Kris i andra jordbrukssektorer än mjölksektorn (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är kommissionens uttalande om krisen i andra jordbrukssektorer än mjölksektorn.
Mariann Fischer Boel
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! För det första vill jag tacka er för att jag får vara med här i dag och redogöra för den nuvarande ekonomiska situationen inom jordbrukssektorn.
Den finansiella och ekonomiska krisen har även en inverkan på jordbrukssektorn. Vi har sett en minskad efterfrågan, valutakursförändringar och svårigheter att få tillgång till krediter, och allt detta har haft en inverkan på jordbruksprodukternas priser och även på jordbruksinkomsten.
Officiella uppskattningar av jordbruksinkomsten kommer att bli tillgängliga först i slutet av den här veckan, men vi kan redan räkna med att inkomsten kommer att visa på en betydande minskning under 2009 jämfört med föregående år, med tanke på den relativa utvecklingen av produktionskostnaderna och priserna på jordbruksmarknaden.
Efter den inledande nedgång som vi såg hösten 2008 kan den nya minskningen av jordbruksinkomsterna räcka till mer än att bara skriva av de exceptionella inkomstökningarna till följd av priserna på jordbruksprodukter som ökade från och med sommaren 2007 och sedan ett år senare.
Om ni tillåter, herr talman, ska jag bara göra en genomgång av de olika sektorerna. Först och främst har vi spannmålssektorn. Under 2008 såg vi en betydande prisminskning, främst på grund av en god skörd. Vi har dock sett att priserna har ökat de senaste månaderna särskilt på vete och majs. Med tanke på denna utveckling vore det olämpligt att vidta exceptionella åtgärder just nu, t.ex. att inleda en interventionsupphandling för majs eller ingripa med exportbidrag.
Situationen ser lite annorlunda ut för foderkorn eftersom exporten har minskat och de inhemska priserna är låga. Men som ni vet har interventionsuppköp just inletts och detta bör främja foderkornsmarknaderna.
Situationen inom grisköttssektorn är fortfarande osäker. Den ekonomiska krisen kom när sektorn höll på att ta sig ur 2007 års svårigheter. Årets priser är lägre än fjolårets men samtidigt - och ibland måste vi se saker och ting från den ljusa sidan - kan vi se att foderpriserna är mycket mer stabila än under 2007 och 2008. Även om exportsiffrorna är lägre än under 2008 kan vi räkna med att de blir mycket högre än under 2007.
På det hela taget ser jag inte att det skulle vara tillräckligt motiverat att införa ytterligare marknadsinstrument för närvarande, men jag försäkrar er om att vi övervakar situationen mycket noggrant.
När det gäller frukt och grönsaker har den ekonomiska krisen lett till en minskad inhemsk konsumtion, och vi har även sett en viss minskning på vissa exportmarknader. Detta har påverkat frukt- och grönsakspriserna för producenterna. Med hänsyn till hur sektorn ser ut beslutade vi vid den senaste frukt- och grönsaksreformen att de utmaningar som sektorn möter ska hanteras genom att göra producentorganisationerna mer attraktiva och även göra dem ansvariga för krishantering.
Producentorganisationerna står i dag för 40 procent av den totala produktionen av frukt och grönsaker. De kan slå sig samman i ekonomiskt sett starkare enheter även på övergångsbasis, vilket är viktigt eftersom dagens kriser inte känner av nationella gränser.
Under reformen 2007 stimulerade vi producentorganisationerna att göra detta. Vi försedde dem även med nya krishanteringsverktyg, t.ex. grön skörd eller avstående från skörd vilket kompletterar de traditionella återtagen.
Vi skapade även en rättslig ram för att frukt- och grönsaksproducenter skulle kunna få inflytande och stabilisera marknaden, men det behövs en mer decentraliserad åtgärd som kommissionen inte kan ansvara för. Jag uppmuntrar därför upprättandet av producentorganisationer, och jag anser att medlemsstater och jordbrukare bör se efter hur många producentorganisationer som finns i olika medlemsstater. Det är inte så klokt att ha producentorganisationer som konkurrerar mot varandra i stället för mot detaljhandeln.
Priserna på olivolja nådde rekordnivåer för fyra år sedan på grund av ogynnsamma väderförhållanden. Sedan dess har det blivit tre på varandra följande goda skördar och den ekonomiska krisen har gradvis lett till mycket låga priser. Därför aktiverade kommissionen återigen stöd för privat lagring tidigare i år. Vi såg att marknaden reagerade omedelbart och att priserna återhämtade sig stadigt.
Trots prognoserna om goda skördar - nu den fjärde i raden - låg lagren på en låg nivå i början av skörden. Så vitt vi kan se kommer konsumtionen att återhämta sig.
Sammanfattningsvis ser jag några små tecken på återhämtning. Jag håller med om att situationen behöver övervakas nära och att detta kommer att möjliggöra åtgärder i nödvändiga fall.
Detta är en snabb genomgång av de kortsiktiga åtgärderna, men jag kan försäkra er om att vi också tittar på frågor på medellång och lång sikt, särskilt frågor som fördelningen av mervärdet i livsmedelskedjan, och även hur man ska ta itu med prisvolatiliteten. Jag är säker på att vi även kommer att ta upp dessa viktiga frågor vid ett senare tillfälle.
Albert Deß
Fru talman, mina damer och herrar! Förra året och även i år inträffade högljudda protester från mjölkbönders sida, även i Bryssel. Den bild som ges av detta i media är att det bara är mjölkbönderna som befinner sig i en svår situation. Faktum är att andra jordbrukssektorer också påverkas av detta. Till skillnad från mjölkbönderna är grisproducenter, grisuppfödare, fjäderfäproducenter, frukt- och grönsaksodlare, vinodlare och till och med spannmålsodlare vana vid att det finns bra och dåliga år och gör därför inte sina röster hörda med sådan kraft. Jag anser dock att det vore bra om vi även lyfter fram den situation som dessa bönder befinner sig i i dag.
Ni sade, fru kommissionsledamot, att den finansiella och ekonomiska krisen har drabbat hela jordbrukssektorn och att vi måste fundera över hur vi kan åtgärda detta. När jag talar med drabbade jordbrukare om detta hör jag samma sak om och om igen: På det hela taget säger de att de kan hantera marknaderna, förutom situationer där detta är oerhört svårt, liksom det var förra året och är det här året för mjölkbönderna och andra. Vad jordbrukarna inte förstår är dock att vi i EU belastar dem med allt mer byråkrati. De säger att de vill bruka sin jord samt utfodra och sköta om sina djur snarare än att tillbringa hela dagen med att föra böcker och register över vad de håller på med.
