Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
- Julistan Euroopan parlamentin perjantaina 21. tammikuuta 2000 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Angelilli
Arvoisa puhemies, sallikaa minun muistuttaa siitä, että huomenna tulee kuluneeksi kaksi vuotta Cermisissä sattuneesta murhenäytelmästä. Kaksi vuotta sitten näet Cavalesen kylässä Italiassa NATOn Avianon tukikohdasta lähtenyt matalalla - turvallisuusrajojen alapuolella - lentämistä harjoitellut ilma-alus katkaisi köysiradan kaapelit ja aiheutti yli 20 Euroopan kansalaisen kuoleman. Uhrien omaiset, jotka eivät ole saaneet oikeuden suomaa lohtua, koska tapauksesta vastuussa ollutta lentäjää ei ole rangaistu, ovat siitä lähtien odottaneet Yhdysvalloilta ainakin välittömästi maksettavaa taloudellista korvausta.
Vetoan siksi parlamentin puhemieheen ja komission puheenjohtajaan, jotta he toiminnallaan pyrkisivät takaamaan sen, että Yhdysvaltain viranomaiset maksaisivat korvaukset välittömästi, ja toimisivat toisin sanoen uhrien omaisten oikeuksien puolesta.

Puhemies
Jäsen Angelilli, kiitän teitä ja panen tarkoin merkille puheenvuoronne.

Esityslista
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana käsittelyjärjestyksen vahvistaminen. Ehdottaisin useiden poliittisten ryhmien pyynnöstä ja puheenjohtajakokouksen tänään iltapäivällä pitämän kokouksen jälkeen, että esityslistalle otetaan työjärjestyksen 50 artiklan perusteella puolentoista tunnin mittainen keskustelu tärkeästä, ajankohtaisesta ja kiireellisestä aiheesta, joka koskee unionin reaktiota Itävallassa käynnissä oleviin hallitusneuvotteluihin.
Jos haluatte ottaa tämän keskustelun esityslistalle, neuvoston puheenjohtaja Seixas da Costa ja komission puheenjohtaja Prodi käyttäisivät puheenvuoron keskustelun alussa.
Haluaako joku käyttää puheenvuoron tämän ehdotuksen puolesta?

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, kannatan puheenjohtajakokouksen päätöstä ja sanoisin samalla, että koska kritisoin tammikuussa puhemiestä julkisesti, niin nyt omasta ja sosialistiryhmän puolesta ilmoitan, että puhemiehen tästä aiheesta antamat lausunnot ovat olleet erittäin osuvia, kannatamme niitä sisällön, ajankohdan ja myös muodon osalta.

Lisäksi, arvoisa puhemies, on todella vaikea löytää keskustelua, joka vastaisi paremmin työjärjestyksemme 50 artiklan sisältöä. Tämä on keskustelu ajankohtaisesta asiasta, joka on poikkeuksellisen tärkeä ja kiireellinen. Tämän vuoksi meidän on tehtävä esityslistaan muutos ja lisättävä tämä keskustelu siihen.
(Suosionosoituksia)

Puhemies
Haluaako joku kollegoista käyttää puheenvuoron vastustaakseen ehdotusta?

Gollnisch
Arvoisa puhemies, käytän nyt puheenvuoron, jossa vastustan tuota ehdotusta itse asiassa periaatteellisesta syystä, joka on mielestäni erittäin tärkeä ja joka liittyy perustamissopimuksiin, erityisesti Amsterdamin sopimuksen 7 artiklaan.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olemme luulleet tähän päivään saakka, että Euroopan unioni on Euroopan yhteisöjen sittemmin unionin perustamissopimuksiin kuuluvien Rooman ja Pariisin sopimusten määräysten perusteella vapaiden, itsenäisten ja riippumattomien valtioiden liitto. Näin olemme myös uskoneet vaikka useat tapahtumat ovat antaneet aihetta epäillä toisin , kun toissijaisuusperiaatteeseen on vielä hiljattain viitattu, tosin suupielestä mutisten.
Nyt kuitenkin näyttää ilmeiseltä, arvoisa puhemies, että jos aloitamme työjärjestyksen 50 artiklaan perustuvan keskustelun, jota te ja puheenjohtajakokous olette pyytäneet meitä aloittamaan, se merkitsee sitä, että vahingoitamme pelottavalla tavalla periaatetta, joka koskee vapaiden ja riippumattomien valtioiden sekä demokraattisilla vaaleilla vapaasti valittujen hallitusten muodostamista. Tässä voi nimittäin käydä niin, että huomenna meillä on edessämme taas parlamentin enemmistö, joka katsoo oikeudekseen puuttua jossakin toisessa jäsenvaltiossa vapailla, säännönmukaisilla, rauhallisesti sujuneilla ja demokraattisilla vaaleilla valitun hallituksen kokoonpanoon. Jos te annatte siunauksen...

Puhemies
Jäsen Gollnisch, olen pahoillani, mutta minuutin puheaikanne tuli jo täyteen. Tiedän, että olette itse aina tarkka siitä, että työjärjestystä noudatetaan.

Gollnisch
Arvoisa puhemies, luulin, että minulla on kolme minuuttia puheaikaa. Suokaa anteeksi.
Jos te annatte siunauksen tällaiselle kehitykselle, annatte siunauksenne myös unionin kehittymiselle toimielimeksi, jossa rikotaan jäsenvaltioiden kansojen oikeutta riippumattomuuteen ja vapauteen, jolloin ainoaksi vaihtoehdoksemme jäisi eroaminen tuollaisesta unionista.

Puhemies
Olemme nyt kuulleet sekä ehdotusta puoltanutta että sitä vastustanutta puhujaa. Näin ollen siirrymme äänestämään esityslistaa koskevasta muutosehdotuksesta.
(Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.)

Keskustelu merkitään esityslistan alkuun.

KESKUSTELU TÄRKEISTÄ, AJANKOHTAISISTA JA KIIREELLISISTÄ ASIOISTA
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu tärkeistä, ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista.

Itävallan hallitusneuvottelut
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Itävallan hallitusneuvotteluista. Annan nyt puheenvuoron neuvoston puheenjohtajalle.

Seixas da Costa
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, parlamentti on pyytänyt minua ottamaan Euroopan unionin puheenjohtajavaltio Portugalin puolesta kantaa Itävallan tämänhetkiseen tilanteeseen ja niihin seurauksiin, joita se aiheuttaa tuon maan ja unionin muiden jäsenvaltioiden välisiin suhteisiin. Haluan aivan ensimmäiseksi selventää, että antaessaan 31. tammikuuta tätä asiaa koskevan julkilausuman Portugalin pääministeri edusti oman maansa lisäksi kolmeatoista muuta unionin jäsenvaltiota. Kyse oli siis nimenomaan yhteisestä julkilausumasta, 14 valtion- ja hallitusten päämiehen kannanotosta, jonka Portugali toi julki kaikkien puolesta. Tuon yhteisen julkilausuman sisältö oli rajattu varsin tarkkaan: se koski kunkin 14 jäsenvaltion ja Itävallan hallituksen välisiä kahdenvälisiä suhteita siinä tapauksessa, että tuon maan hallituksessa on mukana vapauspuolueen edustajia. Muistan hyvin julkilausuman sanamuodon.
1 - Noiden 14 jäsenvaltion hallitukset eivät edistä eivätkä hyväksy kahdenvälisiä suhteita Itävallan hallitukseen poliittisella tasolla niin kauan kuin FPÖ on mukana hallituksessa.
2 - Itävallan asettamat ehdokkaat kansainvälisten järjestöjen tehtäviin eivät tule saamaan tukea noilta 14 valtiolta.
3 - Itävallan suurlähettiläät otetaan unionin pääkaupungeissa vastaan vain teknisellä tasolla.
Syyt, joiden johdosta nuo 14 jäsenvaltiota hyväksyivät tämän kannan, ovat uskoakseni käyneet viime päivinä selviksi. Kyse on lähinnä siitä, että kaikki nämä valtiot ovat tulkinneet Itävallan sisäisen poliittisen tilanteen samalla tavoin ja tulleet siihen tulokseen, että FPÖ:n mahdollinen osallistuminen Wienin hallitukseen saattaisi vaikuttaa yhteiseen arvoperustaan, jota Euroopan unioniin kuuluvat valtiot ovat sitoutuneet kunnioittamaan.
Kenellekään ei ole jäänyt epäselväksi, millaisia kannanottoja Jörg Haider on julkisesti esittänyt ja millaisia ajatuksia hänen puolueensa on kannattanut konkreettisten politiikkojen tasolla. En usko, että on edes tarpeen muistuttaa hänen natsihallintoa puolustavista näkemyksistään, hänen suhtautumisestaan ulkomaalaisten ja maahanmuuttajien yhteisöihin ja hänen edustamastaan populistisesta kansallismielisyydestä, joka tuo mieleen toisenlaiset ajat.
Yhteinen näkemyksemme on se, että tuo puolue suhtautuu ilmeisen torjuvasti niihin arvoihin, jotka ovat meidän mielestämme olennainen osa Euroopan arvoperustaa, samoin kuin siihen viitekehykseen, jota Eurooppa on pyrkinyt puolustamaan ulkosuhteissaan sekä tulevaa laajentumista että yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa silmällä pitäen. Tietenkin voidaan sanoa, että nykyinen tilanne on syntynyt Itävallan äänestäjien vapaan tahdonilmauksen tuloksena ja että tuota tahdonilmausta on kunnioitettava, tai että tilannetta koskevat kannanotot saattavat merkitä sekaantumista maan sisäisiin asioihin. Ensinnäkin, arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, kukaan ei aseta kyseenalaiseksi sitä tosiasiaa, että Itävallassa vallitsee demokraattinen järjestelmä, eikä kukaan myöskään aseta kyseenalaiseksi valitsijoiden mielipiteitä, jotka ilmenevät viime vaalien tuloksesta. Itse asiassa tuo tulos osoittaa selvästi - ja tämäkin on syytä tuoda esiin -, että valtaosa itävaltalaisista ei edelleenkään kannata Jörg Haiderin puoluetta. Me kuitenkin vastustamme ja paheksumme sitä hallitusratkaisua, johon tuossa maassa on päädytty, sillä osa poliittisesta vallasta aiotaan sen tuloksena luovuttaa puolueelle, jonka johtajat eivät selvästikään anna minkäänlaisia takeita valmiudestaan kunnioittaa niitä keskeisiä periaatteita, joita Itävalta on sitoutunut kunnioittamaan, puolustamaan ja edistämään.

Itävallalla on täysi oikeus valita parhaaksi katsomansa hallitus, mutta yhtä lailla meilläkin on oikeus ja velvollisuus ilmaista mielipiteemme kaikista poliittisista ratkaisuista, joiden me katsomme olevan ristiriidassa niiden sitoumusten kanssa, jotka Itävalta on kansainvälisellä tasolla antanut. Tämä pätee tänään Itävaltaan, huomenna se voi yhtä lailla päteä mihin tahansa muuhun Euroopan unionin jäsenvaltioon.
(Suosionosoituksia)
Toistan: tämä pätee tänään Itävaltaan, huomenna se voi yhtä lailla päteä mihin tahansa muuhun Euroopan unionin jäsenvaltioon. Lisäksi me kaikki myös tiedämme, että ihmis- ja perusoikeuksiin liittyvät kysymykset, demokratian ja oikeusvaltion perusperiaatteet, vähemmistöjen suojelua koskevat normit sekä rasismin, muukalaisvihan ja suvaitsemattomuuden vastainen taistelu eivät enää ole pelkästään maan sisäisiä asioita. Eivätkä etenkään silloin, kun maa on jäsenenä valtioiden yhteisössä, joka näkee tehtäväkseen juuri näiden periaatteiden edistämisen. Se Eurooppa, jonka me tahdomme rakentaa ja jota me tahdomme lujittaa, ei ole enää pelkästään taloudellinen projekti, vaan yhteisö, joka kunnioittaa tiettyjä arvoja ja periaatteita, ja sellaisena tuo yhteisö muodostaa perustan myös poliittiselle unionille ja suurelle vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalle alueelle, jonka keskeisimpiä arvoja on juuri solidaarisuus.
(Suosionosoituksia)
Sen tähden, arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, on nähdäksemme sekä oikeutemme että velvollisuutemme sanoa itävaltalaisille ystävillemme, aivan kuten monet muutkin, Euroopan unionin ulkopuoliset maat, ovat jo sanoneet, että heidän hallitusratkaisunsa vaikuttaa väistämättä meidän ja tuon maan välisiin suhteisiin, mikäli Haiderin puolue todella tulee mukaan hallitukseen.
Mitä tulee konkreettisiin seurauksiin, joita itse asiassa jo sivuttiinkin komission eilisessä lausunnossa, Euroopan unioni pyrkii edelleenkin työskentelemään tinkimättömästi perustamissopimuksia kunnioittaen, ja näin toimiessaan se tulee luonnollisestikin seuraamaan tiiviisti Itävallan tulevan hallituksen toimia. Yhteisön kehys muodostaa aivan oman, erikoislaatuisen kokonaisuutensa, jota ohjaavat hyvin konkreettiset poliittiset ja oikeudelliset säännöt, joten myös siihen liittyvät menettelytavat ovat erityislaatuisia. Näin ollen pyrimme takaamaan, että yhteisön koneiston toiminta ei häiriinny tämän tilanteen johdosta.
(Jatkuvia suosionosoituksia)

Prodi
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio kokoontui eilen aamulla ja teki päätäntävaltansa puitteissa ja kaikkien kollegion jäsenten tahdosta erittäin merkittäviä poliittisia päätöksiä. Jo eilen se ilmoitti jakavansa unionin 14 jäsenvaltion ilmaiseman huolen, johon puheenjohtajan edustajat ovat yhtyneet. Tänään täällä edessänne voin toistaa nämä huolenaiheet koko kollegion nimissä.
Sallikaa minun ennen kaikkea pyytää painokkaasti teitä kiinnittämään huomionne siihen, mikä tällaisessa tilanteessa on komission poliittinen rooli.
Samoin kuin parlamentti myös komissio on unionin ylikansallinen toimielin, jolla ei sen vuoksi ole kahdenvälisiä diplomaattisia suhteita jäsenvaltioihin.
Komission poliittinen rooli on voimakkaampi ja selkeämpi nimenomaan hetkellä, jolloin jatkuvuus, johdonmukaisuus ja unionin arvojen puolustaminen näyttävät olevan uhattuina.
Arvoisat parlamentin jäsenet, meidän on muistettava, että Rooman sopimukseen ei sisälly minkäänlaisia määräyksiä jäsenvaltion pakolla tai vapaaehtoisesti tapahtuvasta erottamisesta. Tämä johtuu siitä, että ajattelutapa, koko tämän erikoislaatuisen rakennelman, eli Euroopan unionin, edellytys on se, että tullessaan unionin jäseneksi jokainen valtio hyväksyy täysin ja lopullisesti sen perusperiaatteet. Lisäksi perustamissopimuksissa on täsmällisiä määräyksiä, joiden avulla voidaan varmistaa se, että näitä periaatteita kunnioitetaan.
Tältä kannalta asiaa tarkastellen komissio hylkäisi roolinsa, mikäli se luopuisi ylläpitämästä työsuhteita Itävallan, samoin kuin minkä tahansa jäsenvaltion, kanssa.
Arvoisat parlamentin jäsenet, kun yksi unionin jäsenvaltio joutuu vaikeuksiin, koko unioni on vaikeuksissa.
Vahvan ylikansallisen toimielimen velvollisuus ei ole yhden jäsenensä eristäminen vaan sen sitouttaminen erottamattomasti omiin syvimpiin arvoihinsa. Tämän velvollisuutensa täyttämiseen komissio aikoo omistautua erittäin päättäväisesti.
Toisaalta ei liene tarpeen sanoa, että komissio jatkaa Itävallan tilanteen kehityksen seuraamista askel askeleelta. Euroopan unioni ei näet voi olla olemassa vailla vapauden, demokratian ja ihmisoikeuden kunnioituksen periaatteita. Nämä ovat unionin perusta. Ne ovat unionin koko olemassaolon syy, ne ovat sen uskonnosta, alkuperästä ja olosuhteista riippumattoman kaikkien ihmisten ja kansojen kunnioittamisen juhlallisen velvoitteen tulos ja heijastus, johon kaikki jäsenvaltiot ovat sitoutuneet.
Nämä periaatteet ovat yhtä oikeusvaltion kunnioituksen kanssa ja komissio, joka on oikeusvaltion takaaja, puolustaa niitä taipumattomasti. Puutumme mitä ankarimmin pienimpäänkin ihmisten ja minkä tahansa vähemmistön oikeuksiin kohdistuvaan loukkaukseen.
Eurooppa, kuten erään jäsenehdokasvaltion parlamentin jäsen minulle sanoi, on vähemmistöjen unioni, ja sellaisena se edellyttää kaikilta syvää kunnioituksen tunnetta.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, sallikaa minun esittää eräs toinen, aivan lyhyt ajatus.
Yli 900 vuoden ikäinen Bolognan yliopisto, oma alma materini, on maailman vanhin yliopisto. Eräässä sen kauneimmista saleista seinillä on yhä näytteillä niiden opiskelijoiden ja opettajien vaakunat, jotka vuosisatoja sitten valitsivat tuon yliopiston tiedon tyyssijakseen. Siellä on yhä yli 7000 vaakunaa kaikkialta Euroopasta, Transilvaniasta Englantiin.
Jo tuolloin Eurooppa oli tätä: tila, jossa aatteet levisivät valtakuntien rajoista ja sen ajan politiikan asettamista rajoituksista piittaamatta: yhteisö, joka jakoi arvot, ihanteet ja tiedon. Euroopan historia ei ole kutoutunut ainoastaan kulttuurivaihdon, tietämyksen laajenemisen ja lujien, jaettujen arvojen ytimen ympärille. Yliopistojen vaakunoiden lisäksi jokaisessa Euroopan kylässä tai pienessä kaupungissa on sodissa kaatuneiden muistoksi pystytettyjä patsaita todistamassa maanosamme traagisista vaiheista.
Keskeytymättömät sodat ja selkkaukset leimasivat Euroopan historiaa vuosisatojen ajan. Euroopassa, sivistyksen kehdossa, ovat tapahtuneet ihmiskunnan historian hirvittävimmät julmuudet. Tästä syystä päätin puheenjohtajuuteni ensimmäisenä tekona matkustaa pyhiinvaellusmatkalle Auschwitziin, jonka nimikin on muistamisen symboli, voidakseni paikan edellyttämän hiljaisuuden myötä ilmaista lujasti ja vahvasti, että Eurooppa ei unohda, ja toistaakseni, että tämän päivän ja huomisen Eurooppa on, se ei voi olla olematta, ja se on aina oleva vapauden, oikeuden, turvallisuuden ja rauhan unioni.
Vapaus, oikeus, turvallisuus ja rauha: tätä Euroopan unioni on näet ollut ja tätä Euroopan unioni on nyt. Juuri päättyneen vuosisadan erikoislaatuisimman, rohkeimman ja onnistuneimman poliittisen rakennelman on onnistunut taata kansalaisilleen vapaus, oikeus, turvallisuus ja rauha. Tämän yhdistynyt Eurooppa tahtoo alkavalla vuosisadalla tarjota niille, jotka valmistautuvat osallistumaan siihen.
Tänä iltapäivänä, juuri tällä hetkellä, minun piti olla Leuvenin yliopistossa yhdessä Ranskan pääministerin ja Maailman terveysjärjestön pääjohtajan, rouva Brundtlandin kanssa vastaanottamassa kunniatohtorin arvoa.
Saavun tuohon seremoniaan hieman myöhässä, mutta uskon, ettei ole oikeampaa tapaa osoittaa kunnioitusta yliopistolle, joka on eräs eurooppalaisen tietämyksen korkeimmista symboleista, kuin tulla tänne parlamenttiin, joka on kansallisen itsemääräämisoikeuden korkein ilmaus, todistamaan, että minä itse olen henkilökohtaisesti sitoutunut ja Euroopan komissio on kiihkeästi sitoutunut puolustamaan sellaisia periaatteita, jotka ovat yhtenäisen Euroopan kulmakivi.
(Suosionosoituksia)

Poettering
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraattien) ja Euroopan demokraattien ryhmä seuraa Itävallan tapahtumia ja maan kehityksestä käytävää keskustelua huolestuneena ja jännittyneenä. Olemme käyneet ryhmässämme - myönnän sen mielelläni ja pidän sitä merkkinä ryhmämme vahvuudesta - kiihkeää keskustelua, eikä minkään aiemman ongelman tai asian kohdalla ole käytetty niin paljon puheenvuoroja kuin ryhmässämme nyt, ja kiitän kaikkia kollegoita siitä, että he ovat ilmaisseet kantansa niin vakavamielisesti.
Siten yksi asia on täysin selvä: Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraattien) ja Euroopan demokraattien ryhmä on yksimielinen kritisoidessaan Itävallan vapauspuolueen (FPÖ) puheenjohtajan useita lausuntoja. Me tuomitsemme hänen viime päivinä erityisesti Ranskan presidentti Jacques Chiracille ja Belgian hallitukselle esittämänsä tahdittomat lausunnot. Me torjumme ne erittäin päättäväisesti!

