
Puhemies. –
   Järkytyimme kaikki syvästi kuullessamme uutisen Nasirijassa sijaitsevaan Italian tukikohtaan 12.� marraskuuta� 2003 tehdystä pommi-iskusta. Siinä sai surmansa 27� ihmistä, joista 19 oli italialaisia ja kahdeksan irakilaisia, ja loukkaantui lukuisia ihmisiä.
Nämä nuoret miehet ja naiset olivat työlleen omistautuneita karabinieereja. He olivat innostuneita ja suorittivat tunnollisesti tehtäväänsä, joka oli rauhan turvaaminen ja sodan runteleman alueen väestön kärsimyksen helpottaminen. Heistä 19 on nyt palannut kotimaahansa arkuissa, joita verhoaa Italian kolmivärinen lippu.
Olen jo ilmaissut parlamentin puolesta myötätuntoni uhrien perheille, Italian tasavallan presidentille Ciampille, Italian pääministerille Berlusconille, puolustusministeri Martinolle, poliisille ja armeijalle sekä tietenkin Italian kansalle. Ajatuksemme seuraavat myös iskussa loukkaantuneita, heidän kärsimyksiään ja heidän kokemaansa ystävien ja työtovereiden järkyttävää menetystä.
Euroopan parlamentin puolesta paheksun syvästi tätä iskua ja tuomitsen sen jyrkästi. Kunnioittakaamme tänään Italian kansallisena surupäivänä niiden italialaisten karabinieerien ja sotilaiden urheutta, rohkeutta ja omistautumista, jotka uhrasivat henkensä Irakissa rauhan ja vapauden puolesta. Pyydän viettämään minuutin hiljaisuuden heidän muistokseen.
(1)

Puhemies.
   Esityslistalla on ensimmäisenä komission julkilausuma vuoden 2004 lainsäädäntö- ja työohjelmasta sekä suullinen kysymys Eurostatista (PPE-DE: O-0067/2003 – B5-0415/2003). 
Prodi,
    – Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, puhun nyt viimeisen kerran tällä lainsäädäntökaudella parlamentille unionin tilasta. Tämä on toimielimien kannalta juhlallinen tilaisuus, jolloin on tapana arvioida tilannetta ja luoda yhdessä katsaus komission seuraavan vuoden suunnitelmiin. Valitettavasti tänä vuonna sydämiämme ja mieltämme painavat raskaasti vakavat ja murheelliset tapahtumat, jotka ovat hallinneet uutisia viime päivinä. Tarkoitan väkivaltaisia tekoja, jotka ovat kylväneet kauhua ja murhetta Irakissa ja Turkissa.
Tällä hetkellä ajatuksemme ovat niiden luona, jotka surevat Italiassa ja joille ilmaisemme kaikkien eurooppalaisten myötätunnon 19 rauhantehtävissä olleen nuoren miehen kuoleman johdosta. Ajatuksemme ovat myös Turkissa ja juutalaisyhteisöissä surevien luona ja kaikkien niiden luona, jotka eri puolilla maailmaa kärsivät terrori-iskujen seurauksista. Tiedän voivani puhua koko komission puolesta ilmaistessani syvimmän myötätuntoni kaikille naisille, miehille ja lapsille, joita nämä murhenäytelmät ovat koskettaneet.
Arvoisat parlamentin jäsenet, jokapäiväiset ongelmamme osoittavat, että vaikka nämä hetket ovat vaikeita, unionin terveydentila on hyvä euroskeptikoista ja odottamattomista arvostelijoista huolimatta. Tilanne ei ole helppo, sillä olemme käymässä läpi siirtymävaihetta, joka on sekä arkaluontoinen että mutkikas. Laajempi ja voimakkaampi unioni on kuitenkin ulottuvillamme.
Olemme kokeneet kaksi taloudellisesti vaikeaa vuotta, mutta viimeisimmät indikaattorit viittaavat siihen, että olemme ohittamassa negatiivisen kauden. Taloudellisen toimeliaisuuden odotetaan yleisesti vilkastuvan tämän vuoden loppupuoliskolla ja vauhdittuvan vuonna 2004. Pahin näyttää olevan ohi: yritysten ja kuluttajien luottamus on kasvamassa, ja eurooppalaisten toimijoiden optimismi on vihdoin lisääntymään päin.
Myös unionin ulkopuolisten maailman alueiden taloudet ovat toipumassa. Yhdysvalloissa talous- ja verokannustimet sekä tuotannon kasvu pitävät kasvuluvut korkeina. Alijäämä aiheuttaa kuitenkin jonkin verran huolta, sillä se saattaa ensi vuonna kasvaa entisestään veroleikkausten ja Irakin selkkauksen kustannusten vuoksi. Japanissa näkymät ovat vihdoin hyvät, ja suuntaus Aasian muissa talouksissa on edelleen positiivinen ja kasvun ennustetaan ensi vuonna olevan 6,7� prosenttia. Unioniin liittymässä olevat maat osoittavat myös myönteisiä merkkejä. Euroopan yleisen elpymisen ja laajentumisodotusten vuoksi kasvun ennustetaan näissä maissa yltävän ensi vuonna 3,8� prosenttiin. Tämä on jälleen yksi osoitus siitä, että viime vuosina tehdyt poliittiset päätökset tukea maanosamme yhdentymistä olivat oikeita.
Kuten sanoin, elpyminen on kuitenkin yhä haurasta, ja Lissabonin prosessia on vauhditettava ja rakennemuutoksia jatkettava. Euroopan kasvualoite, jota komissio on työstänyt vuoden alusta alkaen, on saanut muotonsa. Tarkoituksena on, että julkiset ja yksityiset investoinnit synnyttävät kasvua ja työllisyyttä. Lokakuun Eurooppa-neuvoston tuen rohkaisemina olemme kehittäneet alustavasta ehdotuksestamme todellisen suunnitelman selvästi määriteltyine toimineen ja määräaikoineen, joihin mennessä rahoitukselliset sekä ennen kaikkea hallinnolliset ja sääntelystä johtuvat investointien esteet on tarkoitus poistaa. Aloitteeseen sisältyy myös pikakäynnistysohjelmien luettelo, joka koostuu käynnistysvalmiista tai lähes käynnistysvalmiista hankkeista. Olemme työskennelleet tiiviissä yhteistyössä Euroopan investointipankin kanssa nimeten 56 liikenneverkko-, energia-, televiestintä- ja tutkimushanketta. Luetteloa laatiessamme käytimme seuraavia hyvin selkeitä kriteerejä: ensinnäkin hankkeet on suunniteltu niin valmiiksi, että ne voidaan käynnistää välittömästi. Toiseksi, kaikilla infrastruktuurihankkeilla on merkittävä rajatylittävä vaikutus. Kolmanneksi, olemme valinneet hankkeita, joilla voi olla kerrannaisvaikutuksia investointeihin, erityisesti yksityisiin investointeihin, mutta jotka eivät haittaa ympäristöä. Tutkimuksen ja kehityksen alalla olemme myös pyrkineet suosimaan mahdollisimman innovatiivisia hankkeita.
Julkiset ja yksityiset investoinnit ovat yhteensä vuosittain noin 10� miljardia euroa vuoteen 2010 saakka. Yksityisen sektorin osuus vaihtelee eri hankkeissa. Kaikkiaan arvioimme kuitenkin, että hankkeiden rahoittamiseen tarvittavasta pääomasta 60� prosenttia tulee julkiselta sektorilta ja 40� prosenttia yksityisiltä sijoittajilta. Tämä merkitsee, että noin 6� miljardia euroa vuodessa tulee unionin ja jäsenvaltioiden talousarvioista, mikä vastaa noin 0,05:tä� prosenttia unionin bruttokansantuotteesta. Lienette yhtä mieltä siitä, että tämä on hyvin halpa hinta Euroopan taloutta hyödyntävästä sysäyksestä. Hinta on myös täysin yhdenmukainen vakaus- ja kasvusopimuksen kanssa.
Kuinka aloitteemme etenee? Ensimmäinen askel on joulukuun Eurooppa-neuvosto, jonka on hyväksyttävä aloite. Jäsenvaltioiden on sen jälkeen uudistettava hallintoaan ja sääntelyään, jotka muodostavat usein todellisen esteen näiden hankkeiden toteuttamiselle. Erityisesti se helpottaa yksityisen sektorin osallistumista. Siksi kehotan jäsenvaltioita yhdenmukaistamaan kansalliset ja alueelliset menosuunnitelmansa Euroopan kasvualoitteen kanssa, jotta saamme investoinneista mahdollisimman suuren hyödyn.
Arvoisat parlamentin jäsenet, tulevaa vuotta koskeva työ- ja lainsäädäntöohjelma koskee aikaa, jolloin Euroopan unioni kokee suuria muutoksia. Palautan nopeasti mieliin toimielimien kannalta tärkeät päivämäärät: 1.� toukokuuta 10 uutta jäsenvaltiota liittyy virallisesti unioniin, kesäkuussa järjestetään Euroopan parlamentin vaalit, ja nykyisen komission toimikausi päättyy 31.� lokakuuta 2004.
Teille tänään esittelemäni ohjelman tarkoituksena on niiden strategisten tavoitteiden lopullinen saavuttaminen, jotka tämä komissio asetti itselleen toimikauttaan varten. Koska ensi vuosi on poikkeuksellinen, ohjelmaan kuuluu vain 73 uutta ehdotusta. Määrä voi vaikuttaa suurelta, mutta se on itse asiassa huomattavasti pienempi kuin aiempina vuosina. Ehdotukset koskevat poliittisia painopistealueita, joista keskusteltiin perusteellisesti parlamentin ja neuvoston kanssa maalis–kesäkuussa käydyssä rakenteellisessa vuoropuhelussa.
Tärkein painopistealue on laajentuneen unionin tulevaisuuden muovaaminen. Se perustuu kahteen perustavoitteeseen: sen varmistamiseen, että uusien jäsenvaltioiden liittyminen unioniin onnistuu, ja uusiin rahoitusnäkymiin valmistautumiseen poliittisesti. Vakautta varten on luotava naapuruuspolitiikka, jolla muodostetaan ystäväpiiri Euroopan uusien rajojen ympärille. Myös Tampereen prosessi on saatava päätökseen 1.� toukokuuta� 2004 mennessä, jotta vapauteen, oikeuteen ja turvallisuuteen perustuvasta alueesta tulee totta. Kolmannen painopistealueen eli kasvun saavuttamiseksi meidän on nopeutettava edistymistämme kohti Lissabonin tavoitteita.
Operatiivisesti ohjelmassa yhdistyvät uuteen toimielinten väliseen sopimukseen sisältyvät tavoitteet lainsäädäntötoiminnan yksinkertaistamiseksi. Olemme esimerkiksi laatineet ehdotuksemme niin, että siinä noudatetaan unionin vuotuista ja monivuotista suunnittelua, ja sitoudumme soveltamaan yhtenäistä vaikutustenarviointimenettelyä kaikkiin tärkeimpiin aloitteisiin. Vakauden ja turvallisuuden osalta komissio esitti Thessalonikin huippukokouksessa joukon oikeus- ja sisäasioita koskevia ehdotuksia ja hahmotteli uuden naapuruuspolitiikan. Taloutta koskevissa ehdotuksissa keskityttiin Lissabonin strategiaan, yhtenäismarkkinoiden loppuun saattamiseen, tutkimukseen sekä Euroopan laajuisiin verkkoihin. Tässä yhteydessä on syytä muistaa kemian alaa koskeva tuore lainsäädäntökehys.
On kuitenkin sanottava, että tämänvuotinen työtaakka on ollut erittäin raskas, eikä komissio ole kyennyt suoriutumaan kaikista itselleen asettamistaan tehtävistä. Tästä syystä vuoden 2004 ohjelmaan sisältyy joitakin keskeneräisiä aloitteita.
Haluaisin ilmaista koko kollegion kiitoksen Euroopan parlamentille erinomaisesta yhteistyöstä ohjelman laatimisessa. Vuotuiseen toimintastrategiaan ja työohjelmaan perustuva rakenteellinen vuoropuhelu on osoittautunut erinomaiseksi välineeksi, mutta parantamisen varaa on aina. Molempia toimielimiä koskevien määräaikojen vuoksi komissio tekee tiivistä yhteistyötä parlamentin kanssa parantaakseen vuoropuhelun muotoja.
Erityisesti ehdotamme, että nykyiset vuoropuhelumenettelyt korvataan näkemysten vaihdolla Euroopan parlamentin valiokuntien puheenjohtajakokouksen ja varapuheenjohtaja de� Palacion välillä huhtikuussa, ohjelman väliarvioinnissa käytetään kirjallista menettelyä ja että seuraavan komission vastuulla olevan, vuotta 2005 koskevan ohjelman esittelyä lykätään joulukuussa 2004 pidettävään täysistuntoon, jotta voimme koordinoida toimemme. Olemme lisäksi tehneet alustavan arvioinnin sisäisistä uudistuksista, joilla on modernisoitu komission talous- ja henkilöstöhallintoa.
Vakavat väärinkäytökset, joita on havaittu Euroopan yhteisöjen tilastotoimiston Eurostatin hallinnossa, ovat antaneet meille paljon ajattelemisen aihetta ja saaneet meidät arvioimaan tilannetta uudelleen. Tästä syystä ehdotamme toimintasuunnitelmaa, jonka haluaisin nyt esitellä teille. Olen pahoillani, että puheestani tulee pitkä, mutta tämä on tärkeä osuus. Viime syyskuun 25.� päivänä kerroin näkemyksistäni tästä asiasta puheenjohtajakokoukselle. Kerroin arvioni tosiasioista, jotka Euroopan petostentorjuntaviraston OLAFin tutkimukset ja komission eri yksiköiden työ olivat paljastaneet. Myönsin kuitenkin, että katkokset tiedonkulussa OLAFin ja muun komission sekä Eurostatin pääjohtajan ja vastaavan komission jäsenen välillä olivat aiheuttaneet sen, että komissio ei kyennyt nopeammin ryhtymään tarvittaviin ennaltaehkäiseviin toimiin. Lupasin siksi esitellä teille toimintasuunnitelman niiden korjaamiseksi.
Tuon kokouksen jälkeen sisäinen tarkastaja laati loppuraportin ja esitteli sen talousarvion valvontavaliokunnalle. Siinä ei ole mitään uutta, mikä muuttaisi omaa analyysiäni. On täysin selvää, että vakavimmat väärinkäytökset tehtiin ennen vuotta 1999, että uudistaminen alkoi vuonna� 2000 ja että Eurostat, varainhoidon valvonta ja muut tahot kertoivat hyvin pian OLAFille tapauksen pääseikat. Komissio kykeni kuitenkin toimimaan vasta toukokuussa� 2003 jo nimeämieni eri tasoilla tapahtuneiden kommunikaatiokatkosten vuoksi. Komissio toimi päättäväisesti. Se olisi voinut toimia nopeammin, ja siksi esittelen teille toimintaohjelman. Suunnitelma perustuu uudistuksen perusperiaatteisiin, ja sen keskeisiä kohtia ovat OLAFin toiminnallinen riippumattomuus, tammikuussa� 2003 voimaan tullut uusi varainhoitoasetus, uudet henkilöstösäännöt, määräykset oikeuksista ja velvollisuuksista sekä toimintasäännöt. Kaikki uudistukset on otettu käyttöön asteittain.
Kuten totesin 25.� syyskuuta, olisi epäoikeudenmukaista arvioida uudistusta hyvine puolineen ja puutteineen ikään kuin kaikki olisi ollut valmista vuonna� 2000. Vuosia 2000–2003 onkin pidettävä siirtymäkautena. Samainen Eurostat-tapaus on kuitenkin osoittanut, kuinka korvaamaton se oli erityisesti sellaisissa asioissa kuin arkaluonteisten virkojen vaihtuvuus, operatiivisten tehtävien erottaminen valvontatehtävistä ja sisäisen tarkastustoiminnon perustaminen. Nyt on siis jatkettava työtä tukeutuen siihen, mitä on saatu aikaan uudistuksilla, jotka jo tuottavat tuloksia. Niitä on lujitettava antamalla poliittisille toimijoille keinot kantaa poliittinen vastuunsa.
Haluaisin myös muistuttaa, että olemme ryhtyneet jo varsin rankkoihin toimenpiteisiin tänä kesänä Eurostatin itsensä suhteen. Pääjohtaja on vaihdettu. operatiivisten johtajien virat on julistettu haettaviksi sekä toimielimen sisällä että sen ulkopuolella, Eurostatiin on siirretty uusi resurssijohtaja ja organisaatiokaavio on uusittu ja niin edelleen. Lisäksi yksiköiden päälliköiden viroissa on lisätty vaihtuvuutta huomattavasti.
Mielestäni oli tarpeen ensimmäisenä askeleena muuttaa komission jäsenten ja yksiköiden välisiä suhteita koskevia toimintasääntöjä, jotka ovat peräisin vuodelta� 1999. Vaikka vuoden� 1999 toimintasääntöjen perustana olevat yleisperiaatteet on säilytettävä – erityisesti se, että komission jäsenet eivät puutu hallintoon – olisi painotettava voimakkaammin komission jäsenten poliittista vastuuta, joka kattaa paitsi heidän omat toimensa, myös vastaavien yksiköiden toiminnat. Tarkistetut toimintasäännöt sisältävät siksi joukon määräyksiä, joilla parannetaan tiedonkulkua komission jäsenille sen varmistamiseksi, että he kykenevät kantamaan tämän vastuun asianmukaisesti, valvomaan yksiköiden toimintaa ja antamaan yleisiä ohjeita esimerkiksi taloushallinnon alalla. Toimintasäännöissä vahvistetaan myös erityinen menettely asioiden siirtämisestä virallisesti komission jäsenelle, jotta pääjohtaja voi välittömästi kiinnittää komission jäsenen huomion henkilökohtaisesti asiaan tai tapahtumaan, joka saattaa liittyä tämän omaan tai komission jäsenten kollegion poliittiseen vastuuseen.
Haluaisin myös vastata toiseen kysymykseen, jonka Eurostat-tapaus on tuonut esille. Vaikuttaa siltä, että eri puolilla komissiota tuli ilmi merkkejä ja tiedonsirpaleita Eurostat-tapauksesta jo paljon ennen toukokuuta� 2003. Yksittäiset merkit eivät antaneet aihetta epäillä tilanteen vakavuutta. Jos merkit olisi keskitetty ja analysoitu kokonaisuudessaan, olisimme ehkä kyenneet ryhtymään ennaltaehkäiseviin toimenpiteisiin jo ennen kuin OLAF toimitti ensimmäiset asiaa koskevat tiedot. Olen siksi päättänyt ottaa käyttöön uuden järjestelmän kaikkien petos-, väärinkäytös- ja rikkomusväitteitä koskevien tietojen keräämiseksi ja vertailemiseksi, jotta ne voidaan analysoida ja saattaa tiedoksi tilanteen mukaan joko komissiolle tai asiasta vastaavalle komission jäsenelle ja tämä voi ryhtyä kaikkiin tarvittaviin hallinnollisiin, taloudellisiin tai muihin toimenpiteisiin etenkin Euroopan unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi. Olen päättänyt vastata henkilökohtaisesti järjestelmän poliittisesta valvonnasta Neil Kinnockin ja Michaele Schreyerin avustuksella. Hallinnollisella tasolla valmistelevan työn suorittaa pääjohtajatasoinen virkamiestyöryhmä, jonka työtä koordinoi pääsihteeri. Järjestelmän ansiosta voimme paremmin suorittaa jatkotoimia OLAFilta, komission tutkinta- ja kurinpitotoimistolta (IDOC) ja sisäisen tarkastuksen osastolta saamiemme tietojen pohjalta. Tarkoituksena ei tietenkään ole lisätutkimusten suorittaminen tai politiikan laatijoiden ja hallintovirkamiesten tehtävien anastaminen, vaan nämä ovat edelleen vastuussa hallinnon tarkasta valvonnasta ja siitä, että he reagoivat asianmukaisesti kaikkiin tutkimuksista saamiinsa tietoihin ja raportteihin. Järjestelmä toimii ensisijaisesti vahtikoirana ja varhaisena varoitusjärjestelmänä.
Kolmanneksi olen päättänyt parantaa keskusyksiköiden ja operatiivisten yksiköiden välistä tiedonkulkua vahvistamalla yhteyksiä, parantamalla joitakin menettelytapoja ja toteuttamalla joitakin sisäisen tarkastajan raportissa esitetyistä ehdotuksista. Selostin näitä toimenpiteitä talousarvion valvontavaliokunnalle aiemmin tänään.
Seuraavaksi siirryn Eurostatista OLAFiin. Kaikki myöntävät, että nykytilanne on monin tavoin epätyydyttävä. OLAF on komission yksikkö, jonka tutkimukset ovat kuitenkin täysin riippumattomia. Se on täysin vastuussa operatiivisten toimiensa yhteydessä tekemistään päätöksistä. Näin olimme tarkoittaneetkin. Nykyisen lainsäädännön mukaan on kuitenkin epäselvää, kuuluuko OLAFin toimittaa tietoja toimielimille tai henkilöille, joita tutkimukset koskevat. Tämä on osoittautunut vahingolliseksi Eurostatin tapauksessa. Haluan hälventää kaikki epäilyt siitä, mihin pyrin analyysilläni OLAFista: pääjohtaja Brüner nauttii täysin luottamustani. Tarkastelen tapaa, jolla toimielin on organisoitu, en kritisoi tilanteessa täysin oikein toimineen pääjohtajan toimintaa.
Komission asema on sikäli hankala, että se on poliittisessa vastuussa OLAFin toimista, mutta sillä ei ole keinoja suorittaa tätä tehtäväänsä tehokkaasti. Komissio on myös oikeudellisesti vastuussa OLAFista kaikissa oikeustoimissa, joita sitä vastaan saatetaan nostaa. Tällaisia ovat esimerkiksi sellaisten henkilöiden vahingonkorvausvaatimukset, jotka katsovat oikeuksiaan loukatun. Olen jo ehdottanut parlamentille Euroopan syyttäjäntointa koskevien suunnitelmien yhteydessä, että OLAFille myönnetään täysi riippumattomuus selkeissä poliittisissa puitteissa. Se on yhä tavoitteeni. Työn jatkamisen OLAFin muuttamiseksi täysin ulkoiseksi elimeksi on pysyttävä asialistallamme. Koska haluaisin kuitenkin ratkaista tämänhetkiset operatiiviset ongelmat nopeasti, ehdotan välittömiä toimia, jotka merkitsevät OLAFia koskevan asetuksen muuttamista. Tarkoituksena on, että tämä parlamentti hyväksyy ne. Meidän on tehtävä jotakin tarjotaksemme seuraajillemme lainsäädäntökehyksen, jonka puitteissa he voivat tehdä työtään rauhallisin mielin. Myös OLAFin valvontakomitea on ilmaissut, että sääntelykehystä olisi vahvistettava. Se on niin ikään käynyt ilmi talousarvion valvontavaliokunnan työssä, erityisesti Böschin mietinnössä. Komissio ottaa tämän huomioon.
Haluaisin nyt esitellä teille suunnittelemiemme uudistusten pääkohdat. Ensinnäkin OLAFin toiminnallista riippumattomuutta vahvistetaan muuttamalla asianmukaisesti sen toimien painopisteitä. Saattaa olla syytä siirtää takaisin komission yksiköille joitakin tutkimuksiin liittymättömiä laaja-alaisia tehtäviä. Toiseksi OLAFin on saatava keskittyä painopistealueisiinsa. Tätä varten on vahvistettava ja sisällytettävä asetukseen periaate, jonka mukaan toimiin ryhdytään tarvittaessa ja harkitusti. Sen ansiosta OLAF voi myöhemmin määriteltäviä mekanismeja käyttäen siirtää asianmukaisille viranomaisille sellaisten tapausten seurannan, joiden merkitys on vähäinen tai jotka eivät kuulu sen painopistealueisiin. Tämä myös nopeuttaa ja tehostaa tutkimuksia. Korostaisin tässä, että vain OLAFilla on oltava oikeus tehdä päätös tutkimuksen aloittamisesta tai aloittamatta jättämisestä. Kolmanneksi, selkeytetään sääntöjä tiedonkulusta OLAFin ja asianomaisten toimielimien ja elimien välillä. On myös tarkasteltava, miten tällaista tietoa käsitellään kyseisissä toimielimissä. On saavutettava parempi tasapaino tutkimusten tehokkuuden turvaamisen ja unionin taloudellisten etujen suojelemisen välillä ennaltaehkäisevillä toimenpiteillä. On myös selvitettävä, kenellä on lopullinen vastuu päätösten tekemisestä. Neljänneksi, asetusta muutetaan myös siten, että turvataan olennaisen tärkeät puolustuksen oikeudet. Viidenneksi, samalla on tarkasteltava uudella tavalla OLAFin hallintoa ja harkittava OLAFin valvontakomitean aseman ja kokoonpanon vahvistamista sekä toimielinten välisen hallintoneuvoston perustamista.
Lyhyesti sanottuna ehdotan siis sekä OLAFin tehostamista – sen joutuessa selviytymään kasvavasta työmäärästä laajentuneessa unionissa – lisäämällä sen henkilöstöresursseja, sallimalla sen keskittyä tutkimusten tekemiseen ja mukauttamalla asetusta että sen saattamista entistä vastuunalaisemmaksi.
Arvoisa puhemies, nämä ovat siis perusajatukset toimintasuunnitelmassa, jota ehdotan käynnistettäväksi vastauksena Eurostat-tapauksen herättämiin kysymyksiin. Tiedonanto hyväksytään vuoden loppuun mennessä. Oletan, että komission sisäiset toimenpiteet hyväksytään jo joulukuussa. Toivon yhteistyömme parlamentin kanssa etenevän niin, että voimme esittää OLAFia koskevan lainsäädäntöehdotuksen, jolla on kohtuulliset mahdollisuudet tulla hyväksytyksi parlamentissa ja joka oman käsitykseni mukaan vie meitä kohti ajatusta Euroopan syyttäjätoimesta, jota kaikki edelleen kannatamme.
Arvoisa puhemies, aloitin puheenvuoroni korostamalla suuria haasteita, joita meillä on edessämme vuonna 2004. Niiden lisäksi olisi tietenkin mainittava hallitustenvälinen konferenssi. Lukuisista konferenssissa käsiteltävistä aiheista haluaisin tänään keskittyä vain yhteen, komission kokoonpanoon. Monet väittävät 25- tai useampijäsenistä komissiota toimintakyvyttömäksi, mutta minä sanon teille, että ensi vuonna näemme, pitääkö väite paikkansa, sillä toivotamme kuuden kuukauden ajaksi tervetulleiksi kollegat uusista jäsenvaltioista. Komissio koostuu tuolloin 30 jäsenestä. Tämä on tietenkin siirtymävaihe, jossa ei perusteta uusia salkkuja ja joka kestää vain komission toimikauden loppuun. Marraskuun 1.� päivästä� 2004 alkaen komissiossa on 25 jäsentä. Olen varma, että 25- tai 30-jäseninen komissio kykenee toimimaan erittäin hyvin. Ensinnäkin jo Nizzan sopimuksessa taataan laajennetun komission yhtenäisyys, ja tulevan komission puheenjohtajalla on suuremmat valtuudet organisoida, johtaa ja valvoa komission työtä. Toiseksi, en ole samaa mieltä niiden kanssa, jotka väittävät komission tehtävien rajoittuvan noin kahteentoista salkkuun. Ei pidä unohtaa, että komission jäsenet edustavat omissa maissaan Euroopan unionin kasvoja yleisen mielipiteen silmissä. Tämä on entistäkin tärkeämpää uusien jäsenvaltioiden kansalaisille. Lopuksi toteaisin, että komission tehokkuus ei riipu niinkään sen jäsenten määrästä, vaan tavasta, jolla sen resursseja hyödynnetään. Viime vuosina toteuttamamme uudistukset ovat jo tuottaneet tässä hyviä tuloksia.
Kannan siis edelleen suurta huolta kollektiivisesta vastuusta ja komission työn yhtenäisyydestä. Laajentunut komissio asettaa epäilemättä haasteita, mutta kaksitasoinen komissio, jossa lähes puolella komission jäsenistä olisi toissijainen asema, ei tuo niihin vastausta.
Arvoisat parlamentin jäsenet, olen toistaiseksi käsitellyt lyhyen aikavälin sitoumuksia, mutta johtamani komissio katsoo jo pidemmälle tulevaisuuteen. Käynnistimme tämän vuoden alussa laajan keskustelun uusista rahoitusnäkymistä. Vuonna� 2007 unioniin voi kuulua 28 jäsenvaltioita ja noin puoli miljardia kansalaista, ja sillä on uudet perustuslakipuitteet. Siksi on selvää, että keskustelu on aloitettava nyt, jos aiomme saada kaikki välineet käyttövalmiiksi ennen vuoden� 2006 loppua. Aiempien kokemusten perusteella tiedämme, että aikaa ei ole hukattavissa.
Valmistautuessamme tulevaisuuteen tärkeimmät päätökset koskevat politiikkaa, sillä ennen kuin ryhdymme miettimään tuloja ja menoja, meidän on päätettävä, minkälaiset kokonaispuitteet haluamme luoda unionin politiikoille. Meidän täytyy pitää mielessämme tavoitteemme: rauha, kestävä kehitys, solidaarisuus ja vapaus. Käytännössä tämä tarkoittaa, että meidän on noudatettava työssämme seuraavia suuntaviivoja: etenemissuunnitelma Lissabonin ja Göteborgin ohjelmia varten, maiden ja alueiden välinen solidaarisuus jälkeen jääneiden auttamiseksi, Euroopan kansalaisuus alueella, joka on kehittynyt markkinoista poliittiseksi alueeksi, mallimme ja poliittisten valintojemme ulkoinen ulottuvuus alkaen naapurimaistamme, joiden kanssa meidän on luotava ystäväpiiri. On tärkeää, että laajentuneen unionin poliittisia tavoitteita hahmotellaan tällä lainsäädäntökaudella, jonka aikana laajentumisprosessi on saatu päätökseen.
Arvoisa puhemies, haluan lopuksi todeta, että vuosi 2004 on haasteiden, uudistumisen ja voimainponnistusten vuosi. Euroopan parlamentin vaalit ovat arvokas tilaisuus mitata, missä määrin kansalaiset tuntevat omakseen yhteisen yrityksemme. Tätä taustaa vasten komissio on tietoinen roolistaan kiintopisteenä, joka edustaa unionin toimielinjärjestelmässä jatkuvuutta, vakautta ja dynamismia. Olemme sitoutuneet pyrkimään yhdessä parlamentin, neuvoston ja muiden EU:n toimielimien kanssa siihen, että historiallisesta vuodesta muodostuu menestys. Yhdessä voimme rakentaa laajemman, riippumattomamman ja vahvemman unionin.
Antonione,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisat Euroopan parlamentin jäsenet, kuuntelimme eilen yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvostossa erittäin kiinnostuneina komission esitellessä vuoden� 2004 lainsäädäntö- ja työohjelmaansa, jonka puheenjohtaja Prodi esitteli tänään virallisesti Euroopan parlamentille.
Ohjelmalle antavat erityisen merkityksen suuret toimielimiin liittyvät muutokset, jotka unionissa tapahtuvat vuonna� 2004. Vuosi� 2004 on todellakin suurten muutosten vuosi. Ensinnäkin allekirjoitetaan uusi perustuslakisopimus, joka muodostaa unionin tulevan kehityksen perustan. Ensi vuonna pidetään myös Euroopan parlamentin vaalit – joihin osallistuvat ensimmäistä kertaa 10 uuden jäsenvaltion ehdokkaat ja kansalaiset. Uusi komissio aloittaa työnsä 1.� marraskuuta� 2004. Ensi vuonna aloitetaan niin ikään neuvottelut seuraavien, EU:n tulevan politiikan suuntautumisen kannalta ratkaisevien rahoitusnäkymien määrittelystä.
Vaikka neuvosto ei vielä ole ilmaissut kantaansa komission ohjelmaan, se hyväksyy sen ilman muuta ja on valmis allekirjoittamaan EU:n toimeenpanevan elimen määrittelemät kolme painopistealuetta: laajentumisen, vakauden ja kestävän kasvun. Neuvosto on pannut merkille komission asettamat tavoitteet sekä aloitteet ja ehdotukset, jotka se aikoo esittää vuoden� 2004 aikana näiden painopisteiden täytäntöön panemiseksi. Toimielimissä ensi vuonna tapahtuvien muutosten vuoksi lainsäädäntötyön on oltava mahdollisimman tarkkaa, ja puheenjohtajavaltio toteaakin tyytyväisenä, että komissio sitoutuu keskittymään ennen kaikkea ehdottoman välttämättömiksi katsottuihin aloitteisiin.
Haluaisin myös korostaa, että neuvoston ja parlamentin yhteistyö on entistäkin ratkaisevammassa asemassa varmistettaessa, että komission lainsäädäntöehdotukset hyväksytään toivotussa aikataulussa. Neuvosto panee tyytyväisenä merkille, että komissio on pannut täysimääräisesti täytäntöön uuden vaikutustenarviointimenettelyn. Kuten Eurooppa-neuvosto lokakuussa tähdensi, menettely on erittäin tärkeä, jos haluamme välttyä tilanteelta, jossa EU:n lainsäädäntö huonontaa unionin kilpailukykyä maailman muihin suuriin talouksiin verrattuna.
Puheenjohtajavaltio on myös erittäin tyytyväinen siihen, että komission vuotuinen ohjelmatyö on suoritettu toimielinten välistä rakenteellista vuoropuhelua noudattaen. Vuoropuhelu, jonka osapuolina ovat yhtäältä komissio ja toisaalta neuvosto ja parlamentti ja joka syntyi vuotuisesta toimintastrategiasta annetun komission tiedonannon perusteella, mahdollistaa sen, että näiden kahden toimielimen näkemykset unionin toimeenpanevan elimen esittämistä, seuraavaa vuotta koskevista ehdotuksista otetaan huomioon jo ennen lainsäädäntö- ja työohjelman lopullisen version laatimista.
Mielestäni minun on tässä yhteydessä syytä korostaa, että mitä pikemmin vuotuinen toimintastrategia esitellään, sitä suurempi hyöty siitä todennäköisesti saadaan. Tarkemmin sanoen, sen varhainen esittely tekisi mahdolliseksi budjettimenettelyjä koskevan keskustelun käymisen siten, että otetaan asianmukaisesti huomioon parlamentin ja neuvoston kanssa käyty rakenteellinen vuoropuhelu.
Vaikka, kuten aiemmin mainitsin, neuvosto ei ole vielä määritellyt kantaansa komission työohjelmaan, se ottaa sen tietenkin huomioon laatiessaan omaa työohjelmaansa. Tässä yhteydessä haluaisin muistuttaa, että niiden Sevillan Eurooppa-neuvostossa hyväksyttyjen uudistusten mukaisesti, joiden tavoitteena on neuvoston toiminnan jatkuvuuden ja johdonmukaisuuden parantaminen, puheenjohtajavaltioina seuraavien kolmen vuoden ajan toimivat kuusi valtuuskuntaa laativat monivuotisen strategisen ohjelman, jonka joulukuussa kokoontuva Eurooppa-neuvosto hyväksyy.
Haluaisin myös mainita, että tulevat puheenjohtajavaltiot Irlanti ja Alankomaat, jotka ensi vuonna ohjaavat neuvoston työtä komission vuotta� 2004 koskevien aloitteiden pohjalta, ovat jo laatimassa seuraavaa neuvoston vuosittaista toimintaohjelmaa, kuten muistan puheenjohtajavaltioiden Kreikan ja Italian tehneen tätä vuotta varten. Parlamentille ilmoitetaan tietenkin mahdollisimman pian tämän työn tuloksista, jotta se voi esitellä omat huomautuksensa lainsäädännön parantamista koskevan toimielinten välisen sopimuksen määräysten mukaisesti.
Arvoisa puhemies, arvoisat Euroopan parlamentin jäsenet, sallikaa minun lopuksi käyttää hyväkseni tämän komission työohjelmasta käytävän keskustelun tarjoamaa tilaisuutta sanoa muutama sana puheenjohtajavaltio Italian tavoitteista valmisteltaessa joulukuussa kokoontuvaa Eurooppa-neuvostoa. Palaan tähän aiheeseen tietenkin yksityiskohtaisemmin seuraavassa, Brysselissä pidettävässä täysistunnossa. Joulukuun huippukokouksessa tehtävät päätökset kuvastavat jossain määrin komission asettamia painopisteitä, ja siksi ne voivat omalta osaltaan auttaa saavuttamaan vuoden� 2004 tavoitteet.
Laajentumisen osalta joulukuun Eurooppa-neuvoston on ennen kaikkea arvioitava Bulgarian ja Romanian kanssa käydyissä neuvotteluissa saavutettua edistystä komission äskettäin esittelemien raporttien ja strategia-asiakirjojen perusteella. Sen on laadittava aikataulu näiden kahden maan kanssa käytävien jäsenyysneuvottelujen päättämiselle. Neuvoston on myös komission raportin perusteella arvioitava 10 hakijamaan edistymistä yhteisön lainsäädännön hyväksymisessä ja soveltamisessa.
Komission ohjelmassa määritellyn vakaustavoitteen ja sisäisen toiminnan osalta neuvoston on arvioitava turvapaikka-, maahanmuutto- ja ulkoisia rajoja koskevissa asioissa saavutettua edistystä erityisesti Thessalonikissa, Sevillassa ja Tampereella laaditun aikataulun perusteella. Ulkosuhteiden osalta neuvoston on hyväksyttävä korkeana edustajana toimivan pääsihteerin laatima Euroopan turvallisuusstrategia, käsiteltävä joukkotuhoasekysymystä ja arvioitava Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikassa tapahtunut edistys. Valtioiden ja hallitusten päämiehet hyväksyvät myös komission ja korkeana edustajana toimivan pääsihteerin yksityiskohtaisen työohjelman, joka koskee suhteita arabimaihin.
Kestävän kasvun osalta neuvoston on tehtävä konkreettisia päätöksiä kasvualoitteesta ja erityisesti pikakäynnistysohjelmasta. Se saa myös komissiolta raportin, johon sisältyy ehdotuksia taloudellisen kehyksen vahvistamisesta teollisuuden vähenemisen estämiseksi.
Poettering (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat parlamentin jäsenet, ensinnäkin haluan Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän puolesta ilmaista surumme italialaisten sotilaiden ja karabinieerien sekä tämän hirvittävän rikoksen uhreiksi joutuneiden irakilaisten murhasta. Haluamme myös tuoda julki paheksuntamme Istanbulin rikollisia kohtaan ja ilmaista surunvalittelumme ja myötätuntomme sikäläisille uhrien perheille ja jälkeenjääneille.
Poliittisessa elämässä tulee tilanteita, joissa mielellään jättäisi joitakin asioita lausumatta tai tietynlaisen puheen pitämättä. Valitettavasti minulla ei kuitenkaan ole valinnan varaa, vaan minun on ilmaistava näkemykseni kaunistelematta, ja teen sen tyynesti ja puolueettomasti, sillä en halua nostaa vielä suurempaa myrskyä Italian julkisessa keskustelussa viime viikon tapahtumien jälkeen. 
Puheenjohtaja Prodi, katsoitte asiaksenne antaa viime viikolla Italiassa poliittisen julkilausuman. Tämä julkilausuma ei ole meidän ongelmamme, vaikka onkin ajateltavissa, että kattavaa poliittista ohjelmaa ei pitäisi esittää reaktiona jonkin maan sisäpoliittiseen tilanteeseen, vaan oikeampi paikka olisi ollut Euroopan parlamentti. Tämäkin on sanottava,…
... mutta se ei ole pääasiani. Jäsen Cohn-Bendit, saatte epäilemättä tilaisuuden ilmaista omat näkemyksenne. Demokraattina antanette ystävällisesti minun esittää omani. 
Puheenjohtaja Prodi, kritiikkini kärki kohdistuu siihen, että harjoititte puoluepolitiikkaa. Kehotitte tiettyä poliittista liikettä eli Italian vasemmistoa yhdistämään voimansa sellaisen vaikutelman luomiseksi,…
... että on olemassa kaksi puolta: yhtäältä uudistuksia ja EU:ta kannattavat ja toisaalta EU:ta vastustavat ihmiset. Sallikaa minun todeta ryhmäni puolesta, että joka ikinen ryhmäni jäsen on kiihkeä EU:n kannattaja, eikä meidän pitäisi iskeä kiilaa eurooppalaisten välille, ei Italiassa eikä Euroopassa.
Ei myöskään voida väittää, että julkilausuma annettiin yksityishenkilönä, sillä antajana oli komission puheenjohtaja. Komission puheenjohtaja toimii aina kaikkien eurooppalaisten nimissä. Tästä olen samaa mieltä kollegani jäsen Barón Crespon kanssa: jos komission puheenjohtaja on Euroopan parlamentin vaalien ehdokaslistan kärjessä, hänen on erottava virastaan. Arvoisa puheenjohtaja, itse asiassa esittämäni kommentit saivat teidät...
... vihdoin ilmaisemaan selvästi, että aiotte pysyä virassanne toimikautenne loppuun eli 1.� marraskuuta� 2004 saakka. Olemme tyytyväisiä tähän selvennykseen, mutta jopa eräät komissionne jäsenet totesivat vielä viime viikolla ehdokkuudestanne kulkevan yhä huhuja. Onneksi olette nyt tehnyt asemanne selväksi. Tilanne – huhumylly – on kuitenkin myös vahingoittanut komissiota, ja mainitsen sen tässä, koska se on syytä tuoda esille.
Euroopan unionin korkeassa virassa olevien on aina pidettävä mielessä, että joka kerta puhuessaan he puhuvat koko Euroopan unionin nimissä. Jos olisi soitettu minulle ja kysytty Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan Tšetšeniaa koskevista lausunnoista, olisin silti todennut olevani eri mieltä moisesta julkilausumasta. Yritämme pysyä objektiivisina. Haluamme palvella Eurooppaa, emmekä siksi saa hajottaa sitä.
Puheenjohtaja Prodi, sallikaa minun muistuttaa, että teidät nimitettiin 15.� syyskuuta� 1999 ryhmämme tuella ja luottamuksella, vaikka ette kuulu samaan poliittiseen perheeseen. Luotimme teidän komissioonne, vaikka valtaosa komissionne jäsenistä ei – vaalien lopputuloksen vastaisesti – kuulu samaan poliittiseen perheeseen kuin me. Olemme tyytyväisiä perustuslakiluonnoksen määräykseen, että tulevaisuudessa Euroopan parlamentin vaalien tulos otetaan huomioon nimitettäessä ehdokkaita komission puheenjohtajan virkaan.
Komission jäsen Solbes, toivon kuulevani teiltä sanan tai pari Euroopan valuutan vakaudesta. Puheenjohtaja Prodi, käsittääkseni teidänkin on tarkoitus puhua tästä aiheesta tänään. Haluaisin kiittää erityisesti komission jäsentä Solbesia, jota pidämme Euroopan valuutan vakauden takuumiehenä, kurssin säilyttämisestä ei vain pienten maiden, vaan myös Euroopan unionin suurten maiden osalta, ja haluan rohkaista komissiotanne tässä.
Puheenjohtaja Antonione, olen erityisen kiitollinen siitä, että neuvoston edustaja on täällä tänään. Sen pitäisi olla itsestään selvää, mutta näin ole ennen ollut. Olen tyytyväinen siihen, että olette täällä tänään, ja haluaisin rohkaista teitä ja kehottaa teitä jättämään hyväksymättä hallitustenvälisessä konferenssissa joidenkin valtiovarainministerien päässä liikkuvat ajatukset siitä, että parlamentin oikeuksia vähennetään budjettia koskevissa asioissa. Vastustamme ajatusta määrätietoisesti. Pyydän teitä ilmaisemaan selvästi, että olette tässä asiassa Euroopan parlamentin puolella ja että haluamme parlamentin ja ministerineuvoston olevan tasa-arvoisia Euroopan unionin talousarviota koskevissa asioissa.
Haluaisin päättää puheenvuoroni huomautuksiin, jotka esitän erittäin kunnioittavasti, mistä komission puheenjohtaja on tietoinen, vaikka henkilökohtaiset mieltymykset on pidettävä erillään poliittisista kysymyksistä: kritiikkiä ei voida lakaista maton alle henkilökohtaisen kunnioituksen vuoksi. On välttämätöntä kertoa totuus. Puheenjohtaja Prodi, te olette kaikkien eurooppalaisten puheenjohtaja. Teillä on Euroopan unionin korkein virka. Antakaa meille Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmälle mahdollisuus asettaa luottamuksemme teihin toimikautenne loppuun eli 1.� marraskuuta� 2004 saakka. Jos osoitatte ansaitsevanne sen, tuemme teitä.
Barón� Crespo� (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisat kollegat, minun on aloitettava puhumalla Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän nimissä. Haluaisin ilmaista surunvalittelumme kaikkien viimeaikaisissa terrori-iskuissa surmansa saaneiden perheille. Seisomme henkensä menettäneiden italialaisten varusmiesten ja Irakin kansalaisten perheiden rinnalla. Haluamme myös ilmaista myötätuntomme Istanbulin synagogiin tehtyjen hyökkäysten uhrien perheille. He edustavat Turkin sefardijuutalaisten yhteisöä. Sepharad-sana on hepreaa ja tarkoittaa Espanjaa. On syytä muistaa, että viisi sataa vuotta sitten nämä juutalaisyhteisöt löysivät suvaitsevan turvasataman ottomaani-imperiumissa, kun oma maani ei halunnut hyväksyä heitä.
Arvoisa puhemies, mennäkseni eteenpäin haluaisin kiittää jäsen Poetteringiä politiikan tuomisesta keskusteluun. On outoa, ettemme kykene puhumaan täällä politiikasta. Sanoin todella komission puheenjohtajalle, että hänen olisi syytä erota virastaan, jos hän joskus päättää asettua ehdokkaaksi Euroopan parlamentin vaaleissa. Sanoin muutakin. Ensinnäkin komission puheenjohtaja nauttii tällä hetkellä käytännöllisesti katsoen kaikkien parlamentin poliittisten ryhmittymien tukea. Hänen on siksi kannettava vastuunsa. Hänellä on kuitenkin kansalaisena oikeus ilmaista näkemyksensä Euroopan tulevaisuudesta. Pidän siksi myönteisenä sitä, että hän laati asiakirjansa eurooppalaisesta unelmasta. Lisäisin, että asiakirja on mielestäni paljon parempi kuin hänen tänään pitämänsä puhe.
Olin kuitenkin havaitsevinani jäsen Poetteringin sanoissa hieman närkästystä. Hän näyttäisi olevan loukkaantunut siitä, että näennäisesti yhdelle puolelle kuulunut henkilö loikkaakin toiselle. Minun mielestäni ihmisellä on täysi oikeus oikaista mielipiteitään ja kypsyä elämänsä varrella. Minä ainakin olen tyytyväinen siihen, että puheenjohtaja Prodi on omaksunut sosiaalisesti ja poliittisesti edistysmielisemmän kannan. Saanemme runsaasti tilaisuuksia keskustella tästä myöhemmin.
Oli miten oli, tarvitsemme lainsäädäntökauden viimeiseen päivään asti vahvan ja päättäväisen komission. Sanoisin, että sama koskee neuvostoa. Mielestäni kaikkein tyrmistyttävin viime päivinä näkemistämme toimista oli neuvoston puheenjohtajan täydellinen poikkeaminen ministerineuvoston, komission ja parlamentin omaksumasta linjasta. Hän antoi täysin luvattomia lausuntoja Tšetšeniasta ja Venäjästä. Teillä on kaikilla valta korjata tilanne. Voimme huomenna liittyä yhteen äänestäessämme EU:n ja Venäjän huippukokousta koskevasta päätöslauselmaehdotuksesta.
Seuraavaksi käsittelen puheenjohtaja Prodin puhetta. Ensinnäkin haluaisin todeta, etten aio ryhmäni puolesta valittaa ehdotusten vähyyttä aiempiin vuosiin verrattuna. Mielestämme ongelmana on, ettemme tiedä, mitä ehdotukset ovat. Meille on kerrottu, että varapuheenjohtaja de Palacio aikoo tavata valiokuntien puheenjohtajat. Arvatenkin saamme silloin tietää. Komission jäsenten poliittisesta toiminnasta haluaisin vain mainita, että aion lähettää jäsen Poetteringille lausunnot, joita varapuheenjohtaja de Palacio on antanut Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmästä. On sanottava, että hän ei jätä väliin yhtäkään Partido Popularin tilaisuutta Espanjassa. Puheenjohtaja Prodi ei ole ainoana poliittisesti aktiivinen kotimaassaan. Me kaikki olemme.
Kuvatessaan kasvua puheenjohtaja Prodi käytti ilmauksia, joita sääennustajat tavallisemmin viljelevät. Hän totesi näkymien olevan kohtalaiset. Olisi suureksi avuksi, jos hän selittäisi komission puolesta, miten komissio aikoo mukauttaa vakaus- ja kasvusopimuksen uuteen tilanteeseen. Tämä on ratkaisevan tärkeä pyyntö. Se kytkeytyy siihen, että talouden hallintoa on vahvistettava. Hämmästyin myös sitä, että rahoitusnäkymät oli jätetty viimeiseksi, kuin ne olisivat vain myöhemmin mieleen tullut lisäys. Kymmenen vuoden takainen Delorsin suunnitelma on todellakin herätetty henkiin. Mielestäni on tärkeää keskustella tutkimuksesta ja kehityksestä eikä vain infrastruktuurista. Ne muodostavat hermojärjestelmän, joka antaa voimaa koko yhteisölle. Hämmästyin myös sitä, että koheesiopolitiikan uudistamista ei käsitelty tarkemmin Sapirin mietinnön ja komission jäsenen Barnierin lausuntojen jälkeen. Mielestäni komission puheenjohtajan pitäisi olla paljon selväsanaisempi. Onhan kysymys kuitenkin ratkaisevan tärkeä uusille jäsenvaltioille ja nykyisten jäsenvaltioiden väliselle tasapainolle.
Toiseksi, puheenjohtaja Prodin puheesta lähes puolet käsitteli Eurostatia. Haluaisin lisätä tähän vielä joitakin varauksia. Ensinnäkin Euroopan parlamentilla oli Casacan mietinnön ansiosta ratkaiseva rooli Eurostat-tapauksessa, ratkaisevampi kuin komissiossa ja OLAFissa laadituilla lukuisilla raporteilla. Mielestäni tätä on syytä korostaa, koska uusia välineitä ollaan ottamassa käyttöön Euroopan parlamentin ratkaiseva rooli täysin sivuuttaen. Pahoittelen, että muut parlamentin ryhmät eivät halunneet keskustella petoksia käsittelevästä Böschin mietinnöstä puheenjohtajan läsnä ollessa. Mietintö on saatavissa, ja puheenjohtaja itsekin viittasi siihen. Eurostatin osalta panen merkille ehdotuksen poliittisen vastuun määrittelemisestä ja komission toimintasääntöjen uudistamisen. Minusta on kuitenkin yllättävää, että nyt ehdotetaan uutta välinettä, joka on käytännössä OLAFin toisinto. Pelkään päätyvämme tilanteeseen, joka muistuttaa neuvostoajoilta peräisin olevaa pilapiirrosta. Piirroksessa kaksi KGB:n agenttia pitää silmällä kansalaista. Heitä taas pitää silmällä kaksi muuta agenttia, ja niin edelleen. Toinen toistaan vahtivien ihmisten jono häipyy kaukaisuuteen.
Nyt ei pidä lisätä välineitä, vaan toimia selvästi ja demokraattisesti. Parlamentilla on tässä tärkeä tehtävä. En usko, että tilanne voidaan ratkaista perustamalla komission sisälle uusi valtakeskus. Porsaanreiän etsiminen joka laista on yleinen inhimillinen heikkous. Uskoakseni aiheesta on sanontoja kaikilla kielillä. Ainakin espanjaksi on. Tästä seuraa, että uusien sääntöjen ja asetusten laatiminen ei välttämättä paranna tilannetta. Sen sijaan tarvitaan mahdollisuus erityisvalvontaan. Mielestäni yhteyden luominen OLAFin ja Euroopan syyttäjäntoimen välille on hyvä tapa edetä. Haluaisin kuulla tästä neuvoston näkemyksen mieluummin kuin komission, sillä Euroopan syyttäjäntointa vastustavat nimenomaan hallitukset. Meidän kesken tämä ei ole kiistakysymys. Arvoisa puhemies, mielestäni on näin ollen tärkeää neuvotella kiireellisestä käsittelystä, jotta näistä kysymyksistä voidaan keskustella ennen lainsäädäntökauden päättymistä.
Arvoisa komission puheenjohtaja, haluaisin tiedustella, tarkoititteko joulukuun huippukonferenssia varten laadittua kompromissiratkaisua viitatessanne 25 tai 30 komission jäseneen. Jos nämä luvut lasketaan yhteen, jotkut maat saavat kaksi komission jäsentä. Viimeinen kysymykseni on seuraava: Haluaisin tietää, pysyttekö ehdotuksessanne, jonka mukaan komissio organisoidaan ja salkut jaetaan siten, että komissio koostuu niin sanotuista vanhemmista ja nuoremmista komission jäsenistä.
Clegg (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, haluaisin Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän puolesta muiden tavoin ilmaista solidaarisuutemme, myötätuntomme ja surunvalittelumme italialaisille karabinieereille ja muille viimeviikkoisen Irakissa tapahtuneen hyökkäyksen uhreille sekä tietenkin Istanbulin synagogiin tehtyjen hirvittävien hyökkäysten uhreille.
Haluaisin poiketa joidenkin edellisten puhujien poliittisesta ilotulituksesta ja keskittyä tämänpäiväiseen aiheeseen eli vuotuiseen lainsäädäntöohjelmaan. Haluaisin aluksi korostaa, että Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä puolustaa komission puheenjohtajan oikeutta ilmaista henkilökohtainen mielipiteensä unionin tulevaisuutta koskevista poliittisista kysymyksistä. Minun on kuitenkin todettava yleisen mielipiteen moninaisuutta ja moniarvoisuutta arvostavana liberaalina epäileväni jossain määrin, onko viisasta puolustaa EU:ta koskevan keskustelun kahta vastakkaista osapuolta täällä tai yleisemmin jäsenvaltioissa.
Vuosittaiseen ohjelmaan palatakseni, muut jäsenet puhuvat myöhemmin Eurostatin tapauksesta. Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä on ollut johdonmukaisesti tyytyväinen viime vuosina siinä tavassa tapahtuneeseen edistykseen, jolla komissio on esitellyt tämän tärkeän asiakirjan. Vielä muutama vuosi sitten se oli vain sattumanvarainen lainsäädäntö- ja muista kuin lainsäädäntöehdotuksista koostuva ostoslista. Sekä tänä että aiempina vuosina siihen on pyritty sisällyttämään jonkin verran strategista ajattelua, ja olemme tyytyväisiä joihinkin viimeaikaisiin uudistuksiin, kuten siirtymiseen kohti ankarampia vaikutustenarviointimenettelyjä. Kuten puheenjohtaja Prodi itsekin aivan oikein totesi, parantamisen varaa on kuitenkin vielä paljon, ja haluaisimme tuoda esille kolme alaa, joissa tänään esitelty asiakirja on mielestämme vielä selvästi puutteellinen.
Ensinnäkin kolme strategista painopistettä – eli laajentuminen, vakaus ja kasvu – on hienosti valittu. Nämä painopisteet ovat kuitenkin niin epämääräisiä, että on vaikea kuvitella kenenkään voivan olla niistä eri mieltä. On aivan yhtä mahdotonta kuvitella ainoatakaan lainsäädäntö- tai muuta ehdotusta, joka ei sisältyisi johonkin näistä kolmesta strategisesta painopisteestä. Toisin sanoen Euroopan komissio ei näytä oikeastaan tehneen mitään valintaa siitä, mitä se ehdottaa tänä vuonna, eikä mitään valintaa siitä, mitkä Euroopan unionin strategisten painopisteiden pitäisi olla. Päin vastoin, on vaarana, että EU:n asioihin suhtaudutaan hyvin epämääräisesti, koska kolme painopistettä ovat sinänsä hyvin epämääräisiä.
Toiseksi ei ole havaittavissa mitään yhteyttä näiden kolmen epämääräisen painopisteen ja lainsäädäntö- ja muita ehdotuksia sisältävien pitkähköjen liitteiden välillä. Ymmärtääksemme kahdesta liitteestä, jotka molemmat sisältävät noin 50 lainsäädäntöehdotusta, yhden on tarkoitus liittyä painopisteisiin ja toisen ei. Ne teistä, jotka ovat tutkineet listoja, lienette huomanneet, että ne eivät eroa toisistaan. Ehdotuksia ei ole jaoteltu selkeästi painopisteiden mukaan vaan ilmeisesti keinotekoisesti kahteen ryhmään. Toisin sanoen edessämme tänään olevat lainsäädäntö- ja muut ehdotukset eivät näytä perustuvan painopisteisiin, mikä sekin antaa hieman keinotekoisen sävyn meille esitetylle ehdotusvalikoimalle.
Kolmanneksi, kuten sekä komission puheenjohtaja että neuvoston puheenjohtaja totesivat, allekirjoitimme tänä kesänä toimielinten välisen sopimuksen, jonka nimenomaisena tarkoituksena on parantaa Euroopan unionin lainsäädäntöä. Komissio sitoutui toimielinten välisessä sopimuksessa nimenomaisesti siihen, että se tänään esitellessään vuosittaisen lainsäädäntöohjelmansa selvittää tyhjentävästi ensinnäkin kunkin ehdotuksen säädösvälinettä koskevat vaihtoehdot ja toiseksi kunkin ehdotuksen oikeusperustan. Pitkissä ja jossain määrin vaikeaselkoisissa liitteissä on joitakin viitteitä oikeusperustoihin, mutta ei mitään mainintaa säädösvälineistä. Ei voi olla mahdollista, että vain muutama kuukausi parempaa lainsäädäntöä koskevan toimielinten välisen sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen komissio heti ensimmäisen vaikeuden tullen rikkoo sopimuksessa antamansa lupauksen. Jos näin on, se ei todellakaan lupaa hyvää lainsäädännön parantamiselle.
Tämä hetki on suunnattoman tärkeä Euroopan unionin poliittisessa ja lainsäädännöllisessä vuosikierrossa. Euroopan komissio käyttää nyt ylintä etu- ja valtaoikeuttaan: yksinoikeuttaan tehdä aloitteita. Aloiteoikeus on perusteltavissa vain, jos sitä käytetään täysin vastuullisesti ja avoimesti siten, että perustelut esitetään tyhjentävästi ja poliittinen vastuunalaisuus turvataan ehdottomasti. Tänään näkemämme perusteella emme usko näin olevan. Parantamisen varaa on edelleen huomattavan paljon.
Blak (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, haluaisin ilmaista Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän / Pohjoismaiden vihreän vasemmiston kollegojeni puolesta ja erityisesti italialaisten kollegojeni puolesta syvimmän myötätuntomme menetyksen kärsineille italialaisille ja irakilaisille perheille. Paheksumme syvästi terroristiryhmien suorittamia hirvittäviä tekoja ja tuomitsemme ne mitä jyrkimmin.
Haluaisin käyttää Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän / Pohjoismaiden vihreän vasemmiston puheajan puhuakseni Eurostatista ja tehdä täysin selväksi, että ryhmäni tarkoituksena ei ole panna Prodin komissiota viralta Eurostatin vuoksi. Päin vastoin, haluaisimme käsitellä asian loppuun ja antaa komissiolle työrauhan viimeisenä vuotenaan. Komission työsuunnitelma vuodelle 2004 on erittäin kunnianhimoinen, kun ottaa huomioon laajentumisen ja vakauden ja kasvun luomisen, ei vain EU:ssa vaan myös muualla maailmassa. Valitettavasti Eurostat-skandaali varjostaa komissiota mustana pilvenä kunnes sille löydetään poliittinen vastuunkantaja, joten haluaisimme kehottaa puheenjohtaja Prodia erottamaan Eurostatista vastaavan komission jäsenen, jotta komissio voisi saada työrauhan.
Olemme nyt saaneet Eurostatia käsittelevän lopullisen raportin sisäisen tarkastuksen osastolta. Valitettavasti siinä vahvistetaan se, minkä olemme jo pitkään tienneet, nimittäin että Eurostatin hallinto on ollut pöyristyttävää. Sisäisen tarkastuksen osaston on kuitenkin ollut hyvin vaikeaa selvittää, mitä Eurostatissa todella tapahtui. Arkistoja ei ole, ja useimmat asiakirjat ovat kadoksissa. Siksi emme tiedäkään kovinkaan paljoa vuoden� 1999 jälkeisistä käytännöistä, mutta tiedämme laittomien tilien pysyneen avoimina jopa viime vuoden kesään ja tähän vuoteen. Tiedämme, että huomattavia rahasummia siirtyi erittäin todennäköisesti vääriin taskuihin. Tiedämme, että sopimuksista ei edelleenkään ole tietokantaa. Tiedämme, että tarkastukset eivät ole johtaneet jatkotoimiin. Tiedämme, että asioiden korjaamiseksi ei ole tehty oikeastaan mitään.
Tiedämme siis, että Eurostatin hallinto on ollut retuperällä myös vuoden� 1999 jälkeen. Ottaako kukaan siitä kuitenkaan vastuuta? Ilmeisesti ei. Santerin komissio kaatui hieman alle viisi vuotta sitten. Se kaatui, koska viisaiden miesten ryhmä tuli siihen tulokseen, että oli hyvin vaikeaa löytyy komissiosta ketään, joka olisi valmis kantamaan vastuun. Olimme itse asiassa toivoneet, että lukemattomien uudistusten jälkeen nämä ajat olisivat takana päin, mutta viime päivinä olemme valitettavasti jälleen palanneet varsin tuttuihin aiheisiin.
Santerin komission kaaduttua olemme saaneet perustamissopimukseen uuden artiklan. Komission puheenjohtaja voi nyt erottaa yksittäisiä komission jäseniä. Tätä puheenjohtaja Prodi ei kuitenkaan ole halunnut tehdä, koska vastuullinen henkilö, komission jäsen Solbes, oli asiasta täysin tietämätön. Prodi on kuitenkin myöntänyt, että Solbeskin on syyllinen, koska hän ei tehnyt mitään. Minun mielestäni ja ryhmäni mielestä siinä on riittävästi syytä. Passiivisuus ja välinpitämättömyys ovat myös eräänlaisia rikoksia, joista on kannettava vastuu.
Puheenjohtaja Prodi on tänään esitellyt Eurostatia koskevan toimintasuunnitelmansa. Minun on sanottava tämä erittäin selvästi: ryhmäni on lopen kyllästynyt toimintasuunnitelmiin. Haluamme tuloksia. Viimeisten neljän vuoden aikana olemme nähneet lukemattomia toimintasuunnitelmia ja uudistussuunnitelmia. On tietenkin erinomaista, että uusia ja parempia menettelyjä suunnitellaan, ja puollamme tietenkin tällaisia menettelyjä. Ne eivät kuitenkaan riitä. Kulttuurin on muututtava. Se muuttuu vain, jos puheenjohtaja lähettää selvän viestin alaisilleen. Väärinkäytöksillä ja petoksella on seurauksensa. Muistamme Prodin lausuneen eräitä viisaita sanoja: nollatoleranssi petoksen torjunnassa. Sanat ovat hienoja, mutta aivan ilmeisesti niillä ei ole merkitystä. Alle tunti sitten annoin talousarvion valvontavaliokunnalle neuvon. Sanoin, että Eurostatista vastaava komission jäsen olisi vaihdettava viimeiseksi vuodeksi, mutta komission jäsen Solbes voisi säilyttää muut vastuualueensa. Hän saa kuitenkin huonoimman mahdollisen arvosanan Eurostatin hallinnosta. Hän on passiivisuudellaan omalta osaltaan ylläpitänyt järjestelmällisen sekasorron ja väärinkäytösten kulttuuria. Hän ei toisin sanoen enää voi olla vastuussa Eurostatista, ja toivonkin nyt todella, että lupaus seurauksista ja nollatoleranssista petoksen torjunnassa pidetään ja löydetään joku muu huolehtimaan Eurostatista.
Frassoni (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, minunkin ryhmäni haluaa ilmaista surunsa ja myötätuntonsa viime päivien traagisten tapahtumien johdosta. Oli tyhmää ajatella, että perusteeton sota voisi kuin ihmeen kaupalla tuottaa rauhan ja demokratian. Lähi-itä muistuttaa meitä päivittäin siitä, että rauhan ja demokratian vaikuttaminen yhä kaukaisemmalta johtuu osittain kansainvälisen yhteisön kyvyttömyydestä saavuttaa aito yhtenäisyys.
Komission puheenjohtaja aloitti tämänpäiväisen puheensa viittaamalla optimistisesti talouteen ja toteamalla, että ulottuvillamme on laajempi Eurooppa, joka kykenee vastaamaan aikamme haasteisiin. Olen samaa mieltä, mutta pelkään, että jotkut ehdotetuista menetelmistä kuvastavat jossain määrin konformistista poliittista ja taloudellista lähestymistapaa, joka ei keskity unionille nyt avoinna olevista vaihtoehdoista kaikkein innovatiivisimpiin ja rohkeimpiin. Vakuutan jäsen Poetteringille, että työohjelman perustana oleva lähestymistapa on yhdenmukainen puheenjohtaja Prodin julkilausuman kanssa. Koska politiikka on meidän työtämme ja pidämme itseämme todellisena eurooppalaisena poliittisena voimana, meidän mielipiteemme koskee molempia asiakirjoja soveltuvin osinKuten komissio itsekin myöntää, se on pyrkinyt päättäväisesti vain Lissabonin strategian taloudellisiin tavoitteisiin. Puheenjohtaja Prodi, se ei riitä! Pelkäämme, että poliittisesti korrektin kestävän kehityksen käsitteen takana piilee jatkuvan kehityksen käsite. Ympäristöulottuvuus tekee säännöllisesti katoamistempun ratkaisevalla hetkellä, kun kyse on nykykäytännöistä ja välineistä. Kuten tiedätte, pidämme kasvualoitetta erittäin tärkeänä, mutta emme mitenkään kykene yhtymään yleiseen innostukseen miljardeja euroja maksavista teistä, lentokentistä ja luotijunista, joista suurin osa on yhä suunnitteluvaiheessa. Meistä ratkaisevan tärkeää on, että Euroopan investointipankin rahoituskriteereistä tulee avoimempia ja Euroopan parlamentti voi osallistua entistä enemmän näiden kriteerien laatimiseen.
Komission jatkuva vastahakoisuus käynnistää energiatehokkuussuunnitelma, jossa hylätään kokonaan ydinvoima, ei vakuuta meitä. Tarvitsemme nyt uskottavat puitteet investoinneille teknologioihin, joilla voidaan säästää voimavaroja ja joiden keskipisteessä on sosiaalinen yhteenkuuluvuus, koulutus ja innovointi. Kun lisäksi otetaan huomioon se, että komissio viivytti rakennerahastojen uudistamisehdotusten esittelyä, voimme vain epäillä, kykeneekö unioni vastaamaan ajoissa kasvun ja laajentumisen haasteisiin. Kasvualoitteen onnistuminen edellyttää ennen kaikkea vakaussopimuksen järkevää täytäntöönpanoa – ja tästä haluaisimme jälleen kuulla mielipiteenne, puheenjohtaja Prodi – sekä Kioton pöytäkirjan noudattamista koskevaa asianmukaista ohjelmaa. Jos valtaosa jäsenvaltioista ei muuta suhtautumistaan, unioni ei kykene täyttämään velvoitteitaan.
Puheenjohtaja Prodi, pari kuukautta sitten ehdotimme ilmastoa koskevan vakaussopimuksen alulle panemista, mutta valitettavasti siihen ei ole reagoitu. Vain muutaman viikon päästä alkaa Milanossa ilmastosopimuksen osapuolien yhdeksäs konferenssi, ja haluaisimmekin esittää tämän ehdotuksen uudestaan. Komission tehtävänä on tässä, kuten alijäämänkin tapauksessa, vaatia niitä jäsenvaltioita – etenkin Espanjaa, Italiaa ja Portugalia – palaamaan ruotuun, jotka estävät meitä nykytilanteessa saavuttamasta Kioton tavoitteita.
Lainsäädäntöohjelmastanne puuttuu pari kohtaa. Minulla ei ole aikaa käsitellä niitä kaikkia, joten mainitsen vain kaksi. Komission jäsen Reding, Euroopan parlamentti on todella yksimielisesti lähes kahden vuoden ajan vaatinut ehdotusta direktiiviksi tai ainakin vihreätä kirjaa tiedotusvälineiden keskittymisestä ja tiedonvälityksen vapaudesta. Julkilausumastanne päätellen pidätte asiaa erittäin tärkeänä. Miksi siis komissio ei kykene ryhtymään asiassa toimenpiteisiin? Lopuksi toteaisin, että on kulunut joitakin kuukausia Cancúnin epäonnistuneesta kokouksesta, eikä meillä sittenkään ole harmainta aavistusta siitä, mitä johtopäätöksiä komissio on tehnyt ja mitä toimintalinjoja se aikoo seurata. Yhteyttä vuosituhannen kehitystavoitteisiinkaan ei ole havaittavissa, arvoisa komission jäsen Lamy.
Lopuksi Eurostatista. Puheenjohtaja Prodi, totesitte oppineenne jotakin Eurostat-tapauksesta, mutta en löydä puheestanne mainintaa todella tärkeästä oppitunnista: siitä, että komission on suhtauduttava parlamenttiin vakavammin. Vastuuvapausmietinnöissä olevat suositukset eivät ole vain ystävän neuvoja; ne ovat säännöksiä, joita komission on noudatettava ajallaan. Aiempi komissio oli passiivinen, mutta nyt meillä on komissio, joka kykenee reagoimaan, ja me arvostamme sitä. Teillä on nyt vuosi aikaa saada se tekemään määrätietoisia aloitteita. Olemme tyytyväisiä toimintasääntöjen uudistamiseen ja OLAFin, komission jäsenten ja pääosastojen välisen tiedonkulun parantamiseen, ettekä ylläty kuullessanne, että olemme tyytyväisiä myös ilmiantajien aseman tunnustamiseen. Lisäksi parlamentti on jo vaatinut monia näistä toimenpiteistä. Puheenjohtaja Prodi, muistuttaisimme teitä siitä, että avoimuus on paitsi hyvä petosten torjuntakeino, myös hyvä petosten ehkäisykeino. Toivonkin todella, että ensi vuonna, kun toivotamme tervetulleiksi uudet jäsenmaat sekä avosylin että avoimin toimielimin, voimme unohtaa viime vuosien tapahtumat.
Puheenjohtaja Prodi, haluaisin joka tapauksessa ryhmäni puolesta lopuksi todeta, että raportista ei edelleenkään ilmene tietynlainen vastuuntunto eikä siinä tunnusteta tehtyjä virheitä. Kuten itsekin myönsitte, ensimmäiset merkit olivat havaittavissa jo ennen toukokuuta� 2003 – niitä vain ei nähty – ja mielestämme on anteeksiannettavaa, että olisimme odottaneet komission näkevän ne erityisesti Santerin komission toimikauden tapahtumien jälkeen.
Camre (UEN ).
    Arvoisa puhemies, unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmän nimissä haluaisin ilmaista myötätuntomme ja kunnioituksemme italialaisille poliiseille, jotka ovat amerikkalaisten ja brittiläisten sotilaiden ohella saaneet surmansa terroristi-iskuissa Irakissa sen jälkeen, kun parlamentti viimeksi kokoontui. Haluaisimme niin ikään ilmaista myötätuntomme ja kunnioituksemme niille, jotka menettivät henkensä Turkissa sijaitseviin synagogiin tehdyissä iskuissa. Länsimaailman on torjuttava terrorismi yhteisvoimin.
Haluaisin myös puhua komission puheenjohtajan Prodin Eurostat-skandaalia koskevasta lausunnosta. Hänen lausuntoaan tänään talousarvion valvontavaliokunnassa kuunnellessa olisi voinut kuvitella, että olemme kaikki juuri laskeutuneet puista eikä julkishallintoa ole vielä keksitty. Puheenjohtaja Prodi raportoi kaikesta, mikä ei toimi, viitaten komission ja valvontaelimien, OLAFin sisäisen tarkastuksen, parlamentin ja muiden välisen tiedonkulun puutteeseen.
Puheenjohtaja Prodi lupaa nyt, että tilanne paranee, mutta nämä ongelmat ovat tietenkin tuttuja kaikille valtioille, joilla on paljon suuremmat hallinnot kuin komissiolla. Kaikissa normaaleissa demokratioissa poliittiset järjestelmät ja hallinnot suunnitellaan siten, että kavallukset ja petokset ovat mahdottomia tai havaitaan hyvin nopeasti. Komissiolla on nämä järjestelyt vielä tekemättä. Sitä voidaan pitää vain osoituksena komission täydellisestä epäpätevyydestä ja tahdon puutteena järjestelmässä, jota leimaa nuhruinen hallintokulttuuri. Siksi talousarvion valvontavaliokunnan on ollut niin vaikeaa saada tarkastusraportteja ja sille on asetettu salassapitovelvoite kaiken sen suhteen, mitä se tietää. Joku on ollut tietoinen skandaalista jo hyvin pitkään, ja joku on halunnut salata sen. Puheenjohtaja Prodi sanoo, että hänen vuonna� 1999 alkanut uudistuksensa vaikuttaa jo. Miten hän siis selittää sen, että lehdistö ja Euroopan parlamentti tiesivät Eurostat-skandaalista jo yli vuotta ennen kuin Euroopan parlamentin jäsenet pakottivat komission ryhtymään toimiin.
Puheenjohtaja Prodi sanoo, että OLAF oli tutkinut petoksia Eurostatissa jo usean vuoden ajan kertomatta sanaakaan komissiolle, ja kuitenkin hän sanoo luottavansa täysin pääjohtaja Brüneriin ja OLAFiin. Tähän on kolme mahdollista selitystä: joko komissio antoi OLAFin johtajalle täysin järjettömiä ohjeita, jolloin tämä ei pitänyt komissiota ajan tasalla; tai komissio halusi haudata epämiellyttävät asiat salaperäiseen OLAFiin; tai OLAFin johto on tolkuttoman hyväuskoista eikä ymmärrä, että on poliittisesti välttämätöntä soittaa hälytyskelloja komission varoittamiseksi vakavasta petoksesta.
Puheenjohtaja Prodi sanoo nyt tehneensä vaikeita päätöksiä. Puheenjohtaja Prodi, te ette ole tehnyt vaikeita päätöksiä. Te olette vain pidättänyt virantoimituksesta joitakin rikollisia johtajia täydellä palkalla, ja tämänkin te teitte talousarvion valvontavaliokunnan ja parlamentin painostuksen alla. Te kannatte täyden vastuun. Parlamentti on hyväuskoinen, jos se myöntää hallinnollenne vastuuvapauden. 
Bonde (EDD ).
    Arvoisa puhemies, syyllisyys ja vastuullisuus ovat kaksi eri asiaa. Kuka on poliittisesti vastuussa Eurostat-skandaalista? Skandaali ei ole se, että joku on näpistänyt kassasta. Vakavin skandaali on se, että meillä on kirjanpitojärjestelmä, joka yhä mahdollistaa kavallukset.
Eurostatia on tutkinut kesäkuusta� 2003 lähtien 47 tilintarkastajaa ja muuta asiantuntijaa. He ovat pyytäneet nähtäväkseen 78 sopimusta, mutta saaneet vain 60. Näistä 60:sta 28,5� prosenttia on pantu täytäntöön tarjouspyyntöjä koskevien EU:n sääntöjen vastaisesti. Missä ovat 18 kadonnutta sopimusta? Kuka vastaa siitä, että niitä ei löydy? Kuka hankkii ne? Sopimuksista täytyy tietenkin olla jäljennökset kaikissa yrityksissä. Miksei niitä ole heti haettu sieltä, ja missä ovat salaisia tilejä koskevat pankkien jäljennökset? Kuka vastaa siitä, että 47 tilintarkastajalla ei ole niitä? Kuka on vastuussa sen varmistamisesta, että kaikki tositteet nyt löytyvät?
Puheenjohtaja Prodi, kokoonnuitte juuri äsken talousarvion valvontavaliokunnan kanssa ryhmäni tiloissa, joissa lupasitte avoimuutta ja nollatoleranssia petosten torjunnassa, kuten teitte toimikautenne alkaessa vuonna� 1999. Toistaiseksi nollatoleranssia on sovellettu ennen kaikkea niihin, jotka ovat paljastaneet petoksia ja varoittaneet kirjanpitojärjestelmästä, joka sallii ne. Komissio on ollut tehokas Paul van� Buitenenin, Marta Andreasenin ja Dorte Smidt-Brownin suhteen. Heidät savustettiin ulos nopeasti ja päättäväisesti. Kuka on vastuussa heidän kansalaisoikeuksiensa palauttamisesta?
Milloin sanotte komission jäsenelle Solbesille: "Pedro, et ehkä ole syyllinen, mutta sinä olet vastuussa Eurostatista. Eroa. Hyväksyn Freddy Blakin ehdotuksen ja otan itse vastuun täyden selvityksen tekemisestä Eurostat-skandaalista"?
Pannella (NI ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisat kollegat, en voi kuvitella, kuka arvostaisi parlamentin ilmaisemaa myötätuntoa italialaisten sotilaiden ja irakilaisten siviilien murhan johdosta. Heidät, jotka saivat surmansa, murhattiin samoista syistä kuin heidän yhdysvaltalaisia ja brittiläisiä kollegojaan ja sotilastovereitaan murhataan parhaillaan, ja samoista syistä kuin pelkurimainen, kaksinaamainen, kolminaamainen Eurooppa on Istanbulissa; Eurooppa, joka yleisesti ottaen tarvitsee Istanbulin tarjoamia valmiuksia voidakseen varmistaa, että israelilaisilla on samat ihmisoikeudet kuin palestiinalaisilla ja samat ihmisoikeudet kuin kaikilla, jotka ovat tämän Vichyn Euroopan suosiossa; tämän pasifististen suuntausten Euroopan, Euroopan, jolla on meidän parlamenttimme, jonka jäsenistä edes kymmenesosa – laskekaa vaikka: meitä on 58 – jonka valituista edustajista edes kymmenesosa ei ole paikalla tänä aamuna. Mutta sehän onkin selvää, sillä parlamentti on vain äänestyskone, puoluepoliittinen äänestyskone. Eurooppamme ei ansaitse minkäänlaista kunniaa siitä, että se ilmaisee myötätuntoa, sillä sen myötätunto on persoonatonta solidaarisuutta George Bushia vastaan ja Saddam Husseinin puolesta, aina, johdonmukaisesti ja kaikissa tapauksissa.
Arvoisa komission puheenjohtaja, puheenne unionin tilasta muistutti minua jostakin: oli kuin unionin tilaa koskevaa puhetta pitäisi Washington, jota Eurooppanne inhoaa, kuten se inhosi sitä vuosina 1939 ja 1940, kuten se inhosi plutokraattista juutalaisten ja vapaamuurarien demokratiaa 1940-luvulla, kuten se inhosi Jacques Doriot'n Ranskaa marsalkka Philippe Pétainin Ranskan lisäksi, kuten se inhosi niitä, jotka huusivat "Emme halua kuolla Danzigin puolesta! Emme koskaan! ", kun pasifismin nimissä tehtiin kauhistuttava, häpeällinen Münchenin sopimus, jolle perustuivat kansanmurha ja fasistinen, kommunistinen ja fundamentalistinen reformismin vastainen liittouma.
Puheenjohtaja Prodi, uudistusten Eurooppako? Malttakaa: Berninin kaunista barokkitaidetta lukuun ottamatta olemme vastauskonpuhdistuksen Euroopassa, aikakaudella, jolloin paavi-hallitsijan puhtaan kieroutunut politiikka sai Dante Alighierin kutsumaan "hävyttömäksi portoksi" pyhää istuinta, joka käytti hyväkseen Kristuksen tarinaa ja tehtävää mitä alhaisimpien maallisten asioiden ajamiseksi. Tuolloin se tapahtui Vatikaanissa, mutta minä sanon, että niin tapahtuu tänäänkin. Siteeraan Dantea, ja niin paljon kuin se minua surettaakin, mielestäni sitaatti on osuva.
Arvoisa puhemies, unionin tila: teidän kaikkien – parlamentin, neuvoston ja komission – omaksuman linjan mukaisesti meillä on oltava 30-jäseninen komissio, josta pian tulee 35-jäseninen, koska olemme Euroopan yhdysvallat. Yhdysvaltojen presidentillä on tietenkin oltava viitisenkymmentä ministeriä maan johtamiseksi tehokkaasti, eikö niin? Näin ette yhdistä Eurooppaa, jolla on vaihtoehto: Altiero Spinellin, Alcide De� Gasperin, Konrad Adenauerin Eurooppa mieluummin kuin Erich Ollenhauerin tai toisen hänen aikansa nationalistisen sosiaalidemokraattisen kilpailijan Eurooppa.
Tällainen on unionin tila. Puheenjohtaja Prodi, tämä unioni rahoittaa kaikkia diktatuureja, joihin se ylläpitää suhteita, rikollisen politiikan mukaisesti. Perustamissopimuksen 2� artiklan määräykset, joiden nojalla sopimukset diktatuurien kanssa yleensä tehdään, eivät ole sen paperin arvoisia, joille ne on kirjoitettu. Täällä Strasbourgissa on tällä hetkellä huomisen ja tulevien vuosien todellisen Vietnamin edustajia, Vietnamin yhdistyneen buddhalaisen kirkon edustajia, jotka haluavat tavata teidät. Me, ulkopolitiikan korkea edustaja Solana ja muut olemme asioissa, jotka koskevat Vietnamin, Kambodžan ja koko maailman tapahtumia, joka päivä itse asiassa demokratian puolesta taistelevia vastaan, kuten entisen Jugoslavian tapauksessa olimme Milosevicin puolella. Unionin tila on säälittävä, sillä Eurooppa on television, Münchenin, fasismin ja kommunismin Eurooppa. Se on häpeäksi demokratialle ja yhteiskunnalle.
Grossetête (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat kollegat, vuosi 2004 on erittäin tärkeä vuosi – haasteiden vuosi, kuten puheenjohtaja Prodi juuri totesi. Ensi kesäkuussa pidetään Euroopan parlamentin vaalit erittäin poikkeuksellisissa oloissa, sillä vastaanotamme 10� uutta jäsenvaltiota Euroopan unionin kokiessa toistaiseksi suurimman laajentumisensa. Vaalit pidetään aikana, jolloin toivomme saavamme Euroopalle valmistelukunnan toimittamaan erinomaiseen luonnokseen perustuvan perustuslain. Tämä tapahtuu epävakaassa kansainvälisessä ilmapiirissä, Irakin sodan jatkuessa, kansainvälisen terrorismin lisääntyessä ja kun Yhdysvalloissa pidetään presidentin vaalit ja Euroopan taloudellinen tilanne on yhä hauras.
Tässä tilanteessa meidän on säilytettävä kurssimme voimakkaan ja riippumattoman komission johdolla. Jos, kuten kaikki toivomme, taloudellinen tilanne kohenee, komission on kyettävä reagoimaan siihen käyttämällä hyväksi kaikki mahdollisuudet, joista voi olla hyötyä sen talous- ja työllisyyspolitiikalle.
Euroopan parlamentti ei voi suoda itselleen vapaavuotta. Kansalaiset eivät ymmärtäisi sitä. Niinpä meidän on keskityttävä ehdotuksiin, jotka on ehdottomasti hyväksyttävä ennen lainsäädäntökauden loppua eli vuoden 2004 ensimmäisen neljänneksen aikana, ja seurattava niiden ehdotusten etenemistä, joiden ensimmäistä käsittelyä jäämme kärsivällisesti odottamaan. Jo toisena peräkkäisenä vuotena parlamentin valiokunnat ja komission jäsenet noudattavat rakenteellisen vuoropuhelun periaatetta. Suhtaudumme siihen myönteisesti, mutta parantamisen varaa on yhä. Ehdotammekin, että otetaan käyttöön luotettavampi, monivuotisuuteen perustuva aikataulu, joka helpottaisi saavutettujen tulosten seurantaa ja arviointia. Olisi myös suotavaa, että parlamentin esittämiä toiveita ohjelmaa täydentävistä toimista noudatettaisiin järjestelmällisemmin. 
Luotamme täysin uusiin unioniin liittyviin ystäviimme, kymmeneen uuteen jäsenvaltioon. Panemme merkille niiden erinomaiset edistysaskeleet, mutta pidämme tärkeänä yhteisön lainsäädännön noudattamista ja uusien ulkorajojen valvontaan liittyvien tekstien soveltamista. Samoin on mielestämme tärkeää valvoa laajentuneen unionin ydinturvallisuutta. Laajentuminen ei voi onnistua ellei toimielinrakennetta mukauteta. Ryhmämme pitää tärkeänä valmistelukunnan työn tulosten kunnioittamista. Luonnosta ei siis pidä avata, vaan sen on sisällyttävä sellaisenaan perustuslakisopimukseen.
Komissio on ryhtynyt parantamaan lainsäädäntöämme, tekemään siitä ymmärrettävämpää ja avoimempaa sekä yksinkertaistamaan lakiemme säätämistä. Varmistamme, että näin tapahtuu, sillä sitä kansalaiset meiltä eniten odottavat. Euroopan unionin lisäarvo on oikeutetusti laittoman maahanmuuton torjuntaa edistävissä politiikoissa, rajojemme yhteisessä hallinnossa sekä terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden vastaisessa taistelussa. Tämä on mahdollista, koska olemme tehostaneet poliisi- ja oikeudellista yhteistyötä ja kehittäneet yhteisen turvapaikkapolitiikan selkeine menettelyineen. Näitä toimia on toteutettava yhdessä Välimeren alueen maiden ja laajentuneen unionin uusien naapurimaiden Venäjän, Ukrainan, Moldovan ja Valko-Venäjän kanssa.
Vakaus perustuu myös kestävään kehitykseen, joka on otettava huomioon kaikessa lainsäädäntötyössä. Kestävä kehitys edellyttää yksityisen yritteliäisyyden suosimista, kansalaisten kouluttamista ja valistamista, tervettä, työllisyyttä edistävää makrotalouspolitiikkaa, rakennemuutosten vauhdittamista sekä infrastruktuuriin ja inhimilliseen pääomaan tehtävien sijoitusten edistämistä. Nämä toimet on toteutettava noudattaen Lissabonin asialistaa, jolla pyritään kasvattamaan talouden kasvupotentiaalia lisäämällä tuote-, pääoma- ja työmarkkinoiden joustavuutta. Kansalaisten on aina oltava toimiemme keskipisteenä olipa kysymys liikennepolitiikasta, tutkimuspolitiikasta, joka on aivoviennistä päätellen edelleen riittämätöntä, televiestinnästä Internetin kehittyessä, rakennerahastopolitiikastamme, joka on välttämätöntä alueidemme elvyttämiseksi – ei vain uusissa jäsenvaltioissa. Siksi odotamme teiltä vahvaa sitoutumista elinajan pidentymisen huomioon ottamiseksi. Kaikki tämä liittyy kestävään kehitykseen. Vaikka olemme tyytyväisiä aihekohtaisiin ympäristöstrategioihin, pahoittelemme kaupunkiympäristöä koskevien aloitteiden puutetta kuten pahoittelemme sellaisten Thessalonikin Eurooppa-neuvoston jatkotoimenpiteiden puutetta, joilla piti perustaa ympäristöä ja kestävää kehitystä koskeva eurooppalainen diplomatia.
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet, arvoisat kollegat, vaikka Euroopan parlamentin vaalit väistämättä typistävät ensi vuotta, komissiolla ja parlamentilla riittää töitä. Kuten puheenvuoroni johdannossa sanoin, meidän on säilytettävä kurssimme vuonna 2004.
Lopuksi pahoittelen sitä, että jäsenvaltiot aivan ilmeisesti eivät sitoudu yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanoon, etenkin kun käytetään yhteispäätösmenettelyä.

