Aseiden vientiä koskevat Euroopan unionin käytännesäännöt (keskustelu) 
Puhemies
(PL) Esityslistalla ovat seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat aseiden vientiä koskevista Euroopan unionin käytännesäännöistä.
Janez Lenarčič
neuvoston puheenjohtaja. - (SL) Arvoisa puhemies, haluan aivan ensin todeta neuvoston puolesta olevani tyytyväinen siihen, että neuvoston tavanomaisten aseiden viennin työryhmän (COARM) sekä Euroopan parlamentin, tarkemmin sanottuna sen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan alivaliokunnan (SEDE), suhteet ovat perinteisesti olleet hyvät ja niiden yhteistyö on sujunut hyvin. Olen varma siitä, että tämä erinomainen, hyvin organisoitu yhteistyö jatkuu myös tulevaisuudessa, ja siksi tämänpäiväinen keskustelu on mielestäni myönteinen.
Haluan sanoa muutaman sanan aseiden vientiä koskevista EU:n käytännesäännöistä. Kuten tiedämme, nämä käytännesäännöt hyväksyttiin vuonna 1998. Ne antoivat EU:lle uutta voimaa seurata asekauppaa. EU alkoi laatia niiden mukaisesti vuosikertomuksia, jotka ovat nykyisin kertomuksia toteutuneesta asekaupasta.
Tänä vuonna laadimme kymmenennen vuosikertomuksen. Haluan myös mainita, että näistä mietinnöistä on tullut yhä selvempiä ja informatiivisempia. Käytännesääntöjen vuoksi myös useimmat jäsenvaltiot ovat alkaneet julkaista viime vuosina aseiden ja sotilastarvikkeiden vientiä koskevia vuosikertomuksia. EU laati vuonna 2003 oman luettelonsa käytännesääntöjen kattamista aseista ja sotilastarvikkeista ja alkoi koordinoida vakavammin politiikkaa, joka koskee yksittäisiin yhteisön ulkopuolisiin maihin suuntautuvaa vientiä. Jäsenvaltiot vaihtavat myös tietoja keskeytetystä ja toteutuneesta aseviennistä.
Tätä dynamiikkaa on siirretty kansainvälisiin järjestöihin, erityisesti niihin, joissa EU:n jäsenvaltioilla on tärkeä tehtävä. Tämä koskee erityisesti Wassenaarin järjestelyä. Käytännesääntöjä paranneltiin vuosina 2006 ja 2007 erityisesti tekemällä käyttäjän käsikirjaan lisäyksiä.
Kuten tiedämme, käytännesäännöt eivät ole oikeudellisesti sitova asiakirja. Jäsenvaltiot ovat kuitenkin tehneet poliittisen sitoumuksen noudattaa niitä. Aiemmin käytännesääntöjen varaan on yritetty rakentaa lisäämällä niihin yhteinen kanta, joka olisi oikeudellisesti sitova asiakirja ja jota jäsenvaltioiden olisi noudatettava aseviennissä. Tällaisen yhteisen kannan hyväksymisestä ei ole kuitenkaan päästy yhteisymmärrykseen. Puheenjohtajavaltio Slovenian tavoitteena on, että tämä asiakirja hyväksytään Slovenian puheenjohtajakaudella eli tämän vuoden ensimmäisen puoliskon aikana. Ellei tämä onnistu, Slovenia yrittää ainakin saada asiassa aikaan huomattavaa edistystä.
Käytännesääntöjen täytäntöönpanoa koskevan kymmenennen kertomuksen laatiminen saattaa hyvinkin tarjota parhaan tilaisuuden saada aikaan tällaista edistystä. Emme voi kuitenkaan ennustaa tällä hetkellä varmasti, toteutuuko toiveemme. Tämä ei tietenkään estä meitä yrittämästä. Kehotamme siksi kaikkia jäsenvaltioita esittämään asiasta mielipiteensä ja yritämme kannustaa niitä yhteistyöhön yhteisen kannan aikaansaamiseksi. Ellei esteitä ilmene, puheenjohtajavaltio Slovenialla on ilo ja kunnia viedä hyväksyntäprosessi päätökseen ja toimittaa asiaa koskeva kertomus kaikille asianosaisille toimielimille, ennen kaikkea parlamentille.
