Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, puhun pöytäkirjan sivusta 12. Kysyin eilen istunnon puhemieheltä työjärjestyksen liitteen V soveltamisesta, koska kaikki pitävät sitä tärkeänä varainhoitovuotta 1996 koskevan vastuuvapauden osalta. Pyysin tämän liitteen 3 artiklan mukaisesti, että jätetyt tarkistukset välitettäisiin talousarvion valvontavaliokuntaan, jotta tämä voisi antaa lausuntonsa, jota tämän artiklan määräykset edellyttävät.
Talousarvion valvontavaliokunta kokoontui eilen, mutta se ei saanut näitä tarkistuksia käsiteltäväkseen, koska niitä ei ollut käännetty kaikille kielille kokoontumishetkeen mennessä, vaikka minulle oli vakuutettu, että niin tehtäisiin ja että talousarvion valvontavaliokunta voisi antaa niistä lausuntonsa. Minkälaisiin toimiin aiotte ryhtyä, jotta emme suhtautuisi tämän liitteen eri kohtiin eri tavalla ja jotta soveltaisimme työjärjestystä kokonaisuudessaan tässä tärkeässä äänestyksessä, joka koskee sitä, myönnetäänkö varainhoitovuotta 1996 koskeva vastuuvapaus vai ei?

Puhemies
Herra Fabre-Aubrespy, mitkä artiklat mainitsitte?

Fabre-Aubrespy
Mainitsin työjärjestyksen liitteen V 3 artiklan, jota on sovellettava tässä asiassa, koska käsittelemme vastuuvapauden myöntämistä koskevaa ehdotusta, ja mielestäni on sovellettava artiklan 2 tai 3 kohtaa, jossa sanotaan, että talousarvion valvontavaliokuntaa pyydetään antamaan lausunto tarkistuksista, ennen kuin niistä äänestetään täysistunnossa.

Puhemies
Selvä on, tarkistan, mitä tässä tapauksessa on tehtävä. Siitä ilmoitetaan teille heti, kun asia on täysin selvä.

Theato
Arvoisa puhemies, keskustelimme tästä kohdasta eilen talousarvion valvontavaliokunnan kokouksessa. Koska tarkistukset eivät olleet saatavilla, kuten herra Fabre-Aubrespy aivan oikein sanoi, talousarvion valvontavaliokunnassa päätettiin, että esittelijä ilmoittaa talousarvion valvontavaliokunnan lausunnon täällä täysistunnossa äänestyksen aikana. Siltä osin ei ollut ristiriitaa. Jos te kuitenkin tutkitte kaiken vielä kerran, haluaisin, että minulle ilmoitetaan pikimmiten, mikäli on ryhdyttävä joihinkin muihin menettelyihin.

Puhemies
Rouva Theato, olette itse selittänyt, että jos talousarvion valvontavaliokunta on valinnut kyseisen järjestelyn esitelläkseen mietintönsä, se ei ole työjärjestyksen vastainen järjestely. Näin herra Fabre-Aubrespyn huomautukseen on vastattu sopivalla tavalla. Esittelijä ilmoittaa täysistunnossa kantansa jokaiseen tarkistukseen, kuten hänen valiokuntansa on päättänyt. Paljon kiitoksia antamastanne tiedosta.

Puerta
Arvoisa puhemies, minäkin olin läsnä eilen, eikä nimeni ole läsnäololistassa. Haluaisin lisäksi mainita erään tärkeän asian: olemme huolestuneita siitä, mitä rouva Hebé de Bonafinille on tapahtunut. Hän ei pääse tulemaan tänne tänään poliisin estettyä häntä lähtemästä Eceizan kansainväliseltä lentokentältä Buenos Airesista. Tiedämme, että olette vedonnut Argentiinan hallitukseen, mutta hän ei mitenkään voi olla täällä läsnä. Hän onkin nyt yksi niistä Saharovin palkinnon saaneista henkilöistä, jotka ovat vankilassa.
Haluaisin ryhmäni puolesta - ja varmastikin heijastan tässä monien parlamentin jäsenten tuntoja - että Argentiinan viranomaisille esitettäisiin virallinen vastalause tästä tilanteesta.

Puhemies
Kiitos, herra Puerta. Haluan kertoa teille viimeisimmät tiedot. Rouva Hebé de Bonafini tulee olemaan läsnä täällä. Hän on juuri saapumassa Frankfurtin lentokentälle. Argentiinan viranomaisille eilen esitettyjen vetoomusten ansiosta erään virkamiehen havaittiin menetelleen väärin, ja rouva Hebé de Bonafini nousi eilen lentokoneeseen, jonka on määrä saapua klo 10.30 Frankfurtiin, josta hänet noudetaan tänne parlamentin autolla. Haluan lausua ääneen kiitokseni Euroopan unionin Buenos Airesissa olevalle edustajalle, joka teki tiiviisti ja erittäin nopeasti yhteistyötä, jotta tämä rouva saisi lipun ja mahdollisuuden saapua tänne, ja haluan myös kiittää Argentiinan viranomaisia siitä, miten nopeasti he reagoivat esittämääni vastalauseeseen.

Eriksson
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, mehän juhlimme nyt ihmisoikeusjulistusta ja luovutamme samassa hengessä Saharovin palkinnon. Meillä on tapana parlamentissa tuomita kaikki ryhmien ja yksittäisten henkilöiden tekemät terroriteot ja väkivaltaisuudet. Haluan sen vuoksi kysyä, miten on mahdollista, että Elämän puolesta -järjestö on kutsunut meidät iltapäivällä juuri näissä tiloissa pidettävään näyttelyyn. Elämän puolesta -järjestön jäsenethän ovat tulleet tunnetuiksi muun muassa kuolemarangaistuksen puolestapuhujina ja siitä, että he eivät ota huomioon ihmisiä vaan ovat jopa ampuneet kuoliaiksi lääkäreitä, jotka ovat olleet tekemässä työtään.
Arvoisa puhemies, haluaisin tietää, onko mahdollista, että tämä näyttely siirrettäisiin vuokratiloihin eikä sitä pidettäisi Euroopan parlamentin ja Euroopan neuvoston tiloissa.

Puhemies
Rouva Eriksson, toimitamme pyyntönne kvestorikollegiolle, mutta myöntäessään tiloja käyttöön jonkun jäsenen pyynnöstä parlamentti ei luonnollisestikaan harjoita syrjintää minkään puoluekannan kohdalla, vaan kvestorikollegio myöntää tilat käyttöön niin kuin se kullakin hetkellä katsoo tarpeelliseksi, taustalla oleviin poliittisiin kysymyksiin puuttumatta.

Graenitz
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää kollegoita allekirjoittamaan kirjallisen kannanoton, jonka varapuhemies David Martin on esittänyt ja jossa on kyse siitä, mitä vaikutusta WTO: lla on eläintensuojeluun. Olemme puhuneet parlamentissa aina kovasti eläintensuojelun ja kuluttajansuojelun puolesta. Uskon, että tämän kannantoton allekirjoittaa riittävän...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Rouva Graenitz, tuo ei ole menettelyä koskeva esitys, eikä parlamentissa voida ilmoitella itse kunkin haluamista asioista. Noudattakaamme työjärjestystä.

McKenna
Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää huomionne erääseen äärimmäisen vastenmieliseen ja hirveään kirjeeseen, jonka löysin tänä aamuna postilaatikostani. Sain kutsun hanhenmaksan maistelutilaisuuteen. Kun joulukin on lähestymässä, ei voida hyväksyä sitä, miten julmalla ja epäinhimillisellä tavalla tätä niin sanottua ruokaa valmistetaan. Meille ei saisi antaa kutsuja tilaisuuksiin, joissa maistellaan...

Puhemies
Rouva McKenna, toistan sen, mitä äsken sanoin: nyt ei ole oikea hetki aloittaa keskustelua teille tärkeistä poliittisista kysymyksistä.

Lulling
Arvoisa puhemies, halusin sanoa rouva McKennalle, että hän voi jättää menemättä tilaisuuteen, jos hän ei kerran halua. Hanhenmaksa on kansallinen tuote monissa maissa. Jos sitä ei halua maistaa, tilaisuuteen ei pidä mennä!
(Voimakkaita suosionosoituksia) Arvoisa puhemies, halusin kuitenkin käyttää puheenvuoron pöytäkirjasta, koska esittelin eilen illalla yöistunnossa talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan suosituksen toiseen käsittelyyn asetuksesta, joka koskee jäsenvaltioiden välisen tavarakaupan tilastoja. Komissaari de Silguyn käytettyä puheenvuoron tarkistuksistamme halusin käyttää puheenvuoron ottaakseni asiaan kantaa. Istunnon puhemies kuitenkin keskeytti minut sillä verukkeella, että minulla oli ainoastaan oikeus esittää kysymyksiä komissaari de Silguylle, vaikka minun piti ottaa kantaa siihen, miten komissio suhtautuu tarkistuksiimme.
Arvoisa puhemies, esitin vastalauseita. Haluaisin edelleenkin esittää vastalauseita. Joillekin varapuhemiehille on kenties syytä järjestää koulutusta, jotta he ymmärtäisivät parlamenttien tavat. Olen itse ollut normaalin parlamentin jäsen 25 vuotta enkä voi ymmärtää sitä, ettei täällä voi keskustella normaalisti, ei edes toisessa käsittelyssä, jossa meillä on neuvoston kanssa ongelmia yhteisen kannan osalta.
Joten voisinko ehdottaa, arvoisa puhemies, että kyseiselle varapuhemiehelle järjestetään koulutusta?

Puhemies
Panen tämän muistiin ja tarkistan asian kyseisen istunnon puhemieheltä, ja te saatte siitä selvityksen sopivana ajankohtana.
Hetkinen vain, herra Casini. Älkäämme aloittako uudestaan keskustelua " Elämän puolesta" -järjestöstä, koska jos kyse on siitä, keskeytän puheenvuoronne. Tästä asiasta ei käydä keskustelua.

Casini C.
Arvoisa puhemies, pyysin puheenvuoroa sanoakseni vain, että väite, jonka mukaan " Elämän puolesta" -järjestö kannattaisi kuolemantuomiota, ei ole totta. Italiassa " Elämän puolesta" -niminen järjestömme vastustaa kuolemantuomiota ja osoitamme sen osallistumalla jatkuvasti kaikkien kuolemantuomiota vastustavien yhdistysten toimintaan. Me olimme Italiassa ensimmäiset, jotka allekirjoittivat Paula Cooperin vapauttamista vaatineen ja hyväksytyn vetoomuksen. Juuri me aloitimme kuolemantuomion vastaisen taistelun Italiassa.

Alavanos
Arvoisa puhemies, haluaisin kysyä, nyt kun on ihmisoikeuksien julistuksen 50-vuotisjuhla ja Saharovin palkinnon 10-vuotisjuhla, onko Saharovin palkinnon saaja, Leyla Zana kutsuttu, onko lähestytty Turkin hallitusta, jotta hän voisi olla täällä läsnä, ja mikä oli vastaus?

Puhemies
Hänelle on lähetetty kutsu, mutta tarkistan asian. Minulle kerrottiin eilen, että alussa oli ilmeisesti joitakin vaikeuksia - jotka sitten ratkesivat - mutta hänen täytyi jäädä hoitamaan erästä perheenjäsentä, minkä vuoksi hän oli estynyt saapumasta. Tarkistan kuitenkin tämän tiedon ja kerron teille välittömästi, pitääkö se paikkansa. Ellei se pidä paikkaansa, annan teille oikeat tiedot, herra Alavanos.

Alavanos
Arvoisa puhemies, vaikka toivonkin terveyttä koko hänen perheelleen, kunpa syy olisi tämä. Tietojemme mukaan Leyla Zana on kuitenkin edelleen vankilassa Ankarassa ja hän on saanut myös uuden tuomion - kaksi vuotta, ellen erehdy. Tarkoittaako vastauksenne, että Turkin viranomaiset antavat hänelle tilaisuuden olla läsnä, mutta jostain perhesyystä hän ei ole täällä, vai onko Leyla Zana edelleen vangittuna?

Puhemies
En tiedä. Sanoin teille, etten tällä hetkellä voi antaa teille tarkkoja tietoja, mutta annan ne teille heti saatuani ne. En voi sanoa teille enempää. En tahdo esittää väitteitä, jotka osoittautuvat vääriksi. Annan teille nimenomaan ne tiedot, jotka me saamme.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Minulla on ilo parlamentin puolesta toivottaa tervetulleeksi lehterille saapunut rouva Darja Lavtizar-Beblerin johtama Slovenian tasavallan kansalliskokouksen valtuuskunta.

Eurooppa-neuvoston kokous Wienissä - Itävallan puheenjohtajakausi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu Eurooppa-neuvoston selonteosta ja komission julkilausumasta, jotka koskevat Eurooppa-neuvoston kokousta Wienissä 11. ja 12. joulukuuta 1998, ja neuvoston puheenjohtajavaltion julkilausumasta, joka koskee Itävallan puheenjohtajakautta.
Annan puheenvuoron liittokansleri Klimalle Eurooppa-neuvoston puolesta ja kiitän häntä siitä huomiosta, jota hän henkilökohtaisesti ja neuvoston puheenjohtajana osoitti parlamentin edustajistoa kohtaan 11. päivänä Wienissä.

Klima
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, olen iloinen siitä, että minulla on muutaman viikon aikana ollut kaksi kertaa mahdollisuus keskustella kanssanne täällä Euroopan parlamentissa unionimme kehityksestä. Saanen heti aluksi lausua teille kiitokseni siitä, että puheenjohtajamaa Itävallan ja Euroopan parlamentin välisen hyvän yhteistyön ansiosta oli mahdollista käsitellä lukuisia asioita, esimerkiksi viidettä tutkimusta ja kehitystä koskevaa puiteohjelmaa, mutta myös kansalaisjärjestöjen erityisohjelmien oikeudellista perustaa ja myös vuoden 1999 talousarvioon liittyviä yhteisiä ponnistuksia.
Kun seisoin edessänne muutamia viikkoja sitten juuri ennen Pörtschachissa pidettyä valtion- ja hallitusten päämiesten kokousta, havaitsin muutamien Euroopan parlamentin jäsenten puheenvuoroissa tiettyä huolta, huolta yhdentymisprosessin mahdollisesta pysähtymisestä, huolta, joka koski tiettyjä lausuntoja, joissa oli tunnistettavissa suuntaus kansallistamispyrkimykseen ja muuhun vastaavaan. Minua ilahduttaa se, että voin kertoa teille, että Itävallan puheenjohtajakauden aikana tilanne oli juuri päinvastainen, että Wienin huippukokous vahvisti asioiden olevan juuri päinvastoin.
Keskustelimme valtion- ja hallitusten päämiesten epävirallisessa kokouksessa Pörtschachissa Euroopan tulevaisuudesta ja olimme yhtä mieltä siitä, että edistämme ajatusta Euroopasta parhaiten asettamalla tulevassa politiikassamme keskeiselle sijalle eurooppalaisen lisäarvon niillä politiikan aloilla, jotka ovat ihmisille tärkeitä, esimerkiksi työtä, työllisyyttä, sisäistä turvallisuutta ja elämän laatua koskevissa kysymyksissä.
Mielestäni Wienin huippukokouksessa oli erityistä se, että kokous pidettiin ennen tapahtumaa, jota voi oikeutetusti kutsua historialliseksi, nimittäin ennen yhteisen valuutan käyttöönottoa. Euro on osoittautunut hyväksi jo ennen kuin se on todella otettu käyttöön. Eurooppa on osoittautunut viime vuosien kansainvälisten rahoitusmarkkinoiden kriiseissä vakaaksi, ja tämä saavutus on perusta luottamukselle, luottamukselle siihen, että on mahdollista säilyttää suurin ponnistuksin saavutettu vakaus ja samanaikaisesti asettaa uusia painopisteitä, että on mahdollista vahvistaa vakautta ja kasvua ja niiden avulla työllisyyttä.
Euron vuoksi meidän on kuitenkin myös välttämätöntä parantaa koko talouspolitiikan, mutta myös muiden politiikan alojen yhteistyötä. Politiikkamme sisällöt, mutta myös se tapa, jolla ratkaisemme ongelmat keskenämme, eivät ole tulevaisuudessa vain poliittisten analyysien ja kriittisten huomautusten kohde, vaan myös rahoitusmarkkinat kiinnittävät huomionsa niihin. Siksi kiistely, hajaannus, euroskleroosi tai mikä tahansa viisi vuotta sitten oli epämiellyttävää. 1. tammikuuta 1999 lähtien sillä voi olla erittäin kielteisiä vaikutuksia yhteiseen valuuttaamme, Euroopan vakauteen, talouteen ja työllisyyteen. Siksi on entistä välttämättömämpää, että ratkaisemme ongelmat tavalla, joka osoittaa rahamarkkinoille, maailman analyytikoille, että Eurooppa asettaa etusijalle rinnakkaiselon eikä vastakkainasettelua.
Mielestäni Wienin huippukokouksessa muotoiltiin erittäin ratkaisevia suuntaviivoja. Muotoilimme Eurooppa-strategian, jossa vahvistetaan tarkasti tehtävät, aikataulut ja se, kuinka haluamme kehittää politiikan aloja Euroopan unionissa. Se on vastaus uusiin yhdentymisaskeliin kohdistuvaan epäluuloon.
Tässä Wienissä muotoillussa strategiassa, joka syntyi Pörtschachin tuloksena, osoitetaan painopisteet erittäin selvästi: työllisyys, kasvu ja vakaus, sisäisen turvallisuuden ja elämän laadun parantaminen, vakauden ja vaurauden turvaaminen ja Euroopan poliittisen roolin vahvistaminen maailmassa ja tietenkin myös politiikkojen ja toimielinten välttämättömät uudistukset.
Haluaisin käsitellä lyhyesti muutamia yksityiskohtia, esimerkiksi meitä kaikkia askarruttavaa aihetta Agenda 2000. Se oli puheenjohtajamaa Itävallan keskeinen työsarka. Kuten me kaikki tiedämme, siinä ei ole kyse vain rahasta ja rahoituksesta, siinä on erityisesti kyse politiikan tulevasta muotoilusta politiikan, maatalouspolitiikan, rakennepolitiikan ydinkysymysten osalta ja siten myös Euroopan politiikan sisällön uudistamisesta. Uudistuksista, jotka epäilemättä toteutetaan säästeliäässä hengessä - sillä olemme kansallisella tasolla ryhtyneet myös kaikkiin ponnisteluihin julkisten talouksien vakiinnuttamiseksi - mutta myös solidaarisuuden, Euroopan yhdentymisen peruspilarin, hengessä.
Wienissä pystyimme saavuttamaan sen, mitä puheenjohtajamaa Itävallalta vaadittiin Cardiffissa, nimittäin esittämään lopullisen yhdentymisen tärkeimmät osatekijät erityisessä asiakirjassa, esittämään toimintavaihtoehdot sitä varten. Jokaiselle, joka on tutkinut sen yksityiskohtia, on toki selvää: lainsäädäntötekstien tarkastamisen tekninen osa on saatu päätökseen.
Jäseneksi liittymistä edeltävistä toimista voitiin sopia yksimielisesti yhtä varausta lukuun ottamatta. Myös Euroopan laajuisia verkkoja koskevasta asetuksesta ja takuurahastoasetuksesta ollaan yhtä mieltä. Uskon, että - tässä täytyy tietenkin ottaa lisäksi huomioon erityistilanteet - rakennepolitiikkaa, rakennerahastoja koskevien ratkaisujen osalta keskeisissä avainkysymyksissä on näkyvissä yhteisymmärrys.
Yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksessa ratkaisu oli jo näköpiirissä erityisesti maaseutualueista ja markkinajärjestelyjen osista, joskin - ja se on todettava erittäin selvästi - myös tällä alalla on vielä monia kysymyksiä, joista on keskusteltava, ja erilaisia näkemyksiä. Kahdesta ratkaisevasta kysymyksestä on vielä perustavia näkemyseroja. Ne koskevat ennen kaikkea menojen kokonaismäärää ja niiden jakautumista yksittäisiin otsakkeisiin sekä muutamien jäsenvaltioiden esiin tuomaa ja myös komission omia varoja koskevassa kertomuksessa käsiteltyä yksittäisten jäsenvaltioiden välistä kustannusten jakamista.
Uskon, että tämän poliittiset avaintekijät ja poliittisen tilanteen sisältävän asiakirjan ja sen pohjalta, että kaikki tunnustavat sen, että ratkaisuehdotukset on nyt esitetty, meidän on mahdollista sopia tästä Agenda 2000 -uudistuspaketista onnistuneissa, rakentavissa neuvotteluissa, jotka käydään seuraavien kolmen kuukauden aikana, kuten Wienissä vielä kerran vakuutimme, tulevan vuoden maaliskuuhun mennessä Saksan ollessa puheenjohtajamaa.
Toinen kohta on laajentuminen. Olen vakuuttunut siitä, että puheenjohtajamaa Itävalta on onnistunut pitämään kiinni laajentumisprosessin ajankohdasta. Komission esittämässä erinomaisessa kertomuksessa tuotiin selvästi esiin yksittäisissä jäsenvaltioissa saavutettu edistys ja sitä pidettiin myönteisenä, mutta siinä tuotiin avoimesti esiin myös niitä asioita, joiden osalta uudistusprosessi on joissakin valtioissa toisinaan hiukan hidastunut. Komission erinomaisen kertomuksen ansiosta oli siten erittäin yksinkertaista sanoa Wienin huippukokouksessa: olemme tyytyväisiä siihen, että neuvottelut kuuden maan kanssa aloitettiin jo. Pidämme myönteisenä muiden valtioiden edistymistä uudistuksissa, mutta tuomme esiin sen, että uudistustyön jatkaminen on välttämätöntä, ja voimme tarjota viidelle Keski- ja Itä-Euroopan maalle uuden elementin, joka on siirtyminen yhteisön säännöstön tarkastelussa kahdenväliseen vaiheeseen ensi vuoden ensimmäisen kolmanneksen aikana.
Tässä yhteydessä Eurooppa-neuvosto korosti Cardiffin linjaa noudattaen myös suhteiden luomista Turkkiin. Vahvistettiin, että Euroopan suuntautuminen Turkkiin, Turkkia koskeva eurooppalainen näkökulma, ovat poliittisesti välttämättömiä. Samalla tuotiin kuitenkin esiin se, että on välttämätöntä ponnistella kovasti, jolloin sovimme, että vahvistamme Eurooppa-strategiaa Turkin osalta.
Kolmas kohta on talous- ja rahaliitto. Olen erittäin iloinen siitä, että olemme onnistuneet sopimaan siitä, että puhumme maailman rahamarkkinoilla yksimielisesti yhteisen valuuttamme puolesta, että olemme onnistuneet selvittämään euron ulkoisen edustuksen - emme tosin vielä täydellisesti, sillä joiltakin osin olisi varmasti vielä parannettavaa, erityisesti komission työn tukemisessa ja muissa vastaavissa asioissa - mutta otimme ensimmäisen askeleen niin, että kykenimme solmimaan tämän euron ulkoista edustusta koskevan sopimuksen. Kahden päivän kuluttua pidettävässä USA: n ja EU: n välisessä huippukokouksessa minulla on tilaisuus käsitellä euron edustusta G7: ssä.
Pidän kuitenkin vähintään yhtä tärkeänä asiana sitä, että ensimmäiset Euroopan asemaa koskevat suunnitelmat maailman rahoitusjärjestelmän uudistusta, Kansainvälisen valuuttarahaston uudistusta varten ovat olemassa. On selvää, että tarvitsemme kansainvälisessä rahoitusjärjestelmässä parempia tarkastusmahdollisuuksia, enemmän avoimuutta, ennakkovaroitusjärjestelmän, jotta enää ei voi käydä niin, että näennäisesti yllättävä joidenkin valtioiden kohtalokas kehitys tuhoaa kokonaisia kansantalouksia ja saattaa maailman talouden epäjärjestykseen. Euroopan asemaa kehitetään Euroopan vahvistamisen hengessä ja tämä asema on tuotava esiin kansainvälisessä rahoitusmarkkinoiden uudistusta koskevassa keskustelussa.
Neljäs kohta on Euroopan poliittinen rooli maailmassa, kysymys ulko- ja turvallisuuspolitiikasta. Meistä on erittäin valitettavaa, että sen vuoksi, että kaikki valtiot eivät ole vielä ratifioineet Amsterdamin sopimusta, Wienissä ei voitu päättää " rouva tai herra YUTP: stä" . Olisin pitänyt sitä hyvänä merkkinä. Vain sen vuoksi, että sopimusta ei ole vielä ratifioitu, emme voineet tehdä päätöstä Wienissä, vaikka olisimme tietenkin erittäin mielellämme sen tehneet, mutta meidän täytyy kuitenkin ottaa huomioon se, että yksittäiset jäsenvaltiot eivät olleet vielä valmiita siihen. On kuitenkin pantava merkille se myönteinen asia, että Wienissä tehtiin Euroopan unionin ensimmäisiä yhteisiä ulkopoliittisia strategioita koskeva päätös, siis lopultakin lisättiin yhteistä toimintaa, esimerkiksi laadittiin Venäjää koskeva strategia, joka sisältää Euroopan ja Venäjän, joka on Euroopan vakauden kannalta tärkein kumppani, välisiä puhtaasti ulkopoliittisia ja turvallisuuspoliittisia suhteita koskevat kysymykset. Venäjää, Ukrainaa, Välimeren maita, mukaan lukien Lähi-itää ja Länsi-Balkania, koskevat strategiat vahvistettiin Wienissä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan aiheiksi.
Pidän myös erittäin tärkeänä sitä - ja sanon tämän erittäin tietoisesti puolueettoman maan liittokanslerina - että olemme aloittaneet keskustelun, joka koskee Euroopan turvallisuuteen liittyvien rakenteiden vahvistamista yhteistyössä Atlantin takaisten kumppaneiden kanssa ja jonka lähtökohtia olivat Pörtschachin kokous, Tony Blairin hyvin mietitty - uskon sen olleen sellainen - puheenvuoro ja niitä seuranneet Ranskassa ja Saksassa ja monissa muissa valtioissa käydyt keskustelut. Sen lisäksi on tunnustettu, että poliittisesti vahvan Euroopan täytyy kyetä itse ratkaisemaan alueelliset kriisit Petersbergin tehtävien hengessä ja vieläpä sellaisessa muodossa, joka mahdollistaa Euroopan unionin kaikkien 15 jäsenvaltion osallistumisen kriisien ratkaisuun tiiviissä yhteistyössä Atlantin takaisten kumppaneiden kanssa.
Olemme aloittaneet keskustelun, jonka en olisi lainkaan uskaltanut toivoa muuttuvan niin nopeasti niin dynaamiseksi. Keskustelun, jota pidän erittäin tärkeänä seuraavan vuosituhannen vahvan poliittisen Euroopan kannalta.
Seuraava painopiste oli sisäinen turvallisuus. On epäilemättä eurooppalainen lisäarvo, jos kykenemme yhdessä kamppailemaan kansainvälisesti toimivaa järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan Euroopassa. Europolin toiminta on alkanut, se on ryhtynyt toimimaan aktiivisesti Itävallan puheenjohtajakaudella. Meillä on yhteistä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta koskeva toimintasuunnitelma. Olemme vakuuttuneita siitä, että meidän on myös yhdessä kehitettävä maahanmuuttopolitiikkaa koskevia strategioita, ja asetimme Wienissä sitä varten oman työryhmän. Uskon, että tältä osin oli mahdollista sekä ryhtyä konkreettisiin toimiin että myös esittää poliittisia suuntaviivoja, vaatia asettamaan se painopisteeksi ensi vuonna ja jo nyt ryhtyä suunnittelemaan sitä, että Suomen ollessa puheenjohtajamaa Tampereella järjestetään tätä aihetta käsittelevä erityishuippukokous.
Ympäristöpolitiikasta: juuri Wienissä noudatimme selkeiden päätösten avulla sitä näkemystä, että ympäristöpolitiikka on horisontaalinen tehtävä, jonka hoitamisessa noudatetaan läpäisyperiaatetta, ja että ympäristöpolitiikkaa ei toteuteta vain ympäristövaliokunnassa vaan se täytyy sisällyttää kaikkiin politiikan aloihin. Sen vuoksi olemme vaatineet sen lisäksi, mitä liikenneministerit, energia-asioista vastaavat ministerit ja maatalousministerit ovat esittäneet, että myös teollisuus, sisämarkkinat ja niin edelleen otetaan mukaan.
Keskeinen aihe oli ja on työllisyys. Sanon teille aivan avoimesti: kun minulla oli ensimmäisen kerran mahdollisuus osallistua Eurooppa-neuvostoon, työllisyyspolitiikka oli sana, jolla oli huono kaiku. Monille työllisyyspolitiikan eurooppalainen ulottuvuus oli käsittämätön. Jos me nyt tarkastelemme Itävallan puheenjohtajakaudella saavutettuja tuloksia, jotka perustuivat Luxemburgin tekemään hyvään perustavaan työhön, jota brittiläiset ystävämme jatkoivat, niin olemme osoittaneet erittäin selvästi, että tarvitsemme kansallista työllisyyspolitiikkaa ja että haluamme ja voimme myös oppia toisiltamme tässä monenvälisessä seurantaprosessissa ja myös sitoutua puolin ja toisin Wienissä päätettyjen ylimääräisten tarkastettavissa olevien tavoitteiden avulla saamaan aikaan tuloksia, mutta sen lisäksi tunnustamme erittäin selvästi, että työllisyydessä on eurooppalaista lisäarvoa. Ei ole olemassa populistista ihmeitä tarjoavaa palveluluukkua, ihmeellistä ideaa, joka jollakulla on, vaan on vain tiivis, yhteensovitettu veropolitiikan, tutkimuspolitiikan, ulkoisen talouspolitiikan, rakenneuudistuspolitiikan, valmiuspolitiikan ja työntekijöiden kykyjen, mutta myös sellaisen kasvupolitiikan, joka ei vaaranna vakautta, välinen vuorovaikutus.
Wienin huippukokouksessa annetut merkit ovat tärkeitä, ja olen erittäin iloinen siitä, että työllisyyspoliittisia suuntaviivoja on onnistuttu vahvistamaan, kun on kyse vanhemmista työntekijöistä, naisten yhtäläisistä mahdollisuuksista työmarkkinoilla ja yrittäjyydestä. Minun oli vielä vähän aikaa sitten oikeastaan mahdotonta käsittää, että sanomme nyt selvästi, että haluamme Euroopan unionissa vakaussopimuksen lisäksi työllisyyssopimuksen. Siitä on määrä päättää maaliskuussa Kölnissä.
Meillä oli myös erittäin hyvä tilaisuus puheenjohtaja Santerin kanssa, jonkinlainen pienoishuippukokous, jossa käsiteltiin sosiaalista vuoropuhelua. Nyt on olemassa sopimus siitä, että ensimmäistä kertaa myös pienet ja keskisuuret yritykset työskentelevät yhdessä UNICEn kanssa ja toiseksi - mikä on minusta erittäin merkittävää - Euroopan tasolla työmarkkinaosapuolten sopimus, jossa työmarkkinaosapuolet sitoutuvat laatimaan konkreettisen aiheluettelon, sanomaan, mitä asioita ne haluavat käsiteltäviksi omalla vastuualueellaan Euroopan tasolla, mitä ratkaisuja ne aikovat tehdä, koska on tärkeää, että politiikka ei aina säätele toimintaa, jos on parempi, että ratkaisu voidaan löytää työnantajien ja työntekijöiden välisissä keskusteluissa Euroopan tasolla.
Uskon, että puheenjohtajamaa Itävalta on onnistunut säilyttämään tämän Pörtschachin hengen Wienissä esittämällä selviä lausuntoja politiikan alojen syventämisestä edelleen Euroopan unionissa. Kiitän myös siitä, että parlamentin jäsenet ovat esittäneet uskoakseni erittäin rakentavan ja hyvän luonnoksen parlamentin jäsenten ohjesäännöstä. Pyysimme Wienissä, että sen käsittelemistä jatketaan nopeasti asiaankuuluvissa toimielimissä.
Uskon, että nuoren jäsenvaltion ensimmäisen puheenjohtajakauden tärkein tavoite oli se, että osoitamme Euroopan kansalaisille selvästi sen, että on järkevää tehdä yhteistyötä Euroopassa, että on eurooppalainen lisäarvo, jos teemme Euroopan työllisyyspolitiikasta yhdessä tärkeimmän tavoitteemme, että on järkevää, jos voimme parantaa Euroopan turvallisuutta, jos teemme sisäisestä turvallisuudesta entistä merkittävämmän yhteistyön kohteen, ja että on tärkeää tehdä yhteistyötä Euroopan poliittisen roolin hyväksi maailmassa. Siksi Euroopan puheenjohtajamaan tärkein tavoite oli saattaa tämän näkymän, tämän ajatuksen Euroopasta sisältämä lisävoima vähän lähemmäs Euroopan kansalaisia. Toivon, että tämä vaikuttaa myös siihen, että osallistuminen kesäkuussa pidettäviin Euroopan parlamentin vaaleihin on runsasta. Tässä hengessä kiitän komission, neuvoston ja erityisesti, arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin kanssa tehdystä hyvästä yhteistyöstä Itävallan ensimmäisellä puheenjohtajakaudella.

Santer
Arvoisa Euroopan parlamentin puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, Wienin Eurooppa-neuvosto päätti ensimmäisen sellaisen unionin puheenjohtajakauden, jota johti yksi vuonna 1995 unioniin liittyneistä jäsenvaltioista, ja annan tunnustusta puheenjohtajamaa Itävallan tekemälle työlle.
Tämä puolivuotiskausi jää varmasti yhteisön rakentamisen historiaan Pörtschachin puolivuotiskautena, ja mielestäni aivan perustellusti. Päinvastoin nimittäin kaikkien tunnustettujen analyytikkojen ennustuksia valtioiden ja hallitusten päämiesten kokous Pörtschachissa mahdollisti avoimen ja rakentavan keskustelun unionin tulevaisuudesta. Tämän uudentyyppisen kokouksen menestyksestä ei ollut kuitenkaan takeita. Tavoite saavutettiin suurelta osin. Korjaamme jo nyt sen hedelmiä siinä tavassa, jolla yhteisöä koskevia kysymyksiä käsitellään vuosituhannen vaihtuessa, ja tämä tulos on luettava puheenjohtajamaa Itävallan ansioksi. Komissio on iloinen, että se teki työtä puheenjohtajamaan kanssa tämän kokouksen valmistelemiseksi.
Pörtschachin kokous ei saa kuitenkaan peittää sitä edistystä, jota saavutettiin yhteisön rakentamisen muissa suurissa hankkeissa. En ryhdy luettelemaan niitä tässä, vaan jätän sen neuvoston puheenjohtajan tehtäväksi. Mainitsen vain joitakin onnistumisia, jotka antavat kuvan unionin kehityksen suunnasta: sopimus Sveitsin kanssa, tutkimuksen ja kehittämisen viides puiteohjelma, vuoden 1999 talousarvio, josta äänestätte huomenna.
Wienin Eurooppa-neuvostossa saatiin puolestaan konkretisoitua Pörtschachin henki uudeksi strategiaksi: Wienin strategiaksi Euroopan hyväksi. Tämän strategian avulla pitäisi olla mahdollista vastata " Eurooppa-tarpeeseen" , jonka Pörtschachin epävirallinen kokous selvästi tunnisti. Kansalaiset haluavat vähemmän tietynlaista ja enemmän toisenlaista Eurooppaa: Eurooppaa, joka on demokraattisempi, paremmin hallittu, tehokkaampi ja jolla on todellisia kunnianhimoisia tavoitteita.
Mitkä ovat siis Wienissä laaditut suuntaviivat? Pidän niistä henkilökohtaisesti tärkeinä kolmea, jotka liittyvät sitä paitsi niihin, joista liittokansleri juuri puhui: ensiksi työllisyys, kasvu ja talouden vakaus, sitten Agenda 2000 ja lopuksi laajentuminen.
Eurooppa-neuvosto keskusteli yksityiskohtaisesti työllisyydestä, kasvusta ja talouden vakaudesta. Valtioiden ja hallitusten päämiehet ovat nyt laajalti yhtä mieltä niistä valinnoista, jotka on tehtävä työllisyyden edistämiseksi ja tarkoin mielletystä tarpeesta laatia sille yhteinen eurooppalainen kehys. Sanon tämän tyytyväisenä, varsinkin kun olen puolustanut useimpia näistä valinnoista täällä parlamentissa, hyvät naiset ja herrat, jo neljän vuoden ajan ja varsinkin kun työllisyys on ollut Luxemburgin työllisyyshuippukokouksesta lähtien aihe, josta käydään yhteisössä keskustelua. Eurooppalainen työllisyysstrategia sai Wienissä uuden kunnianhimoisen sysäyksen. Valtioiden ja hallitusten päämiehet päättivät nimittäin mennä pitemmälle työllisyyspolitiikkojen lähentämisessä, ja työllisyyden suuntaviivat ovat vastedes keskeinen osa kansallisia strategioita. Niitä täsmennetään ja hiotaan tässä tarkoituksessa sitä mukaa kuin asiantuntemus kasvaa Euroopan tasolla, etenkin määrittämällä alakohtaisia tavoitteita. Niiden avulla on mahdollista tarkistaa, ovatko jäsenvaltiot noudattaneet sitoumuksiaan.
Kasvun, työllisyyden ja kilpailukyvyn välttämätön tukeminen sai Eurooppa-neuvoston pohtimaan myös investointeja koskevaa asiakokonaisuutta. Te tiedätte, että komissio oli esittänyt tiedonannon talousstrategian mukaisista julkisista investoinneista. Komission jatkuvien ponnistelujen vanavedessä on voitu tehdä joitakin päätelmiä tästä asiakokonaisuudesta. Mainitsen näiden päätelmien joukosta Euroopan investointipankin roolin, koko Euroopan laajuisten riskipääomamarkkinoiden kehittämisen tärkeyden, inhimillisiin voimavaroihin investoimisen roolin ja sisämarkkinoiden loppuun saattamista ja syventämistä koskevan strategiamme jatkamisen.
Tämä kasvua ja työllisyyttä koskevien näkökantojen lähentyminen liittyy luonnollisesti euron saapumiseen. Kaikki on tosiaankin nyt kunnossa euron saapumista varten. Euro tulee voimaan 1. tammikuuta. En palaa niihin etuihin, joita odotamme saavamme yhteisön sisällä. Eurooppa-neuvosto on tutustunut mietintöön talouspolitiikkojen yhteensovittamisesta. Kyse on talous- ja rahaliiton onnistumisen kannalta ratkaisevasta haasteesta, ja uskon kaikkien neuvoston jäsenten olevan siitä tietoisia. Kävimme sitä paitsi myös rakentavaa keskustelua veropolitiikasta neuvoston laatiman raportin pohjalta.
Yhteisön ulkoasioiden tasolla haluaisin korostaa sitä, kuinka suuret ovat mahdollisuudet puolustaa Euroopan etuja euron käyttöönoton ansiosta. Yhteisön ulkoista edustamista koskevat päätökset ovat tässä mielessä ensimmäinen, mutta kuitenkin tärkeä askel eteenpäin. Päätökset osoittavat, että unioni on tietoinen siitä kansainvälisestä vastuusta, joka sillä on yhtenäisvaluutan luomisen myötä. Keskustelimme ensimmäisen kerran kansainvälisen talous- ja rahoitusjärjestelmän vahvistamisesta. Neuvostolla on nyt toimeksianto tutkia tarkemmin tämän järjestelmän uudistamista. Kuten komissio on jo alkanut tehdä Eurooppa-neuvostolle antamassaan asiakirjassa, neuvostolta pyydetyssä raportissa on myös määrä analysoida maailmanlaajuistumisen kaikkia mahdollisia seurauksia. Uskon Eurooppa-neuvoston olevan myös tässä asiassa tietoinen siitä, että Euroopan unionilla on vastuu kannettavanaan.
Arvoisa puhemies, toinen asiakokonaisuus, josta Eurooppa-neuvostossa pääasiassa keskusteltiin, koski luonnollisesti Agenda 2000: ta. Sanoin teille uudelleen eilen, että sen hyväksyminen on yksi prioriteeteistani vuonna 1999.
Mikä on tilanne Wienin Eurooppa-neuvoston jälkeen? Neuvoston päätelmät Agenda 2000: sta ovat, totta kyllä, vaatimattomia. Sanon kuitenkin heti alkuun, että olisi virheellistä tehdä sellainen päätelmä, ettei mikään ole muuttunut ja ettemme ole edistyneet yhtään. Wienissä saavutettu edistyminen tässä asiassa ei ole sitä, että pääsimme orastavaan sopimukseen: olen sanonut ja toistanut, että niin kauan kuin tässä asiassa ei ole päästy sopimukseen kaikesta, ei ole päästy sopimukseen mistään. Olisi siis turhaa pyrkiä osittaisiin sopimuksiin asioissa, joissa tarvitaan sopimus kaikesta. Tästä näkökulmasta katsottuna voimme iloita siitä, että kysymystä käsiteltiin ensimmäistä kertaa järkevässä hengessä. Kaikki tietävät, että asiasta on päästävä sopimukseen. Kaikki tietävät, että tarvitaan myönnytyksiä puolin ja toisin. Keskustelu voitiin aivan hyvin aloittaa ja ryhtyä alustavaan neuvonpitoon, jossa puhuteltiin pikemminkin omia joukkoja kuin neuvottelijoita. Oli tärkeää, että todellinen keskustelu alkoi, että kaikista seikoista puhuttiin avoimesti ja että kaikki sanoivat olevansa valmiita ponnistelemaan kokonaissopimukseen pääsemiseksi. Panin juuri tämän merkille: kaikki valtioiden ja hallitusten päämiehet ymmärsivät, että pelkkien taktisten kannanottojen aika on ohi.
Kerron vielä siitä vaikutelmasta, jonka sain Wienissä. Kuulin kaikkien valtioiden ja hallitusten päämiesten puhuvan ja olen vakuuttunut, että komission ehdotukset ovat keskeinen osa lopullista sopimusta, olipa se minkälainen tahansa. Kaikki tietävät, että on päästävä sopimukseen, ja tähän sopimukseen päästään. Siitä tulee vaikeaa, mutta sopimukseen päästään, sillä se on kaikkien valtioiden ja hallitusten päämiesten etujen mukaista.
Arvoisa puhemies, laajentuminen, älkäämme salatko sitä, on näiden neuvottelujen taustalla. Prosessi on käynnistetty. Neuvosto on toistanut sille tukensa. Neuvosto on antanut tunnustusta neuvottelussa saavutetulle edistymiselle, prosessi on käynnissä. Se on hyvä prosessi ja luonteeltaan mukaan ottava. Komissio hoitaa täysimääräisesti kahta tehtäväänsä. Se myötävaikuttaa jäsenvaltioiden käymien neuvottelujen valmisteluun ja kannustaa aktiivisesti hakijamaita uudistuksiin laatimalla johdonmukaisia strategioita liittymisen valmistelemiseksi.
Eurooppa-neuvosto on tunnustanut, että kaikki osapuolet, Euroopan unioni ja hakijamaat, ovat nyt hyväksyneet tämän prosessin kannalta ratkaisevat tärkeät tekijät. Olennaista on noudattaa puolin ja toisin tehtyjä sitoumuksia. On kaavailtu vuosittaisia tapaamisia, joiden tarkoituksena on arvioida tarkoin saavutettua edistymistä. Wienissä pidettiin ensimmäinen tällainen tapaaminen. Seuraava järjestetään Helsingissä vuoden 1999 lopulla. Tätä pitkäjänteistä työtä ei pidä jatkuvasti keskeyttää spekuloimalla päivämäärillä, jolloin laajentuminen tapahtuu.
Arvoisa puhemies, haluaisin lopettaa tämän Wienin Eurooppa-neuvoston tulosten esittelyn korostamalla Wienissä laaditun Eurooppa-strategian perinpohjaisuutta. Eurooppa-neuvosto katsoi nimittäin tarpeelliseksi selittää kansalaisille toimintansa suuntaviivoja. Se oli yksi puheenjohtajamaa Itävallan prioriteeteista. Näitä suuntaviivoja on mielestäni neljä. Ensiksi työllisyyden, talouskasvun ja talouden vakauden edistäminen - puhuin teille näistä - toiseksi turvallisuuden ja elämänlaadun parantaminen, kolmanneksi unionin politiikkojen ja toimielinten uudistaminen ja neljänneksi vakauden ja hyvinvoinnin edistäminen kaikkialla Euroopassa ja koko maailmassa.
Eurooppa-neuvosto asetti itselleen tavoitteet ja määräajat kaikkien näiden suuntaviivojen osalta. Tällainen tulevaisuuden viitoittaminen on paras keino voimavarojen keskittämiseksi konkreettisiin tavoitteisiin. Sysäys on näin ollen annettu tärkeille tapaamisille Kölnissä, Tampereella ja Helsingissä. Edistymällä samanaikaisesti näillä kaikilla neljällä akselilla hahmottelemme Euroopan unionin tulevaisuuden ja sen muodon, joka sillä on ensi vuosituhannen alussa. Tämä seuraa siitä työstä, jota tehdään peräänantamattomasti ja päättäväisesti. Puheenjohtajamaa Itävalta myötävaikutti siihen kuuden kuukauden ajan. Onnittelen sitä uudelleen.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission puheenjohtaja.
Herra Haarderilla on puheenvuoro menettelyä koskevaa esitystä varten.

Haarder
Arvoisa puhemies, me kaikki olemme kuulleet tiedotusvälineiden kautta, että yksi pääkysymyksistä oli verovapaa myynti, jonka käsittelyyn käytettiin paljon aikaa. Miksi emme ole kuulleet siitä mitään? Toivottavasti se johtuu siitä, että häpeätte sitä, että käytitte siihen niin paljon aikaa, mutta parlamentin pitäisi saada tietää, mihin käytitte aikanne Wienissä.

Puhemies
Tuo ei varsinaisesti ole menettelyä koskeva esitys, mutta joka tapauksessa neuvoston puheenjohtaja on yhä paikalla ja voi vastata niihin kysymyksiin, joita liittokansleri Klima ei käsitellyt.

Schüssel
 Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, saanen yleisten asioiden neuvoston puheenjohtajana ottaa asiaan kantaa. Aluksi haluaisin, aivan kuten Viktor Klima, kiittää kovasti Euroopan komission ja parlamentin kanssa tehdystä erinomaisesta yhteistyöstä. Se, joka tuntee sopimuksen ja monimutkaiset asiayhteydet, tietää, kuinka vaikeaa on sovittaa yhteen näiden eri toimielinten toimintaa jossakin määrin. Monet ovat ehkä naureskelleet meille siksi, että olemme saaneet aikaan hyvin järjestettyjä ja tunnelmaltaan moitteettomia tapaamisia. Tarkoitan, että se on myös ensiluokkaisten tulosten saavuttamisen edellytys. Haluaisin kiittää parlamenttia ja komissiota kovasti. Uskon joidenkin asioiden edistyneen myönteisesti.
Vuoden 1999 talousarvio, tutkimusta ja tiedettä koskeva ohjelma mainittiin jo. Olemme sopineet yhteistä lainsäädäntöä koskevan vuosikausia jatkuneen kiistan. Eilen pääsimme Coreperissa yksimielisyyteen Sokrates- ja Leonardo-ohjelmista, nuorison vaihto-ohjelmista, ja parlamentti ilmaisee niistä vielä kantansa. Mielestäni voimme esittää kaiken kaikkiaan muutamia myönteisiä tuloksia.
Olemme aina tienneet, että Itävallan puheenjohtajakausi on rankka tehtävä. Meillä on ollut harvoja historiallisia hetkiä juhlittavina, mutta meillä on ollut erittäin paljon konkreettista, myös vaikeaa työtä tehtävänä. Kukaan ei tiennyt, että talouskriisin synkät varjot eivät ulotu vain Aasian vaan myös Venäjän ja Latinalaisen Amerikan ylle. Kukaan ei voinut ennustaa Balkanin poliittisen kriisin vakavuutta. Olemme pyrkineet tekemään parhaamme käsitellessämme näitä asioita.
Ehkä vielä muutama sana eurosta, sillä luultavasti jonakin päivänä, kun muistellaan menneisyyttä, Euroopan unionin historia jaetaan aikaan ennen 1. tammikuuta 1999 ja aikaan, joka alkoi 1. tammikuuta 1999. Se on historiallinen käännekohta. En ole varma siitä, olemmeko me kaikki todella tietoisia siitä, kuinka paljon tämän yhteisen valuutan käyttöönotto muuttaa elämäämme. Toivon kovasti, että muutokset ovat myönteisiä. Meidän aikanamme eurosta on tullut todella uskottava maailman valuutta yhdessä dollarin kanssa. Koordinoitu korkojen lasku kaksi viikkoa sitten osoitti, että tähän valuuttaan luotetaan, ja se osoitti, että kovan valuutan, yksittäisten valtioiden vakaan hintatilanteen ja työllisyysponnistelujen välillä ei ole ristiriitaa. Olemme nimenomaan tänä vuonna Ison-Britannian ja Itävallan ollessa puheenjohtajamaita luoneet Euroopan sosiaalisen markkinatalouden mallin avulla enemmän työpaikkoja kuin amerikkalaiset. Meille on tällä hetkellä ponnistelujemme ansiosta noin yli 1, 5 miljoonaa työpaikkaa enemmän kuin vuosi sitten vuoden 1997 lopussa.
Euro pakottaa meidät kuitenkin myös korostamaan Euroopan ääntä maailmassa konkreettisemmin ja voimakkaammin. Siksi euroalueen yhteinen ulkoinen edustus oli niin tärkeää. Siksi meidän täytyy ryhtyä myös sisällölliseen veropoliittiseen yhteistyöhön, mitä Wienissä jo suunniteltiinkin. Se pakottaa meidät myös suojaamaan politiikan alat tehokkaammin ulko- ja turvallisuuspoliittisesti. Sen vuoksi käsittelen ulkopoliittista osaa. Meidän tavoitteemme oli parantaa unionin nykyistä näkyvyyttä ja tehokkuutta maailmassa. Mielestäni olemme jossakin määrin onnistuneet siinä. Minulla neuvoston puheenjohtajana on takanani noin 90 000 lentokilometriä, toivon, että sitä ei huomaa minusta. Olen vieraillut 35-40 maassa. Olin mukana troikan tekemällä vierailulla Venäjälle erittäin vaikeana ja jännittävänä aikana. Palaan siihen vielä.
Olemme parantaneet ja vahvistaneet asemaamme Balkanilla. Ensimmäistä kertaa EU: lla on erityislähettiläs, Wolfgang Petritsch, joka edustaa puolestamme Euroopan ääntä ja kasvoja alueella ja on yhdessä komission ja jäsenvaltioiden kanssa tehnyt erittäin paljon työtä pakolaisille annettavan humanitaarisen avun hyväksi. Olemme pelkästään tänä talvena antaneet käyttöön noin 50 miljoonaa euroa pakolaisten majoittamiseksi jollakin tavalla. Siinä ei ole onnistuttu lainkaan täydellisesti, osittain pakolaiset elävät surkeissa oloissa, sillä Kosovon talvi on kova, mutta olemme todellakin tehneet sen, mikä oli mahdollista.
Olen kutsunut kaikki albaanien neuvotteluryhmät Brysseliin saadakseni heidät sitoutumaan neuvotteluasemaan - tällä hetkellä emme ole vielä saavuttaneet haluamaamme. Olen kutsunut serbialaiset opposition edustajat Wieniin, kaikki poliittiset ryhmät, jotta saisimme perustan, joka kenties tarjoaisi myös kansallisen vaihtoehdon Miloseviille. Minun on kuitenkin todettava avoimesti, että meiltä loppuu aika ja tilanne uhkaa kärjistyä.
Siksi on tärkeää, että Euroopan unioni asettaa kaksi kolmasosaa kaikista tarkkailijoista Kosovon tarkkailuryhmään (Kosovo Verification Mission) ja käytännössä kaikki sotilaat NATO Extraction Mission -ryhmään Makedoniassa. Siinä Eurooppa on kunnostautunut.
Toiseksi: kutsumalla presidentti Arafatin Pörtschachiin - se oli suunniteltu jo ennalta, mutta se onnistui myös aikataulujen kannalta erittäin hyvin niin, että hän saattoi keskustella kaikkien valtion- ja hallitusten päämiesten kanssa - minun Lähi-itään suuntautuneen matkani ja sen avulla, että Euroopan unioni osallistui avunantajien konferenssiin Washingtonissa, olemme osoittaneet Lähi-idässä olevamme maailman lähes tärkein ja suurin avunantaja. Olemme vaatineet unionille vahvempaa roolia, myös Amerikkaan ja Israeliin verrattuna. Siitä johtuu, että seurantakokous pidetään Euroopassa ja että tulevaisuudessa pidetään myös amerikkalaisten, palestiinalaisten, eurooppalaisten ja israelilaisten ministerikokous.
Huomautin Venäjän yhteydessä jo siitä, että johdin troikan tekemää vierailua Moskovaan. Olemme kehittäneet tarkkaan harkitun kokonaisstrategian Venäjää varten, ikään kuin suositelleet mallin ottamista Euroopan sosiaalisesta markkinataloudesta. Haluamme yhdessä komission kanssa sopeuttaa Tacis-ohjelman Venäjän kriisiin, ja toissapäivänä sovimme maatalousministerien neuvostossa Venäjälle tarkoitetusta elintarvikeapuohjelmasta. Ohjelma on mittava: 400 miljoonaa euroa, mikä on miljardi Itävallan shillinkiä, ja se on mittava avustus, joka tietenkin myös auttaa antamaan Euroopan unionin elintarvikevarastot hädässä olevan Venäjän kansan käyttöön.
Mutta - sanon tämän myös erittäin selvästi - tarvitsemme valvontaa. Se on ehdoton vaatimus! Sen vuoksi on laadittu uusi yhteisymmärryspöytäkirja, jossa suunnitellaan sitä, että Euroopan tilintarkastustuomioistuin voi tehdä tarkastuksia milloin tahansa, ja jos säännönvastaisuuksia ilmenee, komissiolle on annettu mahdollisuus keskeyttää elintarviketoimitukset milloin tahansa.
Kolmansien valtioiden kanssa solmittavien yhteyksien alalla meillä on erittäin onnistunut konferenssi eteläisen Afrikan kehitysyhteisön, eteläisen Afrikan kehitysvyöhykkeen kanssa. Aloitimme Lomén sopimusta seuraavat uusia poliittisia sisältöjä - ihmisoikeudet, poliittisen vuoropuhelun - sisältävät neuvottelut, jotka johtavat Euroopan unionin ja AKP-maiden väliseen sopimukseen. Olemme huolehtineet siitä, että tänä vuonna, jolloin juhlitaan ihmisoikeuksien julistuksen 50: ttä vuosipäivää, ihmisoikeuksia käsiteltäessä ei ajatella vain menneisyyttä vaan muotoillaan myös Euroopan unionin toiminnan sisältöjä tulevaisuutta varten.
Olemme ehdottaneet - ja pyydän siihen kovasti Euroopan parlamentin tukea, neuvosto tutkii asian, mutta pyydän kovasti parlamentin kannatusta ja painostusta - että julkaisemme vuosittain Euroopan unionin ihmisoikeuskertomuksen, että luomme ihmisoikeuspolitiikkaa käsittelevän viraston Euroopan unioniin, jotta maailmassa tehdään myös jatkuvaa ja ammattimaista työtä ihmisoikeuksien puolesta.
Olemme yhdessä kolmansien valtioiden kanssa, Algerian, Persianlahden maiden tai Kiinan kanssa, erittäin tarkasti korostaneet ihmisoikeuksia käsittelevää vuoropuhelua. Voimme nyt myös ehdottomasti osoittaa muutamia rohkaisevia tällä alalla saavutettuja tuloksia. Toivon kovasti, että tähän suuntaan jatketaan ja siten lopultakin edistetään sitä, että Euroopan unioni on voimakas ihmisoikeuksien puolestapuhuja maailmassa, jollaisena se itseään myös aina pitää.
Komission puheenjohtaja Jacques Santer toi jo esiin Sveitsin. Tältä osin neljä vuotta kestäneiden neuvotteluiden jälkeen on onnistuttu tekemään todellinen läpimurto. Olemme kyenneet sopimaan kaikista seitsemästä sopimuksesta työvoiman vapaasta liikkuvuudesta tutkimukseen ja aina maaliikenteeseen asti erittäin mittavassa nopeutetussa menettelyssä. Toivon kovasti, että myös Sveitsin kansa pitää tätä tärkeää sopimusta sinä, mikä se on. Se on meille molemmille strategisesti tärkeä asiakirja. Sveitsi on meidän toiseksi tärkein kauppa- ja talouskumppanimme Amerikan jälkeen, vielä ennen Japania.
Olemme aloittaneet laajentumista koskevat neuvottelut tosissamme Itävallan puheenjohtajakaudella. Se ei ollut niin yksinkertaista. Te muistatte vielä: kun ilmoitin, että suunnittelemme sitä, muutamat jäsenvaltiot esittivät osittain voimakkaita vastalauseita tai kritiikkiä. Olemme aloittaneet nämä neuvottelut. Olemme tosiasiassa neuvotelleet jo neljäsosasta yhteisön säännöstöä, ja on tärkeää, että Wienissä sovittiin myös jo seuraavan vaiheen sisällöstä.
Päätelmissä ilmaistaan tuki komission ehdotukselle aloittaa neuvotellut Liettuan ja Latvian, mutta myös Slovakian kanssa ensi vuonna, jos uudistusten toteuttamisesta jatketaan. Wienin asiakirjassa ilmaistaan tuki Maltan pyrkimykselle liittyä jäseneksi. Siinä esitetään myös selvä rohkaiseva Romaniaa ja Bulgariaa koskeva lausunto. Ennen kaikkea komissio on kuitenkin ollut myöntyväinen, ja me olemme tukeneet sitä, että yhteisön säännöstöä koskeva arviointi näiden viiden mahdollisen hakijamaan osalta aloitettaisiin jo vuoden 1999 toisen kolmanneksen alussa tai ensimmäisen kolmanneksen lopussa, mikä merkitsee sitä, että näiltä mailta ei mene aikaa hukkaan.
Siksi tämä laajentumista koskeva luku on yksi puheenjohtajakautemme tärkeimmistä asioista. Olemme osoittaneet, että Euroopan perheeseen kuuluu 11, Malta mukaan luettuna 12, jäsenyysehdokasta. Minua näkemys Euroopasta perheenä on miellyttänyt aina enemmän kuin näkemys Euroopan talosta, sillä kun rakennetaan talo, kyse on aina rakennustyömaasta, jossa vetää, jossa lojuu rakennusjätettä ja jossa ei ole kovin viihtyisää. Kuva perheestä sen sijaan liittyy jollakin tavalla ihmisiin. Se vaikuttaa minusta ehdottoman tärkeältä.
Me olemme, kuten Viktor Klima jo sanoi, astuneet turvallisuus- ja puolustustoimissa uudelle maaperälle. Olemme ensimmäistä kertaa aloittaneet tämän tärkeän ja välttämättömän keskustelun valtion- ja hallitusten päämiesten tasolla. Kutsuimme koolle ensimmäisen neuvoston ulkopuolella pidetyn puolustusministerien kokouksen, johon osallistui kuitenkin 15 EU: n puolustusministeriä, joka oli ensimmäinen historiallinen kokous. Kävimme ensimmäistä kertaa puheenjohtajamaana EU: n ja Länsi-Euroopan unionin välistä poliittista vuoropuhelua. Ensimmäistä kertaa neuvoston puheenjohtaja tapasi NATOn pääsihteerin siten, että 15 jäsenvaltiota hyväksyi tapaamisen. Tähän asti välimatka on ollut melko suuri, mutta nyt tämä välimatka lyheni. Keskustelimme yhdessä tärkeistä aiheista. Kävimme ensimmäisen suuntaa-antavan keskustelun tästä turvallisuus- ja puolustuskeskustelusta yleisten asioiden neuvostossa, liitimme joitakin asioita Wienin päätelmiin. Olen varma, että tätä keskustelua jatketaan Kölnissä.
Tehokkuudesta: uskon, että meidän on muututtava myös sisäisesti paremmiksi, toimintakykyisemmiksi, meidän on käsiteltävä asioita suoremmin. Siihen kuuluu tietenkin myös toimielinten uudistus. Tiedämme sen. Heti kun Agendasta on sovittu, meidän on keskusteltava tästä aiheesta. Olemme kuitenkin jo alkaneet valmistella sitä, että yleisten asioiden neuvosto vastaisi näihin haasteisiin toimintakykyisemmin ja paremmin. Tästä kohdasta on tehty päätöksiä, enää ei pelkästään keskustella. Haluamme vähentää asiantuntijaneuvostojen määrää ja tässä mielessä olemme jo päättäneet yhteisistä ehdotuksista.
Ensi vuonna komissio esittää ehdotuksensa toimielimille. Tässä mielessä uskon, että olemme toimineet jollakin tavalla myös unionin vahvistamiseksi sisäisesti.
Viimeinen kohta: verovapaita myymälöitä koskevasta kysymyksestä keskusteltiin sivumennen Euroopan neuvostossa, sivumennen sanoen ohimennen myös yleisten asioiden neuvostossa viikko sitten. Te tiedätte, että päätöksen muuttamiseksi tarvitaan yksimielisyys vuonna 1999. Pyydettiin, että Ecofin-neuvosto käsittelisi tätä kysymystä uudestaan. Voin kuitenkin sanoa teille myös, että ei yleisten asioiden neuvostossa käydyissä eikä valtion- ja hallitusten päämiesten keskusteluissa ole tällä hetkellä nähtävissä vielä lainkaan yksimielisyyttä päätöksen muuttamiseksi. Olemme esittäneet kysymyksen, voitaisiinko laajempi hyväksyntä saavuttaa muuttamalla siirtymäkautta koskevia järjestelyjä, pidentämällä siirtymäkautta. Tämä kohta on kuitenkin vielä avoin. Siitä keskustelemista jatketaan joka tapauksessa Ecofin-neuvostossa.

Green
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää sekä Eurooppa-neuvoston puheenjohtajaa että neuvoston puheenjohtajaa heidän tämänaamuisista selonteoistaan. Haluaisin onnitella herra Klimaa. Hän antoi parlamentille virkistävän realistisen arvion, kun hän tunnusti paitsi puheenjohtajavaltio Itävallan saavutukset myös ne asiat, joista unionissa esiintyy erimielisyyttä ja joiden takia hän on varmastikin ollut yhtä turhautunut kuin me täällä parlamentissa. Emme kuule useinkaan tässä parlamentissa yhtä rehellisiä arvioita, ja toivonkin, että se on merkki tulevasta.
Haluan siis kiittää sekä herra Klimaa että herra Schüsseliä lämpimästi tästä rehellisyydestä ja myös Itävallan hallituksen tehokkuudesta, ahkeruudesta ja uutteruudesta maan ensimmäisellä puheenjohtajakaudella. Arvoisa puhemies, lausuitte puheessanne Eurooppa-neuvostolle perjantaina ja jälleen tänä aamuna parlamentin puolesta kiitokset siitä, miten puheenjohtajavaltio on tehnyt yhteistyötä parlamentin kanssa. Haluaisin ryhmäni puolesta kiittää lisäksi niitä monia ministereitä, jotka ovat käyneet täällä sekä auttaneet ja tukeneet tämän parlamentin työtä. Erityiset kiitokset ansaitsee rouva Ferrero-Waldner, joka on ollut vakituinen työtoverimme täällä kuuden viime kuukauden aikana. Kiitämme häntä siitä.
Itävallan puheenjohtajakausi osui erityisen hankalaan aikaan, Britannian ja Saksan puheenjohtajakausien välille. Edeltävällä puheenjohtajakaudella käynnistettiin neuvottelut unionin laajentumisesta - joka on merkittävä tapahtuma - sekä päätettiin euroalueeseen liittyvistä maista ja keskuspankin perustamisesta, joka on ehkä laajentumistakin merkittävämpi tapahtuma. Tulevalla puheenjohtajakaudella on määrä päättää Agenda 2000 -paketista, jolla on unionin nykyisten jäsenvaltioiden ja laajentumisen kannalta valtava merkitys.
Puheenjohtajavaltion oli siis luovittava kahden mittavan tapahtumasarjan välillä ilman, että yksikään määräaika osui sen omalle kohdalle. Itävallan hallitusta on syytä onnitella siitä, että se varmisti, että määräajat on selkeästi asetettu Kölniä ja Helsinkiä varten, että tarvittavat päätökset on määritelty ja että monet aloitteet on hahmoteltu pääpiirteittäin. Aikomuksena ei koskaan ollut se, että Euroopan lehdistöä viime päivinä askarruttaneet suuret päätökset tehtäisiin Wienissä. Aikomuksena ei etenkään koskaan ollut se, että siellä tehtäisiin unionin tulevaa rahoitusta koskevia päätöksiä. Sanokaamme se suoraan ja selvästi.
Siellä on kuitenkin voitu jatkaa keskustelua joistakin avainkysymyksistä, joita unionilla on edessään: työllisyysstrategiamme seuraavasta vaiheesta ja eurooppalaisesta työllisyyssopimuksesta. Ryhmäni toivoo hartaasti, että voimme neuvoston Wienissä hahmotteleman aloitteen ansiosta luoda vastapainon kasvu- ja vakaussopimukselle, joka takaa tulevaisuudessa rahapolitiikan turvallisuuden euroalueella. Vaikka yhtenäisvaluutalla tuleekin olemaan suuri vaikutus kansalaistemme elämään, työllisyys on vielä sitäkin elintärkeämpi asia jokaiselle Euroopan unionin perheelle. Tältä osin ryhmäni suhtautuu erityisen myönteisesti neuvoston selvään kehotukseen, että jäsenvaltiot voisivat halutessaan alentaa alv-tasoa niiden työvoimavaltaisten palveluiden osalta, jotka eivät kuulu rajat ylittävän kilpailun piiriin.
Tämä ehdotus esitettiin Luxemburgin ylimääräiselle huippukokoukselle kollegani Wim van Velzenin laatimassa parlamentin mietinnössä, ja neuvosto totesi siitä tuolloin, että lisäanalyysi ja -arviointi olivat vielä tarpeen. Olemme hyvin tyytyväisiä siihen, että myönnätte, että tämä voisi olla merkittävä työllisyyden lähde, ja teemme todellakin kaikkemme helpottaaksemme asian etenemistä parlamentissa.
Arvoisa liittokansleri, huomaan, että neuvosto kiinnittää päätelmissään erityistä huomiota siihen, että elämme yleismaailmallisen ihmisoikeuksien julistuksen 50: ttä juhlavuotta. Herra Schüssel itse asiassa mainitsi sen juuri äsken. Neuvosto pyytää komissiota antamaan ehdotuksia rasismin torjumiseksi hakijamaissa ja kehottaa jäsenvaltioita harkitsemaan vastaavia toimia unionissa. Haluan kiittää neuvostoa siitä, että se vaatii toimia tällä hyvin arkaluonteisella ja tärkeällä alueella. Ehkäpä voisimme pyytää teitä viemään täältä neuvostoon sellaisen vetoomuksen, että se antaisi lujan julkilausuman, jossa se varmistaa, että Euroopan parlamentin vaalit käydään kaikkialla Euroopan unionissa ilman sellaisia julistuksia tai vaaliohjelmia, joissa rasistisesti tai muukalaisvihamielisesti lietsotaan vihaa tai pelkoa. Jos tällainen julkilausuma annettaisiin maaliskuun huippukokouksessa Euroopan parlamentin vaalikampanjan edellä, se olisi tärkeä viesti siitä, että neuvosto pyrkii vakavissaan torjumaan vihan politiikkaa, missä päin ensi vuosituhannen Eurooppaa sitä sitten esiintyykin.
Eräs erityisen merkittävä asia, joka on jo mainittu parlamentissa ja joka on niellyt valtavan osan meidän ajastamme, koskee parlamentin jäsenten ohjesääntöä. Haluan kiittää herra Klimaa erityisesti hänen halukkuudestaan ottaa vastaan kollegamme herra Rothleyn huolellisesti valmistelema ohjesääntö. Meidän kaikkien tavoin minäkin myönnän, että eräät ohjesäännön osa-alueet vaativat vielä perusteellisia neuvotteluja. En kuitenkaan voi korostaa liikaa sitä, miten tärkeää on edetä nopeasti, jos haluamme saada sen valmiiksi kesäkuun vaaleja varten. Mielestämme on myönteistä, että neuvosto katsoo ohjesäännön olevan sellainen, että siitä voidaan alkaa keskustella.
Neuvotteluryhmämme on valmiina. Voisimmeko pyytää teiltä, että vaatisitte neuvoston sihteeristöä etenemään asiassa? Kyse on poliittisesta tahdosta. Pyydämme, että kehottaisitte seuraajianne etenemään asiassa. Parlamentissa on joitakin ja sen ulkopuolella useita sellaisia henkilöitä, jotka ovat aina väittäneet kyynisesti, ettemme saisi ikinä neuvostoa hyväksymään sitä, että perustamissopimukseen sisällytetään ohjesääntöä koskeva vaatimus. Se onnistui Amsterdamissa. Sitten he väittivät, ettemme ikinä pääsisi keskenämme sovintoon ohjesääntöluonnoksesta. Se onnistui herra Rothleyn ansiosta. He väittivät, ettei neuvosto ikinä käsittelisi sitä Wienissä. Se kuitenkin onnistui. Nyt he väittävät, että me petämme itseämme, jos kuvittelemme pääsevämme lopputulokseen Euroopan parlamentin vaaleihin mennessä. Yhdessä voimme onnistua siinä. Kehotan neuvostoa auttamaan meitä, jotta voimme osoittaa, että voimme nyt ratkaista tämän kysymyksen nopeasti ja oikeudenmukaisesti.
Haluaisin mainita vielä joitakin kolmansia maita koskevia asioita. Varsinkin Sveitsin kanssa tehty sopimus on menestys. Erityisen merkittävää on se, että juuri puheenjohtajavaltio Itävalta ratkaisi tämän ongelman. Tämä on osoitus siitä, että tietyillä jäsenvaltioilla olevaa asiantuntemusta ja kolmansien maiden kanssa yhteisiä kokemuksia kannattaa hyödyntää. Ryhmäni on kuitenkin hyvin vihainen ja harmissaan siitä, miten kauan Etelä-Afrikan kanssa kestää päästä ratkaisuun kauppa- ja yhteistyösopimuksesta käytävistä neuvotteluista. Tiedän, että olette kanssani samaa mieltä, mutta toteamme, että neuvosto odottaa, että asia saadaan päätökseen kuuden seuraavan kuukauden aikana. Meidän on suoraan sanottuna pakko onnistua.
Euroopan parlamentti ojentaa tänään mielipiteenvapaudesta myönnettävän Saharovin palkinnon Ibrahim Rugovalle, joka taisteli urheasti rauhan puolesta Kosovossa. Sen vuoksi olisi väärin olla tunnustamatta sitä työtä, jota Euroopan unioni on tehnyt poliittisen vuoropuhelun, rauhanomaisten ratkaisujen ja humanitaarisen tuen hyväksi tuolla mantereemme levottomalla alueella kuuden viime kuukauden aikana. Tässä keskustelussa ei pitäisi puhua ainoastaan Wienin neuvostosta. Me kaikki tiedämme, ettei jokaisessa neuvostossa voida saada aikaan dramaattisia ja mullistavia muutoksia. Vaadimme täällä aina liiankin hanakasti tällaisia tuloksia, mikä on mielestäni varsin naiivia. Haluankin antaa neuvostolle tunnustusta sen jatkuvasta työstä, josta varsinkin puheenjohtajavaltio Itävalta voi olla ylpeä.
Olen jo maininnut Sveitsin kanssa tehdyn sopimuksen, jota odotettiin kauan. Toinen todella suuri menestys oli tutkimuksen viides toimintaohjelma. Tämä ohjelma, joka on yhteisön talousarvion neljänneksi suurin menoerä, on vuoden ajan lojunut keskeneräisenä pöydällä. On juuri teidän ministerienne ansiota, että tästä ohjelmasta samoin kuin monista muista asioista päästiin viimeinkin sopimukseen kuuden viime kuukauden aikana - kuuden kuukauden, joista Itävalta voi olla ylpeä.

Martens
Arvoisa puhemies, hyvät neuvoston ja komission puheenjohtajat, yleisesti ottaen olemme pettyneitä Wienin Eurooppa-neuvoston kokouksen tuloksiin. Te olitte kuitenkin valmistautunut tähän neuvoston kokoukseen hyvin eikä ainakaan teitä voi syyttää vaatimattomasta tuloksesta. Ehkä tämä oli lujittamisen ja uuden sopusoinnun huippukokous. Silti saimme sen vaikutelman, että tärkeiden päätösten tekemistä siirrettiin jälleen kerran. Mikä pahempaa, ne ohjeet, joiden on annettava puheenjohtajavaltio Saksalle mahdollisuudet päätösten tekoon, ovat epämääräisiä ja epäselviä.
Kokouksessa ei tehty vielä mitään päätöksiä komission Agenda 2000 -asiakirjassa tekemistä ehdotuksista.
Rakenne- ja maatalouspolitiikan uudistuksia ja Euroopan unionin rahoitusta ei voida toteuttaa, mikäli jäsenvaltiot eivät ole valmiit hyväksymään kompromissia. Valmius kompromissiin on ehdoton edellytys sen sopimuksen jatkamiselle ja vahvistamiselle, joka yhdistää maat ja niiden kautta kansat Euroopan unioniksi. Tässä on hidastumisen ja lykkäämisen todellinen syy.
Joidenkin hallitusten hyvin kyseenalaista " nettomaksajan" periaatetta puoltavissa puheenvuoroissa on esitetty itse asiassa röyhkeitä kannanottoja. Pelkään, että ellei Brysselin huippukokouksessa maaliskuussa 1999 tehdä näyttävää käännöstä, eurooppalaiset vaalit kärsivät kansallisesta itsekkyydestä.
Yhteinen eurooppalainen etu on asetettava etusijalle kansallisten huolien yksinkertaiseen yhteen liittämiseen ja oikeudenmukaisen palautuksen väärään periaatteeseen nähden. Pystyyköhän puheenjohtajavaltio Saksa voittamaan tämän esteen, joka vaikeuttaa tällä hetkellä Keski-Euroopan maiden liittymistä unioniin? Ryhmämme ei hyväksy koskaan sitä, että hallitusten kyvyttömyys ratkaista taloudelliset kiistakysymykset olisi tämän yhdentymisen, mantereemme historiallisen hankkeen esteenä. Euroopan unionia ei voida saattaa takaisin sen alkuperäiseen taloudelliseen ilmiasuun.
Meidän täytyy löytää uudelleen unionin perustajien inspiraatio ja ihanteet. Heillä oli laaja näkemys Euroopasta. Siksi ryhmämme on erittäin ilahtunut siitä, että Helmut Kohl on päätetty nimittää Euroopan kunniakansalaiseksi ja myöntää hänelle samanarvoinen historiallinen rooli kuin Jean Monnet'lle. Mikäli emme palaa näihin ideoihin ja yhteisölliseen menetelmään, seuraukset eivät ole hyviä eikä unionin nykyisiä vaikeuksia voida ratkaista.
Sopimus työn lisäämisestä on epäilemättä myönteinen. Hallitusten pitäisi ensin toteuttaa Luxemburgissa hyväksytyt suositukset. Olette vahvistanut Luxemburgin tavoitteita ja haluatte parantaa saavutettavien tulosten arviointia. Tämä sopimus työn lisäämisestä on välttämätön täydennys vakaussopimukseen.
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella teitä myönteisemmässä sävyssä turvallisuus- ja puolustuspolitiikan puitteissa saavutetuista tuloksista, jotka saatiin aikaan neuvoston puheenjohtajan aloitteiden vaikutuksesta. Unionin puolustusministerien, NATOn pääsihteerin ja neuvoston puheenjohtajan väliset tapaamiset ja ranskalais-brittiläisen La Rochellen tapaamisen tulokset avaavat tien Euroopan puolustusidentiteetille. Tämä suuri hanke käynnistää uuden vaiheen Euroopan roolissa maailmalla ja näyttää tietä aitoon poliittiseen unioniin.
Näiden näkökulmien ja uusien tavoitteiden tulee muodostaa puitteet tulevien Eurooppa-neuvostojen keskusteluille. Vain silloin yleinen mielipide voidaan saada vakuuttuneeksi siitä, että Eurooppa-neuvosto pysyy uskollisena keskeiselle tehtävälleen ja määrää unionin strategiasta ja suuntautumisesta sen sijaan, että tuhlaa aikaansa ja energiaansa verovapaata myyntiä koskevaan keskusteluun.
Haluan kiittää teitä, arvoisa puhemies, siitä mitä olette tehnyt parlamentin jäseniä koskevan asetuksen hyväksi. Rouva Green mainitsi jo siitä. Kiitän teitä sydämellisesti. Asia on suuri huolenaihe täällä ja olette epäilemättä saattanut sen oikeille raiteille.