Våra jordbrukare har under århundraden producerat livsmedel utan att föra enorma mängder protokoll. Räntorna på marken har minskat, djuren producerar bättre och i dag dränker vi våra jordbrukare i byråkrati. Jag läste nyligen att jordbruksministrarna diskuterar mindre byråkrati. Våra jordbrukare vågar knappast tro på detta längre. Jag hoppas att vi äntligen kan göra några framsteg på detta område och tillåta våra jordbrukare göra det som de är bäst på, med andra ord att producera livsmedel - hälsosamma livsmedel för en halv miljard människor. Vi bör stödja dem i detta och se till att de kan åstadkomma detta i framtiden.
Paolo De Castro
Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Återigen diskuterar vi krisen i jordbrukssektorn.
De senaste månaderna har parlamentet vid flera tillfällen talat om de svårigheter som har drabbat mjölksektorn på ett allvarligt sätt och bett kommissionen och rådet att vidta omedelbara åtgärder. Vi har nått resultat, om än bara delvis, men på grundval av dessa initiativ har en särskild fond på 300 miljoner euro ställts till förfogande för att hantera denna nödsituation.
Vi måste dock nu notera att den kris som har drabbat mjölksektorn snabbt håller på att spridas till andra sektorer inom det europeiska jordbruket, i och med att det finns oroande tecken på marknaderna för vete, olivolja samt frukt- och grönsaker, som Mariann Fischer Boel just sade.
När det gäller mjölksektorn står vi inför en cyklisk företeelse som går hand i hand med den svåra ekonomiska krisen som oundvikligen har lett till en minskad efterfrågan och en efterföljande stagnation på marknaderna. Denna kris håller på att få en riktigt oroande dimension, vilket framgår av de flera protester som har hållits av jordbrukare i många europeiska regionen. Dessa är ett tecken på en tvingande och alarmerande situation samt på en omfattande oro för framtiden inom sektorn som helhet.
Det är anledningen till att vi, vid det senaste sammanträdet vid utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling den 1 december, enhälligt beslutade att bjuda in kommissionen till kammaren för att rapportera om läget när det gäller den kris som vårt jordbruk befinner sig i och den utveckling som de olika produktionssektorerna går igenom. I detta avseende förväntar vi oss för det första att kommissionen utnyttjar alla de verktyg som den har till sitt förfogande för att stabilisera marknaden och stimulera återhämtningen av konsumtionen. Men samtidigt anser vi att man bör ta detta tillfälle i akt för att blicka in i framtiden och bidra till garantier för att den gemensamma jordbrukspolitiken kommer att fortsätta utgöra en viktig del av EU-politiken som kommer att beakta intressena hos alla medborgare och områden i EU, från norra Sverige till södra Cypern.
Jordbrukarna förväntar sig omedelbara svar, och i dag är vi här för att ta vårt ansvar för att skynda på saker och ting, ta itu med krisen på ett beslutsamt sätt och dra lärdom av tidigare erfarenheter och därmed undvika slöseri med tid och snabbt åtgärda en situation som riskerar att förvärras. Vi vill få ett svar och även nyheter från kommissionen i detta avseende.
Marian Harkin
Fru talman! Jag vill tacka kommissionsledamoten för redogörelsen av situationen. Jag vill emellertid lägga fokus på bara ett område som vi kan agera på, och detta är den låga förekomsten av genetiskt modifierade organismer i foderimporter och effekten av denna på EU:s foderindustri, eftersom detta är en övergripande fråga.
Jag skickade en skrivelse till ordförande José Manuel Barroso - vilket har undertecknats av ett antal ledamöter av Europaparlamentet - och han svarade att kommissionen har vidtagit snabba åtgärder för att godkänna dessa tre genetiskt modifierade produkter, och en fjärde som är på väg. Men vi ligger fortfarande efter i schemat.
Problemet nästa år kommer att vara Brasilien: De har effektiviserat godkännandesystemet till 22 månader men problemet kommer inte att försvinna. Vi är alla medvetna om att jordbrukssektorn är ansatt av små marginaler och jag anser att det minsta som EU:s jordbrukare ska kunna förvänta sig är att kostnaden på importvaror inte ska öka på grund av att EU inte har agerat tillräckligt snabbt för att få till stånd godkännanden. Det är en sak att ha låga exportpriser, men det är ett dubbelt misstag om importvaror inte är tillgängliga till världsmarknadspris. I Irland har tilläggskostnaden för försenade godkännanden uppgått till 23 miljoner euro sedan maj i år.
Slutligen kommer vi alltid att få ta upp frågan med låg förekomst och vi behöver fortfarande en teknisk lösning samtidigt som ett snabbare system för godkännande kommer att förbättra situationen.
Martin Häusling
Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Fru Fischer Boel, ert svar på frågan om krisen var mycket kort och jag hörde er inte nämna några möjliga lösningar på den. Det råder inte bara kris inom mejerisektorn, det stämmer, utan det är även kris inom spannmålssektorn, det är ansträngt inom grönsakssektorn, och under de senaste tio åren har vi tappat 50 procent av våra svinproducenter. Detta beror inte enbart på att vi har en ekonomisk kris, utan också på att vår jordbrukspolitik har haft fel inriktning de senaste åren. Man kan inte annat än att medge att liberaliseringen har misslyckats och att världsmarknadsstrategin inte är det rätta svaret för jordbruket.
De kommande åren kommer att vara avgörande för jordbrukets utveckling. Vi är därför tacksamma för att de tjugotvå jordbruksministrarna tydligt visade i Paris vilken inriktning jordbruket bör ha. Här är vi överens om mycket. Vi behöver tillförlitlig planering för jordbruket och en hållbar jordbrukspolitik. Detta har vi också förespråkat under lång tid.
Priserna sjunker för jordbrukarna, men inte för konsumenterna. Det tyder på att vår jordbrukspolitik egentligen bara tjänar de stora koncernernas intressen. Fru kommissionsledamot, ni sade med all rätt att vi måste stärka jordbrukarnas ställning, men ni vägrar alltid att ge ett svar på frågan om hur vi faktiskt ska göra det. Vi kommer att försöka ge ett svar på detta, eftersom det kommer att vara av största vikt under de närmaste åren. Jordbrukarna får inte bara vara råvaruproducenter. De måste aktivt sträva efter marknadsinflytande, och i detta behöver de vårt stöd.
Ständig prispressning inom jordbrukssektorn kommer att leda till sämre produktkvalitet. Ännu mer industrialisering inom jordbrukssektorn kommer att leda till fortsatt förlorad biologisk mångfald. Det industrialiserade jordbruket kommer även att öka koldioxid- och metanutsläppen. Att tala om klimatskydd och ändå fortsätta industrialiseringsprocessen kan inte vara den rätta vägen!