Swoboda (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Prodi, olette oikeassa asettaessanne laajentumiskysymyksen vuoden 2004 keskeiseksi prioriteetiksi ehdotuksissanne. Laajentuminen on todellisuudessa hyväksytty virallisesti, mutta monien ihmisten mielissä – ehkä parlamentissa, mutta erityisesti suuren yleisön keskuudessa – se ei ole vielä täysin toteutunut. Tästä syystä komissio on oikeassa keskittyessään lähikuukausiin vaatiakseen kaikkia niitä maita, joiden on tarkoitus liittyä Euroopan unioniin 1.� toukokuuta� 2004, valmistautumaan laajentumiseen aidosti huolehtimalla lahjontaa, hallinnollisia kysymyksiä ja ydinturvallisuutta koskevista ongelmista.
Myös neuvottelujemme Bulgarian ja Romanian kanssa on jatkuttava. Meidän on esitettävä selvästi ja yksiselitteisesti, että vuosi� 2010 on suunniteltu ajankohta. Mikään maa ei voi pitää selvänä, että suunniteltu ajankohta toteutuu käytännössä, jolleivät ne pidä sitkeästi kiinni aloittamistaan uudistuksista.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, teidän tehtävänänne on valmistella ensi vuonna Turkkia koskeva neuvoston päätös. Pyydän teitä kuitenkin harkitsemaan seuraavaa: jollei myönteistä päätöstä liittymisneuvottelujen aloittamiseksi tehdä, teidän on pystyttävä esittämään ideoita siitä, kuinka voimme tehostaa yhteistyötämme Turkin kanssa neuvottelujen alkamiseen mennessä ja myös niiden aloittamisen aikana. Istanbulin viime päivien tapahtumat osoittavat erityisesti turvallisuuskysymysten alalla Turkin kanssa tehtävän yhteistyön tärkeyden. Tiiviimpi ja koordinoitu yhteistyö Turkin kanssa on ratkaisevan tärkeää liittymiskysymyksestä riippumatta.
Laajentuminen herättää myös kysymyksen todellisista ja turvallisista ulkorajoista. Olen yhtä mieltä siitä, että tämä on tärkeä näkökohta kehityksemme kannalta, myös laajentuneessa Euroopassa. Kuitenkin myös yhteistyö naapuriemme kanssa on hyvin tärkeää esimerkiksi rajatylittävän rikollisuuden ja ihmiskaupan torjunnassa. Edistyminen Balkanin alueella on osoittanut, että Euroopan unioni pystyy tuloksellisesti kehittämään tätä yhteistyötä. Siirtolaisuuden yhteydessä on hyvin tärkeää puhua myös integroitumisesta. Toivon, että komissio osoittaa asianomaisille maille, ettei kyse ole ainoastaan siirtolaisuuden rajoittamisesta. Tehtävänä on myös huolehtia siitä, että Euroopan unioniin tulevat ihmiset integroituvat paremmin yhteiskuntaamme.
Kasvupolitiikan osalta, jota ohjelmassanne myös käsitellään laajasti, tuemme verkkoihin ja tietoon tehtäviä investointeja koskevia komission ehdotuksia. Tarvitsemme tältä osin nopean päätöksen. Parlamentin on tehtävä joitakin nopeita päätöksiä kasvualoitteen täytäntöön panemiseksi. Investointien korostaminen on hyvä asia, mutta myös verkkoihin ja tietoon on investoitava. Viime kuukausien kokemukset ovat todellakin osoittaneet, että jos ainoastaan vapautamme luomatta samanaikaisesti kannustimia muun muassa energia- ja liikenneverkkoihin kohdistuville investoinneille, tuloksena saattaa olla väliaikainen tai jopa pitkäaikainen verkkojen heikentyminen. Mikäli haluamme nykyaikaistaa Eurooppaa, meidän – toisin sanoen Euroopan unionin kokonaisuudessaan ja tietenkin kaikkien yksittäisten jäsenvaltioiden – on lisättävä investointeja sekä tietoon että infrastruktuuriimme.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, vapauttamisen ja yhdenmukaistamisen osalta pyydän teitä lisäksi ottamaan huomioon, että pyrimme saamaan aikaan eurooppalaisen yhteiskuntamallin. Mielestäni tätä ei tuoda riittävän hyvin esiin asiakirjassanne. Olen saanut toisinaan sen vaikutelman, että olemme liberaalimpia kuin uusliberaalit teoriakirjoissaan ja amerikkalaisempia kuin amerikkalaiset joissakin yhdenmukaistamista ja vapauttamista koskevissa toimissamme. Meidän on tarkasteltava yhteiskunnallisia vaikutuksia. Meidän on asetettava etusijalle sosiaalisen syrjäytymisen ja köyhyyden torjunta. Eikö ole järkyttävää, että köyhyys lisääntyy jälleen joissakin maissa? Se saattaa johtua myös siitä, ettei säästöohjelmissa oteta riittävästi huomioon menojen leikkausten ja vapauttamistoimenpiteiden vaikutuksia eri sosiaaliryhmiin. En tarkoita tätä perusteeksi vapauttamista vastaan, vaan ainoastaan perusteeksi työttömyyden ja muiden asioiden yhteiskunnallisten vaikutusten tarkastelemiselle.
Korostan tässä yhteydessä julkisten palvelujen tärkeyttä. Mielestäni asiakirjassa ei keskitytä riittävästi tähänkään kysymykseen. Keskustelemme siitä ensi viikolla parlamentissa. Julkisten palvelujen suuri määrä on eurooppalaisen yhteiskuntamallin erityispiirre, jota haluamme puolustaa selkeästi ja yksiselitteisesti myös ulkopuoliselle maailmalle. Tämän vuoksi pyydän teitä ottamaan tämän paremmin huomioon työssänne.
Esitän vielä kaksi muuta huomautusta. Ensimmäinen niistä koskee ulkopolitiikkaa. Parlamentti on keskustellut hyvin usein Euroopan parlamentin ja Euroopan unionin asemasta Lähi-idän kysymyksessä. Meillä on oltava voimaa ja määrätietoisuutta pitää kiinni itsellemme asettamastamme päämäärästä, ja meidän on tuettava selkeästi kaikkia rauhanaloitteita, joista viimeisin on Geneven sopimus. Mikään Lähi-idän kehityksessä ja mikään Israelia kohtaan esittämämme kritiikki ei kuitenkaan oikeuta vähäisessäkään määrin antisemitistisiä lausuntoja tai toimia. Euroopan on osoitettava selkeästi, että Israelin nykyhallinnon asenteeseen kohdistuva kritiikki ei voi olla peruste minkäänlaisille antisemitistisille puheille tai teoille. Meidän kaikkien olisi pitänyt ottaa opiksi erityisesti toisen maailmansodan kauheuksista, ja meidän on vastustettava yhdessä päättäväisesti syrjinnän ja antisemitismin kaikkia muotoja riippumatta Lähi-itää koskevasta selkeästä kannastamme.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, kuulitte näkemyksemme tänään. Haluamme, että komissio ja sen puheenjohtaja ovat voimakkaita. Olkaa ystävällinen älkääkä lietsoko Euroopan-vastaisuutta entisestään lisäämällä epävarmuutta tai epäilyjä sen suhteen, että edustatte voimakasta komissiota ollessanne sen puheenjohtaja ensi vuoden vaaleihin asti. Tämä on olennaista sen takaamiseksi, että äänestäjät tietävät siirtyessään vaaliuurnille kesäkuussa, minkä puolesta äänestävät. Heidän on voitava äänestää voimakkaan ja yhdistyneen Euroopan sekä sellaisen voimakkaan komission puolesta, jolla on voimakas puheenjohtaja. 
Sørensen (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, on kannustavaa, että komission puheenjohtaja Prodi ja komissio ovat selvästikin oppineet Eurostatin tapauksesta, että tapahtumien uusiutumisen estäminen edellyttää meiltä monia järjestelyjä ja uudistuksia.
Nyt alkavassa prosessissa on ehdottoman tärkeää taata, että meillä on edelleen voimakas sisäinen tarkastusyksikkö, joka kaikesta huolimatta on tietenkin ketjun ensimmäinen rengas petoksen, väärinkäytösten ja sääntöjenvastaisuuksien havaitsemiseksi. On tärkeää, että meillä on voimakas ja riippumaton petostentorjuntavirasto. On erittäin tärkeää, että meillä on selkeä määritelmä poliittisesta vastuullisuudesta. Poliittinen vastuullisuus on mielestäni itse asiassa ratkaisevan tärkeää, ja vielä tärkeämpää on yksittäisen komission jäsenen vastuullisuus. Jos emme voi luottaa siihen, en usko, että uudistusten vaikutus voi tuntua koko järjestelmässä ja ulottua hierarkian pohjalle yksittäisiin työntekijöihin.
Kuuntelin tämän vuoksi hyvin tarkkaavaisesti puheenjohtaja Prodin huomautusta siitä, että meidän on nyt määriteltävä poliittinen vastuullisuus. Tiedustelen tämän vuoksi komission puheenjohtajalta, kuinka poliittinen vastuullisuus, joka meidän on määriteltävä, poikkeaa komission jäsenten vuonna 1999 allekirjoittamissa menettelysäännöissä tarkoitetusta riippumattomien asiantuntijoiden määrittelemästä poliittisesta vastuullisuudesta.
Meillä olisi oltava myös seurantayksikkö, joka tarkkailee mahdollisia hälyttäviä merkkejä. Puheenjohtaja Prodi väittää, ettei komissio voinut puuttua asioihin ennen toukokuuta 2003. Kysyn kuitenkin, millaisia merkkejä tämän ryhmän on tarkkailtava. On käynyt ilmi, että 14� kriittisen tarkkailijan kertomukset ja eri työntekijöiden komission jäsenille esittämät valitukset, lehtikirjoitukset, talousarvion valvontavaliokunnan kuulemiset ja tarkastajien kirjeet asiasta vastaavan yksikön asiasta vastaavalle komission jäsenelle eivät riitä. Tämän vuoksi kysyn, millaisia merkkejä tarvitaan, jotta komissio puuttuisi asioihin? 
Bouwman (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan puheenjohtajana haluan keskustella lyhyesti Euroopan sosiaalisesta tilasta. Olen nimittäin pannut merkille, että olemme hitaasti mutta varmasti siirtymässä tilanteeseen, jossa sosiaalialan kilpailu lisääntyy merkittävästi ja jossa Euroopan kansalaiset saattavat hyvin päätellä ajan mittaan, että sosiaalinen polkumyynti lisääntyy ja että se lisääntyy enemmän kuin pystymme perustelemaan Euroopan kansalaisille.
Haluaisimme komissiolta suoran vastauksen kysymykseen, voimmeko odottaa sen ilmoittavan kantansa työllisyysdirektiiviin ennen maaliskuun loppua. Voisimme sen ansiosta esittää kantamme työllisyysdirektiiveihin viimeisessä täysistunnossa huhtikuussa ottamalla huomioon senhetkisen talouden ilmapiirin.
Haluamme nopeuttaa eurooppalaista yritysneuvostoa ja työaikoja koskevien sosiaaliseen polkumyyntiin liittyvien direktiivien antamisen prosessia. Joissakin maissa – muun muassa Englannissa – saatetaan työskennellä jopa noin 60� tuntia. Haluamme nopeuttaa työntekijöiden lähettämistä työhön toiseen jäsenvaltioon koskeviin direktiiveihin liittyvää pakettia. Haluamme nopeuttaa toimintaa siltä osin kuin se liittyy Euroopan sosiaalirahastoihin, ja voisin jatkaa tästä aiheesta vielä ainakin toiset viisi minuuttia. 
Angelilli (UEN ).
    Arvoisa puhemies, ilmaisen ryhmäni puolesta jälleen kerran myötätuntomme Nasiriyan joukkomurhien uhreille, heidän perheilleen ja kaikille niille eurooppalaisille asevoimille, jotka osallistuvat kaikkialla maailmassa rauhanturvaoperaatioihin terrorismin torjumiseksi.
Tarkastelen seuraavaksi Eurostatin tapausta. Asiaan liittyy liian monia ratkaisemattomia kysymyksiä. Lisäksi asioiden korjaamiseksi on toteutettu vain vähän toimenpiteitä, joita uskallan väittää liian myöhäisiksi ja sen vuoksi luultavasti tehottomiksi. Käsitykseni asiasta vahvistui sen jälkeen, kun olimme kuulleet komission puheenjohtajaa Prodia talousarvion valvontavaliokunnassa tänä aamuna. Hän puhui asioista siellä rehellisesti sanottuna liian yleisesti ja mielestäni hieman vastahakoisesti.
Siltä osin kuin on kyse tavasta, jolla asia on hoidettu, ja kun otetaan huomioon, että puheenjohtaja on asettanut avoimuuden yhdeksi pääasiallisista tavoitteistaan, emme ymmärrä, minkä vuoksi asiakirja-aineisto on pyritty salaamaan niin monin tavoin ja minkä vuoksi julkista keskustelua Eurostatin tapauksesta on pyritty välttämään, ikään kuin kyseessä olisi valtiosalaisuus. Kuten totesin, kysymyksiä on liian paljon. Onko EU:n rahoitussuoni ehtynyt? Jos näin on, milloin se tarkkaan ottaen tapahtui? Juuri tänä aamuna korostettiin jälleen sitä, että vakavimmat tapahtumat ajoittuivat vuotta 1999 edeltävään ajankohtaan. Entä milloin vähemmän vakavia tapahtumia esiintyi? Jatkuvatko ne edelleen? Tärkein kysymys on, millä perusteella tapahtuman vakavuutta arvioidaan. Onko perusteena ehkä käytetyn määrän suuruus? Korostan kunnioittavasti, että petos sinänsä on luonteeltaan vakavaa, ja on vielä paljon vakavampaa ja anteeksiantamatonta, kun siihen syyllistyvät viranomaiset.
Kuinka petosta harjoittava organisaatio on ylipäätään voinut toimia esteettä komissiossa vuosien ajan? Uskotteko todella, ettei kukaan huomannut mitään siitä huolimatta, että huhuja, fakseja ja sähköpostia laittomista voitoista ja väärennetyistä sopimuksista liikkui komission yksiköissä? Emme ymmärrä myöskään, kuinka komission valvontajärjestelmä toimii, sillä Eurostat-asian lisäksi on tullut ilmi monia muita törkeitä tapauksia, muun muassa viljan hintoja koskeva tapaus. Naurettavinta tässä yhteydessä on� –� asialle voisi nauraa, jos se ei olisi niin vakava� –� että tänä aamuna esitetyn asiakirjan mukaan meidän on asteittain luotava perusta uudelle vastuullisuutta ja avoimuutta korostavalle kulttuurille; pyydän teitä kiinnittämään huomiota tähän. Mitä voimme päätellä tästä – senkö, että vastuuttomuus ja avoimuuden puute ovat olleet tähän asti yleinen käytäntö komissiossa?
Eurostatista ja siihen liittyvästä skandaalista on todettava vielä muutakin. Eurostat ei ole vain jokin yksikkö, yksi monista eurooppalaisen byrokratian keskuksista. Suorittaessaan tallentamis- ja tilastointitehtäväänsä Eurostat on itse asiassa vakaussopimuksen takaaja, joka varmistaa Maastrichtin kriteerien noudattamisen. Se osallistuu siten jäsenvaltioiden talous- ja rahapolitiikkojen määrittelyyn ja käytännössä niihin toimiin, joiden avulla valtiot pakotetaan noudattamaan sellaista tiukkaa politiikkaa, joka edellyttää usein leikkauksia talousarviosta tai hyvinvoinnista. Eurostat on tämän vuoksi toimielin, jolla on vahdin rooli ja jolla ei ole varaa joutua vähäistenkään epäilyjen kohteeksi puolueettomuutensa tai auktoriteettinsa osalta, kuten nyt on käynyt.
Ymmärrämme, että asia on hämmentävä, koska julkista rahoitusta on käytetty laittomiin tarkoituksiin; ymmärrämme myös ongelman, joka aiheutuu asian voimakkaasta esiintulosta herkällä hetkellä ennen Euroopan parlamentin vaaleja, laajentumista ja perustuslakia. Ymmärrämme ongelman, mutta emme voi tehdä myönnytyksiä asiassa. Emme voi katsoa läpi sormien emmekä aliarvioida lahjonta-, petos- ja väärinkäytöstapausten vakavuutta, kuten jotkut haluaisivat meidän tekevän. Kansalaiset vaativat meiltä lujuutta – samat kansalaiset, joilta pyydämme uhrauksia vakaussopimuksen nimissä. Sormella osoittamisen ja sen sijaan, että teemme jostakusta virkamiehestä syntipukin ja saatamme asian siten pikaisesti päätökseen, mielestämme olisi ollut kunnioitettavaa, jos komissio olisi kantanut vastuunsa täydellisesti, kuten Santer menetteli paljon vähäisemmästä syystä.
Emme voi antaa tämän kaiken tapahtua selvittämättä sitä puhumalla, varsinkaan komission puheenjohtajan levittäessä poliittista sanomaa� –� jota pitäisi ehkä nimittää vaalijulistukseksi� –� jossa kuvaillaan hänen unelmiensa Eurooppaa, samalla kun laiminlyödään se Eurooppa, joka meillä on tässä ja nyt. Aivan kuin asiat eivät olisi jo muutenkin huonosti! Puheenjohtaja Prodilla on oikeus asettautua ehdokkaaksi seuraaviin EU-vaaleihin, mutta jos tämä on hänen aikomuksensa, odotamme häneltä asianmukaisuutta ja virastaluopumista. Toisaalta siitä aiheutuisi vakavia ja rehellisesti sanottuna anteeksiantamattomia institutionaalisia vahinkoja.
Titford (EDD ).
    Arvoisa puhemies, haluan tuoda esiin vastenmielisyyden, jota tunnen sitä täydellistä farssia kohtaan, joka jatkui Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) ja Eurostatin kertomusten julkaisemisen yhteydessä. Talousarvion valvontavaliokunnan jäsenenä olin täysin oikeutettu näkemään kyseiset kertomukset joutumatta naurettavan stalinistisen jaarittelun kohteeksi. Tapaus osoittaa selvästi komission halveksinnan Euroopan parlamenttia, demokratiaa ja niitä ihmisiä kohtaan, joiden on viime kädessä kannettava vastuu Eurostatin korruptiosta – tarkoitan eurooppalaisia veronmaksajia.
Kertomuksessa tuodaan esiin petoksen torjuntaa koskevat pohjimmiltaan riittämättömät menettelyt ja – mikä vielä tärkeämpää – se, kuinka hitaasti komissio reagoi selkeisiin todisteisiin Eurostatissa esiintyvistä merkittävistä ongelmista. Olen myös syvästi huolissani hitaudesta, jolla OLAF tutki koko tätä valitettavaa tapausta. Vaikuttaa siltä, että lahjonta on levinnyt laajalle ja voimistuu jatkuvasti. 
Speroni (NI ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puheenjohtaja Prodin julistus on edessäni. Se sisältää hyviä ideoita, vaikka ne saattavatkin olla hieman yksinkertaisia ja yleisiä. Osa niistä ansaitsee varmasti tukemme, osa ehkä ei, mutta vaikka en vastusta sitä, että komission puheenjohtaja laatii poliittisen asiakirjan� –� hänellä on edelleen oikeus omiin poliittisiin näkemyksiinsä� –� on häneltä anteeksiantamatonta käsitellä julistuksessaan jotakin yksittäistä maata ja yksittäistä puoluetta. Korostettakoon myös, että hänen asemassaan olevan henkilön olisi pikemminkin saatava asiat etenemään sen sijaan, että hän esittää ideoita. Hän on komission puheenjohtaja: hänen asemassaan asioita on toteutettava, hän voi saattaa asiat lainsäädännön tasolle. Hän väitti, että hänen julistuksensa on osoitettu koko Euroopalle, mutta olen eri mieltä siitä. Hän väittää esittäneensä Italian ja ensi keväänä pidettävien Euroopan parlamentin vaalien osalta kaikkia uudistajia koskevan ehdotuksen. Tämän jälkeen asiakirjassa viitataan selvästi Oliivipuuhun, sillä sen mukaan Oliivipuun perustana oleva alkuperäinen inspiraatio on innoituksen lähteenä edelleen. Kyseessä on siten puoluesidonnainen asiakirja, mikä on anteeksiantamatonta komission puheenjohtajalta. Puheenjohtaja Prodin väite siitä, että hän käsittelee Eurooppaa kokonaisuutena, on hölynpölyä, sillä en muista nähneeni oliivipuiden versovan ja kasvavan esimerkiksi Ruotsissa tai Suomessa. 
Elles (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, pidän kollegojeni tavoin tätä keskustelua tervetulleena, koska on järkevää keskustella lainsäädäntöohjelmasta ennen kuin teemme vuoden� 2004 talousarviota koskevia päätöksiä. Euroopan unionin kannalta on järkevää asettaa etusijalle laajentuminen ja kaksi muuta ensisijaista kysymystä.
Koska suurin osa komission jäsenistä on täällä, olisi järkevää kutsua koolle kaikki kollegamme keskustellaksemme toden teolla siitä, millaiseksi Euroopan unioni on muodostumassa. Saattaisi olla perusteltua peruuttaa kaikki istuntosalin ulkopuoliset kokoukset, jotta kollegamme voisivat olla läsnä.
Arvoisa puhemies, kuten totesitte, komissio aloitti toimikautensa tarkoituksenaan toteuttaa uudistuksia. Ryhmäni on vaatinut jatkuvasti asiantuntijoiden kertomuksen mukaisia uudistuksia. Merkittävää edistystä on tapahtunut, ja vastaanotimme aivan äskettäin – eilisiltana – budjettivaliokunnassa hyvin myönteisen asiakirjan, jossa esitetään yksityiskohtaisesti varainhoitomääräyksiin ja henkilöstösääntöihin tehtävät muutokset. Asiakirjassa ei kuitenkaan tarkastella Eurostatin tapauksessa paljastuneita komission toiminnan puutteita.
Talousarvion valvontavaliokunnalle tänä aamuna kuvailemienne kolmen toimenpiteen perusteella ryhmäni on pettynyt tapaan, jolla uudistukset on toteutettu. Yksi tai kaksi jäsenistämme sanoi teille, että tiedonkulkua, asianmukaisia sisäisiä tarkastuksia ja komission jäsenten vastuulleen kuuluvia yksiköitä koskevat uudistukset olisi pitänyt saattaa päätökseen syyskuuhun 1999 mennessä. On erittäin tärkeää, että toimielimet uudistetaan menestyksekkäästi, jotta kansalaisemme voisivat luottaa tapaan, jolla ne toteutetaan. Kuten Blak totesi tältä osin, on ongelma, ettei kukaan näköjään halua ottaa vastuuta. Olette antanut potkut pääjohtajalle, mutta komission jäseniä ei ole vaihdettu. Vakuutitte meille tänä aamuna talousarvion valvontavaliokunnassa, että komission jäsenet ovat vastuussa, mutta vastaamattomia kysymyksiä on edelleen.
Arvoisa komission puheenjohtaja, tärkein kysymykseni, johon haluan vastauksen, koskee Eurostatiin liittyviä sisäisiä asiakirjoja. Olette esittänyt ehdotuksia OLAFin uudelleen organisoimiseksi. Me parlamentissa odotamme kuitenkin edelleen OLAFin kertomusta Eurostatista. Tulevatko koko järjestelmän uudelleenorganisointia koskevat ehdotukset OLAFilta, koska se on komission yksikkö, vai voimmeko saada OLAFin kertomuksen voidaksemme parlamenttina arvioida tilannetta ja tehdä sitä koskevat päätelmät? Kuten on jo todettu, tarvitsemme vuonna 2004 voimakkaan komission takaamaan, että voimme hoitaa unionin tehtävät tehokkaasti. 
Puhemies.
   Hyvä parlamentin jäsen Elles, olen kanssanne samaa mieltä jäsenten läsnäolosta, mutta valitettavasti puhemies ei voi johtaa parlamenttia kuin sotilasrykmenttiä. 
Kuhne (PSE ). –
    Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Prodi, oli hyvä, että osallistuitte talousarvion valvontavaliokuntaan tänä aamuna, ja on tärkeää tuoda se esiin. Periaatteen vuoksi haluan kohdistaa huomion Eurostat-asiaan ja myös muihin PSE-ryhmän huoliin. Ei ole hyvä, jos komissio tarvitsee aina uuden skandaalin, ennen kuin se ottaa askeleen eteenpäin uudistusten tiellä. Tällä tavoin annatte Bondelle – mikäli rohkenen mainita nimiä – jatkuvasti lisää vettä myllyyn, ja hän tekee siitä poliittista pääomaa. Tämä on asia, josta komission olisi otettava opiksi.
Käsittelen seuraavaksi joitakin yksittäisiä näkökohtia. Pidän hyvin tervetulleena tämänaamuista ilmoitustanne siitä, että OLAFin ja komission väliset tietokanavat tarkistetaan. Se on tarpeen. Lisäksi on selvitettävä, kuinka komissio voi käsitellä sisäisesti OLAFilta saatavia tietoja niin, ettei niitä ainoastaan haudata arkistoihin kenenkään saamatta tietää niistä, vaikka kaikki ovat valmiit puolustamaan komissiota.
Pidän tervetulleena myös sitä, että täsmensitte pyynnöstä talousarvion valvontavaliokunnalle, että OLAFin uudistamista koskevien ehdotustenne mukaisesti ette aseta kyseenalaiseksi tai rajoita OLAFin vastuuta sisäisissä tutkimuksissa. Tämä on hyvin tärkeää, sillä se olisi johtanut hankalaan ristiriitaan parlamentin kanssa. Haluamme, että OLAF on riippumaton virasto erityisesti suorittaessaan sisäisiä tutkimuksia, ja olen tämän vuoksi iloinen siitä, että täsmensitte tätä seikkaa talousarvion valvontavaliokunnalle. Toivon, että jatkatte samaan tapaan.
Otan kantaa kysymykseen poliittisesta vastuullisuudesta. Kantamme on aina ollut, että myös komission jäsenten pitäisi voida kantaa vastuuta tästä. Tämänaamuisen lausuntonne ja sen seikan perusteella, että menettelysääntöihin on jälleen tehtävä lisäys, jossa kuvataan, kuinka komission jäsenten pitäisi itse esittää kysymyksiä ja kuinka yksiköt ja pääosastot olisi velvoitettava tiedottamaan komission jäsenille pinnan alla kytevistä ongelmista, voin ainoastaan olettaa, ettei tästä ole mitään paperilla ja ettei se ole yleinen käytäntö. Näin erittelimme tilannetta heinäkuussa. On kuitenkin aika ottaa opiksi näistä asioista. Haluamme, että pääosastojen ja komission jäsenten väliset suhteet uudistetaan radikaalisti, ja aiomme tutkia ehdotuksenne tarkoin selvittääksemme, ovatko ne näiden vaatimusten mukaisia. 

Mulder (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, kotimaastamme riippumatta rahoituksen järjestäminen on ollut aina erittäin arkaluontoinen aihe puhuessamme, erityisesti viiden viime vuoden aikana. Yleinen mielipide Brysselistä ei ole kovin ihmeellinen. Tämän vuoksi Prodin komission julistus, jonka mukaan tästä lähtien sovelletaan yleisesti nollatoleranssia, oli erittäin tervetullut. Olimme tämän vuoksi hyvin järkyttyneitä kuullessamme Eurostatista muutama kuukausi sitten esitetyt väitteet. Todettakoon, että komissio reagoi nopeasti uutisten ilmaantuessa, mutta mielenkiintoinen kysymys on, mitä komissio tiesi ennen kyseistä ajankohtaa. Mielestäni on selviä merkkejä siitä, että komissiolla saattoi olla vuoden 2003 toukokuuta edeltävinä vuosina jonkinlaisia tietoja Eurostatin tapahtumista. Komissio ei toteuttanut kyseisten tietojen perusteella minkäänlaisia toimia. Vaikka se saattaa puhua tarpeesta parantaa tiedottamista, meille kerrottiin säännöllisin väliajoin, että tutkimus oli aloitettu Eurostatissa. Kiinnostavaa on, miksi hälytyskellot eivät alkaneet soida komissiossa jo aikaisemmin?
Komissio tekee aina selväksi, että se on ylpeä saavutetuista tuloksista. Itse asiassa tilintarkastustuomioistuin totesi eilen, että merkkejä parannuksista on ja että komissio voi olla siitä ylpeä hyvällä syyllä. Komissio pesee kuitenkin kätensä niiden seikkojen osalta, joissa on selvästi epäonnistuttu. Syy on OLAFissa tai pääosastossa tai missä tahansa muualla, mutta ei komissiossa. Tämä on väärin. Voin ainoastaan viitata englantilaiseen poliitikkoon tai valtiomieheen Carringtoniin. Kinnock tuntee hänet epäilemättä. Carrington ei tiennyt mitään Falklandin sodasta, hänelle ei tiedotettu siitä riittävän hyvin, mutta siitä huolimatta hän kantoi siitä poliittisen vastuun. Se on mielestäni hyvin kunnioitettava asenne. Siinä poliittisessa kulttuurissa, josta tulen, ministeri, valtiosihteeri tai neuvoston jäsen on aina vastuussa, ja tämän pitäisi päteä myös komission jäseniin ja komissioon. Keskitymme tähän kysymykseen Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmässä. 
Maes (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, komissiotanne ei muodostettu tyhjästä. Se oli Santerin komission seuraaja, ja Santerin komission oli erottava juuri sen vuoksi, ettei kukaan kantanut vastuuta. Mainitsitte, että aiotte soveltaa nollatoleranssia, ja uskoimme teitä. Tällä hetkellä olemme kuitenkin erittäin pettyneitä. Loppujen lopuksi tarvittiin tuhat lehtiartikkelia, ennen kuin parlamentille tiedotettiin Eurostat-petoksesta, ja nyt olette esittänyt meille kauniin kertomuksen, joka osoittaa, että arvioitte itse asiassa mieluummin OLAFia kuin Eurostatia ja omaa vastuutanne.
Sanoitte, että komission on kannettava poliittinen vastuu OLAFin toimista, ilman, että sillä on keinoja siihen. Mielestäni tämä on epäuskottavaa, ja lisäisin tähän, että komissio on vastaavasti poliittisesti vastuussa Eurostatista. Komissio esittää puolustuksekseen, ettei sillä ole keinoja siihenkään. Evankeliumi sisältää erään hienon kertomuksen, jossa todetaan suolan olevan hyvää, mutta jos suola käy mauttomaksi, millä se saadaan suolaiseksi? Olkaa maan suola ja eläkää rauhassa keskenänne. Haluaisimme, että me... 
Berthu (NI ).
    Arvoisa puhemies, komission työohjelma vuodeksi 2004 on muodollisesti hyvä esitys, mutta sitä lukiessa ei saa sellaista vaikutelmaa, että ensi vuosi olisi historiallinen käännekohta Euroopan unionille.
Ohjelman ensisijaiset tavoitteet on tietenkin hyväksyttävä yhteisten arvojen ja etujen perusteella. Niihin kuuluvat ennen kaikkea kymmenen uuden jäsenen liittymismenettelyn päättyminen ja naapuruussuhteita koskevan politiikan, jonka avulla luodaan rauhan ja vaurauden alue, harjoittamisen aloittaminen laajentunutta unionia varten. Tältä osin voidaan todeta, että laittoman maahanmuuton torjunnasta pyritään huolehtimaan tarmokkaammin kuin aikaisemmissa ohjelmissa. Tämän tavoitteen asettaminen aikaisempaa tärkeämmälle sijalle on osoitus realistisesta suhtautumisesta� ja edellyttää tietenkin käytännön toimia.
Pyrkimys kestävään kasvuun monien erilaisten aloitteiden – joihin kuuluvat muun muassa Lissabonin tavoitteet ja parhaillaan määriteltäviä laajoja hankkeita koskevat ohjelmat – avulla on tietenkin hyväksyttävä.
Hämmennystä aiheuttavat kuitenkin edelleen pyynnöt parantaa talous- ja finanssipolitiikan koordinointia vakaussopimuksen mukaisesti; koordinointi saattaa päinvastoin heikentää joustavuutta, mikä on kasvun kannalta kielteinen ilmiö.
Lisäksi monet kysymykset jätetään tässä ohjelmassa avoimiksi. Jotkin niistä ovat väistämättömiä. Vuoteen� 2004 liittyy paljon epävarmuustekijöitä, jotka koskevat Euroopan parlamentin vaaleja, komission uudistamista ja hallitustenvälistä konferenssia, jonka tulosta kukaan ei tiedä ennakkoon. Kysymyksiä liittyy myös laajentumiseen, joka ei ole pelkkä liittymismenettely, vaikka esitellystä asiakirjasta saatetaan saada sellainen vaikutelma. Laajentuminen on käännekohta myös käytettävien työskentelytapojen kannalta komission työskentely mukaan luettuna. Voidaanko näitä työskentelytapoja käyttää edelleen entiseen tapaan, kuten asiakirjassa ilmeisesti oletetaan, vai onko niitä muutettava? Entä onko eriyttäminen otettava huomioon aikaisempaa paremmin? Puheenjohtaja Prodi viittasi siihen vain lyhyesti puheenvuoronsa lopussa hetki sitten. Olisi ollut hyvä, jos tätä kysymystä käsiteltäisiin asiakirjassa tarkemmin. 
Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, tiedän, kuinka pitkä vuotta� 2004 koskevassa komission ohjelmassa esitettyjen toimenpiteiden luettelo on. Herättää huomiota, että siitä puuttuu kuitenkin eräs abstrakti toimenpide. On löydettävä keino harmonisen tasapainon palauttamiseksi parlamentin ja komission välille. Euroopan unionia koskevan projektin edistyminen oli niin monelta osin tämän strategisen liiton ansiota.
Pidämme itseämme nykyään unionin kansalaisina, emmekä pelkästään laajojen markkinoiden kuluttajina. Kuluttajan käsite edellyttää markkinoiden olemassaoloa. Kansalaisuuden käsite edellyttää kuitenkin parlamentin olemassaoloa, joka on välttämätön edellytys. Kyseisen parlamentin on oltava toimiva kokonaisuus. Sen avulla on voitava taata yhdentymishankkeen legitiimiys. Parlamentin on voitava tarkastaa nimettyjen komission jäsenten toiminta, tutkia komissiota ja harjoittaa siihen kohdistuvaa demokraattista valvontaa. Kyseisen parlamentin on kyettävä keskustelemaan, kumoamaan, ratifioimaan ja tekemään oikaisuja. Sen on oltava ankkuroitu tiukasti todellisuuteen, sen sijaan, että se tavoittelee mainetta. Se ei saa omaksua myöskään ylimielistä asennetta. Sellaista parlamenttia pyydetään varmasti yhteistyöhön komission kanssa, koska komissio on avainasemassa Euroopan yhdentymistä koskevassa hankkeessa. Parlamentilla on kuitenkin oltava johtava rooli myös tulevaisuudessa. Se on poliittinen moottori, joka antaa voimaa koko hankkeelle ja joka levittää tähänastisen kehityksen tuloksia.
Parlamentin ja komission välinen elinvoimainen yhteistyö ei saa estää komissiota jatkamasta toimiaan. Komission on aina noudatettava avoimuuden, selkeyden, rehellisyyden ja tehokkuuden periaatteita. Parlamentin puolestaan on osoitettava myös valmiutensa erottaa toisistaan olennainen ja epäolennainen. Sen on vältettävä kiusaus omaksua pysyvästi vihamielinen asenne komissiota kohtaan. Sen on toteutettava oikeuksiaan ja velvollisuuksiaan, toisin sanoen velvollisuutensa kansalaisia kohtaan, osoittamalla suhteellisuudentajua, vastuullisuutta ja harkintaa. Ikävä kyllä� Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän johtajan Barónin toimissa on havaittu tältä osin puutteita. On valitettavaa, ettei hän ole paikalla tällä hetkellä. Barón esitti komission varapuheenjohtajana epäilyjä de� Palacion toimintaa kohtaan. De� Palacio on puolustanut Euroopan etuja menestyksekkäästi. Monilla on hyvä syy olla kiitollisia hänelle. Hän on lisäksi peruuttamattomasti sitoutunut puolustamaan terrorismin uhreja ja vapautta sekä Baskimaan olemassaolon oikeutusta. Arvoisa puhemies, todettakoon, että olin hämmästynyt kuullessani Barónin puhuvan niin sanottujen yhteensopivuustodistusten myöntämisestä, kun otetaan huomioon, että hänellä on samanaikaisesti paikka tässä parlamentissa ja Madridin kaupunginhallituksessa.
Lopuksi totean, että komission puheenjohtajan ehdottamat toimenpiteet ovat oikeansuuntaisia, kun otetaan huomioon myös niin sanottu Eurostat-tapaus. Vaikka poliittinen vakaumukseni on erilainen, en epäile lainkaan kyseisen komission jäsenen rehellisyyttä. Muiden asioihin puuttumista pidetään nykyään yleisesti vastenmielisenä. Olen kuitenkin valmis menemään takuuseen Eurostatista vastaavan komission jäsenen rehellisyydestä ja hänen ehdottamistaan toimenpiteistä OLAFin toimivallan muuttamiseksi. Nämä toimenpiteet ovat oikeansuuntaisia, ja niiden tarkoituksena on palauttaa se parlamentin ja komission välinen strateginen liitto ja harmoninen tasapaino, johon Euroopan unionia koskevan hankkeen edistyminen perustuu niin monelta osin. 
Van den Berg (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, monet EU:n kansalaiset ovat sitä mieltä, ettei byrokraattinen Bryssel koske heitä. Vastavalittu parlamentti ja komissio kohtasivat vuonna 1999 haasteen, joka koski tämän asenteen muuttamista. Komissio on julkaissut muutaman viime vuoden aikana erilaisia ehdotuksia EU:n perussopimusten mukaista hallinnollista uudistusta varten.Kinnockin uudistuksissa keskityttiin henkilöresursseja koskevaan politiikkaan ja tuloskeskeiseen talousarvioon. Euroopan parlamentti antoi ilmiantoa koskevat säännökset. Hyvää hallintotapaa koskevan valkoisen kirjan ansiosta käynnistettiin ohjelmia voimassa olevan lainsäädännön kodifioimiseksi ja yksinkertaistamiseksi. Lainsäädäntöohjelmat lyhenivät kuulemma 35� 000� sivulla. Lainsäädännön parantamista koskeva toimielinten välinen sopimus tehtiin parlamentin ehdotuksen mukaisesti, ja se sisältää ehdotuksia vaihtoehtoisiksi sääntelymuodoiksi, joiden mukaisesti parlamentti ja neuvosto voivat harjoittaa seurantaa lainsäätäjinä.
Valmistelukunta päätyi tämän jälkeen vähentämään päätöstyyppien lukumäärää 27:stä ainoastaan 6:een. Myös tehtävienjako EU:n ja jäsenvaltioiden välillä selkiintyi ja tuli tarkoituksenmukaisemmaksi, ja paikallis- ja alueviranomaisten rooli korostui. Haluaisimme palauttaa Euroopan kansalaisille ja toteuttaa alhaalta ylös -politiikkaa. Annamme myös kansallisille parlamenteille tähänastista tärkeämmän roolin, jotta Euroopan parlamentti voi seurata paremmin toissijaisuusperiaatteen noudattamista. Asiat on hoidettava kansallisella tasolla silloin, kun se on mahdollista, ja se, mikä kuuluu EU:lle, on tehtävä EU:n tasolla.
Toteutamme tämän vuoksi uudistuksia sekä perussopimusten nojalla että niistä riippumatta. Uudistusten ansiosta EU voi toimia paremmin ja demokraattisemmin esimerkiksi rajatylittävän rikollisuuden torjunnan alalla.
Ikävä kyllä Eurostatin kaltaiset tapaukset uhkaavat joskus tehdä kyseiset saavutukset tyhjiksi. Täysin riippumatta asiasta sinänsä komission jäsenten poliittisen vastuun kannalta on erittäin tärkeää, että komission virkamiehet soveltuvat tehtäviinsä 100-prosenttisesti, ovat selkeitä ja keskittyvät käsillä olevaan hetkeen. Kansalaiset ja Euroopan parlamentti haluavat demokratiaa, eivät teknokratiaa.
Valkoisen kirjan ja monien parlamentin ja komission sen jälkeen toteuttamien toimien ansiosta lainsäädäntö on parantunut ja tehostunut samalla kun hallintoa on parannettu ja tehostettu merkittävästi. Tämä on toteutettu antamalla kansalaisille mahdollisuus tutustua asiakirjoihin, pitäytymällä nykyaikaisessa henkilöresurssipolitiikassa ja tuloskeskeisessä talousarviossa, toteuttamalla esimerkiksi talouden alaa sekä sosiaalista ja ympäristöalaa koskevien ilmoitettujen vaikutustenarviointien edellyttämät toimet sekä panemalla toimielinten välinen sopimus todella täytäntöön. Teot painavat enemmän kuin sanat.
Tiivistetysti pyrimme luomaan tunnustetun ja helposti lähestyttävissä olevan Euroopan hallinnon. Tältä osin perustuslain antaminen on ratkaisevaa Euroopan kansalaisille. Meidän on saavutettava tuloksia vuonna� 2004. Vaaleissa ei tarvitse jarrutella; kyseessä ei ole Italian taistelun voittaminen, vaan eurooppalaisten sydänten ja mielen voittaminen. Pyydämme Italiaa aloittamaan tarmokkaan loppukirin, ja tiedän, että italialaiset ovat erittäin taitavia pyöräilyssä ja loppukireissä. Toivotamme puheenjohtaja Prodille ja komissiolle menestystä vuonna� 2004. 
Procacci (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston edustaja, hyvät kollegat, yhdyn täysin kaikkiin Salafrancan Eurostatista esittämiin näkemyksiin, ja korostan tässä lausunnossa avoimen vastauksen perusteltua tarvetta, johon komissio ja tänään esitelty toimintasuunnitelma vastasivat täysin. On huolestuttavaa, että hyödynnämme tätä asiaa poliittisiin päämääriin suurentelemalla kysymystä, joka ei varmasti ole keskeinen unionin kannalta, samalla kun Irakin tragedia iskee jälleen muistuttaen meitä toimintakyvyttömyydestämme ja etenkin tekopyhyydestämme sodassa, joka aloitettiin terrorismin torjumiseksi mutta joka on viime kädessä ainoastaan ruokkinut sitä. Me emme ole osallisia. Emme elä ajan valtimolla. Aikamme vaatii valtavasti poliittisia toimenpiteitä, meidän on annettava Euroopalle sielu ja tehtävä siitä enemmän kuin pelkkä haavoittunut avuton jättiläinen, jonka paheeksi jotkut ihmiset väittävät edelleen byrokraattista puolueettomuutta. Tarvitsemme enemmän puheenjohtaja Prodin asiakirjassa esitetyn kaltaista politiikkaa. Prodi on Euroopan kansalaisena osoittanut kyseisen asiakirjan ennen kaikkea omalle maalleen, mutta sitä voidaan soveltaa koko unioniin ja sen kaikkiin poliittisiin ryhmiin, myös Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän jäseniin, Poetteringiin ja niihin moniin kristillisdemokraatteihin, joita teidän olisi myös edustettava, jotka eivät voi vain jäädä odottelemaan ja hyväksyä siirtymistä oikealle. 
Avilés� Perea� (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, kiitän puheenjohtaja Prodia vilpittömästi saapumisesta talousarvion valvontavaliokuntaan. Kiitän häntä myös tämänpäiväisestä esiintymisestä parlamentissa ja tulevaisuutta koskevien huolenaiheiden täsmällisestä selostamisesta.
Olemme voimakkaasti yhtä mieltä siitä, että tulevaisuuden hyväksi on työskenneltävä ja että tähänastisia tuloksia on pyrittävä parantamaan tarpeen mukaan. Olemme tämän vuoksi iloisia kuullessamme puhuttavan niin sanotusta uudistuksen uudistamisesta. Nämä puheet antavat ymmärtää, ettei kaikki ole sujunut hyvin huolimatta uudistuksista tai uudistuspyrkimyksistä. Tarvitaan lisäuudistusta. Olimme iloisia myös kuullessamme puheenjohtaja Prodin puhuvan avoimuuden lisäämisestä tulevaisuudessa.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, parlamentin jäsenet haluavat kuitenkin keskustella myös neljän viime vuoden aikaisista tapahtumista ja siitä, mikä ei ole toiminut hyvin. Parlamentin kriittisen asenteen tarkoituksena on itse asiassa asioiden parantaminen tulevaisuudessa. Toivomme, etteivät tämänhetkiset vaikeudet toistu.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, tämän vuoksi olisimme olleet iloisia, jos olisitte antanut yksityiskohtaisempia vastauksia tiettyihin kysymyksiin. Meidän on luotettava siihen, etteivät meitä tällä hetkellä vakavasti huolestuttavat ongelmat toistu tulevaisuudessa. Olemme huolestuneita, koska me parlamentin jäsenet haluamme tehdä yhteistyötä komission kanssa. Haluamme tehdä yhteistyötä EU:n toimielinten lujittamiseksi ja parantamiseksi edelleen. Arvoisa puheenjohtaja Prodi, tarvitsemme voimakasta parlamenttia voimakkaan komission rinnalle.
Tämän vuoksi me talousarvion valvontavaliokunnan jäsenet omaksuimme kriittisen ja vaativan asenteen. Samanaikaisesti asenteemme on tietenkin myös myönteinen. Arvoisa puheenjohtaja Prodi, teidän on luotettava siihen, että tavoitteenamme on kehittää komissiota ajan mittaan paremmaksi ja voimakkaammaksi. Meidän on annettava tällainen viesti Euroopan vaaleissa. Kerromme kansalaisille, että heidän on äänestettävä Euroopan parlamentin vaaleissa, jotta toimielimistä voisi tulla entistä voimakkaampia.
Meidän on annettava tällainen myönteinen viesti. Haluaisimme työskennellä komission kanssa tämän onnistumiseksi. Arvoisa puheenjohtaja Prodi, muistattehan, että kritiikkimme on aina myönteistä, ja sen tarkoituksena on auttaa löytämään sellaisia ratkaisuja, jotka kaikki voivat hyväksyä. 
Berès (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, uskon, että lainsäädäntöohjelmaan sisältyy aina jokin poliittinen hanke. Ilmeisesti voimme vuonna� 2004 sovittaa yhteen rauhan ja vaurauden, jotka ovat ehdottoman tärkeitä unionin tavoitteita. Emme voi itse asiassa mitenkään saavuttaa myönteisiä tuloksia niiden haasteiden osalta, jotka kohtaamme vuonna� 2004, jollei maanosamme vaurauden perustaa löydetä. Tältä kannalta kolmas komission vuodeksi� 2004 asettama tavoite – kestävä kehitys – on hyvin keskeinen tarkasteltaessa unionin tämänhetkistä taloudellista tilannetta.
Ryhmäni uskaltaa tältä osin toivoa, että komissio asettaa työllisyyskysymyksen selkeästi etusijalle, sillä kansalaisemme eivät voi hyväksyä laajentumista eivätkä uutta perustuslakia, jollemme huolehdi ensin työllisyyskysymyksestä. Tarvitsemme tätä varten julkisia ja yksityisiä investointeja inhimillisiin voimavaroihin, ja lisäksi meidän on saavutettava uudelleen kansalaistemme elämänlaatua edistävä kasvun taso. Älkäämme luottako yksinomaan valuuttakurssien vaihteluun tai ulkopuoliseen maailmaan luodaksemme kasvualueita unionille.
Saatamme lisäksi pahoitella sitä, ettei komissio ole käsitellyt taloushallintoa täsmällisemmin vuotta� 2004 koskevassa laaja-alaisessa ohjelmassaan, etenkin kun ne olosuhteet, joissa komissio aikoo valmistella kevään huippukokousta erityisesti Lissabonin strategian täytäntöönpanon osalta, eivät vaikuta täysin selkeiltä. Meidän on saatava tietää, millaisissa olosuhteissa uusi komissio joutuu toteuttamaan kyseisen strategian seurannan, ja saattaisi olla hyödyllistä, jos eroava komissio laatii arvioinnin strategian ensimmäisestä vaiheesta.
Mielestäni kestävä kehitys olisi lisäksi tuotava paremmin esiin komission ohjelmassa. Lisäksi vaikka uusia lainsäädäntöehdotuksia esitetään epärealistisen paljon, tiettyjä puutteita on havaittavissa. Ensiksikään ohjelmassa ei mainita lainkaan sijoituspalveludirektiivin toista käsittelyä, vaikka olemme ahertaneet paljon kyseisen asiakirjan parissa. Uskallan toivoa, että voimme saattaa sen päätökseen ennen tämän lainsäädäntökauden loppua. Sama koskee rahoituspalveluja koskevan toimintasuunnitelman tarkistamista ja Lamfalussyn menettelyn käytön laajentamista. Nykyisen komission ja nykyisen parlamentin on saatava kaikkia näitä asiakirjoja koskeva työnsä päätökseen vuoden 2004 kuluessa.
Arvoisa komission puheenjohtaja, haluan lopuksi ilmaista hämmästykseni siitä, ettei niin raskaassa ja kuormitetussa lainsäädäntöohjelmassanne edes mainita yleishyödyllisiä palveluja koskevaa puitedirektiiviä, jota ryhmäni ja Euroopan parlamentti ovat toistuvasti pyytäneet ja jota myös valmistelukunta toivoi voimakkaasti. 
Daul (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat; arvoisa puhemies, käännyn teidän puoleenne, koska olette puhemieskonferenssin puheenjohtaja. Kuten tiedätte, parlamentin valiokunnat ovat osallistuneet täysimääräisesti puheenjohtaja Prodin juuri esittelemän lainsäädäntö- ja työohjelman laatimiseen. Juuri tämän toimielinten välisen vuoropuhelun ansiosta meillä on nykyään sellainen vuotta� 2004 koskeva ohjelma, jossa on otettu laaja-alaisesti huomioon toimielintemme yhteiset prioriteetit. Parantamisen varaa on kuitenkin vielä varmasti. Vaikka komissio ei ole ottanut huomioon kaikkia parlamentin valiokuntien esittämiä pyyntöjä, kokemus osoittaa, että aikataulujen luotettavuutta voidaan parantaa edelleen. Muun muassa 17 vuoden� 2004 ohjelmassa yhteispäätösmenettelyä varten esitetyistä 22� ehdotuksesta on esitetty jo aikaisemmissa vuosiohjelmissa ja olisi tämän vuoksi pitänyt käsitellä jo kauan sitten. Tämän vuoksi on hyvin tärkeää, että kumpikin osapuoli seuraa tätä ohjelmaa huolellisesti. Muistutan tässä yhteydessä, että parlamentti ehdotti viime vuonna poliittisten asiakirjojen laatimista kutakin lainsäädännön alaa varten. Asiakirjat olisivat yksityiskohtaisemman ohjelmasuunnittelun perusta, mikä olisi täysin lainsäädännön parantamista koskevan toimielinten välisen sopimuksen tavoitteiden mukaista. Sopimuksen mukaan kyseisten kolmen toimielimen on sekä koordinoitava että synkronoitava lainsäädäntötyönsä nykyistä paremmin. Korostan kolmea toimielintä, koska neuvosto ei osallistu tällä hetkellä rakenteelliseen vuoropuheluun. Neuvoston ensimmäinen monivuotinen ohjelma esitetään Eurooppa-neuvoston seuraavassa kokouksessa Brysselissä. Olisi hyödyllistä, jos Euroopan parlamentille voidaan ilmoittaa ohjelmasta hyvissä ajoin rakentavan vuoropuhelun aikaansaamiseksi asianomaisten kolmen toimielimen välillä.
Huomautan lisäksi, että komission kanssa on sovittava ad hoc -vuoropuhelua koskevasta menettelystä vuodeksi� 2004. Tarkastelemme tätä kysymystä tänään iltapäivällä puhemieskonferenssissa. Mielestäni on hyvin tärkeää pyrkiä mahdollisuuksien mukaan takaamaan, että kaikilla asianomaisilla, kansalliset parlamentit ja neuvoa-antavat elimet mukaan luettuina, ja lopuksi myös Euroopan kansalaisilla on lainsäädäntöohjelma vuodeksi� 2005 ja että se laaditaan hyvissä ajoin. Mikäli nykyinen komissio voi todella esittää unionille poliittisen strategiansa ja talousarvionsa vuodeksi� 2005 ennen ensi vuoden lokakuuta, se voi todennäköisesti esittää myös lainsäädäntöohjelmansa kyseisen lokakuun kuluessa.
Totesin viime vuonna täällä olevani vakuuttunut siitä, että aito suunnittelu ja toimielinten välinen ohjelmasuunnittelu oli muodostumassa käytännöksi rakenteellisen vuoropuhelun ansiosta. Muutaman viime kuukauden aikaiset kokemukset ja tulevaisuudennäkymät ovat sopusoinnussa lainsäädännön parantamista koskevan toimielinten välisen sopimuksen kanssa ja vahvistavat optimismini täysin. Meidän kaikkien on pyrittävä edistämään tätä päämäärää yhdessä EU:n kansalaisten etujen mukaisesti. 
Terrón i Cusí (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Tampereen Eurooppa-neuvostossa vahvistettu ohjelma oli tarkoitus saattaa päätökseen juuri tänä vuonna. Lisäksi meidän on integroitava kymmenen uutta valtiota tähän tavoitteeseen sen lyhyen ajan kuluessa, joka vielä on käytettävissä. Tavoitetta ei ole vieläkään vahvistettu. Olemme toistuvasti tuoneet esiin parlamentin huolestuneisuuden Tampereen tavoitteiden integroimisesta ehdokasvaltioissa.
Sisäisen tilanteen osalta olen hyvin huolissani luettelon� 4 pituudesta tässä myöhäisessä vaiheessa. Lainsäätäjän päätöstä luettelosta odotetaan. Se sisältää työskentelyn tai opiskelun vuoksi tapahtuvan maahantulon ja oleskelun edellytyksiä koskevan direktiivin. Se sisältää myös päätöksen, joka on tarkoitus tehdä turvapaikan myöntämisestä ja Euroopasta turvapaikkaa hakevien henkilöiden osalta noudatettavista vähimmäisvaatimuksista. Luettelo sisältää todennäköisesti myös pitkään oleskelleiden kansalaisten aseman ja direktiivin perheiden yhdistämisestä. Vaikka viimeksi mainitun direktiivin osalta on tehty päätös, siihen on lukemattomia poikkeuksia. Poikkeuksia on niin paljon, ettei ole mitään eroa, valitaanko tämä direktiivi vai viisitoista erilaista säännöstöä.
Tämä on todellakin ongelmallista neuvostolle. Komission tehtävänä on kuitenkin puolustaa itse ehdottamaansa ohjelmaa, ja sen on puolustettava sitä voimakkaasti. Ohjelma on hyvä, johdonmukainen ja maailmanlaajuinen. Komission on puolustettava sitä, kuten puheenjohtaja Prodi totesi muutama viikko sitten parlamentissa puhuessaan Italian uhrien tragedian jälkeen. Valitettavasti kyseinen tragedia toistui Espanjassa. Arvoisa puheenjohtaja Prodi, voitte luottaa tukeemme ja siihen, että puolustamme ohjelmaa neuvostossa.
Neuvosto harjoittaa parhaillaan voimakasta painostusta laittomaksi maahanmuutoksi nimittämäänsä ilmiötä koskevien erillisten toimenpiteiden käyttöön ottamiseksi. Nämä toimenpiteet on tuomittu epäonnistumaan. En esitä ideologista väitettä. Sen sijaan väitän, että maahanmuuton kaltaisessa monisäikeisessä ja maailmanlaajuisessa kysymyksessä on selvästi mahdotonta ottaa huomioon ainoastaan sisäasioista vastaavien ministerien näkökanta. Kehotan teitä tarkastelemaan maahanmuuttoa laajimmassa merkityksessään naapuruussuhteitamme koskevassa ohjelmassa. Sen on oltava vakauden ja vaurauden saavuttamista edistävä tekijä. Maahanmuuttoa on tarkasteltava myös työllisyyteen yhteydessä, kuten on jo tehtykin. Voitte luottaa tukeemme tässä asiassa.
Toteuttamattomien päätösten luettelo on pitkä myös rikollisuuden torjuntaa koskevan yhteistyön alalla. Merkillistä kyllä kyseinen luettelo sisältää muun muassa yhteisön etujen suojelemista ja ihmisten salakuljetuksen torjuntaa koskevat direktiivit. Kuten totesin, tämä on merkillistä. Vetoan teihin, että näitä kysymyksiä käsitellään ensisijaisina. Voitte luottaa parlamentin tukeen tässäkin asiassa. 
Nassauer (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, komission puheenjohtaja aloitti tämänaamuisen puheenvuoronsa kuvailemalla unionin terveydentilaa hyväksi. Millä planeetalla hän on? Vakaussopimus, jolle yhtenäisvaluuttamme osittain perustuu, on vaarassa, ja yhtenäisvaluutta on yksi koko unionin peruspilareista. Komission puheenjohtaja on itse edistänyt vakaussopimuksen suistumista raiteiltaan nimittämällä sitä tyhmyyssopimukseksi, mikä herätti voimakasta paheksuntaa.
Kaksi suurta maata on jättänyt silmäänpistävästi noudattamatta vakaussopimuksen määräyksiä. Valitettavasti kotimaani, joka kuului alun perin kyseisen sopimuksen innokkaimpiin puolustajiin, lukeutuu näihin maihin. Kuinka ja millä luvalla komission puheenjohtaja aikoo vaatia näitä maita noudattamaan sääntöjä, kun otetaan huomioon, että hän itse auttoi heikentämään sopimusta? Mitä komission puheenjohtaja tekee tällä hetkellä sopimukseen kohdistuvan – myös valmistelukunnan luonnoksen sisältämän – uhkan torjumiseksi? Kuka antoi valmistelukunnalle luvan poistaa hintavakautta koskevan tavoitteen unionin tavoitteiden luettelosta? Hintavakaus on unionin koko rahapolitiikan perusta. Olemme pyrkineet Saksassa saamaan yleisön hyväksymään yhtenäisvaluutan ja Saksan markasta luopumisen takaamalla ihmisille, että hintavakaus ja keskuspankin riippumattomuus taataan. Koemme tulleemme huijatuiksi, jos hintavakauden päämäärän osalta tehdään myönnytyksiä ja siitä luovutaan. Arvoisa puheenjohtaja Prodi, tämän vuoksi odotamme teidän antavan komission jäsenelle Solbesille tukenne tässä kysymyksessä selkäänpuukotuksen sijaan.
Mainitsitte toiseksi Lissabonin strategian. Oletamme, että meistä tulee kymmenen vuoden kuluessa maailman dynaamisin ja kilpailukykyisin talousalue. Onko tämä pelkkää sanahelinää? Arvoisa puhemies, uskokaa tai älkää, tämän tavoitteen saavuttaminen edellyttää, että muutatte lainsäädäntökulttuurianne useilla tavoilla!
Medina� Ortega (PSE ).
    Arvoisa puhemies, Italia on tällä hetkellä neuvoston puheenjohtajavaltio, ja komission puheenjohtaja Prodi on tunnettu italialainen. Tämän vuoksi esitän ensin surunvalitteluni Italian kansalle viime päivien traagisten tapahtumien johdosta.
Tarkastelen seuraavaksi valvontakysymystä, johon puheenjohtaja Prodi käytti paljon aikaa. Nykyaikaisissa organisaatioissa valvonta on poliittisen vallan tai lainsäädäntövallan käyttäjien tehtävä. Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän johtaja Barón viittasi aikaisemmin Casacan mietintöön parlamentin tärkeydestä poliittisen vallan lähteenä. Myös tuomioistuimet harjoittavat oikeudellista valvontaa.
Kuten Barón totesi aikaisemmin, hallinnollisen valvonnan turha päällekkäisyys on estettävä. Hallinnollinen valvonta on osa hallintoa. En usko kuitenkaan, että tämänhetkisiä ratkaisemattomia kysymyksiä voidaan koskaan ratkaista asianmukaisesti ilman poliittisen ja oikeudellisen valvonnan täsmällistä järjestelmää.
Toiseksi komission lainsäädäntöohjelmassa keskitytään laajentumiseen. Minun on tässä yhteydessä tarkasteltava sitä hyvin vakavaa huolestuneisuutta, jota Verheugenin täysistunnossa esittämä komission viimeisin seurantakertomus herätti parlamentissa. Ihmettelemme, kuinka moni ehdokasvaltio pystyy todella saattamaan yhteisön säännöstön osaksi kansallista lainsäädäntöä 1.� toukokuuta mennessä. Mikäli yksi tai useampi näistä maista ei pysty täyttämään niihin kohdistuvia vaatimuksia, ihmettelemme myös, mitä toimenpiteitä komissio aikoo ehdottaa ja mitä toimenpiteitä neuvosto aikoo toteuttaa estääkseen kyseisiä maita liittymästä yhteisöön.
Todettakoon myös, että parlamentti oli häkeltynyt Latvian hallituksen päätöksestä vapauttaa yhden jäsenistään tarkkailijan tehtävästä Euroopan parlamentissa, koska asianomainen jäsen oli esittänyt hallituksen virallisesta linjasta poikkeavia mielipiteitä. Tämä kaikki liittyy Baltian valtioiden vähemmistöjä koskevaan kysymykseen. Herää kysymys, täyttävätkö nämä valtiot avointa ja toimivaa demokraattista järjestelmää koskevat Kööpenhaminan peruskriteerit.
Lainsäädäntöohjelma sisältää myös viittauksen unionin uusiin naapureihin. Siinä ehdotetaan muun muassa oikeus- ja sisäasioita koskevien yhteisten alueiden luomista Venäjän ja Ukrainan kanssa. Muistutan teitä kyseisten maiden viimeaikaisista tapahtumista. Teollisuusjohtajia on pidätetty, vangittu ja kuulusteltu. Vaikuttaa todennäköiseltä, että tämä tapahtui poliittisista, eikä yksinomaan oikeudellisista syistä. Voitaisiin hyvin kysyä, paljonko yhteistä meillä voi olla sellaisten hallitusten kanssa.
Lopuksi viittaan muun muassa Cleggin ja van� den� Bergin esiin ottamaan kysymykseen. Tarkoitan toimielinten välisen sopimuksen tekemistä. Huomattakoon, ettei puheenjohtaja maininnut sitä lainkaan. Vaikka kyseinen sopimus on tuore asia, se on hyvin tärkeä. Olisi hyvä, jos komissio kertoo parlamentille, kuinka sopimus vaikuttaa komission lainsäädäntöohjelmaan. 
Evans, Jonathan (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, korostan ensin tässä istuntosalissa tänään esitettyjä huomautuksia, jotka koskivat huolestuneisuuttamme EU:n kirjanpidosta. En muista, että olisimme koskaan aikaisemmin olleet näin laaja-alaisesti huolestuneita.
Komission tiedonannon liitteen� 3 osalta olen hyvin huolestunut Prodin komission tämän alan toimien erittäin hyvästä vastaanotosta. Komission sitoutuminen sisäistä uudistusta koskevan laajan ohjelman aikaansaamiseen edellyttää sopimista uusista varainhoitomääräyksistä yhteisön varojen hallinnoimiseksi. Eurostat-kriisistä tai sen taustasta ei mainita kuitenkaan mitään uutta, vaikka tilintarkastustuomioistuin ei ole voinut hyväksyä tilejä yhdeksään vuoteen.
Älkäämme väittäkö, että parlamentti on yhtäkkiä täysin vapaa epäilyksistä asian suhteen. Parlamentti on tilintarkastustuomioistuimen omaksumasta lähestymistavasta riippumatta hyväksynyt kyseiset tilit vuodesta toiseen. Näin ollen komissio on saanut epäilemättä sellaisen vaikutelman, etteivät nämä asiat kiinnosta parlamenttia riittävästi. Mikäli tähän asiaan on tullut muutos, pidän sitä tervetulleena. Pidän sitä tervetulleena sen vuoksi, että EU:n kansalaiset suhtautuvat komissioon tällä hetkellä kielteisesti petosten, hallinnollisten epäkohtien ja kirjanpitoepäselvyyksien vuoksi.
Olen hyvin pahoillani tästä tilanteesta, ja käsitystä Euroopan unionista olisi mielestäni parannettava. Toivomme, että komissio käsittelee tätä kysymystä. Komissio voi tehdä tämän hyvin yksinkertaisesti tarkastelemalla esiin tuotuja huolenaiheita, ottamalla kyseiset huolenaiheet asianmukaisesti huomioon ja toteuttamalla toimia niiden ilmiantajien aseman parantamiseksi, jotka ovat saattaneet nämä huolenaiheet yleiseen tietoisuuteen. Tällä hetkellä kolme sellaista henkilöä on pidätettyinä virantoimituksesta.
Kehotan komission jäsentä toteuttamaan toimia sen takaamiseksi, että ne henkilöt, jotka ovat antaneet ilmi EU:n kirjanpitoon liittyvät skandaalit ja joiden tämänhetkistä pidätystä virantoimituksesta eurooppalaiset eivät ymmärrä lainkaan, palautetaan asemiinsa selvittämään EU:n kirjanpitosotkuja. 
Prets (PSE ).
    Arvoisa puhemies, aion tarkastella kulttuurikysymystä, ja pidän komission koulutuksen, nuorison ja kulttuurin alan pyrkimyksiä tervetulleina myös vuoden� 2003 osalta. Luetteloitte vuoden� 2004 osalta työohjelman, joka sisältää seitsemän kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan kannalta kiinnostavaa ehdotusta. Kritisoin ensin sitä, että nämä työ- ja toimintaohjelmat esitetään aina suhteellisen myöhään. Neuvottelemme parhaillaankin nuorisoa, kulttuuria, organisaatioita ja ammatillista koulutusta koskevista ohjelmista. Meillä on aivan liian vähän aikaa, ja meidän on löydettävä ratkaisuja näissä olosuhteissa. Muutoin ensi vuoden ohjelmat epäonnistuvat, eikä niitä toteuteta. Kukaan ei halua olla alttiina tällaiselle kritiikille eikä varsinkaan tällaiselle vastuulle.
Vuotta 2004 koskevan komission toimintaohjelman ensisijaiset tavoitteet eivät liity välttämättä koulutuksen, nuorison ja kulttuurin alaan. Sillä on erityisistä syistä muita tavoitteita, kuten laajentuminen, parlamentin vaalit, taloudellinen turvallisuus ja niin edelleen. Pyydän kuitenkin, ettei komissio laiminlyö koulutusta, nuorisoa ja kulttuuria. Tätä vuotta koskevassa aikataulusuunnitelmassa tavoitteet asetettiin paljon korkeammalle kuin tosiasialliset saavutukset. Tarkoitan muun muassa lainsäädäntöehdotuksia, jotka olisi pitänyt hyväksyä syys- tai lokakuussa, kuten Europass-järjestelmää, eurooppalaista ansioluetteloa ja muita vastaavia asioita, joita on lykätty, jotka saatetaan hyväksyä tämän vuoden lopussa ja jotka joissakin tapauksissa toteutetaan vuonna 2004. Vuoden 2006 jälkeiset koulutusohjelmat ovat tästä hyvä esimerkki ja kulttuuripolitiikan kannalta keskeisiä.
Pyydän tämän vuoksi komissiota hyväksymään luvatut ehdotukset sen takaamiseksi, että ne voidaan hyväksyä ainakin ensimmäisessä käsittelyssään parlamentissa tällä vaalikaudella. Haluan kohdistaa huomionne erityisesti audiovisuaalialan lainsäädäntöehdotuksiin, jotka on tarkoitus esittää joulukuussa. "Televisio ilman rajoja" -direktiivin tarkistamiseksi, mikä on luvattu tehdä jo kauan sitten, ei ole esitetty vieläkään minkäänlaista asiakirjaa. Asiaa koskeva komission kuulemisprosessi sen sijaan vaikuttaa loputtomalta.
Kymmenen uuden jäsenvaltion liittyminen, vakaus ja kestävä kasvu ovat epäilemättä tärkeitä, mutta kulttuuria ja koulutusta ei pidä laiminlyödä niiden vuoksi. Koulutuksen on oltava yksi laajentumisen prioriteeteista. Eri aiheita on tarkasteltava yhdessä. Talouden ja politiikan välistä yhteyttä ei saa asettaa aina keskeiseen asemaan. Kulttuuri ja koulutus on sisällytettävä tarkasteluun täydellisemmin – koulutus Euroopan unionin edistyksen ja kehityksen perustana ja kulttuuri yhteisön suhteiden, vuoropuhelun ja kulttuurisen monimuotoisuuden kunnioittamisen välttämättömänä edellytyksenä. 
Oostlander (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä Nassauerin suureksi ilokseni esittämistä näkemyksistä. Olen hänen kanssaan samaa mieltä siitä, että vuoden� 2004 työohjelman täytäntöönpano alkaa hyvin tumman pilven alla, mikä johtuu erityisesti siitä, että kaksi tärkeää maata, Ranska ja Saksa, jotka kehittivät vakaussopimuksen idean talous- ja rahaliiton yhteydessä, ovat viidessä vuodessa unohtaneet merkittävän osan tekemistään lupauksista. Sopimuksen ideoijat ovat muuttuneet voimakkaista heikoiksi, vakaista epävakaiksi, luotettavista epäluotettaviksi ja vastuullisista vastuuttomiksi. Myös Alankomaiden pankin johtaja vahvisti nämä järkyttävät tosiasiat äskettäin Alankomaiden televisiossa, samalla kun hän huomautti, että ilman vakaussopimusta ei olisi myöskään euroa ja että vakaussopimuksen laatijat ovat höynäyttäneet meitä.
Tämä pilvi varjostaa tulevaa keskustelua EU:n laajentumisesta. Muutamat maat odottavat liittymistä. Mielestäni on hyvin tärkeää, että pidämme sitkeästi kiinni rehellisestä ja johdonmukaisesta politiikasta ja että vaadimme kriteerien noudattamista tiukasti myös näiltä mailta, erityisesti oikeusvaltioperiaatteen, demokratian ja hyvien naapuruussuhteiden osalta. Ei ole viisasta kohdella Balkanin maita ikään kuin kilpailu olisi jo ohi. Kyseisten maiden on ensin osoitettava, että ne kuuluvat Euroopan unioniin. Aikaisemmin hyväksytyistä kriteereistä poikkeavia kriteerejä, jotka liittyvät esimerkiksi uskonnollisiin erimielisyyksiin, maan tai väestön kokoon, strategiseen sijaintiin, poliittisiin etuihin, jäsenyyshakemuksen päivämäärään, historiallisiin suhteisiin tai taloudelliseen hyötyyn, ei saa ottaa käyttöön. Nämä tekijät tulevat luonnollisesti mieleen kaikille ennemmin tai myöhemmin, mutta olisi erittäin valitettavaa, jos ne sulkisivat pois sovitut kriteerit tai vaikuttaisivat niihin.
Verheugen mainitsi laajentumisen kannalta tärkeän yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan lujittamisen tarpeen. Mikä on neuvoston kanta asiaan? Yhtyykö se komission jäsenen Verheugenin näkemykseen, jonka mukaan meidän olisi laajentumisen vuoksi pyrittävä luomaan yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka entistä kiireellisemmin? 
Bösch (PSE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Eurostat-skandaali on tällä hetkellä yleisessä tiedossa, emmekä voi pyyhkäistä sitä pois. Voimme kuitenkin ottaa siitä opiksi. Siitä seuraa ensiksikin, että komission on kuunneltava parlamenttia, Euroopan kansalaisten suoraan valittua edustajistoa, tulevaisuudessa sen sijaan, että se jättää ottamatta huomioon parlamentin mietinnöt osoittamalla käsittämätöntä tietämättömyyttä ja röyhkeyttä. Jos komissio olisi kuunnellut, asia ei olisi saanut niin suuria mittasuhteita.
Toiseksi meillä on kansalaisiamme kohtaan velvollisuus korjata tällä kaudella, toisin sanoen meidän ja teidän virkakaudellanne, esiin tulleet asiat. Olemme esittäneet joukon asiaa koskevia ehdotuksia. Mietintö esitetään parlamentissa pian. Talousarvion valvontavaliokunta on hyväksynyt sen jo. Siinä tarkastellaan muun muassa kysymystä varainhoitomääräyksistä, jota ette ole käsitelleet tähän mennessä lainkaan. Siinä tarkastellaan esimerkiksi sitä, että yritykset voivat ilmeisesti edelleen tehdä sopimuksia Euroopan komission kanssa ilman, että niitä vaaditaan tekemään yksityiskohtaisesti selkoa taloudellisesta asemastaan.
Yritykset ovat sijoittaneet pääkonttoreitaan Bahamasaarille, ja huhujen mukaan jotkut Euroopan komission virkamiehet tukevat kyseisiä yrityksiä. Tähän on tultava muutos. Pääosastot voivat toimia tällä hetkellä ilman kirjanpidon valvontaa. Myös tämän seikan on muututtava. Eurostat on hyvä esimerkki. Se ei ole hyvä asia, ja meidän on muutettava tilannetta.
Kolmanneksi ehdotamme, että varainhoitomääräyksiä tai sisäisiä sääntöjä muutetaan niin, että sisäiset tarkastusvalmiudet asetetaan sisäisen tarkastuksen päällikön alaisuuteen. Jos näin olisi ollut jo nyt, Eurostat-asia ei olisi saanut niin suuria mittasuhteita. Arvoisa puheenjohtaja Prodi, haluamme ratkaisun, ja haluamme sen heti, emmekä vuoden tai kahden kuluttua. Meidän on toimittava heti. Tapahtunut on korjattava, ja sen jälkeen voimme palauttaa äänestäjien luottamuksen. 
Theato (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, kiitän lämpimästi puheenjohtaja Prodia hänen saapumisestaan talousarvion valvontavaliokuntaan tänä aamuna. Esitän muutamia huomautuksia hänen meille esittämänsä toimintasuunnitelman johdosta, ja haluan ensi sijassa tarkastella toistuvasti epäonnistuneita yrityksiä hallinnon ja komission välisen viestintäongelman ratkaisemiseksi – tarkoitan komission jäseniä. Monet toimenpiteet ovat tosin jo paperilla. Toimenpiteistä voidaan mainita muun muassa syyskuun� 1999 menettelysäännöt ja joulukuussa� 2000 annettu valtuutettujen tulojen ja menojen hyväksyjien perussääntö. Mielestäni emme tarvitse tällä alalla uusia sääntöjä, vaan nykyisten sääntöjen soveltamista, mitä pidän kiireellisenä.
Toiseksi on selvää, että tätä varten on luotava uusia mekanismeja. Puheenjohtaja Prodi, varoitan teitä pikaisesti jälleen uusien elinten luomisesta. Sen sijaan, että luodaan uusia elimiä, olisi lujitettava nykyisiä elimiä ja toteutettava tarvittavat uudistukset. Mielestäni on turhaa kerätä tässä uudessa järjestelmässä kaikkea tietoa mahdollisista petostapauksista. Mielestäni ei tarvita erillistä elintä paljastamaan taloudellisia sääntöjenvastaisuuksia. Mielestäni ei ole tarpeen perustaa hallintokomiteaa OLAFin valvontakomitean tilalle. Olette tarkastelleet monia aiheita, ja tarkastelussanne on paljon hyvää, mutta ilmiantokysymys on vielä selvitettävä. On esitetty, ettei se ole enää ajankohtainen aihe.
Meillä on paljon yhteisiä tehtäviä, minkä vuoksi kehotan teitä ennen tiedonannon antamista muuttamaan suhtautumistanne parlamenttiin, puhumaan kanssamme ja tutustumaan Böschin mietintöön, jotta emme joudu väärille jäljille. Se vahingoittaisi EU:n talousarviota ja siten eurooppalaisia veronmaksajia. 
Casaca (PSE ).
    Arvoisa puhemies, talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtajan tavoin aloitan ilmaisemalla iloni siitä, että puheenjohtaja Romano Prodi osallistui tänä aamuna kyseisen valiokunnan kokoukseen. Se oli ensimmäinen merkille pantava myönteinen merkki siitä, että komissio on nyt valmis kuuntelemaan meitä tarkemmin kuin menneisyydessä. Pankaamme tämä merkille. Tuon esiin myös erään toisen seikan, joka on otettava huomioon – sen, että sisäiset kuulemiset sekä keskustasolla että Eurostatin tasolla ovat toimineet hyvin ja riippumattomasti. Tämä on yksi tämänhetkisen uudistuksen erittäin myönteisistä tuloksista.
Toiseksi totean, että Eurostatia koskevat vastuualueet on määriteltävä. Jotkin mekanismit toimivat paljon hitaammin kuin pitäisi, mutta jotain tapahtuu lopultakin. En myöskään ymmärrä, minkä vuoksi julkaisutoimisto, joka on taloudellisesti vastuussa varojen myöntämisestä Planistatille, ei ole tähän mennessä toteuttanut minkäänlaisia toimia, aloittanut yhtään tutkimusta eikä asettanut ketään vastuuseen. Minkä vuoksi elintä, joka myönsi suurimman osan yhtiön arvopaperikeskuksen väärinkäyttämistä määrärahoista – tämä elin on riippuvainen ulkopuolisesta tuesta – ei ole vaadittu tekemään selkoa tapahtumista eikä siihen ole kohdistettu minkäänlaisia toimia, vaan kaikki jatkuu Eurostatin ulkopuolella ikään kuin mitään ei olisi tapahtunut?
Jos komissio haluaa meidän uskovan, että se suhtautuu tilivelvollisuuden periaatteeseen vakavasti, on ehdottoman välttämätöntä, että se toteuttaa näihin kahteen komission yksikköön kohdistuvia toimia. Muutoin emme voi suhtautua komissioon vakavasti. 
Pirker (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat; arvoisa komission puheenjohtaja, ehdotitte ohjelmassanne, että vakauden ja turvallisuuden lisääminen asetetaan etusijalle, mikä on ainoastaan tervetullut ehdotus. Ehdotatte tässä yhteydessä toimenpiteitä muun muassa yhteisen rajavalvonnan käyttöön ottamiseksi. Tuemme teitä täysin tässä asiassa. Näin tehdessänne suostutte lopultakin pyyntöihimme, sillä olemme aina halunneet, että samoja tiukkoja vaatimuksia sovelletaan kaikilla ulkorajoillamme laajentumisen jälkeen, ja on toteutettava varotoimia, jotta tämä olisi mahdollista. Ehdotitte jälleen viime viikolla lehdistötilaisuudessa viraston perustamista heti alkuvaiheessa huolehtimaan valvonta- ja koordinointitehtävistä. Se olisi kuudestoista virasto. Tähänastiset kokemuksemme virastoista voidaan tiivistää sanomalla, että olemme unohtaneet monien virastojen nimen ja tehtävät ja että tulemme tietoisiksi niistä erityisesti talousarvion ajankohtana pannessamme merkille – yleensä jo virastojen muutaman vuoden olemassaolon jälkeen – menojen nopean kasvun. Mieleeni tulee ainoastaan, että meidän olisi ehdotettava sellaisen viraston perustamista, joka tutkii muiden virastojen tehokkuutta ja tarkastelee, tarvitsemmeko enää mitään niistä.
Haluaisimme, että komissioon tai läheisessä yhteistyössä sen kanssa perustetaan valvonta- ja koordinointiväline ulkorajojen tehokkaan valvonnan varmistamiseksi. Tarvitsemme valvontaa ja koordinointia, ja on tärkeää, että resursseja käytetään tehokkaasti, mutta emme missään tapauksessa tarvitse mitään virastoa.
Toteatte lisäksi, että laitonta maahanmuuttoa on torjuttava ankarasti ja että on tehtävä jotain täällä laillisesti oleskelevien henkilöiden integroimiseksi. Tältä osin tuemme teitä täysin, mutta voisitteko kerrankin toimia; huolehtikaa siitä, että takaisinottosopimukset on tehty, eikä ainoastaan Macaon tai Hongkongin kanssa, vaan sellaisten valtioiden kanssa, joista siirtolaisia todella tulee. Älkää kuitenkaan tarjotko vastineeksi viisumipakon poistamista. Tarjotkaa mieluummin jotain hyödyllisempää, kuten kauppamyönnytyksiä ja taloudellista apua, jotta maastamuuton tarve poistuu. 
De Rossa (PSE ).
    Arvoisa puhemies, korostan ensin sitä, ettei monia sosiaalipolitiikan alan kysymyksiä ole käsitelty. Toiseksi korostan tarvetta varoa vahingoittamasta EU:n toimielimiä liioittelemalla skandaalin aineksia kysymyksissä, jotka ovat tosin tärkeitä Eurostatin kannalta, mutta joiden liian voimakas esiintuominen saattaa aiheuttaa sanoinkuvaamatonta vahinkoa toimielimillemme, kun otetaan huomioon tulevat vaalit.
On erittäin valitettavaa, ettei komissio ole esittänyt vielä Euroopan parlamentin toistuvasti esiin tuomia luvattuja aloitteita, jotka koskevat seuraavia aiheita: työntekijöiden työehtosopimuksen mukaiset oikeudet, epätyypillisten työntekijöiden sosiaaliturva, suoja yksittäisten työntekijöiden viraltapanoa vastaan sekä työaikadirektiivin ja eurooppalaisia yritysneuvostoja koskevan direktiivin tarkistaminen.
Vaikuttaa siltä, että komissio vitkastelee myös muissa tärkeissä kysymyksissä, kuten minimipalkka-asiassa. Se on laatinut seikkaperäisen tutkimuksen yhteiskunnallisen vastuun puuttumisen kustannuksista Euroopassa. Tutkimuksessa todetaan, että vaikka niin sanotut sosiaalipolitiikan kustannukset ovat yleensä välittömästi nähtävissä, etuja on vaikeampi määritellä ja niiden määrää on vaikeampi määrittää. Sosiaalipolitiikan kustannukset edistävät kuitenkin työmarkkinoiden laatua ja sosiaalisen pääoman muodostumista.
Esimerkiksi Dublinin lentoaseman pyörätuoleista Ryanairille aiheutuneiden kustannusten äskettäisen korvaamisen osalta on tärkeää, että komissio esittää ehdotuksen lupaamakseen matkustajien ja lentoyhtiöiden välistä sopimusta koskevaksi asetukseksi erityisesti liikuntarajoitteisten matkustajien tarpeiden huomioon ottamiseksi.
Tämänaamuisen keskustelun avauspuheista kävi ilmi, että vaalikampanja on jo käynnissä. Kehotan jäseniä erityiseen varovaisuuteen, jotta EU:n valitsijakunnan luottamus ei heikkene skandaalien liioittelun vuoksi. Lahjonnan poistaminen on tärkeää, mutta meidän on harkittava hyvin tarkkaan, kuinka esitämme asian valitsijakunnallemme. 
Karas (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, tähdennän ensin kahta komission käyttämää ja oman työmme kannalta tärkeää johtoperiaatetta. Palkintoa ei voida saada heti, vaan vasta johdonmukaiset ja sitkeät ponnistelut sekä tavoitteiden asettaminen ja saavuttaminen johtavat tuloksiin. Tämä on ensimmäinen periaate. Toinen on näkemys, jonka mukaan arvostuksen saaminen muilta edellyttää arvostusta itseä kohtaan. Valmistelukunnassa asettamamme tavoite tehdä Euroopasta avoin, saattaa se lähemmäs kansalaisia ja tehdä siitä aikaisempaa demokraattisempi ei ole vielä toteutunut. Tavoitteet ovat nyt merkityksellisempiä kuin koskaan aikaisemmin. Arvoisa komission puheenjohtaja, sen, joka haluaa tehdä Euroopasta avoimemman, on tunnettava omat tehtävänsä ja pyrittävä tavoitteisiin johdonmukaisesti. Vaadin näin ollen vakavampaa asennetta ja vakavampaa suhtautumista parlamenttiin, päätöslauselmiimme, päämääriimme, pelkoihimme ja kritiikkiimme. Vaadin, että meistä tulee se kollegiaalinen elin, jollaisena itseämme pidämme.
Kuulemme jatkuvasti ehdotuksia, joiden tekeminen ei itse asiassa ole komission tehtävä. Ne koskevat muun muassa seuraavia asioita: luottojärjestelyt kuluttajille, kemikaalidirektiivi, syrjinnän kieltäminen, joka on kaiken taloudellisen logiikan vastaista, ja dieselöljyveron yhdenmukaistaminen, jota on tarkastelu alakohtaisesti eikä kokonaisuutena. Kehotan teitä kantamaan kollegiaalisen vastuunne. Viitaten erityisesti Eurostatiin ja tänään antamiinne lausuntoihin pyydän teitä suhtautumaan poliittiseen vastuuseenne vakavammin. Vakaus- ja kasvusopimuksen osalta pyydän, että vaaditte noudattamaan lakia. Vaaditte ohjelmassanne jäsenvaltioiden talous- ja budjettipolitiikan koordinoinnin parantamista, mutta voin kertoa teille, ettei koordinoinnin parantaminen ole tarpeen; vakaus- ja kasvusopimuksen noudattaminen sen sijaan on. Siinä olisi koordinaatiota kerrakseen!
Pyydän teitä esittämään aloitteita sisämarkkinoiden, kilpailupolitiikan ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lujittamiseksi. Asettumalla johtamaan hankkeita eurooppalaisen identiteetin luomista silmälle pitäen voitte edistää osaltanne Euroopan politiikan kehittymistä sisäpolitiikaksi, niin ettei neuvoston sisäinen politiikka estä eurooppalaisten hankkeiden toteuttamista, mistä ihmiset syyttävät kodeissaan komissiota ja parlamenttia. 
Hatzidakis (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin vaalit ja komission toimikauden päättyminen lähestyvät, joten historian kulkua ei tosiaankaan voida muuttaa, kun aikaa on jäljellä vain muutama kuukausi. Tästä huolimatta komission on tietenkin hoidettava tehtävänsä loppuun asti.
Liikennealasta toteaisin, että kaikkien näiden vuosien aikana on tehty merkittävää työtä yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan, kahden rautatiepaketin, satamapalvelujen vapauttamisen ja Euroopan laajuisista verkoista tehdyn uuden ehdotuksen parissa. Viimeksi mainitusta haluaisin huomauttaa, ettei ongelmana ole niinkään lainsäädäntöehdotus kuin rahoitus, joka arveluttaa minua joiltakin osin.
Liikennealalla on joka tapauksessa tästä lähin mielestäni tärkeintä, että yhdistämme voimamme komission kanssa ja pyrimme vakuuttamaan neuvoston tietyistä kysymyksistä, jotka ovat olleet ratkaisematta noin kaksi vuotta, jotta ne saataisiin selvitettyä mahdollisimman nopeasti. Usein mainittu esimerkki tästä on Meijerin mietintö kaupunkiliikenteestä. Meidän on hyödynnettävä vaaleja edeltävä aika edistääksemme muutamia muita kysymyksiä, kuten tieliikennealan tiettyjen sosiaalinäkökohtien yhdenmukaistamista, muutettua ehdotusta asetukseksi jäsenvaltioiden toteuttamiin rautatie-, maantie- ja sisävesiliikenteen julkisiin palveluihin liittyvistä vaatimuksista sekä raskaiden ajoneuvojen viikonloppuliikennöinnin kieltämistä. Viimeiseksi mainittu kysymys on ollut niin ikään vailla ratkaisua todella pitkään.
Vaikka aluepolitiikka ei tarkkaan ottaen olekaan lainsäädäntöön liittyvä aihe, haluaisin vastaavasti huomauttaa, että komission olisi esitettävä kolmas kertomus koheesiosta mahdollisimman pian, jotta Euroopan parlamentti voi ottaa kantaa tähän erittäin tärkeään kysymykseen ennen vaaleja.
Stauner (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tarkastellaanpa Eurostatin tapausta. Olen varsin pettynyt puheenjohtaja Prodin ilmoittamiin toimenpiteisiin, jotka osoittavat, ettei todellista tahtoa puuttua näihin ongelmiin ole. Ennen kaikkea huomioni kiinnittyy siihen, ettei komissio aio muuttaa organisaatiotaan ja henkilöstöään eikä esimerkiksi asiasta vastaavien kolmen komission jäsenen vastuualoja.
Haluaisin palauttaa mieliin, miten tämä parlamentti aivan tämän komission toimikauden aluksi halusi pitää talousarvion toteuttamisen ja sen valvonnan erillään nimenomaan tällaiset eturistiriidat välttääkseen. En ole havainnut, että kolmelle asiasta vastaavalle komission jäsenelle olisi osoitettu mitään vakavasti otettavia nuhteita, jotka olisivat osoittaneet heidän laiminlyöneen valvontatehtävänsä ja huolehtimisvelvollisuutensa. Arvoisa puhemies, nämä jokaisen tavallisen työntekijän on taattava vastaavassa tilanteessa työsuhteessaan. Kolmanneksi valvontaa on tehostettava huomattavasti, koska nähdäkseni Eurostat on loistava esimerkki siitä, miten kaikki komission valvonta- ja tarkastusjärjestelmät voivat pettää. Te olisitte hyvin voinut valita ainakin yhden tai useammankin näistä mahdollisista toimintamalleista, mutta te ette valinnut niistä yhtäkään.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, tämä merkitsee sitä, että syyskuun 25.� päivän jälkeen on jo toistamiseen käynyt niin, että te ette ole onnistunut saattamaan asiaa päätökseen ettekä voittamaan takaisin parlamentin ja kansalaisten luottamusta. Yhtä asiaa en kuitenkaan missään nimessä suostu katsomaan läpi sormien, ja se on toteamuksenne, että komission uudistus saadaan päätökseen vasta vuonna� 2004 ja että Eurostatin tapaus ei voi enää uusiutua. Kerronpa teille, että totuus on päinvastainen, koska uudistuksenne ja uusi varainhoitoasetus heikentävät valvontaa entisestään. Riippumattomien tilintarkastajien tehtävän lakkauttamisen johdosta pääjohtajat saavat valtaoikeudet, jotka hakevat vertaisiaan. Tätäkö te todella haluatte? Demokratia tarvitsee valvontaa, ja aivan erityisesti sitä tarvitsee komission kaltainen demokraattisesti puutteellinen elin. 
Heaton-Harris (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää puheenjohtaja Prodia siitä, että hän on saapunut tänne tänään. Kuulin nyt hänen esityksensä neljännen kerran peräkkäin. Kyseessä on itse asiassa myös neljäs peräkkäinen kerta, kun komissio ei ole saanut Euroopan tilintarkastustuomioistuimelta tileistään myönteistä tarkastuslausumaa, ja yhdeksäs peräkkäinen kerta, kun komissio yksikkönä on epäonnistunut tässä. 
Olen tietoinen siitä, ettei kukaan puheenjohtaja Prodin komissiossa suostu ottamaan poliittista vastuusta mistään, mutta olen varma, että komissiossa on jäseniä, jotka osaavat tulkita poliittista ilmapiiriä ja aistivat, miten parlamentti suhtautuu Eurostatissa ja sen kirjanpitojärjestelmässä havaittuihin ongelmiin. Itse olen sitä mieltä, että puheenjohtaja Prodi on tehnyt hallaa itselleen ja komissiolle sekaantumalla Italian sisäpolitiikkaan, mitä hänen ei mielestäni todellakaan pitäisi tehdä. Hän tekee komissiosta hiukan tehottomamman myöntäessään, ettei komission jäsenillä ole tällä hetkellä poliittista vastuuta. Eurostatin tapauksessa hän sulki tallin oven vasta kauan sen jälkeen, kun hevoset olivat jo karanneet, ja yrittää syyttää sanansaattajaa ongelman ratkaisemisen sijaan. 
Haluaisin kuitenkin puhua lyhyesti ilmiantajien säännöistä, jotka tiedän puheenjohtaja Prodin maininneen talousarvion valvontavaliokunnan kokouksessa aiemmin tänään, koska hänen komissionsa pahin puute on ollut tapa, jolla se on joitakin ilmiantajia kohdellut. Komissio on toiminut pikatuomioistuimena. Se on pidättänyt virasta ne, jotka ovat esittäneet kysymyksiä ja tuoneet esiin ongelmia, ja on käytännössä palkinnut ne, jotka ovat osallistuneet näiden tapausten peittelyyn. 
Haluan tuoda ilmi myös toiveikkuuteni, koska tiedän, että toukokuusta� 2004 komissioonne liittyy kymmenen uutta jäsentä. Toivon itsenäistä OLAFia, mutta sen lisäksi haluaisin komission harkitsevan sitä mahdollisuutta, että yksi näistä komission jäsenistä ottaisi tehtäväkseen talousarvion valvonnan ja komission sisäisen tilintarkastuksen, koska mitä pikemmin nämä tehtävät erotetaan itse talousarvion toteuttamisesta, sitä pikemmin näiden ongelmien ratkaisemisessa päästään eteenpäin.
Andria (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, kaikki esitetyt poliittiset strategiat ovat toki varsin houkuttelevia, mutta monessa tapauksessa ne saattavat saada vastaansa vaihtelevan kokoisia esteitä, jos niiden tueksi ei luoda täysin luotettavaa organisaatio- ja hallintojärjestelmää. Uusien maiden liittyminen, jota me olemme suunnitelleet ja tukeneet sekä jonka olemme saaneet aikaan yhdessä, tarvitsee tuekseen vahvat ja avoimet puitteet, jottei aiheuteta mittavia ongelmia yhteisön henkilöstölle, jonka työmäärää jo nytkin ollaan lisäämässä, tai vahingoiteta Euroopan parlamentin ulkoista kuvaa ja heikennetä sen uskottavuutta. Tämän vuoksi ensisijaisten tavoitteiden ja keskeisten päätösten tueksi tarvitaan toimintakykyistä ja avointa Eurooppaa, joka ennen kaikkea kykenee vastaamaan siitä, mihin yhteisön varat käytetään. Eurostatin tapaus ei auta tässä yhtään. Kuuntelin harmissani, miten Giovanni Procacci, joka ei ollut lukenut OLAFin kertomuksia eikä tilintarkastusselvitystä, kuvaili tapausta vähäpätöiseksi. Jos lukisimme kertomukset, hän huomaisi, että niiden antama viesti on äärimmäisen huolestuttava. Onkin komission asiana tiukentaa valvontaa, joka on toistaiseksi vuotanut kuin seula, sekä parantaa järjestelmää, jotta voidaan erottaa toisistaan yhtäältä seuranta ja valvonta, toisaalta operationaalinen hallinto eli valtuutuksia myöntävät virkamiehet.
Lisäksi aiemman varainhoitoasetuksen soveltamisen yhteydessä toiminut markkinaoperaatioita käsittelevä neuvoa-antava komitea on lakkautettu, vaikka on käynyt ilmi, ettei monille transaktioille asetettu edellytykseksi taloudellista hyötyä, avoimuutta eikä sopimusoikeudellista legitiimiyttä. Näin syntyi eräänlainen vapaa vyöhyke, jolla jopa vuoden� 1999 jälkeenkin tai ehkä nimenomaan silloin maksumääräyksiä voitiin osoittaa vain yhdellekin hankkeeseen osallistuneelle yritykselle. Tähän liittyi usein eturistiriitoja ja allekirjoittamattomia sopimuksia, ja tämä johti yhteisön varojen menetyksiin, joiden suuruutta on vaikea arvioida.
Bayona� de� Perogordo (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan kiittää puheenjohtaja Prodia siitä, että hän on saapunut tänään parlamenttiin ja myös talousarvion valvontavaliokuntaan. Koetan puhua lyhyesti.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, suurieleisesti nimeämästänne Eurostatin toimintasuunnitelmasta toteaisin, että sen pitäisi olla kolmas osa asiakirjasta, jonka kaksi ensimmäistä osaa puuttuvat. Ensimmäinen puuttuva osa olisi otsikoitava "tosiseikat" ja toinen osa "vastuualat". Kyseinen tarvittavia toimenpiteitä koskeva osa olisi kolmas.
Kuten jo totesin talousarvion valvontavaliokunnassa, mielestäni nämä toimenpiteet ovat järjettömiä, kummallisia ja vanhentuneita. Ne ovat järjettömiä, koska valvonnan kohteena olevan henkilön tai elimen vastuulla on tiedottaa valvojalle mahdollisista rikkomuksista. Ne ovat kummallisia, koska väitteiden tarkistamiseen ja totuuden etsintään ei tarvita koordinointikomiteoita. Sen sijaan tarvitaan noudattamisen valvontaa ja tosiseikkojen välitöntä tutkintaa. Tiedot voitaisiin myös ilmoittaa oikeusviranomaisille. Lisäksi toimenpiteet ovat vanhentuneita, koska tilintarkastajat ovat toistamiseen tuoneet esiin tarpeen vapautua heitä valvovien pääjohtajien ohjeistuksista. 
Suunnitelma ei myöskään koske yksinomaan Eurostatia. Sitä sovelletaan yleisesti komission toimintaan. Arvoisa puheenjohtaja, mielestäni järjestys on väärä. Se olisi käännettävä päinvastaiseksi. Tietohan ei synnytä vastuuta, vaan pikemminkin vastuu edellyttää tietoa, jolla voidaan täyttää sitoumukset.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, ehdottaisin, että OLAFissa otettaisiin käyttöön jonkinlaiset säännöt tutkittavaksi ottamisesta. Näin yksittäisille toimielimille tai elimille vahingolliset pitkälliset, kalliit ja hyödyttömät oikeudenkäynnit voitaisiin välttää. Mieleen tulee useita tämänkaltaisia äskettäisiä tapauksia, joista yksikään ei johtanut merkittäviin parannuksiin. 
Prodi,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, haluan kiittää teitä suuresti tästä keskustelusta ja mielipiteistä, joita olette esittäneet ohjelmista. Kuten tiedätte, ohjelmia on täytynyt rajata, koska ensi vuonna komission ja parlamentin toimikausi päättyy, ja näin ollen toimintaa on rajattava. Meidän on pidettävä mielessä, että parlamentin on keskeytettävä työnsä suureksi osaksi vuotta, ja että komissio vaihtuu kahdesti: ensin toukokuussa – vaikka tuolloin onkin kyseessä vain laajentuminen eikä niinkään vaihdos� –� ja sitten uudemman kerran syksyllä, jolloin komission toimikausi varsinaisesti päättyy. Tämän vuoksi esittelemämme ohjelma on hyvin rajallinen ja sisältää ehdotuksia, jotka ovat toteutettavissa vuonna� 2004. Muunlaisia ehdotuksia siinä ei ole, ja siinä otetaan ennen kaikkea huomioon hyvät ja huonot kokemukset, joita komissio on saanut vuoden� 2003 työohjelmaa toteuttaessaan.
Ensisijaisia tavoitteita – jotkin uusia, jotkin vanhoja – on 126, ja voimme taata niiden toteutumisen ja täytäntöönpanon. Nämä ovat keskeiset ensisijaiset tavoitteet, mutta niiden lisäksi emme tietenkään voi taata mitään. Kuten aiemmin todettiin, työstämme myös rahoitusnäkymiä. Olemme selvästi etuajassa, mikä johtuu ennen kaikkea siitä, että tiedämme keskeytysten johtavan tulevana vuonna merkittäviin viivästyksiin.
Kysytte, aikooko komissio esittää yksittäisiä lainsäädäntöehdotuksia. Aikoopa hyvinkin: ensiksi esitämme ne poliittisten hankkeiden linjauksina, ja ilmoitamme tietenkin yksityiskohdat ja numerotiedot luonnollisesti myöhemmässä vaiheessa sitten, kun poliittinen hanke on hyväksytty. Lisäksi korostaisin, että tämä komissio on ottanut päätavoitteekseen laajentumisen ja aikoo esittää suunnitelmansa laajentunutta unionia varten. Kaikki yksittäiset lainsäädäntöehdotukset tekee laajentunut kollegio, siis 1.� toukokuuta 2004 jälkeen, ja tuolloin on keskusteltava myöhempien töiden aikataulusta.
Tässä keskustelussa on tullut ilmi monta tärkeää asiaa, kuten vakaussopimus, jonka monet puhujat ottivat esiin. Haluaisin tehdä selväksi, että komissio valvoo vakaussopimuksen noudattamista asianmukaisesti ja asianmukaisin edellytyksin. Komission tehtävänä on käyttää vastuullisesti hallitusten sille luovuttamia valtuuksia. Muistan vieläkin, kun Italian pääministerinä toimiessani Saksan valtiovarainministeri rypisti minulle kulmiaan ja sai minut näin hyväksymään vakaussopimuksen.
Nyt me olemme tehneet siitä joustavamman ja uskoakseni toimivamman, ja tältä pohjalta komissio valvoo asianmukaisesti sen noudattamista ottaen huomioon todelliset ongelmat mutta pitäen samalla mielessä, että sopimus on perusta euron suojaamiselle ja että sellaisena sitä on pidettävä.
Hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin osoittaa teille toisen lyhyen jälkihuomautuksen. Puhumme vakaussopimuksesta, mutta samalla kun kiistelemme numeroista, murto-osista ja desimaaleista, Euroopan poliittisella kentällä on vallalla mielestäni huolestuttava suuntaus. Annan vain yhden esimerkin: Ecofin-neuvosto yrittää käytännössä kaataa vakaussopimuksen hallitusten välisin ja toimielinten ulkopuolisin sopimuksin. Tässä meillä on kaikkia muita vakavampi ongelma. Jos se tässä onnistuu, unionin vähäinenkin taloushallinto – liian vähäinen, kuten olen teille useaan otteeseen todennut – on mennyttä. Kyse ei ole mistään yksittäisestä maasta, vaan tällä hetkellä koko Ecofin-järjestelmä kulkee tähän suuntaan. Haluaisin nähdä komission ohella myös parlamentin puuttuvan tähän asiaan kuuluvasti ja selkeästi.
En ilkeile todetessani, että viime päivinä olemme havainneet, että tämän juonittelun taustalla on myös pyrkimys viedä parlamentilta sen vuosittaiset ja monivuotiset budjettivaltaoikeudet, jotka jo nykyiselläänkin ovat liian niukat. Nähdäkseni tällä hetkellä on meidän kaikkien etujen mukaista olla mukana yhdessä tärkeimmistä poliittisista prosesseista, olla mukana tekemässä yhtä tärkeimmistä komissiomme työhön vaikuttavista päätöksistä. 
Minulta kysyttiin myös koheesiopolitiikasta. Linjauksemme hahmotellaan poliittisessa asiakirjassa, joka esitetään ennen yksittäisiä ehdotuksia rahoitusnäkymistä. Nostaisin esiin kaksi toiminta-alaa: ensinnäkin koheesiopolitiikan tavoitteena on jatkossakin torjua kehityksessä jälkeenjääneiden alueiden syrjäytymistä, ja toiseksi koheesiopolitiikka liitetään aiempaa selkeämmin kestävän kehityksen ohjelmaan, jota olemme laatimassa Lissabonin ja Göteborgin prosessien hallinnoinnista saamiemme kokemusten pohjalta. Jäsen Frassonille vastaisin, että samaa pätee kestävään kehitykseen Kioton sopimuksen ja sitä koskevan prosessin yhteydessä.
OLAFin osalta mainitsisin yhden perusperiaatteen: emme miltään osin halua tehdä Eurostatin kriisistä OLAFin kriisiä. Kaikki vähänkin järkevät tarkkailijat ovat panneet merkille, ettei tiedonkulku OLAFin ja komission välillä ollut moitteetonta eikä ole sitä vieläkään, ja olisi vastuutonta, jos komissio ei tekisi asialle mitään. Kukaan ei suunnittele sisäisen tarkastuksen tehtävien siirtämistä pois OLAFilta. Päinvastoin kaikista tutkimuksista vastaa tulevaisuudessa aiempaa tehokkaampi OLAF. Emme aio perustaa yhtään uutta byrokraattista elintä – tätähän jäsen Barón Crespo ja budjettivaliokunnan puheenjohtaja käyttivät perusteluna. Mielestäni olemme laatineet melko yksinkertaisen suunnitelman, mutta kun kuuntelen näitä huolestuneita puheenvuoroja, minusta tuntuu, että asiasta olisi hyvä keskustella vielä lisää, koska aikeemme ei ole monimutkaistaa toimielimiä entisestään lisäämällä niihin uusia rakenteita. Haluamme ainoastaan, että meillä on mahdollisuus saada käsiimme kaikki olennaiset tiedot – tässä tapauksessa kaikkia ei ollut saatavilla – komission eri osista, jotta voimme tehdä nopeasti selkeät päätökset toteutettavista toimenpiteistä. Näin OLAFilla on toimiin ryhtyessään täydelliset tiedot tosiseikoista, ja me voimme perustaa päätökset tietoihin. Päätös tutkinnan aloittamisesta pysyy täysin OLAFin harkintavallassa. OLAFin asiana on minkä tahansa tutkintaelimen tavoin päättää, onko tapaus niin merkittävä, että tutkinta kannattaa aloittaa, vai onko tapauksella yksinomaan hallinnollista merkitystä vai tarvitaanko toimenpiteitä ensinkään. Tästä päättää OLAF.
Jäsen Blakille vastaisin, että jos jatkamme tätä kiihotusta, emme ole hyödyksi kenellekään ja kaikkein vähiten Euroopan kansalaisille. Olemme laatineet riippumattomat, täsmälliset ja asiatietoon perustuvat kertomukset, jotka ovat valottaneet kaikkia näkökohtia ja joissa ei ole havaittu mitään näyttöä sääntöjenvastaisuuksista vuoden� 1999 jälkeen. Tarkastelemme muita yksittäisiä ehdotuksia, joista keskustelemme parlamentin kanssa. En aio hyväksyä pikatuomioistuimia enkä summittaisia tuomioita: menneisyyden osalta kaikki on kunnossa, ja suunnittelemme tehokkaampia toimenpiteitä myös tulevaisuutta varten.
Puheenvuoroni lopuksi mainitsen kaksi näkökohtaa. Yleishyödylliset palvelut ovat huomiomme keskipisteessä, ja niiden osalta ohjelmassa ehdotetaan jatkoa valkoiselle kirjalle, koska nykytilanteessa ajatusta direktiiviehdotuksen esittämisestä ei ole hylätty mutta siitä ei ole vielä päätetty. Työskentelemme sen parissa, ja päätös tehdään viriävän keskustelun perusteella. Tapauskohtaisen oikeusperustan mahdollinen sisällyttäminen lopulliseen perustuslakitekstiin on selvästikin äärimmäisen tärkeää, koska se antaa mahdollisuuden työstää asiaa.
Viimeiseksi haluaisin vastata henkilökohtaisesti jäsen Poetteringille. Haluaisin muistuttaa hänelle ensinnäkin, että asiakirja, joka sisältää mielipiteitäni, kokemuksiani ja myös unelmiani Euroopan tulevaisuudesta, on täysin legitiimi. Poliittisen mielipiteeni ilmaiseminen kuuluu niin ikään legitiimisti velvollisuuksiini,
velvollisuuksiin, jotka edeltäjäni täyttivät vaivaa säästelemättä ja monissa tapauksissa laajemmin kuin minä sekä osallistuivat valppaan aktiivisesti puoluepolitiikkaan, mitä pidän perusteltuna ja asianmukaisena sekä komission kehityksen kannalta koko ajan tärkeämpänä. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä on itsekin aivan oikein todennut, että poliittisten vaalien tulokset otetaan huomioon komission uutta puheenjohtajaa nimitettäessä. Tästä on säädetty –mielestäni perustellusti� –� koska komissiosta tulee koko ajan poliittisempi elin, joka ottaa työssään huomioon yleisen edun mutta jolla on oltava myös oma julkinen mielipide. Hyvät jäsenet, muussa tapauksessa teillä ei olisi mitään syytä antaa minulle luottamuslausetta. Minulle antamanne luottamuslause perustuu poliittisiin linjauksiin!
Haluaisin sanoa jotakin myös sisällöstä. Jäsen Poettering, olin hyvin mielissäni kuullessani teidän kritisoivan italialaista sanomalehteä, josta teille soitettiin ennen kuin asiakirjaa oli luettu. Jos se olisi luettu, olisi siinä nähty yhteisön perustajien henki ja teidän omat sananne – sanat, joita käytätte, kun ryhmäänne piirittävät euroskeptikot eivät ole taakkananne, sanat, joista olemme yhtä mieltä kuten niin monesti ennenkin.
Haluan sanoa, että olen kaikkien eurooppalaisten puheenjohtaja, ja minun on ilmaistava poliittiset mielipiteeni kaikille kansalaisille. Jäsen Poettering, tämän vuoksi ihmettelenkin, miksi teille ja meille kaikille niin rakkaan, vahvasti eurooppalaisen ohjelman sanat voivat aiheuttaa tällaista huolta. Pelottavatko ihmisiä kenties ne arvot ja hankkeet, joihin te aina olette vakaasti uskonut?

