Urmări ale declaraţiei miniştrilor sportului din Uniunea Europeană, declaraţie făcută în cadrul reuniunii acestora de la Biarritz, din noiembrie 2008 (dezbatere)
Preşedintele -
Următorul punct pe ordinea de zi este dezbaterea asupra întrebării cu solicitare de răspuns oral adresată Comisiei de către Katerina Batzeli şi Doris Pack în numele Comisiei pentru cultură şi educaţie cu privire la urmarea dată declaraţiei miniştrilor sportului din Uniunea Europeană, declaraţie făcută în cadrul reuniunii acestora de la Biarritz din noiembrie 2008 - B6-0223/2009).
Katerina Batzeli
Domnule preşedinte, domnule comisar, consiliul informal al miniştrilor sportului de la Biarritz din noiembrie 2008 a fost primul forum sportiv european veritabil la nivelul cooperării transnaţionale.
Este un prim pas substanţial şi important. Principii precum subsidiaritatea, autonomia şi autoreglementarea în sport sunt larg aplicate la nivel naţional şi regional. Aceste principii nu pot răspunde însă întrebării esenţiale dacă, în ultimă instanţă, sportul are un rol social sau o dimensiune pur comercială, care transformă inevitabil o activitate sportivă într-un produs al pieţei interne.
Astăzi, comercializarea intensă a sportului şi faptul că acesta a fost deschis unor sectoare pur comerciale, cum ar fi publicitatea în mass-media, au conferit acestui domeniu atribute pur economice. Curtea de Justiţie a Comunităţilor Europene a fost de mai multe ori rugată să decidă, în cazuri specifice, dacă o activitate sportivă este un serviciu cu beneficii pur sociale sau dacă, dimpotrivă, aceasta conţine de asemenea aspecte economice, care implică faptul că o astfel de activitate este un serviciu de interes economic general.
Deşi rolul social specific al sportului nu îi garantează excluderea generală de sub incidenţa dreptului comunitar, acesta continuă să fie recunoscut şi să permită restricţii, atâta timp cât astfel de dispensări sunt garantate de rolul social al sportului per se.
Domnule comisar, sunt unele probleme pe care le-am ridicat de asemenea şi în întrebarea adresată de comisia pe care o reprezentăm:
în primul rând, aceeaşi preocupare pentru autonomia organizaţiilor; autonomia cluburilor sportive şi a federaţiilor trebuie protejată. Cu toate acestea, există cazuri clare în care autoreglementarea nu garantează un tratament egal pentru toate părţile implicate;
în al doilea rând, Comisia trebuie să ne ofere urgent orientările necesare în problema definirii conceptului de serviciu de interes economic general în sport şi criteriile potrivit cărora sunt impuse libertăţile pieţei interne şi normele în materie de concurenţă;
în al treilea rând, o problemă care poate nu este menţionată în întrebarea orală, dar care este o problemă de importanţă majoră apărută la nivel naţional, şi anume cum trebuie gestionate drepturile posturilor de televiziune şi de radio de stat sau private în transmiterea evenimentelor sportive. Apariţia pe piaţă a numeroşi furnizori privaţi de servicii, care folosesc noi tehnologii şi tipuri de telecomunicaţii, a fost motivul principal care a împins multe federaţii la vânzări preferenţiale ale acestor drepturi.
Cu toate acestea, trebuie să subliniem faptul că tocmai datorită rolului social al sportului ar fi o greşeală să promovăm un sistem în care nu mai există solidaritate între cluburi şi concurenţa economică este sporită. Negocierile colective, un subiect despre care a vorbit şi domnul Mavrommatis în raportul său, ar trebui promovate ca fiind cea mai potrivită soluţie pentru sectorul sportiv.
Oricare ar fi soluţia, domnule comisar, aceasta trebuie să respecte nu numai procedura legală a pieţei, dar şi rolul public al sportului şi faptul că acesta este un bun social care trebuie să fie accesibil tuturor segmentelor sociale. Rolul cluburilor sportive şi modul în care acestea sunt organizate sunt factori importanţi care determină maniera în care acestea negociază cu Comisia Europeană, cu Comisia pentru cultură şi educaţie şi cu Parlamentul European.