Puhun vielä lyhyesti kahdesta muusta tärkeästä asiasta: aseiden välittämistä ja sotilastarvikkeiden kauppaa koskevasta yhteisestä kannasta sekä jäsenvaltioiden pyrkimyksistä hyväksyä kansainvälisesti sitovat asekauppasopimukset.
EU hyväksyi aseiden välittämistä koskevat ohjeet vuonna 2001, ja yhteinen kanta hyväksyttiin vuonna 2003. Hyväksymällä tämän kannan jäsenvaltiot sitoutuivat siirtämään sen osaksi kansallista lainsäädäntöään ja sääntelemään näin aseiden välitystä ja sotilastarvikkeiden kauppaa. Tällä hetkellä 20 jäsenvaltiota on siirtänyt yhteisen kannan osaksi kansallista lainsäädäntöään. Seitsemässä jäsenvaltiossa prosessi on vielä kesken. Puheenjohtajavaltio seuraa asian etenemistä ja kehottaa valtioita, jotka eivät ole vieneet prosessia päätökseen, tekemään niin mahdollisimman pian.
Siirryn nyt viimeiseen asiaani, joka on kansainvälinen asekauppasopimus. Tämä on yksi keskeisistä hankkeista aseistariisunnan alalla. Kuten tiedätte, Eurooppa-neuvosto teki hiljattain päätöksen kannattaa kansainvälistä sopimusta. Viime vuoden yleiskokouksessa vahvistettiin säännöt, jotka koskevat asian parissa työskentelevän hallitusten asiantuntijaryhmän kokoonpanoa. Ryhmän työskentelyn alkuvaiheista saadut tiedot ovat rohkaisevia, mutta tämä prosessi vaatii silti kovasti työtä.
Seuraamme tämän ryhmän työtä tiiviisti osana toimiamme ja tuemme kansainväliseen sopimukseen johtavaa prosessia.
Benita Ferrero-Waldner
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, puhuin Irakista melko pitkään, mutta puhun nyt lyhyesti ja yritän ehtiä sanoa sanottavani minulle annetussa ajassa.
Vaikka asemyynnin valvonta ja seuraaminen onkin ensisijaisesti jäsenvaltioiden ja siten neuvoston vastuulla, myös komissio on asiasta varsin kiinnostunut, koska se vaikuttaa yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan kuuluvan, pienaseita ja kevytaseita koskevan EU:n strategian täytäntöönpanoon.
Pidämme EU:n aseviennin tehokasta valvontaa ja seurantaa hyvin tärkeänä. Olemme edelleen huolissamme siitä, että EU:n valvontatoimilla pitäisi kannustaa muitakin alueita hyväksymään ja soveltamaan ainakin vähimmäissääntöjä sen varmistamiseksi, etteivät laillisesti viedyt aseet päädy muualle ja pahenna näin aseellisia selkkauksia ja ihmisoikeusrikkomuksia.
Tältä osin komissio tekee jatkossakin aktiivisesti yhteistyötä jäsenvaltioiden, yhteisön ulkopuolisten maiden, kansainvälisten järjestöjen ja muiden toimijoiden kanssa torjuakseen laittoman asekaupan rahoittamista, joka on usein kytköksissä muiden hyödykkeiden, kuten timanttien ja erityisesti huumeiden, laittomaan kauppaan.
Komissio hyödynsi viime vuonna puheenjohtajuuttaan Kimberleyn prosessissa ja vaati valvonnan kehittämistä sen ehkäisemiseksi ja torjumiseksi, että kapinallisryhmät rahoittavat asehankintojaan timanteilla. Teemme myös tiivistä yhteistyötä asiaankuuluvien tulliviranomaisten kanssa: aiomme toteuttaa toimenpiteitä, joissa hyödynnetään uutta vakautusvälinettä, ja torjua ilmateitse tapahtuvaa aseiden salakuljetusta, johon käytetään erityisesti Afrikkaan ja Afrikan sisällä lentäviä ilma-aluksia. Osallistumme myös asekauppasaartoihin epäämällä aseisiin liittyvän teknisen avun.
Euroopan unionissa tuliaseiden salakuljetuksen torjunta on hyvin tärkeää turvattomuuden ja rikollisuuden, erityisesti järjestäytyneen rikollisuuden, torjunnan kannalta. Kehitteillä on tuliaseiden salakuljetuksen torjumiseen tähtäävää politiikkaa, johon kuuluu tuliaseiden laillisen kaupan ja hallussapidon valvonnan tehostamista EU:ssa. Toimia laajennetaan kattamaan EU:ssa liikkuvien tuliaseiden asianmukainen seuranta sekä asiasta vastaavien kansallisten viranomaisten välisen yhteistyön kehittäminen.