Cox
Arvoisa puhemies, haluaisin ELDR-ryhmän puolesta aloittaa onnittelemalla liittokansleri Klimaa ja herra Schüsseliä siitä, että he ovat saattaneet Itävallan ensimmäisen puheenjohtajakauden päätökseen. Järjestelyjen kannalta tämä puheenjohtajakausi on ollut suurmenestys. Teillä ja teidän kollegoillanne samoin kuin teidän julkishallinnollanne on syytä ylpeyteen. Politiikan kannalta pahoittelen kuitenkin sitä, ettei Wienin neuvostossa pystytty tekemään erityisen merkittäviä päätöksiä. Neuvostossa on jatkettu ja mielestäni jopa vahvistettu sitä Cardiffissakin havaittua yleistä suuntausta, että lukuisia avainkysymyksiä siirretään tuleville puheenjohtajakausille.
Kukin pääministeri väistämättä esittää omat tulkintansa huippukokousten saavutuksista. Tällä kertaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja muuallakin monissa pääotsikoissa mainitaan taistelu verovapaan myynnin jatkamisesta. Alankomaissa alv-tason mahdollinen alentaminen työvoimavaltaisten palvelujen osalta antoi aihetta otsikoihin, joissa puhuttiin hiustenleikkuun halpenemisesta. Kun ajatellaan unionin edessä olevia haasteita, näin erilaiset otsikot kertovat kaikessa vaisuudessaankin paljon minua värikkäämmin strategisen edistyksen puuttumisesta.
Komissio ehdotti Agenda 2000: ta puolitoista vuotta sitten. On hälyttävää todeta, miten vähän tämän asian eteenpäin viemisessä on saavutettu todellista poliittista edistystä; päätöstä ei ole nyt odotettavissa, eikä siinä ole juurikaan edetty. Tämä pätee etenkin siihen ratkaisumalliin, jonka mukaan mistään ei ole sovittu, ennen kuin kaikesta on sovittu, ja jonka määräaika on ensi maaliskuussa. Unioni on vaarassa ajautua pitkälliseen epävarmuuden ja kriisien aikaan sekä antamassa erittäin kielteistä ja masentavaa signaalia hakijamaille. Tämän poliittisen ajelehdinnan on loputtava. ELDR myöntää, että pääasiallinen vastuu työpaikkojen luomisesta kuuluu jäsenvaltioille. Vaikka suhtaudummekin myönteisesti esikuva-analyysiin ja parhaiden käytäntöjen vaihtamiseen unionin tasolla, katsomme, etteivät nämä toimet korvaa työvoima-, tuote- ja palvelumarkkinoiden rakennemuutosta tai työllisyyttä edistävää veropolitiikkaa jäsenvaltioiden tasolla, vaan ne täydentävät niitä.
Se, että Luxemburgin suuntaviivat kierrätetään suurieleisesti työllisyyssopimukseksi, ei auta millään tavalla Euroopan työttömiä. Tarvitaan jotakin syvällisempää kuin se, että vanha viini nimetään uudestaan uusissa leileissä. On tärkeää, ettei eurooppalaisen lisäarvon painottamisesta työllisyyspolitiikassa tulisi sellaista poikkeuslauseketta, jolla yritetään peitellä joidenkin sosiaalidemokraattijohtoisten hallitusten haluttomuutta toteuttaa maassaan välttämättömät talousuudistukset. Ryhmäni pahoittelee sitä, että vaikka Amsterdamin sopimuksen allekirjoittamisesta on kulunut 15 kuukautta, neuvosto ei ole sisällyttänyt Schengeniä yhteisön säännöstöön. Muiden tavoin kehotan neuvostoa jouduttamaan ohjesääntöä, niin että voimme Euroopan parlamentin jäseninä seuraavissa vaaleissa korostaa Euroopan politiikkaa kulupolitiikan sijaan.

Pasty
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Wienin Eurooppa-neuvosto merkitsee siirtymistä lopuillaan olevasta kaudesta - joka huipentuu muutaman päivän päästä yhtenäisvaluutan syntymiseen, jonka kaikki uskovat muuttavan perinpohjin Euroopassa vallitsevan tilanteen - uuteen kauteen, jota hallitsee unionin itään ja etelään tapahtuvaan laajentumiseen liittyvät kysymykset, laajentumiseen, joka merkitsee odotetun " Suur-Euroopan" syntymistä.
Tämä huippukokous antoi mahdollisuuden olla joiltakin osin tyytyväinen ja varsinkin vakuutella jälleen sitä, että työllisyys on prioriteetti, mikä vastaa Euroopan parlamentin ja jäsenvaltioiden yleisen mielipiteen toistuvia vaatimuksia. Tälle voluntaristiselle lähestymistavalle on nyt annettava vielä toiminnallinen sisältö, mikä on Saksan ja Suomen puheenjohtajakausien tehtävä.
Mitä tulee sitä vastoin välittömään tulevaisuuteen, emme voi muuta kuin pahoitella sitä, ettei minkäänlaista edistystä saavutettu Agenda 2000: n, tulevan rahoituksen eikä toimielinten uudistuksen osalta, joka on toteutettava ehdottomasti ennen ensimmäistä laajentumista. Neuvotteluja näistä eri asiakokonaisuuksista ei totta puhuen edes kunnolla aloitettu, eikä puheenjohtajamaa Itävalta voinut muuta kuin tehdä tilannekatsauksen. Tämä ei ole kuitenkaan arvostelua, sillä tiesimme, ettei poliittinen ilmapiiri mahdollistanut enempää.
Tulevan rahoituksen osalta tilanne muistuttaa ympyrän neliöimistä. Jotkut jäsenvaltiot haluavat vähentää maksuosuuttaan unionin talousarviosta, mutta kukaan ei halua maksaa enempää tai saada vähemmän. Meidän on kuitenkin löydettävä nopeasti dynaaminen tasapaino unionille välttämättömän budjettikurivaatimuksen ja yhteisvastuu- ja yhteenkuuluvuusponnistelun säilyttämistahdon välillä, joka leimaa kulunutta vuosikymmentä, samalla kun yritetään vastata laajentumisen vaatimuksiin. Tämä on vaikeaa, jopa erittäin vaikeaa, mutta kekseliäisyys ei ole kiellettyä.
Näiden ongelmien ratkaisua helpottaisi varmasti se, jos unioni kykenisi samalla määrittelemään paremmin ne yhteiset politiikat, joita se aikoo harjoittaa toissijaisuusperiaatteen mukaisesti.
Haluan lopuksi onnitella puheenjohtajamaa Itävaltaa, joka ei säästellyt ponnistelujaan edistääkseen Euroopan rakentamista niissä tulevaisuuden kannalta varsin olennaisissa kysymyksissä kuten työllisyys, tutkimuspolitiikka tai muut asiakokonaisuudet. Se on voinut näin ollen omalta osaltaan antaa hyvissä olosuhteissa viestikapulan seuraavalle puheenjohtajamaalle, mistä meidän on kiitettävä sitä.

Moreau
Arvoisa liittokansleri, suokaa anteeksi, etten yhdy tähän ylistyslauluun. Mielestäni Wienin Eurooppa-neuvoston tulokset ovat äärimmäisen rajallisia. Niistä tulee sellainen tunne, että tilanne polkee huolestuttavasti paikallaan, koska kaikki ne kysymykset, joista ollaan eri mieltä, siirretään tuonnemmaksi, mikä ei tietenkään ole puheenjohtajamaan syy.
Näin on aivan erityisesti Euroopan unionin tulevan rahoituksen laita. Haluan tämän osalta tuoda esiin sen, että ryhmäni vastustaa oikeudenmukaisten palautusten teoriaa ja maatalousmenojen yhteisrahoitusta, mutta kannattaa jäsenvaltioiden välistä yhteisvastuuta, jota ilman Eurooppaa ei ole olemassa.
Neuvosto omisti suuren osan työstään työllisyyskysymykselle ja esitti periaatteen eurooppalaisesta työllisyyssopimuksesta. Se on hyvä asia. Mutta koska Luxemburgin työllisyyshuippukokouksesta on kulunut vuosi, nyt olisi pitänyt päättää konkreettisista tavoitteista, mutta niin ei valitettavasti tehty. On tosin myönteistä, ettemme enää suolla monetaristisia oppeja ainoana totuutena. Mutta työttömät, joita on 10 % työvoimasta, ja nuoret, joista 20 % odottaa työpaikkaa, tarvitsevat työttömyyden torjunnassa näkyvämpiä tuloksia.
Minusta tuntuu siltä, ettei neuvosto ymmärtänyt täysin riskiä kasvun hidastumisesta, joka voi alkaa heti vuoden 1999 alusta, kun euro tulee voimaan. Työllisyyssopimuksen on neuvoston mukaan määrä täydentää vakaussopimusta, mutta tässä halutaan kyllä yhdistää vesi ja tuli. On tarpeen kääntää lähestymis- ja ajattelutapa toisin päin. Vakaussopimus, joka on todellinen kansantalouksien kahlitsija, on lakkautettava, jotta sisäistä kysyntää voitaisiin elvyttää ja jotta jäsenvaltiot saisivat mahdollisuuden omistaa varansa kasvuun.
Euroopan keskuspankin tehtävä ja toimivalta on tässä mielessä määritettävä uudelleen. On perustettava poliittinen vastapaino ja demokraattinen valvonta. Korkojen laskemisen - josta iloitsen - on oltava valikoivaa, jotta voitaisiin edistää työllisyyttä eikä keinottelua, jota on verotettava. Lopuksi totean, että EIP: n palvelujen käyttäminen ja eurooppalaisen lainan liikkeelle laskeminen voisivat myötävaikuttaa hyödyllisesti sellaisten investointien tekemiseen, joilla luodaan työpaikkoja.
Tulevan eurooppalaisen työllisyyssopimuksen sisällössä on otettava oppia kokemuksesta. Työnteon kustannusten alentaminen, joka johtaa työelämän joustoihin ja epävarmuuteen, on yksi suurimmista köyhyyden syistä. Työnteon vähentämistä, vakaata työllisyyttä, asianmukaisia palkkoja ja kunnollista koulutusta ei voida pitää 2000-luvun sarastaessa toteuttamiskelvottomina utopioina vaan oikeuksina, jotka kuuluvat kaikille.
Mainitsen puheenvuoroni lopuksi tämän Wienin Eurooppa-neuvoston päätelmiin sisältyvän voimakkaan lauseen: työllisyys on Euroopan unionin tärkein tavoite. Se on koko eurooppalaisen yhteiskuntamallin perusta. No, olen kyllä sitä mieltä, että Euroopan yhteiskunnallisen liikkeen on vielä vahvistuttava, jotta tästä lauseesta tulisi totta.

Voggenhuber
Arvoisa puhemies, tämän puheenjohtajakauden voisi päättää lause, jolla saksalainen kirjallisuuskriitikko Reich-Ranicki tapaa päättää kuuluisan televisiolähetyksen: " Näytös on ohi, olemme hämmentyneitä, esirippu on edessä ja kaikki kysymykset avoimia." Ja tosiasiassa Wienin huippukokous oli teatteriesitys, joka oli lavastettu komeasti, nyt me hieromme silmiämme ja kysymme itseltämme: oliko siinä kaikki, mitä suurista mahtipontisista lupauksista on tullut? Liittokansleri Klima, te sanoitte: " Keskustelimme Wienissä tulevaisuudesta." Se pitää paikkansa, mutta se ei ollut teidän tehtävänne. Tehtävänne oli ratkaista tämänhetkisiä ongelmia. Se on nimittäin ainoa asia, jonka politiikka voi tehdä tulevaisuuden hyväksi. Ongelmat, jotka teillä on ratkaistavana, ovat liiankin tuttuja ja Wienin huippukokouksen jälkeen ne ovat suurentuneet eivätkä pienentyneet.
Euroopan työllisyyspolitiikka muuttuu vähitellen farssiksi. Me muistamme: Luxemburgin huippukokouksessa annettiin Wienin huippukokoukselle tehtäväksi solmia työllisyyssopimus. Cardiffin huippukokouksessa annettiin Wienin huippukokouksen tehtäväksi solmia työllisyyssopimus. Pörtschachin kokouksessa Wienin huippukokoukselle annettiin tehtäväksi solmia työllisyyssopimus. Ja mitä Wienin huippukokouksessa sitten tehtiin? Siellä annettiin Kölnin huippukokoukselle tehtävä solmia työllisyyssopimus. Siten Euroopan työttömien määrää kasvatetaan miljoonilla!
Ja toimielinten uudistus: suurin este EU: n kehittymisen tiellä! Kuusi kuukautta on kulunut, eikä ole edes onnistuttu sopimaan konkreettisista tavoitteista ja konkreettisista määräajoista. Kiireellinen tehtävä toteuttaa laajan unionin demokratiauudistus ja Euroopan perus- ja kansalaisoikeudet ei ilmeisesti ole vielä edes tunkeutunut neuvoston tietoisuuteen. EU: n laajentuminen, historiallinen tehtävä, Euroopan jakautumisen estäminen, kommunistisen hallinnon aiheuttamien tuhoisien vahinkojen korjaaminen ja yhteisen vapauteen ja vakauteen perustuvan alueen luominen, on jätetty huomiotta riideltäessä pikkumaisesti nettomaksajien eduista.
Neuvosto on viime vuosina ottanut itselleen entistä enemmän valtaa ja tehnyt unionista yhä enemmän kansallisten etujen basaarin. Saanen lopuksi antaa neuvostolle yhden neuvon: luovuttakaa tehtävä Euroopan...
(Puhemies keskeytti puhujan.) ... parlamenteille. Ne osaavat hoitaa sen paremmin!

Lalumière
Arvoisa puhemies, arvoisa liittokansleri, arvoisa komission puheenjohtaja, vuoden ja puheenjohtajakauden näin päättyessä ei voi salata eräänlaista pettymystä. Euron käyttöönotto 1. tammikuuta on tosin suuri tapaus, mutta tällä todella erittäin myönteisellä edistymisellä ei voida pyyhkiä pois Wienin Eurooppa-neuvoston heikkoja tuloksia, jotka johtuivat unionin 15 jäsenvaltion erimielisyyksistä ja niiden yhteisen poliittisen tahdon puutteesta. Käytännössä kaikki asiakokonaisuudet jätettiin ratkaisematta. Niihin on palattava myöhemmin.
Näin on toimielinten uudistuksen laita. Erittäin monet meistä ovat vakuuttuneita siitä, että Amsterdamin sopimusta on täydennettävä nopeasti uudistuksilla, jotka koskevat ministerineuvostoa, etenkin sen kokoonpanoa ja määräenemmistöpäätöksiä, ja myös komissiota. Nämä uudistukset eivät edistyneet Wienissä ollenkaan.
Toiseksi myöskään laajentumisasia ei edistynyt, koska Eurooppa-neuvosto tyytyi vain toteamaan uudelleen sen, minkä se oli jo aikaisemmin sanonut. Kunnollista selvennystä ei saatu edes Turkin tilanteen kaltaiseen asiakokonaisuuteen, joka on tällä hetkellä huonosti hallinnassa. Agenda 2000: ta koskevan erittäin merkittävän asiakokonaisuuden osalta on odotettava seuraavaa Eurooppa-neuvostoa, jotta voitaisiin tietää, mikä on hallitusten mielestä tarkalleen ottaen oikea tasapaino budjettikurin ja sen välillä, jota kutsutaan neuvoston päätelmissä yhteisvastuuhengeksi. Tällä hetkellä emme voi muuta kuin spekuloida ja pelätä tilanteessa, jossa kansallinen itsekkyys herää jälleen. Kuten komission puheenjohtaja sanoi, Wienin Eurooppa-neuvoston tulokset Agenda 2000: n osalta ovat vaatimattomia.
Haluaisin lopettaa puheenvuoroni kahteen optimistiseen huomautukseen. Ensinnäkin siihen, että Wienin Eurooppa-neuvosto halusi korostaa työllisyyttä. Kaikki ei tosin ole täydellistä. Mutta kuten juuri sanoitte, arvoisa liittokansleri, hallitukset ovat nyt tiedostaneet työllisyyden eurooppalaisen ulottuvuuden, sen, ettei työllisyys riipu enää pelkästään kansallisista politiikoista. Annan teidän tavoin tunnustusta vuodeksi 1999 laadituille työllisyyden suuntaviivoille, joissa pyritään vaikuttamaan myönteisesti kansallisiin politiikkoihin unionin puitteissa.
Annan tunnustusta myös halulle vahvistaa Luxemburgin prosessia ja korostaa neuvoston, komission ja Euroopan parlamentin roolia työllisyyttä, kasvua ja vakautta koskevan kokonaisstrategian laatimisessa. Minusta oli tässä suhteessa mukava kuulla komission puheenjohtajan korostavan äsken sitä, että investointeja ja etenkin riski-investointeja koskevat politiikat on välttämätöntä yhdistää tai että niitä on ainakin lähennettävä.
Toinen myönteinen kohta, jota haluaisin korostaa, koskee ihmisoikeuksia. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa ministeri, pyydätte tukeamme ihmisoikeuksia koskeville ehdotuksillenne. Minä tuen niitä, varauksettomasti ja vakaumuksellisesti.

Bonde
Arvoisa puhemies, läheisyyttä korostavien näkemysten mukaan nyt suunnitellaan yhtenäisempää unionia, uusi aihe, yhteinen veropolitiikka, on työn alla ja Kölnin huippukokous tuo esityslistalle ehdotuksen neljännestä pilarista, yhteisistä puolustusvoimista. Helsingin huippukokouksessa on tarkoitus laajentaa yhteisiä poliisivoimia ja käynnistää hallitusten välinen konferenssi, jossa käsitellään enemmistöpäätöksen käytön ja suurten valtioiden äänimäärän lisäämistä. Unionilla on oltava ulospäin vahva poliittinen edustaja. Laadimme yhteisiä strategioita ja telaketjuja kaivetaan esiin ja ne otetaan käyttöön. Rakennamme parhaillamme uutta supervaltaa, Euroopan yhdysvaltoja, mutta ilman amerikkalaista demokratiaa. Sotilaallinen suurvalta ilman demokratiaa on vaarallinen asia, jota vastaan monet Euroopan äänestäjät ovat osoittaneet mieltään. Nyt on korkea aikaa käskeä vartioita tarttumaan kivääreihinsä näiden suunnitelmien vuoksi, jotta estäisimme isänmaattomia eurokraatteja, virkamiehiä ja ministereitä luomasta EU-valtiota, jossa ei ole demokratiaa. Meidän on sen sijaan pyrittävä kohti kansallisuuksien ja demokratioiden Eurooppaa, jossa on tilaa myös Itä- ja Keski-Euroopan kansoille. Haluaisin nähdä paljon konkreettisemman laajentumiseen liittyvän aikataulun kuin mitä nyt päätetty rahaa, puolustusvoimia ja poliisivoimia koskeva aikataulu on. Haluaisin nähdä aikataulun, jonka avulla unionille annetaan enemmän valtaa. Kannatamme kansakuntien ja demokratioiden Eurooppaa.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, arvoisat puheenjohtajat, Wienin huippukokouksessa saatiin aikaan vähän konkreettisia tuloksia. Tulevaisuus kyllä näyttää, oliko tämä huippukokous suunnannäyttäjä. En haluaisi syyttää puheenjohtajamaata siitä, että kaikkea sitä, mitä se oli suunnitellut, ei voitu toteuttaa. Niinpä on ymmärrettävää, että vaikeasta ja ristiriitaisesta Agenda 2000 -paketista ei voitu sopia. Agenda 2000: n osaltahan on kyse myös eduista eikä vain visioista. Se tekee asiasta niin vaikean, niin että poliittinen päätös tehdään " pitkien puukkojen yönä" , kuten monet kommentaattorit tapahtumaa nimittivät.
Wienin aiheuttama pettymys näkyy monilla aloilla, ennen kaikkea työllisyyskysymyksessä. Wienin strategiassa työllisyyskysymys mainittiin tärkeimpänä tavoitteena, mutta strategiaa leimaa konkreettisten ehdotusten puuttuminen. Laadullisia ja määrällisiä tavoitteita ei vahvistettu. Luxemburgin kokouksesta lähtien ei siis ole saavutettu mitään konkreettista. Vapaasti mukaillen tunnuslausetta " sen, mitä emme nyt saaneet aikaan, lykkäämmekin seuraavaan kertaan" Wienin kokouksessa saatiin lopultakin aikaan tulos: siellä päätettiin seuraavan kokouksen esityslistasta. Se on kuitenkin laiha vastaus 17 miljoonalle työttömälle. Euroopan sosiaalidemokraattisen perheen pidättyvät vastaukset eivät taida tarjota lohtua työttömille.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, olen varma siitä, etteivät neuvoston puheenjohtaja tai komission puheenjohtaja enää keskustelun tässä vaiheessa kykene liiemmin kuuntelemaan.
Haluaisin ensiksi antautua nostalgian valtaan, koska joudumme luopumaan puheenjohtajavaltio Itävallasta, ystävällisestä ja asialle omistautuneesta puheenjohtajavaltiosta, jolla pitäisi olla tai on valtava symboliarvo. Yhdestä Euroopan vanhimpiin kuuluvista ja samalla Euroopan nuorimmista poliittisista kokonaisuuksista.
Itävallassa yhdistyvät harvinaisella tavalla vanha ja nykyaikainen, emmekä aina tiedä, puhummeko me vuosituhantisesta Itävallasta vai tällä vuosisadalla syntyneestä nuoresta tasavallasta. Puheenjohtajavaltio on joka tapauksessa jatkuvasti näiden viime kuukausien aikana osoittanut itävaltalaisille tyypillistä sydämellisyyttä ja hyväntahtoisuutta. Se on sitä paitsi ollut mielestäni sopivaa, koska olemme nyt siirtymävaiheessa. Itävaltalaisilla on mielestäni ollut tuo yhtäältä vuosituhantinen ja toisaalta nykyaikainen näkemys siitä, että ajat muuttuvat ja että olemme tällä hetkellä muutosvaiheessa.
Olemme siirtymässä vuosisadalta toiselle. Sillä ei ehkä ole kovin paljon merkitystä, mutta symbolista merkitystä sillä kylläkin on meille, jotka sen koemme. Ja toiseksi olemme siirtymässä yhdenlaisesta Euroopasta toisenlaiseen. Siirrymme sisämarkkinoiden Euroopasta, merkantilistisesta palvelujen Euroopasta talous- ja rahaliiton Eurooppaan ja sellaiseen Eurooppaan, joka keskittyy niihin sosiaalisiin asioihin, jotka koskettavat yksilöä: ympäristöasioihin ja sosiaalisiin asioihin.
Tässä käännekohdassa puheenjohtajavaltio Itävalta on mielestäni menetellyt erittäin viisaasti. Minulla on tapana lukea aina neuvoston puheenjohtajavaltion julkilausumien asiakirjat yksityiskohtia myöten, ja myönnän, että ne on laadittu erittäin viisaasti, koska ensinnäkin niissä annetaan meille se, joka meiltä tällä hetkellä puuttuu: nimittäin aikataulu, matkaopas. Toisin sanoen Eurooppa siirtyy yhdenlaisesta tilanteesta toisenlaiseen ja tarvitsimme tällä hetkellä aikataulua ja matkaopasta tietääksemme, mitä aiomme tehdä. Mielestäni tältä osin niin sanotussa " Wienin Eurooppa-strategiassa" on onnistuttu erittäin hyvin.
Itävalta on antanut meille aikataulun, joka on painava ja raskas, mutta jota meidän on vielä mahdollista noudattaa. Luulen, että Euroopassa on todettu, että kaikki ratkeaa aina viime hetkellä ja jos yritämme kiirehtiä, ei yleensä ole mahdollista saavuttaa mitään. Itävalta on mielestäni tehnyt suuren valmistelutyön, jonka puheenjohtajavaltiot Saksa ja Suomi voivat ensi vuonna saattaa päätökseen.
Kyseinen Wienin Eurooppa-strategia on erittäin hyvin perusteltu strategia. Kehottaisin monia kollegojani, jotka ovat moittineet puheenjohtajavaltiota tehottomaksi, katsomaan, miten seuraavissa kokouksissa ensin Brysselissä ja sitten Kölnissä, Tampereella ja Helsingissä pystytään saavuttamaan kaikki nämä tulokset.
On selvää, että puheenjohtajavaltio Saksalla on edessään hyvin vaikea urakka. Me kaikki tiedämme ne vaikeat taloudelliset asiat, jotka meidän on nyt selvitettävä - eikä mielestäni ole kyse siitä, että yrittäisin nyt mennä keskustelun edelle - mutta kaikissa kokouksissa on toki asialista, jonka puheenjohtajavaltiot voivat laatia ja jonka ne voivat laatia tästä lähtien siten, että saataisiin aikaan jatkuvuutta seuraavia puheenjohtajavaltioita eli Saksaa ja Suomea ajatellen.
Ryhmäni puheenjohtaja rouva Green puhui ennen minua, ja hän käsitteli käytännöllisesti katsoen kaikki ne asiat, joista olisin sosialistina voinut puhua. Haluaisin silti joidenkin äskettäin esitettyjen huomioiden takia sanoa puheenjohtajavaltio Itävallalle, että olemme sosialistiryhmässä sitä mieltä, että unionilla on tällä hetkellä yksi painopistealue, nimittäin työllisyys, ja että juuri ne hallitukset, jotka ovat nyt enemmistönä unionissa ja joista osa on sosialistien, osa sosialistien ja kristillisdemokraattien muodostamia koalitiohallituksia, ovat todellakin huolissaan tästä asiasta, koska tämä asia huolestuttaa myös meitä kansalaisia.
Neuvostolle ei voida sanoa, etteikö sillä olisi edustuksellista arvoa. Hallitukset saavat valituksia kansalaisilta yhtä lailla kuin mekin, ja tällä hetkellä kaikki kysyvät meiltä: " Mitä työpaikoille tapahtuu? Mitä lapsillemme tapahtuu? Minne he sijoittuvat? Miten varmistamme sen, että he integroituvat yhteiskuntaan?"
Emme selvästikään ole tältä osin edenneet paljoa, mutta etenemme koko ajan vähän.
Sanoisin, että on yksi keskeinen asia, nimittäin Delorsin valkoinen kirja. Meidän olisi mielestäni pitänyt puolustaa Delorsin valkoista kirjaa paremmin kuin olemme sitä puolustaneet.
Mielestäni - ja on syytä lukea Essenin huippukokouksen päätelmät - Essenissä tehtiin liian suuri leikkaus Delorsin valkoiseen kirjaan, ja uskon, että pystymme nyt ottamaan sen uudestaan esille.
Asialistalla on koko joukko ehdotuksia - en halua pitkästyttää puheenjohtajavaltiota ja parlamentin muita kollegoja - mutta Delorsin valkoisen kirjan ajatukset on selvästikin otettava uudestaan esille, koska ilman sijoituksia ei ole työllisyyttä ja jotta olisi sijoituksia, on myönnettävä määrärahoja. Tämä - jos sallitte - on itsestään selvää, mutta asia on näin.
Ja lopuksi, arvoisa puhemies, hyvin tärkeitä ovat mielestäni olleet myös julkilausumat, jotka koskevat kolmatta pilaria ja vapauteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomista, joka, kuten neuvoston puheenjohtaja juuri yleismaailmallisen ihmisoikeuksien julistuksen 50-vuotispäivän yhteydessä totesi, on valtavan tärkeä asia.
Eurooppa voi tarjota turvapaikan ja vapauden, mutta se ei missään nimessä tule koskaan olemaan turvapaikka rikollisille, terroristeille, huumekauppiaille, diktaattoreille ja kiduttajille.

Stenzel
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, ne, jotka kohdistivat liikaa odotuksia Itävallan puheenjohtajakauteen, voisivat tietenkin olla pettyneitä. Ne, jotka kuitenkin ovat arvioineet tilanteen ja tunnelman Euroopan unionissa realistisesti, voivat tyytyväisinä huomata, että Itävallan puheenjohtajakausi oli kahden vuorenhuipun välinen korkealla tasanteella kulkeva vuoristotie. Korkea tasanne oli jo etukäteen määrätty sen periaatepäätöksen avulla, että Euroopan unioni ryhtyy Euroopan yhteisen valuutan avulla suunnattomaan voimanponnistukseen. Euroopan yhteinen valuutta, joka toteutuu puheenjohtajakautemme päättyessä, tarjoaa valtavan mahdollisuuden Euroopan yhdentymiselle, yhdentymisen syventämiselle, ja nyt sitä täydennetään osoittamalla voimakkaampaa tahtoa luoda työpaikkoja ja työtä.
En voi peitellä sitä, että myös tältä osin Euroopan parlamentissa on havaittavissa tietynlaista pettymystä ja että olen myös itse pettynyt, sillä oikeastaan ei voi keksiä parempaa kuin Luxemburgin huippukokouksessa esitetyt työllisyyttä koskevat suuntaviivat. Ensisijaisesti on tuettava yrittäjyyttä Euroopassa ja toiseksi kykyä löytää työtä, tarkemmin sanottuna paremman koulutuksen ja paremman pätevyyden kautta.
Kolmas kohta on sopeutumiskyky. Siinä uudelleenkoulutuksella on tärkeä merkitys. On parannettava työntekijöiden sopeutumiskykyä ja lopultakin, mikä on naisille erityisen tärkeää, taattava naisille tasa-arvoinen asema työmarkkinoilla. Sen lisäksi voidaan vain lisätä vivahteita ja - mikä on erittäin tärkeää Euroopan tasolla - korostaa työmarkkinaosapuolten kumppanuutta ja sosiaalista vuoropuhelua. Sitä on ehdottomasti korostettava. Varoitan kuitenkin harhakuvitelmista, jotka voivat johtaa pettymyksiin.
Minulla on henkilökohtainen toive. Olen erittäin vahvasti sitoutunut laajentumisprosessiin ja pidän erittäin myönteisenä sitä, liittokansleri Klima, että olette tehnyt virkamatkan Puolaan, pidän myönteisenä myös sitä aloitettanne, varaliittokansleri Schüssel, että vierailitte kaikkien laajentumisprosessiin osallistuvien maiden pääkaupungeissa. Se oli myönteinen merkki. Te muutitte tarkasteluprosessin sisällölliseksi neuvotteluvaiheeksi. Olisin kuitenkin toivonut sitä, että Slovakian hallitusta olisi rohkaistu selvemmin, ja myös sitä, että uusien jäsenyysehdokkaiden lähentymisprosessia nopeutettaisiin eikä sitä siirrettäisi käsiteltäväksi vasta Helsingin huippukokouksessa, jota ennen pidetään vielä yksi huippukokous. Oikeastaan jo Saksan puheenjohtajakaudella pitäisi tapahtua jotakin. Se olisi myönteinen merkki Euroopan yhdentymisen hengessä ja kaiken kaikkiaan Euroopan linnakkeen hengessä.

Frischenschlager
Arvoisa puhemies, arvoisat puheenjohtajat, minun arvioni Wienin huippukokouksesta ei tietenkään ole yhtä euforinen, kuin teidän arvionne, arvoisa liittokansleri, sillä huippukokous oli pääasiassa jo vahvistettujen tavoitteiden, tavoitteita sisältävien lausumien ja tehtävien toistamista, siis parlamentaaristen käsitteiden avulla ilmaistuna huippukokous, jossa käytiin läpi sovitut esityslistan kohdat, ei enempää eikä vähempää! En kuitenkaan syytä siitä niinkään puheenjohtajamaa Itävaltaa vaan ennemminkin yleistä uudistushalun heikentymistä Euroopan unionissa. Arvoisa liittokansleri, jos ette kykene tunnistamaan kansallistamispyrkimyksiä, minun täytyy esittää teille selvästi vastakkainen näkemys nimenomaan rahoituskeskustelu esimerkkinä. On nimittäin käynyt erittäin selväksi, että ennen kaikkea sosiaalidemokraattien johto, joka on nyt astunut etualalle niin voimakkaasti, esitti vastalauseita ja asetti etupäässä ainoastaan kansalliset pyrkimykset etusijalle. Katsokaahan tätä: Schröder haluaa leikata, te häntä myötäillen sivumennen sanoen myös, sitten Blair, joka sanoo, että hänellä on joitakin tavoitteita maatalouden alalla, ja Jospin vastustaa nimenomaan tämän kohdan osalta. Se on siis syy, miksi Agenda 2000: n käsittelyssä ei edistytty muutoin kuin siten, että keskustelua lykättiin jälleen kerran!
Haluaisin käsitellä vielä toista kohtaa, työllisyyspolitiikkaa. Arvoisa liittokansleri, uskon, että tämän tärkeän alan ratkaiseva kohta on se, että se ei jää vain ideapörssiksi. Siksi en ymmärrä, miksi työllisyyssopimuksen sitovuudesta ei sovittu täysin selvästi. Vakaussopimuksen ja työllisyyssopimuksen mainitseminen samassa hengenvedossa nimittäin on järkevää ja oikeutettua vain silloin, jos samassa yhteydessä mainitaan sitovuus!
Lopputuloksena, arvoisa liittokansleri, arvioni on sen vuoksi seuraava: emme ratkaisseet huippukokouksessa Euroopan unionin uudistustarvetta, kun on kyse Euroopan unionin laajentumisesta ja päätöksentekokyvystä ja ongelmien ratkaisusta. Uudistuksia lykättiin, mitä pidän valitettavana ja mikä on vahinko Euroopan yhdentymisen jatkamisen välttämättömyyden kannalta!

Collins, Gerard
Arvoisa puhemies, valtion- ja hallitusten päämiehet ovat asettaneet itselleen kunnianhimoisen tavoitteen, kun he pyrkivät pääsemään sopimukseen Agenda 2000 -paketista maaliskuun huippukokouksessa. Tässä ehdotuspaketissa tarkastellaan kauaskantoisimmin ja syvällisimmin kaikkia Euroopan unionin tasolla käsiteltyjä keskeisiä poliittisia kysymyksiä: talousarviota ja rahoitusta, yhteisiä politiikkoja, laajentumiskehitystä sekä taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tulevaisuutta.
Wienin huippukokouksessa tuli selvästi ilmi, että jotkin jäsenvaltiot halusivat tarkastella tätä pakettia mahdollisimman suppeasti pelkkänä kirjanpitoasiana. Meidän pitäisi mielestäni käsitellä keskustelussa paitsi talousarviota koskevia asioita myös niitä monia muita lisätekijöitä, joilla on merkitystä Agenda 2000: n ja laajentumiskehityksen kannalta.
Joidenkin jäsenvaltioiden tekemä esitys EU: n menojen jäädyttämisestä nykyiselle tasolle vuoteen 2006 asti merkitsee itse asiassa sitä, että rikkaat jäsenvaltiot pyrkivät sysäämään laajentumisen heikommin kehittyneiden maiden maksettavaksi. Puollan sitä kantaa, jonka mukaan EU: n menojen pitäisi edelleen olla tietty prosenttiosuus bruttokansantuotteesta, eikä niitä saisi jäädyttää nykyiselle menotasolle. Tämä merkitsisi EU: n talousarvion vähittäistä supistumista. Talousarvion tason jäädyttäminen merkitsee käytännössä rahan ohjaamista YMP: stä ja rakenne- ja koheesiorahastoista Itä-Eurooppaan. Kaikki ehdotukset menojen kansallistamisesta uudelleen yhteisen maatalouspolitiikan puitteissa heikentäisivät niin ikään YMP: n rakennetta, mikä horjuttaisi Euroopan maanviljelijöiden ja maaseutualueiden etuja. Luulen, että niiden maiden, jotka ovat nykyisin rahastojen nettosaajia, on hyvin vaikea hyväksyä tällaista ehdotusta maaliskuussa. On syytä mainita, että nykyiset nettosaajamaat sijaitsevat unionin etelä-ja länsiosissa ja siksi ne todennäköisesti hyötyvät laajentumisesta paljon vähemmän kuin Keski- ja Pohjois-Euroopan jo nykyiselläänkin vauraat maat, jotka pystyvät hyötymään paljon enemmän uusien jäsenvaltioiden markkinoiden läheisyydestä.
On myös tärkeää ottaa näissä laskelmissa huomioon se valtava hyöty, jota saadaan esimerkiksi Saksan ja Itävallan turvallisuuden paranemisesta, kun unionin ulkoraja siirtyy ratkaisevasti idemmäksi.
Yhteenvetona sanoisin, että unionin laajentumisen rahoitusta koskevaa kysymystä ei saa rajata pelkästään kirjanpitoasiaksi, vaan siinä on otettava huomioon myös sellaiset vähemmän konkreettiset mutta aivan yhtä tärkeät tekijät kuin turvallisuuskysymykset ja kaupankäynnissä todennäköisesti aiheutuvat muutokset.

Alavanos
Arvoisa puhemies, ennen kuin aloitan, toivoisin, että herra ministeri ja herra komission puheenjohtaja laittaisivat kuulokkeet päähänsä, elleivät he osaa kreikkaa.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, puheenjohtajakautenne alkoi kunnianhimoisesti ja täynnä toivoa, mutta se päättyy suureen huoleen. Tällä puheenjohtajakaudella näimme sosiaalidemokraattisten hallitusten uusthatcheriläisyyden - tätä korosti myös parlamentin puhemies - näimme itsekkyyttä varainhoidossa ja näimme yrityksen rakentaa suurempi Eurooppa vähemmällä rahalla. Odotimme ja odotamme edelleen Itävallan hallitukselta voimakkaampaa vastarintaa, koska Itävalta on maa, jolla on historia, kulttuuri, perinteitä, sillä ei ole mitään mahtikompleksia eikä se aja minkään Euroopan unionin mahtivaltion etuja. Puheenjohtajamaa Itävallan asiakirja Euroopan unionin rahoituksesta teki meidät surullisiksi.
Haluaisinkin osoittaa sanani herra Schüsselille, neuvoston puheenjohtajalle, ja pyydän, että hän vastineessaan tälle parlamentille eikä hallitusten salaisissa kokouksissa puhuisi suoraan kreikkalaisille maanviljelijöille - otan esille tämän erityisasian - ja vakuuttaisi...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja luetteli vaikuttavasti kaikki ne asiat, joista Wienin huippukokouksessa puhuttiin. Haluan myös mielelläni antaa tunnustuksen siitä, mutta valitettavasti julkisuudessa ei kuultu mitään niistä asioista. Julkisuuteen on levinnyt tietoja neuvotteluista, jotka koskivat rahaa. Mahdollisesti se johtuu myös Saksan uudesta asenteesta. En halua lainkaan kiistää sitä. Ilmeisesti aikaisemmin neuvoteltiin toisella tavalla. Silloin julkisuuteen pääsi enemmän tietoa sisällöistä ja rahasta puhuttiin kello kaksitoista tulisijan ääressä. Niin oli ehkä parempi. Niistä tulevaisuuden näkymistä, joista liittokansleri Klima puhui ja jotka pitäisi esittää kansalaisille, ei tässä huippukokouksessa joka tapauksessa kerrottu paljonkaan ulkopuolisille.
Itävallan hallitus on, kuten se itse on myöntänyt, saanut erittäin paljon aikaan maatalouspolitiikan alalla parlamentin kanssa käydyissä neuvotteluissa - ainakin silloin, kun Molterer oli valiokunnassa - se on myös esittänyt tulevaisuuden näkymiä ja laatinut suuntaviivoja. En halua kiistää sitä lainkaan. Tässä huippukokouksessa ei kuitenkaan puhuttu siitä, että työllisyys riippuu myös maaseutualueiden rakenteiden vakauttamisesta ja rakenteiden muuttamisesta. Sitä ei ole tuotu esiin, mutta se tarjoaa näkökulmia, ja minusta on erittäin valitettavaa, että korkealla tasolla ei ilmeisesti oteta huomioon kansalaisia.

Blokland
Arvoisa puhemies, yhtenäisvaluutasta huolimatta hallitusjohtajat eivät olleet yksimielisiä talouskysymyksistä huippukokouksessa. Rahoitus ja kulujen jakaminen olivat liian vaikeita kysymyksiä ja siksi niiden käsittelyä lykättiin. Neuvosto on ottanut ne käsiteltäväkseen ja näin sen aikataulu on vuonna 1999 hyvin kiireinen. Toivon, että Agenda 2000 -ohjelmasta tehdään päätös maaliskuussa 1999. Ehdokasvaltiot eivät saa kärsiä menojen jäädytyksestä. Euroopan parlamentti on tehnyt paljon töitä saadakseen ajoissa valmiiksi jäseniä koskevan asetusluonnoksen. Toivon, että hallitusjohtajat, jotka ovat korostaneet tällaisen säännöksen tärkeyttä, huolehtivat siitä, että asian käsittely etenee. Olen ilahtunut siitä euro-tarraa ja läpikulkuliikenteen tariffeja koskevasta sopimusluonnoksesta, jonka puheenjohtajavaltio Itävalta on solminut Sveitsin kanssa. Olen tyytyväinen mahdollisuudesta aloittaa kokeilut työvoimavaltaisilla aloilla. Olen pettynyt siihen, että verovapaan myynnin lopettamista lykätään, koska siitä päätettiin jo vuonna 1991. Euroopan parlamentin puhemies totesi puheessaan Wienissä, että EU on luonut 1, 7 miljoonaa ylimääräistä työpaikkaa. Ihmettelen, miten EU on vaikuttanut työpaikkojen syntymiseen, sehän johtuu suhdanteista. Mikäli työpaikkoja häviää tulevan laman aikana, onko se sitten EU: n syytä?
Lopuksi haluan ilmaista epäilyni suunnitelmista yhden eurooppalaisen puolustusmahdin aikaansaamiseksi. Tällä alueella meillä on NATO, joka voi täyttää erinomaisesti tämän puolustustehtävän.

Muscardini
Arvoisa puhemies, kunnioituksesta parlamenttia kohtaan en toista yhtä niistä puheenvuoroista, joita neuvoston kolmesta viimeisestä kokouksesta on esitetty, mutta on totta, etteivät Wienin kokouksen tulokset eroa edellisten kokousten tuloksista. Vaikka esityslistalla oli vakava työttömyysongelma, päätelmät olivat vain sanallisia toteamuksia, eivät päätöksiä, jotka johtaisivat uusien työpaikkojen syntymiseen.
Itävallan liittokansleri totesi, että huippukokous on tasoittanut tietä uusien tavoitteiden määrittelylle. Hän jatkoi, että ylinnä arvojärjestyksessä ovat työllisyys ja kiireellisimpien talouspolitiikkojen koordinointi. Nämä ovat lauseita, joita olemme kuunnelleet jo ainakin kahden vuosikymmenen ajan. Huolimatta niistä raskaista uhrauksista, joita unionin kansat ovat tehneet, jotta yhtenäisvaluutta voisi toteutua, kehityksen ongelmia ei ole ratkaistu, ja sen seurauksena työttömyysaste on yhä sietämättömän korkea.
Työllisyyttä koskevaa sopimusta on jälleen lykätty ensi kesäkuuhun. Amsterdamin huippukokousta valmisteltaessa Jospinin hallitus esitti propagandistisen metelin säestyksellä aloitteen, ja sopimuksen odotettiin astuvan voimaan viime vuoden joulukuussa Luxemburgissa järjestetyn neuvoston kokouksen jälkeen. Tämän jälkeen on järjestetty kaksi tuloksetonta huippukokousta.
Samalla kun olemme ottamassa käyttöön euron, ja yleinen mielipide on laajalti huolissaan tulevaisuudesta, Wienissä ehdotettiin maatalouskulujen vähentämistä ja lisättiin siten maaseutujen asukkaiden tyytymättömyyttä mittaamattoman paljon. Irlannin pääministeri Bertie Ahern sanoi lehdistölle, että tulossa on kauhea taistelu; Chirac totesi sen olevan hyökkäys yhteisön säännöstöä vastaan, ja Alleanza Nazionale yhtyy heidän näkemyksiinsä. Lopuksi, ehkäpä keventääkseen näistä huolenaiheista aiheutunutta jännitystä, liittokansleri Schröder ilmoitti, että Saksa haluaa vähentää yhteisön talousarvioon maksamiaan nettomaksuja. Nämä ovat kaikki huolestuttavia merkkejä; yhä useammat kansalaiset toteavat, että tämä Eurooppa on etäällä heidän päivittäisistä ongelmistaan, ja myös omassa maassani työttömyys on kaikkein suurin ongelma, erityisesti nuorille.
Mistä sitten johtuu tämä kyvyttömyys ratkaista kerääntyviä ja monimutkaistuvia ongelmia? Ehkäpä selitys on se, että 15 hallituksesta 13, eli sosialistihallitukset, ei yhdy Maastrichtin sopimuksen periaatteisiin ja yrittää nyt, vaivalloisesti ja huonolla menestyksellä taitamattomasti kiertää sopimuksen langeten ideologisiin virheisiin, jotka Maastrichtin sopimuksella haluttiin lopullisesti poistaa.
Wienin kokouksessa ei ratkaistu työttömyyden ongelmaa, eikä se myöskään tarjonnut konkreettisia tuloksia kolmannen pilarin toteuttamisen osalta, josta tulee yhä tärkeämpi, kun otetaan huomioon ne valtavat ongelmat, joita hallitsematon maahanmuutto tai poliittinen kumppanuus terrorismista vastuullisten tahojen kanssa aiheuttaa. Tämän ei pidä huolestuttaa meitä ainoastaan silloin, kun hyökkäyksiä tehdään, vaan myös silloin, kun ehkäistävä ja paljastettava sellainen poliittinen kulttuuri, joka epäsuorasti suojaa terrorismia ja terroristijohtajia. Parlamentin jäsenet esittävät edelleen kysymyksiä, neuvosto ei edelleenkään vastaa niihin: toivokaamme, että asiat ovat tulevaisuudessa paremmin!

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät naiset ja herrat, kun tarkastellaan Itävallan puheenjohtajakauden alkua, muutamat asiat olivat tälle puheenjohtajakaudelle ominaisia, esimerkiksi puheenjohtajakaudella täytyi huolehtia siitä, että komission kaikkivaltiutta rajoitetaan, että Euroopan hallintoa hajautetaan jälleen voimakkaammin. Ja todellakin, kun tarkastellaan nykyistä tilannetta - myös liittokansleri toi sen esiin - ei ole ainoastaan estetty eurooppalaistumiskehityksen hidastumista vaan Eurooppa on nyt jopa vahvempi kuin se oli Itävallan puheenjohtajakauden alussa.
Muutamia esimerkkejä: työllisyyspolitiikka. Työllisyyspolitiikka on muuttunut jonkin verran. Tietysti asioiden hyväksi työskentely aloitettiinkin jo aikaisemmin - Luxemburgissa ja niin edelleen - esimerkki on osoittanut, että jotakin on kuitenkin tapahtunut, ei valitettavasti kuitenkaan itävaltalaisen liberaalin parlamentin jäsenen Frischenschlagerin esimerkki. Kun hänestä tuli parlamentin jäsen, hän vastusti kiihkeästi sitä, että Euroopan tasolla ylipäänsä pitää harjoittaa työllisyyspolitiikkaa. Tänään hän moitti sitä, että työllisyyssopimus ei ole sitova. Jo se osoittaa, että muutamien parlamentin jäsenten ajattelutavassa on tapahtunut jotakin, mikä on varsinkin Itävallan tekemien aloitteiden ansiota, joita valmisteltiin jo ennen puheenjohtajakauden alkua.
Työllisyyspolitiikkaan liittyy kuitenkin työmarkkinaosapuolten toiminta. Tiedämme, että tarvitsemme näitä yhteiskunnallisia voimia; myös se vahvistettiin Wienissä, ja toivon, että myös työmarkkinaosapuolet saavat Euroopan tasolla aikaan enemmän asianmukaisia järjestelmiä. Toiseksi, toistuvasti on korostettu sitä, että Eurooppa on talouden jättiläinen mutta politiikan kääpiö, ja itse asiassa olemmekin usein käyttäytyneet sen mukaisesti. Kaikki tämä ei toki ole ohi, mutta juuri euron ulkoisen edustuksen avulla - niin kriittisiltä kuin muutamat elementit vaikuttavatkin, toivoisin myös, että komissiolla olisi enemmän mahdollisuuksia - on tehty selväksi, että emme saa luopua ajatuksesta, että olemme maailmanlaajuinen mahti, tai ehkä puhumme maailmanlaajuisesta toimijasta, tai että voimme olla sellainen.
Niinpä meidän on myös osallistuttava voimakkaasti kansainvälisten rahoituslaitosten uudistukseen ja Maailman kauppajärjestön toteuttamiin toimiin, koska meillä on myös jotakin sisällöllistä esitettävää. Kyse ei ole ainoastaan siitä, että haluaisimme vain osoittaa voimamme valtakamppailussa. Olemmehan Euroopassa vuoden 1945 jälkeen perustaneet ja muotoilleet sosiaalisen markkinatalouden, jossa on joitakin puutteita, jotka meidän on korjattava, mutta meillä on kuitenkin tarjottavanamme malli, joka ei ole ainoastaan eurooppalainen malli. Emme halua tyrkyttää sitä kenellekään, mutta voimme kuitenkin pitää sitä mallina, jonka voi esitellä muille, ja sosiaalisen markkinatalouden osatekijöiden pitäisi tulla myös esiin kansainvälisen rahoitustoiminnan ja kaupankäynnin säännöissä. Jos näin olisi tapahtunut jo aikaisemmin, ei olisi koettu sitä, mitä tapahtui Aasiassa ja myös Venäjällä, nimittäin, että vapauttaminen toteutetaan vain pintatasolla ja että ei ole sopivia toimielimiä, jotka voisivat tukea vapauttamista. Sen vuoksi minusta on erittäin tärkeää, että vahvistamme yhteistä taloudellisiin ulkosuhteisiin liittyvää ja ulkopoliittista toimintaamme.
Ulkoministeri mainitsi useita yhteisiä strategioita, erityisesti strategiat Venäjää varten, joka huolestuttaa meitä erityisesti ja jonka osalta me erityisesti pyrimme tekemään jotakin. Saanen tässä yhteydessä mainita - koska myös ulkoministeri Schüssel puhui siitä - että meidän on tehtävä päätökset nopeammin. Kannatamme kovasti sitä, että myös parlamentin on tehtävä niin, mutta myös neuvoston. Keskustelimme eilen alustavasti komissaari van den Broekin kanssa Tacis-järjestelystä. Neuvottelisimme ja tekisimme päätöksen uudesta Tacis-järjestelystä mielellämme ennen kesää täällä parlamentissa, jos saamme ehdotuksen neuvostosta ajoissa ja jos se ei taas unohdu jonnekin kuukausiksi, koska tietenkin yksittäiset maat haluaisivat vaikuttaa siihen. Siksi pyytäisin teitä todellakin sanomaan myös Saksassa oleville kollegoillenne: lähettäkää nopeasti parlamentille tieto asiaa koskevista toimista, jotka haluamme toteuttaa, jotta voimme tehdä nopeasti juuri myös ulkopolitiikan alaa koskevat päätökset.
Euroopan turvallisuus on myös vahvistanut Eurooppaa. Meidän on tartuttava niihin ehdotuksiin, joita on esitetty, erityisesti Ranskan ja Ison-Britannian tapaamisen jälkeen - jonka yhteydessä suurin yllätys Ison-Britannian osalta on se, että täällä puhutaan niin yksiselitteisesti ja selvästi sellaisen Euroopan turvallisuuspolitiikan puolesta, jota toteutetaan yhdessä Amerikan kanssa. Se antaa kaikille Euroopan unionin jäsenvaltioille myös mahdollisuuden tehdä tästä Euroopan turvallisuuspolitiikasta yhteinen turvallisuuspolitiikka. Sveitsiä koskevaan erityiseen asiaan ja siihen liittyviin liikennettä koskeviin toimiin minun ei tarvitse nyt erikseen puuttua.
Luulen, että toisinaan ollaan virheellisesti sitä mieltä, olin melkein sanomassa ylimielisesti, koppavasti, että kyse oli " vain" siirtymäkauden kaltaisesta puheenjohtajakaudesta. Ehkä kausi ei ollut puheenjohtajakausi, josta puhutaan paljon tiedotusvälineissä ja johon vastaavasti kuuluu paljon kohokohtia, ehkä se oli puheenjohtajakausi vailla huippukohtia, mutta se oli puheenjohtajakausi, jonka aikana monilla aloilla, jotka olivat olleet vuosia unohduksissa - mielessäni on vain liikennettä koskevat asiapaperit ja myös tutkimusta koskeva puiteohjelma - edistyttiin. Pitäisi osoittaa myös kansalaisille, että uutiskynnyksen ylittävien suurtapahtumien takana on Eurooppa, joka elää, Eurooppa, joka vahvistuu, ja Itävalta puheenjohtajamaana on osoittanut tämän!

Castagnetti
Arvoisa ministeri Schüssel, olemme arvostaneet ja arvostamme älykkyyttänne ja tarmoanne; kuitenkin meidän on ihmeteltävä sitä, kuinka ihmeessä ovat syntyneet nämä tulokset, jotka ovat aiheuttaneet katkeruutta ja pettymyksiä kaikille.
Wienin Eurooppa-neuvoston kokous oli mielestäni merkittävä, koska se osoitti, että on uusia ongelmia - työ, laajentuminen, verotuksen yhdenmukaistaminen - joita ei voi välttää ja joiden käsitteleminen ei ole helppoa. On totta, että odotimme enemmän. Vastuu tästä ei kuitenkaan kuulu Itävallan puheenjohtajakauden hallinnolle: ongelma on poliittinen, ja tätä on syytä korostaa. Wienin Eurooppa-neuvoston kokous oli ensimmäinen Eurooppa-neuvoston kokous sen jälkeen, kun niin kutsutun " sosiaalidemokraattisen Euroopan" rajat laajentuivat. Nyt on tunnustettava, että uusi sosiaalidemokraattinen Eurooppa varmastikin osoittaa ilmeistä ymmärrystä eräitä ongelmia, kuten työllisyyttä, kohtaan, ja tämän ymmärryksen me toki jaamme, mutta siitä huolimatta sen toiminta on vaivalloista ja osoittaa, ettei sillä vielä ole voimaa kohdata näitä ongelmia. Tämä on poliittinen uutuus. Lisäksi uusi sosiaalidemokraattinen Eurooppa muuttaa Euroopan sisäistä maantiedettä siten, että maantieteellinen yhtenäisyys puuttuu. Wienissä luotiin Pariisi-Bonn-akseli ja sen vastapainoksi Madrid-Lontoo-akseli. Näemme, etteivät nämä akselit ole poliittisesti yhdenmukaisia, eikä siten ole olemassa yhtä sosiaalidemokraattista Eurooppaa; ne ovat akseleita, jotka ennakoivat mahdollisia tulevia erotteluja pohjoisen ja eteläisen Euroopan välillä; akseleita, jotka ennakoivat jakoa niihin, jotka ratkovat ongelmia etukäteen ja niihin, jotka ratkovat niitä jälkeenpäin.
Rahoitusta koskeva kysymys, jonka liittokansleri Schröder päättäväisesti otti esiin, on todellinen kysymys, jonka jo liittokansleri Kohl esitti. Mitä tulee liittokansleri Schröderin ajoitukseen, se saattaa aikaansaada heilahduksen Euroopan tasapainossa, mikä on hyvin huolestuttavaa. Kaikki tämä vahvistaa, kuten jo sanoin, sen, että sosiaalidemokraattinen Eurooppa voi kylläkin voittaa vaaleissa, mutta se ei näytä vielä pystyvän ohjaamaan tätä mannerta.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, ikävää, ettei Wienin huippukokouksessa tanssittu vaan riideltiin rahasta. Kun euron voimaantuloon on aikaa kolme viikkoa, unionia vaivaa päättämättömyys. En syytä tässä puheenjohtajavaltio Itävaltaa. Päinvastoin, se on suoriutunut hyvin välittäjän tehtävästään ja toiminut monilla alueilla järkevästi. Haluan ilmaista erityisen arvostukseni rouva Ferrerolle ja herra Schüsselille.
Jotkin jäsenvaltiot vastustavat joiltakin osin kunnianhimoista 21. vuosisadan uudistusohjelmaa. Jäsenvaltiot eivät enää kirjoita avoimia sekkejä unionille. Kiista rahoituksen tasapainoisesta jakamisesta on vaikea ja mielestäni kriisin arvoinen. Se voi lähentää kansalaisia Euroopan unioniin, mutta, arvoisa puhemies, olen sitä mieltä, että maanviljelijät, jotka näyttelevät keskeistä osaa elämänlaatumme osalta, eivät saa joutua kärsimään tästä. Keskeinen kysymys kuuluu nyt, kuinka seuraava puheenjohtajavaltio Saksa täyttää tämän tehtävän. Edellinen puhuja, herra Castagnetti, mainitsikin jo siitä. Kysymykseni kuuluu: voiko ja haluaako Schröder, jolla ei vielä ole poliittisia ohjia käsissään kotimaassaan, ottaa sen johtavan eurooppalaisen roolin, johon me olemme tottuneet tämän merkittävän jäsenvaltion ollessa kyseessä? Lukiessani tänä aamuna Süddeutsche Zeitung -lehteä en tullut siitä vakuuttuneeksi. Lainaan lehden tekstiä, arvoisa puhemies: Schröderin sanojen mukaan Bonn ei aio vaatia Saksan puheenjohtajakaudella EU: n toimielinten uudistusten toteuttamista. Arvoisa puhemies, koska sitten? Tämä huolestuttaa minua.

Blot
Arvoisa puhemies, uskon, että puheenjohtajamaa Itävallan meille antamat tiedot eivät yllätä ketään, ja Eurooppa jatkaa samalla linjalla kuin edellisinä vuosina.
Tilanteesta tulee kuitenkin äärimmäisen huolestuttava. Näemme rahoituskuplan kehittymisen myötä erittäin selvästi sen, että maailman talousjärjestelmästä tulee äärimmäisen epävakaa. Tämä on se ympäristö, jossa otamme euron käyttöön ensi vuonna ja sitä seuraavina vuosina. Euron myötä jäsenvaltioilla ei ole enää käytössään rahapoliittista välinettä, jonka avulla ne voisivat säännellä suhdanteita. Niiden on selviydyttävä epäsymmetrisistä shokeista - jotka voivat iskeä johonkin talouteen, koska jäsenvaltioiden talousrakenteet ovat erilaisia - veropolitiikan sekä palkka- ja tulopolitiikan välityksellä. Tämä merkitsee sitä, että kun jossakin jäsenvaltiossa on taisteltava äkillistä inflaatiota vastaan, on joko korotettava veroja tai estettävä palkkojen nousu, eli on harjoitettava tavallaan sosiaalista vyönkiristyspolitiikkaa, joka on erityisen rajua ja joka horjuttaa välttämättä kyseisen maan yhteiskunnallista vakautta.
Kuljemme tämän johdosta kohti tilannetta, joka vain pahenee ja jota tavallaan täydentää se lähes kolonialistinen asetelma, jossa Euroopan unioni tällä hetkellä on Yhdysvaltoihin nähden. Kukaan ei kuitenkaan halua kohdata aivan tosissaan tätä ongelmaa. Edes jonkinlaista heikkoa vastustushalua tietenkin löytyi kansainvälisten kauppasuhteiden alalla niiden neuvottelujen osalta, jotka koskivat d'Amaton lakia ja muita samankaltaisia asioita, mutta on kuitenkin totta, että tämä riippuvuustilanne pahenee päivittäin. Yhdysvaltain talous näyttää täysin kiistatta terveeltä, ja meidän olemuksemme on kaikkeen tähän nähden kovin surkea.
Asioita olisi näin ollen pohdittava perinpohjin unionin politiikan kehityskulun muuttamiseksi niin unionin Yhdysvaltain suhteiden kuin sen sisäisen talouspolitiikankin tasolla. Emme ole oikealla tiellä. Tästä näkökulmasta katsottuna pelkään, että ensi vuodesta tulee sellainen vuosi, jolloin useimpien eurooppalaisten asiat vain pahenevat, ainakin talouden osalta.

Görlach
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Itävallan puheenjohtajakausi oli tietenkin tavanomainen työntäyteinen puheenjohtajakausi. Kansallinen politiikkakin toimii niin, että paljon työtä ja valmistelua sisältävän kauden jälkeen tehdään päätöksiä. Asia on niin! Puheenjohtajamaa voi olla hyvinkin ahkera ja taitava - ja puheenjohtamaa Itävalta oli sellainen - mutta se ei voi saada aikaan enempää, kuin mihin muut 14 jäsenvaltiota ovat halukkaita. Siksi meidän täytyy toistuvasti palauttaa mieliimme se, että 15 kansallisesta politiikasta ei vielä synny Euroopan politiikkaa. Se on yleisesti tunnettu asia, mutta meidän on palautettava se mieliimme toistuvasti. Tällä edellytyksellä puheenjohtajamaa - enkä puhu vain Wienistä, neuvoston puheenjohtaja olisi todennäköisesti mielellään halunnut Wieniin yhden jos toisenkin kohokohdan, vaan puhun koko puheenjohtajakaudesta - teki läpimurron, sai aikaan käännekohdan, nimittäin sen, että unioni ei enää puhu vain rahasta ja eurosta vaan ihmisistä ja työllisyyspolitiikasta. On myös saatu aikaan enemmän kuin pelkkä tehtäväluettelo. Itävallan puheenjohtajakaudella päästiin siihen, että annettiin pysyviä lupauksia asettaa talous- ja rahapolitiikka työllisyyspolitiikan palvelukseen. Se oli todellinen käännekohta. Kaikki maat osallistuivat siihen riippumatta siitä, mikä puolue kunkin maan johdossa on. Se on mielestäni tämän puheenjohtajamaan merkittävä ansio.
Kysymykseni koskee kuitenkin kohtaa, joka on lähes unohtunut. Wienissä ja puheenjohtajakaudella puhuttiin toimielinten uudistamisesta ja niiden rakenteen keventämisestä. Mitä se merkitsee? Jos tarkastelemme sitä valtavaa työvuorta, josta meidän on yhdessä selviydyttävä tulevina vuosina - siihen ei riitä myöskään Saksan puheenjohtajakausi eikä pitäisi odottaa saksalaisten tekevän ihmeitä, kohdistan sanani myös omalle maalleni Saksalle, jolla on puheenjohtajakausi edessään - sillä me kaikki tiedämme, että meidän on uudistettava ratkaisevia toimijoita, toimielimiä. Tämä koskee komissiota - tämä liittyy myös vastuuvapautta koskevaan kiistaan, joka meidän on ratkaistava tällä viikolla - se koskee myös parlamenttia ja tietenkin myös neuvostoa. Mitä merkitsee toiminnan tehostaminen politiikassa? Mielestäni se ei saa jäädä vain iskulauseeksi. Siinä on kyse myös neuvoston toimintatavoista tulevaisuudessa, ei vain siitä, että parlamentti suunnittelee komission kanssa, kuinka politiikkaa harjoitetaan tehokkaimmin, asia koskee myös neuvostoa. Jos me tarkastelemme niitä lukuisia tehtäviä, jotka puheenjohtajamaa Itävallan piti hoitaa, ja myönteisiä päätöksiä, voi nimenomaan saksalaisena melkein pelätä niitä ennakko-odotuksia, joita Saksaan puheenjohtajamaana kohdistuu.
Tehtävästä voi selviytyä, mutta sanon vielä kerran: siitä voi selviytyä vain, jos 15 erilaiselle kansalliselle etunäkökohdalle löydetään merkittävä yhteinen nimittäjä Eurooppaa koskevia kysymyksiä varten. Kansalliset etunäkökohdat tulevat aina säilymään Euroopassa, jokaisella jäsenvaltiolla ja myös alueella on erilaisia etunäkökohtia. Minun kotiseutuni asukkailla Mecklenburg-Vorpommernissa on tietenkin myös maatalouden alalla ja nimenomaan sillä alalla toisenlaiset etunäkökohdat kuin baijerilaisilla. Siitä huolimatta kansallisissa puitteissa kuitenkin myös yhteinen etu otetaan huomioon ja sen huomioon ottamista voidaan vielä parantaa Euroopan toiminnassa. Kohdistan sanani erittäin tietoisesti myös Saksalle tulevana puheenjohtajamaana: kansallisten etunäkökohtien muotoilu on välttämätöntä, on löydettävä kompromisseja, mutta sen lisäksi täytyy ottaa aina huomioon myös Euroopan yhteinen etu. Meitä ei kutsuta enää yhteisöksi vaan unioniksi, mutta toisinaan minulla on melkein se vaikutelma, että kun sana yhteisö katosi, osa yhteisöllisyydestä jäi taka-alalle. Seuraavien puheenjohtajamaiden pitäisi noudattaa Itävallan esimerkkiä ja ottaa se jälleen vahvemmin huomioon neuvotteluissa.

Spencer
Arvoisa puhemies, yhdyn puheenjohtajavaltio Itävallalle lausuttuihin kehuihin. Kaikki on hoidettu innostuneesti, tarmokkaasti ja ihastuttavasti. Niillä alueilla, joita seuraan - ulkoasiain ja puolustuksen alalla - on mielestäni saavutettu todellista edistystä. Sekään ei kuitenkaan estänyt sitä, että Wienin huippukokous oli väistämättä välietappi, idyllinen välisoitto ennen ensi kevään myrskyä. Toivon vain, että Euroopan johtajat todella tietävät kaikesta teeskentelystä huolimatta, miten sopimus saadaan aikaan keväällä. Se vaatii rohkeutta ja keskittymistä, ei teeskentelyä oman maan kansalaisille eikä filosofisia horinoita sellaisista saavuttamattomista asioista kuin verotuksen yhdenmukaistaminen - anteeksi, minun pitikin sanoa verotuksen yhteensovittaminen .
Meitä odottaa keväällä ensimmäisen asteen kriisi, unionin sisäinen kriisi ja sen taustalla oleva hyvin vaikea kansainvälinen tilanne: yhteisen maatalouspolitiikan uudistus, uusi talousarviosopimus, laajentumisen ajoitusta koskeva keskeinen kiista; ja sen taustalla oleva Venäjän kriisi, toukokuun 4. päivää kohti raahautuva Lähi-itä, Kosovon ratkaisematon murhenäytelmä, NATOn huippukokous Washingtonissa.
En kehota vain teitä, arvoisa liittokansleri, vaan myös kaikkia Eurooppa-neuvoston jäseniä keskittymään olennaiseen: laajentumiseen, puolustus- ja ulkopolitiikkaan. En aio liittyä arvostelukuoroon verovapaan myynnin takia. Ääntenkalastelupolitiikkaa on harjoitettu jo tarpeeksi. Muistan, miten maani pääministeri tuomitsi juuri ennen Pohjois-Irlannissa saavutettua läpimurtoa tällaisen ääntenkalastelun ja sanoi sitten, että hän tunsi historian käden lepäävän olkapäällään. Minun on sanottava, että kun neuvosto kokoontuu maaliskuussa, historian käsi ei suinkaan lepää olkapäällämme; historian käsi kuristaa kurkkuamme. Meidän on todella ratkaistava tuo suuri kriisi ennen vaaleja, jotta Eurooppa voisi jälleen edetä kohti tämän vuosisadan loppua. Onnea matkaan ja kiitos.
(Suosionosoituksia)
Donnelly, Alan
Arvoisa puhemies, on suuri ilo puhua herra Spencerin jälkeen, niin maltillisen ja harkitun puheenvuoron jälkeen.
Onnittelen puheenjohtajavaltio Itävaltaa sen tekemästä työstä. Tarkoitan erityisesti sitä työtä, jota puheenjohtajavaltio on tehnyt työttömyyden torjunnassa. Wienin huippukokouksesta kertovat lehtiartikkelit olivat surullista luettavaa siksi, että niissä ei kerrottu siitä valtavasta edistyksestä, jota Itävallan puheenjohtajakaudella oli saavutettu työttömyyden torjunnassa. Haluaisin sanoa sosialistiryhmän puolesta ja varmastikin koko parlamentin puolesta, että me toivomme, että Itävallan hallitus vaatii edelleen Saksan puheenjohtajakaudella työttömyyttä torjuvien toimien täytäntöönpanoa. On välttämätöntä ryhtyä toimiin kansalaistemme työllistettävyyden, ammattikoulutuksen ja koulutuksen alalla, mutta meidän on lisäksi lisättävä investointeja sekä julkisella että yksityisellä sektorilla. Tältä kannalta katsottuna meidän on uuden yhtenäisvaluutan myötä päästävä yhteisymmärrykseen siitä, ettemme estä yksityisen tai julkisen sektorin investointeja soveltaessamme vakaus- ja kasvusopimusta.
Yksi huippukokouksia vaivaavista ongelmista koskee ideologiaa ja dogmeja. Maatani johti ennen eräs puolue, jonka mielestä jokainen huippukokous oli eräänlainen sotaharjoitus Euroopan unionin naapureidemme kanssa. Euroopan unionissa on nykyisin hyvää se, että pyrimme yhdessä parantamaan yhteiskuntaa. Myönnämme silti, että on myös joitakin asioita, jotka yksittäisten hallitusten pitää ratkaista. Emme siksi saisi pitää jokaista huippukokousta eräänlaisena kansallisten hallitusten välisenä voimainkoetuksena. Meidän on jaettava suvereenisuutemme siltä osin kuin voimme parantaa yhteiskuntaa, mutta myönnämme, että joitakin asioita pitäisi tarvittaessa jättää yksittäisten hallitusten ratkaistaviksi. Wienissä olikin merkittävää se, että alamme nyt vähitellen luopua dogmeista ja ideologiasta ja myöntää, että on olemassa joitakin suuria ongelma-alueita, joiden ratkaisemiseksi Euroopan unionin pitää toimia.
Haluaisin tässä yhteydessä erityisesti mainita ulkosuhteita koskevat asiat, kansainvälisen rahoituskriisin ja Maailman kauppajärjestön kanssa käytävät neuvottelut. Olemme nähneet, että Yhdysvaltain kongressi on enenevässä määrin protektionistinen. Euroopan unioni ei voi olla protektionistinen. Toivon, että kun Eurooppa ja Yhdysvallat pitävät huippukokouksen lähiviikkojen kuluessa, neuvoston puheenjohtaja tähdentää uuden maailmankauppaa koskevan neuvottelukierroksen välttämättömyyttä. Jos haluamme saada globaalin talouden käyntiin 12 kuukautta kestäneen kriisin jälkeen, kansainvälisellä kaupalla on siinä erittäin suuri merkitys.
Meidän täytyy kuitenkin painottaa Yhdysvalloille sitä, että kaupankäynnin on oltava reilua. Se tarkoittaa, että meidän on kehitysmaiden osalta varmistettava se, että kauppasuhteet voivat auttaa niiden talouksia. Kuten tiedätte, banaanijärjestely on aiheuttanut suuria ongelmia Euroopan ja Yhdysvaltain välillä. Meidän on kuitenkin saatava Yhdysvallat ymmärtämään, että joko me autamme Karibian yhteisöjä Euroopan unionin kanssa solmittujen kauppayhteyksien kautta tai sitten me luovutamme kyseiset Karibian valtiot huumekauppiaiden ja järjestäytyneen rikollisuuden käsiin.
Toivotan teille kaikkea hyvää ja onnittelen teitä puheenjohtajakaudestanne, mutta pyydän teitä myös painottamaan Amerikan yhdysvalloille erityisesti näitä asioita. Meillä ei 2000-luvulle siirryttäessä voi olla protektionistista transatlanttista kumppania.

Puhemies
Keskustelu jatkuu tänään iltapäivällä klo 15.00.

Äänestykset
Trakatellis
Arvoisa puhemies, henkilövahinkojen ehkäisemistä koskevan ohjelman esittelijänä haluaisin parlamentin tietävän, että esitin yhteisen kannan hyväksymistä yksinkertaistetussa menettelyssä lähinnä kahdesta syystä: ensiksi, koska yhteiseen kantaan sisältyvät useimmat Euroopan parlamentin ehdottamista tarkistuksista, tietenkin myös budjetti, joka on noin 14 miljoonaa ecua. Toiseksi, koska näin tämä ohjelma voidaan käynnistää välittömästi ilman ajanhukkaa - muistutan parlamentille, että vuosittain tapahtuu 22 miljoonaa henkilövahinkoa ja 130 000 kuolemantapausta.
Haluaisin erityisesti kiittää sekä komission että neuvoston kantoja tämän ohjelman muotoilussa - yhteispäätösmenettelyn tasolla yhdessä parlamentin kanssa toteutettu toimielinten välinen sovellutus - ja arvoisa puhemies, olen vakuuttunut, että tämä ohjelma edistää tavoitettamme, joka on eurooppalaisten ihmisten terveyden suojeleminen.

Puhemies
Kiitän teitä, herra Trakatellis, tästä ilmoituksesta. Olisin halunnut komission kuulevan sen, mutta se luetaan varmasti erittäin tarkasti.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi.)

Puhemies
Hyvät kollegat, ehdotan teille, että keskeytämme nyt äänestykset, jotta voisimme panna puhujakorokkeen ja istuntosalin kuntoon. Kuten tiedätte, meillä on vieraita. Tuleva juhlaistunto kannattaa valmistella mahdollisimman huolellisesti.
(Istunto keskeytettiin klo 11.50 juhlaistuntoa varten ja sitä jatkettiin klo 12.35.) Salamancan laatima maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0506/98) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi maataloustuotteiden jakeluohjelmasta Venäjän federaatiolle (KOM(98)0725 - C4-0698/98-98/0343(CNS)).
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Lindqvist
Ruotsi on poikkeustapaus, jonka nojalla se saa säilyttää tiettyjen, muun muassa syöpää aiheuttavien aineiden merkitsemistä koskevat omat tiukemmat vaatimuksensa. Poikkeuksellisen menettelyn voimassaoloaikaa pidennetään vuoden 1999 tammikuun 1. päivästä vuoden 2000 joulukuun 31. päivään. Jos EU: n säännöt eivät tähän mennessä ole yhtenäiset Ruotsin sääntöjen kanssa, poikkeuksellisen menettelyn voimassaoloaikaa on voitava jatkaa Ruotsin osalta. Minkään maan ei pidä joutua laskemaan ympäristö- ja turvallisuusvaatimuksiaan, joista kansalliset toimielimet ovat päättäneet.
Eisman mietintö (A4-0449/98)
Andersson, Hulthén, Lööw ja Sandberg-Fries
Haluamme korostaa uusien määräysten merkitystä laittoman Etelämantereen merellä tapahtuvan kalastuksen estämiseksi. Kalastus on erittäin tärkeää maailman elintarvikehuollolle, ja kantojen vähentymisen ja biologisen moninaisuuden jatkuvan uhan estämiseksi on asetettava tiukat määräykset. Uusi ehdotettu järjestely on sen vuoksi myönteinen.

Blak, Iversen, Kirsten Jensen ja Sindal
Tanskan sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet Eisman mietinnön puolesta. Olemme tehneet niin, koska tuemme sitä, että alukset, jotka kalastavat luvatta kyseisen alueen kulkuvesillä, tarkastetaan.
On anteeksiantamatonta, että pohjoista turskaa uhkaa sukupuuttoon kuoleminen tämän laittoman kalastuksen vuoksi. Lisäksi nämä alukset käyttävät usein ajoverkkomenetelmää, jolloin kalanjätteet heitetään aluksen eteen kalojen houkuttelemiseksi. Tämä menetelmä on erittäin huono eläinten kannalta. Joka vuosi useat albatrossit kuolevat, kun ne sukeltavat aluksen edessä syödäkseen kalanjätteitä. Vastustamme mitä voimakkaimmin tätä menetelmää, joka on yleinen tuon alueen vesireiteillä tapahtuvassa laittomassa kalastuksessa, koska se uhkaa albatrosseja.
Lullingin mietintö (A4-0486/98)
Rovsing
On selvää, että EU: n jäsenmaiden on pystyttävä keräämään ja laatimaan tilastoja kaikista yhteiskunnan olennaisista talouden sektoreista. Samalla on kuitenkin tärkeää, että tilastollisten järjestelmien parissa työskenteleville henkilöille annetaan kannettavaksi mahdollisimman pieni hallinnollinen taakka. Tässä yhteydessä on erittäin tärkeää, että pienet ja keskisuuret yritykset otetaan asianmukaisesti huomioon. Sen neuvosto on kuitenkin hylännyt yhteisessä kannassaan. Sen vuoksi on aivan oikein, että valiokunta on mietinnössään painottanut erityisesti sitä, että ensimmäisessä käsittelyssä annetut olennaiset vaatimukset esitetään uudelleen.
Souchet'n mietintö (A4-0463/98)
Andersson, Hulthén, Lööw ja Sandberg-Fries
Haluamme korostaa komission ehdotuksen merkitystä, jotta käytännössä voitaisiin tehdä muutos, jolla edistettäisiin Atlantilla ja Välimerellä tapahtuvan kalastuksen kestävää kehitystä. Mielestämme on erittäin tärkeää, että kalastuksen yhteydessä tehdään laaja uudelleenjärjestely, jonka tarkoituksena on edistää kestävää kehitystä, ja tässä yhteydessä Euroopan unionin puitteissa tapahtuvalla sääntelyllä on suuri merkitys. Yhteisen kalastuspolitiikan merkitystä maailmanlaajuiselle elintarvikehuollolle ja ekologisesti kestävälle kehitykselle ei saa aliarvioida.

