siirtymään kotiseuduiltaan Kivun maakunnassa, mikä osoittaa ongelman vakavuuden.
Kannatan EU:n Afrikan suurten järvien alueen erityisedustajan Roeland Van de Geerin toimia ja tuen myös Nigerian entistä presidenttiä Obasanjoa, joka osallistui väkivaltaa harjoittaneiden poliittisten ja sotilaallisten ryhmien kanssa käytyihin kiivaisiin keskusteluihin.
Pyydän Afrikan unionia toteuttamaan lisätoimia rauhan varmistamiseksi suurten järvien alueella.
Ruandan ja Kenian hallitukset allekirjoittivat rauhansopimuksen marraskuussa 2007, jotta näiden kahden valtion väliset vihamielisyydet saataisiin ratkaistua. Tämän sopimuksen täytäntöönpano on varmistettava, mutta ensin on lopetettava väkivaltaisuudet.
Euroopan unioni myöntää suurten järvien alueelle enemmän varoja kuin mikään muu organisaatio tai valtio maailmassa. Pyydän, että kehitysyhteistyöstä vastaava Euroopan komission jäsen Louis Michel ja neuvosto pyrkivät lopettamaan taistelut ja vakiinnuttamaan rauhan.
Frithjof Schmidt
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, Kongon itäosassa käytävät julmat taistelut eivät ole pelkkää sisällissotaa, vaan kyseessä on myös alueellinen konflikti, jossa on mukana monta naapurivaltiota. Kyse on myös strategisista raaka-aineista, kuten kolumbiitti-tantaliitista, jota tarvitaan matkapuhelinten, DVD-soitinten ja tietokoneiden tuotantoon. Kyse on myös kullasta, timanteista, koboltista ja jalopuusta. Ne ovat konfliktin perimmäiset syyt. Mitä voidaan ja mitä pitää tehdä? Yhdistyneitä Kansakuntia on vahvistettava, jotta se voi täyttää velvoitteensa ja suojella siviiliväestöä kaikilta alueella toimivilta aseistautuneilta ryhmiltä. Yhdistyneiden Kansakuntien rauhanturvaoperaatio Kongon demokraattisessa tasavallassa (MONUC) tarvitsee selkeämmän toimeksiannon, lisävarusteita ja lisää sotilaita. Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat viime vuosina torjuneet yhä uudelleen MONUCin vahvistamista koskevat pyynnöt. Sen epäonnistumisia ja virheitä on kuitenkin arvosteltu terävästi. Tällaisen kaksinaismoraalin on loputtava. Emme tarvitse nyt omia EU:n sotilasjoukkoja, vaan MONUCia on vahvistettava aktiivisesti, ja olen kuunnellut kiinnostuneena ja myötämielisenä, että neuvosto ja komissio haluavat tehdä nimenomaan näin.
Toiseksi on tärkeää, että Kongosta peräisin olevien raaka-aineiden louhintaa ja myyntiä valvotaan tarkasti kansainvälisellä tasolla. Tähän kauppaan osallistuvia kansainvälisiä konserneja, jotka hyötyvät Kongon raaka-aineiden louhinnasta, on valvottava, ja ne on velvoitettava avoimeen toimintaan. Meillähän on tietenkin jo Kongon demokraattisen tasavallan luonnonvarojen laitonta hyödyntämistä käsittelevä YK:n asiantuntijaryhmä. Se on antanut suosituksia sekä määrännyt muun muassa seuraamuksia henkilöille ja yrityksille, jotka osallistuvat tällaiseen laittomaan hyödyntämiseen. Euroopan unionin on edistettävä voimakkaasti tämän YK:n suosituksen täytäntöönpanoa, myös ja nimenomaan EU:hun suuntautuvan tuonnin kohdalla. Tällä alalla on toimintamahdollisuuksia, koska tässä asiassa voimme selvästikin toimia itsenäisesti ja panna YK:n suositukset tehokkaasti täytäntöön.
Kolmanneksi totean, että meidän on edistettävä Afrikan suurten järvien aluetta käsittelevää kansainvälistä konferenssia koskevaa aloitetta. Pysyvä rauha alueella edellyttää poliittista yhteistyötä ja alueen taloudellista yhdentymistä. Euroopan unionilla voi ja pitääkin olla keskeinen rooli tässä prosessissa.
Tobias Pflüger
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, tähän sotaan on fyysisesti osallisena myös joukko naapurivaltioita, ja siihen osallistuvat ennen kaikkea suoraan myös Kongon hallituksen sotilaat yhtäältä miliisien ja Angolan joukkojen kanssa ja toisaalta kenraali Nkundan, tutsisotilaiden ja Ruandan tukijoukkojen kanssa. Tämä on alueellinen sota, jossa ei ole kyse ainoastaan Kongon itäosasta.
Yksi keskeinen selvä asia on, ettei Kongon hallitus ole ollut toistaiseksi halukas neuvottelemaan suoraan kapinallisten kanssa. Tässä asiassa on harjoitettava painostusta. On erittäin tärkeää tarkastella tämän konfliktin taustalla olevia todellisia syitä. Myös Saksan liittopresidentti totesi, että tässä konfliktissa on kyse raaka-aineista. Muun muassa raakaöljyllä, kullalla, timanteilla, kuparilla, koboltilla, kolumbiitti-tantaliitilla, sinkillä ja tinalla on siinä erittäin oleellinen merkitys.