Näiden toimien lisäksi on havaittavissa, että myös rikollisilla on hallussaan suuri määrä tuliaseita, joita liikkuu myös pimeillä markkinoilla. Näiden laittomien aseiden merkittäviä lähteitä ovat tuliaseiden laiton kansainvälinen kauppa sekä merkitsemättömien tuliaseiden kauppa. EU toteuttaa parhaillaan toimia kiristääkseen aseiden hallussapitoa ja merkintöjä koskevia sääntöjä, kehittääkseen siviilikäyttöön tarkoitettujen tuliaseiden vienti- ja tuontijärjestelmän ja parantaakseen kansallisten poliisiviranomaisten välistä yhteistyötä.
Tuliaseiden jäljitettävyyden parantaminen on hyvin tärkeää. Totean myös lyhyesti, että toteutamme EU:n ulkopuolella konkreettisia toimia torjuaksemme ongelmia, joita sodista jäljelle jääneet räjähteet ja pienaseet aiheuttavat kriisialueilla. Näissä toimissa hyödynnetään jälleen vakautusvälineitä. Suunnittelemme esimerkiksi tällä hetkellä tukevamme Bosniassa toteutettavaa hanketta, joka koskee räjähtämättömiä taisteluvälineitä ja muita jäljelle jääneitä räjähteitä.
Tuemme varmasti jatkossakin jäsenvaltioiden pyrkimyksiä saada aikaan asekauppaa koskeva sopimus, josta neuvoston puheenjohtaja kertoi, mutta emme kuvittele, että se syntyisi hetkessä. Toivon kuitenkin, että se saadaan aikaan varsin pian.
Urszula Gacek
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, Eurooppa-neuvosto on hidastellut lähes kymmenen vuoden ajan asiassa, joka koskee aseiden vientiä koskevien EU:n käytännesääntöjen muuttamista oikeudellisesti sitovaksi asiakirjaksi. Käytännesääntöjä koskevan yhteisen kannan hyväksymiselle ei ole ollut muodollisia esteitä kahteen vuoteen. Meidän on saatava asia hoidettua monista syistä.
Ensinnäkin EU:n jäsenvaltioissa toimii tällä hetkellä arviolta noin 400 yritystä, jotka valmistavat aseita. Koska tämän alan tutkimus- ja kehityskustannukset ovat hyvin korkeat, yritykset haluavat luonnollisesti maksimoida tuottonsa valmistamalla mahdollisimman suuria eriä, myymällä lisenssisopimuksia ja lyhyesti sanottuna etsimällä markkinoita kaikkialta. Niiden 20 maan yritykset, joiden hallitukset asettivat aseviennille tiukat suuntaviivat, ovat taloudellisesti selvästi huonommassa asemassa verrattuna niiden kilpailijoihin maissa, joiden hallitukset ovat armeliaampia. Kaikilla yhtiöillä pitäisi olla yhtäläiset kilpailumahdollisuudet.
Toiseksi EU:n valtioiden aseyhtiöt ovat toimittaneet todistettavasti aseita Kiinaan, Kolumbiaan, Etiopiaan ja Eritreaan. Kuinka voimme kehua tukevamme talouskehitystä, demokratiaa ja ihmisoikeuksia, kun teemme niiden toteutumisesta mahdotonta edistämällä väkivaltaisia selkkauksia?
Kolmanneksi jäsenvaltiomme lähettävät sotilaita EU:n ja Naton rauhanturvaoperaatioihin, mutta koska kaikki eivät sovella näitä käytännesääntöjä, sotilaamme ovat vaarassa joutua vastuuttoman kaupan seurauksena keskelle tulitusta, jossa käytetään jäsenvaltioissamme valmistettuja aseita.
Neljänneksi ihmettelen, kuinka voimme suunnitella kehittävämme Euroopan unionia, jolla on yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka, kun meiltä puuttuu näinkin keskeistä asiaa koskeva yhteinen kanta?
Lopuksi totean, että ennen kuin puhumme täällä Euroopan parlamentissa ihmisoikeuksien ja demokratian puolesta, meidän pitäisi varmistaa, että ryhdymme myös toimiin, jotka antavat sanoillemme sisältöä.