Därför måste vi som parlament ta vårt uppdrag på största allvar under de närmaste åren. Vi hoppas att vårt samarbete med den nya kommissionen kommer att vara konstruktivt.
James Nicholson
Fru talman! Vi förstår alla oron inom många av de andra jordbrukssektorerna, där man med stor sannolikhet anser att vi har lagt alltför mycket kraft på att försöka lösa problemen inom mejerisektorn. Men de bland oss som har varit involverade i det här vet att det inte har funnits något alternativ, utan att mejeriproblemen måste lösas, och förhoppningsvis är vi på väg att lösa vissa av de problem som sektorn har haft. Nu måste vi inrikta oss på andra områden.
Vi har talat om problemen för t.ex. spannmålsjordbrukarna, som har fått finna sig i de lägsta priserna på mycket länge, och i min sektor gäller detta även potatis- och äppelodlare. Jag kan ge er en hel lista på andra områden där man har stora problem. Men ett av de största problemen - och här vill jag återgå till och stödja det som Marian Harkin sade - är att det dröjer med att godkänna de nya sorters genetiskt modifierade spannmål som importeras till EU.
Vi håller på att driva foderpriset i höjden, vilket drabbar våra gris-, fågel- och nötkreatursuppfödare, och det vore till stor hjälp om dessa godkännanden skyndades på. Det finns stor risk för att överdriven byråkrati, reglering och lagstiftning tar knäcken på våra jordbrukare, vilket ni kommer att märka den 1 januari när CPID genomförs, som enligt min åsikt är ett fullständigt slöseri med tid.
Halvtidsöversynen har medfört många förändringar och vi är på väg att göra ännu fler. Jag anser dock att vi på nytt måste undersöka vilken inverkan dessa förändringar har haft på branschen. Jag vet av egen erfarenhet från mitt område att många får-, am- och dikouppfödare helt enkelt lämnar branschen.
Det är en mycket oroväckande utveckling. Vi måste undersöka båda dessa sektorer och hur vi faktiskt stöder uppfödarna. Kan vi göra mer för dem? Kan vi behålla dem i branschen? För vi ska komma ihåg att många av dessa sektorer, t.ex. sektorn för får och am- och dikor, finns i miljökänsliga områden, bergsområden och områden där det inte finns några alternativ, och jag anser att vi måste ta oss en ny titt på hur vi stöder dessa delar av branschen.
Patrick Le Hyaric
Fru talman, fru kommissionsledamot! Ni sade att jordbrukskrisen är djupgående, vilket vi redan visste om. Små och medelstora företag kan inte klara sig längre. Detta är dock inte ett resultat av ett tekniskt problem, utan av den avregleringspolitik som ni har bedrivit, vilken har gått ut på att undergräva de grundläggande principerna i den gemensamma jordbrukspolitiken, vägra att återgå till att betala minimipriser för arbete och bedriva en omfattande politik för fri handel som går emot själva principen om gemenskapspreferens.
Nu, strax innan den gemensamma jordbrukspolitiken ska granskas på nytt, är det dags att börja betrakta jordbruksarbete som en verksamhet av allmänt intresse, som bidrar till att gynna allmänheten. En ny jordbrukspolitik måste därför också samtidigt vara en livsmedels-, miljö- och regionalpolitik.
Vi måste först fastställa målen och inriktningen för den här politiken, innan vi beslutar om budgetaspekter. Detta skulle i varje fall innebära att garanterade minimipriser betalas för utfört arbete, och att vi går mot en produktiv jordbruksindustri som ger mervärde och sysselsättning och främjar en utveckling av jordbruket i syfte att respektera självständig livsmedelsförsörjning och motverka svält.
I dag tyder allt på att social, miljömässig och hälsomässig effektivitet är beroende av jordbruket på en mänsklig, individuell skala, inte en industriell skala. Detta bör vara föremål för våra debatter om vi till sist ska få ett slut på jordbrukskrisen.
Lorenzo Fontana
för EFD-gruppen. - (IT) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Den kris som för närvarande råder i jordbruksvärlden är ett uppenbart resultat av den snabba regionala utvidgning som EU har drivit fram under de senaste åren, framför allt genom den omåttligt snabba globaliseringen av marknaderna.
Jordbrukssektorn måste tryggas och skyddas genom tillämpning av principerna i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, i synnerhet artiklarna 32-38, med särskild hänsyn till målen, som måste följa specifika rättsliga regler för att uppnås. I den här sektorn tillåter inte de bestämmelser som reglerar ingripande i en marknadskris att vi kommer med ett tydligt svar på jordbrukssektorns krav och ett särskilt skydd av jordbrukarna. Detta i ett mycket svårt läge som inverkar på hela jordbruket och i synnerhet sektorerna för frukt och grönsaker, t.ex. äpplen och persikor, och sektorerna för spannmål, till exempel vete och majs.
Jordbrukarna behöver inte bara få hjälp, utan de måste också garanteras marknadsskydd, i enlighet med fördragets grundläggande bestämmelser. För närvarande sker detta tyvärr endast i begränsad omfattning. Vi har tidigare sett exempel på det här i samband med mjölkkrisen och den aktuella frukt- och grönsakskrisen.
Det är nu dags att Europa fattar mer radikala beslut för att till hundra procent verkligen stödja våra jordbrukare, våra jordbruksföretag och vår jordbruksmark, som tyvärr alldeles för ofta försummas. Det vore då bättre att seriöst fundera på vad som görs på den europeiska marknaden för att främja våra jordbruksprodukter i förhållande till produkter från tredjeland och, jag säger det igen, i synnerhet när det gäller frukt och grönsaker.
Genom att skapa särskilda bestämmelser kommer vi kanske bättre kunna skydda våra jordbrukare och EU:s jordbruksprodukter och få en mindre skev marknad. Dessa bestämmelser måste emellertid respekteras av hela EU och även av tredjeländer som vi har viktig handel med på området jordbruksprodukter.
Georgios Papastamkos
(EL) Fru talman! Flera sektorer inom landsbygdsekonomin lider verkligen nöd, t.ex. vete, olivolja, frukt, grönsaker och bomull. Ni bör veta att det finns en utbredd ilska hos persikoproducenter i Grekland. Jag behöver bara säga att det för ögonblicket finns omkring 200 000 ton komposterade persikor som inte har blivit sålda.
Situationen inom vetesektorn är fortfarande kritisk och resurserna för offentligt ingripande i medlemsstaterna måste tillgängliggöras omedelbart. Vi måste stödja produkter med skyddad ursprungsbeteckning och skyddad geografisk beteckning.
