
Puhemies.
   Julistan Euroopan parlamentin torstaina 16. joulukuuta 2004 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi. 
Puhemies.
   Hyvät parlamentin jäsenet, kuten tiedätte, edellisen istuntomme jälkeen on tapahtunut hirveä katastrofi. Pyydän, että kunnioitamme yhdessä Intian valtameren hyökyaallon uhreja ja heidän perheitään. Pyydän viettämään minuutin hiljaisuuden.
Hyvät parlamentin jäsenet, ennen kuin siirrymme esityslistalla oleviin asioihin, haluan kiinnittää huomionne seikkaan, josta olemme uskoakseni kaikki täysin tietoisia: toimiemme avulla voimme mahdollisesti saada aikaan jotakin myönteistä tästä hirvittävästä tuhosta. Yksittäisten henkilöiden toiminnan lisäksi voimme tehdä paljon Euroopan parlamenttina.
Ilmoitan, että komission puheenjohtaja Barroso soitti minulle viime viikolla tiedottaakseen tapahtumista ja aikeistaan ehdottaa Jakartan huippukokouksessa tämänkaltaisten katastrofitilanteiden käsittelemiseen tarkoitettujen talousarviovarojemme käyttöönottoa. Puheenjohtaja Barroso painotti Jakartassa, että Euroopan parlamentin on toisena budjettivallan käyttäjänä hyväksyttävä komission ehdotukset.
Olen parlamentin puolesta lähettänyt Jakartan huippukokoukselle viestin, jossa toimielimemme lupasi tehdä kaikkensa varmistaakseen, etteivät tämän katastrofin vaikutuksia lieventävät Euroopan unionin välittömät hätäavustustoimet viivästy työjärjestyksessämme määrättyjen menettelyjen takia.
Ilmoitan, että budjettivaliokunta antaa huomenna lausuntonsa hätäapuvarauksesta tehtävästä 100 miljoonan euron määrärahasiirrosta.
Myös parlamentti tarkastelee komission ehdotuksia jälleenrakentamista koskevista avustustoimista heti, kun ne toimitetaan meille. Parlamentin on kuitenkin mielestäni tehtävä heti täysin selväksi, että tämä on uusi ongelma, jonka käsittelemiseen tarvitaan uusia varoja. Emme voi toisin sanoen antaa yhdelle riistämällä toisen puille paljaille. Emme voi käyttää tämän katastrofin käsittelyyn varoja, jotka on aiemmin osoitettu johonkin muuhun tarkoitukseen.
Lisäksi pyysin viime viikolla puheenjohtaja Barrosoa hyväksymään kaksi parlamentin jäsentä komission valtuuskuntaan, joka osallistuu Genevessä järjestettävään lahjoittajamaiden konferenssiin. Komission puheenjohtaja suhtautui myönteisesti pyyntöömme, ja näin ollen kaksi jäsentämme otetaan mukaan kyseiseen valtuuskuntaan. Tämän ansiosta voimme seurata tarkasti siellä tehtäviä päätöksiä ja siellä käytäviä keskusteluja.
Hyvät parlamentin jäsenet, Jakartan huippukokoukselle lähettämässäni viestissä totesin, että nyt, kun koko maailman huomio on kohdistunut tähän katastrofiin, meidän on määritettävä, missä määrin sitoudumme jällenrakentamiseen sekä varhaisvaroitusjärjestelmän perustamisen edistämiseen. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana käsittelyjärjestyksen vahvistaminen.
Tämän istuntojakson ja 26.–27. tammikuuta pidettävien istuntojen lopulliset esityslistaluonnokset, jotka puheenjohtajakokous on laatinut 6. päivä pitämässään kokouksessa työjärjestyksen 130 ja 131 artiklan mukaisesti, on jaettu.
Tiistain istunnon osalta olen vastaanottanut Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmältä pyynnön siirtää Euroopan oikeusasiamiehen vaalit seuraavalle istuntojaksolle. 
Tatarella (UEN ).
    Arvoisa puhemies, parlamenttia pyydetään valitsemaan huomenna järjestettävässä äänestyksessä Euroopan oikeusasiamies tulevalle toimikaudelle. Me kaikki tiedämme, että vetoomusvaliokunta on tehnyt kiitettävää työtä ja toimittanut parlamentille listan, jossa on vain kaksi nimeä.
Viime viikolla saimme kaikki tärkeitä, erittäin yksityiskohtaisia kirjeitä, joissa esitettiin hyvin vakavia väitteitä vasta valiokunnan järjestämien kuulemisten jälkeen ilmenneistä seikoista, jotka ilman muuta kyseenalaistavat toisen ehdokkaan soveltuvuuden Euroopan oikeusasiamieheksi.
Vaikuttaa todennäköiseltä, että tässä tapauksessa on rikottu perustamissopimuksen 195 artiklan 3 kohtaa, jossa todetaan, että oikeusasiamies ei saa harjoittaa muuta palkallista tai palkatonta ammattitoimintaa. Kirjeissä tuotiin esiin myös kysymyksiä, jotka liittyvät yhteen kyseisen ehdokkaan ansioon, ja lisäksi ehdokas näyttää osallistumalla eturyhmän toimintaan rikkoneen määräystä, jonka mukaan oikeusasiamiehen on hoidettava tehtäväänsä täysin riippumattomana.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, pyyntömme ansiosta vetoomusvaliokunta voisi tutkia vielä asiaa ja parlamentti voisi sen jälkeen äänestää levollisin mielin: kumpaankaan ehdokkaaseen ei saa liittyä mitään epäilyjä eikä varauksia. 
Hammerstein Mintz (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, parlamentin ei pidä mielestäni sallia tällaista jarruttelua.
Vetoomusvaliokunta on noudattanut avointa menettelyä. Parlamentin oikeudellisen yksikön mukaan asiaan ei liity minkäänlaista oikeudellista ongelmaa. Kaikkia ehdokkaita koskevat tiedot ovat nähtävissä Internet-sivustolla julkaistuissa ansioluetteloissa. Meidän on mielestäni jatkettava tätä vetoomusvaliokunnassa todellakin yksimielisesti hyväksyttyä menettelyä ja äänestettävä nyt asiasta.

Batzeli (PSE ).
    Arvoisa puhemies, äskettäin julkaistussa maailmanlaajuista elintarviketurvaa koskevassa FAO:n raportissa todetaan, että tähän mennessä toteutetuilla koko maailman nälkäkuolemien ja nälänhädän vähentämistoimilla niitä ei ole onnistuttu missään läheskään poistamaan, mikä oli vuodeksi 2005 asetettu tavoite. Tämän tavoitteen saavutti ainoastaan neljännes niistä 30 valtiosta, joissa 2,5 miljardia ihmistä kärsii aliravitsemuksesta.
Tällä on sekä keskipitkän että pitkän aikavälin seurauksia, koska kehitys on estynyt näissä valtioissa, eivätkä ne voi siksi saavuttaa kelvollista elintasoa.
Köyhyys ei synny tyhjästä, eikä aids leviä itsestään. Emme ilmeisesti ole toistaiseksi onnistuneet täyttämään velvoitettamme lapsia kohtaan emmekä velvoitettamme torjua köyhyyttä.
Euroopan unionin on nyt todellakin sisällytettävä kaikki nämä valtiot, joiden elintarviketurva on uhattuna, muun muassa itse taannoin esittämäänne suunnitelmaan komission ja Euroopan parlamentin toimien koordinoinnista. 
Piotrowski (IND/DEM ).
      Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, parlamentti on kaikkein demokraattisin Euroopan unionin toimielin. Sen puhemies valitaan puolueiden välisten neuvottelujen jälkeen. Puhemiehen on kuitenkin edustettava ulospäin kaikkia 25 jäsenvaltion EU:n parlamentin jäseniä.
Parlamentin puhemiehen Borrellin eri kansainvälisissä elimissä esittämät julkiset lausunnot ovat siksi kummastuttaneet meitä. Nämä valitettavat ja paheksuttavat huomautukset ovat järkyttäneet Puolan kansaa. On suorastaan häpeällistä, että parlamentin puhemies menee näin pitkälle ja esittää äärimmäisen voimakkaita ja puolueellisia näkemyksiä, jotka loukkaavat ja halventavat Puolaa, joka on suvereeni EU:n jäsenvaltio. Puolan hallituksen osastoilta olemme kuulleet, että puhemies Borrell on esittänyt samanlaisia huomautuksia monta kertaa aiemminkin. Uskon, että puhemies Borrellin esittämät toteamukset ovat hänen henkilökohtaisia näkemyksiään eivätkä koko Euroopan parlamentin näkemyksiä. Pyydän häntä siksi eroamaan puhemiehen virasta. 
Puhemies.
   Jos kuulin tulkkauksen oikein, pyydätte minua eroamaan virastani. Viittaatte ilmeisesti Puolan lehdistössä viime viikolla julkaistuihin kommentteihin, jotka koskivat Madridissa 10. joulukuuta järjestetyssä Eurooppa-keskustelussa esittämiäni huomautuksia. Hyvä jäsen Piotrowski, teidän, kuten kaikkien muidenkin parlamentin puolalaisten jäsenten, on täytynyt saada teille viime perjantaina lähettämäni kirje, jossa selvitin erittäin yksityiskohtaisesti, mitä kyseisessä keskustelussa tosiasiassa tapahtui ja mitä sanoin siellä. Näytän teille todisteeksi videokasetin, johon on nauhoitettu koko kyseisessä keskustelussa pitämäni puhe. Teille voidaan tietenkin toimittaa puolankielinen käännös puheestani, ja huomaatte, että 80 prosentissa tapauksista Puolan Madridin suurlähetystöä koskeva huomautus on keksitty juttu. Olen pyytänyt Puolan ulkoasianministeriöltä julkista oikaisua, koska en sanonut mitään sellaista, mitä minun väitetään sanoneen, ja tässä on todiste siitä. Joskus sanomme väärinkäsitysten johtuvan tulkkaus- tai käännösongelmista, mutta minun ei tarvitse tehdä sitä, koska en yksinkertaisesti ole sanonut, mitä minun väitetään sanoneen – en edes mitään sen tapaista. Teidän ei kuitenkaan tarvitse pelkästään luottaa sanaani, sillä saatte totuuden itse selville tällä videolla olevan puheen transkriptiosta ja sen puolankielisestä käännöksestä. Jäsen Piotrowski, jos jonkun on erottava työtehtävistään, se en ole missään tapauksessa minä vaan ehkä joku Puolan Madridin suurlähetystöstä.
Haluaisin sanoa vielä yhden asian: meillä on niin paljon todellisia ongelmia, ettemme voi taistella tuulimyllyjä vastaan, ja meillä on niin paljon tärkeitä asioita käsiteltävänämme, ettemme voi puuttua kuviteltuihin ongelmiin, joilla on ainoastaan tarkoitus synnyttää eripuraa keskuudessamme. Toivon, että videonauhan transkriptio poistaa huolenne. Oikein paljon kiitoksia. 
Tzampazi (PSE ).
    Arvoisa puhemies, matkustaessani viimeksi Strasbourgista Ateenaan Strasbourgin lentoaseman poliisi pyysi saada tarkastaa pyörätuolini ilman minua, ikään kuin se olisi jonkinlainen rikostoveri. Tutkittuaan sen poliisit kieltäytyivät antamasta sitä minulle takaisin, vaikka minulla olisi ollut mukavampi odottaa lentoa pyörätuolissa. Minulta siis riistettiin vapaus: en voinut edes käydä leposaleissa, koska minut olisi pitänyt saattaa sinne. Nämä ovat poliisin estotoimia, jotka vähentävät ihmisarvoani. Tällaista ei ole tapahtunut millään lentoasemalla koko maailmassa, ei edes Ranskassa. Olen matkustanut eri puolilla maailmaa vammaisten yhteisillä matkoilla enkä ole missään törmännyt tällaiseen käytäntöön. Kun olin hyväksynyt, ettei pyörätuoliani palauteta minulle vaan pakataan mukaan matkatavarana, halusin työntää itseni käsieni avulla metallinpaljastimen ohitse, jotta en joutuisi käyttämään vierasta pyörätuolia oman tutun pyörätuolin sijasta, mutta en saanut tehdä sitä. Ympärilleni kerääntyneet 15 poliisia uhkasivat pidättää minut. He pyysivät passini ja lähettivät viestin saadakseen matkatavarani takaisin, jotta en voisi matkustaa, ja 10 kollegaani ja toimittajaa yritti pysäyttää heidän toimensa. Tällainen menettely on mielestäni sopimatonta. Katson, että minulla on luovuttamaton oikeus matkustaa vapaasti ja turvallisesti tarpeisiini sovitetussa pyörätuolissa tietenkin estämättä turvatarkastuksia. Pyydän teitä ottamaan yhteyttä viranomaisiin, jotta jatkossa voidaan estää tällainen toiminta, jota voidaan sanoa lähestulkoon yksittäisen kaupungin lentoasemalla harjoitetuksi rasismiksi. 
Puhemies.
   Olen pahoillani tapahtuneesta. Parlamentti soveltaa kiireellistä menettelyä ja ottaa välittömästi yhteyttä lentoaseman viranomaisiin. 
Deva (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, palasin juuri Sri Lankasta ja haluaisin, että pöytäkirjaan merkitään kiitollisuuteni Euroopan kansalaisille ja kotimaani, Yhdistyneen kuningaskunnan, kansalaisille siitä valtavasta avokätisyydestä ja hyväntahtoisuudesta, joita he ovat osoittaneet viime viikkojen aikana.
Näin ollen pyytäisin teitä harkitsemaan ehdotusta, joka ei sisälly jättämämme päätöslauselman varsinaiseen tekstiin mutta jota myös jäsen Tajani kannattaa: ehdotusta siitä, että meidän parlamentin jäsenten olisi avustettava hyökyaallon uhreja. Voisimme lahjoittaa osan omista tuloistamme – esimerkiksi yhden päivän tulot – ja kehottaa Euroopan kansalaisia lahjoittamaan vaikkapa viiden tai yhden tunnin tai yhden päivän tulonsa, jotta voisimme auttaa tuhoutuneiden alueiden jälleenrakentamisessa.
Tämä on ihmiskunnan tuhoisin katastrofi toisen maailmansodan jälkeen. Viisi miljoonaa ihmistä on kodittomana, ja meidänkin on tehtävä osuutemme vastataksemme Euroopan kansalaisten valtavaan avokätisyyteen. 
Tajani (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, jäsen Deva esitti jo ehdotukseni pääpiirteittäin. Kirjoitin 3. tammikuuta kirjeen, jossa kehotin kaikkia Euroopan parlamentin jäseniä lahjoittamaan yhden päivän palkkionsa maanjäristyksen ja hyökyaallon uhrien hyväksi.
Me kaikki tiedämme, ettei 250 euroa ole tietenkään valtava rahamäärä meille, mutta näille ihmisille, jotka ovat kenties tottuneet elämään yhdellä eurolla kuukaudessa, 250 euroa kerrottuna parlamentin jäsenten lukumäärällä voi varmistaa heidän selviytymisensä joksikin aikaa. Arvoisa puhemies, ystävällisessä vastauksessanne ilmoititte esittäneenne ajatukseni puheenjohtajakokoukselle: siellä tietenkin päätettiin, ettei kaikkia jäseniä voida pakottaa lahjoittamaan yhden päivän päivärahaansa.
Arvoisa puhemies, otan kuitenkin vapauden kehottaa kaikkia Euroopan parlamentin jäseniä kaikissa poliittisissa ryhmissä lahjoittamaan tämän päivän päivärahansa tehdäkseen paitsi poliitikkoina myös yksittäisinä henkilöinä jonkin konkreettisen avustusteon, koska budjettivaliokunta huolehtii poliittisella tasolla annettavasta avusta. Osoitan, että jokainen meistä – lukemattomia Euroopan kansalaisia edustavista – on valmis tekemään pienen uhrauksen auttaakseen niitä, jotka tarvitsevat apua ja elämän pieniä asioita. Tällä teolla saatamme pelastaa henkiä.
Arvoisa puhemies, esitän vain seuraavan pyynnön: luovuttakaamme tämän päivän päivärahamme määrittämänne menettelyn mukaisesti ja lahjoittakaamme se Kaakkois-Aasian hyökyaallon uhreille. 
Puhemies.
   Ehdotukseenne on syytä vastata. Vastaan yhdellä kertaa useaan ehdotukseen.
Hyvä jäsen Deva, te ja jotkut muut parlamentin jäsenet olette esittäneet puheenjohtajistolle joukon ehdotuksia kannustaaksenne parlamentin jäseniä avokätisyyteen tämän murheellisen tapahtuman uhrien auttamisessa, ja nämä ehdotukset on toimitettu eteenpäin puheenjohtajakokouksen harkittavaksi.
Te ja kaikki muutkin varmasti tiedätte, ettemme voi kannustaa ihmisiä vapaaehtoisten lahjoitusten sijasta pakollisiin lahjoituksiin. Emme voi tehdä sitä: budjettikohdat ovat sitä varten, ja olemme kaikki aikuisia ja tiedämme riittävän hyvin, mitä on tapahtunut, varmistaaksemme myötätunnon osoituksemme.
Kun puhemiehistö kokoontuu, pyydän budjettivaliokuntaa tekemään jotakin mahdollisesti vieläkin tehokkaampaa: arvioimaan uudelleen parlamentin vuoden 2005 talousarviota ja katsomaan, minkä verran siellä on liikkumavaraa ja mitä maksusitoumuksia on vielä lopullisesti tehtävä, jotta parlamentti voi toimielimenä, joka ei tee päätöksiään yksittäisten henkilöiden toimien perusteella, tarkistaa talousarviotaan ja tarjota varoja, jos vain saamme niitä käyttöön.
Sekä puhemiehistö että budjettivaliokunta käsittelevät tätä asiaa. 
Moraes (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, kuten jäsen Devalla, minullakin on lähiomaisia Etelä-Intian tuhoalueella, ja omaiseni auttavat aluetta selviytymään katastrofista. He pyysivät minua lähettämään Euroopan parlamentille sellaisen viestin, että voimme tehdä aivan konkreettisia asioita auttaaksemme kurjissa oloissa eläviä ihmisiä. Voimme esimerkiksi myöntää, että EU:ssa oleskelee kirjaimellisesti satojatuhansia srilankalaista, intialaista, indonesialaista tai thaimaalaista alkuperää olevia ihmisiä, jotka odottavat EU:n kansalaisuuden myöntämistä koskevaa päätöstä ja jotka ovat niin peloissaan, etteivät voi matkustaa takaisin kotimaihinsa. Monet näistä tapaamistani ihmisistä ovat menettäneet omaisiaan, ja heidän omaisuutensa on tuhoutunut, mutta he eivät tiedä, että he voivat poistua EU:n jäsenvaltiosta odottaessaan päätöstä maahanmuuttajan asemastaan. Monet muutkin parlamentin jäsenet ovat tavanneet tällaisessa tilanteessa olevia henkilöitä.
Pyydän, että parlamentti kehottaa neuvostoa varmistamaan, että EU:n jäsenvaltioiden sisäasiainministeriöt suhtautuvat näihin ihmisiin erittäin myötämielisesti ja että nämä voivat palata Euroopan unioniin ja rakentaa elämänsä uudelleen. Emme saa lisätä heidän kurjuuttaan olemalla piittaamatta heidän ahdingostaan. 
E. Gentvilas (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, haluan henkilökohtaisesti esittää teille saman kysymyksen kuin puolalainen kollegani. Puolan lehdistössä julkaistiin tietoja puheestanne, jossa mainitsitte Liettuan roolin Ukrainan oranssissa vallankumouksessa. Olen kiinnostunut vastauksesta, jonka annoitte puolalaiselle kollegalleni. Pyydän, että Madridissa pitämänne puheen sisältävä videonauha asetetaan 13 liettualaisen Euroopan parlamentin jäsenen saataville. Koska luotan teihin, en pyydä teitä eroamaan ja haluaisin todellakin puhua mainitsemistanne vakavammista ongelmista. Ukrainassa on tapahtunut vallankumous ja muutoksia. Meidän ja teidän on parlamentin johtajina alettava keskustella Euroopan unionin ja Ukrainan välisistä suhteista. Meidän on alettava valmistella realistista ohjelmaa siitä, miten Euroopan olisi suhtauduttava uuteen Ukrainaan ja mitä tarjoamme Ukrainan kansalle, jolla on suuret odotukset. Meidän on oltava iloisia siitä, että ukrainalaiset seurasivat puolalaisten ja liettualaisten esimerkkiä ja toivat maahansa muutoksen rauhanomaisesti ilman aseita tai pakkokeinoja. Meidän – koko Euroopan unionin ja kaikkien kansakuntien – on nyt sanottava ukrainalaisille, että tarvitsemme heitä, että tarjoamme heille seuraavat askeleet ja että heidän on suoritettava seuraavat tehtävät. Ajattelitte luultavasti juuri tätä, kun sanoitte, että on paljon tärkeämpiäkin ongelmia kuin eroamisehdotus. 
Puhemies.
   En voi muuta kuin toistaa, mitä olen jo aiemmin sanonut. Kaikkien ryhmien puheenjohtajat ovat saaneet saman kirjeen kuin puolalaiset parlamentin jäsenet. Minulle sopii mainiosti, että tämä kirje käännetään myös liettuaksi, jotta ymmärrätte tarkalleen, mitä sanoin.
Joskus meidän on puolustettava itseämme ja vedottava huonoon tulkkaukseen tai käännökseen. Nyt esillä olevassa tapauksessa tämä ei ole kuitenkaan tarpeen, koska puheeni trsanskriptiossa ei yksinkertaisesti ole minun sanoneeksi väitettyä järjetöntä huomautusta, etteivät Puola ja Liettua toimi yhdessä muun unionin kanssa Ukrainan kysymyksessä, koska ne ovat Yhdysvaltojen vaikutuspiirissä, tai edes mitään sen tapaista. Jos parlamentin puhemies olisi sanonut tällaista, se olisi ilman muuta antanut aihetta kritiikkiin. Sanonkin teille, ettei minulla ole mitään syytä pyytää anteeksi. Odotan anteeksipyyntöä Puolan ulkoasiainministeriltä.
Saatte liettuankielisen käännöksen puheestani, ja kaikki muutkin jäsenet saavat siitä halutessaan omankielisensä käännöksen. Olen kansanne täysin samaa mieltä Puolan ja Liettuan tärkeästä roolista sekä siitä, että huolenne Ukrainan tapahtumista on luonnollista. 
Nicholson (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, annan ensinnäkin täyden tukeni jäsen Devalle, joka oli kanssanne samaa mieltä siitä, että meidän olisi toimittava toimielimenä, ja joka lisäksi totesi, että me parlamentin jäsenet haluaisimme antaa kukin oman panoksemme. Vaikka tämä onkin vapaaehtoista toimintaa, ehkäpä voisimme käsitellä tätä ehdotusta myöhemmin puhemiehistössä.
Joulu tuli viime vuonna Pohjois-Irlannissa todella varhain eräälle ryhmälle, joka ryösti Northern Bankista 26,5 miljoonaa Englannin puntaa, joka on käsittääkseni 36,5 miljoonaa euroa. Kyseessä on näin ollen yksi Britteinsaarten kaikkien aikojen suurimmista pankkiryöstöistä.