Ján Figel
membru al Comisiei - Domnule preşedinte, consider binevenită declaraţia făcută de către miniştrii sportului din Uniunea Europeană cu prilejul întâlnirii acestora de la Biarritz. Aceşti miniştri sunt factori importanţi pentru continuarea pas cu pas a dezbaterii privind sportul şi, de asemenea, pentru consolidarea structurilor de dialog privind sportul, aşa cum am recomandat în Cartea albă din 2007. Se fac multe progrese în punerea în aplicare a acestei Cărţi albe privind sportul.
Recenta declaraţie a Consiliului European din decembrie cu privire la sport constituie de asemenea un important pas înainte şi solicită ca prioritar un dialog intensificat cu Comitetul Olimpic Internaţional şi cu mişcarea sportivă.
Comisia a acţionat repede pentru a da curs ambelor solicitări din punct de vedere politic. Cu toate acestea, dialogul în sport rămâne o sarcină dificilă, având în vedere diversitatea sportului şi complexitatea structurilor sportive.
În ianuarie, la Lausanne, am avut o întâlnire cu preşedintele Comitetului Olimpic Internaţional, domnul Jacques Rogge, şi cu reprezentanţi ai federaţiilor internaţionale de sport. Întâlnirea a confirmat că organizaţiile sportive nu mai insistă pentru derogări generale - "scutiri pe categorii” - de la acquis-ul comunitar privind sportul şi sunt gata să abordeze temă cu temă subiectele legate de sport care au implicaţii juridice. Cred că acesta este modul potrivit de a obţine o mai mare claritate în ceea ce priveşte aplicarea legislaţiei europene în sport, pe lângă indicaţiile din Cartea albă.
Realizăm de asemenea un schimb de opinii cu reprezentanţii sporturilor de echipă. Serviciile de care mă ocup s-au întâlnit săptămâna trecută cu principalele federaţii sportive europene şi internaţionale pentru a discuta libera circulaţie a sportivilor şi aspectele legate de nediscriminare în sport. Intenţionez să dau urmare acestor discuţii convocând o altă întâlnire la nivel înalt în iunie.
În ultimul rând, s-au realizat progrese importante în organizarea structurilor UE de dialog social în sport. S-a început cu fotbalul şi cred că se va continua în alte sectoare.
În ceea ce priveşte forma cadrului de dialog, pur şi simplu nu poate exista un singur cadru formal de consultare cu mişcarea sportivă. Dată fiind organizarea specifică a sportului, dialogul trebuie să ţină cont de diferitele niveluri din sport.
Susţin un parteneriat constructiv cu toţi actorii din sport, care să respecte autonomia sportului, principiile de subsidiaritate şi cadrele juridice naţionale şi europene. Cred că acest lucru este crucial în modelarea viitorului cadru de politică al UE privind sportul, pe care - fără a aduce atingere evoluţiilor legate de Tratatul de la Lisabona - s-ar putea să fie nevoie să-l implementăm începând de anul viitor.
Aici aş dori să mulţumesc Parlamentului European şi, în special, Comisiei pentru cultură şi educaţie, pentru sprijinul acordat. Dvs. aţi aprobat de asemenea liniile specifice, sau bugetul, unei acţiuni pregătitoare pe care vom începe să o implementăm în curând. Aceasta este o şansă importantă, care ne va ajuta să ne organizăm ideile pentru a merge înainte.
Manolis Mavrommatis
în numele Grupului PPE-DE-(EL)Domnule preşedinte, domnule comisar, doamnelor şi domnilor, ca raportor pentru Cartea albă privind sportul, am avut posibilitatea de a prezenta poziţia Parlamentului European la întâlnirea miniştrilor sportului din statele membre ale Uniunii Europene de la Biarritz.
Cartea albă subliniază necesitatea de a respecta autonomia şi specificitatea sportului. Dezbaterea politică pe marginea sportului în Europa oferă adesea o mare importanţă aşa-numitului "model sportiv european”. În timpul discuţiilor purtate cu părţile europene interesate din sport despre Cartea albă privind sportul, Comisia şi Parlamentul European au fost de acord că, orice ar fi, specificitatea sportului trebuie protejată. Există două abordări legate de specificitatea sportului european:
în primul rând, specificitatea activităţilor şi a regulamentelor sportive şi
în al doilea rând, specificitatea structurii sportului.