PPE-DE-ryhmä kiittää päätöslauselmaesityksen laatijoita. Luotamme siihen, että parlamentin voimakas tuki auttaa neuvostoa löytämään tien ulos nykyisestä poliittisesta umpikujasta ja velvoittamaan viimein jäsenvaltiot noudattamaan käytännesääntöjä.
Ana Maria Gomes
PSE-ryhmän puolesta. - (PT) Päätöslauselmaesityksessä asevientiä koskevista EU:n käytännesäännöistä kerrotaan parlamentin olevan turhautunut siihen, että tämä tärkeä väline on ajautunut umpikujaan. Esittelijämme Urszula Gacek puhui juuri tästä asiasta, ja haluan esittää hänelle kiitokset.
Käytännesäännöt laadittiin kymmenen vuotta sitten, ja ne ovat edelleen ylpeyden aihe niille, jotka katsovat, että EU:n on näytettävä esimerkkiä maailmanlaajuisessa keskustelussa asekaupan valvonnasta. Mielestämme on myönteistä, että käytännesääntöjen soveltamista yhtenäistetään enenevässä määrin, että jäsenvaltiot julkaisevat yksityiskohtaisia vuosikertomuksia ja että neuvosto on käynnistänyt ulkopuolisiin maihin kohdistuvia aloitteita. Nämä kaikki edistysaskeleet ovat kuitenkin merkityksettömiä tärkeimmän asian rinnalla: käytännesäännöistä on tehtävä oikeudellisesti sitova asiakirja.
Tiedämme, että käytännesääntöjen muuttaminen yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan (YUTP) kuuluvaksi yhteiseksi kannaksi on ollut kytköksissä asevientiä koskevan Kiinan kauppasaarron purkamiseen. Kolme vuotta kestänyt umpikuja johtuu kiristyksestä, jota parlamentti vastustaa. Kenellekään ei voi olla epäselvää, että aseet, joita Kiina myi Sudanin hallitukselle, ruokkivat Darfurin konfliktia ja että Burman laiton sotilashallinto käyttää niitä kansan alistamiseen ja sortamiseen. Tämä tilanne turhauttaa parlamenttia, sillä tiedossamme on ollut jo pitkään teoreettisia ja käytännön syitä, joiden perusteella neuvoston pitäisi lopettaa epäröinti. Ellei EU:lla ole asekauppaa koskevia yhteisiä ja sitovia sääntöjä, sen yhteinen ulkopolitiikka jää vajanaiseksi ja tehottomaksi. Lisäksi EU:n vientisääntöjen suuri määrä on yksi suurimmista syistä, jotka estävät puolustustarvikkeiden sisämarkkinoiden täydellisen yhtenäistämisen.
Asiaan liittyy myös yksi periaatekysymys. EU voi esiintyä tällä alalla vastuullisena ja johdonmukaisena kansainvälisenä toimijana ja johtaa kansainvälisen lainsäädännön kehittämistyötä vain, jos se näyttää itse esimerkkiä. Luotamme selvästikin puheenjohtajavaltio Sloveniaan ja ministeri Lenarčičiin. Olemme kuitenkin jo osoittaneet seuraavalle puheenjohtajavaltiolle, Ranskalle, joka on erityisesti vastuussa tämän umpikujan jatkumisesta, että on aika ratkaista ongelmat ja tunnustaa, kuinka tärkeää on, että EU on tehokkaan ja vastuullisen monenvälisen toiminnan eturintamassa.
Fiona Hall
ALDE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, EU:ssa sovittiin aseiden vientiä koskevista yhteisistä käytännesäännöistä kymmenen vuotta sitten, ja on häpeällistä, ettei niiden pohjalta ole saatu vielä laadittua tehokasta välinettä, jolla valvottaisiin eurooppalaisten yritysten ja jäsenvaltioiden hallitusten asevientiä. Tämän vuoksi konfliktialueille päätyy edelleen eurooppalaisia aseita.
EU on käsittämättömässä tilanteessa, joissa se toimittaa aseita ja ruokkii konflikteja juuri niissä samoissa maissa, joihin se syytää kehitysapua. Kuinka selitämme tämän kansalaisillemme? Kuinka selitämme esimerkiksi sen, että jotkin jäsenvaltiot ovat yhä valmiita myymään rypälepommeja, kun EU käyttää samaan aikaan miljoonia euroja miinanraivaukseen? Esimerkiksi Libanonissa käytettiin vuonna 2005 tuhansia rypälepommeja tuhoisin seurauksin, ja vuonna 2006 EU myönsi Libanonille 525 miljoonaa euroa kehitysapua muun muassa räjähtämättömien ammuksien raivaamista varten.
