
Puhemies.
   Julistan Euroopan parlamentin torstaina 22. huhtikuuta 2004 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi. 
Puhemies.
   Esityslistalla on ensimmäisenä Euroopan parlamentin ensimmäisen istunnon virallinen avaaminen.
Hyvät kollegat, on hyvin miellyttävä tehtävä avata tämä istuntojakso parlamentin puolesta tänään. Parlamentissa on nyt 626 viidennelle parlamentin toimikaudelle valittua jäsentä sekä 162 uutta jäsentä kymmenestä uudesta jäsenvaltiosta, jotka liittyivät Euroopan unioniin lauantaina 1. toukokuuta.
Tämä on parlamentillemme – kuten olemme jo huomanneet juhlallisuudessa parlamentin ulkopuolella – erityinen ja ainutlaatuinen hetki. Kirjallisuuden Nobel-palkinnon saanut Irlantilainen Seamus Heaney puki tämän erityisen tapahtuman sanoiksi Dublinissa viime lauantaina: "Antakaamme päivän, jona uudet tulokkaat saapuvat, olla kotiintulon päivä". Tämä on todellakin kotiintulo, ja olemme todella ilahtuneita siitä, että niin moni uusi kollega liittyy joukkoomme tänään. Tämä on toivon hetki, hetki, joka osoittaa, että päättäväinen tahto Euroopan unionissa, sen toimielimissä ja jäsenvaltioissa voi johtaa todellisiin tuloksiin: tuloksiin, joista kaikki osapuolet hyötyvät. Viisitoista vuotta sitten, vuoden 1989 alkupuolella, tämä olisi vaikuttanut mahdottomalta, mutta se on toteutunut: mikä upea hetki.
Haluaisin toivottaa tältä puhujakorokkeelta – kaikkien 626 jäsenen puolesta – 162 uutta jäsentä sydämellisesti ja lämpimästi tervetulleiksi tähän parlamenttiin.
Haluaisin osoittaa kunnioitustani kaikille, jotka ovat tehneet osuutensa tämän hetken toteutumiseksi, sekä Euroopan parlamentin että kansallisten parlamenttien jäsenille, jäsenvaltioiden hallituksille, Eurooppa-neuvoston monille puheenjohtajavaltioille ja Euroopan komission päättäväiselle johtamistavalle. Olen varma, että parlamentti haluaisi minun kiittävän erityisesti jäsen Verheugenia hänen hienosta johtamistavastaan.
De Palacio,
    Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, minä myös haluaisin ilmaista tämän hetken herättämän mielenliikutuksen. Koimme kaikki tämän tunteen, kun näimme kymmenen uuden lipun nousevan parlamentin edustan lipputangoissa jo liehuvien 15 lipun rinnalle Oodin ilolle, Euroopan hymnin soidessa. Liikutumme päivänä, jona me näemme niin monien vapauden puolesta vuosia taistelleiden ihmisten päämäärien ja toiveiden täyttyvän. Tänä hetkenä umpeutuvat syvät arvet, jotka liian monen vuoden ajan olivat keskeistä meidän Eurooppamme keinotekoisen kahtiajaolle, jaolle, joka oli sodan seurausta ja joka jätti monet Euroopan maat häpeän muurin taakse, tämän täysin keinotekoisen rautaesiripun taakse, joka on syvimmän luontomme vastainen ja jonka takana kaikki nuo maat olivat riiston ja kommunistisen diktatuurin kohteina.
On päästävä yli 1900-luvun kauhuista näin 2000-luvulla, ja olemme pääsemässä Euroopassa kokemistamme kauhuista ainaiseksi eroon. Eurooppa nousee johtoasemaan kansainvälisissä yhteyksissä 2000-luvulla. Tämän saavuttaaksemme meidän pitää päästä sopuun Euroopan perustuslaillisesta sopimuksesta niin pian kuin mahdollista, koska se tarjoaa meille todellakin ne välineet ja mahdollisuudet, joita Eurooppa tarvitsee tullakseen todeksi muuallakin kuin tällä mantereella, tullakseen eturivin kansainväliseksi toimijaksi.
Juuri tämä meidän kaikkien on saavutettava yhdessä.
Todistamme tässä parlamentissa historiallista hetkeä. Tämä on historiallinen hetki, joka toistaa sen, mitä olemme nähneet televisiossa tai joissain tapauksissa henkilökohtaisesti hiljattain, 1. toukokuuta 2004, päivänä, joka on jälleenyhdistymisen keskeinen virstanpylväs.
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa näille parlamentin 162 uudelle jäsenelle, että me komissiossa toivomme kaikkina näinä vuosina neuvoston kanssa tehdyn kahden toimielimen välisen yhteistyön jatkamista, joka rakentaa tätä jännittävää hanketta, Eurooppaa. Se on hanke, joka viime kädessä tähtää rauhaan ja vapauden, demokratian, ihmisoikeuksien ja ihmisarvon takaamiseen mantereellamme, mutta jonka on myös tarkoitus näyttää tietä eteenpäin ja tukea arvojamme, periaatteitamme ja toiveitamme kansainvälisesti. 
Haluaisin sanoa, että me kaikki pidämme yksimielisesti komissiota tämän eurooppalaisen hankkeen todellisena sydämenä, mutta tämä sydän lyö vain sen tuen ansiosta, jota se täällä parlamentissa aina saa. Nimenomaan komissio on ollut laajentumisen keskeinen tekijä, tämä komissio, joka on pystynyt kaikkina näinä vuosina luomaan toimivan ja kunnioitukseen perustuvan yhteistyösuhteen parlamentin ja myös toisen keskeisen toimielimen, neuvoston kanssa.
Arvoisa puhemies, nämä ovat historiallisia päiviä ja hetkiä. Muistamme aina nämä päivät, jotka ovat esimerkkinä tuleville sukupolville: kaikki työskentelevät yhdessä – parlamentti, neuvosto ja komissio – tämän mahtavan hankkeen puolesta, tämän mahtavan päämäärän puolesta, joka on Eurooppa.
Verheugen,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, käsillä on hetki, jona unelma tulee todeksi, upea hetki, jonka valtaan minun täytyy myöntää joutuvani ja pystyväni vain vaivoin hallitsemaan tunteitani. Vapailla vaaleilla valittu Euroopan parlamentti edustaa 25:tä tiedostavaa, vapaata ja suvereenia Euroopan kansaa, jotka ovat vapaasta tahdostaan liittyneet yhteen. Näin se ylittää Euroopan yhdentymistä ensimmäisenä ajatelleiden ja siitä unelmoineiden hurjimmatkin toiveet.
Olen nyt vakuuttuneempi kuin koskaan, että tämä suurenmoinen laajentuminen, joka nyt on saatu päätökseen, on loistava esimerkki eurooppalaisen ihanteen vetovoimasta, vireydestä ja elinvoimasta, ihanteen, joka ei ole vanhentunut ja jonka vetovoimasta todistavat ne kansat, joiden on täytynyt kulkea raskas tie etsiessään vapautta, demokratiaa ja oikeusvaltioperiaatetta. 
Tämä laajentuminen on myös todiste siitä, mitä me eurooppalaiset voimme tehdä, kun me yhdessä tartumme suureen hankkeeseen ja kun meillä on tahto toteuttaa se.
Moni ei uskonut, että tekisimme sen, ja voimme olla ylpeitä siitä, mitä on saavutettu. Mielestäni tämä on lopullinen todiste siitä, että Euroopan yhdentymisellä on tulevaisuus.
Liikkeellä on monenlaisia käsityksiä, ja haluaisin saada ne asettumaan. Ensinnäkin Euroopan yhdentyminen ei ole harvojen valtaa käyttävien hanke. Laajentuminen oli joka tapauksessa kansojen nimenomainen halu ja niiden ilmaisema tahto. Se ei olisi toteutunut, jos Baltian maiden kansat, puolalaiset, tšekit, slovakit, unkarilaiset ja sloveenit eivät olisi tehneet yksiselitteisesti selväksi, että he halusivat lopullisesti liittyä yhdentyneen Euroopan demokraattiseen perheeseen eivätkä jäädä eristyksiin ei-kenenkään-maalle idän ja lännen väliin.