În ceea ce priveşte cea de-a doua abordare, Uniunea Europeană recunoaşte autonomia organizaţiilor sportive şi a structurilor reprezentative, cum ar fi organizaţiile care organizează campionatele profesioniste.
Cu toate acestea, pentru a realiza o coordonare mai bună şi mai eficace, trebuie să existe un minimum de reglementare la nivel european. De aceea, atât Comisia, cât şi părţile interesate din sportul european consideră că cea mai mare parte a provocărilor pot fi rezolvate prin autoreglementare în cadrul respectării principiilor de gestionare raţională şi în conformitate cu dreptul comunitar.
În general, Uniunea Europeană este foarte prudentă în ceea ce priveşte abordarea şi reglementarea problemelor sportive şi este important ca acestea să fie în conformitate cu dreptul european.
Emine Bozkurt
în numele Grupului PSE -(NL) Domnule preşedinte, Parlamentul a muncit mult la Cartea albă privind sportul şi a sprijină fără ezitare cererea adresată Comisiei Europene de a elabora orientări clare pentru aplicarea legislaţiei europene în sport. Nu numai Parlamentul, dar şi organizaţii sportive din întreaga Europă au cerut mai multă claritate. Este incorect ca aceste cereri să fie lăsate fără răspuns deoarece, aşa cum stau lucrurile acum, tribunalele trebuie să decidă de fiecare dată cu privire la aplicarea legislaţiei europene. Miniştrii europeni ai sportului au reiterat la Biarritz solicitarea adresată Comisiei.
Este timpul să ştim dacă în Comisie s-a început deja să se lucreze la aceste instrucţiuni. Ni se poate spune când vor fi acestea disponibile? Este pregătită Comisia să organizeze o conferinţă a părţilor interesate care să reunească, printre alţii, reprezentanţi din lumea sportului şi reprezentanţi ai Parlamentului European, pentru a lansa şi accelera acest proces şi pentru a oferi o mai mare claritate pentru organizaţiile sportive cât mai repede cu putinţă?
Acest subiect mă conduce la o altă temă, strâns legată de acesta. Experienţa a demonstrat că, în acest moment, mecanismele eficace pentru dialog în sport sunt puţine sau inexistente. Exemplul cel mai elocvent este discuţia pe marginea Codului amendat antidoping al Agenţiei Mondiale Antidoping (AMAD). Aceştia se agaţă disperaţi de reguli inaplicabile şi nu există nici o posibilitate de dialog real cu instituţiile europene şi cu sportivii înşişi pentru a căuta soluţii care să poată conduce la o politică antidoping eficace, care să respecte drepturile civile şi viaţa privată a sportivilor. În cadrul multelor discuţii pe care le-am purtat cu sportivi şi cu organizaţii ale părţilor interesate, aceştia se plâng de faptul că nu sunt consultaţi şi că AMAD şi Comitetul Olimpic Internaţional emit cereri, dar nu sunt deschişi la sugestii. Numai răspunsul AMAD la propunerea făcută ieri de UEFA şi FIFA indică faptul că o atitudine deschisă iese din discuţie.
Cu privire la politica antidoping, în ce măsură s-a angajat Comisia Europeană să organizeze consultări privind protecţia drepturilor civile ale sportivilor europeni şi cum crede Comisia că ar trebui stabilit un cadru consultativ privind sportul - atât în general, cât şi pentru acest tip de probleme? Comisia împărtăşeşte opinia că această consultare trebuie să fie, prin definiţie, reciprocă?
Zdzisław Zbigniew Podkański
Domnule preşedinte, întrebarea orală privind paşii următori ce trebuie realizaţi după declaraţia făcută de miniştrii sportului din Uniunea Europeană la Biarritz, în noiembrie 2008, este justificată. Schimbările rapide din societate sunt însoţite de schimbări în sport. Un număr din ce în ce mai mare de probleme din sportul contemporan rămân fără răspuns şi nu există nicio reacţie din partea angajatorilor. Trecem printr-o criză specifică în sport. Printre altele, dopajul şi comerţul cu tineri sunt în creştere.