Uppfödningsbranschen står också inför en enorm kris. Mejerisektorn har redan nämnts och här har vi helt riktigt tagit ett initiativ för att skydda den. I norra Grekland har Evzonas tullpost blockerats av djuruppfödare. Ett av deras rimliga krav är att namnet på den plats som livsmedlet kommer ifrån ska stå med på mejeriprodukternas etiketter. Enligt min uppfattning skyddar det både producenter och konsumenter om ursprungsorten står med.
Vi behöver fler åtgärder för att främja jordbruksprodukter, både inom EU och utanför Europa, i tredjeländer. Vi måste rationalisera marknaderna ännu mer, effektivt övervaka insynen i distributionskedjan och minska alla klyftor mellan producenternas och konsumenternas priser.
Precis som jag vidmakthöll i debatten om 2010 års budget är det särskilt viktigt att behålla en tillfredsställande marginal för jordbruksutgifter i budgeten, för att kunna möta oförutsedda krav inom andra jordbrukssektorer.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) I stort sett hela jordbrukssektorn i Europa befinner sig i kris. Detta beror inte enbart på den globala ekonomiska krisen, lågkonjunkturen och en begränsning av de inre och yttre marknaderna, utan även på den gemensamma jordbrukspolitiken, denna nyliberala politik som kommissionen har fortsatt att bedriva under de senaste åren. Detta har starkt bidragit till den nuvarande krisen. Om jordbrukssektorn redan har sådana stora lönsamhetsproblem, vad kommer då att hända om jordbruksbudgeten kraftigt skärs ned efter 2013, vilket många vill att vi ska göra? Det kommer att sätta frågetecken för hela livsmedelsförsörjningen i Europa.
Den nuvarande situationen är särskilt alarmerande för djuruppfödare, svinproducenter och frukt- och grönsaksproducenter. Det gläder mig att kommissionen vill ge mer pengar till producentorganisationerna, men det är fortfarande inte tillräckligt för att lösa problemen inom sektorn. En annan alarmerande sak är att EU har blivit nettoimportör av nötkött under de senaste sex åren. Vi är nu utlämnade till de yttre marknaderna.
Julie Girling
(EN) Fru talman! Om ni vill veta hur tufft jordbrukarna har det behöver ni bara ta er en titt på den brittiska regeringens ändrade låginkomstnivå. Under denna nivå anses en familj leva i fattigdom. De senaste siffrorna från Storbritannien visar att en fjärdedel av alla jordbrukare i Storbritannien hör till den kategorin.
Att hjälpa jordbrukarna handlar dock inte bara om jordbrukspolitik. Vi bör arbeta på ett övergripande sätt. Konsumenterna vill köpa livsmedel av hög kvalitet som är producerade så nära deras eget hem som möjligt. Europaparlamentet måste lyssna på konsumenternas krav på att det ska finnas en tydlig märkning av ursprungslandet på livsmedel, så att de kan vara säkra på varifrån dessa kommer. Vi har redan märkning av ursprungslandet på flera livsmedel och det finns ingen anledning till varför obligatorisk märkning inte skulle omfatta även de övriga sektorerna, inbegripet huvudingredienserna i bearbetade livsmedel.
Vi har möjlighet att ändra detta i parlamentet i början av nästa år. Låt oss se till att vi tar den möjligheten.
Ilda Figueiredo
(PT) Under årens lopp och i samband med flera ändringar i rad av den gemensamma jordbrukspolitiken har vi varnat för dess följder och bordlagda alternativ. Tyvärr har ingen velat lyssna, och i dag befinner vi oss i en olycksalig situation, som i fallet med det portugisiska jordbruket. Vi har varnat för följderna av att liberalisera den internationella handeln med livsmedel från jordbruksproduktionen. Vi har sagt att jordbruket inte kan behandlas som något slags industrivara och att det bör uteslutas från Världshandelsorganisationens diskussioner, så att det inte blir föremål för aktiemarknaden och finansiella spekulationer.
Vi har alltid sagt att självständig livsmedelsförsörjning och livsmedelssäkerhet ska prioriteras och att de som arbetar inom jordbruket bör få sitt erkännande. Därför är vi emot att produktionsstödet dras in och att mjölkkvoterna slopas. Vi har alltid påpekat att jordbruket i de södra EU-länderna har särskilda förutsättningar som måste respekteras om vi ska kunna trygga deras produktion av högkvalitativa livsmedel, bland annat vin, olivolja, frukt, grönsaker, ris och även kött och mjölk, som produceras under mycket svåra förhållanden jämfört med hur det ser ut i andra områden.
Vi insisterar därför på att denna politik måste ändras så att vi tar hänsyn till de höga kostnader som produktionsfaktorer utgör, till exempel diesel, elektricitet, gödningsmedel, foder, krediter och försäkringar. Vi måste hjälpa jordbrukarna genom att anta politik som stöder producenterna och skapar jobb på landsbygden.
Det är dags att prioritera familjejordbruket och landsbygden - som är på väg att bli mer och mer ödelagd - liksom regional tillverkning och inhemska produkter. Våra jordbrukare förtjänar det, eftersom de producerar det som vi behöver för att överleva.
John Stuart Agnew
(EN) Fru talman! Man kan tro att jag tillfälligt har gått med i Marian Harkins fanklubb, eftersom jag riktar uppmärksamheten mot den bakomliggande krisen på marknaden för boskapsfoder, med hänvisning till de ytterst ringa spår av genetiskt modifierat material som får finnas i 60 000 ton last sojabönor.
Om dessa spår inte kommer från en EU-godkänd sort får lasten inte lastas av. Kostnaden för avlastaren i ett sådant fall uppgår till 2,3 miljoner brittiska pund, samtidigt som det leder till allvarliga störningar i hela ledet när lastbilarna återvänder tomma till foderkvarnarna, som sedan har problem att få fatt i alternativt protein på kort tid.
Efter oerhörda påtryckningar i frågan har Europeiska kommissionen godkänt ytterligare fyra sorters genetiskt modifierad majs, som de anser vara ett säkert främmande ämne. Ett sådant godkännande kan ta flera år, samtidigt som nya genmodifierade majssorter hela tiden godkänns av jordbruk i Amerika. Det här problemet kommer att bli aktuellt igen om ett år eller så.
För närvarande finns det även flera genetiskt modifierade lin- och bomullsprodukter, som av misstag lätt kan hamna som spårmängder i ett stort parti soja och därigenom leda till att en sändning blir avvisad.
Det är onaturligt att det inte finns någon som helst tolerans för ett enda sunt litet majskorn, samtidigt som man tillåter viss tolerans för stenar, jord, döda insekter, metallspån och träflis.
Den osäkerhet som denna nolltoleranspolitik skapar har resulterat i en våldsam ökning av försäkringspremier för avlastare som skickas till djuruppfödaren - för att inte tala om den ångest som uppstår när en producent informeras om att hans foderorder inte kan tillgodoses.