Souchet
Jokaisella - Euroopan unionin ministerineuvostolla, Euroopan komissiolla - on huono omatunto tästä huonosta päätöksestä, jossa kielletään ajoverkkokalastus Atlantin valtamerellä ja Välimerellä ja joka koskee pelkästään eurooppalaisia kalastajia. Jotta kovaonniset kalastajat ja laivanvarustajat, jotka kärsivät tästä kiellosta eniten, saataisiin unohtamaan asia mahdollisimman nopeasti, heille ollaan valmiita osoittamaan anteliaisuutta ja heittämään joitakin ecuja.
Kalastajille ei ole kuitenkaan merkityksellistä se, että heille maksetaan korvauksia. Heille on tärkeää se, että he voivat jatkaa ajoverkkokalastajan ammattiaan ja kalastaa kalalajia, joka on yksi maailman terveellisimmistä, käyttämällä pyydystä, joka on yksi valikoivimmista ja jolla näin ollen säästetään herkempiä kalakantoja ja jonka avulla voidaan siis varmistaa paremmin kalavarojen pysyvä hoito.
Kalastajat eivät hyväksy sitä, että heitä kohdellaan näin epäoikeudenmukaisesti, eikä sitä hyväksy myöskään jäsenvaltioidemme yleisen mielipiteen suuri enemmistö. Sen paremmin enemmistöpäätökset kuin kertakorvauksetkaan eivät voi muuttaa vääryyttä muuksi. Vääryys pysyy vääryytenä, vaikka se hyväksyttiinkin enemmistöpäätöksellä.
Kalastajamme eivät hyväksy sitä, että komissio ja neuvosto hylkäävät yhteisen kalastuspolitiikan perusteet tekemällä päätöksensä pelkän poliittisen tarkoituksenmukaisuuden pohjalta, miellyttääkseen lobbaajia ja itsekkäitä eduntavoittelijoita, ja luopumalla niistä tieteellisistä perusteista, joihin heidän päätöksensä olivat siihen asti nojautuneet.
Atlantin valtameren ja Välimeren ajoverkkokalastajat eivät hyväksy sitä syrjintää, jonka kohteena he ovat. Syrjintää, jonka olemassaolon ja jatkumisen komissaari Monti vahvisti päättäessään keskustelun täällä viime yönä mitä selkeimmin. Kun jotkut parlamentin jäsenet painostivat häntä vaatimuksillaan lopettaa tämä syrjintä, komissaari Monti ilmoitti, ettei komissiolla ole mitään aikomusta laajentaa tätä päätöstä koskemaan muita meriä. Toisin sanoen, vaikka komission ja neuvoston mielestä on kauheaa, että Atlantin valtamerellä kalastetaan 2, 5 kilometrin pituisella verkolla, vaikka tieteelliset tutkimukset ovat osoittaneet, ettei merinisäkkäitä joudu samalla merkittävästi saaliiksi, on erittäin suositeltavaa kalastaa 21 kilometrin pituisella verkolla Itämerellä, jonka merinisäkäskanta (pyöriäiset...) on kuolemassa täysin sukupuuttoon.
Olen iloinen, että parlamentti hyväksyi erittäin suurella äänten enemmistöllä esittelemäni mietinnön ja tarkistukset. Kiitän lisäksi niitä 52: ta parlamentin jäsentä, jotka tukivat kalatalousvaliokunnan hyväksymää ehdotustani odottaa tuomioistuimen päätöstä ennen minkäänlaisten korvaustoimien aloittamista, jottei kalastajien ja laivanvarustajien tarvitsisi sitten maksaa takaisin tukia, joilla ei olisi enää oikeudellista perustaa.
Pahoittelen kuitenkin sitä, että parlamentin enemmistö asettui ministerineuvoston ja komission puolelle, niiden puolelle, jotka haluaisivat uskotella, että kyseiset kalastajat ovat vain kourallinen eläkkeelle pääsyä odottavia vanhuksia, ja jotka suosittelevat tapahtuneeseen tosiasiaan perustuvaa politiikkaa yrittääkseen tehdä etukäteen tehottomaksi sellaisen tuomioistuimen päätöksen, jonka he pelkäävät olevan toivomuksiensa vastainen. Minusta on päinvastoin erittäin tärkeää olla menemättä asioiden edelle ja odottaa oikeuden toteutumista, koska neuvoston 8. kesäkuuta tekemää päätöstä vastaan on nostettu neljä kannetta.

Varela Suanzes-Carpegna
Yhtä hartaasti kuin olemme neljän viime vuoden aikana taistelleet niin sanottujen " kuoleman verkkojen" poistamiseksi, olemme myös vaatineet, että oikeus- ja rahoitusmääräysten puitteissa olisi korvattava auliisti ne kulut, joita näitä verkkoja käyttävän alan mukauttamisesta ymmärrettävästi aiheutuu.
Onnittelen herra Souchet'ta hänen pyrkimyksestään löytää sellaisia ratkaisuja, että jäsenvaltioiden kaikkia asianosaisia kalastajia kohdeltaisiin yhtäläisesti. Minun on tosin myös todettava selvästi vastustavani sitä, että tätä toimenpidettä, jota parlamentti niin kovasti toivoo ja jota puoltavan laajan enemmistön aikaansaaminen kesti kauan, voitaisiin nyt joutua lykkäämään oikeuskanteen vuoksi. Tällöin rikottaisiin perustamissopimuksen 185 artiklaan sisältyvää yleistä periaatetta olla lykkäämättä kanteen kohteena olevia säädöksiä, kuten lainsäädäntöpäätöslauselmaluonnoksen 4 kohdassa todetaan. Äänestän siksi kyseistä kohtaa vastaan, ja mikäli se hyväksyttäisiin, minun olisi pakko äänestää lainsäädäntöpäätöslauselmaa vastaan.
Colino Salamancan mietintö (A4-0506/98)
Hyland
Olen koko parlamentin tavoin huolissani Venäjän kansan ahdingosta maan talouden romahdettua. Kuten yleensä käy, juuri naiset ja lapset, ja etenkin lapset, saavat kärsiä huonosti hoidetusta politiikasta. Toivon, että parlamentin päätös Venäjälle annettavasta elintarvikeavusta edes jollakin tavalla lievittää tuon kansan kärsimyksiä näinä aikoina.
Elintarvikeapu on ilman muuta vain lyhyen aikavälin hätätoimenpide, eikä se voi korvata Venäjän pankki-, sosiaaliturva- ja veronkantojärjestelmien välttämätöntä poliittista ja taloudellista uudistusta. Venäjän talousongelmilla on vakavat seuraukset EU: lle ja erityisesti maalleni Irlannille, koska viemme Venäjälle maatalous- ja lihatuotteita.
On todella ironista, että Venäjälle annetaan elintarvikeapua ja joissakin jäsenvaltioissa esiintyy elintarvikkeiden ylijäämää, ja esiin nousee jälleen kysymys siitä, miten maataloustuotanto hoidetaan ensi vuosituhannen alkuvuosina.
Agenda 2000 -ohjelmasta käytävän keskustelun osalta suhtaudun tietyin varauksin maailmanmarkkinoiden arvioituun kapasiteettiin. Vaikka niiden koko kapasiteettia onkin tutkittava ja kehitettävä, olisi erittäin uhkarohkeaa pitää riippuvuuttamme näistä markkinoista keinona turvata maataloustulot lyhyellä aikavälillä.
Mielestäni Agenda 2000: een sisältyviä ehdotuksia pitää muuttaa radikaalisti, jos halutaan turvata Euroopan maanviljelijäperheiden tulevaisuus.
Yhteinen päätöslauselma vuoden 1999 työohjelmasta
Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää puheenvuoron ryhmäni ja etenkin Georges Berthun puolesta sanoakseni, että komission vuoden 1999 työohjelma vaikutti meistä äärimmäisen tiiviiltä, ja ihmettelemme sitä, miten komissio kykenee hoitamaan sen, kun näemme, millaisessa tilassa se päättää vuoden 1998.
Näin mittavan ohjelman käynnistämiseen tarvitaan nimittäin tehokas väline. Komissio näyttää kärsivän tällä hetkellä erittäin pahoista toimintahäiriöistä, puhumattakaan petoksista, ja työohjelmassa kaavaillut uudistukset eivät näytä olevan ongelmien tasalla. On tietenkin kiitettävää, että halutaan uudistaa rakenteita ja pohtia uudelleen sisäisen hallinnon menetelmiä. Näin tehdään SEM 2000 ja MAP 2000 -aloitteissa. On myös hyödyllistä - kannatimme tätä aloitetta - perustaa itsenäinen varainhoidon valvontaelin, kuten komission puheenjohtaja lupasi.
Tällä kaikella ei kuitenkaan ratkaista komission suurinta ongelmaa. Tämä hallinto himoaa valtaa. Se ei hyväksy, että kansakunnat, jotka kuitenkin maksavat sen toiminnan, valvovat sitä. Se haluaisi olla ensimmäinen esimerkki onnistuneesta kaikkeen pystyvästä toimielimestä, jota säätelee pelkästään sen jäsenten hyveellisyys. Viimeaikaiset tapahtumat osoittavat, ettei tällainen onnistu.
Tilanne ei ole yhtään sen parempi itse ohjelmaa tarkasteltaessa. Tärkeimpänä tavoitteena, joka ohjaa kaikkia muita, on saada aikaan sopimus Agenda 2000 -ohjelman rahoituksesta vuosiksi 2000-2006. Tämä sopimus saattaa kuitenkin viivästyä, sillä unionin toimielinten ylenpalttinen vallanhimo kohtaa loppujen lopuksi vastustusta rahoituksen osalta.
Komissio toivoo kuitenkin käsittelevänsä asiakokonaisuuden loppuun ennen Euroopan parlamentin vaaleja luottaen nähtävästi siihen, että jäsenvaltioiden kansalaiset asetetaan tapahtuneen tosiasian eteen vanhojen hyvien liittovaltiomenetelmien mukaisesti. Kansakuntien Eurooppa -ryhmä toivoo sitä vastoin, että tästä on mahdollista puhua vaalikampanjan aikana, että kansalaisilla on sanansa sanottavanaan ja että vaalit antavat oikean suunnan toimielinten uudistuksille, joihin on jonakin päivänä ryhdyttävä, jotta Euroopan unioni saataisiin jälleen välttämättömään kansakuntien valvontaan.

Andersson, Hulthén, Lööw ja Sandberg-Fries
Haluamme tämän äänestysselityksen avulla tuoda esiin, että emme voineet tukea tarkistuksia 9 ja 11, koska niiden muotoilusta saa sen käsityksen, että Euroopan unioni tulee vaikuttamaan palkkapolitiikkaan. Mielestämme tämä asia kuuluu osapuolten neuvotteluoikeuksiin. Kannatamme tarkistuksen perusajatusta, jonka mukaan on varmistuttava talouspolitiikan ja muiden olennaisten politiikkojen paremmasta yhteensovittamisesta ja jonka mukaan tuloja on nostettava köyhyyden vastustamiseksi. Emme voi tukea muotoiluja, jotka voisi tulkita siten, että yhteisön pitää vähentää osapuolten palkkoihin liittyviä neuvotteluoikeuksia.
Emme myöskään ole samaa mieltä niistä ehdotuksista, jotka puolustuspolitiikasta esitetään päätöslauselman 34 kohdassa. Kiinnitämme huomiota siihen, että päätöslauselman 21 kohdassa otetaan uudelleen esiin kysymys riippumattomasta petostentorjuntavirastosta (OLAFista). Koska mielestämme komission tapaa käsitellä yhteisön varoja on arvosteltava, olemme päättäneet noudattaa puolueryhmämme kantaa tässä kysymyksessä.

Palm
En voi tukea tätä päätöslauselmaa kokonaisuudessaan. Sekä päätöslauselma että esitetyt tarkistukset sisältävät asioita, joita Ruotsin sosiaalidemokraattien näkökulmasta ei voi hyväksyä.
Päätöslauselman 28 kohdassa parlamentti kehottaa komissiota " nopeuttamaan ohjelmaansa, joka koskee uutta yhteistä alv-järjestelmää" . Mielestäni arvonlisävero on muiden verojen lailla kansallinen asia. Yksittäisten jäsenmaiden on voitava esimerkiksi nostaa alkoholin arvonlisäveroa ja säätää ruoan arvonlisäveroa.-34 kohdassa parlamentti pyytää komissiota täsmentämään sen ehdotuksia siitä, miten se pyrkii " tukemaan ranskalais-brittiläisiä ehdotuksia puolustuspolitiikasta yhteisen EU-politiikan hengessä" . Mielestäni EU: ssa ei tarvita yhteistä puolustuspolitiikkaa. Senkin on oltava kansallinen asia.-Tarkistuksissa 9 ja 11 (14 ja 15 kohta) komissiota kehotetaan varmistamaan talous-, sosiaali- ja palkkapolitiikan parempi yhdistäminen ja esittämään ehdotuksia vähimmäispalkoista. Mielestäni palkat ja palkkakehitys eivät kuulu EU: lle vaan työmarkkinaosapuolille. Köyhyys on ongelma EU: ssa, mutta paras tapa tämän ongelman ratkaisemiseksi on luoda lisää työpaikkoja. Se vaatii enemmän kysyntään perustuvaa talouspolitiikkaa niin jäsenmaissa kuin EU: n tasollakin, ja sitä, että maat tekevät yhteistyötä sen sijaan, että ne nykyisen tapansa mukaan saavat aikaan nollasummapelin mukaisen kilpailutilanteen, mikä merkitsee sitä, että toisen maan edut ovat toisen maan haittoja. Lopputuloksesta uhkaa muodostua kierre huonompaan, jossa palkat ja sosiaaliedut heikentyvät asteittain. Komissio voi kuitenkin työskennellä vertailukelpoisen tilaston luomiseksi palkkojen, työvoimakustannusten ja muiden sosiaalikulujen osalta; sen ei pidä johtaa inflaatiota vastustavaa tiukkaa politiikkaa vaan politiikkaa, jolla vastustetaan sosiaalista polkemista.
Theorin ja Wibe
Emme voi tukea päätöslauselman tiettyjä osia. Mielestämme palkat ja palkkakehitys eivät kuulu EU: lle vaan työmarkkinaosapuolille. Köyhyys on ongelma EU: ssa, mutta paras tapa sen poistamiseksi on luoda lisää työpaikkoja, mikä vaatii talouspolitiikkaa, joka perustuu enemmän kysyntään ja jossa maat tekevät yhteistyötä sen sijaan että ne nykyiseen tapaan saavat aikaan nollasummapelin mukaisen kilpailutilanteen, mikä merkitsee sitä, että toisen maan edut ovat toisen maan haittoja. Lopputuloksesta uhkaa muodostua kierre huonompaan, jossa palkat ja sosiaaliedut heikentyvät asteittain. Komissio voi kuitenkin työskennellä vertailukelpoisen tilaston luomiseksi palkkojen, työvoimakustannusten ja muiden sosiaalikulujen osalta; sen ei pidä johtaa inflaatiota vastustavaa tiukkaa politiikkaa vaan politiikkaa, jossa vastustetaan sosiaalista polkemista.
Emme myöskään ole samaa mieltä 28 kohdasta, jossa vaaditaan yhteisen alv-järjestelmän kiirehtimistä. Arvonlisävero on muiden verojen tapaan kansallinen asia. Emme voi tietenkään tukea 34 kohdassa ehdotettua yhteistä puolustuspolitiikkaa. Ruotsi ei kuulu sotilasliittoihin ja se on puolueeton sodissa, eikä se osallistu yhteiseen sotilaalliseen puolustukseen.
Arronin mietintö (A4-0485/98)
Andersson, Hulthén, Lööw ja Sandberg-Fries
Mielestämme on erittäin tärkeää, että euron käyttöönoton yhteydessä kansalaisille tiedotetaan asioista mahdollisimman hyvin. Mielestämme varsinkin heikossa asemassa olevat ryhmät tarvitsevat asiallista tietoa eurosta, jotta uuden valuutan käsittely ei hankaloita arkea liikaa. On tärkeää, että euron käyttöönottoon liittyvä tiedotusstrategia perustuu tähän lähtökohtaan, eikä siihen, että se on poliittinen strategia, jonka tarkoituksena on saada kansalaiset poliittisesti vakuuttuneiksi tiettyjen maiden osallistumisesta yhteiseen valuuttaan.

Bébéar
Euroon siirtyminen 1. tammikuuta koskee meitä kaikkia, olimmepa työelämässä tai eläkkeellä, aikuisia tai lapsia. Mutta vaikka tähän ennennäkemättömään tapahtumaan on aikaa muutama päivä, monet eurooppalaiset ovat eurosta huonosti perillä, suhtautuvat siihen välinpitämättömästi tai suorastaan vastustavat sitä.
Euroopan parlamentti ei voi tyytyä tähän asiaintilaan, koska se saattaa johtaa yhtenäisvaluutan epäonnistumiseen ja koska " menestyksekäs" euro on myös voimakas yhteistä eurooppalaista identiteettiä muokkaava tekijä.
Olemme tähän asti käyttäneet mielestäni huonosti niitä valttejamme, jotka liittyvät euroon siirtymistä koskevaan tiedottamiseen. Ammatinharjoittajien, kauppiaiden, pk-yritysten ja pk-teollisuuden yritysten tiedottaminen on yhä liian pirstoutunutta, liian epätarkkaa. Se kohdistuu huonosti tavalliseen ihmiseen. Ne 370 miljoonaa eurooppalaista, jotka kuuluvat tai eivät kuulu euroalueeseen, eivät pyydä mitään suuria retrospektiivisia ylimalkaisuuksia rahapolitiikan historiasta keskiajalta lähtien. He haluavat sellaista kotimaansa tilanteeseen sopivaa konkreettista tietoa, joka antaa heille uskoa.
Tiedotuskampanjat ovat hyödyllisiä, etenkin silloin kun ne eivät ole yleisluonteisia ja vastaavat vanhusten, vammaisten sekä taloudellisissa ja sosiaalisissa vaikeuksissa olevien henkilöiden erityistarpeisiin. Meidän kaikkien on muodostettava uudelleen arvoasteikkomme palkkoihimme ja jokapäiväisiin menoihimme nähden. Toisille se on helppoa, toisille hämmentävää. Onnistuaksemme meidän on keskitettävä ponnistelumme näihin jälkimmäisiin.
Alue- ja paikallisviranomaiset eivät ole riittävästi mukana tässä menettelyssä. Euroopan unionin on käytettävä paremmin hyväksi niiden asiantuntemusta, joka on tällä alalla lähes ehtymätön. Niillä on myös parhaimmat yhteydet järjestöihin, joita ei ole saatu tarpeeksi liikkeelle, viranomaisten tarjouksista huolimatta.
Tässä yhteydessä en voi muuta kuin hyväksyä Arronin mietinnön. Olemme vasta euron perustamisen alkuvaiheessa. Strategia on laadittava jo nyt pitkälle aikavälille ja suurta osallistujamaiden määrää varten, ja sitä on arvioitava jatkuvasti.

Caudron
Tästä mietinnöstä äänestäminen antaa minulle mahdollisuuden korostaa sitä, että euron käyttöönotossa on otettava kansalaiset huomioon. Kansalaisia on paitsi tiedotettava myös otettava heidät mukaan. Siksi Pohjois-Ranskassa on perustettu aloitteestani " euroon mukaan lähtevien kansalaisten" kerhoja.
Nämä kerhot, jotka kokoavat yhteen kaikenlaisia mielipiteitä ja taustoja edustavia eurosta kiinnostuneita kansalaisia, seuraavat tiedotuskampanjoja ja ehdottavat muutoksia. Ne ehdottavat uusia toimia. Ne osallistuvat aktiivisesti näihin kampanjoihin.
Näiden kerhojen toisena päätavoitteena on paljastaa ja karkottaa kaikenlaiset " pikku huiputukset" , joita euron käyttöönotto varmasti aiheuttaa.
On varmasti paljonkin tekemistä niiden osalta, jotka yrittävät laskuttaa palveluista " euron takia" , tai niiden, jotka yrittävät käyttää hyväkseen heikoimmassa asemassa olevaa väestöä.
Muun osalta, ja puheenvuoroni lopuksi, haluan korostaa erityisesti ajanjaksoa, joka alkaa Euroopassa 16 päivän kuluttua... ja jolle ei ole tähän asti ollut vastinetta.

Ewing
Yhdistynyt kuningaskunta osallistuu euron tiedotusstrategiaan, mikä tulee aiheuttamaan hämmennystä, sillä Yhdistynyt kuningaskunta ei aio liittyä EMUun eikä asettaa aikataulua liittymiselle.

Gallagher
Puollan tämän mietinnön pääsisältöä. Siinä vaaditaan huomattavaa lisäystä sellaisten kattavien tiedotuskampanjoiden määrärahoihin, jotka koskevat niitä asioita, jotka on ratkaistava Euroopan yhtenäisvaluutan käyttöönoton yhteydessä. Irlannin hallitus on todellakin ryhtynyt tiedottamaan maan kansalaisia jäsennellyllä ja johdonmukaisella tavalla, ja haluaisin kiittää tiedotustehtävää valvomaan perustettua Euro Changeover Boardia sen ponnisteluista.
Eurovaluutta tulee vaikuttamaan liike-elämän kaikkiin osa-alueisiin ja mullistaa täysin yritysten toiminta- ja menettelytavat. Yhtenäistä valuuttaa käyttävien yhtenäismarkkinoiden luomisella tulee olemaan kauaskantoinen vaikutus irlantilaisyritysten markkinointi-, tuotanto- ja jakelustrategioihin. Vaikka eurosetelit ja -kolikot lasketaan liikkeeseen vasta 1. tammikuuta 2002, ei voida unohtaa sitä, että eurovaluutta tulee voimaan muussa kuin käteisessä muodossa tammikuun 1. päivänä. Tämä tarkoittaa sitä, että yritysten on muutettava menettelytapojaan sen mukaisesti.
Tietotekniikka tulee niin ikään olemaan avainasemassa uudistettaessa kaupankäynnin toimintatapoja. Yhtenäisvaluutan käyttöönoton vaikutukset ulottuvat kauas tietotekniikan laitosten ulkopuolelle. Yritysten on lisäksi kehitettävä monia sekä lyhyellä että keskipitkällä aikavälillä toteutettavia toimenpiteitä, jotta ne voisivat turvata kaupankäyntinsä koko sinä aikana, kun Irlanti kuuluu talous- ja rahaliittoon ja Britannia pysyttelee euroalueen ulkopuolella. Yksi yhtenäisvaluutan käyttöönottoa edeltävä suuri pelko, nimittäin se, että euro olisi hyvin tuhoisa järjestelmien kannalta, on väistynyt määräpäivää lähestyttäessä. Kyse on nyt siitä, kuka voittaa ja kuka häviää uusilla markkinoilla, ja paljon riippuu siitä, miten yritykset hoitavat tammikuun 1999 ja tammikuun 2002 välisen siirtymäkauden.
291 miljoonan kansalaisen tiedottaminen 11: ssä euroalueeseen kuuluvassa maassa ei suinkaan ole halpaa. Tämä on otettava huomioon unionin talousarviossa siten, että uuteen eurovaluuttaan liittyvien tiedotuskampanjoiden määrärahoja nostetaan tuntuvasti. Määrärahoja on osoitettava lisäksi perusteellisiin tiedotuskampanjoihin niissä neljässä maassa, jotka eivät ole mukana uudessa Euroopan yhtenäisvaluuttajärjestelmässä 1. tammikuuta 1999, nimittäin Kreikassa, Britanniassa, Suomessa ja Ruotsissa.
Jotta Euroopan yhtenäisvaluutta täydentäisi asianmukaisesti Euroopan sisämarkkinoiden toimintaa, sen pitäisi olla voimassa kaikissa EU: n 15 jäsenvaltiossa. Tiedotuskampanjoiden on oltava yksi osatekijä, jotta voidaan varmistaa, että Euroopan unionilla on yksi yhtenäisvaluutta, joka on lähitulevaisuudessa voimassa sen kaikissa jäsenvaltioissa.

Lindqvist (ELDR), Svensson (GUE/NGL), Gahrton (V), Bonde, Lis Jensen, Krarup ja Sandbæk (I-EDN)
Euron tiedotusstrategia vaikuttaa sekä niihin jäsenmaihin, jotka liittyvät euroalueeseen että sen ulkopuolelle jääviin maihin. Olemme myös samaa mieltä siitä, että euro vaikuttaa EU: n kansalaisiin enemmän kuin mikään muu yksittäinen EU: n toimi. Juuri sen vuoksi on tärkeää, että tiedotus on tiedotusta eikä muutu propagandaksi. Pyrkimykset luoda " eurooppalainen identiteetti" eivät mielestämme kuulu eurosta tiedottamiseen.
Nuorten rooli erityisinä euroon ja yleensä EU: n toimielimiin liittyvän tiedon levittäjinä herättää myös kysymyksiä, ja samoin " kotona olevien naisten" kohderyhmä. Pääsääntönä pitää olla, että kaikki tiedottaminen on juuri tiedottamista ja että sen pitää olla yleisluonteista eikä sitä saa sekoittaa EU: n rakentamiseen ja toimielimiin liittyvään propagandaan.

Palm
 (SV) EMU on poliittinen projekti, joka vaikuttaa suuresti jäsenmaiden kansalaisten arkipäivään. EMUsta on sen vuoksi keskusteltava, mutta siitä tässä mietinnössä ei ole kyse. Kyse on sen sijaan eurosta. Euro on valuutta, toisin sanoen rahaa - ja kansahan tietää, miten rahaa käytetään. Sen vuoksi ei mielestäni tarvita mitään tiedotusstrategiaa.
Suhtaudun sitä paitsi kriittisesti niihin mietinnön osiin, joissa sanotaan, että euro on tärkeä tekijä yhteisen eurooppalaisen identiteetin kannalta, sekä niihin osiin, joissa jäsenvaltioiden kansalaisista tehdään selvästi naurunalaisia sanomalla, että merkittävää osaa väestöstä ei saavuteta tavanomaisin viestintäkeinoin esimerkiksi heidän poliittisen tai filosofisen asemansa vuoksi!
Kuten sanoin, euron tiedotusstrategiaa ei tarvita. Tuntuu kuitenkin siltä, että mietintöön yritetään liittää asioita, jotka ovat selvästi poliittista propagandaa. 19 kohta on tästä selkeä esimerkki. Mietinnön ehdottaman propagandatoiminnan harjoittamista ei tapahdu sivistyneessä ja demokraattisessa yhteiskuntajärjestelmässä. Euroopan pitäisi jättää historian roskakoriin tämä tapa, jolla yritetään vakuuttaa kansalaisia harjoitetun politiikan erinomaisuudesta.

Rovsing
Siirtyminen EU: n yhteisvaluuttaan merkitsee maailmanhistorian suurinta rahanvaihtoa. Sellainen muutos aiheuttaa suuria vaatimuksia tiedotusstrategialle. Hyvä ja määrätietoinen tiedotuspolitiikka on sitä paitsi ratkaisevassa asemassa, kun ajatellaan pyrkimyksiä ottaa euro käyttöön myös Tanskassa, jossa kansan epäusko johtuu yhteisvaluutan etuja koskevan tiedotuksen osittaisesta puutteellisuudesta. Siksi on ilahduttavaa, että komission ja Euroopan parlamentin tiedotukseen suuntaama taloudellinen ja poliittinen panos on ollut niin suuri.

Trizza
Olen samaa mieltä herra Arronin kanssa, joka mietinnössään tuo esiin, että on välttämätöntä harjoittaa kansalaisille ja julkisille ja yksityisille toimijoille suunnattua asianmukaista neuvontaa ja tiedotusta, jotta euroon siirtyminen ei aiheuttaisi näille ryhmille mitään haittaa.
Mielestäni on lisäksi tärkeää korostaa, että yksittäisten jäsenvaltioiden on yhdessä Euroopan komission kanssa pantava toimeen tiedotuskampanjoita, jotka on suunnattu tietyille epäsuotuisista olosuhteista kärsiville sosiaalisille ryhmille - vammaisille, vanhuksille ja niin edelleen - ja tahdon painottaa, että on välttämätöntä, että kaikissa suunnitelluissa toimissa ryhdytään myös säännöllisesti tarkkailemaan ja valvomaan saavutettuja tuloksia.
Mettenin mietintö (A4-0422/98)
Andersson, Hulthén, Lööw ja Sandberg-Fries
Haluamme kiittää esittelijää tärkeästä mietinnöstä. Käsityksemme mukaan yhtenäisvaluutan käyttöönotto lisää työllisyyttä, vahvistaa kestävää kasvua ja parantaa kilpailukykyä. Samaan aikaan olemme tietoisia yhteisvaluutan mahdollisesti aiheuttamista vaaroista. Olemme sitä mieltä, että on kiinnitettävä enemmän huomiota mietinnössä esiin tuotuihin näkökohtiin vaaroista, jotka liittyvät epäsymmetrisiin shokkeihin, ja mukauttamismekanismien tarvetta on selkeästi mietittävä. Epäsymmetrisiin shokkeihin liittyvillä vaaroilla on merkitystä koko Euroopan unionille, ei vain euro-11-valtioille.

Blak, Iversen, Kirsten Jensen ja Sindal
Tanskan sosiaalidemokraatit äänestivät tänään Alman Mettenin mietinnön puolesta, jossa käsitellään epäsymmetristen shokkien mukauttamismekanismeja, koska ehdotetut mukauttamismekanismit edesauttaisivat Euroopan talouden vakauden varmistamista, kun EMUn kolmas vaihe alkaa, mikä on kaikkien EU-maiden etujen mukaista.
Kun yhteisvaluttaan osallistuvat 11 maata lyövät 1. tammikuuta 1999 lukkoon sisäiset valuuttakurssinsa ja vuonna 2002 korvaavat kansalliset valuuttansa eurolla, eivät maat voi enää käyttää hyväkseen valuuttakurssipolitiikkaa, toisin sanoen, ne eivät enää voi devalvoida tai revalvoida omaa valuuttaansa. Se asettaa kyseiset maat teoreettisesti huonompaan asemaan, jos niiden talouksiin kohdistuu niin kutsuttuja epäsymmetrisiä shokkeja. Epäsymmetrisellä shokilla tarkoitetaan sitä, että shokki kohdistuu vain yhteen yksittäiseen valtioon tai yhteen yksittäiseen teollisuuden haaraan. Talouden shokin vuoksi menetetyn kilpailukyvyn takaisin saamiseksi voitiin ennen muun muassa devalvoida oma valuutta.
Koska näin ei enää voi tehdä, jäljellä olevien taloudellisten keinojen tarjonta muodostuu julkisesta budjettipolitiikasta, mutta myös siihen liittyen euromaiden toimintavapautta rajoitetaan, koska niiden on täytettävä vaatimukset, jotka on päätetty kasvu- ja vakaussopimuksessa ja jotka merkitsevät muun muassa sitä, että julkinen alijäämä saa olla korkeintaan 3 % bruttokansantuotteesta (BKT), ja julkinen velka saa olla korkeintaan 60 % BKT: stä. Mietinnössä ehdotetaan sen vuoksi vakausrahaston perustamista, joka sellaisissa tapauksissa, joissa yksi maa tai teollisuuden ala joutuu kyseisen epäsymmetrisen shokin kohteeksi, voi lainata rahaa kyseiselle maalle tai kyseiselle teollisuuden alalle ja siten auttaa selviämään shokista. Näiden lainojen jako tapahtuu vain neuvoston yksimielisellä päätöksellä ja neuvosto määrää myös varojen käyttöä koskevista ehdoista.

Caudron
Meille tänään esitelty teksti on talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan ja sen esittelijän, Alman Mettenin, perinpohjaisen työn tulos. Tämä parlamentin aloite on jälleen kerran osoitus parlamentin luovuudesta, olivatpa ongelmat millaisia tahansa.
Tuen tätä mietintöä, sillä vaikka olenkin vakuuttunut, että euro tuo mukanaan turvallisuutta, olen sitä mieltä, että riskejä on ehkäistävä jo nyt, sillä niitä on vähäisyydestään huolimatta kuitenkin olemassa.
Euroalueen maiden tukemiseksi epäsymmetristen shokkien varalle perustetun yhteisön rahaston avulla on tässä suhteessa varmasti mahdollista antaa yhtenäisvaluutallemme, ja etenkin sen hyväksyneille maille, vankka perusta tulevaisuutta varten. Se takaa myös euron vakauden dollarin ja jenin kaltaisiin vahvoihin valuuttoihin nähden.
Vaikka voimme toisaalta ajatella, että epäsymmetriset shokit jäävät vähäisemmiksi heti 1. tammikuuta 1999 lähtien - ennuste, jonka viime kuukaudet ovat vahvistaneet euroalueen maiden valuuttojen pysyessä erittäin vakaina - meidän on otettava huomioon lainsäädäntöjen ja politiikkojen epäyhtenäisyys. Kyllä, voimakkaat erot ovat omiaan heikentämään yhteisörakenteita.
Niinpä olen samaa mieltä niiden kanssa, jotka vaativat talouspolitiikkojemme parempaa yhteensovittamista ja sosiaaliturvamaksujen, erityisesti välillisten maksujen, lähentämistä.

Lis Jensen
Kuten tiedämme, Tanska ei osallistu EMUn kolmanteen vaiheeseen, joka alkaa 1. tammikuuta 1999. Tanskan valtiovarainministeri argumentoi muuten innokkaasti sen puolesta, ja hän ajaa myös " vakaussuuntaista" politiikkaa, aivan kuten osallistuisimme EMUn kolmanteen vaiheeseen. Mettenin mietinnöstä käy selvästi ilmi jotain siitä, minkä valtiovarainministeri jätti sanomatta Tanskassa käytävässä keskustelussa, nimittäin se, että EMUn toteuttamisen yhteydessä voi olla välttämätöntä, että siihen osallistuvilla mailla on väline, jonka avulla ne voivat selvitä eurojärjestelmässä esiintyvistä taloudellisista kriiseistä. Sen vuoksi on perustettava vakausrahasto, joka auttaa pahimpien vahinkojen korjaamisessa. Samanaikaisesti mietinnössä ennakoidaan sitä, että on ajettava aktiivisempaa budjettipolitiikkaa ja palkkojen mukauttamista ja erityisesti pieniä valtioita, joihin Tanskakin kuuluu, kehotetaan suoranaisesti mukauttamaan palkkoja.
Tilannehan on Tanskassa sellainen, että työmarkkinaosapuolet neuvottelevat palkka-asioista ja niin asian pitää mielestäni olla jatkossakin - EU ei saa sekaantua palkkoja koskeviin kysymyksiin! Mietinnössä korostetaan, että yksittäinen valtio menettää keinonsa vaikuttaa rahapolitiikkaan ja myös talouspolitiikkaan. Tämä on jo havaittavissa julkisen sektorin leikkauksissa Tanskassa, jossa lähes kaikki sosiaalimaksut ovat julkisesti rahoitettuja ja tästä on huomattavia seurauksia ihmisille, jotka ovat riippuvaisia julkisista maksuista.
Viime aikoina olemme valuuttalakia koskevan käsittelyn yhteydessä voineet todeta, että varhennettuun vanhuuseläkkeeseen liittyvä järjestelmä yksityistetään asteittain. Tarkoitan tässä etenkin sitä erityistä varhennettuun vanhuuseläkkeeseen liittyvää jäsenmaksua, jonka yksittäinen työttömyyskassan jäsen joutuu tästä lähtien maksamaan, jos hän haluaa myöhemmin siirtyä varhennetulle vanhuuseläkkeelle. Tämä on ensimmäinen askel ja ei varmastikaan viimeinen, jonka näemme, jos tämä kehitys jatkuu. Ei voi olla yllättävää, että tämä tapahtuu lähes samaan aikaan, kun komissio on kirjeitse arvostellut nykyistä järjestelmää. Mikään yllätys ei ole myöskään se, että varhennetun vanhuuseläkejärjestelmän muutos vahvistaa sen sellaisia piirteitä, jotka ovat tunnusomaisia yksilöllisille vakuutuksille. Ainoa asia, joka tässä kummastuttaa on se, että muutos on ollut hädin tuskin tarpeeksi suuri, jotta EU: n komissio olisi tyytyväinen!

Lindqvist (ELDR), Eriksson, Sjöstedt ja Svensson (GUE/NGL), Gahrton, Holm, Lindholm ja Schörling (V), Bonde, Lis Jensen, Krarup ja Sandbæk (I-EDN)
Alman Mettenin mietinnössä, joka liittyy epäsymmetristen shokkien mukauttamismekanismeihin, viitataan useasti siihen, että 11 euromaan budjettipolitiikkaan ja palkkojen mukauttamiseen liittyviä talousstrategioita olisi sovitettava yhteen entistä paremmin, mitä vastustamme. Mietinnössä painotetaan, että euron käyttöönoton jälkeen maakohtaiset taloudelliset shokit eivät häviä kokonaan ja että sen vuoksi on välttämätöntä perustaa vakausrahasto, josta euromaat voivat lainata, jos niihin kohdistuu epäsymmetrisiä shokkeja. Olemme yksimielisiä siitä, ettei maakohtaisten taloudellisten shokkien vaara euroalueella vähene. Viime vuosien merkittävästä jäsenmaiden talouksien koordinointiin liittyvästä pystysuorasta integraatiosta huolimatta olemme saaneet useita esimerkkejä puhtaasti maakohtaisista shokeista.
Euron käyttöönotto merkitsee 11 euromaan raha- ja valuuttapolitiikan lukkoon lyömistä. Sen myötä nuo 11 jäsenmaata menettävät ratkaisevan taloudellisen välineen taloudellisen kriisin ratkaisemiseksi. Mahdollisuudesta devalvoida tai antaa kruunun kellua vapaasti, kuten esimerkiksi Suomessa tehtiin 1990-luvun alussa Suomen markan osalta, mistä seurasi suuri taloudellinen menestys (vienti nousi ja inflaatio oli alhainen), luovutaan lopullisesti. Jäsenmaat voivat sen sijaan yrittää parantaa kilpailukykyään antamalla taloudellisen kriisin heijastua palkkarakenteeseen pienentämällä vähimmäispalkkoja ja heikentämällä työoloja sen seurauksena. Tilannetta vahvistaa se, että EU ei ole optimaalinen valuutta-alue, muun muassa siksi, että työvoima ei erityisemmin liiku rajojen yli. Samalla vakausrahasto ei vaikuta merkittävästi maakohtaisiin shokkeihin, koska EU: n budjetille on asetettu katto, joka on 1, 27 % yhteenlasketusta BKT: stä. Sen vuoksi taloudellisten kriisien kanssa painiville alueille tai maille ei voi tarpeeksi kanavoida välittömästi käytettävissä olevia varoja.
Tanska ja Ruotsi ovat yhdessä Ison-Britannian kanssa päättäneet jäädä EMUn kolmannen vaiheen ulkopuolelle. Haluamme pitää kiinni tästä politiikasta, koska pidämme ratkaisevana sitä, että yksittäisten jäsenmaiden kansalaiset saavat päättää yhteiskuntataloudellisista tavoitteista ja keinoista. Tämä päätäntävalta ei saa olla pelkästään Euroopan valtaeliitillä ja EKP: llä. Alman Mettenin mietintö, on askel väärään suuntaan, koska siinä painotetaan sitä, että EU: n EMUun liittyvää taloudellista toimivaltaa on vahvistettava ja että " jäsenvaltioiden noudattamat talouspolitiikat on sovitettava entistä kiinteämmin yhteen" ja että edistetään " akateemisen ja ammatillisen koulutuksen yhteensovittamista sekä poistetaan esteitä, jotka vaikeuttavat sosiaalietuuksien siirtoa" .

Palm
Mietinnössä otetaan esiin yksi ongelma, joka yhtenäisvaluutasta aiheutuu. Ensimmäisessä kohdassa otetaan esiin tiukan yhteisen rahapolitiikan aiheuttamat pääongelmat. Mietinnössä on useita hyviä ajatuksia, mutta suhtaudun erittäin kriittisesti suurimpaan osaan mietintöä, enkä sen vuoksi voi äänestää sen puolesta.
EMU on poliittinen hanke, joka merkitsee yhtenäistä valuuttapolitiikkaa. Mietinnön 2 kohdassa sanotaan, että " jäsenvaltioiden noudattamat talouspolitiikat on sovitettava entistä kiinteämmin yhteen" . Talouspolitiikka on se ohjauskeino, joka meillä on työllisyyden varmistamiseksi ja hyvinvoinnin takaamiseksi. Talouspolitiikka, joka riippuu EMUa koskevan sopimuksen kriteereistä, ei ensi sijassa suosi työllisyyttä ja hyvinvointia. Tämän lisäksi on jäsenmaita, jotka ovat päättäneet olla osallistumatta valuuttaunionin kolmanteen vaiheeseen. Mietinnössä sanotaan myös, että palkkojen mukauttaminen on välttämätöntä, mitä luonnollisesti vastustan.

Ribeiro
Epäsymmetriset shokit asetettiin etusijalle keskusteltaessa lähestyvän euron käyttöönoton vaikutuksista talouskriiseistä kärsiviin kansainvälisiin suhdanteisiin.
Esiin ei tuoda, kuten mietinnössä on sekä selkeästi että viitteellisesti ilmaistu, että eurosta huolimatta jäsenvaltiot voivat joutua kohtaamaan epäsymmetrisiä shokkeja vaikka yhtenäisvaluutta vähentääkin niiden tapahtumisen mahdollisuutta.
Epäsymmetriset shokit johtuvat kansallisten talouspolitiikkojen epäsymmetriasta ja siitä tavasta, jolla ne voivat käsitellä tilanteita ja shokkeja, joita ne joutuvat epäsymmetrisesti kohtaamaan. Se on tosiasia, jota euro ei muuta. Euron käyttöönoton myötä joissakin maissa katosi mahdollisuus erään välineen, näille talouksille tyypillisen oman rahan, käyttöön sekä sen sitominen valuuttakursseihin. Epäsymmetriset shokit voivat pahentua, koska on olemassa väline, joka saattaa tehdä niistä suurempia, ja toisaalta niiden kannalta, jotka shokeista kärsivät, puolustusmekanismit eivät ota huomioon, vaan päinvastoin jättävät huomiotta kansallisten talouksien realiteettien aiheuttamat shokit.
Vaikka suhtaudumme päätöslauselmaehdotukseen hyvin varautuneesti, tuemme vakausrahaston luomista. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että se olisi väistämättä pakosta hyväksytty ja sen pitäisi olla yhdenmukainen politiikan peruspilarin, vakaussopimuksen kanssa. Vastustamme sitä, että se muodostaisi takuumekanismin korkojen kanssa takaisinmaksettaville lainoille.
Lukuun ottamatta vakausrahaston luomisen myönteistä vaikutusta epäsymmetristen shokkien torjumiseksi päätöslauselmaehdotuksen ajatukset ja välttämättömän vakausrahaston piirteet, joita emme voi hyväksyä, vaikuttivat äänestyskäyttäytymiseemme.

Rovsing
Tämä talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan tekemä valiokunta-aloitteinen mietintö ilmaisee voimakasta tahtoa ottaa realistisesti huomioon kaikki ne ongelmat, joita rahoitusmarkkinoilla voi ilmetä euron käyttöönoton jälkeen. Se on lisäksi suuren selvänäköisyyden ja hyvin perusteellisen analyysin ilmaus, mitä on syytä kehua. Yhteisvaluutta voi olla taloudellisesti vakauttava tekijä vain, jos otetaan tarpeeksi ajoissa asianmukaisesti huomioon ne vaaran merkit, joita ilmenee EU: n sisä- ja ulkopuolella. Tämä mietintö on osa kaikkien euroon mahdollisesti vaikuttavien olennaisten tekijöiden juoksevaa arviointia.

Theonas
Vain 15 päivää ennen EMUn kolmannen vaiheen alkua ja euron syntymistä Euroopan parlamentti, vaikkakin vain osaksi, joutuu paneutumaan niihin seurauksiin, mitä tällä on yhteisön eri jäsenvaltioille ja alueille sekä teollisuushaaroille ja talouden sektoreille. On tyypillistä, että huolimatta niistä toistuvista kehotuksista, joita on esittänyt jopa itse tämä parlamentti, joka hyväksyi asiaa koskevat tarkistukset aiemmissa mietinnöissään, komissio pysyy edelleen vaiti eikä esitä sillä varmasti käytettävissään olevia tutkimuksia EMUn seurauksista jäsenvaltioiden talouksille, eri teollisuushaaroille ja talouden sektoreille, työllisyydelle, työmarkkinoille, sosiaaliturvalle ja kansan tulotasolle. Päinvastoin, komissio tuhlaa miljardeja euroja puolustavaan propagandaan yrittäessään saada eurolle hyväksynnän työväestöltä, joka vastustaa sitä voimakkaasti ja puolustaakseen oikeuksiaan tuo esiin torjuntansa kaikissa yhteisön jäsenvaltioissa tapahtuvan massojen taistelun avulla.
Mettenin mietinnössä mainitaan ehkä ensimmäistä kertaa EMUn ja euron tietyt seuraukset, jotka vahingoittavat erityisesti niitä jäsenvaltioita, joiden taloudet ovat heikossa kunnossa. Kyseessä on julkinen hyväksyntä epätasapainoisen kehityksen laille, joka kuuluu kapitalistisen järjestelmän luonteeseen ja joka voidaan havaita myös valtioiden itsensä sisällä. Vaikka valtiot käyttävätkin sitä tehottomasti, niillä on käytettävissään tärkeä hoitokeino, kansalliset budjetit, jotka yltävät lähes 50 %: iin niiden BKT: stä.
Mettenin mietinnössä ei ole kuin varovainen maininta yhteisön budjetista, ja muuten ehdotetaan tulevien kriisien hoitokeinoksi luotonantorahastoa, johon kriisiin joutuneet jäsenvaltiot voisivat turvautua ja saada korollista lainaa kriisin hoitoon. Mietinnössä itsessään tunnustetaan, että kansalliset rahapolitiikat eivät ulotu euroaluetta kauemmaksi, ja sama koskee käytännössä myös euron ulkopuolelle jääneitä jäsenvaltioita, ja rahapolitiikan absoluuttinen valta on Euroopan keskuspankilla, joka määrittelee yhtenäisen korkotason, joka ei sovi lainkaan joillekin jäsenvaltioille, ja luo näin kriisin syitä. Samoin tapahtuu silloin, kun jäsenvaltio ei kykene pitämään budjettivajettaan vaadituissa rajoissa ja vakautussopimuksen soveltamistavan mukaisesti sen pitää maksaa sakkoja samalla kun ehdotetusta rahastosta pyydetään lainaa.
Jotta kriisejä sekä kansallisella että yhteisön tasolla voitaisiin hoitaa ja jotta talouksia voitaisiin harmonisoida, esiin nostetaan tärkeäksi asiaksi veropolitiikan harmonisointi, joka tarkoittaa uusia rasitteita työntekijöille, jotka joka tapauksessa tavalla tai toisella joutuvat maksamaan raha- ja talousunionin, euron, talouslaman ja kriisien hinnan.
Tämän mietinnön suuri totuus on se, että " kansallisen rahapoliittisen itsemääräämisoikeuden poistuttua tarvitaan aktiivisempaa budjettipolitiikkaa ja palkkojen mukauttamista" .
Sen jälkeen kun kansallisten budjettien menoja on valvottu talouskurin ja vakautussopimuksen avulla, sen jälkeen kun koulutukseen, terveydenhoitoon, sosiaaliturvaan ja alueelliseen kehitykseen kohdistuvia julkisia menoja on pienennetty, jäsenvaltioita pyydetään nyt asettamaan valvonnan alle myös budjettiensa tulopuolen ja lisäämään niitä tuloja, jotka tulevat kansankerroksista, työntekijöiltä, maanviljelijöiltä, itsetyöllistetyiltä sekä samalla laajentamaan painetta matalan palkkatason säilyttämiseksi tai jopa palkkatulojen pienentämiseksi muuttamalla työsuhteita.
Koko Euroopan työväestö ei voi hyväksyä näitä suunnitelmia, ja työväestö taistelee tätä politiikkaa vastaan, politiikkaa, joka on täysin sen etujen vastainen ja noudattaa monopolipääoman tahtoa.
(Istunto keskeytettiin klo 13.05 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Eurooppa-neuvoston kokous Wienissä - Itävallan puheenjohtajakausi (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu Eurooppa-neuvoston selonteosta ja komission julkilausumasta sekä neuvoston puheenjohtajavaltion julkilausumasta.

Schiedermeier
Arvoisa puhemies, ulkoinen tilanne epäilemättä vaikeutti Itävallan tehtävää puheenjohtajamaana. Siitä huolimatta voin nyt todeta, että vuoden 1999 työllisyyspoliittisista suuntaviivoista päästiin yksimielisyyteen. Myös Euroopan investointipankin työllisyyteen liittyvien erityistoimintaohjelmien toteuttamista koskeva väliyhteenveto on myönteinen. Neuvosto on miltei päässyt yksimielisyyteen Eurooppalaista osakeyhtiötä koskevasta direktiivistä. Sitä vastoin Agenda 2000: n osalta edistystä ei ole juurikaan huomattavissa. Tältä osin en yhdy neuvoston optimismiin.
Maatalouspolitiikasta vastaavan ja täällä läsnä olevan itävaltalaisen komissaarin ehdotusta ei voi hyväksyä sellaisenaan. Edustamilleni maanviljelijöille, jotka tuottavat pääasiassa maitoa ja lihaa, se merkitsee varmaa tuhoa. Kansallinen - Saksassa osavaltiokohtainen - yhteisrahoitus sopivan korkeita korvauksia varten on järkevä ratkaisuvaihtoehto. Tuleva puheenjohtajamaa Saksa voi nyt osoittaa, tukeeko se maataloustuottajia, kun Itävalta ei ratkaissut ongelmaa. Samalla voitaisiin lieventää nettomaksajaongelmaa. Tavoitteen 2 alueiden rakennepolitiikkaa koskevat ehdotukset asettavat maaseutualueet räikeästi muita huonompaan asemaan. Se koskee erityisesti alueita, joilla on yhteinen raja EU: n ulkopuolisten valtioiden kanssa. Myös tältä osin on huomattavissa edistystä, vaikka tietenkin nimenomaan Itävallan täytyisi olla erittäin kiinnostunut tästä kysymyksestä.
Nyt täytyy toissijaisuusperiaatteen puitteissa myöntää alueellisella ja paikallisella tasolla asiasta vastaaville huomattavasti laajemmat vapaudet kansallisten tukirahojen käyttöönottoa varten. Ratkaiseva eurooppalainen lisäarvo on unionin ja kansalaisten lähentäminen. Mitä enemmän unioni etääntyy kansalaisista, sitä varmemmin se vaarantaa itsensä. Kaikissa tulevissa päätöksissä on otettava huomioon tämä tärkeä näkökulma. Se koskee myös laajentumista. Sitä on pidettävä myönteisenä asiana. Jäsenyyttä hakeneiden maiden on ensiksi kannettava kortensa kekoon siltä osin. Siirtymäkaudet maataloutta ja työntekijöiden vapaata liikkumista varten ovat nykyisten ja tulevien jäsenvaltioiden etujen kannalta tarpeen. Siihen neuvoston puheenjohtaja ei valitettavasti ole ottanut kantaa. Ongelmien huomiotta jättäminen ei kuitenkaan auta. Sen vuoksi parlamentin kristillisdemokraattinen puolueryhmä seuraa tarkkaavaisesti näiden kysymysten kehittymistä Saksan puheenjohtajakaudella.

Arias Cañete
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, kun arvioidaan jonkin puheenjohtajavaltion saavutuksia, on pohdittava yhtäältä sitä objektiivista edistystä, jota Euroopan rakentamisprosessissa on tapahtunut, ja toisaalta sitä, miten antaumuksellisesti ja taitavasti puheenjohtajavaltio on hoitanut työnsä asioiden alullepanijana ja erotuomarina.
Tällä kertaa puheenjohtajavaltio Itävallalla oli edessään muiden haasteiden ohella eräs hyvin vaikea tehtävä: pyrkiä täydentämään Agenda 2000: n eri pilarit järkevässä määräajassa ja vieläpä unionissa talousarvion takia ilmenneiden suurten jännitteiden keskellä. Kukaan, joka tiesi ratkaisematta olevien kysymysten objektiivisen vaikeuden, ei olisi vaatinut puheenjohtajavaltio Itävaltaa lyömään lukkoon Agenda 2000: n tärkeimpiä osa-alueita. Neuvosto ei ollut vielä päättänyt lopullisesti kantaansa tästä paketista, jota on käsiteltävä kattavasti.
Voidaan kuitenkin arvioida myönteisesti sitä edistystä, jota on tapahtunut useiden Agenda 2000: n teknisten seikkojen osalta ja joka edesauttaa huomattavasti lopullisen kokonaisratkaisun aikaansaamista asiassa tällä vaalikaudella.
On kuitenkin hieman kyseenalaista, arvoisa puhemies, että puheenjohtajavaltio on toisinaan puoltanut rahoituksen ja talousarvion osalta sellaisia epätasapainoisia aloitteita, jotka estivät saavuttamasta yksimielisyyttä jäsenvaltioiden eri kantojen välillä ja jotka jopa tukivat avoimesti jotakin vastakkain olevista kansallisista kannoista.
Olemme joka tapauksessa tyytyväisiä siitä, että Wienin Eurooppa-neuvostossa on saatu palautettua tasapaino ja todettu jälleen komission alkuperäisen ehdotuksen olevan hyvä neuvottelupohja, jonka on oltava mukana lopullisessa sopimuksessa, kuten puheenjohtaja Santer tänä aamuna totesi.
Lopuksi haluan onnitella puheenjohtajavaltio Itävaltaa siitä, että se on painottanut aktiivisia työllisyyspolitiikkoja sekä kehottanut jäsenvaltioita määrittelemään politiikkoja ja asettamaan lisätavoitteita ja tarkempia määräaikoja kansallisissa toimintasuunnitelmissaan. Tämä voi olla alkuna sellaiselle todelliselle yhteisön sosiaalipolitiikalle, joka toimisi yhtenäisvaluutan ja -markkinoiden vastavoimana.
Voi olla, ettei saavutettu edistys ole ollut huimaavaa, mutta kukaan tässä parlamentissa ei voi kiistää sitä, miten uutterasti, antaumuksellisesti ja ammattitaitoisesti Itävalta on hoitanut puheenjohtajakautensa.

Burenstam Linder
Arvoisa puhemies, Wienin huippukokous ei ollut kovinkaan edistyksellinen, koska siellä ei, vastoin huippukokousten alkuperäistä tarkoitusta, otettu käsittelyyn strategisia kysymyksiä. Aikaa käytettiin jo kauan sitten tehdyn verovapaata kauppaa koskevan päätöksen käsittelyyn, sillä perusteella, että alkoholi ja tupakka ovat hyväksi työllisyydelle. Siitä keskustelusta voisi seurata jotain hyvää, jos korkeaa verotusta ajavat hallitukset tekisivät sen johtopäätöksen, että verotuksen yleinen alentaminen, eikä vain tämän talouden kevytmielisen asian kannalta, olisi hyväksi työllisyydelle.
On valitettavaa, että itälaajentumista jarrutettiin Wienin kokouksessa. Ilmiselvää on, että komission Latviaa ja Liettuaa koskeva kannanotto on jäänyt pois. Itälaajentumisen tarkoituksena ei ole ainoastaan ilahduttaa näitä kymmentä Itä- ja Keski-Euroopan maata. Se ei ole lahja köyhille naapurimaille. Itälaajentumisesta meille on ollut suurta etua jo ennen näiden maiden liittymistä. Niissä on toteutettu taloudellisia uudistuksia, jotka ovat antaneet meille uusia markkinoita ja uusia työpaikkoja. Poliittiset uudistukset ovat vahvistaneet demokratiaa. Ehdokasmaat tietävät, mitä niiltä vaaditaan. Pyrkimys demokratian ja ihmisoikeuksien parantamiseen on luonut rauhallisemman Euroopan. Jos itälaajentuminen siirretään tulevaisuuteen, nämä voitot saatetaan menettää. On tärkeää, että on olemassa lähitulevaisuuteen liittyviä tavoitteita ja sen myötä paineita hallita uudistustyöhön vastahakoisesti suhtautuvia.
Itämerenalueen turvallisuuspoliittinen tilanne on herkkä. Minun näkökulmastani on erityisen valitettavaa, että Ruotsin hallitus on jopa hyväksynyt sen, että huippukokouksessa pantattiin komission Latviaa ja Liettuaa koskevaa kannanottoa.

Valverde López
Arvoisa puhemies, mielestäni meidän kaikkien on oltava tyytyväisiä siitä, että neuvosto yhä useammin eri kokoonpanoissaan ja tällä kertaa, tänä aamuna jopa Eurooppa-neuvosto osallistuvat keskusteluihimme. Näin hahmottuu yhteisön toimielinten todellinen luonne. Jottei yleisen mielipiteen keskuudessa kuitenkaan syntyisi hämmennystä, jokaisen toimielimen on toimittava todellisen tehtävänsä mukaisesti, ja kun neuvosto pitää lehdistötilaisuuksia ja antaa julkilausumia, sen olisi syytä muistaa, että Euroopan unionin neuvoston tehtävänä on hahmotella politiikan suuret suuntaviivat ja että unionin toimielinten on sen jälkeen noudatettava näitä politiikkoja ja hyväksyttävä ne. Näin välttyisimme siltä hämmennykseltä, joita näinä viime viikkoina on esiintynyt ennen kaikkea rahoituksen suhteen. Jokaisella toimielimellä on oltava oma vastuunsa.
Rahoituksen kannalta on toki totta, että Eurooppa-neuvosto ilmoitti jo joitakin kuukausia sitten, ettei se ole halukas lisäämään Euroopan unionin omia varoja. Kyseessä on poliittinen suuntaviiva. Komission olisi kuitenkin sen jälkeen täytynyt hyväksyä kyseinen suuntaviiva tai keskustella siitä tai tehdä tarpeeksi kunnianhimoinen ehdotus. Komissio ei tällä kertaa ole ollut tilanteen tasalla, eikä sillä ole ollut selkeää kunnianhimoa. Koko yleiselle mielipiteelle ja tietysti tälle parlamentillekin on tullut yllätyksenä se, että komissio puhuu rahoitusnäkymistä seitsemän vuoden ajanjaksoa varten, vaikka se ei ole edes päättänyt siitä, mistä oli sovittu ensi vuoden loppua varten. Tästä johtuvat kaikki ne ongelmat ja jännitteet, joita tulemme lähikuukausina kohtaamaan. Nyt todellakin unohdetaan se, että niiden periaatteiden ohella, joihin jäsenvaltiot vetoavat Euroopan rakentamisen yhteydessä, on myös olemassa varojen riittävyyden periaate. Toisin sanoen jokaisella toimielimellä on oltava tarpeeksi määrärahoja niille annettuja toimivaltuuksia varten. Ellei meillä ole tarpeeksi talousarviomäärärahoja, emme voi saavuttaa tavoitteitamme.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, arki on jälleen koittanut. Huippukokouksessa todettiin jälleen, että työllisyys on kaikkein tärkein tavoite. Parlamentin odottamista talous- ja rahapolitiikan yhteensovittamiseen liittyvistä uusista painotuksista ei taaskaan tullut mitään. Suositus määrittää ylimääräiset määrällisesti arvioitavissa olevat kansallisen tason tavoitteet ja määräajat on kiitettävä asia. Konkreettisia sopimuksia ei kuitenkaan ole. Poikkeus, komissaari Fischler, on Euroopan komissio. Jacques Santer sanoi: olemassa olevat ohjelmat liitetään toisiinsa. Otamme niissä huomioon Euroopan sosiaalirahaston ja työllisyyden. Se on todella eurooppalainen lisäarvo, tärkeä aloite.
Tosin työllisyyssopimuksen toteutuminen Euroopan tasolla, mikä Saksan on määrä saada aikaan maaliskuuhun mennessä, on erittäin kyseenalaista. Uusi Saksan liittohallitus yrittää puhua tämän sopimuksen puolesta kansallisella tasolla, mutta tulokset ovat heikkoja. Virassaan ja varsinkin Euroopan tasolla kokematon liittokansleri Schröder pitää jo varansa, kun hän toteaa, että ei saa liioitella Saksaan puheenjohtajamaana kohdistuvissa odotuksissa. Itävallan ulkoministeri oli oikeassa, kun hän totesi, että ulko- ja turvallisuuspolitiikassa - sama koskee kuitenkin myös työllisyyttä - on vielä paljon parannettavaa. Meillä ei ole siihen mitään lisättävää.

Menrad
Arvoisa puhemies, kuluneen puolen vuoden aikana ministerineuvostossa ei tehty yhtään huomiota herättävää päätöstä, mutta Itävallan ahkera diplomaattinen toiminta vei yhteisöä siitä huolimatta eteenpäin. Haluan keskittyä erityisesti yhteen alaan: sosiaalisen vuoropuhelun kehittämiseen. Tuon esiin yritysten tasolla Eurooppalaista osakeyhtiötä koskevan kompromissiehdotuksen, jonka Itävalta esitti vuosikymmeniä kestäneen keskustelun jälkeen. Euroopan parlamentti teki vuonna 1997 selväksi, että kyse siitä, että on vältettävä sitä, että tiettyjä kansallisia yhteistoimintamalleja yksinkertaisesti vietäisiin maasta toiseen, mutta myös sitä, että maissa, joissa on laajoja oikeuksia, yhteistoimintamahdollisuudet vähenisivät. Itävallan esittämä kompromissi vastaa suureksi osaksi tätä vaatimusta. Olemme kyllä keskustelleet tarpeeksi. Odotamme tulevalta puheenjohtajamaalta Saksalta sitä, että se saa Itävallan tekemän hyvän ehdotuksen pohjalta lopultakin aikaan poliittisen yksimielisyyden.

Cunha
Arvoisa puhemies, Wienin Eurooppa-neuvoston työ oli lopulta, huolimatta Itävallan yrityksistä puheenjohtajakauden aikana, varsin epäonnistunut. Päätösten teon siirtyessä Saksan puheenjohtajakaudelle Itävallan puheenjohtajakauden lopputulos jää kielteiseksi ja sitä leimaa kiistanalainen unionin rahoitukseen liittyvä muistio, jossa ehdotetaan 10 %: n vähennyksiä maataloustuotteiden hintoihin ja 25 %: n vähennyksiä rakennerahastoihin.
Meidän ei pitäisi pelätä vaikeimpia ongelmia koskevien ratkaisujen tekemistä. Sellaisia ovat laajentumisen rahoitus ja joidenkin rikkaimpien jäsenvaltioiden epätasainen osallistuminen Unionin rahoitukseen. Olisi poliittisesti mahdotonta, että nämä kaksi ongelmaa ratkaistaisiin käyttämällä nykyisen 15 jäsenvaltiosta koostuvan unionin köyhimpien maiden ja alueiden avustamiseen tarkoitettuja varoja. Se tekisi Maastrichtin sopimuksen taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevasta 2 artiklasta kuolleen kirjaimen.
Tämän vuoksi puheenjohtajamaa esittämä rahoitusta koskeva muistio ei ole kunniaksi laatijalleen, ja näin ollen se ei ole politiikan alalla vastuuntuntoinen. Sanon näin, koska puheenjohtajamaa tiesi varsin hyvin, että muistio ei voisi olla perustana uskottavalle työlle, koska se on epäoikeudenmukainen ja lyhytnäköinen. Siksi voisin vain vetää johtopäätöksen, että puheenjohtajamaa menetteli näin taktisista syistä tavoitteenaan pakottaa yhteenkuuluvaisuutta kannattavat jäsenvaltiot alentamaan Agenda 2000: n liittyviä odotuksiaan. Näin siksi, että vastoinkäymisen ja suurtulvan välillä ensimmäinen vaihtoehto on selkeästi kahdesta harmista pienempi.
Jään huolestuneena ja epäileväisenä odottamaan korjataanko kyseinen kanta neuvoston seuraavan puheenjohtajakauden aikana. Jos näin ei ole, olemme vakavan Euroopan unionia koskevan kriisin edessä, ja erikoista kyllä, vieläpä aikana, jolloin 11 pääministeriä 15: stä on sosialisteja.
Olemme kaikki tietoisia Agenda 2000: ta koskevien neuvottelujen monimutkaisuudesta sekä neuvoston vaikeuksista tehdä oikeudenmukaisia ja järkeviä ratkaisuja. Mutta juuri siksi valittiin ne hallitukset, joista neuvosto muodostuu. Kunnioitamme Itävallan puheenjohtajakautenaan tekemää työtä, vaikkakin olemme eri mieltä joistakin ratkaisuista, ja toivomme mitä suurinta menestystä Saksalle sen kahden viikon kuluttua alkavalla puheenjohtajakaudella.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, emme valitettavasti voi sanoa, että Wienin huippukokous oli menestyksekäs. Asia on oikeastaan vielä huonommin. Kokous oli itse asiassa epäonnistunut. Se oli epäonnistunut yritys. Se ei kuitenkaan ollut mielestäni Itävallan syytä. Uskon vahvasti, että rouva Ferrero, herra Schüssel ja myös herra Klima ovat tehneet parhaansa. Mutta ulkopuolinen ohjauskaan ei ollut sellaista, että tulos olisi ollut parempi.
En ymmärrä sitä, että hallitusjohtajien huippukokouksessa käsitellään verovapaita myymälöitä ja partureiden ja siivoojien palveluista maksettavaa arvonlisäveroa. En tarkoita sitä, etteivätkö nämä aiheet olisi hyödyllisiä, mutta niitä voidaan käsitellä asianomaisten alojen ministerien kokouksissa. Ja samanaikaisesti Kosovon levottomuudet leviävät yli rajojen, Lähi-idän tilanne on äärimmäisen jännittynyt, Aasian ja Etelä-Amerikan raha- ja talouskriisit leviävät Venäjälle ja työttömyys on yhä suurta. Mutta eurooppalaiset hallitusjohtajat ovat huolestuneita verovapaista myymälöistä ja parturipalveluiden arvonlisäverosta.
Vielä huolestuttavampaa on se, että Wienin huippukokouksessa saatiin esimakua tulevasta rahoituksesta käytävästä keskustelusta. Niistä maksuista syntyi valtava riita. Se tarkoittaa itse asiassa sitä, että koko kysymys maksuista haittaa yhä lisääntyvässä määrin yhtä Euroopan unionin tärkeintä hanketta, nimittäin uusien maiden liittymistä Euroopan unioniin. Se on mielestäni melko dramaattista. Mielestäni olisi hyödyllistä, mikäli esimerkiksi komissio nimittäisi korkea-arvoisia henkilöitä, jotka pyrkisivät ratkaisemaan koko rahoitusproblematiikan ja laatimaan objektiivisen ja oikeudenmukaisen esityksen asiasta. Tällä tavalla vältyttäisiin siltä, että asia on vielä kuukausia tärkeimpänä keskustelun aiheena.
Arvoisa puhemies, tämä oli ensimmäinen huippukokous, johon osallistui 11 sosiaalidemokraattista hallitusjohtajaa, mutta kun ajattelen kokouksen tuloksia, minun on sanottava rehellisesti, että kokouksesta puuttuivat hyvä ohjaus ja vakaat päätökset. On todella toivottavaa, että asiat sujuvat tulevaisuudessa paremmin ja että Jacques Delorsin ja Helmut Kohlin henki laskeutuu näiden hallitusjohtajien ylle, sillä muuten meitä odottaa melko onneton tulevaisuus.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, joskin Wienin huippukokouksen tulokset olivat laihat, korostuu niistä erityisesti pohjoinen ulottuvuus. Wienissä virallisesti esitelty komission asiakirja unionin pohjoisesta ulottuvuudesta on erinomainen. Se kattaa useita politiikan osa-alueita aina ydin- ja ympäristötulevaisuudesta lähialueyhteistyöhön. Asiakirjassa esitetään selkeitä, operatiivisia ehdotuksia, miten edetä yhteistyömuotojen kehittämisessä.
Pohjoisen ulottuvuuden vakauttavaa merkitystä ei voi aliarvioida. Venäjän taloudellinen ja poliittinen kriisi on korostanut unionin tarvetta toimia aktiivisesti kriisin vaikutusten vaimentajana. Venäjän tilanteella on kärjistyessään vakavia kerrannaisvaikutuksia muun muassa ydinturvallisuuskysymyksiin ja unionin laajentumiskysymykseen etenkin Baltian maiden osalta.
On välttämätöntä, että komission esittämät operatiiviset ehdotukset myös realisoituvat. Yhteistyötä Itämeren rantavaltioiden kesken on kehitettävä. Merialueiden saastumisen pysäyttäviä toimenpiteitä on kiirehdittävä. Luoteis-Venäjän ja laajemmin Barentsin alueen valtavien energiavarojen parempi hyödyntäminen pitää nostaa yhdeksi pohjoisen ulottuvuuden keskeisimmistä tavoitteista.
Olen ollut erityisen huolestunut Venäjän ydinturvallisuuskysymysten kehittymisestä yhteiskunnallisen kriisin myllerryksessä. Toivoa sopii, että komissio toteuttaa mahdollisimman pikaisesti asiakirjassaan esittelemänsä ydinturvallisuutta, myös käytetyn ydinpolttoaineen käsittelyä, koskevat tutkimushankkeet, jotta asioiden todelliseen tilaan saadaan selvyys ja ongelmat ratkaistaan yhteistyöllä mahdollisimman pian.

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Olen ottanut aiheeseen liittyen vastaan seitsemän työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaista päätöslauselmaehdotusta.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.30.

Ihmisoikeudet maailmassa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Roubatisin laatima ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (Á4-0409/98) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille " Euroopan unioni ja ihmisoikeuspolitiikan ulkoiset näkökohdat: Roomasta Maastrichtiin ja edemmäs" (KOM(95)0567 - C4-0568/95), -Barros Mouran laatima ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A4-0410/98) ihmisoikeuksista maailmassa vuosina 1997-1998 ja Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikasta, -Torres Couton laatima kehitys- ja yhteistyövaliokunnan mietintö (A4-0466/98) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi demokratian ja oikeusvaltion kehittämisen ja lujittamisen yleistä tavoitetta sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen tavoitetta edistävien kehitysyhteistyötoimien täytäntöönpanon edellytyksistä (KOM(97)357-9581/98 - C4-0507/98-97/0191(SYN)).
Roubatis
Arvoisa puhemies, tällä mietinnöllä haluan osoittaa kunnioitusta monille menettämilleni ystäville, joista tuli niiden raakuuksien uhreja, jotka olivat ominaisia niin suurelle osalle viime-aikaista historiaamme. Maalari Felipelle, hänen vaimolleen Elpidalle sekä hänen kaksivuotiaalle pojalleen Ernestolle, jotka kaikki kolme katosivat Pinochetin Chilessä. Mustafalle ja Akimille Vanista ja Dijarbakirille, jonka " harmaat sudet" murhasivat Adanassa. Koulutoverilleni Thodorosille, joka murhattiin Turkin hyökätessä Kyprokselle. Sashalle, tuomarille Nizzasta, joka kuoli jossain Splitin lähellä hirveän kidutuksen jälkeen, kuten saimme myöhemmin tietää. Matelle, lääkärille Zagrebista, joka löydettiin luoti takaraivossaan lähellä Tuzlaa, missä hän työskenteli vapaaehtoisena, koska, kuten hän sanoi, kaikkien veri on punaista, ja lääkärien pitää pysäyttää sen vuotaminen. Ja muille Itä-Timorilta, Nigeriasta, Tiibetistä kotoisin oleville, joihin en ehtinyt tutustua, koska heidät murhattiin.
Tiedätte, että vain, jos annamme raakuudelle kasvot, voimme ymmärtää, mitä tarkoittaa yhden ihmishengen menettäminen. Vain, jos katsomme, mitä tapahtuu yksittäisille ihmisille jokaisen poliittisen päätöksemme seurauksena, voimme ymmärtää julistustemme vaikutukset. Vain silloin näemme, että emme voi mahtipontisilla puheilla ja korulauseilla lievittää syyllisyyttämme, kun omasta syystämme puheet eivät muutu teoksi.
Valitettavasti sanat ja teot ovat vielä kaukana toisistaan. Euroopan unionin reaktiot ihmisoikeuskysymykseen ovat monenlaisia. Kuitenkin hajallaan ovat myös ne inhimilliset voimavarat, jotka tekevät töitä ihmisoikeuksien parissa ja yhteisön määrärahoilla, jotka on osoitettu toimiin, jotka koskevat ihmisoikeuksia. On siis tarpeen, että komissio rikkomattomana yksikkönä järjestää hallinnollisia rakenteita ja päätöksentekorakenteita, tutkii uudestaan mahdollisuutta luoda täysin itsenäistä virastoa hoitamaan ihmisoikeuksia ja demokratiaa, antaa yhdelle komission varapuheenjohtajista tehtäväksi ulkosuhteiden koordinoinnin ja yhdelle komissaarille toimivallan kysymyksissä, jotka koskevat ihmisoikeuksia. Jotta voitettaisiin yksi voimassa olevan institutionaalisen rakenteen merkittävimmistä puutteista, mielestäni on tarpeellista luoda yhtenäinen ihmisoikeuksien arviointi- ja valvontajärjestelmä. Tämä pitäisi tehdä ennen kuin toteutetaan mitään kolmansia maita koskevia päätöksiä tai sopimuksia.
Tällainen arviointi, jolle on ominaista johdonmukaisuus ja jatkuvuus, muodostaa pohjan myöhemmälle ihmisoikeustilanteen seurannalle. Tämä yhtenäinen ihmisoikeuksien arviointi- ja valvontajärjestelmä noudattaa Euroopan unionin hyväksymiä perusperiaatteita. Periaatteita, joita ei pidä hylätä syistä, jotka liittyvät unionin tai sen jäsenten taloudellisiin, strategisiin tai poliittisiin etuihin. Tiedätte, että on paljon helpompi olla ankaria maille, joiden käytettävissä olevat välineet ovat rajoittuneet. Jos kuitenkin todella uskomme niihin periaatteisiin, joita julistamme, silloin monitasoisilla eduilla, eri johdonmukaisuusvaatimusten vastaisten tarkoitusperien kokonaisarvioilla ja viittauksilla strategisen tärkeisiin yrityksiin ei pidä olla sijaa keskustelussa ihmisoikeuksista. Silloin sanamme eivät muutu teoiksi ja julistuksistamme tulee haitallisia.
Mielestäni emme enää voi jatkaa samalla tavalla kuin olemme edenneet tähän asti, eli mahtipontisilla puheilla periaatteista ja arvoista, mutta ilman toimintaa. Emme myöskään voi jatkaa näin lievittääksemme tuntemaamme syyllisyyttä toimimattomuudesta. Jotta olisimme johdonmukaisia, meidän on tehtävä selväksi, että missään ei ole turvapaikkaa kellekään hirmuvaltiaalle, kellekään tyrannille, kellekään niistä johtajista, joiden teeskentelemme olevan valittuja demokraattisilla menettelyillä täysin epädemokraattisissa olosuhteissa.
Nämä ovat kovia totuuksia, mutta on hyvä kohdata ne. Julistuksiemme pitää olla lihaa ja verta. Ihmisoikeudet ovat muuttumaton tekijä, jolla on oleellinen merkitys Euroopan unionin ulkopolitiikassa. Julistus hyvistä aikeista ei riitä. Ihmisoikeuksien pitää muodostaa Euroopan unionin ulkopolitiikan sydän. Vetoan sekä neuvostoon että komissioon, jotta ne unohtaisivat muut ajattelemansa siteet ja pitäisivät ihmisoikeuksia kaiken yläpuolella olevana ja toimisivat tämän mukaan.