Toiseksi tämä suurenmoinen laajentuminen tekee Euroopasta niin poliittisesti kuin taloudellisesti vahvemman eikä heikomman. Siihen liittyy riskejä ja ongelmia, kuten kaikki tiedämme, mutta mahdollisuuksia on paljon enemmän kuin riskejä, ja meillä on hyvä syy olla toiveikkaita. Hyvät jäsenet, niillä teistä, jotka tulevat uusista jäsenvaltioista, on edessä vaikea tehtävä kotimaassanne. Kohtaatte skeptisyyttä ja epäilyä, koska asiat eivät etene niin nopeasti kuin ihmiset haluaisivat. Se, säilyykö usko Euroopan yhdentymiseen tarpeeksi vahvana tukeakseen tulevia suuria hankkeita, riippuu pitkälti teistä.
Kolmanneksi ja viimeiseksi haluan todeta, että liittyminen tähän mahtavaan Euroopan yhdentymistyöhön ei tarkoita itsemääräämisoikeudesta tai kansallisesta identiteetistä luopumista. Ne teistä, jotka – niin uusissa kuin vanhoissa jäsenvaltioissa – väittävät, että Euroopan yhdentyminen tarkoittaa kansallisesta itsemääräämisoikeudesta luopumista, eivät ymmärrä nykyistä maailmaa. Yksikään nykyinen Euroopan maa ei pysty yksin selviytymään kohtaamistamme ongelmista.
Yksikään Euroopan maa ei selviä maailmanlaajuistumisen seurauksista omillaan. Yksikään maa ei voi noin vain saada tasapainoon kasvua ja sosiaalista oikeudenmukaisuutta. Yksikään maa ei voi vain omin neuvoin voittaa sotaa terrorismia ja kansainvälistä rikollisuutta vastaan. Voimme tehdä sen vain yhdessä. Kansallista itsemääräämisoikeutta voi toteuttaa ja puolustaa vain yhdessä muiden kanssa. Tämä on se perusajatus, jonka vuoksi olemme täällä.
Kiitän kaikkia niitä, jotka ovat tehneet osuutensa tämän pisteen saavuttamiseksi, erityisesti parlamenttia ja puhemiestä Pat Coxia, joka on määrätietoisesti ohjannut parlamenttia. Haluan kiittää valiokuntia, erityisesti ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokuntaa ja sen puheenjohtajaa Elmar Brokia. Osoitan kiitokseni kaikille niille poliittisille ryhmille, jotka ovat toimineet koko ajan kanssamme kriittisessä ja rakentavassa hengessä. Toivotan koko sydämestäni teidät kaikki tervetulleiksi ja haluan ilmaista iloni siitä, että saan työskennellä kanssanne.
Poettering (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa varapuheenjohtaja Loyola de Palacio, arvoisa komission jäsen Günter Verheugen, muut arvoisat komission jäsenet, hyvät kuulijat, haluaisin aloittaa kertomalla jotain henkilökohtaista. Olen siinä mielessä etuoikeutettu, että olen ollut tämän parlamentin jäsen jo vuodesta 1979, jolloin se valittiin ensimmäistä kertaa suorilla vaaleilla. Jos joku olisi vuoden 1979 vaalikampanjan aikana sanonut, että 1. toukokuuta 2004 Euroopan unionin jäsenvaltioihin kuuluvat kolme Neuvostoliiton miehittämää aluetta, Viro, Latvia ja Liettua, sekä Varsovan liiton valtiot Puola, Tšekin tasavalta, Slovakia ja Unkari, osa kommunistista Jugoslaviaa ja Malta sekä Kypros – josta tulee toivottavasti varsin pian yhtenäinen valtio – niin tuolloin, vuonna 1979, kun Euroopan parlamentti valittiin suorilla vaaleilla ensimmäistä kertaa, vastauksemme olisi varmaankin ollut, että se on ihastuttava näkemys, kaunis unelma ja suuri toive. Olisimme kuitenkin todenneet pelkäävämme, että tämä unelma, tämä näkemys, tämä toive – niin paljon kuin sitä halusimmekin – ei tulisi todeksi meidän elinaikanamme. 
Tuosta unelmasta on tullut totta. Se, että voimme tänään toivottaa tervetulleiksi 162 parlamentin jäsentä näistä kymmenestä maasta, tekee tästä upean päivän demokratialle, ja sillä on suuri merkitys parlamentarismille. Iloitkaamme siitä, että voimme tänään toivottaa uudet jäsenet tervetulleiksi kollegoiksemme!
Älkäämme unohtako, että juuri tämä parlamentti, jossa jokainen poliittinen ryhmä teki oman osansa, vaati, että pitäisi neuvotella kahdentoista eikä vain viiden maan kanssa, ja että niille, jotka eivät olleet vielä valmiita, pitäisi antaa mahdollisuus seurata perässä. Euroopan unioniin liittyi vastikään nimenomaan kymmenen maata sen ansiosta, että vaadimme tässä parlamentissa Latvian, Liettuan ja Slovakian ottamista mukaan neuvotteluihin. Nyt ne ovat jäseniä, ja meidän pitää onnitella niitä kaikkia.
Älkäämme unohtako, että kuten tiedämme, tiedotusvälineiden antama kuva Euroopan parlamentista ei aina ilmennä niitä päätöksiä, joita siellä tehdään.
Parlamenttimme vaati neuvotteluille aikataulua – jonka komissio ja Nizzan huippukokous hyväksyivät – niin, että neuvottelut saataisiin päätökseen ajoissa ja että kykenevät maat ja niiden kansat voisivat ottaa osaa Euroopan parlamentin vuoden 2004 vaaleihin. Sen teki meidän parlamenttimme! Se meidän pitäisi kertoa ihmisille, ja se on jotakin, mistä voimme olla ylpeitä, sillä se auttaa tekemään demokratiasta Euroopassa todellista ja antamaan kymmenen maan kansoille mahdollisuuden lähettää vapailla vaaleilla valittuja edustajia Euroopan parlamenttiin. Iloitkaamme siitä!
Pian koittaa arkipäivä, ja niin tarpeellisia kuin mahtavat puheet ovatkin, Eurooppaa ei ylläpidetä niiden avulla. Tänään on upea päivä, kuten 1. toukokuutakin oli, mutta arki on ovella. Me keskustelemme asioista, me väittelemmekin asioista, mutta meidän, Euroopan unionin kansalaisten, on palautettava mieliimme se, mikä on uutta ja mikä tuo mukanaan suuren mahdollisuuden. Meidän on muistettava, että Euroopan unionissa on upeaa se, että keskusteluja ja väittelyitä käydään nyt sanoin eikä enää voimakeinoin ja asein. Se on suuri askel eteenpäin kohti 2000-luvun Euroopan mannertamme.
Rakkaat ystäväni… ehkä se, että puhuttelin teitä rakkaiksi ystäviksi oli lipsahdus, ja pahoittelen, mutta jotenkin kuulumme yhteen siksi, että jaamme Euroopan yhtenäisyyden ihanteen. Arvoisa puhemies, vaikuttavassa juhlallisuudessa ulkona kuulimme sekä teidän vaikuttavan puheenne että Lech Walesan puheen. Hänessä ruumiillistuu solidaarisuus, ja solidaarisuuden on merkittävä meille kaikille tulevaisuutta, jossa meidän tietenkin on kunnioitettava yksittäisten maiden kansallista etua, kuten Baltian maiden ja niiden kaikkien vähemmistöjen etua, vaarantamatta näiden maiden itsenäisyyttä, mikä on molemminpuolinen vaatimus. Sen vuoksi meidän on vastustettava kaikkea muuta, kuten komission jäsen Verheugen on tehnyt. Haluaisinkin kiittää häntä tärkeästä huomautuksesta, että meidän Eurooppamme perusta on solidaarisuus. Se hyödyttää meitä kaikkia. Ensimmäistä kertaa mantereemme tuhansia vuosia pitkässä historiassa Euroopalla on mahdollisuus kohdata tulevaisuutensa rauhan ja kumppanuuden merkeissä. Tämä on meidän mantereemme, vanha manner, joka uudistaa itseään loputtomasti, eikä kukaan onnistu jakamaan meitä. Kävelemme yhdessä tulevaisuuteen rinnakkain. Tämä on mahtava päivä meille kaikille!