Me PPE-DE-ryhmässä puhumme ihmisarvon, oikeusvaltion sekä demokratian ja vapauden puolesta, ja näitä periaatteita ja arvoja me puolustamme puolueemme ulkopuolella sekä vasemmalla että oikealla.
(Suosionosoituksia)
Kristillisdemokraatit, jotka ovat ryhmämme tärkeä ydinosa - ja tätä monet eivät ehkä tiedä -, ovat syntyneet samoin ihmisarvoa halventaneen kansallissosialismin totalitarismin vastaisesta vastarinnasta, mutta myös ihmisarvoa halventavan kommunismin totalitarismin vastaisesta vastarinnasta.
(Suosionosoituksia)
Me edustamme myös tänään Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraattien) ja Euroopan demokraattien ryhmänä Euroopan yhdentymisen perustajaisien arvoja - Robert Schumanin, Alcide de Gasperin, Konrad Adenauerin ja Winston Churchillin ja monien muiden -, ja nämä Euroopan perustajien arvot ovat meidän arvojamme myös nyt vuonna 2000. Näihin periaatteisiin pohjautuu myös se arviointi, jonka kohdistamme edustamiemme jäsenvaltioiden ja myös hallitusten toimiin, menettelyyn ja sanoihin. Sanon tässä yhteydessä: me luotamme ystäviimme itävaltalaisessa eurooppalaisessa kansanpuolueessa.
(Suosionosoituksia)
On muistutettava siitä, että Itävallan kansanpuolue ÖVP on valmistellut Itävallan tietä Euroopan unioniin enemmän kuin mikään toinen puolue Alois Mockin ja Wolfgang Schüsselin myötävaikutuksella - toinen heistä oli kauppaministeri ja toinen ulkoministeri. Muistamme, että vuonna 1998, ja siitähän ei ole pitkä aika, kaikki täällä parlamentissa antoivat myönteisiä lausuntoja Itävallan puheenjohtajuudesta, ja Wolfgang Schüssel, Itävallan kansanpuolueen puheenjohtaja, toimi puheenjohtajuuden osalta erityisen innokkaasti ja päättäväisesti. Itävalta on nyt tehnyt valintansa, eikä valitsijoiden haukkuminen ole mielestäni järkevää. On muistutettava myös siitä, että hallitusneuvottelujahan käytiin Itävallan sosiaalidemokraattisen puolueen (SPÖ) kanssa. Pahoittelen sitä, että neuvottelut eivät olleet menestyksellisiä, mutta miksi ne eivät olleet sitä? Koska SPÖ:n ay-suuntautunut siipi ei ollut valmis myötävaikuttamaan siihen, mitä liittokansleri Klima oli luvannut...
(Suosionosoituksia oikeistolta, äänekkäitä välihuomautuksia vasemmistolta)
..., nimittäin taloutta ja julkistaloutta koskevaan saneerausohjelmaan. Se on totuus, ja olittepa miten äänekkäitä tahansa, te ette voi sysätä sitä syrjään halveksivilla lausunnoillanne! Me odotamme, että ÖVP:n johtama hallitus, jos sellainen syntyy, edustaa ja toteuttaa Euroopan kansanpuolueen arvojamme ja periaatteitamme, ja nämä periaatteet merkitsevät yksiselitteistä kaikkien ihmisten arvon ja kaikkia ihmisiä koskevan suvaitsevaisuuden tunnustamista ja erityisesti myös Euroopan yhdentymispolitiikan johdonmukaista jatkamista sellaisena kuin Itävallan tasavalta on harjoittanut sitä esikuvallisesti vuosikymmenten ajan. Me tulemme arvioimaan Itävallan hallituksen, jos ÖVP:n johtama hallitus syntyy, toimia sen perusteella, että oikeusvaltio, demokratia ja vapaus taataan, ja haluaisimme kiittää teitä, arvoisa komission puheenjohtaja, ja koko komissiota erityisesti siitä, että te ette antanut harkittua, tasapainoista ja Euroopan unionin sopimuksia vaalivaa lausuntoa vasta tänään, vaan myös jo eilen. Me olemme teidän puolellanne, kun on kyse siitä, että te pidätte itseänne sopimusten suojelijana, ja kulkekaamme siksi tätä tietä yhdessä! Me odotamme ja sanomme tämän Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraattien) ja Euroopan demokraattien ryhmänä: me haluamme oikeuden Euroopan, me haluamme rauhan Euroopan, me haluamme suvaitsevaisuuden Euroopan! Me emme halua eristämisen Eurooppaa, vaan haluamme yhdistää Euroopan kansat, jotta maanosallamme on 2000-luvulla tulevaisuus vapaudessa, demokratiassa ja rauhassa!
(Voimakkaita suosionosoituksia PPE-DE-ryhmältä)

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä haluaa lähettää nyt kolme viestiä Euroopan kansalaisille. Tehtäköön vielä selväksi se, että olemme täysin yksimielisesti kaikkien näiden viestien takana.
Ensinnäkin haluamme ilmaista kannattavamme ja yhtyvämme täysin neuvoston puheenjohtajan ja 14 jäsenvaltion julkilausumaan, koska olemme sitä mieltä, että tämä julkilausuma vastaa sitä arvoyhteisöä, jonka me kaikki yhdessä, ei vain yksi poliittinen voima, olemme rakentaneet. Kaikesta huolimatta tämä on arvoyhteisö, joka vastustaa tämän puolueen aatteita, jonka nimi on sarkastisella tavalla Itävallan vapauspuolue. Meidän rakentamamme Eurooppa on saanut alkunsa nimenomaan kaikkien kokemista katkerista tapahtumista, ja sosialistiryhmä tuomitsee ne loukkaukset, joita on lausuttu Ranskan tasavallan presidentille ja Belgian hallitukselle, mutta myös sosialisteille, jotka ovat myös Euroopan kansalaisia, sillä, hyvät parlamentin jäsenet, Itävallan sosialisteja pidetään tällä hetkellä maanpettureina. Sanon teille yhden asian: minä olen ollut monta vuotta maanpetturi, tai ainakin kenraali Franco sanoi niin.

Myös pääministeri Guterres kavalsi Salazarin, ja mielestäni PPE-ryhmän olisi myös myönnettävä tämä asia ja myös annettava kannatuksensa sille. Puheenjohtaja Prodi, lisäksi komissio on mielestäni toiminut perustamissopimusten valvojana. Muistutan kuitenkin puheenjohtaja Prodia siitä, että virkaanasettamiskeskustelun yhteydessä komissio puhui kuin Euroopan hallitus. Hallituksen on toimittava tarmokkaammin ja rohkeammin. Tätä pyydän nyt puheenjohtaja Prodilta.
(Suosionosoituksia)
Mitä kunnioittavimmin todella tehokasta komission jäsen Fischleriä kohtaan, koska eri kielillä on esitetty ristiriitaisia tietoja siitä, että puheenjohtaja Prodi olisi pyytänyt Fischleriä eroamaan, olisin hyvin kiitollinen, jos selvittäisitte tämän asian parlamentille.
Toiseksi, arvoisa puhemies, haluamme lähettää erittäin selkeän viestin Itävallan kansalle. Tämä on vetoomus sille Itävallan kansalaisten enemmistölle, joka ei äänestänyt Haideria, joka äänesti selkeästi demokraattisia vaihtoehtoja, joihin myös Eurooppa on sitoutunut - ja minun on todettava, että jos Schüssel oli valtionvarainministerinä, niin liittokansleri Vranitzkykin oli tukemassa Itävallan liittymistä. Politiikassa ei voi jakautua niin jyrkästi eri leireihin. Me kaikki vaikutimme osaltamme Itävallan liittymiseen yhteisöön. Se oli kaikkien eikä vain yhden ryhmän työtä. Näin ollen, arvoisa puhemies, mielestäni meidän oikeutemme ja velvollisuutemme on pyytää itävaltalaisia harkitsemaan asiaa uudelleen ja huolellisesti, sillä tällainen rutto, josta olemme Euroopassa jo joutuneet kärsimään, ei vahingoita ainoastaan Itävaltaa, vaan se saattaa myös levitä, ja sanon tämän historiaan vedoten.
Näin ollen, halusin tietää, aikooko PPE-ryhmä sen lisäksi, että se puolustaa Schüsseliä, joka tulee huolehtimaan kaikesta - kuten vuonna 1938 Chamberlain ja Daladier tekivät Münchenissä - ryhtyä toimiin Itävallan kansanpuoluetta vastaan, jos se jatkaa tätä mieletöntä hankettaan.
Kolmanneksi, jos emme nouse tätä luonnonvastaista liittoa vastaan, voin sanoa teille, hyvät parlamentin jäsenet, että Euroopan unionin päätavoitetta, joka on laajentuminen, voidaan pitää loppuun käsiteltynä asiana, sillä jos te olisitte tsekkejä, sloveeneja tai unkarilaisia, mitä mahtaisitte tuumata siitä, että naapurinne kohtelisi teitä rodun perusteella eikä haluaisi teitä rajojensa sisäpuolelle? Näin ollen, hyvät parlamentin jäsenet, tämä on mielestäni suuri päivä, jolloin poliittinen Eurooppa saa alkunsa. Tuemme neuvostoa ja uskomme, että meidän oikeutemme ja velvollisuutemme on kääntyä Itävallan kansan puoleen, jotta se harkitsisi vakavasti uudelleen tätä täysin mieletöntä vaihtoehtoa.
(Suosionosoituksia PSE-ryhmältä)

Cox
Arvoisa puhemies, ryhmäni suhtautuu myönteisesti tähän keskusteluun, koska kyse on eräänlaisesta rajapyykistä. Ensimmäistä kertaa nykyaikaisen Eurooppa-hankkeen historiassa seisomme kynnyksellä ja näemme äärioikeistolaisen puolueen päässeen osaksi valtavirtaa. Se on erittäin huolestuttavaa.
FPÖ väittää, että jos sen kirjallisuutta ja ohjelmaa lukee, sieltä löytyy paljon sellaista, mistä olemme samaa mieltä. Niin saattaa olla, mutta haluaisin tänään tuoda esille, että meillä liberaalidemokraateilla on pitkä ja vaikea kokemus Itävallan FPÖ-puolueesta kansainvälisessä liberaalijärjestössä Liberal Internationalissa.
Meillä oli jo vuonna 1986 syytä uskoa, etteivät Jörg Haiderin periaatteet tai asenteet olleet kunniallisia eivätkä nykyaikaisen liberalismin mukaisia. Marraskuussa 1991 keskusteltuamme asiasta pitkään Liberal Internationalin sisällä ja käytyämme useasti Wienissä puhumassa asioista pidätimme FPÖ:n oikeudet ja heinäkuussa 1993 erotimme sen järjestöstämme.
Erotimme sen järjestöstämme ja torjumme edelleen sen, mitä Jörg Haider nyt edustaa. Haluaisin kertoa teille, mitä tuo pitkä kokemus opetti meille. Riveissämme oli paljon niitä, jotka kehottivat "lukemaan tekstin". Riveissämme oli vielä enemmän niitä, jotka kehottivat "lukemaan piilotekstin", "katsomaan asiayhteyttä". Politiikassa sanat voivat olla yllyttäviä tai ne voivat olla sovittelevia. Havaitsimme, että Jörg Haider on sanaseppänä ollut rasismin ja muukalaisvihan ääni. Hän on mies, joka käyttää hyväkseen pelkoa ja haavoittuvuutta. Tästä syystä tämä keskustelu on tärkeä - osoitamme, että kun ääriainekset tulevat osaksi valtavirtaa, nyky-Euroopassa on tapahtumassa jotakin kauaskantoista.
(Suosionosoituksia)
Lisäisin kuitenkin, ettemme ole vihoissa Itävallan kansan kanssa. Kunnioitamme Itävallan kansan oikeuksia sen omaan demokratiaprosessiin. Puolustamme Itävallan kansan oikeuksia ja perustuslaillisia oikeuksia, mutta meillä Euroopan parlamentin jäsenillä on velvollisuus palauttaa mieliin perustamissopimuksemme 6 artiklassa mainitut perusarvomme - vapauden, demokratian ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen arvot. Kaikki järkevät ihmiset tässä parlamentissa ovat sitä mieltä, että nämä arvot ovat yleismaailmallisia ja jakamattomia ihonväristä, luokasta tai uskonnosta riippumatta. Meidän täytyy edistää ja puolustaa näitä arvoja ja sanoa kuitenkin samalla Itävallan kansalle: emme ole vihoissa teidän kanssanne.
Haluan sanoa puheenjohtajavaltio Portugalin aloitteesta, että tuemme sen henkeä ja sen taustalla olevaa poliittista aikomusta. Se ei välttämättä ole rakenteensa puolesta ihanteellinen aloite, mutta ymmärrämme, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että se on hyvin idealistinen, ja haluamme siitä syystä tukea sitä. Kannatan puheenjohtaja Prodin kanssa yhteisönä toimimisen menetelmää, ja meidän täytyy tarkastella perustamissopimuksen 6 ja 7 artiklaa. 7 artiklan mukaan jäsenvaltion oikeudet voidaan pidättää, jos se rikkoo vakavasti ja jatkuvasti perusarvojamme. Meidän täytyy toimieliminä keksiä keino, jolla voimme käyttää sitä kiintopisteenä ja antaa sille sisällön, niin että se olisi todellinen ja merkittävä. Sitten voimme yhdessä yhteisönä toimimisen menetelmää käyttäen kitkeä keskuudestamme tämän tautipesäkkeen.
Arvoisa puhemies, haluan sanoa pari sanaa Schüsselille. Schüssel on mies, jolla on kunnioitettava menneisyys Euroopan politiikassa. Hän aikoo nyt ratsastaa hallitukseen poliittisen tiikerin selässä. Hyvä Schüssel - olette ottamassa vastaan hyvin vakavaa, henkilökohtaista, kansallista ja eurooppalaista tehtävää. Tuo tehtävä, jonka te, Schüssel, otatte nyt vastaan, on yhteisön perussopimusten kirjaimen ja hengen kunnioittaminen.
Toteaisin lopuksi, arvoisa puhemies, että tämä keskustelu koskettaa demokraattisten arvojemme ja toimielintemme ydintä ja palauttaa mieliimme, että vapauden hinta on ikuinen valppaus. Kaikista maailman paikoista juuri tällä mantereella, joka on saanut kokea vastenmielisen rasismin ja kärsiä siitä menneisyydessä niin kalliiseen hintaan, meidän täytyy korostaa, että tämänpäiväinen keskustelu ei ole puuttumista jonkin valtion suvereeneihin oikeuksiin. Tämän demokraattisesti valitun unionin toimielimen täytyy itsepintaisesti korostaa, että emme eurooppalaisina salli sitä, että kelloa käännetään taaksepäin.
(Voimakkaita suosionosoituksia)

Lannoye
Arvoisa puhemies, Itävallan nykyiset tapahtumat ovat kovin vakavia. Euroopan unioni on nyt ensimmäistä kertaa tilanteessa, jossa joukossamme, eli neuvostossa, on mahdollisesti sellaisen puolueen edustajia, jonka puheet ja teot ovat selvästi Euroopan unionin arvojen vastaisia.
Esitän kolme tähän aiheeseen liittyvää huomiota, jotka kuvaavat ongelman vakavuutta. Itse olen sitä mieltä, että kyse on mahdollisesti ensiaskeleesta suuntaan, jossa äärimmäisyysliikkeen kannattajien kuuluminen jäsenvaltioiden hallituksiin on pian jokapäiväinen ilmiö. Olen niin ikään sitä mieltä, että tämä on äärimmäisen kielteinen poliittinen signaali niille hauraille demokratioille, joita Euroopan unioniin pyrkivät hakijavaltiot edustavat.

Lopuksi, olen sitä mieltä, että kyse on nykyisessä muodossaan olevan Euroopan unionin poliittisesta taantumisesta. Tämä merkitsee siis kielteisen signaalin lähettämistä myös unionin ulkopuolelle aina silloin, kun puhumme demokratian ja ihmisoikeuksien nimissä.
Jotkut ovat väittäneet, että sekaannumme Itävallan sisäisiin asioihin. Jotkut toiset taas ovat väittäneet, että kyse on itse asiassa Itävallan kansan tuomitsemisesta ja tulevan hallituksen nostamisesta syytettyjen penkille. Onko se muka syyttämistä, jos kiinnitämme huomiota siihen, mitä joku sellainen poliittinen johtaja on puhunut vuosikausien ajan, joka kannattaa ilmiselvästi kehityssuuntaa, joka edustaa kaikkea sitä, mitä me vastustamme? Syyttämistä ja Itävallan kansan tuomitsemista ei ole se, että sitä kehotetaan ystävällisesti varomaan mahdollisia tulevia kehityssuuntia omassa maassaan sekä tapahtumia, jotka saattavat turmella koko Euroopan ja joita eivät edusta niinkään mitkään radikaalit muutokset Haider on siihen käsittääkseni liian älykäs , vaan demokraattisten oikeuksien hidas häviäminen, niiden hidas häviäminen kulttuurien saastumisen myötä, mikä on äärimmäisen vaarallista.
(Suosionosoituksia)
Arvoisa puhemies, sallinette minun kiittää teitä puheenvuorosta, jonka käytitte parlamentin puolesta. Se oli paitsi osuva myös poliittisesti älykäs.
(Suosionosoituksia)
Haluaisin niin ikään kiittää neuvoston puheenjohtajaa hänen pitämästään päättäväisestä, osuvasta ja harkitusta puheesta.
(Suosionosoituksia) Lopuksi haluaisin osoittaa sanani puolueelle, johon puheenvuoromme on kohdistunut tahdottiinpa sitä sitten tai ei , nimittäin PPE-DE-puolueelle. Haluaisin osoittaa sanani jäsen Poetteringille ja epäsuorasti jäsen Martensille, joka on maanmieheni ja entinen kollegamme. Hyvä Poettering, olen kuullut, että olette seurannut Itävallan tapahtumia. Olisin toivonut, että olisitte kyennyt ennakoimaan ne ja ennen kaikkea tuomitsemaan puolueenne nimissä jo yksistään periaatteellisen liittoutumisen sellaisten ihmisten kanssa, jotka käyttävät verbaalista väkivaltaa, tekevät syntipukkeja heikoista, pitävät muukalaisvihaa lietsovia puheita ja suhtautuvat myötämielisesti natsismiin.
(Suosionosoituksia)
Hyvä Poettering, en kyseenalaista demokraattisia pyrkimyksiänne, mutta teette mielestäni nyt vakavan poliittisen virheen. Toteaisinkin nyt teille erään maineikkaan maanmieheni, Euroopan isänä tunnetun Paul-Henri Spaakin sanoin, ettei teidän ole vielä liian myöhäistä muuttaa mielipidettänne.