Pohjois-Irlannin poliisiyksikön päällikkö on syyttänyt erittäin selkeästi ja yksiselitteisesti Sinn Féiniä / IRA:a tästä ryöstöstä. On erittäin mielenkiintoista, että Sinn Féin / IRA suunnitteli Britteinsaarten kaikkien aikojen suurinta pankkiryöstöä samaan aikaan kun se oli neuvottelemassa Pohjois-Irlannin rauhasta ja uuden hallituksen perustamisesta.
Tuomitsen jyrkästi tämän teon ja sen, että ryöstäjät pitivät panttivankinaan kahta perhettä yli vuorokauden ajan. Ryöstäjät ovat romuttaneet kaikki mahdollisuudet ratkaista Pohjois-Irlannin konflikti rauhanomaisesti lyhyellä aikavälillä. Sinn Féin ei sovi kenenkään muun kanssa samaan hallitukseen. Se on osoittanut tämän monta kertaa – Kolumbiassa ja lukuisilla muilla alueilla – hyvinkin demokraattisista toimistaan huolimatta. En hyväksy sitä, että joku on yhtenä päivänä demokraatti ja toisena päivänä roisto ja rikollinen. Vastustan tällaista toimintaa.
Miksi Sinn Féin / IRA teki tämän? Se teki tämän, koska sen edustajat tiesivät, ettei kukaan tekisi heille mitään – ettei Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus sen enempää kuin Irlannin tasavallan hallituskaan uskalla sanoa heille, että aika on kulunut umpeen ja että sen on noudatettava demokratian periaatteita, jos se mielii hallitukseen. 
De Brún (GUE/NGL ).
 Jäsen Nicholson esittelee tällä viikolla mietintönsä Peace-ohjelman voimassaolon jatkamisesta vuoteen 2006, ja kehotan kollegojani kannattamaan sitä. Arvoisa puhemies, pyydän teitä välittämään neuvostolle ja komissiolle toiveemme siitä, että tätä asiaa käsitellään ripeästi, kun parlamentin hyväksyntä on varmistettu. Tällä asialla on välitön myönteinen vaikutus ihmisiin ja hankkeisiin Irlannin rauhanrakennuksen käytännön toteutuksessa. Peace-ohjelmasta ei tietenkään voida myöntää rahoitusta uskonnollisen tai poliittisen suuntautumisen vaan ainoastaan tarpeen perusteella.
 Haluan kiittää Euroopan unionia sen antamasta tuesta. Olen hieman pettynyt jäsen Nicholsonin tämänpäiväisiin toteamuksiin. Ne eivät mielestäni edistä rauhanprosessia millään tavoin. 
Puhemies.
   Hyvä jäsen de Brún, epävirallisella kielellä puhumianne lauseita ei tulkattu eikä niitä näin ollen myöskään merkitä istunnon pöytäkirjaan. 
Golik (PSE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Suhteista Etelä-Aasian maihin ja Etelä-Aasian alueellisen yhteistyön liittoon (SAARC) vastaavan valtuuskunnan jäsenenä minäkin haluan sanoa muutaman sanan Aasian maiden äskettäin kokemasta ennennäkemättömästä tragediasta. Yhdyn täysin edellisten puhujien esittämään näkemykseen siitä, että Euroopan parlamentin, joka on tänään ensimmäistä kertaa koolla tämän katastrofin jälkeen, on kerättävä paljon rahaa ja että näiden varojen on mentävä niille, jotka niitä eniten tarvitsevat. On kuitenkin vaikeaa määritellä, kuka on nyt suurimmassa tarpeessa ja mitkä laitokset tai järjestöt kaipaavat kiireimmin apua. Jotkut puolalaisten aluelehtien toimittajat ottivat minuun viime viikolla yhteyttä, sillä he tiesivät, että kuulun SAARC-valtuuskuntaan ja että tiedän useimpia muita paremmin, missä tarve on suurin ja kenelle apua pitäisi lähettää. Kysynkin nyt, kenelle apua todellakin olisi parasta lähettää.
Kannatan erittäin voimakkaasti Saksan lehdistössä esitettyä ajatusta, nimittäin sellaisten verkostojen perustamista, jotka koostuvat tietääksemme eniten apua tarvitsevista kaupungeista, alueista ja kouluista. Voisimme sitten välittää nämä tiedot kotialueidemme äänestäjille ja instituutioille ja päästä näin läheisempään kontaktiin katastrofista kärsivissä valtioissa eniten apua tarvitseviin sekä ilmaista myötätuntomme heitä kohtaan. Voisimme myös määrittää tarkasti kaikki avun tarpeessa olevat. 
Doyle (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan ottaa esiin asian, joka ei liene kovinkaan kiinnostava tarkasteltaessa kokonaisvaltaisesti nykymaailman ongelmia, mutta joka on kuitenkin erittäin tärkeä niille, joita se koskee. Haluan korostaa, miten neuvoston 22.–23. marraskuuta aikaansaama poliittinen yhteisymmärrys eläinten suojelusta kuljetuksen aikana vaikuttaa kilpailukäyttöön ja jalostukseen tarkoitettujen rekisteröityjen hevosten kuljetukseen.
Kannatan ilman muuta asetuksen yleisiä säännöksiä, mutta minusta on valitettavaa, ettei neuvosto soveltanut tieteellisesti parhaita käytänteitä tähän nimenomaiseen luokkaan kuuluvien hevosten kuljetusta koskevissa yksityiskohtaisissa vaatimuksissa.
Asetuksen nykyisessä versiossa on joitakin epäjohdonmukaisuuksia ja vaarallisia säännöksiä, joita on muutettava, jotta se voidaan panna täytäntöön ja jotta se saavuttaa tavoitteensa, joka on näiden hevosten suojeleminen eikä niiden vaarantaminen. Esimerkiksi lattiapintojen ja kuivikkeiden avulla olisi varmistettava virtsan ja ulosteen riittävä valvonta eikä välttämättä niiden imeytyminen. Liukastumista estävä kumimatto on nykyään hygieenisin lattiavaihtoehto. Veden vapaa saatavuus on epätarkoituksenmukaista, epäkäytännöllistä ja mahdollisesti jopa vaarallista näille hevosille. Tilaa koskevien vaatimusten on oltava oikeasuhteisia kuljetettavan hevosen luonteeseen ja kokoon nähden. Ne eivät saa perustua johonkin tiukkaan ja käsittämättömään taulukkoon, jonka määräyksiä ei voida panna täytäntöön. Lyhyen matkan kuljetusten enimmäiskestoa koskeva rajoitus ei ole johdonmukainen kaikkialla tekstissä, ja enimmäiskesto on joka tapauksessa aivan liian lyhyt.
Koska asetustekstiä ei enää toimiteta takaisin parlamenttiin toista käsittelyä varten, kehotan neuvostoa tarkistamaan kantaansa ja poistamaan nämä epäkohdat, ennen kuin asetus julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä. 
Czarnecki, Ryszard (NI ).
      Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen iloinen, että minulla on jotakin yhteistä puhemiehen kanssa: pidämme molemmat videoiden katselusta. Aion kuitenkin puhua nyt muusta asiasta.
Suurimuotoista sikataloutta harjoittavien yritysten kasvusta on tulossa Puolassa suuri ongelma, jonka ovat tuoneet esiin sekä asukkaat että ympäristöjärjestöt. Tämä ongelma koskee jo neljännestä Puolan maakunnista, ja tällaisten yritysten kasvu merkitsee usein terveys-, eläinlääkintä- ja ympäristönormien rikkomista. Edellisellä vaalikaudella neljä Puolan Samoobrona-puolueen jäsentä pyysi, että tälle asialle tehtäisiin jotain, mutta asiasta vastaavalta parlamentin valiokunnalta ei ole saatu vielä minkäänlaista vastausta. Tämä ongelma ei esiinny vain Puolassa vaan myös muutamassa muussa uudessa jäsenvaltiossa. On valitettavaa, että tällaista kasvua tapahtuu Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin tuella.
Arvoisa puhemies, pyydän teitä ottamaan tämän asian uudestaan esiin ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan kanssa, joka on tällä hetkellä kuuro ja sokea. Siitä, ettemme pysty kunnolla käsittelemään asiaa, voi olla hyötyä joillekin suuryrityksille, myös Euroopan ulkopuolella toimiville yrityksille, mutta se ei missään tapauksessa edistä maanosamme ympäristön ja talouden tasapainoista kehitystä. 
Hudacký (PPE-DE ).
    Hyvät parlamentin jäsenet, kestää kauan, ennen kuin maailma toipuu maanjäristyksestä, joka tuhosi kaksi viikkoa sitten laajoja alueita Kaakkois-Aasiassa. Valtava hyökyaalto jätti jälkeensä hirvittävän tuhon: kymmeniätuhansia kuolleita, miljoonia loukkaantuneita, perhetragedioita ja sanoin kuvaamatonta kärsimystä. Ymmärrämme tai meidän ainakin pitäisi ymmärtää ihmiselämän arvo nyt ehkä paremmin kuin koskaan. Tässä yhteydessä minusta on mahdotonta olla reagoimatta ihmishenkien menetykseen vetoamalla "ihmisoikeuksiin". Miljoonilla syntymättömillä lapsilla ei ole ollut koskaan mahdollisuutta elää yhtäkään päivää, ja olemme valmiita auttamaan tuhansia vanhuksia ja sairaita tekemään itsemurhan eutanasian avulla. Viimeisimmät Alankomaissa tehdyt aloitteet ovat yksinkertaisesti hämmästyttäviä: eutanasia – elävien vammaisten lasten murhaaminen. Nämä ovat eurooppalaisen hyökyaallon – kuoleman kulttuurin – seurauksia. Eivätkö Kaakkois-Aasian uhreja kohtaan osoittamamme myötätunnon sanat ole pelkkää hurskastelua? Vastatkoon kukin meistä itsekseen tähän kysymykseen. Kiitos. 
Rutowicz (NI ).
      Arvoisa puhemies, olette Euroopa parlamentin tärkein edustaja – toimielimen, jonka jäsenet tulevat eri puolilta yhteisöä ja edustavat erilaisia poliittisia näkemyksiä. Me kaikki haluamme Euroopan, jossa ei ole konflikteja ja jossa kansalaiset otetaan hyvin huomioon. Ukrainan tilanne olisi voinut aiheuttaa poliittisen kriisin ja horjuttaa maan vakautta, mikä olisi ollut uhka EU:n jäsenvaltiolle Puolalle sekä koko Euroopan unionille. Niiden joukossa, jotka auttoivat estämään kriisin, oli Puolan entinen ja nykyinen presidentti, eurooppalaisia diplomaatteja, parlamentaarikkoja ja Euroopan parlamentin jäseniä, joista valtaosa oli puolalaisia. He kaikki edistivät osaltaan demokratian toteutumista Ukrainassa. Näistä edistystoimista on valitettavasti esitetty sellaisia huomautuksia, jotka ovat saattaneet Puolan ja sen kansan huonoon valoon. Meidän tulkintamme mukaan nämä huomautukset johtuvat halusta heikentää Euroopan yhteenkuuluvuutta.
Haluaisin siksi esittää erään tulevaisuuteen liittyvän kysymyksen. Arvoisa puhemies, onko Euroopan parlamenttia edustavilla yksittäisillä henkilöillä oikeus tuoda julki vastenmielisyytensä tiettyä valtiota tai yhteisöä kohtaan? 
Puhemies.
   Hyvä jäsen Rutowicz, jos viittaatte moneen kertaan vatvottuun asiaan, josta on esitetty jo useita kysymyksiä, en voi muuta kuin toistaa, mitä olen sanonut. 
Allister (NI ).
    Arvoisa puhemies, parlamentin jäsenet panivat varmasti merkille, että IRA:a edustava parlamentin jäsen de Brún ei tuominnut puheessaan sitä, että hänen kollegansa ryöstivät Belfastissa 26 miljoonaa puntaa. Kun otetaan huomioon hänen puolueensa yhteys tähän ryöstöön, hän sortui äärimmäiseen tekopyhyyteen pyytämällä Euroopan unionilta rahoitusta. Jos jäsen de Brún haluaa puhua rahoituksesta, puhukoon ensin omaisuudesta, jonka hänen puolueensa hankki laittomin keinoin Northern Bankista.
Olen erittäin pettynyt myös sen vuoksi, että aikana, jona tavalliset ihmiset kaikkialla maailmaa kaivelevat taskunpohjiaan, EU aikoo tällä viikolla tuhlata miljoonia euroja uuden perustuslain juhlimiseen. Se osoittaa häpeällisen huonoa makua, kun maailmassa on tällainen tilanne.
Minusta on erittäin valitettavaa, että meille lähettämässänne juhlallisuuksia koskevassa ilmoituksessa mainitaan huomenna ja keskiviikkona television ja lehdistön kanssa käytävät "keskustelut" Euroopan perustuslaista. Keskustelu tarkoittaa mielestäni sitä, että molemmilla osapuolilla on mahdollisuus esittää näkemyksensä. 
Puhemies.
   Hyvä jäsen Allister, vastaukseni on sama kuin aiemmin vastaavanlaisiin huomautuksiin antamani vastaus. 
Wynn (PSE ).
    Arvoisa puhemies, vietimme tämän istuntojakson alussa aivan aiheellisesti minuutin hiljaisuuden Aasiassa tapahtuneiden hirveiden menetysten vuoksi. Tällaisina valtavan tuhon aikoina pienemmät murheelliset tapahtumat jäävät tavallisesti huomaamatta. Ankara myrsky aiheutti viime viikonloppuna Carlislen kaupungissa ja Cumberlandin alueella valtavan tulvan, ja useita vanhuksia kuoli. Arvoisa puhemies, pyydän teitä lähettämään Carlislen kaupunginjohtajalle kirjeen, jossa ilmaistaan myötätuntomme kaupungin ja alueen asukkaita kohtaan, ja lisäksi kysyn komissiolta, voiko se tarjota apua asianosaisille tässä hätätilanteessa. 
Puhemies.
   Hyvä jäsen Wynn, otamme tietenkin yhteyttä tästä ongelmasta kärsivän kaupungin viranomaisiin ehdottamallanne tavalla. 
Manders (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, yhdyn jäsenten Deva ja Tajani esittämään pyyntöön. Olen lähettänyt teille samantapaisen kirjeen, jossa olen pyytänyt, että välttämättömyydestä tehdään hyve ja että pyrimme tehostamaan toimiamme tämän katastrofin vuoksi. Mehän päätimme vuoden 2004 täällä Strasbourgissa pidettyyn täysistuntoon ja aloitamme tämän vuoden taas täysistunnolla siten, ettei tällä välin ole ollut yhtään kokousta.
Pidän tätä tehokkaiden toimien sijaan menetettynä mahdollisuutena, ja meidän olisi mielestäni tarkasteltava Euroopan parlamentin tehokkuutta ja täysistuntoja. Olisimme varsin helposti voineet tiivistää asioita. En ole saanut teiltä vielä vastausta, mutta esityslistan perusteella oletan sen olevan kielteinen, koska varotte luultavasti asettamasta ennakkotapausta. Teidän olisi mielestäni kuitenkin tartuttava jokaiseen tilaisuuteen tehostaa kokouksia tarvittaessa, jotta kokouksia ei pidetä vain muodon vuoksi ainoastaan siksi, että perustamissopimuksessa satutaan niin määräämään. 
Puhemies.
   Sanotte, ettette ole saanut minulta mitään vastausta. Olen yrittänyt vastata kirjallisesti kaikkiin ehdotuksiin, jotka minulle on toimitettu kirjallisina ja joita puheenjohtajakokous on käsitellyt, ja puheenjohtajakokous on katsonut asianmukaiseksi tehdä mainitsemani päätöksen. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma Buenos Airesissa pidetyn Yhdistyneiden Kansakuntien ilmastonmuutosta koskevan puiteyleissopimuksen osapuolten kymmenennen konferenssin tuloksista.
Dimas,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aluksi haluan todeta, että olen täysin samaa mieltä kaikesta, mitä puhemies totesi Kaakkois-Aasiassa tapahtuneesta ennennäkemättömästä tuhosta, ja haluan onnitella Euroopan parlamenttia siitä, että se vastasi viipymättä kysymykseen avusta, jota Euroopan unioni aikoo siis tarjota.
Täytyy sanoa, että Euroopan unioni on ollut avokätinen ja lisäksi reagoinut nopeasti ja tehokkaasti tässä ennennäkemättömässä katastrofissa. Se aloitti toimet välittömästi. Katastrofin jälkeisenä päivänä Sri Lankassa ja Thaimaassa oli humanitaarisen avun toimiston ECHO:n ja pelastuspalvelualan komitean asiantuntijoita auttamassa koordinoimaan toimia, määrittämään ongelmat, arvioimaan vahingot ja tiettyjen tarviketoimitusten tarpeen sekä parantamaan tällaisten toimitusten koordinointia. He jäävät sinne varmasti pitkäksi aikaa, koska alueen kunnostamis- ja jälleenrakentamistoimet ovat vielä laajempia, ja Euroopan unionin on tarjottava jatkuvasti tukea.
Aivan ensimmäiseksi haluan kiittää teitä siitä, että annoitte minulle tilaisuuden keskustella kanssanne tänä iltana Buenos Airesissa viime kuussa pidetyn Yhdistyneiden Kansakuntien ilmastonmuutosta koskevan puiteyleissopimuksen osapuolten kymmenennen konferenssin tuloksista. Minun on ensinnäkin todettava, että tässä konferenssissa olivat läsnä ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan puheenjohtaja Florenz ja seitsemän muuta jäsentä, joiden osallistuminen oli äärimmäisen tärkeää. Täytyy sanoa, että he tukivat ja auttoivat meitä sekä neuvoivat meitä neuvottelujen aikana aivan loppuun saakka. Varsinkin viimeisenä päivänä olimme jatkuvasti tekemisissä konferenssissa käydyissä erittäin tiukoissa neuvotteluissa. On todettava, etteivät tulokset olleet häävejä. Ne olivat kuitenkin parempia kuin odotimme – ne ylittivät ennen kaikkea ne odotukset, joita meillä oli, ennen kuin Venäjä ratifioi Kioton pöytäkirjan, toisin sanoen ennen kuin Kioton pöytäkirjan voimaantulo vahvistettiin. Tuloksia voidaan näin ollen pitää kaiken kaikkiaan myönteisinä. Voin mainita joitakin seikkoja, jotka osoittavat tämän.
Ensimmäinen ja ehkä kaikkein tärkein asia oli keskustelu siitä, mitä tapahtuu Kioton sopimuksen jälkeen, joka tulee Kioton pöytäkirjan mukaan voimaan vuonna 2005. Tähän reagoitiin varsin voimakkaasti; Yhdysvallat ja jotkin kehitysmaat halusivat tuskin edes puhua asiasta. Ne eivät tarkalleen ottaen halunneet edes keskustella mahdollisuudesta aloittaa keskustelut vuonna 2005. Kuten aikaisemmin totesin, erittäin vaikeiden neuvottelujen jälkeen pääsimme asiasta yhteisymmärrykseen, kun Argentiinan suurlähettiläs Estrada ehdotti, että toukokuussa järjestettäisiin seminaari kahdesta oleellisesta asiasta: ensimmäinen asia koskee nykytilannetta ja toinen, meidän vaatimamme asia koskee tulevaa kehitystä. Tämä on ensimmäinen, vaikkakin mielestäni epävarma askel, mutta joka tapauksessa ensimmäinen askel kohti neuvotteluja ja keskusteluja siitä, mitä ilmastonmuutosten seurauksissa tapahtuu vuoden 2012 jälkeen. Täytyy sanoa, että meillä oli liittolaisia näissä neuvotteluissa, mikä on tärkeä edistysaskel. Liittolaisinamme olivat monet kehitysmaat, kuten Brasilia, Etelä-Afrikka ja lukuisat Afrikan valtiot, jotka suhtautuivat aiemmin epäilevästi mutta tukivat tällä kertaa pyrkimyksiämme aloittaa neuvottelut.
Toinen erittäin tärkeä asia on sopimus viisivuotisesta ohjelmasta, jolla kehitysmaat saatetaan ilmastonmuutoksen vaatimusten tasalle. Voin sanoa, että kyseiset valtiot antoivat meille merkittävää tukea, ja niillä on myös mahdollisuus hyötyä tästä ohjelmasta.
Kolmas tärkeä seikka koskee joitakin puhtaan kehityksen mekanismiin liittyviä selvennyksiä. Se on yksi niistä mekanismeista, joista määrätään Kioton pöytäkirjassa, ja siitä on tullut erittäin tärkeä, kun pöytäkirjaa aletaan soveltaa ja kun Euroopan unionissa on otettu käyttöön hiilidioksidipäästökauppaa koskeva järjestelmä. Bonnissa sijaitsevaan toimeenpanovirastoon tulee varmasti suuri määrä lupahakemuksia, minkä vuoksi sitä on vahvistettava. Sen toiminnasta on tultava aiempaa avoimempaa. Tarvitaan lisää rahaa, jotta se voi toimia tehokkaasti ja edistää Kioton pöytäkirjaan perustuvien mekanismien soveltamista.
Toinen puhtaan kehityksen mekanismiin liittyvä seikka on rekisterijärjestelmä, jota koko suunnitellun kauppajärjestelmän toiminta edellyttää. Tähän liittyy muitakin erittäin tärkeitä teknisiä seikkoja, mutta niitä ei ole viety eteenpäin niin innokkaasti. Keskustelimme kaikista näistä asioista, ja saimme aikaan ratkaisuja ja sopimuksia.
Euroopan unioni antoi mielestäni tärkeää näyttöä hiilidioksidipäästökauppaa koskevasta järjestelmästä, joka on ollut virallisesti käytössä 1. tammikuuta alkaen. Tämä osoitti ja tavallaan varmisti Euroopan unionin johtavan aseman ilmastonmuutoskysymyksessä sekä herätti kovasti kiinnostusta. Kauppaa koskevaa keskustelua oli seuraamassa ministereitä lähes jokaisesta maasta, ja yhteistyöhalukkuutensa ilmaisseiden valtioiden kanssa järjestettiin lisäksi lukuisia kahdenvälisiä kokouksia. Tällaisia valtioita olivat esimerkiksi Norja, joka on soveltanut kauppajärjestelmää 1. tammikuuta alkaen, Japani ja Kanada, ja jopa Yhdysvallat olivat kiinnostuneita asiasta, mutta ne eivät voineet osallistua, koska ne eivät ole allekirjoittaneet Kioton pöytäkirjaa. Tämä on rajoitettu järjestelmä, jota sovelletaan Kioton pöytäkirjan allekirjoittaneiden valtioiden välillä.
Lisäksi haluan sanoa, että kaikkein tärkeintä oli, että verkotuimme kahdenvälisten kontaktien kautta, joita sekä meillä että Euroopan parlamentin jäsenillä oli joko kansallisten parlamenttien jäsenten tai muiden valtuuskuntien kanssa. Tämä antaa meille mahdollisuuden suostutella hankkeeseen ne valtiot, jotka vielä tarvitaan mukaan, jotta voimme edistää vuoden 2012 jälkeiselle ajalle asetettujen tavoitteiden saavuttamista, etenkin Yhdysvallat, Kiina ja Intia – näiden valtioiden kanssa meidän on ehdottomasti päästävä sopimukseen jollain keinolla.