Kyse on ennen kaikkea myös siitä, kenellä on hallussaan raaka-aineiden kaivossopimukset. On todellakin ryhdyttävä näiden yritysten vastaisiin toimiin. Mainitsen nimeltä vain yhden yrityksen: Gesellschaft für Elektrometallurgie mbh, jonka kotipaikka on Nürnbergissä, omistaa selvästikin suoraan yhden konfliktin kohteena olevan keskeisen kaivoksen.
Haluan puhua hieman MONUCin roolista, koska parlamentissa näköjään vaaditaan yleisesti MONUCin vahvistamista. Lukemani perusteella MONUC on pikemminkin osa ongelmaa kuin osa ratkaisua, koska se itse kuvailee taistelevansa nyt neljällä rintamalla. MONUCilla pitäisi olla itse asiassa aivan toisenlainen rooli. Human Rights Watch -järjestön tietojen mukaan operaation intialaiset tai pakistanilaiset sotilaat käyvät suoraa asekauppaa laittomien miliisien kanssa ja ovat selvästikin osallisina tähän raaka-ainekonfliktiin. Sitä ei voida hyväksyä. MONUCilla on oltava aivan toisenlainen rooli, ja sen on oltava täysin puolueeton. Tämän vuoksi pelkästään sen vahvistamisesta ei ole juurikaan hyötyä.
Totean vielä, että Kongolla on ollut tärkeä rooli jo Euroopan unionin aiemmassa operaatiossa. Tuolloin tehtävänämme oli turvata vaalit, ja presidentiksi nimitettiin Joseph Kabila, jonka joukot ovat nyt huomattava tilannetta kärjistävä tekijä. On siksi analysoitava tarkasti, millainen rooli Euroopan unionilla oli Joseph Kabilan nimittämisessä. EU:n silloinen toiminta on mielestäni erittäin ongelmallista. On todettava selkeästi, että myös Joseph Kabilaa ja hänen joukkojaan on arvosteltava tässä yhteydessä.
Raportti, jonka oli kirjoittanut pidätetty Frankfurter Allgemeine Zeitung -sanomalehden paikallinen kirjeenvaihtaja, oli erittäin lukemisen arvoinen. Hän kuvaili konfliktitilannetta erittäin hyvin. Hänen artikkelissaan tulee mainiosti esiin virallisten ja epävirallisten joukkojen yhteisvaikutus. Pelkästä MONUCin vahvistamisesta ei ole toisin sanoen hyötyä, koska nyt on todellakin käytävä käsiksi konfliktin syihin.
Bastiaan Belder
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (NL) Arvoisa puhemies, minulla oli eilen illalla tilaisuus puhua kokeneen avustustyöntekijän kanssa Kongon itäosassa meneillään olevasta sodasta. Hän tuntee sekä Pohjois- että Etelä-Kivun kriisin kuin omat taskunsa. Kaunistelematta alueella vallitsevaa kurjuutta hänen kertomuksensa antaa meille pieniä toivonkipinöitä. Hieman toivoa antaa varmasti se, että reilu viikko sitten Kongon presidentin turvallisuusjoukot ja poliisi saartoivat ryöstelevät hallituksen sotilaat. Tämä on lupaava osoitus siitä, että Kongon hallitus alkaa palauttaa yleistä järjestystä, ja eurooppalaisten on ehdottomasti rohkaistava ja tuettava tätä kehitystä.
Toinen toivonkipinä on se, ettei kapinallisjohtaja Nkunda ole toistaiseksi onnistunut mobilisoimaan ja värväämään tutseja Etelä-Kivussa valtapyrkimyksiään varten. Yhteyshenkilöni pitää tätä myönteisenä osoituksena tutsien samastumisesta Kongon valtioon ja siviiliväestöön.
Kolmas toivonkipinä ovat paikallis- ja maakuntatasolla tehdyt uskonnollista sovintoa koskevat aloitteet. Vaaleilla valitut viranomaiset osallistuvat näihin foorumeihin aivan yhtä aktiivisesti kuin perinteiset vallankäyttäjät ja heimojen edustajat. Nämä Pohjois- ja Etelä-Kivun foorumit tarvitsevat Euroopan unionilta kahdenlaista tukea - rahoitustukea ja asiantuntija-apua kriisien ratkaisussa. Jotta humanitaarista apua voidaan toimittaa tehokkaasti Kivun molemmille alueille, paikallisviranomaisten osallistumisella on ratkaiseva merkitys, ja niihin kuuluvat siis molemmat paikalliset johtajaryhmät - perinteiset heimojen edustajat ja vaaleilla valitut viranomaiset.
Yhteyshenkilöni korostaa oman kokemuksensa perusteella, että kaikista sotakonflikteista ja ihmisten pakenemisesta huolimatta nämä olemassa olevat valtarakenteet ovat edelleen tehokkaita. Hän pyytää näin ollen kiireesti rahaa Pohjois- ja Etelä-Kivun kylissä oleville pakolaisjoukoille, ja myös kyläläiset yhtyvät tähän pyyntöön. Yhteyshenkilöni totesi seuraavaa: "Ruokaa saa, jos on rahaa. Yllättävää kyllä, mutta jossain on aina toripäivä. Kongossa on täysin mahdollista toimia, jos on käteistä. Se ei tee ihmisistä riippuvaisia, koska he voivat itse päättää, mihin he käyttävät rahat. Paikallista taloutta edistetään ja hyödynnetään saman tien. Varmistaaksemme tämän käytännön sujuvuuden menemme keskustelemaan valittujen kyläneuvostojen kanssa, ja ne osoittavat eniten apua tarvitsevat."