Wurtz
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on nyt ryhmäni näkemyksen mukaan sellaisen poliittisen ja eettisen haasteen edessä, jota vastaavaa sillä ei ole perustamisensa jälkeen vielä koskaan ollut. On toki ollut tilanteita, joissa jonkin jäsenvaltion hallitukseen on kuulunut jäseniä, joiden ajatukset ja toiminta ovat olleet ristiriidassa unionin edustamien arvojen kanssa. Avoimesti rasistinen, juutalaisvastainen ja muukalaisvihaa lietsova äärioikeisto on nyt kuitenkin raivannut tiensä yhteisömme johtomiesten yhteiseen rivistöön juuri Haiderin ja hänen liittolaistensa mukana.
Tällaisten tulevaisuudennäkymien siunaaminen merkitsisi lupaa kunnioittaa vaikka vastentahtoisestikin sellaisia näkemyksiä, jotka eivät ole kunnioittamisen arvoisia. Tämä tarkoittaisi sitä, että tuomittavat ilmiöt yleistyisivät koko Euroopassa ja että Euroopan toimielimien antamat juhlalliset, meitä yhdistävät julistukset perusarvoista joiden noudattamista aivan oikeutetusti vaadimme hakijavaltioilta päätyisivät paperisilpuksi.
Siksi tuemme puheenjohtajavaltion, 14 jäsenvaltion ja Euroopan parlamentin puhemiehen julkilausuman henkeä siinä mielessä, että toisin kuin komission latteassa ja moniselitteisessä kannanotossa tuon julkilausuman tarkoituksena on ottaa mittaa vaarasta ja hätkähdyttää.
Meidän ei tietenkään pidä heittää häpeän varjoa Itävallan kansan ylle. Kaikkien tulevien toimien tavoitteena on meidän silmissämme oltava Haiderin tuomitseminen siten, ettei Itävallan yhteiskunta joudu eristyksiin.
Itävallan demokraatit tarvitsevat solidaarisuuttamme nyt enemmän kuin koskaan. Wienin laajaan mielenosoitusliikkeeseen viime marraskuun 12. päivänä osallistuneiden on saatava tietää tähän uuteen tilanteeseen sopeutetuista toimista. Meidän on käytävä vuoropuhelua ja neuvoteltava heidän kanssaan sekä työskenneltävä heidän rinnallaan, jotta voimme yhdessä tarjota uusia näkymiä Itävallan kansalle.
Lopuksi meidän olisi syytä pohtia, kuinka tähän tilanteeseen on tultu. Tähän demokratian tulevan säilymisen kannalta oleelliseen kysymykseen ovat velvollisia vastaamaan ensi tilassa tietenkin Itävallan poliittiset vastuuhenkilöt, etunenässä ne, jotka ovat juuri ottaneet valtavan riskin antaessaan äärioikeistolle mahdollisuuden saada jalansijaa. Kukaan, ei myöskään Euroopan unioni, ei voi mielestämme olla pohtimatta syitä, joiden vuoksi joku häikäilemätön kansankiihottaja saa mahdollisuuden käyttää hyväkseen sellaisten poliitikkojen synnyttämiä turhaumia ja pelkoja, joiden sanomasta kansalaisten enemmistö ei saa mitään tolkkua. Kyllähän me keskustelemme aiheesta, mutta jokaisen meistä on pitemmittä puheitta kannettava oma vastuunsa asiassa.
(Suosionosoituksia)

Muscardini
Arvoisa puhemies, olisimme voineet keskustella välttämättömyydestä vahvistaa unionin perusperiaatteita, jotta voisimme yhdessä puolustaa niitä; sen sijaan meidän on väiteltävä viime päivinä tehdyistä muodollisista ja sisällöllisistä virheistä.
Pidämme tyrmistyttävänä niiden henkilöiden poliittista jääräpäisyyttä, jotka epäviisailla puheilla ovat vahvistaneet Haiderin asemaa Itävallassa ja tehneet unionin naurunalaiseksi, talloen perussopimuksen 7 artiklan jalkoihinsa ja ilmoittaen perustuslain vastaisista menettelyistä.
Emme ole koskaan aiemmin joutuneet osallistumaan näin vakavaan ja karkeaan puuttumiseen jonkin jäsenvaltion sisäisiin asioihin. Euroopan perusarvoista ei tietenkään voida luopua, ja tämän seikan osalta Italian hallituksen pääministeri on julistanut, että nämä periaatteet sisältyvät erääseen sopimukseen: hän mainitsi Kööpenhaminan sopimuksen, jota en tunne - kuten ei kukaan teistä -, koska sellaista ei ole olemassakaan. Ehkä hän viittasi Amsterdamin sopimukseen, jonka 6 artiklassa luetellaan eräitä periaatteita ja 7 artiklassa menettely, jolla voidaan todeta jäsenvaltion rikkovan vakavasti ja jatkuvasti 6 artiklassa mainittuja periaatteita. Tähän mennessä Itävallassa ei kuitenkaan ole tapahtunut mitään sen enempää vakavaa kuin jatkuvaakaan rikkomista. Puheenjohtajan julkilausuma ei ainoastaan ole puuttumista jäsenvaltion asioihin vaan se on myös syrjivä, sillä se antaa oikeuden rangaista yhtä kansaa ja kieltää sen oikeuden valita, ketä äänestää.
Tähän mennessä ei ole saatu aikaan poliittista yhteenkuuluvuutta edes järjestäytyneen rikollisuuden vastaisessa taistelussa tai kansanmurhan uhrien puolustamisessa; ei ole toteutettu vähimmässäkään määrin vakaata rahayksikköä tai taloutta, joka todella voisi torjua työttömyyttä ja köyhyyttä; silti unionin uskottavuus on tuhottu minuutissa kuvainkaatajille ominaisella raivolla. Sanktioita voidaan määrätä, mikäli perustamissopimuksia on loukattu, mutta ei silloin, kun hallitukseen otetaan demokraattisesti valittu puolue. Kuinka me muuten voisimme suhtautua kommunistisiin valtioihin, joissa kommunistit valitaan uudelleen: heitämmekö me heidätkin ulos unionista mikäli kommunistit otetaan hallitukseen, vai onko Stalinin perillisille kaikki sallittua?
(Suosionosoituksia oikeistolta) Toimielimet voivat ansaita kunnioitusta ja saada muut kunnioittamaan periaatteitaan vain diplomatian, vakuuttavuuden, kulttuurin ja solidaarisuuden avulla, eivät uhkailemalla, eivätkä perustuslain vastaisia keinoja käyttäen.
Kahdenväliset suhteet koskevat valtioita, ja siksi 14 jäsenvaltiolla ei ole mitään tekemistä näiden kanssa. Tässä Euroopan toimielimet tallotaan jalkoihin puolustettaessa poliittisesti puolueellisia ajattelutapoja kyvyttömyydellä, joka on ominaista puolueille, jotka ovat vasta vapautuneet totalitaarisista järjestelmistä ja jotka eivät edusta demokraattisia perinteitä.
Monet, liian monet seikat erottavat meidät Haiderista - kuten olemme monta kertaa kirjoittaneet - niiden joukossa hänen täysin italialaista Alto Adigea koskevat vaatimuksensa. Tämän me tiesimmekin: nyt joudumme ahdistuneina toteamaan, että unionin muut jäsenet näyttävät luopuneen sen demokraattisesta roolista.
Kannatamme laillisuutta ja kansojen ilmaisemaa demokratiaa sekä kansallisen itsemääräämisoikeuden kunnioittamista, niin kauan kuin se ei loukkaa perustamissopimuksen periaatteita tai ihmisoikeuksia. Uskomme Eurooppaan, mutta näyttää siltä, että muut ovat aloittaneet unionin hajauttamiskehityksen. Nämä ovat liian kiireisen laajentumisen sekä rooleihin ja tehtäviin liittyvän selvyyden puutteen seurauksia.
On toteutettu poukkoilevien markkinoiden Eurooppa, ei periaatteiden, oikeuksien ja politiikan Eurooppaa. Tässä ovat seuraukset! Näin ollen voimme vain pyytää komissiota jatkamaan sen maltillista työtä ja ilmaista arvonantomme niille, jotka tekevät työtä sen puolesta, että Itävallan kansan autonomia ja itsemääräämisoikeus säilyisivät, ja pyrkivät toimimaan niin, että tämä kansa pysyisi vapaana ja solidaarisena muita kansoja kohtaan.

Dupuis
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olemme kokoontuneet tänään istuntoon, jota leimaa tekopyhyys. Olemme tilanteessa, jossa neuvosto on onnistunut osoittamaan, että se vähät välittää Euroopan unionista tehdystä sopimuksesta ja että se toimii tavalla, jota ei voida mitenkään perustella tuon sopimuksen 6 ja 7 artiklalla, joissa annetaan lupa valtion tuomitsemiseen, jos se on syyllistynyt vakaviin ja jatkuviin rikkomuksiin. Itävallassa ei kuitenkaan ole näin tapahtunut. Olemme kyllä kaikki tietoisia siitä, että Itävalta on ottanut tiettyjä riskejä, mutta vakaviin ja jatkuviin rikkomuksiin se ei ole syyllistynyt.
Jos meidän on kerran sovellettava Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 ja 7 artiklan kriteereitä ja Kööpenhaminan kriteereitä toimielimiimme ja Euroopan unioniin, on aivan varmaa, ettei Euroopan unioni pystyisi täyttämään niitä unionin jäseneksi pyrkiviltä valtioilta vaadittuja kriteereitä, joita Itä-Euroopan valtioilta vaaditaan. Vakavista ja jatkuvista rikkomuksista puhuttaessa voisimme kenties mainita kaksi muuta jäsenvaltiota, nimittäin Italian ja Ranskan. Italia on ollut ensimmäinen ja Ranska kolmas maa, jossa tapahtuneet vakavat ja jatkuvat rikkomukset Euroopan neuvosto ja Strasbourgissa sijaitseva Euroopan yhteisöjen tuomioistuin ovat tuominneet. Hyvät belgialaiset kollegat, voimme mainita Belgiaa ravisuttaneen Dutroux' n tapauksen sekä kymmenet tiettyjen belgialaisten sieppaamat, pahoinpitelemät, raiskaamat ja murhaamat lapset, joita koskevat tutkimukset ovat edelleen kesken.
Hyvät kollegat, meillä on jäsenten kolmasosan niin halutessa mahdollisuus vaatia neuvostoa ja komissiota tutkimaan edellä mainitsemiani tapauksia. Meidän olisi syytä pohtia, miksi itävaltalaiset ovat hylänneet 10, jopa 13 vuotta kestäneen puoluevallan, joka on turmellut ja pilannut Itävaltaa samalla tavoin kuin se tekee tuhojaan nyt Italiassa, Belgiassa ja muissa unionin jäsenvaltioissa. Hyvät kollegat, meillä olisi todellakin aihetta pohtia, miksi 76 prosentilla belgialaisista ei ole minkäänlaista luottamusta maansa oikeuslaitokseen, miksi 56 prosentilla ranskalaisista ei ole minkäänlaista luottamusta maansa oikeuslaitokseen ja miksi 53 prosentilla italialaisista ei ole vähäisintäkään luottamusta maansa oikeuslaitokseen...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Titford
Arvoisa puhemies, oma ryhmäni, EDD-ryhmä, ja erityisesti oma puolueeni ovat hyvin huolissaan tästä keskustelusta. Emme voi tukea, emmekä tuekaan, millään tavalla Jörg Haiderin näkemyksiä tai politiikkaa, ja pahoittelemme hänen viittauksiaan Kolmanteen valtakuntaan. Pahoittelemme kuitenkin myös sitä, että parlamenttinne harkitsee puuttumista jonkin maan valitseman hallituksen politiikkaan, erityisesti Euroopan unioniin kuuluvan maan. Puolueeni Isossa-Britanniassa ei todellakaan ole rasistinen, mutta emme myöskään hyväksy kovin mielellämme Euroopan unionin valtaa tai sen puuttumista asioihin. Aiotteko puuttua Ison-Britannian parlamentin asioihin, jos meidät valitaan sinne?
Arvoisa puhemies, Itävallan kansa on puhunut valitsemalla Jörg Haiderin parlamenttiinsa. Se taisi antaa hänelle 28 prosenttia äänistä, joten sinne muodostetaan koalitiohallitus. Arvoisa puhemies, parlamenttinne pitäisi mielestäni odottaa, onko Haiderin puolueella vaikutusta tuon maan politiikkaan. Sitten, ja vasta sitten, voitte harkita, onko ihmisoikeuksia loukattu. Parlamenttinne voi harkita sopivia toimia tilanteen korjaamiseksi, ja sitten, arvoisa puhemies, ja vasta sitten parlamenttinne voi harkita puuttumista Euroopan unionin jäsenvaltion perustuslaillisiin asioihin.

Sichrovsky
Arvoisa puhemies, vapauspuolueen jäsenenä arvostan sitä, että muutamat kollegat tuntevat huolta Itävallan demokraattisesta kehityksestä. Te ihmettelette ehkä reaktiotani, kun totean, että ymmärrän henkilökohtaisesti sen Itävaltaan kohdistuvan erityisen herkkätunteisuuden, joka koskee ihmisoikeuksien, omaa menneisyyttä koskevan vastuuntuntoisuuden ja demokratian vakauden arvostamista.
Itävallan on itse kannettava vastuu arveluttavasta imagosta, joka sillä perustellusti tai perusteettomasti usein on ulkomailla. Hallituksemme ovat kieltäytyneet vuosikausia tunnustamasta osasyyllisyyttämme toisen maailmansodan kauheuksiin ja kieltäytyneet oikeutetusta hyvityksestä juutalaisille uhreille ja pakkotyöläisille, mikä on myötävaikuttanut olennaisesti tämän kielteisen kuvan syntymiseen. Nyt Itävallan vapauspuolue (FPÖ) on liittynyt hallituskoalitioon Itävallan kansanpuolueen (ÖVP) kanssa 3. lokakuuta 1999 pidettyjen vaalien perusteella, joissa vanhaa hallitusta ei valittu jatkamaan. Se on valtion kansalaisten oikeus, koska se on demokratian perusperiaate. Itävallan sosiaalidemokraattisen puolueen (SPÖ) ja kansanpuolueen välisten neuvottelujen kariutumisen jälkeen sosialistit yrittivät muodostaa vähemmistöhallituksen ja pyysivät siihen tukea FPÖ:ltä.
(Välihuomautuksia)
Meille tarjottiin kolmea ministerinsalkkua - teidän tarvitsee tarkistaa se vain lehdistä -, juuri sille puolueelle, joka leimataan täällä parlamentissa fasistiseksi puolueeksi! Kun hylkäsimme odottamatta tämän tarjouksen, alkoi kiihkeä ajojahti ja propaganda, jota emme ole ymmärtäneet tähän päivään mennessä. FPÖ on yksi Itävallan poliittiseen maisemaan vakiintuneista puolueista. Sen edustaja on pääministerinä yhdessä yhdeksästä osavaltiosta ja se on mukana kaikissa muissa hallituksissa. Niin monet itävaltalaiset kysyvät nyt, miksi heidän demokraattinen päätöksensä tulkitaan yhtäkkiä fasistisen ajatustavan ilmentymäksi, ja miksi ajojahti alkoi vasta, kun vapauspuolue kieltäytyi tukemasta SPÖ:n vähemmistöhallitusta.
Tässä asiassa on meneillään tuomitseminen etukäteen, joka - puuttumatta ohjelmaamme - alentaa Euroopan historian karmeimman ajanjakson poliittiseksi spektaakkeliksi. Tunnen suurta vastenmielisyyttä, kun jotkut vastustajistamme käyttävät miljoonien ihmisten kuolemaa keskitysleirien kaasukammioissa hyväkseen halvassa propagandassa, kuten italialainen parlamentin jäsen Bertinotti, joka syytti Jörg Haideria eilen Italian TV:ssä juutalaisten joukkotuhon kiistämisestä. Hävetkää, hyvä kollega! Vaikka teiltä loppuvatkin kaikki poliittiset argumentit, teillä ei ole oikeutta käyttää surmattuja hyväksenne halvassa propagandassanne.
Teistä ei tule täällä fasismin vastustajaa, jos te leimaatte demokraattisesti valitun poliitikon natsiksi! Päinvastoin, te pilkkaatte kansallissosialismin todellisia uhreja ja vähättelette fasistisia diktatuureja. Te toimitte omien ennakkoluulojenne perusteella, pidättäydytte kaikista poliittisista väittelyistä ja toimitte juuri sillä tavalla, jota vastaan väitätte taistelevanne. Hyökkäykset Itävallan uutta hallitusta kohtaan ja yritys vaikuttaa yhden jäsenvaltion politiikkaan ovat loukkaus Itävallan väestöä kohtaan. Olemme siksi kiitollisia komission erinomaisesta tavasta suhtautua asiaan.
Uusissa koalitiosopimuksissa on kyse demokratiauudistuksesta, opposition oikeuksista, sitoumuksesta maksaa vahingonkorvauksia pakkotyöläisille...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Stenzel
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, haluaisin tehdä aluksi yhden asian täysin selväksi: Itävallassa ei ole vaaraa yksipuoluejärjestelmän tai oikeistolaisen totalitaarisen järjestelmän uudelleentulemisesta. Itävalta on vakaa demokratia, jossa ihmisoikeudet ja perusvapaudet taataan perustuslailla ja jossa niitä suojellaan riippumattoman oikeuslaitoksen avulla. Itävalta on avarakatseinen maa, jossa muukalaisvihalla ja syrjinnällä ei ole sijaa.
Se, mitä Itävallassa tapahtuu, on täysin normaali vallanvaihtoprosessi sellaisten demokraattisten vaalien jälkeen, joilla vanhaa järjestelmää ei valittu uudelleen ja joissa etsittiin ja löydettiin vakaa parlamentaarinen enemmistö tarvittaviin taloudellisiin ja yhteiskunnallisiin uudistuksiin. Itävallassa tulee olemaan toimiva enemmistö samoin kuin toimiva oppositio. Itävallan kansanpuolue ÖVP, jota edustan tässä parlamentissa, oli ja on puolue, joka on ajanut aina johdonmukaisesti maani yhdentymistä EU:hun ja joka tuntee olevansa erittäin sitoutunut Euroopan unionin arvoyhteisöön samoin kuin sen syventämistä ja laajentamista koskeviin poliittisiin peruslinjoihin.
Me kunnioitamme ja hyväksymme tämän keskustelun ja ymmärrämme myös sen huolen, joka on ilmaistu monissa jäsenvaltioissamme Itävallan tulevaisuuden osalta. Me ymmärrämme sen, koska me tiedämme, että meillä on lähimenneisyytemme vuoksi tätä nykyä myös erityinen poliittinen vastuu. Maamme ei ollut vain Hitlerin diktatuurin ensimmäinen uhri, vaan monet itävaltalaiset olivat myös syyllisiä, vaikka torjunkin kaikenlaisen kollektiivisen syyllisyyden.
Itävalta on löytänyt tiensä Euroopan unioniin aivan erityisesti myös Itävallan kansanpuolueen ÖVP:n ansiosta. Maani paikka ei ole Euroopan unionin ulkopuolella, vaan Euroopan unionin sisällä...

..., nimittäin kaikkine oikeuksineen ja velvollisuuksineen! Myös tulevaa hallitusta on arvioitava siksi sen mukaan, mitä arvoja ja periaatteita se tunnustaa hallitusohjelmassaan, eikä sen mukaan, mitä etukäteistuomioita osaksi poliittiset vastustajat, mutta osaksi myös kansainväliset tiedotusvälineet levittävät. Sitoutuminen ihmisoikeuksiin, demokratiaan ja oikeusvaltioon, Itävallan menneisyyden roolin avoimeen tarkastelemiseen ja 1900-luvun suurinta ihmisyyttä vastaan tehtyä rikosta, juutalaisten joukkotuhoa, koskevan tiedon välittämiseen eteenpäin löytyy myös Itävallan kansanpuolueen ja Itävallan vapauspuolueen tulevan koalitiohallituksen periaatesopimuksesta.
Puolueeni tulee takaamaan sen, että maani pysyy edelleenkin Eurooppa-poliittisessa kurssissaan ja eurooppalaisen arvoyhteisön maaperällä!
(Suosionosoituksia)

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat komission edustajat, tämä on musta päivä Itävallalle ja Euroopalle. Sitä eivät voi muuttaa mitenkään myöskään jäsen Sichrovskyn valheet tai jäsen Stenzelin tyynnyttelevät sanat. Sillä tähän on nyt tultu: kaksi vastuuntunnotonta ja valtapyrkimysten myrkyttämää poliitikkoa markkinoi Itävallan imagoa, poliittista roolia ja osaksi myös taloudellisia etuja!
(Suosionosoituksia, välihuomautuksia)
Te vaihdatte tämän pääministerin asemaa ja hallitukseen osallistumista vastaan. Te mukaudutte siihen, että Itävallasta tulee arvostetun maan sijasta lainsuojaton maa, samoin kuin te mukaudutte maan ja sitä kautta osaksi myös sen kansalaisten uhkaavaan eristämiseen. Pidän - kuten monet, jotka ovat taistelleet vuosikausia Haideria ja hänen politiikkaansa vastaan, erityisesti sosiaalidemokraattisen valtuuskunnan kollegani täällä parlamentissa - yhtä jos toistakin kansainvälisen valtioyhteisön ilmoitettua toimenpidettä, sikäli kun ne eivät kohdistu hallitukseen ja sen edustajiin, raskaana ja myös kohtuuttomana.
Kritiikkini ja - sanon sen avoimesti - suuttumukseni kohdistuu kuitenkin yksinomaan niihin, jotka ovat aiheuttaneet ja aiheuttavat nämä reaktiot, Schüsseliin ja Haideriin ja heidän puolueisiinsa...