Dacă tratăm sportivii, în special tinerii, ca pe nişte bunuri care pot fi comercializate, le negăm dreptul de a continua o carieră în afara sportului ca adulţi. Miniştrii cer pe bună dreptate ca tinerii sportivi să aibă acces la un plan de studii dual, de educaţie şi sport, şi ca eforturile de a pune la dispoziţia acestora facilităţile şi structurile necesare să fie intensificate. Ameliorările propuse cu privire la competiţiile între tinerii sportivi sunt bune, dar acestea nu trebuie să excludă alţi sportivi ale căror performanţe sunt mai bune.
Există deci un număr mare de ameninţări şi îndoieli. Ameninţările au un caracter global, de aceea, o coordonare rezonabilă din partea Comunităţii sub forma unor cadre consultative este acceptabilă, cu condiţia ca aceasta să nu fie obligatorie. Cu toate acestea, rămâne întotdeauna problema detaliilor. Referindu-mă direct la cea de-a doua parte a întrebării cu solicitare de răspuns oral, s-ar putea spune că orice coordonare instituţională, de sus în jos, poate suplini guvernele naţionale. Nu trebuie să cedăm acestei tentaţii. -
Ivo Belet
-(NL) Domnule preşedinte, preşedintele UEFA, Michel Platini, a prezentat recent Parlamentului European nişte propuneri excelente pentru stoparea flagelului traficului de tineri în fotbal. Există aici o legătură clară cu întrebarea adresată de doamna Batzeli. Propunerea UEFA este clară: stoparea transferurilor internaţionale ale jucătorilor tineri, ale copiilor cu vârsta sub 18 ani. Bineînţeles, aceasta este o problemă delicată, deoarece mulţi o văd ca pe o încălcare a libertăţii de circulaţie în Europa.
Întrebarea este ce interese şi ce principii au prioritate în această problemă. Suntem cu toţii de acord că răspunsul este pregătirea adecvată a tinerilor şi copiilor, atât la şcoală, cât şi în cluburile sportive. Traficul de copii, uneori dintr-o parte în alta a Europei, cu sau fără familiile lor, nu poate conduce la o educaţie echilibrată. De aici, întrebarea mea adresată comisarului: intenţionaţi să sprijiniţi această propunere a UEFA şi intenţionaţi să porniţi un dialog pe marginea acestui subiect cu părţile interesate - jucători, cluburi, ligi şi federaţii - pe termen scurt?
Am şi o a doua întrebare: aceasta are legătură cu regula "şase plus cinci”, care este de asemenea menită să protejeze tinerii jucători şi să încurajeze cluburile să investească mai mult în formarea propriilor tineri. Institutul German pentru Afaceri Europene (INEA), un institut de cercetare, a realizat recent un studiu asupra acestui subiect, la cererea FIFA, şi a constatat că "şase plus cinci” este într-adevăr un principiu acceptabil şi compatibil cu legislaţia europeană. Domnule comisar Figeľ, care este părerea dumneavoastră asupra acestui subiect? Am dori de asemenea ca dumneavoastră, ca Uniunea Europeană, să intre în dialog pe marginea acestui subiect cu organismele de conducere din sport, luând în considerare caracterul specific al fotbalului, asupra căruia suntem cu toţii de acord, şi, bineînţeles, privind înainte către Tratatul de la Lisabona.
Christopher Heaton-Harris  - Domnule preşedinte, îi mulţumesc foarte mult domnului comisar pentru intervenţia domniei sale de la început
Toată lumea solicită certitudini legale.
Am câteva întrebări pe marginea acestui subiect şi, de asemenea, o întrebare legată de Tratatul de la Lisabona, dacă acesta va fi ratificat. Ca un bun conservator şi eurosceptic, trebuie să spun că sper ca acesta să nu fie ratificat niciodată.