Tällaisen keskustelun ja Euroopan unionin sydäntälämmittävien sovittelupyrkimysten perusteella Pohjois- ja Etelä-Kivulla ja itse asiassa koko Kongolla täytyy olla toiveita paremmasta tulevaisuudesta. Toivon siksi sydämeni pohjasta, että neuvosto, komissio, Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin toimielimet toteuttavat tarvittavat toimet.
Koenraad Dillen
(NL) Arvoisa puhemies, ei ole kovinkaan hyödyllistä keskustella tänään siitä, miten traagisena pidämme Kongon itäosan epätoivoista tilannetta. Meidän on pystyttävä puhumaan asioista niiden oikeilla nimillä ja tietenkin pohdittava, pitäisikö Euroopan ja erityisesti alueella erityisen huonossa maineessa olevien valtioiden, kuten Ranskan ja Belgian, puuttua tilanteeseen sotilaallisesti. Minun mielestäni ei pitäisi, sillä mitä olemme havainneet? Euroopan unioni on jälleen kerran onnistunut osoittamaan Kongossa, miten eripurainen ja heikko se on ja mitä harhakuvitelmaa olisi ajatella, että tällä hetkellä voitaisiin harjoittaa yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Älkäämme unohtako, että Pariisiin, jolla on nyt neuvoston puheenjohtajuus, on juuri luovutettu Ruandan presidentin Kagamen protokollapäällikkö, joka pidätettiin Saksassa epäiltynä presidentti Habyarimanan murhayrityksestä vuonna 1994. Hänen katsotaan olevan osallisena konfliktiin. Myös kotimaani Belgia on vilpillinen, koska vasta eilen Belgian ulkoasiainministeri Karel De Gucht arvosteli ankarasti kehitysyhteistyöstä ja humanitaarisesta avusta vastaavan Euroopan komission jäsenen Louis Michelin toimia nimenomaan hänen Kongon-politiikkansa vuoksi. Karel De Gucht totesi, että on kerrassaan vakavaa, jos Kongon nykyinen tilanne johtuu Louis Michelin politiikasta ja ettei tilanne ole vielä koskaan ollut yhtä huolestuttava kuin nyt.
Hyvät kollegat, tämän totesi komission jäsenen poliittinen liittolainen. Tässä äänten sekamelskassa voimme ainoastaan todeta, että siviiliväestön suojelusta vastaavat ensisijaisesti Afrikan unioni, jota on tuettava, ja Kongossa olevat YK:n joukot. Euroopan unionin ei siis kannata lähettää omia joukkojaan alueelle.
Colm Burke
(EN) Arvoisa puhemies, olen kollegojeni tavoin erittäin huolissani siitä, että Kongon demokraattisen tasavallan armeija ja uudelleen väkivallan tielle lähteneet Pohjois-Kivun kapinalliset ovat jälleen alkaneet taistella keskenään. Väkivallan lisääntyminen Pohjois-Kivussa on pahasti ylikuormittanut kyseisessä valtiossa toteutettavan YK:n rauhanturva-operaation (MONUC).
Humanitaarinen tilanne on erityisen vakava, koska Kivun maakunnassa on yli 1,5 miljoonaa maan sisäistä pakolaista. Maailman elintarvikeohjelman ja muiden kansalaisjärjestöjen toimet ovat vaikeutuneet huomattavasti väkivaltaisuuksien vuoksi, ja sekä hallituksen että kapinallisten joukot ryöstävät, raiskaavat ja tappavat yleisesti siviilejä.
MONUCin tehtävänä on YK:n peruskirjan 7 luvun perusteella taata siviiliväestön suojelu tilanteissa, joihin liittyy välitön fyysisen väkivallan riski, mutta sillä ei ole tämän mandaatin täyttämisen edellyttämiä resursseja eikä riittävästi joukkoja. Kansainvälisen yhteisön ja YK:n turvallisuusneuvoston on vahvistettava MONUCia antamalla sille asianmukaista materiaalia ja henkilöstöä, jotta se voi täyttää tehtävänsä. Koska Euroopan unioni on päättänyt olla aloittamatta uutta ETPP-operaatiota puuttuakseen Kongon demokraattisessa tasavallassa laajentuviin väkivaltaisuuksiin, kehotan Euroopan unionia tekemään MONUCin kanssa mahdollisimman tehokasta yhteistyötä.
Ranskan laatimassa YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmassa ehdotetaan, että MONUCin sallittua sotilaallista vahvuutta lisätään väliaikaisesti 2 785 henkilöllä. Tällöin jo nyt maailman suurimman YK:n rauhanturvaoperaation muodostavan MONUCin joukkojen ja poliisivoimien enimmäishenkilömäärä olisi hieman yli 20 000 suurin piirtein Länsi-Euroopan kokoisen valtion alueella.
Kehotan YK:n turvallisuusneuvostoa äänestämään tästä päätöslauselmasta mahdollisimman pian Kongon demokraattisen tasavallan nykyisten tapahtumien kiireellisyyden vuoksi. Olen tyrmistynyt joukkomurhista, rikoksista ihmisyyttä vastaan sekä naisiin ja tyttöihin kohdistuvasta seksuaalisesta väkivallasta Kongon demokraattisen tasavallan itäisessä maakunnassa, ja kehotan kaikkia asianomaisia kansallisia ja kansainvälisiä viranomaisia saattamaan näihin tekoihin syyllistyneet oikeuden eteen.