Poettering (PPE-DE ).
   – Arvoisa puheenjohtaja Prodi, puhun teille nyt henkilökohtaisena liittolaisena, henkilönä, joka uskoo kanssanne moniin samoihin eurooppalaisiin ihanteisiin, ja totean pahoillani, ettette te käyttänyt siltaa, jonka teille rakensin. En viittaa nyt julistukseenne, ja on läpinäkyvää hokea, etten ollut vielä lukenut sitä antaessani haastattelun viime maanantai-iltana . Perustin kritiikkini viraston kertomukseen, jonka mukaan te olitte antanut suosituksen Italian puoluepoliittisesta listasta. Tämä ei ollut sopivaa Euroopan komission puheenjohtajalle!
Haluan tehdä täysin selväksi – ja jäsen Barón Crespon toteamus osoittaa, etten voi olla tässä väärässä – ettei Euroopan komission puheenjohtaja voi olla mukana Euroopan parlamentin vaalien ehdokaslistalla ja että tämän pitäisi johtaa eroonne. Tämä huomautus jäi kuitenkin ilmaan. Omassa kollegiossanne kyseltiin, jatkaisitteko toimikauttanne 1.� päivään marraskuuta 2004. Onneksi te selvititte asian, mutta jo näiden huhujen ilmaantuminenkin oli jotakin sellaista, mitä ei voi katsoa ansioksenne. Arvoisa puheenjohtaja, sanon tämän teille ystävänä mutta myös täysin vakavissani ja maltilliseen sävyyn: tarvitsette koko parlamentin ettekä vain sen toisen puoliskon tuen. Jos te jatkatte näin, me emme voi enää tukea teitä. 
Tarvitsemme komissiota – tämä ei ole puoluepolemiikkia vaan vakaa uskomukseni...
...tarvitsemme komissiota haastavina aikoina, kun laajentuminen lähestyy, haastavina aikoina, kun saamme perustuslain; emme tarvitse sen enempää komissiota kuin komission puheenjohtajaakaan, joka jatkuvasti sekaantuu kotimaansa – joka sitä paitsi on vielä Euroopan unionin puheenjohtajavaltio – sisäpoliittisiin kiistoihin.
Puheenjohtaja Prodi, yksin teidän on päätettävä, onko Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän luottamus...
... miten te, jotka kutsutte itseänne demokraateiksi, ette edes kuuntele, mitä täällä sanotaan? Me kuuntelemme aina, kun teidän ryhmänne johtaja puhuu, ja se on hyvän demokratian mukainen käytäntö. Lopuksi totean siis seuraavaa: puheenjohtaja Prodi, yksin teidän on päätettävä, haluatteko, että Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien puolueen ryhmä pysyy rinnallanne. Toivomme teille menestystä, koska se olisi yhteinen menestyksemme, mutta teidän itsenne on valmistauduttava ylittämään silta. Jos te ette ole siihen valmistautunut, teidän on itse vastattava seurauksista. 
Barón� Crespo� (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, ensiksi haluaisin todeta, miten hyvilläni olen siitä, että parlamentissa käydään vihdoinkin poliittista keskustelua. Tällainen keskustelu käynnistettiin tänä aamuna, mutta meistä paikalla oli vain neljä.
Haluaisin kommentoida Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän puheenjohtajan huomautusta. Kyseessä on kummallinen elin, jolla on kaksi sielua. Jäsen Poettering, haluaisin selventää viimeviikkoista lausuntoani. Ensinnäkin nykyisen komission puheenjohtaja Prodi nimitettiin virkaansa tämän parlamentin ryhmien enemmistön tukemana. Olen tänään todennut useaan otteeseen, että minun ja ryhmäni mielestä puheenjohtaja Prodin velvollisuutena on johtaa komissiota toimikautensa viimeiseen päivään asti. Hänen osakseen on tullut luotsata komissiota poliittisesti merkittävällä ajanjaksolla. Toiseksi puheenjohtaja Prodilla on Euroopan kansalaisena oikeus ilmaista poliittinen mielipiteensä Euroopan tulevaisuudesta. Tätä oikeutta ei häneltä voida evätä.
Meidän ei pidä ottaa käyttöön ehkäisevää sensuuria. Se olisi sama kuin katolisen kirkon kardinaaleja kiellettäisiin puhumasta Jumalasta. Siinä ei ole mitään järkeä.
Kolmanneksi haluaisin ilmaista henkilökohtaisen mielipiteeni. Jos Romano� Prodi, joka on sekä Italian että Euroopan kansalainen, päättää asettua ehdolle tulevissa Euroopan parlamentin vaaleissa, hänen olisi erottava tehtävästään. Minusta tämän pitäisi olla ihan selvää, ja tätä lausunnossani tarkoitin.
Puhemies.
   – Vihdoinkin saamme kuulla "kardinaali" Cohn-Benditin puhuvan!
Cohn-Bendit (Verts/ALE ).
   – Hyvä jäsen Poettering, olen vakavasti huolissani teistä, koska puheenjohtaja Prodi ehdotti tämän vuoden listan laadintaa jo viime vuoden heinäkuussa. Te huomasitte tämän viisi kuukautta myöhemmin. Poliittinen ryhmänne teki pahan virheen, kun siltä kesti viisi kuukautta huomata, että puheenjohtaja Prodi luo Italiassa poliitikon uraa.
Toiseksi sanon tämän, koska on naurettavaa, että te ryhdytte saarnaamaan tässä asiassa suojellaksenne pääministeri Berlusconia, joka poliittisesti tarkastellen ei toden totta esiinny EU:n puheenjohtajana edukseen. 
Minusta on sietämätöntä, että sanotte parlamentille: "Olen rakentanut siltoja, mutta te ette ole käyttänyt niitä." Puheenjohtaja Prodilla on oikeus käyttää haluamiaan siltoja teidän rakentamienne sijaan. Ystävä hyvä, tämä teidän on kerta kaikkiaan ymmärrettävä.
On naurettavaa, että sanotte: "Se, mitä sanotte, on itse asiassa täysin oikein, ja pahoittelen, ettei pääministeri Berlusconi sanonut niin. Siksi te, puheenjohtaja Prodi, ette saa sanoa sitä, koska mielestäni on parempi, että pääministeri Berlusconi sanoo sen." Tässä on teidän ongelmanne. Selvittäkää se omassa ryhmässänne, jättäkää meidät muut rauhaan ja antakaa puheenjohtaja Prodin toimia politiikassa haluamallaan tavalla ilman jatkuvia moralisoivia hyökkäyksiänne.
Watson (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, puhun lyhyesti, sillä olen menettänyt ääneni – en siis poliittista ääntäni vaan puheääneni! Yhdessä suurista jäsenvaltioista on käynnissä ilmiselvä sanasota, jonka pääpukarit sattuvat olemaan komission nykyinen puheenjohtaja ja neuvoston nykyinen puheenjohtaja. Olisi epärealistista väittää, ettei tällaisissa asemissa olevilla henkilöillä ole poliittista menneisyyttä tai ettei heillä olisi edessään poliittista tulevaisuutta. Epäillä sopii, pitäisikö näiden virkojen haltijoiden sekaantua näin vahvasti tällaiseen poliittiseen taisteluun vielä virassa ollessaan. Olisi kuitenkin lapsellista ajatella, etteivät tällaiset taistelut jatku, ja parlamentti toden totta on lapsellinen, jos se kuvittelee, etteivät nämä henkilöt ota vastaan näitä tehtäviä. 
Wurtz (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, tällä vaaleja edeltävällä tapauksella ei ole kerrassaan mitään tekemistä oman ryhmäni kanssa, minkä tähden aioin pysyä vaiti.
Tästä huolimatta minusta tuntuu, että tämä tapaus paljastaa jotakin sellaista, joka on ollut minulle jo kauan selvää: komissio lupaa edustaa Euroopan yleistä etua mutta ei pystykään täyttämään lupaustaan.
Itse näkisin mieluummin parlamentin oikeiston ja vasemmiston kiistelevän keskenään yhtä kiihkeästi Euroopan unionin politiikasta kuin urasuunnitelmista ja jäsenvaltioiden omista asioista.
Muscardini (UEN ).
    Haluaisin muistuttaa kaikkia meitä toimielinten asianmukaisista tehtävistä ja pyytää kaikkia olemaan sekoittamatta niitä. Sanon tämän, koska joku puhui puheenjohtaja Berlusconista, joka – kunnes toisin todistetaan – on hallituksen päämies ja on tässä ominaisuudessa oikeutettu tekemään poliittisia päätöksiä maassaan. Puheenjohtaja Prodin on nimittänyt virkaan neuvosto, ja hänet on äänestyksessä hyväksynyt parlamentti. Kunnioitamme häntä komission puheenjohtajana ja olemme pyytäneet hänet tähän virkaan. Olen samaa mieltä jäsen Poetteringin ja jäsen Barón Crespon kanssa, koska heidän puheenvuorojensa perimmäinen sisältö oli sama: puheenjohtaja Prodilla on oikeus palata päivänpolitiikkaan jos ja kun hän niin haluaa, mutta ei Euroopan komission puheenjohtajana.
Kun otetaan huomioon laajentuminen, terrorismin torjunta ja vaikeudet, joita joka päivä kohtaamme pyrkiessämme tekemään toimielimistämme kansalaisten näkökulmasta avoimempia, kukaan meistä ei voi käyttää Eurooppaa sisäpoliittisten tarkoitusperien ajamiseen. Toivon, että tänään esitetyt lausunnot osaksi johtuivat poikkeuksellisesta tunnekuohusta ja että seuraavien tuntien aikana kukin meistä palaa omiin tehtäviinsä. Jos joku haluaa luopua nykyisistä tehtävistään, ilmaiskoon sen selkeästi: hän voi siirtyä uusiin tehtäviin, mutta hänellä ei voi olla samalla kertaa kahta institutionaalista tehtävää.
Jäsen Cohn-Benditille huomauttaisin, että ehkäpä jäsen Poetteringilla tosiaan on kaksi sielua, mutta kaksikin on parempi kuin ei yhtään.
Puhemies.
   – Tämänaamuisten puhujien näkemykset ovat olleet hyvin selkeät. Ne poikkeavat selvästikin toisistaan. Haluaisin esittää vetoomuksen: vaikka näkemykset ovat eriäviä, Euroopan unionissa on tällä hetkellä meneillään tärkeä uudelleenmäärittelyvaihe. Tulevien viikkojen merkittävin yksittäinen ja välitön haaste on löytää yhdessä kaikkien toimielinten ja jäsenvaltioiden kanssa se tyyneys ja viisaus, jonka turvin saamme aikaiseksi huomisen Euroopalle perustuslaillisen sopimuksen, joka ilmentää Eurooppa-valmistelukunnan toimintaperiaatteita. 
Olivatpa mielipiteemme tulevista vuosista miten erilaisia tahansa, meidän on varmistettava, että tulevina viikkoina toimimme yhteistyössä kansalaisten etujen mukaisesti, jotta voimme vastata perustuslaillisen Euroopan ensimmäiseen ja väistämättömään haasteeseen. 
Keskustelu on päättynyt. 
Puhemies.
   – Esityslistalla ovat seuraavana äänestykset.
Kauppi (PPE-DE ),
    Arvoisa puhemies, talous- ja raha-asioiden valiokunta hyvin suurella enemmistöllä esittää tämän komission esityksen hylkäämistä, ja tämä on siis valiokunnan ehdotus lainsäädäntöpäätöslauselmaksi. Toivoisin, että voisimme äänestää ensin tästä hylkäysehdotuksesta ennen kuin menemme näihin täysistunnolle jätettyihin tarkistuksiin. Toivoisin, että näin voitaisiin menetellä, koska ymmärtääkseni sekä oma ryhmäni että parlamentin selkeä enemmistö on tämän hylkäysesityksen kannalta, joten meidän on turha äänestää ensin tarkistuksista ja vasta lopuksi tästä hylkäyksestä, koska tämä komission ehdotus hyvin todennäköisesti hylätään. 
Goebbels (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan tukea kollega� Kaupin ehdottamaa menettelyä. On aivan ilmeistä, että hylkääminen menee pitemmälle kuin yksikään sellaista tekstiä koskevista tarkistuksista, jonka hylkäämistä talous- ja raha-asiain valiokunnan enemmistö ehdottaa. Äänestetään siis ensin ehdotuksen hylkäämisestä, niin vältytään turhalta äänestysmenettelyltä. 
Puhemies.
   – Valmistellessani äänestystä kysyin neuvoa tästä asiasta. Parlamentti voi vapaasti hyväksyä tai hylätä ehdotuksen sellaisena kuin se on tarkistettuna. Tässä tapauksessa mikään valiokunta tai ryhmä ei ole kuitenkaan esittänyt ehdotuksen hylkäystä koskevaa tarkistusta. Hyväksyn sen, että esittelijä teki juuri ehdotuksen talous- ja raha-asiain valiokunnan puolesta, mutta koska hylkäystä koskevaa tarkistusta ei ole esitetty ja koska on esitetty tarkistuksia, joista on äänestettävä, saamieni tietojen mukaan minun olisi työjärjestyksen mukaisesti kehotettava parlamenttia äänestämään tarkistuksista.
Viime kädessä parlamentilla on valta päättää siitä, noudatetaanko esittelijän ja jäsen Goebbelsin ehdotusta. Minua on kuitenkin neuvottu, että koska hylkäystä koskevaa tarkistusta ei ole esitetty, minun on otettava huomioon ne tarkistukset, jotka on esitetty. 
Goebbels (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, en nyt oikein ymmärrä. Talous- ja raha-asiain valiokunnan äänestystulos oli selkeä: valiokunnan suuri enemmistö äänesti ehdotuksen hylkäämisen puolesta, ja talous- ja raha-asiain valiokunta ehdotti sen vuoksi komission ehdotuksen hylkäämistä. 
Puhemies.
   – Parlamentin on tarkasteltava valiokunnan esittämää suositusta vakavasti, mutta suositus ei ole ehdotusta koskeva tarkistus.
Haluatteko esittää ehdotuksen hylkäystä koskevan suullisen tarkistuksen? 
Kauppi (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, luonnollisesti haluan esittää suullisen tarkistuksen, jos sitä edellytetään. Haluan varmistaa, että ymmärrätte, että talous- ja raha-asiain valiokunta oli lähes yksimielinen siitä, että tämä ehdotus olisi hylättävä. Tämän vuoksi meidän pitäisi äänestää tarkistuksista vasta sitten, jos parlamentin enemmistö ei ole hylkäysehdotuksen kannalla. 
Puhemies.
   – Hyvä jäsen Kauppi, ymmärrän täysin tämän asian. Tarkoitukseni ei ole väittää talous- ja raha-asiain valiokunnan näkemystä vastaan. Minun on kuitenkin toimittava työjärjestyksen mukaisesti. Vastustaako joku suullista tarkistusta kuultuaan jäsen Kaupin selostuksen?
Blokland (EDD ).
   – Arvoisa puhemies, jätin yhdessä kollega de Villiersin ja kollega Lullingin kanssa talous- ja raha-asiain valiokunnassa käsiteltäväksi tarkistuksen. Se hyväksyttiin äänin 22� puolesta, 2� vastaan ja 2� tyhjää. Tarkistus näyttää nyt kadonneen. Haluaisin tietää, missä se on. Tarkistus on hyväksytty, joten siitä olisi nyt äänestettävä ensimmäiseksi. 
Puhemies.
   – Hyvä jäsen Blokland, minulla ei ole ongelmia parlamentin kanssa, mutta velvollisuuteni on noudattaa työjärjestykstä. Määräykset ovat selkeät: jos on esitetty tarkistuksia, minun on toimitettava niistä äänestys. Komission ehdotuksen hylkäystä koskevaa tarkistusta ei ole jätetty käsiteltäväksi tämänpäiväistä täysistuntoa varten. Olen hyvin pahoillani, mutta se ei ole minun ongelmani, vaan jonkun muun ongelma. Täytän nyt velvollisuuteni ja jatkan äänestystä.
De� Palacio,
   . Arvoisa puhemies, olen pahoillani juuri toimitetun äänestyksen tuloksista. Otamme huomioon parlamentin enemmistön näkemykset.
Komissio toteuttaa näin ollen puitesopimuksesta ja parlamentin kanssa tehdyistä sopimuksista johtuvat asianmukaiset toimenpiteet. Kerron komission jäsenten kollegiolle parlamentin tämänpäiväisistä tapahtumista. 

 – Äänestykset ovat päättyneet.

Queiró (UEN ),
   . – Käytettävissä olevien tietojen mukaan Euroopan unionissa liikkeessä olevien radioaktiivisten lähteiden määrä on nykyisin suurempi kuin 100� 000. Tämä osoittaa, että näiden lähteiden havaitsemiseksi ja poistamiseksi perustetuilla jäsenvaltioiden järjestelmillä on rajoituksensa ja että lähteet pääsevät nykyisten seurantajärjestelmien läpi eri syistä. Näiden niin kutsuttujen isännättömien lähteiden kanssa voivat joutua tekemisiin myös henkilöt, joilla ei ole tietoa niiden vaarallisuudesta.
Komission ehdotus on näin ollen hyvin perusteltu yhteisöaloite, jolla voidaan saavuttaa jäljitettävyysjärjestelmän kaksi päätavoitetta:
- ehkäistä altistuminen ionisoivalle säteilylle, joka aiheutuu korkea-aktiivisten radioaktiivista ainetta sisältävien umpilähteiden riittämättömästä seurannasta
- varmistaa, että lähteiden turvallisuutta seurataan, jotta voidaan mahdollisuuksien mukaan estää lähteiden kaikenlainen vahingollinen käyttö.
Äänestin tämän vuoksi tekstin puolesta. Neuvosto on jo saavuttanut tekstistä poliittisen sopimuksen. Näin voidaan varmistaa korkea-aktiivisten radioaktiivista ainetta sisältävien umpilähteiden turvallinen ja tehokas seuranta Euroopan unionissa. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   . – Äänestin tämän mietinnön puolesta, koska nykyisin Euroopan unionissa liikkeessä olevien radioaktiivisten lähteiden määrä edellyttää mielestäni erityistä varovaisuutta ja huolehtimista niiden hallinnasta, pakkaamisesta ja käsittelystä. On erittäin tärkeää, että ne lähteet, joita jäsenvaltiot eivät jostain syystä ota hallintaansa, havaitaan ja poistetaan.
Komission ehdottaman jäljitettävyysjärjestelmän luominen voisi auttaa ehkäisemään sellaista altistumista ionisoivalle säteilylle, joka aiheutuu lähteiden riittämättömästä seurannasta, ja varmistamaan, että turvallisuutta seurataan. Tavoitteena on estää näiden lähteiden vahingollinen käyttö ja mahdollistaa niiden seuranta Euroopan unionissa helpottamalla niiden yhdenmukaista hallintaa koko Euroopassa, niiden elinkaaren jatkuvaa valvontaa ja niiden turvallista siirtoa Euroopan unionin maista toiseen.
Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että on korostettava, että lähteiden toimittajalla on teknisenä asiantuntijana vastuu käyttöön annettujen erilaisten lähteiden elinkaaresta. Kannatan myös rajojen yli – sekä Euroopan unionissa että kolmansiin maihin – mahdollisesti tehtävien kyseisten lähteiden siirtojen pakollista seurantaa, ja yhdenmukaisen seuraamusjärjestelmän luomista jäsenvaltioiden oikeus- ja seuraamusperinteiden mukaisesti siltä varalta, että sääntöjä rikotaan. 

Coelho (PPE-DE ),
   . – Ulkorajojen ylityspaikoilla olevissa kylteissä käytettävät merkinnät päätettiin ensimmäistä kertaa määritellä vuonna� 1994 Schengen-järjestelmän yhteydessä. Käsiteltävänä olevalla aloitteella pyritään saattamaan merkinnät ajan tasalle ja määrittelemään kylteissä käytettävät yhtenäiset vähimmäismerkinnät.
Kollega Deprezin erinomainen mietintö saa täyden tukemme. Siinä käsitellään ulkorajojen ylityspaikkoja, jotka ovat olleet järjestelmän heikoin lenkki.
Haluaisin painottaa neljää olennaista kohtaa, jotka ovat
- mahdollisuus luoda erillisten tarkastuspisteiden järjestelmä, mikä on hyvä asia, kun otetaan huomioon erilaiset vaatimukset, jotka liittyvät sellaisten henkilötarkastusten tekemiseen, joiden kohteena ovat yhteisön, Euroopan talousalueen tai Sveitsin kansalaiset taikka muiden kolmansien maiden kansalaiset
- samanlaisten kylttien käyttö unionin kansalaisille ja muiden maiden kansalaisille, joilla on samat oikeudet rajoja ylittäessään – kylttien on oltava mahdollisimman selkeitä ja yksinkertaisia
- jäsenvaltioiden velvollisuus asentaa kylttejä, jotka on laadittu vierailla kielillä tai aakkosilla, varsinkin monikielisissä maissa, niissä maissa, joissa on käytössä omat aakkoset, tai maissa, joihin tulee paljon tällaista kieltä käyttäviä matkailijoita
- merkintöjen käyttö lentokenttien lisäksi myös maa- ja merirajojen ylityspaikoilla. 
Queiró (UEN ),
   . – Mielestäni nämä toimenpiteet, jotka koskevat jäsenvaltioiden ulkorajojen ylityspaikoilla tehtäviä henkilötarkastuksia, ovat täysin perusteltuja.
Erillisten tarkastuspisteiden järjestelmä, jota sovelletaan yhteisön lainsäädännön piiriin kuuluviin kansalaisiin ulkorajojen valtuutetuilla ylityspaikoilla, on täysin perusteltu. Kylttien on oltava selkeitä ja helppoja ymmärtää (EU / NON� EU). Lisäksi niiden valtioiden viranomaisten, joiden kansalaisilla on yhtäläiset oikeudet kuin EU:n kansalaisilla, kuten Islannin, Norjan ja Sveitsin viranomaisten, on varmistettava kansalaistensa tunnistaminen, kun nämä ylittävät rajoja. On myös vältettävä sanojen käyttämistä kylteissä silloin, kun tunnukset ovat riittävän selviä. Lisäksi jäsenvaltiot on valtuutettava selkeästi asentamaan kylttejä, jotka on laadittu vierailla kielillä tai aakkosilla, varsinkin monikielisissä maissa, maissa, joissa on käytössä omat aakkoset, tai maissa, joihin tulee paljon tällaista kieltä puhuvia matkailijoita.
Nämä toimenpiteet vastaavat hyvin tarkoituksiaan, joten äänestin niiden puolesta. 

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL ),
    – Äänestimme mietinnön puolesta. Siinä ehdotetaan menettelyä virkamiesten palvelukseen ottamiseksi maista, jotka liitetään Euroopan unioniin 1.� toukokuuta� 2004 tapahtuvaksi suunnitellun laajentumisen vuoksi.
Tästä huolimatta haluamme korostaa, ettemme ole yhtä mieltä Euroopan toimielimen kanssa siitä, että uusille palvelukseen otettaville virkamiehille maksettaisiin pienempää palkkaa kuin nykyisille Euroopan unionin virkamiehille siksi, että uudet virkamiehet otetaan palvelukseen ajankohtana, jolloin uusi palkkataulukko otetaan käyttöön. Uusi palkkataulukko on vanhaa taulukkoa epäsuotuisampi uusille työntekijöille, olivatpa he kotoisin mistä maasta tahansa.
On selvää, että talousarviopäätökset ovat tämän päätöksen taustalla. Ne mainitaan aina, kun on kyse sosiaalisista kysymyksistä, mutta ei koskaan silloin, kun on kyse eurooppalaisten suuryritysten tukemisesta tai sotatarvikkeiden hankkimisesta Euroopan puolustusta varten. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
   . – Kuten olen usein todennut, tietoyhteiskunta ei ole pelkkä harras toive, vaan se on jo käsin kosketeltavaa todellisuutta. Tässä suhteessa kannatan, tuen ja kannustan kaikkia toimia, joilla pyritään varmistamaan käytännön pohja poliittisille kannanotoille, kuten vuonna� 2000 esitetylle Lissabonin strategialle ja Sevillassa vuonna� 2002 hyväksytylle eEurope-suunnitelmalle.
Näin ollen äänestin mietinnön puolesta, vaikka olenkin vakuuttunut, että siinä mainittuja summia olisi asteittain lisättävä. Jos eTen-ohjelman mukaisten hankkeiden yhteisörahoitusta nostetaan 10� prosentista 30� prosenttiin, kuten komissio ehdottaa, ja samalla vähennetään tuettavien hankkeiden määrää ohjelmalle osoitettujen yleismäärärahojen pysyessä samoina, olisi käytettävissä olevia maksumäärärahoja todella lisättävä. Euroopan solidaarisuuden on perustuttava juuri näihin aloihin eikä omituisiin tulevaisuutta koskeviin oikeudellisiin teksteihin. Näiden alojen varaan meidän on rakennettava EU, joka on aidosti aiempaa kiinteämpi ja vankempi.
Kuten esittelijä huomautti, useita potentiaalisia hankkeita on jäänyt toteuttamatta, koska rahoitus on puuttunut toteuttamisvaiheessa. Tämä on hyvin valitettavaa, koska tiedetään, että useat hankkeet, kuten eHealth, eLearning ja eSecurity, voisivat tuoda huomattavia etuja kansalaisille. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
   . – Tällä päätösehdotuksella on tarkoitus vastata eEurope� 2005 -toimintasuunnitelman hallintoa koskevaan lukuun, erityisesti IDA-ohjelman (hallintojen välistä telemaattista tietojenvaihtoa koskevan ohjelman) avulla, jolla pyritään helpottamaan yleiseurooppalaisten julkishallinnon palvelujen kehittämistä rajatylittävien toimintojen tueksi. IDA-ohjelmien tavoitteena on edistää kansallisten viranomaisten välistä sekä näiden ja komission välistä yhteistyötä ja auttaa panemaan täytäntöön lainsäädäntöä, yhteisön ohjelmia ja seurantamenettelyjä sekä soveltaa avointa koordinointimenetelmää.
Tekniseen ohjelmaan ja sen välineisiin kohdistuu kuitenkin epäilyjä siitä, että yrityksenä olisi pohjustaa federalismia, edistää Euroopan integraatiota ja luoda "Euroopan julkishallinto" ohjelman perustana olevien tavoitteiden lisäksi. Tästä huolimatta tiedonannossa ei käsitellä lainkaan julkishallinnon sähköisiä palveluja koskevaa kysymystä.
Koska Internetin avulla on mahdollista taata helppo yhteys hallintoon ja tarjota palveluja suoraan kansalaisille, on aina varmistettava palvelujen yleinen saatavuus ja parannettava palvelujen laatua. Internetiä ei tietenkään saa pitää palvelupisteiden palvelujen korvikkeena, eikä sen käyttöä palvelujen keskittämiseksi voida hyväksyä, sillä tällainen toiminta vaikuttaisi välittömästi palvelujen tarjontaan ja alueelliseen yhteenkuuluvuuteen. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   . – Komission ehdotus on mielestäni hyvä ja kollega Readin mietintö erinomainen.
Kuten olen aikaisemmin todennut, tietoyhteiskunta, joka on yksi Euroopan unionin tavoitteista, edellyttää käytännön toimia telemaattisen viestinnän infrastruktuurien – erityisesti Internetin – edistämiseksi. Niiden avulla voidaan tukea yhteentoimivia järjestelmiä ja parantaa kaikkien EU:n kansalaisten mahdollisuuksia käyttää uusia tekniikoita.
Olen myös mielissäni IDA-ohjelman avulla saavutetuista vaikuttavista tuloksista – julkishallintojen välisestä rajatylittävästä yhteistyöstä ja koordinoinnista. Tervetullut on mielestäni myös tätä ohjelmaa seuraava uusi kauden� 2005–2009 ohjelma, IDABC (Interoperable Delivery of pan-European Government Services to Public Administrations, Businesses and Citizens – yleiseurooppalaisten julkishallinnon sähköisten palveluiden yhteentoimiva tarjoaminen viranomaisille, yrityksille ja kansalaisille).
Itse asiassa kansallisten viranomaisten ja yhteisön toimielinten välinen tietojenvaihto on ratkaisevan tärkeää sekä toiminnan kannalta – tietojenvaihto on kansallisten julkishallintojen henkilökunnan arvokas tietolähde ja yhteistyömuoto ja sen avulla parannetaan tehokkuutta – että kansalaisten oikeuksien takaamisen kannalta, koska se tekee kansallisten ja yhteisön viranomaisten välisestä suhteesta läpinäkyvämmän ja suoraviivaisemman. Näin ollen äänestin tämän mietinnön puolesta. 

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL ),
    – Komissio perustelee polttoaineena käytettävän kaasuöljyn veron nostamista silloin, kun se on bensiinin veroa alhaisempi, joko tarpeella yhdenmukaistaa verotusta Euroopan tasolla tai ympäristönsuojeluun liittyvillä tekosyillä. Vastustimme ehdotusta ja äänestimme kaikkia sellaisia tarkistuksia vastaan, jotka johtaisivat kaasuöljyn veron nostoon.
Mielestämme ei olisi lainkaan väärin verottaa nykyistä enemmän suuria kuljetusyrityksiä, jotka ovat kaasuöljyn suurkuluttajia. Olisi loogista, että ne maksaisivat osansa tieverkostosta, jonka valtio kustantaa niille maksutta, sillä ne saavat näin etua rautatiekuljetuksiin nähden. Jos tavoite kuitenkin olisi tämä, olisi verotettava näiden yritysten voittoja, jotta ei rangaistaisi yksityishenkilöitä, esimerkiksi hyvin pienituloisia henkilöitä, joiden on käytettävä yksityisautoja, koska julkisen liikenteen palvelut ovat riittämättömät. 
Santos (PSE ),
   . – Vaikka äänestin kyseistä mietintöä vastaan – täysin Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän kannan mukaisesti – olen sitä mieltä, että komission aloite on perusteltu ja erittäin myönteinen askel kohti sisämarkkinoiden joustavampaa toimintaa.
Kuten jo mainitsin mietinnöstä keskusteltaessa, talous- ja raha-asiain valiokunnan käsiteltäväksi jättämä direktiivin hylkäysehdotus on nähtävä kannustimena, joka rohkaisee komissiota tarkistamaan hylkäysehdotukseen sisältyviä näkökohtia hylkäämättä sen perusteita. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   . – Komission ehdotuksella pyritään saavuttamaan asteittainen yhdenmukaistaminen ammattikäyttöön tarkoitetun kaasuöljyn korkeammalla valmisteverolla ja luomaan erilliset verotusjärjestelmät ammattikäyttöön ja yksityiskäyttöön tarkoitetuille polttoaineille. Komissio väittää haluavansa ratkaista kilpailun vääristymiseen liittyviä ongelmia sisämarkkinoilla ja suojella ympäristöä aiheuttamisperiaatteen mukaisesti.
Tätä ehdotusta direktiiviksi olisi tarkasteltava sen strategian yhteydessä, joka esitetään valkoisessa kirjassa "Eurooppalainen liikennepolitiikka vuoteen� 2010: valintojen aika". Siinä tuodaan esiin pyrkimys jakaa uudelleen verotaakka "käyttäjien" ja "veronmaksajien" välillä ja siirtää kuljetusten "todelliset" kustannukset "käyttäjien" maksettaviksi. Tämän saavuttamiseksi on komission mukaan otettava asteittain käyttöön liikenteen infrastruktuurien käyttömaksut ja lisättävä valmisteverojärjestelmän yhdenmukaisuutta. Komission laajempana tavoitteena on luoda kymmenen vuoden kuluessa eurooppalainen verojärjestelmä, joka käsittää ajoneuvojen rekisteröinti- ja käyttöverot, infrastruktuurin hinnoittelujärjestelmän ja yhdenmukaiset polttoaineverot.
Ehdotuksessa direktiiviksi määritellään myös lyijyttömän bensiinin vähimmäisvalmisteverokanta ja ammattikäyttöön tarkoitetun kaasuöljyn perusverokanta. Koska olemme eri mieltä useimmista näistä ehdotuksista, tuimme esittelijän kantaa komission ehdotuksen hylkäämiseksi. Parlamentti hylkäsikin komission ehdotuksen. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   . – Äänestin esittelijän kannan puolesta, joka noudattaa asiasta vastaavan valiokunnan kantaa. Varmistin näin, että komission ehdotus hylättiin. Mielestäni tässä ehdotuksen, jota komissio perustelee toteamalla, että ympäristöä on kunnioitettava ja epäreilu kilpailu sisämarkkinoilla torjuttava, tehokkuudessa on paljon toivomisen varaa. Lisäksi ehdotuksella voisi olla vahingollisia vaikutuksia nykyisiin ja etenkin uusiin jäsenvaltioihin.
On tarkasteltava tarkemmin ajatusta luoda kaksi kaasuöljyluokkaa verotusta varten ja taetta siitä, että yksityisajoneuvoihin sovellettavaa verokantaa – muuhun kuin ammattikäyttöön tarkoitetun polttoaineen verokantaa – sovelletaan pian myös lyijyttömään bensiiniin, jotta voidaan ottaa huomioon näiden toimenpiteiden vaikutukset kyseisiin teollisuuden aloihin.
Vaikka tiedän, että "bensaturismia" esiintyy, sen laajuus ei mielestäni riitä perusteeksi täydelliselle yhdenmukaistamiselle. Verokilpailu voi olla jopa hyödyksi, koska yhdenmukaistaminen johtaisi useimmissa tapauksissa entistä korkeampiin valmisteveroihin.
Olen kotoisin yhdestä unionin syrjäisimmistä jäsenvaltioista. Toivonkin, että tulevissa ehdotuksissa otetaan huomioon maantieteelliset tekijät. On itse asiassa epätodennäköistä, että portugalilaiset kuorma-autokuljettajat harjoittaisivat "bensaturismia" samaan tapaan kuin saksalaisten tai belgialaisten väitetään tekevän. 

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL ),
    – Kannatamme tutkimuksen kehittämistä ja näin ollen myös sen rahoittamista. Kaikista Euroopan toimielinten menoista juuri tutkimukseen ja kehitykseen käytettävät menot eivät tietenkään häiritse meitä, kunhan niitä ei käytetä pelkkänä verukkeena yksityisten yritysten tukemiselle. Huomattakoon kuitenkin, että ainakin Ranskassa sosiaalimenojen lisäksi nimenomaan tutkimusmenoja vähennetään herkimmin, jotta tukea suuryrityksille voidaan lisätä.
Mietinnössä tutkimusta pidetään kuitenkin ainoastaan Euroopan ja Yhdysvaltojen väliseen tai eri yritysten väliseen kilpailuun liittyvänä tekijänä. Mietinnössä itse asiassa todetaan, että yksityiset yritykset, joita kiinnostavat lähinnä voitot, etenkin lyhyellä aikavälillä saatavat voitot, eivät investoi tutkimukseen tarpeeksi.
Voitontavoittelun ja tieteellisen tutkimuksen välillä on itse asiassa ristiriita, kun tarkastellaan koko yhteiskunnan etua. Emme äänestäneet tätä mietintöä vastaan, koska kannatamme ajatusta, että julkisen tutkimuksen on saatava nykyistä enemmän varoja, mutta emme myöskään halua hyväksyä sitä, että tutkimusta pidetään toissijaisena, voitontavoittelua vähäpätöisempänä asiana. 
Caudron (GUE/NGL ),
    – Tästä mietinnöstä äänestettäessä voin samalla osoittaa kunnioitustani suurelle parlamentaarikolle, kollega Rolf Linkohrille. Samalla voin osoittaa suosiota myös komission jäsenen Busquinin nyt päättymässä olevana virkakautenaan tekemälle erinomaiselle työlle sen hyväksi, että tutkimus saisi todellisen eurooppalaisen ulottuvuuden.
Määrällisesti tarkasteltaessa nyt on vaihdettava suurempaan vaihteeseen, alettava laatia seitsemättä tutkimuksen puiteohjelmaa, jonka talousarvio on 30� miljoonaa� euroa, ja painostettava jäsenvaltioita, jotka eivät lisää tai ovat jopa vähentämässä tutkimusmenojaan.
Tästä riippuvat Euroopan tulevaisuus, itsenäisyys, kasvu ja työllisyystilanne. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   . – Portugalin investointeja tutkimus- ja kehitystoimintaan (T[amp]K) kuvaavat luvut ovat hyvin huolestuttavia, koska kokonaismenot ovat noin 0,8� prosenttia bruttokansantuotteesta. Valtion osuus kokonaisrahoituksesta on 65� prosenttia, yrityksiltä saadaan 30� prosenttia ja ulkomailta (pääasiassa unionin rahastoista) 5� prosenttia. Ei saa myöskään unohtaa, että yritysten tulevat investoinnit T[amp]K-toimintaan ovat riippuvaisia yhteiskunnan muiden alojen kehityksestä, työvoimassa tapahtuvista muutoksista ja maan kokonaiskehityksestä. Nämä kysymykset ulottuvat kauas tiede- ja teknologiapolitiikan ulkopuolelle.
Euroopan parlamentin mietintö on oleellinen, koska siinä kuvaillaan nykyisiä huolenaiheita Euroopan T[amp]K-toiminnan kehittämisessä sekä alan erityisiä piirteitä ja tarpeita. Erityistä huomiota on kiinnitettävä siihen, että mietinnössä painotetaan tarvetta lisätä julkisen sektorin menoja, koska tämä on välttämätöntä yksityisen sektorin T[amp]K-toiminnan edistämisen kannalta.
Vaikka mietinnössä esitellään muutamia asioita epäselvästi, siinä vahvistetaan periaatteessa komission ehdotukset ja esitetään muutama lisäehdotus, jotka koskevat erityisesti seitsemännen tutkimuksen puiteohjelman rahoituksen lisäämistä 30� miljardiin� euroon sekä "teknologiayhteisöjen" ja Euroopan tutkimusneuvoston luomista. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   . – Jatkuvat ja entistä suuremmat tutkimusinvestoinnit takaavat parhaiten sen, että Euroopan unioni pystyy saavuttamaan asettamansa tavoitteet eli luomaan kilpailukykyisen ja dynaamisen tietoon perustuvan talouden. Näin ollen nämä investoinnit ovat parhaimpia sijoituksia kansalaisten tulevaisuuteen. Komission tiedonannossa asetetaan kunnianhimoisempia tavoitteita kuin koskaan aikaisemmin. Siinä ehdotetaan toimenpiteitä, joiden avulla EU:n tutkimusinvestoinnit nousisivat 3� prosenttiin bruttokansantuotteesta. Varoista kolmannes saataisiin julkiselta ja kaksi kolmannesta yksityiseltä sektorilta. Nyt vastaava prosenttiosuus on vain 1,9� prosenttia, mikä on huomattavasti vähemmän kuin Yhdysvalloissa (2,7� prosenttia) ja Japanissa (3� prosenttia). Lisäksi osuudessa on huomattavia eroja Euroopan unionin sisällä. Tavoitteen saavuttamiseksi tutkimusmenoja on lisättävä 8� prosenttia vuodessa. Myös talousarviosta tutkimukseen osoitettavia varoja on lisättävä, jotta voidaan ottaa huomioon kymmenen uuden maan liittyminen Euroopan unioniin.
Tämä on myös minun kantani, joten äänestin mietinnön puolesta. 
Vachetta (GUE/NGL ),
    – Linkohrin mietinnössä todetaan, että Euroopassa käytetään liian vähän varoja tutkimukseen. Kannatamme tietysti tutkimusmenojen lisäämistä. Tässä mietinnössä esiteltäviä perusteluja ei voida kuitenkaan hyväksyä siltä osin kuin kyse on siitä, mihin lisävarat olisi käytettävä. Mietinnössä ei mainita, miten tutkimuksen avulla voitaisiin parantaa elin- ja työskentelyolosuhteita tai suojella ympäristöä.
Mietinnössä esitetään tutkimuksen rahoittamisen ainoiksi perusteiksi Euroopan kilpailukyvyn ja kansainvälisen aseman vahvistamisen. Tämän saavuttamiseksi ehdotetaan kilpailukyvyn edistämiseen perustuvaa tutkimusta, jossa otetaan paremmin huomioon yksityisten yritysten kaupalliset edut. Mietinnössä todetaan, ettei kaikella tutkimustoiminnalla ole odotettua myönteistä vaikutusta Euroopan talouteen. Tämän vuoksi mietinnössä ehdotetaan, että on luotava eurooppalainen järjestelmä, jonka avulla voidaan määritellä tehokkuuden ja onnistumisen arviointiperusteet sekä arvioida sitten näiden avulla tutkimusta. Itse asiassa juuri Ranskan ja Euroopan muiden maiden tiedeyhteisöt vastustavat julkisen rahoituksen huomattavia vähennyksiä ja vaatimuksia kohdistaa tutkimusta niille aloille, joista saadaan nopeimmin voittoa.
Koska tuemme tiedeyhteisöjä ja puolustamme näin yleisen edun hyväksi tehtävän tutkimuksen vapautta, äänestin tätä mietintöä ja sen vaarallista lähtökohtaa vastaan. 
Zrihen (PSE ),
    Tutkimuksella on ratkaiseva asema siinä, että Euroopan talouden kasvu elpyisi pitkällä aikavälillä. Puhun pitkästä aikavälistä, koska kyse ei ole vain siitä, että talouskasvua vauhditetaan lyhyellä aikavälillä. Kyse on nimittäin sen takaamisesta pitkällä aikavälillä, että Euroopan teollisuus on Lissabonin ja Göteborgin tavoitteiden mukaisesti innovatiivista ja elinvoimaista. Tämän vuoksi äänestin kollega Linkohrin laatiman mietinnön puolesta. Toivon, että näin voidaan lisätä tutkimusinvestointeja sekä jäsenvaltioiden että EU:n talousarvioissa. On kuitenkin välttämätöntä olla varovainen ja välttää tilanne, jossa innovaation tukemisen verukkeella toteutetaan toimenpiteitä, jotka vastaavat tiettyjen, usein EU:lle vieraiden, teollisuudenalojen lobbaajien tarpeita omien tutkijoidemme ja yrittäjiemme etujen kustannuksella. Tämän vuoksi äänestin kohtaa� 28 vastaan. Sen epäselvän sanamuodon vuoksi voisi saada sellaisen käsityksen, että parlamentti olisi luopumassa kannastaan, jonka se hyväksyi tarkastellessaan ohjelmistojen patentoitavuutta koskevaa direktiiviluonnosta. Kannan hylkääminen haittaisi alan innovatiivisia pieniä ja keskisuuria yrityksiä ja hyödyttäisi amerikkalaisia monikansallisia yrityksiä, jotka haluavat säilyttää hallitsevan asemansa. 

Alyssandrakis (GUE/NGL ),
   . – EU on jo useita vuosia edistänyt järjestelmällisesti suuryritysten pääsyä julkisessa omistuksessa ja julkisessa valvonnassa olleille aloille (energia, televiestintä, rautatiet, posti ja niin edelleen). Vuonna� 2002 päätettiin televiestintäalan sääntelyjärjestelmästä, joka käsittää markkinoiden täysimääräisen vapauttamisen ja yhtenäiset säännöt. Tavoitteena oli ehkäistä suuret vastakohtaisuudet, parantaa uusien toimijoiden mahdollisuuksia kilpailla markkinoita hallitsevien entisten valtionyhtiöiden kanssa, joilla on nyt voimakas monopoliasema, ja varmistaa televiestintäalalla monopoliasemassa olevien yritysten tehokas pääsy uusien jäsenvaltioiden markkinoille.
Euroopan yhteisön päätöksiä ei ole vielä sovellettu seitsemässä jäsenvaltiossa, esimerkiksi Kreikassa. Komissio on aloittanut oikeudelliset menettelyt näitä maita vastaan. Tämä viivästyminen osoittaa, ettei EU pysty määräämään ehdottomia toimia, joiden avulla voitaisiin ratkaista ristiriitaisiin etuihin ja reaktioihin liittyvät ongelmat, joita vapauttamisen selvästi kielteiset vaikutukset aiheuttavat.
Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietinnössä viivästystä pidetään valitettavana, ja siinä uhataan tulikivenkatkuisilla seuraamuksilla, jos sääntöjä ei noudateta. Mietinnössä jopa vaaditaan hinnanalennusten kieltoa markkinoilla jo toimivilta tahoilta. Kreikan kommunistista puoluetta edustavat parlamentin jäsenet paitsi pitävät valittelua turhana myös tuomitsevat jälleen kerran julkisen varallisuuden myynnin ja tuovat esiin vakiokantansa, jonka mukaan talouden tärkeillä aloilla, kuten televiestinnässä, olisi oltava ainoastaan julkisia palveluja. 
Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL ),
    – Äänestimme tietysti tätä mietintöä vastaan, sillä sen ainoana tavoitteena oli nuhdella niitä valtioita, jotka eivät ole riittävän nopeasti toteuttaneet julkisten televiestintäpalvelujen rahaksi muuttamista koskevia päätöksiään, jotta tämä ala vapautuisi entistä suuremmalle kilpailulle ja voitontavoittelulle.
Esittelijä kuvailee haltioissaan etuja, joita kilpailu tuo kyseisellä alalla. Nämä niin kutsutut edut tarkoittavat menetettyjä tai tulevaisuudessa menetettäviä työpaikkoja, palkkoihin ja työehtoihin kohdistuvia uhkia, työpaikan epävarmuuden lisääntymistä parhaillaan yksityistettävissä yrityksissä – esimerkiksi France Télécomissa Ranskassa – ja mittavien irtisanomisten vaaraa yksityisissä yrityksissä, jotka ovat mukana armottomassa kilpailussa.
Voi olla, että käyttäjän ulottuvilla on useampia vaihtoehtoja, mutta vain jos hänellä on varaa maksaa palveluista. Puhelinkioskeja poistetaan monilta alueilta, joissa ne eivät ole kannattavia mutta joissa niitä tarvittaisiin enemmän kuin muualla. Puhelimen käyttö vaikeutuu tai tulee entistä kalliimmaksi, mistä kärsivät yhteiskunnan pienituloisimmat ryhmät, erityisesti vanhukset, jotka tarvitsisivat näitä palveluja eniten.
Koska vastustamme julkisten televiestintäpalvelujen yksityistämistä, hylkäämme tämän mietinnön ja vastustamme sosiaalista rappeutumista, jota mietintö edistää. 
Crowley (UEN ),
   . – Olemme kaikki innoissamme sähköisen viestinnän ja tekniikan käyttöönotosta ja sen vaikutuksista kollektiiviseen tietoon perustuviin talouksiimme. Avainkysymys ei nykyään koskekaan enää niin paljon itse tekniikkaa kuin sitä, miten tekniikkaa käytetään niin, että sen käyttö edistää talouskasvua tuottavuutta parantamalla.
Jotta voidaan saada todellisia ja konkreettisia etuja uudesta ja kehittyvästä tietotekniikasta, on panostettava yritysten uudelleenorganisointiin ja valtion hallinnollisiin rakenteisiin. Keskeistä tässä yhteydessä on varmistaa, että uudet laajakaistayhteydet ovat aina käytettävissä.
Olin tyytyväinen kuullessani yritystoiminnasta ja tietoyhteiskunnasta vastaavalta komission jäseneltä Erkki Liikaselta, että laajakaistayhteyksien määrä on kaksinkertaistunut: se oli 9� miljoonaa heinäkuussa� 2002 ja 17,5� miljoonaa heinäkuussa� 2003. Kannatan Euroopan komission tavoitetta, jonka mukaan puolten kaikista Internet-yhteyksistä Euroopan unionissa olisi oltava laajakaistayhteyksiä vuoteen� 2005 mennessä.
Jäsenvaltioiden hallitusten edellytetään myös liittävän kaikki julkishallinnot laajakaistayhteyksiin vuoteen� 2005 mennessä. Kannatan eEurope-aloitetta, joka keskittyy laajakaistan käytön edistämiseen ja niihin aloihin, joilla julkisella sektorilla on mahdollisuuksia vaikuttaa kehitykseen.
Figueiredo (GUE/NGL ),
   . – Esittelijän mielestä Alankomaat, Belgia, Espanja, Kreikka, Luxemburg, Portugali, Ranska ja Saksa "hidastavat vapauttamisprosessia", koska ne eivät ole onnistuneet noudattamaan määräaikaa, joka on asetettu uuden sääntelyjärjestelmän saattamiselle osaksi kansallista lainsäädäntöä, ja vaarantavat näin Euroopan kilpailukyvyn. Onnittelemmekin sen vuoksi Euroopan komissiota menettelyjen käynnistämisestä näitä jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät ole saattaneet uutta sääntelyjärjestelmää osaksi kansallista lainsäädäntöään, ja vaatimuksesta menettelyjen saattamiseksi päätökseen viivytyksettä. Komissiota jopa kehotetaan käyttämään useampia käytettävissään olevia välineitä sääntelyn rankaisuluonteen painottamiseksi. Tätä kantaa ei voida hyväksyä.
Esittelijän mukaan yleispalvelun rahoitus on epäjohdonmukaista. Hänen mielestään rahoituksen olisi oltava kaikkien operaattoreiden, myös verkko-operaattoreiden, käytettävissä avoimen tarjouskilpailumenettelyn kautta. Julkisia palveluja tai edes yleishyödyllisiä palveluja mietinnössä ei juurikaan käsitellä, lukuun ottamatta mainintaa huolesta, joka koskee vammaisten mahdollisuuksia käyttää palveluja.
Näin ollen mietinnössä ei arvosteta julkisia palveluja ja yleispalvelua, vaan vaaditaan markkinoiden vapauttamista. Tämä johtaa sääntelyn vähenemiseen, kun etusijalle asetetaan kilpailu ja täysin kilpailluilla ja avoimilla markkinoilla toimivien yritysten oletetut taloudelliset edut Lissabonin strategian toteuttamiseksi. 
Vachetta (GUE/NGL ),
    Televiestintäalan vapauttaminen on johtanut alan historian vakavimpaan kriisiin. Laaja yksityistämisen politiikka, joka on välitön seuraus sääntelyn poistamisesta ja kilpailun vahvistamisesta, on johtanut operaattoreiden kauhistuttaviin velkoihin. Operaattorit ovat yrittäneet kasvattaa markkinaosuuksiaan hinnalla millä hyvänsä sekä rakentaa rinnakkaisia ja kilpailevia verkkoja, kuten matkapuhelinverkkoja, mikä on kyseenalaista voimavarojen tuhlaamista. Muistettakoon, että tähän liittyy myös lukuisat työpaikkojen menetykset ja julkisten palvelujen vaarantuminen. Kollega Cleggin täällä esittelemä mietintö on askel samaan suuntaan. Minun on äänestettävä sitä vastaan.
Tarvitaan toisenlaista politiikkaa, joka perustuu yhteiskunnan tarpeiden tyydyttämiseen. Televiestintää julkisena palveluna on puolustettava. Tämä edellyttää, että valtio valvoo politiikkaa ja operaattoreiden valintaa. Puolustamme seuraavia periaatteita: väestön enemmistön eniten käyttämien palvelujen alhaisia hintoja, ilmaisia palveluja köyhimmille, julkisena palveluna tarjottavien matkapuhelin- ja Internet-verkkojen laajaa maantieteellistä kattavuutta ja palvelujen ulottamista kehitysmaihin kansakuntien välisiin oikeudenmukaisiin ja yhtäläisiin suhteisiin perustuen. 
Puhemies.
   – Äänestysselitykset ovat päättyneet.