Emme saa huijata itseämme väittämällä, että konfliktivaltiot saavat aseita vain EU:n ulkopuolisilta mailta. Maailman kymmenestä suurimmasta aseidenvientimaasta seitsemän on EU:n jäsenvaltioita. Eikö meidän olisi aika panostaa epävakaiden maiden konfliktien ratkaisemiseen asekaupan sijasta?
Tarvitsemme kiireesti mekanismeja, joilla valvomme kunnolla asekauppaa ja uudelleenlastauksia ja estämme EU:n ulkopuolella sijaitsevia EU:n jäsenvaltioiden yhtiöitä välittämästä laittomia aseita. Ensimmäiseksi meidän on kuitenkin tehtävä vuoden 1998 käytännesäännöistä oikeudellisesti velvoittava asiakirja. Kehotan siis puheenjohtajavaltio Sloveniaa tekemään kaikkensa ratkaistakseen neuvoston pattitilanteen sekä varmistamaan, että yhteinen kanta hyväksytään.
Raül Romeva i Rueda
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (ES) Arvoisa puhemies, EU:n aseviennin valvontaa koskevan mietinnön esittelijänä olen päässyt seuraamaan hyvin läheltä prosessia, jossa nykyisistä käytännesäännöistä tehdään tehokkaampi ja tuloksekkaampi väline, joka turvaa EU:n alueelta lähtöisin olevan ja EU:n yritysten harjoittaman aseviennin tehokkaamman ja paremman valvonnan.
Tavanomaisten aseiden viennin työryhmän (COARM) jokin aika sitten tekemästä muodollisesta työstä huolimatta emme kuitenkaan vielä ymmärrä - ja kollegani ovat todenneet samaa - miksei neuvosto halua hyväksyä yhteistä kantaa, jonka myötä voisimme tehdä nykyisistä käytännesäännöistä oikeudellisesti velvoittavan asiakirjan.
Tällaisia keskusteluja ympäröivästä liiallisesta salamyhkäisyydestä huolimatta tiedämme, että vain muutama maa vastustaa asiaa. Yksi niistä on Ranska, joka on ilmeisesti asettanut tämän päätöksen ehdoksi Kiinaan suuntautuvaa asevientiä koskevan kauppasaarron purkamisen.
Meidän on korostettava jälleen kerran, että nämä ovat kaksi täysin eri asiaa. Niiden yhdistäminen toisiinsa tällä tavoin osoittaa suurta vastuuttomuutta niitä lukuisia uhreja kohtaan, joiden on selvittävä joka päivä vastuuttoman asevientipolitiikkamme seurauksista.
Siksi mielestäni on hyvä, että puheenjohtajavaltio Slovenia on sitoutunut viemään puheenjohtajakautensa aikana päätökseen tämän prosessin, jossa käytännesäännöistä laaditaan yhteinen kanta - vaikka muistan kyllä aiempien puheenjohtajavaltioiden antaneen saman lupauksen tuloksetta. Toivon, että onnistutte. Voitte luottaa täyteen tukeemme. Korostan myös, että juuri valvonnan puutteen ja nykyisen löyhäkätisyyden vuoksi eurooppalaisia aseita päätyy laillisesti ja laittomasti terroristiryhmille, diktaattoreille ja aseistetuille joukoille. Ne riistävät nykyhetken ja tulevaisuuden miljoonilta ihmisiltä, joiden avuksi me lähetämme omia kehitysapujoukkojamme tarpeet huomioiden mutta myös tietyllä tapaa välinpitämättöminä.
Tobias Pflüger
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, istumme täällä vähintään kerran vuodessa keskustelemassa aseviennistä. Loppuajan jatkamme asevientiä entiseen tapaan. Tilanne on ollut jo vuosien ajan se, että parlamentti on vaatinut oikeudellisesti velvoittavia käytännesääntöjä eikä neuvosto ole onnistunut saamaan asiasta aikaan sopimusta. Arvostaisin suuresti sitä, jos voisitte kertoa meille suoraan, mitkä jäsenvaltiot vastustavat tätä hanketta. On häpeällistä, etteivät nämä käytännesäännöt ole oikeudellisesti velvoittavia. Samalla kun prosessi on venynyt venymistään, EU:sta ja sen jäsenvaltioista on tullut maailman suurin aseviejä. Aseet on suunniteltu tappamaan! Kaikenlainen asevienti on väärin.