Barón Crespo (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet, hyvät kuulijat, erityisesti ne, jotka ovat kymmenestä uudesta unioniin liittyneestä maasta.
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksikin kiittää teitä, koska olette ollut Euroopan parlamentin arvoinen edustaja näiden tapahtumien aikana. Haluaisin myös kiittää Prodin komissiota ja erityisesti komission jäsen Verheugenia siitä, että he ovat vieneet tätä asiaa eteenpäin.
Tämä päivä on merkityksellinen niin menneisyytemme kuin tulevaisuutemme kannalta. Viime lauantaina otetun ratkaisevan askeleen avulla otamme suuren ja historiallisen askeleen eteenpäin saattaessamme yhteen suurimman osan mantereemme maista ja ihmisistä. Tämä on ensimmäinen kerta historiassa, kun näin tapahtuu ilman, että keisari, kuningas, kenraali tai diktaattori päättää tehdä niin. Tämä on meidän kaikkien vapaaehtoisesti tekemä päätös, ja juuri tämä tekee siitä erilaisen. Kuulimme Beethovenin Oodin ilolle. Myös hän taisteli vapauden puolesta, ja poliittinen sensuuri pakotti hänet muuttamaan sanan (vapaus) (ilo). Sen vuoksi meidän pitäisikin kutsua sitä Oodiksi ilolle ja vapaudelle, koska juuri vapaus on yhdistänyt meidät kaikki. 
Pystyimme ottamaan tämän askelen, koska uskomme demokratiaan, vapauteen, ihmisoikeuksien kunnioittamiseen, hallintoon, oikeusvaltioperiaatteeseen sekä kirkosta erilliseen unioniin, joka kunnioittaa kaikkien uskoa ja elämänkatsomusta. Tämä on antanut meille mahdollisuuden yhdistyä näissä olosuhteissa. Demokratia on tehnyt tämän mahdolliseksi. Meidän ei pidä myöskään unohtaa, että olemme kokeneet tällä mantereella 1900-luvun, joka oli äärimmäisyyksien aikaa, ja että osan aikaa 1900-luvulla oli vallassa natsien, fasistien ja kommunistien diktatuuri. Ensin Eurooppa vapautui maailmansodan jälkeen ja sen jälkeen tapahtui ketjureaktio, joka on nopeutunut. Vähän yli viikko sitten vietimme Portugalin neilikkavallankumouksen 30-vuotisjuhlaa. Neilikkavallankumouksella oli ratkaiseva merkitys Salazarin diktatuurin kaatumisen kannalta. Sitten maani liittyi…
... sitten oli Puolassa, sen jälkeen Berliinin muuri kaatui, ja nyt olemme näiden kymmenen uuden jäsenen liittymisellä lujittamassa sitä, mitä olemme tehneet tuon tapahtuman jälkeen. Kreikkalaiset kollegani huomauttavat, että myös he ovat kaataneet fasistisen diktatuurin. Voimme kaikki onnitella itseämme, koska olemme joutuneet taistelemaan saavuttaaksemme vapauden, ja nyt, kymmenen uuden jäsenen liittymisen hetkellä, voimme täydentää tämän historiallisen kehityksen, eikä meidän tarvitse odottaa kauan Kyproksen tasavallan jälleenyhdistymistä, sillä myös tämä on olennainen askel.
Koskaan ennen Euroopan historiassa näin monet ihmiset eivät ole eläneet yhdessä rauhan, demokratian ja oikeusvaltioperiaatteen vallitessa, jaetun itsemääräämisoikeuden ja yhteisen tulevaisuuden perustalla. 
Eurooppa syntyy uudelleen. Tämä on suuri haaste ja erittäin tärkeä historiallinen rakennushanke, jossa emme ainoastaan elä keskinäisessä riippuvuudessa, mutta myös vastaamme maailmanlaajuistumiseen; Euroopan on vaikutettava moneen asiaan. Edessämme on suuria haasteita. Ensinnäkin meidän on voitettava pelkomme, emmekä saa unohtaa, että hyvin monet ihmiset pelkäävät samoja asioita. Meidän on työskenneltävä valistaaksemme ja selittääksemme ja osoittaa, että mahdollisuudet ovat suuremmat kuin kulut ja että olemme valmistautuneet kohtaamaan tuon mutkikkaan haasteen. Miksi? Koska solidaarisuuden henki ja perustukset pitävät meitä yhdessä ja vahvistavat meitä yhteisten arvojen avulla. Nämä jaetut arvot perustuvat molemminpuoliseen suvaitsevuuteen ja veljeyteen.
Pitkä kihlaus on loppunut ja olemme menneet naimisiin. Meillä on nyt yhteinen koti ja yhteinen tulevaisuus. Nyt me olemme perhe, jonka jäsenillä on samat oikeudet mutta myös samat velvollisuudet, ja tämä pätee kaikkiin, jotka olivat mukana alussa, niihin, jotka ovat liittyneet, kuten oma maani ja toiset maat, ja niihin, jotka liittyvät nyt.
Nähdäkseni parasta, mitä tämän vaalikauden päättyessä voimme tehdä astuaksemme uuteen 25 jäsenvaltion Eurooppaan, on varmistaa, että saamme päätökseen prosessin, jonka tarkoituksena on lopullisesti hyväksyä Euroopan perustuslaki ja joka onneksi on edennyt viime maaliskuusta lähtien. Olen oikeutetusti ylpeä, koska tulen maasta, joka on sallinut pysähtyneisyyden tilan loppua. Uskon, että meidän olisi vedottava neuvostoon, joka ei valitettavasti ole tänään läsnä, sekä hallitustenväliseen konferenssiin, johon teidän, arvoisa puhemies, olisi vedottava, jotta se täyttää velvollisuutensa ja kantaa historiallisen vastuunsa, niin että me saamme Euroopan perustuslain kesäkuussa. Tämän asian saattaminen päätökseen on seuraava vaihe, joka täydentää tämän onnistuneen laajentumiskierroksen.
Ojennan käteni ystävyyden merkiksi kaikille uusille ystävillemme ja kollegoille, jotka liittyvät joukkoomme tänään. 
Puhemies.
   Haluan toivottaa Unkarin entisen pääministerin Guyla Hornin tervetulleeksi parlamenttiin. Hänen pääministerikaudellaan vuonna 1989 rajat avautuivat ensimmäisen kerran.
Eörsi (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, ensimmäisenä uusia jäsenvaltioita edustavana puhujana olen erittäin liikuttunut. 

Liberaalina ja unkarilaisena haluaisin korostaa, että kauhean Jaltan sopimuksen perintö joutui ansaitusti historian romukoppaan 1. toukokuuta. Tämä on kaikkein tärkeintä, ja haluaisin ilmaista kiitokseni tästä teille kaikille. Haluaisin kiittää erityisesti ELDR-ryhmää sekä liberaaleja, koska liberaalit olivat laajentumisen vakaita kannattajia jo silloin, kun muut ehkä vielä epäröivät. Olin mielissäni ja ylpeä siitä, että liberaalit olivat ainoita, jotka äänestivät yksimielisesti laajentumisen puolesta, ja he pitivät meitä täysjäseninä ensimmäisestä päivästä lähtien.