Dar mă întrebam, dacă tratatul este ratificat, ce va însemna acest lucru pentru organizaţiile şi organismele de conducere din sport? Multe dintre aceste organisme de conducere cred că tratatul le va recunoaşte în mod concret specificitatea, specificitatea sportului. Aşadar, domnule comisar, ne puteţi spune cum va fi această recunoaştere din noul tratat benefică pentru lumea sportului? Va beneficia sportul atunci de derogări de la diverse aspecte, cum ar fi dreptul muncii şi alte legi, pe care oamenii din sport şi le doresc şi încearcă să le obţină?
În ceea ce priveşte certitudinile legale, există atât de multe aspecte cu care Comisia ar trebui şi ar putea să ajute organizaţiile sportive în acest moment. Ar trebui să permitem companiilor de dincolo de ocean să investească sume enorme de bani în cluburile sportive din Europa? Personal, nu văd acest lucru ca pe o problemă. De fapt, îl văd ca pe o investiţie directă din exterior şi, deci, ca pe un lucru pozitiv. Dar organizaţiile sportive şi multe organisme de conducere consideră acest lucru ca fiind unul negativ. Deci, ce părere aveţi despre organizaţiile sportive care interzic aceste practici?
Aşa cum a spus colegul meu, domnul Belet, UEFA propune interzicerea transferurilor internaţionale ale jucătorilor care au sub 18 ani. Legislaţia europeană recunoaşte ca lucrător orice persoană cu vârsta minimă de 16 ani; deci ce se întâmplă când, în situaţia actuală, un jucător de 17 ani contestă faptul că nu s-a putut transfera la un club mare dintr-o altă ţară decât ţara sa de origine?
Jucătorii autohtoni, "şase plus cinci” cu FIFA: cum putem clarifica aceste două puncte? De asemenea, fotbalul este foarte interesat de aceste probleme şi pare să stabilească punctele de discutat de pe agendă. Nu trebuie uitat că aceste probleme afectează federaţiile de polo şi de rugby şi jucătorii de tenis de masă - toate sporturile sunt afectate.
Ne referim la o gamă mai largă de sporturi? Va deschide Comisia într-adevăr un forum unde reprezentanţii sportului să poată veni să discute deschis cu reprezentanţii Comisiei despre unele probleme cărora trebuie să le facă faţă şi să primească răspunsuri la unele dintre aceste întrebări în mod regulat - cu sau fără Tratatul de la Lisabona?
Preşedintele-
Domnule comisar, aveţi cuvântul - ţinând seama de faptul că au fost adresate multe întrebări, dar că numai două sunt legate de întrebarea cu solicitare de răspuns oral.
Ján Figel
membru al Comisiei - Domnule preşedinte, este adevărat. De obicei, întrebările sunt mai simple decât răspunsurile şi de obicei există mai multe întrebări decât răspunsuri, dar cred că împreună putem găsi răspunsuri mai multe şi mai bune.
Totul se rezumă la cooperare, nu numai între Parlament şi Comisie, dar în special cu lumea asociaţiilor sportive şi a federaţiilor, cu statele membre şi cu părţile interesate. Dacă aceste părţi sunt responsabile şi interesate, ele se vor întâlni şi vor căuta soluţii acceptabile şi compatibile cu legea. Altfel, adaptăm şi schimbăm legea, fie la nivel naţional, fie la nivel european. Deci aşa trebuie să procedăm. Sper să menţinem această abordare.
Cred că s-au schimbat multe din 2007. Nu vreau să mă repet şi să recomand încă o dată citirea Cărţii albe. Există o versiune prescurtată şi, de asemenea, o versiune cu anexe. Prima dată când am încercat, am pus la un loc descrierile tuturor cazurilor şi ale tuturor deciziilor legate de sport şi am realizat astfel un fel de hartă care arată cum se leagă sportul de politicile şi legislaţia Comunităţii Europene. Bineînţeles că propunem noi orientări. Am propus orientări cu privire la activitatea fizică, pe care le-am prezentat la Biarritz şi care ar putea ajuta la promovarea volumului, intensităţii şi calităţii educaţiei fizice în societate şi în special în şcoli. Acestea trebuie adoptate de Consiliul miniştrilor sănătăţii. Nu există un consiliu al miniştrilor sportului, dar acest lucru se datorează faptului că respectivele chestiuni sunt legate de sănătatea publică.