Lopuksi totean, että Buenos Airesissa käymämme keskustelu ja sen kaiken kaikkiaan myönteiset tulokset antoivat meille mahdollisuuden vauhdittaa Euroopan unionin sisäistä vuoropuhelua siitä, mitä vuoden 2012 jälkeen tapahtuu. Meillä on kaksi mahdollisuutta: toinen oli 20. joulukuuta pidetty ministerineuvoston kokous, jossa todettiin uudelleen, että Euroopan unioni sitoutuu rajoittamaan maapallon keskilämpötilan nousun kahteen asteeseen tulevina vuosina ja että hiilidioksidipäästöjen ja muiden kasvihuonekaasujen lisääntymiselle on määriteltävä tavoitteena olevat prosenttiosuudet. Toinen mahdollisuus on kevään Eurooppa-neuvosto, jota varten komissio laatii kaksi asiakirjaa: työraportin kustannuksista ja hyödyistä, joita toimien toteuttamisesta tai toteuttamatta jättämisestä koituu ilmastonmuutoksen yhteydessä, ja komission tiedonannon vuoden 2012 jälkeistä kautta koskevien strategioiden arvioinnista ja siihen mennessä toteutettavista toimista. Odotamme tietenkin myös Euroopan parlamentin osallistuvan asian käsittelyyn.
Haluan todeta, että Buenos Airesissa pidetyn konferenssin tulokset, joista ei annettu kovin myönteistä kuvaa lehdistössä ja tiedotusvälineissä, olivat parempia kuin tiedotusvälineissä esitetyt tulokset. Toistan, että ne eivät olleet sellaisia kuin halusimme, mutta ne olivat parempia kuin etukäteen odotimme, joten tuloksia voidaan sinänsä pitää kaiken kaikkiaan myönteisinä. 
Florenz (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, yhdyn mielelläni siihen, mitä te, arvoisa komission jäsen juuri totesitte. Kun kaikki seikat otetaan huomioon, konferenssi oli mielestäni onnistunut, vaikka emme ehkä aivan saavuttaneetkaan haluamiamme lukuja ja tavoitteita. Haluan tässä yhteydessä esittää vielä kiitokset puheenjohtajavaltio Alankomaiden edustajalle, joka todellakin komission jäsenen avustuksella yhdisti nämä kolme Euroopan unionin toimielintä tiimiksi, minkä vuoksi Euroopalla voi olla jatkossa tärkeä kansainvälinen asema paitsi euron myös ympäristö- ja ilmastopolitiikan ansiosta. Siinä meillä on nähdäkseni johtoaseman lisäksi myös suunnan määrääjän asema. Pyrimme osallistumaan päätöksiin, jotka koskevat menetelmiä, joilla saavutamme tavoitteemme sekä Euroopassa että koko maailmassa.
Kööpenhaminassa sijaitseva Euroopan ympäristökeskus totesi muutama viikko sitten selvästi, että käytössämme olevat välineet ovat oikeansuuntaisia, ja te puhuitte äsken niiden täytäntöönpanosta. Oli siksi loogista, että kolme toimielintämme vaikuttivat Buenos Airesissa päätöksiin siitä, mitä tapahtuu vuoden 2012 jälkeen, jolloin tulee kuluneeksi kymmenen vuotta siitä, kun ratifioimme Kioton pöytäkirjan, sillä teollisuutemme tarvitsee tietoja, joiden perusteella se voi laskea, onko sen vuoden 2012 jälkeisillä investoinneilla oikeudellinen perusta. Tämän vuoksi myös Euroopan parlamentin on tärkeää ottaa uusia askelia, jotta pääsemme lähemmäs itsellemme asettamiamme tavoitteita.
Tämä ei ole tietenkään vain Euroopan ja koko maailman teollisuuden tehtävä, vaan meidän on myös uskallettava laajentaa tämä tehtävä liikenteen ja kuljetuksen sekä kotitalouksien lämmityksen aloille. Tiedän varsin hyvin, ettei tätä kaikkea ole helppo toteuttaa poliittisesti, mutta jos teollisuuden on tulevaisuudessa pantava yksin täytäntöön Kioton pöytäkirjaan perustuvat tavoitteet, sekä Euroopan että koko maailman teollisuudelle koituu valtavat kustannukset. Tarvitsemme muitakin osapuolia jakamaan tätä taakkaa.
Arvoisa komission jäsen, teitte näin ollen oikein, kun mainitsitte Euroopan energiansäästötoimet. Haluatte aiheellisesti parantaa energiatehokkuutta, ja meidän on tietenkin oltava maltillisia edistäessämme uusiutuvien energialähteiden käyttöä. Olen itse täysin tätä mieltä ja toivon, että edistymme tässä asiassa.
Buenos Airesin konferenssissa oli tietenkin myös synkät puolensa, ja koska olen avoimesti tunnustautunut Yhdysvaltojen ystäväksi, yhdysvaltalaisten todella epärakentava lähestymistapa tuntui minusta pahalta, ja olin hyvin pettynyt. Toivoakin tosin on vielä – se ei ehkä kohdistu Yhdysvaltain hallitukseen vaan kymmeneen Yhdysvaltain osavaltioon, jotka ovat alkaneet toteuttaa kasvihuonekaasupäästöjä koskevaa aloitetta hallituksen kannasta huolimatta, ja esimerkiksi Kanadan vastaisella rajalla on merkkejä todella lupaavasta kehityksestä. Rohkenen jopa sanoa, että Euroopalla on liikennepolitiikan alalla opittavaa näiltä osavaltiolta, esimerkiksi Kalifornialta. Uskon, että myös Yhdysvalloissa alhaalta ylöspäin toteutuva demokratia vauhdittaa asioita tällä alalla, ja voin vain tukea tätä kehitystä.
Haluan vielä esittää lämpimät kiitokset komission jäsenelle Dimasille ja neuvoston puheenjohtajalle Van Geelille siitä, että he heittivät Euroopan panoksen vaakakuppiin. Ei ollut meidän ongelmamme, ettei vaa'an osoitin heilahtanut haluamaamme suuntaan. Jatkamme kuitenkin taistelua, koska olemme vakuuttuneita, että kynnämme oikeaa peltoa. Olen itse maanviljelijä ja käytän siksi mielelläni tätä esimerkkiä.
Arvoisa puhemies, kiitän kärsivällisyydestänne. 

Corbey (PSE ),
   .  Arvoisa puhemies, minäkin haluan aluksi kiittää jäsen Florenzia valtuuskunnan johtamisesta sekä komission jäsentä Dimasia ja puheenjohtajavaltio Alankomaita miellyttävästä yhteistyöstä.
Puhun ensimmäiseksi pohjoisnavasta, joka lämpenee odotettua nopeammin: jäätiköt sulavat, ikirouta sulaa ja puurajat siirtyvät. Pohjoisnapa-alueen väestön on nyt sopeutettava elämäntapansa ilmaston lämpenemiseen. Pohjoisnavalla elävien yhteisöjen tilanne osoittaa pienessä mittakaavassa sen, minkä koko maailma joutuu pian kohtaamaan. Meillä on kaksi tehtävää: meidän on sopeuduttava ilmastonmuutokseen ja samalla pidettävä se mahdollisimman vähäisenä.
Kun otetaan huomioon tämä valtava haaste, Buenos Airesissa pidetyn ilmastokonferenssin tulokset ovat erityisen valitettavia. On tietenkin hyvä, että Kioton prosessi voitiin seminaarin ansiosta pitää raiteillaan. On tietenkin hyvä, että Euroopan unionilla on oma tiensä ja että tulokset voidaan ennakoida seminaarissa, mutta tämä kaikki on surullisen vähäpätöistä.
Meidän on myös todettava, että EU toimii yhä enemmän yksin. Jotkin Yhdysvaltain osavaltiot ovat luonnollisesti valmiita vähentämään kasvihuonekaasupäästöjä, ja päästökauppajärjestelmämme todellakin herätti kiinnostusta. Pitää lisäksi paikkansa, että jotkut tutkijat kiistävät nykyään, että ihmisillä on vaikutusta ilmastoon. Meidän on oltava tyytyväisiä näihin vähäisiin saavutuksiin, mutta Buenos Airesin konferenssin tärkein sisältö on, että Eurooppa pitää asiaa kiireellisenä mutta muu maailma ei. Ihmettelen, mistä tämä johtuu. Eikö Yhdysvaltain hallinnolla ole vastuuntuntoa? Eikö muu maailma ymmärrä tilannetta vai eikö meillä ole tarpeeksi diplomaattisia kykyjä? Pettävätkö suostuttelutaitomme?
Joudumme valitettavasti toteamaan, ettei EU pystynyt vaikuttamaan tarpeeksi. Vuoden 2012 jälkeiselle kaudelle asetut sitovat tavoitteet ovat tavoittelemisen arvoisia, mutta niistä on valitettavasti tullut Euroopan keppihevonen. EU:n on valmistauduttava erittäin huolellisesti keväällä pidettävään seminaariin. Tarvitsemme myös käytännöllisiä ehdotuksia, jotka edellyttävät johtajuutta ja suostuttelutaitoa mutta ennen kaikkea rohkeutta. On esitettävä viipymättä järkeviä, rakentavia ja hyvin perusteltuja ehdotuksia. EU:n on myös oltava avoin muiden maiden lähestymistavoille. Voin esittää ainakin kolme ratkaisua, joita meidän kaikkien on tarkasteltava.
Meidän on ensinnäkin keskityttävä aiempaa enemmän sopeutustoimiin ja kehitysmaiden auttamiseen nimenomaan sopeutustoimissa. Kaikki Afrikan ja Väli-Amerikan valtioiden valtuuskunnat aloittivat osuutensa Buenos Airesissa selvityksellä ilmastonmuutoksen kielteisistä vaikutuksista. Sopeutustoimet eivät ole helppoja, mutta niiden olisi tietenkin käsitettävä muutakin kuin pelkät avustustoimet suurten tuhojen yhteydessä. Elämäntavan muuttaminen on oleellista, ja tätä varten on laadittava uskottavia ohjelmia.
Toinen asia on teknologian siirto, jota meidän on edistettävä kaikin keinoin, ja meidän on luovuttava ideologisista epäilyistämme puhtaan kehityksen mekanismia kohtaan.
Kolmanneksi meidän on käytettävä paljon aiempaa vähemmän energiaa kansallisiin lähestymistapoihin ja kansallisiin tavoitteisiin ja keskityttävä niiden sijasta kunkin sektorin tavoitteisiin. Valtuuskuntamme käymissä keskusteluissa alakohtaista lähestymistapaa pidettiin toteuttamiskelpoisena menetelmänä. Meidän on lyötävä päämme yhteen teräs-, sementti- ja paperiteollisuuden edustajien kanssa. Näillä aloilla kilpailu on maailmanlaajuista, ja asiassa on selvästikin edettävä asettamalla sopivimpaan teknologiaan perustuvia maailmanlaajuisia tavoitteita. WTO:lla voi olla tässä merkitystä. 
Davies (ALDE ),
   .  Arvoisa puhemies, jos Buenos Airesissa pidetyn osapuolten konferenssin tulokset ovat odotettua parempia, komission odotusten on täytynyt olla erittäin matalalla konferenssin alkaessa. Komission jäsen on nyt saanut esimakua ilmastonmuutosta koskevien neuvottelujen kovasta maailmasta. Toivon, että tämä on saanut hänet kannattamaan ongelmien ratkaisemista ja koko maailman saattamista yhteisen päämäärän taakse.
Carlislen asukkaiden on nyt selviydyttävä kaikkien aikojen pahimmista tulvista, jotka johtuvat viime päivien ennätyksellisen rankoista sateista. Toivon parlamentin yhtyvän kiitoksiini, jotka osoitan pelastusyksiköille, vapaaehtoisjärjestöille ja monille yksittäisille henkilöille siitä työstä, jota he ovat tehneet tilanteen helpottamiseksi, ja etenkin toimista vanhusten ja muiden äärimmäisen vaikeassa tilanteessa olevien auttamiseksi.
Ei voida varmasti väittää, että nämä tulvat johtuvat maapallon keskilämpötilan noususta, mutta äärimmäisen voimakkaiden sääilmiöiden on sanottu olevan yksi ilmastonmuutoksen seurauksista. Carlislen tapahtumat ovat yksi esimerkki siitä, miksi EU:n on niin tärkeää jatkossakin johtaa maailman kehitysyhteistyöpolitiikkaa näiden maapallon keskilämpötilan nousun vaikutusten torjumiseksi.
Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on viime viikkoina ilmoittanut huolehtivansa päättäväisesti siitä, että ilmastonmuutos on tärkeällä sijalla maan puheenjohtajakauden ohjelmassa, joten on suoraan sanoen hämmästyttävää, että tämä sama hallitus vaarantaa päästökauppajärjestelmän käyttöönoton onnistumisen, sillä se on Euroopan tärkeimpiä välineitä kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisessä.
Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus esitti kansallisen jakosuunnitelman, jonka komissio hyväksyi viime heinäkuussa. Kolme kuukautta myöhemmin Yhdistynyt kuningaskunta esitti tarkistetun suunnitelman, jossa vaaditaan aiempaa suurempia ja avokätisempiä päästöoikeuksia – nämä vaatimukset ovat paljon suurempia kuin minkään muun hallituksen. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus uhkaa oikeudellisilla toimilla, ellei suunnitelmia hyväksytä. Tämä on mielestäni harvinainen osoitus joko epäpätevyydestä tai vilpillisistä tarkoitusperistä. Se saa Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen hienot sanat kuulostamaan täysin tyhjiltä.
Ennen kuin komission jäsen päättää tämän keskustelun, haluaisin hänen kertovan parlamentille, mikä on tämänhetkinen tilanne. Onko Yhdistynyt kuningaskunta tällä hetkellä mukana päästökauppajärjestelmässä vai ei? Arvoisa komission jäsen, vahvistaako oikeudellinen yksikkönne Yhdistyneen kuningaskunnan tapauksen vai hyväksyykö komissio lopullisesti päästökauppajärjestelmään kuuluvan päästöoikeuksien jaon, kuten direktiivissä säädetään? Aiheuttavatko tämänhetkinen kanta ja tapahtuneet viivästykset tosiasiallisia ongelmia päästökauppajärjestelmän onnistumiselle pitkällä aikavälillä?
Toivon, että komission jäsen voi vastata näihin kysymyksiin. Toivon hänen ymmärtävän, etteivät kaikki Yhdistyneen kuningaskunnan edustajat moiti häntä, jos hän esittää hyvin määrätietoisen näkemyksen asiasta. 
Frassoni (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, osapuolten kymmenennes konferenssi (COP-10) merkitsi sitä, että ilmastonmuutosta koskevan puiteyleissopimuksen voimaantulosta on kulunut kymmenen vuotta, ja osapuolten konferenssissa tiedettiin nyt ensimmäistä kertaa varmasti, että Kioton pöytäkirja tulee voimaan. Eräs tarkkailija kuvaili, että tässä kokouksessa "puhuttiin tulevaisuudesta puhumisesta".
Emme voi peitellä niitä hyvin ilmeisiä vaikeuksia, joita vuoden 2012 jälkeistä aikaa koskevan keskustelun aloittamiseen liittyy. Tämä ei ole mitenkään yllättävää, koska neuvosto ei pystynyt myöskään sopimaan asetettavista luvuista, ja on aina vaikeaa puhua tulevaisuudesta, kun vallitseva tilanne on vielä niin epätyydyttävä, kuten nyt.
COP-10 tarjosi samalla tapahtumapaikan sadoille oheistapahtumille, lehdistötilaisuuksille, kokouksille, kansalaisjärjestöille ja sidosryhmille, mitä pidämme erittäin tärkeänä, koska Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanoon tarvitaan paljon muitakin tahoja kuin hallituksia.
Haluan korostaa kahta osapuolten kymmenennen konferenssin tulosta. Ensimmäinen niistä on Yhdysvaltojen aivan selkeä ja avoin jarruttelu. Arvoisa komission jäsen, ette puhunut tästä asiasta, mutta teidän olisi mielestäni puhuttava siitä. Teidän pitäisi myös kertoa meille, mitä aiotte tehdä asialle. Tämä oli paitsi suuri pettymys myös suuri este – strategian muutos. Yhdysvallat ei enää sano, ettei se aio allekirjoittaa vaan ettei se aio olla esteenä. Se kuitenkin nimenomaan on esteenä – sekä nyt että tulevaisuudessa.
Arvoisa komission jäsen, haluaisimme tietää, mitä ajattelette siitä, että EU:n on oltava valmis etenemään Kioton pöytäkirjan kehyksen neuvottelussa ilman, että Yhdysvallat pyytää niiden valtioiden jättämistä ulkopuolelle, jotka eivät ole allekirjoittaneet pöytäkirjaa. Meidän on alettava keskustella tästä asiasta.
Toinen asiani, joka jo mainittiinkin, on päätös kutsua koolle kansallisten asiantuntijoiden seminaari. Kuten monet ovat todenneet, valtuutus on erittäin heikko, mutta tämä voi onnistua poliittisella tahdolla, ja voimme aloittaa – halukkaiden kanssa – yksityiskohtaisen keskustelun vuoden 2012 jälkeisistä sitoumuksista.
Mitä odotamme komissiolta ja neuvostolta? Niiden olisi nähdäksemme valmistauduttava toukokuussa Bonnissa pidettävään kokoukseen laatimalla tulevaa ilmastopolitiikkaa koskeva kokonaisvaltainen ehdotus, joka vastaa EU:n sitoumusta rajoittaa maapallon keskilämpötilan nousu alle kahteen asteeseen teollistumista edeltävään tasoon verrattuna, sekä huolehdittava siitä, että maapallon kasvihuonepäästöt ovat korkeimmillaan kahden seuraavan vuosikymmenen aikana.
Toiseksi, EU:n troikan on asianmukaisin diplomaattisin toimin pyrittävä ottamaan huomioon kehitysmaiden oikeutetut huolenaiheet. Tästä ei pitäisi olla minkäänlaisia harhakuvitelmia. Emme saa kehitysmaita mukaan, ellei sopeutumistoimiin tarjota asianmukaisia resursseja, ja haluamme niiden taistelevan rinnallamme.
Kolmanneksi totean, että EU:n on kaksinkertaistettava toimensa, jotta se voi täyttää Kioton pöytäkirjaan perustuvat velvoitteet ja vielä sitäkin tiukemmat tavoitteet. Elleivät omat jäsenvaltiomme pysty nyt noudattamaan Kioton pöytäkirjaa, olemme epäilemättä menettäneet uskottavuutemme tulevaisuudessa. 

 Arvoisa komission jäsen, jätitte mainitsematta erään toisen asian, jota on mielestäni tärkeää korostaa tässä keskustelussa: italialaisen ministerin Matteolin asenteen – hänhän oli eri mieltä muiden Euroopan unionin valtuuskunnan jäsenten kanssa. Teidän ei mielestäni pitäisi olla diplomaattinen tässä asiassa, koska me kaikki edustamme Euroopan unionin kantaa, kun taas ministeri Matteoli toimi väärin ja lähti sopimattomasti täysin eri linjoille sekä aiheutti siten hämmennystä teille ja muille Euroopan unionin valtuuskunnan jäsenille. Tapahtuneeseen on hyvin yksinkertainen syy: ministeri Matteoli ja hänen hallituksensa eivät pidä Kioton pöytäkirjaan perustuvia ilmastonmuutoksen vaikutuksia vähentäviä toimia ensisijaisen tärkeinä nyt eivätkä myöskään vuoden 2012 jälkeen.
Komission, neuvoston ja parlamentin on alettava pohtia, miten Euroopan valtiot, jotka eivät vielä täytä Kioton pöytäkirjan velvoitteita, saataisiin etenemään oikeaan suuntaan. 
Musacchio (GUE/NGL ),
   . – Arvoisa puhemies, myös taannoinen hyökyaaltokatastrofi osoittaa, miten tärkeä ihmisten ja luonnon välinen suhde on ihmisten ja sivilisaatioiden selviytymisen kannalta. Ilmastonmuutos uhkaa nimenomaan niiden selviytymistä, minkä vuoksi hiilidioksidipäästöjen huomattavasta vähentämisestä on tultava ehdoton ja ensisijainen tavoite sekä tekijä, joka pitäisi ottaa huomioon jokaisessa talous- ja sosiaaliasioita koskevassa päätöksessä.
Eurooppa on sitoutunut Kioton pöytäkirjaan perustuviin sekä sen jälkeisiin velvoitteisiin, ja tämä kohdistaa valokeilan sitäkin voimakkaammin Yhdysvaltain hallinnon raskaaseen vastuuseen, mutta Yhdysvaltain hallinto vastustaa myös Kioton pöytäkirjan ratifiointia ja pöytäkirjan jälkeisestä kaudesta neuvottelemista, kuten Buenos Airesissa ilmeisesti tapahtui. Täytyy myöntää, ettei Eurooppa täytä tehtäväänsä vielä läheskään täysimääräisesti: se antoi Kioton sopimuksen vääristyä ottamalla käyttöön päästökaupan, eikä se ennen kaikkea pysty vielä pitkään aikaan toteuttamaan tavoitteena olevia päästövähennyksiä käytännössä. Päästöt itse asiassa lisääntyvät edelleen, ja joissakin valtioissa, kuten Italiassa, ne lisääntyvät tuntuvasti.
Meidän on pohdittava, mistä tämä johtuu. On tosiasia, että Kioton pöytäkirjan tavoitteiden saavuttaminen on jätetty pelkästään markkinamekanismien vastuulle. Ne eivät ole toistaiseksi toimineet, vaan vapaiden markkinoiden maailmanlaajuistuminen on lisännyt vääristäviä tekijöitä. Tuotanto on siirretty valtioihin, joissa on voimassa löyhempi ympäristölainsäädäntö, mikä lisää päästöjä. Rikkaat valtiot tuhlaavat enemmän energiaa liikenteessä ja kotitalouksissa. Energia-alan yksityistäminen ja vapauttaminen on säästöjen ja puhtaiden energialähteiden sijasta johtanut perinteisten, saastuttavien energialähteiden väliseen kilpailuun.
Jos haluamme – kuten meidän täytyy – panna Kioton pöytäkirjan määräykset täytäntöön ja mennä vielä pitemmälle, meidän on muutettava oleellisesti lähestymistapaamme: meidän on kohdistettava kaikki tieteelliseen tutkimukseen, energiapolitiikkaan ja infrastruktuuriin liittyvät toimemme tämän tavoitteen saavuttamiseen laajan toimintasuunnitelman avulla, joka on asianmukaisesti jäsennetty, jolle myönnetään riittävät varat ja joka perustuu demokraattisen osallistumiseen.