Det här är en högst otillfredsställande situation som skapar en onödig kris inom kött- och äggproduktionen. Jag uppmanar kommissionen att ta itu med hela det här problemet på ett mer praktiskt och förnuftigt sätt genom att införa toleransnivåer för genetiskt modifierade inblandningar, liknande de som finns för andra främmande ämnen.
Giovanni La Via
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Även jag vill tacka kommissionsledamoten för hennes analys, samtidigt som jag vill framhålla att den rådande krisen i vissa områden äventyrar jordbruket inom berörda produktionssektorer i vårt fantastiska Europa.
Särskilt den kris som under de senaste månaderna har drabbat vetesektorn har nu fått priserna att sjunka så lågt att de inte längre täcker kostnaderna, och i många regioner i Europa har man dragit ned på de besådda ytorna det här året, som bör uppgå till 30 procent, särskilt i avsides belägna områden med begränsade möjligheter till alternativ användning. Samtidigt, när det gäller frukt och grönsaker, framhöll kommissionsledamoten en aspekt som är karakteristisk för den nya gemensamma organisationen av marknaden, som går ut på att det överlåts åt producentorganisationerna att hantera krisen.
Naturligtvis är de resurser som har tilldelats detta inom verksamhetsramen begränsade och inte på något sätt tillräckliga för ett ingripande, om en strukturell kris skulle uppstå som är lika utbredd som den vi har just nu. Möjligtvis kan de uppfylla kraven, som ni sade, antingen genom grön skörd eller genom att en liten del av skörden förstörs i händelse av en mindre obalans mellan efterfrågan och tillgång under år med normal skörd, men utan tvivel gäller detta inte om det råder en utbredd kris liknande den som vi har i dagsläget.
Samma sak skulle kunna sägas om olivolja och andra sektorer, men jag anser att det i det här läget är viktigt att be kommissionen om ett förslagspaket, eftersom det inte finns något grundligt förslag som omfattar alla andra sektorer där man, bortsett från mjölksektorn, fortfarande inte har vidtagit några särskilda åtgärder för att råda bot på den nuvarande krisen.
Iratxe García Pérez
(ES) Fru talman! Jordbrukssektorn har inte varit immun mot de svårigheter som ekonomin rent allmänt har haft. För några månader sedan hade vi tillfälle att debattera situationen för mejeriprodukter, och redan då sade flera av oss att krisen inverkade på andra jordbrukssektorer.
Hela sektorn befinner sig i en svår situation med låga producentpriser för större delen av produkterna och siffror som börjar sjunka under lönsamhetsnivån på flera jordbruksföretag. Situationen är ett bevis på den obalans som råder mellan aktörerna i jordbrukssektorns och livsmedelssektorns värdekedja. Fortfarande måste frågan om behovet av att göra prissättningssystemet insynsvänligt och att återställa balansen för förhandling mellan de berörda parterna lösas, inom ramen för den nuvarande lagstiftningen.
Andra frågor som bekymrar oss i detta svåra sammanhang är den avtagande konkurrenskraften hos våra jordbrukare, som i motsats till sina konkurrenter har höga produktionskostnader. Jag efterlyser gemensamma stödåtgärder och lösningar som inte kretsar kring de enskilda medlemsstaternas förmåga att reagera.
Peter Jahr
(DE) Fru talman! Först och främst vill jag säga att jag är mycket tacksam för att vi håller en debatt om det här i dag, eftersom man genom media kan få oss ett intryck av att det endast råder kris inom mejerisektorn. Så varken är eller har varit fallet. Därför är det oerhört viktigt för de jordbrukare som har drabbats att vi diskuterar deras situation i Europaparlamentet i dag.
Den ekonomiska krisen har slagit hårt mot jordbrukarna. Det senaste budgetåret har varit ett av de värsta på flera årtionden. För många jordbruksföretag har vinsterna sjunkit markant och situationen är därför mycket svår för många jordbrukare. Den ekonomiska krisen blottlägger många brister - brister som har orsakats av människor. En kris blir bara en katastrof om ingenting görs åt den. Det är just för att ekonomiska kriser blottlägger mänskliga fel som vi kan åtgärda felen.
I alla kriser finns det även möjligheter och det är precis dessa möjligheter som vi måste använda oss bättre av. För att kunna göra det måste kommissionen för det första reagera snabbare och mer konsekvent när den ekonomiska balansen rubbas. För det andra måste vi fastställa nödvändiga politiska ramar för att göra det möjligt för jordbrukare att själva reglera marknaden. För det tredje måste producentorganisationernas rättsliga instans avsevärt förbättras. För det fjärde måste vi avsevärt förbättra och förenkla användningen av råmaterial i jordbruket för produktion av förnybar energi genom reglering av marknaden. För det femte, hellre än att bara prata om att minska byråkratin, måste vi faktiskt äntligen lösa problemet.
Alltså vädjar jag återigen att vi ska dra lärdom av krisen och ta vara på de möjligheter som följer av den - det är vi skyldiga oss själva och framför allt alla våra jordbrukare. Jag förväntar mig en rad åtgärder från kommissionen i början av 2010, som vi sedan kan debattera utförligt i de ansvariga utskotten.
Luis Manuel Capoulas Santos
(PT) Fru kommissionsledamot, jag vill tacka för att ni är här i kammaren igen - vilket har varit ett stadigt inslag under hela er mandattid - trots att kommissionen befinner sig i en övergångsfas. Problemen inom jordbruket tar ingen hänsyn till den politiska kalendern och jordbrukarna förväntar sig att vi ska komma med lösningar på deras problem, svårigheter och farhågor.
Som vi alla är medvetna om har den ekonomiska krisen även påverkat jordbruket - inte bara mejerisektorn, som media vill få oss att tro, utan även andra sektorer. Sektorerna för mjölk, frukt och grönsaker, sädesslag och olivolja har drabbats hårt de senaste månaderna, precis som köttproduktionen tidigare, på grund av den då markanta ökningen av produktionskostnaderna.
Situationen för frukt och grönsaker kommer sannolikt att förvärras när marknaden öppnas upp ännu mer för marockanska produkter under det nya avtal som för närvarande hållas på att slutas. Det är ett faktum, som kommissionsledamoten har framhållit, att marknaderna har visat positiva tecken de senaste veckorna, men vi får inte bli alltför entusiastiska, för om ett uppsving kommer, vilket vi alla hoppas på, leder detta säkerligen till att oljepriset stiger och därmed till högre produktionskostnader inom jordbruket.
Därför måste parlamentet be kommissionen svara på dessa frågor, trots den politiska kalendern. Jordbrukarna väntar på politiska signaler från parlamentet och kommissionen och således är timingen av debatten i dag mycket förståelig, i förhoppning om att kommissionen kan ge oss vissa signaler och tala om vilken information den har och vilka åtgärder den föreslår på kort sikt för att mildra dessa problem.