Ana Maria Gomes
(PT) Kivun maakunnan uudet julmuudet ja kansainvälisen yhteisön kyvyttömyys lopettaa ne ovat yhtä tyrmistyttäviä kuin ruandalaisten ja kongolaisten johtajien ahneus. Nämä johtajat ylläpitävät järjestäytynyttä kaaosta salatakseen alueen luonnonvarojen katalan ryöväämisen.
Mitä Euroopan unioni voi tehdä? Mitä se voi tehdä valtiolle, jossa on toteutettu ja toteutetaan edelleen erilaisia ETPP:n (Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikka) operaatioita ja jossa ensimmäisiä demokraattisia vaaleja ei olisi järjestetty ilman Euroopan unionin tukea? Mitä Euroopan unioni voi tehdä valtiolle, joka saa valtavia summia kehitysapua ja humanitaarista apua? Mitä se voi tehdä strategiselta merkitykseltään ainutlaatuiselle valtiolle, jossa on viime vuosina menehtynyt viisi miljoonaa ihmistä mitä julmimman väkivallan uhreina?
Euroopan unionin on mentävä huomattavasti pitemmälle kuin ne vähimmäistoimet, joista on päätetty tämän viimeisimmän sotilaallisen konfliktin laajenemisen jälkeen. Ei riitä, että lisätään humanitaarista apua ja tehdään diplomaattisia aloitteita, joissa toistetaan ties kuinka monetta kertaa aseistariisuntaa koskevia lupauksia ja hyvän tahdon ilmauksia.
Euroopan unionin on kiireesti vahvistettava MONUCia (Yhdistyneiden Kansakuntien rauhanturvaoperaatio Kongon demokraattisessa tasavallassa), jotta se saa takaisin uskottavuutensa ja tehokkuutensa. Ei riitä, että turvallisuusneuvosto antaa päätöslauselmia. Euroopan unionin on viipymättä yhdistettävä toimintansa DPKO:n (Yhdistyneiden Kansakuntien rauhanturvaoperaatioista vastaava osasto) toimiin sekä toimitettava varusteita ja tarvittaessa sotilaita, jotta MONUCin puutteet voidaan korjata.
EU ei voi eikä saa sulkea pois sitä, että se lähettää viimeisenä vaihtoehtona ETPP:n yhteydessä alueelle omat sotilaalliset joukkonsa, jos se on New Yorkin menettelyjen ja paikallisen tilanteen vuoksi perusteltua. Velvollisuutenamme on suojella sitä, mikä on vaarassa, nimittäin välitöntä kansainvälistä suojelua tarvitsevien puolustuskyvyttömien siviilien henkeä.
Never again! Meidän on suhtauduttava tähän asiaan vakavasti, emmekä saa antaa Ruandan kansanmurhan ja Kongon verilöylyjen enää koskaan toistua.
Luca Romagnoli
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, neuvoston ja komission julkilausumat EU:n reagoinnista Kongon vakavaan kriisiin ovat tavalliseen tapaan tekopyhiä ja hyödyttömiä. Laurent Nkundan takana ovat Ruanda ja Uganda. Nämä valtiot ovat olleet aina kiinnostuneita tästä alueesta, minkä vuoksi ne ovat yrittäneet hyökätä sinne useaan otteeseen lähimenneisyydessä. Maan alla ja Kongon demokraattisen tasavallan alueella olevat luonnonvarat ovat liian arvokkaita jätettäväksi muiden käsiin.
Tammikuun alusta lähtien on hankittu kolme kertaa enemmän aseita kuin vuonna 2007, ja jotkin niistä olivat Ruandan puolella tarkoitettu kapinoitsija Laurent Nkundalle, ja tulokset ovat nyt näkyvissä. Yhdysvaltojen hallitus on kuitenkin jo vuosia kiinnittänyt huomiota suurten järvien alueeseen erityisesti tukemalla Ugandaa ja Ruandaa. Esimerkiksi Yhdysvaltojen suurin Afrikan-lähetystö on Kampalassa. Ugandassa tai Ruandassa ei tapahdu mitään ilman Yhdysvaltojen suostumusta.
Nyt tämä Euroopan unionin nopea täyskäännös, joka koskee mahdollisuutta lähettää rauhanturvajoukot alueelle, antaa taas väärän signaalin. Meidän on muka parempi keskittyä diplomatiaan, ikään kuin Laurent Nkundan kaltainen kova tyyppi saataisiin perääntymään diplomatian avulla. Keskustelumme ovat jälleen kerran täysin hyödyttömiä, ja sitten kuulemme komission jäsenen Michelin lähes ylistävän Laurent Nkundaa. Kiitos siitä!
Geoffrey Van Orden
(EN) Arvoisa puhemies, ymmärrämme kaikki Kongon itäosan kauhistuttavan tilanteen monimutkaisuuden. Tilanne johtuu etnisistä seikoista ja juontaa juurensa Ruandasta, Burundista ja Ugandasta.
Ruandan ja Kongon demokraattisen tasavallan välillä on aloitettava kiireesti tehokas sovitteluprosessi. Tulitauko on toteutettava ja pantava asianmukaisesti täytäntöön, ja siviiliväestö tarvitsee selvästikin suojelua ja pikaista humanitaarista apua.