Nyt, kun eräät hallitukset ovat viime hetkellä tehneet sopimuksen estääkseen työvoiman vapaan liikkuvuuden, jälleen kerran vain liberaalit ovat yksimielisesti hylänneet nämä epäoikeudenmukaiset rajoitukset. Jaltan sopimusta ei enää ole, mutta Eurooppa ei ole vielä täysin yhdentynyt. Viestini teille on, että liberaalit haluavat pysyä laajentumisen kantavana voimana tulevaisuudessa, kunnes Romania, Bulgaria, Kroatia ja jopa Turkki, ja jossain vaiheessa koko Balkanin niemimaa, yhdentyy Euroopan kanssa. Me unkarilaiset ja liberaalit teemme kaiken voitavamme auttaaksemme heitä täyttämään Kööpenhaminan kriteerit.
Arvoisa puhemies, onko poliittinen muutos ollut menestys? Totta kai se on ollut, koska olemme täällä tänään teidän kanssanne. Tiedätte kuitenkin myös, että muutos kesti paljon kauemmin ja oli paljon tuskallisempi kuin me aikanaan toivoimme. Ihmisten on tullut aika nauttia laajentuneen unionin tarjoamista eduista. Kansamme toivoo voivansa elää elämää, jossa heidän raskas työnsä kantaa hedelmää. Meidän pitää puhua paljon unionin tarjoamista mahdollisuuksista. Tarkoitan rahaa, mutta haluaisin teidän tietävän, ettei ole kyse vain rahasta. Unioni on onnistuneesti yhdistänyt sekä maat että kansat, jotka aiemmin sotivat keskenään. Siksi uskon, että unioni tarjoaa loistavan ratkaisun Trianonin rauhansopimuksen unkarilaisille aiheuttamaan traumaan. Rajat, jotka ovat erottaneet ihmisiä tähän asti, katoavat. Muutumme arvostetuiksi Euroopan kansoiksi ja kansalaisiksi, joilla on yhtäläinen asema.
Uskon, että unioni muuttaa poliittista kulttuuriamme. Oikeudenmukainen kilpailu syrjäyttää vihan, ja yhteistyölle on mahdollisuuksia. Luotan siihen, että kansalaisten kunnioitus unionissa kasvaa, koska paitsi nyt liittyvillä mailla, myös nykyisillä jäsenillä on paljon tehtävää ihmisoikeuksien alalla. Me voimme kohdata tärkeimmät haasteet – esimerkiksi terrorismin – sillä tavalla, ettei meidän tarvitse uhrata vapauttamme vain suojellaksemme omaa elämäämme.

Sisarorganisaatiomme, täällä Strasbourgissa sijaitsevan Euroopan neuvoston 46:ta Euroopan valtiota edustavien 92 jäsenen liberaalijohtajana haluaisin myös lausua kiitokseni Euroopan neuvostolle. Sen panos liberaalien arvojemme kehittämisessä on ollut olennainen, ja nyt tässä parlamentissa toistan, että Euroopan neuvoston rooli 800 miljoonan Euroopan kansalaisen järjestönä on edelleen olennainen kehitettäessä demokraattisempaa, turvallisempaa ja vakaampaa Eurooppaa. Nämä kaksi organisaatiota voivat yhdessä varmistaa, että jonain päivänä voimme todella sanoa Euroopan jälleen yhdentyneen vuosisatoja kestäneen jaon jälkeen.
Lopuksi toteaisin, että Eurooppa on jo vahva ja menestyvä, mutta voimme tehdä siitä vielä paljon vahvemman ja menestyvämmän. Euroopan kansalaisissa olevat voimavarat ovat valmiit vapautettaviksi. Mikä muu voisi olla tavoitteemme kuin tämän eurooppalaisen voimavarannon vapauttaminen?
Wurtz (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, todistamme yhtä niistä upeista hetkistä, joista tulevaisuuden historiankirjat kertovat. Ilmaisemme tänään toiveemme Euroopasta, jossa vallitsee yhtenäisyys, solidaarisuus ja rauha. Pitäen mielessä ne monet yhteiset haasteet, joita meillä on edessämme toteuttaaksemme tämän ihanan unelman, toivotamme unionin kymmenen uuden jäsenvaltion kansalaiset tervetulleiksi.
Ryhmämme on vieraillut useiden vuosien ajan näissä maissa edistääkseen vuoropuhelua ja kehittääkseen kumppanuutta edistystä ylläpitävien voimien ja monien yhteiskunnallisten toimijoiden kanssa. Ajattelin heidän toiveitaan ja odotuksiaan nähdessäni liikuttavat kuvat monien pääkaupunkien tapahtumista, jotka juhlistivat siirtymistä 15 jäsenvaltion Euroopasta 25 jäsenvaltion Eurooppaan. Johtopäätös, jonka tein tästä oli se, että jos haluamme onnistua tässä upeassa hankkeessa, meillä on oltava rohkeutta lähteä siihen kaikkien kansalaisten kanssa käytävään syvälliseen keskusteluun, joka meidän olisi pitänyt avata jo kauan sitten. Keskustelussa on käsiteltävä perustavaa kysymystä, jonka olen usein tuonut esiin täällä ja joka on meidän kaikkien sydämissä: mitä me haluamme tehdä yhdessä ja mitä keinoja meidän olisi luotava saavuttaaksemme sen?
Eikö laajentuneen unionin pääasiallinen ole monien maanmiestemme mielestä vahvistua sellaiseksi, että se voi ylläpitää edistyksellistä solidaarisuuden mallia maailmanlaajuistumisen yhteydessä? Jos näin on, emme voi hyväksyä esimerkiksi sitä, että yritykset Euroopan tässä osassa heittäytyvät kiristämään meitä toimintojensa siirtämisen uhalla tai toisaalta etsivät alhaisimpia sosiaalisia ja verotuksellisia velvoitteita. Meidän on muutettava tämä malthusilainen lähestymistapa, jolla ei ole tulevaisuutta, ja hyväksyttävä se, että todellinen yhteistä kehitystä liikkeellä pitävä voima on sosiaalinen kehitys ja kaikkien unionin kansojen inhimillisten voimavarojen kehittäminen. Kaikki saatavillamme olevat keinot on käytettävä tämän tavoitteen saavuttamiseen. Jotta laajentuminen voisi onnistua, Euroopan yhdistäminen ei riitä, meidän on yhdistettävä eurooppalaiset!
Eikö laajentuneen unionin yhteisen rakentamisen yksi tavoite ole markkinavoimille vähitellen annetun vallan palauttaminen kansalaisille? Komission tulevaisuudentutkimuksen yksikön laatimassa asiakirjassa todettiin vuonna 1998, että eurooppalaiset suostuvat yhä harvemmin katselemaan sivusta tapahtuneita tosiasioita. Asiakirjassa todettiin myös, että meidän on sallittava toimijoiden ja sidosryhmien laajempi osallistuminen ja että tämä on Euroopan haaste tänä päivänä.
Laajentuminen tekee vaatimuksesta kymmenkertaisesti kiireellisemmän. Mitä enemmän me poistamme rajoja, sitä enemmän meidän on annettava kansalaisille uusia oikeuksia. Muuten viidakon laki vallitsee. Meidän on annettava työntekijöille uusia oikeuksia ja edistettävä kansalaisten keskuudessa aitoa osallistuvaa eurooppalaista demokratiaa. Tätä on tehtävä sekä asuin- ja työskentelypaikoissamme että instituutioiden ytimissä. Meidän pitäisi asettaa tavoitteeksemme eurooppalaisten yhdistäminen sellaisten yhteisten hankkeiden avulla, joihin he voivat samaistua ja jotka he ovat luonnostelleet.