...mukaan luettuina myös niiden edustajat täällä parlamentissa. Kollega Poettering, tämä on mielenkiintoista: te olette nyt lähes yhtä vaikeassa tilanteessa kuin minä, vaikkakin eri syistä, sillä teidän on puolustettava jotakin, jota ette halua puolustaa. Te puolustatte Schüsseliä - teidän on nähtävä tämänpäiväinen Schüssel, jonka kutsu kristillisdemokraattisen puolueen edustajien huipputapaamiseen peruttiin kuulemani mukaan äskettäin.
Nyt on kyse siitä argumentista, jota myös kollega Poettering on käyttänyt, että Haiderilta voitaisiin viedä harhakuvitelmat vain silloin, kun hänet integroidaan poliittiseen järjestelmään. Väitän kuitenkin, että hänet voidaan integroida ja tullaan integroimaan yhtä huonosti tähän meidän poliittiseen järjestelmäämme ja tähän Eurooppaan kuin muut äärioikeistolaiset liikkeet. Sillä, joka elättää itsensä ulkomaalaisiin ja vähemmistöihin kohdistuvilla ennakkoluuloilla ja ruokkii näitä ennakkoluuloja, jonka ohjelmana on ahdasmielisyys ja ennakkoluuloisuus, joka vaalii moukkamaista käytöstä ja ylimielisyyttä kansainvälisissä suhteissa ja joka ei ole tehnyt vielä kertaakaan yksiselitteistä ja selkeää pesäeroa kansallissosialismiin, ei ole tarkoitusta eikä valmiutta integroitua!
(Suosionosoituksia)
Konservatiivit ovat syyllistyneet siihen suureen historialliseen virheeseen, että he ovat menneet vapaaehtoisesti sänkyyn suden kanssa ja odottavat, kunnes tulevat syödyksi. Niin sutta - vaikkakin Itävallan kansanpuolueen (ÖVP) uhrautuessa - ruokitaan sen taltuttamisen sijaan. Ymmärrän, että Eurooppa ja sivistynyt maailma haluavat olla mahdollisimman vähän tekemisissä sellaisen hallituksen kanssa. On kuitenkin olemassa myös toinen Itävalta, se Itävalta, joka on osoittanut useiden tuhansien ihmisten muodossa mieltään Itävallan vapauspuolueen FPÖ:n hallitukseen osallistumista vastaan ja joka tulee jatkossakin osoittamaan mieltään tätä hallitusta vastaan. Pyydän Eurooppaa tukemaan ja auttamaan tätä Itävaltaa!
(Suosionosoituksia)
Mitä vahvempi Euroopasta tulee ja mitä valppaammin se seuraa autoritaarisia suuntauksia Euroopassa, sitä menestyksellisemmin me voimme taistella äärioikeistolaisuuden juuria vastaan. Sillä Eurooppa on nyt ja tulevaisuudessa vahvin tae muukalaisvihaa ja kansankiihotusta tai jopa barbaarisuuteen palaamista vastaan. Tukekaa Itävallan kansaa tätä hallitusta vastaan!
(Suosionosoituksia)

Hautala
Arvoisa puhemies, tämä hetki on historiallinen, koska nyt meille kaikille on vihdoin aivan selvää, että Euroopan unionista on vähitellen kehittynyt arvojen yhteisö. Me havaitsemme tämän nyt, kun yhden jäsenvaltion hallitukseen on tulossa puolue, josta tiedetään, ettei se kunnioita kaikkia näitä arvoja. Haluan myös todeta, että neuvoston piiristä tullut neljäntoista valtion kannanotto oli oikeutettu, koska tässähän on eräällä tavalla kyse myös Euroopan unionin hallituksen kokoonpanosta, jolloin tämä asia kuuluu myös neuvostolle, se ei ole pelkästään Itävallan sisäinen asia.
Parlamentin jäseninä meidän tulee erityisesti korostaa sitä, että aloitettu työ perusoikeuksien vahvistamiseksi on entistäkin tärkeämpää. On entistäkin tärkeämpää, että ihmisarvojen kunnioitus ja loukkaamattomuus sekä vähemmistöjen oikeudet, myös kaikkien Euroopan unionin alueella asuvien ihmisten oikeudet, ovat olennainen osa Euroopan unionin oikeusvaltioperiaatetta ja tämän takia perusoikeuksien asiakirjasta onkin tehtävä myös juridisesti sitova. Se ei saa jäädä ainoastaan julistukseksi. Yhtä tärkeää on, että tuetaan Itävallan demokraattisia voimia, eihän kukaan meistä halua eristää Itävaltaa. Me tiedämme, että suurin osa itävaltalaisista kunnioittaa näitä arvoja. He ovat myös osoittaneet mieltään; kaikki mielenosoitukset eivät ole tapahtuneet Itävallan ulkopuolella. Liikkeellä on varmasti paljon myös protestiäänestäjiä, jotka ovat pitkään halunneet muutosta Itävallan politiikkaan. Mielestäni parlamentin tulee tukea näitä demokraattisia voimia. Vetoan myös Itävallan presidenttiin, että hän tutkisi vielä kaikki mahdollisuudet saada kokoon demokraattisten voimien muodostama hallitus.

Bertinotti
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tahtoisin vain korostaa sellaisen suhtautumistavan arvoa, josta ryhmämme puheenjohtaja Francis Wurtz hetki sitten mainitsi.
Arvostan neuvoston puheenjohtajan päätöslauselmaa ja 14 jäsenvaltion kantaa niiden kieltäytyessä virallisista suhteista Itävallan hallituksen kanssa mikäli Jörg Haiderin puolue otetaan hallitukseen.
Tämä korostuksemme on sitäkin merkittävämpi siksi, että me, kuten tunnettua, olemme oleellisesti eri mieltä Euroopassa harjoitetuista politiikoista: sen talous- ja sosiaalipolitiikasta, sen demokratiavajeesta, näiden samojen valtioiden sekaantumisesta Balkanin alueen dramaattiseen sotaan. Tämä mielipiteiden eroavaisuus korostaa vielä enemmän tänään ilmaisemaamme arvonantoa: se on poikkeuksellinen seikka, koska myös uhka irrationaalisen ja uusnatsistisen elementin uudesta noususta Euroopassa on poikkeuksellista. Tämä vaara ei koske vain Itävaltaa, vaan koko Eurooppaa. Puhumme itsestämme, emme Itävallasta. Tunnemme ne sosiaaliset syyt, jotka yhdessä työttömyyden ja epävarmuuden kanssa vahvistavat taipumusta tuohon suuntaan; tunnemme sen kulttuuriset osasyyt - muukalaisvihamieliset, rasistiset syyt - mutta emme voi olla toteamatta näiden äärioikeistovoimien kyvyttömyyttä ja haluttomuutta tehdä tiliä natsismin kanssa, sitä mahdollisuutta, että Euroopassa saatetaan luoda räjähdysaltis sekoitus.
Puhutaan Alppien alueesta, puhutaan kaikista valtioistamme: ollaan luomassa olosuhteita, joiden vallitessa demokratiaa ja eurooppalaista sivistystä uhkaava vaara voi jälleen syntyä. Kannanotossaan puheenjohtajavaltion edustaja osoitti olevansa tietoinen tästä sivilisaation draamasta. Eurooppa osoittaa, ettei se ole unohtanut Auschwitzia; Eurooppa löytää oman sielunsa. Nyt sen kuitenkin tulisi toimia johdonmukaisesti, ja aivan ensimmäiseksi johdonmukaisuutta vaadittaisiin komissiolta, joka kuitenkin on osoittanut tässä asiassa sumeutta ja horjuvuutta, mikä entisestään korostaa puheenjohtajan kannan arvoa. Tällä tavoin komissionkin tulisi korjata toimiaan.

Gobbo
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ihmisoikeuksien, vapauden ja kansojen itsemääräämisoikeuden keskeistä demokraattista periaatetta kunnioittaen ja kaikkia uuden tai vanhan fasismin, natsismin ja kommunismin muotoja vastaan, ja ottaen huomioon sen, että kaikki aiemmat puhujat ovat puhuneet Itävallan kansan itsemääräämisoikeudesta, huomaamme tänään, että juuri tämä parlamentti kieltää tämän oikeuden.
Luettaessa Itävallan liberaalidemokraattisen puolueen ohjelmaa ei paljastu sellaisia seikkoja, jotka oikeuttaisivat syytökset hyökkäyksestä perustamissopimuksen 6 artiklassa määrättyjä vapauden, demokratian ja ihmisoikeuksien kunnioituksen periaatteita vastaan.
Tahtoisin sen sijaan kiinnittää kollegoideni huomion siihen, että vuorossa oleva puheenjohtajavaltio, joka suhtautuu niin kriittisesti Itävaltaan, on hiljattain luovuttanut Macaon asukkaat Kiinan demokraattisen kansantasavallan hallintoon. Kenties kuitenkin juuri tällä hetkellä on unionin demokratian vahvistamisen kannalta järkevää eristää Itävalta ja syyllistää Itävallan kansalaisten demokraattisesti valitsema puolue ja toisaalta ottaa Eurooppaan Turkin Harmaat sudet.

Vidal-Quadras Roca
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, keskustelemme erittäin vakavasta asiasta. Kyse ei ole sen enemmästä eikä vähemmästä kuin siitä, että erään jäsenvaltion hallitukseen osallistuu sellainen poliittinen puolue, jonka opit ja periaatteet eivät sovi yhteen niiden peruskäsitteiden ja sen perusmoraalin kanssa, jotka ovat unionin innoittajina ja jotka on sisällytetty unionin perustamissopimuksiin.
Jo se, että lukee Itävallan vapauspuolueen poliittisen ohjelman 4 luvun 1 kohdan, riittää horjuttamaan kenen tahansa demokraattista tietoisuutta. Etnisen ryhmän nostaminen määrääväksi tekijäksi kansan määrittelyssä ja väittämät yhden etnisen ryhmän paremmuudesta muihin verrattuna, kuten tähän kohtaan on kirjoitettu, herättävät henkiin vanhoja haamuja juuri taakse jättämältämme vuosisadalta, jota jotkut historioitsijat ovat kuvanneet kauheuksien vuosisadaksi, kauheuksien, jotka Haiderin poliittisen ohjelman filosofia, jota on mahdoton hyväksyä, loihtii taas esiin hämmästyneiden silmiemme edessä.
On selvää, että Itävallan kansa on riippumaton ja että meidän on kunnioitettava toisen jäsenvaltion sisäisiin asioihin puuttumattomuuden periaatetta. Ongelma ei kuitenkaan ole tämä. Ongelma on siinä, voiko unioni suhtautua välinpitämättömästi siihen, että jäsenvaltio muodostaa hallituksen, johon osallistuu puolue, jolla on tällaisia piirteitä. Meidän vastauksemme tähän tärkeään kysymykseen on "ei".
Riippumatta strategisista tai taktisista näkökohdista, riippumatta mahdollisesta sopimattomaan käytökseen liittyvistäsyytöksistä vapauttamisesta, riippumatta puolueen tai vaaliliittojen intresseistä ja niiden yläpuolella parlamentin kansanpuolueen ryhmän espanjalaiset jäsenet ilmaisevat täydessä yhteisymmärryksessä Espanjan kansanpuolueen ja Espanjan hallituksen kanssa yhtyvänsä ehdottomasti ja täysin puheenjohtajavaltio Portugalin 31. tammikuuta antamaan julkilausumaan niin sisällön, sävyn kuin sen merkityksenkin osalta.
(Suosionosoituksia)
Konrad Adenauer sanoi kerran tiesin mistä hän puhui , että varmin tapa rauhoittaa tiikeri on antaa sen hotkaista sinut suuhunsa. Historia on yhteenveto niistä asioista, jotka olisi voitu välttää. Tämän vuoksi, arvoisa puhemies, rakkaat kollegat, unionin ja parlamentin on lähetettävä täysin selvä signaali siitä, että ne vastustavat suvaitsemattomuuden, muukalaisvihan ja totalitarismin tiikeriä, ettei meidän tarvitsisi lisätä taas yhtä virhettä pitkään vallasta luopumisten, periksi antamisten ja opportunismin sallimisen ketjuun, joka on leimannut Euroopan menneisyyttä, josta olemme niin kalliisti maksaneet.
(Voimakkaita suosionosoituksia)

Lienemann
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, unionimme rakentuu ajatukselle "ei koskaan enää", joka tarkoittaa "ei koskaan enää muukalaisvihaa, keskitysleirejä, juutalaisvihaa, ei koskaan enää kiihkeää kansallismielisyyttä tai sotia". Euroopan unionin ainoa mahdollinen kehityssuunta on se, että se haluaa päästä yli tästä 1900-luvun hirveästä menneisyydestä, joka tappoi kaikki inhimillisyyden ihanteet Euroopasta ja joka on edelleen täyttä nykypäivää.
Jos jokin hallitus jossakin päin Eurooppaa liittoutuu uusfasistien kanssa, on väärin ajatella, että se olisi puhtaasti tuon valtion sisäinen asia, sillä unionimme ei koostu mistään rinnakkaisista kansallisvaltioista, jotka voisivat järjestellä keskinäisiä asioitaan tulevaisuutensa petaamiseksi. Unioni on tulevaisuuden yhteisö, jossa kaikkien osapuolten ja kaikkien demokratioiden on taisteltava ratkaisujen löytymiseksi tilanteessa, jossa on kyse elintärkeistä asioista ja arvoista, jotta menneisyyden virheet eivät enää toistuisi.
Meidän on otettava opiksi menneisyydestämme. Kun Adolf Hitler valittiin 1930-luvulla demokraattisilla vaaleilla tosin vähemmistön edustajana valtiopäiville, moni ei pitänyt valintaa kovinkaan vaarallisena. Ja jäsen Poettering, jotkut oikeistoon kuuluneet miehet ja naiset ajattelivat tuolloin maassani ja kenties myös muualla , että Hitler on parempi valinta kuin kansanrintama. He sivuuttivat nurkkakuntaisella riitelyllään olennaisen, ja murhenäytelmä pääsi toteutumaan.
Meidän on reagoitava nopeasti, voimakkaasti ja yhtenäisenä rintamana. Jäsen Poettering, olisin toivonut, että olisitte puhunut Itävallan presidentille, sillä olemme hyvinkin tietoisia siitä, että hän on erittäin vaivautunut tuosta maansa hallituksen tekemästä viheliäisestä liitosta. Meidän on siis reagoitava nopeasti ja voimakkaasti. Perustamissopimuksessa luonnollisesti määrätään pidäkkeistä, jos tilanne alkaa käydä sietämättömäksi, sanoisin jopa "peruuttamattomaksi". Historia on opettanut, että fasistit kääntävät takkinsa aina kulloisenkin tilanteen mukaan. Ensin he puhuvat populistiseen sävyyn ja lietsovat muukalaisvihaa, minkä jälkeen he leppyvät kelvatakseen eri instituutioihin, joihin he soluttautuvat ja jotka he turmelevat vähitellen siirtyäkseen jonakin kauniina päivänä sanoista tekoihin. Mutta tuolloin onkin jo liian myöhäistä. Näin ollen perustamissopimukseemme sisältyy edellä mainitsemiani pidäkkeitä sellaisten tilanteiden varalle, jolloin on jo liian myöhäistä. Emme ole kuitenkaan vielä tuollaisessa tilanteessa, joten meidän onkin nyt pidettävä huoli siitä, ettemme joutuisi turvautumaan yhteenkään pidäkkeeseen. Siispä meidän on löydettävä poliittinen ratkaisu.
Näin ollen kannatan neuvoston esityksiä ja pahoittelen hieman komission jonkinasteista heikkoutta ja selkärangattomuutta, vaikka sen pitäisi osoittaa alituista valppautta ja jatkuvaa päättäväisyyttä, sillä fasistit laskevat demokratian haurauden ja ajan kulumisen varaan voidakseen näännyttää meidät ja päästäkseen lopulta niskan päälle. Meidän on siis reagoitava nopeasti. Jos emme nyt anna voimakasta tukeamme neuvostolle, meidät voidaan historian valossa tuomita ja ihmiset pääsevät sanomaan, että Münchenin poliittisten tapahtumien on annettu jälleen toistua.

Vanhecke
Arvoisa puhemies, olen iloinen siitä, että Itävallassa kunnioitetaan kansan enemmistön tahtoa, ja tämän hallituksen muodostaminen on - minun mielestäni - hyvin tärkeä voitto demokratialle. Ilmaiskaamme asia hyvin selkeästi: sellaiselle Euroopalle, joka kehittyy eräänlaiseksi "isoksi veljeksi", joka stalinistisella tavalla ja stalinistisin menetelmin valvoo eri jäsenmaiden vasemmistolaista poliittista korrektiutta, siis sellaiselle Euroopalle sanomme "ei kiitos".
Euroopan demokratialla ja Itävallan demokratialla ei ole keneltäkään mitään oppimista, eikä varsinkaan Belgian hallitukselta, jossa on edustettuna asekauppiaiden rahoittamia korruptoituneita puolueita. Belgian hallitus on nimittänyt tällaisen oikeuden tuomitseman korruptoituneen puolueen puheenjohtajan Euroopan komission jäseneksi.
Kiitämme tänään Itävallan kansaa tästä demokratian voitosta, joka on tärkeä kaikille Euroopan kansoille ja kaikille niille, jotka pitävät vapautta ja vapaata mielipiteenilmaisua ensiarvoisen tärkeinä asioina.

McMillan-Scott
Arvoisa puhemies, tämän keskustelun avasi neuvoston puheenjohtaja da Costa, joka ainoastaan vahvisti, että EU:n puheenjohtajavaltio yrittää vaikuttaa yhden jäsenvaltion hallituksen kokoonpanoon. Tämä keskustelu ja sen taustat vahvistivat sitä näkemystä, että sosialistit hallitsevat neuvostoa, komissiota ja parlamenttia.
Valtuuskuntani, johon kuuluu 37 Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivi- ja unionistipuolueen jäsentä, torjuu ehdottomasti Itävallan vapauspuolueen perusfilosofian, ohjelman ja painotukset. Olemme monien muiden tavoin järkyttyneitä sen asennoitumisesta historiaan, erityisesti toiseen maailmansotaan, mutta myös sen laajentumis-, maahanmuutto- ja rotupolitiikoista ja sen asennoitumisesta Euroopan unioniin. Olimme kuitenkin järkyttyneitä myös siitä, miten vasemmisto suvaitsi entisen Neuvostoliiton sortovallan, hirmuteot ja ylilyönnit. Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen on varmastikin korkea aika rikkoa veljelliset siteensä Kiinan kommunistipuolueeseen.
Nämä samat EU-maiden hallitukset eivät sanoneet sanaakaan koalitiohallituksista, joissa kommunistien myötäilijät olivat mukana Ranskan tai Italian hallituksissa tai Saksan osavaltioiden hallituksissa, tai Ison-Britannian hallituksen halukkuudesta nimittää Pohjois-Irlannin ministereiksi sellaisia henkilöitä, joilla on yhteyksiä terroristeihin.
Arvoisa puhemies, tämä on vasemmiston taholta tekopyhyyttä.
Tuomitsemme siis tällaisen tekopyhyyden ja kaksinaismoraalin erityisesti Ison-Britannian hallituksen ja muiden EU-maiden, lähinnä sosialististen hallitusten päämiesten, ja myös Yhdysvaltojen taholta. Meidän pitäisi kuitenkin myöntää, että demokraattinen prosessi johtaa joskus epämiellyttävään lopputulokseen. Tämä edellyttää toimia, joilla puututaan taustalla oleviin syihin ja joihin kuuluu myös itse vaaliprosessin tarkastelu. Sen pitäisi olla meidän tehtävämme, eikä poliittisen teeskentelyn.

Schori
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston jäsen, arvoisa komission jäsen, viikko sitten Tukholmassa päättyi suuri kansainvälinen kansanmurhaa käsittelevä konferenssi. Sen tarkoituksena oli muistuttaa menneistä tapahtumista ja vastustaa nykyisen yhteiskunnan pahuutta, joka ilmenee muukalaisvihana ja uusnatsismina. Jos nykyisessä tilanteessa toivottaisimme natsismilla leikittelevän ja muukalaisvihaa lietsovan puolueen tervetulleeksi EU:n toimielimiin, pilkkaisimme koko tämän konferenssin taustalla olevaa ajatusta ja koko kansainvälistä yhteiskuntaa.
Toiseksi haluaisin sanoa, että meidän on oltava johdonmukaisia toimiemme ja arvojamme osalta. Vaadimme, että ehdokasvaltiot ja Lomén sopimuksen puitteissa tehtävään yhteistyöhön osallistuvat valtiot kunnioittavat ihmisoikeuksia ja ovat suvaitsevaisia lähimmäisiään kohtaan. Sitä meidän on vaadittava itseltämmekin. Sen vuoksi reagoimme tätä Itävallassa tapahtuvaa juonittelua vastaan.
Emme voi jatkaa ikään kuin mitään ei olisi tapahtunut. Unioni on nyt ratkaisujen edessä. Unioni ei ole pelkästään taloudellinen yhteisö vaan se perustuu myös yhteisiin arvoihin, jotka otamme vakavasti. Jotakin on tapahtunut: unioni on saamassa selkärangan ja sielun.