Barros Moura
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, esitellessäni tämän mietinnön haluaisin aloittaa kiittämällä kaikkia, jotka osallistuivat sen laatimiseen, erityisesti kollegoitani ulkoasiain valiokunnassa ja ennen kaikkea sihteeristön yhteistyökumppaneita, joiden korkeatasoinen tekninen pätevyys ja ammattitaito lisäävät Euroopan unionin demokraattisen kulttuuriperinnön ja ihmisoikeuksien arvostusta, mikä on kunniaksi Euroopan parlamentille.
Keskustelemme tästä mietinnöstä hetkellä, joka on ihmisoikeuksien kannalta erityisen merkittävä: vietämme sekä kansainvälisen ihmisoikeusjulistuksen 50: ttä vuosipäivää että Saharovin palkinnon myöntämisen 10: ttä vuosipäivää. Voimme juhlia niitä yhdessä Pinochetin tapausta koskevien päätösten ohella, jotka olivat valtava askel hirmuvaltiaiden rangaistavaksi saattamiseksi ja päättivät " diktaattorien vapaan liikkuvuuden." Suharto ja muut olkoot varuillaan.
Näin ollen toteamme, että demokraattisen yleisen mielipiteen voima voi voittaa reaalipolitiikan vaatimukset ja saa toimimaan - vielä alulla olevat - Euroopan unionissa luonnosteltavat kansainvälisen ihmisoikeuskäytännön osat ja unionin ylikansalliset toimielimet, joiden toiminta perustuu oikeusvaltion periaatteisiin yhteisön vapaalla, turvallisella ja oikeudenmukaisella alueella.
Mietinnössä ei salata eikä vääristellä todellisuutta. Yleismaailmallinen ihmisoikeuksien julistus on edelleen alkeellisempienkin ihmisoikeuksien, kuten oikeuden elämään, vapauteen ja ihmisarvoiseen elämiseen, osalta suuressa määrin toteutumatta. Ajattelin, että huolimatta viime päivien pessimistisestä keskustelusta olisi kuitenkin tärkeää ja opettavaista korostaa myönteisiä seikkoja: viime aikoina tapahtunutta tarkistettujen kansainvälisten sopimusten ratifiointia koskevaa suuntausta, kansainvälisen rikostuomioistuimen säännösten luomista ja hyväksymistä, joka puutteistaan huolimatta avaa oven kansainväliseen oikeuskäytäntöön sekä lopuksi ja ennen kaikkea, demokraattisen yleisen mielipiteen voimaa - kansalliset rajat ylittävän maailmanlaajuisen mielipiteen, joka pystyy puolustamaan ja monesti vaikuttamaan niihin keskeisiin periaatteisiin, joiden puolesta täällä taistelemme. Tämän varsin vahvan suuntauksen pitäisi antaa kaikille toivoa viettäessämme yleismaailmallisen ihmisoikeuksien julistuksen 50: ttä vuosipäivää.
Kylmän sodan loputtua on todellakin aika erottaa taistelu ihmisoikeuksien puolesta ideologisesta ristiriidasta saadaksemme ihmisoikeudet voimaan kaikessa yleismaailmallisuudessaan, keskinäisessä riippuvuudessaan ja jakamattomuudessaan. Mitkään poliittiset tai maantieteelliset syyt eivät oikeuta poikkeaviin vaatimuksiin ihmisoikeuskysymyksissä. Kylmän sodan aikana sallittiin kaksinaismoralistisesti Salazarin, Francon, Mobutun ja Suharton toiminta Neuvostoliiton vastaisen toiminnan nimissä.
Toisaalta, yksilöllisten ja kansallisten oikeuksien vastakkainasettelu ei ole hyväksyttävää, eikä myöskään se, että kansalaisoikeudet ja poliittiset oikeudet asetetaan vastakkain taloudellisten, yhteiskunnallisten ja kulttuurillisten oikeuksien kanssa. Ei ole myöskään olemassa demokratiaa, taloudellista ja yhteiskunnallista demokratiaa, jossa ei ilmenisi niin kutsuttua " muodollista demokratiaa." Kuten kauan sitten sanoimme Gorbatsoviin yhtyen, että ihmisoikeudet ovat itsetarkoitus.
Mietintö, jonka teille esittelen ulkoasiain valiokunnan puolesta käsittelee joitakin ihmisoikeuksien keskeisiä aiheita: kuolemanrangaistusta, lasten oikeuksia, naisilla käytävää kauppaa ja pakolaisia. Yritimme kuitenkin yhdessä ulkoasiain valiokunnan kanssa laajentaa mietintöä käsittelemään valtioiden ja hallitusten vastuun lisäksi talouden toiminnan ja kansainvälisten rahoittajien toimintaa ihmisoikeusdemokratian tehokkuuden osalta.
Huolimatta siitä, että pidän maailmanlaajuistumista sinänsä myönteisenä, siinä on myös vaaransa. Maailmanlaajuistuminen vaatii sellaisten ylikansallisten välineiden luomista, jotka pystyvät suorittamaan demokratiaa suojelevaa poliittista valvontaa ja turvaamaan keskeiset ihmisoikeudet. Mietinnössä ehdotetaan, että Euroopan politiikka olisi ihmisoikeuksien viitoittamaa. Mutta siinä ei kuitenkaan ehdoteta Eurooppa-keskeisen poliittisen järjestelmän luomista. Sen sijaan se ehdottaa, että Euroopan unioni perustuisi kansanvaltaan, joka kansainvälisellä tasolla edistäisi solidaarisuutta ja oikeudenmukaisuutta. Tarkoituksena ei ole luoda järjestelmää, vaan säilyttää Euroopan unionin oma demokraattinen ja ihmisoikeuksia puolustava eurooppalaisen demokratian malli ilman alhaisia tasaussuuntauksia ja protektionismia. Mutta, hyvät kollegat, tämä vaatii sitä - sanoin sen mietinnössä - että Euroopan unioni pystyisi johdonmukaisuuteen ihmisoikeuksia koskevan ulkopolitiikkansa ja alueelleen vastaanotettavien kolmansien maiden kansalaisiin kohdistettavien vaatimusten välillä.
Arvoisa puhemies, mielestäni Euroopan unionilla on keinot ja välineet ja se pystyy toimimaan. Unionin on syytä ryhtyä toimiin, kunhan siihen vain löytyy poliittista tahtoa. Pyydän että komissio vastaisi tämän mietinnön konkreettisiin ehdotuksiin. Ilmoitan myös, että aion esittää suullisen tarkistuksen, jossa ehdotan, että täällä annettaisiin siunaus sille puhemiehemme ehdottamalle kansainväliselle pyrkimykselle toteuttaa niin sanottu vuosituhannen vaihteen yleinen armahdus ja kunnioittaa tällä tavoin ihmisoikeuksien edistämisen osalta niitä arvoja, joiden puolesta taistelemme.

Torres Couto
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olemme tänään keskustelemassa demokratian ja oikeusvaltion kehittämisen ja lujittamisen sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen yleistä tavoitetta edistävien kehitysyhteistyötoimien täytäntöönpanon edellytyksistä sekä moitteettomasta julkishallinnosta.
Hyväksyessään kyseisen asetuksen komissio vahvistaa tarkoitetun avun myöntämistä, käyttöönottoa ja täytäntöönpanoa koskevat edellytykset, edellytykset toimien kestävyydelle sekä edellytykset, joita tarvitaan, jotta toimien vaikutus näkyisi paremmin demokratiassa ja ihmisoikeuksissa. Tästä lähtien Euroopan parlamentin jatkuvasti ilmaisema huoli siitä, että Euroopan unionin pitäisi kiinnittää enemmän huomiota ihmisoikeuksien ja demokraattisten arvojen edistämiseen kaikkien kehitysmaiden kanssa harjoittamissaan kehitysyhteistyösuhteissa, on täysin oikeutettua.
Mielestäni ihmisoikeuksien edistäminen, demokraattiset arvot, oikeusvaltio, moitteeton julkishallinto ja korruption vastainen taistelu tulisi ottaa kaikkien tulevien sopimusten keskeiseksi sisällöksi. Tarkastellessamme Afrikan mantereen tilannetta huomaamme että 16 maassa on meneillään selkkauksia, jotka vaativat päivittäin tuhansia uhreja, ja että väestön terveydenhuoltoon, koulutukseen ja vedenjakeluun tarvittavia varoja tuhlataan asevarusteluun. Ja kun tiedämme, että 1, 3 miljardin kehitysmaissa asuvan ihmisen ostokyky on vähemmän kuin yksi dollari päivässä, emme voi sallia sellaisten hairahtuneiden tukemista, jotka ovat estäneet kehitysyhteistyön tavoitteiden sekä puutteessa elävien ihmisten äärimmäisen köyhyyden helpottamiseksi tarkoitettujen, tuloksiltaan konkreettisten, jalojen periaatteiden toteuttamista.
Sellaisissa maissa, jotka on alistettu vuosikymmenten ajan julmille, monesti eurooppalaisten valtioiden tukemille ja jopa ylläpitämille diktatuureille, ja toisissa maissa, jotka ovat kärsineet pitkistä ja verisistä aseellisia konflikteista, Euroopan unionin ei pidä tyytyä toteuttamaan vapaita vaaleja riittävänä ja kestävänä keinona demokratiaan siirtymiseksi. Vaalien toteuttamisen yhteydessä tulee tehdä tarvittavat perustuslain ja lainsäädännön uudistukset, jotka edistävät oikeusvaltioperiaatetta ja erityisesti oikeuslaitoksen riippumattomuutta ja sen vahvistamista sekä tukevat yksilöä kunnioittavaa vankeinhoitojärjestelmää ja edistävät moniarvoisuutta sekä politiikan että kansalaisyhteiskunnan tasolla vahvistamalla yhteiskunnan moniarvoisuuden varmistamiseksi tarvittavia elimiä, kansalaisjärjestöt mukaan lukien. Myös tiedotusvälineiden riippumattomuutta ja vastuullisuutta pitäisi edistää, tukemalla lehdistövapautta sekä yhdistymis- ja kokoontumisvapautta sekä edistää sellaisia yhtäläisiä mahdollisuuksia ja käytäntöjä, joilla ei syrjitä, mukaan lukien rasismin, muukalaisvihan ja sukupuolisyrjinnän vastaiset toimet, sekä tukea kuolemanrangaistuksen lakkauttamista puoltavia aloitteita.
Mikäli kaikkia mainittuja muutoksia ei taata, diktaattorit ja kehityksen estäjät yksipuoluemaissa rajoittuvat nimelliseen demokratiaan ilman että poliittisen käytännön keskeinen sisältö oleellisesti muuttuu. Tämä vaatii tukea poliittisten puolueitten lujittamiseksi. Ilman parlamentteja, joilla on tehokkaita valvontamekanismeja, ilman riippumattomia tuomioistuimia ja oikeusjärjestelmiä, oikeusvaltion periaatetta, perusoikeuksien kunnioitusta, perusvapauksia, moitteetonta julkishallintoa, vapaata lehdistöä ja tiedostusvälineitä ei demokratiaa saada koskaan lujitettua. Ne ovat ehdottomia edellytyksiä talouskasvulle ja köyhyyden vastaiselle taistelulle.
Kaikkien näiden aiheiden joukossa annoin erityisen sijan korruption vastaiselle taistelulle ja moitteettomalle julkishallinnolle, koska ne ovat kaikkien kolmansien maiden kanssa tehtävien yhteistyösopimusten keskeisiä seikkoja. Maailmanpankin viimeisin raportti " Assessing Aid" on selkeä aiheen suhteen: apu voi olla ehdottoman myönteistä ja tehokasta kasvun edistämisessä ja köyhyyden vähentämisessä aina kun se suunnataan terveeseen talousympäristöön. Tiukka taloushallinto on tärkeämpää kehitysmaille kuin kansainvälinen taloudellinen apu, jolla on ainoastaan myönteisiä vaikutuksia maissa, jotka toteuttavat tarpeelliset poliittiset ja toimielimelliset uudistukset.
Mosambik on käytännössä muistamisen, kannattamisen ja palkitsemisen arvoinen esimerkki. Apu on hyödyllistä silloin kun se menee sellaisille, jotka sitä osaavat käyttää. Jos se menee sen sijaan Mobutun ja Mugaben kaltaisille ihmisille, silloin hyötyvät ainoastaan veroparatiisit, joissa harjoitetaan laajamittaista rahanpesua, aivan kuten tietyt poliittiset johtajat ja länsimaiset talousmiehet, jotka heitä tukevat. Ei pidä unohtaa, että kehitysmaissa ilmenee passiivista korruptiota vain siksi, että rikkaissa maissa on aktiivisia lahjusten maksajia.
Ruandan kansanmurha ja Angolan sota ovat ainoastaan tai olivat ainoastaan eräitten maiden ja eurooppalaisten johtajien syytä. Tällä hetkellä, arvoisa puhemies, Angolan keskitasangolla kuolee lapsia ja puolustuskyvyttömiä kansalaisia, koska Antwerpenissa on edelleen niitä, jotka voivat edelleen täysin rankaisematta ostaa timantteja ja halveksia Euroopan unionin ja kansainvälisen yhteisön määräämiä rangaistuksia.
Valitettavasti on lukuisia tapauksia, joissa etujen tavoittelu voittaa velvollisuudet, mikä osaltaan vaikuttaa miljoonien kurjuudesta kärsivien ihmisten olojen heikkenemiseen. Uutiset diktaattoreiden valtavista omaisuuksista, jotka ovat yhtä suuria tai suurempia kuin heidän maittensa ulkomaanvelka, ovat jatkuvia. Uutiset Tansanian kaltaisista maista, jonne suunnattiin miljardeja dollareita teitä varten ja joissa tieverkko ei toimi kunnossapidon laiminlyönnin takia, ovat myös yleisiä.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, auttajien pitäisi tulevaisuudessa myydä hyviä ideoita eikä huonoja projekteja. Ei ole tarpeen tukea lainrikkojia, vaan sitä vastoin palkita yhteistyön vahvistamisella ja ulkomaanvelan anteeksiantamisella maat, jotka suurilla uhrauksilla ovat luoneet tasapainoiset makroekonomiset puitteet: markkinoiden avautumisen, laki- ja oikeusuudistukset, korruption vastaisen taistelun. Martin Wolfia lainatakseni, meidän tulisi antaa etusija niiden auttamiselle, jotka haluavat auttaa itse itseään.

Galeote Quecedo
Arvoisa puhemies, on osoittautunut, että parlamentin pyrkimykset saada Euroopan unionin demokratian ja ihmisoikeuksien alalla tekemälle yhteistyölle vakaa oikeusperusta olivat täysin perusteltuja. Olemme pyrkineet parlamentin käsittelyn aikana parantamaan Euroopan komission tekstiä.
Ensiksi on luotu perusta sille, että voidaan määrätä asianmukaisista menettelyistä ja laatia sellainen Euroopan tekemän yhteistyön kokonaissuunnitelma, jonka ansiosta voidaan suunnitella toimia yhdenmukaisesti, määritellä strategioita ja painopisteitä ja keksiä keinot toteutettavien konkreettisten toimien havaitsemiseksi ja valikoimiseksi sekä niiden toteuttamiseen osoitettujen varojen määrän, kestävyyden ja näkyvyyden maksimoimiseksi.
Toisena perustavoitteena on yhteensovittamisvälineiden käyttöönotto kaikilla tasoilla erityisesti unionin jäsenvaltioiden kanssa tehtävää yhteistyötä varten.
Erityismaininnan ansaitsevat mielestäni ne ehdotukset, jotka koskevat komission velvollisuuksia, hankkeiden hyväksynnässä ja seurannassa noudatettavia menettelyjä, ehdotetun neuvoa-antavan komitean väliintuloa ja ennen kaikkea Euroopan parlamentin asemaa näiden ohjelmien kehittämisessä. Seuranta- ja arviointijärjestelmään sekä jälkitiedotus- ja jälkivalvontajärjestelmään on esitetty sekä poliittisesti että hallinnoinnin kannalta merkittäviä tarkistuksia, ja tämän ansiosta voidaan epäilemättä vahvistaa toimien vaikutusta, korjata niiden puutteita ja parantaa niiden tulevaa toteutusta.
Tähän liittyen - ja aivan erityisesti - on muutettu Euroopan parlamentin tulevaa asemaa, joka on ehdotuksen alkuperäisessä sanamuodossa selvästi riittämätön. Mainitsen ainoastaan vuosittaisen kertomuksen, johon sisältyy tietoja edellisen varainhoitovuoden ohjelmien täytäntöönpanosta ja kuluvan varainhoitovuoden ohjelmien suunnittelusta ja valinnasta ja joka komission on toimitettava Euroopan parlamentille riittävän ajoissa, jotta tämä voisi keskustella siitä vuosittain täysistunnossa vuoden ensimmäisen puoliskon aikana ja ennen kuin se käsittelee vastaavaa budjettikohtaa yleisen talousarviokeskustelun aikana.
Lopetan sanomalla, että mielestäni on välttämätöntä, että tämän asetuksen ohella hyväksytään sellaisia toimia, jotka tuovat sen sisältöön todellista tehokkuutta. Mainitsen ainoastaan kaksi tointa, jotka ovat nähdäkseni ehdottoman tärkeitä: on tärkeää tarkistaa komission organisaatiokaaviota, jotta yhteistyöstä vastaavat yksiköt voitaisiin sovittaa paremmin yhteen horisontaalista yhteensovittamisrakennetta koskevan ehdotuksen mukaisesti, johon on jo viitattu aiemmin useissa parlamentin päätöslauselmissa, ja lopuksi on välttämätöntä lisätä henkilöresurssien määrärahoja, koska ne ovat nykyisin selvästi riittämättömät sellaiseen kunnianhimoiseen ohjelmaan, joka on toteutettava asetusta täytäntöönpantaessa demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevan yhteistyön alalla.

Virrankoski
Arvoisa puhemies, ihmisoikeuksien ja perusoikeuksien kunnioittaminen ja oikeusvaltion lujittaminen ovat EU: n keskeisiä periaatteita. Herra Torrès Couton mietintö koskee asetusta, jossa vahvistetaan näiden toimien laillisuusperusta kehitysmaissa. Haluan kiittää esittelijää hyvästä mietinnöstä.
Budjettivaliokunta antoi asiasta lausunnon, jossa keskityttiin lähinnä rahoitusmenettelyihin. Ensinnäkin ohjelman keston suhteen valiokunta ehdotti, että kestoa ei rajattaisi. Tämä on mietinnössä hyväksytty. Samoin on hyväksytty valiokunnan kanta, jonka mukaan määrärahat päätetään vuosittain parlamentin budjettikäsittelyn yhteydessä.
Budjettivaliokunta oli myös huolissaan teknisen tuen selkeästä eriyttämisestä. Siksi valiokunta halusi lisäyksen kolmannen artiklan kappaleeseen, jossa edellytetään näiden rahojen eriyttämistä budjetissa. Samoin budjettivaliokunta edellyttää, että komissio antaa esityksen siitä, käytetäänkö talousarvion osaa A vai B.
Budjettivaliokunnan ehkä tärkeimpiä organisatorisia muutoksia on toimielinten välisen työryhmän korostaminen. Tämän vuoden talousarvion yhteydessä perustettiin neuvoa-antava ihmisoikeuksiin keskittyvä työryhmä, jonka neuvosto ja parlamentti ovat vahvistaneet ensi vuodeksi. Sen tarkoitus on koordinoida vuotuisia toimia. Tätä koskevat säädökset on sisällytetty mietintöön. Tällaisista työryhmistä on hyviä kokemuksia muun muassa MEDA-ohjelman puitteissa, ja tätä työryhmää kohdeltaisiin samalla tavoin kuin jäsenmaiden muodostamaa komiteaa.
Tämän mietinnön hyväksyminen on erittäin tärkeää, jotta kyseessä olevalle määrärahalle saataisiin laillisuusperusta. Siksi neuvostoon on vedottava voimakkaasti, jotta tämä asetus saataisiin voimaan mahdollisimman pian, viimeistään maaliskuussa, jolloin määrärahat voitaisiin ottaa käyttöön.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, olen täysin samaa mieltä Roubatisin, Barros Mouran ja Torres Couton mietinnöistä. En puutu niihin yksityiskohtaisemmin, komissaari tietää varmasti, mitä hänen pitää tehdä niiden suhteen. Lausunnot ovat hyviä. Haluaisin vielä ilmaista arvostukseni siitä työstä, jota kollegani Lenz on tehnyt parlamentissa viime vuosina. Ehkä saamme siihen vielä tilaisuuden ennen hänen kautensa päättymistä, mutta hänen tekemistään palveluksista ei saa vaieta. Kiitokset myös virkamiehille, jotka ovat avustaneet asiassa.
Haluaisin mainita pari asiaa. Arvoisa puhemies, kuka olisi voinut ajatella 50 vuotta sitten, että YK: n yleiskokouksen ihmisoikeuksien julistuksella olisi niin suuri rooli? Julistus sisältää utopistisia ajatuksia ja ristiriitoja. Se on yhä kuin kasvihuonekasvi, mutta sitä luetaan. Silti " ei koskaan enää kansanmurhaa" -tavoite ei ole toteutunut. Ajatelkaa Bosniaa, Ruandaa, Kosovoa ja sitä, mitä Angolassa tapahtuu ja mistä tiedotusvälineet eivät kerro, kuten Torres Couto juuri sanoi. Ihmisoikeuksien noudattamisen toteutus kulkee kahta tietä: oikeudellista ja poliittista.
Haluaisin sanoa jotakin oikeudellisesta tiestä. Unioni on antanut paljon tukea sen toteuttamiseksi unionin ulkopuolella. Olen kuitenkin sitä mieltä, arvoisa puhemies, että edistys on joutunut uhatuksi, etenkin koska on olemassa liikaa ihmisoikeuksia. Nykyään on olemassa ihmisoikeus jokaista vaivaa varten. Oikeus lomaan, oikeus uneen, mielestäni tämä on jo liikaa. Mikäli mennään tarpeeksi pitkälle, vaaditaan kuolemattomuuden oikeutta ja me tiedämme etukäteen, että sen toteuttaminen ei ole mahdollista.
Sitten poliittinen tie. On olemassa pakolaisasiain komissaari, turvallisuusneuvosto, joka harkitsee ja harkitsee ja päättää liian myöhään, kuten Ruandan tapauksessa. Oltiin tietoisia maassa käynnissä olevasta kansanmurhasta, mutta sitä ei haluttu nimittää sellaiseksi. Järkyttävää. EU: n ulkopolitiikka on vaihtelevaa. Öcalania ei aseteta syytteeseen, Pinochet asetetaan, Castroa ei aseteta eikä myöskään Kabilaa. En tiedä mitä tästä pitäisi ajatella. Kiinalaiset toisinajattelijat ovat sanoneet: pitää harjoittaa painostusta alhaalta käsin, niin oikeusvaltio toteutuu ja poliittinen puoli saadaan hoidettua. Arvoisa puhemies, olen täysin samaa mieltä siitä, Meidän on jatkettava sillä tiellä. Kansalaiset haluavat kuitenkin nähdä jotakin konkreettista. Näin 10. joulukuuta lehdessä tämän kuvan, jossa näkyvät ne maailman maat, joissa kuolemanrangaistus on yhä käytössä. Ette ehkä näe sitä kokonaan, herra komissaari, mutta värillisiä kohtia ei ole kovin paljon. Näette varmaan tuon vaaleansinisen värin. Kansalaiset haluavat nähdä tällaisten asioiden toteutuvan eivätkä he halua, että sodassa käytetään lapsisotilaita. Silti monikansallisista yrityksistä on myönteistäkin sanottavaa. Alankomaissa on julkaistu kirja ihmisoikeuksista, mikä on tärkeää. Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä siitä, mitä Gil-Robles sanoi Wienissä 10. joulukuuta: mielipidevangit pitäisi armahtaa. Se olisi hyvä ja konkreettinen asia.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni ei ole millään alalla kansainvälisesti niin näkyvä ja vaikutusvaltainen kuin taloudellisissa ulkosuhteissa. Sen vuoksi tuskin millään toisella alalla on niin tarpeellista ja lupaavaa tukea ihmisoikeuksia. Emme vaikuta kolmansien maiden ihmisoikeustilanteeseen ainoastaan tukemalla vapaita vaaleja, kehittämällä oikeusjärjestelmää tai ehkäisemällä kriisejä. Vaikutamme siihen myös, usein vielä voimakkaammin, kauppasuhteittemme, viennin ja tuonnin, investointien, vientiluottovakuutuksien ja merkittävällä tavalla myös maatalouspolitiikkamme avulla. Me voimme ja meidän täytyy puuttua tähän sääntelyn avulla kääntymällä kolmansissa maissa olevien kumppaneittemme mutta myös Euroopan unionin toimijoiden, kuten monikansallisten eurooppalaisten yhtymien, puoleen.
Ei kuitenkaan riitä, jos kahden- ja monenvälisten sopimusten johdanto-osissa vetoamme molempiin ihmisoikeussopimuksiin ja ILO: n sopimuksiin - esimerkkinä viimeisin Meksikon kanssa solmittu sopimus. Vaadimme esimerkiksi komissiolta vuosittain laadittavaa ihmisoikeustilannetta käsittelevää kertomusta ja tarpeen vaatiessa konkreettisia seuraamuksia. Toisaalta myös tuemme aktiivisesti myönteistä kehitystä. Uusi yhteinen tullietuusjärjestelmä, johon sisältyy myönteinen kannustuslauseke, jonka perusteella ihmisoikeuksien kunnioittamisesta palkitaan tulleja alentamalla, on tältä osin tärkeä edistysaskel. Sellaisten maiden, kuten Kolumbia, jotka jo nauttivat tullivapaudesta, pitäisi kuitenkin menettää tämä etu, jos eri sukupolvien ihmisoikeuksia jatkuvasti loukataan. Eurooppalaiset yhtymät ovat kuitenkin myös turhan usein mukana toiminnassa, kun vapaus toimia ammattiliitossa evätään, vaarannetaan työntekijöiden terveyttä tai supistetaan alkuperäiskansojen elintilaa. Siksi ensimmäinen välttämätön askel, joka meidän on otettava, on sitovat menettelysäännöt niitä monikansallisia yrityksiä varten, joiden vakituinen toimipaikka on Euroopan unionissa.
Kaikkia näitä ehdotettuja toimia täytyy kuitenkin soveltaa yhtenäisesti ja avoimesti. Tämä merkitsee kuitenkin myös sitä, että Euroopan parlamentin täytyy saada osallistua enemmän päätöksentekoon, sillä tie ei kulje ainoastaan Roomasta Maastrichtin kautta Amsterdamiin vaan sieltä pitkälle eteenpäin.
Haluaisin sanoa lopuksi vielä yhden asian: monissa tapauksissa se, että asioihin ei puututa, on häikäilemätöntä asioihin puuttumista.

Lenz
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin kehua kaikkien puolueryhmien kollegoiden, myös eri valiokunnissa tehtyä näitä mietintöjä koskevaa hyvää yhteistyötä. En kuitenkaan haluaisi kehua puhemiehistön toimintaa, jonka vuoksi me istumme täällä, kun Saharovin palkinnon saaneet keskustelevat alhaalla. Se oli jälleen kerran todella erittäin taitavaa toimintaa!
Arvoisa puhemies, kaksi minuuttia puheaikaa - me tiedämme jonkin verran enemmän ihmisoikeuksista, siksi emme voi keskustella täällä tyhjentävästi. YK: n ihmisoikeuksien julistus, jota me tänään juhlimme, oli julman sodan seuraus. Saharovin palkinto oli tunnustus kamppailusta vapaudenriistoon syyllistyviä julmia järjestelmiä vastaan. Ihmisoikeudet kuuluivat alun perin vain kansalliseen politiikkaan, muilla ei ollut oikeutta puuttua asioihin. Nykyään ne ovat erottamaton osa oikeusvaltiota ja demokratiaa, kansalaisjärjestöjen toimintaa, siviiliyhteiskuntaa ja sen monimuotoisuutta sekä osa EU: n ulkopolitiikkaa. Ihmisoikeuksien toteuttaminen saavuttaa ratkaisevan vaiheen vasta silloin, kun toimet ulottuvat yksittäisen henkilön loukkaamista vastustavaa erittäin konkreettista kamppailua laajemmalle, muuttuvat vapaiden valtioiden politiikan harjoittamisen keinoksi eivätkä kohdistu vain omiin etuihin. Sen vuoksi meidän täytyy tiedostaa ja kokea ihmisoikeudet EU: ssa kaiken sisä- ja ulkopoliittisen toiminnan konkreettiseksi osaksi.
Tämänpäiväinen keskustelu ei koske vain viime vuosien ihmisoikeustilannetta vaan myös tulevaa kehitystä, ennen kaikkea sitä, mitä odotamme Amsterdamin jälkeen. Ihmisoikeuksien täytyy säilyä ja ne säilyvät tärkeänä osana Euroopan unionin ulkopolitiikkaa, nimenomaan sen vuoksi, että nykyään ne voidaan instrumentalisoida kansallisessa politiikassa, parlamentin on kiinnitettävä niihin huomiota. Kyse ei ole vain rahasta, kyse on valiokuntiemme suuntaviivoista.
Haluaisin sanoa institutionaalisten asioiden valiokunnalle, että kannatamme Roubatisin mietinnön pääpiirteitä, mutta tuemme myös selvästi siinä esitettyjä vaatimuksia, jotka koskevat komission henkilöstöjärjestelyiden vahvistamista ja keskittämistä antamalla vastuu varapresidentille sekä yhdelle komissaarille, sekä laajempaa analyysiä ja Euroopan parlamentille esitettävää kertomusta ja mahdollisia seuraamusmekanismeja. Haluaisin sanoa selvästi, että suhtaudun kuitenkin epäilevästi ihmisoikeuskeskukseen, jonka perustaminen siirtäisi näiden kysymysten käsittelyn unionin ulkopuolelle eikä antaisi Euroopan parlamentille niitä valvontamahdollisuuksia, joita tarvitsemme.
Olemme toisinaan ristiriitaisia, mutta keskustelu ihmisoikeuspolitiikasta ei saa tyrehtyä, myöskään puheenvuoroihin myönnettävä aika ei saa olla liian lyhyt, sillä on luotava tulevaisuudennäkymiä!

Puhemies
Rouva Lenz, puhemiehistö ei määrittele menettelyä vaan soveltaa sitä. Sen määrittelee puhemieskonferenssi. Pyytäisin teitä siis osoittamaan protestinne sinne.

Glase
Arvoisa puhemies, ihmisoikeudet ovat aihe, joka on erittäin lähellä Euroopan parlamentin sydäntä. Vuonna 1993 solmitussa Maastrichtin sopimuksessa ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittaminen mainittiin ensimmäistä kertaa 2 artiklassa eikä sopimuksen johdanto-osassa. Ihmisoikeuksien kunnioittaminen on demokratian toteutumisen, kehityksen ja rauhan olennainen ehto. Se voidaan kirjata muistiin erittäin nopeasti ja kaikki hyväksyvät asian. Mutta miltä todellisuus sitten näyttää? On johdonmukaista tarkastella naisten oikeuksia erottamattomana osana ihmisoikeuksia, mutta tarvittaisiin suurta panostusta, että ihmiset saataisiin myös ajattelemaan näin. Meidän on siis ponnisteltava sen hyväksi, että tämä myös ymmärretään.
Joissakin maissa fundamentalistiset suuntaukset kohdistuvat yhä selvemmin naisia vastaan. Köyhyydellä on edelleen naisen kasvot eikä tämä päde vain niin sanotussa kolmannessa maailmassa. Naisten on kaksi kertaa vaikeampaa saada koulutusta ja hankkia elatuksensa kuin miesten ja naiset pääsevät vain harvoin yhteiskunnan päättäviin elimiin. Olemme tyrmistyneitä, kun ylipäänsä kuulemme raportteja naisilla käytävästä kaupasta, naisten hyväksikäytöstä tai naisiin kohdistuvasta väkivallasta. Kaikki se on kuitenkin totta nykyään. Se ei ole mikään viime vuosisadan kuvaus. Naisten oikeuksien valiokunta on vaatinut lausunnossaan, että naisten oikeuksien kunnioittaminen osana ihmisoikeuksia sisällytetään kriteerinä kolmansien maiden kanssa ylläpidettäviin ulkosuhteisiin, kauppa- ja yhteistyösopimukset mukaan lukien.
Olemme toki sopineet ihmisoikeuksien suojelemisesta. On kuitenkin välttämätöntä jatkaa työskentelyä Euroopan unionissa naisten arvon ja ihmisoikeuksien edistämiseksi ja suojelemiseksi täällä ja maailmanlaajuisesti.

Swoboda
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi sydämellisesti onnitella kolmea esittelijää erinomaisista mietinnöistä, samalla myönnän, että tunnen Roubatisin ja Barros Mouran mietinnöt paremmin ja voin sen vuoksi arvioida niitä paremmin. Kollega Roubatis on aloittanut mietintönsä oikeastaan erittäin runollisesti kiittämällä niitä lukuisia naisia ja miehiä, jotka ovat kotimaissaan kamppailleet ihmisoikeuksien puolesta, ja omistamalla mietinnön heille. Kaksi portugalilaista ja yksi kreikkalainen käyttivät puheenvuoron, ja minä itävaltalaisena tiedän myös, että historiamme synkkinä hetkinä, kun jouduimme alistetuiksi, tuntui erittäin hyvältä, kun maailman muut maat osoittivat solidaarisuutta. Itävallan tapauksessa tätä solidaarisuutta osoitettiin jopa Meksikossa, siis kaukana täältä. Euroopan parlamentin ja koko Euroopan unionin tärkeä tehtävä on osoittaa solidaarisuutta.
Niiden naisten ja miesten, jotka kamppailevat, tai muutamien heistä mainitseminen, minkä olemme kokeneet tänään juhlahetkenä, on tärkeää myös sen vuoksi, että meidän on tehtävä yksi asia selväksi: kyse ei ole siitä, että Eurooppa toimii jollakin tavalla Algeriaa, Turkkia, Indonesiaa tai muita maita vastaan. Ei, todellisuudessa seuraamme usein näiden maiden pitkän aikavälin etuja. Vastustamme kenties hallituksia, armeijan edustajia tai valtaa pitäviä, mutta olemme niiden ihmisten puolella, jotka kamppailevat näissä maissa vapauden ja ihmisoikeuksien puolesta. Se meidän on tehtävä toistuvasti selväksi. Haluamme auttaa heitä, tarkemmin sanottuna emme kuitenkaan halua tehdä sitä asettumalla vastapuolelle emmekä käyttäytymällä opettajamaisesti kuin maailmanparantaja kielteisessä mielessä.
Sen ohella, että meidän on joskus välttämätöntä määrätä myös seuraamuksia, meidän pitäisi toki olla realistisia. Me voimme ja meidän pitää tehdä - ja mietinnöissä on esitetty erittäin hyviä sitä koskevia suunnitelmia - auttaa niitä, jotka käyvät paikan päällä vaikeaa kamppailua vankilan, rangaistusten ja kenties jopa kuoleman uhatessa. Siksi - komissaari ja myös me tiedämme sen - on erittäin tärkeää, että asetamme käyttöön riittävästi myös talousarviovaroja, jotta voimme auttaa niitä, jotka kamppailevat paikan päällä, että tuomme esiin näiden ihmisten hädän ja kärsimyksen ja tuemme heitä poliittisesti ja moraalisesti heidän kamppailussaan. Emme voi käydä kamppailua ponsien ja puheiden avulla. Voimme vain kiinnittää huomion sinne, missä asianomaiset ihmiset itse käyvät kamppailua. Voimme tukea heitä moraalisesti ja poliittisesti sekä myös taloudellisesti paikan päällä, jotta tästä kamppailusta lopultakin tulee myös menestyksekäs. Sillä menestyksekäs kamppailu ihmisoikeuksien puolesta edistää rauhaa, ja meillä kaikilla on oikeus rauhaan.

Soulier
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, muutama sana sellaisen vuosisadan loppuessa, jonka aikana Euroopassa koettiin niin monta joukkomurhaa ja eri kansojen tuhoamisyritystä. Meillä on varmasti - ja kuten kollegamme Swoboda sanoi äsken - ketään läksyttämättä sanottavanamme tiettyjä asioita muulle maailmalle.
Mitä hyötyä on kehua itseämme, maailman suurinta kauppamahtia, jos samalla hetkellä, kun puhumme, joku mies kärsii jossakin vankilan kolkassa tai jotakuta naista ollaan ehkä tappamassa. Mitä hyötyä meidän, teollisuusmahdin, olisi puhua täällä sen opin pääsisällöstä, jonka olemme ottaneet omaksemme näiden 50: n ja etenkin 10: n viime vuoden aikana, jos emme kykenisi sanomaan, olipa kotimaamme mikä hyvänsä, seuraavaa: " Emme suostu enää työskentelemään kanssanne, jos ette lopeta näitä joukkomurhia, jos ette lopeta kidutuksia. Jos ette tee näin, teillä ei ole mitään mahdollisuuksia työskennellä pienimmänkään eurooppalaisen yrityksen kanssa." Jos emme kykene sanomaan tätä, joka ei ole valtiojohtoisuutta eikä moraalista diktatuuria, emme ole sitä, miltä maailman silmissä kuitenkin näytämme, eli demokratian ydinalue. Kuinka monta demokratiaa maailmassa on tällä hetkellä? Ei ainakaan kovin monta enempää kuin kaksi kertaa unionin jäsenvaltioiden lukumäärä, joka on 15. Tämä juuri osoittaa velvollisuutemme.
Mielestäni on lohduttavaa, että olemme vastaanottaneet tänään - he puhuvat parhaillaan toisessa salissa - joitakin miehiä ja naisia, jotka ovat taistelleet vapauden puolesta. Hetkellä, jolloin vaikenen, ajatelkaa yksinkertaisesti sitä, että tämä vapaus on hauras ja että se voi lähteä läimäyttäen oven kiinni.

Bertens
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, on merkittävä hetki, kun yleismaailmallisesta ihmisoikeuksien julistuksesta on kulunut 50 vuotta. Tietenkin puhumme tässä pitkän aikavälin asioista. Me kaikki, jokainen ryhmä, jokainen parlamentin jäsen, olemme ponnistelleet asian hyväksi, tiedämme sen. Mutta pitkän aikavälin ajattelu ei saa sulkea silmiämme niiltä asioilta, joiden pitää tapahtua lyhyellä aikavälillä. Kymmenen päivää sitten hyväksyttyä päätöslauselmaa ei saa unohtaa ja komissaarikin tietää, että me olemme valppaita.
Lisäksi unionin on saatava ihmisoikeuspolitiikkansa toiminnalliseksi. Haluaisin tietää, milloin ihmisoikeuksia loukataan siinä määrin, että on syytä sanoa irti yhteistyösopimus tai normaali sopimus. Parhaillaan yritetään saada tämä kirjatuksi uuteen Lomén sopimukseen.
Vastaavanlainen ehto on saatava aikaiseksi myös niiden maiden kanssa, jotka eivät kuulu Lomén sopimusten piiriin. Yleismaailmalliset ihmisoikeudet tarkoittavat myös yleismaailmallisia mittapuita ja mahdollista kritiikkiä. Unionin on tehtävä selväksi Yhdysvalloille transatlanttisen huippukokouksen aikana, että se odottaa myös yleismaailmallisten ihmisoikeuksien puolestapuhujalta, Yhdysvalloilta, että se ei vie pohjaa tältä yleismaailmallisuudelta. Yhdysvaltojen voidaan odottaa osallistuvan kansainvälisen rikostuomioistuimen toimintaan ja unionilta voidaan odottaa, että se tiedustelee asiaa Yhdysvaltojen viranomaisilta.

Caccavale
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minäkin tahdon onnitella kollegoitani, Roubatisia, Barros Mouraa ja Torres Coutoa, heidän erinomaisesta työstään, mutta minäkin olen sitä mieltä, ettei meillä ole monia ilonaiheita nyt ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 50-vuotisjuhlaa vietettäessä. Ilonaiheita on vähän eräistä syistä, jotka on jo mainittu, mutta jotka haluan vielä toistaa.
Ennen kaikkea vaarassa on yleismaailmallisuuden periaate. Juuri näinä vuosina on pyrkinyt esiin ajatus, jonka mukaan normeja ei erilaisten perinteiden vuoksi voida pitää yleismaailmallisina, koska on olemassa läntisistä arvoista poikkeavia arvoja, esimerkiksi aasialaisia ja islamilaisia arvoja. Tämä on tietenkin ajattelutapa, joka on torjuttava, mutta jonka vuoksi eurooppalaisen kulttuurin on toki kaikin tavoin pyrittävä välttämään esiintymistä aina ja ainoastaan viivoittimella sormille näpäyttelevänä opettajana. Samoin jakamattomuuden periaate on uhattuna: nyt on näet yleistymässä näkemys à la carte -ihmisoikeuksista, jonka mukaan kukin valitsee haluamansa ihmisoikeudet kunnioittamatta kaikkia kansalais- ja poliittisia oikeuksia tai taloudellisia ja sosiaalisia oikeuksia kokonaisuutena. Tämän lisäksi minusta näyttää siltä, ettei ole ymmärretty edes asioiden keskinäisiä suhteita, toisin sanoen sitä, että myös taloudellisissa yhteyksissä tulee lujasti vaatia ja pyrkiä kaikin tavoin tukemaan demokratisointia, oikeusvaltion ja ihmisoikeuksien kunnioitusta, sillä ainoastaan avoimen ja vapaan yhteiskunnan kautta voidaan saavuttaa myös aito taloudellinen kehitys.
Toisaalta minusta näyttää siltä, etteivät meidän omatkaan asiamme suju kovin hyvin, jos Eurooppa ei onnistu olemaan merkittävässä asemassa kaikessa tässä; jos on totta, niin kuin on, että Euroopan unionin ulkoista toimintaa ohjaa yhä kolmiosainen rakenne, jossa kullakin osalla on omat erilliset hallinto- ja täytäntöönpanomenettelynsä; jos on totta, niin kuin on, että useissa tapauksissa demokratisointi on näennäistä; jos on totta, niin kuin on, että eläkkeellä olevat diktaattorit joutuvat oikeuteen, mutta diktaattorit, jotka parhaillaan ovat uransa huipulla, pysyvät paikallaan.

Carnero González
Arvoisa puhemies, haluan 60 sekunnin ajan painottaa eräitä minulle keskeisiä käsitteitä: ihmisoikeuksien yleismaailmallisuutta ja niiden keskinäistä yhteyttä ja samalla kahta niitä täydentävää asiaa, ihmisoikeuksien puolustamista ja edistämistä.
Jotta ihmisoikeuksia voitaisiin puolustaa, tarvitaan ehdottomasti välinettä rankaisemattomuuden estämiseksi. Luovuttamalla chileläisen diktaattorin Augusto Pinochetin tuomioistuimen huostaan olemme heittäneet ison kiven sitä tummennettua lasia vasten, jonka takana kansanmurhaan syyllistyneet, diktaattorit ja itsevaltiaat ovat jo kauan piileskelleet. Ihmisoikeuksien keskinäisestä yhteydestä ja niiden edistämisestä puhuttaessa ei kuitenkaan saa unohtaa myöskään sitä, että kehitys ja poliittiset vapaudet ovat aivan yhtä tärkeitä kuin taloudelliset vapaudet, ennen kaikkea oikeus ihmisarvoiseen elämään.
Euroopan unionin pitää toimia tuon käsitteen mukaisesti. Meidän on lisäksi sovellettava johdonmukaisesti sitä, mitä meillä on käytössämme: demokratialauseketta ja niitä rakentavia toimia, jotka edistävät ihmisoikeuksia kaikin tavoin.
Euroopan unionin on oltava kansalaisdiplomatian vaatimusten tasolla. Tuo kansalaisdiplomatia on onnistunut esimerkiksi siinä, että on allekirjoitettu jalkaväkimiinat kieltäviä sopimuksia tai perustettu riittämätön, joskin lainvoimainen, kansainvälinen rikostuomioistuin.

Schroedter
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jokainen ihminen on toiselle ihmiselle velkaa sen, että tunnustaa hänen arvonsa. Nuoret demokraattiset puolueet Brandenburgissa kirjoittivat tämän lauseen ensimmäiseen demokraattiseen perustuslakiinsa. Miksi? Tässä lauseessa sanotaan selvästi, että ihmisoikeuspolitiikka ei ole vain moraalisia vetoomuksia, se on käytännön politiikkaa. Myös diktatuurihallitukset kehuvat ihmisoikeuspolitiikkaa, mutta uskottava ihmisoikeuspolitiikka on aktiivista politiikkaa ihmisten todellisessa elämässä. Niinpä myös Euroopan unionia mitataan maailmanlaajuisesti sen teoilla arkipäivän politiikassa, sillä, kuinka se puolustaa siinä ihmisoikeuksia. Siinä kyse on siitä, että kauppa- ja talouspolitiikka on alisteista ihmisoikeuspolitiikan ensisijaisuudelle. Siinä on kyse siitä, että maailman diktaattorit eivät enää koskaan voi luottaa siihen, että he eivät joutuisi vastaamaan teoistaan.
Myös Euroopan unionia mitataan sillä, tekeekö se Kansainvälisestä rikostuomioistuimesta tehokkaan laitoksen ratifioimalla sen ja tukemalla projektia rahoituksin, ja kyse on siitä, että Euroopan unionin jäsenvaltiot rohkenevat pysäyttää hallitusten varusteluasiantuntijat, jotka polkevat ihmisoikeuksia, siis viennin Indonesiaan ja Turkkiin.
Meidän kansainvälinen velvollisuutemme on, että emme missään tapauksessa vaikene ihmisoikeusloukkauksista. Komission on huolehdittava siitä, että sopimusten ihmisoikeuslausekkeet herätetään eloon eikä meille jatkuvasti selitetä, miksi taloudelliset edut ovat tärkeämpiä. Ihmisoikeudet ovat yleismaailmallisia eikä niitä saa loukata!

Maes
Arvoisa puhemies, ihmisoikeuksia ei pidä toteuttaa kuussa vaan tässä jokseenkin synkässä maailmassa. Se tapahtuu parhaiten rauhan, kehityksen ja demokratian muodostamassa kolmiossa. Nämä kolme pilaria ovat erottamattomasti yhteydessä toisiinsa ja ne määräävät mahdollisuudet ihmisoikeuksien turvaamiseen.
Valiokuntien mietinnöistä käy ilmi, että parlamentin kollegat ovat tietoisia tästä, mutta politiikasta sitä todellisuutta saa etsiä. Myös kehitys- ja yhteistyövaliokunta syyttää unionia oikeutetusti kaksinaisuudesta. Tosipaikan tullen kaupalliset ja strategiset edut katsotaan usein tärkeimmiksi kuin ihmisoikeudet. Kauppapolitiikan sisällyttäminen tiiviimmin unionin ihmisoikeusstrategiaan merkitsisi valtavaa edistysaskelta. Sitä politiikkaa on voitava muuttaa ja sen menestys riippuu ihmisoikeussopimusten valvonnasta.
Olemme tietenkin samaa mieltä ihmisoikeuksien alueella vallitsevista prioriteeteista. Mutta älkäämme osoittako aina muita sormella. Myös Euroopassa on lukuisia puutteita ja olemme itse niistä vastuussa. Pakolaisten ihmisoikeudet ovat uhattuina. Paine tiukentaa politiikkaa on saanut sellaiset mittasuhteet, että se tapa, jolla käsittelemme joitakin turvapaikanhakijoita ja niin sanottuja laittomasti maassa oleskelevia henkilöitä tai henkilöitä, joilla ei ole henkilöllisyyspapereita, ylittää joskus inhimillisesti hyväksyttävän toiminnan rajat.
Vähemmistöjen oikeuksia loukataan Euroopassa yhä. Ei vain Turkissa vaan myös Kreikan makedonialaisessa osassa. Emme voi vieläkään taata säädyllisesti lasten oikeuksia ja ihmiskauppa jatkuu meidän nähtemme samalla, kun puhumme taistelusta naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan. Asekauppaa koskevat säännökset ovat olemassa, mutta tekin tiedätte, että niitä rikotaan. Voisin jatkaa tätä luetteloa, mutta toivon lopuksi, arvoisa puhemies, että kun puhumme huomenna Agenda 2000 -ohjelmasta, ajattelemme myös ihmisoikeuksia.

Lukas
Arvoisa puhemies, kansainvälinen talous- ja rahoituskriisi on saanut aikaan sen, että lapsityövoiman käyttö ja lapsiseksiturismi ovat lisääntyneet rajusti. Viittaan herra Roubatisin mietinnön kohtaan 26 ja pidän siinä esitettyä vaatimusta ihmisoikeuksia koskevan vakiolausekkeen käyttöönotosta äärimmäisen tärkeänä ja välttämättömänä. Euroopan unioni ei saa myöskään vaikenemalla eikä epäsuorasti hyväksyä varsinkaan lasten sosiaalista ja seksuaalista hyväksikäyttöä. Ihmisoikeuksien noudattamisesta ja aivan erityisesti lasten suojelemisesta kaikenlaiselta hyväksikäytöltä on sen vuoksi tehtävä sen ehto, että julkisten tukien myöntäminen yritykselle ja yrityksen osallistuminen julkisiin tarjouskilpailuihin voi tulla kysymykseen. Me emme saa suvaita sitä, että Euroopan markkinoille tulvii kolmansien maiden tuotteita, jotka on tuotettu orjina kohdeltavien lasten avulla, emmekä sitä, että eurooppalaiset turistit voivat esteettä käyttää lapsia hyväkseen maissa, jotka saavat EU: n tukia.

Vecchi
Arvoisa puhemies, pidän merkittävänä sitä, että Euroopan parlamentti on halunnut viettää ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 50: ttä vuosipäivää epämuodollisesti sekä luovuttamalla tänä aamuna Saharovin palkinnon Ibrahim Rugovalle että keskittymällä tässä yhteiskeskustelussa tiettyyn lähestymistapaan pyrkien määrittämään voimakkaan poliittisen linjan ihmisoikeuksiin liittyvissä aiheissa.
Mielestäni näiden kolmen keskustelun aiheena olevan mietinnön laatijat ovat tilanteen tasalla, ja mietinnöt osoittavat ennen kaikkea, että vaikutusmahdollisuudet ovat kehittyneet ja että poliittinen tahto ihmisoikeuksien konkreettiseen ja aktiiviseen edistämiseen on Euroopan unionissa lisääntynyt.
Viittaan erityisesti herra Torres Couton erinomaiseen mietintöön ehdotuksesta asetukseksi demokratian, ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion kehittämisen yleistä tavoitetta edistävien kehitysyhteistyötoimien täytäntöönpanon edellytyksistä, ja kiitän häntä tästä mietinnöstä. Mielestäni siinä korostetaan ajatusta, jota pidän keskeisenä, toisin sanoen ihmisoikeuksien ja demokratian kehityksen ja yleisen kehityksen välillä vallitsevaa välttämätöntä yhteyttä. Mikäli kehityksen tulee olla inhimillistä, osallistuvaa ja kestävää, kuten aina olemme korostaneet, sitä ei voi toteuttaa ihmisoikeuksia loukkaamalla tai kieltämällä demokraattiset oikeudet.
Tästä johtuen meidän on mielestäni tiedostettava, että ihmisoikeuksien edistäminen on tietenkin jokaisen yksilön, jokaisen sosiaalisen, etnisen, jne. ryhmän luovuttamattoman oikeuden ilmentymä, mutta ei pelkästään sitä: se on näet myös jokaisen kansan, jokaisen yhteisön ja koko ihmiskunnan kehityksen edellytys. Ihmisoikeuksien, samoin kuin demokratian, oikeusvaltion ja hyvän hallintotavan edistäminen on siksi loogisesti ja läheisesti sidoksissa toisiinsa, eikä niiden vahvistaminen ole muiden asioihin sekaantumista eikä eurokeskeisyyttä.
Nyt on tärkeää laatia Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden yhtenäinen, monipuolinen lähestymistapa, jonka keskeisimpiä seikkoja olisivat kansainvälisen oikeuden kehitys, ennen kaikkea sen konkreettisten ja soveltavien välineiden kehitys; ihmisoikeuksien täysi sisällyttäminen kaikkien kansainvälisen yhteistyön välineiden tavoitteeksi; niiden erityisten ja suorien toimien kehittäminen, joihin asetusehdotuksessa viitataan.
On selvää, että laaja näkemys ihmisoikeuksista on merkittävä, ja kansalaisoikeuksien ja poliittisten oikeuksien ohella siihen on sisällyttävä myös taloudelliset, sosiaaliset ja kulttuuriset oikeudet, ja on välttämätöntä pyrkiä kehittämään konkreettisia muutosprosesseja ja aikaansaada ihmisarvoiset olosuhteet ja institutionaaliset puitteet, jotta nämä periaatteet voisivat toteutua.
Lopuksi tahtoisin sanoa, että ihmisoikeuksiin sijoittaminen on tällä hetkellä luultavasti kaikkein tuottoisinta sekä siksi, että niitä loukataan tällä hetkellä hyvin selvästi että siksi, että on niitäkin, jotka toivovat maailmaa, jossa ihminen olisi tärkein. Se on myös paras henkivakuutuksemme.

Fernández Martín
Arvoisa puhemies, kuten esittelijä herra Torres Couto mietintönsä perusteluissa toteaa, myös minä haluan korostaa sitä, että parlamentti ja sen kehitys- ja yhteistyövaliokunta ovat aina kiinnittäneet suurta huomiota ihmisoikeuksien ja demokraattisten arvojen edistämiseen, sillä ne ovat keskeinen asia parlamentin ja kehitysmaiden välisissä suhteissa.
On hyvin monta aiempaa mietintöä, joita en ryhdy nyt toistamaan. Minun on kylläkin mainittava herra Rocardin ja herra Martensin tuoreet mietinnöt EU: n ja AKT-maiden välisten suhteiden uudesta kehyksestä, ja mainitsen myös demokraattista kehitystä, oikeusvaltioperiaatteen toteutumista ja ihmisoikeuksien kunnioittamista EU: n ja AKT-maiden välisessä yhteistyössä koskevan mietinnön, jonka esittelijä minä olen ja jota käsittelemme ensi kuun täysistunnossa.
Kuten valitettavasti hyvin usein tapahtuu, me toimielimissä ja lainsäätäjinä kuljemme usein jälkijunassa. Kansalaisyhteiskunnalla on oma dynamiikkansa ja se luo sellaisia odotuksia, toiveita ja ongelmia, joihin meidän on vastattava. Tämä on tyypillinen tapaus. Meillä on yli 20 vuoden kokemus yhteistyöpolitiikasta, mutta painotamme vasta nyt uusia osa-alueita, toisenlaista näkemystä ja uudenlaista sysäystä suhteissamme kehitysmaiden kanssa.
Entistä kypsemmän kansalaisyhteiskunnan, vastavoimana toimivien demokraattisten toimielinten, julkisen toiminnan seuranta-ja valvontajärjestelmien sekä kaikenlaisen korruption vastaisen toiminnan vahvistaminen ovat sellaisia tavoitteita, joiden puolesta kannattaa taistella ja jotka myös innoittavat meitä valiokuntamme jokapäiväisessä työssä.
Herra Torres Couto tekee mietinnössään useita kiinnostavia ehdotuksia, joilla edesautetaan sellaisen oikeudellisen normiston luomista, jonka ansiosta voimme siirtyä ylevistä periaatejulistuksista toiminnan ja konkreettisten tekojen alueelle.
Kun vietetään yleismaailmallisen ihmisoikeuksien julistuksen 50-vuotisjuhlaa ja kaikkialla maailmassa poljetaan päivittäin ihmisoikeuksia, tämä on mielestäni paras keinomme puolustaa niitä.

André-Léonard
Arvoisa puhemies, ihmisoikeuksien yleismaailmallinen julistus, josta on tullut demokraattisten arvojen perusta, täytti 50 vuotta. Se oli tilaisuus lukuisille juhlallisuuksille kautta maailman, tilaisuus kauniille juhlapuheille ja hurskaille toiveille ihmisoikeuksien kunnioittamisesta ja oikeudenmukaisemman maailman rakentamisesta.
Ihmisoikeustilanne on kuitenkin melkoisen vaisu. Julistusta noudatetaan nimittäin 50 vuotta sen laatimisen jälkeen loppujen lopuksi ainoastaan noin 30 demokraattisessa maassa, joissa on alle miljardi asukasta. Julistusta pidetään sitä vastoin pilkkanaan noin 30 autoritaarisessa maassa, joissa asuu lähes kaksi miljardia ihmistä. Amnesty Internationalin raportti vahvistaa tämän masentavan tilanteen kidutusten, ilman oikeudenkäyntiä annettujen tuomioiden täytäntöönpanon ja mielipidevankien osalta lukuisissa maissa.
Edistystä on tietenkin ja onneksi tapahtunut, mutta katkeruus on yhä suuri. Oikeudellisten välineiden määrää on moninkertaistettu, mutta miksi Yhdysvallat, maailman voimakkain valtio, ei ole vieläkään ratifioinut vuoden 1966 sopimusta taloudellisista, sosiaalisista ja sivistyksellisistä oikeuksista? Miksi kuolemanrangaistus on yhä voimassa? Miksi Roomassa heinäkuussa solmitun kansainvälisen rikostuomioistuimen perustamissopimuksen on allekirjoittanut tähän mennessä ainoastaan noin 60 valtiota? Miksi 1, 3 miljardilla ihmisellä on alle dollari päivässä rahaa elämiseen? Miksi 35 000 lasta kuolee päivittäin sairauksiin, jotka olisi voitu ehkäistä? Miksi 250 miljoonan lapsen on pakko tehdä työtä säilyäkseen hengissä? Miksi naisiin kohdistuu niin paljon väkivaltaa? Miksi-alkuisten kysymysten luettelo voisi olla vielä paljon pitempi.
Onko 50 vuotta jo niin pitkä aika, että voimme sulkea sydämemme ja käpertyä välinpitämättömyyteen ja itsekkyyteen ja hyväksyä maailman julmuuden ja epätasa-arvoiset mahdollisuudet? Pelkään pahoin, että kaikki poliittiset ja oikeudelliset välineet ovat täysin hyödyttömiä, jos näin suuri epäoikeudenmukaisuus jatkuu maailmassamme asuvien ihmisten välillä.

Daskalaki
Arvoisa puhemies, 50 vuotta ihmisoikeuksien julistuksen antamisesta tämän keskustelun, jota käymme säännöllisin väliajoin, ei pitäisi edes olla tarpeen. Näin sanoi vain kaksi minuuttia sitten rouva André-Leonard. Ongelma on kuitenkin aina olemassa ja suuressa osassa maailmaa se on kärjistynyt, ja tästä syystä käsittelyssä olevat kaksi tärkeää mietintöä pysyvät aina ajankohtaisina.
Euroopan parlamentti on aina vähintäänkin keskusteluissa osoittanut herkkyyttä ihmisoikeuksia kohtaan. Aivan aluksi haluaisin korostaa, että oma ryhmäni tukee molempia mietintöjä ja jakaa sen näkemyksen, että ihmisoikeuksien kunnioittaminen riippuu monista tekijöistä, jotka eivät ole pelkästään poliittisia, yhteiskunnallisia, taloudellisia tai kulttuurisia. Näin ollen kukaan ei voi muuta kuin hylätä sen näkemyksen, jonka herra Roubatis on muotoillut tarpeesta luoda globaali vuosittaisten ihmisoikeusohjelmien järjestelmä, joka olisi osa ulkopolitiikkaa.
Tällä yhtenäisellä järjestelmällä voidaan suojella paremmin ihmisoikeuksien ydintä ja auttaa sitä, että muut edut eivät kulje moraalin edellä - tämähän on asia, josta on paljon puhuttu täällä - ja hyvät aikeet ulkopolitiikassa toteutuvat myös myönteisinä toimina.
Kuten Roubatis painottaa, ihmisoikeudet ovat erottamaton osa tätä unionin politiikkaa, ja kaikkien elinten kaikilla tasoilla pitää tiedostaa tämä.
Herra Barros Moura vuorostaan painottaa aivan oikein globalisoitumista, jonka hän sanoo rajoittavan oleellisesti demokratiaa ja ihmisoikeuksia. Meidän täytyy erityisesti varoa tätä, sillä valitettavasti usein jopa täällä ihmisoikeusloukkauksien arviointi näyttää riippuvan siitä, miten suuria tietyt kansainväliset poliittis-taloudelliset edut ja hyötynäkökohdat ovat.
Lopuksi haluaisin onnitella molempia esittelijöitä hyvin ajankohtaisista toteamuksista ja ehdotuksista, jotka vaikuttavat oleellisesti ja myönteisesti näin vakavan asian hoitamiseen.

Theonas
Arvoisa puhemies, ei ole epäilystäkään siitä, että käsiteltävinä olevissa mietinnöissä on hyvin tärkeitä ja mielenkiintoisia ajatuksia ihmisoikeuksista.
Samaa voi sanoa myös komission ja muiden Euroopan unionin toimielinten tiedonannoista. Herää kuitenkin kysymys, kuinka uskottavia nämä julistukset ovat. Mielestäni yksi esimerkki riittää osoittamaan tekopyhyyden mitan. Kun on kulunut 50 vuotta maailman ihmisoikeuksien julistuksesta, Turkin lehdistössä valitetaan maan tilannetta. Lehdessä korostetaan, että ei ole oikeuksia, on vain loukkauksia, viranomaiset harjoittavat laajalti kidutusta. Tänä vuonna tuntemattomat ovat murhanneet 150 ihmistä, 86 vankia on teloitettu ilman oikeudenkäyntiä, 118 yhteiskunnallista järjestöä on kielletty, 275 kustannetta on takavarikoitu ja 3 000 laillisen HADEP-puolueen jäsentä vangittiin Öcalanin tapauksen esille tulon jälkeen! Samaan aikaan, kun kaikki tämä tapahtuu, Euroopan parlamentti, komissio, neuvosto ja jotkut suuremmista jäsenvaltioista etsivät tapaa ottaa Turkki mukaan liittymisprosessin vuoropuheluun 12: nneksi maaksi. On selvää, että jos ilmenee taloudellisia ja geopoliittisia etuja, ihmisoikeudet saavat odottaa.

McKenna
Arvoisa puhemies, kun puhumme ihmisoikeusloukkauksista eri puolilla maailmaa, meidän täytyy tarkastella itseämme ja nähdä, mistä me olemme vastuussa. Meidän täytyy tarkastella sitä, miten Euroopan unionin jäsenvaltiot lietsovat konflikteja ja ihmisoikeusloukkauksia eri puolilla maailmaa. Tarvitsemme esimerkiksi asevientiä koskevat menettelysäännöt. Haluan mainita seuraavat asiat: Ranska kouluttaa turvallisuusjoukkoja ja kuolemanpartioita Ruandassa; Belgia myy aseita Ruandaan; Britannia kouluttaa indonesialaisia sotilaita; saksalaisia konepistooleja käytettiin eräässä vankilassa tehdyssä verilöylyssä Brasiliassa; indonesialaisille lähetettiin Hawk-hävittäjiä, jotta he voivat vainota Itä-Timorin asukkaita; Yhdistynyt kuningaskunta myy aseita muun muassa Turkkiin ja Saudi-Arabiaan; maihin myytiin kidutusvälineitä, jotta ne voivat loukata ihmisoikeuksia eri puolilla maailmaa.
Meidän täytyy tarkastella tätä ja kysyä itseltämme, onko se moraalisesti oikein. Voimmeko tuntea moraalista ylemmyyttä, kun Euroopan unioni myy hyötyyn - yksinomaan hyötyyn - liittyvien näkökohtien vuoksi eri puolilla maailmaa sellaisia aseita ja laitteita, joilla voidaan rangaista ja tappaa ihmisiä. Meidän täytyy ensin tarkastella itseämme ja nähdä, miten me lietsomme ihmisoikeusloukkauksia maailmassa.

Amadeo
Arvoisa puhemies, näinä päivinä olemme viettäneet ihmisoikeuksien julistuksen 50: ttä juhlavuotta. Tänään, tällä keskustelulla, korostamme sitä, ja teemme sen siksi, että ihmisoikeudet ovat yhä vain yhteinen unelmamme, koska kokonaiset kansakunnat tämän väsyneen planeetan pinnalla ovat tietämättömiä periaatteista, jotka ovat samaan aikaan sekä poliittinen tavoite että henkinen innoituksen lähde.
Monet meistä kuuntelevat näitä juhlapuheita ilman, että se herättäisi heissä minkäänlaista tunnetta. Tämä johtuu ennen kaikkea siitä, että ihmisoikeudet kuuluvat niihin periaatteisiin, joita opetetaan kouluissa ja kotona, periaatteisiin, joista on tullut ei pelkästään poliittista moraalia vaan suorastaan koulussa opittua historiaa. Osaksi siksi, että tämän vuosisadan lopulla ihmiset luottavat sanoihin ja lupauksiin hyvin vähän. Miksemme muistaisi, että vuotta 1789 valitettavasti seurasi terrorin vuosi 1793? Voimmeko yhä uskoa sanojen merkitykseen? Lopulta se johtuu myös siitä, että joka ilta näemme television välityksellä kuvia kauhuista, pelkoa herättäviä kuvia kasvoista ja ihmisistä Ruandasta, Bosniasta, Kosovosta, Algeriasta, kommunistisesta maailmasta?
Kuka piittasi ihmisoikeuksista Stalinin Venäjällä, Maon hallitsemassa Kiinassa, tai vielä nytkään Pol Potin Kamputseassa, Etelä-Amerikassa, Haitissa, Honeckerin Itä-Saksassa? 21. vuosisadan koittaessa ihmisoikeuskysymyksissä vallitsee yhä synkkä yö. Valitettavasti sotarikoksia tuomitseva kansainvälinen rikostuomioistuin on yhä tarpeellinen. Jäljellä on toivo maailmasta, jossa demokratia voisi levitä yhä laajemmalle, ja tietoisuus siitä, että ennemmin tai myöhemmin hitaasti mutta väistämättömästi toteutuva korkeampi oikeudenmukaisuus todella tuo mukanaan ihmisoikeuksien kunnioittamisen.

Terrón I Cusí
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi onnitella näiden mietintöjen esittelijöitä, koska mietintöihin sisältyy mielestäni sellaista tietoa ja ehdotuksia, joista on meille ehdottomasti hyötyä, ja käytännöllisesti katsoen kaikki se, mitä meidän pitäisi tehdä ja sanoa, ja sanon " käytännöllisesti katsoen kaikki" enkä " kaikki" , sillä se on paljon.
Haluaisin kuitenkin kommentoida paria asiaa. Meidän on oltava paljon nykyistä tiukempia, ja haluan painottaa tätä asiaa ja kaikkea sitä, mitä voimme tehdä Euroopan unionin sisällä ja Euroopan unionista käsin.
En halua mennä nyt myöhemmin tänään käytävän keskustelun edelle, mutta on joitakin kysymyksiä - ja haluan mainita naisten oikeudet, seksiturismin, jossa, kuten eräs puhuja muistutti, on paljolti kyse eurooppalaisten asenteesta, ja sen, miten kohtelemme kolmansien maiden kansalaisia - joiden suhteen meidän pitäisi olla hyvin varuillamme, koska ne ja etenkin tämä viimeksi mainitsemani asia vaikuttavat suuresti kansainväliseen uskottavuuteemme. Kun esimerkiksi omassa maassani Ceutaan tai Melillaan vyöryy siirtolaisia, meidän on vaikea puolustaa ihmisoikeuksia yhtä painokkaasti ja innokkaasti kuin ennen.
On tuettava sellaisia ohjelmia, joilla tuetaan demokratiaa ja ihmisoikeuksien kunnioittamista kansainvälisesti. Niitä on tuettava poliittisesti, ja niin parlamentti tekeekin, mutta lisäksi on tuettava komissiota, jotta se voisi toimia tehokkaasti ja ottaa huomioon sen, paljonko nämä ohjelmat maksavat rahallisesti ja hallinnoinnin kannalta. Emme nimittäin aina ole siitä täysin tietoisia, tai jos olemme, emme ainakaan toimi sen mukaisesti.
Ja kolmanneksi haluan korostaa - kuten täälläkin on paljon korostettu, mutta se ei mielestäni ole turhaa - kansainvälisen ja kansainvälisesti oikeutetun rikostuomioistuimen luomista, koska vain siten voimme ryhtyä sellaisiin tehokkaisiin toimiin, joihin ei sisälly uusien ongelmien siementä tai ihmisoikeuksia koskevaa uudenlaista ideologismia tai patrimonialismia ja jotka voivat ulottua kaikkialle maailmaan. Pinochetin tapaus osoittaa mielestäni sen, että vain kansainvälinen oikeutus, joka on saatava aikaan yksimielisesti, takaa sen, että voimme edetä.

Lambrias
Arvoisa puhemies, tässä tukahduttavan lyhyessä ajassa, jonka sain näin laajaa ja tärkeää aihetta varten, minun on pitäydyttävä korostamaan vain yhtä kohtaa herra Roubatisin yksityiskohtaisesta ja käytännönläheisestä mietinnöstä.
Kyseessä on 31 artikla, joka kiinnittää huomion siihen, että maailmanlaajuisia periaatteita perusoikeuksista ei pidä uhrata unionin tai jonkun sen jäsenen taloudellisten, strategisten tai poliittisten etujen alttarille. Juuri tämä etusija, joka annetaan vaihteleville eduille, on syy siihen, että samalla kun vietämme historiallisen kansainvälisen julistuksen ja sopimuksen 50-vuotisjuhlaa, suljemme tietoisesti silmämme röyhkeiltä ja jatkuvilta loukkauksilta tätä julistusta kohtaan jopa aivan naapurissamme. Se, että jatkuvasti siedämme tätä, ei ainakaan opeta ihmisoikeuksien kunnioittamista maissa, jotka historiallisesti ovat kaukana demokraattisesta mallista, päinvastoin, se sallii näiden maiden syyttää meitä tekopyhyydestä ja erottelupolitiikasta.
Euroopan unionilla on velvollisuus - ja se voi - ottaa edelläkävijän roolin näiden eksistentialististen arvojen kunnioittamisen levittäjänä. Edellytys on kuitenkin se, että unioni lakkaa manipuloimasta niitä muilla lyhytnäköisillä ja itsekkäillä kriteereillä.

Puhemies
Herra Lambrias, käytän tilaisuutta hyväkseni toistaakseni säännöllisesti poliittisille ryhmille esittämäni suosituksen, etteivät ne antaisi kunnianarvoisille puhujille kahta minuuttia vähempää aikaa muotoilla näkemyksiään tässä salissa. Se ei ole mahdollista, ja mielestäni ei ole Euroopan parlamentin jäsenten arvon mukaista antaa kahta minuuttia lyhyempiä aikoja. Omalta osaltani olen ilmoittanut, että en aio keskeyttää puhujia minuutin kuluttua, koska se on mielestäni epäinhimillistä eikä se ole puhujien arvon mukaista.

Cars
Arvoisa puhemies, parlamentin erittäin laaja enemmistö pitää vakavana ihmisoikeuksia koskevana rikkomuksena sitä, että jokin maa teloittaa kansalaisen. Suhtaudumme sen vuoksi myönteisesti siihen, että kuolemanrangaistus poistettiin äskettäin Bulgariassa. EU: n jäsenyyttä hakevissa maissa tämä erittäin epäoikeudenmukainen rangaistus on jäljellä vain Latvian, Liettuan ja Turkin lainsäädännössä.
Kuten puhemies Gil-Robles sanoi parlamentissa aiemmin tänään, ihmisoikeuksia on kunnioitettava erityisesti niissä maissa, jotka haluavat liittyä Euroopan unioniin. Sallikaa meidän siis yhdessä korostaa, miten tärkeää on, että ne hakijamaat, jotka todellakin haluavat jäseniksi, toimivat pikimmiten siten, että kuolemanrangaistus Euroopassa muuttuu kamalaksi mutta vuosi vuodelta etäisemmäksi ja heikommaksi muistikuvaksi.

Theorin
Arvoisa puhemies, kun tänään keskustelemme ihmisoikeuksista, on otettava esiin tiettyjä tosiasioita. Maailman kolmen rikkaimman ihmisen omaisuus on suurempi kuin 48 köyhimmän maan BKT: t ovat yhteensä. Epäoikeudenmukaisuudet lisääntyivät maailmassa voimakkaasti uusliberalismin kahden vuosikymmenen aikana. Yli 70: ssä maailman maassa keskitulot ovat nykyään alhaisemmat kuin 20 vuotta sitten. Kolmasosalta kehitysmaiden 4, 5 miljardilta ihmiseltä puuttuu juomakelpoinen vesi. Onko tämä kohtalon sanelemaa? Ehdottomasti ei! YK: lta saatujen laskelmien mukaan kaikki maailman ihmiset saisivat tyydytettyä ruoan, veden ja terveyden perustarpeensa, jos 225 suurimmalle omaisuudelle asetettaisiin 4 %: n varallisuusvero. Ruoan ja terveydenhoidon antaminen kaikille hädässä oleville maksaisi 13 miljardia dollaria, joka vastaa sitä summaa, joka USA: ssa ja Euroopassa käytetään hajuvesiin vuodessa.
30 miljoonaa ihmistä kuolee nälkään, ja 800 miljoonaa kärsii jatkuvasta aliravitsemuksesta - ei väistämättömien katastrofien seurauksena vaan pikemminkin siksi, että nälänhädästä on tullut poliittinen ase, jonka avulla saadaan kiinnitettyä tiedotusvälineiden huomio. Somalia, Liberia, Sudan, Pohjois-Korea, Burma ja Afganistan ovat maita, joissa vastuussa olevat hallitukset tai sotilaat ovat ottaneet syyttömiä sotien aikana panttivangeiksi. Ilmasto ja luonnonmullistukset ovat vain vähäisiä syitä suuriin nälänhädästä aiheutuviin katastrofeihin. Sen sijaan on ihmisiä, jotka näännyttävät muita ihmisiä nälkään.
Tämän päivän ihmisoikeuksien loukkaukset ovat huomisen konfliktien syitä. Tämä loukkauksien ja konfliktien noidankehä voidaan pysäyttää ja se on pysäytettävä, sanoo YK: n pääsihteeri Kofi Annan. Ihmisoikeuksien asema on nyt 50 vuoden jälkeen vakiintunut hyvin, ja on korkea aika ottaa seuraava askel. Ensi vuosisadan on nimittäin oltava rakentamisen vuosisata. Emme voi enää väittää, että voimavarojen puute estää meitä toimimasta. Tämä loukkauksien ja konfliktien noidankehä voidaan pysäyttää ja se on pysäytettävä. Ihmisoikeudet liittyvät erittäin läheisesti rauhaan ja turvallisuuteen, taloudelliseen kehitykseen ja sosiaaliseen tasa-arvoon - ja EU: lla on hyvät mahdollisuudet johtaa tämän uuden askeleen ottamista ihmisoikeusasioissa.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, juhlimme tänään YK: n yleismaailmallisen ihmisoikeuksien julistuksen 50-vuotispäivää. Juhlimme myös Saharovin palkinnon 10-vuotispäivää. Huomautan samalla, että juhliminen on väärä sana, sillä vuoden 1948 jälkeen ihmisoikeuksia on loukattu vakavasti lukuisia kertoja. Onkin hyvä, että Saharovin palkinto myönnettiin Rugovalle, sillä tällä tavalla kiinnitetään huomio siihen epäoikeudenmukaiseen tilanteeseen, joka vallitsee Kosovossa ja myös niihin ihmisiin, jotka rohkenevat asettaa sen tilanteen kyseenalaiseksi. Se, että Saharovin palkinto ei aina merkitse tilanteen todellista parantumista, käy hyvin ilmi siitä, että Aung San Suu Kyi on yhä kotiarestissa Burmassa. Se käy ilmi myös siitä, että Taslima Nasreenia uhataan yhä Bangladeshissa, siitä, että Leyla Zana on yhä vankilassa Turkissa ja siitä, että Salima Ghezali ei voi vieläkään palata Algeriaan siellä tehtävien murhien vuoksi. Arvoisa puhemies, tilanne maailmalla on yhä erittäin vakava. Yksi syy siihen, että voimme tehdä niin vähän asialle Euroopan unionista käsin, on oikeastaan se, että Euroopan unionissa vaaditaan yhä yksimielisyyttä ihmisoikeuskysymyksissä. Ainakin kun päätetään ihmisoikeuksiin liittyvistä toimista. Arvoisa puhemies, olen esittänyt tähän liittyen tarkistuksen esillä oleviin mietintöihin vedotakseni neuvostoon, että se poistaisi lopultakin yksimielisyyden vaatimuksen. Mielestäni se on ehkäpä yksi parhaista lahjoista, jotka voidaan antaa YK: lle ja Saharovin palkinnolle niiden vuosipäivänä.