Lopuksi haluaisin kysyä, millaista maailmankuvaa laajentuneen Euroopan olisi edistettävä näiden aloitteiden avulla. Puolan ulkoasiainministeri Włodzimierz Cimoszewicz totesi hiljattain ilmestyneessä artikkelissa, että elämä itse ratkaisee ristiriidat, joita poliitikot eivät ole pystyneet ratkaisemaan. Se on totta. Olen vakuuttunut siitä, että viime aikoina elämä on todellakin selvittänyt monia ristiriitaisia kysymyksiä erityisesti siitä, millainen rooli yhdentyneellä Euroopalla olisi oltava keskustelussa, jossa pohditaan, miten maailman asioita olisi hoidettava. Uskon, että nämä ovat haasteita, jotka meidän on nyt kohdattava yhdessä. Tässä hengessä sanon epäröimättä: "unionin uusien jäsenvaltioiden kansalaiset, tervetuloa!"
Frassoni (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, kaikilla ei ole mahdollisuutta kokea tällaista historiallista hetkeä: myönteistä rauhan, ilon ja todellisen edistyksen hetkeä, jolloin toivon valo voi helposti himmentää hiukan harmaan kyynisyyden, jota kohtaamme usein. Tämä on suuri etuoikeus, josta meidän pitäisi olla ylpeitä ja kiitollisia kaikille niille miehille ja naisille, jotka ovat tehneet tämän päivän todeksi.
Eurooppa ei ole tänään jälleenyhdistynyt: se on yhdistynyt ensimmäistä kertaa eikä se ole koskaan aiemmin yhdistynyt samalla tavoin kuin tänään, koska sitä ei ole koskaan yhdistetty demokratian ja kansojen vapaan tahdon pohjalta. Viime päivien aikana, kun olen katsellut televisiota tai itse osallistunut laajentumisen juhlintaan, olen huomannut usein ajattelevani isoisääni Robertoa, joka syntyi vuonna 1899 pienessä kaupungissa Mantovan lähellä Italiassa. Hän kuului viimeiseen kutsuntaan, joka lähetti nuoret miehet rintamalle ensimmäisessä maailmansodassa. Meidän pitäisi omistaa tämä päivä myös hänelle ja hänen kaltaisilleen ihmisille.
Vain kolme sukupolvea myöhemmin olemme juhlistamassa käsittämätöntä tapahtumaa, jota emme pystyneet pitkään edes kuvittelemaan. Kuinka monella meistä on samat muistot ja kuinka moni on kärsinyt samasta ahdistuksesta, jota tähän päivään asti kuvasivat eri väriset liput? Tänään ilomme on maalattu samoin värein, ja se soittaa samaa upeaa musiikkia.
Kaikesta huolimatta tämä yhdentyminen – ja tämä meidän kaikkien olisi tiedettävä ja sisäistettävä – on vielä kesken. On järjetöntä kieltää, että onni, jota me – ehkä tietyssä määrin asiaan vihkiytyneet – tunnemme tänään täällä, on vähemmän intensiivistä ja pinnallisempaa kaupunkiemme kaduilla ihmisten keskuudessa. Tämä on haasteemme, meidän sukupolvemme haaste: tietoisuuden kulkemastamme polusta on ohjattava meitä saavuttamaan suuri – vielä toteutumaton – unelmamme, unelma mahtavasta yhdentyneestä ja demokraattisesta Euroopasta.
Seuraavien kuukausien aikana, ennen vuoden loppua, meillä on kolme merkittävää mahdollisuutta puhua yhdessä ja etenkin yrittää voittaa puolellemme ne, jotka eivät ole vielä pohtineet tämän päivän merkitystä tai eivät usko siihen. Ensimmäisen tilaisuuden tarjoaa – kuten on jo mainittu – Euroopan perustuslaki. Meillä ei ole vielä perustuslakia ja neuvottelut ovat voineet alkaa uudelleen, mutta ne, jotka vielä jarruttavat sen etenemistä, ovat hyvin päättäväisiä. Meillä ei ole vielä perustuslakia, emmekä ole varmoja siitä, että saamme kerran sellaisen perustuslain, jonka haluamme. Tänään meidän on toistettava yksiselitteisesti: perustuslaki, jota odotamme, on valmistelukunnassa sovittu ehdotus perustuslaiksi eikä se, joka on edennyt osittain viimeaikaisissa huippukokouksissa ja hallitustenvälisissä konferensseissa. Eurooppa ja perustuslaki, jotka me tahdomme, ovat vielä vaarassa eikä niitä ole vielä saatu. Sen vuoksi meidän kaikkien on toimittava.
Toinen asia, jota meidän on käsiteltävä – ja jos mahdollista, saatettava päätökseen vuoden loppuun mennessä – yhdessä täällä parlamentissa, mutta myös komissiossa ja neuvostossa, on kysymys Kyproksesta. Tässäkään asiassa ei kannata olla tekopyhä: on totta, ettei laajentuminen toteudu täysin ennen kuin viimeinenkin muuri Euroopasta on kaatunut. Toistan, että tämä koskee meitä kaikkia, koska valitettavasti tämä muuri on yhä pystyssä.
Kolmas ja viimeinen asia, joka meidän on ratkaistava ennen vuoden loppua ja joka on epäilemättä kiireellinen, on Irakin sota. Niin vanha kuin uusikaan Euroopan unioni ei pystynyt pysäyttämään sitä, ja tämäkin meidän on myönnettävä. Rauhan saaminen tuohon maahan, tuolle alueelle, ja sen ylläpitäminen on meidän kaikkien velvollisuus, joka meidän on otettava hoitaaksemme nopeasti ja kiireesti. Muutoin tästäkin päivästä, kuten eräistä muista, tulee vain pelkkä retoristen puheenvuorojen kokoelma.
Kamiński (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, minulle on suuri kunnia, että juuri minun tehtäväkseni lankesi lausua ensimmäiset puolankieliset sanat tässä parlamentissa.
Puola on yli 40 miljoonan eurooppalaisen kieli. Hyvät kuulijat, Euroopan jako loppuu silmiemme edessä. Tämän jaon juuret ulottuvat toisen maailmansodan aikaan. Näinä ilon ja liikutuksen päivinä sopii siis muistaa kaikkia niitä, joille uusi Eurooppa on velkaa jälleenyhdentymisestään. Haluaisin osoittaa kunnioitusta miljoonille maanmiehilleni, sotilaille ja siviileille, jotka olivat toisen maailmansodan uhreja. Valitettavasti heidän taistelukentille valunut verensä toi rauhan ja varallisuuden ainoastaan yhdelle Euroopan osalle. Haluaisin osoittaa kunnioitusta kaikille niille, jotka Puolassa ja Keski-Euroopassa pitivät yllä vapauden liekkiä rautaesiripun toisella puolella Stalinin aikakaudella. Heitä innoittivat monet asiat demokraattisesta sosialismista liberalismiin, kristillis-demokraattisuuteen ja konservatismiin. Tänään meidän täytyy myös osoittaa kunnioitustamme poliittisille vangeille ja stalinistisen terrorin uhreille, vaikka monet heistä eivät selviytyneet hengissä niin pitkään, että olisivat voineet nähdä yhdentyneen Euroopan.
Puolalaisena tunnen erityistä ylpeyttä todetessani parlamentille, että tämän päivän juhlallisuuksia ei pidettäisi ilman meidän suurenmoisen maanmiehemme, hänen pyhyytensä Johannes Paavali II:n hengellistä johdatusta. Hän antoi innoituksensa -liikkeelle, voimakkaalle, kommunismin kaatumiseen johtaneelle yhteiskunnalliselle liikkeelle. Presidentti Lech Walesasta, liikkeen johtajasta, tuli maailmalle demokratian ja ihmisoikeuksien puolesta taistelemisen symboli. Hän on vieraanamme tänään täällä parlamentissa. Haluan myös ylpeänä muistuttaa, että puolueeni (Laki ja oikeus) johtajat, samoin kuin monet sen jäsenet, olivat aktiivisesti mukana -liikkeessä poliittisen itsenäisyyden puolesta. Haluaisin nyt myös ilmaista kiitollisuuteni kahdelle läntisen maailman johtajalle, joiden peräänantamaton asenne auttoi kahdeksankymmentäluvulla rikkomaan kahleet, jotka sitoivat Itä-Euroopan ja Keski-Euroopan kansoja. Haluaisin kiittää pääministeri Margaret Thatcheriä ja presidentti Ronald Reagania. Nyt meillä on suurena tehtävänämme varmistaa, että mantereen jälleenyhdentymisen hedelmät jaetaan oikeudenmukaisesti uuden Euroopan kansojen kesken. Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmä tekee kaikkensa varmistaakseen, että uusi Eurooppa antaa uuden merkityksen sanalle solidaarisuus.