Bayrou
Arvoisa puhemies, kaikki ovat jo todenneet, että tämä on erittäin tärkeä päivä, sillä keskustelemme Euroopan poliittisesta elämästä ensimmäistä kertaa. Keskustelun ajankohta ei niin ikään ole mikään sattuma. Minusta tämänpäiväisessä tapaamisessamme ei ole kyse Euroopan, meidän toimielimiemme, tapaamisesta Itävallan tai Haiderin puolueen kanssa, vaan siitä, että Eurooppa voi nyt kohdata itse itsensä ja pohtia olemassaoloaan sekä syitä, joiden takia olemme kokoontuneet tänne istuntosaliin. Istuntosaliamme ei ole rakennettu kaupallisessa mielessä tai rikastumistarkoituksessa. Istuntosalimme ja Euroopan toimielimet on rakennettu arvojen, moraalin ja älyllisyyden edistämiseksi.
Olemme kuitenkin saaneet 1900-luvulla kokea, että demokratiat saattavat joutua uhatuiksi ja että edellä mainitsemani moraali, arvot ja älyllisyys voivat saada kuolettavan iskun virukselta, jota kansalliskiihko, populismi ja ajattelu tietyn rodun paremmuudesta edustavat. Meidän ei tarvitse kuin tutustua Haiderin puolueen, FPÖ:n, ohjelmaan, kun huomaamme, että sen jokaisesta luvusta löytyy kansalliskiihkon ja populismin sävyttämiä sekä tietyn rodun paremmuuteen viittaavia kohtia. Esitän siitä ainoastaan yhden, ystäväni Vidal-Quadrasin ennen minua esille ottaman virkkeen, jossa sanotaan, että "isänmaan maantieteellinen, etninen ja kulttuurinen asema määrittyy sen sijainnin, kulttuurin sekä rodun perusteella".

Jos Euroopalla on vähänkään järkeä, jos pahoittelen, että joudun sanomaan tämän ystävilleni kristillisessä demokratiassa tai sen historiassa on mitään mieltä, Euroopan on tällöin sanouduttava jyrkästi irti Haiderin ohjelmaan sisältyvistä väitteistä sekä kieltäydyttävä hyväksymästä tuollaista ideologiaa ja tuollaista puoluejärjestelmää niistä loistavista perusteluista huolimatta, joita tarjotaan aina, kun historia näyttää toistavan itseään.
Tämän vuoksi Euroopan parlamentin joka voi toimia ja antaa julistuksia neuvostoa ja komissiota vapaammin on mielestäni annettava tunnustus niille jäsenvaltioiden kansalaisille ja Euroopan toimielimien jäsenille, joilla on ollut rohkeutta sanoa "ei". Sen on myös ilmoitettava, arvoisa puhemies, että te olette meidän nimissämme antanut meille kunniaksi olevan julkilausuman, todettava selkeästi ja kiertelemättä, että se vastustaa Itävallan tapahtumia ja tuomitsee ne, sekä muistettava erään merkittävän ranskalaisen kristillisdemokraatin Münchenin sopimuksen tekopäivänä antama julistus, jossa hän sanoi, että "kun on syytä sanoa ei, parasta on tehdä se heti".
(Suosionosoituksia)

Thyssen
Arvoisa puhemies, me Belgian kristillisdemokraatit olemme huolissamme, ja onneksi myös hyvin monet kollegamme ovat huolissaan. Hallituskoalitio, joka on tekeillä eräässä jäsenvaltiossa, on varmasti Itävallan oma asia, mutta sillä on kiistämättä myös eurooppalainen ulottuvuus. Mihin sitoudumme Euroopassa? Ennen kaikkea vapauden arvoihin ja periaatteisiin, demokratiaan sekä ihmisoikeuksien kunnioittamiseen.
Itävallan vapauspuolueen puheenjohtaja Haider on monta kertaa ilmaissut kieltävänsä nämä arvot. Hän hylkää myös diplomaattisen kohteliaisuuden perusteet. Hän on vaarallinen mies.
Kotimaani kristillisdemokraattiset puolueet ovat tehneet valintansa jo kauan sitten, ja ne myös pysyvät siinä. Ne kyllä kuuntelevat äärioikeiston äänestäjien vastalauseita mutta eivät neuvottele koskaan äärioikeiston johtajien kanssa. Arvojen täytyy olla etusijalla valtaan nähden. Siksi olemme pahoillamme siitä, mitä Itävallassa tapahtuu. Ja vielä enemmän, olemme järkyttyneitä siitä. Olemme hyvin pettyneitä. Pyydämme ÖVP:tä viimeisenä keinona etsimään vielä muita ratkaisuja. Me pidämme edelleen kiinni perustamissopimuksen 6 artiklasta. Taistelemme edelleen sitä vastaan, että äärioikeisto hyväksyttäisiin arkipäiväiseksi ilmiöksi. Jos hallituskoalitio kuitenkin syntyy, silloin vetoamme kaikkiin ÖVP:n kollegoihimme, että he takaisivat, että ohjelmissa - sekä sanoissa että teoissa - kunnioitetaan niitä periaatteita ja arvoja, jotka muodostavat Euroopan yhdentymisen perustan.
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, Itävaltaa odottaa raskas vastuu.

Nassauer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, on selvää, että olemme tässä parlamentissa hyvin pitkälle yksimielisiä Haiderin ja hänen politiikkansa torjumisesta, mutta on myös yhtä selvää, että meillä on erilaisia käsityksiä siitä, miten tätä politiikkaa vastaan voidaan taistella kaikkein tehokkaimmin. Oletteko kysyneet koskaan itseltänne, miten tämä parlamentin käymä keskustelu ja neuvoston puheenjohtajavaltion viime viikonloppuna antama julkilausuma vaikuttavat itse Itävallassa? Oletteko kysyneet koskaan itseltänne, emmekö ole vastuussa myös siitä, miten Itävallan poliittinen tilanne kehittyy jatkossa, jos me alamme antaa täällä parlamentissa sitä koskevia tuomioita? Oletteko kysyneet koskaan itseltänne, mitä tapahtuisi, jos erään kollegan toive toteutuisi ja Itävallassa pidettäisiin vaalit lähipäivinä? Kaikkien tarkkailijoiden yksimielisen lausunnon mukaan Haiderista tulisi vieläkin vahvempi. Kuka voi sitten haluta sitä?
Eikö velvollisuutemme ole harkita, miten me taistelemme tätä politiikkaa vastaan? Eurooppa on oikeusyhteisö. Niihin periaatteisiin, joita meidän on edustettava, kuuluvat demokratia sekä ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion kunnioittaminen. Demokratian määräyksiin kuuluu, että vaalipäätöksistä ei tarvitse pitää, mutta niitä on kunnioitettava, ja siksi meidän on kunnioitettava sitä, kun itävaltalaiset päättävät niin kuin ovat päättäneet sisäpolitiikkaansa liittyvistä seikoista. Oikeusvaltioperiaatteen mukaista on se, että neuvoston puheenjohtajavaltio ei ilmaise itseään niin kuin se on tehnyt, eli tavalla, joka on ristiriidassa perustamissopimusten kanssa.

On poliittisesti viisasta, että Itävallan kansanpuoluetta (ÖVP) ei eristetä, vaan että sitä tuetaan kiistatta demokraattisena, oikeusvaltiollisena ja todistetusti eurooppalaisena puolueena siinä, että Itävalta säilyy myös kiistatta tämän Euroopan yhteisön jäsenenä, ja siksi ÖVP:n kollegoilla on oltava meidän tukemme tässä vaikeassa tilanteessa, ja eristäminen on ehdottomasti väärä tie!
(Suosionosoituksia)

Kinnock
. (EN) Arvoisa puhemies, siellä, mistä minä olen kotoisin, sanotaan, että kolmas kerta toden sanoo, ja, kuten varmasti havaitsitte keskustelun kuluessa, ilmaisin kolmesti halukkuuteni vastata hyvin lyhyesti tähän erinomaiseen ja monin paikoin koskettavaan keskusteluun.
Haluaisin ensiksi puheenjohtaja Prodin ja komissiossa olevien kollegojeni puolesta lausua kiitokset siitä, että useat parlamentin jäsenet ovat tukeneet ja ymmärtäneet komission eilisessä julkilausumassaan ottamaa kantaa.
Minun täytyy reagoida toki myös siihen, että komission mielipidettä luonnehdittiin keskustelun aikana - ja lainaan tässä joitakin käytettyjä sanoja - ristiriitaiseksi, omahyväiseksi ja heikoksi. Minulla on velvollisuus sanoa parlamentille, ettei komission mielipide eikä myöskään sen toiminta tässä asiassa ole millään tavalla ristiriitainen tai heikko tai omahyväinen.
Totesimme nimenomaan eilisaamuna antamassamme julkilausumassa, kuten myös komission puheenjohtaja totesi tänään iltapäivällä, että yhdymme 14 jäsenvaltion maanantaina antamassa julkilausumassa ilmaistuun huoleen.
Toiseksi sanoimme aivan erityisesti, että seuraamme Itävallan tilanteen kehittymistä tiiviisti yhteistyössä kaikkien jäsenvaltioiden kanssa.
Kolmanneksi totesimme aivan erityisesti, että puolustamme pelkäämättä ja ketään suosimatta perustamissopimuksen 6 artiklan arvoja ja määräyksiä ja että varmistamme omalta osaltamme perustamissopimuksen 7 artiklan mukaisesti sen, että näitä vapauden ja demokratian ja perusvapauksien arvoja kunnioitetaan. Tämä ei ole millään tavalla omahyväistä, heikkoa eikä ristiriitaista. Ja kun sanon, että komissio omaksui tämän näkemyksen, tarkoitan myös hyvää kollegaani Franz Fischleriä, joka on kotoisin Itävallasta ja joka jälleen kerran osoitti rehellisyytensä ja riippumattomuutensa valan vannoneena Euroopan komission jäsenenä osallistuessaan eilisaamulla antamaamme julkilausumaan.
Näin ollen jokaisen, joka vaatii Franz Fischleriä eräällä tavalla tilille siitä, että hän on kansallisuudeltaan itävaltalainen, pitäisi tutkistella omia tarkoitusperiään keskustelussa, jota ovat väistämättä varjostaneet viittaukset muukalaisvihaan ja sitäkin vaarallisempiin epäkohtiin maailmassa. Sanon tämän ystävyyden- ja kunnianosoituksena ystävääni ja kollegaani Franz Fischleriä kohtaan.
Haluaisin lisäksi sanoa, arvoisa puhemies, että puheenjohtaja da Costa osoitti erittäin selvästi, että puheenjohtajavaltio Portugali ymmärtää kantamme, kun hän sanoi, ja lainaan häntä, että "Portugali ja muut jäsenvaltiot haluavat varmistaa, ettei nykytilanne vaikuta yhteisön koneiston toimintaan". Se on varmastikin kaikkien edun mukaista. Varmistaaksemme, että perustamissopimusta kunnioitetaan ja että pidämme yllä niin sanottua yhteisön koneistoa, noudatamme eilisessä julkilausumassamme kuvattua toimintatapaa. Teemme niin jatkossakin pelkäämättä ja ketään suosimatta, arvoisa puhemies. Se on velvollisuutemme. Kyse on myös vakaumuksesta.
Totean vielä lopuksi yhden asian. Ymmärrämme tämän välttämättömän keskustelun taustat. Täällä on lisäkseni useita ihmisiä, joille Jörg Haiderin loukkaavat lausunnot, monet hänen politiikkansa muukalaisvihamieliset ainekset ja hänen kehittämänsä strategia, jossa hyökkäävää lausuntoa seuraa anteeksipyyntö, joskus jopa seuraavana päivänä, ovat olleet tuttuja jo vuosikausia. Tiedämme sen ja muistamme myös, että hänen muistinsa on natsismin osalta joskus lyhyt ja valikoiva.
Ja kun muistamme sen, se luonnollisestikin herättää minun ja kollegojeni vaistot, kuten myös monien muiden, kaikkia parlamentin suuntauksia edustavien jäsenten vaistot. Komission täytyy kuitenkin toimia arvojen ja lain eikä ainoastaan vaiston perusteella. Tästä syystä päädyimme eilisaamuna tiettyyn johtopäätökseen. Tästä syystä pitäydymme tuossa johtopäätöksessä ja pidämme edelleen yllä arvoja ja lakia. Emme ole heikkoja, omahyväisiä emmekä ristiriitaisia, vaan palvelemme koko unionia ja jokaista unionin jäsenvaltiota ja sen kansalaisia. Teemme niin vastedeskin aktiivisesti ja johdonmukaisesti ja, kuten jäsen Cox sanoi keskustelussa, ehdottoman valppaina.

McMillan-Scott
Koska neuvoston puheenjohtaja da Costa on kuunnellut näitä huomioita istuntosalin takaosassa, voisikohan komission jäsen Kinnock vahvistaa, että komissio tukee neuvoston puheenjohtaja da Costan tänään ja puheenjohtajavaltion äskettäin hallitusten päämiesten puolesta antamassa julkilausumassa ilmaisemaa näkemystä? Tukeeko komissio neuvostoa?

Kinnock
. (EN) Arvoisa puhemies, kun komissio sanoi eilisaamuna, että se panee merkille 14 jäsenvaltion yhteisessä julkilausumassa ilmaisemat näkemykset ja yhtyy näkemyksen taustalla olevaan huoleen, mielestäni voidaan pitää itsestään selvänä, että eilisaamusta lähtien, niin pian kuin komissio saattoi keskustella asiasta, sen näkemys on vastannut 14 jäsenvaltion näkemystä.

Puhemies
Kiitos, komission jäsen Kinnock.
Käymme nyt mielestäni merkittävää poliittista keskustelua, joka on tilanteen tasalla ja sellainen, jota siltä saattoi odottaa. Kiitän teitä, hyvät kollegat.
Keskustelu tärkeistä, ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Turvautuminen ennalta varautumisen periaatteeseen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto turvautumisesta ennalta varautumisen periaatteeseen.

Wallström
. (EN) Haluan aloittaa sanomalla, että olen iloinen voidessani esitellä tämän ennalta varautumisen periaatetta koskevan tiedonannon, joka on kirjoitettu yhdessä David Byrnen ja Erkki Liikasen kanssa.
Ennalta varautumisen periaate ei ole uusi käsite. Yhteisö on käyttänyt sitä jo jonkin aikaa useilla politiikan osa-alueilla, kuten ympäristön, ihmisten terveyden sekä eläinten ja kasvien hyvinvoinnin alalla; ja se mainitaan nimenomaan Maastrichtissa muutetun EY:n perustamissopimuksen ympäristöä koskevissa määräyksissä. Se esiintyy myös useissa kansainvälisissä teksteissä, esimerkiksi Rion julistuksessa ja äskettäin bioturvallisuuspöytäkirjassa.
Ennalta varautumisen periaatteen sisältö on selvä. Siihen kuuluu toimenpiteisiin ryhtyminen tietyllä politiikan osa-alueella silloin, kun tieteellinen näyttö ei ole selvää, mutta kun on perusteltua olettaa mahdollisten riskien olevan niin suuria, että ne edellyttävät toimenpiteitä. Ennalta varautumisen periaatteen käyttö on kuitenkin viime vuosina saanut yhä enemmän huomiota. Sellaiset tapaukset kuin BSE- ja dioksiinikriisi ovat synnyttäneet julkista keskusteltua siitä, missä tilanteessa ennalta varautumisen periaatteen mukainen toiminta on perusteltua ja välttämätöntä. Tämän kasvavan mielenkiinnon takia komissio katsoi, että olisi hyödyllistä antaa tiedonanto, jossa selvitetään sen kantaa ennalta varautumisen periaatteen käyttöön.
Tiedonannolla on kaksi tavoitetta. Siinä selitetään selkeästi ja johdonmukaisesti, miten komissio soveltaa ja pyrkii soveltamaan ennalta varautumisen periaatetta riskien hallinnassa, ja siinä annetaan ohjeita sen soveltamista varten perusteltujen ja johdonmukaisten periaatteiden pohjalta.
Toivomme lisäksi, että tiedonanto auttaa lisäämään yhteisymmärrystä siitä, miten riskejä hallitaan, ja että se hälventää pelkoa siitä, että ennalta varautumisen periaatetta voitaisiin käyttää mielivaltaisesti tai piiloprotektionismin muotona.
Komission lähtökohtana ennalta varautumisen periaatteen soveltamisessa on tarve varmistaa korkeatasoinen suoja ympäristön, ihmisten terveyden sekä eläinten ja kasvien hyvinvoinnin alalla. Tätä tavoitetta ei missään nimessä voida käyttää perusteluna järjettömille tai mielivaltaisille toimille, mutta se tarkoittaa, että toimiin voidaan ryhtyä silloinkin, kun tieteellinen näyttö on epäselvää. Vaikka ennalta varautumisen periaate ei siis merkitsekään tieteen politisointia, kuten jotkut ovat väittäneet, se vie meidät tieteen ja politiikan väliseen risteyskohtaan. Alkuperäinen päätös ennalta varautumisen periaatteen soveltamisesta riippuu suurelta osin halutusta suojan tasosta ja siitä riskitasosta, jonka päättäjät ovat valmiita hyväksymään yhteiskunnalle. Näin ollen se on luonteeltaan poliittinen. Myöhemmin toteutettavien toimien täytyy kuitenkin ilman muuta olla riskien hallintaan sovellettavien yleisperiaatteiden mukaisia, ja näin ollen ohjeet ennalta varautumisen periaatteen soveltamista varten ovat asiakirjan keskeinen osa.
Toimien on oltava oikeassa suhteessa haluttuun suojan tasoon - toisin sanoen emme ammu hyttysiä tykillä. Niitä sovellettaessa on noudatettava tasavertaisuutta, toisin sanoen toimet eivät saa tehdä eroa maantieteellisen alkuperän perusteella. Ja niiden on oltava yhtenäisiä aikaisempien samankaltaisten toimien kanssa. Esimerkiksi jos yksi tuote on hyväksytty, myös vastaavat tuotteet pitäisi hyväksyä. Toimien pohjaksi on tarkasteltava toiminnan tai toimimatta jättämisen mahdollisia etuja ja haittoja; toisin sanoen toimien pitäisi olla kannattavia ja niitä pitäisi tarkistaa uusien tieteellisten tietojen perusteella ja niissä pitäisi määrittää selvästi, kuka on vastuussa kattavampaan riskiarviointiin tarvittavan tieteellisen näytön antamisesta, eli kenellä on todistustaakka. Kaikkien näiden ehtojen on toteuduttava kumulatiivisesti.
On lisäksi tärkeää muistaa, että on olemassa useita toimia, joita voidaan toteuttaa ennalta varautumisen periaatetta sovellettaessa. Esimerkiksi tutkimusohjelma, julkiset tiedotuskampanjat, suositukset ja niin edelleen. Ennalta varautumisen periaatteen soveltaminen ei siis automaattisesti merkitse kieltoa.
Tämä tiedonanto ei pyri olemaan viimeinen sana tässä asiassa; komissio on kuitenkin ensimmäistä kertaa esitellyt jäsennetysti periaatetta ja sen soveltamista. Kertomalla varsin tarkasti, miten komissio soveltaa ja pyrkii soveltamaan ennalta varautumisen periaatetta, toivomme voivamme selkiyttää tilannetta yhteisön tasolla ja edistää keskustelun jatkumista Euroopan tasolla ja kansainvälisesti.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitoksia tiedonannosta. Minulla on kolme hyvin lyhyttä kysymystä. Ensimmäinen kysymys: meidän piti odottaa erittäin kauan ennalta varautumisen periaatetta koskevaa komission yhdenmukaista lausuntoa, ja aiemmin ei ollut ollenkaan selvää, onko komissio asiasta yksimielinen. Onko se, mitä te esititte täällä tänään, myös teollisuusasioista vastaavan, ulkomaankaupasta vastaavan, kilpailuasioista vastaavan ja sisämarkkina-asioista vastaavan kolleganne mielipide? Te sanotte varmasti "kyllä", mutta haluaisin saada tietää teiltä: tietävätkö nämä herrat myös, mitä seurauksia sillä on?
Seuraava kysymys, komission jäsen Wallström: milloin te alatte soveltaa tätä periaatetta lainsäädännössä, esimerkiksi kemikaaleja koskevassa lainsäädännössä, esimerkiksi muiden alojen lainsäädännössä?
Viimeinen kysymys: pystymmekö havaitsemaan, missä tätä periaatetta on sovellettu lainsäädännössä? Eli onko jokaisessa ehdotuksessa jatkossa lisäsivu, jossa sanotaan, että ennalta varautumisen periaate on tarkistettu ja siinä on tultu tähän lopputulokseen?