Imbeni
Arvoisa puhemies, mielestäni 50 vuoden jälkeen kriittisen arvion tekeminen on mahdollista. Jos kuitenkin katsomme menneeseen, voimme sanoa, että maailmassa on edistytty: idässä ei ole enää kommunismia, Etelä-Afrikassa ei enää harjoiteta rotuerottelua, Etelä-Amerikassa ei enää ole tyrannihallitsijoita. Jos toisaalta katsomme ympärillemme, joudumme kokemaan suuren pettymyksen huomatessamme päivittäin, että useissa maissa ihmisoikeuksia loukataan yhä jatkuvasti.
Paljon on siis vielä tekemättä, kuten mietinnöissämme ja asiakirjoissamme selkeästi todetaan. Uskon kuitenkin, että jotain toivoa saattaa herättää hiljattain tapahtunut erikoinen tapaus, Pinochetin pidätys, josta päätettiin espanjalaisen tuomarin aloitteesta ja jonka Britannian viranomaiset suorittivat täällä vapaassa Euroopassamme. Tämä kuitenkin saattaa merkitä sitä, etteivät tyrannit ja diktaattorit enää voi ajatella olevansa turvassa, jos he vain pysyttelevät kotonaan! Ehkä tästä lähtien voimme sanoa, että oikeus voi ylittää rajoja tulematta pysäytetyksi, kuten tähän mennessä on tapahtunut.
Tämä ei tietenkään tarkoita sitä, että suurin osa työstä on tehty. Tekemistä on vielä paljonkin. Jotta todella onnistuttaisiin ylittämään julistusten ja tekojen välinen valtava välimatka, uskon, että todella käänteentekevää olisi se, että ihmisoikeudet muuttuisivat suuresta yleismaailmallisesta julistuksesta poliittiseksi ohjelmaksi. Kansallisten hallitusten, Euroopan unionin ja maailman hallitusten on sisällytettävä ihmisoikeuksien toteuttaminen poliittiseen ohjelmaansa. Sillä tavoin optimismi saattaisi todella muuttua perustelluksi luottamukseksi tulevaisuuteen.

Baldi
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jokaisen ihmisolennon elämä on ainutlaatuinen ja korvaamaton. Kaikki ihmiset syntyvät vapaina ja arvoltaan ja oikeuksiltaan tasa-arvoisina. On selvää, että ihmisoikeuksien kunnioittaminen ja velvollisuus humanitaarisiin tekoihin muodostuvat perusarvoiksi itseään vapaana, sivistyneenä, demokraattisena ja oikeudenmukaisena pitävänä yhteiskunnassa.
Jokaisella yksilöllä on niin sanottuja perusoikeuksia, jotka takaavat hänelle elämän ja henkilökohtaisen kehityksen perustarpeet. Nämä oikeudet eivät ole ainoastaan perusoikeuksia, vaan ne katsotaan ja määritellään myös loukkaamattomiksi siten, ettei mikään eikä kukaan voi kyseenalaistaa, eli loukata, rajoittaa tai poistaa niitä.
Euroopan unionin tavoitteena on asettaa näiden oikeuksien turvaaminen omien politiikkojensa keskeiseksi osaksi, mutta tavoite on yhä hyvin kaukana. Ennalta ehkäisevien ja valvontatoimien koordinointi on äärimmäisen tärkeää, ja se tulee toteuttaa sellaisen yhteisen ja tehokkaan ulko- ja turvallisuuspolitiikan avulla, joka mahdollistaa myös ennalta ehkäisevin diplomaattisin toimin sellaisten vakavien poliittisten kriisien aiheuttamien konfliktien ennalta ehkäisemisen, jotka johtavat epävakaisiin oloihin, muukalaisvihaan, kansanmurhaan, etnisiin puhdistuksiin, vihamielisyyteen, kidutuksiin, väärinkäytöksiin, sosiaaliseen jännitykseen ja ihmisten perusoikeuksien loukkauksiin.
On luotava sopivia institutionaalisia rakenteita ja annettava niille riittävästi valtaa ja riittävästi taloudellisia voimavaroja, jotta niiden avulla voidaan taata miesten, naisten ja lasten oikeuksien kunnioitus, ja erityistä huomiota on kiinnitettävä lasten ihmisoikeuksiin, alaikäisten suojelemiseen, ihmisarvon varjelemiseen audiovisuaalisissa ja viestintäpalveluissa, muun muassa Internetissä, lapsiseksiturismin vastaiseen taisteluun, pysyvän kansainvälisen rikostuomioistuimen perustamiseen ja sosiaalilausekkeeseen. On kuitenkin tärkeää, että ihmisoikeuksia kunnioitetaan nimenomaan omissa maissamme.

Newens
Arvoisa puhemies, haluan lausua onnitteluni kolmelle esittelijälle, joiden mietintöjä käsittelemme tänään. Sanoisin, ettei meidän pitäisi todeta liian pessimistisesti, että paljon on vielä tekemättä, kun yleismaailmallisesta ihmisoikeuksien julistuksesta on kulunut 50 vuotta. Vaikka pahoja ihmisoikeusrikkomuksia on edelleen tapahtunut, meillä on nyt hyväksytyt maailmanlaajuiset ihmisoikeusnormit, joiden rikkominen tuomitaan kansainvälisesti.
Vaikka onkin murheellista, että perusihmisoikeuksia rikotaan edelleen räikeästi syrjimällä, vangitsemalla, pahoinpitelemällä, kiduttamalla, vammauttamalla ja tappamalla ihmisiä, tällaisia tekoja pidetään nyt yleisesti rikollisina ja monet hirmuhallitukset ovat itse asiassa kaatuneet. Oikeudenkäynnit yksityishenkilöitä vastaan entisessä Jugoslaviassa ja Chilen kenraali Pinochetia vastaan osoittavat, että vastuun ihmisoikeusrikkomuksista katsotaan nyt ylittävän kansalliset rajat.
Yleismaailmallisessa julistuksessa todetaan, että oikeudet riittävään elintasoon, asuntoon, lääkintähuoltoon, sosiaaliseen turvallisuuteen, opetukseen ja työhön ovat myös ihmisoikeuksia. Yhdistyneiden kansakuntien tuoreessa kehitysraportissa kerrottiin maailmassa vallitsevasta köyhyydestä ja todettiin, että 358 miljardöörin omistama pääoma vastasi lähes puolen maailman väestön vuosituloja. Tämä kuvastaa sitä, miten suuri haaste meillä on vielä edessämme, jotta saisimme perusihmisoikeudet maailman köyhille ja osattomille.
Kaikista puutteista huolimatta Euroopan unioni ja parlamentti ovat edistäneet hyvin arvokkaalla tavalla ihmisoikeuksien toteutumista. Ihmisoikeuksien huomioon ottaminen sopimuksiin sisällytettävissä ihmisoikeuslausekkeissa, mietinnöissä, ajankohtaiskeskusteluissa ja muilla tavoin maailman maissa on erittäin tärkeää, ja tiedän hyvin, että näiden maiden demokraatit suhtautuvat siihen myönteisesti. Toivon, että tukemalla nyt käsittelemiämme mietintöjä me kaikki sitoudumme jatkamaan ja entisestään lisäämään ihmisoikeustyötämme koko ihmiskunnan hyväksi.

Van den Broek
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, saanen aloittaa yhtymällä niihin moniin arvostuksen sanoihin, jotka on osoitettu esittelijöille heidän perusteellisista mietinnöistään. Uskon, että olemme kaikki samaa mieltä siitä, että tällaisen mietinnön laatiminen on hyvin monimutkainen tehtävä, sillä kyseessä on aihe, jota ei käytännöllisesti katsoen voida rajata. Se on tunnusomaista ihmisoikeusproblematiikalle. Sillä on hyvin monia eri puolia ja siihen liittyvät aiheet ovat hyvin laajoja, kun on kyse pyrkimyksestä etsiä ja löytää politiikka, joka voi suuntautua tulosten aikaansaamiseen.
Myös komissio on sitä mieltä, että tämä keskustelu, joka on itse asiassa jatkoa sille keskustelulle, jota saimme käydä parlamentin kanssa viime istuntojaksolla Strasbourgissa, on erittäin ajankohtainen. Etenkin päivänä, joka on niin lähellä yleismaailmallisen ihmisoikeuksien julistuksen 50-vuotispäivää ja samana päivänä, jona Saharovin palkinto on annettu parlamentissa pidetyssä tilaisuudessa Ibrahim Rugovalle, miehelle, jonka täytyy yrittää johtaa kansansa rauhanomaiseen poliittiseen ratkaisuun ja parempaan tulevaisuuteen. Se ei ole mikään vaatimaton tehtävä ja komissio on erittäin tyytyväinen siihen, että parlamentti halusi antaa palkinnon tälle miehelle.
Viime viikolla puhemiehenne Gil-Robles piti vaikuttavan puheen Wienissä, Itävallassa ja te tiedätte, mistä hän puhui. Saanen käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni ilmaistakseni myös komission puolesta tukemme sille vaatimukselle, jonka hän esitti puheessaan ja joka koskee mielipidevankien, poliittisten vankien vapauttamista ennen vuosituhannen vaihdetta. Mielestäni se oli erittäin asianmukainen vaatimus, joka sopii varmasti tähän aikaan, kun olemme matkalla kohti uutta vuosituhatta, jolloin päätämme yhden ajanjakson, jonka yhteydessä myös parlamentin ponnistukset näiden henkilöiden vapauttamiseksi oikeuttavat tällaisen vaatimuksen.
Haluan tarkastella tätä laajempaa taustaa vasten niitä esityksiä, jotka on tehty Euroopan parlamentin neljässä mietinnössä, joista me nyt käsittelemme herra Roubatisin, herra Barros Mouran ja herra Torres Couton mietintöjä ja niiden jälkeen rouva Schaffnerin mietintöä. Me näemme nämä mietinnöt selvästi kokonaisuutena, jonka yhteydessä ihmisoikeuspolitiikan eri puolet tulevat esille.
Tekisin mielelläni ensin muutaman huomautuksen kahdesta ihmisoikeuspolitiikan strategisia puolia käsittelevästä mietinnöstä ja sen jälkeen Torres Couton tuon strategian välineitä käsittelevästä mietinnöstä ja kuten sanottu, Schaffnerin mietintöä käsitellään vasta niiden jälkeen. Komissio on samaa mieltä useimmista suosituksista ja ajatuksista, jotka on esitetty molemmissa ensin mainituissa mietinnöissä. Ensiksikin olen samaa mieltä Barros Mouran kanssa siitä, että Euroopan unioni on saanut aikaan ihmisoikeuksien alueella eniten edistystä silloin, kun parlamentti ja muut toimielimet ovat olleet yksimielisiä. Parlamentin, neuvoston, komission ja myös EY: n tuomioistuimen välisen yhteistyön ansiosta on ollut mahdollista muotoilla aktiivinen ihmisoikeuksia ja perusvapauksia koskeva politiikka ja toteuttaa sitä. Tässä yhteydessä haluan painottaa sitä ja tunnustaa sen, että parlamentilla on edelläkävijän asema tuomitessaan toistuvasti vakavat ihmisoikeuksien loukkaukset. Parlamentti ei pidä oikeastaan yhtäkään istuntoa, jossa ihmisoikeudet eivät olisi esityslistalla, joko täysistuntojen tai jonkin valiokunnan esityslistalla.
Toimielinten aloitteiden ansioista unionin ihmisoikeuspolitiikka on vuosien varrella selvästi syventynyt. Nyttemmin ihmisoikeudet asetetaan etusijalle ulkosuhteissamme ja kehitysyhteistyössä. Se on varmasti tärkeää ja myös olennainen ehto unionin jäsenyydelle, jolloin ihmisoikeuksilla on oma osansa myös laajentumisprosessissa. Olen muuten kuullut joidenkin arvoisien jäsenten sanovan, että olisi tärkeää sisällyttää ihmisoikeuslauseke kaikkiin kolmansien maiden kanssa solmimiimme sopimuksiin. Olette varmaan tietoisia siitä, että jo joidenkin vuosien ajan jokainen kolmansien maiden kanssa solmittu sopimus on todellakin sisältänyt sellaisen lausekkeen.
Toteutettaessa kaikkia näitä aloitteita unionin kumppaneita ovat luonnollisesti ensisijaisesti itse jäsenvaltiot, joilla on ensisijainen vastuu ihmisoikeuksien kunnioittamisessa. Muita kumppaneita ovat kansainväliset järjestöt. Sellainen on Euroopan neuvosto, jonka kanssa teemme yhä tiiviimpää yhteistyötä tällä alueella. Niitä ovat myös ETYJ ja YK. Unioni tukee tässä yhteydessä kansainvälistä rikostuomioistuinta ja erityisiä tuomioistuimia, kuten entisen Jugoslavian tuomioistuinta ja Ruandan tuomioistuinta. Unioni tuki etenkin kehitysmaiden ja kansalaisjärjestöjen aktiivista osallistumista diplomaattiseen konferenssiin, joka johti kansainvälisen rikostuomioistuimen perustamiseen.
Hyvin tärkeän osan unionin toiminnasta ihmisoikeuksien alueella muodostaa tuen antaminen kansalaisjärjestöille, jotka puolustavat ihmisoikeuksia kolmansissa maissa ja jotka antavat myös konkreettista tukea ihmisoikeuksien loukkauksien uhreille. Nämä uhrit ovat luonnollisesti etenkin vähemmistöihin kuuluvia, lapsia ja naisia. Heidän oikeuksiensa loukkaaminen aiheuttaa monissa tapauksissa myös väkivaltaisia konflikteja, tästä ovat osoituksena myös ne järkyttävät tapahtumat, joiden todistajina olemme jälleen Kosovossa.
Haluan sanoa seuraavaa Barros Mouran ja Roubatisin mietintöjen esityksistä, jotka on suunnattu erityisesti komissiolle. Esittelijän esityksen mukaisesti komissio on luvannut vuoden 1999 ohjelmassaan antaa neuvostolle ja parlamentille tiedonannon ihmisoikeuksia ja demokratisoitumista koskevasta yleisestä strategiasta. Tämä strategia liittyy luonnollisesti kiinteästi ihmisoikeusohjelmiamme koskevissa asetusehdotuksissa esitettyyn lähestymistapaan, ja kuten tiedätte, ne asetusehdotukset ovat tällä hetkellä käsittelyssä.
Komissio antaa neuvostolle ja parlamentille myös katsauksen talousarvion luvun B7-70 varojen käytöstä. Se tunnetaan paremmin nimellä " Kansanvaltaa ja ihmisoikeuksien suojelua koskeva eurooppalainen aloite" . Katsaus kattaa vuodet 1996-1998. Katsaus laaditaan muuten niiden suositusten mukaan, jotka on esitetty varapuhemies Imbenin mietinnössä.
Lisäksi komissiota on pyydetty laatimaan yleisluonteinen katsaus koko maailman ihmisoikeustilanteesta. Mahdollisuus tällaisen katsauksen laatimiseen löytyy myös Wienin julkilausumasta ja komissio tutkii sitä mahdollisuutta. Haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni, arvoisa puhemies, sanoakseni, että tässä yhteydessä on ajateltava sitä, että ihmisoikeustilannetta koskevia tietoja on päivitettävä jatkuvasti. Niitä pitää siis täydentää jatkuvasti. Olemme aina valmiita keskustelemaan parlamentin kanssa tästä asiasta, olipa kyseessä mikä maa tahansa. Teemme näin oikeastaan jo täysistuntojen ja ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista käytävien keskustelujen aikana ja vastatessamme teidän kirjallisiin ja suullisiin kysymyksiinne. Sen lisäksi meidän on muistettava, että on olemassa muita tietolähteitä, joista tällaisia tietoja jo saadaan. Me haluamme valvoa sitä, että tällä alueella ei synny päällekkäisyyttä, teemme näin myös käytössämme olevien rajoitettujen inhimillisten ja rahallisten välineiden vuoksi. Tällä alueella on saatavana valtava määrä aineistoa, esimerkiksi Amnesty International- ja The Human Rights Watch- järjestöjen raporttien ansiosta. Me tedämme myös, että Yhdysvaltojen viranomaiset julkaisevat vuosittain todellakin miltei koko maailman kattavan vuosikirjan ihmisoikeuksien noudattamisesta, mutta heillä onkin käytössään valtava järjestelmä vuosikirjan laatimiseksi.
Meitä on myös pyydetty valmistelemaan yleiskatsaus toimista demokratian tukemiseksi. Täytämme myös tämän pyynnön. Jo mainitun vuosien 1996-1998 ihmisoikeustoimia koskevan yleiskatsauksen lisäksi asiakirja sisältää tiedonannon unionin toimista vaalien tarkkailun alueella ja muistakin ihmisoikeuspolitiikan puolista.
Sitten muutama sana ehdotuksista, jotka on tehty logistiikasta ja hallinnosta. Tarkoitan etenkin Roubatisin mietintöä ja olen tehnyt siitä jo muutaman huomautuksen parlamentin viime kuun istuntojaksolla. Kerroin silloin, mitä toimia on suoritettu moitteettoman julkisen hallinnon varmistamiseksi tai paremman julkisen hallinnon aikaansaamiseksi. Muistaakseni huomautin jo siinä yhteydessä, että komission puheenjohtaja Santer aikoo laatia ensi vuonna kuvauksen siitä, millä tavalla komission ajatellaan järjestävän toimintansa ulkoasioiden alueella vuodesta 2000 lähtien. Täällä on myös jo ehdotettu esityksen tekemistä ulkopolitiikasta vastuussa olevan varapuheenjohtajan nimittämiseksi. Voin hyvin kuvitella, kuten Roubatisin mietinnössäkin sanotaan, että sen lisäksi erillinen ihmisoikeuskomissaari olisi horisontaalisesti vastuussa ihmisoikeuksista. Herra Roubatis tietänee, että asia on tällä hetkellä oikeastaan näin, koska komission puheenjohtaja on ihmisoikeuksista vastaava komissaari ja allekirjoittaneen oletetaan seuraavan ihmisoikeuspolitiikan päivittäistä toteutusta. Myönnän kylläkin, että horisontaalinen yhteensovittaminen ei ole aina yhtä helppoa nykyisessä sisäisessä järjestelmässämme. Meidän on yritettävä saada aikaan parannus asiassa komission seuraavalla kaudella.
Viime kuussa muistutin myös välttämättömyydestä sisällyttää vuonna 1999 kyseisiin talousarvion momentteihin huomautukset, jotka mahdollistaisivat sen, että komissio voisi ottaa ulkopuolista apuvoimaa ohjelmien toteuttamiseen. Tämä toteutetaan vuoden 1999 osalta, mutta olen sitä mieltä, että asia pitäisi hoitaa myös oikeusperusteissa, eli käsittelyssä olevia asetusehdotuksia varten pitäisi saada aikaan jokin järjestely.
Näin pääsen käsittelemään Torres Couton mietintöä ja 130 B artiklaan perustuvaan asetusehdotukseen esitettyjä tarkistuksia. Ehkä sanon ensin jotakin siitä ulkopuolisesta tuesta, jota käsitellään tarkistuksessa 16 ja joka liittyy 3 artiklaan. Komissio on sitä mieltä, että ehdotettujen vuosittain vahvistettavien rajojen tulee koskea vain toimia, jotka on mainittu 3 artiklan 4 kohdassa sillä tavoin, että siihen sisällytetään nimenomainen maininta tuen antamisesta komissiolle ohjelmien hallinnossa tai tuen antamisesta yhteisesti komissiolle ja edunsaajille.
Komissio on valmis hyväksymään suuren määrän muita esityksiä, mutta ei voi tietenkään hyväksyä tarkistuksia, joissa asetetaan eri toimielinten valtuudet kyseenalaisiksi ja tarkoitan tietenkin tämänhetkisiä valtuuksia. Komissio hyväksyy tarkistukset, jotka noudattelevat alkuperäistä esitystä, olkoon kyseessä sitten neuvoa-antavan komitean nimittäminen, asetuksen sovellutuksen kestoa koskevien rajausten kumoaminen tai rahallisen viitesumman poistaminen.
Komissio ottaa huomioon parlamentin toiveen saada tietoa komitean työskentelystä, mutta haluaa viitata tämän tarkistuksen toteuttamisen yhteydessä myös muissa tapauksissa noudatettuun toimielinten väliseen käytäntöön. Se merkitsee sitä, että parlamentille tiedotetaan suullisesti, sillä komissio suhtautuu pidättyvästi komitean keskustelujen julkisuuteen, sillä muuten luottamuksellisuus, joka kuuluu olennaisena osana hankkeiden valintaan, voisi kärsiä.
Komissio ei hylkää tarkistuksia, jotka liittyvät ohjelmointiin tai toimenpiteiden vuosittaiseen arviointiin ja mahdollisia edunsaajia koskevien kriteereiden joustavammaksi tekemiseen, mutta haluaisi saada mielellään selvennyksen joihinkin kohtiin.
Viittaus toimielinten väliseen työryhmään, josta olemme keskustelleet jo aikaisemmin, aiheuttaa ongelmia. Tehtyjen esitysten toteuttaminen merkitsisi hallinto- ja täytäntöönpanovaltuuksien muuttamista ja voisi johtaa siihen, että asetusta ei sovellettaisi tai että sitä muutettaisiin. Tästä myös Barros Mouran mietinnössä mainitusta työryhmästä ei voi tulla uutta toimielinten välistä rakennetta, jonka pitäisi tutkia komission toimintaa hankkeiden hyväksymisessä etukäteen tai jälkikäteen. Olen kuitenkin mielelläni valmis, kuten olemme jo aikaisemmin sanoneet, keskustelemaan esimerkiksi kaksi kertaa vuodessa parlamentin tai valiokuntien kanssa ihmisoikeuspolitiikasta, sen aiheista, lähestymistavasta ja maiden tilanteista yleisesti ottaen.
Olen puhunut myös aikaisemmin Euroopan parlamentin ulkoasiain valiokunnan puheenjohtajan kanssa epävirallisesta rakenteesta. Keskustelimme muistaakseni rouva Lenzin kanssa asiasta ja tarjous, jonka juuri tein, oli silloinkin esillä.
Lopuksi haluan ilmoittaa näiden kolmen mietinnön yhteydessä, että toimielinten välinen yhteistyö ja vuoropuhelu ovat antaneet komissiolle kuluneena vuonna todellisen mahdollisuuden kehittää politiikkaansa ihmisoikeuksien edistämiseksi ja suojelemiseksi. Tämä on pitkän aikavälin työtä, joka edellyttää vakaata pohjaa oikeudellisissa, hallinnollisissa ja taloudellisissa puitteissa. Tässä yhteydessä Wienin julkilausuma on - uskoakseni - antanut meille joukon ohjenuoria, mutta teidänkin ehdotuksenne antavat tähän merkittävän panoksen. Meidän onkin otettava huomioon ne odotukset, joita Euroopan unionin kansalaisilla on. Vuoropuhelu ja toimielinten välinen yhteistyö ovat välttämättömiä, mikäli haluamme saada aikaan todellisia tuloksia. Komissio toivoo saavansa Euroopan parlamentin tuen kehittäessään yhteisön ihmisoikeuspolitiikkaa. Olemme edelleen sitä mieltä, että ihmisoikeuksien tulee olla keskeisellä sijalla sekä unionin sisä- että ulkopolitiikassa ja haluamme myös panostaa siihen. Siinä mielessä odotamme innokkaasti jatkuvaa ja tiivistä vuoropuhelua Euroopan parlamentin kanssa ihmisoikeuksien suojelua koskevasta politiikasta.

Puhemies
Herra van den Broek todellakin teki parhaansa vastatakseen monien kollegoiden huomioihin kolmen mietinnön osalta, ja meidän pitää ottaa tämä huomioon. En voi rehellisesti sanottuna protestoida sitä vastaan, että hän puhui pitkään.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.30.

Ihmisoikeudet Euroopan unionissa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Schaffnerin laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A4-0468/98) ihmisoikeuksien kunnioittamisesta Euroopan unionissa vuonna 1998.

Schaffner
Arvoisa puhemies, vapaa maailma juhlii näyttävästi tämän vuoden 1998 loppuessa ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 50-vuotispäivää.
Vaikka lähes kaikissa maailman maissa ihmisoikeuksien käsite sisältyy perustuslakiin, kansainvälisiin sopimuksiin tai poliittisiin puheisiin, päivittäiset tapahtumat ovat todiste siitä, että hyveelliset julistukset ja todellisuus ovat kaukana toisistaan.
Parlamentti ei laiminlyö yhtään tilaisuutta osoittaa sormella ihmisoikeuksien loukkauksia, minkä se tekee toisinaan ankarasti ja toistuvasti, mutta toisinaan se on myös huolestuttavan likinäköinen. Onko tämä tulkittava siten, ettei parlamentti ole aina poliittisen hienotunteisuuden nimissä täysin puolueeton? Uskottavuutemme on pelissä.
Jos parlamentti haluaa vastaavasti välttyä karikoilta eikä halua näyttää pelkältä neuvojen antajalta, unionin jäsenvaltioiden on oltava moitteettomia emmekä voi sulkea silmiämme niiltä puutteilta, joita voimme panna jäsenvaltioissa merkille.
Meidän on tässä mietinnössä kuitenkin nostettava esiin myös ne parannukset, joita on voitu tehdä joissakin valtioissa. Olemme kyenneet tuomitsemaan nämä valtiot. Tunnustakaamme nyt niiden ponnistelut. Olemmeko me vaikuttaneet näiden parannusten aikaansaamiseen? En osaa sanoa. Olen niistä vain iloinen. Emme voi muuta kuin olla tyytyväisiä siihen, että ehdotuksessa Amsterdamin sopimukseksi vahvistetaan ihmisoikeuksien painoarvoa Euroopan unionin kaiken sisäisen ja ulkoisen toiminnan eettisenä ja poliittisena kulmakivenä.
Tämän ihmisoikeuksia koskevan eurooppalaisen lähestymistavan on johdettava tilanteen parantumiseen joidenkin oikeuksien osalta. Ensimmäinen näistä oikeuksista koskee oikeutta elämään. Kaikki unionin jäsenvaltiot ovat kumonneet kuolemanrangaistuksen, emmekä voi muuta kuin iloita siitä. Tämä oikeus sisältää kuitenkin myös oikeuden olla joutumatta kohdelluksi epäinhimillisellä tavalla, mahdollisuuden saada hoitoa ja oikeuden elää elämänsä viimeiset hetket arvokkaasti. Eutanasian ongelma merkitsee enemmän kuin pelkkää keskustelua yhteiskunnan tilasta. Emme voi suunnitella aktiivisen eutanasian sallimista kuvittelematta kaikkia mahdollisia väärinkäytöksiä, mutta meidän on annettava ihmisille mahdollisuus elää elämänsä viimeiset hetket arvokkaasti ja rauhallisesti luomalla palliatiivisia hoitoyksiköitä, käyttämällä uudenaikaisimpia kivunlievittämiskeinoja ja luopumalla turhista hoidoista.
Oikeus elämään tarkoittaa myös oikeutta turvallisuuteen ja siis terrorismin tuomitsemista. Jäsenvaltioiden on tehtävä tässä asiassa tiivistä yhteistyötä, mutta tätä leppymätöntä taistelua voidaan käydä ainoastaan oikeusvaltion periaatteita noudattaen. Olipa kyseessä terrorismi tai rikollisuus yleensä, oikeusvaltion periaatteiden noudattaminen edellyttää syyttömyysolettamusta, oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin vaatimusta ja vastaajan oikeuksien kunnioittamista, ja jos vastaaja tuomitaan vankeusrangaistukseen, vangin oikeuksien kunnioittamista.
Joidenkin jäsenvaltioiden asenne tähän asiaan on kuitenkin kaukana nuhteettomasta, olipa kyseessä tutkintavankeus, oikeudenkäynnin pituus, syytemenettely tai vankeusolosuhteet liikakansoitetuissa vankiloissa. Kollega Pradier käsittelee muuten hetken kuluttua tätä viimeistä kohtaa.
Yksityiselämää sekä sanan-, uskonnon- ja omantunnonvapautta on kunnioitettava ja puolustettava tiukasti, sillä nämä arvot ovat hauraita, koska ne perustuvat usein oikeuksien väliseen hienovaraiseen tasapainoon. Vaikka joitakin ongelmia on vielä olemassa, emme voi muuta kuin iloita siitä, että Kreikka on hyväksynyt lainsäädännön, jossa tunnustetaan oikeus aseista kieltäytymiseen.
Taloudellisten ja sosiaalisten oikeuksien alalla voimme panna merkille menestyksen ja huolenaiheen. Menestys on se, että Yhdistynyt kuningaskunta on allekirjoittanut vuodelta 1989 olevan peruskirjan sosiaalisista oikeuksista. Huolenaiheena on puolestaan se, ettei neuvosto ole hyväksynyt ohjelmaa köyhyyden vastaisesta toiminnasta.
Siitä huolimatta, että jäsenvaltiot suostuivat sisällyttämään Amsterdamin sopimukseen määräyksiä, joiden avulla on mahdollista taistella kaikenlaista syrjintää vastaan, periaatteiden ja tosiasioiden välillä on todellisuudessa lukuisia eroja: näin on asian laita paitsi naisten ja lasten oikeuksien ja perheen suojaamisen osalta myös rasismin ja muukalaisuusvihan torjunnan osalta.
Nämä olennaisten oikeuksien loukkaukset ovat vieläkin sietämättömämpiä silloin, kun niihin syyllistyvät valtion tai aluehallinnon virkamiehet: hallintovirkamiehet, opettajat tai poliisivoimien, oikeus- tai vankilahenkilökunnan edustajat ja joskus jopa sosiaalityöntekijät. Siksi tarvitaan koulutusohjelmia.
Tässä mietinnössä ja joissakin käsiteltävänämme olevissa tarkistuksissa otetaan jyrkästi kantaa turvapaikkaoikeutta ja siirtolaisuutta koskeviin ongelmiin. Toivoisin omalta osaltani, että jokainen välttäisi ylilyöntejä, etten sanoisi provokaatioita. Olen etenkin sitä mieltä, että ehdotus myöntää maahanmuuttajille äänioikeus paikallisvaaleissa, vaikka heidän tilanteensa olisikin sääntöjenmukainen ja vaikka he olisivatkin asuneet yli viisi vuotta jossakin jäsenvaltiossa, on ennenaikainen. Vaikka onkin totta, että tällainen päätös edistäisi integroitumista, olemme välttämättä tietoisia siitä vaarasta, että rasismiin ja muukalaisvihaan liittyvät mielenosoitukset kristalloituvat näihin ulkomaalaisiin.
Olen tällä hetkellä vakuuttunut siitä, että jokaisen jäsenvaltion on käsiteltävä tätä aihetta omassa tahdissaan poliittisen tilanteensa ja ääripuolueiden vaikutusvallan mukaisesti.
Parlamentti esiintyisi kunniakkaasti hyväksymällä vuosittaisen mietintömme tänä vuonna suurella äänten enemmistöllä ja välttämällä sekä joidenkin aikaisempien mietintöjen epävarmuustekijät että tietynlaisen aristelevan käsityksen ihmisoikeuksien yleismaailmallisuudesta.

Lindeperg
Arvoisa puhemies, mietinnöllä, josta tänään keskustelemme, on poikkeuksellisen symbolinen merkitys. Ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 50-vuotispäivän erityisellä asiayhteydellä on se ansio, että se virkistää maanmiestemme ja poliittisten vastuunkantajiemme muistia tämän julistuksen sisällöstä, jota jäsenvaltiomme ovat sitoutuneet kunnioittamaan. Voimme arvioida näiden 30 artiklan valossa rouva Schaffnerin meille tänään esittelemää tilannetta, joka edustaa tasapainoa yhtäältä kansalaisoikeuksien ja poliittisten oikeuksien ja toisaalta taloudellisten, sosiaalisten ja sivistyksellisten oikeuksien välillä. Schaffnerin mietinnössä käsitellään yleismaailmallisen julistuksen tavoin eniten näitä jälkimmäisiä, koska siinä ollaan sitä mieltä, että köyhyys ja syrjäytyminen on häpeällistä demokraattisille ja vauraille yhteiskunnille, ja kehotetaan unionin toimielimiä korjaamaan tilanne.
Mietinnössä ei kuitenkaan anneta ymmärtää, että kaikki on hyvin niin sanottujen perusoikeuksien kunnioittamisen osalta. Tämä ilmaus on sitä paitsi epätyydyttävä, koska oikeuksien välillä ei ole arvojärjestystä. Rajaan puheenvuoroni ajanpuutteen vuoksi yhteen esimerkkiin, joka on erittäin kuvaava ja joka sitä paitsi mainitaan Amnesty Internationalin raportissa, eli poliisin harjoittamaan väkivaltaan ja vakaviin pahoinpitelyihin ja nöyryyttävään kohteluun, joista julkisen vallan edustajat panevat kärsimään useimmiten ulkomaalaiset tai värilliset henkilöt henkilöllisyyden tarkastusten tai pidätysten yhteydessä. On kuitenkin sanottava heti, ettei pidä yleistää eikä sekoittaa asioita. Pienen vähemmistön ylilyönnit eivät saa langettaa epäilystä koko järjestysvallan ylle, jonka tehtävä käy yhä vaikeammaksi. Poliisin ammattiliittojen jotkin edustajat Ranskassa ovat hekin erittäin huolissaan näiden karkeaa ja epädemokraattista käytöstä ilmentävien tapausten moninkertaistumisesta, joissa halveksitaan lakeja ja ihmisoikeuksien julistusta, joka on kuitenkin esillä kaikilla Ranskan poliisiasemilla. On siis erittäin tärkeää, että kaikki jäsenvaltiot torjuvat yksiselitteisesti kaiken julman, epäinhimillisen ja halventavan kohtelun ja että ne, jotka eivät ole vielä niin tehneet, ratifioivat YK: n kidutuksen torjuntaa koskevan yleissopimuksen, tunnustavat kidutuksen vastaisen komitean toimivallan ja pitävät huolta siitä, että kaikista väärinkäytöksistä todella määrätään seuraamuksia, mikä on tällä hetkellä harvinaista.
On sanottava myös, että siinä totalitaarisessa ja rasistisessa ideologiassa, jota äärioikeiston liikkeet levittävät, kannustetaan, hyväksytään ja siunataan nämä teot, jotka ovat häpeällisiä demokraattisten maiden poliisivoimille. Ei ole sattuma, että joillakin Ranskan poliisiasemilla kiinnitetään seinälle mieluummin Le Penin valokuva kuin ihmisoikeuksien julistus. Le Pen kieltäytyi tuoreessa haastattelussa itsepintaisesti tunnustamasta minkäänlaista velvollisuutta vuoden 1789 ihmisoikeuksien julistusta kohtaan, joka on kuitenkin kirjattu Ranskan perustuslain johdanto-osaan, ja hän antaa näin pientä osviittaa siitä, minkälaisen järjestelmän pakottamisesta hän haaveilee. Äärioikeiston puheissa, joita lehdistö laajalti levittää, lietsotaan syrjintää, eristämistä ja suvaitsemattomuutta, sellaista fundamentalistista moraalijärjestystä, jossa yllytetään rasismiin ja antisemitismiin. Tällaiset puheet johtavat tietenkin välttämättä väkivaltaan ja karkean voimankäytön hyväksymiseen. Demokraattisten yhteiskuntien on kuitenkin vaikea vastustaa näitä puheita sananvapauden nimessä, ja voimme seurata mielenkiinnolla Belgian yhteiskunnan nykyisiä tämänsuuntaisia yrityksiä. Voi, sananvapaus! Siinä edes yksi ihmisoikeus, jota äärioikeistopuolueet kuuluvasti vaativat. Ne vaativat meidän periaatteidemme nimessä saada hyötyä sellaisesta, jonka ne kieltäisivät meiltä omien periaatteidensa nimessä, ja haluavat mieluummin jättää huomiotta ne sananvapauden rajoitukset, jotka on kirjattu eri julistuksiin ja jotka perustuvat lakeihin, toisten oikeuksien kunnioittamiseen ja yleiseen etuun.
Haluaisin puheenvuoroni lopuksi selventää sosialistiryhmän kantaa täysistunnossa esitettyihin tarkistuksiin. Minusta on erittäin tärkeää, että tämä mietintö hyväksytään. Koska joulukuun 10. päivästä on kulunut vasta muutama päivä, olisi surkeaa, jos emme voisi päästä sopuun. Schaffnerin mietintö vaikuttaa minusta tässä muodossaan täysin myönteiseltä ja tasapainoiselta. Me emme olisi todennäköisesti laatineet tällaista mietintöä. Ja entä sitten? Tämäntyyppisen tekstin ei pidä ilmentää vain jonkin tietyn ryhmän ja poliittisen mielipidesuunnan kantoja, vaan siinä on välitettävä jäsenvaltioille voimakas viesti, jotta ne tiedostaisivat epätyydyttävän tilanteen ja kiinnittäisivät enemmän huomiota hyväksymiensä suurten periaatteiden konkretisoimiseen. Tästä viestistä tulee entistä tehokkaampi, jos tämä mietintö hyväksytään laajalti, joten jokainen ryhmä ottakoon huomioon toisten epäröinnin. Me torjumme omalta osaltamme lukuisat tarkistukset, joita kannatamme asiasisällön osalta, mutta jotka vaikeuttaisivat mietinnön lopullista hyväksymistä. Toivottavasti voin luottaa muiden ryhmien samanlaiseen pyrkimykseen, jotta voisimme välittää huomenna vahvan signaalin neuvostolle, komissiolle ja jäsenvaltioille, signaalin, joka on sen vertauskuvallisen syntymäpäivän arvoinen, jota vietimme viime viikolla.

Hernández Mollar
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron kollegani ja työtoverini Laura de Estebanin puolesta, joka ei päässyt tulemaan tänne.
Haluan ensin onnitella rouva Schaffneria, joka on tämän mietinnön esittelijä. Käsiteltävänämme on jälleen kerran ihmisoikeuksien kunnioittamista unionissa koskeva vuosittainen mietintö, jonka alkuperäisessä versiossa on erinomainen, hyvin rakennettu ja eurooppalaisten toimielinten antamia luotettavia tietoja sisältävä perusteluosa. Mietinnössä keskitytään niihin oikeudellisiin ja todellisiin asioihin, joita ihmisoikeuksien kunnioittamiseen unionissa liittyy.
Päätöslauselmaesitys on niin ikään sopusoinnussa perustelujen kanssa ja se sisältää 62 kohtaa, joiden oikeusperustana on ihmisoikeuksien suojaamista koskeva eurooppalainen yleissopimus, ihmisoikeuksien kunnioittamisen keskeinen ohjenuora unionissa, kuten perustamissopimuksessamme määrätään.
Valiokuntaäänestyksen lopputulos on kuitenkin osittain heikentänyt mietinnön rakennetta ja johdonmukaisuutta. Edeltävien vuosien tavoin siihen on sisällytetty sellaisia tarkistuksia, joissa on sellaisia piirteitä, jotka eivät liity perusoikeuden klassiseen käsitteeseen ja joiden taustalla on luultavasti muita poliittisia syitä kuin ne syyt, joiden pitäisi ohjata tämän asiakirjan tavoitteita.
Velvollisuutemme tämän parlamentin jäseninä on taata se, että Euroopan parlamentin päätöslauselmat kunnioittavat tiukasti ideologista puolueettomuutta ja oikeutta sanan laajimmassa merkityksessä. Se on erityisen tärkeää tänä vuonna, kun mietintö hyväksytään samaan aikaan ihmisoikeuksien julistuksen 50-vuotisjuhlan kanssa.
Me kansanpuolueen ryhmässä toteamme, että olemme perinteisesti olleet ensimmäisinä puolustamassa ihmisoikeuksia. Vaadimme ihmisarvon ja ihmisyyden ehdotonta kunnioittamista sekä miesten ja naisten tasavertaisia oikeuksia, ja korostamme, että kaikki ihmisoikeudet ovat yleismaailmallisia, jakamattomia ja riippumattomia.
Äänestämme sen vuoksi tässä mietinnössä niiden kohtien puolesta, jotka todellakin heijastavat niitä ongelmia, joita liittyy sellaisiin ihmisoikeuksiin kuin yksilönvapaudet, syytetyn oikeudet tai oikeus elämään ja ihmisarvoon sekä oikeus yksityis- ja perhe-elämän, kodin ja kirjeenvaihdon kunnioittamiseen, omaa henkilöä koskevien tietojen suojaaminen, sananvapaus tai sananvapaus, joka on sidoksissa lakien kunnioittamiseen, sekä ajattelun- ja yhdistymisvapaus, viimeksi mainittu kuitenkin vaarallisia lahkoja tai liikkeitä lukuun ottamatta niiden uhreja oikeutetusti puolustaen.
Myös me haluamme edistää ja suojella lasten oikeuksia sekä taata, että sellaisten henkilöiden oikeuksia suojellaan, jotka voivat olla erityisen alttiita pahoinpitelylle tai heitteillejätölle, kuten nuoret ja vammaiset tai vanhukset.
Puollamme pidätetyn oikeuksien ehdotonta kunnioittamista ja painotamme kasvattamis- ja uudelleenintegrointitoimien merkitystä.
Korostamme jälleen, että tuomitsemme rasismin ja muukalaisvihan sekä kaikenlaisen syrjinnän.
Niin ikään puollamme oikeusjärjestelmän uhrien kansalaisoikeuksien palauttamista etenkin niissä jäsenvaltioissa turhan usein toistuvissa tapauksissa, joita aiheutuu oikeusjärjestelmien prosessin hitaudesta, ja puolustamme niitä oikeuden pääperiaatteita, jotka ovat jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmien perusta, kuten " non bis in idem" -periaatetta tai syyttömyysolettamuksen periaatetta.
Meidän on kuitenkin vastustettava niitä mietinnön kohtia, joissa ei kunnioiteta ihmisoikeuksien käsitettä tai joissa ylitetään toimivaltuutemme tai jotka ovat ristiriidassa yhteisön oikeuden kanssa. Tarkoitan niitä kohtia, joissa jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmiin pyritään sisällyttämään sellaisia kansalaisoikeuksia, jotka eivät kuulu unionin toimivaltaan, tai sellaisia oikeuksia, jotka koskevat kansallisuutta. Tämän osalta ryhmäni esittää tarkistusta, jossa muistutetaan siitä itsestään selvästä periaatteesta, että kansallisuuden tunnustaminen ja sitä koskevat säännöt kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan ja että kansalaisoikeuksien harjoittaminen on sidoksissa kansallisuuden saamiseen.
Toivon, että voimme parlamentin asianmukaisesti äänestettyä lopultakin hyväksyä tämän toimielimen arvolle sopivan päätöslauselman nyt, kun vietetään tätä ihmisoikeuksien julistuksen merkittävää 50-vuotisjuhlaa.

Goerens
Arvoisa puhemies, haluan onnitella ryhmäni puolesta rouva Schaffneria hänen mietinnöstään, jossa hän joutui tekemään hyvin hankalan työn.
Tämä mietintö kuuluu niihin vuosittaisiin tehtäviin, joiden puitteissa meitä puhutellaan siitä, millä tavalla voitaisiin parhaiten varmistaa ihmisoikeuksien kunnioittaminen Euroopan unionissa. Esittelijä esittelee meille erittäin yksityiskohtaisen työn. Voin lyhyessä puheenvuorossani puhua asiasta vain yleisellä tasolla ja muistuttaa ensinnäkin siitä, että ihmisoikeudet ovat päämäärä eivätkä keino. On siis tärkeää, jos olemme samaa mieltä tästä toteamuksesta, että teemme kaikkemme ehkäistäksemme paitsi räikeimmät ja suorimmat oikeuksien loukkaukset myös salakavalammat uhat, jotka saattavat riuduttaa ihmisoikeuksia.
Olisi pettävää kuvitella, että demokratia voisi yksinään taata ihmisoikeuksien kunnioittamisen. Demokratia on keino, joka voi tuoda esiin mitä parhaimmat mutta myös mitä kamalimmat asiat. Haluaisin palauttaa mieliin, että esimerkiksi Hitler nousi valtaan vaalien nojalla, eli siis demokraattisesti.
Lisään vielä sen, että koska ihmisoikeudet ovat päämäärä, niiden toteuttamisen on pysyttävä mahdollisimman kaukana reaalipolitiikasta, johon liittyy tässä tapauksessa kompromisseja, pragmatismia, myönnytyksiä, voimasuhteita, lahjontaa, juonittelua, pakottamista ja jopa rikoskumppanuutta.
Poliittisessa toiminnassa on näin ollen pohdittava niitä keinoja, joita on toteutettava ihmisoikeuksien kunnioittamisen varmistamiseksi, ja niiden lukuisten työvälineiden ohella, jotka sillä on jo nyt käytössään, mietittävä sitä, miten ihmisoikeuksien kunnioittamisesta huolta kantavat yhteiskuntamme kykenevät vastustamaan talouskriisejä, yhteiskunnallisia ristiriitoja tai ideologista ilmapiirin myrkyttämistä, jossa lietsotaan syrjintää, rotuvihaa tai antisemitismiä.
Tämä on se peruskysymys, jonka on puhuteltava poliitikkoja, jotka eivät voi olla välinpitämättömiä eivätkä passiivisia niiden miljoonien unionin kansalaisten edessä, jotka kokevat olevansa yrityksensä, sosiaalisen ympäristönsä, puolueensa tai ammattiyhdistyksensä hylkäämiä tai pettämiä, siis sanalla sanoen niiden edessä, jotka kokevat, että heidät on suljettu yhteiskunnan ulkopuolelle, ja jotka kuuntelevat niin muodoin erittäin tarkkaavaisesti vääriä profeettoja, jotka ovat aina valmiina kehottamaan perikadon partaalla olevaa yhteiskuntaa ottamaan ratkaisevan askeleen eteenpäin.
Emme ole tosin vielä näin pitkällä, mutta menneisyys ja historia muistuttavat meitä siitä, että jojo-liikkeessä olevat pörssit ja ne miljoonat ihmiset, joiden elämästä on kadonnut tarkoitus, eivät ole välttämättä paras keino ihmisoikeuksien voittokulun varmistamisessa ja niiden saattamisessa kaiken muun edelle.

Caccavale
Arvoisa puhemies, meidän on ennen kaikkea annettava rouva Schaffnerille tunnustus hänen suuresta vaivannäöstään ja erinomaisesta työstään - josta kiitämme häntä - mutta on myös tunnustettava, ettemme valitettavasti tänäkään vuonna ole onnistuneet välttämään tavanomaista suurta ihmisoikeuskysymystä ja keskustelua siitä, kuinka suuri merkitys niillä on kaikissa niissä vakavissa ongelmissa, joista Euroopan valtiot kärsivät. Emme myöskään onnistuneet, tänäkään vuonna, välttämään ihmisoikeuskysymyksen tavanomaista politisoitumista, joka johtuu ideologisista eroista ja siitä, että jollakin tavoin vastaus näiden oikeuksien loukkauksiin voi vaihdella poliittisen aseman mukaan. Tämä on torjuttava ehdottomasti. Tämä keskustelu ei kiehdo minua, mutta olen sitä mieltä, että ihmisoikeuksien jakamattomuuden ja ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen on pädettävä unionin sisällä aivan samoin kuin Euroopan unionin ulkopuolisissa maissa, ja siksi myös sosiaalisiin, taloudellisiin ja kulttuurisiin oikeuksiin liittyviin seikkoihin on kiinnitettävä huomiota. On kuitenkin selvää, että meillä on oltava yhteisymmärrys siitä, mitä se merkitsee. Emme voi ajatella, että taistelu köyhyyttä vastaan tai peräti työttömyys voisivat antaa aihetta rangaistusseuraamukseen, koska oikeus on olemassa vain, jos sen loukkaamisesta voidaan määrätä rangaistuseuraamus. Ihmettelen, mitä pitäisi tehdä niille valtioille, joissa työttömyys on tällä hetkellä 12, 13 tai 14 %. Mitä teemme? Syytämme niitä kansainvälisessä ihmisoikeustuomioistuimessa? Tämän keskustelun jatkaminen on minusta järjetöntä.
Mielestäni maissamme on todellisia ihmisoikeusloukkauksiin liittyviä ongelmia: oikeuteen liittyvä kysymys, oikeusvaltio, jonka haluamme opettaa Euroopan ulkopuolisille valtioille, ja siis kysymyksiä, jotka liittyvät puolustuksen oikeuksien loukkaamiseen, yksilöllisiin takuisiin, vankiloiden oloihin, siihen, ettei ole olemassa mitään vankien yhteiskuntaa sopeutumista edistävää toimintaa, mikä tietenkin aiheuttaa lisää sosiaalista taakkaa kaikissa unionin jäsenvaltioissa. Meidän on keskityttävä näihin asioihin ja tehtävä rangaistavia niistä lukuisista loukkauksista, joita maissamme todella tapahtuu.

Pailler
Arvoisa puhemies, jos minun pitäisi painaa mieleen ainoastaan yksi kuva ihmisoikeuksien julistuksen 50-vuotispäivän juhlallisuuksista, se olisi kuva Pariisin Trocadero-aukiosta torstaina 10. joulukuuta. Kuva tyhjästä aukiosta, kaikista ihmisistä tyhjennettynä, metalliaitojen ja mellakkapoliisien ympäröimänä heidän estäessään oleskelulupaa, työtä ja asuntoa vailla olevia, joita asianajajat ja kansanedustajat saattoivat, lähestymästä Chaillot-palatsia, juhlapaikkaa, jossa puheet seurasivat kauniita aikomuksia.
Pelkään, että tästä 50-vuotispäivästä jää jäljelle ainoastaan tämä kolkko kuva. Kourallinen puheita ja paljon kyynisyyttä hallitustemme taholta. Lionel Jospin olisi voinut käyttää hyväkseen tätä muistopäivää ryhtyäkseen valmistelemaan oleskelulupaa vailla olevien tilanteen laillistamista. Hän ei tehnyt tätä odotettua elettä, jotta olisi päästy tästä nykyisestä umpikujasta. Olen samaa mieltä Robert Badinterin kannasta, jonka hän esitti Humanité-lehden haastattelussa: " sunnuntaisin juhlapuheita, maanantaisin reaalipolitiikkaa, nyt riittää!"
Tämä huomautus koskee kaikkien jäsenvaltioiden hallituksia, mikä käy ilmi jälleen kerran kansalaisvapauksien valiokunnan mietinnöstä, jossa tuomitaan ne aivan liian monet ihmisoikeusloukkaukset, joita Euroopan unionissa tapahtuu. Muistopäivän viettäminen ei merkitse pelkkien julistusten antamista vaan myös tilannekatsauksen tekemistä. Ei tarvitse muuta kuin lukea muutama artikla vuoden 1948 julistuksesta ja verrata niitä maidemme todellisuuteen havaitakseen, miten kauhea tilanne on. 1 artikla: " Kaikki ihmiset syntyvät vapaina ja tasavertaisina arvoltaan ja oikeuksiltaan." Oleskelulupaa, työtä ja asuntoa vailla olevilla ihmisillä ei ole oikeuksia. Taistelullaan he kuitenkin opettavat meille, mitä ihmisarvo on. 13 artikla: " Jokaisella on oikeus lähteä maasta, myös omasta maastaan, ja palata maahansa." Sota ja kurjuus ajavat jotkut ihmiset pois maastaan. Vastaanottajamaista tulee liian usein heidän kompastuskiviään. Heidät pakotetaan palaamaan ilman oikeuksia ja heidät vaiennetaan lentokoneissa, kunnes he tukehtuvat tai kuolevat. 22 artikla: " Jokaisella on - - oikeus sosiaaliturvaan - -." Paitsi laittomilla maahanmuuttajilla ja oleskelulupaa vailla olevilla henkilöillä, jotka suljetaan tämän oikeuden ulkopuolelle. 23 artikla: " Jokaisella on oikeus työhön, työpaikan vapaaseen valintaan - -." Euroopan unionissa on 17 miljoonaa työtöntä. 25 artikla: " Jokaisella on oikeus elintasoon, joka on riittävä - -." Euroopan unionissa on 57 miljoonaa köyhää.
En lue läpi luonnollisestikaan kaikkia artikloja. Sanottavaa olisi paljon, mutta hallitustemme taholta tarvitaan etenkin voimakkaampaa poliittista tahtoa pestä likapyykki ja karistaa yltään kaikki se epäinhimillinen kuona, joka saa monet kansalaiset kääntämään katseensa pois politiikasta. Ja se taas on todellinen vaara demokratioillemme.
Kaikkien näiden syiden vuoksi pysyn kapinallisena ja jatkan tätä taistelua ihmisoikeuksien puolesta, taistelua paitsi oleskelulupaa vailla olevien tilanteen laillistamisen ja naisten oikeuksien puolesta myös sosiaalisten oikeuksien parantamisen ja 35-tuntisen työviikon puolesta, joka ei saa tietenkään johtaa työelämän joustoihin. Kuinka paljon kannatankaan ja yritän saada muutkin kannattamaan ja omaksumaan tämän Albert Camus'n kauniin mietteen: " Kapinoin, olemme siis olemassa."

Van den Broek
Arvoisa puhemies, haluan ilmaista sydämelliset kiitokseni ja arvostukseni rouva Schaffnerille hänen perusteellisesta mietinnöstään. Olen ilman muuta sitä mieltä, että ne vuosikertomukset, jotka on annettu parlamentille vuodesta 1992 ja jotka käsittelevät ihmisoikeuksia Euroopan unionissa, antavat myös panoksensa yhteisön yhdenmukaisempaan toimintaan. Me kaikki tiedämme, että myös Amsterdamin sopimuksessa painotetaan jälleen kerran sitä, että unioni perustuu vapauden, demokratian, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen periaatteisiin. Aateluus velvoittaa, ja niitä välineitä, joita meillä on käytössämme, voidaan tosiaankin kehittää. Tässä yhteydessä meidän pitää ottaa huomioon Euroopan ihmisoikeussopimus, jota me kaikki olemme sitoutuneet noudattamaan, Euroopan sosiaalinen peruskirja ja myös eurooppalainen sopimus kidutuksen ja epäinhimillisen tai nöyryyttävän kohtelun estämiseksi.
Haluan myös muistuttaa hiljattain tapahtuneesta uuden pysyvän tuomioistuimen perustamisesta. Se perustettiin muutama päivä sitten ja se tulee varmasti antamaan panoksensa Euroopan neuvoston puitteissa ihmisoikeuksia koskevien säännösten tehokkaamman noudattamisen osalta Euroopassa.
Ajankohtaisia ongelmia ovat suvaitsemattomuus, rasismi ja muukalaisviha. Oli hyvä huomata, että hallitusjohtajamme painottivat Wienissä jälleen kerran, kuinka tärkeää on taistella niitä vastaan ja pyysivät uudestaan komissiota tekemään täsmällisemmät ehdotukset tällaisten epäkohtien poistamiseksi. Tällä hetkellä käydään aktiivista keskustelua pakolaisista ja turvapaikanhakijoiden ongelmista. Neuvosto on tehnyt hiljattain päätöksen nimittää turvapaikka- ja maahanmuuttoasioita käsittelevä asiantuntijaryhmä, joka pyrkii laatimaan sekä yhteisön politiikan ja ulko- ja turvallisuuspolitiikan että kolmannen pilarin pohjalta yhtenäisen politiikan, jonka tulee suuntautua myös turvapaikan hakijoiden problematiikkaan, mutta etenkin niihin maihin, joista paetaan.
Sitten kansallisten vähemmistöjen oikeudet. Meitä muistutetaan päivittäin ihmisoikeuksien loukkauksista tällä osa-alueella. Unionin pitää luonnollisesti antaa hyvä esimerkki, jotta näiden oikeuksien turvaaminen tapahtuisi parhaalla mahdollisella tavalla.
Muita ongelmia on naisten ja lasten seksuaalinen hyväksikäyttö. On tehty useita aloitteita ja muistutan tässä vain komission asiaa koskevasta tiedonannosta, jonka se antoi neuvostolle viime toukokuussa.
Arvoisa puhemies, edellisessä, kolmesta mietinnöstä käytävässä keskustelussa minulla oli mahdollisuus esittää mielipiteeni niistä pyynnöistä, jotka esitettiin herra Barros Mouran, herra Roubatisin ja herra Torres Couton mietinnöissä. Monet niistä aiheista löytyvät myös rouva Schaffnerin mietinnöstä. Ja tarpeellisin muutoksin saanen viitata aikaisemmassa keskustelussa antamiini vastauksiin mitä tulee hänen näistä aiheista tekemiinsä ehdotuksiin ja esityksiin. Ainoa, minkä haluan toistaa lopuksi, on se, että Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot ovat velvollisia antamaan esimerkin, mikäli ne haluavat antaa uskottavia lausuntoja muun maailman ihmisoikeustilanteesta.

Puhemies
Keskustelu Schaffnerin mietinnöstä (A4-0468/98) keskeytetään ja siirrytään kyselytuntiin. Keskustelu jatkuu klo 9.00.

Kyselytunti (neuvosto)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvostolle osoitetut kysymykset (B4-0713/98).
Aloitamme kyselytunnin seitsemän minuuttia myöhässä, mitä pyydän teiltä anteeksi, ja lisäksi rouva Ferrero-Waldnerin kannalta hyvin erikoisella tavalla.
Hyvät jäsenet, haluan ilmoittaa teille, että tänään neuvoston kyselytunnilla on useita kysymyksiä, joita käsitellään yhdessä. Totean teille jo nyt, että kun pääsemme siihen asti, haluan helpottaa työtämme ja estää sen, ettei näistä kysymyksistä tule keskustelumme ainoaa puheenaihetta. Sen vuoksi annan puheenvuoron ensin neuvoston puheenjohtajalle, kuten asiaan kuuluu, ja sitten kysymysten laatijoille, vain jos heillä on lisäkysymyksiä, ja mikäli heillä on työjärjestyksen mukaisesti ilmoitettu sijainen, sille jäsenelle, joka toimii kysymyksen laatijan sijaisena. Totean tämän, hyvät jäsenet, koska muuten voisimme käsitellä yhtä ainoaa kysymystä koko kyselytunnille varatun ajan.

Puhemies
Kysymys nro 1 Felipe Camisón Asensio (H-1051/98):
Aihe: Matkustajalentokoneissa käytettävien eristeiden mahdollinen korvaaminen
Ottaen huomioon viimeisimmät onnettomuudet, aikooko neuvosto ryhtyä joihinkin erityistoimiin " Mylar" - ja " Tedlar" -tyyppisten metalloitujen eristeiden korvaamiseksi matkustajalentokoneissa? Rouva Ferrero-Waldner, teillä on puheenvuoro vastataksenne herra Camisónille.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ensimmäiseen kysymykseen. Neuvosto pitää lentoliikenteen turvallisuutta erittäin merkittävänä asiana ja viittaa, siltä osin kuin on kyse lentoliikennealasta, ennen kaikkea yhteisön aivan äskettäin tekemään ehdotukseen kolmansien maiden lentokoneiden turvallisuustarkastuksista, aloitteeseen uuden, siviili-ilmailun turvallisuudesta vastaavan eurooppalaisen viranomaistahon perustamisesta sekä työhön, jota tehdään parhaillaan lentokoneiden saastepäästöjen ja melukuormituksen vähentämiseksi.
Viittaisin kuitenkin siihen, että lentoliikenteen turvallisuus yhteisön alueella on riippuvaista yhteistyöstä yksittäisten valtioiden viranomaisten, kansainvälisten järjestöjen ja alan teollisuuden välillä. Niin ikään on itsestään selvää, että sekä ilmailuteollisuuden että kansallisten viranomaisten on tutkittava erittäin huolellisesti kaikki onnettomuudet ja häiriötilanteet, jotta lentoliikenteen turvallisuutta pystytään entisestään parantamaan oman valvonnan ja viranomaisten edellyttämien toimien avulla. Kysymyksessä esille otettuun aiheeseen " Lentokoneissa käytettävät eristemateriaalit" on vielä huomautettava seuraavaa: tämänhetkisten tietojen mukaan " Mylar" -tyyppistä metalloitua eristettä on tutkittu yhtenä useammista mahdollisista syistä, jotka johtivat äskettäin tapahtuneeseen lento-onnettomuuteen. Muiden muassa Kanadan ja Yhdysvaltain ilmailuviranomaiset, mutta myös lentokoneen valmistaja itse, tutkivat asiaa. Jos osoittautuu, että tästä materiaalista voi aiheutua vaaratilanteita, silloin on ensisijaisesti suoraan asianomaisen valtion ilmailuviranomaisten tehtävä antaa vaadittavat säännökset ja ohjeet tämän asiantilan poistamiseksi.
Kuitenkaan tällä hetkellä, vaikka tutkimuksissa onkin jo edetty pitkälle, ei ole ilmennyt sellaisia tosiseikkoja, jotka viittaisivat siihen, että käytetty eristysmateriaali olisi todella ollut syynä onnettomuuteen tai vaikuttanut välillisesti sen syntyyn. Lisäselvityksiä on odotettavissa vasta lähitulevaisuudessa. Vasta silloin voidaan ja pitääkin ryhtyä asian vaatimiin toimenpiteisiin.

Camisón Asensio
Neuvosto tietää, että maailmassa liikennöi noin 12 000 liikennelentokonetta. Niistä valtaosassa on käytetty näitä " Mylar" - tai " Tedlar" -tyyppisiä eristeitä, jotka viimeaikaisten kokemusten perusteella syttyvät palamaan paljon luultua helpommin. Tämä vaikuttaa yhä selvemmältä, kun otetaan huomioon, mitä todella tapahtui äskettäin Swissairin onnettomuudessa Kanadassa. Tätä oli osattu epäillä jo aiemminkin.
Kuten neuvosto tietää, tapaus on herättänyt maailmalla runsaasti sellaisia reaktioita, että tätä eristetyyppiä, joka syttyy herkästi palamaan korkeassa lämpötilassa, olisi muutettava pikaisesti.
Huomaan, että neuvosto on tietoinen tästä asiasta, mutta asiaa vie eteenpäin myös FAA, Yhdysvaltain ilmailuviranomaiset, ja kysymykseni koskeekin tarkalleen ottaen sitä, seurataanko Euroopassa niitä tutkimuksia, joita Yhdysvallat suorittaa tästä asiasta.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen Camisón Asensio, asia ei ole aivan niin yksinkertainen, kuin te sen esitätte. Sallinette, että palaan asiassa vielä kerran taaksepäin. Kun otetaan huomioon, miten suuren merkityksen neuvosto antaa lentomatkustajien turvallisuudelle siviili-ilmailun piirissä, on tietenkin aivan itsestään selvää, että se myös käsittelee ensi tilassa kaikki ne asiaa kokevat ehdotukset, jotka komissio sille mahdollisesti jättää. Kuten varmasti tiedätte, perustamissopimuksen määräysten mukaan, joihin kaikki toiminta Euroopan unionissa perustuu, on yleensä komission asiana muotoilla ne ehdotukset, joita se pitää tehtäviensä hoitamisen kannalta tarpeellisina.
Tällä hetkellä neuvostolle ei ole vielä jätetty käsiteltäväksi komission ehdotusta tai asiaa koskevaa komission tiedonantoa. Mutta saanen lisätä tähän seuraavaa: konkreettisena aiheena tähän on - kuten totesittekin ja kuten minäkin tietysti otaksuin - kysymys Swissairin lentokoneen Kanadassa tapahtuneesta alassyöksystä. Syytä tähän onnettomuuteen ei kuitenkaan ole, kuten totesin, saatu vielä toistaiseksi selvitetyksi. Tutkimuksissa ei keskitytä niinkään pelkästään valmistusaineina käytettyihin Mylar- ja Tedlar-materiaaleihin kuin kolmeen seuraavaan alueeseen.
Ensinnäkin johtojen eristäminen ohjaamon alueella Kapton-nimisellä aineella, eristysaineina käytetyt Mylar ja Tedlar ja lentokoneen interaktiivinen audio-video-järjestelmä. Mainittujen eristysmateriaalien tähän mennessä talteen saatujen osien perusteella ei ole voitu tehdä mitään päätelmiä sellaisista kuumenemisreaktioista, jotka olisivat voineet aiheuttaa onnettomuuden. Yhdysvaltain ilmailuviranomaiset, Federal Aviation Authority , ovat jo niin ikään testanneet ja sertifioineet nämä materiaalit niiden kuumuudenkestävyyden osalta ennen niiden hyväksymistä käytettäväksi siviililentokoneissa. Näitä testausohjelmia on nyt kiristetty, ja kyseinen eristysmateriaali on tietenkin joka tapauksessa otettava tutkittavaksi, ennen kuin se voidaan sulkea vaaran aiheuttajana pois laskuista.
Totean silti vielä kerran: tällä hetkellä näyttää vielä ennenaikaiselta sulkea mitään tiettyä valmistusainetta pois mahdollisena onnettomuuden aiheuttajana, eikä näin myöskään pidä tehdä, sillä kaikkia mahdollisia syitä on tutkittava edelleen, jotta asiassa ei tehtäisi liian pikaisia johtopäätöksiä ja jätettäisi huomaamatta mahdollisesti jotakin muuta vaaran lähdettä.

Von Habsburg
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, esititte meille juuri erittäin mielenkiintoisia tietoja. Sen johdosta en malta olla ottamatta samassa yhteydessä jälleen kerran esille yhtä iänikuisista keppihevosistani, joka on lentoliikenteen vaarantaminen niillä aivan liian monilla käsimatkatavaroilla, joita matkustajilla on mukanaan lentokoneissa. Tiedän, että teillä on valmisteilla asioita, joilla on lopultakin tarkoitus todella lisätä lentoliikenteen turvallisuutta koko Euroopan laajuudelta. Toistuvasti on sanottu, että asiassa tarvitaan kansallisen tason tai lentoyhtiöiden päätöksiä. Sen sijaan milloinkaan ei oteta puheeksi sitä, että ylenmääräiset käsimatkatavarat ovat nimenomaan kriittisissä tilanteissa matkustajien kannalta suurin vaaratekijä. Siksi olisi tärkeää, että saataisiin lopultakin viedyksi läpi ne määräykset, joista on aikoinaan keskusteltu IATAssa, nimittäin käsimatkatavaroiden määrän rajoittaminen yhteen.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen von Habsburg, saanen sanoa asiaan seuraavaa: luonnollisesti kaikki ne meistä, jotka lentävät paljon, tietävät teidän olevan ehdottomasti oikeassa, sillä liian suuresta käsimatkatavaroiden määrästä voi tietenkin aiheutua suurta vaaraa. Rohkenen siitä huolimatta sanoa teille, että sekä lentoyhtiöt itse että kaikki ne kansainväliset järjestöt, jotka työskentelevät lentoturvallisuuden parissa, kiinnittävät toistuvasti huomiota juuri tähän aiheeseen, niin että myös tätä asiaa tutkitaan edelleen ja siinä tullaan varmasti tulevaisuudessa etenemään teidän toivomaanne suuntaan, mistä koituvat seuraamukset eivät tietenkään ole kaikkien meidän paljon lentävien matkustajien kannalta aina kovinkaan yksinkertaisia.

Puhemies
Kysymys nro 2 Alexandros Alavanos (H-1053/98):
Aihe: Uusi ihmisoikeuksiin kohdistuva loukkaus miehitetyssä osassa Kyprosta
Kyproksenturkkilaiset " viranomaiset" aikovat yksityistää yhden kahdesta kyproksenkreikkalaisesta koulusta, jotka enää toimivat koko miehitetyssä osassa Kyprosta; koulussa on 30 kreikkalaista oppilasta.
Kun otetaan huomioon -Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätös (tapaus Loizidou)-Euroopan parlamentin päätöslauselma B4-0286/97 , jossa parlamentti " tuomitsee uudestaan jyrkästi miehittävän osapuolen laittoman hallinnon suorittamat alueelle jääneiden ihmisten ihmisoikeuksien ja perusvapauksien vakavat ja jatkuvat loukkaukset sekä miehittäjien taipumattomuuden" -neuvoston vastaus kysymykseeni E-0233/97 (4.7.1997), jossa todetaan, että neuvosto on pannut asianmukaisesti merkille Euroopan parlamentin päätöslauselman B4-0286/97 ja seuraa erittäin tarkkaavaisesti YK: n ponnisteluja miehitetyllä alueella asuvien henkilöiden elinolojen parantamiseksi ja heidän perusoikeuksiensa palauttamiseksi, 
mihin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä estääkseen uuden ihmisoikeuksiin kohdistuvan loukkauksen miehitetyssä Kyproksessa?Rouva Ferrero-Waldner, kehotan teitä vastaamaan herra Alavanosin esittämään kysymykseen.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, saanen sanoa tähän kysymykseen seuraavaa: neuvosto on huolestunut parlamentin jäsenen esille ottamasta tapauksesta. Neuvosto ei kuitenkaan ole, kuten huomautettiin jo aiemmin parlamentin jäsenen kirjalliseen kysymykseen annetussa vastauksessa, millään tavoin vastuussa Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen antamien päätösten toteuttamisen valvonnasta.
Neuvosto on sillä kannalla, että olisi parasta, myös vastaisten ihmisoikeusloukkausten estämiseksi, että ratkaisumahdollisuutta etsittäisiin Yhdistyneiden kansakuntien alaisuudessa. Tässä neuvosto pitää nimittäin edelleen päämääränään kahdesta kansanryhmästä ja kahdesta alueesta koostuvaa liittovaltiota, joka pohjautuisi kattaviin poliittisiin säännöksiin, jotka olisi laadittu sopusoinnussa YK: n turvallisuusneuvoston päätöslauselmien kanssa. Unionissa katsotaan myös, että edistyminen EU: hun liittymiseen johtavalla tiellä ja edistyminen Kyproksen kysymyksen oikeudenmukaiseen ja kestävään ratkaisuun tähtäävällä tiellä ovat luonnostaankin vahvistava toinen toistaan. Unionin piirissä pidetään erityisen valitettavana sitä, että poliittista ratkaisua ei ollut mahdollista saada aikaan jo hyvissä ajoin ennen neuvottelujen aloittamista, mutta ollaan kuitenkin sitä mieltä, että Kyproksen liittymisen EU: n jäseneksi on koiduttava kaikkien kansanryhmien hyväksi ja edistettävä osaltaan sisäistä rauhaa ja sovintoon pääsyä tällä saarella.
Lisäksi Euroopan unioni vaatii molempia osapuolia edelleenkin ryhtymään laaja-alaisen kokonaisratkaisun nimissä luottamusta herättäviin toimiin ja aloittamaan asteittaisen varustelun purkamisen.
Neuvosto muistuttaa niin ikään siitä, että neljännen rahoituspöytäkirjan yhtenä keskeisenä päämääränä on ollut myös tukea pyrkimyksiä poliittisen ratkaisun aikaansaamiseksi Kyproksen kysymyksessä. Käytännössä rahoittaminen ei kuitenkaan ole ollut tähän mennessä aina mahdollista, mikä johtuu epäonnistumisesta saaren kahden kansanryhmän välisten neuvottelujen uudelleen aloittamisessa.
Mitä tulee Turkin rooliin asiassa, neuvostossa vallitsee Luxemburgin Eurooppa-neuvoston päätelmien valossa yleinen yksimielisyys siitä, että Turkin suhteiden tiivistyminen Euroopan unioniin edellyttää Turkilta myös myönteistä asennoitumista ja aktiivista yhteistyötä Kyproksen kysymyksessä.

Alavanos
Arvoisa puhemies, kiitän myös rouva ministeriä, hänen vastauksensa oli hyvin laaja ja se kattoi kaikki aiheet, ja ehkä tästä syystä toinen kysymykseni on hankala. Kaikesta huolimatta haluan pysyä poliittisessa aiheessa. Voiko neuvosto, jos se on samaa mieltä komissaari van den Broekin ja koko komission toteamusten kanssa, sanoa meille, että Kyproksen hallitus on tehnyt niin monta rakentavaa ehdotusta kuin se voi Kyproksen turkkilaisen yhteisön osallistumisesta liittymisneuvotteluihin, että vastuu kuuluu valitettavasti Kyproksen turkkilaiselle yhteisölle ja Turkille ja että Kyproksen tasavallan liittymisprosessi ja -keskustelut eivät voi lopullisesti jäädä Turkin peräänantamattoman asenteen vangiksi?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, voin sanoa parlamentin jäsen Alavanosille seuraavaa: periaatteessa iloitsemme siitä, että kyproksenkreikkalainen hallitus on tehnyt rakentavia ehdotuksia, jotka koskevat Pohjois-Kyprosta edustavan valtuuskunnan osallistumista jäseneksi liittymisestä käytäviin neuvotteluihin. On tietenkin valitettavaa, että tämä ei ole onnistunut. Meidän päämäärämme - saanhan vielä kerran toistaa sen - on jakamattoman saaren jäsenyys. Me haluamme EU: n jäseneksi Kyproksen, joka on saanut aikaan kestävän poliittisen ratkaisun. Mitkään muut vaihtoehdot eivät olisi yhtä hyviä.

Puhemies
Kysymys nro 3 Anne Caroline B. McIntosh (H-1060/98):
Aihe: Kyproksen liittyminen Euroopan unioniin
Voiko neuvoston puheenjohtajavaltio ilmoittaa, mitä aikataulua on ehdotettu Kyproksen liittymiselle Euroopan unioniin? Rouva Ferrero-Waldner, teillä on puheenvuoro vastataksenne rouva McIntoshille.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, kuten arvoisa parlamentin jäsen tietää, Eurooppa-neuvosto päätti Luxemburgissa joulukuussa 1997 pitämässään kokouksessa aloittaa jäseneksi liittymistä koskevat neuvottelut Kyproksen kanssa. Tämä muodostaa yhden osan liittymisprosessista, joka on maailmanlaajuisesti suuntautunut, kaikki jäseneksi haluavat maat piiriinsä sulkeva ja vaiheittain kehittyvä ja jonka piiriin kuuluvat Kypros ja kaikki 10 Keski- ja Itä-Euroopan maata. Kaikkia jäseneksi haluavia maita arvioidaan samojen kriteerien pohjalta. Se, missä tahdissa tämä prosessi etenee, määräytyy luonnollisesti jokaisessa jäseneksi haluavassa valtiossa sen valmistautumistasoa vastaavasti.
Jäsenyysneuvottelut Kyproksen ja muiden jäseneksi haluavien maiden kanssa aloitettiin 31. maaliskuuta 1998. Toisessa ministeritasolla pidetyssä liittymistä käsittelevässä konferenssissa, joka järjestettiin 10. marraskuuta 1998, aloitettiin samalla viiden muun hakijamaan kanssa sisältöä koskevat neuvottelut Euroopan unionin yhteisen säännöstön seitsemästä ensimmäisestä luvusta, joiden osalta arvioinnit on saatu päätökseen. Näitä ovat tiede ja tutkimus, televiestintä ja tietoliikenneteknologia, koulutus, kulttuuri ja audiovisuaalisen alan politiikka, teollisuuspolitiikka, pienet ja keskisuuret yritykset sekä yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka. Näistä luvuista viisi on sellaisia - näin todettiin konferenssissa - joista ei ole tässä vaiheessa tarpeellista käydä Kyproksen kanssa enää lisäneuvotteluja, mutta vastaavasti niihin on mahdollisesti palattava myöhemmässä vaiheessa uudelleen. Sen sijaan kaksi lukua, televiestintä ja yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka, on edelleen pöydällä ja niitä joudutaan käsittelemään sopivana ajankohtana tämän konferenssin yhteydessä. Koska kaikkien yhteisön säännöstöä koskevien 31 neuvottelukohdan läpikäyminen kestää vielä jonkin aikaa eikä Euroopan unionin yhteisiä kantoja neuvotteluihin nähden voida sen vuoksi vielä määritellä, ei tässä vaiheessa ole vielä mahdollista lyödä lukkoon neuvottelujen päättämisen saati jäseneksi liittymisen aikataulua. Tämä koskee yhtä lailla Kyprosta kuin kaikkia muitakin jäseneksi haluavia maita.