Bonde (EDD ).
    Arvoisa puhemies, toivotan kaikki tervetulleiksi. Nyt se, mikä kuuluu yhteen, yhdentyy. Saavutte viime hetkellä, ja raskaimman kautta hankkimallanne kokemuksella voitte auttaa pelastamaan demokratiamme.
Demokratia tarkoittaa yhdessä jaksamista päivästä päivään ja oikeutta osallistua vaaleihin. Sitä määrittää mahdollisuutemme mennä vaaliuurnille ja saada uusi enemmistö sekä sitä kautta uusia lakeja ja uusi hallitus. Saamme jotain äänemme vastineeksi. Äänemme voi vaikuttaa muutokseen ja toimittaa valvovan tehtävänsä. Se voi palkita ja rangaista. Sillä on merkitystä. Äänestäjänä minulla on jotakin merkitystä. Autan käyttämään valtaa. Tämä yksinkertainen ajatus yhdistää meidät, mutta valitettavasti se on hyvin piilossa eikä ollenkaan etusijalla perustuslakiluonnoksessa. Voimme edelleen osallistua kansallisiin vaaleihin ja vaihtaa ääntämme ministerineuvostolle, mutta emme voi äänestää itsellemme uusia lakeja niillä aloilla, joista EU päättää. Voimme osallistua EU-vaaleihin joka viides vuosi, mutta myöskään tällöin emme voi äänestää itsellemme uusia lakeja tai uutta hallitusta.
EU:n presidentistä, ulkoasiainministeristä ja pääministeristä päättää 17 pääministeriä 25 pääministeristä. Tärkeimmät paikat menevät luultavasti niille, joita ei enää voida valita omissa valtioissaan. Looginen johtopäätös tästä on, että se, jota ei enää valita, voidaan nimittää virkaan. EU:n pääministeri ja komission puheenjohtaja muodostavat hallituksensa pääministerien kanssa käytävien keskusteluiden perusteella. Epäsuoraan valittu presidentti päättää, kenet hän haluaa kustakin maasta ainoaan elimeen, joka voi tehdä ehdotuksia. Emme voi koskaan enää itse tehdä ehdotuksia.
Tämä demokratian vaje voitaisiin täyttää muuttamalla EU demokraattiseksi liittovaltioksi, mutta sellaista yhteistä EU:n kansaa ei ole olemassa, joka olisi valmis yhteiseen demokratiaan. Ainoa realistinen demokraattinen ratkaisu on rakentaa EU alhaalta asti demokratioiden Euroopaksi.
Jokaisella maalla on oltava oikeus valita oma jäsenensä komissioon ja lähettää hänet Brysseliin äänestäjien edustajana. Komission jäsenemme on palattava kotiin joka perjantai ja kerrottava, mitä hän on tehnyt kuluneella viikolla ja kuinka hän äänestää seuraavalla viikolla. Tällöin Brysselissä pitäisi olla 25 valittua edustajaa, jotka olisivat vastuussa äänestäjille meidän maissamme.
Jonain kauniina päivänä meillä on mahdollisuus yhdistää koko Eurooppa yhdenvertaiseen yhteistyöhön, jossa vapaat kansakunnat voivat yhdessä toteuttaa niitä tehtäviä, joista emme voi menestyksekkäästi huolehtia omissa demokratioissamme. Jos keskitymme siihen, mistä emme selviä itseksemme, meillä ei ole mitään hävittävää. Sillä tavoin pääsemme jakamaan vaikutusvallan, kun taas muussa tapauksessa me jäämme ilman vaikutusvaltaa.
Tervetuloa tekemään työtä avoimuuden, demokratian ja ihmisläheisyyden puolesta. Tervetuloa taistelemaan demokratioiden ja monimuotoisuuden Euroopan puolesta. Puolalaisille ystävillemme sanomme lisäksi: onnea kansallispäivänne johdosta.
Garaud (NI ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kuulijat, sitoutumattomat jäsenet ovat niin erimielisiä, että voin puhua vain omasta puolestani, paitsi tietenkin, kun toivotan uudet kollegamme lämpimästi tervetulleiksi. He ovat oppineet paljon pitemmän ajan kuluessa ja paljon kovemmin kuin monet meistä, mitä itsenäisyys ja vapaus tarkoittavat. He ovat tunteneet sen nahoissaan, ja uskon, että tässä parlamentissa heillä on mahdollisuus säilyttää näiden sanojen todellinen merkitys eikä niin, että tämä olisi vain retorisen rituaalin läpikäymistä.
Tänään Eurooppa hengittää molemmilla keuhkoillaan, kuten Paavi on todennut. Se tekee niin ensimmäistä kertaa sitten 1500-luvun lopun, jolloin roomalaiskatolisen kirkon Euroopalla oli täysin samat rajat kuin Euroopalla vuonna 2004, Kreikkaa lukuun ottamatta. Historia ei kehity sattumalta. Euroopan hengitys jatkuu, ja se on hyvä asia. Sallinette minun kuitenkin korostavan, että hengitys ei suju huoletta. Eurooppa pohtii, mikä sen luonto on ja millainen tulevaisuus sillä on. Se pohtii tätä kysymystä, ja rajojen ongelma, joka nousee parhaillaan esiin, tuo tämän asian hyvin selvästi esiin.
Uskon, että tämä huoli juontaa juurensa oleellisesta päätöksestä. Eurooppa haluaisi olla poliittinen. Euroopan unionin loivat miehet, perustajaisät, jotka eivät halunneet sen olevan poliittinen: he halusivat luoda rauhan alueen lain ja talouden avulla. Mutta pitääkö minun muistuttaa, että vaikka rauha on varmistettu mantereellamme lain ja talouden keinoin, se syntyi vallan ja luottamuksen tasapainon ansiosta?
Vallan tasapaino sodan lopussa toi rauhan tai ainakin lopetti sodan. Vallan tasapaino kaatoi Berliinin muurin vuonna 1989. Luottamuksen osoituksia on ollut lukuisia, kuten de Gaullen ja Adenauerin, Walesan, Prahan, Itä-Euroopan maiden, liittokansleri Kohlin, kun hän yhdisti Saksan neuvostoliittolaisten nenän alla. Nämä ovat poliittisia luottamuksen osoituksia.
Jos Eurooppa tahtoo olla mahti, todellinen mahti, jos se haluaa kartoittaa oman kohtalonsa ja tulevaisuutensa, ja jos se tahtoo olla valmis puolustamaan ja ylläpitämään arvojaan sekä välittämään niitä, uskon, että meidän olisi palattava todellisuuteen, ja todellisuus on, että Eurooppaa ei rakenneta ilman valtioita. Mitkä ovat todellisuuden oikeat kannatuspilarit? Ne ovat valtiot: ne voivat vakuuttaa ja johtaa kansansa sopimukseen niin pinnallisista kuin syvällisistäkin asioista – ei ainoastaan hyvistä asioista, mutta myös vaikeista asioista, kriiseistä, vaikeista ajoista, niistä, joita väistämättä tulee eteen, sillä historiaa mustaavat aina kriisit ja sudenkuopat.