Michel Dantin
(FR) Fru talman, fru kommissionsledamot! Återigen tack för er uppmärksamhet.
Priskrisen 2007-2008 tydliggjorde konsumenternas svaga ställning i fråga om prisvariationer. Jordbrukskrisen 2009 har en mycket skadligare inverkan på jordbruksföretagen än vad som framgår. Varför? För att jordbruksprisernas uppåtgående trend har beskrivits som godtagbar av många och för att jordbrukare utan tvivel investerade alldeles för mycket under 2008 och i början av 2009 - alldeles för mycket, eftersom en fördröjning har byggts upp sedan början av 2000-talet.
Vid flera tillfällen har ni, fru kommissionsledamot, uttryckt en önskan om att inte längre ingripa i marknadsregleringen på samma sätt. Men har vi de senaste 20 åren glömt bort att jordbruksvaror främst är livsmedelsprodukter och att vi behöver en viss grad av prisstabilitet i båda ändar av kedjan? Prisstabilitet krävs å ena sedan på konsumentnivå, därför att konsumenterna inte har tillräckligt mycket inkomst över för att klara av prisvariationerna på grund av sina andra ekonomiska åtaganden, t.ex. lån, föräldraskap och fritidsaktiviteter. På producentnivå krävs prisstabiliteten å andra sedan, eftersom affärsverksamhet innefattar betydande kapital som kräver stora investeringar.
Organisation inom sektorerna som innefattar alla delar av distributionskedjan och även de nya aktörerna - här tänker jag på storhushållssektorn och bearbetningsföretag för snabbfrysta produkter eller färdigprodukter - kan utan tvivel leda till att privata system för prisstabilisering införs.
Anser ni att det är möjligt att gå vidare med detta, fru kommissionsledamot, och är kommissionen beredd att delta i sådana diskussioner?
Diane Dodds
(EN) Fru talman! Jag vill tacka kommissionsledamoten för att hon har kommit hit för att lyssna på oss igen, och framhålla bara några av de problem som har varit mycket vanligt förekommande i norra Irland inom jordbruksindustrin under de senaste månaderna. Fru kommissionsledamot, ni kanske har läst att vi i regionen Fermanagh har haft extrema översvämningar de senaste veckorna. Detta har lett till stora svårigheter för jordbrukarna, inte minst när det gäller att ta sig fram till boskap ute på fältet, eftersom många vägar har stängts av eller blivit oframkomliga på grund av regnet, och det kommer även att inverka på deras förmåga att sprida ut flytgödsel, och på de allmänna förluster som de har. Jag vill uppmana kommissionen att undersöka det här problemet och ange om jordbrukarna kan få direkt hjälp i den här sektorn.
Jag vill även uppmana kommissionen att undersöka potatisindustrin i norra Irland. Flera potatisodlare har skrivit till mig den senaste tiden eftersom de har drabbats väldigt hårt av de stora mängder regn som har fallit de senaste veckorna. De har uttryckt mycket stor oro för att det inte ska kunna skörda potatis från sin jord, och i och med att frosten snabbt närmar sig med vinterns inträde befarar de att de kommer att förlora hela sin skörd. Så detta är återigen en bransch - och en del av jordbruksindustrin i norra Irland - som genomgår en mycket svår tid.
Alldeles nyligen träffade jag även ett antal äggproducenter, alltså jordbrukare, som håller på att byta till bättre burar. De skulle vilja ha en garanti från kommissionen att de inte kommer att behöva byta ut dessa burar igen under en ansenlig tidsperiod, och jag vill återigen uppmana kommissionen att undersöka saken.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
- (IT) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Krisen inom jordbrukssektorn är ytterst allvarlig och risken finns att sektorn inte kan återhämta sig.
I min region Apulien är olivproduktion huvudverksamheten och en av de största inkomstkällorna. Det här året har olivpriserna sjunkit till 30 euro per 100 kilogram, och grossistpriset på olja har sjunkit till 2,50 euro per kilogram. Med de här låga priserna går producenterna med förlust. Extra jungfruolja, det gröna guldet, som alltid har varit mitt lands stolthet, löper risk att bli en medborgerlig och social katastrof. Jordbrukare blockerar vägar och håller demonstrationer över hela regionen.
Ni säger att allting är i sin ordning och att priserna stiger igen, men den situation som jag beskriver för er och som jag är väl förtrogen med, eftersom jag upplever den varje dag, är en helt annan. Det krävs omedelbara åtgärder och jag ber er att precis som för mjölken aktivera en solidaritetsfond även för olivproduktionen och för frukt och grönsaker. När det gäller olivproduktionen ber jag att extra åtgärder vidtas omedelbart och att i synnerhet kommissionens förordning (EEG) nr 2568/91 om egenskaper hos olivolja ska ändras och inbegripa bildgenerering baserad på nukleär magnetresonans som analysmetod. Detta skulle göra det möjligt för oss att avslöja det pågående bedrägeri som upprätthålls på köpmarknadernas hyllor genom flaskor med etiketten ”jungfruolja”, som i stället innehåller en blandning av renade eller raffinerade oljor.
Elisabeth Köstinger
- (DE) Fru talman! Tack för ert betänkande, fru Fischer Boel. Detta är en viktig signal till våra jordbrukare, som tvingas leva med denna ansträngda marknadssituation.
I ert betänkande hänvisar ni även till den minskade efterfrågan inom jordbrukssektorn. Det är just därför som det är viktigt att stärka denna sektor och främja försäljning. Nu, mer än någonsin, behöver kommissionen erkänna krisen på ett tidigt stadium, utan hänsyn till bransch eller produktion, och snabbt och effektivt vidta åtgärder för att komma till rätta med den.
Jag är övertygad om att en sådan känslig sektor som livsmedelsproduktionen är i särskilt behov av marknadsinstrument. De extra fördelarna med jordbruk i form av att det håller igång vår odlade landskap, tar hand om landsbygden, mångfalden och många andra saker vid sidan om är oersättliga. Vi måste bevara allt detta och ta det i beaktande i våra kommande debatter om en ny jordbrukspolitik.
Marc Tarabella
(FR) Fru talman, fru kommissionsledamot! Jag vill tacka er för er förklaring angående prisvariationerna för olika slags jordbruksprodukter. Ni kom fram till slutsatsen att vi måste fortsätta att övervaka situationen för att kunna vidta åtgärder där de behövs.