Tarvitsemme jotakin, joka menee paljon entisiä, vanhanaikaisia markkinasääntöjä pitemmälle ja jolla voidaan todellakin vastata kestävän tulevaisuuden haasteeseen: tarvitsemme uuden sosiaali- ja ympäristötalouden, jonka rakenne perustuu demokraattisiin periaatteisiin ja solidaarisuuteen koko maailmaa kohtaan. Kaikki tämä tuntuu sitäkin selvemmältä ja välttämättömämmältä, kun ajattelemme, että Kioton pöytäkirja on vain ensimmäinen pieni askel. Buenos Airesissa Yhdysvaltain hallinto ei antanut kenenkään puhua siitä, mitä Kioton pöytäkirjan voimassaolon päättymisen jälkeen on itse asiassa tehtävä: toisin sanoen välttämättömästä, mullistavasta muutoksesta. Täytyy myöntää, että Italian hallitus yhtyi tähän taantumukselliseen kantaan.
Tämä on siis todellinen tehtävä, joka odottaa erilaista Eurooppaa, joka pystyy puhumaan koko maailmalle tähän tapaan ja ennen kaikkea toteuttamaan konkreettisia toimia muuttaakseen tällä hetkellä valitettavasti vallitsevaa tilannetta. 
Blokland (IND/DEM ),
   .  Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti on keskustellut viime vuosina monesti ilmastopolitiikan tarpeesta. Kioton pöytäkirja tulee tosiasiassa voimaan ensi kuussa, minkä vuoksi on hyvä tarkastella viime vuosina tehtyjä päätöksiä. Olen pannut merkille, että ilmastopolitiikkaan kiinnitetään aiempaa vähemmän huomiota. Välttämättömille toimille on yhä vaikeampaa saada enemmistön kannatus. Tämä johtuu nähdäkseni siitä, ettemme juurikaan havaitse ilmastonmuutosta ja että kielteiset vaikutukset tulevat esiin kaikkein selvimmin kaukaisissa maissa. Joillakin on myös sellainen käsitys, että kasvihuonekaasupäästöjen vähentäminen heikentää talouskasvua.
Haluan kiinnittää parlamentin jäsenten huomion Laxenburgissa Itävallassa sijaitsevan sovelletun järjestelmäanalyysin kansainvälisen instituutin IIASA:n tekemään tutkimukseen. Kyseiseen tutkimukseen osallistuneet tutkijat osoittivat, että ilmastopolitiikkaa voidaan harjoittaa huomattavasti nykyistä kustannustehokkaammalla tavalla, mikäli siihen yhdistetään ilman laadun parantamistoimet. Näin nettokustannukset vähenevät tuntuvasti, mutta meidän olisi harkittava hiilidioksidin lisäksi muidenkin kaasujen sääntelyä. Tehokkaiden menettelytapojen ei näin ollen tarvitse välttämättä olla kalliita.
Haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni kiinnittääkseni komission huomion myös päästökauppajärjestelmään liittyviin ongelmiin. Direktiiviä on tulkittu hyvin eri tavoin, mikä on mahdollisesti aiheuttanut suuria ongelmia. Joissakin valtioissa esimerkiksi kemianteollisuus jätettiin direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Myös muut jäsenvaltiot ovat jättäneet siksi kemianteollisuutensa direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, jotta kilpailu ei vääristyisi.
Lisäksi päästökiintiönsä ylittäville yrityksille määrätyt rangaistukset ovat joissakin jäsenvaltioissa vähennyskelpoisia verotuksessa. Totean jälleen kerran, etteivät yhdenvertaiset mahdollisuudet toteudu sisämarkkinoilla. Haluaisin kuulla komission jäseneltä Dimasilta, onko hän tietoinen tästä ja voidaanko direktiiviin ehdottaa muutosta tällaisten käytäntöjen estämiseksi. Joissakin jäsenvaltiossa kyseinen teollisuudenala on saanut myös valtiontukea. Kotimaassani Alankomaissa hallitus on ostanut ulkomailta 600 miljoonalla eurolla päästölupia, minkä vuoksi teollisuudelle myönnettiin pieni huojennus. Haluaisin kuulla komission jäsenen kannan myös tästä asiasta.
Kun direktiivistä keskusteltiin, parlamentti hyväksyi kaksi tarkistustani, jotka olisivat estäneet tällaisten ongelmien syntymisen. Nyt minun on todettava, että nämä ongelmat kuitenkin syntyivät. Ilmastopolitiikkamme tavoitteena olisi oltava ympäristömme laadun parantaminen. Siitä me olemme sopineet ja siitä meidän on pidettävä kiinni. Emme omista maapalloa; olemme vain väliaikaisia asukkaita. 
Aylward (UEN ),
   .  Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen siihen, että Kioton pöytäkirja tulee voimaan 16. helmikuuta ja että 132 maata on ratifioinut sopimuksen määräykset. Se, että Venäjän hallitus ratifioi taannoin Kioton pöytäkirjan, tarkoittaa, että sillä on nyt oikeudellinen asema. Tämän sopimuksen nojalla Euroopan unioni on sitoutunut vuoteen 2012 mennessä vähentämään kasvihuonekaasupäästöjä 8 prosenttia vuoden 1990 kasvihuonekaasupäästötasoista. Minusta on myönteistä, että EU:n päästökauppadirektiivi pannaan täytäntöön. Se auttaa osaltaan varmistamaan, että Euroopan unioni täyttää Kioton sopimukseen perustuvat merkittävät kansainväliset velvoitteensa.
Yksi valitettava seikka on, etteivät jotkin valtiot, esimerkiksi Australia ja Yhdysvallat, ole allekirjoittaneet kyseisen sopimuksen määräyksiä. Kuten kaikki tiedämme, Yhdysvallat aiheuttaa yli 24 prosenttia kaikista vuotuisista kasvihuonekaasupäästöistä. Kioton sopimus menettää tehoaan, koska Yhdysvallat ei ole allekirjoittanut sitä. Yhdysvaltoja ei voida kuitenkaan täysin tuomita tässä poliittisessa kysymyksessä. Kalifornia – Yhdysvaltojen runsasväkisin osavaltio – on jo ottanut käyttöön niin kutsutun Pavleyn veron, jonka avulla Kaliforniassa on tarkoitus vähentää kasvihuonekaasujen käyttöä 22 prosenttia vuoteen 2012 mennessä. Olen pannut ilokseni merkille, että muut osavaltiot seuraavat Kalifornian esimerkkiä. Tähän mennessä 19 Yhdysvaltain osavaltiota on asettanut kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisen tavoitteekseen. On selvää, että yhä useammat yhdysvaltalaiset yritykset ja kansalaiset alkavat suhtautua myönteisesti ilmastonmuutoksen torjumiseen.
Euroopan unionin on kaikin mahdollisin diplomaattisin keinoin houkuteltava ja taivuteltava Yhdysvaltojen hallitusta toteuttamaan toimia kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi. Tämä voidaan ja pitääkin tehdä Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin välisten huippukokousten yhteydessä. Tarvitsemme koordinoidun kansainvälisen lähestymistavan ilmastonmuutoksen torjumiseen. Kioton pöytäkirja on toistaiseksi ainoa käytettävissä oleva kansainvälinen toimintakehys, jonka puitteissa pöytäkirjan ratifioineet valtiot voivat koordinoida lähestymistapojaan tähän asiaan.
Euroopan unionin puheenjohtajuus siirtyy myöhemmin tänä vuonna Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukselle, jolla Yhdysvaltojen nykyisen hallituksen uskollisena liittolaisena on toivottavasti käytettävissään erittäin tehokkaita diplomaattisia keinoja taivutella Yhdysvaltain hallitus etenemään tässä asiassa aiempaa myönteisemmällä tavalla. 
Gollnisch (NI ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, esitän vain muutaman kysymyksen maapallon keskilämpötilan noususta, asiasta, johon yhtäältä suhtaudutaan välinpitämättömästi ja josta toisaalta esitetään hyvinkin jyrkkiä mielipiteitä.
Kysyn ensinnäkin: nouseeko maapallon keskilämpötila todellakin oleellisesti ja jatkuvasti? Tämä näyttää olevan nyt vakiintunut tosiasia, ja tämän käsityksen muodostumiseen ovat vaikuttaneet etenkin valtamerten laajeneminen ja suurten jäätikköjen tilanne.
Toiseksi kysyn, onko maapallon keskilämpötilan nousulla ainoastaan kielteisiä vaikutuksia? Sillä ei välttämättä ole ainoastaan kielteisiä vaikutuksia – esimerkiksi Siperiassa, jossa taiga ja tundra voisivat vaihtua toisenlaisiin maisemiin – mutta Afrikan hirvittävä aavikoituminen tai El Niñon kaltaiset tuhoisat sääilmiöt ovat tietenkin eri asia.
Kolmas kysymykseni kuuluu: jos tätä ilmiötä päätetään torjua, onko varmaa, että tämä ilmiö on loppujen lopuksi ihmisten aikaansaannosta? Lämpenemistä ja jäätiköitymistä, joita ei voida katsoa ihmisten aikaansaannokseksi, on tapahtunut ainakin neljä kertaa kvartäärikauden aikana.
Neljäs kysymykseni on seuraava: on ilman muuta tehtävä jotain, jos maapallon keskilämpötilan nousu todellakin johtuu siitä, että ilmakehään pääsee kasvihuonekaasuja, kuten hiilidioksidia, koska ihmiset polttavat orgaanisia ja fossiilisia polttoaineita. Kannattaako Länsi-Euroopan kuitenkaan ryhtyä toimiin oman kilpailukykynsä kustannuksella, kun muut merkittävät toimijat, kuten Yhdysvallat ja Kiina – maailman suurin ja toiseksi suurin saastuttaja – pesevät kätensä asiasta ja tietenkin vaarantavat siten hankkeen onnistumisen, vaikka edellinen puhuja kertoikin kannustavia uutisia joistakin Yhdysvaltain osavaltioista?
Tulenkin näin viidenteen ja viimeiseen kysymykseeni: järjestelmällistä uudelleenmetsitystä sekä uusiutuvien tai uusien energialähteiden käyttöä on ilman muuta edistettävä. Meidän on kuitenkin oltava realistisia. Joudumme odottamaan kauan, ennen kuin näitä energialähteitä on riittävästi tarpeisiimme nähden. Eikö tällä välin pitäisi hieman miettiä myös ekologian kannalta energialähteiden monipuolistamista ja etenkin mahdollisuuttamme turvautua ydinenergiaan? Ranskan kansallinen rintama oli 25 vuotta sitten ensimmäinen poliittinen taho, joka kohdisti oikeutetusti huomion ydinenergian riskeihin, Tšernobylin katastrofin vuoksi valitettavasti syntyneeseen ennusteeseen. Tiede kuitenkin menee eteenpäin, ja teknologia voi kehittyä. Fuusio olisi prosessi, jossa käytettävästä raaka-aineesta ei syntyisi jätettä, jota syntyy nykyisissä prosesseissa ja joka on vaarallista pitkän aikaa. Odottaessamme tämän alan kehitystä myös fissiossa voitaisiin ehkä käyttää esimerkiksi toriumia, johon liittyy vähemmän riskejä kuin tällä hetkellä tuntemiimme aineisiin. Tiede voi epäilemättä kulkea tähän suuntaan. On tehtävä paljon työtä, eikä siihen saa liittyä minkäänlaisia dogmaattisia asenteita. 
Doyle (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, sanan "onnistuminen" käyttö tässä yhteydessä riippuu siitä, millaiset odotukset kullakin on ollut. Se tarkoittaa eri asioita eri ihmisille. Jos emme ota huomioon Buenos Airesissa varsinaisten neuvottelujen ulkopuolella syntyneitä vuorovaikutustilanteita ja keskusteluja, minun on vaikeaa käyttää sanaa "onnistuminen". Buenos Airesissa onnistuneita olivat mielestäni muiden kollegojen – etenkin runsain joukoin paikalla olleiden Yhdysvaltojen poliitikkojen ja yritysten sekä muiden yhdysvaltalaisten elinten edustajien – kanssa käydyt keskustelut, havainto siitä, miten paljon meillä on kannatusta sekä Yhdysvalloissa että Australiassa Bushin hallinnon kannasta huolimatta ja todellakin Australian pääministerin kanta Kioton pöytäkirjasta ja ilmastonmuutoksesta. Nämä olivat minun mielestäni onnistuneita Buenos Airesin tuliaisia. Yhdeksässä tai kymmenessä Yhdysvaltain osavaltiossa ja jopa joissakin energia- ja polttoaineyhtiöissä ja yleensäkin yritysmaailmassa asiaa kannatetaan voimakkaasti, ja kannatus vain lisääntyy.
Myönteistä oli myös Kiinan edistyminen ja Kiinan viranomaisten asenne – Kiina on kehitysmaa, jolla on valtavia väestörakenteen muutoksesta aiheutuvia paineita. Myös Brasilian asenne on muuttunut, ja se tulee mukaan hankkeeseemme. Nämä ovat minun mielestäni Buenos Airesin todellisia onnistumisia. Ne kielivät edistyksestä, jota on tapahtunut niiden osapuolten konferenssien jälkeen, joihin olen viimeksi osallistunut.
Sekoittaakseni asiaa lisää, tämä oli COP-10, ja ensi vuonna järjestetään COP-11. Keskusteluja jatketaan erityiskokouksessa. Emme saa kutsua sitä Kioton jälkeiseksi ajaksi tai vuoden 2012 jälkeiseksi ajaksi, mutta emme voi myöskään jättää huomiotta, että se kuuluu keskustelun alaan. Ensi vuonna meillä on myös MOP-1 – sekoitan nyt lisää asiaan perehtymättömiä! Se tarkoittaa nähdäkseni Kioton pöytäkirjan ratifioineiden osapuolten kokousta erotuksena osapuolten konferenssista, jonka kaikki osanottajat ovat allekirjoittaneet alkuperäisen sopimuksen. Nämä ovat kaksi erilaista – vaikkakin samantapaista – kokousten ryhmää, jotka oletettavasti kulkevat käsi kädessä. Ehkäpä komission jäsen kertoo meille lisää tästä.
Haluan kiittää jäsen Florenzia parlamentin valtuuskunnan johtamisesta sekä komission jäsentä parlamentin jäsenten mukaan ottamisesta. Haluaisin parlamentin osallistuvan vieläkin tiiviimmin osapuolten konferensseihin, etenkin MOP-1-vaiheessa. Toivon, että pidätte osallistumistamme antoisana ja hyödyllisenä. Haluaisin siitä vielä nykyistä järjestelmällisempää, vaikka tiedän, että neuvosto on melko vaitonainen asiasta. Tämä on kuitenkin ehdotus, johon neuvoston on ehdottomasti suhtauduttava vakavasti.
Meillä ei ole varaa epäonnistua. Kioton pöytäkirja on ainoa mahdollisuus. Painottamalla vielä aiempaa voimakkaammin kustannushyötyraportteja sekä ilmastonmuutoksen ja maapallon keskilämpötilan nousun ympäristövaikutusten avointa hinnoittelua voimme osaltamme auttaa vakuuttamaan Kioton pöytäkirjan taloudellista merkitystä vielä epäilevät markkinat. Se osoittaa, että sekä kehittyneille että kehitysmaille keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä koituva hyöty hyvittää moneen kertaan kaikki lyhyellä aikavälillä koituvat hankaluudet ja kustannukset. 
Tarand (PSE ).
    Kahden viime viikon aikana Kaakkois-Aasian katastrofilla on ollut suuri vaikutus koko maailmaan. Hyökyaallon ja maailmanlaajuisen ilmastonmuutoksen syyt eivät tietenkään liity toisiinsa, ellemme mittaa aikaa miljoonissa vuosissa ja ellemme ota huomioon mantereiden ajelehtimista, joka todellakin johtuu maanjäristyksistä ja ilmastonmuutoksesta. Ihmiset eivät voi kuitenkaan havaita miljoonien vuosien ajanjaksoja, eikä niistä keskustelemisesta ole juurikaan hyötyä poliitikoille. Vuonna 2004 havaittiin paljon uusia merkkejä maapallon keskilämpötilan nousun nopeutumisesta. Yksi esimerkki on Grönlannin jäätiköiden yllättävän nopea sulaminen, mikä nostaa valtamerten pintaa kaikkiaan seitsemän metriä. Eräässä viime syyskuussa pitämässään puheessa Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri Tony Blair käsitteli maailmanlaajuista ilmastonmuutosta. Hän totesi puheessaan, että valtamerten pinta nousee 88 senttimetriä vuoteen 2100 mennessä, mikä uhkaisi tämänhetkisen demografisen tilanteen perusteella 100:aa miljoonaa ihmistä. Se on aivan toista suuruusluokkaa kuin taannoisen hyökyaallon uhrien lukumäärä. Valmistautumisaikaakin on tosin paljon enemmän – kahden tunnin sijasta meillä on aikaa lähes vuosisata. Jos alamme laskea aikaa Rion konferenssista, kymmenen prosenttia käytettävissämme olevasta ajasta on kuitenkin jo kulutettu, eikä kaikkein järkevimmällä tavalla.
Minun on myönnettävä, että osallistuin Rion konferenssiin ja että toimiessani aiemmin historiaa tutkivana ilmastotieteilijänä rekonstruoin Tallinnan sataman jäätymisen aikasarjoja aina 1500-luvulle saakka. Tallinna sijaitsee Itämeren herkässä kohdassa, jossa meri kohtaa joka vuosi Hamletista tutun kysymyksen: "Ollako vai eikö olla – jäässä?" Täysin jäättömiä talvia oli 1500–1900-luvuilla kuudesta kahdeksaan sadassa vuodessa. 1900-luvulla, pääasiassa 1970-luvulta lähtien, jäättömiä talvia oli 16, ja uudella vuosituhannella viidestä talvesta neljä on ollut jäättömiä. On paradoksaalisen surullista, että useat peräkkäiset Viron hallitukset ovat istuneet talossa, josta on hieno näköala Tallinnan lahdelle, mutta ne eivät ole huomanneet tätä oleellista ilmastonmuutoksen indikaattoria tai eivät ole osanneet tehdä sen perusteella mitään energiapolitiikkaan liittyviä päätelmiä. Viron kansallista energialaitosta johdetaan Yhdysvaltojen öljy- ja hiilimonopolien esimerkin mukaisesti edelleen 50 vuoden takaisen teollistumisen huippukauden hengessä. Öljyliusketta polttamalla tuotettuun sähköön perustuvaa veden käyttöä tuetaan siinä määrin, että se tekee Virosta maailman suurimpia veden kuluttajia aavikkovaltioiden ohella, jotka hyödyntävät maataloudessa keinokastelua. Jos mietimme, että juomavesi maksaa Tallinnan lentoasemalla kolmea euroa litra, on selvää, että Viron energiantuotantoa tuetaan noin kolmella miljardilla eurolla vuodessa. Samalla Viro on uusiutuvien energialähteiden käytössä jäljessä muista Euroopan valtioista, vaikka sillä on hyvät mahdollisuudet käyttää sekä biopolttoaineita että tuulivoimaa. Yritän sanoa, että tunnustan Buenos Airesissa pidetyssä osapuolten kymmenennessä konferenssissa aikaansaadun edistyksen sekä EU:n johtavan aseman maailmanlaajuisen ilmastonmuutoksen torjunnassa, mutta Euroopan komission ja parlamentin on aika ryhtyä yhteistyöhön, jotta hitaasti edistyvät jäsenvaltiot saadaan muuttamaan energiapolitiikkaansa tarvittaessa rakennerahastojen avulla. 
Schlyter (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, kun keskustelemme nyt Kioton pöytäkirjasta, pienet saarivaltiot valmistautuvat samaan aikaan omaan ilmasto-ongelmia käsittelevään konferenssiinsa, joka pidetään unohduksissa toisella puolella maapalloa, vaikka niiden koko väestöjä uhkaa maanpako ympäristön tuhoutumisen vuoksi.
Viisitoista suurta jäävuorta ajelehtii pohjoiseen Uuden-Seelannin suuntaan. Kotikaupungissani talvet ovat 40 päivää lyhyempiä kuin lapsuusaikanani. Lähestulkoon kaikki jäätiköt sulavat pois. Myrskyt ovat lisääntyneet, mistä on esimerkkinä Pohjois-Euroopassa vasta viime viikonloppuna riehunut myrsky. Ilmastonmuutoksen vaikutuksia ei voida enää katsoa läpi sormien. Vaikka jokaisen myrskyn ja tuhon ei voidakaan katsoa johtuvan ilmastonmuutoksesta, niiden yleistyminen on selvästi seurausta ihmisten vastuuttomuudesta.
EU:n on nyt keskityttävä nykymaailman ongelmiin. Ei riitä, että järjestämme seminaareja ja asetamme tavoitelukuja. Meidän on toteuttava merkittäviä ja tehokkaita toimia sellaisten lainsäädännöllisten päätösten muodossa, joilla on käytännön vaikutusta. Näytetäänpä siis esimerkkiä. Vain komissiolla on oikeus tehdä ehdotuksia, jotka koskevat fossiilisten polttoaineiden vähimmäisveron korottamista. Teidän ei tarvitse viivytellä hiilidioksidiveron määräämisessä EU:n sisäisille lennoille eikä myöskään ilmastoveron määräämisessä sellaisista teollisuusmaista tapahtuvalle tuonnille, jotka eivät täytä Kioton tavoitteita. Tämä saisi Bushin hallitukseen varmasti liikettä, etenkin jos Yhdysvaltojen edistykselliset osavaltiot vapautettaisiin verosta.
Kioton pöytäkirja ei kuitenkaan riitä, eikä meidän tarvitse odottaa vuoteen 2012, ennen kuin tajuamme asian. Meidän on laadittava saman tien toimintasuunnitelma, joka koskee päästöjen vähentämistä ainakin 30 prosenttia vuoteen 2020 mennessä. Tiedämme jo, että tämä on vähintä, mitä voimme tehdä varmistaaksemme, että tulevilla sukupolvilla on tarpeeksi raaka-aineita ja että köyhillä valtioilla on tarpeeksi raaka-aineita ja vakaa ilmasto. 
McDonald (GUE/NGL ).
 Haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ilmaistakseni tyytyväisyyteni Buenos Airesin ilmastonmuutoskonferenssiin, jonka avulla pyritään tosissaan torjumaan maapallon lämpötilan nousua. Yhdistyneiden Kansakuntien ilmastonmuutosta koskeva puiteyleissopimus on edelleen kulmakivi ympäristön muutosten torjumiseksi toteutettavassa kansainvälisessä toiminnassa. Kannatan päätöslauselmaa, ja mielestäni Euroopan unioni on toiminut ja toimii edelleen kiitettävästi toteutettaessa asteittaisia toimia ilmastonmuutoksen torjumiseksi.
Haluan ilmaista huoleni etenkin siitä, että Yhdysvallat – maailman suurin hiilidioksidipäästöjen aiheuttaja – ei ollut valmis keskustelemaan ilmastonmuutoksen rajoittamisen tulevasta kehityksestä, vaikka on rohkaisevaa todeta, että jotkin yksittäiset Yhdysvaltain osavaltiot ovat osallistuneet erilaisiin ilmastonmuutosaloitteisiin. Se, ettei Yhdysvallat ole allekirjoittanut Kioton pöytäkirjaa, kuitenkin latistaa huomattavasti sopimusta. Meidän kaikkien on kannatettava varauksettomasti Kioton sopimusta. Se on pieni mutta tärkeä askel oikeaan suuntaan. Jotta voimme onnistua ilmastonmuutoksen torjunnassa pitkällä aikavälillä, yksittäisten valtioiden ja myös teollisuuden on kuitenkin huomattavasti tehostettava toimiaan.