Jäsenvaltiot toimittavat aseita luonnollisesti myös kriisi- ja konfliktialueille. Kun esimerkiksi Turkki tunkeutui kansainvälisen lainsäädännön vastaisesti Pohjois-Irakiin, se käytti muun muassa saksalaisia aseita. Myös EU:n valtiot osallistuvat sotiin - erityisesti Irakissa ja Afganistanissa - ja toimittavat aseita sotaa käyville ystävämailleen. Meidän on saatava tämä loppumaan. Lopetetaan asevienti.
Käytännesääntöjä on sovellettava myös kaksikäyttötuotteisiin, joita käytetään sekä siviili- että sotilastarkoituksiin, ja sama koskee myös jälleenvientiä. Olemme esittäneet huomiseen keskusteluun kumpaakin asiaa koskevia tarkistuksia, ja olen hyvin kiinnostunut näkemään, hyväksyykö parlamentti ne. Kuten olen todennut, vientiaseet tappavat ihmisiä joka päivä, ja siksi asevienti on saatava pian loppumaan.
Janez Lenarčič
neuvoston puheenjohtaja. - (SL) Arvoisa puhemies, olen ymmärtänyt, että keskusteluun osallistuneet kannattavat yleisesti sitä, että käytännesäännöistä tehtäisiin mahdollisimman pian oikeudellisesti velvoittava asiakirja. Myös puheenjohtajavaltio kannattaa tätä tavoitetta. Hyvä Tobias Pflüger, toivon, että meillä on tänä vuonna enemmän onnea tässä asiassa ja että saavutamme tämän tavoitteen tai - kuten sanoin edellisessä puheenvuorossani - saamme ainakin aikaan huomattavaa tämänsuuntaista edistystä.
Kiitän teitä siitä, että tuette neuvoston pyrkimyksiä saada aikaan yhteinen kanta, ja voitte luottaa siihen, että puheenjohtajavaltio Slovenia tehostaa tähän tähtääviä toimiaan.
Haluan kiittää Ana Maria Gomesia, joka huomautti, että käytännesääntöjen täytäntöönpanoon yritetään ottaa mukaan uusia, EU:n rajojen ulkopuolisia toimijoita. Edelliset, esimerkiksi vuoden 2007 puheenjohtajavaltiot saivat erityisesti Länsi-Balkanin maat mukaan näihin toimiin. Meneillään on myös toimia, jotka kohdistuvat muihin maihin, kuten Turkkiin, Ukrainaan, Pohjois-Afrikan maihin sekä lisäksi joihinkin Itä-Euroopan maihin.
Totean puheenvuoroni päätteeksi toivovani, että seuraavassa tätä aihetta koskevassa keskustelussa Euroopan parlamentin kanssa ei käsiteltäisi pelkästään käytännesääntöjä vaan myös yhteistä kantaa.
Puhemies
(PL) Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina.
Kirjalliset kannanotot (142 artikla)
Tunne Kelam  
kirjallinen. - (EN) Kehotan voimakkaasti EU:n jäsenvaltioita hyväksymään aseiden vientiä koskevat EU:n käytännesäännöt. EU perustuu yhteisiin arvoihin ja sopimuksiin, joissa tuomitaan laiton asekauppa sekä aseiden vienti maihin, jotka rikkovat näitä arvoja. Se, että monien jäsenvaltioiden hallituksista on tärkeämpää ajaa omia poliittisia ja kaupallisia etujaan ja jatkaa aseiden myyntiä, vahingoittaa niitä periaatteita, joiden varaan Euroopan yhteisö perustuu.
Lissabonin sopimus vahvistaa EU:n asemaa maailmanlaajuisena toimijana. Siksi on äärimmäisen tärkeää, että otamme aseiden vientiä koskevat EU:n käytännesäännöt vakavasti ja että ne pannaan todella täytäntöön kaikissa jäsenvaltioissa. Kehotankin neuvostoa antamaan uskottavan selvityksen siitä, miksi tämän yhteisen kannan hyväksyminen on viivästynyt.