Ni satte faktiskt fingret på prisvariationerna - fiende nummer ett för dagens jordbrukare - och jag vill bara förorda behovet av att återinföra och vidmakthålla en allmän politik om prissättning och reglering, och det behov som med säkerhet kommer att finnas i framtiden av att denna allmänna politik om reglering befästs genom till exempel observation av priser och marginaler, så att det blir en rättvis prissättning för alla som är engagerade i produktionen - producenter, bearbetningsföretag eller distributörer.
Om vi i dag låter det komma till det stadium där prissättning regleras privat kommer det alltid att finnas en prisökning för distributörer, en prisökning för bearbetningsföretag och en förlust för producenter, och därigenom betydande problem för det lokala jordbruket. Slutligen kan vi inte heller bortse från att vi också måste kunna förhandla med Förenta staterna - särskilt när det gäller priset på vete, som fastställs i Chicago - eftersom vi har att göra med en global fråga och inte en bara en europeisk.
Cristina Gutiérrez-Cortines
- (ES) Fru talman, fru kommissionsledamot! Det bekymrar mig att det ofta är brist på samordning som gör att hållbarhetskriterier inte tillämpas på jordbruket.
Jag skulle vilja ställa två frågor. För det första lever vi i en tid med ökenspridning i södra Europa, vilket påverkas allvarligt av klimatförändringarna, och det är därför oerhört viktigt att marken används. Varför betalas då pengar ut till att rycka upp olivträd och vinrankor? Detta innebär att Europa betalar för att få mer öken! Kommer ni att sätta stopp för det här?
För det andra, gällande avtalet med Marocko: Om EU för en gemensam utrikespolitik måste den innebära att medborgarnas intressen och den europeiska produktionen försvaras. EU förhandlar om avtalet med Marocko på sina bara knän, utan hänsyn till principen om ömsesidighet, utan att garantera hälsa och att insektsmedel och kvalitetsprogram för livsmedel kommer att vidmakthållas.
Hur är det möjligt att denna process inte bara öppnar upp för produkter utöver kvoterna, utan att den även sätter kvaliteten på spel?
Béla Glattfelder
(HU) Det är ytterst viktigt att vi nu talar om den kris som har drabbat jordbrukssektorn, eftersom många planer på hur jordbruksunderstödet ska fasas ut efter 2013 har kommit ut. Vi får inte glömma bort vilka allvarliga följder de liberala åtgärder har fått som nyligen har vidtagits. Låt oss lära av dessa exempel så att vi inte gör om samma misstag igen. Jordbrukets betydelse kommer att öka markant under de närmaste åren i takt med att antalet människor som lider av hunger på vår planet fortsätter att öka.
När det gäller förenklingar så anser jordbrukarna tyvärr att varje gång som en förenkling nämns så är det tomt prat utan att någonting händer. De måste rätta sig efter allt mer komplexa system. En rad nya välfärdsåtgärder för djur håller på att införas. Alla dessa innebär ökade kostnader, som konkurrenterna inte behöver brottas med. Dessutom kräver varje ny välfärdsåtgärd för djur ännu större energiförbrukning, vilket innebär allt större koldioxidutsläpp.
Karin Kadenbach
(DE) Herr talman! José Manuel Barroso sade i diskussionen om sina riktlinjer att hållbarhet och bevarande av mångfalden skulle vara prioriterad politik i EU under den här valperioden. Dessa målsättningar måste därför följas på alla politiska områden och naturligtvis i synnerhet inom jordbruket. Jag vill eftertryckligt uppmana er i dag att främja och stödja dessa åtgärder - och enbart dessa åtgärder - som hjälper till att bevara mångfalden och hållbarheten.
Seán Kelly
(EN) Herr talman! Jag välkomnar den här debatten. När det gäller flera av de problem som har tagits upp kan vi inte göra mycket alls, men åt andra kan vi däremot göra väldigt mycket. Mina kolleger har särskilt tagit upp problemet med överdriven lagstiftning, vilket nämns av många jordbrukare över hela EU. Även frågan om genetiskt modifierade livsmedel har tagits upp, och jag instämmer fullständigt i att åtgärder måste vidtas på det området.
Ett annat område som jag anser är viktigt för oss är export av levande djur. Det finns risk för att vi kommer att införa så många bestämmelser att detta inte längre är ekonomiskt försvarbart, i synnerhet inte för jordbrukare och personer som exporterar boskap från en önation som Irland.
Någon gång tycker jag att det skulle vara intressant att till exempel jämföra den tid som det tar för parlamentsledamöterna att ta sig hit till parlamentet med restiderna för djur som exporteras till utlandet. Jag tror att i vissa fall skulle stressnivåerna hos parlamentsledamöterna vara högre.
Därför måste vi vara mycket försiktiga och inte införa överdriven reglering och tappa marknad genom för hög prissättning.
Talmannen
Tack, fru Kelly. Även om alla bör uppmuntras att tala andra språk här i kammaren, låt mig få anmärka att ni inledde ert anförande med att säga ”Merci, Monsieur President”. Jag antar att ni inte bad om nåd - ”mercy” - på engelska, utan försökte säga ”tack” - dock inte på grekiska, vill jag tillägga, vilket är ”Ευχαριστώ, κύριε Πρόεδρε”!
Gabriel Mato Adrover
(ES) Herr talman! Situationen inom jordbrukssektorn är inte bara oroväckande. Jag skulle vilja kalla den ohållbar: Jordbrukarnas inkomster sjunker och varje dag är skillnaden allt större mellan det som jordbrukarna får och konsumenternas marknadspriser. Att nästa generation kommer att ta över jordbruken är redan en utopi, och gång på gång bryts avtal om sammanslutningar, som i det nesliga fallet med marockanska tomater, ett fall som har erkänts av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning utan att kommissionen har vidtagit några beslutsamma åtgärder. Växtskyddsbestämmelser och växtskyddskontroll tillämpas i olika utsträckning, vilket leder till fullkomligt orättvisa situationer.
Om vi lägger till andra enskilda fall, t.ex. de minskade avgifterna inom banansektorn som enbart kommer att få negativa följder, eller det faktum att det är omöjligt för djuruppfödare att ha råd med ingående kostnader, kommer ni att hålla med mig om att framtiden för den här sektorn minst sagt är oviss.
När det gäller jordbruket i de mest avsides belägna regionerna är framtiden inte bara oviss utan ytterst oroväckande. Jordbrukarna vill fortsätta att driva sina jordbruk, men det blir svårare för dem varje dag som går. Kommissionen måste erkänna jordbrukets betydelse. Och modigt ta itu med problemen!
Herbert Dorfmann
- (DE) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Det är utan tvivel sant att det råder kris inom många jordbrukssektorer. Det finns med all sannolikhet flera anledningar till detta. En av dem är förmodligen liberaliseringen av jordbrukspolitiken under de senaste åren. Om vi avlägsnar säkerhetsnätet mer och mer från den gemensamma jordbrukspolitiken kommer prisvariationerna att öka. Det leder till ännu större problem för våra jordbrukare.