Kasvihuonekaasujen määrän vakiinnuttamisessa ei ole asetettu kovinkaan kunnianhimoisia tavoitteita, mutta niillä on oleellinen merkitys pyrittäessä vähentämään tuntuvasti ilmakehän päästötasoja. Kannatan päätöslauselmassa esitettyä toteamusta siitä, että maapallon päästöt olisi puolitettava vuoteen 2050 mennessä, jos maapallon keskilämpötilan nousua halutaan rajoittaa. Meidän kaikkien on asetettava tämä tavoitteeksemme.
Ilmastonmuutos on jatkossakin ihmiskunnan suuri ongelma, joka edellyttää kokonaisvaltaista lähestymistapaa Euroopassa ehkä enemmän kuin missään muualla. Euroopan ympäristökeskuksen tuoreessa raportissa varoitettiin, että Eurooppa lämpenee maailmanlaajuista keskiarvoa nopeammin, millä voi olla tuhoisia seurauksia, kuten lämpöaaltojen ja tulvien lisääntyminen, meren pinnan nousu ja jäätiköiden sulaminen. Raportissa esitetään erittäin synkkä kuva ilmastonmuutoksen tuhoamasta Euroopasta.
Tarvitsemme maailmanlaajuisen suunnitelman kriittisten kasvihuonekaasujen määrän rajoittamiseksi. Aiempaa kunnianhimoisempien tavoitteiden asettaminen kasvihuonekaasujen määrän rajoittamiselle edellyttää tosiasiallista sitoumusta ja valmistusprosessien, energiantuotantotapojen sekä myös elämäntapamme oleellista muutosta.
Krupa (IND/DEM ).
      Arvoisa puhemies, Euroopalla voi tietenkin olla merkittävä asema maapallon keskilämpötilan nousua koskevassa kauaskantoisessa asiassa, mutta se on mahdollista vain, jos itsekuri, solidaarisuus ja totuus menevät voimassa olevan lainsäädännön epävarmuustekijöiden ja monilla aloilla, kuten päästökaupassa, esiintyvän väärentelyn ja manipuloinnin edelle.
Vaikka onkin totta, että Kioton pöytäkirja on kansainvälinen saavutus, joka velvoittaa teollisuusvaltiot vähentämään kasvihuonekaasupäästöjään, näiden päästöjen vähentämiselle neuvoteltu taso on poliittinen kompromissi. Siinä ei otettu huomioon tutkijoiden esittämiä vaatimuksia, sillä heidän laskelmiensa mukaan hiilidioksidin määrää on vähennettävä 5:n tai 8 prosentin sijasta 60 prosenttia, jotta ilmastonmuutos saataisiin pysähtymään. EU on ylpeä näistä 5:stä tai 8 prosentista, vaikka ne on asetettu niiden maiden kustannuksella, joissa teollisuus valitettavasti tuhottiin liittymisvalmistelujen yhteydessä. Myös maankäytössä tai toisin sanoen metsien hallinnassa tapahtuneita muutoksia on käytetty hyväksi Kioton pöytäkirjaan perustuvan ilmastopolitiikan välineenä.
Vielä ei ole kuitenkaan todella luotettavaa tietoa siitä, miten paljon hiilidioksidia puiden istuttaminen sitoo. Tämä tieto edellyttää lisätutkimuksia. Puhtaan kehityksen mekanismiin perustuvat metsityssuunnitelmat ovat aiheuttaneet siksi paljon kiistaa. Tällaisiin suunnitelmiin on tietenkin syytä kiinnittää huomiota, mutta me puolalaiset vastustamme sitä mahdollisuutta, että Puolasta tehdään ikimetsä, jossa rikas eliitti aikoo huvitella metsästämällä.
Ilmastonmuutoksen vaikutusten torjunnasta syntyvä taakka on jaettava oikeudenmukaisesti sen mukaan, missä määrin yksittäiset valtiot ovat syyllisiä ilmastonmuutokseen. Rikkaat, kehittyneet ja voimakkaasti teollistuneet valtiot ovat hyötyneet valtavasti kehitysmaihin verrattuna, ja ympäristön tuhoutuminen on pitkälti nimenomaan rikkaiden valtioiden aikaansaannosta. Ne ovat kuitenkin hyvin haluttomia tekemään minkäänlaisia rahoitussitoumuksia. Tämä pätee sekä Yhdysvaltoihin että EU:n jäsenvaltioihin. Monissa valtioissa on lisäksi alettu miettiä, eivätkö Kioton pöytäkirjaan perustuvat sitoumukset oikeastaan pikemminkin estä kuin edistä muutoksen nopeutumista. Myönnämme, että tehdyt sopimukset ovat hyödyllisiä näistä puutteista huolimatta. Päästöjen vähentämiseen olisi kuitenkin sitouduttava nykyistä voimakkaammin. 
Martin, Hans-Peter (NI ).
    Arvoisa puhemies, ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan puheenjohtaja kuvaili parlamentissa ensimmäisten joukossa Buenos Airesin tuloksia onnistuneiksi. Se, että niin vähäpätöistä kehitystä on kuvailtava myönteiseksi, osoittaa, miten vaatimattomat odotukset meillä oli.
Minä olen täysin tätä mieltä. On kuitenkin vielä toinenkin parametri, ja se on aika, joka on kulumassa umpeen. Jos sulkee hetkeksi silmänsä tätä keskustelua kuunnellessa ja kenties jättää sanan "Kioto" huomiotta, kaikki tähän mennessä todettu tuo mieleen aina yksityiskohtia myöten Rio de Janeirossa vuonna 1992 pidetyn suuren maailmanlaajuisen ympäristökonferenssin. Tämä ongelma oli jo silloin tiedossamme, ja tiesimme, mihin suuntaan asiat kehittyvät. Tuolloin olimme kuitenkin paljon optimistisempia ja uskoimme, että maapallon keskilämpötilan nousu voitaisiin rajoittaa vuoteen 2050 mennessä 0,5 asteeseen teollistumista edeltävään kauteen verrattuna, ja nyt olisimme tyytyväisiä, jos saisimme rajoitettua sen kahteen asteeseen. Tämä on äärimmäisen vaarallinen kehityssuunta yksinkertaisesti siksi, ettei ekologista kysymystä ole vieläkään ratkaistu – huolimatta demokratiaan liittyvästä kysymyksestä, jota moni meistä parlamentin jäsenistä joutuu nyt käsittelemään, ja huolimatta sosiaalisesta kysymyksestä, josta on tulossa kovin kiireellinen globalisoituvassa maailmassa.
Vaikka voikin tuntua kauhistuttavalta, on todettava, että melkein toivoisi löytyvän joitakin merkkejä siitä, että Kaakkois-Aasian katastrofaalisen laajalla merenjäristyksellä olisi jotain tekemistä maapallon keskilämpötilan nousun kanssa. Siinä tapauksessa olisi ehkä mahdollista toteuttaa maailmanlaajuisia vastatoimia, kuten nyt tämän suuren katastrofin käsittelyssä on tehty.
Suuri ongelma ilmastonmuutoksessa on mielestäni se, ettei meillä ole mitään yhteistä kuvaa vihollisesta, ettei kukaan esitä vaihtoehtoisia tapoja käsitellä sitä ja että pidämme paljon puheita mutta toteutamme aivan liian vähän konkreettisia toimia. 
Oomen-Ruijten (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, Buenos Airesissa pidetyn ilmastokonferenssin tulokset eivät vastanneet odotuksiamme. Odotimme ratifioinnissa suurta läpimurtoa ja halusimme, mikäli se ylipäänsä on mahdollista, suunnitella tarkasti, mitä vuoden 2012 jälkeen tapahtuu. Verratessani tätä siihen, mitä tiedotusvälineissä on uutisoitu viime viikkoina, minusta joskus tuntuu, että vähättelemme toisiamme, jos keskitymme vain näihin kahteen seikkaan.
Kaikkihan me tietenkin tiedämme, että Yhdysvallat päätti olla ratifioimatta Kioton pöytäkirjan. Olemme myös panneet merkille, että Intian ja Kiinan nopea kasvu vaikuttaa varmasti siihen, miten kyseiset valtiot osallistuvat ilmastopolitiikkaan. Emme kuitenkaan ole tarpeeksi usein tyytyväisiä edes vähäisiin saavutuksiin. Olen samaa mieltä komission jäsenen kanssa, joka hetki sitten totesi, että on hyvä asia, että tuloksia ylipäänsä saatiin aikaan. Ilmastosopimuksen on allekirjoittanut jo 128 valtiota. Kuten jäsen Doyle äsken huomautti, myös yhä useammat Yhdysvaltojen ja Kanadan osavaltiot kannattavat toimiamme ja haluavat pysyä Euroopan vauhdissa.
Jos haluamme harjoittaa pitkän aikavälin ilmastopolitiikkaa, tulosten saavuttaminen kuitenkin edellyttää keskustelun syventämistä ja laajentamista. Tämä siis tarkoittaa, että meidän on otettava kehitysmaat mukaan paljon tiiviimmin kuin tähän asti. Kuten komission jäsen ehdotti, meidän on itse asiassa tarjottava niille puhdasta teknologiaa ja apuamme, jotta ne voivat aloittaa heti puhtaalla teknologialla ja ottaa jättiläismäisen edistysaskeleen.
Tämä pätee itse asiassa myös Kiinaan ja Intiaan. Meidän on annettava niillekin piristysruiske. Muiden kohdalla meidän on syventämisen osalta jatkettava työtämme Pohjois-Amerikan hallinnollisten yksikköjen parissa, jotka haluavat nyt omaksua erilaisen politiikan. Onnittelen myös Pieter Van Geeliä saavutuksista, joista hän on jo saanut paljon tunnustusta, ja uskon, että nykyisen komission jäsenen johtaessa tätä alaa kukaan ei enää väitä, että vain Eurooppa tekee jotakin ilmastopolitiikan hyväksi, koska työnnämme itseämme yhä enemmän erilleen muista. Ei, meidän on varmistettava, että kaikki saadaan mukaan laajentamalla ja syventämällä keskustelua entistä tehokkaammin. Uskon vakaasti, että meille lähiaikoina toimitettava tiivistelmä, tiedote tulevasta kehityksestä, saattaa meidät pois eristyksistä. 
Lichtenberger (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, uusi vuosituhat on vasta alkanut, mutta sen aikana on koettu jo kaksi katastrofaalista kesää: yhtenä kesänä koko Keski-Eurooppa kärsi tulvista ja toisena suuri osa Eurooppaa tuskaili helleaallon kourissa. Tästä huolimatta taannoisessa konferenssissa ei saatu aikaan parempia tuloksia, jotka olisivat olleet välttämättömiä ongelmien lopullisen ratkaisemisen kannalta.
Haluan puhua tänään liikenteestä, joka on Kioton pöytäkirjaan liittyviä keskeisiä ongelma-alueita. Vaikka sekä lämmöntuotannossa että teollisuudessa on havaittavissa ainakin hieman kehitystä ja vaikka tietyt ongelmat on ratkaistu ja myös teknisiä ratkaisuja on saatavilla, liikenne on edelleen ala, jolla kasvuluvut ovat korkeimmat ja jolla on niin sanotusti kyseenalaistettu ja mitätöity kaikki ratkaisut, joita muilla ilmastoa vahingoittavia päästöjä aiheuttavilla aloilla on kehitetty ja pantu täytäntöön. Liikenne romuttaa kaikki ilmastonsuojelualan saavutuksemme, minkä vuoksi liikennealalla on tehtävä jotakin.
Arvoisa komission jäsen, en kuule teidän koskaan sanovan sanaakaan, kun ilmastotavoitteiden saavuttamiseen sitoutuneet Euroopan valtiot tekevät juuri päinvastoin, eli lisäävät päästöjään. En kuule teidän sanovan mitään, kun nämä valtiot eivät onnistu toteuttamaan kohdennettuja toimia liikennepäästöjen vähentämiseksi. Meille kaikille riittää töitä tämän asian parissa, ja teidän on konkretisoitava Euroopan unionin sisäinen politiikka, mikä tässä yhteydessä tarkoittaa julkisen liikenteen varauksetonta tukemista ja liikkuvuuden kasvun pysäyttämistä, sillä tästä kasvusta hyötyvät vain autot, ja kaikkien muiden kehitys jää puolitiehen. 
Manolakou (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, se, että Euroopan unioni ja muut imperialistiset teollisuusvaltiot valitettavasti noudattavat filosofiaa, jonka mukaan suuryrityksille on saatava mahdollisimman suuri hyöty, estää saavuttamasta tieteellisten tutkimusten perusteella määritettyä oleellista ja tyydyttävää tavoitetta – vähentämästä päästöjä ja rajoittamasta ilmastonmuutoksia, joilla on tulevaisuudessa tuhoisia seurauksia kaikkialla maailmassa.
En usko komission vakuutteluihin siitä, että kasvihuonekaasujen kauppajärjestelmä ja muut joustavat mekanismit pikemminkin takaavat kuin vaarantavat Euroopan unionin talouden kilpailukyvyn. Tavoitteiden mukaisen päästöjen vähentämisen sijasta päästöt ovat lisääntyneet kolme yksikköä, mikä vahvistaa, miten monimutkainen, epävakaa ja tehoton Kiotossa päätetty ilmastonmuutosten torjuntamenetelmä viime kädessä on. Ratkaisuja on kuitenkin olemassa. Niitä on vain edistettävä suoraan eikä epäsuoraan. Nämä ratkaisut ovat toimia, joilla kaasupäästöjä voidaan alentaa tuntuvasti, kuten uusiutuvien energialähteiden edistäminen, biopolttoaineiden käyttö, voimalaitoksissa tuotetun lämpöenergian hyödyntäminen nykyistä paremmin ja hiilidioksidia ilmakehästä imevien metsien tehokas suojelu ja hyödyntäminen. Tällaisten toimien sijasta pidetään itsepintaisesti kiinni tehottomista toimista, kuten päästökaupasta, mikä osoittaa, että suuryritysten kannattavuuden vuoksi hylätään ratkaisut, joilla todellakin voitaisiin peruuttaa vaarallinen kehitys ja pelastaa maapallo. 
Giertych (IND/DEM ).
      Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ilmastonmuutos on luonnollinen ilmiö. Lämpimien kausien jälkeen tulee kylmempiä kausia. Onko ihmisten toiminnalla mitään vaikutusta tähän ilmiöön? Epäilen sitä suuresti. Asiantuntijat kiistelevät asiasta, eikä siitä ole vielä luotettavaa näyttöä. On kuitenkin selvää, että ilman lisääntyneellä hiilidioksidipitoisuudella on myönteinen vaikutus kasvintuotantoon ja että biosfääri, joka muodostuu muun muassa metsistä, humuksesta ja meristä, imee tehokkaasti ilmakehässä olevan liiallisen hiilipitoisuuden.
On kuitenkin päivänselvää, että teollisuuslaitosten polttoprosesseissa syntyvän hiilidioksidin lisäksi ilmakehään leviää aina myös muiden kaasujen päästöjä, joiden tiedetään vahingoittavan ympäristöä, nimittäin metsiä, maataloustuotantoa, arkkitehtuuriin liittyviä muistomerkkejä ja ennen kaikkea ihmisten terveyttä. Kaikki pyrkimykset kehittää sellaista teknologiaa, jolla on tarkoitus vähentää polttamista, on siksi asianmukaisesti tunnustettava. Kun otetaan huomioon se tosiseikka, että polttoprosesseilla on rajat ylittäviä kielteisiä vaikutuksia, kaikki siihen liittyvät kustannukset on jaettava kansainvälisten sopimusten perusteella. Kioton pöytäkirja toimii siinä mielessä loogisesti, että se siirtää polttamisen vähentämiseen liittyvät kustannukset sitä vähentämään pyrkineistä maista sellaisiin maihin, jotka eivät ole tehneet tarpeeksi asian hyväksi.
Ilmastonmuutosta on ollut aina, ja sitä tulee olemaan jatkossakin, emmekä voi tehdä asialle paljonkaan. Ihmisen toiminnan vaikutuksesta ilmakehään joutuvat kaasupäästöt ovat kuitenkin ongelma, joka ihmiskunnan on ratkaistava yhteistyön avulla. Tämä lähestymistapa ansaitsee täyden tukemme, ja siirtymistä uusiutuviin energialähteisiin ja energiaa säästäviin tekniikoihin on pidettävä erityisen toivottavana. Nämä ovat kalliita hankkeita, eikä asiassa voida edistyä ilman kansainvälistä solidaarisuutta. Emme saa kuitenkaan antaa uskotella itsellemme, että kaikki luonnonkatastrofit ja myrskyt, tulvat, kuivat kaudet tai hyökyaallot johtuvat kasvihuonekaasujen päästöistä. Meidän on pidettävä jalat maassa ja toimittava tosiasioiden perusteella. Kiitoksia. 

Korhola (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, olin vuosi sitten Milanon ilmastokokouksessa ja on syytä todeta, että muutamia edistysaskeleita on sen jälkeen tapahtunut. Tapasimme tuolloin USA:n delegaation edustajia, kuten tälläkin kertaa Buenos Airesissa. Siinä missä vielä Milanossa USA:n edustajat kiistivät varsin yksiselitteisesti ihmisen osuuden ilmastomuutokseen, nyt kanta oli lieventynyt. He olivat jo joutuneet tunnustamaan faktoja sen verran, että suostuivat puhumaan ihmisen mahdollisesta osuudesta ilmastomuutokseen.
Tuosta myönnytyksestä on kuitenkin vielä pitkä matka siihen, että saisimme USA:n sitoutumaan globaaliin rintamaan torjumaan ilmaston lämpenemistä. Tervettä järkeä tarvitaan siis lisää. Meillä olisi lukuisia esimerkkejä siitä, kuinka ennaltaehkäisevä toiminta tulee monin verroin halvemmaksi kuin katastrofien hoitaminen jälkikäteen. Siksi on taloudellista mielettömyyttä USA:lta, ettei se ole jo täysillä rientämässä ilmastotalkoisiin, vaan riskeeraa koko planeetan yrittäessään varjella kilpailukykyään.
Toinen edistysaskel Milanossa oli Venäjän mukaantulo, mikä mahdollistaa Kioton sopimuksen voimaanastumisen. Se on poliittisena eleenä tärkeä seikka, mutta onko se enempää, jää nähtäväksi. Pelkään pahoin, että ilmastotavoitteita nykyisellä Kioton sopimuksella ei edistetä vielä juuri lainkaan.
Miksikö? Puheenjohtajavaltio Hollannin ympäristöministeri totesi kokouksessa aivan oikein, että jatkon kannalta ongelma onkin etenkin Kiinan päästöt, joiden kasvuvauhti on yllättänyt sopimusosapuolet täysin. Niitä Kioto ei laita kuriin, koska Kiinaa ei lasketa teollisuusmaihin, joita päästörajoitukset koskevat ensimmäisessä vaiheessa. Kioton avulla ei siis saada kuriin kahta megaluokan ongelmaa: USA:ta, joka vastaa tällä hetkellä neljänneksestä maailman kasvihuonekaasupäästöistä, ja Kiinaa, jonka päästöjen arvioidaan kymmenen vuoden päästä kasvavan nelinkertaisiksi USA:n päästöihin nähden. Se merkitsee maailman päästöjen kaksinkertaistumista kymmenen vuoden sisällä. Jos näin on, me sananmukaisesti hukumme.
Nyt olisi mitä kiireellisimmin tehtävä korjausliikkeitä ilmastopolitiikan tehostamiseksi etenkin Kiinassa ja Intiassa, jotta toista vaihetta odotellessa ei olisi tehty peruuttamattomia virheitä. Joitakin Kiotoon liittyviä tabuja on syytä purkaa ja todeta se osin epäonnistuneeksi tavaksi ratkaista ilmaston lämpenemisen ongelma.
Näyttää siltä, että maakohtaiset vähentämistavoitteet jumittavat sopimusvaltiot jatkuvaan taisteluun omasta edusta. Siksi tarvitaan sitova kansainvälinen "hiilitalous", josta kukaan ei voi olla ulkona. Globalisoituvassa markkinataloudessa se on ainoa mahdollisuus, jotta kansainvälinen pääoma ei siirtäisi tuotantoaan sinne, missä ei ole päästörajoja sen enempää kuin ympäristönormejakaan. Siksi teollisen tuotannon päästökriteereiksi on asetettava päästöt tuotantotonnia kohti ja eri sektoreille tarvitaan päästöjen teoreettisen minimin huolellinen määrittely. Me tarvitsemme nopeasti kokonaan uutta energia-ajattelua, joka rakentuu ennen kaikkea energian säästön ja tehokkuuden lisäämisen, uusiutuvien energiamuotojen sekä saasteettomien energiamuotojen varaan.
Lopuksi haluan ilmaista suuren kiitollisuuteni komissaari Dimasille, joka otti meidät parlamentaarikot hienosti huomioon koko kokouksen ajan. 
Gutiérrez-Cortines (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, en usko, että kukaan on tehnyt enemmän kuin Euroopan komissio ilmastonmuutoksen torjumiseksi ja sitä koskevan tietoisuuden lisäämiseksi koko maailmassa. Vaikka se voikin niittää mainetta ja kunniaa ongelman esiin tuojana, katson, että tämän lisäksi tarvitaan kuitenkin laajoja tieteellisiä toimia sen varmistamiseksi, että sanoista tulee totta. Meidän on siirryttävä hienojen sanojen Euroopasta aiempaa tehokkaampaan ja tieteellisempään Eurooppaan.
Kun kokouksia on järjestetty toinen toisensa jälkeen Kiotossa ja muissa paikoissa, nyt olisi mielestäni kiireesti alettava tehdä perusteellista työtä ilmastonmuutoksen torjumiseksi. Olemme tehneet yksityiskohtaisia tutkimuksia vahingon aiheuttajista, mutta emme niistä seikoista, joista olisi hyötyä. Haluaisinkin, että yhdessä tämän toimikauden aikana tehtävässä ehdotuksessa perehdytään tarkemmin maatalouden ja ympäristön väliseen suhteeseen.
Katson uudelleenmetsityksen kuuluvan maatalouteen. Jos esimerkiksi hehtaari appelsiinipuita tuottaa 40 000 kilogrammaa appelsiineja vuodessa tai 4 000 kilogrammaa kasviainesta, onko siitä hyötyä ilmastonmuutoksen kannalta vai ei? Mitä esimerkiksi Välimeren alueen maatalous tarjoaa ilmastonmuutoksen näkökulmasta?