Jos Eurooppaa ei rakenneta valtioiden avulla, siitä tulee heikko, siitä tulee eräänlainen kuluttajan varaan rakennettu kerho – on mielenkiintoista huomata, että puhumme tässä parlamentissa useammin kuluttajista kuin kansalaisista – se voi olla mukava tai sitten ei, se voi olla rauhallinen tai sitten ei, se voi olla rikas tai sitten ei, mutta joka tapauksessa siitä tulee heikko. Jos unioni ei voi välittää puolustamiaan arvoja, kun se muuttuu pelkäksi markkinapaikaksi, tulevaisuus on saalistajien varassa. Etujen puolustajat ovat usein myös saalistajia, ja luulen, että meidän olisi muistettava tämä aina silloin tällöin.
Brok (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, haluaisin esittää pienen pyynnön. 1. toukokuuta oli Hitlerin ja Stalinin lopullisen tappion päivä ja Walesan, Havelin, Delorsin sekä Kohlin voiton päivä. Sekä alkuperäisessä Euroopan unionissa että liittyvissä valtioissa ja myös tässä parlamentissa on kuitenkin monia, joilla on ollut oma osansa siinä, että olemme nyt tässä. Arvoisa puhemies, haluaisinkin pyytää teiltä, että pyytäisitte näiden kymmenen valtion kymmenen esittelijän nimien merkitsemistä tämän päivän pöytäkirjaan. Luen heidän nimensä valtioiden liittymisjärjestyksessä: esittelijä Schröder, esittelijä Poos, esittelijä Gahler, esittelijä Queiró, esittelijä Schroedter, esittelijä Souladakis, esittelijä Stenzel, esittelijä Gawronski, esittelijä Volcic ja esittelijä Wiersma; sekä kolme esittelijää, jotka ovat luovuttaneet muistionsa muille: esittelijä Hoff, esittelijä Carlsson ja esittelijä Matella. Pyydän kunnioittamaan heitä lisäämällä heidän nimensä pöytäkirjaan.
Puhemies. –
   Kiitos, jäsen Brok, teidän ja kollegoidenne antama työpanos merkitään pöytäkirjaan.(1)

Puhemies.
   –Torstain 22. huhtikuuta 2004 istunnon pöytäkirja on jaettu. Onko huomautettavaa? 
Gebhardt (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, tällaisena päivänä, jolloin keskustelemme erityisen tärkeistä ja tunteita herättävistä aiheista, olen pahoillani siitä, että meidän täytyy palata niin latteaan asiaan kuin pöytäkirja, mutta meillä on täällä itseään sankarina pitävä roskalehdistön urhoollinen edustaja, joka kykenee mihin vain. Jäsen Hans-Peter Martin on nyt mennyt niin pitkälle, että hän on väärentänyt Euroopan parlamentin pöytäkirjan. Vaikka jäsen Martinin äänestystä van Hultenin mietinnöstä muutettiin 13 kertaa, hän ei ollut edes läsnä äänestyksessä. Näissä 13 tapauksessa, myös lopullisessa äänestyksessä, pidettiin kaikkiaan 7 nimenhuutoäänestystä eikä Martinin nimi ole pöytäkirjan missään kohdassa. Van Hultenin mietinnöstä pidettiin yhteensä 15 nimenhuutoäänestystä eikä tämä oikeudenmukaisuuden perikuva osallistunut yhteenkään niistä. Kaikki tuo täytyy siis jälleen kerran pyyhkiä pöytäkirjasta.
Yhtäkään parlamentin asiakirjaa ei saa vääristellä tai väärentää. Arvoisa puhemies, en tahdo arvostella teitä, mutta minun on vedottava työjärjestyksemme 124 artiklaan ja sen tarjoamiin mahdollisuuksiin.
Martin, Hans-Peter (NI ).
   – Arvoisa puhemies, kiistän tietenkin vahvasti syytöksen, että minä olisin millään tavalla yllyttänyt pöytäkirjan väärentämiseen. En tehnyt muuta kuin hyödynsin oikeuksiani parlamentin jäsenenä.
Puhemies.
   – Pöytäkirjaan merkitään, että muutoksia ei hyväksytä, koska kyseisiä äänestyksiä ei toimitettu.
Cushnahan (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, viime viikon keskiviikkona Irlannin televisiossa parhaaseen lähetysaikaan lähetetyssä haastattelussa haastoin jäsen Martinin keskusteluun kahdesta asiasta. Ohjelmassa totesin, että halusin esittää jäsen Martinille kaksi kysymystä. Kysyin, oliko totta, että Kölnin oikeus määräsi hänet lopettamaan saksalaisten maanmiestensä, europarlamentin kanssajäsentensä loukkaamattomuuden rikkomisen tässä asiassa 250 000 euron sakon tai 6 kuukauden vankeusrangaistuksen uhalla. Toinen kysymys, jonka esitin pitäen mielessä, että jäsen Martin väittää haluavansa uudistaa kulukorvausjärjestelmää, koski Euroopan parlamentin edellisen viikon äänestystä. Totesin, että kun ehdotuksia kulukorvausjärjestelmän muuttamisesta tehtiin, pidettiin vähän alle 20 äänestystä, ja jäsen Martin oli poissa jokaisesta. Kerroin, että mielestäni tämä ei ollut sellaisen ihmisen toimintaa, joka haluaa muuttaa järjestelmää, vaan hurskastelijan toiminnasta. Totesin jäsen Martinin todistavan toiminnallaan Pat Coxin toteamuksen siitä, että jäsen Martin toimii näin ainoastaan henkilökohtaisen julkisuuden vuoksi eikä aidoista syistä.
Tämä mies rikkoo loukkaamattomuuttamme ja naamioituu oikeuden puolustajaksi. Ihmisten pitäisi kuulla, kuinka hän vastasi jäsen Gebhardtia koskevaan asiaan. "En ole koskaan esittänyt näitä väitteitä. Olen Itävaltalainen. En ole koskaan kuullut näistä oikeudenkäynneistä tai syytteistä. Olen hyvin hämmästynyt siitä, että tällaista on yllättäen keksitty." lehdessä todetaan: "Kölnin oikeus kielsi jäsen Martinia enää vahingoittamasta Evelyne Gebhardtin mainetta ja toistamasta syytöksiään 250 000 euron uhkasakon uhalla."
Jäsen Martin jatkoi sanomalla: "Olin läsnä äänestyksessä." Sitten haastattelija kysyi minulta: "Eikö jonkinlainen uudistus ole tarpeen? Oletteko sitä mieltä, että jokin uudistus on tehtävä?" Minä vastasin: "Uudistus on ehdottoman tarpeellinen. Äänestimme siitä hiljattain, mutta kuka pysäytti sen? Parlamentti ei sitä tehnyt, vaan ratkaisun teki neuvoston puheenjohtajavaltio, ja sitä kannattivat erityisesti Saksan ja Britannian hallitukset." Jäsen Martin keskeytti: "Mutta lisäetujen vuoksi." Minä sanoin: "Toistan, että äänestimme taas viime viikolla, mutta oikeudenmukaisuuden puolestapuhujaksi itseään väittävä jäsen Martin oli poissa lähes 20 äänestyksestä. Hän toisti: "Ei, kyllä minä osallistuin äänestyksiin. Älkää toistako tätä väitettä." Minä vastasin: "Ette osallistunut äänestyksiin, mikä näkyy pöytäkirjasta." Silloin hän vastasi: "Osallistuinhan, katsokaa vaikka pöytäkirjaa."
Hän on petollinen naamioituja, joka vahingoittaa mainettamme. Hänen kaltaisensa ei pitäisi osallistua julkiseen elämään.
Puhemies.
   Hyvä jäsen Cushnahan, kiitos, että palasitte käsittelemään pöytäkirjaa huomautustenne lopulla.
Martin, Hans-Peter (NI ).