Därför måste målet på kort sikt verkligen vara att hitta en lösning på krisen. Framför allt, i kombination med översynen av jordbrukspolitiken, måste vi fundera på vad vi kan göra åt prisvariationerna. Till följd av att Lissabonfördraget träder i kraft har vi, som parlament, en skyldighet att ingripa. Det faktum att jordbruksministrarna nyligen träffades i Paris utanför rådet för att diskutera frågan är förstås i grund och botten bra. Men i parlamentet är det vårt jobb att visa vår nya roll för jordbrukarna. Vi måste hitta demokratiska lösningar för vår framtida jordbrukspolitik.
Mariann Fischer Boel
Herr talman! Jag kommer nu att försöka att svara på några av de frågor som har ställts, samtidigt som jag anser att diskussionen här tydligt visar att det finns en gemensam förståelse för de svårigheter som vår jordbrukssektor står inför.
Först och främst blev jag något överraskad av att få höra att vi skulle ha avlägsnat säkerhetsnätet för jordbrukssektorn. Så är verkligen inte fallet. Det finns faktiskt ett säkerhetsnät för situationer då jordbrukarna behöver stöd. Vi har ett ständigt säkerhetsnät, vilket utgörs av direkta betalningar. Det är med säkerhet aktivt och finns till för jordbrukarna. Sedan har vi de olika systemen för ingripanden, den privata lagringen och exportbidragssystemen som träder i kraft när vi anser att detta måste sättas in.
När det gäller förenkling, bestämmelser och byråkrati håller jag fullständigt med er om att vi bör försöka underlätta situationen så mycket vi kan för våra jordbrukare, och av den anledningen kommer jag att vid rådets möte på onsdag lägga fram några avregleringsförslag till diskussion i rådet.
Rådet har lagt fram 39 olika förslag och av dessa kan vi faktiskt godta flera stycken. Andra är mer politiska och gäller perioden efter 2013, men jag är säker på att ni skulle tycka att de förslagen är oerhört intressanta.
Till er som har tagit upp frågan om genetiskt modifierade organismer vill jag säga att jag antar att ni vet att jag tänker helt i samma banor. Jag anser att det är viktigt att vi kommer fram till en lösning på den formella uppgiften för förekomst av icke godkända genetiskt modifierade organismer. Jag förväntar mig att nästa kommission lägger fram ett sådant förslag.
Det stämmer att EU är den största importören av jordbruksprodukter, men samtidigt är EU också den största exportören av jordbruksprodukter. Anledningen till detta är att vi har en otroligt bra varumärke: europeiska produkter anses ha hög kvalitet i utlandet. Förslaget att vi nu bör skydda vår egen produktion skulle därför skada vår jordbrukssektor.
Vi måste fortsätta att synas på exportmarknaden, och för framtiden anser jag - och jag hoppas att Europaparlamentet kommer att ge sitt fulla stöd - att vi behöver mycket mer pengar för att föra fram våra kvalitetsprodukter på de nya marknader som uppstår. Jag tror att vi kan mycket bättre än så här, men vi behöver lite stöd.
Sedan har vi frågan om den rättsliga ramen - även om jag inte har hört exakt det här begreppet nämnas så anser jag att det är det grundläggande temat för anmärkningarna. Redan i dag är det möjligt för jordbrukare att sluta avtal med branschen - mejerisektorn - för en viss mängd till ett fast pris. Det är redan möjligt för jordbrukare att göra det. Och ni vet att högnivågruppen för mejerisektorn undersöker vissa frivilliga sätt att förbättra systemet.
Angående den biologiska mångfalden så instämmer jag fullständigt i att den är viktig, och av just den anledningen tog vi med biologisk mångfald i de nya utmaningarna när vi enades om översynen av den gemensamma jordbrukspolitiken i november 2008. Så detta har hög prioritet, och jag instämmer helt i det som ledamoten sagt.
Gällande åtgärder så kan vi faktiskt använda oss av alla medel som finns tillgängliga för tillfället. Men nya initiativ kan inte läggas fram av en övergångskommission. Jag är säker på att ni är medvetna om det här problemet, och hoppas därför att vi kommer att kunna se den nya kommissionen på plats så snart som möjligt.
Sedan är jag väldigt glad över att se att Europaparlamentet nu kommer att inta rollen som en viktig aktör framöver, tack vare det medbeslutandeförfarande som införs med Lissabonfördraget. Detta innebär inte enbart medbeslutande i rena jordbruksfrågor utan även i budgetfrågor. Så här kommer ni att få ett enormt inflytande över jordbrukssektorns budgetmöjligheter för perioden efter 2013.
Även om jag inte får vara med om det i min nuvarande ställning kan jag garantera att jag kommer att hålla ett öga på er när ni övertar ert nya ansvar för jordbrukssektorn.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Luís Paulo Alves  
skriftlig. - (PT) Den ekonomiska och finansiella krisen har även medfört en jordbrukskris och en social kris för oss. Jag välkomnar därför den här debatten i parlamentet, även om den kommer ganska sent. Producenter (av sädesslag, fläsk, olivolja, frukt osv.) har för närvarande oerhört svåra villkor på grund av den minskade efterfrågan, och de får mycket låga priser för sina produkter jämfört med sina produktionskostnader. Det är även svårt att få kredit. Dessa problem får allvarliga följder för deras inkomst. Prisvariationerna inom jordbruket är en mycket komplex fråga som påverkar planering och den förutsägbarhet som jordbrukare behöver, vilket får allvarliga följder för vinster och investeringar. Det är därför mycket viktigt att garantera villkoren för jordbruksföretagens hållbarhet och för graden av prisstabilitet, så att producenter kan säkra sitt livsuppehälle genom förbättrad produktkvalitet, vilket kommer att få en positiv inverkan på hela kedjan från producent till konsument.
Spyros Danellis  
I EU är det vanligt med flera anställningar, i syfte att säkra en inkomst utöver jordbruksinkomsten. Eftersom små jordbruksföretag ofta sysselsätter arbetstagare med flera jobb är det uppenbart att dessa i dagsläget drabbas hårdare än stora jordbruksföretag. Detta på grund av att
de vid sidan av sin minskade jordbruksinkomst, oavsett vilken produktionssektor företaget har specialiserat sig på,
även måste klara av
minskad eller slopas inkomst utanför jordbruket, samtidigt som
inkomstsäkerheten i form av direkt stöd är otillräcklig för en anständig levnadsstandard i absoluta termer.
Därför, oavsett vilken produktionssektor företaget har specialiserat sig på, krävs ett övergripande, målinriktat stöd för små jordbruksföretag, så att dessa kan klara av krisen.