Nu putem avea un set mare de orientări specifice pentru fiecare subiect. Am spus că putem discuta problemele concrete specifice mai degrabă temă cu temă, decât caz cu caz. În continuare, sper să ne putem ocupa de problema licenţelor - cum să realizăm un sistem mai transparent şi mai durabil şi să creăm un set de principii pentru politicile de acordare a licenţelor. Bineînţeles, UEFA sau partenerii acesteia ar trebui să aibă responsabilitatea concretă în acest domeniu, dar noi putem ajuta. Este în interesul nostru să promovăm principii ca autoreglementarea, transparenţa şi dezvoltarea durabilă şi putem aduce şi alte contribuţii importante pentru a îmbunătăţi procesul de acordare a licenţelor. -
Vom sprijini Conferinţa antidoping. Am putea spune mult mai multe despre acest subiect, dar sunt împotriva creării unei alte agenţii sau a unei AMAD europene. De asemenea, am declarat public că există NADAS, reţeaua europeană de cooperare între agenţiile antidoping naţionale, fie ele publice sau private. Europa trebuie să fie mai activă şi mai unită. Avem de învăţat de la AMAD şi ar trebui să facem acest lucru repede. Există dispute. Am discutat cu domnişoara Bozkurt despre acest cod de conduită. Astăzi i-am văzut la televizor pe Sepp Blatter şi John Fahez, preşedintele AMAD, vorbind despre cum antidopingul şi campionatele de fotbal pot merge mână în mână după ce acest cod de conduită va fi adoptat. Şi aici există o problemă. ---
Deci, în ceea ce priveşte antidopingul, este nevoie de mai multă cooperare pentru a face Europa mai credibilă. Avem Consiliul Europei, avem o convenţie în acest domeniu. Avem multe motive să fim mai coerenţi în contribuţia noastră la lumea antidopingului sau la o lume care luptă mai eficient împotriva dopajului. Aţi spus că dialogul nu este uşor în acest domeniu - vreau să spun nu numai în privinţa antidopingului, ci în ceea ce priveşte problemele sportului în general. Este adevărat că uneori este dificil, chiar la nivel internaţional şi european sau între diferite discipline sau segmente, dar vă asigur că se dezvoltă în prezent o cultură a dialogului şi a deschiderii şi un entuziasm de a se angaja în dialog.
Am luat parte la deschiderea biroului COE de la Bruxelles, care este situat foarte aproape de clădirile Comisiei, ale Consiliului şi Parlamentului. Acest lucru garantează prezenţa permanentă a Comitetului Olimpic European şi a Comitetului Olimpic Internaţional în instituţiile europene în scopul dialogului şi cooperării. Acest fapt spune multe despre importanţa acestei cooperări şi despre disponibilitatea reciprocă de a purta un dialog pentru a găsi soluţii.
În ceea ce priveşte transferurile internaţionale, şi eu sunt pentru protecţia tinerilor şi pentru promovarea formării şi educaţiei. În 2001 am adoptat decizii sau acorduri cu privire la transferurile internaţionale. Media de vârstă este de 18 ani, dar în Europa există un acord special pentru tinerii care au între 16 şi 18 ani. Dacă nu apar probleme grave sau critice, nu trebuie să schimbăm abordarea, ci mai degrabă să intensificăm şi să promovăm o formare mai bună şi să lucrăm cu talentele Europei.
De aceea, de exemplu, am sprijinit regula jucătorilor autohtoni, deoarece ea promovează în principal acest gen de comportament. Bineînţeles că nu este o regulă absolută, ci se aplică unor acorduri specifice. Preferăm sau promovăm specificitatea sub rezerva anumitor reguli. Am spus că vom reveni la această decizie după cinci ani pentru a vedea care a fost impactul real - şi nu numai teoria - acestei noi reguli. Regula "şase plus cinci”, în forma sa actuală, este pur şi simplu incompatibilă cu legislaţia UE, aşa cum s-a demonstrat într-un studiu. Am vorbit cu ei şi am citit documentele, dar ele nu aduc nimic nou. În esenţă, nu putem spune că suntem de acord cu studiul. --
Dar trebuie să spun că dialogul dintre Comisia Europeană şi partenerii săi, inclusiv FIFA - în special după evenimentele recente de la Biarritz şi Lausanne - este real şi foarte concret. Vom continua să discutăm despre această problemă a regulii "şase plus cinci”. Chiar FIFA spune că nu avem motive să ne pripim, ci avem nevoie mai degrabă de răspunsuri foarte concrete şi credibile. Ei nu vor să se angajeze în dispute formale. Am fost de acord să lăsăm mai mult loc expertizei şi schimbului de idei. Cred că acest lucru este benefic.