   – Arvoisa puhemies, torjun kaikki nämä ilkeämieliset vihjailut ja epäoikeudenmukaiset väitteet. Toistan, että myös tuossa äänestyksessä, kun minut pyydettiin puhumaan äänestyksen lopulla, totesin, että käytin hyväkseni niitä oikeuksia, jotka minulla on parlamentin jäsenenä. Miten se merkitään pöytäkirjaan, on parlamentin hallinnon asia. Olen jo kertonut parlamentille, mitkä olivat todelliset olosuhteet. Jäsen Gebhardtin puheista haluaisin toistaa pöytäkirjaan merkittäväksi, että en ole vastaanottanut haastetta tai suoraa kirjelmää kyseiseltä oikeusistuimelta, ja voin ainoastaan todeta, että en ole esittänyt väitteitä, joita lehdistö väittää minun esittäneen. Näin ollen ei mielestäni ole lainkaan vaikeaa lakata toistelemasta niitä, sillä jäsen Gebhardtin tilanne on minulle todellakin tuttu, enkä ole koskaan sanonut mitään sellaista. Kaikki tämä on erottamaton osa vastalausettani, jonka parlamentin jäsenet ehkä ymmärtävät, mutta jolle kansalaiset varmasti osaavat antaa oikean arvon.
Puhemies. –
   Selvyyden vuoksi totean tähän asiaan liittyviä pöytäkirjamerkintöjä koskevista säännöistä, että parlamentin jäsen voi pyytää äänestystuloksen tarkistamista, mikäli merkityssä äänestystuloksessa on epäselvyyksiä, vaikka se on pöytäkirjassa. Parlamentin jäsen ei voi tarkistaa äänestyksiä, joita ei edes toimitettu. Hyvä jäsen Martin, tässä tapauksessa äänestykset olivat nimenhuutoäänestyksiä, eikä äänestyksestänne ole nimenhuutomerkintää. Ei siis ole mahdollista tarkistaa merkintää, jota ei alunperinkään ollut. Tällaiset muutokset poistetaan pöytäkirjasta.
(1) 

Puhemies.
   Puhemieskonferenssin kokouksessaan torstaina 29. huhtikuuta 2004 laatima lopullinen esityslistaluonnos on jaettu.
Onko huomautettavaa? 
Buitenweg (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, en voinut uskoa näkemääni, kun katsoin tämän viikon esityslistaa; kuten sanoitte, huomenna äänestämme pyynnöstä noudattaa kiireellistä käsittelyä asiassa, joka koskee Yhdysvaltojen kanssa matkustajatiedoista tehtävää sopimusta. Sehän on jo saatettu päätökseen; mitäs me teimme täällä parlamentissa kaksi viikkoa sitten? Parlamentti päätti tuolloin, että sopimusehdotusta ei hyväksytä tai hylätä ennen kuin yhteisöjen tuomioistuin on käsitellyt asian, koska haluamme kunnioittaa tuomioistuimen päätöstä.
Nyt näyttää kuitenkin siltä, että neuvosto ei halua kunnioittaa parlamentin päätöstä. Pysyvien edustajien komitea on yksinkertaisesti tyytymätön pitämäämme demokraattiseen äänestykseen ja haluaa meidän äänestävän uudelleen. Riippumatta siitä, mitä me päätämme, neuvoston torstaiaamun esityslistalla ensimmäisenä kohtana on sopimuksen hyväksyminen, ja neuvosto hyväksyy sen nopeasti, ja käsitykseni mukaan meidän oikeuskäsittelymme ehkä hylätään tuolloin. Vaikka meidän täällä parlamentissa on harkittava seuraavaa toimintasuunnitelmaamme, vaikuttaa siltä, ettemme voi hyväksyä neuvoston pyyntöä noudattaa kiireellistä käsittelyä. Emme ole pikkulapsia, ja tämän parlamentin tekemä päätös yksinkertaisesti pysyy voimassa. Suurin osa kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan jäsenistä on myös samaa mieltä.
Arvoisa puhemies, tästä syystä pyydänkin teitä ottamaan asian pois esityslistalta, jotta emme vaikuttaisi hölmöiltä, koska muuten joudumme toistamaan jokaisen äänestyksen, jonka tulos ei miellytä neuvostoa. Mielestäni meillä on liikaa tekemistä, vaikka emme tekisikään kaikkea kahteen kertaan.
Puhemies.
   Parlamentilla on täysi oikeus kuulla yhden ehdotusta kannattavan ja yhden ehdotusta vastustavan jäsenen puheenvuoro, ja tämän jälkeen toivoessaan poistaa kyseinen esityslistan kohta. Neuvostolla on täysi oikeus halutessaan tehdä edellä mainitun kaltainen pyyntö kahden viikon takaista äänestystä koskevassa asiassa.
Hyvä jäsen Buitenweg, ehdotan, että jos olette huomenna äänestyksen aikaan samaa mieltä, meidän olisi kuultava yhden asiaa kannattavan jäsenen ja yhden asiaa vastustavan jäsenen puheenvuoro, äänestettävä menettelystä ja sitten päätettävä, kuinka edetä tässä asiassa. Hyvä jäsen Buitenweg, toimitte niissä rajoissa, jotka oikeutenne vastalauseen esittämiseen sallii; neuvosto puolestaan toimii niissä rajoissa, jotka sen oikeus pyynnön esittämiseen sallii; parlamentti voi päättää, mitä tehdä. 
Ludford (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, voisitteko ennen äänestystä kertoa, onko erilaisella äänestäjäkunnalla tässä asiassa mitään merkitystä. Kaksi viikkoa sitten Euroopan parlamentilla oli eri kokoonpano kuin mikä sillä on huomenna.
Onko oikein järjestää äänestystä uudelleen uudella kokoonpanolla? Olisin uskonut, että asia on vähintään kyseenalainen, ja pyydän, että asiasta annetaan muodollista tietoa ennen kuin äänestämme huomenna. Olen samaa mieltä jäsen Buitenwegin kanssa, ja ryhmäni vastusti tätä asiaa koskevaa uutta äänestystä, koska siitä oli jo päätetty. Kysymys on nyt yhteisöjen tuomioistuimen vallassa. On tärkeää tietää, onko meillä työjärjestyksen mukaan oikeus äänestää toisen kerran.
Puhemies.
   Työjärjestyksen mukaan parlamentti voi päättää asiasta huomenna. Hankin kysymykseenne liittyvän oikeudellisen lausunnon siitä, kuinka moni voi äänestää, mutta minulle on aiemmin kerrottu, että kaikilla nykyisillä Euroopan parlamentin jäsenillä on oikeus äänestää. 
Boogerd-Quaak (ELDR ),
   . Arvoisa puhemies, olen täysin samaa mieltä jäsen Buitenwegin kanssa. Käsittääkseni tästä aiheesta puhutaan huomenna, ja haluaisin kiinnittää huomionne siihen seikkaan, että voimme kuulla yhden asiaa kannattavan ja yhden asiaa vastustavan puheenvuoron, ja tämän lisäksi myös esittelijällä on mahdollisuus käyttää puheenvuoro. Täytyy todeta, että on todella vaikea tehtävä vakuuttaa kaikki parlamentin jäsenet, jotka eivät ole seuranneet prosessia alusta loppuun asti, mutta luotan siihen, että saan huomenna käyttää esittelijän puheenvuorolle varatun ajan.
President. –
   Huomenna menetellään seuraavasti: Oletan, että Verts/ALE -ryhmä tukee jäsen Buitenwegin esittämää vastalausetta. Puheenvuoro annetaan yhdelle asiaa kannattavalle ja yhdelle sitä vastustavalle puhujalle. Esittelijälle annetaan puheenvuoro. Äänestämme työjärjestyksestä ja sitten, riippuen äänestyksen tuloksesta, etenemme tai emme etene varsinaiseen äänestykseen.
Äänestykseen osallistuvien lukumäärää koskevassa asiassa pyydän muodollisen oikeudellisen lausunnon vastatakseni jäsen Ludfordin kysymykseen, vaikka todennäköisesti se on tämä suurempi lukumäärä eli kaikilla nykyisillä jäsenillä on oikeus äänestää.
(1) 