Puhemies. –
   Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa? 
Patakis (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, haluaisin mainita pöytäkirjasta, että pidin eilen ennen käsittelyjärjestyksen aiheisiin siirtymistä puheenvuoron Irakissa tapetuista italialaisista sotilaista ja poliiseista ja että sanottu pätee myös puhemies Coxin tämänpäiväisen istunnon avauspuheenvuoroon, jossa hän käsitteli samaa aihetta, sekä Euroopan parlamentin viettämään minuutin hiljaisuuteen. 
Puhemies. –
   Kiitos, jäsen Patakis. Kommenttinne on otettu huomioon ja tarpeellisiin toimiin ryhdytään. 
Korakas (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, luin tänään eilisen istunnon pöytäkirjasta, että Baltian maiden tilanteesta ja räikeistä ihmisoikeusloukkauksista käyttämäni puheenvuoro olisi ollut vastaus jäsen Tannockin puheenvuoroon. Näin ei ole. Aloitin eilen ennen käsittelyjärjestyksen aiheisiin siirtymistä pitämäni puheenvuoron kommentoimalla lyhyesti jäsen Tannockin sanoja, joita pidin perusteltuina, ja siirryin välittömästi puheenvuoroni pääaiheeseen eli Baltian maiden tilanteeseen. Pyydän siis, että pöytäkirjaan tehdään korjaus. Puheenvuoroni ei ollut vastaus jäsen Tannockin puheenvuoroon. 
Puhemies. –
   Arvoisa jäsen Korakas, tarvittava muutos tehdään.
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana Miguélez Ramosin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (Α5-0385/2003) alusten ja satamien turvatoimien parantamisesta. 
De� Palacio,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, hiljattainen terrori-iskujen aalto kohdistui jopa itse Euroopan unioniin. Tänä aamuna vietimme yhden minuutin hiljaisuuden surmansa saaneiden nuorten italialaisten varusmiesten ja Irakin kansalaisten muistoksi. Mikään maa tai alue ei selvästikään välty terrorismin vaaralta.
On tärkeää tunnustaa, että – halusimmepa tai emme – tämänkaltaisia iskuja saattaa tapahtua milloin ja missä tahansa riippumatta tekojen taustalla olevista syistä. Merenkulkuala ei ole tästä poikkeus. Haluan muistuttaa mieliinne risteilyalus tapauksen. Myönnettäköön, että terrori-isku tapahtui jo vuonna 1985, mutta sen jälkeen myös öljytankkeri on joutunut terrori-iskun kohteeksi.
Komission ehdotuksen tavoitteena on helpottaa alusten ja satamien turvamääräysten tehokasta ja yhdenmukaista soveltamista, mitä unionin jäsenvaltiot ovat kannattaneet Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä (IMO). Ehdotuksen tarkoituksena on perustaa yhteinen meriturvallisuusalue, jossa kaikelle meriliikenteelle taataan sama turvallisuustaso Euroopan unionissa.
Ehdotus on parlamentin ja neuvoston antaman siviili-ilmailualan turvallisuutta koskevan tekstin mukainen. Euroopan unionin määrätietoinen toiminta sekä merenkulun että siviili-ilmailun alalla osoittaa varmasti kansainvälisille kumppaneillemme, että suhtaudumme todellakin vakavasti kaikkiin asiaan liittyviin seikkoihin.
Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä hyväksyttyjä säädöksiä sovelletaan ainoastaan kansainvälistä kauppaa harjoittaviin aluksiin ja niiden käyttämiin satamiin. On toivottavaa, että eräät näihin säädöksiin sisältyvistä säännöksistä laajennetaan koskemaan myös Euroopan maiden sisäistä meriliikennettä. Tämä auttaisi saavuttamaan merikuljetusalan turvallisuutta koskevan kokonaistavoitteen. Siksi onkin ensiarvoisen tärkeää varmistaa, että toteutettavat toimenpiteet ovat oikeassa suhteessa mahdollisiin riskeihin. Matkustajaliikenne olisi tällöin asetettava etusijalle. 
Asetusehdotuksessa mennään pitemmälle kuin joissakin Kansainvälisen merenkulkujärjestön hyväksymissä säännöksissä. Siinä tehdään pakollisiksi tiettyjä säännöksiä, jotka IMO:n sopimuksessa on luokiteltu ainoastaan suosituksiksi. Tarkoituksena on taata mahdollisimman korkea turvallisuustaso ja estää jäsenvaltioita päätymästä ristiriitaisiin tulkintoihin. Tätä varten asetusehdotuksessa on säännös kansallisesta keskitetystä yhteysyksiköstä, jonka vastuulla on valvoa alusten ja satamien turvatoimia. Asetuksessa on myös säännös komission johtamasta tarkastusprosessista. Se valvoo tämän asetuksen perusteella hyväksyttyjen kansallisten suunnitelmien täytäntöönpanoa.
Asetuksessa myös muutetaan joitakin IMO:ssa sovittuja säännöksiä jäsenvaltioiden sisäisen meriliikenteen eduksi. Siinä laajennetaan IMO:n turvamääräysten soveltamisalaa kotimaisilla reiteillä yli 20:n meripeninkulman päässä rannikosta purjehtiviin matkustaja-aluksiin. Soveltamista laajennetaan myös kaikkiin muihin matkustaja-aluksiin kotimaisilla reiteillä. Asetusta sovelletaan myös jossain määrin lastialuksiin. Lisäksi asetuksessa on säännös säännöllisillä reiteillä purjehtivia aluksia koskevista mukauttamismenettelyistä.
Haluan jälleen kerran toistaa, että IMO on päättänyt, että nämä meriliikenteen turvamääräykset tulevat voimaan 1.� heinäkuuta� 2004. Parlamentin käsiteltävänä olevan asetusluonnoksen tärkeimpänä tavoitteena on varmistaa, että unionin jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet sovitun määräajan kuluessa. Näin jäsenvaltiot voivat täyttää kansainväliset velvoitteensa. Näin varmistetaan myös, että määräyksiä sovelletaan yhdenmukaisesti joka puolella Euroopan unionia. 
Kaikki on ehdottomasti saatava valmiiksi määräajan päättymiseen mennessä. Siksi voin vain tukea kaikkia toimia, jotka johtavat asetuksen vahvistamiseen mahdollisimman nopeasti ilman, että siitä aiheutuu haittaa sen sisällölle. Ymmärrän, että parlamentti ja esittelijä ovat täysin tietoisia tästä seikasta. Neuvoston kanssa on oltu jo usean kuukauden ajan yhteistyössä, jotta teksti saataisiin hyväksyttyä mahdollisimman pian, mieluummin jo ensimmäisessä käsittelyssä. Haluankin kiittää jäsen Miguélez� Ramosia hänen erinomaisesta työstään. Kiitokset kuuluvat myös koko parlamentille sen pyrkimyksistä löytää asiaan nopea, tehokas, vaikuttava ja Euroopan unionin kansalaisten etujen mukainen ratkaisu. 
Miguélez Ramos (PSE ),
   .  Arvoisa puhemies, Euroopan komissio käsitteli jokin aika sitten liikennettä käsittelevässä valkoisessa kirjassaan Euroopassa purjehtivien risteilyalusten matkustajien turvallisuutta. Parlamentti on myös ilmoittanut olevansa huolissaan turvallisuudesta ja kalastusonnettomuuksien syistä ja vaatinut sekä matkustajille että miehistölle mahdollisimman korkeatasoista turvallisuutta. Kuten komission jäsen totesi, Kansainvälinen merenkulkujärjestö alkoi vaatia uusia toimenpiteitä kuitenkin vasta syyskuun yhdennentoista päivän järkyttävien tapahtumien jälkeen. Marraskuisessa kokouksessaan IMO teki yksimielisen sopimuksen siitä, että alusten ja satamien turvallisuus edellyttää uusia toimenpiteitä. Matkustajien tai rahdin merikuljetusta pidetään nykyään yhtenä terrori-iskuille altteimmista aloista.
Nämä uudet kansainväliset säädökset tulevat voimaan automaattisesti kaikissa jäsenvaltioissa 1.� heinäkuuta� 2004. Tämä onkin tärkeä pitää mielessä. Määräykset on näin ollen otettava osaksi yhteisön lainsäädäntöä ennen kyseistä päivämäärää, jotta niiden tulkinnasta ja yhdenmukaisesta soveltamisesta ja myös yhteisön valvontatoimista saadaan kokemuksia.
Haluan kiittää kollegoitani aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnassa siitä, että he ovat ymmärtäneet asian kiireellisyyden. Minun on myös kiitettävä heitä siitä joustavuudesta, jota he osoittivat asetusluonnoksen käsittelyn aikana. Arvostan myös heidän tukeaan tälle mietinnölle, joka hyväksyttiin yksimielisesti vain yhden äänestäessä tyhjää. Olen erityisen kiitollinen niiden henkilöiden työstä, jotka toimivat lausunnon valmistelijoina. Tällä tarkoitan jäsen Oreja� Arburúaa ja jäsen Foliasia. Saan kiittää heitä sekä heidän suuresta avustaan että tuestaan.
Nähdäkseni tämä on osoitus siitä, että Euroopan parlamentti kannattaa asiassa tällaista kokonaisvaltaista lähestymistapaa. Se osoittaa myös parlamentin uskovan, että maailmanlaajuisia ongelmia voidaan parhaiten käsitellä kansainvälisten järjestöjen ehdottamilla määräyksillä. Ne ovatkin tehokkaampi ratkaisu kuin yksipuoliset määräykset.
IMO:n hyväksymiä määräyksiä sovelletaan ainoastaan kansainväliseen meriliikenteeseen. Terroriuhka ulottuu kuitenkin myös laajemmalle kuin valtioiden rajat ylittävään liikenteeseen. Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta on ottanut tyytyväisenä vastaan näiden määräysten laajentamisen Euroopan tasolle kattamaan kotimaiset reitit ja niiden varrella olevat satamat. Tämän jälkeen yhteisön turvallisuusvaatimukset ovat kansainvälisiä vaatimuksia tiukemmat.
Meriturvallisuuden on oltava enemmän kuin vain vastaus terroriuhkaan. Siihen on myös sisällyttävä asianmukaisia ehkäiseviä toimenpiteitä kaikenlaisten uhkien torjumiseksi. Siksi asetusluonnoksessa laajennetaan pakollisten säännösten soveltamisalaa matkustaja-alusten lisäksi myös lastialuksiin, jotka kuljettavat kontteja, kemiallisia aineita, kaasuja ja raakaöljyä. Tällaisten alusten käyttämät satamat kuuluvat myös asetuksen soveltamisalaan. 
Meriturvallisuudesta on tullut vakava huolenaihe Euroopan kansalaisille Euroopan vesillä viime vuosina sattuneiden suurten merionnettomuuksien jälkeen. Viittaan ja varsinkin aluksen onnettomuuksiin. -aluksen onnettomuudesta on nyt kulunut vuosi. Meidän täällä puhuessamme Asturian paikallishallinnon johtaja esittelee tämän rakennuksen toisessa huoneessa tästä järkyttävästä onnettomuudesta laaditun raportin päätelmiä toivoen tukevansa meidän työtämme. 
SOLAS-yleissopimuksen ja ISPS-säännöstön A-osan tarkistaminen edellyttää pakollisia määräyksiä. ISPS-säännöstön B-osa koostuu suosituksista, mutta komissio esittää, että eräät niistä tehtäisiin pakollisiksi. Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta kannattaa tätä lähestymistapaa. Pakolliset määräykset koskevat alusten laitteita ja turvatoimien säätämistä. Muita toimenpiteitä ovat asianomaisen henkilöstön teoreettinen ja käytännön koulutus sekä eri toimijoiden velvollisuuksien ja vastuualueiden määrittely.
Asetusluonnoksessa esitetään myös, että joistakin ISPS-säännöstön B-osan suosituksista tulee pakollisia. Tavoitteena on nostaa turvallisuustasoa ja estää tulkintaerojen syntyminen. Jäsenvaltioiden kansallisten suunnitelmien ja kansallisten viranomaisten toiminnan tehokkuuden tarkastaa Euroopan komissio. Tukea näihin tehtäviin se saa Euroopan meriturvallisuusvirastolta. 
Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta on asettanut työtahtinsa parlamentin menettelyjen edellyttämien tiukkojen määräaikojen mukaiseksi. Komission varapuheenjohtaja viittasi tähän jo omassa puheenvuorossaan. Erilaisten määräysten toivotaan tulevan voimaan heinäkuussa� 2004. Olemme lisäksi olleet tiiviissä yhteistyössä neuvoston ja komission kanssa varmistaaksemme, että tämä asetus hyväksytään jo ensimmäisessä käsittelyssä, mikä on toteutettavien toimenpiteiden kiireellisyyden vuoksi suotavaa.
Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mielestä asetusehdotukseen oli tehtävä useita merkittäviä huomautuksia sen parantamiseksi. Yhden niistä mainitsinkin jo aikaisemmin eli säännösten soveltamisen myös lasti- ja matkustaja-aluksiin. Toinen koskee eurooppalaisen rannikkovalvontayksikön tai -elimen perustamista vuoteen 2010 mennessä.
Tämän valiokunnan jäsenet vaativat Euroopan komissiota laatimaan direktiivin satamien kokonaisturvallisuudesta vuoden� 2003 loppuun mennessä. Direktiivissä olisi säädettävä myös kaikissa yhteisön satamissa sovellettavista, turvallisuutta koskevista liitännäismääräyksistä. Sen olisi katettava kaikki asiaan liittyvät työntekijät, kuten merimiehet, satamatyöntekijät ja kaikki ammattihenkilöt, jotka joutuvat ajoittain työskentelemään näillä aloilla. Mielestämme merenkulkijoiden kannalta on erittäin tärkeää taata asiasta vastaavalle henkilöstölle tarkoitettua koulutusta, harjoittelumahdollisuuksia ja käytännön kokemusta.
Olemme lisäksi komission tavoin huolissamme konttialuksista. Uskomme, että tekemämme työ auttaa toimielimiä pääsemään asiasta sopimukseen. Sen jälkeen tätä asetusta voitaisiin soveltaa 1. heinäkuuta� 2004 alkaen. Euroopan parlamentti on tehnyt hyvää työtä. Työn avulla voidaan parantaa meriliikenteen erilaisia turvallisuusnäkökohtia. Työtä on tehty vastauksena kansalaisten huolenaiheisiin.
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää yhden teknisen huomautuksen tarkistuksesta 16. Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan puoltamalla tekstillä, jonka on ilmoitettu olevan 3� artiklan 2� kohdan uusi 2a� kohta korvataan itse asiassa 3� artiklan 2� kohdan 2� alakohta. 
Oreja� Arburúa� (PPE-DE ),�
   .  Arvoisa puhemies, myös minä haluan aloittaa puheenvuoroni kiittämällä esittelijää hänen tekemästään työstä. En tee sitä pelkästä muodollisuudesta. Esittelijä on tehnyt mahdolliseksi sen, että kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan lausunto on suurelta osin sisällytetty aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan tekstiin. Tämä on merkinnyt sitä, että työmme kansalaisvapauksien valiokunnassa ei ole ollut vailla tarkoitusta. 
Loyola de Palacio kannatti puheenvuorossaan parlamentissa jo aiemmin esitettyä näkemystä. Aiemmin mainittiin myös, että terrorismia ilmenee kaikkialla unionin ympärillä ja se uhkaa meitä jatkuvasti. Näin ollen toimenpiteet tämän 2000-luvun vitsauksen poistamiseksi ovat nyt erittäin tärkeitä. Puhun myös Baskimaan kansalaisena eli tulen maasta, jossa terrorismi on jokapäiväinen ilmiö.
Meidän on myös kiittäminen ihmishengen turvallisuudesta merellä tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen sopimuspuolten kansainvälistä diplomaattikokousta, jossa tehtiin selväksi, että hyökkäyksen kohteeksi voivat joutua kaikki kansalaiset ja mikä tahansa kuljetusmuoto. Niistä voi kaikista tulla terrori-iskujen ns. pehmeä kohde.
On myös tärkeä muistaa, että unionin on määrä ottaa ensi vuonna kymmenen uutta jäsenvaltiota. Laajentumisen lähestyessä meidän onkin ehdottomasti tehostettava kaikkia terrorismin torjumiseksi ja alustemme ja satamiemme suojelemiseksi toteutettavia toimenpiteitä. Tältä osin valiokunnan tarkistusten tavoitteena oli tehdä pieniä selkeytyksiä komission ehdotukseen. Tarkistuksissa vaaditaan, että asetus kattaa kaikki laittomat teot. Tarkoitan niillä terrorismia, merirosvoutta ja vastaavanlaisia laittomia tekoja. Ne uhkaavat erityisesti alusten sekä niiden lastin, matkustajien ja miehistön turvallisuutta.
Viimeaikaisten ympäristökatastrofien vuoksi olemme myös pyrkineet tehostamaan vaarallisia aineita sisältävän lastin kuljetukseen sovellettavia turvamääräyksiä. Tällaisten aineiden laiton käsittely on erityisen vaarallista sekä ympäristölle että ihmisille. Siksi ne on otettava sopimuksen soveltamisalan piiriin.
Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että olisi perustettava meriturvallisuutta valvova yhteyskeskus. Tällainen keskus toimisi komission ja jäsenvaltioiden välisenä yhteyspisteenä tähän asetukseen sisältyvien toimenpiteiden valvomisessa. Olen esittelijän kanssa samaa mieltä myös siitä, että Euroopan meriturvallisuusviraston toimintakenttää on laajennettava, jotta se voisi täyttää tarkastustehtävänsä ja toteuttaa tämän asetuksen perusteella jatkotoimia. Tämä tavoite saavutetaan luultavasti parhaiten uudella lainsäädäntövälineellä. 
On tärkeää, että asetus ja komission tiedonanto tulevat voimaan mahdollisimman pian. Asetuksen on määrä olla käytössä 1.� heinäkuuta 2004. 
Folias (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää valiokuntaa ja esittelijää, koska turvallisten satamien ja merikuljetusten kehittäminen on osoittautunut päivä päivältä yhä suuremmaksi tarpeeksi. Olen tietenkin myös tietoinen siitä, että asialla on kiire. Minun täytyy kuitenkin valittaa sitä, että teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan ehdotus tällaisista toimenpiteistä aiheutuvien kustannusten yhteisrahoituksesta hylättiin.
Heinäkuussa 2003 tehdyssä OECD:n tutkimuksessa turvatoimien kustannuksiksi laskettiin alustavasti 1� 279� miljoonaa Yhdysvaltain dollaria alkuinvestointeihin ja niiden ylläpitokustannuksiksi 730� miljoonaa dollaria vuodessa. Ymmärrätte varmaan, että koska teollisuusvaliokunnan ehdottamaa yhteisrahoitusta ei hyväksytty, nämä valtavat kustannukset, jotka jaetaan eurooppalaisten satamien kesken, lankeavat satamien ja laivanvarustamoiden sekä näille pienimuotoisia toimintoja toteuttavien pienten ja keskisuurten yritysten maksettavaksi.
Me olemmekin sitä mieltä, että tästä aiheutuu Euroopan talouden kilpailukyvylle suhteettoman raskas rasite muihin kilpaileviin talouksiin verrattuna. Asetusehdotuksessa ei ole myöskään otettu huomioon, että tämä johtaa varmasti työpaikkojen menetyksiin, ja monien pienten ja keskisuurten yritysten on lopetettava toimintansa. Olen huolissani siitä, ettei mitään näistä seikoista ole otettu asianmukaisesti huomioon ja myös siitä, että luovumme näistä tavoitteista saadaksemme asetuksen hyväksyttyä mahdollisimman nopeasti. Toivon, että aika osoittaa minun olleen väärässä, mutta pelkään pahoin, että nämä vakavat ongelmat tulevat vielä Euroopan taloudelle kalliiksi.
Jarzembowski (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa varapuheenjohtaja, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä antaa varauksettoman tukensa Miguélez Ramosin hienolle mietinnölle. On tärkeää, että Kansainvälisen merenkulkujärjestön antamista säännöistä tehdään todellakin pakottavia. Kävimme pitkällisiä keskusteluja siitä, oliko tämä edes sallittavaa, koska laivaliikenne on maailmanlaajuista toimintaa. Näin kuitenkin on. Meidän on saatettava tärkeimmät näkökohdat osaksi yhteisön lainsäädäntöä, sillä se on ainoa keino varmistaa, että IMO:n sääntöjä aletaan soveltaa pikaisesti ja yleisesti EU:n vesialueilla ja eurooppalaisissa satamissa sekä suojella kansalaisia terrorismin, merirosvouksen tai muun laittoman toiminnan aiheuttamilta mahdollisilta vaaroilta.
Myös me olemme tietenkin pahoillamme siitä, että meidän on keskusteltava näistä aiheista jokseenkin kiireessä. Jäsen Foliasin mainitseman talouden kestävyysongelman ohella ihmiset satamissa esittävät jatkuvasti kysymyksiä siitä, ovatko asettamamme säännöt toimivia ja voidaanko ne panna täytäntöön käytännössä. Toivon, että neuvosto käy asetusten kansallisen toimeenpanon yhteydessä huolellisesti läpi käytännön tulokset, mutta koska IMO:n sääntöjä on määrä alkaa soveltaa 1.� heinäkuuta� 2004 alkaen, on mielestämme tärkeää, että oikeusvarmuus saavutetaan jo nyt. Siksi kannatammekin esittelijän pyyntöä siitä, että sopimukseen päästäisiin jo asetuksen ensimmäisessä käsittelyssä.
Toivomme kuitenkin, että esittelijän ja neuvoston yhteistyönä laadittujen sääntöjen perusteella voidaan todellakin antaa satamissa toimivia käytännön asetuksia, sillä satamat ovat elintärkeitä solmukohtia, joiden turvallisuutta haluamme lisätä estämättä kuitenkaan niiden toimintaa. Niiden on pysyttävä toimintakykyisinä, ja toivon, että voimme saavuttaa tämän tavoitteen. 
Poignant (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, turvallisuuskysymykset ovat olleet toimikautemme keskeinen aihe. Tärkeimpiä tapahtumia ovat olleet tietenkin -aluksen uppoaminen 12.� marraskuuta� 1999 ja isku World Trade Centeriin 11.� syyskuuta� 2001, jotka ovat vaikuttaneet myös merenkulun turvallisuuteen. Mainittakoon myös 19.� marraskuuta� 2002 tapahtunut -aluksen uppoaminen, jonka vuosipäivä on huomenna. Nämä tapahtumat saavat meidät varmasti antamaan asetuksia, joiden aiheet vaihtelevat ennaltaehkäisystä seuraamuksiin.
Kollegamme mietintö, jolle annan tukeni, saa minut korostamaan kolmea seikkaa. Merenkulun vapautta on ensinnäkin valvottava. Meriliikenteen vaarat ulottuvat nykyään laajemmalle kuin vain yksittäisiin ihmiskohtaloihin. Valvontaa on tehostettava ja kuria tiukennettava niin merellä kuin satamissa.
EU:n on myös vahvistettava asemaansa IMO:ssa, joka on eräänlainen koko maailman merenkulkuministeriö samaan tapaan kuin esimerkiksi IMF, joka toimii koko maailman valtionvarainministeriönä. IMO:n johtokunnassa on tietääkseni noin 40� jäsentä, joista tusinan verran on EU:n nykyisistä tai tulevista jäsenvaltioista. Sen vuoksi heidän toimintaansa kannattaisi koordinoida paremmin. Muuten on paljon helpompi turvautua mukavuuslippulaivoihin. 
Lisäksi kaikkien lakien perusteella on kyettävä määräämään myös seuraamuksia. Muuten ne jäävät hedelmättömiksi ja tehottomiksi. IMO:n yleissopimukset eivät ole millään muotoa sitovia. Mielestäni on ryhdyttävä toimiin sen varmistamiseksi, että niistä tulee vielä jonain päivänä sitovia, ja on myös varmistettava, että aluksen kotimaa ottaa aluksesta vastuun. Niin kauan kuin näin ei tehdä, järjestelymme eivät ole aukottomia.
Kokoavasti sanottuna korostan merenkulun valvottua vapautta, sisäistä yhtenäisyyttä IMO:ssa ja kaikkien noudattamia lakeja. Näitä kolmea periaatetta on työstettävä eteenpäin. Ne viitoittavat tietä merenkulun turvallisuuteen, mutta tie on yhä pitkä. 
Vermeer (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä esittelijä, kiitos aktiivisesta työstänne. Turvatoimia – jotka tässä tapauksessa koskevat satamia ja aluksia – laatiessaan poliitikkojen ja poliittisten päättäjien tehtävänä on päästä vaikeasti saavutettavaan tasapainoon toimenpide-ehdotusten toimivuuden ja haluttujen vaikutusten välillä. Tämä on jo alkujaan epäkiitollinen tehtävä, sillä satamaviranomaiset ja laivanvarustamot, joiden on sovellettava uusia asetuksia, pitävät niitä aina harmillisina. Lainsäätäjän mietittäväksi jää, lisäävätkö nämä toimenpiteet todellakin merenkulun turvallisuutta. Tähän saakka merenkulkualan maine turvallisuuskysymyksissä on ollut moitteeton. Jos maine säilyy tämän lainsäädäntöpaketin ansiosta ennallaan, meidän onkin mietittävä, saammeko me Euroopassa siitä kunniaa. Emme voi jäädä vain odottelemaan. Siksi onkin erityisen tärkeää, että lainsäädäntöpakettia aletaan soveltaa pikaisesti, mutta ei kuitenkaan kaiken muun kustannuksella. Mielestäni on outoa, että me Euroopassa menemme pitemmälle kuin mitä olemme IMO:ssa sopineet varsinkin siinä, että haluamme soveltaa määräyksiä myös paikalliseen laivaliikenteeseen. Kannattaa muistaa, että Yhdysvallat, joka vei tämän paketin pakolla läpi IMO:ssa, ei itse näin tee. 
Miksi tavoitteet ovat Euroopassa niin korkealla? Paikallisen laivaliikenteemme kuormittaminen hallinnollisilla rasitteilla vaikeuttaa tavaroiden kuljettamista Euroopan kautta. Tästä on erityisesti haittaa pienille satamille, joiden liikevaihto on vain muutama satatuhatta euroa. Lisäesteiden asettaminen tavarakuljetuksille aiheuttaa kuljetusalalle poikkeuksetta lisäkustannuksia. Lisäkustannukset ovat tehottomuutta, ja se puolestaan merkitsee, että Lissabonin tavoitteet eivät todellakaan ole yhtään lähempänä.
Tätä mukaa meistä ei koskaan tule kilpailukykyisiä kansainvälisellä tasolla. Samaan aikaan tavaroita kuljetetaan ylös ja alas Amerikan itä- ja länsirannikkoa purjehtivilla aluksilla ilman, että ne joutuvat tekemisiin yhdenkään satamaviranomaisen tai tullivirkailijan kanssa. Euroopassa näin ei kuitenkaan käy, koska sisämarkkinamme eivät valitettavasti ulotu rannikkoalueillemme. Alankomaiden ja Belgian välillä ei ole paikallista laivaliikennettä. Niiden välistä liikennettä pidetään yhä kansainvälisenä, mutta tästä lähtien se kuuluu myös sisämarkkina-alueeseen. Sen vuoksi sisäiset merirajat olisikin poistettava. 
Lopuksi haluan sanoa, että kannatan yleisesti Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän esittämiä tarkistuksia. Peruutan oman tarkistukseni 42, koska Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän tarkistus 65 on parempi.
Ortuondo Larrea (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minun on aluksi kiitettävä jäsen Miguélez Ramosia hänen erinomaisesta mietinnöstään. Minun on myös toistettava, että kannatan laajinta tulkintaa meriturvallisuuden käsitteestä. Sen vuoksi olenkin iloinen siitä, että tänään käsiteltävänämme oleva asetus sisältää ennaltaehkäiseviä toimenpiteitä, joita tarvitaan kaikkien mahdollisten vaarojen estämiseksi. Näitä säännöksiä ei pitäisi soveltaa ainoastaan matkustaja-aluksiin. Kontteja, kemikaaleja, kaasuja, öljyä tai muita vaarallisia lasteja kuljettavat alukset on myös saatava asetuksen piiriin.
-aluksen traagisesta onnettomuudesta on kohta kulunut vuosi. Öljytankkeri upposi meren pohjaan ja aiheutti ennennäkemättömän vakavan meren saastumisongelman ja ympäristötuhoja. Lisäksi Galiciassa viime sunnuntaina jälleen kerran mieltänsä osoittaneet tuhannet ihmiset ovat sitä mieltä, että tuhot paisuivat niin laajoiksi siksi, että Espanjan hallituksessa asiasta vastaavat henkilöt hoitivat tökerösti aluksella 13.� marraskuuta alkaneen kriisin.
Tämä kaikki vahvistaa kiireellisen tarpeen ottaa käyttöön turvallisuussuunnitelmia, joilla varmistetaan, että tulevat kriisit voidaan estää edes vähän onnistuneemmin. Tärkeää on myös turvamääräysten soveltamisen valvonta sekä alusten, satamien ja niin kansainvälisten kuin kansallistenkin merikuljetusten turvallisuudesta vastaavista henkilöistä koostuvien ryhmien kouluttaminen käytännön kokemuksen ja simulaation avulla. 
Annamme jäsen Miguélez Ramosin mietinnölle tukemme, koska mielestämme kaikki mahdolliset toimenpiteet -aluksen tuhon kaltaisten uusien onnettomuuksien välttämiseksi on toteuttava pikaisesti. 
Souchet (NI ).
    Arvoisa puhemies, haluan esittää kolme huomautusta. Minusta tuntuu ensinnäkin siltä, että yritämme tänä iltapäivänä saada aikaan jotakin aivan ristiriitaista. Jäsen Miguélez Ramosin mietinnössä meitä kehotetaan saattamaan osaksi maidemme kansallista lainsäädäntöä kaksi välinettä, jotka IMO:ssa on hyväksytty maailmanlaajuisesti ja joiden tavoitteena on – aivan oikeaan aikaan – tehostaa satamarakenteiden turvallisuutta osana kansainvälisen terrorismin vastaista toimintaa. Jäsen Jarzembowskin mietinnössä meitä kuitenkin kehotetaan hyväksymään satamapalvelujen markkinoille pääsyä koskeva EU:n direktiivi, jossa erinomaista vapaan kilpailun periaatetta sovelletaan täysin ahdasmielisesti ja joka siksi on vaarassa heikentää satamiemme turvallisuutta ja muuttaa mukavuuslippulaivojen satamiksi nekin satamat, jotka vielä eivät ole olleet sellaisia. Käsitelläänkö näitä kahta asiakirjaa erikseen juuri siksi, että halutaan peittää niiden synnyttämä ristiriita?
Meillä on myös todisteita siitä, että IMO, joka määrätietoisten valtioiden kannustamana on ilmeisestikin asianmukainen taho käsittelemään kansainvälistä meriturvallisuutta koskevia kysymyksiä, ei ole tuomittu heikkouteen. SOLAS-yleissopimukseen ja ISPS-säännöstöön Yhdysvaltojen aloitteesta tehdyt muutokset ovat osoittaneet tämän todeksi ja niin on myös tehnyt FIPOL-rahastosta maksettavien korvausten enimmäismäärän korottaminen, josta sovittiin useiden Euroopan valtioiden aloitteesta. Meidän onkin herkeämättä jatkettava painostusta vastuullisten merikuljetusten aikaansaamiseksi esimerkiksi julistamalla Atlantti ja Englannin kanaali erityisen herkäksi merialueeksi, kuten kuusi Euroopan valtiota on jo ehdottanut. 
Lisäksi komissio käyttää hyväkseen tilaisuutta laajentaa myös kansalliseen meriliikenteeseen joidenkin sellaisten säännösten soveltamisalaa, jotka olisi pitänyt ottaa ainoastaan osaksi yhteisön lainsäädäntöä ja jotka koskevat yksinomaan kansainvälisen laivaliikenteen järjestelyjä. Ei ole varmaa, että tämä arvaamaton käänne, joka kylläkin lisää komission valvontavaltuuksia, edistäisi tehokkaasti meriliikenteen julkista turvallisuutta.
Korakas (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, mietinnössä esitetyt demokratian ja vapauden ihanteet eivät ole olennaisin osa Euroopan unionia; olennaisinta on palvella suuryrityksiä ja tässä tapauksessa suuria laivanvarustamoita. Tämä edellyttää suuryritysten etuja suojelevia lakeja ja toimenpiteitä. Tavoitteena on lisätä niiden kohtuuttoman suuria voittoja poistamalla merimiesten perusoikeuksia.
Jälleen kerran aluksille ja satamiin yritetään määrätä terrorismin varjolla urkintaan ja valvontaan liittyviä järjestelyjä, jotka perustuvat laajaan valvonnan ja sorron verkostoon. Tavoitteena on hajottaa poliitikkojen ja ammattiliittojen toimintaa ja polkea ruohonjuuritason kansanliikkeet maan tasalle yksityistämisen edistämistoimien synnyttämistä reaktioista huolimatta.
Siksi ei puhutakaan mitään meriturvallisuuden todellisista ongelmista ja todellisista uhista eli alusten ja satamien työntekijöiden terveydestä ja turvallisuudesta, aluskannan iästä ja häikälemätöntä kilpailua harjoittavista satamista tai mukavuuslippulaivojen satamista, joista yksityistämisdirektiivissä niin paasataan.
Sanaakaan ei sanota vastuusta, joka lankeaa suurille laivanomistajille, jotka ovat osallisia järkyttävissä meriliikenteen rikoksissa ja ovat näin terrorismin tienraivaajia.
Sanallakaan ei viitata siihen, että alusten turvallisuudesta tehdyt alueelliset päätökset heikentävät olennaisesti Kansainvälisen merenkulkujärjestön asemaa ja turvallisuussääntöjä osana tuottoihin pyrkivää taloudellista sotaa ja kilpailua.
Tässä on kyse kapitalistien välisestä viheliäisestä kaupasta, jolla heikennetään ihmishenkien turvallisuutta merellä ja meriympäristössä ja jonka tavoitteena on lisätä kapitalistien kohtuuttomia voittoja. Laivanvarustamoiden vastuunpakoilu vahvistuu mukavuuslippujen ja alusrekisterien yksityistämisen vuoksi ja siksi, että valtion viranomaiset eivät toimita perusteellisia tarkastuksia. Nämä ovat laivaliikenteen todelliset ja tärkeimmät terroriuhat, eivätkä ne aavemerirosvot, joita Euroopan unioni etsii. 
Tarvitaan dynaaminen ja ruohonjuuritasolla toimiva kansanliike vastustamaan näitä varustamoja, jotka havittelevat julkisia varoja ja pakottavat työntekijänsä hyväksymään keskiaikaiset työskentelyjärjestelyt ja maksavat heille nälkäpalkkaa.
Hatzidakis (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan ensin kiittää jäsen Miguélez Ramosia hänen tekemästään työstä ja täsmentää sitten, mistä on kysymys, koska mietintö on saattanut synnyttää joitakin väärinkäsityksiä. Yhteisössä ollaan hyväksymässä sopimusta, jonka puolesta kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat äänestäneet Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä.
Komissio on tänään paikalla ja parlamentti on sen kanssa samaa mieltä, joten voimme hyväksyä määräykset yhteisön tasolla, laatia niistä paketin ja alkaa soveltaa niitä käytännössä. Direktiivi poikkeaa muista vastaavista EU-aloitteista siinä, että tällä kertaa toimimme ennakoivasti, ryhdymme toimeen jo ennen kohtalokasta suuronnettomuutta, kun taas aiemmin – kuten hyvin tiedätte – olemme ryhtyneet yhteisön laajuisiin toimiin vasta haaksirikkojen, luonnonkatastrofien tai muiden suuronnettomuuksien jälkeen. Tässä mielessä kyseessä on mielestäni ehdottomasti myönteinen aloite.
Eikö meillä ole sitten mitään huolenaiheita? Ei mitään kysymyksiä? On kyllä. Jäsenet Folias ja Jarzembowski ovat tuoneet ne julki. EU:n teollisuus pelkää, että se joutuu kantamaan käsiteltävänämme olevista toimenpiteistä aiheutuvat rasitteet. Toimenpiteet ovat kuitenkin tarpeen ja – tästä kellään ei ole epäilyksiä – ne on toteutettava. Toimenpiteet saattavat aiheuttaa kohtuuttoman rasitteen tai ne saattavat joillain tahoilla vääristää kilpailua, koska joissain jäsenvaltioissa tarvitaan vähemmän toimenpiteitä kuin toisissa, joten teollisuudelle koituvat rasitteet saattavat jakautua epätasaisesti. 
Tämä on syynä siihen, että koska neuvosto ei ollut valmis hyväksymään tiettyjä tarkistuksia, joissa käsiteltiin suoraan rahoituksen järjestämistä jäsenvaltioiden omista lähteistä, pyysimme Euroopan komissiota – sekä siksi, että toimenpiteet ovat kiireellisiä ja ettei Euroopan parlamentti saanut neuvostoa suostuteltua siirtymään sovittelumenettelyyn (olen iloinen, että neuvosto suostuu edes tähän) – hyväksymään tarkistuksen, jossa Euroopan komissio varautuu esittämään tutkimuksen kilpailusta ja ylimääräisistä kustannuksista.
Pyydänkin komission jäsentä vakuuttamaan meille tänään, että komissio tekee kyseisen tutkimuksen mahdollisimman pikaisesti ja että siinä käsitellään teollisuuden esittämiä huolenaiheita siitä, miten kilpailu vastedes toimii satamissa.
Pohjamo (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minäkin haluan aluksi kiittää rouva Miguélez Ramosia erinomaisesti tehdystä valmistelusta. Turvallisuus on tärkeä asia meriliikenteessä.
Minun huoleni on ollut, että pienet, kansallisessa liikenteessä olevat alukset, kuten esimerkiksi lossit ja rannikkoyhteysalukset, eivät joutuisi hallinnollisesti kovin raskaiden turvatoimien piiriin. Tähän asiaan on jo valiokunnassa kiinnitetty huomiota ja esillä olevilla tarkistuksilla asia korjautunee.
Toinen huoleni liittyy pienten ja keskikokoisten satamien kustannuksien kasvuun. Jos erilaisia turvalaitteita, aitauksia ja muita investointeja joudutaan toteuttamaan hyvin nopealla aikataululla, kuljetuspalvelujen hintoja joudutaan nostamaan ja sen seurauksena satamat menettävät kilpailukykyään. Näihin kahteen asiaan toivon vielä korjausta äänestyksessä, ja toivon, että nämä asiat otetaan huomioon myös komission tulkitessa direktiivin toimeenpanoa.
Grossetête (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, kansalaisillemme on todellakin erittäin tärkeää, että kykenemme tarjoamaan heille parhaat mahdolliset turvatoimet kaikkien kuljetusmuotojen – ilma-, maa- ja merikuljetusten – yhteydessä.
Tänään keskustelemme merikuljetuksista, ja otan itselleni tietenkin vapauden lausua vilpittömät kiitokseni esittelijälle. Merikuljetusten turvallisuudessa pidämme erittäin tärkeänä matkustajaturvallisuutta, mutta myös tavarakuljetukset on otettava huomioon. Useat alukset todellakin kuljettavat vaarallisia tavaroita ja ovat näin houkuttelevia kohteita terrorismille. On myös nähty, että pelkillä luonnonkatastrofeillakin, joihin ei liity terrorismiongelmaa, voi olla tuhoisia seurauksia. 
Kaikkiin suojelua parantaviin toimiin on sen vuoksi suhtauduttava myönteisesti, ja kuten tiedämme, meille on esitetty merkittäviä järjestelyjä, joille annan tukeni. Tarkoitan näillä meriturvallisuuden kansallista valvontakeskusta ja henkilöstökoulutuksen lisäämistä unohtamatta myöskään asianmukaisten laitteiden hankkimista satamiin – eli monia toimenpiteitä, joita olemme vaatineet jo useaan otteeseen parlamentissa. Nämä ovat mielestäni tärkeitä, vaikka olenkin samaa mieltä niiden kollegoitteni kanssa, jotka pyytävät järjestelyjen tasapuolista ja yhdenmukaista soveltamista niin, ettei satamien varsinainen toiminta vaarannu.
Jokaisen osapuolen vastuualueiden selkeä määrittely on myös erittäin tärkeää, ja siksi minun onkin otettava puheeksi kysymys jäsenvaltioiden vastuusta. Ovatko ne valmiita ottamaan meriturvallisuuden keskeiseksi tavoitteekseen? Mitkä maat ovat tähän mennessä saattaneet parlamentin hyväksymät direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöään? Mitkä maat todellakin valvovat EU:n asetusten soveltamista? Miten pitkälle olemme edenneet hätäsatamien kartoittamisessa EU:ssa? Missä valtioissa on saavutettu edistymistä ja mitkä ovat vitkastelleet? Tiedän, että ainakin Ranskassa on lopultakin tehty tämänkaltaisia järjestelyjä. Minkä kannan neuvosto ottaa jo pitkään pyytämääni rannikkovartiolaitoksen perustamiseen ja minkä päätöksen se tämän suhteen tekee?
Syytetäänkö EU:ta mahdollisen uuden katastrofin tai onnettomuuden yhteydessä taas siitä, että se salli sen tapahtua, vai ryhtyvätkö jäsenvaltiot lopultakin kantamaan oman vastuunsa asiassa?
Arvoisa komission jäsen, olette vienyt päätökseen vaikean urakan tiiviissä yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa. Nyt on aika antaa sille tunnustusta ja kertoa avoimesti ja julkisesti totuus siitä, mitkä yksittäiset valtiot ovat sitä jarruttaneet, mitä viivytyksiä aiheutuu siitä, että joitain säännöksiä sovelletaan ja joitain ei, sekä siitä, mitä ministerineuvosto todellakin haluaa. 
Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin kiittää esittelijää – jäsen Miguélez Ramosia – hänen tekemästään työstä ja hänen halustaan päästä asiassa nopeasti sopimukseen, jotta tämä asetus saadaan nopeasti hyväksyttyä ja jotta sen soveltaminen voi alkaa välittömästi. 
Jotkin kollegani ovat asetuksesta käydyn keskustelun aikana aivan oikein todenneet, että olemme terrorismin vuoksi alttiina monille vaaroille. Parlamentissa on hyväksytty määräyksiä. Aloitteen hyväksymistämme määräyksistä on tehnyt komissio, joka on tämän vaalikauden aikana tehnyt meille aktiivisesti ehdotuksia kaikkien kuljetusmuotojen turvallisuuden parantamiseksi. Me olemme ne hyväksyneet, ja tällä kertaa olemme hyväksymässä merikuljetuksia koskevia määräyksiä. 
Merikuljetusalalla meitä huolestuttaa kansainvälisesti järjestäytynyt terrorismi, mutta on olemassa myös kansallista tuhoa aiheuttavaa terrorismia, kuten esimerkiksi Espanjassa. Myös tätä terrorismia on torjuttava ja sen osalta on annettava määräyksiä, ja siitä tässä on kysymys.
On totta, että meidän on ratkottava ongelmia ja että mukautuksia on tehtävä, mutta oman turvallisuutemme parantaminen, liikenneturvallisuuden parantaminen ja satamien turvallisuuden parantaminen on välttämättömyys ja velvollisuus, joka meidän on täytettävä.
Siksi haluankin kiittää komission jäsentä hänen ehdotuksistaan ja esittelijää hänen määrätietoisuudestaan ja tahdostaan saada määräysten soveltaminen alkuun mahdollisimman pikaisesti.
Marques (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, terrorismin torjunta vaatii maailmanlaajuista toimintaa, jossa otetaan huomioon maailman tämänhetkiset ja valitettavasti niin moninaiset uhat.
Siksi olenkin komission ja esittelijän tavoin huolissani merikuljetuskysymyksestä. Tämä huoli näkyy selvästi myös käsiteltävänämme olevassa asetusehdotuksessa, jonka tarkoituksena on tehostaa alusten ja satamien turvallisuutta osana terrorismin vastaista taistelua. Tämänkaltainen toiminta edellyttää välttämättä Kansainvälisen merenkulkujärjestön hyväksymien kansainvälisten turvamääräysten täytäntöönpanoa koko Euroopan yhteisössä ja näin ollen EU:n yhteisen politiikan määrittelemistä tällä alalla. Tämä edellyttää puolestaan suojelutason nopeaa korottamista, ja samalla on varmistettava, että eri jäsenvaltioiden välillä ei ole tulkintaeroja.
Haluaisin tässä yhteydessä tuoda esiin kolme seikkaa, jotka ovat mielestäni ratkaisevia. Haluan ensinnäkin korostaa, että kun saatamme IMO:ssa hyväksytyt määräykset koskemaan myös kotimaista laivaliikennettä ja siihen kuuluvia satamia, meidän on annettava siihen riittävästi aikaa, jotta asianomaiset maat voivat mukautua sääntöihin. Saattaessamme kansallisen meriliikenteen kyseisten määräysten alaisuuteen meidän on arvioitava, minkä asteisille vaaroille alukset ja/tai satamat ovat alttiina ja kuinka haavoittuvaisia alukset tai satamarakenteet ovat sekä selvitettävä kustannukset ja hyödyt.
Asetusehdotuksen 10� artiklassa käsitellään turvasääntöjen täytäntöönpanoa ja noudattamista. Minun mielestäni nämä tehtävät olisi annettava kunkin jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen vastuulle. Koska myös EY:n tarkastukset ovat tarpeen, ne olisi toimitettava yksin asetuksen oikeusperustan mukaisesti ja aina yhteistyössä kunkin jäsenvaltion viranomaisten kanssa.
Lopuksi haluan huomauttaa, että Euroopan meriturvallisuusviraston perustamisasetuksen mukaisesti virastolla ei ole toimivaltaa turvallisuuskysymyksissä sinänsä. Tätä kysymystä olisi käsiteltävä viraston perustamisasetuksen tarkistamisen yhteydessä, ja tarkistaminen on todellakin tarpeen. 
Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, me EU:n kansalaiset ja erityisesti me galicialaiset olemme huolissamme meriturvallisuudesta, koska olemme joutuneet henkilökohtaisesti kärsimään meidän kaikkien tietämistä suunnattoman vakavista onnettomuuksista.
Kyseisten onnettomuuksien seuraukset ovat pakottaneet meidät nopeuttamaan kaikkien meriturvallisuutta koskevien määräysten hyväksymistä ja etsimään sovitteluratkaisua eri poliittisten ryhmien ja EU:n toimielinten – komission, parlamentin ja neuvoston – välille. Meidän onkin vältettävä käyttämästä pitkällisiä lainsäädäntömenettelyjä voidaksemme vastata kansalaisten vaatimuksiin ja päästävä sopimukseen jo ensimmäisessä käsittelyssä ilman, että joudumme turvautumaan sovittelumenettelyyn.
Kiitän komissiota sen tekemästä ehdotuksesta ja esittelijää tämän mietinnöstä, josta on päästy yksimielisyyteen. Tämä on merkittävä saavutus. Merkittävää on myös tukemme tarkistuksille, jotka koskevat turvatoimien laajentamista koskemaan myös muun tyyppisiä aluksia (kuten erityisen vaarallisia tavaroita kuljettavia aluksia), kaikenlaisia ennaltaehkäiseviä toimenpiteitä sekä niin IMO:ssa kuin Yhdysvaltojen kanssa tehtyjä maailmanlaajuisia sopimuksia.
Keskustelua käydään siis oikeaan aikaan, mutta meidän on mielestäni kuitenkin muistettava, että jos pääsemme sopimukseen perusasiasta, kuten yleisesti ottaen on jo tapahtunutkin, meidän on myös päästävä sopimukseen turvamääräysten muodosta ja niitä koskevista menettelyistä ja toimittava erittäin huolellisesti, kuten täällä on jo moneen kertaan todettukin. Meidän ei pidä tuhlata yhtään sekuntia politikointiin, joka vain pitkittävät näitä tärkeitä asioita koskevia lainsäädäntömenettelyjä. 
SOLAS-yleissopimukseen perustuvat IMO:n määräykset ovat näin ollen tervetulleita, ja samoin ovat myös MARPOL-yleissopimukseen perustuvat tulevat määräykset, joilla ei ainoastaan paranneta alusten ja satamien turvallisuutta vaan joilla asetetaan myös seuraamuksia laittomille teoille. Myös nämä asiat tulevat vielä parlamentin asialistalle ja sen hyväksyttäväksi. 
Euroopan parlamentin on oltava tämän taistelun etulinjassa, ja toivon, että hiljattain perustettu väliaikainen valiokunta jatkaa työtään tässä sovitteluhengessä, tarjoaa taistelullemme mahdollisimman hyvät resurssit ja välineet sekä johtaa sitä kansainvälisissä yhteyksissä Euroopan unionin puolesta.
Kauppi (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, toivotan komission ehdotuksen tervetulleeksi sekä kiitän rouva Miguélez Ramosia hyvin laaditusta mietinnöstä. Komission ehdotus on erityisen tarpeellinen kansainvälisen merenkulkujärjestön IMO:n piirissä viime vuonna hyväksyttyjen uusien kansainvälisten sääntöjen selkeyttämiseksi. Syyskuun 11.� päivän traagiset tapahtumat osoittivat, että jokainen tuotannon ala, liikenneväline tai rakennus voi olla helppo kohde terroristi-iskulle. Ennaltaehkäiseviä ja suojelevia toimia tarvitaan kiireesti myös muiden meriturvallisuusuhkien, kuten piratismin ja laittomien vahingontekojen, varalta. On kuitenkin tärkeää, ettei EU turhaan hätiköi määräysten hyväksymisessä vaan pitäytyy maltillisesti jo laaditun IMO-aikataulun puitteissa, joka on sellaisenaan erittäin tiukka ja vaativa.
Nykyajan muuttuvassa maailmantilanteessa näen kansainvälisen yhteistyön alusten ja satamien turvallisuuden parantamiseksi ensisijaisen tärkeänä ja aiemmin käyttöön otettuja yksipuolisia toimenpiteitä huomattavasti parempana vaihtoehtona. On EU:n oma etu toimia monenvälisissä järjestelmissä niitä samalla vahvistaen. Myös yhteistyö Venäjän kanssa on erityisen tärkeää.
Yhdyn komission jäsenen Bolkesteinin huoleen yksipuolisten turvatoimien mahdollisista negatiivisista vaikutuksista kauppaan. Yhdysvaltojen ja joidenkin eurooppalaisten satamien yhdessä tekemien yksipuolisten konttialan sopimusten vaarana on kilpailun vääristyminen. Tässä suhteessa panen tyytyväisenä merkille nykyiset neuvottelut komission ja USA:n välillä konttien turvallisuutta koskevien sopimusten kattamiseksi.
Komission ehdotus ei juuri poikkea sisällöltään IMO:ssa laadituista säännöistä, jotka on laadittu yksinomaan kansainvälistä merenkulkua varten. Siksi onkin mielestäni epäilyttävää, että samoja säännöksiä tultaisiin EU:ssa soveltamaan myös jäsenvaltioiden sisäiseen liikenteeseen. Kun ottaa huomioon tällaisten turvamääräysten noudattamisesta aiheutuvat kustannukset ja muut vaikeudet, en näe tarvetta mennä IMO:n säädöksiä pidemmälle. Päätösvalta määräysten soveltamisesta maiden sisäiseen liikenteeseen tulee joka tapauksessa jättää jäsenvaltioille, jotka parhaiten pystyvät tilanteen arvioimaan. Olisihan esimerkiksi järjetöntä, jos tuhansien järvien Suomessa sisävesiliikenteen lossit joutuisivat perusteellisten turvatarkastusten kohteeksi ilman erityisten turvallisuusuhkien olemassaoloa.
De Palacio,
   . – Arvoisa puhemies, haluan vielä kerran lausua kiitokseni mietinnön esittelijälle, jäsen Miguélez Ramosille hänen tekemästään työstä sekä aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnalle sen työskentelytavasta ja parannuksista, joita se on tehnyt asetustekstiin. Suurin osa tarkistuksista on nimittäin hyväksyttäviä, vaikkakin joissain tapauksissa niiden sanamuotoa on hieman muutettava. Haluan myös kiittää kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan valmistelijaa Oreja Arburúaa sekä teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan valmistelijaa Foliasia heidän lausunnoistaan, joilla myös on parannettu komission ehdottamaa asetustekstiä.
Esittelijöiden ja valmistelijoiden tiivis yhteistyö komission ja neuvoston kanssa auttaa – toivoakseni – hyväksymään tekstin jo ensimmäisessä käsittelyssä.
Parlamentti on esittänyt monia hyvin teknisiä tarkistuksia, joiden tarkoituksena on – mikäli olen oikein ymmärtänyt – saada komission ehdotus vastaamaan tarkemmin neuvostossa työstettyä tekstiä. Neuvostossa on puolestaan järjestetty asian tiimoilta lukuisia kokouksia, joihin on kutsuttu mukaan myös asiantuntijoita. Olen iloinen, että tämän yhteistyön ansiosta – kolmenvälistä vuoropuhelua on käyty lähes keskeytyksettä koko neuvotteluvaiheen ajan – olemme kyenneet pääsemään sopimukseen lähes kaikista asioista. 
Joidenkin jäsenten ja varsinkin Foliasin ja Hatzidakisin puheenvuoroihin viitaten haluan huomauttaa, että hyväksymme tarkistuksen, jossa kehotetaan laatimaan tutkimus siitä, miten rahoitus jakautuu viranomaisten ja alan toimijoiden välillä ottaen huomioon toimivaltuuksien jakautuminen jäsenvaltioiden ja Euroopan yhteisön välillä. Tutkimuksessa tarkastellaan turvamääräysten soveltamisesta johtuvia kustannuksia ja niiden vaikutuksia merenkulkualan kilpailukykyyn suhteessa muihin kuljetusjärjestelmiin ja Euroopan talouteen yleensä. Esittelemme tutkimuksen tietenkin parlamentille ja neuvostolle ja teemme tarvittaessa sen mukaisia ehdotuksia. 
Parlamentti on kuitenkin tehnyt viisi tarkistusta, jotka ovat komission kannalta hieman ongelmallisia ja joita haluan kommentoida lyhyesti. Kahta tarkistusta emme voi hyväksyä, koska ne asettavat kyseenalaiseksi neuvoston kanssa saavuttamamme herkän tasapainon kysymyksissä, jotka koskevat määräysten ulottamista kansalliseen liikenteeseen. Pidän parempina niitä tarkistuksia, joissa tämä tasapaino nimenomaan otetaan huomioon.
Parlamentti on tehnyt kolme uutta komitologiaan liittyvää tarkistusta, jotka voimme hyväksyä, kunhan ne eivät vaaranna asetuksessa (EY)� N:o� 2099/2002 säädetyn meriturvallisuutta käsittelevän komitean asemaa. Koska käsiteltävänämme olevat asiat ovat monimutkaisia, komissio suostuu poistamaan määräysten nopeutetun täytäntöönpanon, vaikka mielestäni onkin ehdottoman tärkeää, että kukin valtio laatii kansallisen ohjelman tämän asetuksen myötä ehdotetun lainsäädännön soveltamista varten.
Lyhyesti sanottuna: komissio voi hyväksyä 62 tarkistusta kokonaan ja viisi osittain ja hylkää vain kaksi tarkistusta, kuten äsken mainitsin. Nämä luvut osoittavat selvästi, että yhteistyöstä on ollut hyötyä, ja olen siitä iloinen. Haluaisinkin vielä kerran kiittää kaikkia parlamentin jäseniä viime kuukausien aikana tehdystä työstä.
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana Jarzembowskin mietintö (Α5-0364/2003) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi pääsystä satamapalvelujen markkinoille. 
Jarzembowski (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, vaikeiden neuvottelujen aikana parlamentin valtuuskunta sai neuvoston hyväksymään useita säännöksiä, jotka ovat nykyisten satamajärjestelmien ja satamatyöntekijöiden etujen mukaisia mutta jotka edistävät samalla myös kilpailuedellytysten tasapuolisuutta satamissa ja niiden välillä.
Suosittelenkin, että kaikki parlamentin jäsenet hyväksyvät sovittelumenettelyn tuloksen ja ilmaisevat tyytyväisyytensä saavutettuun sopimukseen, vaikkei neuvosto hyväksynytkään kaikkia vaatimuksiamme. Satamien, satamapalvelujen tarjoajien ja satamatyöntekijöiden oikeusvarmuuteen liittyvien näkökohtien vuoksi Euroopan unioni tarvitsee ensimmäisen satamia koskevan perusdirektiivinsä. Tämän sovitteluratkaisun torjumisesta seuraisi, että Euroopan liikennepolitiikan kannalta elintärkeät kysymykset, kuten pääsy satamapalvelujen markkinoille ja satamien väliset kilpailuedellytykset, jäisivät ratkaisematta vuosien ajaksi. Tästä puolestaan seuraisi satamia koskevan kilpailun vääristyminen sekä satamapalvelujen hallitsematon päällekkäisyys.
Varoitan niitä kollegojani, jotka kannattavat sovitteluratkaisun torjumista: mikäli se torjutaan, komissiolla on oikeus arvioida tilannetta erikseen jokaisessa satamassa. On parempi laatia perussäännöt, jotta kaikki tietävät alusta lähtien, minkä sääntöjen mukaan on toimittava. Parlamentti voi olla erityisen tyytyväinen siihen, että neuvosto hyväksyi vaatimuksemme, jonka mukaan merenkulkuyritysten on sallittava käyttää itsekäsittelyn yhteydessä ainoastaan omaa merenkulkumiehistöään, ei siis maissa toimivaa henkilöstöään. Tältä osin parlamentti on pystynyt vastaamaan käytännön tasolla sekä satamapalvelujen tarjoajien että satamatyöntekijöiden ensisijaisiin huolenaiheisiin.
Saavuttaakseen sovitteluratkaisun parlamentin valtuuskunnan oli toisaalta luovuttava vaatimuksestaan, joka koski satamapalveluilta yleisesti edellytettäviä ennalta annettavia toimilupia. Neuvosto haluaa noudattaa toissijaisuusperiaatetta ja jättää tämän kysymyksen jäsenvaltioiden toimivaltaan. Neuvottelijamme saivat kuitenkin hyväksynnän ajatukselle, jonka mukaan jäsenvaltioiden on kyettävä varmistamaan, että toimivaltaiset viranomaiset voivat vaatia ennalta annettavia toimilupia satamapalvelujen tarjoamiseksi. Näin ollen asia jää yhä jäsenvaltioiden päätösvaltaan. Lopuksitotean, että neuvosto hyväksyi parlamentin tarkistukset toimilupien sekä siirtymäkauden määräaikojen ja edellytysten osalta. Tarkistusten avulla parlamentti varmisti, että omistajuuteen liittyvät edut saatetaan tasaveroisiksi leasing-sopimusten kanssa. Parlamentin valtuuskunta sai hyväksynnän myös vaatimukselle toimilupien tarkistamisesta tai perumisesta tapauksissa, joissa toimiluvan kriteerejä tai sosiaaliturvalainsäädäntöä ei noudateta. Onkin huomattava, että olemme omaksuneet satamatyöntekijöiden sosiaalisten olojen osalta yksiselitteisen kannan ja että työmme on ollut tältä osin erinomaista.
Neuvosto hyväksyi myös sen, että jäsenvaltioiden on annettava säännöksiä, joiden perusteella uudet palveluntarjoajat ovat velvollisia maksamaan asianmukaisen korvauksen edellisille palveluntarjoajille. Neuvosto haluaa kuitenkin rajoittaa – mistä emme ole erityisen tyytyväisiä – tämän ainoastaan tapauksiin, joissa uusi direktiivi lyhentää aiempien toimilupien kestoa. Tässä voidaan havaita tiettyä johdonmukaisuutta. Kaikkiin muihin tapauksiin sovelletaan kansallista lainsäädäntöä.
Valitettavasti parlamentin valtuuskunnan oli myönnyttävä kokonaiskompromissin nimissä siihen, että luotsauspalvelut kuuluvat edelleen direktiivin soveltamisalaan. Tämä voitiin kuitenkin hyväksyä, koska neuvosto ja parlamentti painottivat yhdessä sitä erityistä merkitystä, joka luotsauspalveluilla on turvallisuuden ja ympäristönsuojelun kannalta, ja koska toimivaltaiset viranomaiset voivat julkisen turvallisuuden nojalla rajata luotsauspalvelut edelleen ainoastaan yhdelle tarjoajalle. Parlamentti onnistui lopulta poistamaan neuvoston esityksen luotsauspalvelujen toimilupien keston rajoittamisesta.
Mielestäni parlamentti aukoi uusia uria varmistaessaan, että direktiivin tavoitteisiin lisättiin terveen kilpailun varmistaminen yhteisön satamissa ja niiden välillä. Tätä tarkoitusta varten kunkin sataman ja satamapalvelujen tarjoajan on ilmoitettava komissiolle ja jäsenvaltioille taloudellisista suhteistaan julkisten viranomaisten kanssa. Komissio on puolestaan velvollinen toteuttamaan tarvittavia toimenpiteitä kilpailun vääristymisen poistamiseksi, ja se on jo ilmaissut valmiutensa säätää selkeät direktiivit, joissa määritellään, missä määrin satamia voidaan tukea julkisesti.
Yhteenvetona haluan todeta, että tämä sovittelumenettelyn tulos on suuri saavutus meille kaikille, kun otetaan huomioon neuvoston alkuperäinen kanta, joka oli kauttaaltaan kielteinen. Haluan kiittää erityisesti neuvoston puheenjohtajavaltiota Italiaa sekä komission varapuheenjohtajaa siitä, että pystyimme saavuttamaan tämän ongelmallisen asiakirjan osalta ratkaisun, joka on omasta mielestäni onnistunut.
Sallinette minun esittää lopuksi seuraavan huomion. Tässä asiassa ei ole kyse ainoastaan yksittäisistä satamiin liittyvistä kysymyksistä, vaan kyse on EU:n satamien kilpailukyvystä: satamilla on keskeinen merkitys Euroopan laajuisten verkkojen solmukohtina. Yhteisenä tavoitteenamme on tehdä näistä satamista tehokkaampia, ja siksi kehotankin teitä hyväksymään sovittelumenettelyn tuloksen ja tukemaan sitä. 
De Palacio,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää parlamenttia ja sovittelukomiteaa työstä, jota he ovat tehneet satamapalvelujen markkinoillepääsyä koskevan direktiiviehdotuksen parissa. Erityisesti kiitän sovittelukomitean puheenjohtajaa Imbeniä sekä esittelijä Jarzembowskia suuresta vaivasta, jota he ovat nähneet tämän monitahoisen aiheen eteen.
Parlamenttia pyydetään nyt äänestämään sovittelukomitean hyväksymästä sovitteluratkaisusta. Haluan todeta erittäin painokkaasti, että komissio tukee sovitteluratkaisua. Vaikka tiedän joidenkin parlamentin jäsenten vastustavan sitä, pyydän teitä vielä harkitsemaan ennen sovitteluratkaisun hylkäämistä. Sovitteluratkaisu on mielestäni välttämätön eurooppalaisen liikennepolitiikan kannalta.
Sovitteluratkaisu ei merkitse satamapalvelujen täydellistä vapauttamista, kuten olen kuullut tähänastisessa keskustelussa sanottavan. Tästä ei ole lähimainkaan kysymys. Sovitteluratkaisu merkitsee ainoastaan avoimuuden vähäistä lisäämistä niin, että tietyntyyppisiä palveluja voidaan tuottaa itsekäsittelyn avulla eli käyttämällä pelkkää merenkulkumiehistöä.
Hyvät parlamentin jäsenet, puhumme päivittäin siitä, että tavoitteenamme on ympäristöä kunnioittava ja kestävä liikenne ja että haluamme edistää lyhyen matkan merenkulkua. Siksi emme voi heti seuraavassa hetkessä äänestää sellaisia toimia vastaan, joilla edistetään tämäntyyppisen liikenteen kehitystä.
Haluan muistuttaa, että tekemiemme ehdotusten on oltava johdonmukaisia. Nyt äänestettävänä oleva ehdotus – erityisesti nykyisessä muodossaan, joka on seurausta parlamentissa käydyistä keskusteluista, parlamentin esittämistä tarkistuksista ja neuvoston kanssa käydyistä neuvotteluista – on erittäin tasapainoinen ja erittäin maltillinen ehdotus, mutta sen avulla voidaan selvästikin edistää meriliikenteen kabotaasia, joka on välttämätöntä kestävän eurooppalaisen liikennejärjestelmän varmistamiseksi.
Neuvotteluja on käyty kolme vuotta, ja uskon, että tämän aloitteen hylkääminen aiheuttaisi erittäin vakavia ongelmia tulevien vuosien liikennepolitiikalle.
Haluan muistuttaa teitä joistakin näkökohdista, joita torstaisen äänestyksen kohteena oleva teksti sisältää. Alkuperäinen ehdotus koski ainoastaan säännöksiä, joita sovelletaan tietyssä satamassa. Parlamentti vaati määrätietoisesti, että myös kysymystä satamien välisestä kilpailusta on käsiteltävä, ja tämä komissionkin hyväksymä näkökohta on siirretty lopulliseen tekstiin neuvoston kanssa saavutetun sopimuksen mukaisesti.
Komission alkuperäisessä ehdotuksessa viitattiin itsekäsittelyyn, jossa käytettäisiin merenkulkumiehistöä ja maissa toimivaa henkilöstöä. On totta, että nostimme itsekäsittelykysymyksen esiin sellaisten yritysten osalta, joilla on maissa toimivaa henkilöstöä. Parlamentti nosti esiin kaksi eri kysymystä: ensinnäkin komission hyväksymän kysymyksen sosiaalisista takuista sosiaalisen polkumyynnin estämiseksi ja toiseksi itsekäsittelyä koskevan pelivaran rajoittamisen komission ehdotusta tiukemmin ja soveltamisalan rajoittamisen merenkulkumiehistöön.
Tällä hetkellä puhumme ainoastaan merenkulkumiehistöstä. On ilmeistä, että merenkulkumiehistön suorittama itsekäsittely toimii lyhyen matkan liikenteessä. Suurten, valtameret ylittävien liikennemuotojen osalta se ei toimi kuljetettavien tavaroiden ja käytettävien alustyyppien vuoksi.
Siksi kyse on aiheesta, joka on avain lyhyen matkan liikenteen kehittymiseen. Tämän vuoksi parlamentin kanta säilytetään ja itsekäsittely rajoitetaan koskemaan merenkulkumiehistöä. Lisäksi otetaan huomioon sosiaaliset takuut, joihin viittasin aiemmin.
Alkuperäisessä ehdotuksessa luotsauspalvelujen katsottiin olevan kaupallisia palveluja, joita koskevat kaikki asianmukaiset säännöt. Parlamentti ehdotti luotsauspalvelujen jättämistä direktiivin ulkopuolelle, ja lopulta saavutimme sopimuksen, joka merkitsee luotsauspalvelujen avaamista tietyssä määrin. Tehkäämme kuitenkin erittäin selväksi, ettemme ole vapauttamassa luotsauspalveluja. Kyse on siitä – puhumme siis jälleen kabotaasista ja lyhyen matkan merenkulusta – että esimerkiksi kapteeni, joka käyttää tiettyä reittiä päivittäin tai kaksi–kolme kertaa viikossa ja joka tuntee reitin täydellisesti, voi saada luvan olla käyttämättä luotsia. Kyse on toimista, jotka ovat avain lyhyen matkan merenkulkuun. Tämä ei vaikuta valtameret ylittävään liikenteeseen, jossa alus saapuu samaan satamaan kerran, kahdesti tai viisi kertaa vuodessa. Tämä koskee vain aluksia, joiden reitti on säännöllinen, eli totean jälleen kerran, että kyse on lyhyen matkan merenkulusta.
Hyvät parlamentin jäsenet, haluan todeta, että komissio on ollut äärimmäisen joustava koko tämän keskustelun ajan. Katsomme, että joidenkin parlamentin jäsenten ehdottamien toimien avulla on voitu parantaa tekstejä – en ole viitannut näihin toimiin, koska niitä ei ole kyseenalaistettu. Ehdotuksia, jotka ovat tuoneet esiin tai aiheuttaneet ongelmia, olemme yrittäneet tasapainottaa mahdollisuuksien mukaan.
Lopulta jäljelle on jäänyt vain välttämätön. Haluan pitää kiinni tästä määrästä, sillä se on välttämätön, jotta voimme edistää kabotaasia ja erityisesti Euroopan unionin alueella tapahtuvaa kabotaasia. Hyvät parlamentin jäsenet, siksi pyydänkin, että annatte äänestyksessä tukenne tälle kompromissiehdotukselle, joka sovittelukomiteassa taannoin tehtiin.
Haluan kiittää vielä kerran sovittelukomitean puheenjohtajaa Imbeniä ja luonnollisesti jäsen Jarzembowskia heidän työstään koko tänä aikana. 