McIntosh
Pidän arvoisan puheenjohtajan vastausta myönteisenä. Hän kuitenkin sanoi vastatessaan edellisen jäsenen kysymykseen, että neuvosto toivoi jakamattoman saaren jäsenyyttä. On selvästikin unionin etujen mukaista, että saari liittyisi Euroopan unioniin jakamattomana. Ellei se ole mahdollista, myöntääkö neuvoston puheenjohtaja tänään sen, että Kyproksen liittyminen Euroopan unioniin voi tästä syystä viivästyä? Estäisikö se Kyprosta liittymästä Euroopan unioniin ensimmäisten joukossa? Tästä on paljon seurauksia Kyproksen kansalaisille ja myös niille meidän kansalaisillemme, jotka haluavat käydä kauppaa Kyproksen kanssa tai mahdollisesti asua siellä.
Voisikohan hän vahvistaa sen, ettei saaren sisäisen ratkaisun puuttuminen ole esteenä Kyproksen jäsenyydelle ensimmäisten joukossa ja että alkuperäisessä alkutaulussa pitäydytään?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen McIntosh, pidän kiinni esittämästäni myönteisestä mallista. Päämääränämme on nimenomaan jakamattoman saaren jäsenyys. Samalla on tietenkin oltava myös selvää, että millään kolmannella valtiolla ei voi olla veto-oikeutta EU: n laajentumisprosessissa. Jos poliittinen ratkaisu jää puuttumaan, joudutaan kaiketi esittämään myös kysymys siitä, kuka kantaa siitä päävastuun. Tällä hetkellä en pysty sanomaan kysymykseenne enempää siitä, onko asia mahdollisesti viivästymässä. Tällä hetkellä on kuitenkin toiveita siitä - ja me kannustamme molempia osapuolia siihen - että Yhdistyneiden kansakuntien piirissä meneillään olevan prosessin osana saataisiin aikaan ratkaisu, jolla voidaan päästä poliittiseen yksimielisyyteen.

Alavanos
Arvoisa puhemies, itse asiassa haluaisin palata rouva McIntoshin lisäkysymykseen. Rouva ministeri vastasi - se, mitä hän sanoi, oli mielenkiintoista, ja ehkä hän voisi toistaa sen - että otetaan huomioon vastuu mahdollisesta koko saaren tai turkkilaisen yhteisön poisjäännistä liittymisprosessiin. Tämä on mielestäni tärkeä asia, ja haluaisin kysyä arvoisalta ministeriltä: jos hän pitää poliittista ratkaisua ehtona liittymiselle, eikä tämä ole kehotus Turkille - joka ei halua liittymistä - olla pyrkimättä Kyproksen kysymyksen poliittiseen ratkaisuun, mihin se luultavasti muissa olosuhteissa pyrkisi?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen Alavanos, voin vain toistaa vielä kerran sen, mitä juuri korostin, että mikään kolmas valtio ei tietenkään voi - mikä tietysti tarkoittaa, ettei myöskään Turkki voi - käyttää veto-oikeutta tässä EU: n laajentumisprosessissa. Olemme pitäneet aina valitettavana sitä, että Kyproksen jakoa koskevassa kysymyksessä ei ollut mahdollista päästä jo hyvissä ajoin ennen jäsenyysneuvottelujen aloittamista myönteiseen poliittiseen ratkaisuun. Yleisten asioiden neuvostossa muistutettiin 5. lokakuuta 1998 vielä kerran siitä, että Euroopan unionin päämääränä on yhä edelleen kahdesta yhteisöstä ja kahdesta vyöhykkeestä koostuvan liittovaltion muodostaminen, jonka pitää perustua laaja-alaiseen poliittiseen ratkaisuun, joka on tehty sopusoinnussa Yhdistyneiden kansakuntien päätöslauselmien kanssa. Tällainen poliittinen ratkaisu sallisi sitten puolestaan liittymissopimuksen määräysten toteuttamisen koko saaressa.
Edistyminen - myös tämän totesin jo ensimmäisen vastaukseni yhteydessä - liittymiseen johtavalla tiellä sekä oikeudenmukaisen ja kestävän ratkaisun löytäminen Kyproksen ongelmaan tietysti täydentäisivät toinen toistaan. Samalla olemme toistuvasti vahvistaneet, että kaikkia pyrkimyksiä ratkaisuun pääsemiseksi Yhdistyneiden kansakuntien alaisuudessa tuetaan rajoituksetta Euroopan unionissa. Euroopan neuvosto vahvisti myös tukensa YK: n pääsihteerille tämän ponnistellessa kattavan Kyprosta koskevan järjestelyn aikaansaamiseksi, erityisesti mitä tulee siihen prosessiin, jota myös YK: n erityisvaltuutettu vie parhaillaan eteenpäin jännitysten purkamiseksi ja edistyksen aikaansaamiseksi oikeudenmukaiseen, kestävään linjaan tähtäävällä tiellä.

Puhemies
Kysymys nro 4 Patricia McKenna (H-1066/98):
Aihe: Sähköinen ja sähkömagneettinen turvallisuus EU: n toimielimissä
Saako neuvosto jatkuvasti tietoa siitä, miten pitkälle nykyään on kehitetty sähkömagneettista tekniikkaa, jota käytettiin esim. Moskovassa sijaitsevaa Yhdysvaltain suurlähetystöä vastaan Neuvostoliiton aikakaudella ja joka on nykyään huomattavasti kehittyneempää ja jonka käyttö on levinnyt laajemmalle? Suorittaako neuvosto tarkastuksia vai harjoittaako se jatkuvaa seurantaa varmistaakseen, että tällaista tekniikkaa ei käytetä EU: n toimielimiä vastaan tai parlamentin, komission, neuvoston, tuomioistuimen tai tilintarkastustuomioistuimen jäseniä tai tärkeitä virkamiehiä vastaan heidän yksityiselämässään?
Jos näin ei tehdä, aikooko neuvosto järjestää komission, Euroopan parlamentin, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ja muiden toimielinten kanssa yleisen turvallisuutta koskevan kuulemisprosessin tästä asiasta. Käsitelläänkö tässä prosessissa sähköisen seurannan ongelmia, jotka tulivat esille ECHELON-järjestelmästä tehtyjen paljastusten yhteydessä, tiedotetaanko toimielimille kaikista turvallisuusriskeistä, luodaanko tarvittavia jatkuvan seurannan menetelmiä ja harkitaanko tärkeimmän henkilöstön, näitä kysymyksiä käsittelevä henkilöstö mukaan lukien, varustamista jonkinlaisilla henkilökohtaisilla seurantalaitteilla, joiden avulla he voisivat suojautua tällaisen tekniikan aiheuttamalta sähkömagneettiselta säteilyltä, vaikka tällaisen tekniikan käyttö tuntuukin epätodennäköiseltä? Rouva Ferrero-Waldner, kehotan teitä vastaamaan rouva McKennan kysymykseen.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, saanen huomauttaa tähän erittäin mielenkiintoiseen kysymykseen, että neuvostossa ollaan tietenkin selvillä siitä, että tarvitaan äärimmäistä valppautta ja jatkuvaa valvontaa, jotta Euroopan toimielimiin kuuluville henkilöille, esineille ja rakennuksille voidaan taata hyvin kattava turvallisuuden taso. Neuvostossa ollaan myös selvillä siitä, että on huomattava määrä sellaisia sähkömagneettisia ja muita huipputeknologiaa edustavia laitteita, jotka voivat joko tarkoituksellisesti tai sivuvaikutustensa vuoksi aiheuttaa ihmiselle fyysistä tai psyykkistä vahinkoa.
Ei kuitenkaan pidä luulla, että tällaisia järjestelmiä voitaisiin käyttää suuressa määrin hyväksi, ilman että asia huomattaisiin. Järjestelmät ovat teknisesti monimutkaisia, hyvin kalliita, ja niillä saavutettavat tulokset olisi usein mahdollista saavuttaa myös yksinkertaisemmin ja halvemmin. Tällaisten järjestelmien laajamittaista käyttöä hallinnollisia rakenteita vastaan ei tiedetä tapahtuneen. Tietoni mukaan tämänkaltaisista järjestelmistä, joita ei tietenkään missään nimessä pidä aliarvioida, ei toistaiseksi ole aiheutunut hankaluuksia myöskään eurooppalaisissa toimielimissä.
Neuvosto pyrkii tietenkin tekemään kaikkensa parantaakseen viestintäverkkojensa ja kaikkien palveluksessaan työskentelevien henkilöiden turvallisuutta. Se ottaa asiaa koskevissa pohdinnoissaan huomioon kaikki tähän tähtäävät ehdotukset. Pyydän kuitenkin ymmärtämään myös sen, että kyseessä on sellainen asia, jossa vastatoimenpiteet, ollakseen tehokkaita, edellyttävät myös tiettyä vaiteliaisuutta.

McKenna
Haluaisin kiittää arvoisaa neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan. On varsin kiinnostavaa, että myönnätte, että se mahdollisuus on todellakin olemassa. Kun siitä puhutaan, on vaikea uskoa, että sellaista voi tapahtua, mutta ilman seurantaa tai tarkistuksia siitä ei voida olla täysin varmoja. Sellaista tapahtui jo vuonna 1976. Itse Henry Kissinger vahvisti sen Moskovassa sijaitsevalle Yhdysvaltain suurlähetystölle osoittamassaan kirjeessä, jossa hän vahvisti suurlähetystön henkilöstölle aiheutuneet pysyvät terveydelliset haitat, jotka aiheutuivat juuri tällaisen tekniikan käytöstä.
Uskon, että se on mahdollista. Mielestäni on vaikea sanoa, ettei se ole minkäänlainen vaara tai uhka, ellei tilannetta jollakin tavalla seurata ja tutkita.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, rouva McKenna, toin jo edellä esiin sen, että asiassa on luonnollisesti kyse teknisesti erittäin monimutkaisista ja hyvin kalliista järjestelmistä. Uskon, että tilanne on joka tapauksessa hyvin erilainen siihen verrattuna, mitä tapahtui aikoinaan, kun Kissinger puuttui tähän ongelmaan. Silloinhan oli kyse Neuvostoliitossa sijaitsevasta rakennuksesta, jonka ympärillä oli pelkästään muita rakennuksia ja johon tuonkaltaiset laitteet oli niin ollen varmasti huomattavasti helpompi sijoittaa. Nyt me puhumme ennen kaikkea eurooppalaisista rakennuksista, jotka sijaitsevat Euroopan maissa, ja täysin toisenlaisesta tilanteesta. Tämä muuttunut tilanne on niin ollen otettava asianmukaisesti huomioon ja nähdäkseni olisi varsin aiheellista hillitä hieman asiaan liittyviä pelkoja.

Puhemies
Seuraavia kysymyksiä käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa aihetta.
Hyvät jäsenet, kuten olen jo ilmoittanut teille, annan puheenvuoron lisäkysymysten esittämistä varten vain kysymysten laatijoille, jotka ovat läsnä ja jotka sitä aikanaan pyytävät.
Kysymys nro 5 Magda G.H. Aelvoet (H-1073/98):
Aihe: Euroopan unionin tarkkailijat Länsi-Saharan kansanäänestyksessä itsemääräämisoikeudesta
Länsi-Saharan rauhansuunnitelman ja Houstonin sopimusten mukaan itsenäisten tarkkailijoiden läsnäolo itsemääräämisoikeudesta pidettävässä kansanäänestyksessä on perustae tämän prosessin uskottavuudelle, jonka tulisi olla vapaa, avoin ja kansanvaltainen.
Mitä keinoja neuvosto aikoo käyttää tai mihin toimiin se aikoo ryhtyä, taatakseen tarkkailijoiden jatkuvan läsnäolon tässä Afrikan mantereen siirtomaajärjestelmän purkamisen viimeisessä prosessissa, kun otetaan huomioon perinne, jonka mukaan Euroopan parlamentti ja komissio ovat lähettäneet tarkkailijavaltuuskuntia samanlaisiin tehtäviin Namibiassa ja Etelä-Afrikassa? kysymys nro 6 Pierre Pradier (H-1074/98):
Aihe: Euroopan unionin tuki pakolaisten palatessa asuinsijoilleen Länsi-Saharan itsemääräämisoikeudesta pidettävän kansanäänestyksen aikoihin
Onko neuvosto tietoinen tuhansien pakolaisten aikeesta palata asuinsijoilleen, kun Länsi-Saharan itsemääräämisoikeudesta pidettävä kansanäänestys lähestyy?
Kun otetaan huomioon tapahtumien mittakaava kokonaisten perheiden siirtyessä takaisin, millaista materiaali- ja humanitääristä apua Euroopan unioni aikoo antaa?kysymys nro 7 Francisca Sauquillo Pérez del Arco (H-1075/98):
Aihe: Yhteistyö Länsi-Saharan kanssa
Onko neuvosto suunnitellut tulevan ja pysyvän yhteistyöohjelman laatimista Länsi-Saharan kokonaisvaltaiseksi kehittämiseksi itsemääräämisoikeutta koskevan kansanäänestyksen järjestämisen jälkeen Euroopan parlamentin maaliskuussa 1998 antaman suosituksen mukaisesti?
Jos näin on, voiko se ilmoittaa parlamentille tällaisen ohjelman päälinjaukset?kysymys nro 8 José María Mendiluce Pereiro (H-1076/98):
Aihe: Neuvoston vastaus Euroopan parlamentin suositukseen Länsi-Saharan itsemääräämisoikeutta koskevasta kansanäänestyksestä
Mihin jatkotoimiin neuvosto on ryhtynyt ulkoasiain valiokunnan hyväksymän ja maaliskuussa Euroopan parlamentin täysistunnossa hyväksytyn päätöslauselman suhteen, joka koskee Länsi-Saharan kansanäänestystä itsemääräämisoikeudesta?
Mihin poliittisiin ja aineellisiin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä taatakseen sen, että kansanäänestys itsemääräämisoikeudesta on vapaa, avoin ja demokraattinen?kysymys nro 9 Carlos Carnero González (H-1077/98):
Aihe: Euroopan unionin neuvoston tuki Länsi-Saharan rauhanomaiselle ratkaisulle
Kun otetaan huomioon lähestyvään kansanäänestykseen Länsi-Saharan itsemääräämisoikeudesta liittyvät viimeaikaiset ja lupaavat tapahtumat kuten YK: n pääsihteerin vierailu alueelle tai rauhanneuvottelija James Baker III: n myönteinen neuvottelutulos, minkälaisiin Euroopan parlamentin hyväksymän suosituksen suuntaisiin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä edesauttaakseen rauhanomaisen ja kestävän ratkaisun syntymistä Länsi-Saharaan kansainvälisten päätöslauselmien mukaisesti?kysymys nro 10 Ludivina García Arias (H-1078/98):
Aihe: Länsi-Saharaa koskevan Euroopan unionin ulkopoliittisen aloitteen välttämättömyys
Yhdistyneet Kansakunnat vauhdittavat päättäväisesti yhteistyössä Afrikan yhtenäisyysjärjestön (OAU) kanssa itsemääräämisoikeutta koskevan kansanäänestyksen järjestämistä Länsi-Saharassa Yhdysvaltain entisen ulkoministerin James Baker III: n toimiessa tehokkaasti välittäjänä ilman että Euroopan unionin toiminnassa olisi tähän mennessä osoitettu avoimesti ja julkisesti tukea Afrikan viimeisen siirtomaavallan lopettamista koskevan prosessin ratkaisemiseksi.
Eikö neuvosto olekin sitä mieltä, että jälleen kerran maantieteellisesti niin lähellä Eurooppaa olevien ja sen etujen kannalta tärkeiden ongelmien ratkaisun hoito siirtyy muiden maiden ja kansainvälisten elinten tehtäväksi, koska Euroopan unionilla ei ole Länsi-Saharaa koskevaa ulkopoliittista aloitetta, jolla myötävaikutettaisiin kehitykseen, rauhaan, oikeudenmukaisuuteen ja vakauteen tällä maantieteellisellä alueella?kysymys nro 11 Angela del Carmen Sierra González (H-1082/98):
Aihe: Euroopan unionin tuki Länsi-Saharan rauhansuunnitelmalle ja kansanäänestykselle
Kun otetaan huomioon Euroopan parlamentin viime maaliskuussa neuvostolle antama suositus Euroopan unionin aktiivisen osallistumisen tarpeellisuudesta Länsi-Saharan vapaan kansanäänestyksen järjestämisessä.
Onko neuvosto alkanut laatia suunnitelmaa, jossa sovitaan tarvittavien henkilöresurssien ja materiaaliavun toimittamisesta, jotta yllä mainitun kansanäänestyksen pitämisestä on täydet takuut?kysymys nro 12 Laura González Álvarez (H-1083/98):
Aihe: Euroopan unionin tuki Länsi-Saharan rauhansuunnitelmalle ja kansanäänestykselle
Kun otetaan huomioon Euroopan parlamentin viime maaliskuussa hyväksymä neuvostolle annettu suositus (A4-0066/98) ja tarve, että EU toimii jatkossakin aktiivisesti Länsi-Saharan rauhansuunnitelman kehittämiseksi,
onko neuvosto alkanut laatia suunnitelmaa, jossa käsitellään Euroopan unionin osallistumista ja sitä, miten kansanäänestyksen järjestämiseen tarvittava apu annetaan sekä miten tuetaan riittävästi niitä pakolaisia, joiden on palattava kotikyliinsä?kysymys nro 13 Arthur Stanley Newens (H-1088/98):
Aihe: Länsi-Sahara
Voiko Euroopan unionin neuvoston puheenjohtaja ilmoittaa, mitä toimenpiteitä Euroopan unioni on toteuttanut auttaakseen ja tukeakseen Saharan kansaa Länsi-Saharan tulevaisuudesta pidettävän kansanäänestyksen aikana ja mitä suunnitelmia on tekeillä tuen antamiseksi kansanäänestyksen jälkeen?ja kysymys nro 14 Wilfried Telkämper (H-1092/98):
Aihe: Kansanäänestys Länsi-Saharassa
Onko troikka valmis tukemaan aktiivisesti YK: n aloitetta kansanäänestyksen järjestämiseksi Länsi-Saharassa?
Jos troikka on valmis tukemaan tätä aloitetta, mitä konkreettisia toimia se on toteuttanut tähän mennessä, ja mitä se aikoo tehdä lähitulevaisuudessa kansanäänestyksen toteuttamiseksi?Herrat White ja Smith pyytävät puheenvuoroa menettelyä koskevaa esitystä varten.
Herra White, teillä on hyvin lyhyt puheenvuoro.

White
Haluan selvittää, miten sanoitte äsken hoitavanne tämän asian. Sanoitte, että lisäkysymyksiä saavat esittää vain ne kysymysten laatijat, jotka ovat läsnä. Kuitenkin minun käsittääkseni työjärjestys antaa niiden meistä, jotka eivät ole itse laatineet kysymystä, esittää joka tapauksessa lisäkysymyksiä. Muuten emme olisi tulleet tänne tänään. Tulemme tänne juuri siksi, että voisimme esittää lisäkysymyksiä niistä kysymyksistä, joita on esitetty. Oletan siis, että annatte meidän tehdä niin.

Puhemies
Olen jo ilmoittanut - ette ollut täällä kyselytunnin alkaessa - että puhtaasti aikasyistä annan puheenvuoron lisäkysymysten esittämistä varten vain kysymysten laatijoille. Jos myönnämme 10 kysymyksen osalta vielä 20 lisäkysymystä, emme pääse eteenpäin. Tämän keskustelun erityisolosuhteet ovat siis johtaneet tähän puhemiehenä tekemääni päätökseen. Näin ollen ilmoitan teille, että vastuuni mukaisesti, niiden valtuuksien nojalla, jotka minulla tässä tilanteessa on tulkita työjärjestystä, annan puheenvuoron ainoastaan niille kysymysten laatijoille, jotka ovat läsnä ja jotka sitä aikanaan pyytävät.
Herra Smithillä on puheenvuoro menettelyä koskevaa esitystä varten.

Smith
Arvoisa puhemies, sanoitte, että käytitte päätöstä tehdessänne pikemminkin omaa harkintaanne kuin noudatitte työjärjestystä kirjaimellisesti.
Vaikka ymmärränkin, että tehokkuuden kannalta on järkevää käsitellä näitä kysymyksiä yhdessä ja että varsin moni kysymyksen esittäjä ei ole läsnä, mielestäni ei ole mitään syytä kieltää niitä jäseniä esittämästä lisäkysymyksiä, joita asia kiinnostaa. Ajatelkaapa, millaisen ennakkotapauksen te tässä annatte. Kysymyksiä olisi tänä iltana esitettävän 14 kysymyksen sijaan 24, koska me tiedämme, ettemme saa lisäkysymystä, ellemme esitä kysymystä. Onko tässä ennakkotapauksessa todellakin kyse tehokkuudesta?
Pyydän teitä oman harkintanne mukaan harkitsemaan uudelleen sitä, että myöntäisitte lisäkysymyksiä niille meistä, jotka eivät ole esittäneet kysymyksiä mutta joita tämä asia kiinnostaa ja jotka haluavat esittää lisäkysymyksiä neuvoston antamien vastausten perusteella.

Puhemies
Herra Smith, en anna enää puheenvuoroa menettelyä koskevaa esitystä varten. Niillä, jotka ovat eri mieltä puhemiehen tekemästä päätöksestä, on täysi oikeus kääntyä työjärjestystä käsittelevän valiokunnan puoleen, jotta se tarkastelisi tätä asiaa. En kuitenkaan pitkitä keskustelua entisestään, jotta voisimme kuulla niiden kahdeksan jäsenen kysymykset, jotka ovat esittäneet kysymyksen, jotka ovat läsnä ja joilla on täysi oikeus esittää lisäkysymys. Jos teette yksinkertaisen laskutoimituksen, huomaatte, ettemme voisi päästä tällä kyselytunnilla pitemmälle. Tämä on viimeinen kyselytunti, jolloin voimme kuulla rouva Ferrero-Waldnerin mielipiteen muistakin kysymyksistä.
Näin ollen, rouva Ferrero-Waldner, teillä on puheenvuoro. Otan asiasta täyden vastuun, ja ymmärrän esittämänne syyt ja sen, että työjärjestystä käsittelevä valiokunta mahdollisesti toteaa teidän olevan oikeassa. Otan kuitenkin nyt asiasta vastuun ja pyydän rouva Ferrero-Waldneria vastaamaan läsnä olevien jäsenten esittämään kahdeksaan kysymykseen.

Ferrero-Waldner
Länsi-Saharaa koskevien kysymysten suuri määrä osoittaa, kuinka merkittävänä Euroopan parlamentin jäsenet tätä aihetta pitävät, mutta se osoittaa myös sen, että tämä aihe on suunnattoman monitahoinen ja että siihen liittyy lukuisasti historiallisia, poliittisia ja humanitaarisia näkökohtia. Otan lyhyen ajan sallimissa rajoissa mielelläni kantaa näihin kysymyksiin. On itsestään selvää, että myös neuvosto seuraa tarkoin tilanteen kehittymistä alueella ja pyrkii osaltaan edistämään rauhanomaisen ja kattavan ratkaisun löytymistä tähän pitkään vaivanneeseen ongelmaan. Neuvosto tukee täysin kummankin osapuolen tunnustamaa ja YK: n turvallisuusneuvostossa hyväksyttyä rauhansuunnitelmaa, johon sisältyy vapaan, rehellisen ja puolueettoman kansanäänestyksen järjestäminen Länsi-Saharan asukkaiden itsemääräämisoikeudesta.
Euroopan unionilla oli vastikään Yhdistyneiden kansakuntien 53. yleiskokouksessa 13. lokakuuta 1998 tilaisuus antaa toistamiseen täysi tukensa tuolle Yhdistyneiden kansakuntien suunnitelmalle. Se on pannut merkille saavutetun edistymisen, esimerkiksi yli 147 000 hakemuksen jättäneen alueen asukkaan identifioimisen kansanäänestyksessä äänioikeutettujen asukkaiden identifiointiprosessin yhteydessä mutta ilmaissut samalla huolensa siitä, että kysymystä kolmen heimon ryhmistä ei vielä ole ratkaistu. Neuvostossa kuitenkin jaetaan myös Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksessa ilmi tuotu huoli viivyttelystä rauhansuunnitelman täytäntöönpanossa, mikä johtuu ennen kaikkea osapuolten vajavaisesta yhteistyöstä Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasioista vastaavan komissaarin viraston - UNHCR: n - kanssa, samoin kuin niistä viivytyksistä, jotka johtuvat siitä, että sopimusta joukkojen oikeudellisesta asemasta, niin kutsuttua Sofa-sopimusta, ei ole vielä allekirjoitettu.
Euroopan unioni on niin ikään suositellut osapuolille, että nämä tekisivät laaja-alaista yhteistyötä pakolaisasiain komissaarin kanssa ja tarjoaisivat tälle mahdollisuuden tarvittavien esivalmistelutöiden toteuttamiseen Saharan pakolaisten asuinsijoilleen paluuta varten.
Lisäksi unioni on antanut tunnustusta Yhdistyneiden kansakuntien Länsi-Saharassa olevien joukkojen (MINURSO) tekemälle työlle, jolla tulee olemaan myös jatkossa ratkaiseva rooli rauhanprosessissa. On huomionarvoista, että unionin jäsenvaltiot ovat myötävaikuttaneet tilanteeseen sikäli, että ne ovat vierailleet useaan otteeseen alueella asukkaiden identifioinnin kuluessa osoittaakseen rauhansuunnitelmalle kansainvälistä tukea. Unioni on lisäksi antanut tunnustusta MINURSOlle, johon myös jäsenvaltiot osallistuvat. Nämä joukot, joiden mandaattia aiotaan lähiaikoina pidentää, antavat jatkossakin rakentavan panoksensa rauhanprosessiin. Sillä välin neuvosto ylläpitää puheenjohtajistonsa välityksellä tiiviitä yhteyksiä YK: n pääsihteeriin Kofi Annaniin pitäen silmällä ennen kaikkea unionin mahdollisia tukitoimenpiteitä, joista ei - ainakaan toistaiseksi - ole vielä lähemmin päätetty.

Izquierdo Collado
Arvoisan puheenjohtajan vastaus, josta kiitän häntä, keskittyi mielestäni kansanäänestyksen pitämisajankohtaan. Kollegani rouva Sauquillon esittämä kysymys on kuitenkin toisensuuntainen ja koskee sitä, että kun kansanäänestys on pidetty, on sen lopputulos sitten mikä tahansa, tarvitaan todella tärkeää kehitys- ja yhteistyöohjelmaa Saharan kanssa.
Mielestäni arvoisa puheenjohtaja ei ole ilmaissut kantaansa kovin selvästi, ja haluaisin tietää, onko hänen aikomuksenaan todellakin tehdä yhteistyötä ja näin ollen täydentää humanitaarisen avun toimiston tekemää kokonaissuunnitelmaa. Mitä tulevia lisäsuunnitelmia hänellä on kansanäänestyksen jälkeistä aikaa varten?

Ferrero-Waldner
Hyvä parlamentin jäsen, sallinette minun todeta seuraavaa: lienee sittenkin vielä hieman liian aikaista alkaa puhua jo nyt vastaisista toimenpiteistä, kun me kaikki tiedämme, kuinka vaikeaa kansanäänestyksen aikaansaaminen on jo sinänsä, ja kun me kaikki kamppailemme parhaillaan sen puolesta, että kansanäänestys ylipäänsä saataisiin pidetyksi. On täysin selvää, että kansanäänestyksen yhteydessä toteutetaan luonnollisesti useita avustushankkeita ja avustustoimia, joskin jo nyt on meneillään monenlaisia avustushankkeita - voin vain sanoa näin, kun toimin itsekin kehitysyhteistyöministerinä, ja menossahan on Euroopan unionin virallisten ECHO-ohjelmien lisäksi tietenkin myös kahdenvälisiä ohjelmia. Mutta on todellakin ennenaikaista alkaa esittää arvailuja siitä, mitä tapahtuu tämän jälkeen. Odottakaamme sentään ensin kansanäänestyksen tuloksia, ja siinä meidän on tehtävä Yhdistyneiden kansakuntien tukemiseksi kaikkemme, jotta kansanäänestys yleensä saadaan järjestetyksi. Tiedämme kaikki, että matkan varrella on vielä joitakin esteitä, ja sen jälkeen kun ne on saatu voitetuksi, alamme mielellämme pohtia asiaa ja meidän on mahdollista laatia sitä varten konkreettinen suunnitelma.

Mendiluce Pereiro
Haluaisin kysyä neuvostolta aivan pikaisesti ja ottamatta asiaan kantaa muuten kuin Yhdistyneiden kansakuntien päätöslauselmien mukaisesti, onko se tietoinen siitä, että kansainvälisessä politiikassa esiintyvien laiminlyöntien tai poissaolojen taustalla on toisinaan lausumatta jätettyjä poliittisia kannanottoja. Vaikuttaa siltä, että Euroopan unionin poissaolo konfliktin ratkaisemisessa tai siihen johtavassa neuvotteluprosessissa on yksi näistä tapauksista.
Onko neuvosto tietoinen siitä, että status quon säilyttäminen suosii toista osapuolta ja että tämä kansa on yhä tuomittu elämään maanpaossa ja vailla oikeuksia niin kauan kuin tilanteen ratkaisemiseksi ei painosteta tarpeeksi ja että asia koskee kaikista mahdollisista äänestäjistä ainoastaan niitä, jotka puoltavat itsenäisyyttä?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, saanen sanoa asiaan seuraavaa: ei ole missään nimessä niin, että Euroopan unioni ei osallistuisi asian käsittelyyn. Olen ottanut asian aivan tietoisesti esille, jotta voisin sanoa siitä jotakin tämän keskustelun kuluessa. Otin itse tämän aiheen esille YK: n viime yleiskokouksessa YK: n pääsihteerin kanssa, jonka tunnen vielä hyvin toimittuani aiemmin Yhdistyneiden kansakuntien palveluksessa, ja puhuin tällöin myös sen puolesta, että Yhdistyneiden kansakuntien, YK: n pääsihteerin ja mahdollisesti erityislähettiläs Bakerin kesken voitaisiin kenties toteuttaa yhteisiä toimia. Minun on todettava, että valitettavasti aika ei ole ollut vielä kypsä tähän. Mutta kuten tiedätte, pääsihteeri itse vieraili äskettäin alueella - hän piti sitä tällä hetkellä viisaampana, ja mekin asetuimme mielellämme kannattamaan hänen näkemystään, sillä haluamme edistää tilanteen kehittymistä myönteisessä hengessä - ja kävi perinpohjaisia neuvotteluja kiistan osapuolten kanssa.
Hänen asiaa koskeva raporttinsa on juuri ilmestynyt ja siitä on keskusteltu eilen, 15. joulukuuta, myös turvallisuusneuvostossa. Nämä etenemisvaiheet ovat olleet ilman muuta odotettavissakin, tietysti etenkin sen vuoksi, että suunniteltu kansanäänestys on määrä järjestää Yhdistyneiden kansakuntien alaisuudessa, ja nyt Euroopan unioni aikoo ottaa jälleen yhteyttä Kofi Annaniin neuvotellakseen asiasta yksityiskohtaisesti hänen kanssaan. Samassa yhteydessä käsitellään myös kysymystä esimerkiksi Länsi-Saharan ongelmasta annettavan EU: n julkilausuman hyödyllisyydestä sekä sopivimmasta ajankohdasta sen antamiseen.
Saanen myös todeta, että sen jälkeen kun identifioimisprosessi jouduttiin jo aikoja sitten keskeyttämään sen vuoksi, että marokkolaiset ja saharalaiset olivat eri mieltä heimojen H41, H61 ja J51 ja J52 identifioinnista - mikä tekee noin 65 000 henkilöä - YK: n pääsihteeri on tehnyt ehdotuksen asiaa koskevasta kompromissiratkaisusta, niin kutsutusta paketista. Tämän paketin hyväksyivät sekä Polisario että Algeria ja Mauretania, mutta Marokko suhtautui siihen aluksi epäilevästi. YK: n pääsihteerille 20. päivänä marraskuuta kuluvaa vuotta osoitetussa kirjeessä sekä muistiossa Marokko esitti useita kysymyksiä ja pyysi niihin selvitystä. Toisessa, saman vuoden joulukuun 15. päivänä päivätyssä kirjeessään Marokko sitten esitti suhtautuvansa torjuvasti siihen mahdollisuuteen, että nämä 65 000 hakijaehdokasta katsottaisiin toiseen luokkaan kuuluviksi. Marokon muodollista vastausta YK: n pääsihteerin kompromissiehdotukseen ei kuitenkaan vielä ole saatu.
Pääsihteerin äskettäin ehdottamaa MINURSOn mandaatin pidentämistä tammikuun 1999 loppuun asti on nyt käytettävä hyväksi YK: n Marokon kanssa käytäviä neuvotteluja varten. Mahdollisuudet neuvottelujen onnistumiseen näyttävät kuitenkin verraten vähäisiltä, ja lainaan seuraavassa suoraan Yhdistyneiden kansakuntien raporttia, jonka juuri saimme: " ... unless Morocco gets what it wants" (ellei Marokko saa tahtoaan läpi). Ei liene mitään järkevää syytä odottaa pääsihteerin henkilökohtaisen lähettilään James Bakerin uutta välitysyritystä tammikuun loppuun asti. Nähdäkseni on selvää, että James Bakerin on nyt vielä kerran ryhdyttävä välimieheksi tässä kysymyksessä. Arvoisa puhemies, tässä oli vastaukseni!

Carnero González
Puheenjohtajavaltio Itävallan vastauksessa ei selvästikään mainittu parlamentin hyväksymää suositusta. Kun otetaan huomioon, miten vanha tämä suositus on, on sitäkin räikeämpää, ettei Wienin Eurooppa-neuvoston päätelmissä ja sen hyväksymässä ulkoisen toiminnan strategiassa mainittu yhtäkään kertaa Länsi-Saharan tilannetta.
Haluaisin, että arvoisa puheenjohtaja vastaisi kolmeen kysymykseen.
Ensiksi: ilmaiseeko puheenjohtajavaltio Itävalta unionin neuvoston seuraavalle puheenjohtajavaltiolle, toisin sanoen Saksalle, Euroopan parlamentin huolen Länsi-Saharan konfliktista?
Toiseksi: eikö neuvoston puheenjohtajavaltio ole sitä mieltä, että Euroopan unionin pitäisi järjestää tapaamisia ja kokouksia osapuolten kanssa, toisin sanoen Marokon kuningaskunnan ja Polisariorintaman kanssa?
Ja kolmanneksi: voisiko puheenjohtajavaltio kertoa, onko alueen entinen siirtomaavalta Espanja ottanut koskaan neuvostossa esille Saharan tapausta?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, ensiksikin: on täysin selvää, että puheenjohtajamaa Itävalta ei tietenkään ole ainoa, joka on käsitellyt tätä tärkeää aihetta, ja kuten sanoin, kaikista asioista ei pidä aina tehdä julkisia. Niin ollen olemme, pitämällä kaikessa hiljaisuudessa jatkuvasti yhteyksiä Yhdistyneisiin kansakuntiin, todenneet, missä kohdissa voisimme puuttua asiaan tukea antamalla. Saman voin varmasti sanoa myös puheenjohtajamaa Saksalle, sillä tämä on aihe, joka antaa meille kaikille erityisen paljon ajattelemisen aihetta ja jossa meidän on viimeinkin edistyttävä. Muiden kysymysten osalta voin oikeastaan vain toistaa seuraavaa: se, että asiaa ei mainittu Wienin päätelmissä, johtuu yksinkertaisesti siitä, että kaikkia niitä poliittisia kysymyksiä, joissa on jokin ristiriita, jokin ongelma, ei ole aivan tietoisesti haluttu luetella uudelleen loppupäätelmissä. Olemme noudattaneet Wienissä tehokkuusvaatimusta, ja pyydän saada huomauttaa, että neuvoston espanjalainen jäsen on noudattanut sitä yhtä lailla. Täten, arvoisa puhemies, tahtoisin oikeastaan kysymyksen tulleen loppuun käsitellyksi. Kiitos!

García Arias
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, selityksenne on hyvin perusteellinen, mikä on osoitus omasta ja maanne kiinnostuksesta asiaan. Kunpa tämä kaikki voitaisiin välittää puheenjohtajavaltio Saksalle - niin varmaankin tapahtuu. Kun kuitenkin vietetään Yhdistyneiden kansakuntien 50-vuotisjuhlaa ja ollaan lakkauttamassa Afrikan mantereen viimeistä siirtomaavaltaa, ei voida olla ajattelematta tuota kehityksen kannalta kadotettua sukupolvea, niitä saharalaisia, jotka elävät nyt maanpaossa ja Marokon hallinnon valtaamilla alueilla. Minun on ilmaistava huolestumiseni myös siksi, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että sellaisia tilanteita, joissa yhdysvaltalaiset ovat olleet välittäjinä, on ollut jo liikaa: Bosniassa, Lähi-idässä, Kosovossa ja nyt Saharassa.
Kyse on 15 maasta, ja teidän kaikkien pitäisi sitoutua osallistumaan tähän prosessiin entistä vakavammin.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, saanen sanoa tähän, että olemme kovasti huolissamme tästä konfliktista. Haluaisin mielelläni esittää tässä teille oikein lukuja siitä, kuinka paljon humanitaarista apua Saharan pakolaisille on jo toimitettu, sillä senkin on tultava tässä jälleen kerran sanotuksi: ECHO on vapauttanut 1. maaliskuuta 1998 jälleen 7, 2 miljoonaan ecua ja 2. lokakuuta samana vuonna 10 miljoonaa ecua. Molemmat summat on käytetty etupäässä elintarvikeapuun, lääke- ja saniteettihuoltoon sekä myös vesihuollon parantamiseen Tindorfin alueen pakolaisleireillä Algeriassa. Siellä oleskelee yhteensä 150 000 pakolaista täysin kansainvälisen avun varassa. Suunnitellun kansanäänestyksen lykkääntymisen takia ECHO ei ole vielä tehnyt päätöksiä pakolaisten asuinsijoilleen palauttamiseen tähtäävien toimien tukemisesta, vaikka tätä koskevia päätöksiä on luonnollisesti valmisteltu jo pitemmän aikaa ja ECHO on luonut paikan päällä olevien edustajiensa välityksellä sitä varten myös yhteydet UNHCR: ään sopiakseen sen kanssa yhdessä jatkomenettelystä. Sanoin myös jo siitä, että meillä itsellämmekin on meneillään muutamia kahdenvälisiä hankkeita, joita olemme jatkaneet siellä jo useita vuosia.
Toiseksi haluaisin sanoa, että juuri omassa kotimaassani, puheenjohtajamaassa, on ollut jo lähes vuoden ajan valmiudessa 260 sotilaan joukko, jonka on määrä matkustaa kansanäänestyksen edellä kyseiselle seudulle, Tindofin alueelle, valmistelemaan siellä kansanäänestystä ja huolehtimaan tietenkin sen jälkeen siirtymäjärjestelyistä. Meillä on siis nämä joukot odottamassa - ja se tietenkin maksaa omaisuuksia - ja meidän täytyy pitää ne jatkossakin lähtövalmiudessa. Mutta - ja tulen nyt kolmanteen kohtaan, jonka otitte esille - meillä on jo amerikkalainen välittäjä, jonka Yhdistyneet kansakunnat on asettanut tehtäväänsä, ja minun on sanottava, että James Baker on myös saanut aikaan myönteisiä tuloksia, nimittäin saanut ylipäänsä luoduksi edellytykset sille, että Marokko on saatu suostumaan tähän kansanäänestykseen. Olen siksi sitä mieltä, niin kovasti kuin kannatankin sitä, että meidän eurooppalaisten olisi omaksuttava maailmanlaajuinen poliittinen rooli - tämän puolestahan aina puhumme - ei ole sittenkään mielekästä ryhtyä ajamaan vielä kertaalleen samaa asiaa sellaisissa kysymyksissä, joissa on jo valmiiksi hyviä välittäjiä, sillä jos teemme päällekkäistä työtä, se vaatii myös useampia henkilöitä. En usko, että tämä olisi itse asiakysymyksen ratkaisun kannalta kovinkaan järkevää.
Tämän halusin sanoa, ja lopuksi vielä yleinen huomio: juuri minä itse otin - vastaanhan tehtävässäni myös kehitysyhteistyöstä - omassa kehitysyhteistyötehtävässäni ensi kertaa esiin kehitysyhteistyöministerien viime kokouksessa kysymyksen konfliktien estämisestä myös yleisesti kehitystyöhön liittyvänä kysymyksenä - ja saimme tällöin myös hyväksytyksi ensi kertaa asiaa koskevia päätelmiä - sillä uskon, että se, mitä annamme ensin kehitysapuna, vuosia kestänyt työ, voidaan tuhota hetkessä sillä hetkellä, kun konflikti puhkeaa. Siltä osin olen siis periaatteessa täysin samaa mieltä kanssanne, mutta silloin, jos käytettävänä on jo hyviä välittäjiä - ja uskon, että James Baker on hyvä henkilö, joka on saanut aikaan erittäin paljon ja joka on saanut osakseen myös kiistan osapuolten tunnustuksen - meidän pitäisi vaikuttaa asiaan pikemminkin tukea antamalla, ja niin me myös teemme!

Sierra González
Olen kovin pahoillani siitä, että teidän on täytynyt nousta seisomaan niin monta kertaa, mutta haluaisin vain - aivan lyhyesti - esittää kysymyksen ja pyytää teiltä täsmennystä siihen, mihin konkreettisiin, poliittisiin ja humanitaarisiin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä, jotta Saharan itsemääräämisoikeudesta pidettävä kansanäänestys olisi vapaa, avoin ja demokraattinen ja jottei sitä lykättäisi sine die , mikä koituisi ainoastaan konfliktin toisen osapuolen haitaksi.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, viittasin äsken itse asiassa juuri humanitaarisiin varoihin, jotka on varattu käyttöön ECHOn kautta ja myös monien valtioiden taholta kahdenvälisellä tasolla. Tahtoisin kuitenkin muistuttaa vielä kerran myös siitä, että koko rauhan luomiseen tähtäävä prosessi Saharassa toteutuu Yhdistyneiden kansakuntien alaisuudessa ja että jäsenvaltiot suorittavat tällä hetkellä niin aineellisen kuin poliittisenkin apunsa näiden vaikeiden ongelmien voittamiseksi näissä rajoissa. Voin joka tapauksessa vakuuttaa teille, että Euroopan unioni jatkaa vastakin läsnäoloaan tässä Afrikan mantereen osassa, jolla on sentään ollut vuosisatojen ajan etuoikeutetut suhteet myös Eurooppaan ja jolla on tälle maanosalle erittäin suuri strateginen merkitys. Tämä on vastaus, jonka voin antaa kysymykseenne.

González Álvarez
Ilmoittaisin arvoisalle neuvoston puheenjohtajalle, että tällaisen kysymystulvan edessä joillakuilla meistä on huono omatunto siitä, että esitämme kysymyksiä, mutta arvoisalta neuvoston puheenjohtajalta on tuskin jäänyt huomaamatta, että halusimme tätä kysymysryhmää käsiteltäessä keskustella Saharasta.
Mielestäni tällaista keskustelua ei käydä Euroopan unionissa, ja sen vuoksi vaadimme sitä. Kysymyksen sijasta - koska olette jo vastannut useisiin kysymyksiin, myös niihin, joissa halutaan puhua kansanäänestyksen jälkeisestä ajasta - haluan sanoa, että minua huolestuttaa enemmän kansanäänestystä edeltävä aika. Olemme seuranneet Länsi-Saharan väestön elämänkohtaloita vuodesta 1992 alkaen, jolloin kansanäänestys oli määrä pitää, ja olemme käyneet leireissä ja nähneet, miten vaikea tämän väestön on pysyä hengissä, kouluttaa lapsiaan - ja se kouluttaa heitä, lapset lopettavat siellä koulunkäynnin 16-vuotiaina ja hyvin koulutettuina, se kouluttaa heitä, jotta he voisivat opiskella eteenpäin. Olemme nähneet, miten sen on ponnisteltava saadakseen ravintoa ja pysyäkseen hengissä. Kysymmekin, voiko Euroopan unioni ottaa edelleen huomioon Marokon asettamat esteet.
Marokko on aina asettanut esteitä tälle kansanäänestykselle, koska se haluaa liittää Saharan alueeseensa. Olkaamme tilanteesta täysin tietoisia.
Haluaisimmekin - ja päätän kohta - Euroopan unionilta yhtenäistä, voimakasta kantaa. Haluaisimme, että se sanoisi Marokolle - koska se voi sanoa niin: " On oikeudenmukaista pitää kansanäänestys, eikä sitä pyydä ainoastaan Yhdistyneet kansakunnat vaan myös Euroopan unioni, jolla on historian kuluessa ollut läheinen yhteys Saharaan."

Ferrero-Waldner
 Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, saanen todeta, että myös minulle itselleni tämä kansanäänestystä edeltävä aihe on vähintään yhtä tärkeä kuin kansanäänestyksen jälkeinenkin aihe. Totesinkin tämän jo edellä, sillä vaikeudet jatkuvat niin kauan kuin kansanäänestystä ei vielä ole pidetty. Olemme ehdottomasti selvillä siitä, ja yritinkin juuri tuoda esille sen, miten kovasti Marokko tässä yrittää tietenkin viivyttää asian etenemistä nostamalla esiin yhä uusia kysymyksiä. Uskon silti, että meidän täytyy kaikesta huolimatta edetä nyt tällä tiellä.
Toistaiseksi saatavilla olevien identifiointiluettelojen perusteella kansanäänestys kaiketi ratkeaisi tällä hetkellä mitä suurimmalla todennäköisyydellä Polisarion hyväksi. Nyt on tietenkin uhkana se vaara, että Marokko ei halua hyväksyä tätä. Se merkitsee, että ellei koko prosessissa tapahdu tammikuun 1999 loppuun mennessä liikahdusta, YK: n pääsihteeri ehdottaa tuoreimmassa raportissaan seuraavaa: " Should the prospects for completing the identification process remain uncertain by that time, it would be my intention to revert to the Security Council and to ask my personal envoy - James Baker - to reassess the situation and the viability of the mandate of MINURSO" (ellei indentifiointiprosessin loppuun saattamisesta tuohon ajankohtaan mennessä ole varmuutta, aikomuksenani on kääntyä uudelleen Turvallisuusneuvoston puoleen ja pyytää henkilökohtaista lähettilästäni - James Bakeria - arvioimaan tilannetta ja MINURSOn mandaatin edellytyksiä uudelleen). Siis jos asiassa ei ala ilmetä tuloksia tammikuun loppuun mennessä, nousee esiin myös kysymys kansainvälisen valtioiden yhteisön kiinnostuksesta MINURSOn jatkamiseen.
Myös Yhdysvaltain kongressissa tulee nousemaan esiin yhä kovaäänisempiä kysymyksiä siitä, miten pitkälle tämä uhkayritys on mielekäs. Sen vuoksi aikanaan jouduttaneenkin laittamaan alulle myös muita poliittisia pohdintoja, mikä ei kuitenkaan ole vielä nyt ajankohtaista.

Newens
Kiitän arvoisaa neuvoston puheenjohtajaa lukuisista perusteellisista vastauksista ja arvostan sekä tiiviitä yhteyksiä Yhdistyneisiin kansakuntiin että James Bakerin elintärkeää roolia. Vaikka päällekkäisyyttä onkin vältettävä, onko neuvostolla silti tiiviit ja jatkuvat yhteydet sekä Marokon viranomaisiin että Polisarioon, jotta se voisi vaatia kaikkien ilmaantuvien vaikeuksien selvittämistä? Koska asia on meille erityisen tärkeä, voimme yhteyksiemme kautta mahdollisesti tukea prosessia hyvin rakentavalla tavalla. Voisiko arvoisa puheenjohtaja puhua yhteyksistämme kummankin osapuolen taholle?

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, puheenjohtajamaa pysyttelee luonnollisesti tässäkin asiassa täydellisessä yhteydessä myös kiistan osapuoliin, mutta - kuten sanoin - erittäin suuressa hiljaisuudessa. Olen itse - kuten jo alussa mainitsin - tehnyt YK: n pääsihteerille tarjouksen siitä, että olisimme milloin tahansa valmiit toteuttamaan yhteisen mission joko yhdessä hänen kanssaan tai James Bakerin kanssa. Puheenjohtajakautemme alussa ajattelin, että ehkä sopiva hetki sellaiseen koittaisi, mutta näiden identifioinnissa ilmenneiden ongelmien vuoksi se ei ole sittenkään ollut vielä mahdollista.
Sallinette minun silti todeta, että Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto jatkaa tietenkin myös MINURSO-operaatiota aivan tietoisesti aina hyvin lyhyissä jaksoissa, eli yleensä vain 6-8 viikkoa kerrallaan, voidakseen tarkistaa säännöllisesti rauhanprosessissa saavutetut edistysaskeleet ja kyetäkseen sitä kautta harjoittamaan Marokkoa kohtaan tietynlaista painostusta ja asettaakseen sille pakottavan takarajan. Tällä tavoin voidaan nimittäin pakottaa kiistan osapuolet hyvinkin jatkamaan ponnisteluja rauhanprosessin ratkaisemiseksi ja sen pitämiseksi edelleen vireillä. Olen edelleen samalla kannalla ja pyydänkin, että etenisimme tätä tietä, ja vasta jos tosiaan käy niin, kuten YK: n pääsihteeri itse esitti, että tämä tie osoittautuu tammikuun loppuun mennessä kulkukelvottomaksi, silloin joudumme todennäköisesti päätymään muihin poliittisiin ratkaisuihin, joista on keskusteltava silloin uudelleen ja joista on tietysti keskusteltava myös neuvostossa.

Telkämper
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olen pettynyt vastaukseen, jonka annoitte kysymykseeni. Sanoitte, että neuvoston puheenjohtajamaa tukee niitä toimenpiteitä, niitä aloitteita, joita Kofi Annan YK: n puolesta esittää. Kysymykseni kuului, miten pitkälle troikka on valmis tukemaan YK: ta aktiivisesti kansanäänestyksen toimeenpanossa? Sanoitte, että vielä ei olisi ryhdytty mihinkään toimenpiteisiin, ei myöskään tulevaisuutta ajatellen. Mielestäni kansanäänestyksen toimeenpanoa varten - yksi vuosi on lyhyt aika - täytyy nyt laatia suunnitelma, ja olin toivonut, että kertoisitte asettaneenne valmiuteen rauhantarkkailijoita, joista EU: n kiintiö olisi 2 000 tai 3 000 henkeä, tai tarvittavan infrastruktuurin. Mielestäni nämä ihmiset ovat sen ansainneet. He ovat eläneet vuosikymmeniä pakolaisleireillä. Kyseinen alue miehitettiin! Sen jälkeen kun espanjalaiset poistuivat, EU on - arvoisa puhemies, vasta nyt teidän tarvitsee alkaa katsoa aikaa kellostanne, sillä tämä liittyi kysymykseeni, johon en saanut vastausta. Lisäkysymykseni kuuluu: ensi vuonna on uudelleen allekirjoitettavana kalastusta koskeva sopimus Marokon kanssa. Onko neuvoston puheenjohtajamaa valmis kytkemään tässä nämä asiat toisiinsa, toisin sanoen, jos Marokko ei salli kansanäänestyksen järjestämistä, ei solmittaisi myöskään uutta kalastussopimusta? Missä kulkee se raja, missä on se leveysaste, joka erottaa Marokolle kuuluvan alueen rannikosta Länsi-Saharalle kuuluvasta alueesta? Tämä olisi lisäkysymykseni.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, pelkäänpä, että ette ollut äsken paikalla, kun esitin jo täällä, että esimerkiksi juuri Itävallalla, joka on vielä tällä hetkellä puheenjohtajamaa, on ollut jo vuoden ajan paikalla 260 sotilaan valmiusjoukko - jonka parlamentti muuten on jo hyväksynyt - niin että se pystyy olemaan valmiina mahdollisimman nopeasti - muuten, kuusi kuukautta ennen kansanäänestystä - ja valmistelemaan kaiken parhaalla tavalla kansanäänestystä varten. Valitettavasti tämä ei ole ollut mahdollista ennen kaikkea identifiointiprosessissa saavutetun vähäisen edistymisen vuoksi. Myös tämän kaiken esitin jo edellä.
Minkä takia troikan vierailua ei ole toteutettu? Esitin niin ikään ensimmäisessä puheenvuorossani, että olen ollut YK: n viime yleiskokouksen jälkeen itse yhteydessä YK: n pääsihteeriin tämän aiheen johdosta. Onhan YK viime kädessä se toimielin, joka on tunnustettu kautta maailman, joka on vielä kaiken lisäksi saanut juuri tässä tietyssä aiheessa todella paljon hyvää aikaan - ajatellaan vaikkapa erityislähettiläs James Bakeria, ja hänetkin mainitsin muuten jo edellä. Olemme harkinneet, pitäisikö meidän kenties toteuttaa yhteinen vierailu Yhdistyneiden kansakuntien ja James Bakerin kanssa. Tätä pidettiin YK: ssa vielä tällä hetkellä ennenaikaisena. Totesin, että emme halua ryhtyä toteuttamaan päällekkäisiä toimia, sillä se ei johda mihinkään, vaan varsinaisesti haluamme myötävaikuttaa kysymyksen ratkaisuun.
Kalastusta koskevasta sopimuksesta minun on sanottava, että seuraavaa puheenjohtajamaa joutuu todennäköisesti ottamaan kantaa siihen. Tällä hetkellä on ennenaikaista vastata sitä koskevaan kysymykseen.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Ferrero-Waldner.
Hyvät jäsenet, olemme käsitelleet loppuun nämä 10 kysymystä, jotka ovat vieneet 40 minuuttia kyselytunnistamme.
Kysymys nro 15 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

Puhemies
Kysymys nro 16 José Valverde López (H-1090/98):
Aihe: Neuvoston toimenpiteet kestopaperin käytön edistämiseksi ja kuluttajien oikeuksien suojelu
Neuvoston toukokuussa 1989 antamassa julkilausumassa kirjan ja lukemisen edistämisestä mainittiin, että olisi käytettävä kestopaperia, jotta estettäisiin miljoonien julkaistavien kirjojen tuhoutuminen itsestään.
Kulttuuriministerien neuvosto käsitteli marraskuussa 1991 kertomusta happamalle paperille painettujen kirjojen säilyttämisestä ja pysyvän paperin käyttämisestä.
Mitä toimenpiteitä neuvosto on toimivaltansa puitteissa toteuttanut pysyvän paperin käyttämisen aloittamiseksi, sen edistämiseksi jäsenvaltioissa ja kuluttajien suojelemiseksi? Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kehotan teitä vastaamaan herra Valverde Lópezin kysymykseen.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, saanen todeta tähän seuraavaa: yhteisön toimet kulttuurin alalla kuuluvat Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 128 artiklan alaisuuteen. Se tarkoittaa, että kulttuuriala ei tee poikkeusta siitä säännöstä, jonka mukaan neuvosto voi ryhtyä asiassa toimiin vain komission ehdotuksen pohjalta. Tähän mennessä sille ei kuitenkaan ole esitetty minkäänlaisia ehdotuksia parlamentin jäsenen kysymyksessään esiin tuomasta asiasta.

Valverde López
Kiitän neuvostoa vastauksesta, mutta asia, joka koskee paperia, kestopaperin käyttöä, kestopaperin valmistusta ja sen käyttöä kirjoissa koskevan eurooppalaisen standardointinormin laatimista ja kuluttajien suojelua, ei ole kulttuuria koskeva asia. Se on sisäistä kauppaa, raaka-aineita ja kirjojen markkinoille saattamista koskeva asia, jolla on vaikutusta kulttuuriohjelmiin. Olen 12 vuoden ajan yrittänyt valistaa neuvostoa ja komissiota tästä asiasta. Olen jo saanut aikaan sen, että se mainittiin eräässä vuonna 1989 pidetyssä kulttuurineuvostossa ja sittemmin vuonna 1991, mutta kyseessä on sisämarkkinoita koskeva asia. Myös neuvosto voisi ryhtyä toimiin omalla alueellaan, jotta kestopaperia käytettäisiin esimerkiksi sen asiakirjoissa. Näin olisi toimittava, jotta ne säilyisivät jälkipolville, ja myös meidän tässä parlamentissa olisi toimittava samoin.
Voisitteko jollakin tavoin välittää tämän huolen seuraajillenne, jotta voisimme tehdä jotakin 10 vuoden sisällä?

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Valverde. Toivottavasti teillä on tulevien vaalien jälkeen tilaisuus ottaa tämä kysymys esille vielä toiset viisi vuotta tai ainakin valvoa sen toteutumista.
Rouva Ferrero-Waldner, teillä on puheenvuoro.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen Valverde, neuvosto on tietenkin tietoinen siitä, miten merkittävä asia myös kirjojen konservointi on, onhan kirja ollut näihin päiviin asti suosituin väline kulttuuristen sisältöjen eteenpäin siirtämisessä ja levittämisessä. Tämä pätee sitäkin suuremmalla syyllä, kun ajatellaan, että nykypäivän kirjat tulevat luonnollisesti olemaan seuraavalle sukupolvelle myös huomisen kollektiivinen muisti.
Tämän huomioon ottaen sallitte varmasti minun viitata tässä yhteen Euroopan unionin toiminnan perusperiaatteista. On tosiaan niin, että sen perusteella, mitä perustamissopimuksessa on määrätty toimivallan jakautumisesta toimielinten kesken, komission tehtäviin kuuluu laatia ehdotuksia sellaisista asioista, joiden toteuttamista se pitää tarkoituksenmukaisena. Me neuvostossa olemme sillä kannalla, että pitäisi jättää kunkin toimielimen oman harkinnan varaan päättää itse siitä, miten se katsoo parhaaksi täyttää ne velvoitteet, jotka se on itselleen päämääriensä saavuttamiseksi jonkin tietyn tehtävän rajoissa asettanut. Siitä huolimatta, herra parlamentin jäsen, tartun mielelläni aloitteeseenne ja toimitan ainakin sen edelleen komissiolle, sillä kuultuani, että te olette ottanut asian esille ensi kerran jo vuonna 1989, ymmärrän luonnollisesti huolestumisenne.

Puhemies
Kysymys nro 17 Karl Habsburg-Lothringen (H-1094/98):
Aihe: Daytonin sopimuksen täytäntöönpano
Miten neuvosto arvioi Daytonin sopimuksen täytäntöönpanon onnistuneen tähän mennessä? Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, teillä on puheenvuoro vastataksenne herra Habsburg-Lothringenin kysymykseen.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, Bosnia-Hertsegovina on ottanut kuluneena vuonna isoja askelia eteenpäin. Keskeiset poliittiset samoin kuin taloudelliset toimielimet ovat saamassa nyt konkreettisen muodon. On hyväksytty tärkeitä lakeja, myös ulkomaisista investoinneista ja yksityistämisestä. Liikkumisvapaus maassa on parantunut huomattavasti. Meneillään on parhaillaan perustava tiedotusvälineiden uudistaminen, ja se edistää osaltaan demokraattisen yhteiskunnan rakentumista. Viime vaaleissa syyskuussa oli havaittavissa kehitystä kohti lisääntyvää moniarvoisuutta ja suvaitsevaisuutta. Kansainvälisen yhteisön kokonaisuutena ja Euroopan unionin erityisesti täytyy kuitenkin jatkaa edelleen ponnisteluja todella kestävän rauhan aikaansaamiseksi.
Vielä jää paljon tehtävää. Rauha Bosnia-Hertsegovinassa on edelleen huteralla pohjalla eikä se valitettavasti kestäisi ilman tämänhetkistä kansainvälistä tukea. On erityisesti kolme riskitekijää, joihin on suunnattava huomiota: integraation puute kansanryhmien välillä, tarve vastuiden täydelliseen ja tarkkaan rajaamiseen valtion ja alueyksiköiden välillä sekä tuotantovälineitä koskevien puoluemonopolien olemassaolo.
Yhdistymisvaiheen jälkeiset vuodet tulevat olemaan ratkaisevia demokratian vahvistamisen kannalta. Bosnia-Hertsegovina on tällä hetkellä yksi maailman eniten tukea saavista maista. Kansainvälinen apu, josta EU on suorittanut ja suorittaa jatkossakin ylivoimaisesti suurimman osan, on saavuttanut huippunsa, ja sitä täytyy lähiaikoina pakostakin vähentää. Bosnia-Hertsegovinan täytyy sen vuoksi käyttää jäljellä oleva aika valmistautuakseen elämään ilman ulkopuolista apua ja sopeutuakseen niihin haasteisiin, joita talouselämän muutokset asettavat työpaikkojen luomisen ja elintason kohoamisen muodossa. Samanaikaisesti paikallisviranomaisten on otettava kantaakseen jatkuvasti yhä enemmän vastuuta. Rauhan toteutumista käsittelevä neuvosto kokoontuu 15. ja 16. päivänä Madridissa ja tutkii silloin rauhansopimuksen toteuttamisessa saavutettua edistymistä.
Tarkoituksena on selvittää, mitä vielä olisi tehtävä, jotta rauha saataisiin pitäväksi ilman ulkopuolista apua. Rauhan toteutumista käsittelevä neuvosto, eli niin kutsuttu PIC-konferenssi, käyttää varmasti hyväkseen lähintä ratkaisevaa aikataulua edistääkseen pakolaisten ja kodeistaan karkotettujen paluuta, vahvistaakseen Bosnia-Hertsegovinaa sisäisesti ja ulkoisesti ja luodakseen kiinteät yhteydet Bosnia- Hertsegovinaa ja Eurooppaa edustavien toimielinten välille.
EU: n korkea-arvoinen edustaja on lisäksi vaikuttanut osaltaan siihen, että Daytonin rauhanprosessissa on saavutettu olennaista edistymistä. Hänen roolinsa ylimpänä auktoriteettina, kun tulkitaan sopimuksen siviilejä koskevia näkökohtia, ja siviilipuolen täytäntöönpanotahojen koordinoijana on niin ikään tuotava uudelleen myönteisesti esiin. Ilman hänen panostaan ja auktoriteettiaan emme olisi päässeet asiassa läheskään näin pitkälle 12 kuluneen kuukauden aikana.

Habsburg-Lothringen
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitokset teille Bosnia-Hertsegovinan tilanteen esittelystä. Esittäisin mielelläni vielä kaksi lyhyttä kysymystä. Toinen niistä koskee pakolaisongelmaa, johon puutuitte lyhyesti puheenvuoronne lopussa. Pakolaisongelma riippuu luonnollisesti myös hyvin voimakkaasti asiaa koskevasta lainsäädännöstä, ei vain Bosnia-Hertsegovinassa vaan myös sitä ympäröivissä maissa. Tiedän esimerkiksi, että Kroatia on jo kumonnut uudelleen tiettyjä lakeja, jotka koskivat sellaisia rakennuksia, jotka on luovutettu pitkäaikaisesti pakolaisten käyttöön, mutta joihin nyt haluaisi palata muita pakolaisia, ja toivonkin, että myös Bosnia-Hertsegovinaan saadaan pian sellainen lainsäädäntö, joka mahdollistaa tämän. Tiedättekö, onko jonkinlaisia viitteitä siitä, että lainsäädännössä ilmenisi vastaavanlaista heilahtelua takaisinpäin?
Kun puhutaan maista, jotka ovat osaltaan allekirjoittaneet Daytonin sopimuksen - näihin kuuluu esimerkiksi Kroatia - haluaisin kysyä teiltä toiseksi vielä sitä, millainen tilanne Kroatiassa mielestänne tällä hetkellä vallitsee ja mitä Kroatian on tehtävä, jotta Phare-ohjelmaa voitaisiin jälleen toteuttaa siellä täysimittaisesti ja Kroatia voisi niin ollen edetä säännönmukaista eurooppalaista tietä.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, kysymykseen Bosnia-Hertsegovinan lainsäädännön tilasta minun on sanottava, että valitettavasti on nimenomaan niin, että kaikkea ei ole vielä tehty siten kuin pitäisi. Siksi myös neuvoston puheenjohtaja Schüssel arvosteli vastikään Peace Implementation Conferencen kokouksessa bosnialaisten viranomaisten huonoa yhteistyötä muun muassa tässä kysymyksessä mutta myös pakolaisten paluuta koskevassa kysymyksessä. Bosnian kansalaisten koteihinsa paluuta, etenkin tietysti heidän, jotka kuuluvat vähemmistöihin, haittaavat yhä edelleen - hänen sanojensa mukaan - puuttuva yhteistyöhalu kaikilla hallinnon tasoilla ja etenkin yleisesti heikko turvallisuustilanne. Hän ilmaisi myös olevansa pettynyt siihen, että asiassa ei ole edistytty, ja toivovansa vuodelta 1999 huomattavasti parempia tuloksia. On päästävä siihen, että kriittisen massan ylittävä määrä vähemmistöpakolaisia saadaan palautetuksi koteihinsa, jotta prosessi saadaan käännetyksi vastakkaiseksi. Tämä on sanoman ydin.
Kroatiaa ja Phare-ohjelmaa koskeviin kysymyksiinne haluaisin todeta, että Kroatian on täytettävä alueellisen mallin yhteydessä määritellyt ehdot, jotta se voisi päästä nauttimaan täysimääräisesti Phare-ohjelman eduista ja päästä osallistumaan ennen kaikkea kauppa- ja yhteistyösopimuksesta käytäviin neuvotteluihin Eurooppa-sopimuksen esivaiheena. Kuten varmaan tiedättekin, neuvosto hyväksyi jo huhtikuussa 1997 kokonaisstrategian, juuri tuon niin kutsutun alueellisen mallin, joka koskee suhteita Länsi-Balkanin maihin, nimittäin Kroatiaan, Bosnia-Hertsegovinaan, Jugoslavian liittotasavaltaan, entisen Jugoslavian tasavaltaan Makedoniaan sekä Albaniaan. Pyrittäessä rauhan ja vakauden lujittamiseen kyseisellä alueella, sen taloudellisen jälleenrakentamisen edistämiseen ja ennen muuta eurooppalaisten pyrkimysten edistämiseen, päätettiin, että EU kehittää samalla asteittain suhteitaan myös näihin maihin.
Tätä varten Euroopan unioni on asettanut, kuten tiedätte, poliittisia ja taloudellisia ehtoja, jotka on täytettävä, jotta maa voisi päästä ensin kaupan autonomisten suosituimmuussopimusten piiriin ja tulla sen jälkeen mukaan Phare-ohjelmaan ja lopuksi sopimussuhteisiin. Neuvosto valvoo säännöllisesti edistymistä näiden ehtojen täyttämisessä ja se on hyväksynyt viimeksi 9. marraskuuta tätä aihetta koskevia päätelmiä.

Posselt
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, paljon kiitoksia siitä asiantuntemuksesta, jota olette osoittanut sekä vastatessanne tähän kysymykseen että ylipäänsä kuluneen puolivuotiskauden aikana esittämiimme kysymyksiin. Tahtoisin esittää siitä huolimatta kriittisen huomautuksen, tosin ei teille henkilökohtaisesti vaan neuvostolle. Pidän käsitettä Länsi-Balkan erityisen epäonnistuneena ilmaisuna. Se on täysin keinotekoinen käsite, jota ei ole ollut oikeasti koskaan olemassakaan. Kroatia ei ole ollut milloinkaan Balkania, Makedonia taas on Balkania. Länsi-Balkania ei ole itse asiassa ollut milloinkaan, se on ehdottoman keinotekoinen käsite.
Sanoisin jopa niin, että meidän täytyisi kehittää jotakin sen tapaista kuin demokraattinen, positiivinen dominoteoria, eli vakauttaa nämä maat yksi toisensa jälkeen. Jos haluamme vakauttaa Bosnia-Hertsegovinan, silloin meidän täytyy ensin vakauttaa Kroatia, emmekä voi asettaa sitä Phare-ohjelman ja kauppa- ja yhteistyösopimuksen kannalta huonompaan asemaan kuin esimerkiksi Albanian. Sellaiseen ei ole minkäänlaista asiallista perustetta. Mielestäni näitä kriteereitä olisi sittenkin hyvä pohtia neuvostossa vielä kerran ja yrittää saada murretuksi Kroatian eristyneisyys, sillä eristyneisyydellä ei päästä asiassa eteenpäin.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen Posselt, saanen todeta tähän seuraavaa: uskoakseni nimitys Länsi-Balkan juontaa juurensa siitä ajatuksesta, että tarvitaan nimenomaan alueellista mallia. Tämän voi ehkä tulkita teidän tavallanne sanomalla, että sellaista ei ole historiallisesti koskaan ollut. Asian voi kuitenkin varmasti tulkita myös myönteisesti sanomalla, että on luotava tulevaisuuden näkymiä koko kyseiselle alueelle, ja sikäli se toimii myös myönteisenä lähtökohtana. Saanen joka tapauksessa sanoa teille, että Euroopan unioni on vakaasti päättänyt, että se aikoo saada Daytonin sopimuksen täydellisesti toteutettua, ja se haluaa myös, että kaikki voimat saadaan sitoutumaan Daytonin toteuttamiseen. Tämä liittyy tietysti hyvin voimakkaasti yhteen myös sen kysymyksen kanssa, mikä Kroatiassa on jatkossa mahdollista.
Toteaisin myös, että ennen kaikkea Peace Implementation Conference on velvoittanut Kroatiaa toistuvasti luomaan tiettyjä sellaisia edellytyksiä, jotka suosivat varsinkin pakolaisten turvallista paluuta. Tehän tiedätte, että siitä asti, kun YK: n siirtymäajan hallinnon mandaatti Itä-Slavoniassa - siis Tonavan ja Tiszan alueella - kului umpeen - väkivaltaisuudet ja byrokraattinen haitanteko serbejä vastaan ovat valitettavasti johtaneet jatkuvaan maahanmuuttovirtaan, joka suuntautuu suurimmaksi osaksi Bosniaan, Jugoslavian liittotasavaltaan, mutta myös Länsi-Eurooppaan. On valitettavasti todettava, että Kroatia hyväksyi lopulta vasta jatkuvan kansainvälisen painostuksen tuloksena kelvollisen ja kattavan suunnitelman pakolaisten paluuta varten. Siitäkin huolimatta jää vielä nähtäväksi, miten suunnitelma toteutetaan.
Lainasin jo edellä ulkoministeri Schüsseliä, joka osallistui eilen Madridissa pidettyyn PIC-konferenssiin, ja minun on ikävä kyllä sanottava, että juuri sellainen maa, joka on aina suhtautunut Kroatiaan hyvin ystävällismielisesti, eli oma kotimaani Itävalta, joutui kaikesta huolimatta arvostelemaan sitä, koska se ei ollut sittenkään edistynyt juuri tässä kysymyksessä riittävästi. Se on tuotava tässä esiin. Myös presidentti Tudjmanin HDZ-puoluekongressissa 21. helmikuuta pitämä puhe herätti valitettavasti valtioiden yhteisön piirissä voimakasta arvostelua, mikä johtui sekä puheen sävystä että sen sisällöstä, sillä se oli selkeästi ristiriidassa Daytonin sitoumusten kanssa. Niin ollen en ole sitä mieltä, että tietyt piirit EU: ssa noudattaisivat järjestelmällisesti vihamielistä politiikkaa Kroatiaa kohtaan, vaan olen sitä mieltä, että nimenomaan Kroatialla itsellään on vielä paljon tehtävää, jotta se täyttäisi kaikki sille asetetut objektiiviset kriteerit, samalla kun tiedetään sekin, että tietyt hallituksen jäsenet ovat tässä asiassa avoimempia kuin monet muut.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Ferrero-Waldner.
Koska neuvoston kyselytunnille varattu aika on päättynyt, kysymyksiin nro 18-45 vastataan kirjallisesti.
Hyvät jäsenet, rouva Ferrero-Waldner on täällä nyt viimeistä kertaa vastaamassa neuvostolle osoitettuihin kysymyksiin. Sallikaa minun kiittää teitä tarkkaavaisuudesta, kurinalaisuudesta ja huolellisuudesta tämän puolivuotiskauden viiden istunnon aikana - emme ehtineet pitää kuutta istuntoa. Sallikaa minun puhemiehenä hyvin vilpittömästi kiittää teitä tästä tarkkaavaisuudesta, kurinalaisuudesta ja halukkuudesta kommunikoida, keskustella ja korostaa toimielinten toisiaan täydentävää luonnetta, jota tämä kyselytunti neuvoston ja parlamentin välisissä suhteissa edustaa.
Rouva Ferrero-Waldner, paljon kiitoksia. Sallikaa minun nyt toivottaa teille, arvoisa rouva, hyvää joulua läheistenne parissa ja onnellista uutta vuotta Välimeren rannalla. Minä nimittäin tiedän, että rakastatte Välimerta, ja olemme tästä ja monesta muusta asiasta täysin samaa mieltä.
(Istunto keskeytettiin klo 19.05 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Ihmisoikeudet Euroopan unionissa (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelun jatkaminen ihmisoikeuksista Euroopan unionissa.

Lindholm
Arvoisa puhemies, haluan onnitella Schaffneria erittäin hyvästä mietinnöstä, jota V-ryhmä tukee. Haluan myös kiinnittää kollegoideni huomion tarkistukseen 58, jossa käsitellään avoimuuden periaatetta. Toimiva avoimuuden periaate, johon kuuluu ilmoittajan suoja, on tehokas ase petosten ja huijausten vastaisessa taistelussa, ja se antaa niin kansalaisille kuin poliitikoille ja tiedotusvälineillekin oikeuden tarkkailuun, tietoon ja demokraattiseen valvontaan. Jos sellainen olisi ollut, olisi esimerkiksi komission puutteet havaittu paljon aikaisemmin tai niitä ei olisi ehkä koskaan syntynytkään.
On ilahduttavaa, että valiokunta tukee homoseksuaalien parisuhdetta. Toivon, että sen avulla voidaan vaikuttaa siihen, että homoseksuaalisten parien syrjiminen tietyissä maissa ja EU: n toimielimissä vihdoinkin loppuu.
Nykyisenä markkinaliberaalisena aikana ammattiyhdistysten oikeuksien, mukaan lukien lakko-oikeuden, turvaaminen on erittäin tärkeää niin inhimillisestä kuin demokraattisestakin näkökulmasta, mitä mietinnössä myös korostetaan.
Olemme huolestuneita koko ajan kasvavasta rekisterien ja tietojärjestelmien määrästä, erityisesti Echelon-järjestelmästä, jota mielestämme on täysin mahdotonta hyväksyä.
Me V-ryhmän ruotsalaiset jäsenet äänestämme ehdottomasti niitä tarkistuksia vastaan, joissa puolustetaan huumausaineiden vapauttamista kuten myös sitä tarkistusta vastaan, jossa arvostellaan raskauden vapaaehtoista keskeyttämistä.

Buffetaut
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, parlamentissamme laaditaan joka vuosi tunnollisesti ja rituaalinomaisesti mietintö ihmisoikeuksista Euroopan unionissa. Koska vuonna 1998 juhlitaan ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 50-vuotispäivää, on tärkeää, että tämä mietintö saa luotettavan ja uskottavan leiman. Kollegamme Anne-Marie Schaffner pyrki muuten juuri siihen, ja tarkistuksia jätettiin hyvin paljon, niin kuin joka vuosi, ja jotkut niistä eivät mielestämme liity asiaan ja ovat pohjimmiltaan aatteellisia tarkistuksia, jotka eivät liity mitenkään ihmisoikeuksiin. Tätä mietintöä koskeva kantamme riippuu näin ollen siitä, hyväksyykö vai hylkääkö parlamentti tarkistukset. Haluan sitä vastoin korostaa kollegoidemme Colombo Svevon ja Stefan Martinin PPE-ryhmän puolesta jättämien tarkistusten 35, 36 ja 37 korkeaa laatua. Yleisesti ottaen hyväksymme tämän ryhmän tarkistukset samoin kuin myös esittelijän jättämät tarkistukset.
Todellisuudessa on selvää, että ihmisoikeudet, jotka pitäisi ymmärtää kaikkialla yhtenäisesti ja yhteisymmärryksessä, käsitetään eri tavalla eri poliittisissa suuntauksissa. Mielestäni on sitä paitsi melko kummallista, jopa huvittavaa, että samat henkilöt, jotka osoittavat kenraali Pinochetin syyllisyyden, mielistelevät Castroa, jolla on kymmenen kertaa enemmän kuolleita omallatunnollaan. Ne, jotka teeskentelevät pyrkivänsä karkottamaan sen äärimmäisyyden, jota oikeisto muka noudattaa, eivät kiinnitä koskaan huomiota vasemmiston äärimmäisyyteen. Carlos, jolle Ceaucescun tiedettiin maksavan, ei kuitenkaan ollut kuoripoika sen enempää kuin Bader ja hänen sakkinsakaan. On kuitenkin totta, että jotkut tässä istuntosalissa ovat olleet epäilyttävällä tavalla tekemisissä näiden terroristien kanssa. He ihailivat Maoa keskellä kulttuurivallankumousta, josta Kiinan kansalle ei jäänyt muuta kuin mitättömät kymmenen miljoonaa kuollutta. Ja suuren ranskalaisen iltapäivälehden lukijat olivat ilosta suunniltaan lukiessaan etusivulta: " Phnom Penh vapautettu" , kun kommunisti Pol Pot valtasi khmerien pääkaupungin. Olisi toivottavaa, että jotkut ihmisoikeuksien puolustajat suhteuttaisivat toisiinsa kiihkeät julistuksensa ihmisoikeuksien puolesta sekä käyttäytymisensä.