Mieleeni tulee Brysselissä olevan Afrikan unionin pysyvän edustajan taannoinen julkilausuma parlamentin turvallisuus- ja puolustuspolitiikan alivaliokunnassa. Hän totesi kannattavansa sitä, että afrikkalaiset käsittelevät turvallisuusasioita omalla mantereellaan. Minusta on siksi ilahduttavaa, ettei EU ole pyrkinyt käyttämään Kongon tragediaa tilaisuutena liittää sen nimi toiseen niin kutsuttuun EU:n sotilasoperaatioon. Afrikkalaisten on otettava ensisijaisesti itse vastuu nykyisen tilanteen ratkaisemisesta, mutta meidän on kaikin mahdollisin tavoin autettava heitä tekemään se Afrikan unionin ja Yhdistyneiden Kansakuntien kautta.
MONUCin tehtävä ja voimankäyttövaltuudet näyttävät olevan hieman epäselviä. MONUCin komentaja kenraaliluutnantti Vicente Díaz de Villegas irtisanoutui hiljattain tehtävästään toimittuaan siinä seitsemän viikkoa. Hän vetosi henkilökohtaisiin syihin, mutta mahtoikohan kyse olla ammatillisesta turhautumisesta?
On joka tapauksessa rohkaisevaa, että MONUCiin kuuluvat tuhannesta sotilaasta koostuvat Etelä-Afrikan joukot sijoitettiin 6. marraskuuta Goman lähistölle. MONUCin johtaja väittää, että heidän on käsketty aloittaa tarvittaessa tulitus. MONUCin on voitava toimia, jotta se pystyy suojelemaan siviilejä välittömältä väkivallan uhalta. Kongon itäosaan sijoitettuja YK:n ja Afrikan unionin taistelujoukkoja on selvästikin lisättävä oleellisesti, ja meillä on oltava selkeä käsitys siitä, mistä nämä joukot tulevat. Monet valtiot voisivat lähettää sotilaita, mutta eivät tee niin tällä hetkellä.
Jos länsimaat eivät pyri kaikin mahdollisin keinoin edistämään Kongossa toteutettavia operaatioita, muut vähemmän jalot tahot ovat valmiita toimimaan.
Genowefa Grabowska
(PL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Jouyet, olen AKT:n ja EU:n yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen jäsen, ja Kigalissa, Ruandassa, pidetyssä viime istunnossa olin kuuntelemassa presidentti Paul Kagamea, joka totesi, että Keski-Afrikan tilanne on saatava vakautettua. Hän toivoi rauhaa, mutta vierailin Kigalissa ollessani holokaustimuseossa, joka on perustettu vain kolmessa kuukaudessa eli sadassa päivässä surmattujen miljoonan tutsin muistoksi. Tämä verilöyly tapahtui vuonna 1994.
Toistuvatko nämä tapahtumat nyt? Meidän on estettävä se. Pidän sitä velvollisuutenamme. Euroopan unionin on mielestäni tehtävä enemmän. En tiedä, ratkaistaanko tilanne lähettämällä lisäjoukkoja. En usko, että ratkaistaan, mutta rahoituslähteet on mielestäni tarkistettava perusteellisesti. Kuten kollegani totesi, varat on saatu hyödyntämällä Kongon luonnonvaroja, ja ne ohjataan tämän jälkeen pienille kauppiaille ja anonyymeille henkilöille, mutta ne päätyvät myös Euroopan markkinoille. Tämä on sekä ongelman lähde että sen ratkaisu.
Meidän on käsiteltävä myös humanitaarista tilannetta, joka on selvästikin karkaamassa käsistä. Siinä voimme olla avuksi, ja Euroopan unionin on pyrittävä kaikin keinoin suojelemaan näitä 1,6:ta miljoonaa ihmistä, jotka tarvitsevat vettä, ruokaa, huopia, telttoja ja hoitoa. Meidän on käsiteltävä tätä ongelmaa.
José Ribeiro e Castro
(PT) Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, maailman suurvallat kamppailevat tällä hetkellä kansainvälisen rahoitusjärjestelmän kanssa. Ne pyrkivät saamaan sen hallintaan, eivätkä yhtään liian aikaisin. Meidän on kenties aika ratkaista myös toinen ongelma, josta olemme puhuneet vuosikymmeniä.
Olemme vuosien ajan kuunnelleet tarinoita häpeällisestä luonnonvarojen ryöväämisestä. Kuinka monta kertaa olemme kuulleet ihmisten verenvuodatuksesta? Nyt sitä tapahtuu taas Kongossa. Mielestäni on aika asettaa myös nämä yritykset syytteeseen, pysäyttää halpamainen kaupankäynti ja jäädyttää tilit, joilla ovat mineraalivaroja hyödyntämällä - ihmisten verta vuodattamalla ja kärsimystä tuottamalla - saadut häpeälliset voitot.
En ymmärrä, miksei näistä yrityksistä laadita samanlaista mustaa listaa kuin terroristijärjestöistä. En ymmärrä, miksei kansainvälinen yhteisö pysty asettamaan näitä liikemiehiä syytteeseen. He eivät ole tarkalleen ottaen liikemiehiä vaan itse asiassa roistoja, jotka vaarantavat alueen ja koko maailman turvallisuuden.
Kehotan puheenjohtajavaltio Ranskaa ja komissiota johtamaan tämänsuuntaista kansainvälistä aloitetta.