Hatzidakis (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan kiittää mietinnön esittelijää Jarzembowskia hänen pitkällisistä toimistaan, joiden ansiosta olemme päässeet tähän vaiheeseen. Tänään emme ole loppujen lopuksi ryhtymässä sen enempään kuin silloin, kun parlamentti vaati postipalvelujen, rautatiepalvelujen ja lentoliikenteen avaamista kilpailulle. Olisi outoa, jos parlamentti – joka on ollut ensimmäisten joukossa vapauttamassa näitä palveluja – toteaisi huomenna syistä, jotka ovat ainakin omasta mielestäni käsittämättömiä, että nyt olisi poikettava kaikkien näiden palvelujen vapauttamiseen tähtäävästä pitkäaikaisesta toimintalinjasta ja että tämä poikkeus olisi tehtävä nimenomaan satamapalvelujen kohdalla.
Kuten komission jäsen de� Palacio totesi, monet parlamentin esittämistä kannoista hyväksyttiin lopulta neuvoston kanssa käydyissä keskusteluissa. Esimerkkeinä tästä ovat luotsauspalvelut, jotka muodostavat poikkeuksen muista palveluista; itsekäsittely, joka on rajoitettu merenkulkumiehistön toimintaan; satamien välinen kilpailu, jota koskeva parlamentin kanta hyväksyttiin pohjimmiltaan, vaikka komissio olikin – ainakin menettelyn alkuvaiheessa – sitä vastaan; sekä työntekijöiden oikeuksien suojelu. Viimeksi mainittujen oikeuksien suojelusta direktiivissä määrätään selkeästi, ettei suojelun taso voi olla alhaisempi kuin yksittäisissä jäsenvaltiossa.
Näin ollen en ainakaan itse pysty ymmärtämään, miksi tietyt henkilöt vastustavat edelleen aikaansaannostamme. On huomautettava, ettei tämä vastustus juuri ilahduta teollisuutta eikä etenkään laivanvarustajia, jotka odottivat rohkeampia tekoja. Itse olen sitä mieltä, että edessämme oleva sovitteluratkaisu palvelee teollisuuden etuja tietyssä määrin sikäli, että siinä mahdollistetaan muut palveluntarjoajat: sovitteluratkaisulla puretaan monopolit ja lisätään vaihtoehtoja. Sovitteluratkaisu palvelee myös työntekijöiden etuja, sillä sen avulla luodaan uusia yrityksiä, mikä puolestaan synnyttää uusia työpaikkoja. Näin ollen kyse on edistysaskeleesta, ja siksi meidän on tuettava sovittelumenettelyn tulosta ja äänestettävä sovitteluratkaisun puolesta. 
Piecyk (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, samoihin tavoitteisiin voidaan pyrkiä eri keinoin. Ainakin Saksassa satamat kasvavat tällä hetkellä huomattavaa vauhtia, ja tämä tapahtuu ilman käsiteltävänä olevaa direktiiviä. Asiat voivat ilmeisestikin sujua myös toisin. Tällä viikolla parlamentilla on ollut mahdollisuus tehdä selväksi, ettemme suinkaan ole pelkkä neuvoston asiamies vaan että velvollisuutemme kohdistuvat ensisijaisesti ihmisiin – kansalaisiin ja työntekijöihin.
Haluan muistuttaa teitä siitä, että toisessa käsittelyssä me parlamentin jäsenet vaadimme yhdessä ja hyvin, hyvin suuren enemmistön turvin kolmea tärkeää seikkaa. Halusimme, että satamien taloudellisten suhteiden on oltava avoimia ja säädeltyjä, mikä onkin saavutettu jo osittain. Halusimme, etteivät laivaliikenteen luotsauspalvelut ole vain hinauksen tai kiinnityksen kaltaisia satamapalveluja, joihin kohdistuu nykyään suuria taloudellisia paineita, ja ettei luotsauspalveluja alisteta kilpailulle vaan että niissä sitoudutaan turvallisuuteen. Luotsauspalvelut ovat erityisiä julkisia palveluja, eivätkä ne kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan. Emme ole kuitenkaan pystyneet sulkemaan niitä direktiivin ulkopuolelle. On erittäin tärkeää pitää mielessä, että halusimme rajoittaa itsekäsittelyn alukseen ja sen miehistöön. Halusimme kuitenkin pitää lupien myöntämisen harkinnanvaraisena ja sitoa ehdot asianmukaiseen sosiaaliturvaan ja työlainsäädäntöön. Toistan jälleen kerran: "Itsekäsittelijöitä on kohdeltava samalla tavalla kuin muita satamapalvelujen tarjoajia. Itsekäsittelijöiden on täytettävä samat sosiaaliturvanormeja ja ammattipätevyyttä koskevat vaatimukset kuin muiden palveluntarjoajien samassa tai vastaavassa satamajärjestelmässä." Tämän vaatimuksen neuvosto torjui: tätä emme siis pystyneet saavuttamaan. Emme näin ollen voi kutsua tätä sovitteluratkaisua tasapuoliseksi, vaan kyse on pikemminkin pokkuroinnista neuvoston edessä.
Jos siis halutaan, että luotseilla, jotka ohjaavat laivat turvallisesti satamiimme, on edelleen turvallisuutta ja ympäristönsuojelua koskevia velvoitteita, sovittelumenettelyn tulos on hylättävä. Jos halutaan viedä sosiaaliselta polkumyynniltä jalansija satamissamme ja antaa sen sijaan ammattitaitoisille työntekijöille mahdollisuus työskennellä hyvissä sosiaalisissa olosuhteissa ja jos satamiemme sosiaalinen tasapaino halutaan säilyttää, tämä direktiivi on hylättävä. Kannatan sovitteluratkaisua ja tarkastelua, jotta voidaan todeta, onko lasi puoliksi täynnä vai puoliksi tyhjä, mutta tässä tapauksessa lasi ei ole puolillaan vettä; siinä on parlamentille vain muutama tippa. Voinkin todeta neuvostolle, ettei voi olla parlamentin edun mukaista omaksua ensin tiukka kanta ja tyytyä lopulta kuitenkin vähään. Kyse ei ole ainoastaan käsiteltävänä olevasta asiasta, vaan tällä kertaa kyse on myös käsityksestämme parlamentin asemasta. Siksi kehotankin voimakkaasti – ryhmäni tavoin – torjumaan tämän sovitteluratkaisun.
Vermeer (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, kahden ja puolen vuoden ajan on käyty keskusteluja, esitetty tarkistuksia ja mielenilmauksia sekä toimitettu äänestyksiä yötä myöden, ja nyt edessämme on kompromissiehdotus. Kaikki eivät ole tyytyväisiä siihen. Tulos merkitsee edistysaskelta Euroopan merenkulkualalle, ja haluan kiittää jäsen Jarzembowskia siitä, että hän on kaikesta huolimatta saanut aikaan jonkinlaisen tuloksen.
Keneltäkään ei liene jäänyt huomaamatta, että tämä aihe on nostattanut pintaan vahvoja tunteita. Tämä käy varsin selväksi satamatyöntekijöiden mielenosoituksista täällä Brysselissä ja jopa Rotterdamissa. Haluankin käsitellä lyhyesti kyseisiä mielenosoituksia. Mielenosoittajat ovat hyödyntäneet tehokkaasti demokraattista oikeuttaan pitää meidät parlamentin jäsenet täysin tietoisina tilanteesta. Pidän myönteisenä ajatusta siitä, että viesti pyritään saamaan perille mielenosoituksen avulla. On kuitenkin valitettavaa, jos tästä seuraa hävitystä, häiriötä, ihmisten uhkailua ja poikkeavien näkemysten tukahduttamista. Minulla on ensi käden kokemusta siitä, miten epämukavaksi tilanne voi muodostua, jos sattuu edustamaan eri näkemystä kuin mielenosoittajat. Tämä on hyvin valitettavaa. Lopulta ihmiset pakotetaan kohtuuttomuuksiin ja loanheittoon.
Tästä huolimatta olemme saavuttaneet jotakin – lainsäädännöllisen kehyksen, jossa otetaan huomioon selkeät ja avoimet suhteen satamien, viranomaisten ja palveluntarjoajien välillä, avoimuus rahoitettaessa satamia julkisista varoista sekä sopimus siitä, että vastaisuudessa laaditaan selkeät suuntaviivat valtiontukien yhteensopivuudesta unionin lainsäädännön kanssa.
Luotsauspalvelut on loppujen lopuksi sisällytetty ehdotukseen samoin kuin mahdollisuus itsekäsittelyyn, jota on mielestäni kuitenkin rajoitettu liiaksi. Merenkulkuyritykset ovat saaneet lisää tilaa yrittäjyydelle, ja sitä ne tarvitsevatkin varmistaakseen investoinneilleen hyvän tuoton. Liikkumatilan lisääntyminen merkitsee kasvua ja työllisyyttä. Työpaikkojen lisääminen on yleisesti ottaen parasta mahdollista sosiaalipolitiikkaa. Työn laadun suhteen meillä parlamentissa on hyvin vähän sananvaltaa, ja siksi meidän ei olekaan syytä ottaa sen parantamista tavoitteeksemme. Alankomaissa, missä tehdään paljon satamiin liittyvää työtä, edistytään jatkuvasti ja työrauhan rajoittamisessa on pysytty kohtuudessa. Lieventääkseni merenkulkuyritysten, satamien palveluntarjoajien ja ammattiliittojen huolta itsekäsittelymahdollisuuksien paranemisesta totean saaneeni niin maani sosiaaliministeriltä kuin liikenneministeriltäkin – entiseltä kollegaltamme Peijsiltä – kirjallisen lupauksen, jonka mukaan kyseiset ministerit ryhtyvät uusiin toimiin saadakseen tiukat takuut siitä, että Alankomaiden lainsäädännön noudattaminen varmistetaan satamissa. Tämänkaltaisten lupausten pitäisi olla mahdollisia myös muualla. Lyhyesti sanottuna edistymme asiassa, ja suurin osa liberaaleista äänestää ehdotuksen puolesta. 
Meijer (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, valtameriliikenne ja satamat tarjoavat enemmän mahdollisuuksia väärinkäytöksille kuin moni muu liiketoiminta. Niissä käsitellään valtioiden rajat ylittäviä tavaravirtoja, jotka eivät rajoitu vain Euroopan unionin alueelle vaan ulottuvat kaikkialle maailmaan. Maat eroavat toisistaan paitsi lainsäädännön myös ennen kaikkea työstä maksettavan palkan, työolosuhteiden ja ympäristönsuojelun suhteen. Juuri tällaisiin eroihin tarttuvat hanakasti ne, jotka näkevät sosiaalisessa polkumyynnissä ja ympäristön saastuttamisessa keinon nujertaa kilpailijansa.
Valtameriliikenteessä olemme tunteneet jo vuosia mukavuuslippuilmiön, joka tarkoittaa, että eurooppalaiset laivanvarustajat rekisteröivät aluksensa johonkin kehitysmaahan. Tästä seuraa, että laivanvarustajat maksavat matalampia veroja, välttävät monien säännösten noudattamisen ja voivat maksaa miehistöilleen kehitysmaiden palkkatason mukaisen korvauksen. EU:n kansalaisten omistamat yritykset kilpailevat keskenään kansainvälisessä viidakossa. Ei ole sattumaa, että tämä viidakko on pidetty tähän saakka mahdollisimman tiukasti Euroopan satamien ulkopuolella. Ilman ammattiliittojen käymiä taisteluja ja ilman paikallisia satamayrityksiä mukavuuslippusatamat olisivat saaneet vankan jalansijan jo kauan sitten. Tällaisissa satamissa palkat, turvallisuus ja ympäristönsuojelu ovat äärimmäisen heikkoja. Tällaiset satamat voivat tarjota vain väliaikaisia työpaikkoja, jotka ovat likaisia ja vaarallisia ja jotka houkuttelevat ennen kaikkea ammattitaidotonta työvoimaa. Tällaisissa satamissa suuren osan työstä tekevät kehitysmaiden kansalaiset, joilla ei ole lupaa tehdä muuta työtä Euroopan rannikoilla. Tämänkaltaisessa kilpailutilanteessa samalla alueella toimivat satamat tuhoavat toisensa. Voittajaksi selviytyy aina satamista epäsosiaalisin, vaarallisin ja ympäristön kannalta tuhoisin – satama, jonka mukavuuslippu liehuu korkeimmalla.
Mikäli Euroopan unioni haluaa yhtenäistää satamatyövoimaa koskevat säännökset, niiden avulla on poistettava epäreilu ja vaarallinen kilpailu samalla alueella toimivien satamien väliltä. Tämä ongelma on erityisen ajankohtainen Pohjanmeren rannikon satamissa niin Ranskan Dunkerquessa, Belgian ja Alankomaiden satamissa kuin Saksan Hampurissakin. Nämä satamat ovat rautateiden, jokien ja kanaalien välityksellä yhteydessä pitkälti samoihin teollisuusalueisiin ja kuluttajia ääriään myöten täynnä oleviin kaupunkeihin. Jo pitkään nämä satamat ovat yrittäneet viedä toisiltaan asiakkaita valtioiden voimakkailla investoinneilla, alhaisilla hinnoilla ja salamyhkäisillä järjestelyillä. Edellisellä istuntojaksolla tämä parlamentti totesi, että tilanteelle on todellakin tehtävä jotakin sellaisen satamadirektiivin avulla, joka tarjoaa parhaan mahdollisen suojan rekisteröidylle ja ammattitaitoiselle satamatyövoimalle koko Euroopan alueella ja jonka avulla voidaan estää virheellisestä lastauksesta aiheutuvat merenkulkuonnettomuudet, jollaiseen tanskalainen rahtialus Karin Cat joutui helmikuussa. Tämänkaltainen satamadirektiivi olisi yhdenmukainen niiden Euroopan unionin viime aikoina toteuttamien ympäristötoimien kanssa, joiden tarkoituksena on vaikeuttaa aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien päästämistä mereen sekä ajan myötä estää yksirunkoisilta tankkereilta pääsy Euroopan satamiin.
Tällaisen direktiivin sijaan komissio on ehdottanut direktiiviä, joka johtaa päinvastaiseen tilanteeseen. Mikäli nykyisen rekisteröidyn satamatyövoiman suojaamista epäreilua kilpailua vastaan hankaloitetaan tai vähennetään jäsenvaltioiden tasolla, seurauksena on vain tällaisen kilpailun lisääntyminen. Tavaroiden käsittelykustannukset satamissa saattavat vähentyä tällä tavoin, mutta käsittelykustannukset muodostavat valtaosassa tapauksista vain mitättömän pienen osan tuotantokustannuksista.
Parlamentti tarkisti näitä suunnitelmia sekä ensimmäisessä käsittelyssä kaksi vuotta sitten että toisessa käsittelyssä maaliskuussa. On myönnettävä, ettei näissä tarkistuksissa menty niin pitkälle kuin ammattiliitot halusivat eikä mahdollisuutta väärinkäytöksiin poistettu, mutta eri intressejä edustavat osapuolet näyttivät pystyvän hyväksymään tilanteen jossakin määrin. Näin ei ole enää, sillä liikenneneuvosto kieltäytyi viime kesänä järjestelmällisesti hyväksymästä mainittuja tarkistuksia. Sovittelumenettelyssä parlamentin valtuuskunta vaikutti aluksi pitäytyvän määrätietoisesti parlamentin aiemmin hyväksymässä kannassa. Tämä ei koskenut ainoastaan vasemmistoryhmiä, vaan kuulin asiasta myös kristillisdemokraateilta ja liberaaleilta.
Useimmat näistä vastalauseista olivat yhtäkkiä kaikonneet 29.� syyskuuta. Kahdeksan jäsenvaltiota viidestätoista oli luopunut parlamentin saavutuksista ja vaihtanut ne uuteen kilpailukykyä koskevaan tutkimukseen sekä tekstiin, jossa pallotellaan sanoilla "saa" ja "täytyy". Direktiivin saattaminen voimaan oli yhtäkkiä tärkeämpää kuin sen tarkka sisältö. Lopullinen ehdotus tuo vahvasti mieleen Espanjan ja Italian toimet monopoliasemassa olevien Välimeren alueen satamien suhteen. Direktiivin soveltaminen Euroopan muihin osiin johtaa uusiin työriitoihin ja väärinkäytöksiin – etenkin Pohjanmeren satamissa. Satamatyöntekijät niin nykyisissä kuin tulevissakin jäsenvaltioissa ovat tehneet useaan otteeseen selväksi, etteivät ne voi hyväksyä tätä.
Tällaisessa tilanteessa kyseinen direktiivi on vahingollinen, eikä sitä näin ollen pidä hyväksyä. Ehdotus on hylättävä torstaina.
Bouwman (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, niin paljon kuin haluankin kiittää esittelijää, komission jäsentä ja muita heidän tekemästään työstä, minun on todettava, ettei tämä työ ole tuottanut toivottua tulosta. Satamia koskeva vihreä kirja oli selkeä, sillä sen tarkoituksena oli käydä käsiksi satamien väliseen kilpailuun, etenkin epäreiluun kilpailuun ja tämän epäreilun kilpailun vaikutuksiin, jotka kohdistuvat ympäristöön uusia terminaaleja rakennettaessa. Lopulta olemme päätyneet direktiiviin, joka koskee satamissa tapahtuvaa kilpailua ja markkinoiden avaamista uusille palveluntarjoajille. Kun tarkastelemme sovittelumenettelyn tulosta, meidän on todettava, ettei tasapaino ole suotuisa. Tulos ei sisällä pakollisia toimilupia, joita vaadittiin uusilta palveluntarjoajilta sosiaalisten, ympäristöä koskevien ja muiden vaatimusten, kuten turvallisuuden vuoksi. Itsekäsittelyn määritelmä puuttuu: ehdotuksessa viitataan omiin miehistöihin, mikä jättää nykyisten työsuhteiden vallitessa paljon pelivaraa useimmissa satamissa. Luotsauksesta on sanottu jo tarpeeksi. Jäsen Jarzembowskin mielistellen peräänkuuluttama avoimuus on edistysaskel, mutta senkään suhteen ei päästä edes lähelle sitä, mitä aiemmin pyysimme.
Ehdotusta on kaiken kaikkiaan mahdotonta hyväksyä, varsinkaan kun pidetään mielessä ILO:n sopimukset epäasianmukaisista työolosuhteista ja turvallisuudesta. Nämä satamat ovat suuressa vaarassa muuttua mukavuuslippusatamiksi. Ottaen huomioon kaikki näkökohdat me Vihreät� /� Euroopan vapaa allianssi –ryhmän jäsenet torjumme tämän sovitteluratkaisun, sillä ehdotuksessa ei ole löydetty asianmukaista tasapainoa. Vapauttaminen ei ole mikään patenttiratkaisu, ja, kuten komission jäsen de� Palaciokin totesi, ehdotuksen hylkääminen ei aiheuta muille minkäänlaisia ongelmia. 
Esclopé (EDD ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, syyskuussa sovittelukomiteassa tehty sovitteluratkaisu ei tyydytä meitä yhtään sen enempää kuin aiemmat käsittelytkään. Erittäin tiukaksi muodostuneen äänestyksen – kahdeksan ääntä puolesta ja seitsemän vastaan – valossa voidaan todeta, ettemme ole yksin. Jäsen Jarzembowski on kuitenkin ottanut käyttöön huomattavat suostuttelutaitonsa.
Vaikka olimmekin automaattisesti yhtä mieltä siitä, että meidän on pyrittävä lisäämään tehokkuutta pystyäksemme vastaamaan kilpailukykyyn liittyviin haasteisiin globalisoituneessa taloudessa, emme halunneet pyrkiä tähän millään vanhalla tavalla, joka merkitsisi lopulta vain yhtä päämäärää – satamapalvelujen täydellistä vapauttamista. Tosiasiassa meidän on pidettävä tavoitteenamme teknistä, sosiaalista ja ympäristöä koskevaa turvallisuutta riippumatta siitä, millainen uudistus pannaan täytäntöön. Vaikka luotsauspalvelut onkin nyt pintapuolisesti suojattu hillittömältä kilpailulta, kullekin jäsenvaltiolle annettu toimintavapaus vaikuttaa mielestämme olevan liian suuri ja ristiriidassa julkisten palvelujen käsitteen kanssa. Luotsauspalveluthan ovat julkisia palveluja, mikä on tunnustettu niin jäsenvaltioissa kuin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessakin.
Itsekäsittelyn osalta sosiaalinen ja ympäristöä koskeva turvallisuus saattaa niin ikään heikentyä, mikäli laivanvarustajat käyttävät omia laitteitaan ja omia työntekijöitään, jotka ovat kokemattomia, kouluttamattomia ja tilapäisiä. Työntekijöiden sosiaaliturva ja parhaan mahdollisen turvallisuuden takaamiseen liittyvät määräykset eivät luultavasti paina kovin paljon, kun toisessa vaakakupissa on halvan työvoiman avulla saavutettu taloudellinen hyöty. Siinä missä onnettomuusriskien välttäminen edellyttää koko palveluketjussa – luotsauksessa, kiinnityksessä ja lastin purkamisessa – kyseisiin toimiin erikoistuneita ammattilaisia, itsekäsittely merkitsisi heikennystä tarjottuihin palveluihin, ammatillisiin pätevyysvaatimuksiin ja ympäristöä koskevaan turvallisuuteen sekä aiheuttaisi työpaikkojen menetyksistä johtuvia sosiaalisia kustannuksia.
Lopuksi totean, että torjumme ajatuksen mukavuuslippusatamien luomisesta ja terminaaleissa tapahtuvasta itsekäsittelystä. 
Dillen (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Flanderissa tuhannet flaamilaisten satamatyöntekijöiden perheet odottavat levottomina tämän viikon torstaita nähdäkseen, miten satamapalvelujen vapauttamista koskevassa äänestyksessä käy. Tuhannet flaamilaiset ovat odottaneet tätä viikkoa levottomina saadakseen tietää, onko heillä työpaikka vielä muutaman kuukauden kuluttua. Siitä on pohjimmiltaan kysymys mietinnössä, josta tänään jälleen keskustelemme – ei mistään muusta. Tuhansille flaamilaisille satamatyöntekijöille vapauttaminen merkitsee tässä yhteydessä ainoastaan työttömyyttä ja sosiaalista kärsimystä. Uskomalla sokeasti omaan ideologiaansa ja sivuuttamalla kaikki todelliset neuvottelut asianosaisten kanssa komissio on osoittanut jälleen kerran, että se vähät välittää toissijaisuusperiaatteesta, jolla "Euroopan onnelan" puolestapuhujat ovat pommittaneet meitä Maastrichtista lähtien. Satamakysymyksessä komissio kajoaa todellakin perinteisiin, jotka ovat jo vuosikymmenten ajan tuoneet maailmanlaajuista mainetta ja kunniaa flaamilaisille satamille. Äänestäessämme torstaina tästä mietinnöstä saatamme ultraliberaalin ideologian nimissä pyyhkäistä olemattomiin vuosikymmeniä kestäneen sosiaalisen rauhan flaamilaisissa satamissa. Kyseinen ideologia saattaakin johtaa päinvastaiseen tulokseen kuin mihin sillä pyritään.
Vapauttamistoimet erityisesti energiantuotannon ja rautatieliikenteen alalla ovat osoittaneet paitsi Flanderissa myös esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa, että niillä voi olla myös epäsuotuisa vaikutus kilpailuun, työn laatuun ja palvelujen tarjoamiseen. Tämänkaltaisella vapauttamisella saattaisi olla tuhoisat vaikutukset satamillemme ja niiden kilpailukyvylle, työllisyydelle ja palvelujen tarjoamiselle. Vielä ei ole kuitenkaan liian myöhäistä.
Toivon, että kaikki parlamentin jäsenet – riippumatta ryhmästään ja poliittisesta vakaumuksestaan – ottavat torstaina huomioon satamatyöntekijöiden epävarman tilanteen paitsi Antwerpenissa, Zeebruggessa ja Gentissä myös muissa Euroopan satamissa. Toivonkin, että tämä mietintö hylätään suurella enemmistöllä. 
Savary (PSE ).
    Arvoisa komission jäsen, aloititte Prestigeäkoskeneen keskustelun selittämällä meille, että merenkulkualalla vallitsi kontrolloimaton vapaus, eräänlainen viidakko, joka oli alistettava säännöille. Tuolloin käsitellyt turvallisuuskysymykset ovat kuitenkin valitettavasti muuttuneet yhä selvemmin sosiaalisiksi kysymyksiksi.
Me kaikki tiedämme, että merenkulkumiehistöt ovat erittäin monenkirjavia niin kansallisuuksien kuin ihmisten sosiaalisen ja maantieteellisen alkuperänkin perusteella. Tällaisessa tilanteessa itsekäsittely merkitsee merenkulkualalla vallitsevan sosiaalisen viidakon ulottamista satamiimme. Aiheutuva ongelma liittyy luonnollisesti niin vastaanottajamaan kuin kyseisen satamankin sosiaalisten sääntöjen noudattamisen valvontaan. Kuka voi väittää uskottavasti, että kun kaksi filippiiniläistä, kaksi malaijilaista, kaksi argentiinalaista ja yksi afrikkalainen astuvat satamaan, johon heidän laivansa on juuri poikennut, nämä itsekäsittelyyn osallistuvat työntekijät noudattavat siinä maassa vallitsevia sosiaalisia sääntöjä, jossa kyseinen satama sijaitsee?
Onkin luonnollista, että satamatyöntekijät – kuten satama-alan yrityksetkin koko Euroopassa – ovat ymmärtäneet, että nyt halutaan kilpailla sosiaalisen polkumyynnin keinoin eli hajottamalla kokonainen ammattikunta niin julkisella kuin yksityiselläkin sektorilla. Siksi emme saakaan päästää sutta lampaiden vartijaksi. Sen sijaan meidän on välttämätöntä – ja tämän kaikki kansat kyllä ymmärtäisivät – pyrkiä vilpittömästi torjumaan anarkiaa, jossa liput ja miehistöt alistetaan orjuudelle, ja varmistamaan, että kaikkia sääntöjä noudatetaan. Suurin osa Kansainvälisen merenkulkujärjestön maista kiertää nämä säännöt kokonaan. Kaikkihan tietävät näiden maiden olevan merirosvomaita, ja näistä maista tulevat laivanvarustajat ovat niin ikään pelkkiä merirosvoja.
Mikäli meidän olisi mahdollista palauttaa järjestys sekä yhtenäistää kaikkien omien maidemme verotukselliset ja sosiaaliset olosuhteet, tämänkaltainen direktiivi olisi varmasti uskottava ja voisimme puhua rehdistä kilpailusta; tämä pätee merenkulkualan lisäksi myös raskaaseen liikenteeseen. Valitettavasti ehdotatte kuitenkin sosiaalisia ikävyyksiä, emmekä me voi näissä olosuhteissa ottaa sellaista riskiä. 
Sterckx (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä jäsen Jarzembowski, kiitän tekemästänne työstä mutta en kannata sovitteluratkaisua, sillä mielestäni siitä puuttuu eräs olennainen asia – se, että EU:n satamissa olisi käytettävä toimilupia. Parlamentti hyväksyi tämän vaatimuksen toisessa käsittelyssä, mutta sitä ei ole sisällytetty sovitteluratkaisuun. Toimivaltaisella viranomaisella on oikeus vaatiatoimilupaa, mutta sen ei edellytetä tekevän niin, mikä on mielestäni keskeinen kysymys.
Työskentelin kovasti sekä ensimmäisessä että toisessa käsittelyssä parantaakseni toimilupia koskevaa artiklaa, ja joillakin aloilla turvauduin jopa arvoisan komission jäsenen apuun. Onnistuimme parantamaan tätä toimilupajärjestelmää niin ensimmäisessä kuin toisessakin käsittelyssä. Hyvä jäsen Jarzembowski, tästä huolimatta minusta tuntuu, että olisimme voineet mennä sovittelumenettelyssä hieman pidemmälle ja että meidän olisi kenties pitänyt käyttää kaikki aikamme tekstin parantamiseen myös tämän kysymyksen osalta.
Kannatan joka tapauksessa vapaita satamapalveluja. Mielestäni kaikilla pitäisi olla mahdollisuus tarjota palvelujaan satamissa, mutta näiden vapaiden palvelujen vastapainona pitäisi olla toimilupajärjestelmä, joka olisi säädettävä niin, että me voimme esittää omia vaatimuksiamme ympäristönsuojelun, julkisten palvelujen ja – viimeisenä muttei vähäisimpänä – sosiaaliturvalainsäädännön alalla.
Flaamilaisissa satamissa satamatyöntekijöiden, työnantajien ja satamayritysten väliset suhteet ovat huonontuneet selvästi viimeisen puolentoista vuoden aikana. Kävi ensi torstain äänestyksessä miten tahansa, tähän yhä pahenevaan tilanteeseen on puututtava joko direktiivin avulla tai ilman sitä. Haluankin pyytää kaikkia asianosaisia kokoontumaan neuvottelupöydän ääreen keskustelemaan satamiemme tulevaisuudesta ja varmistamaan joko direktiivin avulla tai ilman sitä, ettei satamiemme tulevaisuutta vaaranneta.
Ainardi (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämä ei todellakaan ole ensimmäinen kerta, kun tästä direktiivistä keskustellaan. Olen edelleen sitä mieltä, että kyseessä on liberalistinen direktiivi, jonka taustalla on yksi ainoa tavoite: kustannusten vähentäminen heikentämällä turvallisuutta, työllisyyttä ja palvelujen laatua.
Suurimman ongelman muodostaa todellakin itsekäsittely. Vaikka itsekäsittely rajoitettaisiinkin merenkulkumiehistöön ja vaikka aina oletettaisiin, ettei toimista aiheudu mitään seurauksia jäsenvaltioiden sosiaaliturvalainsäädännölle, alusten miehistöt tai erikseen palkatut työntekijät voivat suorittaa lastaus- ja purkutoimenpiteitä nykyisen ammattitaitoisen henkilöstön sijaan, kuten huomautitte. Haluttiinpa sitä tai ei, itsekäsittely merkitsee sosiaalisen polkumyynnin sallimista, vaikka sen yhteydessä puhutaankin nyt turvallisuudesta ja työntekijöiden ammattitaidosta. Tällainen järjestelmä olisi vaarallinen ihmisille, sillä siinä sallittaisiin turvallisuuden kannalta vahingollisia käytäntöjä: riittämätön ammattitaito, piittaamattomuus toiminta-alueesta ja määräyksistä, puutteellinen kielen ymmärtäminen ja riittämätön koulutus. Jokainen laivanvarustaja voisi näin ollen palkata halpaa työvoimaa, mikä olisi vaarallista niin satamille kuin niiden ympäristöllekin. Tämä ongelma vaikuttaa satamatyöntekijöiden lisäksi myös muihin ammattikuntiin, erityisesti rannikkoluotseihin ja muihin luotseihin, jotka ensimmäisessä versiossa jätettiin soveltamisalan ulkopuolelle, sekä niihin hinauksesta huolehtiviin työntekijöihin, joita koskevat satamaviranomaisten asettamat rajoitukset. Lisään tähän vielä, että koska neuvosto ei säilyttänyt toimilupia, joita laivanvarustajien olisi pitänyt anoa ennen itsekäsittelyyn ryhtymistä, lopputuloksena on viidakon lakien käyttöönotto koko alalla, kuten kollegani Savary totesi.
Tällä tavoin epävarmuudesta on tulossa kaikkien niiden ammattitaitoisten työntekijöiden harmi, jotka ovat tähän saakka pitäneet huolta satamien turvallisuudesta – satamatyöntekijöiden, jotka täyttävät hyvin tärkeän taloudellisen tehtävänsä huolehtimalla turvallisuudesta vaikeissa olosuhteissa, sekä meriteknisten palvelujen tarjoajien, kuten rannikko- ja muiden luotsien, joiden palvelut on tunnustettu kaikkialla yleishyödyllisiksi. Kaikkia näitä työntekijäryhmiä on pidettävä keskeisinä kumppaneina, jotka tekevät oman osuutensa edistettäessä merenkulun turvallisuutta ja kestävää kehitystä. Meille esitetyllä ehdotuksella on väistämättä vakavia sosiaalisia vaikutuksia paitsi satamien myös työllisyyden kannalta. Asianosaisten kanssa ei ole käyty todellisia neuvotteluja. Tänään meitä pyydetään äänestämään sellaisen tekstin puolesta, jonka kaikki satamissa työskentelevät ammattilaiset ovat torjuneet. On pakko todeta, että tämä on merkillinen käsitys demokratiasta. Eilisiltana työntekijöiden edustajat tapasivat täällä Strasbourgissa jälleen eri ryhmät selvittääkseen niille näkemyksiään ja soittaakseen hälytyskelloja. Mielestäni emme saa sulkea korviamme varoituksilta. Näillä ihmisillä on kerrottavanaan asioita, joita meidän on kuunneltava.
Lopuksi haluan todeta, että mielestäni on mahdotonta tarkastella tätä direktiiviä irrallaan keskusteluista, joita käymme merenkulun turvallisuudesta. Parlamenttimme on ilmoittanut kannattavansa väliaikaisen tutkintavaliokunnan perustamista Prestigeä varten. Arvoisa komission jäsen, olemme keskustelleet parlamentissa paljon erilaisista toimista merenkulun turvallisuuden parantamiseksi, ja te olette esittänyt järkeviä ehdotuksia. Itse en koskaan unohda sitä, että niissä lukuisissa kokouksissa, joihin minulla on ollut mahdollisuus osallistua Ranskan rannikolla, kaikki merenkulkualan ammattilaiset ovat Prestigen onnettomuuden jälkeen korostaneet poikkeuksetta turvallisuuden alkavan satamista. Puhuitte johdonmukaisuudesta. Nähdäkseni on kuitenkin uskomattoman epäjohdonmukaista, että yhtäällä toteutetaan myönteisiä toimia merenkulun turvallisuuden parantamiseksi ja toisaalla vesitetään nämä toimet tehokkaasti päätöksellä itsekäsittelystä. Euroopan satamien turvallisuuden, työllisyyden ja kestävän kehityksen nimissä meidän on hylättävä tämä asiakirja. 
Maes (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, satamat ovat hyvinvointimme kannalta äärimmäisen tärkeitä, ja ne ovat keskeinen tekijä maailmankaupassa. Tämän vuoksi meidän on vältettävä epäreilua kilpailua satamien välillä. Voimme kuvitella mielessämme tämän suuntaisen direktiivin, mutta sellaista ei ole vielä laadittu. Kiistat eivät kuitenkaan saa johtaa turvallisuuden puutteeseen, sosiaaliseen polkumyyntiin eivätkä ympäristön saastumiseen satamissa. Tältä osin itsekäsittely, jota tässä foorumissa on ehdotettu, muodostaa vesitetyssä muodossaankin vakavan uhan. Tätä taustaa vasten Euroopan parlamentti olisi halunnut saattaa itsekäsittelyn riippuvaiseksi todellisista, pakollisista toimiluvista ja jättää luotsauspalvelut kilpailun ulkopuolelle. Siksi onkin hyvin valitettavaa, etteivät neuvosto ja komissio noudattaneet sitä sovitteluratkaisua, joka parlamentissa saavutettiin. Kaksi ja puoli vuotta kestäneestä keskustelusta huolimatta leirit ovat yhä täysin erillään. Olemme rikkomassa satamiemme sosiaalista perinnettä. Mukavuuslippulaivojen lisäksi nyt ollaan perustamassa myös mukavuuslippusatamia. Tämä pelko koskettaa paitsi satamatyöntekijöitä myös niitä, jotka ovat huolissaan satamiemme sosiaalisesta rauhasta. Hyvä jäsen Miguélez� Ramos, teidän direktiivinne on vaaraksi tuolle rauhalle. Nämä vapauttamista koskevat vaatimukset aiheuttavat juuri nyt satamillemme enemmän riskejä kuin hyötyä. Tämän vuoksi äänestämme ehdottomasti niitä vastaan. 
Van Dam (EDD ).
    Arvoisa puhemies, kannatin toisessa käsittelyssä hyvin voimakkaasti parlamentin kantaa. Jos vertaan sitä sovittelumenettelyn lopputulokseen, on päivänselvää, että neuvoston kanssa saavutetussa sopimuksessa keskitytään eri kysymyksiin kuin niihin, joita parlamentti pitää tärkeimpinä. Hyväksymällä kilpailusta tehtäviä tutkimuksia koskevat sitoumukset olemme itse asiassa hyväksyneet satamien sisäisen kilpailun. Tämä vaihtokauppa on kaikkea muuta kuin oikeudenmukainen. Sopimus merkitsee etujen ja velvoitteiden jakautumista epäoikeudenmukaisesti työnantajien ja työntekijöiden kesken. Muilla liikenteen aloilla on osoitettu, että huonoon sosiaaliseen hallintoon liittyvät riskit on syytä minimoida. Näin ei ole käynyt satamien osalta, vaikka tarvetta tähän olisi. Oman näkemykseni mukaan yleinen toimilupien edellyttäminen palvelisi tätä tarkoitusta paljon tehokkaammin. Kun otetaan huomioon, että haluamme omaksua kestävän liikennepolitiikan ja rakentaa yrityksiä, henkilöstöä ja yhteiskuntaa varten kestäviä järjestelmiä, en voi kannattaa tulosta, jonka komitea on tänään esittänyt.
Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, kuten on perustellusti huomautettu, olemme omistaneet kahden ja puolen vuoden työn tälle tärkeälle ja ratkaisevalle aiheelle, joka – kuten voimme todeta – herättää suuria intohimoja.
Olen aidosti yllättynyt tämänpäiväisestä keskustelusta, sillä vaikuttaa siltä, että olemme asettamassa satamissamme vastakkain 1800-luvun sosiaalisen Euroopan ja 1920-luvun Chicagon kapitalismin ja mafiatoiminnan – ja todellisuudessa haluamme juuri päinvastaista.
Elämme 2000-luvulla. Tavoitteenamme on nykyaikainen ja tehokas sosiaalinen Eurooppa. Haluamme kestäviä satamia, jotka ovat kilpailukykyisiä ja pystyvät tarjoamaan vaihtoehdon muille liikennemuodoille. Meille esitelty asiakirja ei luonnollisestikaan takaa meille tätä, mutta se on pieni ensiaskel, vaikkakin paljon pienempi kuin monet meistä odottivat. Sellainen on Eurooppa, johon uskon. Minun Eurooppani ei ole 1800-luvun Eurooppa eikä Eurooppa, joka heijastelee 1920-luvun Chicagoa. Ehkäpä jotkut haluavat sitä. Ehkäpä jotkut haluavat säilyttää sen. Emme luonnollisestikaan aio kannattaa sitä, ja siksi aiomme äänestää sovittelutuloksen puolesta.
Haluan kiittää komission jäsentä siitä, että hän on pitänyt kiinni satamiemme uudistamista koskevasta tavoitteesta, sekä esittelijää ja tiettyjä poliittisia ryhmiä siitä, että he ovat puolustaneet satamiemme uudistamista ja kilpailukykyä huolimatta paineesta, jonka tietyt Euroopan satamissa työskentelevät työntekijät ovat heihin kohdistaneet ja jota on täysin mahdotonta hyväksyä. 
Wiersma (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, sanojen "täytyy" ja "saa" välillä on suunnaton ero. Sovittelun jälkeen edessämme on nyt direktiivi, jossa todetaan, että satamat saavat ottaa käyttöön toimilupajärjestelmän ja erityisesti että satamat saavat suorittaa lastaamiseen ja purkamiseen liittyvän työn itse. Taannoin toisessa käsittelyssä hyväksymässämme Jarzembowskin mietinnössä todettiin vielä, että satamien ottaa toimilupajärjestelmä käyttöön. Huomattava osa kompromissitekstistä eroaakin toisessa käsittelyssä hyväksytystä tekstistä. Sanojen "saa" ja "täytyy" välisellä erolla on merkittäviä vaikutuksia Euroopan satamille ja niiden työntekijöille. Toimilupajärjestelmän vapaaehtoisuus edistää epäreilua kilpailua, mikä saattaa olla vahingoksi työvoiman laadulle satamissa, joissa on asianmukainen toimilupajärjestelmä. Tämä ei ole varmastikaan ollut näiden vapauttamistoimien tarkoituksena. Direktiivillä säilytetään toisen luokan satamat, mistä seuraava epäreilu kilpailu saattaa olla vahingoksi työvoiman laadulle hyvin organisoiduissa satamissa.
Oma puolueeni, Alankomaiden työväenpuolue, on aina painottanut yhtä seikkaa, joka on nytkin vähimmäisvaatimuksenamme. Satamissa toteutettavia omia lastaus- ja purkutoimia on säädeltävä asianmukaisen toimilupajärjestelmän avulla, ja sen on koskettava kaikkia. Tämä tunnustettiin sovittelumenettelyssä. Nyt itsekäsittelyn alalla ei kuitenkaan olla ottamassa käyttöön pakollista toimilupajärjestelmää. Lyhyesti sanottuna on poissuljettua, että yhtenäistäisimme käytännöt niinkin keskeisen kysymyksen kuin satamissa toteutettavien omien lastaus- ja purkutoimien osalta. Tästä seuraa, että käytännöt saattavat olla eri satamissa erilaisia. Näin ollen itsekäsittelystä on tullut huono esimerkki vapauttamisesta. On merkillepantavaa, että EU kykenee kyllä laatimaan kaikkia koskevia yksityiskohtaisia säädöksiä monissa tilanteissa mutta että se ei ole pystynyt tähän nyt, kun kyse on työn laadusta. Meidän on kerrottava tämä jälleen kerran niille ihmisille, joiden eduista nyt on kysymys. Ei siis liene yllätys kenellekään, joka on kuullut puheenvuoroni, ettei ryhmälläni ole muuta vaihtoehtoa kuin äänestää tätä direktiiviä vastaan. 
Pohjamo (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan ensiksikin kiittää herra Jarzembowskia kovasta työstä tässä asiassa. Esillä oleva kompromissi on varovainen askel satamapalvelujen markkinoiden avaamiseen ja avoimuuden lisäämiseen satamissa. Kompromissi ei ole paras mahdollinen mutta kuitenkin hyväksyttävissä oleva ratkaisu. Luotsauspalvelujen sisällyttäminen direktiivin piiriin on ongelmallista erityisesti meriturvallisuuden ja ympäristön kannalta herkillä alueilla. Sovittelussa hiottu kompromissi on kuitenkin tältäkin osin hyväksyttävissä.
Liikenteen solmukohtina satamien tehokkuuden ja kilpailukyvyn lisääminen on tärkeää koko unionin liikennejärjestelmän kehittämisessä. Hallitun, terveen kilpailun avaaminen ja avoimuuden lisääminen satamissa parantaa satamien kilpailukykyä ja tehokkuutta, mikä lisää yhdistettyjä kuljetuksia ja meriliikennettä. Merentakaisille alueille merikuljetukset ovat elintärkeitä ja ruuhkautuneille alueille ne tarjoavat ympäristöystävällisemmän vaihtoehdon. Tämä kompromissi on varovainen askel oikeaan suuntaan. 
Markov (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olen jokseenkin yllättynyt. Arvoisa komission jäsen, olette väittänyt, että tämän direktiivin avulla kehitämme liikennepolitiikkaa kestävämpään suuntaan. Haluan muistuttaa teitä siitä, mitä kestävyys merkitsee. Göteborgissa määriteltiin, että se merkitsee tasasivuista kolmiota, jonka sivuina ovat talous-, ympäristö- ja sosiaalipolitiikka. Sallinette minun esittää teille yksinkertaisen kysymyksen: millä tavoin edistätte kestävyyttä, kun olette tämän direktiivin myötä vaarantamassa satamien turvallisuuden? Direktiivi aiheuttaa entistä suurempaa vahinkoa ympäristölle, eikä ympäristönsuojelua edistetä sen avulla millään tavalla. Millä tavoin vahvistatte sosiaalista puolta, kun sallitte itsekäsittelyn, joka tarkoittaa, että aluksen miehistö – joka on matkustanut aluksen mukana koko matkan – joutuu nyt kaiken lisäksi huolehtimaan myös lastaus- ja purkutyöstä? Tällä ei ole mitään tekemistä työajan lyhentämisen ja ammattitaidon kanssa.
Jäsen Hatzidakisin esittämä väite, jonka mukaan näin luodaan uusia työpaikkoja, on silkkaa hulluutta. Ottakaa järki käteen: jos nämä työt annetaan sellaisten ihmisten tehtäviksi, joiden vastuulla on jo entuudestaan muita töitä, työpaikat vähenevät eikä uusia pääse syntymään. On myös Lissabonin ohjelman vastaista, että haluamme saavuttaa täystyöllisyyden vuoteen� 2012 mennessä mutta etenemme jatkuvasti päinvastaiseen suuntaan. Arvoisa komission jäsen, minun on sanottava teille rehellisyyden nimissä, että olisin todellakin odottanut teidän tarkastelevan näitä näkökohtia asianmukaisella tavalla. Toimitte kuitenkin täysin yksipuolisesti, mikä osoittaa teidän haluavan, kuten itsekin totesitte, että vapauttamista jatketaan.
Mikäli tämä on tavoitteenanne, voitte vallan hyvin sanoa sen. Siinä tapauksessa on päivänselvää, ettemme löydä koskaan yhteistä nimittäjää, sillä teille vapauttaminen ei merkitse mitään muuta kuin taloudellisten kustannusten leikkaamista. Voitte hyvin olla tätä mieltä, mutta minä en ole, eikä ole sen paremmin ryhmänikään.
Satamatyöntekijöiden ja luotsien osalta olette käymämme keskustelun aikana vastannut joihinkin odotuksiimme, kuten jäsen Jarzembowskikin tietää, mutta on myös monia odotuksia, joihin ette ole vastanneet. Loppujen lopuksi teillä ei sovittelumenettelyn jälkeen ole puolellanne yhtään asianosaista – ei ainoatakaan! Eilen luonamme kävi jälleen satamatyöntekijöitä, joiden esittämät 21� 000� allekirjoitusta ovat tällä alalla poikkeuksellisen suuri määrä, mutta te ette ota huomioon edes niitä. Nähdäkseni tämä merkitsee, että turvallisuuden ja sosiaalisten normien edistämisen ja kilpailun tasapuolistamisen sijaan direktiivi on johtamassa juuri päinvastaiseen tulokseen. Tämän vuoksi emme voi tehdä muuta kuin hylätä sen. 
Dhaene (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluamme kyllä lisätä meriliikennettä mutta vain, jos se on turvallista. Kuten monet puhujat ovat jo todenneet, direktiivin seuraukset ovat todellakin haitalliset satamatyöntekijöille, sillä meillä ei ole sosiaalisia vähimmäisnormeja, jotka voitaisiin panna täytäntöön koko EU:ssa.
Itse asiassa tämä on huono esimerkki koko muulle maailmalle. Me eurooppalaiset yritämme aina päihittää muut sosiaalisilla normeillamme. Mikäli tämä direktiivi hyväksytään, edistämme kuitenkin kielteistä globalisaatiota ja sosiaalista syrjäytymistä. Ne erehtyvät, jotka katsovat, että nykyinen teksti tarjoaa yhä mahdollisuuden jarruttaa alaspäin suuntautuvaa kierrettä. Tämä käy pian selväksi, sillä satamien välinen kilpailu on häikäilemätöntä. Ellei tiukkoja ehtoja aseteta, itsekäsittelystä muodostuu kuolinisku tavallisille satamatyöntekijöille, ja tämä teksti merkitsee huonoja aikoja myös luotseille. Toisin kuin tekstissä todetaan, me haluamme lisätä pakollista luotsausta. Riskit kasvavat jatkuvasti, sillä liikenne laivareiteillä lisääntyy ja merenkulkumiehistöt ovat yhä huonommin koulutettuja. Flanderin rannikon edustalla uponnut Tricolor oli tästä karmea osoitus. Läheltä piti -tilanteita on ollut niitäkin yli 60� kappaletta. Tämän vuoksi aluksilla on oltava päteviä luotseja. Jos tästä tingitään, tingitään myös turvallisuudesta, ja samalla leikitään elämän ja ympäristön kustannuksella. 
Andersen (EDD ).
   Arvoisa puhemies, mikäli halutaan, että Euroopan parlamentti otetaan vakavasti, sen on pitäydyttävä aiemmissa päätöksissään ja äänestettävä sovittelussa saavutettua tulosta vastaan.
Sovittelun perusteella laaditussa asiakirjassa ei ole minkäänlaisia merkkejä niistä huomattavista muutoksista, jotka parlamentti hyväksyi toisessa käsittelyssä komission ehdotukseen. Esimerkiksi oikeus vaatia yhteisten sopimusten noudattamista kansallisella tasolla on sivuutettu täysin. Lisäksi vapauttaminen on nyt ulotettu koskemaan myös luotseja.
Mikäli parlamentti äänestää ehdotuksen puolesta, laivanvarustajat tulkitsevat tekstiä itse ja ovat vapaita päättämään hetken mielijohteesta, päättävätkö he käyttää työhön merimiehiä vai satamatyöntekijöitä. Aivan samalla tavoin yrittäjät ja laivanvarustajat voivat viitata kintaalla myös vaivalla saavutetuille oikeuksille ja palkkasopimuksille. Niin yrittäjät kuin laivanvarustajatkin ovat vapaita valitsemaan, kenet he haluavat palkata, ja he voivat käyttää alusten lastauksessa ja purkamisessa järjestäytymätöntä ja alipalkattua työvoimaa sen sijaan, että he käyttäisivät tähän koulutettuja satamatyöntekijöitä, jotka ovat sopimusten avulla varmistaneet oikeutensa työhön ja asianmukaisiin työolosuhteisiin.
Tästä ovat seurauksena satamatyöntekijöiden työttömyys sekä mukavuuslippusatamat, jotka sopivatkin yhteen jo nykyään näkemiemme mukavuuslippulaivojen kanssa. Vapauttaminen on osittain syynä myös satamien turvallisuuden heikkenemiseen aikana, jolloin satamien suojaamiseen terrorismilta suunnataan muuten suuria investointeja.
Tanskassa kyse ei ole ainoastaan noin 1� 500� satamatyöntekijästä. Vaarassa on tanskalainen sopimusmalli: kyse on siitä periaatteesta, miten pitkälle EU:n menee yhdenmukaistaessaan palkka- ja työehtoja ja puuttuessaan niihin. On hyvin mahdollista, että myös muita ammattiryhmiä otetaan tarkasteltaviksi. Siksi onkin tärkeää vetää raja rantahiekkaan. 
Langenhagen (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, keskustelussa on viitattu aaltoihin: nämä aallot piiskaavat yhä kotiseutuani Pohjois-Saksassa, ja niiden voima on hyvin suuri. Hädin tuskin kahdessa minuutissa on vaikea puhua kysymyksestä, joka vaikuttaa koko Euroopan satamien ja rannikkoalueiden rakenteeseen. Olen täysin vakuuttunut niistä eduista, jotka saavutamme luomalla selkeän ja avoimen yhteisen lainsäädäntökehyksen. Olen vakuuttunut siitä, että satamien välinen kilpailu edellyttää yhä tarkoituksenmukaista kehystä ja tiettyjä säädöksiä – ei vähiten työntekijöidemme ja ympäristömme hyvinvoinnin vuoksi. Tämä on siis se suuri tavoite, jota kohti yhdessä pyrimme. Parlamentin jäsenet ovat esittelijä Jarzembowskin johdolla paneutuneet käsittelyyn huolellisesti ja laatineet lukuisia tarkistuksia muotoillakseen tavoitteesta aiempaa selkeämmän ja oikeudenmukaisemman. Sovittelumenettely ei ole mikään sunnuntaikävely, ja tiedän omasta kokemuksestani, etteivät sen tulokset ole koskaan pelkästään myönteisiä. Meidän on joka tapauksessa arvioitava sovittelun tulosta huolellisesti, ja jokaisen meistä on harkittava tarkkaan, voimmeko olla tyytyväisiä tulokseen ja puolustaa sitä kotiseuduillamme. Omasta mielestäni neuvosto on tullut aivan liian vähän vastaan. Juuri neuvoston on kannettava vastuunsa, ja ajattelen tässä yhteydessä erityisesti Saksan hallitusta.
Torstaina on siis päätöksen aika. Jokaisen meistä on esitettävä itselleen kysymyksiä: Mikä on todellinen tilanne tasapainon suhteen? Entä korvaukset ja mukautukset? Muistutan teitä 12� artiklasta. Minun on myönnettävä ihailevani kerta toisensa jälkeen jäsen Jarzembowskin neuvottelutaitoja, mutta tässä tapauksessa en voi kuitenkaan unohtaa monien pienten satamien etuja. Tällainen satama sijaitsee esimerkiksi Cuxhavenissa, josta olen itse kotoisin. Jotkin maailmanlaajuiset toimijat ovat varmasti tyytyväisiä, mutta minä en ole. En halua jättää korvauskysymystä ratkaistavaksi kansallisella tasolla tilanteessa, joka on vielä epäselvä ja jossa ei ole olemassa määräyksiä. Tämä on vain yksi kritiikin aihe, mutta mainittu kysymys on ratkaiseva. Myönnän kamppailevani edelleen direktiivin – ja itseni – kanssa, mutta ymmärtävätkö kotiseutuni ihmiset tämän?
Izquierdo Collado (PSE ).
    Arvoisa puhemies, keskustelemme ehdotuksesta direktiiviksi, jonka sisältö on kunnianhimoinen. Mietin, mahdammeko kaikki olla samaa mieltä satamien merkityksestä Euroopan liikenteen organisoinnille. En usko, että näin on, sillä kaikki näyttävät olevan eri kannalla. Itse katson, että satamat ovat keskeisessä asemassa organisoitaessa Euroopan liikennettä, enkä tarkoita ainoastaan meriliikennettä vaan kaikkea liikennettä ja erityisesti maantieliikennettä.
Eräs meriliikenteen järjestämiseen liittyvä kysymys – joka on esitetty myös täällä – on se, onko kestävää pyrkiä säätelemään ja vapauttamaan satamia. Puhuessamme mahdollisuudesta saavuttaa kestävä liikennejärjestelmä on selvää, että suuntamme on aivan väärä, ellemme hyväksy, että satamien kapasiteetin huomattava lisääminen on eräs liikenteen kestävyyden edellytyksistä.
Tämän vuoksi väitän, että on ehdottoman välttämätöntä, että satamat omaksuvat huomattavasti suuremman roolin kuin mikä niillä on tällä hetkellä ja että tämän muutoksen yhteydessä otetaan huomioon ympäristö siinä määrin, että voimme ratkaista suurelta osin ongelmat, jotka liittyvät ylikuormitukseen, turvallisuuteen, jossa esiintyvät puutteet ovat suurin satama-alan ongelma, ja saasteisiin, joita muut liikennemuodot nykyään tuottavat. Mielipiteemme kuitenkin jakautuvat direktiivistä, jossa pyritään teoriassa kohti asianmukaista ja parlamentin määrittelemää tavoitetta – eri liikennealojen vapauttamista.
Olen puolustanut jäsen Jarzembowskia useissa yhteyksissä todeten, että hän johdonmukainen, päättäväinen, tehokas ja älykäs parlamentin jäsen. Tässä tapauksessa minun on kuitenkin todettava, että hänen toimintansa esittelijänä on ollut ailahtelevaa ja että hänen jatkuvien mielipiteenmuutostensa takia olemme päätyneet todelliseen vastakkainasetteluun keskustelussamme direktiivistä, josta parlamentilla pitäisi olla yhtenäinen kanta.
Pyydänkin, että jos tämä direktiivi hyväksytään huomenna, jatkamme sen parantamista. Jos sitä ei hyväksytä, pyydän, että alamme työskennellä seuraavan direktiivin parissa kaiken tähänastisen tiedon pohjalta ja tähänastista realistisemmin. 
Blak (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, haluan selittää, miksi äänestän huomenna sovittelukomitean kompromissiehdotusta vastaan.
Tarkistukset, jotka parlamentti hyväksyi mietintöä käsitellessään, merkitsivät toimivaa sovitteluratkaisua yhtäältä niiden kannoista, jotka kannattavat satamapalvelujen täydellistä vapauttamista, ja toisaalta niiden kannoista, joiden mielestä meidän olisi otettava huomioon työntekijämme. Valitettavasti parlamentin tarkistuksista ei ole paljon jäljellä, mikä merkitsee, että mikäli sovitteluratkaisu hyväksytään, eurooppalaisilla satamatyöntekijöillä on edessään epävarma tulevaisuus. Mikäli hyväksymme sovitteluratkaisun, satamatyöntekijät menettävät työpaikkansa vain, koska EU:n satamiin poikkeavien laivojen miehistöille on annettu lupa käsitellä rahtia. Tällä tavoin EU menettää suuren määrän työpaikkoja. Me emme halua mukavuuslippusatamia sen enempää kuin mukavuuslipun alla purjehtivia laivojakaan. Skandinaviassa olemme nähneet satamatyöntekijöiden kieltäytyvän käsittelemästä sellaisista laivoista peräisin olevaa rahtia, joilla työ- ja palkkaehdot eivät ole olleet kunnossa. Nyt ollaan pyrkimässä eroon tästä solidaarisuudesta saattamalla epäonnistunut direktiivi osaksi EU:n lainsäädäntöä.
Vapauttamisen puolestapuhujat sanovat, ettei nykyaikaisilla laivoilla työskentelevien määrä ole kovin suuri ja ettei satamadirektiivi näin ollen merkitse satamatyöntekijöiden määrän vähenemistä, mutta juuri siksi, ettei nykyaikaisilla laivoilla ole erityisen paljon työntekijöitä, meidän olisi jätettävä rahdin asianmukainen käsittely ammattitaitoisten työntekijöiden vastuulle. Parlamentin toimiluvista esittämä vaatimus on lisäksi jätetty pois direktiivitekstistä sovittelukomitean työn aikana. Näin olemme avaamassa ovia huonosti koulutetulle työvoimalle, mikä saattaa vaarantaa satamien turvallisuuden.
Puhuessamme EU:n satamien turvallisuudesta meidän on syytä pitää mielessämme kaksi näkökohtaa: satamissa työskentelevien ihmisten turvallisuus ja käsiteltäviä tavaroita koskeva turvallisuus. Itse olen kotoisin tanskalaisesta satamakaupungista, ja nämä ongelmat ovat minulle varsin tuttuja. Me olemme ratkaisseet ne tekemällä yhteistyötä suurempien naapurisatamien kanssa. Jaamme tavaroiden määrän ja varmistamme näin kunkin sataman optimaalisen käytön säilyttäen samalla kuitenkin vapaan kilpailun.
Kehotan kaikkia äänestämään sovitteluratkaisua vastaan, sillä minne työttömät satamatyöntekijät menisivät? Mitä koulutusmahdollisuuksia heillä olisi? Kollegalleni Langenhagenille, joka epäröi vielä, miten äänestäisi, minun on todettava, että hänen on syytä äänestää vakaumuksensa mukaan eikä noudattaa ryhmäkuria. On valitettavaa, että ryhmäkurin sallitaan ratkaista nämä asiat, sillä ainoa oikea tapa äänestää on tehdä se oman vakaumuksen mukaan. Lisäksi totean, että mikäli haluamme auttaa satamatyöntekijöitä, voimme tehdä sen äänestämällä tätä sovittelukomitean kelvotonta asiakirjaa vastaan. 
Ortuondo Larrea (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, en voi kannattaa parlamentin ja neuvoston välisessä sovittelukokouksessa hyväksyttyjä muutoksia satamapalvelujen markkinoiden vapauttamista koskevaan direktiiviin.
Mielestäni on mahdoton ajatus, että kenenkään pitäisi olla valmis vaarantamaan lentokenttien turvallisuus mahdollistamalla vapaa yksityinen kilpailu ja useamman kuin yhden palveluntarjoajan toiminta lentoliikenteen valvonnassa. Vastaavasti uskon, että satamaliikenteen turvallisuuden kannalta on välttämätöntä, että luotsauksesta, hinauksesta tai kiinnityksestä – tai jopa lastauksesta – huolehtii vain yksi kutakin palvelua tarjoava elin, joka pystyy näin takaamaan koko henkilöstönsä riittävän koordinoinnin.
Tältä osin on huomattava, että Espanjan kansanpuolue (PPE-DE-ryhmä) on jo hyväksynyt Espanjan parlamentissa lain, jossa hyväksytään minkä tahansa varustamon tai välitysliikkeen suorittama itsekäsittely. Kyseinen ryhmä pitää itsestään selvänä, että myös Euroopan parlamentti hyväksyy nämä mielipuoliset vapauttamistoimet. Toivon, ettei näin käy ja että Espanjan lainsäädäntöelin on tulevaisuudessa harkitsevaisempi eikä ryntäile kuin "ihmiset Pozasin korttelissa", kuten tapaamme sanoa Bilbaossa. 
Pex (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, satamapalveluja koskevaa direktiiviä on vaikea arvioida nykymuodossaan. Euroopan komission tarkoituksena oli satamapalvelujen vapauttaminen, mutta tästä tavoitteesta on vain vähän jäljellä. Ehdotuksen varjopuoli oli sosiaalista polkumyyntiä koskevan riskin kasvu. Parlamentti – ja erityisesti esittelijä – on pyrkinyt aktiivisesti ratkaisemaan ehdotuksen sisältämät ongelmat. Ehdotuksen kaltainen lainsäädäntö on ilmeisesti paras mahdollinen, vaikka parantamisen varaa on vieläkin. Siksi olenkin kysynyt itseltäni, pitäisikö tätä tulosta kannattaa vai ei. Verrattuani tuloksena olevaa direktiiviä siihen tilanteeseen, joka Euroopan satamia koskevassa lainsäädännössä vallitsee, olen tullut siihen johtopäätökseen, että tämä ehdotus on parempi hyväksyä kuin hylätä. Tiivistetysti voidaan todeta, että ehdotuksella on hyvät puolensa ja että sosiaalisen polkumyynnin riski on pieni.
Lisäksi jäsenvaltiot pystyvät toteuttamaan lainsäädännön avulla tehokkaita toimia ongelmien ehkäisemiseksi, mikäli tämä on edelleen tarpeen. Alankomaissa ollaan ehdottamassa satamalakia, jonka avulla maan satamatyöntekijöiden tilannetta parannetaan. Euroopan satamien kannalta direktiivin suurin etu on, että sen myötä alalle saadaan lainsäädäntökehys, joka mahdollistaa selkeyden ja avoimuuden satamaviranomaisten ja palveluntarjoajien välisissä suhteissa. Pidän myönteisenä myös luotsauspalvelujen tunnustamista erityispalveluiksi. Satamien rahoituksen osalta pidän erittäin tärkeänä avoimuutta, joka on keskeinen tekijä luotaessa tasapuolisia toimintaedellytyksiä valtion tuen alalla. Pidän tätä direktiiviä eurooppalaisen lainsäädännön ensiaskeleena tällä alalla ja ennustan, että kun otetaan huomioon kaikkien asianosaisten – satamaviranomaisten, palveluntarjoajien ja työntekijäjärjestöjen – kesken käyty hedelmällinen keskustelu, voimme jatkaa työtämme lainsäädännön parantamiseksi. 
Van Lancker (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan tässä yhteydessä ilmaista erityisen tukeni niille kollegoilleni, jotka ovat aiemmin tämän keskustelun aikana todenneet, että koko itsekäsittelyä koskeva järjestely on eräs pääasiallisista syistä siihen, että meidän on mahdotonta hyväksyä tätä direktiiviä ja tätä sovitteluratkaisua.
Sovitteluratkaisussa taataan jäsenvaltioille vapaus valita, ottavatko ne käyttöön itsekäsittelyä eli yhtä toissijaisuuden muotoa koskevat toimiluvat, mikä tekee koko toimilupajärjestelmästä pelkän sisällöttömän kuoren. Tämä on käynyt selväksi jokaiselle. Ellei jäsenvaltioilla ole velvollisuutta ottaa käyttöön toimilupajärjestelmää, tilanteesta seuraa väistämättä vahingollinen kilpailu, joka vaikuttaa kielteisesti niin työolosuhteisiin, satamatyöntekijöiden sosiaaliturvaan kuin satamien turvallisuuteenkin. Laivanvarustajat valikoivat hyvin nopeasti ne satamat, joiden käytössä ei ole toimilupajärjestelmää. Tällä en tarkoita italialaisia enkä espanjalaisia satamia, sillä niissä toimilupajärjestelmä on käytössä, vaan satamia, joissa työsuojeluun ja turvallisuuteen suhtaudutaan välinpitämättömästi.
Olen sitä mieltä, että mikäli haluamme avata satamapalvelut kilpailulle sisämarkkinoilla, meidän on ennen muuta laadittava sosiaalisia ja ekologisia käyttäytymisnormeja koskevat säännöt, jotka koskevat poikkeuksetta kaikkia maita. Toiseksi on todettava, että tässä direktiivissä annetaan jäsenvaltioille vapaat kädet saattaa myös luotsauspalvelut markkinoiden armoille. Tässä mennään mielestäni aivan liian pitkälle. Luotsauspalveluilla on keskeinen merkitys turvallisuuden kannalta. Tämä sovitteluratkaisu johtaa vahingolliseen kilpailuun edistämällä sosiaalista polkumyyntiä ja vaarantamalla työympäristön satamissamme. Lisäksi se merkitsee iskua vasten kaikkien niiden satamatyöntekijöiden kasvoja, jotka ovat osoittaneet useaan kertaan mieltään direktiiviä vastaan ja jotka ojensivat juuri tänä aamuna omalle Euroopan parlamentin puhemiehellemme yli 20� 000� allekirjoitusta ja tekivät näin selväksi, että he tuomitsevat jyrkästi direktiivin. Siksi kehotankin kaikkia niitä – kenties alankomaalaisia tai italialaisia – kollegojani, jotka ovat edelleen kahden vaiheilla, torjumaan tämän direktiivin, tämän kelvottoman sovitteluratkaisun, ja ryhtymään toimiin sellaisen tyydyttävän järjestelyn aikaansaamiseksi, joka on suotuisa paitsi satamille etenkin myös satamatyöntekijöille.
Figueiredo (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, vaikka tämän sovittelumenettelyn tulos poikkeaakin komission alkuperäisestä ehdotuksesta, se on yhä varsin kielteinen. Emme näin ollen voi kannattaa ehdotettua tekstiä: ensinnäkin siinä painotetaan vapauttamistoimia, ja toiseksi siinä esitetty kanta eroaa itsekäsittelyn ja luotsauksen osalta huomattavasti parlamentin näkemyksistä. Ehdotetun kannan perusteella laivanvarustamo voisi itsekäsittelyä hyödyntäen tarjota itse asiassa yhtä tai useampia satamapalveluja itselleen, edellyttäen että se käyttäisi tähän omaa merenkulkumiehistöään ja omia laitteitaan. Ehdotuksessa ei edellytetä myöskään pakollisia toimilupia, minkä vuoksi jäsenvaltioiden olisi erityistapauksia lukuun ottamatta vaikea rajoittaa näitä toimia.
Tilanne aiheuttaa vakavia satamatyöntekijöiden työpaikkojen vakauteen liittyviä ongelmia, vaikeuttaa aluksen ja sataman välillä toteutettavien interaktiivisten operaatioiden koordinointia sekä edistää konflikteja ja solidaarisuuden puutetta satamatyöntekijöiden ja merenkulkumiehistöjen välillä. Myös turvallisuusriskejä saattaa esiintyä niin laitteiden kuin työntekijöidenkin osalta, sillä merenkulkumiehistöt eivät välttämättä tunne satamien erityispiirteitä.
Parlamentti ehdotti, että luotsauspalvelut jätettäisiin direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, mutta sovittelukomitean tekstissä todetaan, että toimivaltaiset viranomaiset voivat yleisen turvallisuuden nimissä tunnustaa luotsauksen pakollisuuden ja ylläpitää palveluja itse tai myöntää palvelun yksittäiselle palveluntarjoajalle. Tämä tarkoittaa, että luotsaus voidaan toteuttaa myös itsekäsittelynä, millä on mahdollisesti seurauksia ympäristölle ja merenkulun turvallisuudelle. Tätä emme voi hyväksyä.
Kun jäsenvaltioille annetaan erilaisia mahdollisuuksia ottaa halutessaan käyttöön muita tiukempia määräyksiä, meillä saattaa olla tulevaisuudessa mukavuuslippusatamia, joissa kaikki – tai lähes kaikki – on sallittua. Tällä on väistämättömiä seurauksia satamien väliselle kilpailulle ja merenkulun itsensä turvallisuudelle. Siksi äänestämme tätä ehdotusta vastaan. 
Staes (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Vihreät� /� Euroopan vapaa allianssi -ryhmä torjuu tämän direktiivin, sillä nyt on korkea aika luoda sosiaalinen Eurooppa siinä missä olemme luoneet taloudellisen ja rahallisenkinEuroopan. Meidän on tehtävä loppu kaikista niistä käytännöistä, joiden myötä työntekijöiden sosiaaliset oikeudet, terveys, turvallisuus ja hyvinvointi alistetaan huonosti suunnitellun vapauttamisen leimaamalle lainsäädännölle. Siksi Verts/ALE -ryhmä äänestääkin täydestä sydämestään satamadirektiiviä vastaan. Niin Antwerpenissa ja Rotterdamissa kuin Hampurissa ja Genovassakin toimiville satamatyöntekijöille on taattava, että alusten lastit puretaan koko EU:ssa ammattimaisella ja turvallisella tavalla ja ettei palkkausta heikennetä sosiaalisella polkumyynnillä. Koska pakollista toimilupajärjestelmää ei saateta voimaan, tilanne on tasapainon suhteen päivänselvä: parlamentin toisessa käsittelyssä esittämiin vaatimuksiin ei vastattu, joten Euroopan parlamentin on nyt torjuttava direktiivi kokonaisuudessaan. 
Thyssen (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tässä asiakirjassa esitetyt näkemykset ovat laajalti tiedossa. Tällä viikolla Eurooppa-laivan on päätettävä, mihin satamaan se suuntaa. Mielestäni kyse ei ole vapauttamisesta tai vapauttamatta jättämisestä, vaan olennaista on se, miten vapautamme, sekä se, teemmekö sen ihmisläheisesti.
Sovittelukomitea on päässyt asiassa sopimukseen, ja minun on myönnettävä, että joitakin sellaisia teräviä kulmia on hiottu pois, joihin ihmiset voisivat satuttaa itsensä vapauttamisprosessin yhteydessä. Esimerkkinä tästä mainittakoon itsekäsittelyn rajoittaminen merenkulkumiehistöön. On vain harmillista, ettei hiomisessa menty vielä hieman pidemmälle, sillä siinä tapauksessa minäkin olisin voinut hyväksyä tekstin.
Kuten kollegani ovat toistuvasti todenneet, parlamentin enemmistö kannatti todellakin pakollisten toimilupien edellyttämistä palveluntarjoajilta ja itsekäsittelyyn ryhtyjiltä. Sana oli tuolloin "täytyy". Valitettavasti parlamentin esimerkkiä ei noudatettu eikä sopimuksessa päästy eroon sanasta "saa".
Mikäli jäsenvaltiot käyttävät saamiaan mahdollisuuksia eri tavoin, kilpailu saattaa luonnollisesti vääristyä. Myös kilpailun vääristymisen pelko itsessään saattaa tehdä määräyksistä liian hölliä. Emme pidä tästä ajatuksesta, ja siksi vastustan tätä tekstiluonnosta.
Joulupukki ei tunnetusti tule ennen joulukuuta, mutta toivon vilpittömästi, että voimme päästää satamatyöntekijät piinastaan jo tällä viikolla. Myötätuntoni on niiden puolella, jotka ansaitsevat elantonsa satamissa. Siksi äänestänkin ehdotusta vastaan. Kävi äänestyksessä miten tahansa, haluan joka tapauksessa esittää belgialaisille satamatyöntekijöille seuraavan pyynnön: älkää missään tapauksessa jääkö lepäämään laakereillenne, sillä tekstin hylkääminenkään ei tarkoita sitä, että ongelmanne olisivat ohitse. Te tiedätte, että keskustelua on käyty jo jonkin aikaa siitä, onko Belgian satamalaki – niin kutsuttu Major-laki – yhdenmukainen niiden säädösten kanssa, jotka perustamissopimuksessa on annettu palvelujen vapaasta liikkuvuudesta. Neuvon vakavasti, että otatte tämän alan hallintaanne ajoissa, ennen kuin muiden on tartuttava toimeen.
Watts (PSE ).
    Arvoisa puhemies, aivan aluksi haluan kiittää esittelijää ja komission jäsentä keskustelusta, jota he molemmat ovat ruokkineet. Mielestäni Euroopan parlamentin pitäisi olla ylpeä siitä, että jokaista näkemystä on kuunneltu ja pohdittu.
Alkuperäinen teksti kohtasi syystäkin voimakasta vastustusta, ja sitä myös tarkistettiin perusteellisesti. Satamia tarkasteltiin tekstissä kaukoputken väärästä päästä. Satamien välisen kilpailun sijaan siinä keskityttiin satamien sisäiseen kilpailuun, mikä vastaa kutakuinkin tilannetta, jossa sisämarkkinoita koskevalla lainsäädännöllä pyrittäisiin lisäämään kilpailua valintamyymälän sisällä eikä valintamyymälöiden välillä. Tekstissä ei onnistuttu puuttumaan epäoikeudenmukaisiin valtiontukiin eikä kirjanpidon avoimuuteen. Erityisesti se muodosti uhan Yhdistyneen kuningaskunnan onnistuneelle satamamallille. Jotkin oman alueeni satamistahan kuuluvat maailman vilkkaimmin liikennöityihin ja näin ollen myös maailman menestyksekkäimpiin satamiin. Rehellisyyden nimissä on todettava, että joitakin tekstin sisältämistä puutteista on pystytty korjaamaan, mutta monen keskeisen ongelman sovittelussa epäonnistuttiin. Itsekäsittelyä ei jätetty soveltamisalan ulkopuolelle eikä toimilupien pakollisuutta varmistettu. Kyse on siis "täytyy"- ja "saa"-ilmiöistä. Sovittelussa ei onnistuttu myöskään jättämään luotseja direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle.
Kyse ei kuitenkaan ole siitä, mitä teksti sisältää, vaan siitä, mitä se ei sisällä. Avoimuutta tai epäoikeudenmukaisia valtiontukia ei nähdäkseni pyritty toden teolla käsittelemään. Parlamentin on syytä olla huolissaan myös siitä, ettei yhteisymmärrystä ole saavutettu sen paremmin parlamentin sisällä kuin parlamentin ja ulkopuolisen yhteiskunnankaan välillä. Olen tietoinen niin puoltavien kuin vastustavienkin mielipiteiden laajasta kirjosta, mutta erityisen huolestunut olen siitä, ettemme ole saaneet itse satamatyöntekijöiden tukea taaksemme. Yhdistyneen kuningaskunnan työväenpuoluetta edustavat parlamentin jäsenet ovat myös erittäin huolissaan siitä, että merkittävät ryhmät maassamme vastustavat ehdotusta, ja meidän kaikkien on syytä olla huolissamme siitä, että brittiläiset luotsit ja erityisesti brittiläisten laivojen päällystöt ovat suositelleet ehdotuksen hylkäämistä jo pelkästään turvallisuussyistä. Totesin prosessin alkuvaiheessa vuonna� 2001, että ehdotus olisi hylättävä ja lähetettävä takaisin komissiolle. Ottaen huomioon, että keskeiset huolenaiheemme ovat yhä ratkaisematta, Yhdistyneen kuningaskunnan työväenpuoluetta edustavat parlamentin jäsenet aikovat toimia johdonmukaisesti. Meillä on velvollisuus hylätä ehdotus maamme työllisyyden, satamiemme tulevaisuuden ja ennen kaikkea turvallisuuden nimissä. 
Laguiller (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, torjumalla ehdotetun satamapalveluja koskevan tekstin ilmaisen henkilökohtaisen mielipiteeni, mutta samalla toimin myös äänitorvena niille vastalauseille, joita useat ammattiliitot ovat ilmaisseet.
Tämän itsekäsittelyksi nimitetyn hankkeen myötä laivanvarustajat saavat huolehtia kaikista satamapalveluista käyttämällä omaa miehistöään ja omia laitteitaan. Itsekäsittely myös mahdollistaa meriliikenteen alalla toimiville huijareille kaikenlaiset väärinkäytökset. Direktiivissä ei luonnollisestikaan edellytetä laivanvarustajien maksavan miehistölleen voimassa olevia satamatyöntekijöiden palkkoja tai edes noudattavan työlainsäädäntöä. Laivanvarustajat voivat pakottaa ilman takuita palkatut työntekijänsä työskentelemään huonolla palkalla ja haluamissaan olosuhteissa. Tämän seurauksena satama-alueiden varmat työpaikat häviävät ja epävarmat lisääntyvät. Näiden epävarmojen työpaikkojen haltijat ovat huonosti palkattuja, ylikuormitettuja ja kokemattomia, millä on omat seurauksensa ympäristön ja turvallisuuden kannalta.
Torjumme direktiivin. Sen täytäntöönpano olisi uhka kaikille niille, jotka ansaitsevat elantonsa satamapalveluilla, ja se lisäisi onnettomuuksiin ja saasteisiin liittyviä riskejä. Torjumme direktiivin myös siksi, että sen myötä eri ammattikuntien edustajat – merenkulkumiehistöt ja satamatyöntekijät – asetettaisiin kilpailutilanteeseen keskenään. Tämä tekisi olosuhteet ankarammiksi molempien ryhmien kannalta ja hyödyttäisi ainoastaan laivanvarustajia.
Satamapalvelujen avaaminen kilpailulle juontaa juurensa samaan vahingolliseen ajattelutapaan kuin rautatieliikenteen, lentoliikenteen, postipalvelujen ja tietoliikenteenkin avaaminen kilpailulle. Vastustamme tätä. Satamapalvelujen – kuten kaikkien muidenkin palvelujen, joita kaikki kansalaiset käyttävät joko suoraan tai välillisesti – on oltava julkisia, ja niitä on suojattava haitoilta, kuten kilpailulta ja taloudellisen voiton tavoittelulta. 
Schörling (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, käytettävissäni on ainoastaan yksi minuutti, jonka aion käyttää toteamalla, etten missään olosuhteissa halua edistää niin kutsuttujen mukavuuslippusatamien muodostumista Eurooppaan. Tämän vuoksi minun on vastustettava sovittelukomitean hyväksymää yhteistä tekstiä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi pääsystä satamapalvelujen markkinoille. En vastusta sen enempää talouden kuin säädöstenkään vapauttamista, mutta mielestäni direktiivin alkuperäinen tarkoitus ei ilmene enää tästä ehdotuksesta. Tarkoitus on jo pyyhkäisty pois.
Katson sitä vastoin, että jäljellä oleva teksti saattaa johtaa sosiaaliseen polkumyyntiin. Me Pohjoismaissa olemme työskennelleet jo kauan saadaksemme aikaan hyvät säännökset ja työolosuhteet merenkulkualalle ja vastustaaksemme sosiaalista polkumyyntiä. Ei pitäisi olla edullista rekisteröidä aluksia muualla kuin niiden kotimaassa tai alistaa työntekijöitä huonoille olosuhteille. Meidän on taattava työntekijöiden ammattitaito ja turvallisuus satamissa.
Torjumalla tämän ehdotuksen Euroopan parlamentti puolustaa työntekijöitä sekä heitä koskevaa sosiaali- ja työlainsäädäntöä. 
Cocilovo (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen� de� Palacio, paljon on jo sanottu, ja suoraan sanottuna haluan esittää kysymyksen kaikille parlamentin jäsenille. Puhumme aivan kuin olisimme käsiteltävänä olevan sovitteluratkaisun hyväksymisen myötä vaarassa joutua satamapalvelujen osalta paratiisista kiirastuleen, ellemme suorastaan helvettiin. Rehellisyyden nimissä on todettava, että ilman pian äänestettävänä olevaa direktiiviä mikään ei estä yksittäisiä jäsenvaltioita toteuttamasta – entiseen tapaansa – kansallisia lainsäädäntötoimi satamapalvelujen avaamiseksi ilman minkäänlaista lainsäädäntökehystä. Kuulun niihin, jotka ovat työskennelleet lujasti, ja olen edelleen vakuuttunut siitä, että toimiluvista olisi pitänyt tehdä pakollisia. Emme onnistuneet saavuttamaan tätä, mutta meillä on kuitenkin direktiivi, jossa viitataan toissijaisuuteen ja siihen, mitä jäsenvaltiot olisivat kaikesta huolimatta voineet tehdä, ja jossa määritellään perusteet toimiluville, joiden avulla voidaan turvata täydellisesti sosiaaliset sekä turvallisuuteen ja ympäristöön liittyvät säännökset. Tämä edellyttää luonnollisesti, että yksittäinen valtio haluaa tehdä toimiluvista pakollisia. Ilman direktiiviä villi länsi olisi vielä paljon villimpi.
Me kaikki tiedämme, millainen alkuperäinen ehdotus oli ja miten sitä työstettiin. Me kaikki tunnemme itsekäsittelylle asetetut rajat ja kumoamamme määräykset. Nämä määräykset tekivät mahdolliseksi eräänlaisen villin lännen, jossa ei ollut olemassa minkäänlaisia määräyksiä uusille satamille, uusille satamien osille tai kaupallisilta palveluilta suljetuille satamien osille. Nämä ovat syitä, joiden perusteella esimerkiksi kaikki oman maani Italian ammattiliitot – CGL, CISL, UIL – pyytävät peitä hyväksymään kompromissitekstin. Emme ole matkalla paratiisista kiirastuleen. Yksittäisten valtioiden toteuttamien toimien osalta minusta tuntuu, ettemme ole vielä saavuttaneet paratiisia mutta että olemme luultavasti kivunneet jo helvetistä kiirastuleen. 
De Rossa (PSE ).
    Arvoisa puhemies, kiirastuli on aivan yhtä tuskallinen kuin helvettikin, mutta olen kuullut, ettei sinne jäädä pysyvästi.
Avainkysymyksen muodostaa nyt EU:n satamissa tapahtuva itsekäsittely. Olen kotoisin saarivaltakunnasta, jonka tuotannosta 90� prosenttia menee vientiin, ja olenkin syvästi huolissani siitä, ettei tässä direktiivissä edellytetä pakollisia toimilupia. Komission jäsenen ja jäsen Jarzembowskin on varmasti tuskallista nähdä ehdotusta koskevan vastarinnan olevan niin laajaa kuin se on täällä tänään. Heidän on kuitenkin ehdotus vedettävä pois, palattava työpöytänsä ääreen sekä varmistettava, että direktiivissä sitoudutaan itsekäsittelyn osalta ennakkoon annettaviin toimilupiin ja että direktiivi sisältää työllisyyteen, sosiaalisiin näkökohtiin, ammattitaitoon ja ympäristökysymyksiin liittyviä kriteerejä. Tämä on ainoa tapa päästä eteenpäin. Siksi kehotankin teitä osoittamaan maalaisjärkeä ja palaamaan työpöytänne ääreen. 
Smet (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kaikki ovat tyytyväisiä Belgian satamapalveluja koskevaan järjestelmään. Sen paremmin satamaviranomaiset, työnantajat kuin satamatyöntekijätkään eivät halua muuttaa järjestelmää, joka saatiin aikaan sosiaalisen vuoropuhelun avulla ja joka tarvittaessa mukautetaan sosiaalisen vuoropuhelun avulla tilanteeseen, joka Belgian eri satamissa vallitsee. Tämä sosiaalinen vuoropuhelu antaa työnantajille takeet siitä, että heidänkin työllisyyttä, sosiaalipalveluja, turvallisuutta ja laatua koskevat vaatimuksensa sisällytetään sosiaalipolitiikasta tehtyyn sopimukseen. Eräs tämän järjestelmän tuloksista on, että Antwerpenin satama on perinteisen lastauksen alalla johtavassa asemassa. Tämä lastaustapahan on kaikkein työläin. Antwerpen on saavuttanut asemansa siitä huolimatta, että siellä tehtävä satamatyö on kenties hieman kalliimpaa kuin muissa satamissa. Tämä työ on kuitenkin erittäin tuottoisaa, erittäin turvallista ja laadultaan erinomaista. Laivanvarustajat eivät ole vaatimassa uudenlaista järjestelmää.
Miten belgialaiset satamaviranomaiset, satamatyöntekijät ja poliitikot sitten suhtautuvat EU:n toimiin? Ensinnäkään he eivät näe niissä mitään parannusta omaan tilanteeseensa. Päinvastoin. He yrittävät löytää direktiivistä mahdollisuuksia säilyttää nykyinen järjestelmä mahdollisimman muuttumattomana Belgian oman lainsäädännön avulla. Toiseksi he ovat sitä mieltä, että kaikesta tästä sovitaan kaukana heidän kotiseudultaan. He ovat tottuneet etenemään sosiaalisen vuoropuhelun kautta. Kolmanneksi he uskovat, että direktiivi pohjautuu satamiin, joissa hallinto on kaikkein välinpitämättömintä ja joissa satamatyö on huonosti organisoitua ja huonolaatuista. Arvoisa komission jäsen, oikea menettelytapa olisi ollut saattaa Euroopan satamissa tapahtuva toiminta riippuvaiseksi toimiluvista, joilla säädellään kaikkein tärkeimpiä tekijöitä sosiaalisen kehyksen, turvallisuuden, koulutuksen, työn organisoinnin ja ympäristönsuojelun alalla. Tämänkaltainen pakollinen järjestelmä olisi mahdollistanut itsekäsittelyn, mutta se olisi myös taannut tiukemmat käytännöt kaikissa Euroopan satamissa. Nyt ollaan itse asiassa rankaisemassa satamia, joissa on jo tehokkaat määräykset ja turvallinen järjestelmä, ja suosimassa muiden satamien huomattavasti välinpitämättömämpää suhtautumista. Meidän olisi pitänyt edetä päinvastaiseen suuntaan. Kaikkien näiden syiden perusteella äänestän direktiiviä vastaan – vakaumukseni mukaan. Olen vannoutunut eurooppalainen, mutta tässä asiakirjassa Euroopan puuttuminen asioihin on viemässä meitä väärään suuntaan.
De Palacio,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, satamia ja satamapalveluja koskeva ongelma on rinnastettu toistuvasti lentokenttiin ja lentokenttäpalveluihin, ja turvallisuuskysymys on nostettu ratkaisevaksi perusteeksi nykyisen tekstin hylkäämiselle. Tämä koskee erityisesti luotsaukseen liittyvää turvallisuutta sekä itsekäsittelyä yleensä. Haluan todeta, että mielestäni on virhe verrata lentoliikennettä itsekäsittelyyn.
Sen sijaan mielestäni on järkevää verrata satamapalvelujen avoimuutta ja niihin liittyvää kilpailua lentokenttäpalveluihin. Lentokenttäpalvelujen kohdalla nostettiin aikanaan esiin kaikenlaisia perusteluja, joiden mukaan avoimuus vaarantaisi lentokenttien turvallisuuden. Näin ei ole kuitenkaan käynyt. Päinvastoin olemme nähneet, että lentokenttien toiminnot ovat lisääntyneet ja että kaikille on nyt tarjolla aiempaa enemmän valinnanvaraa.
Vapauttamista on ehdotettu, ja lentokentillä tarjottavat lentokoneiden huoltopalvelut ovatkin nykyään avoimia. Aikanaan sanottiin, että tämä aiheuttaisi lentoturvallisuudelle valtavia riskejä.
Nykyään on olemassa yrityksiä, jotka hoitavat tiettyjä asioita itse. Toiset yritykset taas käyttävät kolmansia palveluntarjoajia. Mahdollisuuksia on paljon, mikä alentaa lentoliikenteen kustannuksia: arvoisat parlamentin jäsenet hyötyvät tästä ensimmäisten joukossa – aivan kuten kaikki muutkin Euroopan unionin kansalaiset. Tämä ei ole kuitenkaan merkinnyt lentoturvallisuuden heikentymistä millään tavoin. Toiminnot, työllisyys ja mahdollisuudet ovat sitä vastoin lisääntyneet. Tätä olemme nytkin ehdottamassa.
Lentoliikennettä voidaan verrata meriliikenteeseen. Useimmissa suurissa satamissa meriliikennettä valvotaan täysin nykyaikaisten järjestelmien avulla. Emme puhu erilaisten meriliikenteen valvontajärjestelmien vapauttamisesta tai täytäntöönpanosta satamissa: kukaan ei ehdota sellaista. Älkäämme sekoittako keskenään asioita, joita ei voida sekoittaa. Tehkäämme järkeviä vertailuja.
Lentokoneiden huoltopalvelujen vapauttaminen ei ole heikentänyt lentokoneiden turvallisuutta millään tavoin. Tekisikö yksikään satamaviranomainen tai yhdenkään jäsenvaltiomme hallitus päätöstä, joka tarkoittaisi, että laiva törmäisi yhtäkkiä laituriin, että lentokenttä täyttyisi sopimattomalla jätteellä tai että seurauksena olisi onnettomuus?
Hyvät parlamentin jäsenet, toimimme tietyissä rajoissa, jotka mahdollistavat tämänkaltaisen vapauttamisen toimivuuden, kilpailun ja satamatoimintojen lisääntymisen, satamien mahdollisuuksien ja kapasiteetin kasvun sekä kabotaasin ja sen myötä myös meriliikenteen tehokkaamman kehittymisen. Näin vähennämme ruuhkia muilta liikenteen aloilta, jotka ovat nykyään pahasti ruuhkautuneita.
Mikä belgialaisia sitten huolestuttaa? Maassa on voimassa lainsäädäntö, jonka edellinen satamista vastaava ministeri jätti jälkeensä. Lainsäädäntöä ei tarvitse muuttaa, vaikka jotkin mukautukset saattavatkin olla tarpeen. Belgialaisten on toki perusteltava, miksi luotsausta ja itsekäsittelyä tapahtuu. Syyt, joiden perusteella itsekäsittelyä voidaan rajoittaa, voivat liittyä esimerkiksi "turvallisuusnäkökohtiin tai ympäristölainsäädäntöön perustuviin vaatimuksiin" (10� artikla).
Lisäksi 16� artiklassa todetaan, että "tämä direktiivi ei vaikuta ammattitaitoa, koulutusta työllisyyttä ja sosiaalisia näkökohtia koskevien kansallisten määräysten soveltamiseen, jos ne ovat yhteisön lainsäädännön mukaisia".
Hyvät parlamentin jäsenet, olemmekohan me lukeneet samaa tekstiä? Luotsauksesta tiedämme, että kyseessä on erittäin tärkeä toiminta ja että se edellyttää näin ollen tiettyjä lisätakeita. Tekstissä todetaankin seuraavaa: "toimivaltaiset viranomaiset voivat todeta, että luotsaus on pakollista…". Tämä on totta: he voivat todeta näin. Mikäli turvallisuusriski olisi todella olemassa, luuletteko, että yksikään kansallinen viranomainen jättäisi toteamatta, että luotsaus on pakollista? Hyvät parlamentin jäsenet, mielestäni puhumme riskeistä, joita ei ole olemassakaan.
Aivan toinen kysymys on satamatyöntekijöiden ammattiliittojen harjoittama painostus. Tämä on eittämättä poliittisesti erittäin tärkeä ja arvossa pidettävä asia, mutta muistakaamme, että kyse on tietyn erityisryhmän harjoittamasta painostuksesta. Tätä ryhmää käytetään poikkeuksetta yhtenä esimerkkinä tietyissä taloustiedettä ja sosiologiaa käsittelevissä kirjoissa, sillä se on ollut erittäin hyvin järjestäytynyt jo erittäin kauan. Ongelma liittyy siis näiden liittojen harjoittamaan paineeseen tai suhteisiin näiden liittojen kanssa. Hyvät parlamentin jäsenet, tämä on aivan toinen kysymys.
Älkäämme sekoittako tätä kysymystä turvallisuusongelmiin. Älkäämme puhuko mistään, mikä ei pidä paikkaansa. Voisin hyväksyä, jos sanoisitte, että teillä on poliittinen ongelma, joka johtuu siitä, että tarvitsette liittojen tukea, minkä vuoksi ette voi kannattaa liittojen vastustamaa ehdotusta. Minulla ei olisi mitään tätä vastaan. Sanoisin, että tämä on poliittisesti täysin ymmärrettävää, mutta älkää väittäkö minulle, että kyse on turvallisuusongelmasta. Kyse ei ole siitä. Hyvät parlamentin jäsenet, ainakin minä uskon, ettei tällaista ongelmaa ole. Kyse ei ole turvallisuusongelmasta vaan poliittisesta ongelmasta. Puhukaamme asioista niiden oikeilla nimillä ja kantakaamme näin ollen jokainen oma vastuumme. Olen nimittäin sitä mieltä, että mikäli ratkaisemme tämän satamatyöntekijöitä koskevan poliittisen ongelman – jota en pidä oikeutettuna, sillä työn määrä ja mahdollisuudet satamissamme lisääntyvät, mikäli hyväksymme tämän direktiivin – voimme tehdä satamistamme tehokkaampia, mikä on välttämätöntä kabotaasin edistämiseksi.
Miten voimme todellisuudessa lisätä kabotaasia Euroopan unionissa, ellemme paranna nykyisten satamapalvelujemme suorituskykyä ja tehokkuutta? Hyvät parlamentin jäsenet, olemme umpikujassa, joka estää meitä pääsemästä eteenpäin, ja tarvitsemme kabotaasia. Seuraavien 10� vuoden aikana Euroopassa tapahtuvan kabotaasin kapasiteettia on lisättävä ainakin 40� prosentilla, sillä kaikki, mikä ei kulje meriteitse, kulkee maitse. Myös rautateiden kapasiteettia on lisättävä 40� prosenttia, mutta kabotaasia on lisättävä ainakin 40� prosenttia, jotta teiden kuormitusta voidaan pienentää.
Hyvät parlamentin jäsenet, olen samaa mieltä siitä, että satamatyöntekijöitä on syytä pitää hyvin suuressa arvossa. Pyydän kuitenkin vielä kerran teitä harkitsemaan asiaa, sillä ongelma ei liity turvallisuuteen vaan ammattiliittojen voimaan. Nyt käsittelemämme ongelma koskee liikennemuotoa, joka on ajan mittaan aidosti kestävä – tehokasta liikennemuotoa, joka on Euroopan unionille välttämätön kilpailukykymme, kansalaistemme, kaikkien jäsenvaltioidemme kehityksen ja ympäristömme tilan kohentumisen kannalta.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, paljon kiitoksia. Muodostui tulos millaiseksi tahansa, työmme jatkuu edelleen. Luotan edelleen tukeenne, kuten luotan yleensäkin kaikkien esittelemieni aloitteiden yhteydessä. 