Tämän maatalouden ja ympäristön vastakkainasettelun on loputtava, ja yksi keino toteuttaa se on ymmärtää maatalouden tuomat hyödyt sen tuottaessa hiilinieluja ja lisäksi ymmärtää, millainen uudelleenmetsitys on tarkoituksenmukaisinta ja mikä on parhaaksi ympäristölle. Näin voimme kehittää rakentavia menettelytapoja kaikkien toimintojen – paitsi teollisuuden myös maatalouden – yhteensovittamiseksi. Tässä asiassa olemme nähdäkseni pahasti jäljessä.
Samasta syystä totean, että jos ilmastonmuutoksen vaikutukset ovat suurimmat Espanjassa, Kreikassa ja Välimeren alueella, kuten hiljattain julkaistussa raportissa todettiin, komission on mielestäni teetettävä tutkimuksia ja ehdotettava ratkaisuja. 
Jordan Cizelj (PPE-DE ).
   – Hyvät parlamentin jäsenet, ilmastonmuutos on epäilemättä tällä hetkellä suurin ja vakavin haaste koko maailmassa. Tämä haaste ylittää kansakuntien ja poliitikkojen aikoinaan määrittämät valtioiden rajat.
Pyrkiessämme nykyään estämään ilmastonmuutoksia tai ainakin lievittämään niitä valtioiden rajat eivät saa rajoittaa toimiamme. Jos haluamme onnistua ilmastonmuutoksen torjumisessa, meidän on selvästi myönnettävä, että olemme kaikki vastuussa siitä.
Tässä mielessä on mahdollista puhua monitasoisesta poliittisesta vastuusta – ennen kaikkea ympäristön kollektiivista rasitusta lisäävien yksittäisten valtioiden vastuusta sekä vastuusta, joka ilmenee solidaarisuutena maailman kehittyneiden ja alikehittyneiden alueiden välillä. Kaikkein tärkein vastuu on luultavasti kuitenkin sukupolvien välinen vastuu, koska ilmastonmuutoksen seuraukset ovat kauaskantoisia ja vaikuttavat monien tulevien sukupolvien elämään.
Euroopan unionin poliitikkojen ja valtioiden on otettava haaste vastaan ja toimittava esitaistelijoina tässä maailmanlaajuisessa prosessissa. Meidän on suhtauduttava entistä vakavammin Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanoon ja meidän on kaikin keinoin pyrittävä varmistamaan, että tätä sopimusta noudattavat myös sellaiset Euroopan ulkopuoliset valtiot, jotka eivät ole vielä sitoutuneet panemaan sitä täytäntöön mutta joilla on varsin suuri maailmanlaajuinen vaikutus ympäristöön.
Euroopan unionilla on oltava johtava asema ilmastonmuutoksen torjunnassa kahdesta keskeisestä syystä. Sillä on arvokasta kokemusta ympäristöpolitiikasta, ja se on lisäksi tehnyt merkittäviä tutkimuksia, joiden avulla voidaan ehkä vähentää ympäristöön kohdistuvia paineita. Odotan Euroopan unionin siksi vaativan painokkaasti korkeita ympäristöstandardeja myös Kioton pöytäkirjan voimassaolon päätyttyä. Tällaisen lähestymistavan ansiosta unioni voi parantaa asemaansa sekä Euroopan kansalaisten että koko muun maailman silmissä. 
Caspary (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, maapallon ilmastossa on tapahtunut luonnollista muutosta miljoonien vuosien ajan. Useimmat viime kuukausina siteeratuista tutkijoista katsovat, että ihmiset vaikuttavat osaltaan maapallon ilmastoon ennen kaikkea hiilidioksidipäästöjen vuoksi. Heidän mukaansa juuri ihmisten aiheuttamat kolme prosenttia hiilidioksidin kokonaismäärästä saattavat vaikuttaa maapallomme ilmastoon.
Nykyajan nuoret ja tulevat sukupolvet kärsivät eniten tällaisesta ilmastonmuutoksesta. Tämänhetkisten tietojen perusteella meidän on oltava varovaisia ja vähennettävä koko maailman hiilidioksidipäästöjä tehostamalla energian hyödyntämistä sekä lisäämällä uusiutuvien energialähteiden ja ydinvoiman käyttöä. Haluan esittää tässä yhteydessä yhden tilastotiedon: vuonna 2004 maailma säästyi ydinvoimaloiden ansiosta noin 2,5 miljardilta tonnilta hiilidioksidipäästöjä. Tämä on kaksinkertainen määrä vuosia 2008–2012 koskeviin Kioton tavoitteisiin verrattuna. Toistan vielä, että se on kaksinkertainen määrä.
Missä määrin voimme kuitenkaan luottaa tämänhetkisiin tietoihimme ilmastonmuutoksesta? Lisäävätkö ihmiset todellakin ilmastonmuutosta? Onko ihmisten aiheuttamalla 3,5 prosentin osuudella hiilidioksidin kokonaismäärästä todellakin jotain merkitystä? Miten voimakkaasti vaihteleva auringon säteilytaso vaikuttaa ilmastoon? Millainen vaikutus on vesihöyryllä, joka on kasvihuonekaasu? Mitkä muut seikat vaikuttavat ilmastoomme? Jos maapallon keskilämpötila nousee, johtuuko se lisääntyneestä hiilidioksidipitoisuudesta vai onko asia juuri päinvastoin? Kaikki nämä seikat ovat vielä epävarmoja. Kasvihuoneilmiötä pidetään usein ihmisten aikaansaannoksena, mutta asiaa ei ole vielä todistettu lopullisesti.
Kuten jo totesin, meidän on oltava varovaisia ja vähennettävä hiilidioksidipäästöjä mahdollisimman paljon. Samalla meidän on kuitenkin kiireesti investoitava lisää ilmastoa koskevaan tutkimukseen ja tuettava tutkijoita, joiden näkemys poikkeaa yleisestä käsityksestä.
Tarvitsemme paljon erilaisia näkökantoja, jotta voimme mahdollisimman nopeasti ja luotettavien tietojen perusteella tehdä oikeita päätöksiä ihmiskunnan hyväksi. Luotettavien tietojen avulla voimme saada muut valtiot omaksumaan kanssamme samanlaisen lähestymistavan. 
Belet (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, Buenos Airesin tulokset ovat mielestäni valitettavia, tarkasteltiinpa niitä miltä kannalta hyvänsä. Kioton pöytäkirja on voimassa vuoteen 2012 saakka. Siihen ei ole enää pitkä aika, eikä sen jälkeistä kautta varten ole tehty mitään suunnitelmia. Bonnissa pidettävä seurantaseminaari ei ole valitettavasti juuri muuta kuin oireita lievittävä toimenpide.
Arvoisa komission jäsen, Euroopan unionilla ei ole enää varaa odottaa Yhdysvaltojen kaltaisia uppiniskaisia valtioita. Meidän on otettava ohjat käsiimme pilaamatta kuitenkaan omia mahdollisuuksiamme. Nyt jos koskaan meidän olisi harjoitettava palkitsemispolitiikkaa niitä teollisuusyrityksiä kohtaan, jotka investoivat määrätietoisesti ympäristöä säästäviin tekniikoihin. Tämän lisäksi meidän on tehostettava toimiamme etenkin liikenteen alalla, kuten jäsen Florenz totesi keskustelun alussa. Tutkimusta ja teknologista kehittämistä koskeva seitsemäs puiteohjelma tarjoaa tässä yhteydessä erinomaisen toimintakehyksen kunnianhimoisten ohjelmien käyttöönotolle. Miksi emme pyrkisi pitkälle ja esittäisi konkreettisia määräaikoja? Miksemme asettaisi tavoitteeksi, että Euroopan tieliikenne olisi konkreettisesti ilmaistuna täysin päästötöntä vuoteen 2020 mennessä?
Lopuksi haluan esittää komission jäsenelle kysymyksen. Oletteko samaa mieltä siitä, että meidän on vapautettava lisävaroja esimerkiksi soveltamalla niin sanottua nollaverokantaa kannustaaksemme ja edistääksemme määrätietoisesti biopolttoaineiden käyttöä? Tulevat sukupolvet saattavat hyvinkin tuntea teidät luontoäidin ylimpänä ystävänä. Minä en teinä päästäisi tällaista tilaisuutta käsistäni. 
Karas (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, olemme todellakin onnistuneet, mutta emme riittävän hyvin. Edistystä todellakin tapahtuu, mutta ei tarpeeksi. Symposiumeja järjestetään sadoittain, mutta konkreettisia toimia ei toteuteta samassa suhteessa. Olemme jäljessä tavoitteistamme, ja aika näyttää lipuvan käsistämme. Päätöslauselmassamme todetaan, että ilmastonmuutos on yksi 2000-luvun suurimmista haasteista, mutta mietin, olemmeko vain tietoisia asiasta vai onko se todella iskostunut tajuntaamme ja olemmeko siitä aidosti huolissamme.
Uskon, että asian tiedostamisesta on valitettavasti vielä pitkä matka huolestuneisuuteen ja konkreettisiin toimiin. Olemme voimattomia, kun meidän pitäisi toteuttaa välttämättömiä poliittisia toimia, vaikka yksittäiset tapahtumat muistuttavat meitä niiden tarpeesta ja kannustavat meitä niihin. Ympäristöön, talouteen ja yhteiskuntaan kohdistuvat vaikutukset ovat selvästi kaikkien nähtävissä, mutta ne eivät saa meitä pitämään tilannetta tarpeeksi vaarallisena. Syytämme toisinaan liikennettä, toisinaan kotitalouksien lämmitystä ja teollisuutta, milloin teollisuusmaita ja milloin kehitysmaita, eikä meillä ole minkäänlaista kokonaiskäsitystä. Eikö nyt kannattaisi Lissabonin strategiaa ajatellen puhua paitsi tehdystä vahingosta myös Euroopan kasvupotentiaalista ja kilpailukyvystä? Tekniikat, joita viemme muihin maanosiin, eivät ole uusia vaan vanhoja, ja puhuessamme maailmanlaajuisesta vastuusta unohdamme sanonnan: älä tee toiselle sitä, mitä et halua tehtävän itsellesi.
Puhumme vuodesta 2012, mutta emme anna yritysmaailmalle vielä varmuutta siitä, millä ehdoilla niiden on tuolloin toimittava. Meidän on määritettävä nämä toimintaehdot, jotta voimme toimia ajoissa, ja kaikki teollisuuden ja liikenteen alalla toteutettavat toimet edellyttävät Kioton pöytäkirjan vaikutusten arviointia. 
Dimas,
   .  Arvoisa puhemies, tänä iltana on esitetty erittäin paljon hyödyllisiä ehdotuksia. Keväällä pidettävässä Eurooppa-neuvostossa, joka on ensimmäinen tärkeä askel Euroopan unionissa käytävässä tulevaa ilmastonmuutosstrategiaamme koskevassa keskustelussa, komissio antaa tiedonannon, jota parhaillaan valmistelen kollegojeni kanssa. Tällä tiedonannolla on erittäin tärkeä merkitys kevään Eurooppa-neuvoston keskusteluissa. Tiedonannossa on tarkoitus antaa joitakin erityissuosituksia, ja siihen on tarkoitus sisällyttää useita tänä iltana tehtyjä ehdotuksia. Kiitän parlamentin jäseniä rakentavista ehdotuksista.
Buenos Airesin konferenssin onnistumista voidaan arvioida objektiivisin kriteerein, ja kuten totesin, objektiiviset odotuksemme eivät olleet suuret, mutta tämä ei tarkoita, ettei meillä ole kunnianhimoisia tavoitteita eikä suuria toiveita. Pyrimme saavuttamaan asettamamme tavoitteet, koska se on koko maailman edun mukaista.
Asiat edistyivät Buenos Airesissa. Päätös järjestää toukokuussa seminaari, jossa keskustellaan ilmastonmuutosta koskevista nykyisistä ja uusista ratkaisuista, on lupaava alku vuoropuhelulle ja keskustelulle vuoden 2012 jälkeisestä maailmanlaajuisesta ilmastopolitiikasta. Myös päätös laatia sopeutumistoimenpiteitä koskeva työohjelma on hyvin tärkeä edistysaskel paitsi kehittyneille maille myös erityisesti kehitysmaille.
Osapuolten konferenssi oli mielestäni kaiken kaikkiaan onnistunut. Olen kuitenkin samaa mieltä siitä, että meidän on tehostettava vuoropuheluamme tärkeiden valtioiden, kuten Intian, Kiinan sekä tietenkin Yhdysvaltojen ja Venäjän, kanssa. Yhdysvallat sanoo soveltavansa erilaista lähestymistapaa ja investoivansa paljon tutkimukseen ja kehitykseen, mutta havaitsin pienen edistysaskeleen, kun se suostui osallistumaan asiantuntijoiden seminaariin ja puhumaan tulevaisuudesta.
Kuten monet parlamentin jäsenet ehdottivat, meidän on jatkettava toimiamme ja tehostettava vuoropuheluamme näiden valtioiden kanssa sekä monenvälisessä että kahdenvälisessä toiminnassa. Kuten jäsen Frassoni mainitsi, EU:n troikalla on useita tapaamisia esimerkiksi Yhdysvaltojen, Kiinan, Intian ja kehitysmaiden kanssa. Lisäksi meidän on osoitettava jatkossakin, että suhtaudumme tähän asiaan vakavasti ja että pyrimme tosissamme torjumaan ilmastonmuutosta. Meidän on näytettävä esimerkkiä, kuten jäsen Corbey totesi.
Euroopan unionin päästökauppajärjestelmällä ja sen onnistumisella on erittäin tärkeä merkitys, ja meidän on edelleen painotettava, että muiden on yhdyttävä näihin ponnisteluihimme. Kuten aiemmin mainitsin, Norja, Kanada ja Japani ovat osoittaneet kiinnostusta, ja meidän on mietittävä, miten voimme tehdä yhteistyötä Yhdysvaltojen kanssa, joka soveltaa päästökauppajärjestelmää muihin kasvihuonekaasuihin kuin hiilidioksidiin – yhdeksän koillista osavaltiota ja Kalifornia muodostavat tässä poikkeuksen. Ongelmana kuitenkin on, ettei Yhdysvallat ole allekirjoittanut Kioton pöytäkirjaa.
Mietitäänpä, miten ylitämme tämän esteen. Yhteistyö paikallisten ja alueellisten viranomaisten kanssa voisi olla erittäin mielenkiintoista varsinkin eri puolilla maailmaa sijaitsevien valtioiden tuen saamiseksi ilmastonmuutoksen torjumiseen sekä yhteyksissämme Intian ja Kiinan kaltaisiin kehitysmaihin – ja tässä yhteydessä minun on myönnettävä, että pienet saarivaltiot olivat liittolaisiamme, kuten joku jo totesi. On erittäin tärkeää, että ne tukevat meitä varauksettomasti pyrkimyksissämme.
Ollessamme tekemisissä näiden valtioiden kanssa ilmastonmuutoksen ehkäisemisen hyötyjä on tärkeää tarkastella laajemmassa kestävän kehityksen yhteydessä. Puhuessaan paikallisista ilmansaasteista jäsen Blokland ehdotti, että korostamme muille aloille koituvia hyötyjä, ja ilmastonmuutoksen ehkäisemisestä on merkittävää hyötyä näille valtioille. On erittäin tärkeää painottaa ekoinnovointia ja ympäristöteknologioita, jotka voisivat olla erittäin kilpailukykyisiä ja jotka voisivat tuoda sekä Euroopan että kyseisten valtioiden teollisuudelle nopean toimijan etuja siten, että ne todellakin toteuttavat uudistuksia ympäristöä säästäen.
Joku väitti, ettemme auta vähiten kehittyneitä maita niin paljon kuin voisimme. Minun on korostettava, että lähes puolet näiden valtioiden varoista on peräisin Euroopan unionista. Yhdysvallat ei osallistu niiden tukemiseen lainkaan, koska se katsoo rahoitustoiminnan perustuvan Kioton pöytäkirjaan. Meidän on rahoitettava hankkeita, toisin sanoen suunniteltuja hankkeita, ei yksittäisiä, erillisiä hankkeita, jotka ovat tehottomia.
Minulle esitettiin niin paljon kysymyksiä, että vastaan vain joihinkin tiettyihin niistä. Jäsen Blokland kysyi, sisällytetäänkö kemianteollisuus EU:n päästökauppadirektiivin soveltamisalaan. Se ei ole tällä hetkellä mahdollista. Keskustelemme kuitenkin siitä, mitä päästökaupan ensimmäisen vaiheen jälkeen tapahtuu. Sisällytämme kemianteollisuuden luultavasti myöhemmin direktiivin soveltamisalaan. Kemiantehtaiden polttoprosessit kuuluvat jo sen soveltamisalaan.
Jäsen Davies kysyi Yhdistyneen kuningaskunnan kansallisesta jakosuunnitelmasta. Yhdistyneen kuningaskunnan suunnitelmaa koskeva päätös tehtiin 7. heinäkuuta 2004, ja Yhdistynyt kuningaskunta voi estää maassa toimivien yritysten epävarmuuden pitkittymisen menettelemällä kyseisen päätöksen mukaisesti. Yhdistynyt kuningaskunta lähetti meille 23. joulukuuta päivätyn kirjeen, jossa esitettiin joitakin tietoja kahdesta Gibraltaria koskevasta kysymyksestä sekä uusista osallistujista ja jossa meiltä myös pyydettiin lisää lupia. Tutkimme edelleen asian teknisiä ja oikeudellisia yksityiskohtia. Komissio katsoo lähtökohtaisesti, että jäsenvaltio voi esittää ainoastaan yhden kansallisen jakosuunnitelman.
Mitä tulee biomassaan ja biopolttoaineisiin, meillä on jo käytössä monia välineitä biomassan käytön edistämiseksi. Näitä ovat biopolttoaineita koskeva direktiivi ja uusiutuvista energialähteistä tuotettavaa sähköä koskeva direktiivi. Komission viime vuonna antamassa tiedonannossa uusiutuvista energialähteistä tiedotettiin biomassaa koskevasta toimintasuunnitelmasta, joka on tarkoitus esittää vuoden 2005 loppuun mennessä. Biomassapäästöt ovat neutraaleja, eikä biomassan polttamisesta aiheutuville päästöille ole olemassa lupia.
Minulle myönnetty puheaika on niin lyhyt, etten voi vastata kaikkiin kysymyksiin ja ehdotuksiin, jotka olen merkinnyt muistiin keskustelun aikana. Minun on kuitenkin vielä painotettava, miten tärkeää on ottaa Kiinan ja Intian kaltaiset kehitysmaat mukaan yhteistyöhön. Ne ovat huolissaan tulevaisuudestaan, ja etenkin rajoitukset tai vähennykset aiheuttavat niille huolta. Meidän on tarjottava niille kannustimia, jotta ne tietävät, etteivät mitkään tulevat sopimukset estä niiden kehitystä. Meidän on löydettävä keino tehdä yhteistyötä ja saavuttaa aiemmin mainitsemamme tavoitteet: korkeintaan kahden asteen kasvu maapallon keskilämpötilassa.
Yhdysvallat investoi paljon tutkimukseen. Olen kuullut joidenkin sanovan, että kyse on ihmisen toiminnasta aiheutuvan ilmastonmuutoksen ja sen vaikutusten tieteellisestä näytöstä – sielläkin on julkaistu aivan hiljattain, vuonna 2004, raportteja, jotka todistavat selvästi, että ilmastonmuutos on ihmisten aikaansaannosta. Yhdysvalloissa sanotaan, että heidän lähestymistapansa on erilainen. Yhdysvallat ei ole allekirjoittanut Kioton pöytäkirjaa, eikä se aio tehdä sitä. Meidän on kuitenkin keksittävä keino, jolla saamme sen osallistumaan ilmastonmuutoksen torjuntatoimiimme. Tämä ongelma ei koske pelkästään yhtä valtiota tai ainoastaan Välimeren aluetta, jossa vaikutukset ovat vakavampia kuin missään muualla maailmassa: tutkijoiden mukaan keskilämpötila nousee siellä 2100-luvun loppuun mennessä yli viisi astetta. Nousu on huima. Voi hyvin kuvitella, miten tämä vaikuttaa esimerkiksi maatalouteen ja matkailuun sekä ihmisten elintapoihin. Kuulin, että ilmastonmuutoksella on myönteisiä vaikutuksia Siperiassa. Se ei pidä paikkaansa. Emme tiedä, mitä vaikutuksia ilmastonmuutoksella on ja mihin kaikkiin maailman alueisiin se vaikuttaa.
Tieteellisin keinoin on osoitettu, että ihmisen toiminnasta aiheutuvaa ilmastonmuutosta on torjuttava. Näin meidän on tehtävä, ja siihen myös pyrimme. Teidän avustuksellanne Euroopan unionilla on jatkossakin johtava rooli ilmastonmuutoksen torjunnassa.
Puhemies.
    Tämän keskustelun päätteeksi olen vastaanottanut yhden päätöslauselmaesityksen(1). Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00. 

Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana Manuel Medina Ortegan laatima sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A6–0073/2004) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevien neuvoston direktiivien 72/166/ETY, 84/5/ETY, 88/357/ETY ja 90/232/ETY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/26/EY muuttamisesta. 
Medina Ortega (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, direktiivi, josta tänään keskustellaan, tunnetaan Euroopan unionin ammattikielessä viidentenä liikennevakuutusdirektiivinä. Todellisuudessa se on direktiivi, jolla muutetaan viittä muuta direktiiviä, tarkemmin sanottuna neljää neuvoston direktiiviä sekä yhtä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä.
Liikennevakuutustoiminnasta on tullut taloudellisesti ja yhteiskunnallisesti hyvin tärkeä ala, koska autoilla on keskeinen asema elämässämme. Taloudellisesta näkökulmasta tarkasteltuna ala on tärkeä vakuutusyritysten suuren merkityksen vuoksi ja kansalaisten näkökulmasta tarkasteltuna mahdollisten seurausten vuoksi.
Yleensä jäsenvaltiot ovat puuttuneet alan toimintaan merkittävästi. On luotu luonteeltaan pakollisia vähimmäispalveluja, joita koskevien sääntöjen mukaisesti kaikkien on toimittava, ja jäsenvaltiot ovat myöntäneet korvausta vahinkotapauksissa, joissa vakuutusturvaa ei ole ollut.
Komissio esitti ehdotuksensa 7. kesäkuuta 2002. Siitä keskusteltiin parlamentissa Rothleyn toimiessa esittelijänä – hän ei ole enää parlamentin jäsen – ja parlamentti hyväksyi ehdotuksen ensimmäisessä käsittelyssä vuonna 2003. Sen jälkeen komissio ja neuvosto tekivät tarkistetun ehdotuksen, joka johti neuvoston yhteiseen kantaan. Se on nyt hyvin parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esittämien tarkistusten mukainen.
Nyt on vuorossa toinen käsittely. Tarkemmin sanottuna sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunta hyväksyi tekstin toisessa käsittelyssä 14. joulukuuta, ja toivomme, että voimme toimittaa lopullisen äänestyksen tekstistä keskiviikkona.
Parlamentin kannan ja neuvoston yhteisen kannan välillä on vielä eroja tietyissä kohdissa.