Ioan Mircea Paşcu
(EN) Arvoisa puhemies, Lumumba, Mobutu, Chombe, Dag Hammarskjöld ja Katanga olivat nimiä, jotka hallitsivat varhaisnuoruuttani 1960-luvun alussa. Nyt 50 vuoden kuluttua Kongo - nykyään Kongon demokraattinen tasavalta - kärsii jälleen sisällissotaa muistuttavista sisäisistä levottomuuksista. Tällä kertaa Kongon demokraattisen tasavallan itäosissa riehuva sota vain alkoi EU:n merkittävien toimien jälkeen ja niistä huolimatta. EU oli myöntänyt varoja sekä toteuttanut ohjelmia, operaatioita tapahtumapaikalla - myös sotilaallisia operaatioita - ja tehokkaita diplomaattisia toimia.
Kongon demokraattisen tasavallan nykyinen tilanne ei siksi ole vain jokin uusi kriisi. Siinä testataan EU:n kykyä ja halukkuutta toimia siinä kansainvälisessä tehtävässä, joka sillä mielestään on kansainvälisessä politiikassa. Tässä kriisissä on nimittäin kaikki ne ainekset, joita EU väittää pystyvänsä käsittelemään parhaiten, ja sen tapahtumapaikkansa on Afrikka, jonka geotaloudellinen merkitys lisääntyy erittäin nopeasti.
Bart Staes
(NL) Arvoisa puhemies, jäsen Hutchinson totesi puheenvuoronsa alussa, että meidän on lopetettava puheet ja tartuttava toimeen. Hän on mielestäni aivan oikeassa. Haluan ottaa esiin kaksi keskustelussa mainittua keskeistä asiaa.
Ensinnäkin tärkeintä on panna täytäntöön Kongon demokraattisen tasavallan luonnonvarojen laitonta hyödyntämistä käsittelevän YK:n asiantuntijaryhmän suositukset sekä seuraamukset henkilöille ja yrityksille, joiden osallistuminen luonnonvarojen ryöväämiseen on näytetty toteen. EU:n on tartuttava tuumasta toimeen.
Toiseksi meidän on ponnekkaasti estettävä luonnonvarojen laiton hyödyntäminen sekä otettava käyttöön järjestelmiä, joilla voidaan todeta kullan, tinamalmin, kolumbiitti-tantaliitin, koboltin, timanttien, pyrokloorin ja puutavaran jäljitettävyys ja alkuperä, jotta tämä verinen kauppa saadaan loppumaan.
Kysyn nimenomaan neuvoston puheenjohtajalta Jouyet'lta ja komission jäseneltä Ferrero-Waldnerilta, mitä aloitteita he aikovat tehdä tässä yhteydessä tulevina kuukausina. Meillä on mielestäni oikeus saada vastaus tähän kysymykseen.
Jim Allister
(EN) Arvoisa puhemies, en pidä itseäni missään tapauksessa Kongon asiantuntijana, eikä minulla ole esittää valmiita ratkaisuja, mutta tiedän sen, että meidän kaikkien on syytä olla huolissamme, jos viisi miljoonaa ihmistä on menettänyt henkensä viimeisten 20 vuoden aikana.
Huoleni vain lisääntyy lukiessani joidenkin alueella toimivien kansalaisjärjestöjen ankaraa kritiikkiä. Muutama päivä sitten luin esimerkiksi raportin, jossa Amnesty International -järjestö - jonka kanssa en suoraan sanoen ole aina samaa mieltä - kuvaili ihmisoikeustilannetta, erityisesti Pohjois-Kivun maakunnan humanitaarista tragediaa. Se totesi, että YK:n turvallisuusneuvosto, Euroopan unioni ja Afrikan unioni vain seuraavat tilannetta toimettomina. Ne eivät ole Amnesty International -järjestön mukaan toistaiseksi toimittaneet YK:n rauhanturvajoukoille lisää sotilaita ja varusteita, joita ne tarvitsevat voidakseen suojella siviiliväestöä tehokkaasti.
Olen kuunnellut keskusteluja saadakseni vastauksen tähän kritiikkiin. En ole rehellisesti sanoen kuullut sitä. Diplomatia on hyvä asia, mutta se ei itsessään tarjoa kaikkia vastauksia.
Jas Gawronski
(EN) Arvoisa puhemies, meidän olisi helppo unohtaa Afrikan ongelma omien taloudellisten vaikeuksiemme vuoksi, mutta se olisi hirveä virhe.
Meidän on mielestäni painostettava Afrikan unionia täyttämään velvoitteensa alueella. Jotta Afrikan unioni voi joskus saada samanlaisen painoarvon kuin EU, sen on muutettava sanat teoiksi - mitä se ei ole selvästikään tehnyt esimerkiksi Zimbabwen tapauksessa. Meidän on myös päättäväisesti edellytettävä pitkäaikaisessa kauppa- ja avustussuhteessamme Kongon demokraattisen tasavallan kaltaisiin valtioihin, että ne noudattavat ihmisoikeuksia, hyvää hallintotapaa ja avoimuutta.
Toivon siksi, että komissio tukee edelleen kaivannaisteollisuuden avoimuutta koskevaa aloitetta.
Anne Van Lancker
(NL) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, kaiken sanotun jälkeen haluan ottaa esiin vielä seuraavan asian. Molemmat teistä korostivat, ettei tätä konfliktia voida ratkaista sotilaallisesti. Olen täysin samaa mieltä, mutta Goman tai Nairobin sopimuksissa ei ole mitään vikaa. Prosessissa, jota ollaan nyt elvyttämässä, ei ole mitään muuta vikaa kuin se, ettei sopimuksia koskaan noudateta. On itsestään selvää, että Euroopan unionin on edistettävä aktiivisesti MONUCin toimeksiannon vahvistamista ja parantamista sekä sen joukkojen lisäämistä. Pohdittavanamme oleva suuri kysymys on kuitenkin se, voiko MONUC koskaan onnistua edes 7 lukuun perustuvalla valtuutuksella ilman Euroopan unionin väliintuloa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Jouyet, haluan kysyä teiltä, mitä olivat ne hyvät syyt, joiden vuoksi EU:n ministerit hylkäsivät tällaisen EU:n väliintulon.