În ceea ce priveşte Tratatul de la Lisabona şi recunoaşterea specificităţii, două clauze speciale sunt incluse în articolul 149 din Tratatul privind Uniunea Europeană în ceea ce priveşte educaţia, tineretul şi sportul. Este vorba şi despre nivelul de competenţă. Este vorba numai despre o acţiune de sprijin, deci Uniunea nu va avea putere de decizie, ci numai puterea de a sprijini statele membre în promovarea integrităţii sportivilor şi a sportivelor. Ar putea fi util să organizăm un Consiliu al sportului, aşa cum avem pentru educaţie şi tineret, care va reprezenta poate un format extins. Acest lucru ar putea ajuta la crearea primei politici a UE în materie de sport şi a primului său program sportiv, dar asta nu va însemna o schimbare de structură sau o derogare generală. Specificitatea temă cu temă, care este reală şi ar constitui o schimbare, trebuie să poată fi apărată vizavi de sistem sau de Curtea Europeană de Justiţie. ----
Opinia mea reflectă numai opinia Comisiei. Opinia noastră nu este cea finală când vine vorba de explicarea legislaţiei Uniunii Europene. În special în acest domeniu, multe lucruri sunt interconectate. Am dori să promovăm o certitudine juridică sporită, de aceea am demarat acest proces. Cartea albă există şi planul de acţiune Pierre de Coubertin o face mai uşor de înţeles şi mai concretă, dar acesta este un proces. Pe baza tratatului putem ajuta şi mai mult, dar fără acesta va trebui să rămânem la nivelul pe care l-am atins acum.
Am vorbit despre transferuri pentru jucătorii sub 18 ani. În această privinţă, FIFA a luat o decizie foarte bună, nu numai în ceea ce priveşte transferurile, ci şi în ceea ce priveşte promovarea şi protecţia minorilor în sport - în fotbal - şi cred că aceasta este abordarea potrivită. Deci în unele domenii UEFA dă un exemplu bun, cum ar fi în ceea ce priveşte jucătorii autohtoni, iar în unele domenii FIFA dă un exemplu bun, cum ar fi în ceea ce priveşte protecţia minorilor. Cred că putem ajuta ambele organizaţii şi este important ca acest lucru să fie compatibil cu lumea fotbalului.
Nu în ultimul rând - şi îmi cer scuze pentru răspunsul lung - în ceea ce priveşte forumul pentru probleme sportive pe care l-a menţionat domnul Heaton Harris, am realizat deja acest lucru. La Biarritz am avut o conferinţă ministerială cu parteneri majori, dar, înainte de aceasta, am organizat un forum cu peste 200 de părţi interesate din domenii foarte diverse ale sportului. A fost un forum foarte pozitiv, comunicativ şi deschis şi vrem să continuăm în această direcţie. Cred că în timpul preşedinţiei suedeze sau în special în timpul preşedinţiei spaniole putem organiza un alt forum pentru a reflecta la progresele făcute şi pentru a ne angaja să continuăm procesul. -
Aici eram când am început să răspund la întrebări - vorbeam despre cooperarea într-o manieră transparentă, regulată şi credibilă. Dacă aşa stau lucrurile, Europa este un exemplu, unde sportul este protejat şi promovat şi unde luptăm împotriva fenomenelor negative precum dopajul, corupţia, violenţa şi rasismul în sport. Vă invit să împărtăşiţi această abordare pentru că nu există una mai bună. Nu dorim să impunem nimic, ci mai degrabă să propunem, să protejăm şi să sprijinim. Acesta este răspunsul meu.
Preşedintele -
Dezbaterea este închisă.