Wallström
. (EN) Paljon kiitoksia näistä kysymyksistä, Dagmar Roth-Behrendt. Koko komissio on ilman muuta samaa mieltä tästä. Tämä on yhteinen tiedonanto, jonka me kolme, David Byrne, Erkki Liikanen ja minä itse, kirjoitimme, mutta se on tänään hyväksytty komissiossa yksimielisesti. Se sai voimakasta tukea muilta komission jäseniltä, ja siitä on järjestetty yksikköjen välinen kuuleminen koko komissiossa. Olemme siis todellakin käyneet läpi tämän asiakirjan, ja olen varma, että he kaikki pystyvät kuvailemaan tässä asiakirjassa annettuja ohjeita ja periaatteita.
Kyllä, sanoisin, että käytämme jo tätä työskentelytapaa useissa vaikeissa kysymyksissä, esimerkiksi uudessa kemikaalistrategian osalta. Ja olen varma, että kerromme myös nimenomaan, kun sovellamme tätä periaatetta. Olemme aivan äskettäin soveltaneet ennalta varautumisen periaatetta ja kieltäneet ftalaatit pehmeissä PVC-leluissa; ja sovellamme sitä toki useilla ympäristöön liittyvillä aloilla. Sitä on sovellettu lähinnä ympäristön alalla mutta ilman muuta myös ihmisten terveyteen liittyvissä asioissa. Pyrimme siis sanomaan selvästi, miten ja milloin sovellamme sitä.

Staes
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tiedonannossa todetaan tieteen ja ennalta varautumisen periaatteen käyttämisen suhteesta, että ennalta varautumisen periaatteen käyttäminen vaatii edelleen poliittista päätöstä, jos tieteellinen näyttö puuttuu. Siten annetaan luonnollisesti paljon valtaa tieteelle. Voimme kysyä itseltämme, millaiset asiantuntijat toimittavat tiedot ja mitä he puolustavat.
Tiedonannossa todetaan myös, että jos on olemassa riittävä tiedeyhteisön vähemmistö, se riittää ennalta varautumisen periaatteen käyttämiseksi. Haluaisin kysyä, miten määritellään " tunnustettu vähemmistö" . Miten määrittelette sen? Kuinka päädytte tunnustettuun vähemmistöön?
Kun on kysymys poliittisesta päätöksestä, haluaisin myös kysyä: kuka tekee poliittisen päätöksen? Komissioko? Neuvostoko? Missä määrin Euroopan parlamentilla voi olla siinä rooli? Mikä on tieteellisten komiteoiden rooli? Mikä rooli sitten tulee elintarvikevirastolle, jota ryhdytte pian perustamaan?
Sitten lopuksi: tapahtuuko koko päätöksenteko avoimella ja julkisella tavalla? Tässä olivat kolme kysymystäni.

Wallström
. (EN) Kyllä, arvoisa puhemies, se pitää paikkansa. Oli monia vaikeita kysymyksiä eivätkä ne aina olleet päivänselviä, mutta yritän vastata joihinkin kysymyksiin.
Kuka tekee päätöksen, keitä ovat päättäjät? No, se riippuu siitä, keitä lainsäätäjät ovat. Tämä on osa riskien hallintaa. Heidän täytyy tarkastella esimerkiksi johonkin erityiseen kysymykseen liittyviä huolenaiheita ja päätellä, mitä tieteellinen näyttö kertoo tietyssä tapauksessa. On kuitenkin totta, että ennalta varautumisen periaatteen soveltamiseen ei tarvita tiedeyhteisön suurta enemmistöä. Sitä voidaan soveltaa vähemmistöltä saadun näytön pohjalta tai silloin, kun tieteellinen näyttö ei ole täydellistä. Silloin on ilman muuta löydettävä tasapaino tämän poliittisena työkaluna käytettävän periaatteen ja tieteellisen näytön välillä.
Ei ole aina helppoa kuvata tarkasti, miten tämä prosessi etenee, mutta tieteellisen perustan muuttaminen ei tule kysymykseen. Pyydämme asiantuntijoilta mahdollisimman paljon tieteellisiä tietoja ja tosiasioita ennen päätöksen tekemistä; ja niin pitää tehdä vastedeskin. Tätä on pidettävä riskien hallinnan työkaluna. On päätettävä, halutaanko esimerkiksi vaarantaa ihmisiä tai halutaanko suojella ympäristöä; ja on tarkasteltava saatavilla olevaa tieteellistä näyttöä. Kaikkea tieteellistä näyttöä on arvioitava. Sitten on päätettävä, ryhdytäänkö toimiin vai ei. Kaikkiin kysymyksiinne ei siis ole olemassa vastausta, mutta tämä ei muuta nykyisin käyttämäämme tiedemiesten tai asiantuntijoiden järjestelmää.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, minulla on kysymys, joka liittyy erääseen konkreettiseen ja ajankohtaiseen tapaukseen, jossa ennalta varautumisen periaatetta voitaisiin soveltaa. Kyse on bromipitoisista palonestoaineista. Nämä aineet pystytään nykyään havaitsemaan; niiden pitoisuus on lisääntynyt sekä ihmisissä että ympäristössä. Toisten mielestä nämä aineet ovat erittäin vaarallisia, kun taas toiset kyseenalaistavat näiden aineiden aiheuttamat vaarat.
Sekä Ruotsi että Tanska vaativat äskettäin ministerineuvostossa komissiota tekemään aloitteen bromipitoisten palonestoaineiden kieltämiseksi. Haluaisinkin tietää, oletteko laatimassa tällaista kieltoa, ja eikö tällaisen aloitteen tekeminen vastaisikin hyvin juuri ennalta varautumisen periaatteeseen liittyvää näkemystänne.

Wallström
. (SV) Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia teille, parlamentin jäsen Jonas Sjöstedt, tämän kysymyksen esittämisestä. Bromipitoisia palonestoaineita koskeva kysymys on tärkeä. Ympäristöneuvostossa asian ottivat aivan äskettäin esille muutamat ministerit, jotka haluavat, että komissio ryhtyisi tarkastelemaan kysymyksen asiaperustaa ja sitä, mihin toimiin meidän on ehkä ryhdyttävä. Tarkastelemme parhaillaan tätä kysymystä ja arvioimme nykyisiä tietojamme sekä sitä, mitä voimme tehdä asian hyväksi. Sallikaa minun kuitenkin muistuttaa, että ennalta varautumisen periaatteen ei tarvitse merkitä kieltoa, täydellistä kieltoa. Voimme ryhtyä useisiin erilaisiin toimiin. Sen vuoksi sitä ei pidä heti tulkita kielloksi. Bromipitoisten palonestoaineiden kohdalla kielto saattaa kuitenkin vähitellen tulla ajankohtaiseksi, mutta on tärkeää todeta, että ennalta varautumisen periaate sallii kaikkien mahdollisten poliittisten ponnistelujen ja toimien käyttämisen.
Tämä kysymys on erittäin ajankohtainen. Komissio tekee työnsä ja perehtyy asiaan kunnolla, ennen kuin se antaa arvion tarvittavista toimista.

Goodwill
Sanoitte, ettei ennalta varautumisen periaatetta saisi soveltaa peiteltynä kaupan esteenä. Ymmärretäänkö tämä näkökohta samalla tavalla Atlantin kummallakin puolella? Luulen, että erityisesti hormoneilla käsitelty naudanliha ja geneettisesti muunnetut kasvit aiheuttavat meille ongelmia. Onko Yhdysvallat tästä asiasta samaa mieltä kuin me?

Wallström
Arvoisa puhemies, olen iloinen voidessani ilmoittaa, että olemme juuri allekirjoittaneet bioturvallisuuspöytäkirjan Montrealissa. Onnistuimme kansainvälisellä foorumilla pääsemään yhteisymmärrykseen ennalta varautumisen periaatteen määritelmästä. Pidän tämän pöytäkirjan aikaansaamista läpimurtona. Luulen, että siitä muodostuu perusta tuleville ennalta varautumisen periaatetta koskeville keskusteluille. Voimme käyttää tätä esimerkkinä siitä, miten ennalta varautumisen periaatetta pitää tulkita. Se on lisäksi hyväksytty tärkeäksi ja tehokkaaksi välineeksi.

Schörling
Arvoisa puhemies, minulla olisi kaksi kysymystä; yritän esittää ne mahdollisimman lyhyesti. Ensimmäinen kysymys koskee ennalta varautumisen periaatteen toteuttamista. Käsitykseni mukaan meillä on ollut hieman epäselvyyksiä siitä, mitä sillä tarkoitetaan. Onko meidän ensin tehtävä riskianalyysi ja siihen sisältyvä kustannus-hyötyanalyysi, eli siis cost-benefit-analyysi? Tällainen menettely saisi minut melko huolestuneeksi, sillä tarkoituksenahan oli, että kustannus-hyötyanalyysia ei käytettäisi välineenä sen arvioimisessa, otetaanko ennalta varautumisen periaate käyttöön, vaan ennalta varautumisen periaate on otettava ensiksi käyttöön.
Toinen kysymykseni koskee todistustaakkaa. Muistan, kun komission jäsen Margot Wallström esiteltiin valiokunnalle. Silloin hän esitti käänteisen todistustaakan käyttöönottamista. Toisin sanoen valmistajan on todistettava, onko tuote vaarallinen vai ei. Haluan tietää, päteekö tämä myös siihen asiakirjaan, jonka komissio nyt on esittänyt.

Wallström
. (SV) Paljon kiitoksia teille, parlamentin jäsen Inger Schörling. Nämä ovat kaksi tärkeää kysymystä. On hyvä, että minulla on mahdollisuus selventää niitä. Ei, me emme saa aloittaa kustannus-hyötyanalyysin laatimisella, vaan lähtökohtana on oltava arviointi siitä, mitä tiedämme, mitä tiede voi meille kertoa ja kuinka meidän on suhteutettava nämä tiedot niihin riskeihin, jotka mielestämme uhkaavat ympäristöä tai ihmisten ja eläinten terveyttä. Sen sijaan sen jälkeen, kun olemme päättäneet ryhtyä tiettyyn toimeen, meidän pitää valita kustannustehokas toimi, jotta emme todellakaan ryhtyisi tehokkuuden kannalta järjettömiin toimiin. Meidän ei siis pidä ensimmäiseksi laatia kustannus-hyötyanalyysia.
Toinen kysymys liittyy käänteiseen todistustaakkaan. On aivan totta, että meidän on käytettävä sitä tietyissä tapauksissa. Olen käyttänyt kemikaaleihin liittyvää strategiaa hyvänä esimerkkinä sellaisesta asiasta, jossa meidän on käytettävä käänteistä todistustaakkaa. Kyse on silloin kuitenkin vain tästä osa-alueesta, kun taas tätä ennalta varautumisen periaatteeseen liittyvää tiedonantoa voidaan pitää horisontaalisena; se koskee kaikkia erilaisia yksittäisiä poliittisia osa-alueita. Sen vuoksi emme tässä yhteydessä käy erityisiä keskusteluja käänteisestä todistustaakasta tai siitä, millaista taakanjaon on oltava, vaan kyse on sen sijaan poliittisesta päätöksenteosta ja sen lähtökohdista. On kuitenkin aivan totta, että kun kyse on esimerkiksi kemikaaleista, meidän on huolehdittava siitä, että otamme käyttöön käänteisen todistustaakan.

Celli
Arvoisa puhemies, mielestäni ennalta varautumisen periaatteen tulisi toimiakseen olla melko radikaali, sillä muussa tapauksessa eksytään aina tulkintojen kiemuraisiin labyrintteihin. Voimme esittää erään esimerkin: osoitetaan, että homeenestoaine aiheuttaa vastasyntyneiden sokeutta; toisin sanoen se on teratogeeni. Hyvä on, tässä meillä on homeenestoaine. Teratogeenisen vaikutuksen on osoittanut vain yksi englantilainen laboratorio, kuitenkin ehkä siksi, että se on ainoa kokeita tehnyt laboratorio. Ennalta varautumisen periaate mielestäni edellyttää tässä tapauksessa, että terveyttä uhkaavan riskin ollessa näin vakava tuote vedetään välittömästi markkinoilta, kuten esimerkiksi Uusi-Seelanti on tehnyt. Tahdon nyt esittää seuraavan kysymyksen: kun pelissä on ihmisten terveys, tai kun vakavat terveysvaikutukset ovat mahdollisia, onko kenties syytä tehdä kustannus-hyötyanalyysi? Sokea lapsi on mielestäni liian korkea kustannus; ei ole olemassa hyötyä, joka voisi kompensoida sen. Tahtoisin siis tietää, onko niin, että ennalta varautumisen periaate sellaisena kuin te sen ymmärrätte, arvoisa komission jäsen, edellyttää tässä tapauksessa sitä, että tällainen tuote vedetään markkinoilta kunnes toiset laboratoriot voivat osoittaa päinvastaisia todisteita.

Wallström
. (SV) Arvoisa puhemies, minä olen ensimmäisenä toivomassa sitä, että ennalta varautumisen periaatetta olisi mahdollista soveltaa niin, että siitä koetaan olevan merkittävää hyötyä ihmisten terveyden ja ympäristön kannalta. On selvää, etten voi ottaa kantaa täällä mainittuun erityistapaukseen ja erityiseen tuotteeseen, mutta ryhdyn välittömästi tutkimaan, millaista tietoa voin saada juuri tästä tapauksesta.
Totuushan on se, että hyvin monissa jäsenvaltioissa, ja varmaan myös muissa valtioissa, kansalaisten terveyden turvaamiseksi on ryhdytty käyttämään ennalta varautumisen periaatetta, vaikka sitä ei ole aina tällä nimellä kutsuttukaan. Ensi sijassa kyse ei tietenkään ole kustannuksista; tietyn toimen toteuttamatta jättäminen voi aiheuttaa yhteiskunnalle valtavia kustannuksia. Emme saa myöskään vertailla ihmiselämän ja toimiin ryhtymisen hintaa toisiinsa. Pidän kuitenkin aivan itsestään selvänä sitä, että siinä vaiheessa, kun meidän on vähitellen aika päättää tiettyyn toimeen ryhtymisestä, käytettävissämme on usein monia erilaisia toimintavaihtoehtoja. Silloin meidän on mietittävä, mikä niistä johtaisi parhaaseen tulokseen.
En voi olla kertomatta erään Afrikan-vierailun yhteydessä sattunutta tilannetta, jolloin tätä ilmausta käyttivät sellaiset henkilöt, joiden ei todellakaan uskoisi käyttävän sanaa kustannustehokas. Eräässä aids-potilaille tarkoitetussa saattokodissa tapasin kaksi irlantilaista katolista nunnaa, jotka huolehtivat kuolevista aids-potilaista. He pitivät ensisijaisen tärkeänä sitä, että huolehditaan aina siitä, että toiminta on mahdollisimman kustannustehokasta, sillä jokaisesta potilasparasta on pystyttävä pitämään huolta; varojen käytössä on oltava hyvin tarkkoja. Voimme mielestäni oppia tästä jotakin. Meidän on aina huolehdittava siitä, että käytämme varojamme mahdollisimman tehokkaasti ja että niistä on mahdollisimman paljon apua.
Ei siis pidä paikkaansa, että meidän on ensiksi laadittava jonkinlainen kustannus-hyötyanalyysi, mikä selitetään myös tässä tiedonannossa. Meidän on tarkasteltava sitä, millaista tieteellistä tietoa meillä on käytettävissämme, ja tätä periaatetta on käytettävä tärkeänä poliittisena välineenä ympäristön ja ihmisten terveyden suojelemiseksi.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, on harvinainen kunnia saada toinen mahdollisuus esittää lisäkysymyksiä! Arvoisa komission jäsen, haluaisin palata vielä kerran ensimmäiseen kysymykseeni, joka kuulosti ehkä leikkisältä, kun kysyin muiden komission jäsenten mielipidettä. Te myös vastasitte kysymykseeni siten, kuin tiesinkin teidän vastaavan. Haluaisin nivoa kysymykseni johonkin, mitä jäsen Goodwill kysyi, nimittäin ennalta varautumisen periaatteen ja Euroopan unionin ulkopuolisen maailman väliseen suhteeseen. En kysy sitä syyttä suotta. Te sanoitte perustellusti, että ennalta varautumisen periaatetta tarvitaan juuri silloin, kun tieteellä ei ole vielä mitään näyttöä. Miten varmistamme sen, ettemme ole jatkuvasti alttiita esimerkiksi amerikkalaisten yhteistyökumppaneidemme hyökkäyksille - ja bioturvallisuuspöytäkirja ei riitä siinä yhteydessä? Miten varmistamme, että kolleganne teollisuuspoliitikko ja ulkomaankauppapoliitikko eivät syrjäytä teitä aina tässä asiassa kuten edeltäjänne aiemmin? Tämä on juuri se, mistä on kyse, muutoin meidän ei tarvitse puhua ennalta varautumisen periaatteesta täällä parlamentissa, arvoisa komission jäsen!

Wallström
. (SV) Arvoisa puhemies, mielestäni on erittäin tärkeää korostaa, että tässä tiedonannossa mainittujen ennalta varautumisen periaatetta koskevien suuntaviivojen avulla voidaan torjua ne väitteet, joiden mukaan haluamme aina käyttää tätä periaatetta protektionistisista syistä.
Olen varma siitä, että meidän ja esimerkiksi Yhdysvaltojen välille syntyy entistä enemmän ristiriitoja. Emme saa olla hyväuskoisia ja luulla jotakin muuta. Montrealin pöytäkirjan allekirjoittamisen myötä meillä on kuitenkin ympäristöä, terveyttä ja kauppaa koskevaan pöytäkirjaan kirjattu kansainvälinen hyväksyntä ja yhteinen määritelmä. Pöytäkirja on sen vuoksi hyvä esimerkki. Voimme olla aivan varmoja siitä, että ristiriitoja syntyy jatkossakin, mutta nyt voimme osoittaa, että emme käytä ennalta varautumisen periaatetta sattumanvaraisesti. Sille on nyt useita suuntaviivoja, ja jokaisen jäsenvaltiomme kansalaiset tukevat voimakkaasti periaatteen käyttämistä, mikä käy selvästi ilmi tästä tiedonannosta.

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa komission jäsen.
Ennalta varautumisen periaatteeseen liittyvän poliittisen kiinnostuksen takia olemme keskustelleet siitä lähes kahden tunnin ajan, ja nyt tästä aiheesta on tullut niin sanoakseni arkinen seikka, vaikka, kuten meillä on ollut tilaisuus todeta myös puheenvuorojen, kysymysten ja vastausten perusteella, tämä on aihe, jota pidetään huomattavan tärkeänä.
Keskustelu on päättynyt.

Hallitustenvälinen konferenssi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Dimitrakopoulosin ja Leinenin laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö hallitustenvälisen konferenssin koollekutsumisesta [14094/1999 - C5-0341/1999 - 1999/0825(CNS)] (A5-0018/2000).