Ensinnäkin eroja on perävaunuja koskevassa kysymyksessä: miten menetellään näiden ajoneuvojen suhteen, jotka voidaan mahdollisesti tunnistaa vetoajoneuvon kanssa? Lisäksi ajoneuvoista, jotka eivät ole aikaisemmin olleet vakuutuskelpoisia, voisi tällöin tulla sellaisia, millä olisi useita oikeudellisia ja taloudellisia seurauksia.
Toiseksi eroja on oikeudenkäyntikuluja koskevassa kysymyksessä. Parlamentti haluaa, että nämä sisällytetään vahingon kärsineille maksettavaan korvaukseen.
Kolmanneksi eroja on vahingonkorvausten määrää koskevassa kysymyksessä. Mielestäni nyt keskustellaan paljon enemmästä kuin vain määrän muotoilua koskevasta erosta, joten parlamentin ehdotusta ei voida pitää määrän rajoittamista, vaan pikemminkin korvausperiaatetta koskevana ehdotuksena.
Neljäntenä on kysymys suoran kanteen nostamisesta vakuutuksenantajaa vastaan. Parlamentti haluaa, että vakuutettu, vahingon kärsijä, voi nostaa kanteen vakuutuksenantajaa vastaan omassa paikallisessa tuomioistuimessaan eikä vakuutuksenantajan tuomioistuimessa.
Viidentenä on ajoneuvojen tuontiin liittyvä kysymys. Tässä asiassa parlamentti haluaa, että tuodun ajoneuvon vakuuttamisesta on vastuussa ajoneuvon määränpäävaltio eikä valtio, josta ajoneuvo on peräisin.
Uskon, että tämän keskustelun päätyttyä parlamentilla on kuva asioiden tilasta. Odotamme kiinnostuneina komission jäsenen puheenvuoroa, jotta selviää, missä määrin parlamentti säilyttää nämä tarkistukset tai hyväksyy muita kompromissitarkistuksia, joilla voidaan päästä lähemmäs yksimielisyyttä.
Joka tapauksessa toivon, että parlamentti ja neuvosto saavuttavat pian yksimielisyyden, jotta direktiivi voidaan hyväksyä. Näin vältyttäisiin pitkän muodollisen yhteispäätösmenettelyn noudattamiselta ja ongelma voitaisiin ratkaista epävirallisen yhteispäätösmenettelyn avulla hyvin nopeasti. 
McCreevy,
   .  Arvoisa puhemies, aloittaisin kiittämällä esittelijää, parlamentin jäsentä Medina Ortegaa, hyvin tiukalla aikataululla laaditusta mietinnöstä.
Muistuttaisin, että liikennevakuutusala on erittäin hyvä esimerkki parlamentin ja komission välisestä tehokkaasta yhteistyöstä. Parlamentin heinäkuussa 2001 antamalla päätöslauselmalla luotiin komissiolle edellytykset esittää ehdotus viidenneksi liikennevakuutusdirektiiviksi. Tämä osoittaa hyvin selkeästi, että sekä parlamentti että komissio tiedostavat tämän lainsäädännön käytännön merkityksen. Haluankin kiittää parlamenttia tuesta tämän alan lainsäädännön kehittämisessä.
Esillä olevan ehdotuksen tavoitteena on luoda lainsäädäntöä, joka vaikuttaa miljooniin Euroopan kansalaisiin: ajoneuvon kuljettajiin ja onnettomuuksien mahdollisiin uhreihin sekä tietysti myös vakuutuksenantajiin. Vastaisuudessa kuljettajien on helpompi saada vakuutuksia ja vahingon kärsineiden vakuutusturva paranee.
Korostan, että neuvoston hyväksymä yhteinen kanta on tasapainoinen ja johdonmukainen teksti, joka sisältää edelleen komission ehdotuksen tärkeimmät osat ja jossa otetaan huomioon suurin osa parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esittämistä huolenaiheista. Näin ollen suosittelen, että parlamentti hyväksyy yhteisen kannan nykyisessä muodossa, sikäli kuin se on mahdollista. On ymmärrettävä, ettei kaikkia tavoitteita voida saavuttaa nyt. Tämä on viides liikennevakuutusdirektiivi, mutta se ei jää viimeiseksi.
Komission on esitettävä parlamentille ja neuvostolle kertomus neljännen liikennevakuutusdirektiivin 6 artiklan täytäntöönpanosta 20. heinäkuuta 2005 mennessä. Tässä yhteydessä komissio voisi tarkastella myös seikkoja, joita ei voida ratkaista viidennen liikennevakuutusdirektiivin yhteydessä. Haluaisin tässä hengessä vastata parlamentin käsiteltävinä oleviin tarkistuksiin.
Komissio voisi hyväksyä tarkistukset 4 ja 11, jotka parantavat tekstin sanamuotoa. Komissio ei voi kuitenkaan hyväksyä muita ehdotettuja tarkistuksia nykyisessä muodossa. Näiden tarkistusten hyväksyminen edellyttää vielä työtä, ja komissio on valmis keskustelemaan näistä tarkistuksista kanssanne ja neuvoston kanssa ennen keskiviikkoista äänestystänne.
Selitän seuraavaksi, miksi muiden tarkistusten hyväksyminen aiheuttaisi mielestäni vaikeuksia. Komissio viittasi näihin jo ensimmäisessä käsittelyssä. Tarkistuksilla 7 ja 14, joiden tavoitteena on perustaa joka jäsenvaltioon julkinen Internet-sivusto, johon kerättäisiin onnettomuuksia koskevat poliisin pöytäkirjat, puututaan asioihin, jotka liittyvät poliisin tai tuomioistuinten toimivaltaan. Ymmärrän huolenne ja olen mielissäni yrityksistä parantaa tarkistuksia korvaamalla keskuselimen perustaminen Internet-sivustolla. Tässä muodossa tämä ehdotus ylittää kuitenkin edelleen liikennevakuutusdirektiivien soveltamisalan ja oikeusperustan. Se saattaa myös olla ristiriidassa henkilötietojen suojaa koskevien vaatimusten kanssa. Komissio on kuitenkin halukas tarkastelemaan tätä asiaa tarkemmin, jotta liikenneonnettomuuden osapuolet saisivat paremmin käyttöönsä onnettomuutta koskevat viralliset pöytäkirjat, erityisesti silloin, kun onnettomuus tapahtuu muussa valtiossa kuin siinä valtiossa, jossa osapuolten kotipaikka on.
Mitä tulee tarkistuksiin 2, 9 ja 13, joissa tavoitteena on varmistaa, että kanteen nostamisesta aiheutuneet kustannukset korvattaisiin pakollisesta vakuutuksesta, on muistettava, että tämä olisi päällekkäistä oikeusturvavakuutusta koskevalla direktiivillä (87/344/ETY) säänneltävän vapaaehtoisen vakuutuksen kanssa. Lisäksi tällaisen vakuuttamisen tekeminen pakolliseksi nostaisi kaikkien kuluttajien vakuutuskustannuksia sekä voisi lisätä kanteiden väärinkäyttöä ja vähentää tuomioistuinten ulkopuolella tehtäviä sovintoja. Tämä lisäisi vakuutuskustannuksia useissa jäsenvaltioissa.
Komissio tunnustaa kuitenkin vakuutettujen tarpeen saada tarvittaessa turvautua tuomioistuinmenettelyyn. Menettelystä aiheutuvat kustannukset voisivat estää kanteen nostamisen, jos vakuutus ei kattaisi kustannuksia. Komissio on tämän vuoksi halukas tarkastelemaan mahdollisuuksia edistää tällaisten vakuutusten tarjontaa.
Perävaunuja koskevien tarkistusten 1, 5, 8 ja 15 tarkoitus on epäselvä. Perävaunut, niiden painosta riippumatta, kuuluvat jo selkeästi vakuutusdirektiivien soveltamisalaan ajoneuvon määritelmän ansiosta, joten perävaunujen vakuuttaminen on pakollista. Ajoneuvojen tunnistamiseen tai rekisteröintiin liittyviä ongelmia ei voida ratkaista vakuutusdirektiivien avulla. Näyttää myös siltä, ettei perävaunuihin liittyviä ongelmia esiinny muutamissa jäsenvaltioissa, joissa perävaunut rekisteröidään ja vakuutetaan erikseen. Komissio olisi valmis tarkastelemaan tätä asiaa tarkemmin neljännen liikennevakuutusdirektiivin tarkastelun yhteydessä, mikäli lähempää tarkastelua pidetään tarpeellisena.
Pelkäänpä, että tarkistukset 3 ja 10 vähentäisivät vakuutusturvaa. Itse asiassa 1 miljoonaa euroa vahingon kärsinyttä kohden ja 5 miljoonaa euroa vahinkotapausta kohden olisi epäedullisempi kuin yhteisen kannan teksti, jossa luodaan mahdollisuus vähimmäismäärän säätämiseen ja viitataan "korvausvaatimukseen" eikä "vahinkotapaukseen". Tämän vuoksi yhteisen kannan teksti on mielestäni parempi.
Lopuksi toteaisin, etten ole varma, ovatko tarkistukset 6 ja 12 todella tarpeen. Moottoriajoneuvo-onnettomuudessa vahingon kärsineen mahdollisuus nostaa kanne vakuutuksenantajaa vastaan siinä jäsenvaltiossa, jossa hänen kotipaikkansa on, sisältyy nyt yhteisen kannan johdanto-osan 24 kappaleeseen ja 5 artiklaan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esittämien näkökohtien mukaisesti.
Mielestäni lisätoimien avulla voidaan päästä yksimielisyyteen ja välttää tarpeeton sovittelumenettely. Komissio on valmis auttamaan ja luottaa tukeenne tämän asian saattamiseksi onnistuneeseen lopputulokseen. 
Harbour (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, haluan toivottaa komission jäsenen McCreevyn tervetulleeksi, kun hän nyt esiintyy ensimmäistä kertaa täällä parlamentissa ja osallistuu sisämarkkinoita koskevaan keskusteluun. Olen varma, että kollegani odottavat mielissään tulevia tapaamisia. Jos hän noudattaa samaa rakentavaa lähestymistapaa kuin tänä iltana tarkastellessaan tarkistuksiamme, tulemme varmaan hyvin toimeen keskenämme ja saamme paljon tuloksia aikaan.
Esittäisin aluksi muutamia huomioita ennen kuin siirryn toisen käsittelyn varsinaiseen asiaan. Koska ensimmäisestä käsittelystä on jo melko kauan, on tärkeää osoittaa kunnioitusta kollegallemme Rothleylle, joka jätti parlamentin viime vaaleissa, mutta työskenteli pitkään näiden vakuutusdirektiivien parissa. Olen osallistunut tiiviisti tähän työhön vuodesta 2001, mutta olen pelkkä aloittelija, kun otetaan huomioon hänen työmääränsä. Euroopan autoilijoiden ja valitettavien liikenneonnettomuuksien uhrien puolesta olisi merkittävä pöytäkirjaan, että kunnioitamme hänen pitkäjänteistä työtään, jolla hän painosti komissiota ja neuvostoa parantamaan jatkuvasti liikennevakuutusjärjestelmää.
Kuten komission jäsen sanoi, vuorossa on viides direktiivi, mutta nyt ajatellaan jo kuudetta direktiiviä, koska asia on monimutkainen. Kyse on monella tavoin ydinkysymyksistä niiden mielestä, joiden päämääränä on sisämarkkinoiden toteutuminen, koska suuressa määrin on pyritty jatkuvaan parantamiseen. Sitä mukaa kuin on päästy eteenpäin, esiin on tullut uusia kysymyksiä. Olemme pyytäneet komissiota käsittelemään näitä kysymyksiä, joten olen iloinen voidessani sanoa, että komissio on tehnyt niin.
Arvoisa komission jäsen, mainitsitte puheenvuorossanne muutamia kuluttajien saamia todellisia etuja, joiden emme halua jäävän ilman huomiota yksityiskohtaisessa keskustelussa. Yhtenäismarkkinoilla, joilla ihmiset liikkuvat entistä enemmän ja ottavat moottoriajoneuvonsa mukaansa, ihmiset voivat esimerkiksi ottaa autonsa mukaansa ilman vakuutusongelmia, kun he muuttavat väliaikaisesti opiskelun tai työn vuoksi. Toivottavasti etuja saadaan vielä paljon enemmän, kun palvelujen sisämarkkinoita koskeva direktiivi hyväksytään – kuten varmasti tapahtuu – koska yhä useammat ihmiset matkustelevat silloin tarjoamassa palveluja maasta toiseen.
Samoin tilanne helpottuu silloin, kun ihmiset haluavat oleskelunsa aikana ostaa autoja ja tuoda ne mukanaan kotimaahansa työn tai muun oleskelun päätyttyä. Heidän oikeutensa säilyttää bonuksensa tai vakuutusehtonsa heidän muuttaessaan maasta toiseen ovat tärkeitä yksityiskohtia, jotka on saatava kuntoon. Mielestäni siinä on onnistuttu.
Ystäväni ja kollegani Medina Ortegan varjoesittelijänä haluan kiittää häntä siitä, että hän otti ohjakset käsiinsä tässä asiassa. Huomaan, että jäsen De Vits on paikalla. Myös hän on auttanut paljon asian edistämisessä.
Arvoisa komission jäsen, tapaamme mielellämme teidät ja neuvoston ennen keskiviikkoista äänestystämme, koska olen varma, että merkittävistä kohdista voidaan päästä yksimielisyyteen, kuten sanoitte. Olen hyvin mielissäni ehdotuksestanne, että koko perävaunuja koskevaa kysymystä tarkasteltaisiin tiedonannossanne vuoden puolessa välissä. Se on oikea tapa käsitellä aihetta. Meillä ei ole ollut täydellisiä tietoja. Olen samaa mieltä kanssanne siitä, että esittämämme tarkistukset itse asiassa huonontavat yhteistä kantaa ja ovat melko hämmentäviä. Harkinta-ajasta on siis apua. Tässä suhteessa meidän olisi hyväksyttävä komission tarjous.
Mitä tulee muutamiin muihin yksityiskohtiin, istuudumme kanssanne neuvottelupöytään huomenna, ja olen varma, että niistä selvitään, koska ollaan niin lähellä yksimielisyyttä. Koska Rothleyn ensimmäisestä ehdotuksesta on jo niin pitkä aika, haluan Euroopan autoilijoiden, kuluttajien ja valitettavien onnettomuuksien uhrien saavan parasta mahdollista palvelua.
Toivon, että tietokantaa ja Internet-sivustoa koskevassa ehdotuksessa edistytään, jotta tiedot olisivat helposti saatavilla, mutta kaiken kaikkiaan nykyinen ehdotus on mielestäni hyvä. Suosittelen sitä kollegoilleni ja odotan, että huomenna päästään yksimielisyyteen, jotta asiassa päästään eteenpäin. 
Puhemies. –
   Kiitos, jäsen Harbour, käytän vuorostani tilaisuutta hyväkseni ja tervehdin komission jäsentä McCreevyä. En tiennyt, että hän puhuu ensimmäistä kertaa täällä parlamentissa. Näin tapahtuu ensimmäistä kertaa ollessani puhemiehenä. Tervetuloa siis, arvoisa komission jäsen. 
Whitehead (PSE ).
    Arvoisa puhemies, tämä on todellakin ensimmäinen esiintyminen useimmille meistä. Kerta on ensimmäinen sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnalle, komission jäsenelle ja ehkä myös uuden tyyliselle politiikalle tässä parlamentissa. Täällä aletaan nyt tavallaan harjoittaa ennakoivaa politiikkaa ja pyritään yksimielisyyteen ennen toista käsittelyä tai sen ollessa käsillä eikä odoteta taisteluhaudoista käytävää sotaa, joka on perinteisesti ollut seuraava vaihe yhteispäätösmenettelyssä.
Arvoisa komission jäsen, jos tämän ansiosta edistytään huomenna, tulevaisuuden kannalta olisi hyvä enne – kuten jäsen Harbour totesi – että teemme yhteistyötä teidän kanssanne ja keskenämme. Minun ei tarvitse toistaa jäsen Harbourin ylistystä – riittää, että yhdyn siihen. Sanoisin kuitenkin esittelijälle, että meidän olisi tehtävä hänelle kunniaa, koska hän on juuri palannut Aasiasta sekä nähnyt ja kokenut hyökyaallon vaikutukset itse. Sitä ei haluaisi tehdä joka päivä tai edes joka vuosi.
Sitä vastoin haluamme olla täällä joka päivä tekemässä työtämme. Olen täysin samaa mieltä muiden puhujien kanssa. Taaskaan minun ei tarvitse toistaa, että tässä yhdistetään ihanteellisesti sisämarkkinoiden prosessit sekä keinot luoda työpaikkoja ja huolehtia lähimmäisistä auton aikakaudella, ja sisällytetään samalla kuluttajansuoja osaksi viidennen direktiivin kaikkia osa-alueita.
Haluan tuoda esiin kolme asiaa ja sanoa komission jäsenelle McCreevylle, että tämä prosessi muistuttaa jollain tavalla vakoojien kouluttamista. Siinä käytettiin menetelmää, jota nimitettiin "seuraamiseksi edestäpäin". Me tavallaan seuraamme häntä nyt edestäpäin. Yritämme nyt ennakoida, mitä hän sanoo meille loppuviikon aikana.
Ymmärsimme kyllä, mitä hän sanoi perävaunuista. Monissa jäsenvaltioissa on erilaiset määritelmät, mutta tiedämme, että jos asiasta annetaan lausuma, jäsenvaltioiden kesken päästään ajan mittaan jonkinlaiseen sopimukseen "perävaunun" yhteisestä käsitteestä. Tilanne on samankaltainen kuin amerikkalaisessa elokuvassa "The Straight Story", jossa todettiin, että jos ruohonleikkuri kulkee tiellä, siitä tulee tiellä käytettävä ajoneuvo, vaikkei se olisi ennen ollutkaan sellainen. Tiellä käytettävien ajoneuvojen on sisällyttävä ehdotukseen. Ne on vakuutettava. Vakuutusasioiden käsittely on aloitettava varovaisesti. Emme saa kasata julmia seuraamuksia 25 jäsenvaltiolle, joissa on tällä hetkellä hyvin erilaiset vakuutusjärjestelmät ja myös todella erilaiset tulotasot. Ymmärrämme kyllä, mitä sanoitte asiasta.
Viimeinen huomautukseni koskee kolmatta pilaria. Tässäkin olemme varmistaneet realistiset vaihtoehdot sen vaihtoehtoisen sanamuodon avulla, jota tiedän teidän ehdottavan meille huomenna. Olen varma, että löydämme sovitteluratkaisun, jolla saavutetaan se, mitä kaikki meistä haluavat, ja vältetään se, mitä jotkut meistä pelkäävät kolmanteen pilariin liittyvien seikkojen vuoksi. Jos jäsenvaltiossani voidaan olla rauhallisia tämän asian suhteen, niin rauhallisia voidaan olla myös kaikkialla muualla. 
Wallis (ALDE ),
   . – Arvoisa puhemies, haluan toistaa jäsen Harbourin esittämät kommentit ja kunnianosoitukset Rothleylle ja myös kiittää jäsen Medinaa siitä, että hän on jatkanut tämän asian hoitamista.
Liikennevakuutusdirektiiveissä on kyse hyvin merkittävästä rajat ylittävästä toiminnasta, joka vaikuttaa suoraan monien kansalaisten elämään, etenkin jos esiintyy ongelmia eli jos he joutuvat onnettomuuteen toisessa jäsenvaltiossa. Haluan keskittyä juuri tähän onnettomuuksia koskevaan kysymykseen. Minusta näyttää siltä, että on kaksi merkittävää kohtaa, joista ollaan edelleen eri mieltä ja jotka minäkin toivon meidän vielä ratkaisevan.
Haluan korostaa, mitä parlamentin tarkistuksilla pyritään saavuttamaan käytännössä, viittaamalla erään äänestäjäni tapaukseen. Kertomus ei valitettavasti ole millään tavalla ainutlaatuinen. Se osoittaa, miksi näitä kysymyksiä on käsiteltävä. Kyseinen nainen ja hänen kumppaninsa joutuivat moottoripyöräonnettomuuteen viisi vuotta sitten toisessa maassa. Mies kuoli ja nainen loukkaantui vakavasti. Toinen osapuoli joutui syytteeseen. Viisivuotisten asianajokustannusten ja ongelmien jälkeen naiselle ei ollut vieläkään esitetty korvaustarjousta. Painostettuani vakuutuksenantajia hän sai lopulta tarjouksen. Naiselle on kertynyt valtavat asianajokustannukset kahdessa maassa. Hän on matkannut edestakaisin vieraaseen maahan lääkärintarkastukseen. Tämä ei voi olla se tapa, jolla nämä asiat olisi hoidettava, mutta kertomus ei ole epätavallinen.
Nykyinen oikeusapua koskeva direktiivi on niin vähämerkityksinen, ettei siitä ole tällaisissa tapauksissa apua oikeudenkäyntikuluissa. Useimmat vakuutuksenantajat tarjoavat jonkinlaisia oikeusturvavakuutuksia, joiden vakuutusmaksu on melko pieni – esimerkiksi 15 euroa vuodessa. Eikö tästä voisi tehdä pakollista? Jos vakuutuksesta ei voida tehdä pakollista, eikö edes tällaisen vakuutuksen tarjoamisesta voisi tehdä pakollista niin, että äänestäjäni kaltaisilla kansalaisilla olisi edes jotain toivoa korvauksista? On varmistettava, että vakuutusturva on riittävä.
Tähän kysymykseen liittyy kysymys mahdollisuudesta nostaa kanne omassa jäsenvaltiossa. Jos äänestäjäni olisi voinut tehdä niin, se olisi helpottanut hänen elämäänsä hyvin paljon. Tämä oikeus on olemassa, jos tarkastellaan liikennevakuutusdirektiivejä ja Brysselin yleissopimusta samanaikaisesti – näin todellakin on. Jos asia on näin, miksi sitä ei ilmoiteta avoimesti ja kerrota kansalaisille tässä direktiivissä, että heillä on tämä oikeus? Mielestäni siinä ei olisi mitään ongelmallista. Nämä tarkistukset perustuvat aitoon tahtoon parantaa kansalaisten elämää silloin, kun he joutuvat traagiseen ja avuttomaan tilanteeseen. 
Karas (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, toivotan komission jäsenen lämpimästi tervetulleeksi. Koska kiitokset on jo esitetty Rothleylle ja esittelijälle, haluan esittää henkilökohtaiset kiitokseni jäsen Haarderille ja jäsen Wuermelingille tavasta, jolla he ovat edistäneet oman ryhmämme päätöksentekoa sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnassa. Työssään he ovat osoittaneet asiantuntevuutta, tasapuolisuutta ja määrätietoisuutta tulosten saavuttamiseksi.
Tänään keskustellaan hyvin tärkeästä direktiivistä, joka koskee ajoneuvojen kuljettajia ja onnettomuuksien uhreja ja jolla yhdenmukaistetaan sääntöjä ja määräyksiä koko Euroopassa sekä lisätään oikeusvarmuutta ja yksinkertaistetaan menettelyjä. Tämä direktiivi voi vaikuttaa kehen tahansa meistä, joten olen valmistautunut tarkistuksiin sekä ensimmäisessä että toisessa käsittelyssä neuvottelemalla vakuutusyritysten, autoilijajärjestöjen – kuten ÖAMTC:n – ja onnettomuuksiin joutuneiden ihmisten kanssa.