Jean-Pierre Jouyet
neuvoston puheenjohtaja. - (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Ferrero-Waldner, hyvät parlamentin jäsenet, paljon kiitoksia tästä erittäin mielenkiintoisesta keskustelusta.
Tiedämme erittäin hyvin, että parlamentti pyytää Euroopan unionia lähettämään sotilasjoukkoja kyseiselle Kongon tasavallan alueelle. Minun on kuitenkin todettava, että Euroopan unioni on jo sitoutunut avustamaan Kongon tasavaltaa ensinnäkin myöntämällä yhteisön tukea. Se myönsi 50 miljoonaa euroa vuonna 2008 ja lisäksi 6 miljoonaa euroa hätäapua, kuten Benita Ferrero-Waldner mainitsi. Kahdella ETPP-operaatiolla autetaan uudistamaan Kongon poliisia ja armeijaa, joiden kyvyttömyydellä ja tehottomuudella on kohtalokkaita seurauksia, kuten olemme tässä tapauksessa nähneet. Euroopan unioni on jo tehnyt myös väliintulon toteuttamalla vuonna 2003 Artemis-nimisen sotilaallisen operaation. Silloin tilanne oli kuitenkin erilainen, koska Euroopan unioni valmisteli YK:n joukkojen tuloa.
Miten siis voimme pelkkien puheiden lisäksi reagoida tämän alueen murheelliseen tilanteeseen? Nopein tapa käsitellä humanitaarista kriisiä olisi tehostaa nykyisiä toimia, toisin sanoen laajentaa MONUCin toimeksiantoa ja lisätä sen joukkoja. Tarkoitan, että Ranska on valmis osallistumaan näihin vahvistustoimiin, koska voimme menettää aikaa, jos jäämme odottamaan Euroopan unionin operaatiota. Kuten tiedätte, Euroopan unioni on jo sitoutunut toimimaan Tšadissa ja Keski-Afrikan tasavallassa, joissa meillä siis on joukkojen sijoittamista koskeva ongelma. Haluan lisäksi tehdä selväksi, etteivät kaikki neuvostossa olevat valtiot voisi tällä kertaa osallistua vahvistustoimiin.
Kuten useat puhujat totesivat, MONUCin vahvistamisesta olisi hyötyä, koska sen toimeksianto perustuu Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan 7 lukuun. Lisäksi on otettava huomioon, että pysäytettyään Nkundan hyökkäyksen 29. lokakuuta MONUC on voinut alkaa sijoittaa joukkojaan uudelleen. Seuraavaksi Yhdistyneiden Kansakuntien operaatioon on sijoitettava uudet valiojoukot, erityisesti intialaiset gurkhat, joiden odotetaan saapuvan tässä kuussa. Jo paikalla oleviin 17 000 sotilaan joukkoihin lisätään 3 000 sotilasta. Tämä perustuu New Yorkissa turvallisuusneuvoston kokouksessa viime päivinä saavuttamaamme edistykseen.
Kuten useat puhujat huomauttivat, ei kuitenkaan riitä, että tarkastelemme pelkästään sotilaallista tilannetta. Koska hirmuteot ovat jatkuneet aivan liian kauan, kuten monet totesivat, komission jäsenen Michelin, Bernard Kouchnerin ja David Milibandin vierailut ovat osoittaneet, että on pyrittävä ensisijaisesti poliittiseen ratkaisuun, jotta alueen pääpukareiden välille voidaan luoda jälleen yhteys. Goman ja Nairobin prosessit on pyrittävä elvyttämään ensisijaisesti afrikkalaisissa foorumeissa käytävillä neuvotteluilla, käytiinpä ne sitten Afrikan unionissa, SADC:ssä tai suurten järvien aluetta käsittelevässä konferenssissa.
Pitemmällä aikavälillä Euroopan unionin on autettava Kongon tasavaltaa korvaamaan sen täysin rappeutunut armeija asianmukaisella armeijalla, jotta Kongo voi varmistaa laajan ja vaikeasti valvottavissa olevan valtionsa turvallisuuden sekä estää uudet humanitaariset kriisit.
Olen samaa mieltä niiden kanssa, jotka totesivat, että meidän on käytävä käsiksi myös konfliktin syihin, ja neuvosto on nimenomaan tehnytkin näin kehottaessaan 10. marraskuuta torjumaan erityisesti kapinallisryhmien harjoittamaa alueen luonnonvarojen laitonta hyödyntämistä. Pitäisikö tämä laittoman hyödyntämisen vastaisen taistelun valvominen antaa MONUCin tehtäväksi? Tämä kysymys on ratkaisematta, mutta humanitaarisessa kriisitilanteessa MONUCin on pyrittävä ensisijaisesti suojelemaan siviiliväestöä, kuten monet muutkin ovat korostaneet. Mielestäni on tärkeää - tämäkin on jo mainittu - että yksi luonnonvarojen ryöväämistä koskeva ratkaisu löytyy alueelliselta tasolta, jotta luonnonvarojen ryövääminen ja niiden tuonti meidän valtioihimme saadaan loppumaan.