Dimitrakopoulos
. (EL) Arvoisa puhemies, kiitän aluksi puheenjohtajavaltio Portugalia sekä komissiota kaikista näistä tänä aikana käydyistä hyödyllisistä keskusteluista. Sallinette minun lisäksi kiittää jälleen kerran toista esittelijää, jäsen Leineniä, erittäin hyvästä yhteistyöstä.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, alkamassa oleva hallitustenvälinen konferenssi on tärkeä sekä yleensä ottaen että erityisesti tulevan laajentumisen kannalta. Sen tehtävistä esille nousevat rakenteet ja menetelmät, joiden pohjalta 2000-luvun Eurooppa toimii. Jotta tulevaisuuden Euroopan unioni voisi toimia tehokkaammin, demokraattisemmin ja täysin avoimesti, on selvää, että tarvitaan laajaa ja syvälle ulottuvaa toimielinten sekä niiden työtapojen muutosta.
Ensimmäinen olennainen edellytys tämän uudistuksen onnistumiselle on esityslista, jonka pohjalta hallitustenvälinen konferenssi aloittaa työnsä. Helsingin huippukokouksen päätöksistä käy ilmi, että siellä sovittu esityslista ei ole tyydyttävä eikä se takaa niitä välttämättömiä ja olennaisia muutoksia, joilla luodaan toimivampi, tehokkaampi, demokraattisempi ja avoimempi Eurooppa. Tämä johtuu siitä, että esityslistassa rajoitutaan tarkastelemaan vain kolmea aihetta, jotka koskevat hajanaisella tavalla vain kahden Euroopan unionin toimielimen rakennetta ja toimintaa. En toista niitä, koska kaikki tuntevat ne.
Tämän toteamukseni taustalla on toisaalta Euroopan kansalaisten jatkuva vaatimus - toisinaan erittäin voimakkaastikin muotoiltu -, toisaalta tämän Euroopan unionin jo aloittaman valtavan ponnistuksen, laajentumisen, suunnattomat mittasuhteet. Näiden seikkojen pohjalta uuden hallitustenvälisen konferenssin esityslistan on pakko sisältää kysymyksiä, joiden hoitaminen turvaa Euroopan unionin kaikkien eikä vain joidenkin toimielinten kitkattoman toiminnan. Lisäksi esityslistan on pakko sisältää kysymyksiä, jotka koskevat arkea ja jotka ovat täten hyvin näkyviä Euroopan kansalaiselle.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan parlamentti on monissa keskusteluissa ja tähänastisissa mietinnöissä asettunut avoimesti kannattamaan hallitustenvälisen konferenssin kutsumista koolle. Samalla kuitenkin pyydän, että siihen sisällytetään myös kysymyksiä, jotka parantavat ja täydentävät, toistan, kaikkien toimielinten uudistamista, sekä kysymyksiä, jotka koskevat välittömästi Euroopan kansalaisia, esimerkkeinä terveys, energia, kulttuuri, liikenne ja jopa matkailu. Se, onnistutaanko esityslistaa lopulta laajentamaan vai ei, on vielä avoin kysymys. Tässä kohtaa haluan todella kiittää puheenjohtajavaltio Portugalin poliittista käyttäytymistä, koske se on toistuvasti luvannut Euroopan parlamentille tekevänsä sen, mitä tarvitaan, jotta tähän päästäisiin. Toisaalta sen, lisätäänkö asioita vai ei, ei pitäisi missään nimessä vähentää sitä merkitystä, joka jokaisen jäsenvaltion on annettava hallitustenväliselle konferenssille. Tähän on syynä se, että institutionaalinen kehys, jonka pohjalta Eurooppa kulkee kohti tulevaisuutta, on Euroopan yhdentymisen liikkeelle paneva voima ja erittäin tärkeä kansallinen kysymys jokaiselle unionin jäsenvaltiolle.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, pyydän näiden seikkojen pohjalta parlamenttia hyväksymään lausunnon, jonka Leinen ja minä olemme teille esitelleet, jotta 14. helmikuuta voitaisiin aloittaa työskentely hallitustenvälisen konferenssin parissa ja jotta kaksi edustajaamme tässä konferenssissa, jäsenet Brok ja Tsatsos, voisivat Euroopan parlamentin yksimielisen kannan saattamina ryhtyä heitä odottavaan vaikeaan työhön. Sama pätee myös komissioon, ja haluan taas vielä kerran kiittää komission jäsen Barnieria keskusteluista Euroopan parlamentin kanssa ja hänen erittäin rakentavista ehdotuksistaan.

Leinen
. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, olen mietinnön toisen esittelijän, jäsen Dimitrakopoulosin, kanssa sitä mieltä, ettei Helsingissä päätetty asialista riitä vastaamaan 13 uutta valtiota käsittävän laajentumisen haasteisiin. Meidän käsityksemme mukaan minimiuudistus olisi laiminlyöty tilaisuus. Minimiuudistus vaarantaisi myös Euroopan unionin vakauden. Euroopan parlamentti ei voisi eikä saisi hyväksyä sellaista ylikuormittumisesta ja puutteellisesta syventämisestä aiheutuvaa Euroopan unionin vaarantumista. Haluamme muistuttaa tässä yhteydessä hallituksia vielä kerran siitä, että parlamentin on annettava hyväksyntänsä ennen kuin unioniin otetaan uusi jäsen. Tämän laajentumista koskevan päätöksen parlamentti tekee varsin todennäköisesti myös tämän hallitustenvälisen konferenssin tulosten valossa.
Olemme nimenneet 18. marraskuuta 1999 tätä vuoden 2000 hallitustenvälistä konferenssia koskevan esityslistamme pääkohdat. Haluan mainita vielä kerran vain muutamia kohtia: määräykset, jotka koskevat näiden 20:n ja 25 jäsenvaltion kanssa tehtävää tehostettua yhteistyötä, turvallisuus- ja puolustuspolitiikan integroiminen yhteisökehykseen, kansalaisoikeuksien peruskirjan sisällyttäminen uuteen sopimukseen, unionin perustuslaillistaminen jakamalla sopimukset kahteen osaan eli perusosaan ja toiseen osaan, 48 artiklan uudistaminen, jotta parlamentti osallistuu tulevissa sopimusmuutoksissa myös tosiasiallisesti ja tasavertaisesti sellaisiin neuvotteluihin, sekä - minkä haluan myös mainita - eurooppalaisia puolueita koskeva sääntö, jotta seuraavien Euroopan parlamentin vaalien kulkua muovaavat todellakin eurooppalaiset aiheet eikä vaaleista muodostu kansallista sisäpoliittista välienselvittelyä. Lopuksi vielä myös yhteisön talous-, sosiaali- ja työllisyyspolitiikan välineiden ja instituutioiden vahvistaminen tasapainottavana tekijänä eurooppalaiselle valuuttayhdentymiselle ja yhteiselle rahalle, josta olemmekin jo päättäneet.
Me haluamme laajennetun esityslistan ohella myös parannetun menetelmän tämän uuden Eurooppa-sopimuksen laatimista varten. Poliittisessa prosessissa on taattava hallitustenvälisen konferenssin aikana suurempi avoimuus kansalaisten etujen mukaisesti. Me vaadimme siksi parlamentin laajamittaista osallistumista kokoukseen kaikilla tasoilla.
Unionilla on kaksinkertainen legitimiteetti, sillä se on valtioiden unioni, mutta myös kansojen unioni. Olisi korkea aika, että tämä käy ilmi myös siitä tavasta, jolla uusi sopimus laaditaan. Euroopan parlamentin edustajien tulee osallistua sitten myös todellakin kokousta valmistelevaan työryhmään ministeritasolla sekä myös Eurooppa-neuvoston kokouksissa, sikäli kuin neuvosto käsittelee hallitustenvälistä konferenssia.
Hallitukset ovat päättäneet avata tämän hallitustenvälisen konferenssin 14. helmikuuta. Parlamentti antaa lausuntonsa huomenna tässä mini-istunnossa ja luo siten edellytykset hallitustenvälisen konferenssin alkamiselle. En salaa sitä, että monet kollegat olisivat mieluummin odottaneet vielä, kunnes meillä on käytettävissä puheenjohtajavaltio Portugalin kertomus sen pääkaupunkikierroksen jälkeen, saadaksemme tietää, onko laajennetun esityslistan suuntaan olemassa pyrkimyksiä tai jännitteitä. Me luotamme kuitenkin puheenjohtajavaltio Portugaliin ja sen täällä osoittamaan sitoutuneisuuteen, että se tulee ehdottamaan esityslistalle uusia kohtia maaliskuussa Lissabonissa pidettävässä huippukokouksessa. Me pyydämme hallituksia noudattamaan tätä puheenjohtajavaltio Portugalin ehdotusta. Siinä suhteessa osoitamme täällä parlamentissa luottamusta jo etukäteen ja toivomme hartaasti, ettemme pety, jos annamme lausuntomme jo nyt tietämättä tarkasti, mitä uusia vaikuttavia voimia on sitten olemassa ja mitä esityslistan uudet kohdat tulevat olemaan.
Lausunto, jonka esitämme teille, on selkeä viesti hallituksille olla laiminlyömättä viimeistä mahdollisuutta toteuttaa ennen laajentumista EU:n kunnianhimoinen uudistus ja lisätä tämän seuraavan, entistä avoimemman ja parlamentin täyden osallistumisen takaavan Eurooppa-sopimuksen hyväksyntää. Myös minä kiitän puheenjohtajavaltio Portugalia ja komission jäsen Barnieria yhteistyöstä. Pyydän täällä parlamentissa hyväksymään lausuntomme laajalti yksimielisesti.

Seixas da Costa
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, tahtoisin aivan ensin lausua kiitokseni kahden edellisen puhujan ilmaisemasta luottamuksesta puheenjohtajavaltio Portugalin työskentelyä kohtaan tämän asian osalta. Uskon, että jo osallistuessani perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan kokoukseen saatoin tehdä selväksi - ja sama tuli myöhemmin esille lupauksissa, jotka Portugalin pääministeri antoi puhuessaan parlamentin täysistunnossa -, että Portugali aikoo määrätietoisesti toimia hallitustenvälisen konferenssin liikkeellepanevana voimana.
Itse asiassa käsillä on mielestämme nyt ainutlaatuinen tilaisuus unionin mukauttamiseen laajentumisen tarpeita varten, ja meidän on osattava tehdä se siten, että kunnianhimoisista tavoitteistamme huolimatta pidämme tavoitteemme riittävän korkealla ja pyrimme samanaikaisesti saamaan tuloksia aikaan jo tämän vuoden loppuun mennessä. Tämän vaikeuden me kaikki johdumme kohtaamaan, ja tilanteen tekee vieläkin hankalammaksi se, että eräiden jäsenvaltioiden hallitusten on ollut vaikeaa saada hyväksyntää tietyille toimenpiteille kansallisten parlamenttien tasolla tai joissakin tapauksissa kansanäänestyksessä. On syytä pitää mielessä, että ratifikaatioprosessi tulee kestämään kaksi seuraavaa vuotta, ja on tärkeää varmistaa, että tuo prosessi päättyy menestyksekkäästi. Epäonnistuminen siinä merkitsisi ylitsepääsemättömiä vaikeuksia koko unionille. Sen tähden meidän on huolehdittava siitä, että nyt pidettävän konferenssin tulokset saavat riittävän laajan kannatuspohjan kaikkien jäsenvaltioiden kansalaisten keskuudessa ja eri jäsenvaltioiden poliittisissa puolueissa.
Mekanismi, jota tämän konferenssin toteuttamiseksi olemme ehdottaneet, on nähdäkseni saanut varsin hyvän vastaanoton hallitusten taholta. Ehdotuksemme minun johdollani toimivasta erityisestä valmisteluryhmästä on samalla vastaus parlamentin esiin tuomaan huoleen siitä, onko sen edustajilla riittävät mahdollisuudet osallistua työskentelyyn neuvottelujen tällä tasolla. Luotan täysin ystäviemme Brokin ja Tsatsosin työskentelyyn ja olen varma siitä, että he tulevat antamaan arvokkaan lisän valmisteluryhmässä käytävään keskusteluun. Tahdon vielä korostaa, että meidän tulkintamme mukaisesti he osallistuvat ryhmän työskentelyyn yhtä täysipainoisesti kuin jäsenvaltion ehdottamat jäsenet ja komission edustajat.
Mielestäni puheenjohtaja Portugalin päätös, jonka mukaan juuri ulkoministeri toimii ministeriryhmän puheenjohtajana ja ohjaa tuon ryhmän työskentelyä, on myös selvä osoitus puheenjohtajavaltion tahdosta varmistaa, että Euroopan parlamentin puhemiehellä on edustaja riittävän korkealla tasolla, joka varmastikin vastaa parlamentin kaltaisen toimielimen puhemiehen arvoa.
On kovin vaikeaa, arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, puhua lyhyesti niistä monenlaisista yhteyksistä - ja niiden merkityksestä -, joita minulla on viime aikoina ollut eri maihin. Näin on jo pelkästään siitä syystä, etten ole vielä saanut päätökseen eri pääkaupunkeihin tekemääni kierrosta, jonka aikana olen yrittänyt saada selkeän kuvan eri maiden näkemyksistä ja niistä odotuksista, joita ne tälle konferenssille asettavat.
Kaikesta huolimatta katson voivani päätellä, että hyvin monet maat suhtautuvat avoimesti keskusteluun, mikä ei välttämättä vielä merkitse sitä - ja tämä on syytä tuoda esiin jo tässä vaiheessa -, että ne olisivat myös valmiita päätymään sellaisiin ratkaisuihin, jotka vastaavat parlamentin näkemystä eräistä tarpeellisista uudistuksista. Joka tapauksessa useat eri hallitukset ovat hyväksyneet ehdottamani aiheet ja siten osoittaneet valmiutensa keskusteluun.
Nuo aiheet liittyvät ennen muuta institutionaalisiin kysymyksiin, joiden puheenjohtajavaltio Portugali katsoo sisältyvän tähän toimeksiantoon. Tahtoisinkin täsmentää tässä yhteydessä, että Helsingissä määritelty mandaatti ei Portugalin näkemyksen mukaan koske pelkästään Amsterdamissa ratkaisematta jääneitä kysymyksiä; se toimeksianto, jonka me Helsingissä saimme, koskee tosin niitäkin, mutta se koskee myös niihin mahdollisesti liittyviä institutionaalisia kysymyksiä. Sellaisia ovat tietenkin erityisesti unionin eri toimielinten työskentely sekä tiiviimpää yhteistyötä koskeva ongelma, joka itse asiassa liittyy melko kiinteästi juuri Amsterdamissa ratkaisematta jääneisiin kysymyksiin, mutta myös sellaiset kysymykset kuin unionin asema oikeushenkilönä, perussopimusten yksinkertaistaminen sekä monet muut, eriluonteiset kysymykset, jotka liittyvät myös elimellisesti perussopimuksen uudistamiseen ja joita me pidämme tärkeinä. Niistä mainittakoon erityisesti ne kysymykset, jotka koskevat parlamentin kokoonpanoa laajennuksen jälkeen, erityisiä siirtymäkauden toimenpiteitä siinä tapauksessa, että laajentuminen tapahtuu ennen meneillään olevan vaalikauden loppua, sekä komission jäsenten yksilöllistä vastuuta. Kyse on siis varsin monenlaisista aiheista, jotka meidän mielestämme voivat olla ja joiden myös pitää olla tämän konferenssin esityslistalla.
Nähdäkseni jäsenvaltiot ovatkin suhtautuneet avoimesti mahdollisuuteen ottaa mukaan nämä aiheet. Pyrin siihen, että Portugalin puheenjohtajakaudella voidaan edetä nopeasti aloitteisin nimenomaan sisällön kannalta. Pannessani alulle valmisteluryhmän työskentelyn haluan huolehtia siitä, että tuo ryhmä ei enää pelkästään hio aiheita lopulliseen muotoonsa eli - kuten kollega Napolitano totesi - toimi eräänlaisena kirjurina, jonka tehtävänä on kirjata ylös jäsenvaltioiden kannat. Tarkoitukseni ei siis ole toimia kirjurina, vaan esittää tiettyjä aiheita koskevia konkreettisia ehdotuksia, ja näin toimiessani otan tietenkin myös sen riskin, että ehdotukseni eivät mahdollisesti saa kannatusta.
Aiomme ajoittaa valmisteluryhmän työskentelyn kahteen eri vaiheeseen, joiden aikana tarkastellaan kaikkia käsiteltäviä aiheita. Ensimmäisessä vaiheessa aloitetaan määräenemmistöpäätöksistä, sen jälkeen pyritään määrittelemään institutionaaliset kysymykset, jotka siis liittyvät niin sanottuihin Amsterdamissa ratkaisematta jääneisiin kysymyksiin, ja myöhemmin otetaan esille myös komissiota sekä äänten painotusta koskeva kysymys. Institutionaalisten asioiden yhteydessä käsittelemme myös tiiviimpää yhteistyötä koskevaa ongelmaa.
Myöhemmin, työskentelyn toisessa vaiheessa, tarkastelemme uudestaan kaikkia jo käsiteltyjä aiheita, jotka ovat siinä vaiheessa siis jo olleet esillä ministerikokouksissa, ja pyrimme myös määrittelemään muutamia uusia aiheita, jotka mahdollisesti voidaan lisätä esityslistalle. Tuolloin on myös ehdottoman tärkeää tietää, ovatko turvallisuutta ja puolustusta koskevat kysymykset edenneet kunkin ministeriryhmän käsittelyssä jo niin pitkälle, että ne voidaan ottaa esityslistalle konferenssin loppuvaiheessa.
Sama pätee myös perusoikeuskirjaan. Tarkistamme hyvissä ajoin, antavatko asianomaisessa ministeriryhmässä käydyt keskustelut siinä vaiheessa aiheen sellaisiin johtopäätöksiin, joiden perusteella tuo aihe voitaisiin ottaa mukaan hallitustenväliseen konferenssiin tämän vuoden toisella puoliskolla.
Nämä ovat periaatteessa puheenjohtajavaltion tavoitteet tässä asiassa. Tarkoituksemme on laatia Lissabonin Eurooppa-neuvostolle raportti, jossa luonnollisestikin pitäydytään vielä lähinnä senhetkisissä tosiasioissa, koska se laaditaan jo maaliskuussa, kun itse konferenssi vasta käynnistyy helmikuussa. Toivomme kuitenkin, että toisessa raportissa, jonka puheenjohtajavaltio laatii omasta puolestaan Eurooppa-neuvostolle, voidaan käsitellä myös sisältökysymyksiä, ja pyrimme myös, mikäli mahdollista, esittämään siinä jo joitakin konkreettisia ehdotuksia perussopimusten tekstin osalta. Otamme tuolloin huomioon komission ehdotukset. Puheenjohtajavaltiona meidän tehtävämme on ottaa ehdotukset vastaan, ja niitä käsitellään asianmukaisesti konferenssissa käytävissä keskusteluissa riippumatta siitä, millä tavoin kukin jäsenvaltio suhtautuu komission ehdotukseen sisältyvään ratkaisumalliin.
Toivomme voivamme ottaa mukaan kaikki jäsenvaltioiden esittämät ehdotukset ja tähän asiaan liittyvän muun aineiston. Aiomme myös pyytää jäsenvaltioita toimittamaan meille kaiken konferenssiin tarkoitetun aineiston mahdollisimman varhaisessa vaiheessa, jotta käytettävissä olisi riittävästi aikaa. Luonnollisestikin tulemme konferenssin kuluessa suhtautumaan avoimesti jäsenvaltioiden ehdotuksiin, mutta toivoisimme, että jäsenvaltiot määrittelisivät kantansa mahdollisimman pian.
Tämä, arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, vastaa meidän käsitystämme siitä, miten konferenssin työskentely olisi toteutettava. Olemme siis omasta puolestamme valmiit tekemään voitavamme, jotta työskentely olisi mahdollisimman tehokasta ja määrätietoista Portugalin puheenjohtajakaudella, jolloin hallitustenvälinen konferenssi käynnistyy. Ja luovuttaessamme puheenjohtajuuden Ranskalle toivomme myös voivamme jättää jälkeemme jotain konkreettista, joka edustaa mahdollisimman laajalti niitä kehityslinjoja, jotka jäsenvaltiot työskentelymme aikana ovat määritelleet.