 – Keskustelu on päättynyt.Äänestys toimitetaan torstaina klo� 11.30. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana kyselytunti. Käsittelemme komissiolle osoitettuja kysymyksiä (B5-0414/2003).
Puhemies.
   – Seuraavana on 
Onko komissio varma siitä, että EU toteuttaa vuodelta� 2002 olevan ISPS-säännöstön (International Ship and Port Facility Security Code) määräajassa (1.� heinäkuuta� 2004) ja että kaikki EU:n ulkopuoliset lainkäyttöalueet, erityisesti pääasialliset mukavuuslippuvaltiot, pystyvät panemaan sen ehdot täytäntöön? 
Nielson,
    – Arvoisa puhemies, 12.� joulukuuta� 2002 pidetyssä Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) diplomaattikonferenssissa hyväksyttiin IMO:n SOLAS-yleissopimuksen (Safety of Life at Sea) uusi XI-2� luku merenkulun turvatoimia tehostavista erityismääräyksistä. Samalla hyväksyttiin uusi ISPS-säännöstö (International Ship and Port Facility Security Code), jolla on olennainen merkitys merenkulun maailmanlaajuisen turvallisuusjärjestelmän käyttöönoton kannalta.
Komissio esitteli parlamentille ja neuvostolle 2.� toukokuuta� 2003 ehdotuksen asetukseksi alusten ja satamien turvatoimien parantamisesta. Ehdotuksen tarkoituksena on sisällyttää nämä uudet välineet yhteisön lainsäädäntöön yhdessä välttämättömien tulkinnallisten säännösten kanssa.
Liikenneasioita käsittelevä neuvosto sopi 9.� lokakuuta� 2003 yksimielisesti ehdotusta koskevasta yleisnäkemyksestä. Euroopan parlamentti pidättyy äänestämästä ehdotuksesta 19.� marraskuuta� 2003 järjestettävässä ensimmäisessä käsittelyssä.
Koska nämä kaksi toimielintä ovat selvästi edistyneet asiassa, komissio toivoo, että asiakirja hyväksytään mahdollisimman pian, jotta jäsenvaltiot voivat täyttää IMO:ssa antamansa kansainväliset sitoumukset viimeistään 1.� heinäkuuta� 2004.
Myös muiden kuin EU:n jäsenvaltioiden lippujen alla purjehtivien alusten osalta määräaika on 1.� heinäkuuta� 2004. IMO:lla ei ole aikomusta myöntää lisäaikaa näiden toimenpiteiden täytäntöön panemiseksi. Yhdysvaltain viranomaisten tapaan myös komissio yhtyy tähän arvioon. ISPS-säännöstön asiaa koskevien säännösten mukaisesti aluksilta, jotka eivät 1.� heinäkuuta� 2004 jälkeen täytä näissä kansainvälisissä välineissä vahvistettuja turvallisuusvaatimuksia, voidaan estää pääsy IMO:n jäsenvaltioissa sijaitseviin satamiin. 
Purvis (PPE-DE ).
    Arvoisa komission jäsen Nielson, aiheesta keskusteltiin pitkään aiemmin tänä aamuna, ja teidän on tunnustettava, että aluksilla ja satamilla on vain hyvin vähän aikaa täyttääkseen ISPS-säännöstön vaatimukset 1.� heinäkuuta 2004 mennessä, etenkin kun otetaan huomioon tämänhetkisen tilanteen epäselvyys. Yrityksiä, jotka eivät pysty täyttämään säännöstön vaatimuksia, uhkaavat valtavat taloudelliset riskit. Entä muut kuin eurooppalaisten lippujen alla liikennöivät alukset? Vaikka omat jäsenvaltiomme noudattaisivatkin vaatimuksia, eikö ole olemassa suuri vaara, että monet muut alukset jättävät noudattamatta vaatimuksia, jolloin niitä ei päästetä eurooppalaisiin satamiin? Onko komissio yrittänyt arvioida, mitä vaikutuksia sillä on Euroopalle ja maailmankaupalle, jos vaatimuksia ei noudateta kaikilta osin 1.� heinäkuuta� 2004 mennessä? 
Nielson,
   . – Koska sain kuulla myös edellä käydyn keskustelun, suhtaudun luottavaisesti siihen, että välttämättömät muutokset ovat hallinnoitavissa määräajassa. Tilanne on viime kädessä se, että vaikka meillä onkin oikeus evätä pääsy satamiimme sellaisilta aluksilta, jotka eivät täytä vaatimuksia, samanaikaisesti tämän ajatuksen levitessä eri puolille maailmaa muiden maiden lippujen alla liikennöivät alukset eivät enää jatkossa ole yhtä halukkaita uhmaamaan normeja. Siksi on hyvin tärkeää ja välttämätöntä toimia näin. 
Puhemies.
   – Seuraavana on 
Komissio kaavailee vuoteen� 2006 ulottuvassa sisämarkkinastrategiassaan sekä vihreässä kirjassaan yleishyödyllisistä palveluista julkisten palvelujen laajamittaista vapauttamista.
Suunnitelmat koskevat ilmeisesti yhtä lailla myös vesihuoltoa.
Aikooko komissio todella vapauttaa niinkin tärkeän yleishyödyllisen palvelun alan kuin vesihuollon?
Jäsenvaltioiden vesivarojen käytöstä päättäminen loukkaisi vakavalla tavalla jäsenvaltioiden suvereniteettia. Miten komissio aikoo perustella toimintansa asianomaisille kansalaisille? 
Nielson,
   . – Kuten vuoteen� 2006 ulottuvassa sisämarkkinastrategiassa todetaan, komissio tarkastelee parhaillaan, voidaanko vesihuoltoalan tehokkuutta ja toimivuutta parantaa edelleen. Tässä tarkastelussa painotetaan etenkin sitä, miten nykyisiä kilpailu- ja sisämarkkinasääntöjä olisi sovellettava vesihuoltoalaan. Tässä vaiheessa komissio ei halua sulkea pois mitään vaihtoehtoja, ei myöskään uusia lainsäädäntötoimia.
Tietojen keruun yhteydessä komissio on lähettänyt nykyisille ja tuleville jäsenvaltioille yksityiskohtaisia kyselylomakkeita saadakseen tietoa vesihuoltoalalla sovellettavista oikeudellisista ja hallinnollisista säännöistä ja vaatimuksista. Komissio on myös järjestänyt epävirallisia keskusteluja alue- ja paikallisviranomaisten, liike- ja kansalaisjärjestöjen sekä alalla toimivien yritysten kanssa.
Tarkastelu on edelleen kesken, joten on vielä liian aikaista tehdä johtopäätöksiä. Kun tarkastelu on saatettu loppuun, komissio esittelee luonnollisesti tuloksensa ja kertoo näkemyksensä mahdollisista lisätoimista, joihin on ryhdyttävä, kaikkia perustamissopimuksessa yleishyödyllisille palveluille annettuja takuita ja ympäristömääräyksiä kunnioittaen. 
Flemming (PPE-DE ).
   – Arvoisa komission jäsen, teiltä on ehkä jäänyt huomaamatta, että Itävallassa tämä aihe on herättänyt jo joidenkin vuosien ajan syvää levottomuutta, joka on noussut uudelleen pintaan viime viikkoina. Kaikki osavaltiot, kaikki puolueet ja myös suurimmat sanomalehdet seisovat yhtenä rintamana; kapinahenkeä on ilmassa kaikkialla. Kuten tiedätte, vesi on yhtä kuin elämä. Itävalta on edelleen pitkälti maatalousvaltio, ja jos maanviljelijälle edes vihjaistaan, että hänen vesivaransa otetaan häneltä pois, se ennakoi sotaa.
En voi kuvitella, että Itävalta suostuisi koskaan vapauttamaan vesihuoltoalaa, ja olen kuullut samaa myös muista maista, kuten Saksasta ja Pohjoismaista. Aikooko komissio tämän kiivaan vastustuksen takia pohtia vakavasti uudelleen tämän alan vapauttamista? 
Nielson,
   . – Totean, että vaihtoehdot ovat vielä avoinna. Tarkastelemme tällä hetkellä eri vaihtoehtoja, ja mielestäni on hyödytöntä spekuloida tässä vaiheessa mahdollisilla johtopäätöksillä. 
Puhemies.
   – Seuraavana on 
EU:lla on vaikeuksia ottaa vastaan kolmansista maista tulevia turvapaikanhakijoita. Viime aikoina olemme todistaneet järkyttäviä katastrofeja, joissa turvallisempaa elämää etsiviä ihmisiä on menehtynyt EU:n rajojen ulkopuolella. Ihmiskauppa ja toisten onnettomuuksilla rikastuvat henkilöt on pysäytettävä. Komissiolle on ehdotettu kiinnostavaa ajatusta ihmissalakuljetuksen markkinoiden supistamiseksi ja EU:n alueelle pääsyn mahdollistamiseksi kolmansien maiden ihmisille.
Mitä mieltä komissio on ehdotuksesta, että pakolaisilla olisi mahdollisuus anoa erityistä turvapaikkaviisumia EU-maiden suurlähetystöistä ja konsulaateista kaikkialla maailmassa? 
Vitorino,
   . – Komissio on jo pitkään ollut yksimielinen siitä, että on kiireisesti tutkittava järjestelyjä, joilla nopeutetaan suojelun saamista, ilman että pakolaiset joutuvat laitonta maahanmuuttoa ja ihmiskauppaa harjoittavien verkostojen uhreiksi. Siksi komissio on teettänyt tutkimuksen mahdollisuudesta käsitellä turvapaikkahakemuksia Euroopan unionin ulkopuolella yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän pohjalta, ja tämä tutkimus julkaistiin joulukuussa� 2002.
Tutkimuksessa arvioitiin mahdollisuuksia käyttää suojattua maahantuloa koskevia, Euroopan laajuisia menettelyjä lähtöalueilla ja selvitettiin, miten muut kuin maan kansalaiset voivat tällaisten menettelyjen avulla ottaa yhteyttä mahdollisen vastaanottavan valtion viranomaisiin kyseisen alueen ulkopuolella ja esittää turvapaikkaa koskevan pyynnön ja miten heille voidaan myöntää maahantulolupa.
Komissio totesi myöhemmin maaliskuussa ja kesäkuussa� 2003 antamissaan tiedonannoissa, että lähtöalueen suojeluvalmiuksia on lisättävä ja että suojelupyynnöt on käsiteltävä mahdollisimman lähellä paikkaa, jossa suojelun tarve on syntynyt. Tämä voi edellyttää, että pääsyä Euroopan unionin alueelle säännellään ottamalla käyttöön suojattua maahantuloa koskevia järjestelyjä ja uudelleensijoittamisohjelmia. Tällaisilla toimenpiteillä voidaan myös helpottaa pakolaisten hallittua tuloa Euroopan unioniin.
Thessalonikin Eurooppa-neuvosto pyysi komissiota tarkastelemaan kaikkia tekijöitä, joiden avulla voitaisiin varmistaa kansainvälisen suojelun tarpeessa olevien henkilöiden entistä hallitumpi ja ohjatumpi tulo EU:n alueelle, ja pohtimaan keinoja tehostaa lähtöalueiden suojeluvalmiuksia.
Esitämme vuoden� 2004 kesäkuuhun mennessä kattavan kertomuksen, joka sisältää ehdotuksia toteutettaviksi toimenpiteiksi. Nykyinen puheenjohtajavaltio järjesti Roomassa 13. ja 14.� lokakuuta asiantuntijaseminaarin, jossa tarkasteltiin edelleen Eurooppa-neuvoston antamaa tehtävää ja painotettiin erityisesti uudelleensijoittamista ja suojattua maahantuloa koskevia menettelyjä. Seminaarissa tarkasteltujen suojelumenetelmien etuja ja haittoja pohditaan edelleen Thessalonikin Eurooppa-neuvoston pyytämässä kertomuksessa, jonka juuri mainitsin.
Puheenjohtajavaltio Italian aikomuksena on, että marraskuussa kokoontuva oikeus- ja sisäasioiden neuvosto hyväksyy neuvoston suuntaviivat Rooman seminaarissa tehtyjen päätelmien pohjalta, jotta komissio saa poliittista ohjausta ensi kesäkuussa esiteltävän kertomuksen valmistelemiseksi. Parlamentilta pyydetään asiasta lausunto, kun kertomus on julkaistu. 
Hedkvist Petersen (PSE ).
   – Paljon kiitoksia vastauksestanne. Turvapaikkahakemuksia koskevien nykyisten säännösten ongelmat eivät liity itse säännöksiin eivätkä siihen, että päästäisimme unioniin liikaa pakolaisia, sillä Euroopalla on sekä tarvittavat resurssit että moraalinen vastuu ottaa vastaan suojelun tarpeessa olevia ihmisiä. Sen sijaan ongelmana on ihmissalakuljetus, sillä häikäilemättömät ihmiskauppiaat houkuttelevat ihmisiä pyrkimään maahan laittomia kanavia pitkin.
Omat säännöksemme, joiden nojalla on vaikeaa hakea ja saada oleskelulupaa, johtavat myös ihmissalakuljetuksen lisääntymiseen. Meidän ei pitäisi hoitaa asioita tällä tavoin. Myös neuvosto on laatinut epäinhimillisiä ehdotuksia rajajoukoista ja vapaista vyöhykkeistä kolmansissa maissa, joissa meidän olisi pidettävä turvapaikkaa anovia pakolaisia. En voi hyväksyä tällaisia ehdotuksia. Mielestäni meidän olisi otettava käyttöön järjestelyjä, joilla lujitetaan turvapaikkamenettelyä.
Tutkija Gregor Nollin ehdotuksessa esitetään eräs menetelmä, josta olen esittänyt kysymykseni. Uskon, että tämä ehdotus on tarkastelemisen arvoinen. Haluaisin kysyä komission jäseneltä, mitä etuja ja haittoja hänen mielestään liittyy Gregor Nollin ehdotukseen siitä, että turvapaikkaa olisi haettava EU:n jäsenvaltioiden suurlähetystöissä eri puolilla maailmaa. Olisi mielenkiintoista kuulla vastaus tähän kysymykseen. 
Vitorino,
   . – Olen kanssanne samaa mieltä siitä, että on ilmeisen välttämätöntä ottaa käyttöön turvapaikkajärjestelmä, jolla estetään kansainvälisen suojelun tarpeessa olevien joutuminen rikollisverkostojen uhreiksi. Eräs keino saavuttaa tämä tavoite on parantaa suojelua alueella ja antaa ihmisille mahdollisuus hakea turvapaikkaa jonkin jäsenvaltion suurlähetystöstä. Kuten hyvä parlamentin jäsen tietänee, jotkin jäsenvaltiot tekevät jo nyt näin.
Uudelleensijoittamisohjelmia on jo käynnistetty ainakin viidessä jäsenvaltiossa. Tarkastelemme nyt alalta saatuja kokemuksia järjestelmään liittyvien etujen ja haittojen selvittämiseksi, jotta voimme laatia ehdotuksen, jolla mahdollistetaan, että kaikki jäsenvaltiot voivat käyttää samaa järjestelmää. Toivon, että voin esittää asiaa koskevia konkreettisia ehdotuksia vuoden� 2004 kesäkuussa laadittavassa kertomuksessa. 

Puhemies.
   – Seuraavana on 
Onko komissio tietoinen timanttialan ilmaisemasta vakavasta huolesta, joka koskee De Beersin uutta "Supplier of Choice" -jakelujärjestelmää. Myöntääkö komissio, että tämä järjestelmä on täydellisesti De Beersin vallassa ja että se perustuu täysin läpinäkymättömiin ja subjektiivisiin valintaperusteisiin? Onko komissio tietoinen siitä, että kolmannes De Beersin kanta-asiakkaista on tähän mennessä jätetty "Supplier of Choice" -järjestelmän ulkopuolelle, mikä on jättänyt timanttikaupan entistä harvempiin käsiin ja yleensäkin vähentänyt kilpailua ja toimituksia?
Aikooko komissio avata SoC-järjestelmää koskevat tutkimuksensa uudelleen ennen kuin järjestelmä otetaan käyttöön kaikessa laajuudessaan tämän vuoden lopussa?
Monti,
    – Komissio ilmoitti 16.� tammikuuta� 2003 hyväksyvänsä De Beersin "Supplier of Choice" -jakelujärjestelmän. Lupa annettiin sen jälkeen, kun De Beers oli tehnyt muutokset alkuperäiseen, komissiolle esitettyyn ehdotukseen "Supplier of Choice" -jakelujärjestelmäksi. Yhteenveto muutetusta "Supplier of Choice" -jakelujärjestelmästä julkaistiin vuoden� 2002 marraskuussa ilmestyneessä yhteisöjen virallisessa lehdessä, jossa asianomaisia osapuolia pyydettiin esittämään huomioita. Kuten jäsen Corbett korosti, hyväksyessään "Supplier of Choice" -jakelujärjestelmän komissio sitoutui valvomaan markkinoita ja varasi itselleen oikeuden avata asian käsittely uudelleen, jos sopimusten olennaisiin seikkoihin liittyvät tosiasialliset tai oikeudelliset syyt antavat aihetta tarkistaa nykyistä kantaa.
Komissio aikoo täyttää sitoumuksensa kaikilta osin. Siksi se aikoo jatkossakin valvoa sitä, miten De Beers käyttää "Supplier of Choice" -jakelujärjestelmää, jotta varmistetaan yhteisön kilpailusääntöjen noudattaminen. Tätä varten komissio ottaa tarkoin huomioon kaikkien yritysten väitteet siitä, että kyseisiä sääntöjä on rikottu ja että yritysten liiketoiminta on kärsinyt tämän seurauksena.
Vaikka komissio on jo saanut joitakin tietoja "Supplier of Choice" -jakelujärjestelmän erityisestä käytöstä, sillä ei ole vielä kaikkia yksityiskohtaisia tietoja asiasta. Siksi komissio aikoo käyttää sille perustamissopimuksen 81 ja 82� artiklan soveltamista koskevassa asetuksessa myönnettyjä toimivaltuuksia ja kerätä tietoa, jotta se voi esittää asiasta oman kantansa, joka perustuu kaikilta osin tosiasioihin. Siksi se aikoo lähettää tietopyyntöjä seuraavien viikkojen aikana. Kun komissio on tarkastellut tällä tavoin saamiaan tietoja, se päättää, mihin toimiin se ryhtyy kyseisessä tapauksessa. 
Corbett (PSE ).
    Kiitän komission jäsentä hänen vastauksestaan. Voisiko hän vielä kertoa meille, montako Trisystem-jakelujärjestelmään liittyvää virallista valitusta hän on saanut timanttialalta viime viikkoina? Olen tyytyväinen siihen, että hän aikoo tutkia asiaa yksityiskohtaisemmin ja kerätä kaikki asiaan liittyvät tiedot.
Haluaisin pyytää komission jäsentä ottamaan huomioon myös huomautukset, jotka De Beersin hallituksen puheenjohtaja Oppenheimer esitti hiljattain Kapkaupungissa pidetyssä Harvardin kauppakorkeakoulun alumnien konferenssissa. Lainaan Oppenheimeria, joka totesi, että "emme teeskentele, ettemmekö pyrkisi hallitsemaan timanttimarkkinoita, valvomaan toimituksia, määräämään hintoja ja liittoutumaan alalla toimivien kumppaneidemme kanssa". Arvoisa komission jäsen, mielestäni tämä on melkoinen tunnustus. Se esitettiin vuoden� 1999 maaliskuussa, vain muutama kuukausi ennen Trisystem-jakelujärjestelmän käynnistämistä. Pyydän komission jäsentä ottamaan huomioon tämän tunnustuksen, kun hän tarkastelee maailman parhaiten tunnettua, edelleen voimassa olevaa monopolia, jota komissio ei ole vielä tutkinut kilpailualan toimivaltansa puitteissa. 
Monti,
   . – Jäsen Corbettin viimeisen huomautuksen osalta haluan kiinnittää hänen huomionsa siihen, että komissio ja etenkin nykyinen Euroopan komissio on alkanut kiinnittää tiiviisti huomiota näihin kysymyksiin.
Valituksia koskevasta kysymyksestä voin todeta, että komissio on todellakin saanut valituksia "Supplier of Choice" -järjestelmästä ja että näitä tutkitaan niiden tavanomaisten menettelyjen mukaisesti, joita komissio noudattaa perustamissopimuksen 81 ja 82� artiklan soveltamisen yhteydessä. Hyvä jäsen Corbett, valitusten määrästä ja niiden alkuperästä totean, että komissio on luonnollisestikin sitä mieltä, että hyvän hallinnon periaatteet edellyttävät siltä luottamuksellisuutta valitusten tarkan lukumäärän ja alkuperän suhteen. Jos jokin yritys, joka esittää komissiolle valituksen, pitää valituksen julkistamista tarkoituksenmukaisena, silloin komissiolla on tietenkin kaikki valtuudet tehdä niin. 

 – Koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä, kysymys nro� 37 raukeaa.
Seuraavana on Claude Moraesin kysymys nro� 38 (H-0660/03):
Aihe: Irakin jälleenrakentaminen
Voiko komissio ilmoittaa yksityiskohtaisesti, miten se tällä hetkellä tukee Irakin jälleenrakentamista?
Nielson,
   . – Kuten parlamentti tietää, komission 1.� lokakuuta� 2003 antamassa tiedonannossa ehdotetaan, että Euroopan unionin talousarviossa varataan 200� miljoonaa euroa Irakin jälleenrakentamisen avustamiseen vuosina� 2003 ja 2004. Olen iloinen voidessani todeta, että tämä sitoumus annettiin parlamentin myötävaikutuksella avunantajien konferenssissa, joka järjestettiin Madridissa 24.� lokakuuta� 2003.
Menestyksekäs konferenssi, jossa kerättiin yli 33� miljardia Yhdysvaltain dollaria yli 70� maasta, oli vasta ensimmäinen askel jälleenrakentamisessa. Muistutan teitä siitä, että komission tiedonannossa esitetään neljä tekijää, jotka ovat ensisijaisen tärkeitä jälleenrakentamisen onnistumisen kannalta: turvallisuuden parantaminen, poliittisen siirtymävaiheen toimenpiteet irakilaisen hallinnon perustamiseksi, monenvälisen jälleenrakennuskehyksen luominen sekä Irakin ja sen naapureiden välinen yhteistyö.
Olemme nähneet, miten kolmessa näistä kysymyksistä on edistytty, mutta turvallisuutta on parannettava edelleen merkittävästi, jotta komission jälleenrakennusavun nopeaa täytäntöönpanoa voidaan jatkaa.
Olemme asettaneet kaksi tavoitetta vuodelle� 2003: meidän on autettava siirryttäessä humanitaarisen avun vaiheesta jälleenrakentamiseen ja tuettava YK:ta turvallisuusneuvoston päätöslauselmien� 1483 ja 1511 mukaisen tehtävänsä täyttämisessä. Vuotta� 2003 varten ehdottamillamme 40� miljoonalla eurolla on siten tarkoitus edistää tuen mahdollisimman nopeaa virtaamista Irakiin YK:n ja sen erityisjärjestöjen välityksellä.
Voin kertoa, että ECHO:n tähän mennessä toteuttamien toimien pohjalta on varattu ensimmäinen 29� miljoonan euron tukipaketti YK:n toimia varten vesi- ja viemärihuollon, terveydenhuollon, koulutuksen, työllisyyden ja tuloja luovien järjestelmien alalla. YK on toiminut aktiivisesti kaikilla näillä aloilla, ja YK:n 4� 000� paikallisjärjestöä toimivat niillä edelleen. Näiden varojen pitäisi olla YK:n käytettävissä vuoden� 2003 joulukuun alkuun mennessä. Vuoden� 2003 loppuun mennessä annetaan käyttöön toinen, 11� miljoonan euron maksusitoumus niiden YK:n toimien tukemiseksi, joilla edistetään alue- ja paikallishallintoa, siviilihallintoa, oikeuslaitoksen ja lainsäädännön uudistamista, lehdistöä ja ihmisoikeuksia.
Lisäksi olemme varanneet 2� miljoonaa euroa – miinanraivausta koskevassa horisontaalisessa budjettikohdassa – maamiinojen ja räjähtämättömien ammusten aiheuttaman valtaisan ongelman torjumiseksi Irakissa.
Vuonna� 2004 on määrä perustaa Maailmanpankin ja YK:n Madridissa ehdottama kansainvälinen jälleenrakennusrahasto. Siksi odotamme, että leijonanosa tälle välineelle ehdotetusta 160� miljoonan euron summasta käytetään sellaisia aloja koskeviin tukitoimiin kuten sosiaaliset turvaverkostot, instituutioiden kehittäminen ja valmiuksien vahvistaminen, makrotalouden hoito, Irakin kansalaisyhteiskunnan vahvistaminen sekä ihmisoikeuksien ja demokratian suojelu ja edistäminen.
Komissio päättää määrärahojen jakamisesta YK:n ja Maailmanpankin kesken näiden kahden järjestön alakohtaisten kokemusten ja suhteellisten etujen perusteella. Jakoperusteena käytetään kuitenkin myös sitä, onko Irakin tilanne parantunut todellisuudessa ja mitkä ovat YK:n elinten, valtiosta riippumattomien järjestöjen ja Irakin ministeriöiden mahdollisuudet panna toimet täytäntöön. Todellisuudessa ratkaisematta on edelleen useita vaikeita kysymyksiä. 
Moraes (PSE ).
    Kiitän komission jäsentä hyvin kattavasta vastauksesta ja kiitän kaikkia EU:n toimijoita, jotka olleet mukana auttamassa Irakin kansaa hyvin vaikeina aikoina.
Haluan esittää kaksi lyhyttä täydentävää kysymystä. Ensinnäkin haluan tiedustella komission näkemystä siitä, miten Madridin konferenssissa myönnetty tuki sopii yhteen muiden tukisitoumusten kanssa, etenkin Afrikassa ja muualla sijaitsevilla alueilla, joilla konfliktit saavat vain vähän huomiota tiedotusvälineissä mutta joilla ihmiset silti kärsivät. Miten nämä konfliktit olisi hänen mielestään ratkaistava?
Toiseksi mitä mieltä hän on nykyisten humanitaaristen avustustoimien täytäntöönpanosta humanitaarisen vaiheen aikana? Onko hän tyytyväinen tähän näkökohtaan, kun otetaan huomioon yksittäisten jäsenvaltioiden poliittinen painostus Irakia koskevan lähestymistavan takia? 
Nielson,
   . – Ensinnäkin totean myönteisessä mielessä, että tiukka menettelymme jaettaessa maantieteellisiä määrärahoja merkitsee, ettei määrärahoja siirretä Irakille muista kohteista. Tämä 200� miljoonan euron summa on niin sanotusti "imuroitu" naapurialueilta. Emme siten vie määrärahoja Afrikassa toteutettavilta toimilta ja siirrä niitä Irakissa tehtäviin toimiin.
Se, mitä teemme muissa suurissa konflikteissa, on tärkeä kysymys, jota emme kuitenkaan ehdi pohtia tänään.
Toiseen täydentävään kysymykseen voin vastata, että Irakille tänä vuonna osoitetun yhteensä 100� miljoonan euron humanitaarisen avun osalta olemme tehneet noin 70� miljoonan euron yksityiskohtaisen maksusitoumuksen ja odotamme, että valtaosa jäljellä olevista varoista myönnetään vuoden lopussa. Varojen tosiasiallisen käytön ja täytäntöönpanon osalta olemme kaikista vaikeuksista huolimatta onnistuneet pitämään hyvin tiukasti kiinni suunnitelmastamme ja täyttämään odotukset. On pantava merkille, että alueella toteuttamiemme toimien tosiasiallisesta täytäntöönpanosta vastaavat paikalliset ihmiset, jotka toimivat meidän lukuumme tai täytäntöönpanojärjestöinä käyttämiemme järjestöjen lukuun. Voimme jatkossakin toteuttaa tärkeitä toimia, mutta ilmeisistä turvallisuussyistä meidän on pidettävä matalaa profiilia. Tarkasteltaessa tilannetta päivä- ja viikkokohtaisesti on todettava, että tähänastiset humanitaariset toimet ovat olleet upea saavutus. 
Nogueira Román (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin käyttää hyväkseni työjärjestyksessä vahvistettua mahdollisuutta ja esittää täsmälleen samat kysymykset kuin esitin aiemmin Mikä on komission kanta Irakin miehittäjävaltojen esittämiin pyyntöihin ja irakilaisessa yhteiskunnassa nyt vallitsevaan vakavaan tilanteeseen? Mihin toimenpiteisiin komission mielestä on ryhdyttävä YK:n toimien tukemiseksi Irakissa? 
Nielson,
   . – Edellä antamani vastauksen perusteella on selvää, että mielestämme Yhdistyneet Kansakunnat ja Maailmanpankki ovat tärkeimmät kumppanimme niin Irakille annettavan tuen toimittamisessa kuin Irakin jälleenrakentamisessakin. Emme toimi rinta rinnan miehittäjävaltojen kanssa. Siirtymävaiheen viranomaiset ovat vastuussa turvallisuudesta, yleisestä järjestyksestä ja niin edelleen. Nämä viranomaiset ovat näin ollen osa sitä kehystä, jonka puitteissa kaikkien on toimittava Irakissa. Kuten totesin, kumppanit, joiden välityksellä kanavoimme varat, ovat ensisijaisesti Yhdistyneet Kansakunnat ja Maailmanpankki. 
Puhemies.
   – Kysymykset nro 39–45 käsitellään yhdessä, koska niiden aiheet ovat samankaltaiset.

Äskettäisten lehtitietojen mukaan maahantuojat ovat riitauttaneet jäsenvaltioiden toimet tullimaksujen perimiseksi tuotteista, joiden epäillään olevan peräisin Israelin siirtokunnista mutta joille tulisi Israelin tulliviranomaisten mukaan myöntää etuuskohtelu.
Maahantuojamaiden on yhteisön lainsäädännön mukaan kuitenkin hyväksyttävä viejämaan viranomaisten laillisesti tekemät määritykset. Uskooko komissio jäsenvaltioiden pystyvän perustelemaan tullimaksujen perimisen maahantuojien valituksista huolimatta sillä perusteella, että Israelin tuotteiden alkuperän todentamiseksi antamissa vastauksissa ei mainita tuotteiden tuotantopaikkaa eivätkä vastaukset siten täytä jäsenvaltioiden tulliviranomaisten vaatimuksia? Katsooko Israel, että sen tulliviranomaisten antamat vastaukset tuotteiden alkuperän todentamiseksi ovat riittäviä ja ne on assosiaatiosopimuksen mukaan hyväksyttävä?
Komissiolta kysyttiin EY:n ja Israelin assosiaatiosopimuksen täytäntöönpanosta 4.� syyskuuta� 2003 pidetyssä täysistuntokeskustelussa, miksei se ollut ilmoittanut jäsenvaltioille, että Israel käyttää assosiaatiosopimuksen mukaiseen viemiensä tuotteiden alkuperän määrittelyyn lainvastaista alueellisuusmääritelmää. Komissaari Nielson vastasi komission jo tehneen näin, kun se julkaisi marraskuussa� 2001 ilmoituksen maahantuojille. Komissio oli todennut ilmoituksessaan, että "Israel antaa alkuperäselvityksiä tuotteille, jotka ovat lähtöisin alueilta, jotka ovat olleet Israelin hallinnassa vuodesta 1967".
Ilmoittiko komissio myös, että "sopimusten soveltamisessa oli syyllistytty tiettyihin huomattaviin virheisiin siinä määrin, että oli aihetta epäillä kaikkien Israelin antamien etuuskohtelutodistusten pätevyyttä"? Onko komissio mielestään antanut jäsenvaltioille Israelin viemien tuotteiden todellisen alkuperän kyseenalaistavia tietoja?
Onko komissio sitä mieltä, että marraskuussa� 2001 annettu ilmoitus maahantuojille, jäsenvaltioiden käytettävissä oleva tieto Israelin siirtokuntien tuotteista ja yrityksistä sekä assosiaatiosopimuksen 32� artiklan määräykset antavat jäsenvaltioille riittävät ja luotettavat juridiset ja tekniset mahdollisuudet kieltäytyä myöntämästä etuuskohtelua maahantuotaville siirtokuntien tuotteille ja tuotteille, jotka sisältävät merkittäviä määriä siirtokunnissa tuotettuja osia ja materiaaleja, mukaan luettuna tuotteet, jotka on sekoitettu Israelista peräisin olevien, käytännössä täsmälleen samanlaisten tuotteiden joukkoon?
Suositteleeko komissio, että Israelin kanssa tehtyyn assosiaatiosopimukseen lisätään paneurooppalaisen kumulointijärjestelmän täytäntöönpanoon liittyviä uusia kumulointimääräyksiä, vaikka Israel edelleen väittää miehitetyille alueille perustamiensa siirtokuntien kuuluvan sen EY:n kanssa tekemien sopimusten soveltamispiiriin? Suositteleeko komissio nykytilanteessa, että EY:n Israelin ja Jordanian kanssa tekemiin Qualified Industrial Zones -teollisuusalueita koskeviin kauppasopimuksiin lisätään uusia kumulointimääräyksiä?
Tietääkö komissio, että ennen kuin se antoi marraskuussa� 2001 ilmoituksen maahantuojille, jäsenvaltiot eivät virheellisesti perineet tullia saatuaan Israelin tulliviranomaisilta alkuperätodistuksia, joissa ilmoitettiin, että kyseiset tuotteet oli valmistettu siirtokunnissa ja että tuotteisiin tuli Israelin mukaan soveltaa etuuskohtelua? Onko varmaa, että maahantuojille annettu ilmoitus estää tällaisten tullikohteluvirheiden tapahtumisen uudelleen?
Ilmoittaako Israel kaikkien EY:hyn viemiensä tuotteiden alkuperää määritellessään, alkuperätodistuksia antaessaan ja niiden oikeellisuuden todistaessaan, onko tuotteet valmistettu miehitetyille alueille perustetuissa siirtokunnissa vai Israelin valtion alueella? Voidaanko minkään Israelin viemän tuotteen todellista alkuperää selvittää tällä hetkellä sovellettavan EY:n ja Israelin assosiaatiosopimuksen puitteissa?
Komissiolta kysyttiin assosiaatiosopimuksen soveltamista koskevassa täysistuntokeskustelussa 4.� syyskuuta, miksi se ei ollut ilmoittanut jäsenvaltioille, että Israelin määritelmä alueesta on laiton. Komission jäsen Nielsen vastasi, että komissio oli jo tehnyt tämän marraskuussa� 2001 tuojille annetussa ilmoituksessa.
Onko komissio todellakin vahvistanut jäsenvaltioille, että Israelin tulliviranomaiset soveltavat laitonta alueen määritelmää kaikkien tämän sopimuksen nojalla vietävien tuotteiden alkuperän määrittelyssä? Onko komissio vahvistanut jäsenvaltioille, että Israelin tulliviranomaiset eivät tee eroa siirtokunnissa ja Israelin valtion alueella valmistettujen tuotteiden välillä niiden antaessa alkuperäselvityksen? Odottaako komissio jäsenvaltioiden tarkistavan kaikkien Israelista tuotujen tuotteiden alkuperän? 
Nielson,
   . – Arvoisa puhemies, komissio palauttaa mieliin, että EU:n ja Israelin assosiaatiosopimuksen ehtojen mukaan sopimusta sovelletaan yksistään Israelin valtion alueella. Siksi tuotteet, jotka on valmistettu Israelin siirtokunnissa Länsirannalla ja Gazan alueella, Itä-Jerusalemissa ja Golanin kukkuloilla, eivät ole oikeutettuja tullietuuskohteluun, kun ne tuodaan EU:n alueelle, eivätkä yhteisöjen tulliviranomaiset voi hyväksyä Israelin tällaisille tuotteille antamaa alkuperätodistusta.
Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä marraskuussa� 2001 julkaistussa ilmoituksessa komissio tiedotti jäsenvaltioiden tulliviranomaisille ja eurooppalaisille maahantuojille, että Israel antaa alkuperäselvityksiä tuotteille, jotka ovat peräisin Israelin vuodesta� 1967 hallinnassaan pitämiltä alueilta. Ilmoituksen johdosta EU:n jäsenvaltioiden tulliviranomaiset seulovat kaiken Israelista peräisin olevan tuonnin tunnistaakseen laittomasti annetut alkuperäselvitykset ja palauttaakseen kyseiset alkuperäselvitykset Israeliin sen tarkastusmenettelyn mukaisesti, joka on vahvistettu sopimuksen pöytäkirjassa� 4 olevassa 32� artiklassa.
Tällaisia tarkastusmenettelyjä koskevissa Israelin vastauksissa ei eroteta siirtokuntien tuotantoa ja Israelin valtion alueella tapahtuvaa tuotantoa. Sopimuksen pöytäkirjassa� 4 olevan 32� artiklan mukaan oikeus etuuskohteluun evätään, jollei tarkastuspyyntöön vastata 10� kuukauden kuluessa tai jos vastauksessa ei ole riittävästi tietoja sen määrittämiseksi, onko kyseinen asiakirja aito tai mikä on tavaroiden tosiasiallinen alkuperä. Kansallisilla tulliviranomaisilla on toimivaltuudet päättää kulloisenkin yksittäisen tavaraerän osalta, onko asiaa koskevien määräysten, tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen perusteella oikeutettua evätä tullietuuskohtelu. Etuuskohtelun epääminen johtaa tullivelkaan, jonka jäsenvaltioiden tulliviranomaisten on kannettava, sillä yhteisön lainsäädännön mukaan niille on annettu tehtäväksi periä tullimaksut, jotka ovat yhteisöjen perinteisiä omia varoja.
EU tekee kaikkensa löytääkseen ratkaisun ongelmaan, joka koskee Israelin siirtokunnista peräisin olevia tuotteita, ja katsoo, että tämä kysymys on ratkaistava, ennen kuin EU:n ja Israelin sopimuksen alkuperäsääntöjä koskevaa pöytäkirjaa tarkistetaan siten, että paneurooppalainen alkuperäkumulaatio ulotetaan kattamaan Välimeren alueen maat.
EY:n Jordanian ja Israelin kanssa tekemien kauppasopimusten mukaisista Qualified Industrial Zones -teollisuusalueista totean, että komissio tekee parhaillaan teknistä arviointia, joten mitään johtopäätöksiä ei ole vielä tehty.
Jos komissiolle esitettäisiin täydentävä kysymys siitä, miksei se ole ehdottanut muodollisesti sovittelumenettelyä, joka on osa tätä kaikkea, vastaisin toteamalla, että sovittelu on todellakin eräs assosiaatiosopimuksessamme vahvistettu mahdollinen väline, johon voidaan turvautua tulkintaeroissa.
Komissio on nyt joka tapauksessa ryhtynyt tarvittaviin toimiin suojellakseen yhteisön taloudellisia ja oikeudellisia etuja.
Tältä osin on pantava merkille, että sovittelumenettelyn käynnistäminen edellyttää jäsenvaltioiden yksimielistä hyväksyntää. 
Cushnahan (PPE-DE ).
    En ole tyytyväinen vastaukseen, sillä mielestäni komission jäsen ei vastannut kattavasti kaikkiin kysymyksiin. On selvää – ja komission jäsen tunnustaa itsekin tämän – että komissio on vastuussa sen varmistamisesta, että yhteisön lainsäädäntöä, mukaan luettuina yhteisön tekemiä kansainvälisiä sopimuksia ja siten myös EU:n ja Israelin assosiaatiosopimusta, sovelletaan täysimääräisesti ja asianmukaisesti.
Komission jäsen totesi, että hän jättää jäsenvaltioiden vastuulle ne alat, joilla etuuskohtelu on myönnetty laittomasti. Kun pidetään mielessä, että komissio on viime kädessä perustamissopimusten valvoja, mihin toimiin komissio ryhtyy varmistaakseen, että jäsenvaltiot soveltavat täysimääräisesti kaikkia asiaa koskevia vaatimuksia? Kuten edelliset puhujat totesivat tästä kysymyksestä, yksittäiset jäsenvaltiot eivät ole panneet ehtoja täytäntöön asianmukaisesti. Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä varmistaakseen, että jäsenvaltiot soveltavat asianmukaisesti asiaa koskevaa lainsäädäntöä? Jos ne eivät tee niin, miten komissio aikoo rangaista niitä?
Nielson,
   . – Odotin tätä kysymystä ja siksi täydensin ensimmäistä vastaustani tehdäkseni selväksi, että komissio voi turvautua seuraavaan käytettävissä olevaan välineeseen ja ryhtyä oikeudellisiin jatkotoimiin, jos asiasta päästään yksimielisyyteen. Minun on pidettävä kiinni tästä vastauksesta. Se kuvastaa hyvin tilannetta. 
Sandbæk (EDD ).
    Asiaan on toinenkin ratkaisu. Komissio voisi ilmoittaa tulliviranomaisille, että sen sijaan, että nämä käyttävät hyvin puutteellisia luetteloita määrittääkseen, mitkä tavarat ovat mahdollisesti peräisin siirtokunnista ja mitkä Israelista, niiden olisi lähetettävä kaikki israelilaiset tavarat takaisin ja pyydettävä Israelia tarkastamaan kaikki tuotteet, joissa on merkintä 'tehty Israelissa'. Olisiko komissio valmis tekemään näin? 
Nielson,
   . – Eräs tapa ratkaista tämä ongelma on noudattaa oikeudellisesti järkevää ja tehokasta lähestymistapaa. Toinen tapa on täydellinen eskalaatio, jolta edellä mainitut toimet varmastikin vaikuttaisivat. En usko, että tähän päädytään lähitulevaisuudessa. 
Morgantini (GUE/NGL ).
   Viittaan itse asiassa Cushnahanin ja Sandbækin kysymyksiin. Kysyin komissiolta muun muassa sitä, antaako se todellakin jäsenvaltioiden käyttöön riittävät oikeudelliset ja tekniset keinot maahan laittomasti tuotavien tavaroiden määrittämiseksi. Haluan kiittää komission jäsentä hänen ehdotuksestaan seuraavaksi kysymykseksi, sillä olisi mielenkiintoista todeta esimerkiksi, mitkä maat pyrkivät varmistamaan, ettei sopimuksia ja Euroopan kansalaisten etuja kunnioiteta sen sijaan, että ne vaatisivat sopimusten noudattamista. 
Nielson,
   . – Minulla ei ole luetteloa tällaisista maista. Tilannetta on seurattava huolellisesti. 
Poos (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Nielson, alkuperäsäännöt ovat täysin selvät, mutta ongelmana on se, ettei Israel noudata niitä. Israel on useiden vuosien ajan kohdellut miehitetylle alueelle perustettuja laittomia siirtokuntiaan ikään kuin ne sijaitsisivat sen omien aluerajojen sisällä. Israelin viranomaisten kanssa keskusteltiin asiasta jo entisen komission jäsenen Marinin vastuukaudella. Siitä on kulunut kuusi vuotta, eikä mikään ole muuttunut.
Siksi monet meistä pyytävät teitä toimimaan ja kertomaan, mitä aiotte tehdä. Aiotteko esimerkiksi kieltää kaikki alkuperäkumulaatiota koskevat uudet säännöt Israelin kanssa tehdyissä kauppasopimuksissa vai ettekö aio ehdottaa mitään? Aiotteko haastaa yhtään jäsenvaltiota yhteisöjen tuomioistuimeen? Haluaisimme saada teiltä selvät vastaukset näihin kysymyksiin. 
Nielson,
   . – Yhdyn todellakin huoleenne tilanteen kehittymisestä. Haluaisin myös lisätä, että mielestäni on hyvin ironista ja täysin ristiriitaista rakentaa suojamuuria sellaisen alueen läpi, jonka väitetään olevan edelleen yksi kokonaisuus alkuperää määritettäessä. Mielestäni nyt ei ole mahdollista käynnistää perusteellista keskustelua mahdollisista toimista, mutta esitetyillä kysymyksillä ja vastauksilla selvennetään tätä aihetta. 
Dhaene (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, jos alkuperäsääntöjä on sovellettu väärin, tullit on maksettava takaisin. Jos näin ei tehdä, kyse on paitsi verotuksellisesta myös eettisestä ongelmasta. Kysyn seuraavaa: onko maahantuojille annetuilla varoituksilla ollut mitään vaikutusta jäsenvaltioihin, jotka ovat omaksuneet jokseenkin välinpitämättömän lähestymistavan alkuperäsääntöihin? Olemmehan kuitenkin toteuttamassa yhteismarkkinoita, ja pääsyä näille markkinoille on säänneltävä asianmukaisesti. 
Nielson,
   . – Minulla ei ole käytettävissäni mitään tilastoja, jotka osoittaisivat, miltä tilanne näytti, ennen kuin viesti lähetettiin jäsenvaltioille, tai miltä tilanne näyttää sen jälkeen. Tiedämme, ettei ongelmaa ole edelleenkään ratkaistu, ja mielestäni se riittää. 
Boogerd-Quaak (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, myös minä yhdyn aiemmin puhuneiden kollegoideni arvioon. Mielestäni kaksi kysymystä on edelleen auki. Ensinnäkin puhuimme teknisestä arviosta. Onko tästä pääteltävä, että teknisen arvion jälkeen saamme paremman käsityksen tuotteiden alkuperästä? Tiedättekö, milloin tekninen arviointi saatetaan loppuun? Haluan toistaa kysymykseni siitä, miksei komissio haasta jäsenvaltioita yhteisöjen tuomioistuimeen, jos maa selvästi rikkoo sääntöjä. Meillähän on kuitenkin käytettävissämme tähän tarvittavat toimenpiteet. Sääntöjä rikkoneita jäsenvaltiota vastaan voidaan aina ryhtyä toimenpiteisiin. 
Nielson,
   . – Teknistä arviointia koskevat huomautukseni liittyvät Qualified Industrial Zones -teollisuusalueiden perustamiseen niiden kauppasopimusten rajoissa, jotka Euroopan yhteisöt ovat tehneet Jordanian ja Israelin kanssa. Totesin asiaa koskevien huomautusteni lopuksi, että komissio tekee parhaillaan teknistä arviointia. Arvion perusteella ei ole vielä tehty mitään johtopäätöksiä. Alalla toteuttamamme toimet todennäköisesti vain vahvistavat päättäväisyyttämme edetä asiassa. 
Pronk (PPE-DE ).
    Milloin komissio odottaa tekevänsä lopulliset johtopäätökset? 
Nielson,
   . – En yksinkertaisesti tiedä täsmällistä vastausta. 
Puhemies.
   – Seuraavana on 
Mihin toimiin komissio on ryhtynyt alhaisen tulotason maiden velkojen mitätöinnin käsittelemiseksi? Irlannin hallitus on päättänyt mitätöidä 100� prosenttia köyhimpien maiden veloista ja ottanut näin huomioon, että on tarpeen auttaa maita, joissa HI-virusta ja AIDSIA esiintyy yleisesti, ja että inhimilliseen kehitykseen liittyviin seikkoihin tulee kiinnittää enemmän huomiota arvioitaessa, kuinka suuren osan velastaan tietty maa pystyy maksamaan takaisin. Mitä mieltä komissio on tällaisesta velkapolitiikasta? Aikooko komissio ryhtyä muodollisiin toimiin laatiakseen alhaisen tulotason maita koskevan eurooppalaisen velkojen mitätöintipolitiikan, ja milloin tällaisia toimia voidaan odottaa? 
Nielson,
   . – Komissio katsoo, että kehitysmaiden velkaongelmien käsitteleminen on tärkeää yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteiden saavuttamiseksi. Yhteisö osallistuu aktiivisesti nykyiseen voimakkaasti velkaantuneita maita koskevaan HIPC-aloitteeseen, ja tähän mennessä se on antanut sitoumuksia yli 1,6� miljardin euron arvosta. Tästä summasta 680� miljoonaa euroa on yhteisön omia saatavia velkojana, ja 934� miljoonaa euroa se lahjoittaa HIPC-rahastoon.
Komissio haluaa myös muistuttaa, että sen osuus on paljon suurempi kuin HIPC-aloitteessa vaadittu vähimmäismäärä. Lahjoittajana yhteisö on todellakin yksi suurimmista HIPC-rahaston tukijoista, sillä sen osuus rahaston kokonaisvaroista on lähes 25� prosenttia.
Sen lisäksi, että komission odotetaan osallistuvan ohjelmaan velkojana, se on varannut 60� miljoonaa euroa sellaisten kaikkein vähiten kehittyneiden AKT-maiden erityislainojen maksamiseksi, jotka jäävät jäljelle HIPC-ohjelman ehtojen kattavan soveltamisen jälkeen.
On myös syytä panna merkille, että valtaosa EU:n jäsenvaltioista on ilmoittanut aikeestaan mitätöidä 100� prosenttia kahdenvälisistä veloista, mikä menee HIPC-ohjelman ehtoja pidemmälle. Tämä tarkoittaa sitä, että HIPC-maiden muiden velkojen mitätöinti on pitkälti monenvälisten elinten, Pariisin klubin ulkopuolisten virallisten velkojien ja yksityissektorin vastuulla.
Tällä hetkellä on myös selvää, että HIPC-aloite on epäilemättä vasta ensimmäinen merkittävä askel kohti kestävää velkatasoa pitkällä aikavälillä, eikä se yksistään riitä sen varmistamiseksi, että tuensaajamaat täyttävät vuosituhannen julistuksessa asetetut kehityspäämäärät, etenkään alueilla, joilla hi-virusta tai aidsia esiintyy yleisesti. Lisäksi hi-viruksen ja aidsin haitalliset vaikutukset talouteen nähdään nyt selkeämmin kuin HIPC-aloitetta käynnistettäessä, ja komissio on samaa mieltä siitä, että pitkän aikavälin kestävästä velkatasosta keskusteltaessa on tarkasteltava myös hi-virusta ja aidsia.
EU:n ja Afrikan välisessä vuoropuhelussa Afrikan ulkomaanvelkaa koskeva kysymys on ollut asialistalla Kairon kokouksesta lähtien. Komissio on seurannut aktiivisesti asiasta vastaavien tahojen (Ranskan ja Saksan) ja Afrikan unionin edustajien välisiä keskusteluja. EU:n ja Afrikan välisen vuoropuhelun yhteydessä järjestettiin viimeksi Roomassa 10.� marraskuuta ministeritroikan kokous, johon osallistuin yhdessä Irlannin ulkoministerin kanssa. Tuossa kokouksessa sovittiin, että keskusteluja ja kertomusta Afrikan ulkomaanvelkaa koskevasta kysymyksestä on valmisteltava kiireisesti ja että seuraavan vuoden ensimmäisen neljänneksen aikana on järjestettävä asiantuntijakokous laajentuneen troikan tapaamisen yhteydessä.
Lopuksi totean, että osana EU:n ja Afrikan välistä vuoropuhelua komissio käynnisti hiljattain tutkimuksen velkahuojennuksesta, jossa mennään HIPC-aloitetta pidemmälle ja jonka ensisijaisena tavoitteena on luoda vakaa perusta tilanteen arvioimiseksi, kun HIPC-aloite on pantu kaikilta osin täytäntöön. Tutkimuksessa määritetään avaintekijät yhdessä jäsenvaltioiden kanssa laadittavaa unionin tulevaa velkapolitiikkaa varten. Komissio odottaa voivansa esitellä tutkimuksen tulokset ensi vuoden alussa.
Haluaisin lisätä, että kahdenvälisen velan käsittelyyn verrattuna monenvälisen velan käsittely on paljon monimutkaisempaa, ja poliittisesti se on paljon vaikeampaa kansainvälisen kustannustenjaon vuoksi. Useimmat lahjoittajamaat, jotka suhtautuvat vakavasti tehtäväänsä avunantajana, ovat itse asiassa mitätöineet enemmän tai vähemmän kaikki maksamatta olevat kahdenväliset velat. Komissiosta on tärkeää panna merkille, että velkojana meidän osuutemme tästä kaikesta on hyvin vähäinen, mikä johtuu pohjimmiltaan siitä, että olemme lahjoittaja emmekä lainaa rahaa kumppaneillemme. 
McKenna (Verts/ALE ).
    Irlannin hallitus on tällä hetkellä ainoa EU-maiden hallituksista, joka kannattaa köyhimpien maiden velkojen sataprosenttista mitätöintiä. Valitettavasti Irlannin hallitus ei kuitenkaan ole edistänyt tällaista politiikkaa kovinkaan tehokkaasti, vaikka se hyväksyttiin jo vuoden� 2002 heinäkuussa.
Monet ihmiset ja järjestöt haluaisivat, että tätä politiikkaa edistetään Irlannin puheenjohtajakaudella. Haluaisimme, että myös komissio tukee tätä politiikkaa. Yhdistyneessä kuningaskunnassa käynnistetyllä brittiläisellä Jubilee Debt Campaign -velkakampanjalla yritetään saada poliitikot kannattamaan tällaista toimintalinjaa.
Puhuessamme parlamentissa ja kehitysyhteistyövaliokunnassa siitä, miten meidän on pyrittävä auttamaan kehitysmaita, on todettu, että velan mitätöinti olisi eräs järkevimmistä keinoista varmistaa, että todellakin autamme näitä maita. Velat ovat täysin epäoikeudenmukaisia. Näitä maita käytetään vilpillisesti hyväksi. Nykypäivän oikeudenmukaisessa yhteiskunnassa ei pitäisi olla muuta tapaa edetä kuin Irlannin hallituksen omaksuman politiikan edistäminen. Haluaisimme, että näin tapahtuu Irlannin puheenjohtajakaudella, ja haluaisimme myös komission kannattavan tätä lähestymistapaa.
Arvoisa komission jäsen, ette ole antanut minkäänlaisia takeita siitä, että kannatatte tällaista politiikkaa. Jos esimerkiksi saamme kaikki jäsenvaltiot kannattamaan tätä politiikkaa ja hyväksymään sen, haluaisimme luonnollisesti myös komission antavan sille tukensa. 
Nielson,
   . – Yritin jo selventää tätä. Lahjoittajien on suhteellisen helppo hallinnoida kahdenvälistä velkaa, sillä kyseessä on niiden oma päätös. Komissio ei voi kertoa yksittäisille jäsenvaltioille, mitä niiden pitäisi tehdä. Meillä on ollut ratkaiseva asema hyvin vaikeassa kysymyksessä: olemme ryhtyneet tärkeisiin toimiin monenvälisen velan käsittelemiseksi, ja olemme siten menneet paljon pidemmälle kuin on tehtävämme velkojana.
Se, mitä Irlanti tekee, on myönteinen asia. Minun on kuitenkin todettava, että vuonna� 1995, kun toimin Tanskan kehitysyhteistyöministerinä, annoimme julistuksen jokseenkin samankaltaisesta, vähiten kehittyneitä köyhiä maita koskevasta politiikasta. Suhtaudun varauksellisesti velkojen mitätöintiä koskevan politiikan laajentamiseen esimerkiksi Välimeren alueen maihin, koska tällöin antaisimme varoja vähiten kehittyneiltä ja köyhimmiltä mailta sellaisille maille, jotka ovat suhteellisesti paljon paremmassa asemassa. Tämän toteuttaminen käytännössä ei ole kovinkaan helppoa. Irlanti toimii kiitettävästi, ja se voi innostaa myös muita maita ryhtymään samantapaisiin toimiin. Komissio ei voi kuitenkaan määrätä jäsenvaltioita tekemään niin. 
Puhemies.
   – Seuraavana on 
Myöntääkö komissio, että Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren maiden parlamenttien valmiuksien tukemisen pitäisi olla painopisteenä erityisesti Euroopan kehitysrahastoa ja talouskumppanuussopimuksia koskevissa neuvotteluissa? Miten komissio aikoo rahoittaa ponnistelut parlamentaaristen valmiuksien kehittämiseksi? 
Nielson,
   . – Cotonoun sopimuksen mukaan hyvä hallintotapa on olennainen osa AKT-maiden ja EU:n välistä kumppanuutta ja eräs kehitysyhteistyöstrategiamme tuen kohde. Yhdeksänteen Euroopan kehitysrahastoon (EKR) kuuluvissa kansallisissa maaohjelmissa hallinnon alan hankkeiden ja ohjelmien tukemiseen on varattu yhteensä 640� miljoonaa euroa, mikä vastaa noin 10:tä� prosenttia kansallisten maaohjelmien kokonaismäärärahoista. Osa näistä määrärahoista voidaan kohdentaa hankkeisiin, joilla pyritään lujittamaan AKT-maiden parlamenttien valmiuksia.
Nykyisten hallinto-ohjelmien rajoissa on jo tehty yhteensä 38,5� miljoonan euron sitoumus AKT-maiden parlamenttien erityisiä tukitoimia varten. Lisäksi tänä vuonna on määrä hyväksyä kaksi uutta rahoitusehdotusta, joiden painopiste on AKT-maiden parlamenteille annettavassa tuessa. Näistä toinen koskee Madagaskaria (1,9� miljoonaa euroa) ja toinen Etelä-Afrikkaa (10� miljoonaa euroa).
Lähetystöille tiedotetaan mahdollisuudesta tukea tiettyjä toimia, joiden tarkoituksena on lisätä kansallisten parlamenttien tietoisuutta ja tietämystä Cotonoun sopimuksen täytäntöönpanosta, mikäli kumppanuusmaamme tätä pyytävät.
Lisäksi AKT-maiden kauppaneuvotteluvalmiuksien lujittamiseen tähtäävät eri ohjelmat – mukaan luettuina käynnissä olevat 10� miljoonan euron ja 20� miljoonan euron ohjelmat, joilla tuetaan AKT-maita WTO:hon liittymistä ja taloudellisia kumppanuussopimuksia koskevissa neuvotteluissa – ovat tärkeitä koulutuksen edistämiseksi ja tietoisuuden lisäämiseksi, jotta parannetaan parlamenttien asemaa näissä kysymyksissä.
Rohkaisemme kansallisten ja alueellisten parlamenttien jäseniä osallistumaan tässä yhteydessä järjestettäviin kaupan alan työpajoihin, seminaareihin ja muihin tapahtumiin. Komissio on jo ottanut yhteyttä Euroopan parlamenttiin auttaakseen AKT-maiden parlamenttien yhteystahojen verkoston perustamisessa, jotta voidaan lisätä niiden osallistumista kaupan alan kysymyksiin. Olemme halukkaita tekemään kaiken voitavamme tällä alalla.
Yhdeksännen EKR:n rahoituspöytäkirjassa on varattu 4� miljoonaa euroa sen mahdollistamiseksi, että AKT-maiden parlamentin jäsenet voivat osallistua yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen toimiin, sillä se on eräs Cotonoun sopimuksen tärkeimpiä elimiä. Uutta, voimassa olevan rahoituspöytäkirjan kaikki määrärahat kattavaa rahoitussopimusta tarkastellaan parhaillaan. Sen kautta annetaan tukea kahden ja puolen vuoden ajan.
Nykyisin kolmesta pysyvästä aihepiirikohtaisesta valiokunnasta muodostuvan yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen rakenteen lujittaminen edellyttää lisää varoja, jotta AKT-maat voisivat osallistua siihen tehokkaasti. Näiden lisätarpeiden huomioon ottamiseksi Euroopan komissio aikoo ehdottaa, että AKT–EU-ministerineuvostossa tehtäisiin päätös lisätä yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen varoja noin 6� miljoonaan euroon rahoituspöytäkirjan 8� artiklan mukaisesti.
Kaikkien näiden aloitteiden tavoitteena on antaa kansallisille ja alueellisille parlamenteille mahdollisuus saada käyttöön varoja, jotta varmistetaan niiden tehokas osallistuminen yhteistyöhön. 
Kinnock (PSE ).
    Arvoisa komission jäsen, kiitos perusteellisesta ja kattavasta vastauksestanne. On aina hyvä kuulla, että yhteinen parlamentaarinen edustajakokous saa kipeästi kaipaamaansa lisärahoitusta, sillä olemme saaneet hoidettavaksemme uusia – etenkin valiokuntiin liittyviä – tehtäviä.
Arvoisa komission jäsen, oletteko kanssani samaa mieltä siitä, että parlamenteille annettava tuki on eräs ala, jota on jossakin määrin lyöty laimin hyvän hallinnon ja demokratian edistämishankkeissamme? En esimerkiksi ole löytänyt mitään todisteita siitä, että parlamentteja olisi kuultu mainittavasti maakohtaisista strategia-asiakirjoista, vaikka kansalaisyhteiskunta ja valtiosta riippumattomat järjestöt ovatkin täysin perustellusti mukana toimissa. Yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen jäsenet ovat hyvin tiedonjanoisia, ja erityisesti he haluavat saada tietoa EKR:stä ja seuraavista taloudellista kumppanuussopimusta koskevista neuvotteluista.
Minusta on mielenkiintoista, että jotkin maat asettavat jo nyt parlamentin jäsenten koulutuksen ja parlamentin valmiuksien lisäämisen kansallisten maaohjelmiensa painopisteeksi, mutta rehellisesti sanottuna 78� maasta vain kourallinen on selvästi määrittänyt nämä ensisijaisiksi tavoitteikseen. Haluaisin tietää, miten me tarkkaan ottaen voimme rohkaista kansallisia valtuuttavia viranomaisia ja muita tekemään tästä selvän prioriteetin, jotta voimme varmistaa, että parlamentin jäsenten vastuuvelvollisuus on osa tätä prosessia. Mielestäni parlamentin jäsenet puuttuvat vain harvoin toimeenpanovallan käyttäjän toimiin kyseenalaistamalla, arvioimalla rahoitusta tai muuten.
Haluaisin myös kysyä teidän mielipidettänne siitä, mitä me parlamentin jäsenet voimme tarkkaan ottaen tehdä yhteistyössä komission kanssa, jotta varmistetaan, että hallitukset asettavat parlamentaarisen toiminnan entistä keskeisempään asemaan. 
Nielson,
   . – () Olisi vaikeaa löytää eturyhmä, joka olisi järjestäytynyt paremmin kuin yhteinen parlamentaarinen edustajakokous ja joka pystyisi edistämään nimenomaan tätä asiaa. Jollei tämä onnistu kyseisten edustajien avulla, en usko, että minäkään voin auttaa teitä.
Itse olen huolestunut pikemminkin siitä, miten huonosti parlamentit on otettu mukaan, niitä on kuultu tai ne ovat tosiasiallisesti osallistuneet kansallisella tasolla käytyihin keskusteluihin ja kansallisia strategioita koskevaan päätöksentekomenettelyyn. Se, että panostamme näin voimakkaasti kansalaisyhteiskunnan osallisuuden lisäämiseen, on suuri edistysaskel. Parlamentit ovat kuitenkin välttämättömiä sivistyneen yhteiskunnan luomiseksi, sillä muutoin valtioista riippumattomat järjestöt voivat alkaa pitää itseään uudenlaisina valtiollisina järjestöinä, sillä niitä on loukattu ja parlamentit – ja etenkin oppositioryhmät – pidetään pimennossa. Keskusteluissani joudun palaamaan tähän näkemykseen yhä uudelleen. Esitän tämän näkemyksen aina, kun tiedotan AKT-kumppanuusmaillemme, että voimme nyt rahoittaa valtiosta riippumattomia järjestöjä, kansalaisyhteiskunnan toimijoita ja muita valtiosta riippumattomia toimijoita. Parlamenttien tehtävää ei saada kuitenkaan unohtaa.
Olemme tästä yhtä mieltä, ja meidän olisi jatkossakin autettava toisiamme tässä työssä. 
Newton Dunn (ELDR ).
    On vahvistettu, että kyselytunnin toisen osan aikana kukin komission jäsen vastaa kysymyksiin puolen tunnin ajan. Komission jäsen on jo valitettavasti käyttänyt yli puoli tuntia tähän osaan, joten ehdotan, että siirrymme nyt kyselytunnin kolmanteen osaan. 
Puhemies.
   – Olen kanssanne samaa mieltä. Emme kuitenkaan voi siirtyä kolmanteen osaan. Tiedossanne lienee, että käytäntömme mukaan kolmanteen osaan ei vastata suullisesti ja ettei komissio itse asiassa anna vastauksia. Siksi meidän on jaettava käytettävissä oleva aika läsnä olevien komission jäsenten kesken. Koska komission jäsen Monti on käyttänyt puheaikaa vain vähän, komission jäsen Nielson puhuu ystävällisesti pitempään. Näin on ollut tapana parlamentissa, ja se on yleinen käytäntö. Tästä on ennakkotapaus, ja sitä sovelletaan aina. Lisäksi komission jäsen Nielson esiintyy komission jäsenen Pattenin sijaisena. Siksi hän puhuu pitempään.
Seuraavana on 
Voiko komissio olla myöntämättä unionin tukia sellaisille kehitysmaissa toimiville järjestöille, jotka osallistuvat ohjelmiin, joissa aborttia pidetään väestönkasvua hillitsevänä keinona tai joissa jopa pakotetaan tekemään abortti? 
Nielson,
   . – () Pahoittelen, jos tämä käy pitkästyttäväksi, mutta kollegion käsitteen mukaisesti voin tarvittaessa puhua kaikkien komission jäsenten puolesta.
Vastaan jäsen Posseltille, että kysymyksen muotoilun vuoksi suora vastaus voisi olla moniselitteinen. Voin kuitenkin todeta sen, että yhteisön rahoituksen edunsaajien valinnassa komissio pohtii ja arvioi päätoimia, joita varten varoja haetaan. Yleensä komissio antaa rahoitusta selkeästi määritellyille hankkeille ja ohjelmille. Haluaisin lisätä, että aborttiin pakottaminen – johon kysymyksessä viitataan – väestösuunnittelun keinona ei kuulu yhdenkään komission rahoittaman järjestön toimintaan. 
Posselt (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan esittää komission jäsenelle yhden aivan erityisen täydentävän kysymyksen. Parlamentissa käydään toistuvasti keskusteluja siitä, mitä tarkoitetaan täsmälleen ilmaisulla lisääntymisterveys, joka on eräs perusteista myös järjestöjä valitessamme. Arvoisa komission jäsen, halusin vain kysyä teiltä, kattaako ilmaisu lisääntymisterveys myös abortin, vai onko se poissuljettu. 
Nielson,
   . – Emme pysty emmekä halua lisätä mitään Kairossa vahvistettuun kansainväliseen sopimukseen tai poistaa siitä mitään. Tämä koskee myös keskustelua, jota jäsen Posselt yrittää herätellä. Kairossa saavutetun sopimuksen mukaan on täysin selvää, että aborttiin pakottaminen yhtenä perhesuunnittelukeinona torjutaan avoimesti.
Voimme spekuloida ja sanoa, että abortteja tehdään monista eri syistä: abortti voidaan tehdä vapaaehtoisesti tai lääkärin kehotuksesta. Ehkäpä jäsen Posselt haluaa vastustaa tätä ja tehdä tästä poliittisen kysymyksen. Komissio pitää kuitenkin kiinni Kairossa saavutetusta sopimuksesta, ja teemme sen pohjalta töitä. Varmistamme hyvin huolella, ettemme kävele epävarmalle alueelle nimenomaan aiheen arkaluonteisuuden takia. Jäsen Posselt, teidän on luotettava sanaani siitä, että pidämme huolella kiinni Kairossa saavutetun sopimuksen tasapainosta ja sisällöstä. 
Kauppi (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, komission jäsen totesi, että komissio on erittäin varovainen suhteessaan näihin lisääntymisterveyttä koskeviin ohjelmiin. Miten komissio kuitenkin samalla varmistaa sen, että myös kehitysmaiden naisilla on tärkeä ihmisoikeus, oikeus päättää omasta ruumiistaan, ja oikeus tehdä valintoja myös abortin suhteen? Eli miten komissio tukee tällaisia vaihtoehtoja puolustavia kansalaisjärjestöjä ja heidän projektejaan kehitysmaissa? Pidän erittäin tärkeänä, että myös kehitysmaiden naisilla on oikeus aborttiin, vapaavalintainen oikeus siihen. 
Nielson,
   . – Koko ongelma liittyy nimenomaan tähän asiaan. Kairon yhteisymmärryksessä määritellään poliittinen tasapaino laajojen kansainvälisten keskustelujen pohjalta. Siksi puhumme lisääntymisterveydestä ja seksuaalisuutta koskevista oikeuksista, jotka ovat hyvin tärkeitä aiheita. Tuemme hallituksia ja YK:n ja muiden elinten alaisia järjestöjä, jotka auttavat naisia turvaamaan oikeutensa ja suojelemaan elämäänsä kaikilla lisääntymisterveyteen liittyvillä aloilla. En haluaisi tehdä valintoja tässä kysymyksessä. On välttämätöntä säilyttää tasapaino ja olen ylpeä siitä työstä, jota teemme tällä saralla. 
Puhemies.
   – Useat jäsenet ovat pyytäneet puheenvuoroa, mutta aikaa on vain kahteen täydentävään kysymykseen, ja sallin ne siinä järjestyksessä, kuin pyynnöt esitettiin. 
Rübig (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan esittää komissiolle erään toisen kysymyksen. Onko laadittu ohjelmia, joiden tarkoituksena on tukea naisia, jotka eivät halua aborttia? 
Nielson,
   . – Tämä asia on käsitetty täysin väärin. Yksikään tukemistamme järjestöistä ei pidä aborttia perhesuunnittelun välineenä. Abortissa on otettava huomioon naisten tilanne. Tätä valintaa on tarkasteltava myös ihmisoikeuksien näkökulmasta. Naisia on tuettava heidän tekemästään valinnasta riippumatta, ja juuri siksi tämä kysymys on vaikea ja vaatii valtavasti varoja. 
Puhemies.
   – Seuraavana on 
Viikko Albanian kunnallisvaalien päättymisen jälkeen keskusvaalilautakunta päätti uusia vaalit 16.11.2003 neljässä vaalipiirissä (kylissä nimeltä Piluri, Dhërmi, Qeparo ja Ano Himara) vedoten säännönvastaisuuksiin vaalimenettelyn aikana 12.� lokakuuta� 2003 huolimatta siitä, että väitetyt säännönvastaisuudet tapahtuivat kahdessa neljästä tapauksesta tulosten lopullisen selviämisen ja vahvistamisen jälkeen.
Näin ollen herää perustellusti huoli siitä, että näillä toimilla pyritään kumoamaan kunnallisvaalien tulos, joissa 65� prosenttia äänistä annettiin KEAD-puolueen (ihmisoikeuspuolue) ehdokkaalle, vastaehdokkaan ollessa sosialistipuolueen kandidaatti.
Tätä huolta lisää se, että viittä vaaleihin osallistunutta, kreikkalaista syntyperää olevaa albanialaista vastaan on käynnissä rikosoikeudenkäynti. Heitä syytetään Albanian vastaisesta propagandasta ja vieraan valtion symbolien esillä pitämisestä. Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä, erityisesti Kaakkois-Euroopan ja Euroopan unionin välisen vakautus- ja assosiaatiomenettelyn puitteissa, turvatakseen demokraattisen menettelyn noudattamisen uusintavaaleissa Himaran kunnassa 16.� marraskuuta� 2003?
Nielson,
   . – Alustavien raporttien mukaan Himaran alueella 16.� marraskuuta järjestettyjen paikallisten uusintavaalien aikana tapahtui useita sääntöjenvastaisuuksia ja välikohtauksia. Näiden tapahtumien takia alueen vaaleissa ei ilmeisesti noudatettu tavanomaista demokraattista menettelyä, ja komissio luonnollisesti pahoittelee tapahtunutta.
Komissio odottaa parhaillaan saavansa lisätietoa näistä tapahtumista ja seuraa tarkkaavaisesti sitä, miten Albanian viranomaiset hoitavat tilanteen. Komissio ryhtyy tarpeellisiksi katsomiinsa toimiin, kun tilanteesta on tehty yksityiskohtainen arvio. 
Zacharakis (PPE-DE ).
    Arvoisa komission jäsen, kiitos vastauksestanne. Kuten totesitte, sääntöjenvastaisuudet – joiden takia esitin kysymyksen jo ensimmäisellä kierroksella – toistuivat valitettavasti Himaran kunnassa hiljattain järjestetyissä vaaleissa, joiden yhteydessä esiintyi väkivaltaisuuksia ja loukkaantumisia, ehdokkaita uhattiin pommi-iskuilla ja niin edelleen. Olen iloinen, että totesitte komission seuraavan tilannetta tarkkaan, jotta se voi ryhtyä asianmukaisiin toimiin Albanian ja Euroopan unionin yhteistyön rajoissa, etenkin kun Kreikan ulkoministeri Papandreou esitti asian eilen neuvostolle – joskin hieman myöhässä – ja tapahtuman jälkeen komission jäsen Patten yhtyi täysin hänen huolenaiheisiinsa. 
Puhemies.
   – Arvoisa komission jäsen, tämä ei ole kysymys. Uskon, että panette merkille tämän lausuman. Haluaisin kiittää teitä siitä, että olette viettänyt kanssamme tänä iltapäivänä lähes 60� minuuttia. 
Doyle (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron ja viittaan jäsen Newton Dunnin esittämään työjärjestyspuheenvuoroon. Olen istunut paikallani ja kuunnellut hyvin kiinnostuneena komission jäsentä Nielsonia, mutta haluaisin esittää yhden erityisen kysymyksen kolmannessa osassa. Pyysitte esittämään komission jäsenille ensimmäistä, toista ja kolmatta osaa koskevia suullisia kysymyksiä, mutta miksemme palanneet toisen puolituntisen jälkeen kolmannen osan ensimmäiseen kysymykseen? Mikseivät jäsenet, joilla on ensimmäisen, toisen ja kolmannen osan kysymyksiä, saa suullisia vastauksia kolmannen osan kysymyksiin?
Minusta tämä on epäkohteliasta kollegoita kohtaan. Jos meidän vuoromme ei koskaan tule, meitä olisi pyydettävä esittämään komission jäsenille kirjallisia kysymyksiä. Jos saamme vastauksia vain kyseisenä päivänä käytettävissä olevilta komission jäseniltä – tässä tapauksessa Montilta ja Nielsonilta – miksi komission jäsenille ylipäätään pyydetään esittämään kysymyksiä? Miksi meillä on muiden kysymysten ohella kolmas osa, johon olisi pitänyt olla aikaa puoli tuntia, ja joka sitten jätetään huomiotta? En ymmärrä tätä, ja kaikella kunnioituksella minusta se epäkohteliasta kollegoita kohtaan. 
Puhemies.
   – Hyvät parlamentin jäsenet, tarkoitukseni ei ole olla epäkohtelias. Uskotte varmasti, että minun on pitänyt tutustua työjärjestykseen, sen 43 artiklaan, liitteisiin, ohjeisiin, ennakkotapauksiin, kyselytunnin historiaan ja yksittäistapauksiin, ja voin vakuuttaa teille, että toinen osa on varattu komission jäsenille osoitetuille erityisille kysymyksille, joiden käsittely voi kestää tunnin ja jotka voidaan jakaa kolmeen tai kahteen osaan. Jos komissio luokittelee kysymykset kolmanteen osaan, tämä tarkoittaa sitä, ettei kysymyksiin vastata suullisesti.
Jos katsotte asianmukaiseksi, mikä on todennäköistä, voimme toimittaa asiaa selventävän kirjelmän. Myöskään toisen osan kaikkiin kysymyksiin ei vastata ajan puutteen vuoksi, eikä se johdu epäkohteliaisuudesta.
Olen edelleenkin sitä mieltä, ettei kolmannen osan kysymyksiin ei ole tarkoitus vastata suullisesti. Ilmaisen tämän selkeästi, ja asia on aina ollut näin. Minun on pitänyt tarkastella asiaa hyvin huolellisesti, ja olemme keskustelleet aiheesta puhemiehistössä ottaen huomioon parlamentin jäsenten edut, ja tarvittaessa laadin työjärjestystä koskevia kirjallisia huomautuksia ja toimitan ne eteenpäin. Emme kuitenkaan toimi näin epäkohteliaisuudesta.
Joka tapauksessa olen hyvin kiitollinen jäsen Newton Dunnille ja arvoisalle jäsenelle siitä, että he nostivat esiin tarpeen selventää tätä asiaa. Komissiossa ei itse asiassa ole nimetty erikseen jäseniä, jotka tulevat vastaamaan kolmannen osan kysymyksiin, vaan komission jäsenet tulevat vastaamaan heille osoitettuihin kysymyksiin, ja siksi he tulevat tähän istuntoon.
Erityisen tärkeistä kysymyksistä totean, että nämä ensimmäisen osan kysymykset on ryhmitelty eri tavalla.
Tämän selvityksen päätteeksi totean, että olen teidän käytettävissänne, jos haluatte muun kirjallisen selvityksen.
Komissiolle osoitetuille kysymyksille varattu aika on lopussa. Näin ollen kysymyksiin nro� 50–91 vastataan kirjallisesti(1).
Kyselytunti päättyi.

Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana Mussan laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0381/2003) ehdotuksesta neuvoston suositukseksi syöpäseulonnasta (KOM(2003) 230 – C5-0322/2003 – 2003/0093(CNS)). 
Byrne,
   . – Arvoisa puhemies, komissio on hyvin tyytyväinen esittelijä Mussan työhön ja siihen työhön, jota ovat tehneet kahden asiaa valmistelleen valiokunnan jäsenet, jotka ovat saavuttaneet ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa yksimielisyyden perusteellisesta ja laadukkaasta mietinnöstä.
Kansaterveyden alalla syövän torjunta on ollut yksi komission keskeisimmistä painopisteistä. Vuosittain noin 1,6� miljoonan eurooppalaisen todetaan sairastavan syöpää, ja siihen kuolee noin 950� 000� ihmistä.
Vuosittain voitaisiin kuitenkin pelastaa arviolta 75� 000� eurooppalaista, jos syöpäseulontaa koskevat parhaimmat toimintatavat olisivat kaikkien Euroopan unionin kansalaisten ulottuvilla. Vielä useampi ihminen voitaisiin pelastaa, jos nämä suositukset ulotettaisiin koskemaan unioniin liittyviä maita. Komission ehdotus suositukseksi syöpäseulonnasta ja esittelijä Mussan mietintö ovat selkeä merkki yhteisestä sitoutumisesta tähän.
Ehdotuksen tarkoituksena on joukkoseulontaohjelmia koskevien suositusten antaminen vankoin tieteellisin perustein. Tavoitteena on syöpäkuolleisuuden jatkuva alentaminen kaikissa jäsenvaltioissa siten, että sovitaan syöpäasiantuntijoiden suositusten mukaisista parhaimpien toimintatapojen yleisperiaatteista.
Näissä asioissa on kuitenkin muistettava, että terveydenhuoltopalvelujen ja sairaanhoidon järjestäminen ja tarjoaminen kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan. Tämän vuoksi komission ehdotus on muodoltaan neuvoston suositus. Korostan kuitenkin, että nämä asiat ovat olennainen edellytys minkä tahansa seulontaohjelman onnistumiselle.
Ehdotukseen kuuluu kertomuksen laatiminen syöpäseulontaohjelmien täytäntöönpanosta jäsenvaltioiden toimittamien tietojen perusteella viimeistään kolmannen ehdotuksen antamista seuraavan vuoden lopussa. Tämä kertomus on pohjana arvioitaessa jatkotoimien tarpeellisuutta.
Jatkossa komissio kiinnittää erityistä huomiota kahteen keskeiseen tieteellisen kehitystyön alueeseen. Ensimmäinen niistä ovat uudet testit, joilla voidaan parantaa suositeltavia menetelmiä tai mahdollisesti jopa korvata ne, ja esimerkkinä mainittakoon papa-kokeen yhdistäminen suuririskisen ihmisen papilloomavirus (HPV) -tulehduksen testaamiseen eli HPV-testiin. Toinen kehitystyön alue ovat muissa elimissä esiintyviä syöpiä koskevat uudet testit, esimerkkinä PSA-testi eturauhassyövän toteamiseksi.
Kiitän teitä vielä kerran antamastanne jatkuvasta tuesta tälle tärkeälle kansanterveyskysymykselle. 
Mussa (UEN ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Byrne, hyvät kollegat, ensinnäkin haluan kiittää kaikkia ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan jäseniä, jotka ovat osallistuneet ansiokkaasti tämän sekä tieteellisesti että yhteiskunnan kannalta tärkeän mietinnön laatimiseen. Kuten olen aiemmin jo saanut todeta, kansanterveys olisi mielestäni nostettava yhteisön politiikassa nykyistä ensisijaisempaan asemaan varsinkin tulevaa laajentumista silmällä pitäen. Tämä suositus on ensimmäinen askel kohti syövän ehkäisemiseen, diagnosointiin ja syöpähoitoihin liittyvien toimien yhdenmukaistamista ja koordinointia.
Valitettavasti teollistuneissa maissa syöpä on yleisin kuolinsyy, ja se aiheuttaa kärsimystä potilaille, perheille ja toimijoille. Näin ollen sen sosiaalinen ja taloudellinen vaikutus on valtava, eikä tämä johdu pelkästään potilaiden hoitamisesta ja tukemisesta aiheutuvista kustannuksista, vaan myös syövän aiheuttamasta emotionaalisesta kuormituksesta. Sen lisäksi, että syöpä on inhimillinen murhenäytelmä, se johtaa myös siihen, että terveiden ihmisten, joiden tuottavuus ja taitotieto ovat eurooppalaisen yhteiskunnan selkäranka, suhteellinen osuus väestöstä alenee. Tuoreimmista tilastotiedoista ilmenee, että ihmisten keskimääräinen ikä näiden sairauksien puhjetessa alenee koko ajan: mitä nuorempi potilas, sitä vaarallisempi tauti. Näin ollen syövän hoitomahdollisuudet riippuvat suoraan varhaisesta diagnosoinnista. Lisäksi myöhäinen syövän diagnosointi johtaa potilasta rasittaviin ja invasiivisiin hoitomuotoihin, jotka ovat kalliita ja joilla on huomattava psykologinen ja yhteiskunnallinen vaikutus.
Vaikka jäsenvaltiot ovat vastuussa terveydenhuollosta kansallisten terveydenhuoltojärjestelmiensä kautta, ei voida sallia, että sekä yhteiskunnallisesti että julkisen terveydenhuollon kannalta näin tärkeä ehkäisevä kampanja jää kunkin maan taloudellisista ja kulttuurisista voimavaroista riippuvaiseksi kansalliseksi tai alueelliseksi hankkeeksi. Syövän yhteiskunnallisiin vaikutuksiin olisi vastattava Euroopan laajuisesti koordinoidulla toiminnalla siten, että taataan yhtäläiset hoitomahdollisuudet ja näin ollen hyvät tulokset kautta linjan.
Syöpäsairauksien nykyiset paranemismahdollisuudet näyttävät liittyvän eniten primaariseen ehkäisyyn, joka perustuu epidemiologisiin ja etiologisiin tietoihin ja varhaiseen diagnoosiin ja toissijaisesti kirurgiaan, sädehoitoihin ja sytostaattihoitoihin. Esimerkkinä voidaan mainita vatsasyöpä, jossa hoidosta riippumatta 95� prosenttia potilaista elää jopa viisi vuotta, jos kasvain havaitaan limakalvolla, mutta alle 10� prosenttia potilaista elää yhtä kauan, jos syöpä on muuttunut jo invasiiviseksi. Toisaalta asianmukainen ja riittävä seulonta edellyttää mahdollisimman suurta kapasiteettia myös kaikkein pienimpien poikkeavuuksien havaitsemiseksi (sensibiliteetti) sekä riittävää kapasiteettia hyvälaatuisten kasvainten erottamiseksi (spesifiys), mutta toisaalta diagnoosin saamisen on rasitettava kyseessä olevaa henkilöä mahdollisimman vähän eikä itse menettelyyn saa sisältyä juuri minkäänlaisia riskejä, sillä kyse on oireettomista, ainoastaan potentiaalisesti sairaista henkilöistä. On selvää, että uusia varhaisen diagnosoinnin välineitä on ennen niiden käyttöä Euroopan tasolla tutkittava huolellisesti ja testattava kokeiden avulla. On myös valvottava seulontaa koskevia "parhaita toimintatapoja" analysoimalla kaikkien jäsenvaltioiden kuolleisuuslukuja, jotka toivottavasti kootaan eurooppalaiseen tietopankkiin.
On välttämätöntä saada taloudellisia lisäresursseja, jotta diagnosointia voidaan tehostaa ilman, että seulonnan aiheuttama työtaakka haittaa tutkimusten laatua tai lisää odotusaikoja, mikä heikentäisi syöpää jo sairastavien potilaiden hoidon laatua. On siis tärkeätä keskittää Euroopan laajuinen toiminta seuraaville neljälle alalle: ensimmäinen on Euroopan kansalaisille suunnattava terveysvalistus ja -kasvatus, toinen on jo hyväksi havaittujen seulontojen täytäntöönpano, kolmas on seulontojen laadun tarkkailu tietyin väliajoin ja neljäs on uusien seulontamenetelmien toteutettavuutta koskeva tutkimus. Tämän suosituksen avulla Euroopan unioni voi yhdessä pyrkiä torjumaan näitä yleisiä, julmia ja yhteiskunnallisesti tuhoisia sairauksia.
Euroopan tasolla on kiireesti ryhdyttävä strategiseen toimintaan syöpää vastaan, sillä sairauksia koskevat huolestuttavat tiedot osoittavat, että joka neljäs eurooppalainen sairastuu elämänsä aikana pahanlaatuiseen syöpään. Olisi suotavaa yhdistää Euroopan tasolla toteutettavaan seulontaan eri sairauksien hoitoa koskevat suuntaviivat. 
Jöns (PSE ),
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kutakuinkin joka neljäs eurooppalainen kuolee syöpään, mutta vuosittain voitaisiin pelastaa tuhansia ihmisiä, jos jokaisessa jäsenvaltiossa toteutettaisiin laadukkaita varhaisen toteamisen ohjelmia. Me kaikki tiedämme tämän. Tämän vuoksi suhtaudun varsin myönteisesti komission aloitteeseen suosituksen antamisesta jäsenvaltioille siitä, että ne ottaisivat käyttöön seulonnat, joiden tarpeellisuus on vahvistettu tieteellisesti.
Pidän kerrassaan häpeällisenä sitä, että esimerkiksi toistaiseksi ainoastaan kahdeksan jäsenvaltiota on ottanut käyttöön kansalliset kaikkia koskevat mammografiaseulonnat, vaikka maailman terveysjärjestön mukaan seulonta alentaa kuolleisuutta 36� prosentilla ja vaikka tähän liittyvät laatusuuntaviivat annettiin jo vuonna� 1992. Arvoisa komission jäsen, olen pahoillani, mutta en voi olla esittämättä vetoomusta, joka on samalla varoitus. Jos aiotaan suhtautua todella vakavasti tähän neuvoston suositukseen, ei voida samalla sallia, että kaikki seulontaverkostot pakotetaan lopettamaan toimintansa. Loppujen lopuksihan tämän neuvoston suosituksen antaminen on Euroopan syöpäverkostojen toiminnan ansiota. Jos te komissiossa haluatte, että syövän torjuntanne on aidosti uskottavaa, teidän on pystyttävä sisällyttämään seulonnat pysyvästi uuteen terveyttä koskevaan toimintaohjelmaan. Emme voi sallia, että tulevaisuudessa toistuu se, mikä tapahtui tänä vuonna, kun sana "syöpä" katosi toimintaohjelman työsuunnitelmasta. Lopultahan väistämätön seuraus oli – kuten hyvin tiedätte – että kaikille seulontaverkostoille annettu tuki lakkautettiin.
Arvoisa komission jäsen, tarvitsemme tulevaisuudessa edelleen eurooppalaisia verkostoja uusien suuntaviivojen laatimiseen ja nykyisten parantamiseen, sillä vain tällä tavoin saavutamme kaikkialla EU:ssa yhtä korkeat seulontastandardit. Lisäksi näitä verkostoja tarvitaan tukemaan uusia jäsenvaltioita, joissa tunnetusti tarvitaan vielä kiireellisempiä toimia. 
Oomen-Ruijten (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää esittelijä Mussaa vilpittömästi hänen moitteettomasta yhteistyöstään meidän kaikkien kanssa.
Tilastot puhuvat selkeää kieltään. Euroopassa yksi neljästä kuolee syöpään. Syöpä aiheuttaa valtavasti kärsimystä paitsi sairastuneille itselleen, myös heidän perheilleen ja ystävilleen. Vaikka syöpä onkin kauhea tauti, se ei välttämättä tapa. Tämä tarkoittaa kuitenkin sitä, että syöpä on havaittava hyvin varhain, koska kuolleisuus vähenee siten huomattavasti. On osoitettu, että tämän ja seulontaohjelmien välillä on yhteys, ja siksi on tärkeää, että myös me Euroopan parlamentin jäsenet käymme perusteellisia keskusteluja tällaisista mietinnöistä, jotka perustuvat komission toimittamiin kiistattomiin tosiseikkoihin. Minun on myös kiitettävä komissiota sen esittämästä kertomuksesta. Suosittelisin itse asiassa komissiolle kertomuksen jakamista laajasti. Sen olisi oltava pakollista lukemista kaikille poliittisille päättäjille, koska siitä käy ilmi, että ehkäisevillä toimilla pelastetaan ihmishenkiä.
Euroopan unionilla on edessä valtava urakka. Meidän on varmistettava, ettei olemassa olevaa asiantuntemusta hukata. Olen siksi samaa mieltä siitä, mitä lausunnon valmistelija Jöns totesi äsken syöpäverkostoista.
Meidän on oltava jatkossakin innovatiivisia. Tämä tarkoittaa sitä, ettemme saa pitäytyä vanhoissa tavanomaisissa testeissä. Tulos on paljon parempi, jos yhdistämme sellaisia keinoja, jotka ovat tämän kertomuksen mukaan hyväksi havaittuja tai joita sen mukaan testataan parhaillaan, enkä tarkoita tällä ainoastaan HPV-testiä, vaan myös Luxemburgissa käytössä olevaa testiä eturauhasen syövän havaitsemiseksi ja testiä paksusuolen syövän havaitsemiseksi. Koska käytössämme on yhä myös eurooppalainen tutkimusohjelma, jossa terveys on merkittävässä asemassa, voimme tehdä sitä kautta paljon enemmän Euroopan kansalaisten hyväksi varsinkin, jos komission jäsen ja me kaikki toden teolla panostamme toimissamme tähän. 
Stihler (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää Karin Jönsiä hänen tämän asian hyväksi tekemästään työstä. Karin vieraili äskettäin Skotlannissa ja kävi keskusteluja Eastwoodin vaalipiirin työväenpuolueen syöpähoitoryhmän kanssa. Ryhmän jäsenten kiinnostus syöpää kohtaan heräsi yhden puolueen jäsenen kuoltua syöpään. He näkivät aitiopaikalta, mitä syöpä voi tehdä heidän tuntemalleen ja heille tärkeälle ihmiselle, mutta tärkeintä oli, että he päättivät ryhtyä toimiin parantaakseen syöpäpotilaiden omalla paikkakunnallaan saamaa hoitoa.
Jokainen tuntee jonkun syöpää sairastaneen tai syöpää sairastavan joko suoraan tai epäsuorasti. Yksi neljästä eurooppalaisesta kuolee syöpään. Miesten yleisimmät syövät ovat kaikkialla maailmassa keuhko- ja mahasyöpä ja naisten keskuudessa taas rintasyöpä ja kohdunkaulan syöpä.
Jos aiotaan torjua yhtä EU:n ja koko maailman suurimmista kuolemantapausten aiheuttajista eli syöpää, seulonnat ovat keskeinen väline. Maailman terveysjärjestön mukaan tietämyksemme syövän syistä riittäisi ehkäisemään vähintään kolmanneksen kaikista syövistä, ja näillä syövillä tarkoitetaan niitä, jotka ovat pitkälti ehkäistävissä tupakoinnin lopettamisen, terveellisten ravitsemustottumusten ja karsinogeeneille altistumisen välttämisen avulla. Havaitseminen on ehdottoman tärkeää ja seulonnat olennaisen tärkeitä sairastuneille. Mitä aiemmin syöpä havaitaan, sitä suurempi on henkiinjäämisen todennäköisyys.
Eurooppalaisten terveyden turvaamisessa oikeansuuntaisena on pidettävä ehdotusta, jonka mukaan 50–69-vuotiaille naisille järjestetään rintasyövän varalta mammografiaseulonta, 50–74-vuotiaille miehille ja naisille paksusuolen ja peräsuolen syöpään liittyvä ulosteen piilevän veren tutkinta ja 20–30-vuotiaille naisille papa-kokeena tehtävä kohdunkaulan poikkeavuuksien seulonta, ja näihin toimiin olisi suhtauduttava myönteisesti.
Kuten tarkistuksessa� 33 ehdotetaan, meidän on otettava selvää parhaillaan arvioitavana olevista uusista, lupaavista seulontatesteistä, erityisesti HPV-testistä ja eturauhassyöpätestistä, sekä harkittava mammografiaseulontojen järjestämistä 40–49-vuotiaille naisille.
Meidän on luotettava kliiniseen näyttöön ja arvioihin lähtökohtana uusien testien hyväksymistä koskeville suosituksille. Vaikka kannatankin HPV-testejä, en voi ikävä kyllä tukea tarkistusta� 34. Heti testin valmistuessa pidän tärkeänä, että suosittelemme tämän prosessin ottamista kokonaisuudessaan osaksi seulontatestejä. Seulontaa ei kuitenkaan voida tarkastella erillään muista tekijöistä. Myös syöpäverkostot ja -rekisterit ovat olennaisen tärkeitä, kun seurataan väestöseulonnan vaikutuksia sekä ilmaantuvuuden ja eloonjäämis- ja kuolleisuuslukujen muutoksia.
Valistus ja tiedottaminen ovat myös olennaisen tärkeitä. Internetistä löytyy sana "cancer" (syöpä) näppäilemällä 18� 600� 000� kohdetta. E-health eli sähköinen terveys ja viestintä on olennaisen tärkeää nykymaailmassamme.
Tänään käsiteltävänämme oleva suositus auttaa meitä siis syövän torjunnassa. Liian moni ihminen Skotlannissa, Britanniassa ja EU:ssa sekä koko maailmassa kuolee tähän sairauteen. Meidän on tehtävä kaikkemme syövän havaitsemiseksi sekä syöpäsairaiden parantamiseksi ja hoitamiseksi. 
Ries (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Byrne, jäsen Oomen-Ruijten mainitsi edelläni, että yksi neljästä eurooppalaisesta kuolee vuosittain syöpään, mikä tarkoittaa lähes miljoonaa henkeä: tämä on hälyttävä tilastotieto, ja se tarkoittaa. että meidän on oltava määrätietoisia syövän ehkäisemisessä. Tänään käsiteltävänämme on suositus. Tietenkin tiedämme sen rajat, mutta tämä ei saa estää meitä olemasta kunnianhimoisia, minkä olen tuonut selkeästi esiin. Valiokunnassa pyrimme ymmärtääkseni juuri tähän, ja haluaisin käsitellä lyhyesti tärkeimpiä niistä kohdista, joita on nykyisessä tekstissä parannettu alkuperäiseen tekstiin verrattuna.
Ensinnäkin rintasyöpää ehkäisevän mammografiaseulonnan ikäsuosituksen alentaminen 50� vuodesta 40� vuoteen oli mielestäni ilmeinen asia ilmaantuvuutta kuvaavien tilastotietojen ja useissa jäsenvaltioissa vallitsevien nykykäytäntöjen valossa. Toinen on papa-kokeen yhdistäminen HPV-testiin kohdunkaulan syövän havaitsemiseksi. Tämä on olennaisen tärkeä lisä, koska ihmisen papilloomavirus surmaa vuosittain 12� 800� naista Euroopassa. Asiantuntijoiden julkistamista tiedoista ilmenee, että HPV-testin ottaminen käyttöön alentaisi kuolevuutta vähintään kolmanneksella. Seuraavaksi haluaisin kiittää ohimennen Tšekin tasavaltaa, koska tämä unioniin liittyvä valtio on tällä hetkellä ainoa maa Euroopassa, joka korvaa tämän testin. Kolmanneksi ja seuraavaksi puhun miespuolisesta väestöstä todetakseni, että on otettava käyttöön eturauhasen syövän seulonnat PSA-testillä. Myös tämä on kiireellinen asia: eturauhasen syöpä on miesten keskuudessa yleisin syöpä ja toiseksi yleisin kuolinsyy keuhkosyövän jälkeen. Tämä syöpä voidaan parantaa pysyvästi, jos se jää paikalliseksi eturauhasen syöväksi. Tämä verikoe on hyvin yksinkertainen, ja se olisi tehtävä rutiininomaisesti, ja tekstissämme sitä suositetaan 50� ikävuodesta alkaen.
Lisäksi haluaisin vielä todeta, kuinka tärkeää on, että kaikilla, myös vähemmän asiaan perehtyneillä, on mahdollisuus osallistua seulontoihin, minkä vuoksi halusin suosittaa liikkuvia seulontakampanjoita. Niin ikään haluaisin lopuksi tässä samassa yleisessä kansalaisten valistamisen tarkoituksessa korostaa tämän täsmällisen suosituksen ohella ja ennen seulontoja tulevana asiana primaarista syövän ehkäisyä. Voimme ehkäistä näiden ehkäistävissä olevien syöpien kehittymistä terveys- ja ravitsemusvalistuksen, urheilun, tupakoinnin torjunnan, maltillisen aurinkoaltistuksen sekä monien kansallisten toimien ja yksilötasolla noudatettavien käyttäytymisohjeiden avulla. 
Rod (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, syövistä puhuttaessa yksi varmasti paikkansa pitävä asia on, että varhainen diagnosointi lisää hoitojen onnistumista.
Näin ollen seulonnat ovat elintärkeitä erityisesti niille, jotka ovat alttiina perimää vaurioittaville tai syöpää synnyttäville aineille. Kaikille on myös taattava yhtäläiset mahdollisuudet osallistua seulontaohjelmiin. Tässä mielessä välttämättömiä ovat valistuskampanjat kansalaisille tiedottamiseksi.
Mussan mietinnössä tuodaan julki nämä perusperiaatteet, ja aiomme ehdottomasti äänestää tekstin puolesta. Lisäksi mietinnössä ehdotetaan syöpärekisterien perustamista, jonka tarkoituksena on ensinnäkin niiden väestönosien seulominen, joissa sairautta esiintyy usein ympäristötekijöistä tai ravitsemustottumuksista johtuen. Tämän toteuttaminen on olennaisen tärkeää, koska meidän on tehtävä vielä enemmän. Seulonnat, jotka ovat ilman muuta olennainen asia, ovat oikeastaan vain toissijainen ehkäisemiskeino. Meidän on toimittava ennaltaehkäisevästi ja selvitettävä sellaisten tekijöiden, kuten ravitsemuksen, ympäristön ja elintapojen, vaikutusta ja pyrittävä vähentämään niiden merkitystä syövän aiheuttajana. Todellista ennaltaehkäisyä on se, että poistetaan sairastumista edistävät syyt ja seikat, eikä niinkään se, että hoidetaan liian myöhään niiden seurauksia.
Olen erittäin huolestunut tuoreimmista tilastotiedoista, joista ilmenee, että tupakointiin liittyvä keuhkosyöpä on yleistynyt erityisesti naisten keskuudessa ja että hormonitoimintaan liittyvät syövät, kuten rintasyöpä, kohtusyöpä tai eturauhasen syöpä ovat myös yleistyneet. Meidän on selvitettävä näiden syöpien kehittymiseen johtavat tekijät: muun muassa umpieritykseen liittyvät häiriöt ja elintarvikkeiden hormonit. Samaten myös eturauhasen syövän lisääntyminen tietyissä maanviljelijäryhmissä on suoraan yhteydessä torjunta-aineiden käyttöön. Lisäksi on osoitettu, että saastuminen, sähkömagneettiset aallot tai muut kemialliset tekijät nostavat riskiä sairastua tiettyihin syöpiin. Älkäämme unohtako asbestoosiongelmaa ja sitä, että asbestin kieltäminen kesti 70� vuotta. Vasta nykyään tämän aineen kaikki vaikutukset ovat nähtävissä sairaaloissamme.
Meidän on ratkaistava nämä ongelmat niiden alkulähteillä ja laajennettava kansanterveysohjelmat kattamaan muitakin aloja, jos haluamme todella torjua syöpää Euroopassa. 
Bowis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, syövän hoitomuotoja kehitetään koko ajan, ja edistystä tapahtuu vuosi vuodelta. Tämä sairaus, jonka nimeä ei aiemmin mainittu, on jossain määrin vähemmän stigmatisoiva, ja tämä johtuu tietenkin ennen kaikkea lääketieteen edistysaskeleista, jotka antavat toivoa potilaille ja perheille. Edistyminen riippuu seulonnoilla saavutettavasta varhaisesta diagnosoinnista. Kuten esittelijä Mussa totesi, seulontojen laajentamisen on perustuttava tieteelliseen näyttöön. Olen kollegoideni tavoin hyvin tyytyväinen tähän mietintöön.
Syöpään liittyy tavattoman paljon kysymyksiä. Rintasyövän osalta seulonnat ovat varsin pitkällä. On tutkittava sitä, kuinka tätä voidaan laajentaa muihin ikäryhmiin. Meidän on selvitettävä, kuinka saamme yhä useamman miehen vakuuttumaan siitä, että rintasyöpä koskee naisten lisäksi myös miehiä ja että heidänkin on tultava seulottaviksi.
Paksusuolen ja peräsuolen syöpä on uusi ala seulonnoissa uusien testien myötä. Jälleen kerran kysymys kuuluu, kuinka voimme valistaa ihmisiä ja erityisesti miehiä, jotta nämä tulisivat seulottaviksi.
Kohdunkaulan syövän osalta papa-koe on osoittanut tarpeellisuutensa. Nyt sen rinnalle tarvitaan HPV-testi. Tuen lämpimästi esittelijä Mussan siihen liittyviä tarkistuksia.
Keuhkosyöpä on kaikkein tappavin syöpä. Maailmassa 1,3� miljoonaa ihmistä sairastaa keuhkosyöpää, ja 80� prosenttia heistä kuolee vuoden kuluessa syövän diagnosoinnista. Tarvitaan lisää PET-kuvauslaitteita. Yhdistyneessä kuningaskunnassa on vain viisi tällaista laitetta. Ymmärtääkseni laitteita on Saksassa 60 ja Yhdysvalloissa 150. Näihin eroihin on kiinnitettävä huomiota.
Eturauhasen syöpää varten on olemassa seulonta ja PSA-testaus. Niille on kysyntää, kuten olemme kuulleet. Näitä testejä on tehtävä, jos ja kun ne arvioidaan hyödyllisiksi. Tarvitaan syöpäverkostoja. Tarvitaan tiedotuskampanjoita, joita minä ja jäsen Oomen-Ruijten esitimme tarkistuksissamme.
Seulonta tarkoittaa diagnosointia. Diagnosointi tarkoittaa ihmishenkien pelastumista. 
Malliori (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olette aiemmin todennut, että yksi neljästä Euroopan kansalaisesta eli arviolta miljoona eurooppalaista kuolee vuosittain syöpään, joka on yksi yleisimmistä kuolinsyistä Euroopan unionissa.
Kaikkien Euroopan parlamentin poliittisten ryhmien edustajat tukivat ja kannattivat neuvostolle osoittamaanne ehdotusta syöpäseulonnoista. Esittelijä totesi uusien erilaisten kasvainmuotojen puhkeavan yhä nuoremmille. Kansalaisille suunnattu ennalta ehkäisevä tiedottaminen ja terveysvalistus sekä vaarallisten oireiden havaitseminen ajoissa yhdessä luotettavien seulontojen kanssa ovat tuottaneet myönteisiä tuloksia esimerkiksi sellaisen syövän osalta, kuten rintasyöpä, johon sairastuu huomattava prosenttiosuus hedelmällisessä iässä olevista naisista. Myös niiden uusien kasvainmuotojen kohdalla, joita ei voida kokonaan parantaa, ovat niin eloonjäämismahdollisuudet kuin elämänlaatukin nykyään parantuneet.
Pidin suositeltavana komission ehdotuksen vahvistamista tarkistuksilla, joilla taataan kansalaisille aina parhaisiin toimintatapoihin perustuvat yhtäläiset mahdollisuudet osallistua seulontoihin, saada hoitoa ja seurantapalveluja. Vastaavasti taudin lopputuloksen kannalta määrääväksi tekijäksi on osoittautumassa tarve neuvoa niitä, jotka viime kädessä sairastuvat syöpään.
Monissa maissa jopa vältetään mainitsemasta sanaa "syöpä". Kansalaiset reagoivat pelkäämällä ja tuntemalla pakokauhua kaikkea syöpään liittyvää kohtaan. Voimme muuttaa pelon hyödylliseksi tietoisuudeksi ja huolehtimiseksi. Vain tällä tavoin voimme vähentää kuolleisuutta ja sairastumista ja samalla vaikuttaa myönteisesti kaikkiin muihin sosiaalisiin seurannaisvaikutuksiin.
Lopuksi haluaisin onnitella esittelijää hänen alkuperäiseen ehdotukseen tekemistään olennaisista parannuksista. 
De Rossa (PSE ).
   –Arvoisa puhemies, vaikka katsonkin, että komission ehdotuksissa yritetään löytää parhaita standardeja ja luoda koko Euroopalle yhteiset parhaat standardit, lähtökohtana on oltava se, että jäsenvaltiot sopivat tällä alalla tehtävästä yhteistyöstä. Tämä edellyttää monilta mailta nykyistä poliittista sitoutumista paljon suurempaa sitoutumista sekä poliittisen tahdon alalla että syövän testaukseen ja hoitomuotoihin tehtävien rahallisten investointien alalla.
Tutkimuksista on ilmennyt, että 90� prosenttia rintasyöpään sairastuneista voidaan parantaa, jos diagnosointi tapahtuu riittävän varhain. On osoitettu, että 100� prosenttia kohdunkaulan syövistä voidaan parantaa ja ehkäistä, jos suoritetaan asianmukaiset testit oikeassa ikäryhmässä FPV-testauksen lisäksi. Tällä alalla on selvästi saavutettavissa merkittäviä parannuksia kuolleisuuden alentamisessa ja myös asianomaisten yksilöiden ja heidän perheidensä kivun ja kärsimyksen ehkäisemisessä. Tästä asiasta on tärkeää keskustella.
Haluan seuraavaksi antaa joitakin tilastotietoja erityisesti Irlannin tilanteesta, enkä anna niitä siksi, että haluaisin arvostella Irlannin hallitusta, vaan siksi, että – jos pyrimme tällä alalla yhteistyöhön kautta linjan – on hyvä osoittaa, kuinka huono tilanne on joissakin maissa. Esimerkiksi Irlannin tasavallassa sädehoitoa tarvitsevasta 12� 000� potilaasta alle 4� 000� potilasta saa sädehoitoa vuosittain. Julkisen puolen potilaat joutuvat odottamaan kolme kuukautta sädehoitoa, jota heidän katsotaan tarvitsevan kiireellisesti. Syöpätapausten kehityssuuntia käsittelevästä Irlannin kansallisen syöpärekisterin ensimmäisestä viisivuotisanalyysistä, joka julkaistiin helmikuussa� 2002, ilmeni, että 50� prosenttia keuhkosyöpäpotilaista ei saanut lainkaan varsinaisia syöpähoitoja, seitsemän� prosenttia leukemiaan sairastuneista ei saanut sytostaattihoitoja ja kaksi kolmasosaa irlantilaisista viimeisen vaiheen mahasyöpäpotilaista ei saanut varsinaisia syöpähoitoja. Alueellisella vaihtelulla ja sädehoidon saatavuudella on erityinen vaikutus köyhimpiin potilaisiin, koska monien syöpäpotilaiden on matkustettava pitkiä matkoja ja oleiltava pitkiä aikoja poissa kotoaan. Irlannin tasavallan kahdesta sädehoitoyksiköstä yksi sijaitsee Dublinissa ja toinen Corkissa, joten koko maan rintasyöpäpotilaista 39� prosenttia saa sädehoitoa, mutta ainoastaan 24� prosenttia Länsi-Irlannissa asuvista saa sitä. Valitettavasti tilanne ei ole kohentumassa, koska näiden palvelujen rahoitusta on supistettu.
Tässä tilanteessa olemme. Toivon, että tuette käsiteltäväksemme jätettyä mietintöä ja että komission jäsen tekee selväksi kaikille jäsenvaltioille, joita nämä järkyttävät tilastotiedot koskevat, että niiden on ryhdyttävä tositoimiin ja pelastettava ihmishenkiä. 
Byrne,
   . – Ensinnäkin haluan kiittää esittelijää ja Euroopan parlamentin jäseniä heidän tästä mietinnöstä esittämistään kommenteista. Voin vakuuttaa teille, että syövän torjunta on edelleen hyvin korkealla asialistallani. Kuten eräät jäsenet ovat minulle oikeutetusti kirjallisesti todenneet, Euroopan yhteisön 15� vuoden yhtämittaisten ponnistelujen ja panostamisen jälkeen tämä tarkoittaa yhteisölle merkittävää ja näkyvää onnistumista sairauksien torjunnan ja unionin kansalaisten terveyden edistämisen tärkeällä alalla. Komissio jatkaa työtä syövän, muun muassa seulontojen ja seurannan, alalla. Jäsenvaltioiden viranomaiset ja komissio jatkavat työtä syöpäseulontoja koskevan suosituksen osalta sen jälkeen, kun neuvosto on sen hyväksynyt. Rahoitus järjestyy edelliseen "Eurooppa syöpää vastaan" -ohjelmaan sisältyvien meneillään olevien hankkeiden ja uuden kansanterveysalan ohjelman kautta. Vuodeksi� 2003 on osoitettu määrärahoja useille syöpään liittyville hankkeille. Nykyisten sopimusten pohjalta saatetaan vuonna� 2004 päätökseen neljäs painos mammografiaseulonnan laadunvarmistusta koskevista eurooppalaisista ohjeista ja ensimmäinen kattava painos kohdunkaulan syövän seulonnan parhaita käytäntöjä koskevista eurooppalaisista ohjeista.
Komissio on jo tehostanut sairauksien, muun muassa syövän, ehkäisyä uudessa terveysohjelmia koskevassa vuoden� 2004 työohjelmaluonnoksessa.
Tässä ohjelmaluonnoksessa viitataan syöpään erityisesti ensimmäisen ja kolmannen ryhmän tavoitteiden yhteydessä. Tällä tavoin syövän seurantasovellukset voidaan ottaa täysimääräisesti huomioon. Samoin luonnoksessa otetaan huomioon parhaiden menettelytapojen tilannetta jäsenvaltiossa ja myös unioniin liittyvissä valtioissa koskevat hanke-ehdotukset.
Komissio aikoo tänään esitettyjen näkemysten pohjalta arvioida uudelleen vielä kattavammin syövän ehkäisyn tilannetta työohjelman� 2004 kansanterveysohjelmien osalta. Sen jälkeen meidän on päätettävä, kuinka voimme neuvoston syöpäseulonnasta annettavaa suositusta toteuttaessamme parhaiten tukea komission roolia syövän ehkäisyssä.
Koska tämä aihe on erityisen tärkeä myös unioniin liittyville valtioille, harkitsemme kokouksen järjestämistä näiden maiden asiantuntijoille ja syöpäseulonta-asiantuntijoille, jotta syöpäverkostojen saavutuksista on hyötyä myös uusille jäsenvaltioille.
Mietinnössä ja tämänpäiväisen keskustelun aikana esitetyistä seikoista on ilmennyt selvästi asian tärkeys. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietinnössä esitetään 33� tarkistusta. Täysistunnossa jätettiin käsiteltäväksi vielä yksi tarkistus.
Komissio voi periaatteessa tukea 11:tä� tarkistusta eli tarkistuksia 2, 3, 4, 6, 7, 10, 11, 14, 15, 19 ja 22. Lisäksi voimme osittain tukea neljää tarkistusta eli tarkistuksia 1, 29, 30 ja 32.
Lisäksi pidämme hyväksyttävinä sanamuotoon tehtävien yleisten parannusten jälkeen esimerkiksi niitä tarkistuksia, jotka koskevat suosituksen noudattamisen tehostamista ja Euroopan kansalaisten yhtäläisiä mahdollisuuksia sekä komission roolin vahvistamista neuvoston suosituksen täytäntöönpanon seurannassa. Komissio ei voi kuitenkaan tukea jäljelle jääviä 19:ää tarkistusta.
Tarkistusta� 25 ei voida tukea, koska jäsenvaltioiden kaikkien tietosuojasääntöjen ja -säännösten on oltava direktiivin� 95/46/EY mukaisia. Esimerkiksi lääketieteellisiin rekistereihin sovellettavien poikkeusten on oltava direktiivin 8� artiklan mukaisia. Näin ollen tarkistuksella vain toistettaisiin "yhteisön säännöstöä".
Myöskään tarkistuksia 5, 13 ja 34 ei voida tukea. Niissä viitataan testeihin, joita ei ole onnistuneesti arvioitu satunnaistetuilla kontrolloiduilla kokeilla.
Tarkistusta� 33 ei voida myöskään hyväksyä. Vaikka siinä erotetaan asianmukaisesti näyttöön perustuvat testit parhaillaan arvioitavina olevista uusista testeistä tai suositelluista testeistä tehdyistä uusista muunnelmista, nämä uudet testit sisältyvät jo riittävän kattavasti 6� artiklan c)� ja d)� kohtaan. Jos mainitaan vain tietyt testit, herää heti kysymys, miksi juuri nämä testit on otettu esiin. 
Puhemies.
   – Kiitän teitä, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana Paasilinnan laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0353/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Euroopan verkko- ja tietoturvaviraston perustamisesta (KOM(2003) 63 - C5-0058/2003 - 2003/0032(COD)). 
Liikanen,
   . – Arvoisa puhemies, verkko- ja tietoturvasta on tullut yhä tärkeämpi asia samalla, kun Internetiä ja muita tieto- ja viestintätekniikoita käytetään yhä enemmän. Nyky-yhteiskunnassa moni asia on riippuvainen verkoista ja tietojärjestelmistä. Voidakseen täysin tiedostaa tietoyhteiskunnan edut ihmisten on voitava luottaa järjestelmään. On käynyt selväksi, että meidän on yhteistuumin yritettävä vahvistaa verkko- ja tietoturvaa Euroopassa.
Vuonna� 2001 komissio antoi tiedonannon toimintakehyksestä ja esitti helmikuussa� 2003 ehdotuksen Euroopan verkko- ja tietoturvaviraston perustamisesta. Nyt, kun yhdeksän kuukautta on kulunut, olemme pääsemässä yhteisymmärrykseen ENISA:sta ensimmäisessä käsittelyssä.
Käytän tilaisuutta hyväkseni kiittääkseni esittelijä Paasilinnaa hänen perusteellisesta työstään sekä poliittisia ryhmiä, jotka ovat myötävaikuttaneet siihen, että neuvoston kanssa on saavutettu tyydyttävä kompromissi.
On hyvin myönteistä, että neuvottelutahto ja halu päästä yhteisymmärrykseen ovat olleet näin voimakkaita. Euroopan parlamentti on osallistunut merkittävästi tähän prosessiin, kuten se on kolmen viime vuoden aikana osallistunut tärkeän tietoliikennelainsäädännön laadintaan.
Olen tyytyväinen siihen, että parlamentti on pystynyt sopimaan muutamista vaikeista kohdista ja pystynyt pääsemään yhteisymmärrykseen. Parlamentin on vahvistettava kompromissi tänään ja huomenna, jotta televiestintäneuvostossa voidaan 20.� marraskuuta 2003 tehdä poliittinen sopimus, jonka myötä virasto voi aloittaa toimintansa vuoden� 2004 alussa. Tätä Eurooppa-neuvostossa toivottiin viime keväänä.
Haluan kiittää parlamenttia sen komissiolle antamasta tuesta. Tämän tuen avulla neuvosto on suostunut teollisuuden osallistumista koskeviin myönnytyksiin siten, että on perustettu asiaan liittyvien tahojen pysyvä työryhmä. Vaikka kompromissiehdotus ei ole johtokunnan kokoonpanon ja äänestyssääntöjen osalta täysin sellainen kuin komissio havitteli, siinä on kevennetty huomattavasti viraston hallinnointia ja annettu sen johtajalle keskeisimmät hallinnointitehtävät.
Komissio on perehtynyt huolellisesti parlamentin kompromissitarkistuksiin ja voi hyväksyä ne. Käsiteltävänä olevassa parlamentin tekstissä on selkiytetty viraston tavoitteita ja tehtäviä. Tehtävien muuttaminen operatiivisemmiksi toimiksi tulee olemaan itsessään oppimisprosessi, mutta minusta on mukavaa huomata, että viraston tehtävien peruspiirteistä vallitsee laaja yhteisymmärrys.
Johtokunnan kokoonpanon ja sen äänestyssääntöjen osalta komissio olisi pitänyt parempana suppeampaa johtokuntaa ja yksinkertaisella enemmistöllä tapahtuvan päätöksenteon laajentamista. Katsomme, että laajennettu johtokunta, jossa päätöksentekoon vaaditaan kahden kolmasosan enemmistö, saattaa hankaloittaa virastojen toimintaa.
Tässä nimenomaisessa tapauksessa komissio on kuitenkin päättänyt hyväksyä sen, että voidaan poiketa joulukuussa� 2002 esitetystä ehdotuksesta sääntelyvirastojen toimintakehykseksi, vaikka tätä ei saa pitää tulevien virastojen kannalta ennakkotapauksena.
Tämä virasto toimii hankalalla turvallisuuden alalla, ja se on syytä perustaa heti. Toivon, että jäsenvaltiot tekevät parhaansa johtokunnan toimintaan osallistuessaan, jotta viraston toiminta on tehokasta.
Virasto on merkittävä edistysaskel Euroopalle tai ainakin eEurope-hankkeelle. Jäsenvaltiot ovat osoittaneet olevansa halukkaita tekemään aktiivisesti yhteistyötä tässä asiassa sisämarkkinoiden vahvistamiseksi ja auttaakseen Euroopan kansalaisia, yrityksiä ja hallintoelimiä hyödyntämään täysimääräisesti verkkoja ja tietojärjestelmiä. Tämä on signaali sekä kaikille eurooppalaisille asianosaisille että unionin ulkopuolisille maille siitä, että suhtaudumme vakavasti verkko- ja tietoturvakysymyksiin ja että jäsenvaltiot ja komissio ovat parlamentin tukemina jo valmiit ryhtymään toimiin. 
Baldini,
   . – Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja on tietoinen siitä, että viestintäverkot on nähtävä uudenaikaisen talouden keskeisenä ja olennaisena infrastruktuurina ja että niitä on sen vuoksi suojeltava: verkkojen suojaaminen ja niiden turvallisuus on yleistä etua koskeva kysymys. Olen täällä ministeri Gasparrin puolesta. Hän joutui maatamme kohdanneen vakavan murhenäytelmän vuoksi tänään valitettavasti jäämään Italiaan välittääkseen viimeisen tervehdyksemme Irakissa surmansa saaneille sotilaillemme. Haluan siis vahvistaa sen, että puheenjohtajavaltio on ollut ja on edelleen sitoutunut verkko- ja tietoturvaan. Euroopan toimielimet ovat lisäksi osoittaneet olevansa tietoisia sellaisten yhteisten toimien kiireellisyydestä, joiden avulla virasto voi aloittaa tosiasiallisen toimintansa vuoden� 2004 alusta, mitä valtioiden ja hallitusten päämiehet suosittelivat keväällä� 2003 pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa.
Internet ja viestintätekniikat ovat ilman muuta merkittävimmin yhteiskuntaamme viime vuosina vaikuttaneita innovaatioita, ja ne ovat muuttaneet sitä, kuinka valtaosa inhimillisestä toiminnasta suoritetaan. Ilmeisistä eduistaan huolimatta nämä tekniikat ovat kuitenkin synnyttäneet yhteiskunnassamme useita ongelmia, jotka liittyvät käytettävien välineiden epäluotettavuuteen. Turvallisuusvaatimukset ovat muuttuneet nopeasti 20� viime vuoden aikana yhä voimallisemmin kaikkialle julkiseen ja yksityiseen elämään ilmestyvien verkkojen ja tietokoneiden kehittymisen myötä. Laajakaistayhteydet antavat käyttäjälleen mahdollisuuden jatkuvaan Internet-yhteyteen; uudet langattomat sovellukset tekevät verkkoon liittymisen mahdolliseksi käytännössä kaikkialta, ja se kehitys, että verkkoon voidaan liittää kaikkea mahdollista omasta tietokoneesta kodinkoneisiin asti, jatkuu ja lisää vastaisuudessakin Internetin käyttöä.
Turvan takaamisesta on tullut vaikea ja monimutkainen tehtävä, ja käyttäjiä vaivaavat päivittäin sellaiset ongelmat, kuten käytettävyys sekä tietojen ja palvelujen koskemattomuus, oikeellisuus ja luottamuksellisuus. Teknologian monimutkaisuus tarkoittaa sitä, että useiden osatekijöiden ja seikkojen on oltava vuorovaikutuksessa keskenään, ja siksi myös ihmisten käyttäytyminen on ratkaiseva tekijä.
Sen lisäksi, että tietokoneissa ja verkoissa esiintyy toimintahäiriöitä, niihin kohdistuu myös hyökkäyksiä tietojärjestelmiä vastaan. Nykyään tietojärjestelmään tehty hyökkäys voi syöstä kokonaisen kansakunnan vakaviin vaikeuksiin. Tällaisen tapahtuman todennäköisyyden pienentämiseksi jokaisen maan on ryhdyttävä tehokkaisiin toimiin ICT-infrastruktuurinsa parantamiseksi. Kun otetaan huomioon ongelman rajat ylittävä luonne, on määriteltävä sellaisia järjestelmiä, joihin voidaan koota kansallisia kokemuksia, jolloin ne muuttuvat yhteiseksi pääomaksi.
Viime vuosien kokemukset ovat opettaneet meille, että kokemusten ja tietojen jakaminen ja yleisesti ottaen kansainvälinen yhteistyö ovat tehokkaimmat aseet turvallisuuden tunteen luomisessa tietoyhteiskuntaan. Niinpä neuvoston puheenjohtajavaltio on toimikaudellaan tehnyt kaikkensa tämän asian edistämiseksi asianmukaisesti.
Parlamentin tänään käsittelemä asetusehdotus on syntynyt toimielinten päästyä laajemmin yhteisymmärrykseen siitä, että tarvitaan tietoturvaa koskevaa yhteistä Euroopan laajuista lähestymistapaa. Yhteisymmärrykseen päästiin, koska sekä julkisella että yksityisellä sektorilla oltiin yhä huolestuneempia uusiin teknologioihin liittyvästä rikollisuudesta tai vain niihin liittyvistä mahdollisesti vaarallisista ilmiöistä. Mitä olennaisempia ja keskeisempiä tekijöitä viestintäverkoista tulee uudenaikaisten markkinatalouksiemme toiminnan kannalta, sitä enemmän meidän on ponnisteltava varmistaaksemme ja luodaksemme niiden eri tasoilla työskenteleville turvallisen ja suojatun ympäristön.
Viraston yhtenä tavoitteena on luoda Euroopalle yhteinen komitea, joka käsittelee kysymyksiä, jotka liittyvät tietoturvallisuuteen, jota puolestaan tarvitaan verkkojen sekä tietojärjestelmien käytettävyyden ja turvallisuuden takaamiseen unionissa. Tästä näkökulmasta katsottuna neuvoston puheenjohtaja pitää tärkeänä sitä, että luodaan uutta turvallisuuskulttuuria, jossa tällaisesta konseptista ei katsota vain aiheutuvan lisäkustannuksia operaattoreille, vaan se nähdään aitona mahdollisuutena kehittää markkinoita myös siten, että parannetaan kuluttajien luottamusta.
Viraston tarkoituksena on helpottaa verkko- ja tietoturvaa koskevien yhteisön toimien toteuttamista. Viraston tarjoaman avun turvin alaa koskeva yhteisön lainsäädäntö on helpompi panna täytäntöön, jolloin sillä edistetään sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa. Tällä lujitetaan yhteisön ja jäsenvaltioiden kykyä reagoida verkoissa ja tietojärjestelmissä ilmeneviin ongelmiin sekä yleensä vaikuttaa tietoyhteiskunnan kehittymiseen.
Virastoa koskeva nykyinen ehdotus on innovatiivinen. Se perustuu tietämykseen siitä, että verkkoturvan alalla voidaan ryhtyä toimiin ainoastaan tiiviissä yhteistyössä viestintäalan kaikkien toimijoiden, eli markkinoilla toimivien operaattoreiden ja viestintäpalvelujen käyttäjien, kanssa.
Toimielimillemme tarjoutuu tämän viraston perustamisen kautta tilaisuus tehdä suuri palvelus kansalaisille ja eurooppalaisille elimille, koska ensimmäisessä käsittelyssä on mahdollista saavuttaa toivomamme yksimielisyys, mikä on merkki suuresta vastuuntunnosta ja tämän asian välttämättömyyden syvällisestä ymmärtämisestä. Neuvottelut olivat raskaat ja monimutkaiset, mutta neuvoston ja parlamentin kannat lähestyivät pikku hiljaa toisiaan, mikä on� – toistan vielä� –� merkki suuresta vastuuntunnosta. Näin ollen toivon, että lähipäivinä voimme juhlia tämän asetuksen antamista.
Lopuksi haluan kiittää komission jäsentä Liikasta, esittelijä� Paasilinnaa ja sekä jäseniä van� Velzen, Mann ja Plooij-van Gorsel sekä tietenkin kaikkia valiokunnan muita jäseniä. 
Paasilinna (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, neuvoston edustaja, komission jäsen ja hyvät kollegat, informaatiojärjestelmien turvallisuus on tämän päivän keskeinen huoli ja puheenaihe moderneissa ja haavoittuvissa yhteiskunnissa. Sähköverkot, vesihuolto, liikenteenohjaus, sairaalat, kaikki voidaan saada sekasortoon milloin tahansa, missä tahansa. Tämän syksyn Bastel-virus oli ehkä ensimmäinen, jonka aiheuttaman tuhon takana oli liiketoimintaa. Sillä tai toimivat hämärän bisneksen, lähinnä kai pornon, avustajina. Tavallisten ihmisten arkaluontoisten tietojen ryöstäminen on niin ikään tietysti rikos, kun sitä ajatellaan. Ihmisten intimiteettisuojan monenlainen rikkominen voi tapahtua suorastaan teollisessa mitassa. Tällaiseen on tartuttava.
Verkkoyhteiskunnan kehityksen esteeksi on nousemassa sen turvattomuus. Viime vuonna 75 prosenttia eurooppalaisista yrityksistä oli ilman minkäänlaista tietoturvastrategiaa. Tietoturvaan investoidaan alle 2 prosenttia tietotekniikkainvestoinneista. Kahdessa yrityksessä kolmesta tietoturvaa ei vieläkään pidetä strategisena kysymyksenä. Tietosuojalaki on pitänyt saattaa voimaan jäsenvaltioissa nyt lokakuussa. Sen perusteella ei-toivottua sähköpostia ei saa lähettää ilman vastaanottajan nimenomaista suostumusta. Roskapostin osuus on jo yli puolet kaikesta sähköpostista, monien kohdalla yli 90 prosenttia, kuten tässäkin salissa monien meidän kohdalla. Sähköpostin uskottavuus ja sen toimintavarmuus ovat nyt tuhoutumassa. Äänestimme tässä salissa tästä jo viime vuonna: silloin miltei puolet ei pitänyt roskapostia ongelmallisena. He vastustivat tätä etukäteislupaa. Nyt sekään ei tule riittämään. Sisällön siivoajiksi joutuvat jo operaattoritkin. Siitä seuraa ongelmia henkilökohtaisen viestinnän vapauden osalta. Turvallisuusvaatimukset lisääntyvät hyvin nopeasti verkkojen ja viestinnän kietoessa elämämme vyyhteen. Laajakaistan päässä olemme jatkuvasti "pää auki". Langaton internet on häiritsijän suoranainen riistapelto. Haittaa tulee kaikille ihmisille: yksityisille, yrityksille ja yhteiskunnalle. Turvallisuusongelmaa lisää se, että monimutkaisessa ympäristössä monien komponenttien ja osajärjestelmien on toimittava yhdessä. Inhimillinen tekijä on riski sekin. Tietoturva koskee siis kaikkia kaikkialla.
Informaatioturvallisuus on poliittinen kysymys, ja siksi meidän on se ratkaistava. Ja siksi olemme täällä poikkeuksellisen nopealla aikataululla luomassa Eurooppaan tätä virastoa, verkko- ja tietoturvavirastoa. Ilman turvallisuutta Lissabonin tavoitteet eivät toteudu. Informaatioturvattomuus johtaisi meidät merirosvojen aikakauteen.
Kolmenlaiset toimenpiteet ovat meneillään. Olemme säätäneet lait sähköisen viestinnän ja tietosuojan suhteen. Komissio valmistelee tietoturvarikollisuuden tuomitsemisen periaatteita ja informaatioturvallisuuden parantamisen keinoja, ja sellainen on tämä ENISA. Kiitän kollegoitani, neuvostoa ja komissiota erittäin hyvästä yhteistyöstä. Se osoittaa, kuinka me olemme nyt ymmärtäneet tämän tilanteen. ENISA tulee olemaan osaamiskeskus, joka koordinoi, analysoi ja neuvoo. Sillä tulee olemaan erittäin kiinteä yhteistyö julkisen ja yksityisen sektorin kanssa. Virasto edistää riskien arviointia ja hallintomenetelmien kehittämistä. Kansainvälinen yhteistyö on välttämätöntä. Virasto tulee sijoittaa paikkaan, jossa on jo valmiit ja toimivat huipputason informaatiotekniset kommunikaatiojärjestelmät langattomia myöten. Siellä tulee olla maailman huipputason toimintakeskuksia ja vaivatta löydettävissä Euroopan parhaita osaajia.
Olen esittelijänä työskennellyt sellaisen kompromissin hyväksi, että johtokuntaan tulee kaikkien jäsenvaltioiden edustus. Samalla se ei puutu päivittäiseen työhön, joka on puolestaan johtajan, henkilöstön, neuvottelukunnan ja työryhmien alaa. Kieltämättä suurikokoinen johtokunta on tarpeellinen yhteistyöfoorumi ja suuntaa luova tekijä. Äänestyssäännöt ovat hieman ongelmalliset. Niihin voidaan palata muutaman vuoden kuluttua. Virasto palvelee jäsenvaltioita, joiden tietoturvataso on hyvin erilainen. Yritysten rooli on kompromississamme vahva, kiitos van Velzenin, koska niillähän on hallussaan suurin osa verkoista ja asiantuntemusta. Kiitän myös Erika Mannia, joka tätä on myös kovasti ajanut.
Kompromissipaketti on hyväksytty valiokunnassa, neuvostossa ja komissiossa. Odotan, että tunnemme vastuumme ja äänestämme tämän asian puolesta huomenna. Sen myötä on tulossa parempi turvallisuus, työllisyyttä ja kehitystä. 
Cederschiöld (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, vaikuttaa siltä, että 1.� tammikuuta� 2004 saamme eurooppalaisen verkko- ja tietoturvaviraston. Olen iloinen asiasta. Virasto on tärkeä osatekijä verkkojen ja tietoyhteiskunnan turvaamisessa. Toivokaamme, että tällä kertaa tarkoitus pyhittää keinot, koska ikävä kyllä lopputuloksessa on paljon valitettavia piirteitä. Sillä, että parlamentti ja neuvosto ovat päässeet yhteisymmärrykseen ensimmäisessä käsittelyssä, on tässä tapauksessa hintansa sekä parlamentin että alan teollisuuden kannalta. Viraston johtokuntaa on paisutettu, kun jokaisella jäsenvaltiolla on edustajansa, ja teollisuus on joutunut väistymään yhdessä kansalaisyhteiskunnan kanssa.
Tarkistusehdotuksellani, jonka tarkoituksena on haku- ja nimitysmenettelyjen avoimuuden lisääminen, on kyllä merkitystä pitkällä aikavälillä. Kansalaisvapauksien ja� -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta kannatti sitä yksimielisesti, mutta yksimielisyys katosi käsittelyn aikana teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa tehdyn hallinnollisen virheen vuoksi. Neuvoston ja viranomaisten välillä puolin ja toisin harjoitettu lainvastainen keplottelu jatkuu näin ollen edelleen ilman demokraattista valvontaa.
Haluaisin sanoa pari seikkaa komissiolle ja neuvostolle ennen nyt laadittavan yhteisen julkilausuman antamista: turvatkaa hakumenettelyjen avoimuus pitkällä aikavälillä. Hyödyntäkää ja kehittäkää EU:n yhteistyötä Yhdysvaltojen ja muiden kolmansien valtioiden kanssa. Huolehtikaa siitä, että verkkoturva saavutetaan niiden neuvoston päätöslauselmassa jo hyväksyttyjen yhteisten suuntaviivojen mukaisesti, jotka 10� jäsenvaltiota ovat yhdessä kuuden muun valtion kanssa allekirjoittaneet. Muokatkaa EU:n suuntaviivat yksittäisten jäsenvaltioiden jo soveltamien suuntaviivojen pohjalta.
Viime viikolla parlamentin valtuuskunta vieraili Washingtonissa ja näki paikan päällä sen, miten meidän olisi tulevaisuudessa toimittava. Se, että EU on yksimielinen, on hyväksi ulkomaan suhteillemme ja erityisesti suhteillemme Yhdysvaltoihin. Tämän viraston kautta voimme jatkossa yhdessä kehittää tietoturvaa sen kaikilla aloilla, ja tämä on hyvä asia. 
Van Velzen (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, ensinnäkin kiitän kovasti Euroopan parlamentissa istuvaa kollegaani Paasilinnaa hänen loistavasta ja rakentavasta yhteistyöstään. Näinhän on oikeastaan aina ollut, koska tämä pätee varsin moniin jo käsittelemiimme asioihin. Haluan myös kertoa puheenjohtajavaltio Italialle, että menettely on ollut hyvin poikkeuksellinen. En ole koskaan aiemmin nähnyt neuvoston olevan jo valmis, kun parlamentti on vielä lähtökuopissa. Meidän oli tehtävä valtavasti työtä keskenämme onnistuaksemme, ja kiitos puheenjohtajavaltio Italian uutterien ponnistelujen pystyimme saavuttamaan kompromissin. Tämä tilanne ei saa missään nimessä toistua, ja meidän kaikkien on otettava siitä opiksemme.
Viraston tärkeys on ilmeinen. Komission jäsen viittasi siihen äsken. Esittelijä Paasilinna antoi joitakin tietoja, enkä aio toistaa niitä. Haluan kuitenkin kiinnittää huomionne viime viikon Financial Times -lehdessä julkaistuun artikkeliin, jonka otsikko oli: "Kiristystä Internetissä – rikolliset hyökkäävät nettisivustoille". Mistä oli kyse? Rikolliset esittivät tavanomaisia kiristysvaatimuksia, ja saadessaan tietyn summan he jättivät kohteensa rauhaan. Tähän on siis päädytty. Kyse on alalle aiheutuvista miljoonaluokan vahingoista.
Varsin usein kohteeksi otetaan myös fyysinen infrastruktuuri. Luulemme aina, että kohteena ovat rahalaitokset, mutta hyökkäyskohteiden kärjessä ovat sähköverkot. Italialaisena tiedätte, mitä tarkoittaa, kun valot sammuvat. Fyysisiä infrastruktuureja vastaan on tehty valtavan paljon hyökkäyksiä.
Olen näin ollen hyvin tyytyväinen, että viraston sijaintipaikka on tällä hetkellä selkiytynyt. Nyt on viime kädessä kyse siitä, että autetaan komissiota ja jäsenvaltioita saamaan alan teollisuus laajamittaisesti liikkeelle. Onneksi virastolle on annettu myös täytäntöönpanijan rooli. On selvää, että myös alan teollisuudella on oltava mahdollisuuksien mukaan oma roolinsa. Loppujen lopuksi jäsenvaltiothan eivät omista turvallisuutta. Paljon on jo käyty keskustelua johtokunnasta ja myös äänestysoikeuksista. En omasta puolestani vieläkään ymmärrä, miksi edellytetään kahta kolmasosaa äänistä. Emme ole vieläkään ratkaisseet tätä neuvoston salaperäistä kantaa.
Olen äärettömän tyytyväinen siihen, että ennaltaehkäisy on otettu yhdeksi tehtävistä. Kuinka olisikaan mahdollista puhua turvallisuudesta mainitsematta ennaltaehkäisyä? Avoimuuden osalta haluan kysyä puheenjohtajavaltio Italialta – ja odotan saavani vastauksen – onko se nyt valmis siihen, että ne jäsenvaltiot, jotka ilmoittivat kiinnostuksensa virastoa kohtaan, esiintyvät avoimesti, jotta kaikki tietävät, mitkä maat ovat kiinnostuneita virastosta. Ettehän anna tämän tapahtua neuvostossa suljetuin ovin? Kehotan teitä toimimaan avoimesti.
Tarkoituksenani on sanoa, että tämä on vasta ensimmäinen vaihe. Käytännössä monet seikat osoittautunevat riittämättömiksi ja edellyttänevät tarkistamista. On kuitenkin hyvin tärkeää, että tämä virasto perustetaan, ja siten ryhmäni tukee varauksettomasti tätä virastoa ja tarkistuksia. 
Mann, Erika (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minäkin haluan aluksi onnitella esittelijä Paasilinnaa. Olemme uskoakseni saavuttaneet hyvän kompromissin. Monissa kuulemissamme puheenvuoroissa tulosta on kuvailtu kompromissiksi, mutta sellaiseksi kompromissiksi, jonka avulla ensi vuonna perustetaan eurooppalainen virasto, jossa käsitellään Internetin ja sen infrastruktuurin alaan liittyviä turvallisuuskysymyksiä. Mielestäni tuolloin päätimme yhdessä pyrkiä tältä pohjalta kompromissiin, jonka avulla pääsisimme ensimmäiset viisi vuotta eteenpäin, vaikka olimme koko ajan tietoisia siitä, että kun ensimmäiset viisi vuotta ovat kuluneet, yritämme tosissamme luoda aidot eurooppalaiset rakenteet ja päästä eroon niistä ongelmista, jotka vaivaavat tulevaa virastoa jo nyt. Nämä ongelmat liittyvät äänestysoikeuksiin, mutta myös jäsenvaltioihin, jotka saavat nykyisellään siis yhden edustajan maata kohti.
Katson kuitenkin, että tämän alan haasteiden edessä jokaisen meistä on todella yritettävä määrittää, mitkä tämän viraston tehtävät ovat. Luotan neuvoston puheenjohtajavaltion Italian antamiin lupauksiin, ja otaksun, että se muistaa ne viidenkin vuoden kuluttua. Toivon, että me kaikki pyrimme vastaisuudessa siihen, että pääsemme hyvissä ajoin käsiksi tarkistamiseen, jonka olemme suunnitelleet tapahtuvaksi kolmen vuoden kuluttua – mikäli vain muistan oikein – jotta voimme tuolloin alkaa pohtia rakenteita uudelleen ja määritellä tehtävät tarkemmin.
Arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin esittää teille tähän liittyvän kysymyksen. Aiotteko vielä palata teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokuntaan keskustelemaan näistä tehtävistä valiokunnan jäsenten kanssa heti, kun olette yhdessä jäsenvaltioiden kanssa luetteloineet tehtävät? Tosiasia on, että epäilen, että kyse ei ole pelkästään infrastruktuurien turvallisuuskysymyksistä – jäsenet ovat jo maininneet tietoturvan – vaan myös monista muista seikoista, ja toisen laaja-alaisen keskustelun aloittaminen näistä kysymyksistä voisi olla hyvin mielenkiintoista. 
Plooij-van Gorsel (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat ja hyvä erinomaista työtä tehnyt esittelijämme, olen tyytyväinen kompromissin saavuttamiseen, vaikka neuvoston kanta tulikin minulle yllätyksenä. Neuvosto pisti komission ehdotuksen kokonaan uusiksi, ja yritti aluksi tehdä kaikkensa, jotta viraston tehokas toiminta estyisi. Saimme kuitenkin viraston jaloilleen. Mikään ei tällä hetkellä estä eurooppalaisen viraston perustamista, ja toivon, ettei neuvosto toisen kerran heitä kapuloita rattaisiin, kun ryhdytään etsimään sijaintipaikkaa virastolle. On tärkeää, että verkkoturvallisuuteen liittyviä jäsenvaltioiden ja yritysten aloitteita koordinoidaan hyvin Euroopan tasolla. Loppujen lopuksi kyse on juuri rajat ylittävistä ongelmista, ja jäsenvaltioiden lainkäyttövalta loppuu maan rajalle.
Olen lisäksi tyytyväinen siihen tosin vain neuvoa antavaan tehtävään, joka viraston kokoonpanossa ja toiminnassa osoitetaan elinkeinoelämälle. Loppujen lopuksi elinkeinoelämä on tärkein tekijä, kun kyse on verkkojen omistamisesta ja toiminnasta, ja me määräämme ne säännöt, joiden puitteissa elinkeinoelämän on pystyttävä takaamaan verkkojen toiminta. Meidän on lisäksi päätettävä tarkemmista yksityiskohdista.
Tärkeää on myös se, että tämän viraston myötä perustetaan sellainen elin, joka voi neuvotella muiden kansainvälisten toimijoiden kanssa. Tällä tavoin virasto voi myötävaikuttaa hyvien transatlanttisten suhteiden ylläpitämiseen, mikä on olennaisen tärkeää yleensä turvallisuuden alalla ja erityisesti verkkoturvallisuuden alalla.
Liberaalien ryhmän mielestä on käsittämätöntä, että neuvosto pitää kiinni kahden kolmasosan äänienemmistöstä johtokunnan päätöksentekoperustana muun muassa, kun kyse on työohjelmasta ja johtajan nimittämisestä. Tämä tekee hyvin vaikeaksi asianmukaisten päätösten tekemisen tehokkaasti. Tehokkuus – mikä tehokkuus? On joka tapauksessa hyvä asia, että lopulta saavutimme kompromissin, ja siksi ELDR-ryhmä tukee esittelijä Paasilinnan mietintöä. 
Harbour (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, minulle on hyvin mieluisaa puhua tänään parlamentissamme tämän mietinnön parissa työskennelleiden monien kollegojen kanssa. Edustan täällä oikeus- ja sisäasioiden valiokuntaa, joka tuki vankasti esittelijä Paasilinnaa lausunnossaan, ja haluan kiittää häntä sekä kollegaani McCarthyä, joka toimi sen lausunnon valmistelijana, jota olin itsekin työstämässä.
Ne meistä, jotka toimivat sisämarkkinoiden alalla, korostavat juuri sitä, että tämä on yksi niistä syistä, jotka on erityisesti mainittu perusteeksi tietoturvaviraston perustamiselle. On yhä ilmeisempää, että tietokoneverkkojen turvallisuuteen liittyvät kysymykset ja näitä verkkoja kohtaan tunnettu luottamus askarruttavat kovasti juuri niitä, joita haluamme kannustaa kokeilemaan sähköistä kaupankäyntiä ja nauttimaan kaikista laajakaistainfrastruktuurin eduista, olipa kyseessä sitten kaupallisten tai julkisten palvelujen käyttäminen. Niinpä tämä uusi osaamiskeskus, joka tehostaa merkittävästi jäsenvaltioiden tällä alalla tekemää yhteistyötä, on elintärkeä asia. Voimavarojemme yhdistäminen ja näihin ratkaisevan tärkeisiin kysymyksiin vastaaminen on olennainen asia Euroopan talouden kilpailukyvylle ja tietoyhteiskunnan kehittymiselle, jonka tiedän olevan teille hyvin tärkeä asia, arvoisa komission jäsen.
Kunnia kuuluu kollegoilleni, jotka ovat tehneet yhteistyötä puheenjohtajavaltio Italian ja komission kanssa, jotta pääsisimme sopimukseen. Vauhti on valttia. Emme saa kuitenkaan sallia, että vauhti verottaa lopputuloksen laatua. Arvoisa komission jäsen, tiedän, että etsitte parhaita mahdollisia henkilöitä ja parhaita mahdollisia operatiivisia rakenteita, jotta tämä virasto voi mahdollisimman pian todella hyödyttää meitä asiantuntemuksellaan. Koska kyse on parhaiden käytäntöjen virastosta – ja tätä korostimme mietinnössämme – sen on omaksuttava parhaat mahdolliset käytännöt oman turvallisuutensa ja omien järjestelmiensä toiminnan osalta ollakseen hyvänä esimerkkinä muille.
Olen varma, että me kaikki haluamme malttamattomasti tehdä yhteistyötä uuden viraston kanssa ja haluamme nähdä, että sillä edistetään niiden tietoyhteiskuntaa kehittävien toimien kiistatonta menestystä, joita olemme koko ajan tukeneet parlamentissa. 
Gill (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella kollegaani, esittelijä Paasilinnaa, hänen erinomaisesta mietinnöstään. Kuten olemme kuulleet, Internet ei ole enää uusi ilmiö. Nykyään EU:ssa yli 90� prosentilla yrityksistä ja 44� prosentilla kotitalouksista on käytössään Internet-liittymä, ja yli kaksi kolmasosaa eurooppalaisista käyttää matkapuhelinta. Jokapäiväisiä järjestelmiämme ohjataan tietokoneilla ja viestintäverkoilla aina julkisen liikenteen järjestelmistä kodeissamme hanasta tulevaan veteen saakka. Ei ole siten yllätys, että tämän alan turvallisuus askarruttaa kovasti kansalaisiamme ja yrityksiämme. Minun on myönnettävä, että suhtaudun aina varauksellisesti uusien virastojen luomiseen. Sanottakoon kuitenkin, että kannatin täysin tämän viraston perustamista.
Haluan kuitenkin ottaa esiin kolme seikkaa, jotka ovat myös kysymyksiä komissiolle. Ensimmäiseksi otan esiin turvallisuusstandardien erot. Koska tällä hetkellä kaikki 15� jäsenvaltiota ovat tietoverkkorikollisuuden torjunnassa eri vaiheissa, kuinka komissio aikoo ratkaista tämän ongelman ja varmistaa tehokkaan täytäntöönpanon varsinkin unionin muuttuessa 25� jäsenvaltion unioniksi, jolloin todellinen haasteemme on turvallisuusstandardien yhdenmukaistaminen koko Euroopassa? Onko virastolla riittävästi vaikutusvaltaa huolehtiakseen siitä, että jäsenvaltiot ottavat sen antamat suositukset ja neuvot vakavasti?
Toiseksi otan esiin rajat ylittävän yhteistyön. On tosiasia, ettei nykyisten jäsenvaltioiden välillä ole järjestelmällistä rajat ylittävää yhteistyötä. Tiedämme, että turvallisuus on vaikea ja monimutkainen tehtävä, johon kytkeytyy kaikenlaisia kysymyksiä, kuten käytettävyys sekä tietojen ja palvelujen oikeellisuus, koskemattomuus ja luottamuksellisuus. Kuinka komissio aikoo saada julkisen ja yksityisen sektorin sekä yritykset ja kuluttajat tekemään yhteistyötä? Kuinka se aikoo edistää turvallisuutta näillä aloilla?
Kolmanneksi otan esiin sen, että vaikka turvallisuusvaatimukset kehittyvät jatkuvasti samalla, kun yhteisöjen verkottuminen ja tietokoneistuminen etenevät ja sähköinen viestintä laajenee entisestään, myös tietojärjestelmiin murtautujat osaavat yhä paremmin tunkeutua turvajärjestelmiin. Meidän on varmistettava, että turvan taso on meillä Euroopassa paras mahdollinen. Kuinka komissio aikoo varmistaa, ettei tämä virasto jää uusien teknologioiden käytössä jälkeen ja että se tekee kaiken mahdollisen tietoverkkorikollisuuden torjumiseksi?
Lopuksi toivon, että viraston perustaminen johtaa jonkinlaiseen komissiossa tapahtuvaan järkeistämiseen, koska usein virastojen perustaminen tarkoittaa myös jonkinasteista komission virtaviivaistamista. 
Liikanen,
   . – Ensimmäiseksi vastaan turvallisuusstandardeja koskevaan jäsen Gillin huomautukseen: olemme ehdottaneet verkkoturvallisuusviraston perustamista juuri yhteisten standardien löytämiseksi.
Toiseksi yksityisen sektorin yritysten ja muiden yritysten osallistuminen otetaan huomioon. Tähän parlamentti on pyrkinyt kauan. Jäsenet Paasilinna, van� Velzen, Plooij-van� Gorsel ja Mann puhuivat kaikki tänä iltana hyvin vakuuttavasti tästä asiasta puheenjohtajavaltio Italian läsnä ollessa, ja olemme hyvin ylpeitä siitä. Näyttää siltä, että sille, mitä komissio aiemmin esitti, on olemassa vahva kannatus.
Muuttuvan teknologian tahdissa pysyminen on meille jatkossa aina haastavaa. Tietoyhteiskunnan teknologioita koskeva ohjelma on kuitenkin yksi asia, jolla voimme olla avuksi: tällä alalla on käynnissä tutkimusohjelmia, ja myös kaikille asiaan liittyville tahoille on oma ryhmä. Toivon, että Euroopan verkko- ja tietoturvallisuusvirastosta kehkeytyy tällä alalla eräänlainen "kaiken keskiö", jossa voidaan vaihtaa parhaita tietoja.
Haluan vielä kerran kiittää esittelijä Paasilinnaa ja jäseniä Cederschiöld, van� Velzen, Mann, Plooij-van� Gorsel, Harbour ja Gill. Arvoisa puhemies, haluan teidän viestittävän puhemiehistölle, että nämä henkilöt ansaitsevat sen, että he voivat keskustella tietoyhteiskunnasta päiväsaikaan. Sinä aikana, kun olen itse ollut parlamentissa, keskustelu on alkanut aikaisintaan klo 21.30. Tästä syntyy sellainen vaikutelma, että "tulevaisuuden" kysymyksistä keskustellaan illalla ja "menneisyyden" kysymyksistä päivällä. Voisiko tämä olla toisin edes kerran ennen Euroopan parlamentin vaaleja? Luotan siihen, että välitätte tämän vaatimattoman toiveen eteenpäin. Tämän tiimin kanssa voidaan hoitaa Euroopassa asia kuin asia, ja tiimin jäsenet ansaitsevat sen, että he pääsevät hoitamaan asioita joskus päiväsaikaan.
Herkesin ihan tunteelliseksi, mutta seuraavaksi kommentoin tarkistuksia! Komissio voi hyväksyä kaikki kompromissitarkistukset, siten kuin niistä äänestettiin 17.� marraskuuta� 2003 teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa. Mitään muita tarkistuksia ei voida hyväksyä.
Puhemies.
   – Arvoisa komission jäsen, vaatimaton pyyntönne ei ole niin vaarallinen kuin se, jonka esitti aikanaan eräs kuuluisa kirjailija. Aion siten varmasti välittää pyyntönne puheenjohtajakokoukselle. Täällä kollegat osoittavat suosiotaan, kun he kuulevat esitettävän hyviksi katsomiaan ehdotuksia. Heidän ei kuitenkaan pidä kääntyä niiden puoleen, jotka johtavat kokouksia, vaan ryhmiensä puheenjohtajien puoleen, koska ryhmien puheenjohtajat päättävät puheenjohtajakokouksissa, mihin aikaan käsiteltävistä asioista keskustellaan. 
Van Velzen (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, olen esittänyt hyvin olennaisen kysymyksen puheenjohtajavaltio Italialle. Annatteko puheenjohtajavaltio Italian vastata siihen? 
Puhemies.
   – Ymmärsin oikein hyvin, että osoititte kysymyksen neuvoston puheenjohtajalle. Ajattelinkin juuri kysyä, aikooko hän vastata. 
Baldini,
   – Esitetyn pyynnön osalta voin vastata vain myöntävästi. Mielestäni esitetty vaatimus on niin tarpeellinen, että meidän on ilman muuta hyväksyttävä vaatimus avoimuudesta. 
Puhemies.
   – Kollegat varmaan panevat korvan taakse tämän ilmoituksenne, joka on hyvin tärkeä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana Bloklandin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0391/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi jätteiden siirroista (KOM(2003) 379 – C5-0365/2003 – 2003/0139(COD)). 
Wallström,
   . – Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää Euroopan parlamenttia, ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaa sekä erityisesti esittelijä Bloklandia työstä, jota nämä kaikki ovat tehneet ensimmäiseen käsittelyyn tulevan mietinnön hyväksi.
Ehdotuksemme tavoitteena on varmistaa johdonmukaisuus jätteitä siirrettäessä. Meidän on varmistettava ympäristön kannalta järkevä jätehuolto sekä siirrettäessä jätteitä yhteisön sisällä että vietäessä jätteitä yhteisöstä kolmansiin maihin. Ehdotuksessa keskeistä on se, että toteutetaan vuoden� 2001 OECD:n päätöstä kansainvälisestä yhdenmukaistamisesta, joka tarkoittaa Baselin yleissopimuksessa kansainvälisesti sovittujen velvoitteiden noudattamista ja asetuksen 10� vuotta sitten alkaneen soveltamisen aikana ilmenneiden ongelmien ratkaisemista ja asetuksen rakenteen tehostamista.
Yhteisössä tapahtuvien siirtojen osalta yhdyn niihin, jotka ovat huolestuneita hyödynnettäväksi tarkoitetun jätteen standardidumppauksesta. Tämä ongelma tunnustetaan komission ehdotuksessa ja jätteiden syntymisen ehkäisemisen ja kierrätyksen teemakohtaista strategiaa koskevassa tiedonannossa. Vastauksemme on kuitenkin EU:n tasoinen pitkän aikavälin ratkaisu, jonka keskeisimmät osatekijät ovat ensinnäkin EU:n tasoisten standardien omaksuminen IPPC-direktiivin laajentamisen avulla, toiseksi hyödyntämiseen liittyviä huijauksia tai valehyödyntämistä koskevien suuntaviivojen asettaminen ja eri hyödyntämis- ja huolehtimistoimien selkeämpi erottaminen toisistaan.
Yhteisöstä kolmansiin maihin suuntautuvan viennin osalta tuen ympäristövaliokunnassa hyväksyttyjä tarkistuksia, joilla terävöitetään entisestään asetusta viittaamalla sekä EU:n lainsäädäntöön että tiettyihin kansainvälisesti sovittuihin ohjeisiin, jotka koskevat erityisesti laivojen kierrätystä.
Haluaisin tämän alkupuheenvuoroni lopuksi todeta, että on tärkeää, ettemme salli standardidumppausta, olipa kyseessä sitten jätteiden siirtäminen yhteisön sisällä tai sen vieminen yhteisöstä kolmansiin maihin. 
Blokland (EDD ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, 15� prosenttia Euroopan teillä kulkevista raskaista tavarankuljetusajoneuvoista kuljettaa jätettä. Syynä ovat vaihtelevat markkinaehdot. Kaikki jäsenvaltiot eivät kiellä tai verota jätteen dumppausta. Sen vuoksi paljon jätettä kuljetetaan muihin maihin. Tämä on jätepuitedirektiivin nojalla jätteen huolehtimiseen sovellettavan läheisyysperiaatteen ja omavaraisuuden periaatteen vastaista.
Jätteiden siirrot voidaan estää vain, jos jätettä ei voida hyödyntää siinä maassa, johon jäte tuodaan. Paljon keskustelua on käyty siitä, mitä voidaan pitää hyödyntämisenä. Keskustelussa varsinainen ongelma on, että jätteiden hyödyntäminen ei ole välttämättä ympäristön kannalta yhtään järkevämpää. Näin ollen on laadittava selkeät kriteerit hyödyntämiselle. Euroopan komissio myöntää ongelman olemassaolon todetessaan muun muassa, että yhteisössä on vain vähän jätteiden hyödyntämistapoja koskevia ympäristövaatimuksia. Tähän ongelmaan ei ole kuitenkaan näköpiirissä ratkaisua, ellei komissio tee ehdotuksia osana kierrätyksen teemakohtaista strategiaa. Tällä hetkellä on yhteisöjen tuomioistuimen tehtävänä määrittää, mitä tarkoitetaan jätteiden hyödyntämisellä, ja tätä ei voida hyväksyä. Lisäksi jätepuitedirektiivin muuttaminen on kestänyt jo liian kauan.
Emme käyttäydy vastuullisesti jätesektoria kohtaan, jos annamme sen odottaa koko sen ajan, joka kuluu jätepuitedirektiivin pitkittyneeseen muuttamisprosessiin. Tarvitaan selkeyttä lyhyellä aikavälillä. Koska ongelmia ilmenee ensisijaisesti jätteiden siirtoihin liittyen, on varsin ilmeistä, että on toimittava niin, että nämä lisäehdot asetetaan tässä asetuksessa. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta on sitä mieltä, että jäsenvaltioiden on voitava asettaa jätteiden huolehtimiselle omia ehtojaan niin kauan kuin Euroopan komissio ei ole määritellyt näitä ehtoja.
Lisäksi olen sitä mieltä, että on oltava mahdollista olla ottamatta vastaan siirrettävää jätettä, jos hyödyntämiselle asetettu vähimmäisprosenttiosuus tai vähimmäislämpöarvo ei täyty. Näihin hylkäämisperusteisiin liittyy edelleen väärinkäsityksiä. Jos on mahdollista ympäristösyistä kieltäytyä ottamasta vastaan yhtä jätesiirtoa, tämä ei tarkoita sitä, että kieltäytyminen on pakollista. Joissakin kantaa ottavissa asiakirjoissa todetaan virheellisesti, että jätteiden siirrot ovat kiellettyjä. Tämän asetuksen 12� ja 13� artiklassa ei aseteta kieltoa, vaan siinä todetaan, että jätteiden siirtoihin voidaan ryhtyä molemminpuolisella sopimuksella.
Hopean uusiokäyttö, vaikka kyse on vain alle prosentin kymmenesosasta, on siten edelleen mahdollista. Jätteiden vienti olisi sallittava vain, jos ne hyödynnetään tai niistä huolehditaan lyhyellä aikavälillä. Ympäristövaliokunnan mielestä tällaisena toimintana ei voi siten pitää sellaisia jätteiden siirtoja, joissa päämääränä on niin sanottu "väliaikainen hyödyntäminen" tai "väliaikainen huolehtiminen". Käytännössä jätteitä sekoitettaessa, lajiteltaessa ja varastoitaessa tapahtuu paljon virheitä, eikä silloin voida enää olla varmoja siitä, mihin jäte on joutunut ja mitä sille on tapahtunut. Näin ollen on mahdollista viedä muihin maihin sellaista jätettä, joka lajitellaan hyvin ja jonka määrä on mitattavissa ja joka todella hyödynnetään tai josta todella huolehditaan ympäristön kannalta järkevällä tavalla. Tämän mukaisesti ympäristövaliokunta ehdottaa lajittelemattoman kotitalousjätteen viennin kieltämistä. Loppujen lopuksi emmehän vie muihin maihin omaa viemärijätettämmekään.
Viimeinen huomautukseni liittyy tämän asetuksen täytäntöönpanoon. Emme saa päästää kuin koiraa veräjästä niitä jäsenmaita, jotka eivät investoi riittävästi tähän asiaan. Tästä syystä en tue PPE-DE-ryhmän tarkistuksia� 95 ja� 98, joissa otetaan käyttöön jätteen tuontimaata koskeva implisiittinen lupa. Molemminpuolista kirjallista ennakkohyväksyntää tarvitaan avoimuuden nimissä. Joidenkin jäsenvaltioiden asiat eivät ole tällä hetkellä järjestyksessä. Ne myöntävät itsekin, etteivät ne pysty valvomaan jätteiden siirtoja. Tältä osin asianomaisten jäsenvaltioiden on pantava alulle muutoksia, eikä vain valiteltava hallinnollisia rasituksia.
Yhteenvetona toteaisin, että hintakilpailu Euroopan jätemarkkinoilla on hyväksyttävissä, mutta ei suinkaan ympäristön kustannuksella. Ympäristövaliokunta ei halua sellaista jätteiden vientiä, joka tarkoittaa ympäristön kannalta vähemmän järkevää vaihtoehtoa. Loppujen lopuksi tämän asetuksen tarkoituksena ei ole helpottaa jätteiden kauppaa, vaan mahdollistaa ympäristön kannalta järkevä jätehuolto. 
Ayuso González (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan aluksi todeta, että tämä on komissiolta hyvä ehdotus, ja kaiken lisäksi yleisesti ottaen myös johdonmukainen ehdotus. Haluan myös onnitella esittelijää tästä suurenmoisesta työstä, vaikken tietyiltä osin olekaan hänen kanssaan samaa mieltä, koska monien hänen esittämiensä tarkistusten tarkoituksena on jätteen vapaan liikkuvuuden rajoittaminen. Onhan jäte, halusimmepa tai emme, tavaraa siinä missä muukin, ja sitä on sellaisena kohdeltava, vaikka sääntelemme seikkoja, joilla saattaa olla ympäristövaikutuksia.
Jätteiden kuljettaminen ei ole itsessään ympäristöongelma. Ongelma on pikemminkin jätehuolto, mutta tämä kysymys ei sisälly nyt käsittelemämme asetuksen soveltamisalaan.
Ympäristövaliokunnassa päätettiin, että 133� artiklasta luovutaan ehdotuksen oikeusperustana, ja oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta on tämän oikeusperustamuutoksen kannalla. PPE-DE-ryhmä vastustaa kauppapoliittisesta oikeusperustasta luopumista. Haluan näin ollen nimenomaisesti pyytää komission jäsentä ottamaan selkeästi kantaa tähän asiaan.
On erityisen tärkeää sopia selkeistä säännöistä jätteiden laivakuljetuksille. Tältä osin jäsen Blokland on esittänyt tarkistuksen� 92, jota tuemme, koska sillä ratkaistaan niitä laivoja koskeva ongelma, jotka viedään pois maasta romutettavaksi. Tarkistuksissa� 37 ja� 44 luovutaan kuitenkin jätepuitedirektiivissä vahvistetusta yhteisön omavaraisuuden periaatteesta ja puhutaan sen asemesta ainoastaan kansallisen omavaraisuuden periaatteesta. Emme aio tukea näitä tarkistuksia, koska ne ovat jätepuitedirektiivin säännösten vastaisia.
Niiden tarkistusten osalta, joissa kielletään väliaikaiset kierrätystoimet, katsomme, ettei näissä tarkistuksissa ole järkeä varsinkaan Euroopan unionin rajaseutujen kannalta. Suhtaudumme samalla tavoin tarkistuksiin, joissa asetetaan kriteerejä sen määrittämiseksi, mitä on pidettävä kierrätyksenä. Näiden parametrien määrittely ei ole tämän asetuksen tehtävänä, ja jos jokin näistä tarkistuksista hyväksytään, PPE-DE-ryhmä aikoo äänestää mietintöä vastaan.
Kehotamme komissiota kuitenkin muuttamaan jätepuitedirektiivin liitteitä, jotta tehdään kerralla selväksi, mitä kierrätyksellä tarkoitetaan, koska emme voi jatkuvasti lymytä sen yhteisöjen tuomioistuimen antaman tuomion takana, jonka mukaan komissio tulkitsee omia direktiivejään. Tuomiot eivät ole lakeja, vaan ne ovat erityistapauksia, ja tällä hetkellä niistä osaltaan aiheutuu tilanne, jossa jätehuollon toimijat joutuvat harjoittamaan toimintaansa oikeudellisen epävarmuuden vallitessa. 
De Rossa (PSE ).
   –Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen komission ehdotukseen sekä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan siihen tekemiin tarkistuksiin. Tämän ehdotuksen tarkoituksenahan on jätteen kuljetusta, erityisesti jätteen valtioiden välistä kuljetusta, koskevien nykyisten asetusten parantaminen. Äskettäin meillä oli sellainen ongelma, että laivoja oli määrä saapua Yhdysvalloista Yhdistyneeseen kuningaskuntaan purettavaksi ja hyödynnettäväksi, ja kun osa niistä tuli perille, huomattiin, kuten olemme täällä Euroopan parlamentissa todenneet, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa ei ollut laitoksia, joissa purku ja hyödyntäminen olisi voitu tehdä Euroopan unionin lainsäädännön mukaisesti. Tällä hetkellä ne on ankkuroitu talveksi odottamaan paluuta Yhdysvaltoihin, mikä on taas uusi riski ympäristölle.
Olen tyytyväinen tämän mietinnön ehdotuksiin, joilla tiukennetaan jätteiden hyödyntämisen määritelmää ja kannustetaan jäsenvaltioita ratkaisemaan kotitalousjäteongelmansa omavaraisesti. Erityisesti otan esiin sen, että Irlannin tasavallassa olemme alkaneet periä 15� sentin lisämaksua valintamyymälöiden muovipusseista, mikä on suorastaan dramaattisesti vähentänyt valintamyymälöissä myytyjen muovipussien määrää. Tällä on ollut merkittävä vaikutus jätemääriin. Meillä on Irlannissa edelleen valtaisa jäteongelma. Jätteenpolttoa vastustetaan voimallisesti terveydellisten haittavaikutusten pelosta, mille ei ole mielestäni perustetta, mutta pelko istuu syvässä. Meidän on keskityttävä jätteiden vähentämiseen, ja toivon, että tämä uusi ehdotus osaltaan vie meitä tähän suuntaan. 
De Roo (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan onnitella esittelijä Bloklandia hänen järkevästä ja selkeästä mietinnöstään. Vielä 28� vuoden jälkeenkin ympäristödumppaus on edelleen paha ongelma. Yksi syy tähän on, että ympäristönormit eivät ole samat kaikkialla. Suurin syy tähän on puolestaan siinä, että hyödyntämisen määritelmästä ollaan hyvin erimielisiä. Selkeät kriteerit puuttuvat. Euroopan komissio on epäonnistunut tässä asiassa. Sen olisi täytynyt jo vuosia sitten selkiyttää tilanne. Ikävä kyllä komissio antoi kuitenkin periksi jäteteollisuuden painostukselle. Jäteteollisuushan jatkaa mielellään jätteiden dumppausta.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin Luxemburgissa on nyt tehnyt pari päätöstä tämän oikeudellisesti epäselvän kohdan osalta, mutta nekään eivät tarjoa lopullista vastausta kysymykseen, mitä hyödyntäminen tarkalleen ottaen on ja mitä se ei ole. Kaiken polttaminen ei ole oman ryhmäni mielestä hyödyntämistä. Valitettavasti näinhän asia tällä hetkellä on määritelmän mukaan. Hyödyntäminen edellyttää hyödyllisyyttä, joka ei toteudu sanomalehtien polttamisessa. Paperin kierrätys on hyödyllisempää. On selvää, että kun paperia on kierrätetty viidestä seitsemään kertaa, sitä ei voida enää kierrättää, ja silloin polttamisesta voisi olla hyötyä. Jopa jätevedenpuhdistamojen lietteen polttamista pidetään määritelmän mukaan hyödyllisenä. On syytä epäillä vahvasti, onko tällainen kuitenkaan viisasta. Jos lietettä on päässyt ympäristöön, polttaminen saattaisi olla hyödyllistä, mutta ei missään tapauksessa, jos liete on liuenneena veteen.