Angelilli
Arvoisa puhemies, rouva Schaffnerin mietinnössä annetaan selkeä kuva ihmisoikeuksien kunnioituksesta Euroopan unionissa, oikeuksien, joita ei voida pitää pelkästään periaatteellisina julistuksina, vaan niiden on liityttävä konkreettiseen todellisuuteen, koska, kuten mietinnössäkin osoitetaan, ihmisoikeuksiin vedotaan toki äärimmäisissä ja hyvin vakavissa tilanteissa, mutta niiden on näyttävä myös jokapäiväisessä elämässä, jotta niistä muodostuisi osa yhteistä ajattelutapaa. Esitän muutamia esimerkkejä: naisten oikeuksia on puolustettava taistelemalla hyväksikäyttöä ja seksuaalista väkivaltaa vastaan, mutta myös takaamalla heille lopultakin yhdenvertainen mahdollisuus työelämään ja oikeudenmukainen palkkaus; lasten oikeuksien turvaamiseksi on ryhdyttävä toimiin seksuaalista hyväksikäyttöä vastaan, mutta myös lapsityövoiman käyttöä vastaan, ja on puolustettava oikeutta opiskeluun; sama pätee vammaisiin, jotka eivät tarvitse ainoastaan oikeaa sosiaalista ja lääketieteellistä apua voidakseen tuntea itsensä tasa-arvoisiksi ja yhteiskuntaan täysin integroituneiksi, vaan he tarvitsevat myös oikeutta työhön.
Olen kuitenkin huomannut, että keskustelussa oikeudesta elämään on eräs puute. Tässä asiassa viitataan oikeutettuun kuolemanrangaistuksen, terrorismin ja eutanasian vastaiseen taisteluun, mutta unohdetaan raskauden keskeyttämiseen liittyvä ongelma. En toki tahdo tässä tilaisuudessa aloittaa abortinvastaista ristiretkeä, mutta rehellisesti sanoen minusta tuntuu liioittelulta, että Euroopan parlamentti suorastaan pahoittelee sitä, että eräät jäsenvaltiot kieltävät raskauden vapaaehtoista keskeyttämistä tukevan tiedotuksen tai vain rajoittavat sitä, kuten mietinnön 56 kohdassa.
Ei ole mahdollista asettaa oikeutta elämään ja oikeutta aborttiin samalle tasolle. Mietinnössä, jossa oikeutetusti kiinnitetään niin paljon huomiota kaikkien ihmisolentojen oikeuksien puolustamiseen, ennen kaikkea kaikkein puolustuskyvyttömimpien ja huonoimmassa asemassa olevien, olisi paikallaan käyttää muutama sana ihmisolennoista kaikkein puolustuskyvyttömimpien, sikiöiden, puolustamiseen. Lopuksi sanoisin, että monia raskauden keskeytyksiä ei tehtäisi, mikäli jäsenvaltiot ja koko Euroopan unioni tarjoaisivat naisille vaihtoehtoja raskauden keskeytykselle, toisin sanoen sopivaa taloudellista ja sosiaalista tukea ja harjoittaisivat vakavaa tiedotus- ja ennaltaehkäisypolitiikkaa.

Pradier
Arvoisa puhemies, on tyyliin sopivaa onnitella esittelijää. Olen kuitenkin sitä mieltä, että rouva Schaffnerin tasapainoinen työ ansaitsee kunnioituksemme lisäksi myös kannatuksemme. Sitä paitsi luulen, että tästä mietinnöstä äänestetään innokkaasti, sillä sen tarkoituksena on kiinnittää huomio niiden oikeuksiin, joita ei yleensä puolusteta kovinkaan paljon, erityisesti ulkomaalaisten. Tosin velvoite noudattaa Geneven yleissopimuksia ja niiden lisäpöytäkirjoja on erittäin tärkeä seikka. Turvapaikkaoikeus ja väliaikainen suojelu, jota omassa maanosassamme juuri muutaman vuoden aikana sattuneet vastoinkäymiset edellyttävät, ovat seikkoja, joita korostetaan ja jotka ansaitsevat täysin kannatuksemme.
Tämä ihmisoikeuksia koskevan mietinnön laatiminen, joka antaa meille mahdollisuuden poistaa roskan omasta silmästämme, ennen kuin alamme nuhdella maailman muita kansakuntia, tekee meille hyvää. Sen ikävänä puolena on se, että se pakottaa meidät jossakin määrin noudattamaan tiettyä konsensusta. Minä esitin tarkistuksen, radikaaliryhmä esitti tarkistuksen. Niillä on hyvin pienet mahdollisuudet mennä läpi. Prostituutio, harjoittivatpa sitä sitten naiset tai miehet - nykyään miesprostituoitujen määrä lisääntyy melkein yhtä nopeasti kuin naisprostituoitujen määrä - edellyttää, että säädetään lakeja ja sääntöjä heidän vapauksiensa ja ihmisarvonsa suojelemiseksi. Kaikissa valtioissa ei ole tällaista lainsäädäntöä, ja sitä olisi kuitenkin syytä harkita vakavasti.
Toinen seikka liittyy maallisuusoppiin ja uskonnon kunnioittamiseen. Uusien uskontojen osalta näyttää siltä, että rikoslain ja selvien lainvastaisten hyökkäysten sekä toisaalta näitä uusia uskontoja vastaan järjestettyjen noitavainojen välillä on nykyään ikävää sekaannusta. Suokaa anteeksi, mutta homoseksuaalit ja huumeiden käyttäjät, joiden elämäntapa on vielä nykyään laiton, ovat myös ihmisiä, joiden oikeuksia olisi puolustettava. Minulla ei ole aikaa puhua siitä, olen siitä pahoillani.

D'Ancona
Arvoisa puhemies, yritän tehdä pari huomautusta sille suurelle joukolle, joka on vielä täällä läsnä. Perinteisiimme kuuluu, että julkaisemme joka vuosi ihmisoikeuskertomuksen, jossa tarkastelemme tilannetta muualla maailmassa ja kertomuksen, jossa tarkastelemme omaa tilannettamme ja jonka yhteydessä kysymme: kuinka on unionin sisäisten ihmisoikeuksien laita? Perinteisiin kuuluu myös, arvoisa puhemies, että meidän on aina helpompi olla yhtä mieltä kertomuksesta, jossa tarkastellaan muita kuin itseämme. Toivon, että asia olisi huomenna toisin ja että voisimme hyväksyä yksimielisesti rouva Schaffnerin mietinnön. Olen nimittäin sitä mieltä, että meihin suhtaudutaan vakavasti vasta, kun uskallamme suhtautua kriittisesti myös unionin sisäiseen tilanteeseen. Se merkitsisi edistysaskelta verrattuna joihinkin tässä asiassa saatuihin kokemuksiin.
Kun ajattelen asiaa tarkemmin, olen sitä mieltä, että rajanveto muualla noudatettavien ihmisoikeuksien ja unionin ihmisoikeuksien välillä on usein keinotekoinen. Se ei ole enää olennainen. Minulla on tunne, että olemme usein tekemisissä oman hyvinvoivan maanosamme ja muun maailman välisen ristiriidan kanssa ja että ihmisoikeuksien loukkaukset tapahtuvat yhä useammin sen ristiriidan puitteissa.
Kollega Pradier mainitsi jo asiasta, hän puhui turvapaikasta ja maahanmuutosta. On tietenkin loogista, että kun asumme muihin ihmisiin verrattuna poikkeuksellisen hyvinvoivassa osassa maailmaa, nuo ihmiset tulevat tänne. Se on sinänsä ongelmallista, mutta ei kummallista. Mikäli emme voi hyväksyä kaikkien ihmisten anomuksia, kaikki eivät kuitenkaan palaa takaisin, vaan osa jää tänne laittomasti. Silloin nämä ihmiset eivät itse asiassa ole olemassa. Kun puhumme jälleen ihmisoikeuksien loukkauksesta, meidän pitäisi ajatella kerrankin tätä ryhmää. Näitä ihmisiä käytetään hyväksi heidän laittoman asemansa vuoksi ja se on väärin. Olemme joskus keskustelleet täällä siitä, että ihmisten on todellakin pakko palata takaisin, jolloin heidät lähetetään pakkokeinoin maihin, joista he ovat lähteneet. Myös tällöin tapahtuu usein onnettomuuksia. Mutta rikkaiden ja köyhien välisestä erosta on muitakin seurauksia. Minun tarvitsee mainita vain ihmiskauppa ja naisilla käytävä kauppa, joka on sen erityinen muoto. Onneksi täällä on tänä iltana läsnä komissaari, joka on puuttunut tosissaan tähän asiaan, jälleen kerran, ja on ottanut sen huomionsa polttopisteeseen, ja haluan onnitella komissaaria siitä. Asia on tärkeä myös tänä iltana, kun keskustelemme ihmisoikeuksista.
Lopuksi, arvoisa puhemies, haluaisin ilmaista arvostukseni kaikkia niitä kansalaisjärjestöjä kohtaan, jotka ovat aktiivisia tällä alueella, en mainitse vain Amnesty Internationalia, haluan mainita myös UNHCR: n ja ECRE: n ja unohdan varmasti joitakin. On hyvä, että kiinnitämme yhä vakavammin huomiota näiden kansalaisjärjestöjen kertomuksiin ja viesteihin. Se on myönteinen asia, ja haluan kiittää tältä paikalta myös niitä ihmisiä, jotka pitävät näitä kansalaisjärjestöjä pystyssä usein täysin ilman oman edun tavoittelua. Mielestäni politiikka ja me toimimme paremmin, koska nämä järjestöt ovat olemassa.

Pirker
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, minäkin haluaisin aluksi kiittää rouva Schaffneria, kiittää siksi, että hän on todellakin vakavissaan yrittänyt tarkastella ihmisoikeuksien noudattamista Euroopan unionissa. En halua kiittää enkä ylistää niitä, jotka ovat edellisten vuosien tapaan muotoilleet ihmisoikeuksien varjolla kaikkia mahdollisia poliittisia näkemyksiä ja ideologisia toiveita ja tuoneet niitä esiin tarkistusehdotuksissa. Sillä tavoin he ovat valitettavasti myös vääristäneet rouva Schaffnerin esittelemää mietintöä.
On vielä muutamia muita tarkistusehdotuksia, joita en voi hyväksyä, en voi hyväksyä ainakaan sitä, että niistä keskustellaan ihmisoikeuksien otsikon alla. Haluaisin ottaa tässä esiin vain muutaman kohdan, esimerkiksi vaatimuksen huumeiden käytön laillistamisesta - tästä on täysin erilaisia näkemyksiä - tai vaikkapa vaatimuksen myöntää äänioikeus ja vaalikelpoisuus vierastyöläisille tai vaatimuksen tunnustaa homoseksuaaliset parit tasa-arvoisiksi tavallisen perheen kanssa ja siten myös tunnustaa samaa sukupuolta olevat parit perheeksi, sen lisäksi myös perheiden yhdistäminen samaa sukupuolta olevien parien osalta ja, mikä minusta on pahinta, että vaaditaan myös, että nuorten homoseksuaalista kanssakäymistä koskeva suojaikäraja poistetaan, että suojaikää lasketaan. Vastustan kaikkea syrjintää, mutta minun on täysin mahdotonta hyväksyä sitä, mitä näihin vaatimuksiin sisältyy. Nuorten suojelu, lasten suojelu on aina asetettava sen toiveen yläpuolelle, että annetaan periksi yksilöllisille seksuaalisille taipumuksille ja toteutetaan niitä. Nuorison suojelu, hyvät naiset ja herrat, te, jotka tätä vaaditte, on ihmisoikeus! Ihmisoikeudet ovat minusta liian kallisarvoisia, jotta ne voisi alistaa joidenkin ideologioiden välineeksi ja väärinkäytön kohteeksi.

Mohamed Ali
Arvoisa puhemies, käsittelemme jälleen kerran Euroopan parlamentin vuosittaista mietintöä ihmisoikeuksien kunnioittamisesta unionissa, ja olen erityisen iloinen siitä, että mietinnössä korostetaan edelleen sosiaalisia ja taloudellisia oikeuksia sekä kulttuurisia oikeuksia perusoikeuksien olennaisena osana.
Haluaisin tässä mielessä painottaa ryhmämme panosta mietinnössä, jossa pyydetään alueellisten kielten tunnustamista ja edistämistä sekä sitä, että jäsenvaltiot ratifioisivat alueellisia ja vähemmistökieliä koskevan eurooppalaisen peruskirjan.
Emme voi unohtaa sitä, että käsittelemme tätä vuosittaista mietintöä ihmisoikeuksien julistuksen 50-vuotisjuhlavuonna. Julistus on se kiistaton viitekehys, jota kaikkien kansallisten tai kansainvälisten instituutioiden ja elinten on julkisessa toiminnassaan noudatettava.
En haluaisi nyt myöskään unohtaa sitä erinomaista työtä, jota eri kansalaisjärjestöt - joihin kollegani edellisessä puheenvuorossa viittasi - tekevät sen puolesta, että ihmisoikeudet saataisiin juurrutettua yhteiskuntiimme ja että niitä kunnioitettaisiin. Korostaessaan ja vaatiessaan jatkuvasti ihmisoikeuksia nämä järjestöt ovat vaikuttaneet suuresti siihen, että yleismaailmallista ihmisoikeuksien julistusta on alettu soveltaa paremmin.
Haluaisin lopuksi käsitellä erästä asiaa, joka on mukana mietinnössä ryhmämme aloitteesta, nimittäin tarvetta perustaa julkisesta vallasta riippumaton itsenäinen korkea viranomainen, joka olisi vastuussa turvallisuusjoukkojen eettisten sääntöjen valvonnasta ja joka olisi suoraan kansalaisten ulottuvilla. Jos tämä korkea viranomainen olisi läsnä sellaisissa tilanteissa kuin joitakin viikkoja sitten Melillassa, missä kaksi paikallista poliisia pidätettiin epäiltyinä erään marokkolaisnaisen raiskauksesta, tai tällä viikolla Toulousessa, missä paikallinen poliisiviranomainen aiheutti erään Marokon kansalaisen kuoleman, turvallisuusjoukkojen vastuualueet voitaisiin määritellä paremmin.

McKenna
Arvoisa puhemies, puhuessamme ihmisoikeuksista meidän on puhuttava siitä, että kaikilla olisi oikeus yhtäläiseen kohteluun sekä lain edessä että yhteiskunnassa. Tämä mietintö on erittäin tärkeä, koska Euroopan unionin on tarkasteltava omia vikojaan ja ongelmiaan, ennen kuin se voi osoittaa sormella muuta maailmaa.
Parlamentissa laaditaan joka vuosi mietintöjä tästä asiasta, mutta tiettyjen yhteiskuntaryhmien oikeuksia laiminlyödään edelleen. Esimerkiksi homoja ja lesboja syrjitään edelleen monissa Euroopan maissa heidän sukupuolisen suuntautumisensa takia. Vaikka naisia onkin yli 50 % väestöstä, heitä syrjitään edelleen. Kun tarkastelemme monien maiden oikeusjärjestystä, havaitsemme, että lain soveltamisessa on paljon parantamisen varaa. Maassani Irlannissa on erityisiä rikostuomioistuimia, jotka YK: n ihmisoikeuskomissio on tuominnut. Niissä käsitellään edelleen paitsi perustellusti terroristien tekemiä rikoksia myös tavanomaisia rikoksia varten. Joissakin Euroopan unionin jäsenvaltioissa ihmisiä voidaan pitää pidätettyinä hyvin pitkiä aikoja ilman syytettä. Tämä on ristiriidassa Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen kanssa. Meidän on tarkasteltava näitä asioita ja päätettävä, etteivät kyseiset maat saa toimia tällä tavoin. Kaikkien olisi kunnioitettava kansainvälisiä ihmisoikeussopimuksia, ja jokaisessa Euroopan unionin jäsenvaltiossa esiintyy vakavia puutteita lain soveltamisen osalta.

Casini C.
Arvoisa puhemies, ihmisoikeudet ovat varmasti vuosisatamme ylpeydenaihe, ja sen toteamiseen riittää, kun palataan eräisiin kysymyksiin, joita on esitetty kautta koko ihmiskunnan historian, siihen kysymykseen, jonka Sokrates esitti kuolemantuomionsa täytäntöönpanoa edeltäneenä yönä: mikä on oikein? Lain kunnioittaminenko?; Pyhän Augustinuksen kysymykseen: mikä erottaa valtion hyvin järjestäytyneestä rikolliskoplasta?; ja siihen kysymykseen, joka esitettiin Nürnbergin oikeudenkäynnissä tämän vuosisadan puolessa välissä, kun natsirikolliset puolustivat itseään: me vain noudatimme lakia. Juuri siksi tuomitsemme teidät, vastasivat tuomarit.
Mikä on siis oikein? Keskellä tätä vuosisataa, vuonna 1948 annetussa julistuksessa vastauksen antaa johdanto, eivät niinkään sen artiklat: ihmiskunnan kaikkien jäsenten luonnollisen arvon ja heidän yhtäläisten ja luovuttamattomien oikeuksiensa tunnustaminen on vapauden, oikeudenmukaisuuden ja rauhan perustana maailmassa. Euroopan unioni on sitoutunut ihmisoikeuksiin: sen todellinen ylpeys ei ole euro eikä kauppa vaan ihmisarvo. Lukiessamme uudelleen vuoden 1948 julistuksen johdannon huomaamme kuitenkin, että traagiset johtopäätökset ovat vain nurkan takana: koko ihmisoikeuksien teoria romahtaa väistämättä kuin hiekkalinna, jos emme tiedä, kenelle oikeudet kuuluvat. Toisin sanoen juuri täällä unionin sydämessä on esitettävä lopullinen kysymys, joka herättää enemmän levottomuutta kuin Sokrateen tai Pyhän Augustinuksen kysymykset tai Nürnbergissa esitetty kysymys, mutta joka on lopullinen: mikä on ihminen, ihmiskunnan jäsen, mikä hänen arvonsa on?
Eivätkö inhimillisyyden heikoimmat hetket, syrjäytymisen, vammautumisen, syntymän ja kuoleman hetket, kun ihmistä kutsutaan sikiöksi tai kuolemansairaaksi, ole ehkä juuri niitä hetkiä, joina esiin nousee keskeinen kysymys: mikä on ihminen, kenelle ihmisoikeudet kuuluvat? Sen tähden olen pahoillani siitä, että muuten arvonantoa ansaitsevassa mietinnössä puhutaan kuolemanrangaistuksesta, mutta ei niiden kuolemantuomiosta, jotka eivät voi olla muuta kuin viattomia. Siinä puhutaan lapsista, mutta ei niistä, jotka ovat lapsia enemmän kuin kukaan muu. Pyrkikäämme sen vuoksi parantamaan tekstiä niin, että se todella olisi kaikkien oikeuksia puolustava teksti ja mahdollisimman moni parlamentin jäsen voisi kannattaa sitä.

Zimmermann
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, hyvä rouva Gradin, Euroopan parlamentin vuosittainen mietintö ihmisoikeuksien kunnioittamisesta Euroopan unionissa on tänä vuonna erityisen tärkeä. Vietämmehän me sentään tänä vuonna ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 50: ttä vuosipäivää. Minusta on erityisen ilahduttavaa, että tämän juhlavuoden merkeissä olemme onnistuneet käsittelemään ihmisoikeuksia unionin sisällä ja sen ulkopuolella tänään välittömästi samassa yhteydessä.
Siten myös suurelle yleisölle käy selväksi, että Euroopan parlamentin jäsenet vaativat ihmisoikeuksien kunnioittamista kaikkialla maailmassa. Tämän signaalin vaikutusta ei saa aliarvioida. Jäsenvaltiot joutuvat liian usein kuulemaan moitteita, että ne loukkaavat itse ihmisoikeuksia rajojensa sisäpuolella samaan aikaan kun ne pakottavat kauppakumppaninsa kunnioittamaan niitä kauppasopimusten niin sanottujen ihmisoikeuslausekkeiden avulla. Mietinnössä me kuitenkin lisäksi tähdennämme sitä, että erityisesti heikkojen ja sosiaalisesti syrjäytyneiden henkilökohtaisia oikeuksia loukataan. On Euroopan henkisen perinteen mukaista, että Euroopan parlamentti ei ole tähän mennessä epäröinyt työntää sormeaan demokratioidemme haavaan jopa omista riveistä nousevia vihamielisyyksiä uhmaten. Minusta on sen vuoksi erityisen tärkeää, että ihmisoikeuksia koskevassa mietinnössä käsitellään myös pakolaisten ja ulkomaalaisten, lasten ja vähemmistöihin kuuluvien tilannetta. Heillä ei tavallisesti ole äänioikeutta, he eivät siis voi osallistua hallitsijoiden valintaan. Jos he joutuvat ihmisoikeusrikkomusten uhreiksi, teot jäävät usein rankaisematta. Silloin sanotaan, että se on heidän omaa syytään, että he ovat käyttäytyneet provosoivasti ja että he eivät sopeudu. Nämä ovat syitä, joilla aivan liian usein puolustellaan kohtuuttomia hyökkäyksiä. Mutta se, että joku on muukalainen, normaali tai poikkeava, merkitsee kuitenkin että hän on ihminen, jolla on oikeuksia ja jota tulee siis kunnioittaa. Tämän me haluamme viestittää Euroopan hallituksille mietintömme avulla, emme enempää emmekä vähempää.

Cederschiöld
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, voidaanko oikeutta elää verrata oikeuteen pitää lomaa? Onko poliittisesti ehdottomien oikeuksien ja taloudellisten ja kulttuuristen oikeuksien arvojen välillä eroa? Ihmisoikeudet ovat nykyään osa diplomaattista vuoropuhelua, mutta siinä niitä ilmentävät klassiset oikeudet, kuten oikeus tutkintaan ja tuomioon, oikeus elämään, äänioikeus ja yhdenvertaisuus lain edessä.
Taloudelliset oikeudet perustuvat rajallisiin voimavaroihin, eikä niiden ehdotonta noudattamista voida vaatia suurimmalta osalta maailman väestöä, vaan niitä tulee pikemminkin pitää tavoiteltavina päämäärinä.
Se, että kaikilla on oikeus työhön, on teeskentelyä, jopa tietyissä unionin jäsenmaissa. Kun YK: n julistus kirjoitettiin, Neuvostoliitto yritti sekoittaa oikeudet peittääkseen sen, että perusoikeuksia lyötiin laimin. Tällaisessa taktiikassa on vaarana, että se johtaa oikeusvaltion perustan heikkenemiseen.
Tilanne on huono, kun taloudellisilla oikeuksilla yritetään peitellä poliittisten oikeuksien puutteita ja epämääräisyyksiä. Poliittiset oikeudet kuten demokratia, sananvapaus, vapaus omistaa ja elinkeinovapaus ovat yrittäjyyden, työllisyyden ja hyvinvoinnin kehittämisen edellytyksiä, mihin me kaikki pyrimme.
Ihmisoikeudet eivät mitenkään liity palkallisiin lomiin. Palatkaamme asian ytimeen: John Locken ihmisoikeudet perustuivat elämään, vapauteen ja omistajuuteen, mikä Amerikassa on saanut muodon life, liberty and the pursuit of happiness (elämä, vapaus ja onnen etsiminen) ja mitä YK kutsuu elämäksi, vapaudeksi ja henkilökohtaiseksi turvallisuudeksi.
Kysymykset, jotka liittyvät raskaudenkeskeytykseen, homoseksuaalien avoliittoja koskevaan lainsäädäntöön ja heidän vaatimuksiinsa saada adoptoida lapsia, ovat arvokysymyksiä, jotka kuuluvat kansalaisten perhelainsäädäntöjen piiriin. Äänestämme sen vuoksi syrjintää vastaan , mutta jätämme äänestämättä kansallisista perhekysymyksistä. Vaikka emme voikaan tukea mietintöä, haluan osoittaa lämpimät kiitokseni Schaffnerille pätevästä työstä lähes mahdottoman tehtävän parissa.

Ojala
Arvoisa puhemies, ihmisoikeudet kuuluvat kaikille. Näinhän me kaikki sanomme. Valitettavasti hyvin usein tämä on pelkkää puhetta. Täälläkin olemme voineet kuulla, että mitä tulee esimerkiksi homoseksuaaleihin, niin kaikki eivät olekaan välttämättä asiasta samaa mieltä. Samoin pyytäisin katsomaan omille takapihoillemme, mitä tulee Euroopan romanien kohteluun. Jokaisessa maassa on tässä suhteessa parantamisen varaa. Heidän ihmisoikeutensa eivät toteudu täydellisesti.
Amsterdamin sopimuksen 13 artikla antaa meille tulevaisuudessa mahdollisuuden toimia aktiivisesti syrjinnän kieltävän puitedirektiivin ja rasismin vastaisen direktiivin aikaansaamiseksi. Nämä olisivat sellaisia konkreettisia tekoja niin komissiolta, parlamentilta kuin neuvostoltakin, joita kansalaiset odottavat. Wienissä järjestetty kansalaiskokous, joka käsitteli 13 artiklaa, asetti suuria odotuksia myös Euroopan parlamentille tässä suhteessa.

Berger
Arvoisa puhemies, kun tänään keskustelemme vuosittaisista ihmisoikeusmietinnöistä ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 50-vuotispäivän yhteydessä, myös kysymys ihmisoikeuksien paremmasta institutionaalisesta ja oikeudellisesta suojaamisesta myös Euroopan unionin sisällä on aivan oikeutetusti esityslistalla paremmin edustettuna kuin koskaan. Sekä korkean tason asiantuntijaryhmä että myös puheenjohtajamaa Itävalta sekä myös parlamentti minun puolueryhmäni aloitteesta ovat nyt taas tehneet tästä kysymyksestä ajankohtaisen.
Amsterdamin sopimus edisti kyllä jonkin verran ihmisoikeuksien oikeudellista suojaamista Euroopan unionissa - tästä on tänään puhuttu jo joitakin kertoja. Erityisesti 13 artikla voisi kaikista siihen sisällytetyistä menettelyoikeudellisista esteistä huolimatta merkitä melkoista edistystä. Eräässä konferenssissa Wienissä tätä artiklaa sanottiin nukkuvaksi lapseksi. Mielestäni meidän tehtävämme on herättää se. Mutta yhä edelleenkään edes klassisia ihmisoikeuksia ei ole päättäväisesti sisällytetty Euroopan unionin oikeuteen. Tämä on sitäkin surullisempaa ja arveluttavampaa, kun unioni ottaa itselleen yhä enemmän tehtäviä, jotka liittyvät äärimmäisen kiinteästi perusoikeuksiin, erityisesti kolmannen pilarin alueella, esimerkiksi kehittämällä yhteistä turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaa, yhteisillä järjestäytyneen rikollisuuden vastaisilla toimilla, uusilla valvontaa ja unioninlaajuista poliisi- ja oikeusyhteistyötä koskevilla menettelyillä.
Näitä politiikkoja on ohjattava ja rajoitettava suoraan EU-oikeuteen sovellettavilla perus- ja ihmisoikeuksilla. Kuten tuskallisesta kokemuksesta tiedämmekin, jostakin politiikan alueesta voi tulla kestävä vain, jos on olemassa myös vastaava institutionaalinen suoja. Me ehdotamme siksi tarkistusehdotuksessa, että sen Euroopan komission jäsenen, jolle annetaan vastuu vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvasta alueesta, on tulevaisuudessa oltava vastuussa myös ihmisoikeuksien suojelemisesta Euroopan unionin sisällä ja että Wienissä sijaitsevasta rasismin seurantakeskuksesta kehitetään unionin yleinen ihmisoikeuksien seurantakeskus.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, olemme täysin samaa mieltä jäsenvaltioiden tarpeesta vahvistaa ihmisoikeuksien kunnioittamisen takaamiseksi Euroopan unionissa tarvittavat säädökset ja toimet.
Emme myöskään hyväksy sitä, että toisten katoille heitellään kiviä katsomatta, mistä aineesta oma kattomme on tehty. Ihmisoikeuksien kohdalla ei saa unohtaa tai väheksyä sosiaalisia oikeuksia. Korostamme, että esittelijä viittaa niihin, vaikka, kuten aina, nämä viittaukset ovat meistä riittämättömiä. Euroopassa on nimittäin hylättävä puolusteleva kanta sosiaalisten oikeuksien osalta, ikään kuin ne olisivat jotain liikaa ja maailmanlaajuistuminen ja kilpailu pakottaisivat niin sanottuihin realistisiin tarkistuksiin.
Kaksi myönteistä huomiota kahdesta ehdotuksesta: Euroopan naisiin kohdistuvan väkivallan vastainen vuosi 1999 sekä kansainvälisten verkostojen ja laittoman maahanmuuton alalla kauppaa käyvien tahojen vastaisen toiminnan vahvistaminen.
Lopuksi puhuisin vielä eräästä " lasikatosta" . Toivomme, ettei Portugali antaisi aihetta julkisen järjestysvallan edustajien harjoittamaa vangittujen tai pidätettyjen henkilöiden kidutusta ja epäinhimillistä kohtelua koskeviin kertomuksiin.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.30.

Vankilaolot
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Pradierin laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A4-0369/98) vankilaoloista Euroopan unionissa: järjestelyt ja korvaavat rangaistukset.

Pradier
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, minulle on suuri kunnia puhua teille, koska mielestäni niin neuvoston, komission kuin parlamentinkin on tehtävä tärkeitä päätöksiä käsittelemästämme aiheesta. Tämä aihe ei ole todellakaan äärimmäisen suosittu. Se ei sovi kovinkaan hyvin vaaliteemaksi. Sallikaa minun kuitenkin todeta tänään, kello yhdeksän illalla, että 400 000 Euroopan kansalaista on vankilassa. Jos jollakin heistä on epäonnea, tai ehkä onnea, omistaa puoliso, yksi tai kaksi lasta tai iäkkäät vanhemmat, vankilaolot koskettavat tällä hetkellä suoraan 1, 5-2 miljoonaa eurooppalaista. Vankila on nykyään välttämätön paha. Sen tehtävään, joka on toisaalta riistää joidenkin rikollisten vapaus, eli hieman rankaiseva tehtävä, on aivan ilmeisesti yhdistettävä vankilasta pois pääsyn valmistelu, kuntoutus, uudelleenkoulutus. Lieneekö tarpeen sanoa teille, hyvät kollegani, että eurooppalaiset vankilat eivät täytä tätä tehtävää tai ne täyttävät sen erittäin huonosti, lukuun ottamatta hyvin harvoja maita, ja meillä on ohimennen tilaisuus antaa niille tunnustusta.
Ketkä ovat vankilassa? Kerron teille, ketkä ovat vankilassa. Tarkoitukseni ei ole olla sinisilmäinen. Ne, jotka ovat vankilassa, ovat syyllisiä, tuomittuja. Ja ehkä näin onkin paras. Mutta keitä he ovat? He ovat köyhiä, ja suurin osa heistä elää köyhyysrajan alapuolella. He ovat lukutaidottomia tai henkilöitä, joiden saama koulutus on ilmiselvästi puutteellinen. He ovat ihmisiä, joilla ei ole eettisiä, sisäisiä tai perhesiteitä, he ovat ihmisiä, jotka ovat samanaikaisesti työttömiä, he ovat ihmisiä, jotka ovat olleet rikosten uhreja jo ennen rikollisiksi tuloaan. He ovat lisäksi ihmisiä, joiden somaattinen tai psyykkinen terveys on vakavasti vaarassa. 95 % nykyisistä vangeista täyttää ainakin kolme näistä kriteereistä.
On totta, että vankilat ovat liian täynnä. Ne ovat liian täynnä, koska nykyään tuomitaan yhä ankarammin. On puhuttu siitä, kuinka tarpeellista on rakentaa vankiloita. Ehkä niitä on rakennettava, varmasti, mutta ei niiden lisäämiseksi vaan parempien asumisolojen tarjoamiseksi niiden hoidokeille. Muutama seikka on mielestäni tärkeä. Ensimmäinen liittyy siihen, että painotetaan enemmän vankilatuomion korvaavia rangaistuksia. Kahden vuoden vankilatuomiossa ei ole järkeä. Pikkurikolliset ja pikkuroistot tapaavat vankilassa suuria rikollisia, jotka puolestaan tietävät, kuinka pikkurikollisista tehdään suuria rikollisia. Sen lisäksi joissakin maissa on havaittu, että korvaavien rangaistuksien, yhdyskuntapalvelun ja päiväsakkojen, avulla voidaan löytää laadukkaampia parannuskeinoja kuin vankeus.
Toinen seikka, joka on mielestäni ainakin yhtä tärkeä, liittyy korvauksiin. Kun rikollinen on aiheuttanut jollekulle vahinkoa, tätä korvausta ei saa suorittaa valtion välityksellä - kaikki pitävät valtiota pilkkanaan, samoin kuin koko väestö pitää vankeja pilkkanaan. Rikollisen ja uhrin välinen tarkasti määritelty side toimii sitä vastoin suorana korvauksena ja ehkä yhtenä niistä keinoista, joiden turvin meidän pitäisi edetä.
Haluaisin kiinnittää huomionne kahteen seikkaan, joihin liittyen tarkistuksia tehdään. Ensimmäinen seikka liittyy siihen, että joissakin jäsenvaltioissa vankilaan lähettämiseen riittää vielä nykyään se, että käyttää jotakin kiellettyä ainetta. Se on väärin. Tästä vääryydestä on vielä keskusteltava. Tältä osin olen sitä mieltä, että komissiossa järjestetyssä, äärimmäisen mielenkiintoisessa ja vilkashenkisessä tapaamisessa päästiin asiasta suhteellisen hyvin yksimielisyyteen. Toinen seikka koskee laitosten yksityistämistä. Institutionaalinen loukkaus, joka vapauden riisto on, kuuluu ja sen on kuuluttava valtiolle. Se kuuluu valtion tehtäviin, valtion, jonka on taattava laitosten sisäinen kuri, säännöstö ja turvallisuus. Jotkin maat ovat pitäneet hyvänä voida hajottaa tämä velvollisuus ja siirtää se yksityisyrityksille. Luoja tietää, kannatanko yksityisyrityksiä, mutta tämä tehtävä kuuluu valtiolle eikä sitä saa ottaa siltä pois. Meidän kannaltamme olisi joka tapauksessa jaloa säilyttää tämä tehtävä valtiolla.

Van Lancker
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, mikäli on olemassa paikkoja, missä riskit ihmisoikeusloukkauksiin ovat hyvin suuria, niihin lukeutuvat vankilat, koska niissä on vain hyvin vähän valvontaa ja koska, kuten Pradier jo mainitsi, aihe ei ole suosittu, koska vankilat ovat liian täynnä. Siksi onkin mielestäni erittäin hyvä, että käymme tätä keskustelua samaan aikaan ihmisoikeuskeskustelun kanssa. Sillä huolimatta siitä, että YK: n ihmisoikeuksien julistuksesta on kulunut 50 vuotta, Euroopan maat voivat esittää tällä hetkellä kaikkea muuta kuin kelvollisen taseen vankiloiden ihmisoikeustilanteesta. Haluankin kiittää kollega Pradieria ryhmäni puolesta sydämellisesti hänen mietinnöstään ja siitä halukkuudesta, jota hän on osoittanut tarkistustemme hyväksymiseksi. Haluan muuten myös sanoa hänelle, että hänen mietintöään on tällä hetkellä jo käytetty koko sivun ilmoituksissa, joita esimerkiksi Belgian ihmisoikeusliiga on julkaissut kampanjassaan. Tämä on mielestäni huomionarvoista.
Haluaisin mainita kaksi päälinjaa, jotka ovat minulle ja meille tärkeitä. Ensiksi, kuten Pradier jo sanoi, vankeusrangaistukset ovat vain yksi mahdollisista yhteiskunnan vastauksista rikollisuuteen. Pradier on sanonut: ne ovat välttämätön paha. Mutta eettiseltä ja sosiaaliselta kannalta katsottuna sekä tehokkuutta ajatellen ne eivät ole kuitenkaan menestyksellisin väline. Ne, jotka vaativat enemmän ja pitempiä rangaistuksia vastauksena rikollisuuteen, yliarvioivat suuresti vankeusrangaistusten henkilökohtaisen ja kollektiivisen pelkoa herättävän vaikutuksen. He unohtavat, että vankeusrangaistuksilla ei poisteta vahinkoa, jota uhrit ovat kärsineet ja he unohtavat lisäksi, että yhteiskunta ei missään tapauksessa hyödy niistä, se yhteiskunta, johon vankeusrangaistuksen leimaaman rikollisen on palattava. Se merkitsee siis sitä, että rikospolitiikassa ja sen toteuttamisessa on valittava mahdollisuuksien mukaan vaihtoehtoiset ja korvaavat rangaistukset, joissa painotetaan paljon enemmän vahingonkorvausta ja hyödyllistä paluuta yhteiskuntaan.
Ryhmäni on esimerkiksi sitä mieltä, että ihmiset, jotka on pidätetty huumeiden hallussapidosta, eivät kuulu vankiloihin. Olemme myös sitä mieltä, että nuoret eivät kuulu vankiloihin. Olemme edelleen vakuuttuneita siitä, että vankilaan sulkemisella on päinvastainen vaikutus näihin nuoriin, huolimatta siitä, että emme tietenkään sulje silmiämme niiltä suurilta ongelmilta, joita joskus aivan nuoret rikolliset aiheuttavat. Me vaadimme rakentavaa ja inhimillistä nuorisorikoslakia, joka asettaa nuoret vastuuseen, mutta joka antaa heille myös parhaat mahdollisuudet yhteiskuntaan paluuseen.
Toiseksi vankeusrangaistukset on toteutettava ihmisarvoisella tavalla ja se ei merkitse meidän mielestämme vain sitä, että jäsenvaltioiden on noudatettava vain Euroopan neuvoston oikeussäännöksiä, vaan myös niitä hyvin konkreettisia suosituksia, joita eurooppalainen komitea kidutusten ehkäisemiseksi on tehnyt. Se merkitsee myös sitä, että Belgian kaltaisten maiden, jotka eivät ole säätäneet lakia, johon on kirjattu vankien oikeudet ja velvollisuudet eivätkä toteuta riippumatonta ihmisoikeuksien loukkausten valvontaa, on tehtävä näin välittömästi. Mikäli jäsenvaltiot noudattaisivat tuon komitean ja Euroopan neuvoston suosituksia ja myös Pierre Pradierin mietinnön suosituksia, hänen ei olisi tarvinnut laatia tätä mietintöä emmekä me olisi olleet tänään yhdessä täällä. Haluan onnitella häntä vielä kerran ja toivon, että tälle Euroopan parlamentin aloitteelle saadaan jatkoa.

Colombo Svevo
Arvoisa puhemies, mikäli me tänään hyväksymme tämän mietinnön, se johtuu suurelta osin sen laatijan poliittisesta kaukonäköisyydestä ja kyvystä esittää asiasta kaikkein olennaisin, jättää ideologinen jäykkyys sikseen ja käyttää ennen kaikkea hyväksi tilaisuus laatia mietintö, jonka sisällöstä voi vallita laaja yhteisymmärrys.
Mielestäni meidän on pohdittava ennen kaikkea erästä seikkaa: kaikki Euroopassa tehdyt mielipidemittaukset, niin kansalliset kuin Euroopan laajuiset, osoittavat, että niin sanottua turvallisuutta koskeva kysymys on kansalaisille äärettömän tärkeä. Kansalaiset vaativat rauhanomaista rinnakkaiseloa: tämän oikeutetun toiveen ja tämän mietinnön välillä on siis ristiriita.
Ennen kaikkea sanon, että kansalaisten turvallisuus on tärkeää meille kaikille, ei ainoastaan eräille meistä. Kansalaiset kuitenkin tietävät, että myös vankiloiden hyvä järjestys, varmuus rangaistuksesta, vankiloiden turvallisuus, selkeät ja myös yleisen mielipiteen hyväksymät vaihtoehtoiset rangaistukset ovat osa tätä rauhanomaista rinnakkaiseloa. Se, ettei usein ankarista vankilaoloista keskustella, ei edesauta kansalaisten turvallisuutta, päin vastoin rangaistuksen kovuus usein peittää poliittisen kyvyttömyyden taata rinnakkaiselon rauhanomaisuus.
Toiseksi on muistettava tavoitteet, jotka asetimme tälle mietinnölle. Ottamalla huomioon eroavaisuudet, mutta myös rikoslaeissa tapahtuneet myönteiset muutokset, ja osoittamalla huolestuneisuutemme eräistä yhä evätyistä oikeuksista, esimerkiksi tutkintavankeuden vääränlaisesta käyttämisestä ja vankiloiden ylikuormittumisesta eräissä jäsenvaltioissa, halusimme tässä mietinnössä valita tiettyjä jo joissain jäsenmaissa olemassa olevia linjoja ja kiinnittää muiden valtioiden huomion niihin. Voimme sanoa, että tämä on hyvän tavan mukaista eikä vahingoita eikä vähennä kansallista suvereniteettia, mutta kiinnittää huomiota asiaan, jossa Euroopan parlamentilla on selkeä kanta.
Olemme pahoillamme siitä, että huumeita koskeva paljon keskustelua herättänyt kysymys on otettu mukaan tähän mietintöön, mikä uhkasi horjuttaa yksimielisyyttä, jonka toivon löytyvän uudelleen. Tahtoisin täsmentää, että kaikilla tarkistuksilla, jotka olen tutkinut, erityisesti omallani ja rouva Ana Palacion tarkistuksella, pyrittiin kiinnittämään parlamentin huomio siihen, että huumeiden käyttäjät eivät tarvitse vankilaa, vaan vaihtoehtoisia ja korvaavia rangaistuksia, esimerkiksi vieroitushoitoa jossakin yhteisössä tai erikoistuneen sairaanhoidon piirissä. Tämä oli tarkistuksemme tarkoitus.
Huomaan, että on esitetty useita tarkistuksia, ja mielestäni ne auttavat pääsemään terveeseen ajattelutapaan ja tasapainoon myös ryhmien sisällä. Mikäli tähän tasapainoon voidaan päästä vielä yhden tarkistuksen osalta, olemme yhdessä saavuttaneet tavoitteemme, tätä mietintöä koskevan mahdollisimman laajan poliittisen yhteisymmärryksen aikaansaaminen.

Caccavale
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, aikaa on niin vähän ja herra Pradierin mietintö niin hyvin tehty, niin järkevä ja kaukonäköinen, että tyydyn esittämään vain kaksi huomautusta. Ensinnäkin: on totta, ettei tämä ole vaaliteema, mutta meidän on kuitenkin torjuttava eräs virheellinen ajatus, nimittäin ajatus siitä, että kansalaisten sulkeminen tyrmään voisi ratkaista heidän ongelmansa, tai jossakin mielessä meidän ongelmamme. Pahemmin ei voisi erehtyä, sillä silloin pidetään itsestäänselvyytenä seikkaa, joka ei ole itsestäänselvyys, hyvä Pierre: vankilassa on myös paljon kansalaisia, jotka eivät ole syyllisiä, vaan syyttömiä, ja joiden tutkintavankeuden pituutta ei voida hyväksyä. Nyt siis ne, joita tällainen vastoinkäyminen kohtaa - mutta myös ne, jotka ovat todellakin syyllisiä - oppivat vankilassa vain tekemään rikoksia enemmän ja paremmin, sillä tällä hetkellä monista vankiloistamme on tullut rikollisuuden kouluja, joissa rikollisista tulee vahvempia, etevämpiä, päättäväisempiä ja vaarallisempia yhteiskunnalle.
Toinen seikka, hyvä Pierre, on se, ettei ole olemassa kahta yhteiskuntaa: ei ole olemassa niitä, jotka ovat vankilan sisäpuolella, ja niitä, jotka ovat ulkopuolella. Olet esittänyt tilastoja, oikeutetusti, kaikista eurooppalaisista, joita ongelma jollain tavalla koskee, koska he ovat vankilassa olevien omaisia. On hyvä selittää Euroopan kansalaiselle kerta kaikkiaan, että nyt vankilassa olevien vankien vastuuntunnon palauttaminen ja heidän yhteiskuntaan palaamisensa edistäminen on teko, joka hyödyttää meitä kaikkia, joka hyödyttää yhteiskuntaa ja auttaa luomaan yhteiskunnasta oikeudenmukaisemman ja tasa-arvoisemman.

Mendes Bota
Arvoisa puhemies, tämän mietinnön selitysosuudessa on ansioita. Siinä etsitään johtolankoja, selityksiä ja syitä ja tuodaan esille ongelmia. Samalla, kun siinä tehdään konkreettisia ehdotuksia, siinä kuitenkin eksytään harhateille, koska siinä mennään vieraille alueille. Kaikkiin yhteiskunnallisiin, poliittisiin ja jopa taloudellisiin perusteisiin voidaan vedota, kun perustellaan laittomien huumeiden käytön rangaistavuuden poistamista puoltavien toimintaa. Vaikka laittomien huumeiden käytön rangaistavuuden poistaminen helpottaisi ylikuormitettujen vankiloiden tilannetta, se ei ole hyväksyttävää, koska se ei kuulu tähän keskusteluun, vaan toiseen.
Joukkotiedotusvälineet ottavat järjestelmän haavoittuvuuden ja heikkoudet esiin ainoastaan silloin tällöin huomiota herättävän paon, verisen kapinan tai kuuluisuuksien vankeustuomioiden yhteydessä. Mutta harvoin kerrotaan HI-viruksen, hepatiitin tai tuberkuloosin huolestuttavasta leviämisestä. Harvoin ymmärretään, kuinka vakavia asioita ovat vankiloiden liikaväestö, saniteettiolot, väkivalta ja vähäiset mahdollisuudet yhteiskuntaan sopeutumiseen sekä nuorien, äitien, psyykkisesti sairaiden, alkoholistien ja narkomaanien seurantaan.
Kaiken tämän lisäksi mietinnössä ei edes mainita ihmisarvonsa menettäneiden ja epätoivoon vaipuneiden ihmisten vankiloissa tekemien itsemurhien määrää. Portugalilaisena olen häkeltynyt siitä, että Portugali on heikoista vankilaoloista kertovien tilastojen huipulla. Tämän vuoden lokakuun 15. päivänä Portugalissa oli 14 592 tuomittua, tutkintavankeudessa olevaa tai vielä tuomitsematonta vankia. Portugalin 52 vankilan kapasiteetti on ainoastaan 10 763 paikkaa. Mikäli vangeista 4 111 on tutkintavankeudessa ja monet heistä ovat olleet pidätettyinä kauemmin kuin on suotavaa tai laki sallii, on meidän oltava esittelijän kanssa samaa mieltä, kun hän ottaa esille oikeusjärjestelmässä tapahtuvan tutkintavankeuden suhteettoman käytön. Se on pääasiallinen syy vankiloiden liikaväestöön. Tutkintavankeus on toimenpide, jonka pitäisi olla poikkeus, mutta itse asiassa se onkin sääntö.

Oostlander
Arvoisa puhemies, erittäin arvostettu kollegamme Pradier on laatinut mietinnön, jota on luonnollisesti luettava vakavalla mielellä, koska sen aihe on tärkeä.
Haluaisin puuttua heti yhteen tiettyyn kohtaan, eli mietinnön 35 kohtaan. Alkuperäisessä tekstissä mainitaan syy siihen, miksi jotakin henkilöä ei vangita, nimittäin täydet vankilat. Minun on sanottava, että ainakin kotimaassani - ja uskon, että asia on niin useimmissa maissa - on tehtävä erittäin vakavia rikoksia, tehtävä todella suuria vääryyksiä joutuakseen vankilaan. Silloin on pitänyt loukata ihmisoikeuksia suuressa määrin. Mielestäni ei voida sanoa, että syy siihen, miksi jotain henkilöä ei vangita, ovat liian täydet vankilat.
Mikäli huumeiden käyttäjistä sanotaan, että heitä ei pidä vangita sen seikan vuoksi, että he ovat käyttäneet huumeita, sanon, että se on jokseenkin loogista, mutta se ei johdu täysistä vankiloista vaan muista syistä. Minusta olisi hyvin outoa, mikäli käytettäisiin vääriä keinoja jonkin henkilön parantamiseksi. Alkuperäisessä tekstissä syynä mainitaan tuo vankiloiden liikakansoitus, mutta se esiintyy myös monissa tarkistuksissa. Minusta se on hyvin outoa. Ainoastaan Colombo Svevon ja hänen kumppaneidensa tarkistuksessa sitä ei mainita. Siinä sanotaan vain, että huumeiden käyttäjää ei pidä vangita vain sen takia, että hän käyttää huumeita. Se vastaa sitä kantaa, joka meillä Alankomaissa on ollut jo pitkään: huumeiden käyttäjä on ensisijaisesti potilas ja huumekauppias on suurrikollinen, joka on tuomittava ankarasti. Minusta on loogista, että huumekauppiaat ovat vankilassa, mutta sellaista henkilöä, joka on vain polttanut tai käyttänyt huumeita ei löydy vankilasta. Silti vankilat ovat tietenkin täynnä ihmisiä, jotka ovat käyttäneet huumeita tai käyttävät niitä edelleen. Se johtuu siitä, että he ovat tehneet muitakin rikoksia. Mutta se on aivan toinen asia. Haluaisin, että nämä kaksi asiaa erotettaisiin mietinnössäkin selvästi toisistaan.
Kaipaan oikeastaan vastausta kysymykseen, kuinka huumeiden pääsy vankiloihin tai niiden osiin saadaan estettyä. Tällaiset asiat ovat tärkeitä. Kaipaan todellakin syvällistä kuvausta siitä, mitä ovat kansalliset toimivaltuudet ja mitkä pitää säilyttää sellaisina ja mitä Euroopan unioni oikeastaan voi tehdä asialle. Mielestäni me voimme ennen kaikkea vaihtaa tietoja ja kokemuksia, mutta en usko, että me ryhdymme laatimaan yhteistä vankilalainsäädäntöä. Se ei näytä minusta kulttuurisesti katsottuna oikealta ratkaisulta.

Gradin
Arvoisa puhemies, komissio suhtautuu myönteisesti herra Pradierin mietintöön ja hänen unionin vankilaolojen järjestelyjä koskeviin ehdotuksiinsa.
Olemme esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että olisi kiinnitettävä enemmän huomiota niihin noin 400 000 henkilöön, jotka ovat vankilassa eri jäsenvaltioissa. On ponnisteltava voimakkaasti vankien sopeuttamiseksi takaisin yhteiskuntaan ja kiinnitettävä erityistä huomiota ihmisoikeuksien kunnioittamiseen. Euroopan neuvoston hyväksymien vankien kohtelua koskevien sääntöjen noudattaminen täytyy varmistaa. Tämä todetaan myös vuoden 1997 mietinnössä, joka koskee ihmisoikeuksien kunnioittamista Euroopan unionissa.
Euroopan unionilla on Amsterdamin sopimuksen myötä mahdollisuus lähentää vankilaoloja koskevia sääntöjä. Tähän sisältyy mahdollisuus lujittaa yhteistyötä päätösten täytäntöönpanon osalta. Siihen voisivat myös sisältyä vankien ennenaikainen tai ehdonalainen vapauttaminen ja palaaminen yhteiskuntaan. Tämä on tärkeää, jotta voitaisiin turvata vankien yhtäläinen kohtelu unionissa.
Nämä mahdollisuudet vahvistaa jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä vankilaolojen alalla ovat yksi tärkeä osatekijä, jotta voisimme saavuttaa korkean turvallisuustason sillä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella, joka meidän kaikkien - parlamentin, komission ja neuvoston - on nyt toteutettava.
Komissio käsittelee tätä mietintöä hyvin huolellisesti niiden toimivaltuuksien puitteissa, joita sillä Amsterdamin jälkeen tällä alalla on.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.30.

Kulutustavaroiden kauppa ja takuut
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta kulutustavaroiden kauppaa ja niihin liittyviä takuita koskevista tietyistä seikoista (A4-0469/98) (esittelijä: Kuhn).

Kuhn
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kaikki Euroopan toimielimet puhuvat kansalaisten Euroopasta. Parlamentilla on tämän takuudirektiiviä koskevan äänestyksen yhteydessä tilaisuus näyttää, kuinka kansalaisystävällinen se on. Yhteinen kanta on ilahduttava ja hyvä perusta toiselle käsittelylle. Neuvosto on hyväksynyt joitakin parlamentin esittämiä tärkeitä muutoksia, valitettavasti ei kaikkia. Neuvosto teki kuitenkin myös joitakin uusia muotoiluja. On myönteistä, että neuvosto hyväksyi kahden vuoden takuuajan. Käytettyjen autojen osalta tehtiin minun nähdäkseni kannatettava muutos. Sen perusteella jäsenvaltiot voivat päättää, että ostaja ja myyjä voivat sopia lyhyemmän määräajan, joka tosin ei saa olla lyhyempi kuin yksi vuosi.
Neuvosto vahvisti myös sen, että kuuden ensimmäisen oston jälkeisen kuukauden aikana todistetaakkaa käännetään. Tämä tarkoittaa, että jos tuote ei ole sopimuksen mukainen, virheen oletetaan olleen olemassa jo ostohetkellä, ellei myyjä toisin osoita. Lisäksi hyväksyttiin se, että myyjä vastaa julkisista, esimerkiksi mainonnassa esitetyistä tuotteeseen liittyvistä maininnoista, ellei hän osoita, että nämä eivät olleet hänen tiedossaan. Vaikka neuvosto ehdottaakin valmistajan ja myyjän kaupallisen takuun osalta vähemmän sitovaa järjestelyä, se on tulevaisuudessa avoimempi. Sitä, mitä takuussa sanotaan, on noudatettava. On tärkeää, että on viitattava siihen, että kuluttajalla on lailliset oikeudet takuuseen, joihin takuu ei saa vaikuttaa, siis parlamentin vaatimus toteutui.
Neuvosto hyväksyi parlamentin vaatiman oikaisutoimia koskevan hierarkian tavaran ollessa virheellinen, tosin nähdäkseni vaikeammin ymmärrettävin sanoin. Kuluttaja voi vaatia tuotteen korjaamista, mikäli se on mahdollista ja järkevää, tai korvaavaa tuotetta, mikäli sellainen on saatavilla. Jos kumpikaan ei ole mahdollista, hän voi vaatia sopimuksen purkamista tai hinnanalennusta. Tähän asti kaikki on hyväksyttävää. Sen sijaan parlamentin ei pitäisi hyväksyä sitä, että kuluttaja ei voisi vaatia sopimuksen purkamista, jos tuotteessa havaittu virhe on vähäinen. Käytännössä tämä merkitsee, että jos virheellistä tuotetta ei voida korjata eikä korvaavaa tuotetta ole saatavilla, ostaja saa kyllä hinnanalennuksen, mutta hänelle jää virheellinen tuote. Minusta tämä on mahdoton ajatus.
Lisäksi herää kysymys, kuka määrittelee vähäisen virheen. Direktiivin ei oikeastaan pitäisi olla asianajajiin kohdistuva työllistämistoimenpide. Siksi pyydän parlamenttia poistamaan 3 artiklan 5 kohdan. Vielä yksi huomautus: saman artiklan 4 kohdassa on saksan- ja englanninkielisissä teksteissä käännösvirhe. Siinä pitää lukea kuten ranskankielisessä tekstissä: " kohtuullisen ajan kuluessa tai" eikä " kohtuullisen ajan kuluessa ja" .
Komissio, parlamentti ja neuvosto halusivat tämän direktiivin avulla yhdenmukaistaa kulutustavaroiden takuun vähimmäisvaatimuksia. Neuvosto näyttää kuitenkin unohtaneen tämän neuvotteluissaan yhdessä kohdassa. Yhteisessä kannassa halutaan sallia se, että jäsenvaltiot voivat määrätä, että kuluttajan on ilmoitettava myyjälle oikeuksiensa käyttämisestä kahden kuukauden kuluessa siitä, kun hän on havainnut virheen tuotteessa. Tämä on vähimmäisvaatimusten yhdenmukaistamisen vastaista. Vain harvat jäsenvaltiot haluavat ottaa käyttöön tämän valitusvelvollisuuden. Se oli yhdelle jäsenvaltiolle tarjottu porkkana, jotta se hyväksyisi yhteisen kannan, mitä se sitten ei kuitenkaan tehnyt. Velvollisuus valittaa kahden kuukauden kuluessa, mikä on käytäntö joissakin jäsenvaltioissa, on sisämarkkinoiden yhteisten sääntöjen vastaista, kannustaa valistunutta kuluttajaa valehtelemaan - sillä kukapa myyjä tietää, koska olen todennut puutteen - ja johtaa toisessa EU-maassa ostoksia tekevää kuluttajaa harhaan. Ranskalainen, joka ei tunne valitusvelvollisuutta, koska hänen maassaan se on erilainen, ja joka on ostanut Saksassa tuotteen eikä ilmoita virheestä ajoissa ajanpuutteen ja etäisyyden vuoksi ja tietämättömyyttään vielä kertoo totuuden, menettää kaikki oikeutensa. Ostaja, joka ostaa tavaransa kulman takaa ja huomaa virheen, ilmoittaa siitä heti myyjälle, koska hänhän haluaa käyttää tavaraa. Näin tullaan varmaankin toimimaan. Valiokunta vaatii siksi, että tämä järjestely poistetaan ilman vastinetta, ja pyydän tähän myös parlamentin kannatusta.
Neuvosto vaatii 36 kuukauden määräaikaa täytäntöönpanolle kansallisessa lainsäädännössä, me 24: n. Euron käyttöönoton myötä hintojen vertailtavuus paranee. Sen vuoksi kuluttajat toivoakseni hyödyntävät enemmän sisämarkkinoita. Näin ollen kulutustavaroiden takuun vähimmäismääräysten yhdenmukaistamisen täytyy olla voimassa viimeistään silloin, kun euro otetaan käyttöön käteisenä rahana. Meidän pitäisi siksi pitää kiinni 24 kuukaudesta. Valiokunta on tuonut muitakin ensimmäisen käsittelyn ehdotuksia uudelleen esiin. Tarkistuksen 25 olemme hyväksyneet jo useita kertoja muiden direktiivien yhteydessä. Tiedän, että yksi puolueryhmä on nykyisin sitä vastaan. Sama koskee tarkistusta 27. Parlamentti hyväksyi sen suurella enemmistöllä käsiteltäessä kuluttajien oikeussuojakeinoja koskevaa mietintöä. Te kaikki saitte luottolaitoksilta tarkistusta 17 koskevia kirjeitä, kuten minäkin. Tarkistuksessa 17 lukee kuitenkin yksiselitteisesti, että kyse on osamaksusta, johon myyjä on myöntynyt, ja että osamaksujen maksaminen voidaan lakkauttaa, kunnes myyjä on korjannut virheen. Kysymys ei ole pankkilainasta. Sitä ei tietenkään voi keskeyttää puutteen takia.
Valitettavasti en ajanpuutteen vuoksi voi perustella jokaista tarkistusta. Yhden asian voin kuitenkin vakuuttaa teille: sekä valiokunta että parlamentti huolehtivat ensimmäisessä käsittelyssä aina siitä, että tasapaino ostajien, myyjien ja valmistajien välillä säilyy. Nyt haluaisin lopuksi kiittää kaikkia, komissiota, puheenjohtajamaita Isoa-Britanniaa ja Luxemburgia ja kollegoja, jotka ovat antaneet tukeaan.

Whitehead
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella kollegaani Annemarie Kuhnia mietinnöstä, joka saattaa hyvinkin jäädä hänen viimeiseksi suureksi mietinnökseen parlamentissa. Hän on laatinut sen alusta asti, ja olemme nyt päässeet siihen pisteeseen asti, että voimme todella sanoa muistaneemme vanhan " caveat emptor" -periaatteen. Olemme antaneet kuluttajalle riittävät korvaus-, valitus- ja tiedonsaantimahdollisuudet tässä asiassa.
Tässä parlamentissa on hyvin pitkään ollut sellainen painostusryhmä, jonka mielestä yhteinen kanta on hyvä nykyisellään, mitään muutoksia ei pitäisi tehdä ja tässä vaiheessa olisi hyvin rasittavaa, jos meillä olisi jonkinlainen yhteispäätösvaihe. Jos meillä olisi yhteispäätösvaihe, on tietysti täysin selvää, että se kestäisi kauemmin. Siinä voitaisiin kuitenkin myös saada aikaan joitakin hienoisia parannuksia tähän jo nyt pohjimmiltaan hyvään lainsäädäntöön, jolla valmistajien ja kuluttajien väliseen suhteeseen luodaan uudenlainen tasapaino. Valtaosa esittelijän tekemistä tarkistuksista parantaakin direktiiviä tältä osin. Kannatan erityisesti niitä tarkistuksia, joilla poistetaan ne kohdat, jotka koskevat kuluttajan velvollisuutta ilmoittaa virheistä kahden kuukauden kuluessa, koska tämän toteuttaminen on selvästi ongelmallista; takuiden uusimista niiden tavaroiden osalta, joihin virheelliset tavarat vaihdetaan, koska niihin pitäisi ilman muuta soveltaa samoja ehtoja; ja yhteisen kannan 3 artiklan 5 kohdan poistamista, jonka mukaisesti kuluttaja ei voisi purkaa myyntisopimusta, jos virhe on pieni, koska pieni virhe saattaisi toistua yhä uudelleen takuun voimassaoloaikana.
Minulla on muitakin epäilyksiä Yhdistyneen kuningaskunnan tilanteesta parin muun tarkistuksen suhteen, erityisesti niiden tarkistusten osalta, joiden mukaisesti kuluttaja voi lakkauttaa osamaksuerien maksamisen yksipuolisesti missä tahansa oloissa, mistä voi joissakin tapauksissa aiheutua vaikeuksia. On myös liberaaliryhmän tarkistus, jonka mukaisesti vastuu jaettaisiin valmistajan ja sellaisen myyjän kesken, joka on lopettanut kaupankäynnin tai joka ei ole tietoinen oletetusta virheestä. Mikäli tämä hyväksytään, meillä on tilaisuus pohtia ja harkita asiaa lähemmin yhteispäätösvaiheessa.
Haluaisin lopuksi mainita tarkistuksen, jonka olen tehnyt yhdessä rouva Jacksonin ja joidenkin muiden parlamentin eri ryhmiä edustavien jäsenten kanssa. Sen mukaisesti direktiivin ulkopuolelle jäisivät ne huutokauppakamarit, jotka myyvät tavaraa huutokaupalla vain tuossa huutokaupassa määritellyllä hinnalla ja jotka toimivat yleensä antiikkitavaran ja taideteosten välittäjinä. Tätä asiaa koskeva tarkistuksemme 34, joka toivottavasti hyväksytään, koskee erityisesti joitakin yhteisessä kannassa jo olevia määräyksiä. Suosittelen sitä parlamentille.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, saanen aloittaa kiittämällä sydämellisesti rouva Kuhnia siitä todella lojaalista tavasta, jolla hänen kanssaan voi työskennellä. Tarkoitan sitä todella ja kaipaamme häntä kollegana sitten, kun hän ei enää ole parlamentin jäsen eikä puutu enää kuluttajansuoja-asioihin.
Toiseksi, edunvalvonta. Minä olen kärsinyt siitä mielestäni vähemmän kuin herra Whitehead. Kun ajattelen edunvalvontaa harjoittavia tahoja, voin todeta, että tänään keskustellaan esimerkiksi tarkistuksesta, joka liittyy kulutustavaroiden takuisiin ja jonka on esittänyt Sotheby's, joka ei ole mikään vähäpätöinen tekijä. Edunvalvontaa harjoittaviin tahoihin liittyen olen sitä mieltä, että emme voi sanoa olevamme kaikkein puhtaimpia. Ryhmämme tukee muuten sitä tarkistusta, mutta en ole vieläkään sitä mieltä, että se on tarpeellinen.
Tämän direktiivin avulla pyritään vahvistamaan sellaisen kuluttajan asemaa, joka ostaa yhtenäismarkkinoilla yhä enemmän ylellisyystavaroita. Se merkitsee sitä, että kun niitä ostetaan, voidaan luottaa siihen, että niissä on takuut eikä tällöin olla riippuvaisia vain tehtaan takuista, vaan takuut tulee myöntää kahdeksi vuodeksi, kun on kyse uusista tavaroista ja vuodeksi, kun on kyse käytetyistä tavaroista.
On kylläkin olemassa yksi rajoitus ja se on mainittu 3 artiklan 3 kohdassa, jossa säädetään korvauksesta, mikäli kulutustavarassa on jotain vikaa. Se merkitsee sitä, että mikäli halpa käytetty auto, jolle annetaan vuoden takuu, on 500 guldenin arvoinen, katsotaan kohtuullisuuden nimessä, että korvaus ei ole oikeassa suhteessa maksettuun summaan, mikäli autoon vaaditaan vuoden takuu. Jokainen, joka on huolestunut tällaisista seikoista, voi löytää tästä direktiivistä joukon seikkoja, jotka turvaavat kuluttajien oikeudet hyvin, mutta jotka eivät silti aiheuta ongelmia vähittäiskauppiaalle ja myyjälle.
Tässä direktiivissä on uutta todistustaakan kääntäminen. Olen tyytyväinen tapaan, millä se on siinä muotoiltu.
Haluan puhua hieman eräästä toisesta asiasta: pienistä ja keskisuurista yrityksistä. Olemme järjestäneet pienten ja keskisuurten yritysten hyväksi monta asiaa ehdottamalla, että tiukassa tilanteessa oleva vähittäiskauppias saa oikeuden vahingonkorvaukseen. Se sisältyy ryhmämme esittämään tarkistukseen. Me emme halua pienten ja keskisuurten yritysten joutuvan sellaiseen tilanteeseen, että jo muutenkin tiukassa tilanteessa oleva vähittäiskauppias joutuu antamaan luettelon eri maiden palvelupisteistä joka kerta, kun asiakas ostaa jotakin. Mielestämme se ei ole tarpeellista. Ostettaessa hyvä Philips- tai Siemens-merkkinen laite tai mikä tahansa muu laite, valmistaja on luonnollisesti itse laittanut laitteen mukaan sellaisen luettelon. Sitä ei pidä kuitenkaan vaatia joka paikassa. Mielestäni tässä suhteessa esitetään liikaa vaatimuksia.
Olen huolestunut yhdestä asiasta, joka liittyy 3 artiklaan, joka muodostaa direktiivin ytimen, ja 5 artiklaan. Olen huolestunut, koska minulle on sanottu, että minä vähennän kuluttajien oikeuksia. Olen tehnyt niin. Olen esittänyt PPE-ryhmän nimissä tarkistuksen 3 artiklan 3 kohtaan. Olen esittänyt tarkistuksen 3 artiklan 5 kohdan poistamiseksi. Tässä on kyse seuraavasta erosta: a reasonable time ja without any significant inconvenience ja appropriate period having regard to . Minulla on yhä sellainen tunne, että minun käyttämäni termi appropriate on tiukempi kuin kohtuullinen aika, joka nyt mainitaan tässä huonosti muotoillussa kohdassa. Pyydän myös sosialistien ryhmää äänestämään 3 artiklan 5 kohdan poistamiseksi ja tukemaan muitakin esityksiämme.

Kestelijn-Sierens
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, ryhmämme mielestä emme onnistuneet asian ensimmäisessä käsittelyssä saavuttamaan tasapainoa toisaalta kuluttajien etujen ja toisaalta myyjien ja tuottajien etujen välillä. Siksi pyydämme teitä vielä kerran miettimään niitä seurauksia, joita sekä komission, neuvoston että parlamentin kannoista aiheutuu.
Siksi olemme muotoilleet uudestaan muutaman tarkistuksen. Ensiksi ja ennen kaikkea käytetyt tavarat. Me puolsimme niiden jättämistä direktiivin ulkopuolelle, mutta koska se ei ole enää mahdollista menettelyn tässä vaiheessa, me esitämme pakollista yhden vuoden rajaa ja mahdollisuutta vapautukseen sopimuksen pohjalta.
Toiseksi neuvoston teksti vahingonkorvausmahdollisuuksista on epäselvä. Kukaan ei hyödy epämääräisestä lakitekstistä. Se työllistää vain asianajajia. Mielestämme omassa tekstissämme on selkeä hierarkia ja sen kieli on ymmärrettävämpää.
Esitämme lopuksi joissakin tapauksissa vastuun siirtämistä tuottajalle myyjän asemasta. Ehdotettu lainsäädäntö suojaa kuluttajaa erittäin hyvin, mutta kukaan ei välitä samaisesta kuluttajasta, joka ostaa jotakin ulkomailta eikä voi enää kääntyä myyjän tai kauppiaan puoleen.
Mikäli tässä ei löydetä tasapainoista ratkaisua, liberaaliryhmä äänestää ehdotusta vastaan. Kuluttajat eivät muuten hyödy ylenmääräisestä suojelusta, jonka kustannukset he todennäköisesti itse maksavat korkeampina hintoina.

Breyer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, me vihreiden puolueryhmässä olisimme toivoneet, että olisimme ottaneet mukaan vielä laajemman kuluttajansuojan ensimmäisessä käsittelyssä. Mehän kannatimme viiden vuoden takuuaikaa kannustaaksemme vielä enemmän siihen, että tuotettaisiin todellakin kestäviä tuotteita, sillä tämän täytyy olla selvä: meidän on sisällytettävä kestävän kehityksen periaate myös kuluttajansuojaan. Sen vuoksi meistä on valitettavaa, ettei se silloin saanut enemmistöä taakseen.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että kaksi vuotta on sentään parempi kuin puolen vuoden takuuaika, mikä on nykyinen käytäntö Saksassa, ja siinä asiassa olimme valitettavasti peränpitäjiä tällä alalla. Mielestäni on erittäin olennaista, että meidän täytyy vahvistaa kuluttajansuojaa tältä osin, ja siihen kuuluu, että kuluttajalla on tämä takuu. Se ei kuitenkaan saa johtaa siihen, että puutteen ilmetessä, kun se on laadultaan kohtuuton, loukataan jälleen kestävyyden periaatetta, siis jos kokolattiamatossa on pieni tahra, sen ei pidä johtaa siihen, että koko matto täytyy hävittää, jolloin ei taata sitä, että ympäristönäkökohta otetaan huomioon.
Pidämme myös erittäin olennaisena valmistajan ja myyjän yhteistä vastuuta - se on ehdottomasti myös sisällytettävä tähän direktiiviin - ja erittäin olennaista on tietenkin myös se, että virheestä ilmoittamisen määräaikaa ei lyhennetä, jotta ostajien ja kuluttajien oikeuksia ei rajoiteta.
Olisimme toivoneet, että oikeuksia ennemminkin laajennetaan. Uskoakseni olemme kaiken kaikkiaan jokseenkin tyytyväisiä tähän mietintöön. Viimeiseksi haluaisin vielä mainita yhden asian. Minusta olisi ollut parempi, jos olisimme saaneet aikaan vielä merkitsemisvelvollisuuden, joka koskee tuotteen koko käyttöikää, jotta kuluttaja voi todellakin harjoittaa politiikkaa työntäessään ostoskärryjä ja jotta hän voi myös painostaa tässä asiassa, jotta tavaroita tuotetaan todella kestävän kehityksen periaatteita noudattaen. Se on meidän toiveemme, ja näyttää siltä, että meidän on myös sen avulla, että yhdistämme ympäristönsuojelun ja kuluttajansuojan, huolehdittava siitä, että tämä tavoite saavutetaan.

Sandbæk
Arvoisa puhemies, minun on valitettavasti todettava, ettei kantani tähän ehdotukseen ole muuttunut paljoakaan siitä, kun parlamentti käsitteli sitä tämän vuoden maaliskuussa. Pidän edelleen erittäin kyseenalaisena sitä, onko harmonisointi välttämätöntä ja vastustan voimakkaasti sitä, että käsiteltävänä oleva direktiivi heikentää kuluttajien asemaa monessa muussa maassa, muun muassa Tanskassa, jossa se suoraan heikentää Tanskan osto- ja markkinointilain asettamia sääntöjä. Tarkastelun kohteena pitäisi olla Euroopan kuluttajien oikeudellinen asema sen sijaan, että keskitytään siihen, miten EU voi kasvattaa kansalaisten ostohaluja heidän käydessään muissa jäsenmaissa. Kuluttajien suojaamiseksi useita direktiivin määräyksiä olisi jätettävä pois. Kyse on 1 artiklan 2 kohdan b alakohdasta; 2 artiklan b kohdan viimeisestä osasta; 2 artiklan 4 kohdan ensimmäisestä osasta ja 3 artiklan 5 kohdasta. Direktiivin olennainen puute on se, että se koskee pelkästään kuluttajan ja myyjän välistä suhdetta, eikä siinä oteta huomioon ketjun aikaisempien lenkkien vastuuta virheellisistä tuotteista.
Ongelmallista on myös se, ettei myyjällä ole vakuuttavaa tiedotusvelvollisuutta ja on myös kohtuutonta, että kuluttajat huomioon ottava näkökulma on vain yksi näkökulma muiden joukossa. Kuluttajan näkökulma on aina ollut ensisijainen. Ehdotuksessa on lisäksi useita epäselviä kohtia, joita minun ei käytettävissäni olevan ajan puitteissa ole mahdollista käsitellä lähemmin. Tuen luonnollisesti niitä mietinnössä esitettyjä tarkistuksia, joissa puutteita ja epäselvyyksiä yritetään vähentää, mutta ne eivät ole riittäviä, joten en voi valitettavasti tukea mietintöä kokonaisuudessaan.