Tänään ja huomenna käytävissä keskusteluissa on yhteensä neljä kohtaa, jotka haluan tuoda esiin. Ensimmäisenä on oikeudenkäyntikulujen korvaaminen. Arvoisa komission jäsen, kokemustemme mukaan se, että asianajopalkkioita ja oikeudenkäyntikuluja ei nykyisin korvata, vaikeuttaa monissa maissa onnettomuuksien uhrien mahdollisuuksia oikeudenkäyntiin tai oikeudenkäynti on jopa taloudellisesti heidän ulottumattomissaan. Monissa tapauksissa tämä johtaa tilanteeseen, jossa oikeudenkäyntikulut ylittävät odotettavissa olevan korvauksen määrän. Tämä on arvokas ja pitkään kaivattu lisäys direktiiviin, joten olen iloinen, että sen huomioon ottamiseksi on nyt toimittu.
Toisena on vastuun vähimmäismäärä. Mielestäni ehdotettu vähimmäismäärä omaisuusvahingoista on yhtä riittämätön kuin nykyisin sovellettava määrä.
Kolmanneksi haluan todeta, että mielestäni on oikein hyvä asia, että mukaan on otettu säännös, jonka mukaan vahingon kärsinyt voi nostaa kanteen korvausvaatimusten sovittelusta vastaavaa elintä vastaan omassa maassaan. Pidän tätä erittäin tärkeänä.
Lopuksi toteaisin, että ehdotus luoda keskuselin ja esittää kaikki liikenneonnettomuuksia koskevat pöytäkirjat Internet-sivustolla on välttämätön, sillä kokemus on osoittanut, että tätä asiaa koskevan erityisen säännöksen puuttuminen voi viivyttää korvausvaatimusten sovittelua kuukausia.
Toivon, että näissä neljässä asiassa päästään yksimielisyyteen huomiseen mennessä, sillä kaikki osapuolet tarvitsevat kiireesti tätä direktiiviä ja siitä seuraavaa suurempaa oikeusvarmuutta. 

De Vits (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, muutama viikko sitten Euroopan parlamentin entinen puhemies Cox antoi parlamentin uusille ja vanhoille jäsenille erinomaisen neuvon, että parlamentissa esiteltävälle uudelle asiakirjalle olisi tehtävä puhelinkoppitesti. Tällä hän viittasi Irlannin julkisiin puhelinkoppeihin, joiden toimintaa jatkettiin eurooppalaisen direktiivin ansiosta. Sen mukaan niitä pidettiin julkisena palveluna. Irlantilaiset ymmärsivät silloin välittömästi, että täällä Euroopan parlamentissa käsitellään hyvin konkreettisia asioita.
Käytin tätä testiä moottoriajoneuvodirektiiviin, ja mielestäni direktiivi menestyi testissä erinomaisesti, koska direktiivistä on hyötyä kansalaisille. Siitä on varmasti hyötyä kaikille, jotka ovat mukana kuljetustoiminnassa ja liikenteessä. Direktiivillä on käytännöllisiä ja myönteisiä seurauksia, jotka ovat tärkeitä kansalaisille. Tästä huolimatta haluan teidän kiinnittävän huomiota yhteen asiaan, jota on jo käsitelty tässä keskustelussa. Eri maissa korvausvaatimusten jättämisellä on määräaika, joka on vieläpä erilainen joka maassa. Ennen kuin liikenneonnettomuuden uhri voi esittää korvausvaatimuksen, hänellä on oltava virallinen pöytäkirja käytettävissään. Joissakin tapauksissa kestää kuitenkin kuukausia ennen kuin vahingon kärsinyt saa virallisen asiakirjan. Tämän vuoksi säännös, jonka otimme mukaan 14 artiklaan, on mielestäni hyvin tärkeä. Kiitän jäsen Harbouria, jäsen Wallisia ja jäsen Ortegaa avoimuudesta, jota he ovat osoittaneet luodessaan tästä aiheesta sovitteluratkaisun. Mielestäni on kuitenkin erittäin tärkeää, että jäsenvaltiot tekevät parhaansa, jotta vahingon kärsineet tai heidän edustajansa saavat tarvittavat tiedot mahdollisimman nopeasti, jotta he voivat jättää korvausvaatimuksensa ajoissa.
Mielestäni laadittu teksti on hyvä sovitteluratkaisu. Toivon, kuten jäsen Whitehead sanoi, että komissio ja neuvosto osoittautuvat niin avoimiksi, että löydetään ratkaisu, johon kaikki voivat olla tyytyväisiä. Mielestäni on kyse todella vaikeasta ongelmasta, joka on ratkaistava tämän direktiivin avulla kiireesti. 
Wuermeling (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, olen iloinen, että jatkamme tällä kaudella lainsäädäntötyötä lainsäädännöllä, joka on itse asiassa tämän parlamentin ja erityisesti Rothleyn onnistuneimpia töitä. Parlamentilla oli nimittäin ratkaiseva merkitys tämän lainsäädännön luomisessa, joten on aivan perusteltua, että vaadimme siihen lisää parannuksia lainsäädäntöprosessin viimeisessä vaiheessa.
On sääli, että kansalaisten saamat todelliset hyödyt verhotaan erittäin teknokraattisten ilmausten taakse, kuten "moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskeva viides direktiivi". Se ei kuitenkaan saisi estää meitä antamasta näille saavutuksille niiden ansaitsemaa julkisuutta. On nimittäin kyse todella onnettomista ihmisistä, jotka ovat liikenneonnettomuuden vuoksi menettäneet työkykynsä ja mahdollisuutensa taloudelliseen selviytymiseen ja jotka vuosikymmeniä kestäneet oikeudenkäynnit ovat tuhonneet, vain sen vuoksi, että onnettomuus tapahtui toisessa jäsenvaltiossa.
Tärkeintä on juuri se, että tällä muutosdirektiivillä voidaan lisätä vastuun vähimmäismäärä 350 000 eurosta 1 miljoonaan euroon, poistaa poikkeukset ja parantaa edustajajärjestelmää.
Yksi sisämarkkinoiden seuraus on tietysti se, että ihmiset liikkuvat entistä enemmän, ovat he sitten opiskelijoita, matkailijoita tai palvelujen tarjoajia. Annamme hieman lisää turvaa kaikille, jotka ylittävät rajan moottoriajoneuvolla. Heille antamamme turva on se, että he kuuluvat yhä huomattavassa määrin vakuutusturvan piiriin myös ollessaan kotimaansa ulkopuolella.
Edelliset direktiivit olivat varmasti onnistuneita sen vuoksi, että luotiin epäbyrokraattinen, yksinkertainen ja selkeä järjestelmä, minkä ansiosta paperityön määrä väheni. Suhtaudun kuitenkin komission jäsenen McCreevyn huomautukseen hyvin vakavasti ja totean, että meidän on tarkasteltava uudelleen hyvin tarkkaan, tekevätkö esittämämme lukuisat tarkistukset asioista liian monimutkaisia, byrokraattisia ja entistä vaikeampia.
Mielestäni ei esimerkiksi ole mitään järkeä sisällyttää määritelmään perävaunuja ja antaa samanaikaisesti jäsenvaltioille mahdollisuus tehdä niiden vakuuttaminen vapaaehtoiseksi. Epäilen myös, onko oikein sisällyttää tähän direktiiviin oikeudenkäyntikuluja, vanhentumisaikoja ja muita vastaavia asioita koskevia sääntöjä, kun direktiivissä on itse asiassa tarkoitus käsitellä muita asioita. Vaikka mielestäni olisi järkevää luoda Internet-sivusto keskustietolähteeksi liikenneonnettomuuksien uhreille, en usko, että satojen ja tuhansien, tai edes yksittäisten onnettomuuspöytäkirjojen kokoelma samalla Internet-sivustolla olisi kansalaisten mielestä käytännöllinen tai että siitä olisi heille todellista hyötyä. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän sekä Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän suullinen kysymys komissiolle myynninedistämisestä sisämarkkinoilla. 
Newton Dunn (ALDE ),
   .  Arvoisa puhemies, olen hyvin kiitollinen komission jäsenelle, että hän on täällä auttamassa meitä tässä kysymyksessä. Alun perin kysymys oli tarkoitus esittää sekä neuvostolle että komissiolle, koska jo parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä hyväksytyn ehdotuksen käsittely on ollut aivan liian pitkään pysähdyksissä neuvostossa. Kysymyksen ja keskustelun tavoitteena oli saada neuvosto selittämään, miksi käsittely on pysähdyksissä sekä mitä neuvosto tekee käsittelyn edistämiseksi ja ehdotuksen saamiseksi takaisin parlamentin käsittelyyn ja kansalaisten hyödyksi. Valitettavasti puheenjohtajakokous on viisaudessaan mukauttanut tätä ehdotusta tätä keskustelua varten, ja esitämme sen nyt ainoastaan komissiolle. Neuvostosta ei ole ketään paikalla, mutta kaipa puoli keskustelua on parempi kuin ei mitään!
Ehdotus koskee myynninedistämistä. Jokaisessa 25 jäsenvaltiosta on erilaiset kansalliset lait siitä, mikä on sallittua – houkuttimet, kolme kahden hinnalla, ilmaisten näytteiden jakaminen. Yhtenäismarkkinat eivät toteudu sellaisten vähittäiskauppiaiden oikeuksien suhteen, jotka ylittävät rajoja ja haluaisivat käyttää samoja tarjouksia ja kaupankäynnin välineitä koko Euroopan unionin alueella. Komission alkuperäisessä ehdotuksessa – joka oli kaikilta osin hyvä – tavoitteena oli luoda myynninedistämismenetelmien yhtenäismarkkinat.
Kaikki alkoi vuoden 1992 yhtenäismarkkinoita koskevasta ehdotuksesta. Sikäli kuin tiedän, asiaa ehdotettiin ensimmäisen kerran vuonna 1996 julkaistussa vihreässä kirjassa – kahdeksan vuotta sitten. Ehdotus hyväksyttiin ensimmäisessä käsittelyssä vuonna 2002 – kaksi ja puoli vuotta sitten – mutta siitä lähtien on odoteltu neuvoston toimia.
Ehdotuksen hyväksymisellä on selviä etuja. Se merkitsisi enemmän kilpailua ja vaihtoehtoja kuluttajille, alhaisempia hintoja ja entistä enemmän avoimuutta. Vähittäiskauppiaille ehdotus merkitsisi suurempaa joustavuutta koko yhtenäismarkkinoilla sekä uutta välinettä markkinointiin ja kaupankäyntiin, hyvinvoinnin ja työpaikkojen luomiseen.
Niin kauan kuin ei luoda edellytyksiä rajatylittävään toimintaan, kustannukset ovat suuremmat, koska vähittäismyyjien on käytettävä erilaisia ratkaisuja jokaisessa 25 jäsenvaltiosta. Äskettäisessä Lissabonin strategiaa koskevassa kertomuksessa korostettiin, että yhtenäismarkkinoiden toteutuminen on yksi ensisijaisista tavoitteista. Tämä kysymys on osa yhtenäismarkkinoita.
Lasten ja pienyritysten kohtelusta ollaan huolissaan. Tämäkin kysymys olisi osa ehdotusta, jota haluaisimme välttämättä käsiteltävän.
Minun on esitettävä komission jäsenelle kaksin verroin kysymyksiä – neuvoston kokoukset ovat suljettuja tilaisuuksia eikä parlamentti voi olla paikalla, mutta ainakin komission jäsen saa osallistua neuvoston kokouksiin, joten hän voi kertoa meille, mitä siellä tapahtuu. Ensinnäkin miten saamme tämän asian edistymään neuvostossa ja eteenpäin kansalaisten hyödyksi? Toiseksi koska ehdotus on laadittu jo muutamia vuosia sitten, minkä jälkeen euro on ollut menestys ja sähköinen kaupankäynti – kaupankäynti Internetin välityksellä – on kehittynyt valtavasti, valiokunta haluaisi tietää, onko komission alun perin esittämä ehdotus vielä ajan tasalla vai onko kehitys jo ohittanut sen. Entä vaikuttavatko palveluja koskeva direktiiviehdotus ja sopimattomia kaupallisia menettelyitä koskeva direktiiviehdotus myynninedistämistä koskevaan alkuperäiseen ehdotukseen? Haluaisimme tietää, mikä myynninedistämistä koskevan direktiivin tilanne on nyt. Onko sitä tarkasteltava uudelleen vai onko meidän ainoastaan painostettava neuvostoa toimimaan mahdollisimman nopeasti? 
Harbour (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää kollegaani Newton Dunnia, joka on ottanut tehtäväkseen työn, jonka toivomme muuttuvan esittelijän tehtäväksi toista käsittelyä varten, ja kannustanut meitä työskentelemään yhdessä tämän kysymyksen edistämiseksi. Arvoisa komission jäsen, oli sääli, ettemme saaneet koko valiokunnan tukea, mutta on silti tärkeää, että tarjoamme teille mahdollisuuden kuulla mielipiteemme tästä asiasta.
Haluaisin pohtia paria kohtaa laajemmin sen perusteella, mitä jäsen Newton Dunn sanoi tämän kysymyksen taloudellisesta merkityksestä. Ne meistä, jotka haluavat edistää Lissabonin strategian kulmakivenä olevien sisämarkkinoiden toteutumista, kuten Kokin selonteossa ja monessa neuvoston kertomuksessa esitetään, haluaisivat teidän sisäpiirin jäsenenä vastaavan meille seuraavaan kysymykseen. Miksi jäsenvaltioiden hallitukset, joiden pääministerit osallistuvat näihin hienoihin neuvoston kokouksiin ja antavat lausuntoja sisämarkkinoiden toteutumisen tärkeydestä – ja etenkin palvelujen sisämarkkinoiden toteutumisen tärkeydestä – ovat erittäin vastahakoisia, kun heitä pyydetään antamaan kuluttajille mahdollisuus päästä osallisiksi tuotteen myynninedistämistoimista, alennuksista ja muista myynninedistämistoimista, joita on tarjolla toisessa Euroopan unionin maassa, ja tuomaan nämä heidän oman maansa kuluttajien saataville?
Osoitan kunnioitusta Alankomaiden talousministerille Brinkhorstille, koska tiedän, että hän suhtautui myynninedistämistä koskevaan asetukseen hyvin vakavasti ja oli yhtä hämmentynyt asian hitaasta edistymisestä. Muistan hänen kertoneen valiokunnallemme, että sisämarkkinoiden kehityksessä on ehdottomasti saavutettu vaihe, jossa jäsenvaltioiden on alettava luottaa toisiinsa. Mikä voisi olla parempi osoitus luottamuksesta kuin sen toteaminen, että kuluttajansuojalainsäädäntöä, jolla sallitaan myynninedistämistoimet yhdessä maassa, sovelletaan myös toisessa maassa?
Miten kuluttajien suhtautuminen myynninedistämistoimiin, jotka ovat sallittuja ja heidän saatavillaan, oli sitten kyse alennuksista, myynninedistämispeleistä tai vuosittain tiettynä ajankohtana järjestettävistä alennusmyynneistä, voisi vaihdella maittain? Tilanne on hyvin kummallinen, sillä hyvin lähellä toisiaan olevilla markkinoilla sijaitsevissa liikkeissä on erilaiset olosuhteet myynninedistämistä koskevan lainsäädännön erojen vuoksi.
Tähän kysymykseen johtaneen hämmennyksen syynä on ihmettely, kuinka jäsenvaltiot voivat todeta suhtautuvansa vakavasti sisämarkkinoiden luomiseen ja asetukseen sopimattomista kaupallisista menettelyistä, kun ne ovat haluttomia luottamaan toisiinsa ja antamaan kuluttajille nämä oikeudet. Siitähän on periaatteessa kyse.
Arvoisa komission jäsen, otaksun, että olette yhtä kummissanne kuin me. Yhdessä voimme ehkä ratkaista joitakin näistä ongelmista. 
McCreevy,
   .  Myynninedistämistä koskeva asetusehdotus, jota parlamentti kannatti voimakkaasti kaksi vuotta sitten, on palvelujen hyvin toimivien sisämarkkinoiden saavuttamiseen liittyvä merkittävä sisämarkkinoita koskeva aloite. Tämän vuoksi olen iloinen huomatessani, että parlamentti on yhä kiinnostunut tästä tekstistä huolimatta siitä, että teksti on yhä neuvoston harkittavana.
Myynninedistämistoimet ovat tärkeimpiä tavaroiden ja palvelujen markkinointivälineitä. Niihin kuuluvat kaikenlaiset alennukset: palkinnot, ilmaislahjat, myynninedistämiskilpailut ja -pelit. Niitä käytetään, kun halutaan tuoda uusia tuotteita tai palveluja uusille markkinoille, edistää asiakasuskollisuutta, edistää kilpailutoimia tai hallita varastoja tehokkaasti, mainitakseni vain muutamia aloja, joilla myynninedistäminen on ratkaisevan tärkeää. Myynninedistämistoimien suunnittelu ja toteutus sekä niihin liittyvä viestintä tarjoavat paljon työpaikkoja EU:ssa, ja alan sijoitukset ovat miljardeja euroja.
Myynninedistämistoimet ovat olennaisia kehitettäessä tuotteiden ja palvelujen rajatylittävää kauppaa sisämarkkinoilla. Ne ovat erityisen tärkeitä pienille ja keskisuurille yrityksille niiden kehittäessä itselleen uusia markkinoita. Tavaroiden ja palvelujen vapaata liikkuvuutta estävät kuitenkin huomattavasti lukuisat erilaiset myynninedistämistä koskevat kansalliset säännöt.
Haluan vakuuttaa teille, että komissio on tehnyt parhaansa ja auttanut peräkkäisiä neuvoston puheenjohtajavaltioita, jotta asiassa päästäisiin poliittiseen yhteisymmärrykseen. Erityisesti komissio on joustanut kahdessa jäljellä olevassa pääkysymyksessä, jotka ovat oikeudellisen välineen valinta ja vastavuoroista tunnustamista koskevan lausekkeen sisällyttäminen tekstiin.
Mitä tulee Lissabonin strategian vaikutuksiin, on selvää, että jollei tämänhetkinen tilanne muutu, tämä umpikuja näyttäisi osoittavan, ettei neuvosto pysty noudattamaan itselleen strategian yhteydessä asettamiaan sisämarkkinoihin liittyviä sitoumuksia. Komission mielestä tätä tekstiä koskevat neuvottelut eivät ole kuitenkaan vielä ohi.
Yhdenmukaistamisen vaihtoehtona ovat tuomioistuinten päätökset, joilla poistetaan havaitut epäsuhtaiset rajoitukset, mutta silloin ei voida yhdenmukaistaa säännöksiä niin, että voitaisiin saavuttaa alaikäisten ja muiden kuluttajien korkeatasoinen suojelu. Komissio on varma, ettei neuvosto pidä sellaista vaihtoehtoa tyydyttävänä. Tämän vuoksi komissio jatkaa työtään tulevan puheenjohtajavaltion kanssa. Tavoitteena on löytää ratkaisu, jolla saadaan aikaan todelliset myynninedistämistoimien yhtenäismarkkinat. 
Patrie (PSE ),
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kuten tiedätte, myynninedistämistä koskeva asetusehdotus on kohdannut monia vastoinkäymisiä keskusteluprosessin alkamisen jälkeen, sillä ehdotus on hylätty neuvostossa peräti neljä kertaa kolmen vuoden aikana.
Tämä on tuskin kuitenkaan mikään yllätys. Miten nämä jatkuvat esteet voisivat enää yllättää, kun kenelläkään ei enää ole selkeää käsitystä siitä, mitä vaihtoehtoja komissio on valinnut eurooppalaisten kuluttajien oikeuksien suojelemiseksi huolimatta siitä, että lähes kaksi vuotta sitten maaliskuussa 2003 hyväksyttiin kuluttajansuojaa käsittelevä vihreä kirja?
Onko päämääränä edelleen saada aikanaan yhdenmukaistettu kuluttajalainsäädäntö, jonka edistäminen näyttää olevan sopimattomia kaupallisia menettelyitä koskevan direktiivin tavoitteena, vai onko kaikenlaisesta yhdenmukaistamisesta yksinkertaisesti vain luovuttu, mistä näyttäisi olevan osoituksena sisämarkkinoiden palveluja koskeva direktiiviehdotus?
Tämän strategiaa koskevan epämääräisyyden lisäksi on mielestäni tiettyä epäselvyyttä käsitteistä ja erityisesti keskeisistä käsitteistä, kuten sisämarkkinoita koskevasta lausekkeesta, vastavuoroisesta tunnustamisesta ja periaatteesta alkuperämaan lainsäädännön soveltamisesta. Näihin viitataan kyseisissä asiakirjoissa vaihdellen ilman selkeää syytä ja selittämättä, miksi kyseinen periaate on valittu toisen sijaan kyseisessä tapauksessa ja mitä etuja sen valinnasta on yrityksille ja kuluttajille.
Tämän vuoksi on täysin ymmärrettävää, että valtioissa, joissa on kuluttajia hyvin suojaava lainsäädäntö, epäröidään luopua nykyisestä lainsäädännöstä jonkin epävarman vaihtoehdon hyväksi ja liittyä varauksetta järjestelmään, käytetään siitä sitten mitä termiä hyvänsä – vastavuoroista tunnustamista tai periaatetta alkuperämaan lainsäädännön soveltamisesta – joka epäilemättä johtaa lain laadun heikkenemiseen eli tilanteeseen, jossa epätarkinta kansallista lainsäädäntöä aletaan vähitellen käyttää muun lainsäädännön mallina.
Niin kauan kuin näihin kysymyksiin ei vastata selkeästi ja niin kauan kuin näitä nykyisiä asiakirjoja ei pyritä saamaan yhdenmukaisiksi, ei mielestäni ole tärkeää päästä poliittiseen yhteisymmärrykseen tästä asetusehdotuksesta. Suoraan sanottuna on erittäin tärkeää, että odotetaan.
Lopuksi toteaisin, ettei myöskään oikeudellisesta välineestä olla yhtä mieltä, mitä komission jäsen juuri painotti. Kyse ei ole pelkästä menettelytavasta, sillä asetuksen valitseminen direktiivin sijaan on mielestäni kyseenalaista alalla, jolla jäsenvaltioille olisi annettava joustovaraa, kun otetaan huomioon erittäin suuret kulttuurierot. Tämä on todettu esimerkiksi alennusmyyntejä koskevassa kysymyksessä.
Asiaan on siis suhtauduttava vakavasti. Emme saa enää aina tilaisuuden tullen vedota tarpeeseen saada Lissabonin strategia uudelleen käyntiin emmekä teeskennellä uskovamme, että miljoonien työpaikkojen luominen Eurooppaan riippuu myynninedistämispelejä ja -kilpailuja sekä alennuksia koskevista asetuksista. Lissabonin strategia ansaitsee parempaa kohtelua. On tunnustettava, että kaikki kolme pilaria ovat yhtä tärkeitä: niin kilpailukyky kuin sosiaalinen kehitys ja ympäristönsuojelukin. 