Meidän on nyt käytävä poliittista keskustelua asiasta. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta on ryhtynyt tähän. Huomenna äänestämme myös tarkistuksista. Koska komissio ei ole selkiyttänyt tilannetta, meidän on tehtävä se. Ei ole järkevää odottaa teemakohtaista strategiaa, ennen kuin pohditaan tarkempien säännösten antamista. Nykymenolla siihen kuluu viisi vuotta. Meidän on yritettävä korjata tämä puute nyt, meni se sitten syteen taikka saveen. 
Doyle (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijä Bloklandia hänen laatimastaan mietinnöstä, joka koskee käsiteltävänämme olevaa ehdotusta jätteiden siirroista ja niiden yhteydessä noudatettavista useista eri menettelyistä ja valvontajärjestelmistä, joille asetetut vaatimukset on määriteltävä siirrettävän jätteen lajin ja jätteelle määränpäässä tapahtuvan käsittelyn perusteella. Ehdotuksessa käsitellään myös eri valvonnan tasoja, jotka riippuvat jätteisiin liittyvistä riskeistä ja jätteiden huolehtimis- tai hyödyntämistavasta.
Ehdotuksen mukaan kaikkien huolehdittaviksi tarkoitettujen jätteiden siirtoihin sekä hyödynnettäviksi tarkoitettujen vaarallisten ja puolivaarallisten jätteiden siirtoihin on sovellettava kirjallista ennakkoilmoitusta ja� -suostumusta.
Nykyisen asetuksen mukainen hiljainen hyväksyntä poistuu. Vaarattomiin tai niin sanottuihin "hyödynnettäviksi tarkoitettujen vihreän luettelon jätteisiin" ei sovelleta edelleenkään ilmoittamis- tai suostumusmenettelyä. Toisin sanoen vihreän luettelon jätteisiin sovelletaan nykyisiä vaatimuksia.
Hallinnoinnista tulee kiistatta aiempaa raskaampaa niille jätehuoltoyrityksille, jotka vievät jätettä EU:n rajojen ulkopuolelle, sekä lähettäville toimivaltaisille viranomaisille. Komissio väittää, ettei merkittäviä taloudellisia kustannuksia aiheudu. Haluan komission kertovan minulle erityisesti sen, tehtiinkö juuri tämän ehdotuksen osalta sellainen taloudellisten vaikutusten analyysi, joka tukee komission taloudellisia kustannuksia koskevaa väitettä.
Menettelyjen yhdenmukaistaminen ja tiukentaminen on kuitenkin yleisesti ottaen varsin hyvä asia ympäristönsuojelun näkökulmasta. Tarkoituksena on myös selkiyttää toimivaltaisen lähettävän viranomaisen hyväksymän vakuuden tai vakuutuksen määrää ja kattavuutta. Niiden on oltava kaikkien toimivaltaisten viranomaisten saatavilla, ja niiden on myös katettava mahdolliset varastointikulut. Jälkimmäinen seikka on erityisen hyvä asia. Tällä hetkellä vakuuden tai vakuutuksen määrästä käydään keskustelua. Ehkäpä komissio voisi kommentoida asiaa muutamalla sanalla. Yleinen yksimielisyys vallitsee siitä, että on löydettävä tähän soveltuva johdonmukainen laskentamenetelmä. Komissio on esittänyt luonnoksen siitä, kuinka tämä voitaisiin toteuttaa.
Irlanti on pieni saarivaltio, jolla ei ole tosiasiallisesti lainkaan hyödyntämis- tai jätteenpolttolaitoksia. Olemme lähivuosinakin riippuvaisia jätteiden säännönmukaisista kuljetuksista.
Suhtaudun yleisesti ottaen myönteisesti tähän ehdotukseen, mutta vaikka järjestelmämme olisi kuinka hyvin säännelty, riski on aina olemassa. Pahimmillaan se tarkoittaa sellaista onnettomuutta, josta mainitsen esimerkkinä viime huhtikuisen onnettomuuden, jossa Saksaan rekisteröity Mulheim-niminen laiva ajoi karille Cornwallin kärjessä. Sen lastina oli 2� 200� tonnia murskattua autojätettä, joka oli matkalla Irlannin lounaisosassa sijaitsevasta Corkista Lyypekkiin Saksaan. Jäsen Jackson antoi minulle muovipussillisen tätä jätettä. Sen oli ottanut talteen joku, joka kuului Cornwallin rantoja puhdistamaan tulleisiin ympäristöalan kansalaisjärjestöihin. Tästä riskistä emme koskaan pääse eroon. 
McKenna (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan onnitella esittelijä Bloklandia hänen mietinnöstään. Haluaisin keskittyä puheenvuorossani nimenomaan hyödyntämiseen. Monet ovat viitanneet Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen antamaan tuomioon. Komission olisi jo kauan aikaa sitten pitänyt todeta täsmällisesti, mitä "hyödyntäminen" tarkoittaa, koska asialla on merkitystä pakkausdirektiivien ja myös monien muiden EU:n direktiivien kanssa.
Ei tarvitse olla ruudinkeksijä ymmärtääkseen, ettei hyödyntäminen tarkoita jätteen polttamista. Tämä on hirvittävää voimavarojen tuhlausta. Emme voi sallia jäsenvaltioiden kulkevan tähän suuntaan, emmekä varsinkaan niiden, jotka eivät tällä hetkellä harjoita jätteenpolttoa. Puhun erityisesti omasta jäsenvaltiostani, joka toivoo tilaisuutta rakentaa jätteenpolttolaitoksia.
Kun otamme huomioon kaiken Bloklandin mietintöön kohdistuneen lobbaamisen, huomaamme, että sitä ovat harjoittaneet paljolti jätteenpolttolaitosalan toimijat, jotka haluavat varmistaa laitostensa taloudellisen elinkelpoisuuden. On selvää, että jos hyväksytään jätteenpolton luokittelu hyödyntämiseksi, luodaan kannustin jätteen polttamiselle ja siitä huolehtimiselle tällä tavoin, ja tämä vähentää hallitusten intoa ryhtyä tositoimiin.
Tämä on varsin huono esimerkki Euroopan unioniin liittyville uusille jäsenvaltioille. Erityisesti omassa kotimaassani Irlannissa hallitus pyrkii saamaan luvan poikkeuksiin kaikilta poliittisilta ryhmiltä siitä huolimatta, ettei se ole yrittänyt millään lailla tarjota Irlannin kansalle mahdollisuutta kierrättää tehokkaasti tai yrittänyt perustaa kierrätysteollisuutta. Hukkaamme paljon työpaikkoja, kun sallimme jätteiden polttamisen. Tämä ei ole taloudellinen tapa käsitellä jätettä pitkällä aikavälillä, eikä se ole hyvä asia ympäristön tai kansanterveydenkään kannalta. 
Kauppi (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, jäteongelma on yksi kansalaisia eniten kiinnostavia aiheita, koska se koskettaa heitä konkreettisesti. Jätehuollolla sekä jätteiden kierrätystä ja uudelleenkäyttöä edistämällä voidaan suoraan vaikuttaa kansalaisten jokapäiväiseen elämään ja hyvinvointiin sekä heidän elinympäristönsä viihtyvyyteen.
Jätemäärän räjähtävä kasvu tulevaisuudessa on sekä ympäristö- että terveysongelma laajentuneelle Euroopan unionin alueelle ja sen kansalaisille. Silti monissa jäsenvaltioissa jätteiden huoltoa, niiden synnyn ehkäisyä, uudelleenkäsittelyä ja kierrätystä koskevia säännöksiä ei ole edelläänkään pantu tosissaan täytäntöön, ja kansalliset säädökset ovat usein puutteellisia. Itse kuulun siihen onnellisten kansalaisten joukkoon, jonka kotivaltion kansallinen jätestrategia on tarpeeksi kunnianhimoinen ja hyvin hoidettu. Suomen kansallisen tason jäteongelmia ei voida kuitenkaan sivuuttaa olankohautuksella, sillä kuten ympäristökatastrofit, myöskään jätteet eivät tunne rajoja.
Komission ehdotus jätteiden siirtoja koskevien määräysten selkiyttämiseksi sekä Euroopan jätemarkkinoiden yhteisten pelisääntöjen lukkoonlyömiseksi tulee tarpeeseen. Viranomaiset tarvitsevat selkeää lainsäädäntöä jätteiden uudelleenkäsittelyn tehostamiseksi ja jätehuollon kehittämiseksi entistä ympäristöystävällisempään suuntaan. On myös erityisen tärkeää, että kolmansia maita koskevien ympäristöstandardien minimivaatimukset noudattavat yhteisön sisäisen lainsäädännön logiikkaa eivätkä perustu mihinkään epämääräisiin suuntaviivoihin.
Kannan huolta myös arkojen merialueiden hyvinvoinnista ja niiden ympäristöriskeistä. Euroopan ainoan sisämeren, Itämeren, suojelu on ollut jo kauan Suomen valtion prioriteettina. Näen tärkeäksi sisällyttää kyseessä olevan ehdotuksen piiriin EU:n alueelliset vesialueet, jotka tarvitsevat suojelua jäteliikenteen aiheuttamilta uhilta. On tärkeää kirjata ylös, että laivat ja muut vesikulkuvälineet voidaan luokitella jätteeksi. Baselin yleissopimus ei ole ottanut erikseen huomioon tätä kysymystä, ja siksi onkin tärkeää nostaa se esille tässä yhteydessä, jotta mahdolliset porsaanreiät voidaan tukkia. 
Wallström,
   . – Arvoisa puhemies, minulla on ilo todeta, että komissio voi hyväksyä 26� tarkistusta kokonaan ja lisäksi 23� tarkistusta periaatteessa tai osittain. Tietyillä 13� artiklaan liittyvillä hyödynnettäväksi tarkoitettuun jätteeseen kohdistuvilla vastalausetarkistuksilla tavoitellaan pikemminkin kansallisia ratkaisuja kuin yhteisön tason ratkaisuja, ja nämä tarkistukset koskevat erityisesti hyödynnettäväksi tarkoitetun jätteen osalta niin sanottua standardidumppausta siten, että niissä esitetään useita lisäperusteita, joilla voidaan kieltää hyödynnettäväksi tarkoitetun jätteen siirrot.
Kuten me kaikki tiedämme, ongelma on siinä, että hyödynnettäväksi tarkoitettua jätettä kuljetetaan lähes vapaasti yhtenäismarkkinoilla ja samalla tiukempia normeja noudattava jätteenkäsittely on usein tavanomaista jätteenkäsittelyä kalliimpaa.
Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että voimme sallia kilpailun kustannusten, mutta emme ympäristönormien osalta. Olemme perustamissopimuksen nojalla kuitenkin oikeudellisesti velvoitettuja suojelemaan ympäristöä ja samalla noudattamaan sisämarkkinoiden sääntöjä. Näin ollen paras ratkaisu on yhteisön tasoinen ratkaisu, ja sen olisi rakennuttava kolmen tekijän varaan. Ensimmäinen niistä on EU:n tason normien luominen IPC-direktiivin laajentamisen avulla. Toinen on suuntaviivojen laatiminen hyödyntämiseen liittyviä huijausyrityksiä varten. Kolmas on eri hyödyntämis- ja huolehtimistoimien selkeämpi erottaminen toisistaan.
Olen samaa mieltä niiden kanssa, jotka sanovat, ettei ratkaisua ole oikeastaan löydetty, ennen kuin on löydetty tai määritelty pitkän aikavälin ratkaisu, mutta me tunnustamme komissiossa ilman muuta tämän ongelman ja sen, että mahdollisesta ratkaisusta on alettava keskustella saman tien, ja tästä lähtien se on osa prosessia.
Toinen komissiota huolestuttava asia on ehdotettu väliaikaisia käsittelytoimia koskeva kielto. Tarkistuksissa� 13, 14, 34 ja� 41 ehdotetaan jätteiden siirtojen kieltämistä, kun kyse on väliaikaisista käsittelytoimista, ja niissä määritellään hyödyntämis- ja huolehtimistoimet siten, että ne kattavat ainoastaan loppukäsittelyn ilman väliaikaisia toimia. Komissio katsoo, että suoranaiselle kiellolle ei ole ympäristöllisiä syitä, ja se olisi ristiriidassa perustamissopimuksen kanssa. Lisäksi komissio katsoo, että on olennaisen tärkeää, että tässä asetuksessa noudatetaan jätepuitedirektiivissä vahvistettuja hyödyntämis- ja huolehtimistoimien horisontaalisia määritelmiä. Eriävien määritelmien laatiminen olisi epäjohdonmukaista ja tarpeettoman monimutkaista.
Myös muiden tarkistusten yhteydessä herää kysymys johdonmukaisuudesta nykyisen lainsäädännön kanssa. Eräiden 13� artiklaan esitettyjen tarkistusten tavoitteena on kriteerien asettaminen käsittelyn luokittelemiselle hyödyntämiseksi ja puuttuminen hyödyntämistä koskeviin huijausyrityksiin. Nämä kriteerit voisivat itse asiassa monien muiden ohella olla hyödyllisiä erotettaessa yleisellä tasolla hyödyntäminen huolehtimisesta, mikä on horisontaalinen kysymys, joka olisi ratkaistava pikemminkin jätepuitedirektiivin yhteydessä kuin juuri tämän asetuksen yhteydessä.
Vaikka komissio ei ehkä olekaan sisällöllisesti täysin eri mieltä ehdotetuista täsmennyksistä, on kuitenkin vahvat perusteet säilyttää liitteiden luettelot johdonmukaisina, ja jos muutokset ovat välttämättömiä, ne olisi tehtävä ensin alkulähteillä.
Sen sijaan voimme tukea erästä toista liitteeseen� V liittyvää asiaa. Tarkoitan tällä tarkistuksia� 69 ja� 70 eli sitä, että EU:n vaarallisten jätteiden luettelo on ensisijainen Baselin vaarattomien jätteiden luetteloon nähden siltä osin kuin kyse on OECD-maista OECD-maihin kuulumattomiin maihin suuntautuvan vaarallisen jätteen vientiin sovellettavasta niin sanottuun Baselin yleissopimukseen sisältyvästä kiellosta.
Seuraavaksi kommentoisin lyhyesti kysymystä kaksinkertaisesta oikeusperustasta. Kuten perusteluissa todetaan, asetuksen ensisijainen tarkoitus on ympäristön suojeleminen. Tämä pääasiallinen tavoite on säilytetty uudessa ehdotuksessa, ja oikeusperustana on EY:n perustamissopimuksen 175� artikla ja ympäristö. Mitä tulee IV, V ja VI� osastojen määräyksiin, jotka koskevat jätteiden vientiä yhteisöstä kolmansiin maihin, niiden tuontia yhteisöön kolmansista maista ja niiden siirtämistä kolmansista maista kolmansiin maihin yhteisön kautta, voidaan kuitenkin katsoa, että näillä säännöillä on ympäristöön liittyvä kokonais- ja yleistavoite, ja samalla ne liittyvät kansainväliseen kauppaan. Näin ollen ympäristösääntöjä sovelletaan myös kauppajärjestelmään ja ne ovat sidoksissa siihen. Näin ollen oikeusperusta on näiden kolmen osaston erityismääräysten osalta EY:n perustamissopimuksen 133� artikla.
Tarkistuksessa� 95 ehdotetaan hiljaista hyväksyntää, kun kyse on hyödynnettäväksi tarkoitetun vaarallisen jätteen siirroista. Kuten myös perusteluissa korostuu, komissio ei voi hyväksyä tällaista. Ensinnäkin meidän on syytä soveltaa varovaisuusperiaatetta vaarallisen jätteen siirtoihin yhteisössä ja toiseksi meidän on syytä noudattaa tältä osin Baselin yleissopimuksen vaatimuksia. Baselin yleissopimus on varsin selväsanainen, eikä se jätä sijaa tulkinnoille. Vaarallisen jätteen siirtoihin on sovellettava kirjallista suostumusmenettelyä.
Komissio tukee tarkistuksia, joilla on sama tavoite kuin komission ehdotuksella, eli EU:n normien ja tiettyjen kansainvälisesti sovittujen ohjeiden edistäminen, kun kyse on yhteisön ulkopuolella sijaitsevasta vastaanottavasta kolmannesta maasta. Luetteloon lisätyt ohjeet: ILO:n ohjeet laivojen romuttamisesta ja OECD:n antamat tietokoneita koskevat ohjeet, voidaan myös hyväksyä.
Lopuksi todettakoon vaikutusten arvioinnin osalta, että sellaista ei ole tehty. Ilmoittamis- ja tiedottamisjärjestelmä on kuitenkin vakiintunut järjestelmä. Varsinaista vaikutusten arviointia ei ole tehty. 
Puhemies.
   – Kiitän teitä, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana Gutiérrez-Cortinesin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0354/2003) komission tiedonannosta "Kohti maaperänsuojelun teemakohtaista strategiaa" (KOM(2002) 179 - C5-0328/2002 - 2002/2172(COS)). 
Gutiérrez-Cortines (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, monien lainsäädäntöaloitteiden, suositusten ja selvitysten jälkeen Euroopan komissio on esitellyt maaperänsuojelun teemakohtaisen strategian. Ensimmäinen lähtökohta, jota pidän keskeisenä, on se, että maaperä on rajallinen vaurauden lähde, maatalouden, tuotannon, ravinnon ja maiseman perusta. Kenties siksi, että horisontti näyttää aina äärettömältä, yhteiskunnan on vaikeaa ymmärtää ja hyväksyä se, että maaperä on rajallinen luonnonvara, jota meidän on sen tähden suojeltava kuin mitä tahansa muuta luonnonvaraa.
Tässä asiakirjassa ei käsitellä pelkästään maaperän suojelua, vaan myös maan ja maisemien säilyttämistä, ja sen tarkoituksena on kansalaisten turvallisuuden ja terveyden takaaminen ja kaikenlaisten riskien ehkäiseminen. Tämän vuoksi onnittelen komissiota sen tekemästä valmistelutyöstä. Asiakirja on laadittu hyvin, sen lähtökohta on johdonmukainen ja sitä on valmisteltu monia vuosia, ja mielestäni työtä on jatkettava vastaisuudessakin samaan suuntaan.
Vaikka tekstillä ei ole oikeudellista asemaa – haluan korostaa tätä – se on tausta-asiakirja, joka on jatkossa monien toimien, direktiivien ja suositusten lähtökohtana, ja siinä asetetaan tulevan maaperän ja maisemansuojelun kannalta keskeiset kysymykset. Voisimme kutsua tällaista asiakirjaa komission näkymättömäksi aseeksi, jota se toisinaan käyttää ratkaistakseen ongelmia luovalla ajattelulla ja luovilla asenteilla.
Koska kyseessä on teemakohtainen strategia, sen tarkoituksena on toimiminen tieteelliseltä pohjalta ja aiempaa selvästi määrätietoisempi ja johdonmukaisempi työskentely. Asiakirjassa pyritään selvittämään syy-seuraussuhteita ja vaikutuksia. Mekin yhdymme tähän näkemykseen ja suosittelemme, että jokaisen maaperän erilainen luonne ja erityyppisyys sekä maaperien erilaisuus tunnustetaan. Lisäksi suosittelemme, että sovelletaan sellaisia toimia, ratkaisuja ja menetelmiä, jotka soveltuvat kuhunkin paikkaan ja sen ominaispiirteisiin.
Kuten olemme todenneet monta kertaa, kestävä kehitys edellyttää räätälöityä lähestymistapaa ja kaiken tieteellisen työn on vastattava todellisuutta. Tämä tarkoittaa sitä, että astumme monimutkaiselle alueelle ja että komissio myöntää vaativaksi haasteeksi sellaisen maaperäpolitiikan toteuttamisen, jossa otetaan huomioon kunkin paikan, alueen ja ilmaston erilaisuus.
Mikä on parlamentin panos? Parlamentti korostaa viitteellisten ja virallisten luetteloiden tarpeellisuutta, ja antaa komissiolle monialaisen valtakirjan, jotta se voi mahdollisimman pian esittää luetteloa varten mallin, jota voidaan toteuttaa kaikilla alueilla ja kaikissa maissa, ja joka on helposti saatavilla ja maantieteellisesti eriytetty ja joka annetaan aina yhteensoveltuvassa tietokonemuodossa. Näissä maaperäluetteloissa on otettava huomioon maaperän laatu, tyyppi ja rakenteet sekä muita muuttujia, ja lisäksi siinä on otettava huomioon käytöt, mahdolliset uhkat sekä historialliset arvot ja maisema- ja kulttuuriarvot, ja aivan erityisesti siinä on otettava huomioon kaikenlaiset uhkat.
Kehotan komissiota laatimaan luonnoksen INSPIRE-direktiivistä alueellisen tiedon infrastruktuurin luomiseksi Eurooppaan. Se on olennainen väline näiden alojen kehittämisessä, ja sen hyväksyi aikanaan kolme pääosastoa.
Suosittelen paljon perusteellisempaa tutkimusta eräillä aloilla. Korostamme sitä, että maatalouden käyttötapoja koskevia tietoja ja tutkimuksia on vaihdettava. Maataloutta on monenlaista, ja useimmiten se on hyväksi maaperälle, maaperän säilymiselle, eroosion ehkäisemiselle ja orgaanisen aineksen säilymiselle. Mielestäni on aika osoittaa tieteellisesti vääräksi se yleinen luulo, että maatalous on maaperän kannalta vahingollista. On paljon hyviä maatalouden muotoja, ja meidän on tunnistettava ne ja tuettava niitä erityisesti, jos haluamme sisällyttää tämän asian yhteiseen maatalouspolitiikkaan.
Sellaiset tutkimusohjelmat ovat suositeltavia, joissa tarjotaan ratkaisuja, eikä pelkästään diagnooseja ja luokitteluja, kuten tähän asti on käynyt.
Haluan tähdentää kahta seikkaa, jotka ovat innovatiivisia. Yksi niistä on sitoutuminen siihen, että tutkitaan aavikoitumista ja aavikoitumista aiheuttavien muuttujien, kuten ilmastonmuutoksen, suhdetta aavikoitumiseen. Mielestäni parlamentin on jatkossakin painotettava veden yhdistämistä aavikoitumiseen ja pohjavettä johtavien kerrostumien ongelmia sekä niiden täyttämisen tarpeellisuutta ja tarvetta huolehtia näistä ilmastoalueista ja torjua aavikoiden etenemistä.
Aluesuunnitteluun liittyvän maaperän rakentamisella sulkemisen osalta haluaisin sanoa, että vaikka maaperän sulkeminen rakentamisella ja kaupungistumisen jatkuminen – joka on monissa tapauksissa liiallista ja hallitsematonta – ja maaperän häviäminen, jota näemme tapahtuvan ja joka on joillakin alueilla toisinaan varsin rajua, on toissijainen kysymys, komission on tässä asiassa osoitettava uutta johtajuutta, käytettävä näitä näkymättömiä aseita, joita sillä on tietyillä aloilla tapana käyttää, ja esitettävä ehdotuksia hyviksi käytännöiksi. Komission on korostettava sitä, että maaperää ei ole mahdollista suojella, ellemme ota sitä huomioon aluesuunnittelussa.
Kaikkiin hyviin suunnitelmiin ja kaikkiin aluekaavoihin on sisällyttävä maaperäluettelo ja maaperäarvio, koska vain tällä tavoin voidaan estää tulvat ja rakentaminen tulvavesien huuhtoma-alueelle sekä Habitat- tai Natura-alueille. Tältä osin tuemme komissiota. On tarpeen toteuttaa sellaista maaperäpolitiikkaa, jolla voidaan todella vastata aluetukea ja valtiontukea koskeviin kysymyksiin. 
Wallström,
   . – Arvoisa puhemies, kiitän Euroopan parlamenttia ja erityisesti esittelijä Gutiérrez-Cortinesia siitä, että hän on laatinut tämän mietinnön. Tämän myötä saatetaan päätökseen maaperänsuojelun teemakohtaisen strategian ensimmäistä vaihetta koskeva kuulemisprosessi.
Komissio on iloinen parlamentilta saamastaan laajasta kannatuksesta tiedonannossa omaksutulle yleiselle lähestymistavalle ja siinä esitetyille päätavoitteille ja tuloksille. Tähän sisältyy sellaisen tiedonannon laatiminen, jossa käsitellään tärkeimpiä maaperän huonontumiseen liittyviä kysymyksiä, kuten eroosiota, saastumista ja orgaanisia aineksia, sekä ehdotuksen laatiminen direktiiviksi maaperän seurannasta. Euroopan parlamentti myöntää, että monilla Euroopassa havaittavilla maaperää huonontavilla prosesseilla on yhteisön kattava ulottuvuus. Parlamentti korostaa sitä, että maaperän huonontumisprosessit ovat asteittaisia ja ne jäävät usein huomaamatta, toisinaan niitä ei huomata moniin vuosikymmeniin. Tämä erottaa maaperän muista ympäristömme osatekijöistä, ja tämä selittää jossain määrin sen, miksi ilman- ja vesiensuojelu kehittyi aiemmin.
Komissio yhtyy näkemykseen, jonka mukaan maaperän suojelussa on otettava huomioon eri puolilla Eurooppaa vallitsevien alueellisten ja paikallisten olojen huomattava erilaisuus, olipa lähestymistapa maaperän suojeluun mikä tahansa. Euroopan maaperänsuojelun strategia ei tarkoita sitä, että kaikkeen tarjotaan samaa kaavaa. Komissio on täysin samaa mieltä siitä, että on olennaisen tärkeää soveltaa maaperään yhdennettyä lähestymistapaa, joka perustuu kestävään kehitykseen. Monimuotoinen ja monialainen lähestymistapa maaperänsuojeluun on ensiarvoisen tärkeää. Näin ollen maaperän huonontumisen taloudelliset ja sosiaaliset vaikutukset ovat erottamaton osa maaperänsuojelun teemakohtaista strategiaa.
Monet parlamentin päätöslauselmaan sisältyvät yksityiskohtaiset kommentit, pyynnöt ja lisäehdotukset otetaan kokonaisuudessaan huomioon maaperänsuojelun teemakohtaisen strategian jatkokehittelyssä. Tässä yhteydessä komissio on tyytyväinen parlamentilta saamaansa tukeen tietämykseen perustuvalle lähestymistavalle. Komissio tutkii yksityiskohtaiset ehdotukset, jotka koskevat maaperäluetteloa, maaperäkartoitusta ja vyöhykejakoa, joiden tarkoituksena on tiettyjen maaperän huonontumisongelmien ratkaiseminen. Tunnustamme myös, että on tarpeen pyrkiä ymmärtämään paremmin maaperän biologista monimuotoisuutta, ravinteiden kiertoa ja veden kiertokulkua sekä kompostin käyttöön liittyviä kysymyksiä.
Komissio kannattaa sitä, että maa- ja metsätaloudelle on annettu maaperän elvyttämisessä tärkeä tehtävä ja erityisesti seuraavia seikkoja: kehotusta tehdä täydentävistä ympäristöehdoista pakollisia kaikissa yhteisen maatalouspolitiikan maksuissa, maaperän- ja vesiensuojelua koskevien erityistoimien sisällyttämistä yhteisen maatalouspolitiikan ympäristötoimiin, paikallistason analyysiä yhteisen maatalouspolitiikan vaikutuksesta maaperän tilaan sekä maaperän ominaisuuksien mukaista määritelmää maatalouden ja metsätalouden muodoista.
Komissio suhtautuu myönteisesti parlamentin kehotukseen maankäytön mukauttamisesta maaperän ominaisuuksia vastaavaksi, maaperänsuojeluun liittyvien tavoitteiden integroimiseen tilaa koskeviin suunnittelustrategioihin ja siihen, että estetään maaperän välinpitämätön sulkeminen rakentamisella ja ekojärjestelmien, vesivirtojen ja maiseman rikkominen tie- ja kaupunki-infrastruktuureilla. Komissio tunnustaa tarpeen luoda Eurooppaan enemmän johtajuutta aluekehityksen alalla.
Komissio tukee täysin maaperän suojelulle annettua tehtävää sellaisten merkittävien prosessien yhteydessä, kuten biologisen monimuotoisuuden väheneminen, ilmastonmuutos, aavikoituminen, rannikoiden eroosio ja metsäpalot. Komissio tunnustaa erityisesti lisätoimien tarpeellisuuden aavikoitumisen torjumiseksi Euroopassa, ja harkitsee parlamentin kiireellistä kehotusta aavikoitumista koskevan tiedonannon ja yhteisön toimintaohjelman antamisesta välittömästi.
Lopuksi korostaisin sitä, että mielestäni parlamentti on myötävaikuttanut päätöslauselmallaan merkittävästi valmistelutyöhömme. Vastedes voimme keskittyä valmistelutyössämme maaperästrategian seuraavan vaiheen kehittämiseen. 
Van Dam (EDD ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, me olemme ihmisiä ja erityisen riippuvaisia vedestä ja ilmasta ja myös maaperästä. Me elämme sen päällä ja saamme siitä elantomme, me kuljemme sitä pitkin ja ihailemme sen kauneutta: tässäpä riittävästi syitä kohdella maaperää hellävaraisesti.
Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan jäsenenä haluaisin puhua muutamista seikoista, jotka liittyvät maaperästä huolehtimiseen. Ensinnäkin on tärkeää lähteä siitä, että maaperä ei ole luonteeltaan yhtä kansainvälinen kuin ilma tai vesi, jotka ovat aina liikkeessä. Vaikka jäsenvaltioilla on jossain määrin samankaltaisia ongelmia maaperänsä kanssa, syyt vaihtelevat. Näin ollen on aiheellista pelätä, että keskitetyllä lähestymistavalla ei saavuteta kaikkien jäsenvaltioiden kannalta toivottua tulosta. Eurooppalaisessa lähestymistavassa on siten korostuttava tietojen, tietämyksen ja parhaiden käytäntöjen vaihtaminen. Minulle ei käynyt selväksi tämän komission tiedonannon perusteella, onko komissio ylipäänsä valinnut tämän tien.
Toiseksi yhdyn siihen, mitä esittelijä Gutiérrez-Cortines perustellusti totesi liikenteen maaperälle aiheuttamista kielteisistä vaikutuksista. Maaperän tiivistyminen ja sulkeminen rakentamisella ovat pahimmat haittavaikutukset, joita infrastruktuurilla on maaperään, ja niillä on vaikutusta kyseisen maaperän elinkelpoisuuteen ja tilaan. Nämä vaikutukset on näin ollen minimoitava, ja maaperään kohdistuvaa rasitusta siten vähennettävä. Yhtenä tällaisena keinona mainittakoon niiden liikennemuotojen suosiminen, joilla on vähemmän maaperävaikutuksia, kuten sisävesi- ja rannikkoliikenteellä, ja toisena keinona vähemmän haitallisten materiaalien käyttäminen infrastruktuurien rakentamisessa.
Viimeiseksi otan esiin sen, että myös yhteisön olisi käytettävä suoraan vaikutusvaltaansa infrastruktuurien rakentamisessa siten, että maaperän edut otetaan huomioon niissä hankkeissa, joiden rahoittamiseen yhteisö osallistuu.
Olemme tyytyväisiä meille esitettyyn tekstiin erityisesti liikenteeseen liittyvien seikkojen osalta. Valitettavasti epäselväksi jää, missä määrin maaperää olisi yleisesti suojeltava ja millä tavoin tämä olisi toteutettava. 
McKenna (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Gutiérrez-Cortinesia hänen mietinnöstään. Edellä on jo tähdennetty sitä, että asia on erittäin tärkeä: maaperä on olemassaolomme kannalta olennainen tekijä.
Rannikoiden eroosiosta mainitsen sen, että olin jokin aika sitten rannikkoalueiden käyttöä ja hoitoa käsittelevän parlamentin mietinnön esittelijä. Maankäyttökysymys ei kuulunut mietinnössä käsiteltyihin aiheisiin. Rannikoiden eroosion osalta on kuitenkin otettava huomioon useita seikkoja erityisesti siltä osin kuin ne liittyvät rannikoillamme tapahtuvaan kehitykseen. Osa rannikoiden eroosiosta johtuu luonnosta, ja on siten sellaista, johon emme voi vaikuttaa, mutta paljolti rannikoiden eroosio aiheutuu vastuuttomasta kaavoituksesta ja aluekehityksestä.
Sisämaiden eroosio ja aavikoituminen johtuvat myös maankäytöstämme. Irlannissa harjoitettu liiallinen laiduntaminen on aiheuttanut Irlannin länsiosissa ja osin myös muualla Irlannissa vaikean maaperän eroosio-ongelman. Metsätalous on aiheuttanut kaikkialla Euroopan unionissa vaikeita maaperän eroosio-ongelmia, mutta erityisesti Etelä-Euroopassa. Nämä seikat on helposti ratkaistavissa, kun tutkimme maankäyttötapojamme.
Maatalouden osalta meidän on tutkittava käyttämiemme kemikaalien, kuten tuholaisten ja rikkakasvien torjunta-aineiden, pitkän aikavälin vaikutuksia maaperään. Kuten edellinen puhuja totesi, maaperä on elintärkeä tekijä, kun puhutaan kauneusarvoista ja esteettisistä arvoista, mutta myös puhuttaessa omasta eloonjäämisestämme ja maatalousyhteisöjen eloonjäämisestä ja jopa niiden eloonjäämisestä, jotka ovat jossain määrin osasyyllisiä vaikeaan maaperäongelmaan.
Haluan onnitella komissiota siitä, että se on kiinnittänyt huomionsa tähän asiaan, koska maaperä on veden ja muiden vastaavien luonnonvarojen tavoin äärettömän tärkeä asia. 
Bernié (EDD ).
   – Arvoisa puhemies, tähän direktiiviluonnokseen liittyy useita ongelmakohtia. Itse asiassa monet unionin toimet sekä useat direktiivit, kuten IV� vesidirektiivi tai kuudes ympäristöohjelma liittyvät maaperänsuojeluun. Samaa aihepiiriä sivuaa myös metsänsuojelua koskeva Forest-Focus-ohjelma. Tähän asiaan liittyy myös monia muita ympäristövastuuta korostavia hankkeita ja direktiivejä.
Onko sillä, että määritellään maaperä Euroopan laajuisesti ja laaditaan tieteellinen maaperäluettelo vuoteen� 2007 mennessä maaperätietojen yhdenmukaistamisen avulla, saavutettavissa muutakin kuin sen toteaminen, että maaperä vaihtelee, minkä jo tiedämme? Lisäksi mitä hyötyä on selvittää YMP:n uudistamisen vaikutukset sen jälkeen, kun uudistus on jo tehty?
Mielestäni pelkkä suositus riittää, ja sillä vältetään lisäksi se, että rangaistaan jälleen maanviljelijöitä, jotka joutuvat jo nyt kärsimään ankarasti YMP:n uudistamisesta. Yksinkertaistakaamme ja järkeistäkäämme nykyisiä tekstejä ja muuttakaamme vihdoin unionin tuet tavoittelemamme päämäärän mukaisiksi siten, että kannustamme käyttämään maaperää suojelevia ja luonnonvaraisia eläimiä varjelevia tekniikoita, kuten kevytmuokkausta ja suoraa kylvämistä. 
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana Lisin laatima mietintö (A5-0365/2003) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuusvaarojen torjunnasta annetun neuvoston direktiivin 96/82/EY muuttamisesta (PE-CONS 3665/2003 - C5-0435/2003 - 2001/0257(COD)). 
Lisi (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Wallström, heti aluksi haluaisin viitata lyhyesti tämän lainsäädäntötoimen historiaan. Ne murheelliset onnettomuudet, joita on viime vuosina tapahtunut kemianteollisuudessa ja jotka ovat ennen kaikkea vaikuttaneet näiden alueiden läheisyydessä elävien ihmisten elämään sekä ympäröivään alueeseen, eivät suinkaan jääneet vaille Euroopan unionin huomiota. Alueet, kuten Baia Mare, Aznalcollar ja ennen kaikkea Toulouse ja Enschede, ovat alkaneet merkitä samaa kuin ihmisiä ja ympäristöä koskeva katastrofi, ja meidän on vastattava selkeästi tämäntyyppiseen uhkaan. Juuri tätä vaikeaa taustaa vasten komissio esitti parlamentille ja neuvostolle ehdotuksensa joulukuussa 1996 vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuusvaarojen torjunnasta annetun direktiivin 96/82/ETY muuttamisesta. Tämä ehdotus syntyi perusteellisen tieteellisen työn tuloksena, ja panemme tyytyväisinä merkille komission halun puuttua edellisen direktiivin puutteisiin rakentavassa hengessä, minkä myötä me kaikki olemme voineet lähettää selkeän viestin sekä kemianteollisuudelle että kansalaisille. Teemme kaikkemme varmistaaksemme, että asianmukaisiin valvontatoimiin ryhdytään tulevaisuudessa ja että niitä noudatetaan.
Ensimmäisessä käsittelyssä esitin yhdessä muiden kollegojeni kanssa sen, miksi Euroopan parlamentilta odotetaan tällaista vahvaa signaalia, ja yhdessä omaksuimme lähestymistavan, jonka tänään vahvistamme ja jolla varmistetaan, että tähän mennessä tapahtuneet onnettomuudet eivät enää toistu, ja taataan kansalaisten ja näillä laitoksilla työskentelevien työntekijöiden suojelu sekä huolehditaan asianmukaisesti ympäröivän alueen suojelemisesta. Kuten tiedätte, neuvosto pääsi sopuun yhteisestä kannasta, joka noudattaa pitkälti sitä, mikä oli parlamentin huolenaiheissa keskeistä. On totta, että tämän toisen käsittelyn jälkeen jotkin seikat jäävät edelleen epäselviksi, vaikka katsonkin niiden selkiytyneen sovittelumenettelyssä, johon yhdessä osallistuimme ja jonka tulos on tällä hetkellä parlamentin vahvistettavana.
Mainitsen lyhyesti tärkeimmät seikat, joista sovittelukomiteassa saavutettiin kompromissi. Ensimmäinen koskee kaivostoimintaa. Saavuttamassamme kompromississa pyritään takaamaan se, että kyseinen direktiivi ja direktiivi kaivannaisteollisuuden jätehuollosta, joka on parhaillaan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä, ovat toisiaan täydentäviä. Näin ollen "Seveso"-direktiivin" soveltamisalaa laajennetaan kattamaan toimivat jätteenkäsittelylaitokset, kun niissä harjoitetaan mineraalien prosessointia.
Henkilöstön kouluttamisen osalta korostimme tässä asiassa alusta alkaen henkilöstön asianmukaisen kouluttamisen tärkeyttä mahdollisten onnettomuuksien ennalta ehkäisemisessä ja niiden hoitamisessa. Tämä ajatus vahvistettiin sovittelukomiteassa, ja parlamentin ansiosta säädettiin siitä, että asianmukaista koulutusta annetaan paitsi kyseisissä tuotantolaitoksissa työskenteleville henkilöille, myös näiden laitosten alihankkijoiden henkilöstölle.
Seuraavaksi puhun kolmannesta seikasta, nimittäin riskialuekartoista. Parlamentti on toistuvasti vaatinut kuvakarttoja, joilla asianomaisille kansalaisille tiedotetaan riskialueista ja riskin suuruudesta, koska parlamentti katsoo tämän olevan yksinkertainen ja selkeä tapa tiedottaa kaikille niille, jotka onnettomuuden tapahtuessa saattavat joutua vaaralle alttiiksi. Sovittelukomiteassa päästiin sopimukseen siitä, että nämä kartat tai kuvat – tai vastaavat kuvaukset – otetaan mukaan turvallisuusohjeisiin ja asetetaan yleisesti saataville.
Toiseksi viimeiseksi otan esiin kaliumnitraatin. Neuvosto hyväksyi sovittelukomiteassa parlamentin ehdottamat täsmennykset ja uudet kaliumnitraattia koskevat raja-arvot. Tällä tarkistuksella estetään se, että erästä polttoaineeksi luokittelematonta kaliumnitraatin tyyppiä käyttävät maanviljelijät laskettaisiin tahattomasti niiden joukkoon, joiden on noudatettava tässä direktiivissä säädettyjä turvatoimia.
Viimeinen kohtani liittyy maankäytön suunnittelua koskevaan tietokantaan. Sovittelukomiteassa saavutetussa kompromississa, joka koskee tietoja riskeistä ja niiden ennakkokartoituksesta sisältävää tietokantaa� –� tietokannan tarkoituksena on arvioida tuotantolaitosten ja erityisen herkkien alueiden yhteensopivuutta� –� kehotetaan komissiota laatimaan tarvittavat ohjeet tällaisen tietokannan perustamiseksi kolmen vuoden kuluessa siten, että samalla turvataan tarpeellisen toissijaisuusperiaatteen toteutuminen myös hyvin erilaisissa tilanteissa.
Arvoisa puhemies, kiitän vielä komissiota ja kollegoja. Uskon, että olemme yhdessä päässeet tyydyttävään lopputulokseen, jossa otetaan huomioon kaikki esitetyt tarpeet ja erityisesti aluksi mainitsemani tärkein tavoite eli selkeän viestin lähettäminen kansalaisille.
Arvoisa puhemies, lopuksi tekninen huomautus: liitteen� I osan� 1 kohdassa� 5� ja� 6 on määritelmiä, jotka voivat aiheuttaa sekaannusta. Kehotan teitä panemaan merkille, että todistusvoimainen toisinto on englanninkielinen toisinto. 
Puhemies.
   – Tilanne ei ole niin yksinkertainen, ja siksi teidän on vielä huomenna ennen äänestyksiä toistettava huomautuksenne. 
Wallström,
   . – Arvoisa puhemies, komissio on tyytyväinen sovitteluprosessin tulokseen ja on iloinen siitä, että muut lainsäätäjät eivät päättäneet yksistään laajentaa Seveso� II -direktiivin soveltamisalaa Baia Maressa, Enschedessä ja Toulousessa tapahtuneiden onnettomuuksien vuoksi, vaan myös vahvistaa sen säännöksiä.
Nykyisellään uusi direktiivi kattaa kaivostoimintaan kuuluvan kemiallisen prosessoinnin ja lämpöprosessoinnin sekä kaikki vaarallista kaivosjätettä sisältävät toimivat jätteenkäsittelylaitokset. Lisäksi direktiivin soveltamisalaa rajoitettiin räjähdysaineiden ja pyroteknisten aineiden sekä ammoniumnitraatin osalta.
Kahden komission teettämän tutkimuksen tulosten huomioon ottamisen jälkeen direktiiviin sisällytettiin myös lisää syöpää aiheuttavia aineita ja alennettiin merkittävästi niitä pitoisuuksia, jotka tekevät aineista vesiympäristölle vaarallisia.
Erityisesti Euroopan parlamentin esittämien vaatimusten mukaisesti nykyistä direktiiviä on vahvistettu useilla muillakin osa-alueilla, joita ovat esimerkiksi kansalaisille tiedottaminen, hätätilanteita varten annettava koulutus ja alihankkijoiden osallistuminen. Direktiivin maankäytön suunnittelua koskevia säännöksiä vahvistettiin, mikä tarkoittaa muun muassa sitä, että komissiolle annettiin valtuutus kehittää eurooppalainen tietokanta, jota käytetään arvioitaessa Seveso II -direktiivin soveltamisalaan kuuluvien tuotantolaitosten ja herkkien alueiden yhteensopivuutta. Uudella direktiivillä myös teollisuuden toimijat velvoitetaan vastedes laatimaan riskialuekarttoja, joista näkyvät ne alueet, joilla saattaa tapahtua suuronnettomuuksia. Vielä lopuksi mainitsen sen, että jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle vähimmäistiedot kaikista Seveso II� -direktiivin soveltamisalaan kuuluvista laitoksista alueellaan.
Haluan onnitella esittelijä Lisiä hänen tekemästään työstä sekä kaikkia jäseniä, jotka ovat myötävaikuttaneet tämän lainsäädäntöprosessin saattamiseen onnistuneesti päätökseen. 
De Veyrac (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan onnitella kollegaani esittelijä� Lisiä erinomaisesta työstä, jota hän on tehnyt tämän hankalan aiheen parissa.
Toulousea edustavana jäsenenä voin kertoa teille, että vielä kaksi vuotta AZF-tehtaassa tapahtuneen murheellisen räjähdyksen jälkeen onnettomuus on yhä voimakkaasti läsnä kaupungissa sekä onnettomuuden uhrien mielissä että usein konkreettisesti heidän ruumiissaan.
Meidän oli toimittava nopeasti Toulousen kaupunginjohtajan Douste-Blazyn kanssa ja löydettävä paikallisia ratkaisuja tähän murhenäytelmään. Jos sen ei haluta enää toistuvan, on tehtävä enemmän ja on kehitettävä lainsäädäntöä. Toimielimemme toimi juuri näin ottaessaan jo 3.� lokakuuta� 2001 tämän asian käsiteltäväkseen. Tältä osin olen erityisen tyytyväinen siihen, että komission, neuvoston ja parlamentin välisen rakentavan yhteistyön avulla yhteisymmärrys ammoniumnitraatista alkoi syntyä toisesta käsittelystä lähtien. Lisäksi olen tyytyväinen siihen, että vastedes onnettomuusalttiiksi katsottavissa tehtaissa nitraatteihin sovellettavat raja-arvot on laskettu sellaiselle tasolle, että Toulousenkin räjähdys olisi voitu siten mahdollisesti välttää.
Asiaa kolmannessa käsittelyssä ja sovittelumenettelyn aikana työstettäessä useissa kysymyksissä edistyttiin, kun päästiin sopuun uusista varotoimista ja kun lainsäädäntöä laatiessamme muistimme huolehtia onnettomuusalttiissa tuotantolaitoksissa työskentelevien työntekijöiden turvallisuudesta. Näille henkilöille osoitetut koulutustoimet ovat siis tarpeellisia ja jopa olennaisen tärkeitä. Kuten esittelijä Lisi äsken totesi, nämä toimet eivät saisi kuitenkaan rajoittua pelkästään onnettomuusalttiissa tuotantolaitoksissa työskenteleviin työntekijöihin, vaan ne olisi ulotettava koskemaan myös alihankkijoiden henkilöstöä. Koulutuksen ulottaminen koskemaan myös heitä ei ole mielestäni turhanpäiväinen ja byrokratiaa lisäävä toimi, vaan päinvastoin suojaava toimi. Olen tyytyväinen tältä osin sovittelukomiteassa saavuttamaamme tulokseen.
Meidän on lisäksi vastattava kansalaisten oikeutettuun huoleen siitä, että heille on tiedotettava paremmin näistä asioista. Asianomaisen teollisuuden on oma-aloitteisesti pyrittävä toimimaan avoimemmin.
Euroopan parlamentti halusi jossain määrin parantaa kansalaisille tiedottamista riskialuekarttojen avulla. Tämä on yksi edistysaskel, mutta ihmisille on silti paikan päällä tiedotettava näiden turvallisuusohjeiden olemassaolosta ja saatavuudesta.
Arvoisa puhemies, tietenkin olen tietoinen muiden toulouselaisten tavoin siitä, että tämä asiakirja ei anna ehdotonta suojaa teollisuusonnettomuuksilta. On sanomattakin selvää, ettei ehdotonta suojaa ole olemassa, mutta olen myös aivan varma siitä, että ottaessaan tämän asian nopeasti käsiteltäväkseen ja turvallisuussääntöjä parantaessaan Euroopan parlamentti on osoittanut, että Eurooppa pystyy tarvittaessa vastaamaan kansalaistemme välittömiin huolenaiheisiin, ja tämän vuoksi haluan kiittää teitä. 
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana Adamin laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0386/2003) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi lammas- ja vuohieläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän perustamisesta ja asetuksen (ETY)� N:o� 3508/92 muuttamisesta [KOM(2002) 729 – C5-0027/2003 – 2002/0297(CNS)]. 
Byrne,
   . – Arvoisa puhemies, komission ehdotuksessa käsitellään tunnustettua tarvetta tiukentaa pikaisesti nykyisiä lammas- ja vuohieläinten tunnistamiseen ja rekisteröintiin liittyviä sääntöjä. Taustalla ovat etenkin vuoden 2001 suu- ja sorkkatautikriisiin liittyvät kokemukset.
Euroopan parlamentti totesi suu- ja sorkkataudista joulukuussa 2002 antamassaan päätöslauselmassa, että komission pitäisi esittää mahdollisimman pian ehdotus direktiivin 92/102/ETY muuttamisesta sikojen, lampaiden ja vuohien tunnistamisen kehittämiseksi.
Nykyisen lainsäädännön mukaan lampaiden ja vuohien tunnistamisessa on käytettävä tilakohtaisia korvamerkkejä tai tatuointeja. Eläinten pitäjien on pidettävä tilallaan ajan tasalla olevaa rekisteriä, ja toimivaltaisen viranomaisen on pidettävä ajan tasalla olevaa keskusrekisteriä tiloista.
Tärkeimpiä uusia näkökohtia ehdotetussa järjestelmässä ovat yksilöllinen tunnistaminen, kaksinkertainen korvamerkintä, jonka ansiosta tunnistaminen onnistuu, vaikka toinen korvamerkki katoaisi, sekä siirtoasiakirjan käyttöönotto.
Yksilöllinen tunnistaminen on välttämätöntä, jotta eläimiä voidaan jäljittää eläinlääkinnällisissä tarkoituksissa, mikä on ratkaisevan tärkeää tartuntatautien torjunnan kannalta.
Tehostetun järjestelmän käyttöönotto on hyvä asia suu- ja sorkkataudin kaltaisten laajojen eläintautien kannalta, sillä se mahdollistaa tartunnan lähteen nopean määrittämisen ja rajoittaa taudin leviämistä. Lisäksi se helpottaa eläinten jäljittämistä eläintautien hävittämistä koskevien, yhteisön rahoittamien ohjelmien avulla.
Lammas- ja vuohieläinten elektronista tunnistamista koskevan tekniikan kehitys on edennyt vaiheeseen, jossa sitä voidaan alkaa soveltaa käytännössä. Tätä tukevat myös tulokset, joita on saatu komission laajamittaisesta IDEA-pilottihankkeesta.
Toimivan tunnistusjärjestelmän käyttöönotto edellyttää kuitenkin yhteisön laajuisia täytäntöönpanotoimenpiteitä, mutta niitä ei ole vielä kehitetty. Siksi ehdotuksessa esitetäänkin lisäohjeita ja menetelmiä, jotka on tarkoitus hyväksyä elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevässä komiteassa, ja elektroniset tunnistimet on määrä tehdä pakollisiksi 1.� heinäkuuta 2006.
Tiedän varsin hyvin, että lammaseläinten määrät ja lammaseläinten tuotantojärjestelmät vaihtelevat jäsenvaltioittain.
Siksi ehdotukseen sisältyykin vaihtoehtoja, joiden ansiosta jäsenvaltiot voisivat lykätä laajaperäisessä tuotannossa ja ulkolaitumilla pidettävien karitsojen tunnistamista, kunnes karitsat ovat kuuden kuukauden ikäisiä, sekä soveltaa teuraseläimiksi tarkoitettuihin karitsoihin yksinkertaistettuja tunnistamismenetelmiä kuuden kuukauden ikään saakka.
Valitut vaihtoehdot vaikuttavat kustannuksiin, joita kasvattajille mahdollisesti aiheutuu uuden järjestelmän käyttöönotosta.
Kun arvioidaan tehostetun yhteisön laajuisen järjestelmän käyttöönotosta aiheutuvia kustannuksia, on otettava huomioon jäsenvaltioiden erot lampaiden määrissä ja tuotantojärjestelmissä. Koska siirroista ja muista muuttujista ei ole tarkkoja tietoja, arvio on tehtävä eri tuotantojärjestelmien yleisten piirteiden perusteella.
Näin laskettuna tehostetun järjestelmän yleiskustannusten arvioidaan olevan yhdestä eurosta (perinteiset korvamerkit) 3,7:ään euroon (elektroninen tunnistus) vuosittain kutakin lammasta kohti.
Ehdotuksen mukaan komissio toimittaa tarvittaessa neuvostolle kertomuksen elektronisesta tunnistuksesta kertyneistä kokemuksista.
Tarvittaessa kertomuksessa voidaan ehdottaa muutosta päivämäärään, jonka jälkeen elektroninen tunnistaminen muuttuu pakolliseksi.
Myönnän, että ehdotus edellyttää paljon työtä sekä tuottajilta että viranomaisilta, mutta työt ovat kannattavia ja välttämättömiä. 
Adam (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, neuvosto, komissio ja parlamentti ovat täysin yksimielisiä siitä, että lammas- ja vuohieläinten jäljitettävyyttä on tehostettava. Tämä tuli selväksi suu- ja sorkkataudista saamiemme kokemusten perusteella.
Yksimielisyys vallitsee myös siitä, että tavoitteena on oltava kustannustehokas elektroninen tunnistusjärjestelmä.
Mietinnössä käsitellyillä komission ehdotuksilla kurotaan umpeen nykyisen käytännön ja elektronisten menetelmien käyttöönoton välistä kuilua. Ehdotukset koskevat monimutkaista valvontajärjestelmää, jossa käytettäisiin yksilöllisiä tunnistusnumeroita ja ne rekisteröitäisiin, kun lammas- ja vuohieläimiä siirretään. Ehdotuksen avulla tavoite varmasti saavutettaisiin.
Ehdotuksissa ei valitettavasti oteta huomioon eroja lampaiden ja vuohien kasvatusmenetelmissä jäsenvaltioissa: vuoristoalueiden ja alankojen tuotanto-olosuhteiden eroja tai lammas- ja vuohilaumojen kokoeroja, joka voi vaihdella kourallisesta tuhansiin. Niissä ei oteta huomioon jäsenvaltioiden välisiä eroja eläinten lukumäärässä, joka voi vaihdella muutamasta sadastatuhannesta miljooniin.
Tosiasiassa ehdotukset tarkoittaisivat käsittämättömän kallista ja työlästä rekisteröintijärjestelmää, jossa lampaiden määrä on suuri. Ehdotusten perustana on nykyinen nautaeläinten jäljittämisessä sovellettava eläinpassijärjestelmä, mutta valitettavasti niissä ei oteta huomioon nautaeläinten ja lampaiden eroja.
Ehdotuksissa ei oteta huomioon kulttuurieroja, joita muissa yhteyksissä pyrkisimme korostamaan.
Mikäli ehdotukset pannaan täytäntöön, ne uhkaavat eurooppalaisen lampaankasvatuksen, sellaisena kuin me sen tunnemme, jatkuvuutta tulevaisuudessa. Lampaiden hävittäminen on ilmeisesti varma keino hävittää taudit.
Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta yksinkertaisesti pyytää mietinnössä, että eroavuudet otetaan huomioon.
Valiokunta on yksimielisesti sitä mieltä, että on ensisijaisen tärkeää myöntää lupa eräkohtaisille valvontajärjestelmille ja yksittäiselle valvonnalle. Lisäksi jäsenvaltioiden on voitava soveltaa kumpaakin järjestelmää olosuhteiden mukaisesti. Eläinerien valvontajärjestelmät voivat toimia. Niitä sovelletaan nyt onnistuneesti sikoihin. En kuitenkaan väitä, etteikö lampaiden ja sikojen välillä olisi eroja.
Valiokunnan tarkistukset – joiden mainitsemisen arvoisa komission jäsen onnistui välttämään – tarjoavat yksityiskohtaiset ja tehokkaat säännöt molemmille jäljittämisjärjestelmille. Järjestelmää valittaessa olisi ajateltava terveellä järjellä ja taloudellisesti.
Komission jäsen Byrne ei valitettavasti ole seurannut maatalousvaliokunnan toimia.
Lopuksi lainaan maatalousasioista vastaavaa komission jäsentä Fischleriä, joka hiljattain sanoi: "Haluamme maanviljelijöidemme viettävän suurimman osan työpäivistään pelloilla eikä lomakkeita täyttämässä" 
Parish (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Adamia mietinnön hyväksi tehdystä loistavasta työstä sekä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokuntaa tämän erittäin käytännönläheisen mietinnön esittämisestä. Se on avain koko asiaan, sillä kuten jäsen Adam sanoi, haluamme seurata lampaiden siirtämistä. Meidän on kuitenkin ymmärrettävä, että yksistään Yhdistyneessä kuningaskunnassakin on 35� miljoonaa lammasta ja yksittäisiä lampaiden siirtoja tehdään mahdollisesti jopa 100� miljoonaa. Se, että jokainen lammas rekisteröitäisiin 14-numeroisella koodilla siirron yhteydessä, on ajatuksena naurettava.
Esitän teille kuvitteellisen tilanteen. Vuorelle viedään tuhat uuhta ja niiden 1� 200 karitsaa. Kuuden kuukauden kuluttua lampaat palaavat, ja joiltakin puuttuu tunnusmerkit. Komissio vaatii edelleen, että niille olisi annettava samat yksilölliset numerot. Sanon suoraan arvoisalle komission jäsenelle Byrnelle – ja älykkäänä henkilönä hän varmasti ymmärtää sen – että ajatus, että lampaalle annetaan sama numero, on täysin naurettava. Meidän on tajuttava, että jos teemme laista naurettavan, sellaisena sitä myös pidetään, joten meidän on varmistettava, että ehdottamamme laki on käytännöllinen.
Valiokuntamme on äänestänyt lammaserien siirtojen puolesta, ja jos eriä siirretään, on selvää, että niiden liikkeet pystytään jäljittämään. Mikäli lampailla todetaan scrapieta, koko lauma teurastetaan ja yksilöllisiä numeroita ei täten tarvita. Tämä kuitenkin edellyttää, että tunnusmerkistä selviää tilan numero.
Siirryttäessä elektronisiin järjestelmiin on tehtävä tarkat arviot tuotannonalalle aiheutuvista kustannuksista. Tarvitsemme myös järjestelmän, joka on käytännöllinen. Minulle on esitelty järjestelmiä hotellihuoneissa, mutta esittelyt on tehtävä kaatosateessa vuoristossa viljelijöille ja paimenille, joille järjestelmän hallinnan on oltava helppoa.
Kaiken on oltava käytännöllistä, sillä tarvitsemme lammasteollisuutta. Vierailin hiljattain Uudessa-Seelannissa, jossa on runsaasti lampaita. Lampaat ovat välttämättömiä Euroopan unionille, ja meidän on pidettävä varamme ettemme hinnoittele itseämme ulos tuotannonalalta.
Kehotamme komissiota tarkastelemaan mietintöämme käytännöllisyyden kannalta ja ymmärtämään, että olemme oikeassa. 
Rodríguez Ramos (PSE ).
    Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää esittelijä Adamia hänen työstään. Hän on laatinut erinomaisen mietinnön, ja hän on kyennyt loistavasti esittämään siinä kaikki näkökohdat, joilla tekstiä voitaisiin parantaa ja joustavoittaa.
Kuten keskustelun aikana on jo todettu, vuohien tunnistaminen ja jäljittäminen on olennaista eläinten terveyden valvonnan kannalta ja tietenkin myös elintarvikkeiden turvallisuuden kannalta.
Tällaisten eläinten tunnistamiseen liittyy suuria ongelmia, kuten vuoden aikana mahdollisesti tapahtuvat karjan siirrot, jotka lisäävät suunnattomasti jäljitettävyyden ongelmallisuutta, tai eläinten elinolot, jotka estävät riittävän rekisteröinnin ja tunnistamisen nykyisen järjestelmän keinoin.
Siksi uskommekin, että on todella tärkeää asettaa riittävän pitkä siirtymäaika, jonka aikana voimme toteuttaa joustavia toimenpiteitä varmistaaksemme, että olemme valmiita, kun elektroninen tunnistaminen muuttuu pakolliseksi kaikissa Euroopan unionin valtioissa.
Meidän on erittäin tärkeä ymmärtää, että elektronisesta tunnistamisjärjestelmästä koituvat lisäkustannukset eivät saa kaatua ainoastaan ja yksinomaan kasvattajille, vaan koko yhteiskunnan on kannettava niistä vastuunsa, sillä juuri yhteiskuntahan hyötyy tämän meille ehdotetun kunnianhimoisen jäljittämis- ja tunnistusjärjestelmän täytäntöönpanosta. 
Attwooll (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, komission alkuperäinen ehdotus saattaa olla toimiva, jos pieni määrä lampaita tai vuohia pidetään rajatulla peltoalueella, mutta tällöinkin on huolena eläinten terveys. Jäsen Adamin mietinnössä sitä vastoin otetaan huomioon vuoristoalueisiin ja laaja-alaiseen laumojen hallintaan liittyvät käytännön näkökohdat. Toisin kuin naudanlihan merkintäjärjestelmästä annetussa asetuksessa siinä myönnetään, että jäljitettävyydelle asetetaan erilaiset vaatimukset, kun kyse on tautien torjunnasta tai kuluttajille annettavista tiedoista.
Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan ehdotukset yksilöllisestä ja/tai eräkohtaisesta tunnistamisesta, koodaamisen yksinkertaistamisesta ja kaksinkertaisen merkinnän vaihtoehdoista ovat erittäin tervetulleita. Vaikka en olisi halunnut, että elektronisen merkinnän käyttöönotolle asetetaan määräaika, olen iloinen valiokunnan suosittelemasta vuoden lykkäyksestä ja siitä, että valiokunta ehdotti kattavan analyysin tekemistä kustannuksista ja hyödyistä sekä pyysi Euroopan unionia – ei maanviljelijöitä – kantamaan vastuun aiheutuvista kustannuksista.
Lisäksi on erittäin tärkeää kokeilla käyttöön otettavia välineitä. Voidaanko valittu tunnistin asettaa paikoilleen eläimen kannalta turvallisesti? Onko tunnistimen asettaminen ja elektronisen lukijan käyttäminen mahdollista vaikeissa maasto-olosuhteissa ja huonoissa sääoloissa? Kestääkö lukija tällaisissa olosuhteissa?
Näihin asioihin maanviljelijät oikeutetusti haluavat varmistuksen, ja toivon, että he myös saavat sen.
Lopuksi kiitän esittelijää mietinnöstä ja yksimielisyydestä, jonka se saavutti maatalouden valiokunnassa. Toivottavasti huomenna toimitettavan äänestyksen tulos on samanlainen. Yhdyn kollegoihini ja pyydän komissiota hyväksymään näkökantamme. 
Wyn (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Adamia, joka on tehnyt paljon työtä tämän mietinnön hyväksi. Ensimmäisissä valiokuntakeskusteluissa kävi selväksi, että ehdotuksia laadittaessa ei ollut juurikaan, jos ollenkaan, otettu huomioon tai ymmärretty lampaankasvatusalaa. Monet niistä jäsenistä, jotka ovat käyneet lammastarhoilla tai jotka itse ovat viljelijöitä, ovat hyvin turhautuneita siitä, että komissio ei ole huomaavinaan tätä näkökohtaa.
Minua kävi tällä viikolla Strasbourgissa tapaamassa joukko viljelijöitä Walesista, ja he olisivat tyytyväisiä, jos voisivat tuoda korvamerkittyjä lampaita istuntosaliin ja osoittaa viranomaisille, kuinka epäkäytännöllinen ehdotettu järjestelmä on. Kuten minäkin, he haluavat tehostaa jäljitettävyyttä tällä alalla, jotta tautien leviämistä voidaan torjua tulevaisuudessa, mutta tavoitteen saavuttamiseksi tarvitaan realistiset keinot.
Euroopan unionin alueella eniten lampaita on Walesissa, ja siellä ei tunnu mahdolliselta, että perinteiset vuoristoalueiden viljelijät, joiden keski-ikä on 58� vuotta ja keskimääräinen vuositulo 10� 000� euroa, saataisiin vakuuttuneiksi eduista, joita heille koituisi, kun he investoisivat uuteen ja monimutkaiseen teknologiaan, jonka käyttöönottokustannusten arvioidaan olevan 15� 000� euroa.
Pyydän komissiota ottamaan huomioon tärkeimmät mietinnössä esitetyt suositukset, esittämään kattavan kustannusanalyysin ehdotuksista ja tunnustamaan, että lampaiden siirtojen eräkohtainen kirjaaminen on erittäin tehokas keino siihen saakka, kunnes elektronisesta tunnistuksesta annetaan toimiva ja käytännöllinen ehdotus. 
Puhemies.
   – Viralliselta lehteriltä kuului suosionosoituksia. Muistuttaisin jälleen siitä, että vierailijat ovat aina tervetulleita lehterille, mutta he eivät saa sanoa mitään eivätkä ilmaista myönteistä tai kielteistä kantaansa. 
Redondo Jiménez (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, koska Euroopassa on niin paljon lampaita ja vuohia, eläinten tunnistusta varten on kehitettävä tehokas järjestelmä, josta ei myöskään koidu hallinnollista rasitetta tuottajille.
Euroopan komission muutama vuosi sitten käynnistämä IDEA-hanke osoitti, että Euroopassa on mahdollista ottaa käyttöön yksilöllisen elektronisen tunnistuksen järjestelmä. Itse asiassa Espanja on todistanut järjestelmän olevan toimiva. Espanjan eläinluvut ovat Yhdistyneen kuningaskunnan tavoin Euroopan unionin suurimpia, ja Espanja on juuri päättänyt hankkia miljoona märehtijöiden ruoansulatusjärjestelmään sijoitettavaa välinettä, joilla erotetaan lampaiden ja vuohien välisiä perimän eroja.
Yhdistyneen kuningaskunnan karjakantaa hävittäneen suu- ja sorkkatautikriisin jälkeen on pantava kiireesti täytäntöön sellainen yksilöllisen tunnistuksen järjestelmä, josta olemme keskustelleet, jotta voimme estää tällaisten eläintautiepidemioiden uusiutumisen.
Suu- ja sorkkatautia käsittelevän väliaikaisen valiokunnan entisenä puheenjohtajana haluan kiittää maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokuntaa ja Euroopan parlamenttia, koska olemme onnistuneet sisällyttämään maatalousvaliokunnan hyväksymään mietintöön kompromissiratkaisuja. Haluan huomauttaa, että suu- ja sorkkatautia käsittelevän väliaikaisen valiokunnan työn loppuvaiheilla Euroopan parlamentti ilmoitti tukevansa yksilöllistä tunnistusta, ja Euroopan komissio hyväksyi tämän kannan.
Mietintöön, josta äänestämme huomenna, sisältyy kaksi maatalousvaliokunnassa hyväksyttyä kompromissitarkistusta, joissa otetaan huomioon Euroopan unionin tuottajien edut. Toinen tarkistuksista koskee ikää, jolloin eläimille on annettava tunnistimet. Saavutetun kompromissin mukaan tämä tehdään voimaperäisessä kasvatuksessa kuuden kuukauden iässä ja laajaperäisessä kasvatuksessa yhdeksän kuukauden iässä. Toisessa, esittelijän esittämässä kompromissitarkistuksessa asetetaan elektronisen tunnistuksen käyttöönoton määräajaksi vuoden� 2007 heinäkuu, ja se on selkeä viesti sekä kasvattajille että teollisuudelle, joka valmistaa elektronisessa järjestelmässä tarvittavia välineitä.
Toivonkin, että maatalouskomiteassa saavutetut tulokset hyväksytään kokonaisuudessaan täysistunnossa. Haluan kuitenkin ilmoittaa kannattavani niitä teknisiä muutoksia, joita varjoesittelijämme esitti täysistunnossa esitetyssä ainoassa tarkistuksessa, joka koski eläinten kuljetuksia koskevaa asiakirjaa.
Lopuksi haluan onnitella esittelijää, joka on nähnyt vaivaa kompromissin saavuttamiseksi ja tehnyt työtä tunnistuksen ja näin ollen myös karjankasvatuksen hyväksi. Onnittelut tästä jäsen Adamille. 
Evans, Jonathan (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, minulla oli eilen suuri kunnia jakaa puhujankoroke parlamentin puhemiehen Coxin kanssa, kun käytimme molemmat puheenvuoron CBI:n kansallisessa konferenssissa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Puhemies Cox mainitsi Yhdistyneessä kuningaskunnassa vallitsevat todelliset huolet ja totesi parlamentin, komission ja neuvoston sitoutuneen toissijaisuuden kehittämiseen eikä kohtuuttomaan sääntelyyn. Jos näin olisi, ehdotuksia olisi tarkasteltava sitä taustaa vasten.
Kukaan ei kyseenalaista tunnistuksen parantamisen tarvetta, mutta tosiasiassa Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on itse arvioinut, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa järjestelmän käyttöönotto maksaa hieman alle 100� miljoonaa puntaa, jolloin viljelijäkohtaiset kustannukset ovat 13� 000–16� 000� euroa. Komission jäsen Byrne kertoi Euroopan unionin tehneen oman arvionsa. Luotan enemmän Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen laskelmiin kuin Euroopan unionin virkamiesten laskelmiin. Tosiasiassa valiokunnan kanta on ollut yksimielinen. Tänä iltana kuultavat puhujat ovat yksimielisiä. Puheissa kannatetaan tunnistuksen kehittämistä, mutta toisaalta niissä kannatetaan myös käytännöllistä ja joustavaa lähestymistapaa, erilaisten menetelmien soveltamista jäsenvaltioissa sekä eläineräkohtaisiin koodeihin perustuvaa tunnistusjärjestelmää etenkin Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Arvoisalle komission jäsenelle toteaisin, että täällä parlamentissa vallitsee yksimielisyys, johon yhtyvät niin walesilainen poliittinen vastustajani jäsen Wyn kuin toista Yhdistyneen kuningaskunnan puoluetta edustava jäsen Attwoolkin sekä työväenpuolueen edustaja jäsen Adam. Olemme kaikki yksimielisiä tässä asiassa. Komission olisi syytä ymmärtää tämä.
Tähän mennessä en ole suhtautunut kovinkaan toiveikkaasti komission asenteeseen. Jäsen Adam on tehnyt paljon työtä yksimielisyyden hyväksi, ja muiden puhujien tavoin kiitän häntä siitä. Mikäli komissio ei toimi asiassa, voimme yrittää suostutella jäsen Adamia harkitsemaan mietinnön palauttamista valiokuntakäsittelyyn. Toivottavasti arvoisa komission jäsen hyväksyy valiokunnan ehdottamat tarkistukset. Jos komissio ei kuitenkaan ota kantaamme huomioon, minä ainakin pyrin huomenna suostuttelemaan jäsen Adamia pyytämään, että mietintö palautetaan valiokuntakäsittelyyn, jotta voimme tähdentää komissiolle, että sen on osoitettava kuuntelevansa – eikä ainoastaan silloin, kun ihmiset esittävät asiansa CBI:lle Yhdistyneessä kuningaskunnassa, vaan myös parlamentin päivittäisen työnteon aikana. 
Nicholson (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää esittelijää poikkeuksellisen hyvästä työstä. Olen tuntenut jäsen Adamin yli 14 vuotta, eikä hän olisi ansainnut tätä – hän olisi ansainnut parempaa. Hän on tehnyt valtavasti työtä alun alkaen kaamean ehdotuksen hyväksi.
Tosiasiassa ehdotus ei tule toimimaan käytännössä. Olen täysin samaa mieltä siitä, mitä on sanottu eläinerien tai laumojen tunnistuksesta. Tämä käytäntö tulee toimimaan, voi toimia ja on valvottavissa. Kaikki muu on tässä vaiheessa täysin epäolennaista.
Olen vahvasti elektronisen tunnistuksen kannalla, kunhan tekniikka on käytettävissämme ja riittävän edullista. On kuitenkin selvästi myönnettävä, että se on tulevaisuuden suunta. Arvoisan komission jäsenen on otettava huomioon toinenkin erittäin tärkeä asia, eli se, kuka tämän maksaa, sillä lampaankasvattajilla ei ole siihen varaa. Heitä on kohdeltu huonosti aivan liian kauan. He selviytyvät kamalista olosuhteista tuottaakseen Euroopan unionin kuluttajille lampaita. Taakkaa ei voida missään nimessä sälyttää heidän niskoilleen, ja tuottajan kannalta järjestely ei ole toimiva.
Kunnioitan komission jäsentä erittäin paljon, mutta minun on sanottava hänelle, että olisi erittäin hyödyllistä jos virkamiehet voisivat laatia ehdotuksia Brysselin lasisten norsunluutornien ulkopuolella ja käydä katsomassa, millaisissa olosuhteissa ihmisten on todellisuudessa työskenneltävä ja elettävä. Tiedättekö, millaista on karitsointiaika? Onko kellään minkäänlaista käsitystä, millaista on karitsoittaa lammaslaumaa päivin ja öin? Monet viljelijät eivät edes nuku päiväkausiin. Tuotannonalan kannalta sillä ei ole merkitystä. Tuotannonalaa säännellään liikaa; kuristamme maatalouden säännöillämme.
Samaan aikaan minulle kerrotaan, että jos Yhdistyneessä kuningaskunnassa ostaa kanavoileivän, 85� prosenttia kanasta on peräisin Brasiliasta tai Thaimaasta. Mihin se on jäljitettävissä? Kuinka tällöin voidaan puhua jäljitettävyydestä? Maatalousteollisuus ei kestä tätä enää. Pyydän vilpittömästi ja sydämeni pohjasta, että arvoisa komission jäsen miettii asioita, joista täällä on tänään puhuttu. Tämä on kansalaisten puhetta. Pyydän teitä miettimään ja päätymään samalle kannalle maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan kanssa sekä antamaan meille enemmän aikaa, jotta saamme toimivan ja asianmukaisen tunnistusjärjestelmän. 
Doyle (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, vuoden 2001 suu- ja sorkkatautiepidemia osoitti selvästi ja hirvittävällä tavalla, että eläinten – myös lampaiden ja vuohien – tunnistamisesta ja rekisteröinnistä annettu neuvoston direktiivi 92/102/ETY on riittämätön. Siksi suhtaudun erittäin myönteisesti direktiivin säännösten muuttamista koskeviin asetusehdotuksiin.
Olen vilpittömästi kiitollinen esittelijälle ja varjoesittelijälle Neil Parishille erinomaisesta ja yhteistyöhaluisesta työstä, jonka ansiosta olemme edenneet tähän vaiheeseen. Annan täyden tukeni maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan kannalle, jonka se on ilmaissut käsiteltävänämme olevista ehdotuksista.
Teoriassa kaikki jäsenvaltiot kannattavat yksilöllistä tunnistusjärjestelmää, mutta ne ovat jakautuneet kahteen leiriin. Ensiksikin on maita, jotka yleisesti kannattavat ehdotuksia ja joilla on, Ranskaa lukuun ottamatta, yleensä vähemmän lampaita, kuten Irlanti. Toiseksi on maita, joiden mielestä olisi täysin epäkäytännöllistä ja liian kallista ottaa käyttöön yksilöllisen tunnistuksen järjestelmä ennen elektronista tunnistusjärjestelmää.
Jälkimmäiseen ryhmään kuuluvat Espanja, Portugali, Kreikka ja ehdottomasti Yhdistynyt kuningaskunta. Näissä maissa on valtava määrä lampaita ja maantieteelliset tekijät lisäävät lammasteollisuuden suuria huolia.
Neuvoston puheenjohtajavaltio on nyt esittänyt alkuperäisistä ehdotuksista kompromissiehdotuksen, jonka mukaan lampaille ei anneta yksilöllisiä koodeja kuin vasta silloin, kun elektroninen tunnistusjärjestelmä on otettu käyttöön. Toiseksi sen mukaan lampaiden ja vuohien elektroninen tunnistus olisi pakollista 1.� tammikuuta 2008 alkaen, ja komissio laatii kertomuksen järjestelmän täytäntöönpanosta kesäkuuhun 2006 mennessä. Kolmanneksi siinä säädetään, että jäsenvaltioihin, joiden eläinmäärä on alle 500� 000, sovelletaan pakolliseen elektroniseen tunnistukseen liittyviä poikkeuksia.
On hieman ironista, että Irlanti kannattaa virallisen kantansa mukaan käsin tehtävää yksilöllistä tunnistusta. Otimmehan tällaisen järjestelmän käyttöön kesäkuussa 2001. Normaalisti me olemme niitä, jotka tekevät perusteltuja valituksia, mutta nyt olen täysin samaa mieltä Yhdistyneen kuningaskunnan ja Espanjan kollegojeni kanssa heidän vetoomuksistaan, jotka koskevat maiden erityisolosuhteita.
Irlannissa ei kuitenkaan kannateta ehdotettua kaksinkertaista merkintää, sillä se merkitsee eläinlaumojen omistajille työtaakan lisääntymistä ja esimerkiksi korvamerkkien vaihtamisesta aiheutuvien oheiskustannusten merkittävää lisääntymistä, mutta ei tuo lisäarvoa nykyiseen järjestelmään nähden.
Nykyään pysyvä lampaan merkki maksaa Irlannissa 30� senttiä. Kaksi tuollaista merkkiä maksaisi 60� senttiä. Siihen eivät sisälly työvoimakustannukset eikä siinä oteta huomioon vaihtotahtia, joka on erittäin nopea lampaiden laidunkäyttäytymisen vuoksi.
Olemme jo ylittäneet tuskallisen vaiheen, ja nyt meillä on käytössä yksilöllisen tunnistuksen järjestelmä. Sen avulla lampaat voidaan jäljittää yksittäin alkuperätilalta ruhoiksi asti. Järjestelmän avulla varmistetaan, että eläinten seurantaan ja valvontaan liittyvät toimet ovat korkeimpien vaatimusten mukaisia ja että Irlanti toimii edelläkävijänä kuluttajansuojan ja elintarviketurvan aloilla. Irlannin kannalta on tärkeintä se, että järjestelmästä on meille hyötyä vientimarkkinoilla.
Emme halua taantua ja korvata nykyistä järjestelmäämme pelkällä eläinerien tunnistusjärjestelmällä, joka ei takaa täydellistä jäljitettävyyttä. Tämä on virallinen kanta, ja keskustelkaa vaikka maanviljelijöiden kanssa, jos haluatte kuulla, mitä heillä on sanottavana.
Kompromissijärjestelmässä ei olisi mahdollista jäljittää yksittäisen lampaan siirtoja. Sen avulla ei voitaisi valvoa scrapieta tai määrittää genotyyppiä, mikä edellyttää yksilöllistä tunnistusta.
Tässä vaiheessa Irlanti toivoo, että ehdotusta mukautetaan siten, että se saa säilyttää joitakin näkökohtia nykyisestä yksilöllisen tunnistuksen järjestelmästään siihen asti, kunnes pakollinen elektroninen järjestelmä otetaan käyttöön. Kuten kollegani ovat todenneet, tavoitteesta on päästävä yhteisymmärrykseen, mutta ei välttämättä menetelmistä. Pitkän aikavälin tavoitteeksi on asetettava kustannustehokas elektroninen tunnistusjärjestelmä. Sillä välin eräkohtaisten koodien käyttö olisi sallittava maissa, jotka niitä haluavat käyttää, ja muissa maissa, kuten Irlannissa, olisi sallittava yksilölliset tunnistuskoodit sen mukaan, kuinka laajaa toiminta on ja millaiset maantieteelliset tekijät vaikuttavat toimintaan. 
Puhemies.
   – Tämä on ollut illan kiihkein keskustelu. Arvoisa komission jäsen, suljitteko oven jonkun edestä? Kaikki varmasti odottavat vastaustanne. 
Byrne,
   . – Arvoisa puhemies, olen pannut tarkoin merkille erilaiset esitetyt väitteet ja arvostan asian hyväksi tehtyä työtä ja etenkin jäsen Adamin tekemää työtä, jolla hän pyrkii edistämään yleisen tavoitteemme saavuttamista, eli tehostamaan lammas- ja vuohieläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmää yhteisössä.
Ymmärrän viljelijöiden tilanteen, mutta haluaisin jäsen Doylen tavoin muistuttaa parlamenttia vuoden 2001 suu- ja sorkkatautiepidemiasta, joka osoitti, että yksilöllinen tunnistus on välttämätöntä. Siihen liittyvistä kustannuksista on tehty huomautuksia. Minulle on kerrottu, että erään jäsenvaltion antamat kustannusarviot eivät ole tarkkoja. Meidän esittämämme kustannukset vastaavat todennäköisesti paljon paremmin lopullista tilannetta.
Komissio voi hyväksyä tarkistuksen� 3 elektronisen tunnistamisen kehittämisen tason osalta, mutta se ei hyväksy tarkistukseen� 3 sisältyvää ehdotusta elektronisen tunnistamisen käyttöönoton vapaaehtoisuudesta.
Komissio voi hyväksyä tarkistukset� 17, 18 ja 23, joilla lykätään tehostetun järjestelmän käyttöönottoa 1.� heinäkuuta 2005 saakka.
Neuvostossa käydyn keskustelun perusteella komissio voi hyväksyä tarkistuksen� 17 siltä osin kuin siinä nostetaan yleisesti kuuteen kuukauteen ikä, johon mennessä eläin on varustettava tunnistimella.
Komissio voi hyväksyä tarkistukset� 6 ja 27 elektronisen tunnistamisen käyttöönottamisesta saaduista kokemuksista annettavan kertomuksen osalta. Komissio ei kuitenkaan suostu antamaan elektronisen tunnistamisen käyttöönottamisesta uutta lainsäädäntöehdotusta 1.� heinäkuuta 2007. Se ei myöskään voi toteuttaa kenttäkokeita tarkistuksessa� 21 esitetyllä tavalla.
Komissio voi hyväksyä tarkistukset� 4 ja 7, jotka koskevat Yhteisen tutkimuskeskuksen tehtäviä. Komissio ei kuitenkaan voi hyväksyä tarkistuksia� 1 tai 2, sillä elektroninen tunnistus ei ole luotettavan rekisteröinnin ehdoton edellytys.
Komissio voi hyväksyä kieliasuun liittyvän tarkistuksen� 12. Se ei kuitenkaan hyväksy tarkistusta� 28, sillä asiasta on annettu yleisiä sääntöjä.
Komissio voi hyväksyä tarkistuksen� 14, sillä kuljettajan vastuulla on myös varmistaa, että eläimet on tunnistettu ja rekisteröity asianmukaisesti.
Lisäksi komissio voi hyväksyä tarkistukset� 20 ja 32 merkintöjä koskevien säännösten osalta, mutta se ei voi hyväksyä tarkistuksia� 19, 31, 32 tai 33, sillä jäljittämisen varmistamiseksi eläinten tunnistuskoodi pidetään samana, kun tunnistusmenetelmää vaihdetaan.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia� 30 ja 32, joiden mukaan eläimet on merkittävä vain yhden vuoden ajan korvamerkillä tai tatuoinnilla. Kaksinkertainen merkintä on välttämätöntä, jotta eläin voidaan tunnistaa, jos toinen korvamerkki katoaa. Toinen korvamerkki voidaan korvata elektronisella tunnistimella.
Komissio voi hyväksyä tarkistuksen� 34 ja suostuu täten siihen, että korvamerkki voi olla metallia tai muovia ja siinä voi olla joko yksi osa tai kaksi osaa. Tässä asiassa otetaan huomioon toimivaltaisen viranomaisen kanta.
Komissio voi hyväksyä tarkistukset� 8, 9, 10, 11, 15, 16, 25, 26, 39 ja 40. Se ei kuitenkaan voi hyväksyä tarkistuksia� 22 tai 24, sillä toimivaltainen viranomainen luo tietokannan ja päättää tietojen toimittamiseen liittyvistä menettelyistä.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia� 35, 36, 38 tai 41 siltä osin kuin ne koskevat yleisenä järjestelmänä pidettävää eläinerien kirjaamista. Yksilöllinen kirjaaminen on välttämätöntä eläinten jäljittämiseksi eläinlääkinnällisissä tarkoituksissa. Tämä on tartuntatautien torjunnassa ratkaisevan tärkeää. Siksi eläinerien kirjaamiseen perustuvaa järjestelmää ei voida hyväksyä yleiseksi järjestelmäksi. Eläineriä kirjaamalla ei saavuteta ehdotuksessa edellytettyjä tuloksia, sillä on otettava huomioon, että eläinerä saatetaan jakaa yhä useampiin osiin, jolloin jäljittäminen on täysin mahdotonta. Monet parlamentissa muistavat, millaisia vaikeuksia useiden jäsenvaltioiden, myös erityisesti Yhdistyneen kuningaskunnan, viranomaiset kohtasivat yrittäessään taata hyvän jäljitettävyyden suu- ja sorkkatautikriisin puhjettua. Tällöin joissakin tapauksissa kesti kolme viikkoa ennen kuin tunnistus oli tehokasta. Käsittääkseni tässä oli kyse 19� tilasta, jotka saivat tartunnan liikkumista rajoittavan määräyksen antamisen ja sen täytäntöönpanon välisenä aikana. Kyse oli tunneista, ei viikoista.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia� 5, 13 tai 29, sillä yhteisön rahoitusta ei ole suunnitteilla.
Myönnän, että tämä ehdotus edellyttää paljon työtä sekä toimijoilta että viranomaisilta, mutta korostan, että tämä työ on sekä hyödyllistä että välttämätöntä. Täyden selkeyden ja avoimuuden varmistamiseksi jaan tiivistetyn taulukon, jossa esitetään komission kanta jokaiseen tarkistukseen. Tällä pyrin helpottamaan huomista äänestystänne(1).
Adam (PSE ),
   .  Arvoisa puhemies, en hyväksy sitä, että komissiolla on mahdollisuus kahteen puheenvuoroon, mutta esittelijällä vain yhteen. On kuitenkin todettava, että huolimatta kaikesta siitä jaarittelusta komission mahdollisesti hyväksymistä tai hylkäämistä ehdotuksista, tosiasia on edelleen se, että komissio ei ole lainkaan valmis muuttamaan kantaansa eläinerien valvonnasta. Ilmeisesti se on komission kanta. Mietinnön perusnäkökohtien osalta komissio ei ole antanut tuumaakaan periksi. Meidän on otettava tämä huomioon huomisessa äänestyksessä. 
Puhemies.
   – Jokainen ryhmä ja jokainen jäsen miettii tietenkin tarkkaan, kuinka äänestää.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.(2)
Folias (PPE-DE ),
   . – Lampaiden ja vuohien yleinen elektroninen tunnistus on uudenaikainen järjestelmä, joka periaatteessa tarkoittaa sitä, että jokaiselle eläimelle annetaan nuorella iällä pysyvä tunnus, jotta ne voidaan tunnistaa missä tahansa ja niiden terveyttä voidaan seurata varmasti. Jos yhteisö ei osallistu tällaisen merkitsemisen rahoittamiseen, siitä koituu merkittäviä taloudellisia rasitteita lampaiden ja vuohien kasvattajille.
Erityisesti Kreikassa, jossa lampaiden ja vuohien kasvatus työllistää viljelijän perheen kokonaan ympäri vuorokauden 365 päivää vuodessa ilman joulu- tai pääsiäislomia ja jossa saadaan poikkeuksellisen vähän rahallista vastinetta tehdylle työlle ja sijoitetulle pääomalle, tällainen kohtuuton ja epäoikeudenmukainen rahoitustaakka pakottaisi monet viljelijät luopumaan työstään ja maaseutuelämästä sekä vähentäisi karjan määrää järkyttävästi.
Samanaikaisesti käsiteollisuus, jonka ainoana tuotteena on uuhien ja vuohien maidosta tehty juusto, lopettaisi toimintansa, ja sen seurauksena työttömät juustonvalmistajat liittyisivät työttömien viljelijöiden seuraan. Tällöin uuhien ja vuohien maidosta valmistettujen ainutlaatuisten kreikkalaisten juustojen, kuten feta-juuston, tuotanto vähenisi.
Tämän estäminen edellyttää ennen kaikkea yhteisöltä rohkeaa osallistumista rahoitukseen.
Kreikassa on yhtä lailla ennenaikaista ottaa käyttöön lampaiden ja vuohien elektroninen tunnistusjärjestelmä 1.� heinäkuuta 2006 mennessä, sillä siellä on enemmän lampaita ja vuohia kuin muissa 14� jäsenvaltiossa yhteensä. Siksi määräaikaa olisi siirrettävä vähintään vuodella. 



Komissio voi hyväksyä seuraavat tarkistukset: 4, 7, 8, 10, 12, 20, 25, 26, 34 ja 40.
Komissio voi hyväksyä seuraavat tarkistukset osana kompromissiehdotusta: 3(1), 6, 9, 11, 15, 16, 17, 18, 23, 32(2), 37 ja 39.
Komissio ei voi hyväksyä seuraavia tarkistuksia: 1, 2, 3(2), 5, 13, 14, 19, 21, 22, 24, 27, 28, 29, 30, 31, 32(1), 33, 35, 36, 38 tai 41. 