Jackson
Arvoisa puhemies, pidän tämän direktiivin taustalla olevaa ajatusta hyvänä. Tiedämme, että yhä useammat kuluttajat Euroopan unionissa ostavat tavaroita muissa jäsenvaltioissa, ja tämä todennäköisesti yleistyy, kun yhtenäisvaluutta otetaan käyttöön. Tiedämme myös, että kuluttajien tiedot ovat tuolloin usein puutteelliset eivätkä he ole selvillä ostamiinsa tavaroihin liittyvien takuiden luonteesta.
Suhtaudun hyvin ymmärtävästi rouva Sandbækin esittämään näkemykseen. Tämä ongelma olisi voitu ratkaista helpoimmin ottamalla käyttöön sellainen yksinkertainen toimenpide, jonka mukaan kuluttajille on kyseisenä ostoajankohtana tiedotettava heidän oikeuksistaan takuiden saantiin siinä maassa, missä he ostavat tavaroita. Jos he ostavat jotakin Tanskassa, he tietävät olevansa Tanskassa. He voivat katsoa ulos ikkunasta ja nähdä tanskalaisten kävelevän sinne tänne tanskaa puhuen. He eivät saa ranskalaista takuuta, vaan he saavat tanskalaisen takuun. Tämä yksinkertainen toimenpide olisi mielestäni ollut suuri parannus monessa jäsenvaltiossa tällä hetkellä vallitsevaan tilanteeseen.
Asiassa olisi ollut se hankaluus, että silloin kuluttajista vastaava osasto olisi jäänyt vaille työtä Euroopan komissiossa. Yhdenmukaistamisdirektiivi on osoittautunut sille liian houkuttelevaksi. Komissio onkin tässä direktiiviluonnoksessa pyrkinyt yhdenmukaistamaan kaikissa jäsenvaltioissa myönnettyjen takuiden luonnetta ja niiden mukaisia kuluttajan oikeuksia.
Komission osuus direktiivin laatimisessa ei ole sujunut kovin hyvin. Alkuperäinen teksti oli laadittu erittäin huonosti, ja taloudellisen vaikutuksen arvioinnissa sanottiin vain, että direktiivin noudattamisesta aiheutuvat kustannukset ovat vähäiset. Tämä oli selvästi ristiriidassa Wilhelm Consulting Groupin komissiolle tekemässä taloudellisen vaikutuksen arvioinnissa, jonka mukaan kustannukset kohoaisivat todennäköisesti tuntuvasti joillakin vähittäismyyntisektoreilla. Neuvosto on nyt parantanut tekstejä. Meidän on sanottava, että yhteinen kanta on suotuisampi kuin alkuperäinen teksti ja se, että esittelijä niin sanoakseni " paikkailee" tekstiä.
Komissio on myös laajentanut direktiivin soveltamisalaa niin, että se kattaa kaikki käytetyt tavarat. Miten realistista tämä on? Koskisiko se esimerkiksi hyväntekeväisyyskaupoissa ja kirpputoreilla myytäviä tavaroita? Jos näiden myyjien täytyisi myöntää vähintään vuoden takuu, kuten direktiivissä määrätään, uhkaisihan tämä direktiivi tulevaisuudessa heidän toimintaansa? Komissio ja ministerineuvosto eivät ole miettineet loppuun asti, mitä seurauksia on vähintään vuoden takuun ulottamisesta koskemaan käytettyjä tavaroita. Direktiivin 7 artiklassa sanotaan selvästi, että takuu koskisi kaikkia käytettyjä tavaroita ainakin vuoden ajan. Tiedetäänkö tämä Oxfamissa? Ollaanko tähän tyytyväisiä teidän lähiseutunne kirpputorilla?
Sisällyttäessään käytetyt tavarat direktiivin soveltamisalaan komissio on huomaamattaan sisällyttänyt siihen taide-, antiikki- ja keräilyesineet. Kolmea direktiiviluonnoksessa määrätystä oikaisukeinosta ei voida mitenkään soveltaa niihin. Miten vaihdetaan tai korjataan Canaletton maalaus? Hinnan alentamisesta olisi hyvin vaikea sopia. Tarkistus 34, jota olen esittänyt herra Whiteheadin kanssa, mahdollistaa myyjän vastuun huomiotta jättämisen tällaisissa tapauksissa ilmenevien virheiden osalta. Toivottavasti tämä järkevä tarkistus saa kannatusta.
Lopuksi totean, että direktiivi ja esittelijä suhtautuvat liikuttavan hyväuskoisesti ihmisluontoon. Direktiivissä epäonnistutaan sen pyrkimyksessä selventää tietämättömän kuluttajan oikeuksia, mutta se itse asiassa auttaa ja lohduttaa häikäilemätöntä kuluttajaa, joka käyttää mielellään hyväkseen kaikkia laillisia porsaanreikiä vaatiessaan tavaroiden vaihtamista tai hyvitystä niiden ostohintaan. Rouva Kuhn on pahentanut tilannetta entisestään.
Yhteenvetona sanoisin, että tästä direktiivistä tulee hyötymään ainoastaan yksi ihmisryhmä: asianajajat Euroopassa. Voin ennustaa varmasti, että mikäli tämä direktiivi hyväksytään, se lisää oikeudellista epävarmuutta ja käräjöintejä. Kuluttajat Euroopassa hyötyvät siitä hyvin vähän, ja Euroopan pienyritykset saavat maksaa siitä. Herra Santer lupaa vähemmän mutta parempaa lainsäädäntöä. Tämä direktiivi on enemmän ja huonompaa lainsäädäntöä.

Garosci
Arvoisa puhemies, tehtävänämme on myös markkinoiden vaatimusten ja tarpeellisten markkinoita säätelevien lakien yhteensovittaminen. Tämä on erityisen totta nyt, kun syntymässä ovat valtavat 370 miljoonan kuluttajan markkinat. Teemme työtä kuluttajan puolesta, joka nykyään vaatii uusia tai uudistettuja tuotteita ja palveluita, mutta joka muistaa myös menneisyyden, koska hän haluaa takuut tuotteista, joihin hän on aina ollut tyytyväinen, kuluttajan, joka samaan aikaan vaatii enemmän tietoa kuluttamistaan hyödykkeistä, yksinkertaisempia ja vaarattomampia pakkauksia, selkeämpiä merkintöjä ja yhä vähemmän saastuttavia ekologisesti kestäviä materiaaleja. Viime kädessä tämän hetken kuluttaja vaatii enemmän varmuutta ja takuita, ja nämä ovat juuri aiheita, joita käsitellään siinä asiakirjassa, josta tänään keskustelemme.
Mielestäni komission ehdotus on parlamentin ehdotusten ansiosta varmasti parantunut, vaikka siinä edelleenkin on osittain kyseenalaisia määräyksiä, kuten käytettyjä tavaroita koskeva määräys. Kaikkia tarkistuksia ei ole kenties pakko kannattaa, sillä luultavasti ne saisivat aikaan epätasapainoa markkinoilla hämmentäen kuluttajia ja kauppiaita entisestään ja lisäisivät kaupan ja teollisuuden eri aloille aiheutuvia kuluja tarjoamatta kuitenkaan käytännön hyötyä lopulliselle kuluttajalle.
Viimeiseksi haluan sanoa, että uusien hankalien tarkistusten tai muutosten kannattaminen äänestyksessä viivästyttäisi lainsäädäntöprosessin loppuun saattamista. Nyt on kuitenkin oikea aika tehdä loppu kuluttajan epävarmuudesta ja välttää sovittelumenettely, josta varmasti tulisi pitkä ja vaikea. Olen siis sitä mieltä, että yhteisessä kannassa on otettu huomioon Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esittämät tärkeimmät huomautukset. On ehkä parempi hyväksyä yhteinen kanta heti ja varmistaa direktiivin hyväksyminen ennen tämän vaalikauden loppua. Näin voisimme täyttää velvollisuutemme kuluttajan etujen puolustamisessa.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, tämä direktiiviehdotus, joka on nyt toisessa käsittelyssä, on erityisen merkittävä, jotta sisämarkkinat voivat toimia ja jotta kuluttajia voidaan suojella. Haluaisin kiittää esittelijää, rouva Annemarie Kuhnia, joka on, kuten ensimmäisessäkin käsittelyssä, tehnyt jälleen erittäin paljon perusteellista ja järkevää työtä. Haluaisin tässä yhteydessä selittää lyhyesti sitä kantaa, jonka komissio otti neuvoston yhteiseen kantaan kuluttajien asioita käsittelevässä neuvoston kokouksessa tämän vuoden huhtikuussa. Komissio osallistui lopulta siihen poliittiseen sopimukseen, joka ilmaisi jäsenmaiden määräenemmistön välisen kaiken kattavan kompromissin. Ennen kuin komissio vahvisti kantansa, se oli tehnyt arvion kyseisen ehdotuksen myönteisistä ja kielteisistä kohdista. Olennaisimpiin myönteisiin kohtiin kuuluvat " sopimuksenvastaisissa tapauksissa" -käsitteen harmonisointi, kuluttajien oikeuksia koskeva käyttökelpoinen järjestelmä, joka on sopeutettu nykyiseen markkinoilla vallitsevaan tilanteeseen, yksinkertainen kahden vuoden pituinen takuuaika, muutos siihen kenellä on todistustaakka, sekä ensimmäiset kaupankäyntiä koskeviin takuisiin liittyvät määräykset, jotka varmistavat kuluttajien osalta tietyn suojan avoimuuteen liittyvissä kysymyksissä.
Yksi kielteinen kohta on se, että jäsenvaltioilla on mahdollisuus ottaa käyttöön kuluttajien ilmoitusvelvollisuus, joka on merkki siitä, että käsiteltävänä olevat oikeudet voidaan saattaa voimaan. Tätä määräystä on vaikea yhdistää ajatukseen yhteisestä kuluttajien vähimmäissuojasta. Edellisestä käy selvästi ilmi, että yhteinen kohta sisälsi enemmän myönteisiä kuin kielteisiä kohtia, minkä vuoksi komissio asettui tukemaan sitä.
Tämän kannan seurauksena komissio voi hyväksyä tarkistukset 7, 8, 9, 19, 20, 24, 25 ja 26, tarkistuksen 26, kuitenkin sanamuotoon tehdyn muutoksen jälkeen. Komissio voi myös hyväksyä tarkistuksen 15, pienen muutoksen jälkeen niin, että siinä otetaan realistisesti huomioon neuvoston painottama ongelma. Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 1 esitetyssä muodossa, mutta se ehdottaa sen muuttamista huomioksi, jossa esitetään uudelleen 153 artiklan sisältö, joka korvaa aiemmin perustamissopimuksessa olleen 129 a artiklan. Niiden tarkistusten joukosta, jotka komissio voi hyväksyä, haluaisin painottaa etenkin tarkistusten 7, 8 ja 20 merkitystä, mitä myös tämäniltaisessa keskustelussa on painotettu. Ne heikentävät jäsenmaiden mahdollisuuksia ryhtyä käyttämään kuluttajien ilmoitusvelvollisuutta ehtona sille, että kuluttajien oikeudet ovat voimassa. Nämä tarkistukset vaikuttavat siis mietinnön sisältöön niin, että se voidaan sovittaa yhteen sisämarkkinoiden idean ja sen tavoitteen kanssa, jonka mukaan direktiivi antaa kuluttajille yhteisen vähimmäissuojan.
Kun otetaan huomioon se, mitä tälle direktiiviehdotukselle tapahtuu vielä toisen käsittelyn yhteydessä ja mahdollisen sovittelumenettelyn aikana, voin erittäin tyytyväisenä todeta, että esittelijän tekemien tarkistusten ja perusteluiden valossa neuvoston ja Euroopan parlamentin periaatteelliset kannat näiden ongelmien osalta eivät eroa merkittävästi toisistaan. Olen sen vuoksi sitä mieltä, että tämän direktiiviehdotuksen nopeaan hyväksymiseen on hyvät mahdollisuudet, mikä merkitsee sitä, että Euroopan kuluttajille voidaan taata useita tarkoituksenmukaisia ja välttämättömiä oikeuksia.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.30.

Uusien henkilöautojen hiilidioksidipäästöt
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana González Álvarezin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0492/98) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi järjestelmän perustamisesta uusien henkilöautojen keskimääräisten erityisten hiilidioksidipäästöjen valvomiseksi (KOM(98)0348 - C4-0425/98-98/0202(SYN)).

González Álvarez
Arvoisa puhemies, kenties yksi maapallomme ja Euroopan unionin merkittävimmistä lähivuosien haasteista on ilmastoon vaikuttavien kaasupäästöjen vähentäminen. Tämä osittainen ja vaatimaton ehdotus liittyy uusien autojen hiilidioksidipäästöjen mittaukseen.
Mietinnössä muistutetaankin Rion konferenssissa - jo kauan aikaa sitten - annetusta sitoumuksesta vakauttaa CO2-päästöt vuonna 2000 vuoden 1990 tasolle. Siinä muistutetaan myös Kioton sitoumuksesta: kuuden kasvihuonekaasun päästöjen vähentämisestä 8 %: lla vuosina 2008-2012. Vaikka ehdotus olikin varovainen, se oli mielestämme paras mahdollinen.
Kun otetaan huomioon, että henkilöautot aiheuttavat 50 % liikenteen CO2-päästöistä ja 12 % kaikista Euroopan unionin CO2-päästöistä, mietinnössä muistutetaan, että jo neuvoston vuonna 1996 hyväksymässä kannassa ehdotettiin CO2-päästöjen vähentämistä, niin että ne olisivat 120 g/km vuonna 2005 tai viimeistään vuonna 2010.
Komission antamassa asiakirjassa vahvistetaan, että CO2-päästöt ovat nykyisin 170 g/km, kun ne Eurostatin mukaan ovat vähintään 186 g/km.
Mietinnössä muistutetaan verokannustimien tarpeellisuudesta, polttoaineen taloudellisuudesta sekä myös merkintäjärjestelmästä ja kuluttajien tiedottamisesta, joka on mielestämme keskeinen asia ja joka mainitaan lisäksi eräässä toisessa mietinnössä, jota käsiteltiin samaan aikaan ja jonka esittelijänä herra Fitzsimons.
Mietinnössä kiitetään valvontajärjestelmää koskevaa ehdotusta, vaikka en ymmärräkään kovin hyvin vaatimusta siitä, ettei maiden erilaisia järjestelmiä yhdenmukaistettaisi, koska tietynlainen yhdenmukaistaminen on mielestäni välttämätöntä.
Mietinnössä muistutetaan myös Euroopan parlamentin suhtautuvan epäröiden vapaaehtoisiin sopimuksiin - vaikka tiedänkin hyvin arvoisan komissaarin puoltavan niitä luultavasti siksi, että ne ovat kahdesta pahasta pienempi paha - ja myös kiitetään tätä järjestelmää, koska uusien ajoneuvojen CO2-päästöjä valvova järjestelmä tulee olemaan tarpeen joko sopimusten tai lainsäädännön perusteella.
Olemme sitä mieltä, ja sanomme sen myös perusteluissa, että ehdotuksia ja direktiivejä on niin runsaasti, että kansalaisten on vaikea ymmärtää niitä ja niitä on vaikea siirtää osaksi eri maiden lainsäädäntöä - on lukuisia direktiivejä, jotka koskevat osittain päällekkäisiä asioita.
Mietinnössä todetaan, että ellei ryhdytä toimiin tai harjoiteta valvontaa, päästöt kasvavat lähivuosina 40 %: lla.
Mietinnössä muistutetaan lainsäädännön tarpeesta siltä varalta, että sopimus autoteollisuuden kanssa ei tuottaisi tulosta.
Mietinnössä ilmaistaan huoli siitä, ettei arviointia ole odotettavissa ennen vuotta 2003, ja sen vuoksi siinä ehdotetaan, että määräaikaa aikaistettaisiin hieman.
Mietinnössä tarkastellaan niitä ongelmia, joita sähköllä tai muilla polttoaineilla, kuten kaasulla, käyvistä autoista voi tulevaisuudessa aiheutua, ja huomaamme, että komission ehdotuksessa esitetään mahdollisuutta ottaa nämä autot tulevaisuudessa mukaan ehdotukseen. Emme myöskään ole yhtä mieltä Euroopan unionin ulkopuolella rekisteröityjen autojen pois jättämisestä, koska tämä kasvava sektori jäisi tällöin valvonnan ulkopuolelle. Hyväksymme näin ollen herra Langen tästä asiasta esittämän tarkistuksen.
Päätän kohta, arvoisa komissaari, ja sanon, että jotkin hyväksymämme tarkistukset, joita herra Lange esitti, koskevat kevyiden hyötyajoneuvojen ottamista mukaan valvontajärjestelmään ja niissä aikaistetaan hieman määräaikoja - komission edustaja sanoi meille selvästi ympäristövaliokunnan kokouksessa, ettei määräaikojen aikaistaminen olisi mahdollista, mutta koska määräajoissa esiintyy aina viivästyksiä, vaadimme, että niitä aikaistettaisiin hieman. Muistutamme, että se olisi tarpeen, ja esitämme kahta viime hetken tarkistusta: tietojen laatua on arvioitava, ja elleivät tiedot ole tarpeeksi hyviä tarkkaa valvontaa varten, jäsenvaltioita olisi kehotettava muuttamaan niiden tapaa kerätä tietoja ja myös ne autot, joiden moottorin teho tai tilavuus on suurempi, olisi otettava mukaan valvontajärjestelmään.
Toteaisin lopuksi, arvoisa komissaari, että tiedämme, että neuvostolla tai komissiolla voi olla vaikeuksia hyväksyä joitakin tarkistuksiamme. Arvoisa komissaari kuitenkin tietää hyvin, että parlamentti korostaa aina poliittisia ja määräaikojen aikaistamista koskevia ehdotuksiaan, koska se tietää hyvin, että asiat voivat muuten viivästyä.

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, minusta on mukavaa, että voimme keskustella tästä lainsäädännöstä näin intiimissä puitteissa. Ehkä olisi mukavampaa, jos voisimme tehdä sen tämän tilan ulkopuolella ja lisäksi vielä juoda jotakin, mutta se ei valitettavasti onnistu. Mielestäni Euroopan autoteollisuuden asenne on ollut viime aikoina paljon proaktiivisempi kuin aikaisempina vuosina. Tämä näkyi Auto Oil -lainsäädännössä, mutta myös autojen hiilidioksidipäästöjä koskevassa kysymyksessä. Minulle oli yllätys, että tarjottiin vapaaehtoista sopimusta, joka sisältää tavoitteen 140 g/km vuoteen 2008 mennessä, vaikkei se vastannutkaan aivan meidän näkemyksiämme. En halua nyt puhua Leninin sanoin, että " luottamus on hyvä asia, valvonta on parempi" , mutta sen mukaisesti meidän on luonnollisesti toimittava ja seurattava sitä, että tätä vapaaehtoista sopimusta myös noudatetaan.
Tarvitsemme objektiivisen, järkevän tietojärjestelmän, jotta voimme myös harjoittaa tätä valvontaa. Tästä syystä kannatan täysin rouva Gonzálezin mietintöä, jossa komission ehdotusta parannetaan olennaisilta osin. Tarvitsemme yksittäisten mallien osalta tietoja keskimääräisestä kulutuksesta, jotta voimme vapaaehtoista sopimusta tarkastaessamme tarvittaessa kuitenkin sanoa, mikä ei käy päinsä. Meidän on puututtava asioihin lainsäädännöllisen sääntelyn avulla. Tältä osin haluaisin kehottaa komissiota antamaan viitteitä siitä, minkälaista tällainen lainsäädännöllinen sääntely voisi olla. Mieleeni tulee tällä kohdin joskus tieliikenne. Ei saa ajaa yli 50 km/h, mutta jotkut ajavat nopeammin, jolloin poliisi pysäyttää ajajan ja sanoo, että tuo ei ole sallittua ja katsotaanpa, mitä tehdään. Mielestäni täytyy olla etukäteen selvää, että jos joku ajaa nopeammin kuin 50 km/h, hänelle määrätään sakko tai ajokielto tai jotakin muuta vastaavaa. Kun meillä on valvontakeino käytössämme, meidän on myös tiedettävä, mitä tapahtuu, jos meidän täytyy tietojen perusteella sanoa, että tietynlainen käyttäytyminen ei käy päinsä.
Meidän tulisi ottaa myös kevyet hyötyajoneuvot lainsäädännön piiriin, koska nekin tietysti aiheuttavat hiilidioksidipäästöjä ja ne aiheuttavat päästöjä nimenomaan kaupunkialueilla. On kuitenkin myös pieni porsaanreikä. Esimerkiksi eräässä suuressa jäsenvaltiossa, jonka tunnen melko hyvin, on käytössä oma-aloitteinen sitoutuminen. Jossakin vaiheessa kuitenkin huomattiin, ettei sillä tavalla onnistuttu, ja tietyt ajoneuvot jätettiin ulkopuolelle, ajoneuvot, jotka voidaan rekisteröidä myös kevyinä hyötyajoneuvoina. Tämä pieni takaovi olisi syytä pitää ainakin mielessä. Siksi esitämme, että myös kevyet hyötyajoneuvot otetaan mukaan tarkkailuun ja pyydämme muuttamaan direktiiviä 70/156.

Flemming
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat, kaikille niille, jotka ovat kiinnostuneita ympäristöstä ja sen myönteisestä kehityksestä, on selvää, että Kioton pöytäkirjan avulla pystyttiin luomaan hiilidioksidipäästöjen hillitsemisen olennaiset perusedellytykset. Euroopan unioni on sopinut muiden sopimusosapuolten kanssa oikeudellisesti sitovien vähentämistavoitteiden asettamisesta hiilidioksidipäästöille. Se tosiasia, että henkilöautojen päästöt muodostavat 12 % Euroopan unionin kaikista hiilidioksidipäästöistä, pakottaa jokaisen vastuuntuntoisen poliitikon toimimaan ripeästi.
Yhteisö oli ottanut tavoitteekseen vähentää uusien henkilöautojen erityisiä hiilidioksidipäästöjä 120 g/km vuoteen 2000 mennessä. Valitettavasti EU-tasolla ei ole tähän päivään mennessä ollut järjestelmää, jolla näiden tavoitteiden saavuttamista voitaisiin myös mielekkäästi valvoa. Mutta jotta voitaisiin tunnistaa erilaisten toimenpiteiden tehokkuus mahdollisimman nopeasti ja ryhtyä tarvittaessa ohjaaviin toimenpiteisiin, tarvitaan aivan ehdottomasti sopiva valvontajärjestelmä. Tämä voidaan saavuttaa vain siten kuin käsiteltävänä olevassa mietinnössä ehdotetaan, että uusien rekisteröityjen henkilöautojen mallikohtaisista kulutusarvoista, ominaispainosta, nimellistehosta ja iskutilavuudesta kerätään viralliset tiedot. Tällaisen tiedon keräämisen etu ei ole ainoastaan se, että voidaan arvioida kulutusta alentavien toimenpiteiden menestystä, vaan tällä tavoin voidaan myös esittää liikennepolitiikan olennaisia suuntauksia järkevästi.
Tässä mietinnössä ehdotetut toimenpiteet merkitsevät aivan olennaista askelta kohti Kioton pöytäkirjan toteuttamista, sillä pelkät tavoitteet eivät riitä estämään maailman ilmastoon vaikuttavia kielteisiä seurauksia. Sen sijaan on välttämätöntä määrätä tarkastusstandardeja ja myös valvoa niitä erittäin tarkasti. Vain sillä tavoin Euroopan unioni voi omalta, epäilemättä varsin merkittävältä osaltaan edistää sitä, että Kioton pöytäkirjasta jää jäljelle muutakin kuin kauniita sanoja.

Dybkjær
Arvoisa puhemies, ryhmän puheenjohtaja herra Doeke Eisma ei voi olla paikalla tänään, joten puhun sen vuoksi hänen puolestaan. Herra Langen tekemän huomion osalta toivon, että hän - tiedän, että hän on muun muassa tyttärensä kanssa tällä hetkellä - saa drinkin, jota me muut ehkä tarvitsisimme tällä hetkellä täällä täysistunnossa.
Aloitan kuitenkin hänen puolestaan myös kiittämällä esittelijää, joka valiokunnan puolesta on ehdottanut muutamia tärkeitä tarkistuksia. Liberaaliryhmä on aina suhtautunut epäillen, etten sanoisi suorastaan tyytymättömästi, Euroopan komission ja autoteollisuuden välille solmittavaan vapaaehtoiseen sopimukseen, mutta kun se nyt on tehty, voimme vähintäänkin varmistaa, että sen seuranta on kunnollista. Vapaaehtoinen sopimus merkitsee sitä, että CO2-päästöt vähenevät 140 g/km vuonna 2008. Parlamentti on aina ollut sitä mieltä, että lukeman pitäisi olla 90 g/km, jotta päästäisiin Kioton kokouksessa asetettuihin tavoitteisiin. Vähennys on siis enimmillään 25 %, mutta sen pitäisi olla paljon enemmän, koska samalla tiedämme, että tulevaisuuden suurin ympäristöön kohdistuva haaste liittyy liikenteen kehittämiseen.
Olemme sen vuoksi esittelijän kanssa yksimielisiä siitä, että olisi toivottavaa, että meillä olisi varalainsäädäntö, jos tilanteesta muodostuu sellainen, että sopimuksia ei pidetä ja haluaisin tukea esittelijää tämän näkökohdan osalta. Arvoisa puhemies, haluaisin lopuksi sanoa, että vapaaehtoiset sopimukset voivat olla erinomaisia ja haluammekin kiittää autoteollisuutta niistä, mutta tiedämme myös, että jos näiden sopimusten halutaan pitkällä aikavälillä olevan menestyksellisiä, mittaukset ja sanktiot ovat erittäin välttämättömiä.

Hautala
Arvoisa puhemies, on aivan oikein, että esittelijä vaatii tähän sopimukseen mukaan kevyitä hyötyajoneuvoja. On juuri niin kuin kollega Lange äsken sanoi, tässä on porsaanreikä. On jätetty pois kevyet hyötyajoneuvot, joiden hiilidioksidipäästöt ovat huomattavan korkeita. Tuemme todellakin esittelijän muutosehdotuksia. Haluan myös korostaa sitä, että tämän vapaaehtoisen sopimuksen tavoitetaso on varsin vaatimaton. Voiko todella olla mahdollista, että kun vuonna 1986 henkilöautojen keskikulutus oli seitsemän litraa sadalla kilometrillä, niin komissio hyväksyy sen, että autoteollisuus edistyy kuuteen litraan sadalla kilometrillä kahdessakymmenessäkahdessa vuodessa, siis vuoteen 2008 mennessä? Tämä on tilastoista luettavissa: Euroopassa valmistetaan aivan liikaa suuria autoja. Sille olisi voitava tehdä jotain.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, sallikaa minun ensin kiittää ympäristövaliokuntaa ja erityisesti sen puheenjohtajaa, rouva González Álvarezia siitä loistavasta työstä, jota he tämän ehdotuksen parissa ovat tehneet. Kuten sekä esittelijä että herra Lange sanoivat, pitää paikkansa, että tämä on osa ilmastoon liittyvää strategiaamme, ja se on samalla jatkoa Auto oil -ohjelmalle ja siten se toimii kokonaisuudessaan Euroopan ilmanlaadun parantajana. Komissio on yhtä mieltä useista valiokunnan esittämistä rakentavista tarkistuksista. Komissio voi hyväksyä erityisesti tarkistukset 1 ja 2, tarkistuksen 6 sen osan, jossa painotetaan valvonnan tarvetta, periaatteessa tarkistukset 7, 8, ja 27, tarkistuksen 29 sanamuotoon tehdyn muutoksen jälkeen, tarkistukset 33 ja 35, 42-45, mitä tulee niihin osiin, joissa ehdotetaan tietokategorioiden määrän lisäämistä suurempien autojen osalta ja lopuksi periaatteessa tarkistuksen 46.
Seuraavaksi käsittelen niitä useita tarkistuksia, joita komissio ei voi valitettavasti hyväksyä. Se ei johdu poliittisista syistä vaan teknisistä rajoituksista. Kyseessä ovat tarkistuksien 9-26 sekä 36-45 ne osat, joiden lähtökohtana on hyötyajoneuvojen sisällyttäminen valvontajärjestelmään. Meillä ei ole periaatteessa mitään sitä vastaan, että hyötyajoneuvot sisällytetään valvontajärjestelmään, ja ympäristöä ajatellen se on luonnollisestikin järkevä ajatus. Tilanne on kuitenkin sellainen, että näiden ajoneuvojen CO2-päästöjen mittaus ei kuulu EU: n tyyppihyväksyntämenettelyyn ja tällä hetkellä emme yksinkertaisesti voi sisällyttää kyseisiä ajoneuvoja tähän valvontajärjestelmään. Arvostamme sitä, että tarkistuksissa 47 ja 48 halutaan vahvistaa komission asemaa varmistamalla, että jäsenmaat antavat meille luotettavia tietoja. Emme voi kuitenkaan hyväksyä tarkistuksia, koska nykyinen muotoilu pitää mielestämme oikeassa tasapainossa komission tehokkaan aseman ja jäsenmaiden oikeuden käyttää omia järjestelmiään jatkossakin. Emme voi myöskään hyväksyä niitä tarkistuksien 28-30 osia, joissa pyritään toimeenpanon nopeuttamiseen. Komission ehdottamat päivämäärät antavat jäsenmaille etukäteen hyvin vähän aikaa päätöksen toimeenpanemiseen.
Siirryn seuraavaksi käsittelemään tarkistusta 31, jossa ohjelman toteuttamista koskevan kertomuksen päivämäärää siirretään aikaisemmaksi. Sitä emme myöskään voi hyväksyä, koska haluaisimme, että meillä olisi riittävästi tietoja, jotta voisimme laatia tarpeeksi korkealuokkaisen kertomuksen. Emme voi myöskään hyväksyä tarkistusta 34. Seuraavana ovat tarkistukset 12, 14 ja 38, joita emme myöskään voi hyväksyä. Mielestämme ei ole tarkoituksenmukaista, että valvontajärjestelmään otetaan mukaan autot, jotka rekisteröidään toista kertaa, vaikka ne eivät olisi aikaisemmin olleet rekisteröityinä muualla kuutta kuukautta kauempaa. Se tekee tiedoista vain vaikeampia käyttää.
Seuraavaksi käsitellään ilmoitusta siitä tyydyttävästä muodosta, jossa tiedot on toimitettava. Komissio ei voi hyväksyä tätä asiaa käsitteleviä osia tarkistuksista 28 ja 29, koska tyydyttävä muoto on esitetty jo ehdotuksen liitteessä 4. Tarkistuksessa 32 ehdotetaan, että vuodesta 2002 päätettäisiin tehdä viitevuosi autonvalmistajien kanssa tehdyn ympäristösopimuksen valvonnan osalta. Sopimus perustuu kuitenkin kiinteään numeeriseen tavoitteeseen, joten viitevuotta ei tarvita. Jos sopimus perustuisi prosentuaaliseen alentamiseen, viitevuosi olisi ollut välttämätön. Tällä perusteella emme voi hyväksyä tarkistusta. Toisaalta haluaisin vakuuttaa parlamentille, että sopimuksen kehittymistä valvotaan huolellisesti joka vuosi.
Parlamentille ei varmaankaan tule yllätyksenä, ettei komissio voi hyväksyä tarkistuksia 3, 4 ja 5, joissa sopimusta arvostellaan. Minullahan oli vain vähän aikaa sitten tilaisuus käydä, sanoisinpa melko vilkasta keskustelua tästä asiasta ympäristövaliokunnan kanssa. Vastaavien syiden vuoksi komissio ei voi myöskään hyväksyä tarkistuksen 6 sitä osaa, jonka myötä komissio aloittaisi lainsäädäntöehdotuksen esittämiseen liittyvät tekniset toimet. Siitäkin meillä oli tilaisuus keskustella melko perusteellisesti samassa kokouksessa.
Arvoisa puhemies, yhteenvetona voidaan todeta, että komissio voi tukea useita esitetyistä tarkistuksista ja olemme luonnollisestikin hyvin tyytyväisiä siihen, että sekä esittelijä että ympäristövaliokunta ovat suhtautuneet ehdotukseemme yleisesti ottaen myönteisesti.

Lange
Arvoisa komissaari, sallikaa minun esittää täydentävä kysymys kevyistä hyötyajoneuvoista. Olemme tietenkin tietoisia siitä, että direktiivin 70/156 mukaisessa tyyppihyväksynnässä ei ole toistaiseksi arviointikeinoja kevyiden hyötyajoneuvojen hiilidioksidipäästöjen mittaamiseksi. Mutta ne voidaan tietenkin luoda. Jos siis sanomme, että tarvitsemme ne, meidän on muutettava direktiiviä 70/156. Sivumennen sanoen, Auto Oil -lainsäädäntö, uusi direktiivi 98/69 sisältää johdanto-osan luetelmakohdan, jossa vaaditaan juuri tätä. Miksei komissio siis esittäisi tätä koskevaa muutosehdotusta?

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, olen varma siitä, että herra Lange kiinnitti varmasti huomiota siihen, kun sanoin, että emme voi sisällyttää näitä ajoneuvoja järjestelmään tällä hetkellä, sillä olen nimittäin herra Langen kanssa sitä mieltä, että ajoneuvojen sisällyttäminen valvontajärjestelmään olisi erittäin hyödyllistä. Haluan sen vuoksi aloittaa asian vaatiman teknisen työn. En tiedä miten kauan tekninen työ kestää, mutta jonkin aikaahan se vie. Teemme kuitenkin sen, mikä on mahdollista, ja olemme samaa mieltä siitä, että olisi hyvä, jos saisimme nämä muutokset toteutettua.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.30.

Uusien henkilöautojen polttoainetalous
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Kestelijn-Sierensin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0489/98) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi kuluttajien mahdollisuudesta saada polttoainetaloutta koskevia tietoja uusia henkilöautoja markkinoitaessa (KOM(98)0489 - C4-0569/98-98/0272(SYN)).

Kestelijn-Sierens
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, myös tätä toimenpidettä, jota me nyt käsittelemme on tarkasteltava niiden sitoumusten puitteissa, joita unioni on tehnyt Kiotossa CO2-päästöjen ja viiden muun kasvihuonekaasupäästön vähentämiseksi vuoteen 2008 mennessä - eikä vuoteen 2012, kuten vuonna 1990 sovittiin - 8 %: n verran. Kuten sanottu, henkilöautot aiheuttavat noin 12 % CO2-päästöjen kokonaismäärästä unionissa.
Komission kolmiosainen strategia CO2-päästöjen rajoittamiseksi sisältää ehdotuksen antaa uusien henkilöautojen ostajille tietoja auton polttoainetaloudesta. Mitä tämä tiedotusjärjestelmä sisältää? Se sisältää neljä välinettä. Jokaisen myytävän auton tuulilasiin on ensiksikin kiinnitettävä etiketti tai tarra, jonka tulee sisältää seuraavat tiedot: polttoaineen kulutus, hiilidioksidipäästöt ja varoitus hiilidioksidin ja maailmanlaajuisen ilmaston muutoksen välisestä suhteesta sekä polttoaineen kulutuksen ja ajokäyttäytymisen välisestä suhteesta.
On myös julkaistava polttoainetaloutta koskeva ilmaiseksi jaettava ohjekirja, joka sisältää edellä mainitut tiedot kaikista markkinoilla olevista henkilöautomalleista. Tämän kirjasen tulee sisältää myös luettelo eniten energiaa säästävistä autoista.
Kolmanneksi komissio haluaa, että autojen myyntitilassa esillä olevassa julisteessa annetaan yleiskatsaus kaikkien siinä liikkeessä myytävänä olevien autojen polttoainetaloudesta. Lopuksi polttoainetaloutta koskevat tiedot on myös sisällytettävä mainoksiin.
Ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta on hyväksynyt 8. joulukuuta yksimielisesti mietintöluonnokseni kollegoiden muutamin hyödyllisin lisäyksin. Esityksiemme pitäisi saada kuluttajille suunnattu tiedotusjärjestelmä vielä selkeämmäksi, paremmaksi ja tehokkaammaksi. Käsittelen esityksiämme tässä lyhyesti.
Esitämme, että ilmoitus arvioiduista polttoainekustannuksista poistetaan seuraavista syistä. Kaikissa muissa jäsenvaltioissa paitsi Yhdistyneessä kuningaskunnassa dieseliä verotetaan vähemmän kuin muita polttoaineita. Dieseliä käyttävän auton polttoainekulut ovat siksi huomattavasti alhaisemmat kuin vastaavanlaisen bensiiniä käyttävän auton polttoainekulut. Me tiedämme kuitenkin, että dieselautot eivät ole ympäristöystävällisempiä, sillä diesel sisältää haitallisia aineosia ja myös typpioksidia. Mikäli polttoainekustannukset ilmoitettaisiin nimenomaisesti, kuluttaja voitaisiin saada valitsemaan dieseliä käyttävä auto väärin perustein, millä olisi ei-toivottu vaikutus ympäristöön ja kansanterveyteen. Ruotsissa, missä tiedotusjärjestelmä on vuosia ollut pakollinen, on hiljattain jätetty pois polttoainekustannuksia koskeva ilmoitus. Niin kauan kuin dieselin ja bensiinin välillä vallitsee hintaero, polttoainekustannusten ilmoittaminen ei ole järkevää.
Lisäksi arvioidut polttoainekustannukset voivat vaihdella ajokäyttäytymisestä, kaupunkiajosta, moottoriteillä ajosta tai auton huollosta riippuen. Lopuksi asiaan vaikuttavat myös mahdolliset muutokset polttoaineen hinnoissa.
Pyrin muiden esitysteni avulla mahdollisimman yksinkertaisiin ja selkeisiin merkintöihin. Polttoaineen käyttö on ilmoitettava vain yhdellä tavalla. On myös tehtävä ero asuma-alueilla ja niiden ulkopuolella tapahtuvasta käytöstä. Lisäksi vaadimme paremmin kuluttajaa puhuttelevaa varoitusta hiilidioksidin vaikutuksista.
Olemme hyväksyneet myös tarkistuksen, jossa sanotaan, että ilmastointi ja muut tekijät voivat vaikuttaa polttoainetalouteen.
Toinen tärkeä esitys koskee katsausta kymmenestä eniten energiaa säästävästä henkilöautosta, jotka tulisi mainita polttoaineohjekirjasessa. Kannatan kymmenen parhaan luetteloa kategoriaa kohti, sillä auton vähäinen polttoaineen kulutus saa kuluttajan valitsemaan toisen auton vain tyypiltään vastaavien autojen joukosta, mutta se ei saa koskaan tehokkaan ja ison auton ostajaa valitsemaan esimerkiksi pientä tai energiaa säästävää autoa.
Mielestämme painetuissa mainoksissa pitää ilmoittaa polttoaineen kulutuksen lisäksi myös hiilidioksidipäästöt. On totta, että kuluttaja ei vielä tunne hyvin hiilidioksidipäästöjen käsitettä ja on siis korkea aika saada siihen muutos. Haluamme, että tätä direktiiviä sovelletaan myös Internetissä julkaistavissa mainoksissa.
Viides esitys koskee arviointia. Toivon, että komissio tutkii kolmen vuoden kuluttua, onko yhdenmukaistamista jatkettava edelleen.
Toivon, että jokainen voi hyväksyä nämä esitykset, jotta tämä direktiivi voi astua voimaan 1. tammikuuta 2000, kuten on tarkoitus.

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, direktiivissä, josta keskustelimme aikaisemmin, viitataan jälleen vapaaehtoiseen sopimukseen siitä, että autoteollisuus vähentää hiilidioksidipäästöjä teknisten toimenpiteiden avulla. Se, mistä nyt keskustelemme, koskee enemmän kuluttajien käyttäytymisen muuttumista, siis lisätoimenpiteitä. Minusta onkin oikein, että se halutaan saada aikaan tiedotuksen eikä oikeudellisten määräyksien avulla, koska mehän emme todellakaan halua harjoittaa diktatuuria tarpeiden osalta, vaan meidän pitää tiedottaa, ja kansalaiset voivat sitten päättää. Minusta on hyvin jännittävää, kun sitten on autonvalmistajan myyntihallissa ja näkee suuret kyltit autojen päällä, ei enää sitä, kuinka monta hevosvoimaa autossa on tai kuinka kovaa sillä voi ajaa tai muita hienouksia, vaan sen, että yhden auton kohdalla lukee kolme litraa ja toisen yhtä suuren kohdalla 15 litraa, teksti on ehkä huomiota herättävällä taustalla, oli se sitten keltainen, musta, punainen tai vihreä - sitä minä en halua päättää, se, mitä värejä näkee silmissään, on enemmän poliittista - mutta tausta on huomiota herättävä ja silloin ostaja reagoi varmaankin toisella tavalla.
Annettavaa tietoa on nähdäkseni tietenkin lisättävä - ja siihen esittelijä jo viittasi - jotta saadaan aikaan rehellisyyttä, sillä testisyklissä, jota siis ei valitettavasti vielä ole kevyille hyötyajoneuvoille, ei oteta huomioon erityisvarusteita, kuten ilmastointilaitteita tai pysäköidyn auton lämmitystä, ja jo ne voivat nostaa kulutusta 20 %. Tämä pitäisi mielestäni rehellisyyden nimissä myös ilmoittaa kuluttajalle, ei yksityiskohtaisesti, mutta huomautuksena siitä, että jos autoon asentaa kyseisen laitteen, kulutus vastaavasti nousee. Olen myös sitä mieltä, että tältä osin olisi sallittava laajempi Internet-tarjonta ja sitä olisi vaadittava enemmän - jotta avoimuus lisääntyisi vielä jonkin verran - niin että kuluttaja, joka haluaa ostaa uuden auton, voi myös kotona tietokoneen ääressä nähdä tarkasti, kuinka paljon auto tietyillä erityislaitteilla varustettuna kuluttaa ja kuinka paljon kyseinen auto aiheuttaa hiilidioksidipäästöjä. Myös myyntihallissa voi sitten nähdä, kuinka paljon kukin auto, jokin tietty malli, kuluttaa. Tämä onkin varsin tärkeää, koska strategian kolmantena pilarinahan mainitaan vielä vähän kuluttavien autojen verohelpotukset. Siten kuluttajan pitäisi myös tietää tarkasti, kukin auto kuluttaa ja millaisen veroedun kutakin autoa käyttäessään voi saada. Sikäli pidän esittelijän tekemää täydennystä myönteisenä ja kannatan sitä täysin, jotta saavutetaan vielä vähän lisää avoimuutta kuluttajien hyväksi.

Rübig
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, käsiteltävänä oleva ehdotus järjestelmäksi, joka koskee tiedon jakamista kuluttajille uusien autojen polttoaineenkulutuksesta, sisältää tärkeitä näkökohtia. Se on ennen kaikkea tärkeä osa yhteisön strategiaa henkilöautojen hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi. Tämä ajatus ei ole uusi. Omassa maassani on ollut jo vuosia vapaaehtoisia sopimuksia, joiden perusteella mainosteksteissä ilmoitetaan polttoaineenkulutus suoraan. Myös valmistajat tarttuvat hyvin mielellään tähän ajatukseen, erityisesti tietenkin ne, jotka pystyvät tarjoamaan vähän kuluttavia moottoriajoneuvoja. Olen vakuuttunut siitä, että tarralla, jota ei kiinnitetä ajoneuvoon vain ajoneuvoa myytäessä, vaan joka pitäisi olla myös liikenteessä olevissa ajoneuvoissa, on tulevaisuudessa paljon suurempi vaikutus kuluttajien ostopäätökseen.
Toivoisin näin ollen kuitenkin myös sitä, että tällaisissa strategioissa voitaisiin tukeutua voimakkaammin kannustusjärjestelmiin rangaistusten sijaan. Juuri näissä kysymyksissä markkinat voisivat säädellä erittäin hyvin itse itseään. Ne säätelisivät itseään nopeammin, jos julkinen valta kehittäisi myönteisiä signaaleja, kuten bonusjärjestelmiä tai verohelpotuksia, jotka suosivat kuluttajien tiedottamista ja kannustavat talouselämää siihen. Tämän kulutusta osoittavan tarran avulla tuetaan lisäksi ajoneuvonvalmistajien ponnisteluja. Tärkeä siihen liittyvä tavoite on haitallisten aineiden päästöjen vähentäminen Kioton sopimuksesta aiheutuvien velvoitteiden täyttämiseksi.
Tässä yhteydessä pidän erityisen ilahduttavana myös autonvalmistajien liiton vapaaehtoista sopimusta, joka koskee hiilidioksidipäästöjen vähentämistä koskevien vaatimusten asteittaista täyttämistä lähivuosina. Tämä sopimus palvelee valmistajia samoin kuin kuluttajia ja erityisesti ympäristöä. Lisäksi se edistää kuitenkin myös merkittävästi lainsäädännön yksinkertaistamista. Loppujen lopuksi sitovia sääntöjä ovat luoneet asiantuntijat, sivumennen sanoen samantapaisen tavoitteen kuin meillä on bussien rakentamista koskevan direktiivin osalta Murphyn mietinnössä. On ratkaisevaa, että kuluttajan etujen valvojat, esim. saksalainen tutkimuslaitos Stiftung Warentest tai ADACt laativat tämän vertailuanalyysin, niin että kuluttaja saa luotettavaa tietoa paitsi ajoneuvon valmistajalta, myös asiaan erikoistuneilta järjestöiltä. Tämän me huomasimme jo tehokasta liikenteen hinnoittelua koskevan vihreän kirjan yhteydessäkin.
Eniten ongelmia aiheuttavat kaupunkien ruuhkat. Niissä kulutus on erityisen suuri, ja erityisesti taajamissa ruuhkan vaikutukset on tietenkin otettava asianmukaisesti huomioon. Siksi tällä alalla on työskenneltävä erittäin tehokkaasti näiden ongelmien poistamiseksi, ja uskon myös, kuten tehokasta liikenteen hinnoittelua koskevassa vihreässä kirjassa mainittiin, ettei pitäisi maksaa poikittaisia tukia, koska meillä on riittävästi ongelmia moottoriajoneuvojen kanssa, ja siksi pitäisi ennen kaikkea pyrkiä siihen, että moottoriajoneuvot kehittyvät ympäristön ja kaupunkien kannalta siedettäviksi.

Bjerregaard
Haluaisin ensimmäiseksi kiittää ympäristövaliokuntaa ja erityisesti esittelijää, rouva Kestelijn-Sierensiä, joka ei ole vain laatinut korkealuokkaista mietintöä vaan joka on myös käsitellyt ehdotuksen niin nopeasti. Komissio on samaa mieltä useista valiokunnan esittämistä rakentavista tarkistuksista ja voimme hyväksyä erityisesti seuraavat tarkistukset kokonaan: 1, 2, 5, 7, ensimmäisen osan tarkistuksesta 15, tarkistukset 18, 20, 22 ja toisen osan tarkistuksesta 23. Voimme hyväksyä tarkistukset 9, 12, 14, tarkistuksen 19 ensimmäisen osan sekä periaatteessa tarkistuksen 23 ensimmäisen osan ja lopuksi tarkistuksen 17 lisävarusteiden osalta.
Haluaisin nyt perustella sitä, miksi emme voi hyväksyä mitään muita tarkistuksia. Koska ehdotuksen päämääränä on kuluttajien valistus - olen samaa mieltä herra Langen kanssa, kun hän sanoi jotain sensuuntaista, että ehdotus lisäisi avoimuutta kuluttajien eduksi - emme voi hyväksyä tarkistuksia 10, 11, 16 ja 21 tai niitä osia tarkistuksista 19, 23 ja 24, joissa pyritään poistamaan jokainen maininta luvuista, jotka koskevat 10 000 km: n ajon polttoainekustannuksia. Komission käsityksen mukaan sellaiset luvut ovat selkeä viesti, joka voi saada kuluttajat muuttamaan käyttäytymistään. Komissio on tietoinen siitä, että dieselvero on useissa jäsenmaissa bensiiniveroa alhaisempi, mutta jäsenmaat voivat vapaasti laskea mukaan muita maksuja kustannuksiin, ja käymme neuvoston kanssa parhaillaan keskusteluja siitä, että itse direktiiviä tarkennettaisiin näiden kohtien osalta. Koska komissio aikoo säilyttää polttoainekustannuksiin liittyvät tiedot ehdotuksessa, emme myöskään voi hyväksyä tarkistusta 3. Lisäksi komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 8. Olemme siis samaa mieltä siitä, että Internetissä olevien mainosten on kuuluttava " myynninedistämismateriaalin" piiriin, mutta jäsenmaiden on kuitenkin saatava itse päättää siitä, kuuluuko Internetissä oleva mainos kyseisen maan mainonnan piiriin. Seuraavana ovat tarkistukset 4 ja 6, jotka laajentavat direktiivin kattamaan myös melkein uudet autot. Sitä emme voi hyväksyä. Direktiivin on nimittäin ensi vaiheessa käsitettävä vain juuri tehtaasta tulleet henkilöautot, mutta on mahdollista, että käytetyt autot voidaan liittää mukaan myöhemmin. Nämä tarkistukset pyrkivät siihen, että vain yhdeksi päiväksi rekisteröitävien autojen on myös kuuluttava direktiiviin. Direktiivin nykyinen määritelmä juuri tehtaasta tulleista henkilöautoista kattaa jo tämän tilanteen.
Seuraavana ovat tarkistuksien 15, 18, 24 ja 28 ne osat, joissa käsitellään sen muodon yksinkertaistamista, jolla polttoaineen kulutus on ilmoitettava, nimittäin, että se on aina ilmoitettava litroina 100 kilometriä kohden, eikä joko litroina 100 kilometriä kohden tai kilometreinä litraa kohden. Sitä ei voi hyväksyä, koska jokaisella jäsenmaalla on oma perinteensä sille, kuinka polttoaineen kulutus ilmoitetaan, joten on tärkeää, että olemme joustavia, jos haluamme saada kuluttajien hyväksynnän eri jäsenmaissa. Tarkistuksien 17 ja 25 sanamuotoihin tehtyjä muutoksia ei voi hyväksyä. Mielestämme kyseinen muotoilu ilmastonmuutoksista ja autoista on sopiva kompromissi, jonka avulla ongelmaan kiinnitetään huomiota ja autoilijoille selvitetään samalla heidän asemansa.
Yhteenvetona komissio voi siis yhtyä moniin tarkistuksiin. Pidämme myönteisenä sitä nopeaa käsittelyä ja sitä myönteistä vastaanottoa, jonka ehdotus on saanut ympäristövaliokunnalta ja sen esittelijältä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.30.

Otsonikerrosta heikentävät aineet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Graenitzin mietintö (A4-0465/98) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi otsonikerrosta heikentävistä aineista (KOM(98)0398 - C4-0580/98-98/0228(SYN)).

Graenitz
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, otsonikerros, joka suojelee maapallomme ihmisiä, eläimiä ja kasveja avaruudesta tulevalta vahingolliselta ultraviolettisäteilyltä, on ohentunut 10 % siitä lähtien, kun mittaukset 80-luvun alussa alkoivat, ja pohjoisella pallonpuoliskolla Skandinavian ja Siperian yläpuolella se on ohentunut jopa 45 %.
Montrealin pöytäkirjan avulla löysimme yli kymmenen vuotta sitten keinon ryhtyä toimenpiteisiin otsonikerrosta tuhoavien aineiden vähentämiseksi hallitusti. Muutama viikko sitten, sopimuspuolten 12. konferenssissa, saatettiin alkuun pöytäkirjan se osa, jossa myös kehitysmaat sitoutuvat lopettamaan kloorifluorihiilivetyjen käytön. Euroopan unionissa täysin halogenoitujen kloorifluorihiilivetyjen tuotanto lopetettiin jo vuonna 1995. Nyt alamme vähentää osittain halogenoitujen kloorifluorihiilivetyjen käyttöä.
Mielestäni komission ehdotus on erittäin hyvä ja erittäin järkevä, jotta tämä vähentäminen aloitettaisiin nopeammin kuin Montrealin pöytäkirjassa EU: n osalta edellytetään.
Tein mietinnössäni muutamia muutoksia komission ehdotuksiin, koska olen sitä mieltä, että joillakin aloilla tuotannon lopettamista voidaan edelleen nopeuttaa, että käytettävissä on korvaavia aineita ja että on myös välttämätöntä jossakin määrin yhtenäistää tuotannon lopettamista joillakin aloilla, niin ettei yksittäisille tuoteryhmille ole monta eri määräaikaa. Lisäksi tarvitsemme porrastetun aikataulun osittain halogenoitujen kloorifluorihiilivetyjen tuotannon lakkauttamiselle, jotta teollisuus voi myös valmistautua tuotannon lopettamiseen asteittain. Uskon, että tämä vastaa myös täysin teollisuutemme toiveita.
Mietinnössäni olen myös yrittänyt puuttua muihin ongelmiin tarkistusten avulla. Ensinnäkin salakuljetuskysymykseen, joka muuttuu yhä polttavammaksi. Vanhoissa laitoksissa on sinänsä lakkautettuja järjestelmiä, joista aineita kuitenkin poistuu jatkuvasti. Jo pienet määrät, noin 20 l tai 50 l kloorifluorihiilivetyä riittävät pitämään nämä vanhat laitokset toiminnassa vielä muutaman vuoden, siksi kloorifluorihiilivetyjä salakuljetetaan. Toivon, että tarkistukset, jotka koskevat tiukempia tarkastuksia ja yrityksille annettavaa apua tuotannon lopettamisen aikaistamiseksi, voidaan myös muotoilla järkevästi.
Toiseksi olen sitä mieltä, että tarvitsemme myös säännöt unionissa kiellettyjen aineiden vientiä varten. Ehdotin tiettyä siirtymäaikaa, niin että ennen kaikkea kehitysmaiden, jotka Montrealin pöytäkirjan perusteella voivat käyttää osittain halogenoituja kloorifluorihiilivetyjä Euroopan unionia kauemmin, ei tarvitse rakentaa omaa teollisuutta tai lopettaa käyttöä yhtäaikaa meidän kanssamme, vaan niillä on mahdollisuus saada uusia aineita ja varustaa uusi teollisuutensa heti huomattavasti paremmin uusilla korvaavilla aineilla.
Haluaisin vielä mainita kaksi kohtaa, jotka vaikuttivat minusta hyvin vaikeilta ja joihin en löytänyt todellista ratkaisua. Ensinnäkin kysymys osittain halogenoitujen kloorifluorihiilivetyjen käytöstä tulensammuttimissa. Tähän sain valitettavasti vasta tänään komissiolta tiedon, että osittain halogenoitujen kloorifluorihiilivetyjen käyttö tulensammuttimissa on kielletty Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen viimekesäiseen päätöksen perusteella. On hyvin valitettavaa, että valiokunnassa äänestettäessä tuota tietoa ei ollut. Uskon myös, että tarkistuksen esittäjät, joiden tarkistus hyväksyttiin valiokunnassa ja jotka pyysivät vihreitä edustavalta ympäristöministeriltään tätä koskevia neuvoja, eivät tienneet siitä mitään. Olen hyvin pahoillani, että kuulin sen vasta tänä iltana enkä voinut myöskään enää puhua siitä valiokunnan puheenjohtajan kanssa. Ilmoitan parlamentille tästä asiasta huomenna ennen tätä kohtaa koskevaa äänestystä, niin että äänestyksen tulos on sitten sen mukainen.
Viimeinen kohta on metyylibromidi. Tässä asiassa saatiin aikaan kompromissi valiokuntaneuvottelujen ja äänestysten jälkeen, jotta eteläiset jäsenvaltiot voisivat käyttää sitä pitempään peltomaaperän kaasutuksessa. Tiedän, että tällainen kompromissi on vaikea ja pitäisi oikeastaan torjua ympäristöpoliittisista syistä, mutta kehotan komissiota myös neuvoston nykyisten neuvottelujen hengessä etsimään keinon, jolla taattaisiin hyvä siirtymäkausi tässä asiassa.

Hulthén
Arvoisa puhemies, kuluvan vuoden lokakuussa havaittiin toistaiseksi suurin reikä otsonikerroksessa etelänavan yllä. Suojaava otsonikerros on nyt niin vahingoittunut, että reikä on kolme kertaa Australian kokoinen. Ihmisen säilymistä uhkaa suunnaton vaara, ja meidän on löydettävä tilanteeseen yhteinen ratkaisu. Otsonikerros heikkenee parhaillaan niin nopeasti, ettemme voi edes aavistaa, mitä seurauksia siitä on tulevaisuudessa. Tiedämme myös sen, että heikentyneen otsonikerroksen vaikutukset ovat merkittäviä jo nykyään, etenkin niillä alueilla, joista tiedämme, että otsonikerros on ohut, ja joissa ihosyöpään sairastuneiden määrä kasvaa.
Rajat ylittävän yhteistyön tärkeys voi tuskin olla selkeämpi kuin tässä kysymyksessä - ja meidän on saatava nopeasti aikaan muutoksia. Tiedämme, että otsonikerros heikkenee nopeasti lähivuosina, jos emme pääse yhteisymmärrykseen siitä, että otsonikerrosta heikentäviä aineita pitää vähentää merkittävästi.
Pidän sen vuoksi myönteisenä komission tekemää aloitetta, jossa ehdotetaan parannuksia ja tiukennuksia otsonikerrosta heikentäviä aineita koskevaan asetukseen. Haluan myös kiittää Graenitzia siitä, että hän on loistavasti ja taitavasti hoitanut tämän erittäin teknisen ja vaikean asian, ja siitä, että hän on monissa asioissa ehdottanut muutoksia, jotka merkitsevät komission ehdotuksen tiukentamista entisestään.
Tässä yhteydessä haluaisin ottaa esiin erityisesti erään kysymyksen. Uusia otsonikerrosta heikentäviä aineita löydetään koko ajan. Ne ovat aineita, joiden käyttöä ei ole vielä otettu esiin Montrealin pöytäkirjassa ja joita ei vielä säädellä otsonikerrosta heikentäviä aineita koskevassa unionin asetuksessa. Nykyään tiedämme, että on esimerkiksi aineita, joiden heikentävä vaikutus on paljon suurempi kuin tiettyjen sellaisten aineiden, jotka jo kuuluvat sopimusten ja lainsäädännön piiriin.
Jotta pääsisimme Montrealin pöytäkirjassa sovittuihin tavoitteisiin, on tärkeää, että ratkaisemme uusiin otsonikerrosta heikentäviin aineisiin liittyvän ongelman. Jotta se olisi mahdollista, meidän on löydettävä tapa, jolla otsonikerrosta heikentäviä aineita koskevia kysymyksiä säädellään nopeasti ja yksinkertaisesti, jotta ne voidaan saattaa asetuksen piiriin niiden löytämisen jälkeen. Haluan sen vuoksi kehottaa parlamenttia tukemaan valiokunnan tekemiä ehdotuksia ratkaisuksi siihen, kuinka uudet otsonikerrosta heikentävät aineet saatetaan asetuksen piiriin.
Olemme jo todenneet, että otsonikerroksessa oleva aukko on suurempi kuin koskaan. Siksi haluaisin sanoa, että tietyissä olemassaoloon liittyvissä asioissa ei todellakaan ehkä voi tehdä kompromisseja. Otsonikerroksen aukko on juuri sellainen asia, jossa kompromissit eivät ole mahdollisia. Asiaa ei auta se, että tietyt teollisuuslaitokset mahdollisesti tuottavat näitä aineita ja että niitä uhkaa lakkauttaminen, jos nämä aineet kielletään. Kaikesta huolimatta on ehkä tärkeämpää kieltää tällaiset teollisuuslaitokset, koska tiedämme niiden vaikutukset. Suhtaudun sen vuoksi hyvin epäillen myös tekemiimme kompromisseihin, muun muassa ympäristöllisestä, mutta myös kilpailullisesta näkökulmasta.

Flemming
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi onnitella rouva Graenitzia erittäin sydämellisesti hänen mietintönsä johdosta. Hänellä ei ole ollut helppoa. Hän ei myöskään tehnyt työtä helpoksi itselleen. Tulos on siitä huolimatta erittäin kunnioitettava. Uskon, että rouva Graenitzille ja myös minulle itävaltalaisina olisi ollut hyvin helppoa esitellä aivan toisenlainen mietintö. Meidän itävaltalaisten on kuitenkin myös opittava Euroopan unionissa kipeästi se, ettei kaikki se, mitä me toivomme, ei onnistu. On eteläisiä naapureita, jotka eivät ole vielä oppineet sitä.
Montrealin pöytäkirjan suurena menestyksenä on epäilemättä pidettävä sitä, että otsonikerroksen ohentumisvauhti - jottei minua tässä ymmärrettäisi väärin - on viime vuosina jonkin verran hidastunut. Aukko ei ole pienentynyt, mutta ohentumisvauhti on jonkin verran hidastunut. Käsiteltävänä olevassa mietinnössä tunnistetaan otsonikerroksen tuhoutumisen ongelma ja siinä kannatetaan siksi erittäin selkeästi sitä aiheuttavien aineiden tuotannon ja käytön lopettamista. Me kaikki tiedämme, mitä ne aiheuttavat, esimerkiksi ihosyöpää tai ongelmia näkökykyyn. Mutta niillä on vaikutusta myös luonnollisiin ekosysteemeihin. Siksi myös ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta on pyrkinyt löytämään tässä niin tärkeässä kysymyksessä mahdollisimman laajan yksimielisyyden ja ottamaan myös erityiset edut huomioon.
Olen tämän vuoksi yrittänyt tehdä voitavani saadakseni aikaan kompromissin eteläisistä jäsenvaltioista tulevien kollegojeni kanssa metyylibromidin käytöstä maataloudessa. Se ei todellakaan ole Itävaltaa koskeva kysymys. Me emme tarvitse lainkaan metyylibromidia, sitä ei ylipäänsäkään tarvita, mutta on valtioita, joissa on erityinen ilmasto ja joissa uskotaan, ettei valtiossa sen erityisen tilanteen vuoksi voida toimia toisin. Uskon Euroopan parlamentin edistävän sitä, että ehdottoman välttämättömät ympäristönsuojelumääräykset pannaan mahdollisimman pikaisesti täytäntöön. Me kaikki tiedämme, että vesitysyritykset uhkaavat alituiseen ja että meidän on puolustauduttava niitä vastaan.
Haluaisin kuitenkin siitä huolimatta kiittää tässä kohden myös eteläisiä kollegojani yhteistyöstä, olihan sentään mielenkiintoista nähdä, italialaiset kollegat useista puolueista, sekä omasta puolueryhmästäni että myös rouva Graenitzin puolueesta, esittivät tarkistusehdotuksia. Tämä lienee maakohtainen ongelma. Euroopan parlamentin jäseninä, vastuunkantajina kukoistavasta ympäristöstä velvollisuutemme ja tehtävämme on estää vahingot, jotka tuhoavat elämämme perustan, ja vähentää tai estää ainakin tulevaisuudessa ne virheet, joita olemme varmasti tehneet menneisyydessä.

Dybkjær
Arvoisa puhemies, vaikka kansainvälisellä tasolla on viime vuosina saatu aikaan paljon, mitä monet puhujat ovat käsitelleet, paljon on vielä tekemättä, ja sen vuoksi vaihtoehtoisten aineiden paremmat saatavuusmahdollisuudet johtavat luonnollisestikin siihen, että meidän on yritettävä hieman enemmän. Tämä ehdotus on askel oikeaan suuntaan. Ehdotuksessa puhutaan rajoituksista tai suoranaisista kielloista, ja siinä puhutaan viennin hyväksyntään kohdistuvasta valvonnasta. Eräs keino, jota emme Euroopan unionissa voi valitettavasti vielä ottaa käyttöön - uskon, että komissaari on kanssani samaa mieltä, kun sanon valitettavasti - on verotusmahdollisuudet, jotka ovat melko tehokas keino muuttaa käyttäytymistä. Voin sanoa, että Tanskassa käytimme tätä keinoa ja uskoimme, että saisimme aluksi hieman rahaa valtion kassaan, mutta joudun valitettavasti toteamaan, että mitään rahoja ei saatu, mutta samalla siirryttiin kuitenkin vaihtoehtoisiin aineisiin. Sehän osoittaa mistä on kyse. Kyse on mitä suurimmassa määrin myös taloudesta. Sen keinon käyttäminen ei siis ole mahdollista. Haluan kiittää esittelijää siitä työstä, jota hän on tehnyt mietinnön parissa ja sanoa, että ryhmämme äänestää niiden tarkistusten puolesta, joissa puhutaan tiukentamisesta. Ymmärrän hyvin esittelijän PPE-ryhmälle tekemän kompromissiehdotuksen. Olin esittelijän tavoin samaa mieltä siitä, että se oli hyvä ajatus, mutta kannatan nyt ryhmäni tavoin sääntöjen tiukentamista. Mielestämme metyylibromidi voidaan korvata jo nyt. Näin on jo tehty esimerkiksi Pohjoismaiden kasvihuoneissa, eikä vaihtoehtoisten aineiden käyttämisestä aiheudu mitään ongelmia. Sen vuoksi niiden käytön pitäisi onnistua myös etelän maissa.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, tässä mietinnössä on useita hyviä osia, jotka merkitsevät ankarampaa lainsäädäntöä, mitä tietenkin tuemme, mutta mietintö sisältää myös muutamia pettymyksiä. Ne koskevat erityisesti metyylibromidiin liittyviä sääntöjä. Asetan kyseenalaistan etenkin PSE- ja PPE-ryhmän tekemät kompromissiehdotukset 32 ja 33, jotka merkitsevät sitä, että myönnämme melko suuren poikkeuksellisen aseman, joka on otsonikerroksen kannalta kielteinen. Lisäksi poikkeuksellinen asema myönnetään terveydelle melko vaaralliselle aineelle, vaikka sille on esitetty vaihtoehtoja, joita voidaan käyttää. Valitan sitä, että muiden ryhmien kanssa ei ole pyritty kompromisseihin, mikä olisi todennäköisesti ollut mahdollista parlamentissa. Haluaisin myös viitata niihin V-ryhmän ja GUE/NGL-ryhmän tekemiin tarkistuksiin, jotka ovat mielestäni parempi vaihtoehto.
Mielestäni on myös kiinnostavaa, että tällaista direktiiviä tarkastellaan 130 artiklaan liittyvänä direktiivinä, koska se koskee kemikaaleja. On varmasti mahdollista soveltaa tätä moniin muihinkin kemikaaleja koskeviin direktiiveihin, jotka eivät liity harmonisointiin, vaan antavat mahdollisuuksia edistyksellisempään lainsäädäntöön eri maissa. Sitä mahdollisuutta olisi käytettävä.

Breyer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minäkin olen pettynyt tähän mietintöön. Minusta on häpeällistä, jos puhumme täällä otsonikerroksen suojelusta, mutta sallimme sen, että pahin otsonin tuhoaja, nimittäin metyylibromidi, saa edelleen pysyä markkinoilla! Euroopan parlamentti on antautunut lyhytnäköisten, kansallisia etuja valvovien tahojen pelinappulaksi, mikä on erittäin valitettavaa.
Me kaikki tiedämme, että metyylibromidi on yksi pahimmista otsonikerrosta tuhoavista aineista. Voivottelu siitä, että otsoniaukko on kasvanut, ei kuitenkaan auta yhtään, jos emme ryhdy asiaankuuluviin toimenpiteisiin. Minusta on erittäin valitettavaa, että Euroopan komissio ei ole ehdottanut tämän kiellon käyttöönottoa vuodesta 2001 lähtien. Suuret puolueryhmät haluavat sen joka tapauksessa vasta vuodesta 2004 lähtien. Minusta tämä on myös ristiriidassa sen kanssa, mitä yksittäisissä jäsenvaltioissa tehdään. Mielestäni tämä on entistä valitettavampaa, koska vaihtoehtoja on. Sen ovat useat jäsenvaltiot osoittaneet. Minusta on erittäin häpeällistä, että hyväksymme peruuttamattomat vahingot ekosysteemille, mutta myös terveydelliset vahingot, kuten ihosyövät, antaaksemme periksi edunvalvojien painostukselle.

Weber
Arvoisa puhemies, komission ehdotuksessa, joka koskee otsonikerrosta heikentäviä aineita, on eräs vakava porsaanreikä, jonka jotkut meistä ovat havainneet. Eräs monikansallinen yhtiö, jolla on tehdas kotimaassani Luxemburgissa, saa edelleenkin käyttää CFC-11: tä liuottimena teollisessa valmistuksessa, vaikka sille on olemassa korvaava aine, joka ei heikennä otsonikerrosta ja jota on käytetty vuodesta 1995 lähtien saman yhtiön toisella tuotantolinjalla.
Du Pont de Nemours on lähes 15 vuoden ajan käyttänyt CFC-11: tä liuottimena polyuretaanikuidun valmistuksessa. Vuotuiset CFC-11-päästöt ovat olleet keskimäärin 15 tonnia, mikä on varsin huomattava määrä. Yhtiön lupaa käyttää CFC-11: tä jatkettiin vastikään. Du Pont de Nemours kutsuu liuotinta nyt prosessointiaineeksi, mutta se vain hämää, jotta se voisi edelleen käyttää CFC-11: tä.
Meidän ei pitäisi sallia näiden käyttölupien jatkamista varsinkaan, kun on olemassa korvaava aine, pentaani, ja sitä on käytetty hyvin tuloksin rinnakkaisella tuotantolinjalla. Ryhmäni on pyytänyt kohta kohdalta -äänestystä ehdotuksen liitteen VI viimeisestä kohdasta, jossa määritellään ne prosessit, joissa voidaan edelleen sallia CFC-11: n käyttö prosessointiaineena. Ehdotan, että yksinkertaisesti poistamme tämän kohdan äänestämällä huomenna sitä vastaan.
Lopuksi totean, että kloorifluorihiilivedyt heikentävät edelleen hyvin merkittävästi otsonikerrosta ja aiheuttavat ilmaston lämpenemistä. Vetoan teihin, ettette sallisi kloorifluorihiilivetyjen käyttöä prosessointiaineena.

Blokland
Arvoisa puhemies, Montrealin sopimuksen ansiosta otsonikerrosta heikentävät aineet voidaan kieltää nopeasti. Tällä tulee olemaan toivottu vaikutus vasta 100 vuoden kuluttua, eli tuolloin otsonikerroksen aukko on umpeutunut. Toivomme, että ihosyöpien määrä on silloin laskenut.
On myönteistä, että Euroopan unioni haluaa suorittaa toimenpiteitä näiden kieltojen nopeuttamiseksi. Koska käytössä olevat vaihtoehdot ovat lisääntyneet nopeasti, se on myös mahdollista. Asiaa edistää se, että hyödyt ovat selvästi suuremmat kuin ylimenokauden kustannukset. Metyylibromidin tuotanto, käyttö ja markkinoille tuominen on lopetettava vuonna 2001. Ilmastollisten olosuhteiden perusteella ei voida sallia poikkeuksia. Alankomaalaisissa ja saksalaisissa kasvihuoneissa on samanlaiset ilmastolliset olosuhteet kuin eteläisissä jäsenvaltioissa, vaikka Alankomaissa ei ole käytetty metyylibromidia vuodesta 1992 eikä sitä käytetä enää Saksassakaan. Mikäli käytetään oikeaa tekniikkaa, siitä ei aiheudu tuotannon menetystä ja se on terveellisempää työntekijöiden kannalta.
Mitä tulee HCFK-kaasujen käyttöön tulensammutuslaitteissa halonien asemasta, voin sanoa, että se on jo kielletty ja kielto koskee myös Italiaa, joka ei noudata sitä huolimatta EY: n tuomioistuimen tekemästä päätöksestä. Myös HCFK-kaasuille on löydetty vaihtoehtoja, joilla ei ole syöpää aiheuttavia vaikutuksia.
Ainoa poikkeus, jonka voimme sallia koskee " välttämätöntä käyttöä" , kuten CFK-kaasujen käyttöä inhalaattoreissa tai farmaseuttisten tuotteiden kemiallisissa valmistusaineissa. Koska näitä aineita ei saada EU: n ulkopuolelta riittävän puhtaassa muodossa, kaikenlainen otsonikerrosta heikentävien aineiden kauppa EU: n ulkopuolisten maiden kanssa on kiellettävä.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin kiittää ympäristövaliokuntaa ja erityisesti esittelijää, rouva Graenitzia siitä mietinnöstä, jota tänä iltana käsittelemme. Lähes kaikkien tarkistusten päämääränä on nopeuttaa otsonikerrosta heikentävien aineiden käytön lopettamista. Tuen tätä tavoitetta täysin. Käymme kuitenkin melko monimutkaisia neuvotteluja, joissa on myös otettava huomioon neuvoston näkökannat. Komissio ei voi sen vuoksi mennä tiettyjen osien kohdalla niin pitkälle kuin Euroopan parlamentti haluaisi. Haluaisin kuitenkin käsitellä muutamia ehdotuksia menettelyn myöhemmässä vaiheessa.
Tätä taustaa vasten voin kertoa, että komissio voi hyväksyä kokonaan tarkistukset 14, 21, 22, 23 ja 28 sekä periaatteessa tarkistukset 1, 2, 3, 4, 19, 24, 25, 26, 27 ja 30. Haluan hieman perustella sitä, miksi emme voi hyväksyä muita tarkistuksia. Muutamat tarkistukset pyrkivät tiukentamaan valvonta-, raportointi- ja tarkastusmenettelyjä. Voimme hyväksyä niistä useimmat, mutta tarkistus 20 merkitsisi mielestämme päällekkäisyyttä jo olemassa olevien menettelyjen kanssa ja on sen vuoksi turha. Mitä tulee metyylibromidin käytön lopettamiseen, komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 5, koska maataloudessa tapahtuvaan kriittiseen käyttöön liittyvien poikkeuksien kieltäminen vuoden 2006 jälkeen olisi ristiriidassa Montrealin pöytäkirjan kanssa. Jos kriittistä käyttöä koskevien poikkeuksien myöntämiskriteerejä käytetään oikein, mahdollisuutta poikkeuksien saamiseen on jatkettava vuoden 2006 jälkeenkin. Lopuksi tarkistukset 32 ja 33, jotka perustuvat siihen, että metyylibromidin käytön lopettamista siirretään vuoteen 2005 niissä jäsenmaissa, joiden ilmasto-olosuhteet ovat erityiset. Siitä on jo neuvoteltu tässä sopimuksessa ja voin sanoa, että olen täysin samaa mieltä niistä huomioista, joita rouva Dybkjær, herra Sjöstedt, rouva Breyer ja herra Blokland ovat tehneet, mutta olen siis erimieltä niistä huomioista, joita rouva Flemming on tänä iltana esittänyt. Yhteisen poikkeuksen myöntäminen kaikille eteläisille jäsenmaille merkitsisi sitä, että yli 80 % EU: n metyylibromidin käytöstä kuuluisi poikkeuksen piiriin ja siinä tapauksessa emme kykenisi enää täyttämään Montrealin pöytäkirjan meille asettamia velvollisuuksia. Pöytäkirjassa vaaditaan metyylibromidin käytön täydellistä lopettamista, eikä siinä anneta mahdollisuuksia sen käytön jatkamiselle lopettamisen jälkeen, ei vaikka käytettäisiinkin tietyntyyppisiä muovikelmuja.
Halogenoitujen kloorifluorihiilivetyjen tuotannon valvonta kuuluu yhteisön otsonipolitiikkaan. Komissio on ehdottanut, että tilannetta arvioidaan ennen vuotta 2002, jotta näemme, salliiko maailmanlaajuisten käyttötapojen kehitys rajoitusten lisäämisen. Tarkistukset 6, 7, 8 ja 9 rajoittaisivat tätä joustavuutta, koska ne merkitsevät leikkauksia jo nyt, ennen kuin edes tiedämme, ovatko ne tarkoituksenmukaisia. Komissio ei sen vuoksi voi hyväksyä näitä tarkistuksia. Seuraavana ovat tarkistukset, joilla pyritään edistämään halogenoitujen kloorifluorihiilivetyjen käytön valvontaa. Emme voi hyväksyä tarkistuksia 11, 12, 13 ja 31, koska ne lisäävät pienten ja keskisuurten yritysten ongelmia ja kustannuksia aikaistamalla halogenoitujen kloorifluorihiilivetyjen käytön lopettamispäivämääriä jäähdytystekniikassa käytettävien liuotinaineiden ja polyuretaanisolumuovin osalta. Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 16, joka koskee halogenoituja kloorifluorihiilivetyjä sisältävien käytettyjen laitteiden markkinoille saattamisen kieltämistä, koska se lisäisi halogenoituja kloorifluorihiilivetyjen laittoman hävittämisen ja ilmaan päästämisen todennäköisyyttä. Tarkistukset 17 ja 29 pyrkivät kieltämään halogenoituja kloorifluorihiilivetyjä sisältävien tuotteiden valmistamisen, jos tarkoituksena on niiden vienti maihin, joissa aineiden käyttö on edelleen sallittua. Tässä kohdin olemme ottaneet huomioon, että liian tiukka yhteisön lainsäädäntö voi helposti johtaa siihen, että tuotantolaitokset siirretään muualle. Komissio ymmärtää tarkistuksen 18 tarkoituksen, mutta se on ristiriidassa 5 artiklan 6 kohdassa olevan erityistilanteita koskevan poikkeuksen kanssa.
Seuraavana ovat tarkistukset 10 ja 15, jotka koskevat haloneja ja halogenoituja kloorifluorihiilivetyjä sammutusjärjestelmissä. Halonien käytön lopettaminen on korkealla tärkeysjärjestyksessä, mutta on tärkeää huolehtia siitä, ettei ilmakehään joudu turhia päästöjä. Monilla jäsenmailla ei valitettavasti ole vielä laitoksia, joiden avulla voitaisiin saada takaisin tai joissa voitaisiin varastoida tai käyttää uudestaan tai toisaalta tuhota haloneja asiallisesti. Se vie aikaa, koska tilanne on tällainen. Siksi komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 10. Tarkistus 15 pyrkii ottamaan käyttöön uuden poikkeuksen, jonka jälkeen halogenoidut kloorifluorihiilivedyt korvaavat halonit sammutusjärjestelmissä. Uskon, että tämä oli se ehdotus, josta rouva Graenitz puhui huomioissaan.
Lopuksi haluan jälleen kiittää rouva Graenitzia ja myös ympäristövaliokuntaa heidän mietinnöstään ja siitä perusteellisesta komission ehdotuksen läpikäymisestä, josta täällä on ollut puhetta. Odotan jatkossa tapahtuvaa rakentavaa yhteistyötä, jonka avulla voidaan varmistua siitä, että yhteisö on edelleenkin johtavassa asemassa, mitä tulee otsonikerroksen suojeluun.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.30.
(Istunto päättyi klo 11.45.)