Lopuksi totean, että Yhdistyneiden Kansakuntien asiantuntijaryhmän asiaa koskevat päätöslauselmat on todellakin pantava täytäntöön.
Halusin kiinnittää parlamentin huomion vielä näihin seikkoihin.
Benita Ferrero-Waldner
komission jäsen. - (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, nämä keskustelut ovat mielestäni ensinnäkin osoittaneet, että olemme kaikki yhtä mieltä siitä, että meidän on nyt toimittava erittäin ripeästi tässä hirvittävän murheellisessa tilanteessa.
EU:n joukkojen lähettämisestä Kongon demokraattisen tasavallan itäosaan totean, että on käynyt ilmi, että kaikki alueen valtiot voisivat mahdollisesti hyväksyä ainoastaan sellaiset EU:n joukot, jotka pyrkivät yksinomaan turvaamaan humanitaarisen tilanteen. Tämä siis tarkoittaisi, että kaikki konfliktin osapuolet olisi velvoitettava humanitaariseen aselepoon, jotta lähellä tulilinjaa olevalle väestölle voidaan toimittaa apua. Suurten järvien alueen valtiot haluavat nimenomaan tätä, sillä tulitauko ja humanitaarisen avun toimittaminen ovat ehdottomasti niiden ensisijaisia tavoitteita.
Ne ovat tässä yhteydessä myös määritelleet mahdolliset keinot, jotka ovat poliittinen neuvottelu ja ennen kaikkea MONUCin vahvistaminen, jota olemme kaikki korostaneet. Humanitaarinen tilanne on vähitellen karkaamassa käsistä, mutta jotkin jäsenvaltiot eivät näytä sulkevan pois YUTP:n yhteydessä toteutettavan operaation mahdollisuutta. Lopullista päätöstä ei kuitenkaan tehdä, ennen kuin asia saa Euroopan unionin yksimielisen kannatuksen ja ennen kuin Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvosto on ilmaissut virallisen kantansa.
MONUCia on mielestäni ehdottomasti vahvistettava, ja Louis Michel on samaa mieltä. MONUC mahdollistaa rakentavan ja objektiivisen lähestymistavan tähän konfliktiin, mutta siltä ei voida pyytää asioita, jotka eivät kuulu sen tehtäviin. MONUCin on turvattava rauha tietyssä sovitussa toimintakehyksessä. Se ei saa pakottaa kaikkia osapuolia rauhaan sotilaallisin keinoin. Tätä on joskus vaikea käsittää, mutta vivahde on mielestäni merkityksellinen.
Toisaalta on selvää, ettei MONUCilla ole riittävästi varusteita, kun otetaan huomioon Kongon koko ja ongelman mutkikkuus. Te kaikki totesitte tämän, ja se pitää paikkansa. Sillä ei ole riittävästi resursseja eikä kenties riittävää valtuutustakaan, minkä vuoksi Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri on epäilemättä oikeutetusti vaatinut lisäresursseja, etenkin joukkojen lisäämistä 3 000 sotilaalla.
Kuten monet perustellusti totesivat, MONUCin tehtävää on erittäin tärkeää laajentaa myös erityisesti siten, että se valvoo luonnonvarojen laitonta hyödyntämistä - joka on sodan todellinen punainen lanka - jotta konfliktin kehittymiseen voidaan jollain tavoin vaikuttaa. Kansainvälisen yhteisön on tarkasteltava tätä asiaa, kunhan rauha saadaan palautettua.
Esimerkiksi Kimberleyn prosessi tietenkin tarjoaa keinoja tutkia asiaa, ja komissio on käytännössä jo myöntänyt 75 miljoonaa euroa Kongon itäosassa toteutettavaan ohjelmaan, valtiollisten rakenteiden, kuten oikeuslaitoksen ja poliisitoimen, uudelleenrakentamiseen sekä luonnonvarojen hyödyntämistä koskevan valvonnan palauttamiseen. Tätä ohjelmaa ollaan parhaillaan toteuttamassa, ja toivon, että ensimmäiset tulokset ovat pian näkyvissä.
Puhemies
(EL) Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina 20. marraskuuta 2008.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 142 artikla)
Alessandro Battilocchio  
kirjallinen. - (IT) Kongon demokraattista tasavaltaa koskeva päätöslauselma merkitsee Euroopan unionille selkeää sitoumusta tätä maailmankolkkaa kohtaan. Kriisin vakavuuden vuoksi tällä kertaa velvollisuutenamme on kuitenkin varmistaa, että sanat muutetaan teoiksi. YK takeltelee ratkaisuissa tavalliseen tapaansa. Tehköön Euroopan unioni aloitteen rauhan sovittelemiseksi konfliktin osapuolten välillä.
Haluan kiittää komissiota siitä, että se on antanut viime viikkoina erityisen tärkeän signaalin Kongon demokraattisessa tasavallassa. Se on osoittanut 75 miljoonaa euroa ohjelmaan, jonka avulla maahan on tarkoitus rakentaa uudet hallinnolliset ja valtiolliset rakenteet, myös oikeus- ja poliisijärjestelmät. Tämä on erityisen tärkeä askel, koska se otetaan nyt, mutta se kohdistuu tulevaisuuteen. Näin aletaan myös käsitellä tämän kiistan ydintä eli Kongon luonnonvarojen hyödyntämistä, joka on tällä hetkellä taistelujoukkojen välisen erittäin ärhäkän ja hallitsemattoman kiistan kohteena.