Méndez de Vigo
Arvoisa puhemies, Euroopan kansanpuolueen ryhmä ei ollut tyytyväinen Helsingin Eurooppa-neuvoston tuloksiin. Pidimme esityslistaa puutteellisena, koska ryhmämme kannatti perustamissopimukseen ja tarkemmin sanottuna unionin toimielimiä koskevaan pöytäkirjaan sisältyvää logiikkaa. Helsingissä hallitukset päättivät, että niin kauan kuin Euroopan unioni koostuu alle 21 jäsenvaltiosta, tarvittaisiin vain vähäisiä muutoksia; jos niitä on enemmän, tarvitaan perusteellista uudistusta.
Samassa Helsingin Eurooppa-neuvostossa hyväksyttiin unionin laajentuminen 13 uudella jäsenvaltiolla. Sen vuoksi on jossain määrin epäjohdonmukaista, että liittymisneuvottelut aloitetaan 13 valtion kanssa ja että halutaan tehdä vain vähäisiä uudistuksia. Näin ollen me kannatamme siis perustamissopimukseen sisältyvää logiikkaa ja haluamme, että seuraavan hallitustenvälisen konferenssin esityslistan sisältö antaa mahdollisuudet unionin perusteellisemmalle uudistukselle.
Näin ollen, arvoisa puhemies, parlamentti käy tätä keskustelua tänään sen vuoksi, että emme ole halunneet siirtää konferenssin alkamista. Teoriassa olisimme voineet niin tehdä. Olisimme voineet äänestää alkamispäiväksi tämän kuun 17:ttä päivää eikä konferenssia olisi voitu aloittaa 14. päivä. Emme kuitenkaan halunneet tehdä sitä, koska halusimme antaa hallituksille ja liittymistä hakeville maille selkeän signaalin siitä, että haluamme tätä uudistusta nimenomaan helpottaaksemme laajentumisprosessia.
Arvoisa puhemies, olen iloinen, että voin sanoa tämän puheenjohtajavaltio Portugalille, sillä se on saanut paljon arvostusta täällä parlamentissa. Puheenjohtajavaltio Portugalilla ja parlamentilla on monia yhteisiä pyrkimyksiä ja Portugali on sitoutunut tekemään parhaansa, jotta hallitustenvälisen konferenssin esityslistalle voitaisiin lisätä muitakin todella tärkeitä aiheita.
Arvoisa puhemies, haluan sanoa, että tämä Euroopan parlamentin pyrkimys ei ole yksinomaan Euroopan parlamenttia varten. Tämän hallitustenvälisen konferenssin tuloksena syntyvä perustamissopimus tulee joka tapauksessa vahvistamaan Euroopan parlamenttia poliittisesti. Tähän on olemassa hyvin yksinkertainen syy: kuten Helsingissä sovittiin, tässä hallitustenvälisessä konferenssissa tullaan käsittelemään sitä, että asiat, joista nykyisin päätetään yksimielisesti, tullaan jatkossa päättämään määräenemmistöllä. Sen vuoksi määräenemmistöllä päätettävien asioiden lukumäärä tulee kasvamaan. Yhteisön säännöstössä määrätään jo, että niissä asioissa, joista päätetään määräenemmistöllä, sovelletaan myös yhteispäätösmenettelyä parlamentin kanssa. Näin ollen, koska määräenemmistöä tullaan soveltamaan laajemmin, tullaan myös yhteispäätösmenettelyä parlamentin kanssa soveltamaan laajemmin.
Parlamentti ei kuitenkaan täyttäisi tehtäväänsä Euroopan ylikansallisena toimielimenä, ellei se pohtisi unionin poliittista kuvaa. Tästä on nyt kysymys. Mielestämme tämän unionin poliittinen kuva vaatii sitä, että käsittelemme myös muita asioita, esimerkiksi niitä, jotka koskevat turvallisuus- ja puolustuskysymysten sisällyttämistä perussopimukseen. Näissä asioissa on edistytty huomattavasti viime aikoina, mutta ne pitäisi liittää perustamissopimukseen. On varmasti käsiteltävä myös Euroopan unionin perusoikeuskirjaa, jonka laatimistyö alkoi eilen, ja mielestäni se on alkanut erittäin myönteisellä tavalla. Aiomme tehdä tosissamme töitä, jotta eurooppalaiset voivat nähdä, että eurooppalaisena olemisessa on lisäarvoa ja että Euroopan kansalaisella on perusoikeuksia, jotka sitovat unionin toimielimiä.
Näin ollen, arvoisa puhemies, meidän ehdotuksemme, joita täsmennämme toisessa mietinnössä, sekä ne komission ehdotukset, jotka tämä on sisällyttänyt erinomaiseen asiakirjaan ja olen iloinen voidessani sanoa sen täällä komission jäsen Barnierille , tulevat olemaan konferenssissa käsiteltäviä asiakirjoja. Tästä puhumme kuitenkin joskus toiste. Tänään meidän on näytettävä vihreää valoa tämän konferenssin koolle kutsumiselle, arvoisa puhemies, ja Euroopan kansanpuolue on valmis näyttämään sitä.

Corbett
Arvoisa puhemies, voin sanoa sosialistiryhmän puolesta, että tuemme esittelijöiden perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan puolesta laatimaa lausuntoehdotusta. Suhtaudumme myönteisesti HVK:n koollekutsumiseen nimenomaan siksi, että puheenjohtajavaltio Portugalin asenne on tehnyt meihin vaikutuksen. Se on nimittäin ottanut huomioon pyyntömme, että HVK:n asialistaa laajennettaisiin. "Amsterdamin tähteet" (leftovers) ei ole kovin hyvä ilmaus, koska Amsterdamissa ratkaisematta jääneet asiat ovat itsessään hyvin tärkeitä. Kutsuisinkin niitä HVK:n kolmeksi ensimmäiseksi asiaksi.
Nämä kolme ensimmäistä asiaa ovat hyvin tärkeitä, mutta jäsenvaltiot tarkastelivat niitä yksityiskohtaisesti viime HVK:ssa. Ne eivät aivan päässeet niistä sopimukseen, mutta ne eivät todellakaan kaipaa yhdeksän kuukauden lisätarkastelua. Ne kaipaavat poliittista sopimusta. Sopuun pääsemisessä on kyse pikemminkin yhdeksästä minuutista suljettujen ovien takana, ehkäpä yhdeksästä tunnista, jos asia on vaikea, mutta ei yhdeksästä kuukaudesta. Tässä tilanteessa olisi hölmöä olla laajentamatta esityslistaa.
On muitakin kysymyksiä, joita pitäisi tarkastella menestyksekkäästi varsinkin ennen unionin laajentumista niin moneen uuteen maahan. Kukaan ei pyydä joulukuusta. Kukaan ei pyydä sataa eri asiaa käsittelevää HVK:ta Maastrichtin tapaan. On kuitenkin kuusi, seitsemän, kahdeksan tai kenties yhdeksän asiaa, joiden tarkasteleminen olisi erittäin asianmukaista ja hyödyllistä. Aikaa kyllä on. Muistelkaa Euroopan yhtenäisasiakirjaan johtanutta HVK:ta. Se kesti vain viisi kuukautta. Valtavaan Maastrichtin sopimukseen johtanut HVK kesti vuoden. Vain Amsterdamin sopimukseen johtanut HVK kesti puolitoista vuotta, ja se johtui siitä, että kaikki tiesivät, että tuloksen saaminen HVK:sta edellytti Ison-Britannian vaalien tuloksia, joten syy oli erilainen. Vuosi on tarpeeksi pitkä aika useiden kysymysten käsittelemiseen, ja sen pitäisi totisesti olla tarpeeksi niiden muutamien keskeisten asioiden käsittelemiseen, jotka haluamme lisätä esityslistalle. Olen tyytyväinen siihen, että komissio on kanssamme samaa mieltä.
Komissio on juuri julkaissut lausuntonsa ja tehnyt juuri sen, mitä parlamentti siltä pyysi - tehnyt kattavan ehdotuksen, joka sisältää myös perustamissopimuksen artiklaluonnoksia. Kiitän komissiota siitä, vaikka en toki olekaan samaa mieltä kaikesta, mitä komissio sanoi. Mielestäni komission ehdotuksessa on joitakin puutteita. Joka tapauksessa komissio on tehnyt meille palveluksen, ja kiitän siitä komission jäsen Barnieria, joka on täällä tänään. Komissio on tuonut julkisesti esille joitakin keskeisiä kysymyksiä, joita meidän täytyy käsitellä tässä HVK:ssa. Se on hyvä asia. Parlamentti, neuvoston puheenjohtajavaltio ja komissio vaativat kaikki asialistan laajentamista. Toivotan teille menestystä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kun varmistatte, että Eurooppa-neuvosto suostuu tähän asialistaan ja että HVK käynnistyy ystävänpäivänä hyvässä suojeluksessanne ja että saatatte sen onnistuneesti päätökseen yhdessä seuraavan puheenjohtajavaltio Ranskan kanssa tämän vuoden loppuun mennessä.

Duff
Meidän ei pitäisi enää olla huolissamme siitä, että HVK:n esityslista jää suppeaksi. Se on yksi niistä poliittisista johtopäätöksistä, joita meidän täytyy tehdä 14 jäsenvaltion eilen tekemästä vaikeasta päätöksestä, jonka mukaan ne käytännössä jäädyttävät suhteet yhden jäsenvaltion kanssa. Sen vuoksi on mahdotonta, että nämä samat jäsenvaltiot eivät pystyisi HVK:ssa antamaan käytännön sisältöä perusoikeuksien suojeluun ja edistämiseen. Jo nyt on outoa, että peruskirjaa laativassa kokouksessa joidenkin jäsenvaltioiden, erityisesti Ison-Britannian ja Ranskan, edustajat yrittävät väittää, että pakollinen peruskirja loukkaisi jollakin tavalla kansallista suvereniteettia.
On tärkeää, että HVK:ssa pohjustetaan perusoikeuksien liittämistä perustamissopimukseen. Tähän kuuluu ensiksikin kansalaisten vireillepano- ja muutoksenhakuoikeuden parantaminen. Toiseksi tähän kuuluu se, että unioni sitoutuu eurooppalaiseen yleissopimukseen. Tähän kuuluu myös se, että kansalliset parlamentit ja kansalliset poliittiset puolueet saavat entistä suuremman roolin Euroopan unionin asioissa ja kantavat oman vastuunsa Euroopan parlamentaarisen demokratian rakentamisessa.
Ryhmäni suhtautuu erittäin myönteisesti HVK:hon ja osallistuu mahdollisimman suuressa määrin tähän perussopimusten uudistusprosessiin.

Frassoni
Arvoisa puhemies, Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmä katsoo, että Euroopan parlamentin päätös kiirehtiä antamaan oma hallitustenvälistä konferenssia koskeva lausuntonsa mitätöi poliittisen merkityksen vaatimukselta käydä keskustelua neuvoston kanssa ja tekee siitä lopulta melko merkityksettömän.
Olisimme mieluummin muodostaneet selvemmän käsityksen esityslistasta, olisimme mielellämme saaneet hieman enemmän vakuuksia menetelmän osalta, ennen kuin esitimme lausuntomme, emmekä me rehellisesti sanoen ole juurikaan arvostaneet puheenjohtajavaltio Portugalin epäkohteliasta menettelyä sen määrätessä hallitustenvälisen konferenssin alkamispäiväksi Pyhän Valentinuksen päivän (ystävänpäivän), joka on samalla Strasbourgin täysistunnon ensimmäinen päivä.
Edelleen olen sitä mieltä, että koska tämä lausunto on melko merkittävä, voimme äänestääkin sen puolesta, ja ryhmämme enemmistö tosiaan äänestää sen puolesta. Haluan kuitenkin korostaa, että on varsin surullista nähdä, kuinka vähän intohimoja tämä uudistus herättää.
Itävallan tapahtumat osoittavat erittäin selvästi, että Euroopassa tarvitaan välttämättä demokratian muotoa, rakennetta, että on välttämätöntä määritellä ne periaatteet, joihin kaikkien jäsenvaltioiden on tukeuduttava. On murheellista ajatella, että Itävaltaa koskeva aloite on itse asiassa tulosta hallitustenvälisestä yhteisymmärryksestä ja ettei Euroopan unionilla ja sen toimielimillä kuitenkaan olisi ollut riittäviä keinoja ja yksimielisyyttä, jotta unioni olisi voinut toimia, ehkäistä ja korjata asioiden kulkua.
Tämä on asia, jossa meidän on toimittava, tämä on tehtävämme hallitustenvälisessä konferenssissa, ja toivon todellakin, ettei Euroopan parlamentti jättäisi tämän vastentahtoisesti annetun lausunnon myötä sikseen neuvoston ja jäsenvaltioiden painostustoimet, jotta ne toimisivat niin, ettei tämä hallitustenvälinen konferenssi olisi pelkkä tekninen harjoitus vaan voisi herättää sellaisia intohimoja, joiden kuitenkin näimme heräävän parlamentissa muutama tunti sitten.

Kaufmann
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, tätä ei voida sanoa mielestäni lainkaan tarpeeksi usein ja kuuluvasti: sitä, minkä neuvosto on vahvistanut hallitustenvälisen konferenssin esityslistaksi, ei voida mitenkään hyväksyä poliittisesti, ja lisään vielä, että pidän sitä suorastaan häpeällisenä. Me olemme nimittäin historiallisessa tilanteessa, jossa neuvotteluja käydään tai ne aloitetaan 12 valtion kanssa, ja nyt me olemme yhdessä tilanteessa, jossa Euroopan yhteenkasvamisesta voi tulla totta lähitulevaisuudessa. Mutta miten unionia sitten laajennetaan, jos nyt - siis ennen laajentumista - ei toimita johdonmukaisesti? Me kannatamme siksi ryhmänä hallitustenvälistä konferenssia. Me pidämme sitä välttämättömänä ja kiireellisenä ja toivomme, että se tuottaa todellakin ne tulokset, jotka mahdollistavat Euroopan unionin pikaisen laajentumisen.
Minun ryhmäni, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, on pannut tyytyväisenä merkille, että puheenjohtajavaltio ei ole tyytyväinen nykytilanteeseen. Olkaa siksi vakuuttuneita siitä, että myös Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä - Pohjoismaiden vihreä vasemmisto tulee puhumaan sen puolesta, että unioni tekee viimeinkin kotitehtävänsä.
Kyse on ei enempää eikä vähempää kuin Euroopan tulevaisuudesta, ja kyse on ennen kaikkea Euroopasta, jonka kansalaiset ymmärtävät todellakin omakseen, koska he voivat osallistua sen muotoilemiseen ja koska politiikassa otetaan myös vakavasti heidän jokapäiväiset huolensa ja tarpeensa, ongelmansa ja kysymyksensä. Suljettujen ovien politiikka ja hiljaisissa kammioissa käytävät neuvottelut, kaiken sen on kuuluttava kerta kaikkiaan menneisyyteen. Siksi tarvitaan avoimuutta. Teidän neuvoston puheenjohtajana tulisi huolehtia mielestäni siitä, että juna ei rullaa eteenpäin entiseen tapaan eikä ihmisiä jätetä asemalaitureille aivan kuin he eivät osaisi lukea sopimuksia. Pidämme välttämättömänä, että unionissa ei tehdä vain kaikkea, jotta kansalaisille tiedotetaan hallitustenvälisen konferenssin kulusta ja tuloksista kattavasti, vaan kansalaiset on pikemminkin otettava suoraan mukaan koko uudistusprosessiin.
Me olemme myös sitä mieltä, että poliittisten päätöksentekijöiden on vihdoinkin voitettava itsensä ja kysyttävä kansalaisilta hallitustenvälisen konferenssin päättymisen jälkeen kansanäänestyksissä, ovatko he samaa mieltä siitä, miten heidän Eurooppansa kehittyy jatkossa. Siten meillä olisi tosiaankin kansalaisten Eurooppa ja todellakin aivan uudenlainen unionin demokraattinen legitimiteetti.
Haluan käsitellä selkeästi erästä toista keskeistä demokratiakysymystä. Sen kokouksen jäsenenä, joka on nyt aloittanut perusoikeuskirjaa käsittelevän työnsä, haluan sanoa selvästi: minulle ja ryhmälleni ei riitä peruskirjan juhlallinen julistaminen. Mitä kansalaiset mahtavat sanoa, jos heille ilmoitetaan juhlallisesti oikeuksista, joita he eivät voi kuitenkaan vaatia yksilötasolla? Ei, olen sitä mieltä, että se syventäisi vain entisestään unionin uskottavuuskriisiä. Euroopan parlamentin vaalien alhaisen äänestysprosentin pitäisi olla kaikille todellakin riittävä peruste hälytyskellojen soimiselle. Me tarvitsemme oikeudet, jotka jokainen voi havaita selvästi, ja perusoikeuskirjan on oltava oikeudellisesti sitova kaikille unionissa eläville ihmisille, kaikille sen kansalaisille. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi meidän tulisi tehdä yhdessä työtä kansalaisten etujen nimissä, ja odotan hallitustenväliseltä konferenssilta, että tähän liittyvää Kölnissä tehtyä päätöstä tarkistetaan vuoden lopussa.
Kyse on tietenkin myös päätösten tehokkuudesta sekä 27:n ja useammankin jäsenvaltion unionin toimivista toimielimistä. Sitä ei voida saavuttaa pelkästään sellaisella minimiuudistuksella, johon neuvosto on ryhtynyt, ja siksi kaikki toimielimet on tarkastettava. Me tarvitsemme rohkeita muutoksia ja siinä yhteydessä meidän on samalla otettava huomioon, että suurten ja pienten valtioiden väliseen tasavertaisuuteen kiinnitetään mahdollisimman suurta huomiota. Korostan tätä erityisesti suuren jäsenvaltion edustajana. Kiitän komissiota ehdotuksista, joita se on esittänyt, ja olen varma, että tältä osin myös Euroopan parlamentissa tullaan käymään laajoja keskusteluja kansalaisten kanssa kaikista niistä kysymyksistä, joita he ovat tuoneet esille.
Haluan käsitellä vielä viimeistä kysymystä. Parlamentin lausunnossa vaaditaan sopimukseen nimenomaisesti talouspolitiikkaa koskevia muutoksia. Todellakin, kansantalouksien globalisoituminen, mutta ennen kaikkea euron käyttöönotto ja siihen liittyvä vakaussopimus tekevät tarpeelliseksi sen, että nyt ei kysytä pelkästään päätöksentekoprosessien taustoja. Tarvitaan ennen kaikkea rohkeutta tarkastella kriittisesti unionin tähänastisia politiikkoja. Kyse on yhteiskunnallisesti oikeudenmukaisesta Euroopasta. Yhteiskunnallisesti oikeudenmukainen Eurooppa on edelleen erittäin ajankohtainen, sillä kysymys on ensi sijassa siitä, että massatyöttömyyden ja köyhyyden vastainen taistelu asetetaan määrätietoisesti unionin politiikan keskipisteeksi. Siihen kuuluu siksi mielestäni myös rohkeus muuttaa EY:n perustamissopimuksen 4 artiklaa, joka määrittelee unionin klassiseen uusliberalistiseen tapaan avoimeksi markkinataloudeksi, jossa vallitsee vapaa kilpailu, ja siihen kuuluu nähdäkseni myös EY:n perustamissopimuksen 105 artikla, sillä Euroopan keskuspankin on saatava viimeinkin sille sopimuksessa määrätty poliittinen tehtävä edistää rahapolitiikallaan kestävää kasvua ja työllisyyttä.

Berthu
Arvoisa puhemies, Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmä katsoo, että seuraavan hallitustenvälisen konferenssin esityslistaa on noudatettava Helsingin Eurooppa-neuvostossa määritellyssä muodossa, eli siinä muodossa, jossa keskitytään tiukasti päätöksentekoa koskeviin kysymyksiin laajentuneessa Euroopassa. Esityslistaa on noudatettava jo HVK:n laajentumista edeltävän tehokkaan ja ripeän työn mahdollistamiseksi. Tämän vuoksi emme voi olla yhtä mieltä sen enempää Euroopan parlamentin kuin komissionkaan kanssa, sillä ne pyrkivät esityslistan liialliseen venyttämiseen ja kaiken kukkuraksi väärään suuntaan , eli sellaiseen esityslistaan, joka johtaisi eurooppalaisen järjestelmän keskittämiseen ja lukitsemiseen yhä tiukemmin.
Näin ollen ryhmämme on jättänyt joukon tarkistuksia, jotka yhtenäisenä kokonaisuutena muodostavat todellisen vaihtoehtoisen päätöslauselman. Toteamme niissä, että seuraavassa HVK:ssa on pohdittava sellaista päätöksentekojärjestelmää, jossa kunnioitetaan paremmin valtioiden kansallista riippumattomuutta. Meistä on valitettavaa, että komissio tyytyy viime tammikuun 26. päivänä antamassaan päätöslauselmassa jatkamaan moneen kertaan tallatulla tiellä, joka johtaa tasapäiseen ja itään laajentuvaan Eurooppaan sekä keskitettyyn suurvaltaan, jonka toiminta perustuu enemmistöpäätöksiin. Liittovaltion kannattajat luulevat, että he voivat tällä tavoin pakottamalla luoda yhtenäisen valtion, mutta tällainen ajattelu voidaan jättää omaan arvoonsa.
Arvoisa puhemies, tässä kävisi juuri päinvastoin, sillä enemmistöpäätösten väärinkäyttöön perustuva pakotettu tasapäistäminen laajentuneessa Euroopassa johtaisi vain katastrofiin. Lisäksi keskitetty eurooppalainen järjestelmä parhaillaan kehittyvässä muodossa sellaisena, kuin voimme sen nyt nähdä, musertaa kansakuntia, ja niiden musertuminen johtaisi myös puolustustahtomme ytimen muodostavan kansallisen isänmaallisuuden musertumiseen.
Tällaisen kehityksen tuloksena syntyvä Eurooppa ei olisi entistä voimakkaampi vaan heikompi, sillä se ei enää tunnistaisi itseään eikä puolustamiaan arvoja. Tämän vuoksi olemme aina sanoneet, että laajentuminen onnistuu ainoastaan, jos tunnustamme selkeästi, että Eurooppa muodostuu erilaisista ja vapaista kansoista, ja jos myös kohtelemme niitä erilaisina siten, että kunnioitamme maiden kansallista riippumattomuutta. Olemme iloisia siitä, että tällainen ajattelu on saanut nykyään jalansijaa piireissä, joihin eivät vielä valitettavasti kuulu Euroopan parlamentti tai komissio.
Kansojen erilaisuuden huomioon ottava Eurooppa olisi sellainen, jossa kunnioitettaisiin eri maiden kansallisia demokratioita ja jossa kansakuntien jatkuvan vainoamisen sijasta tukeuduttaisiin niihin ja niiden kansalliseen isänmaallisuuteen. Juuri näistä ajatuksista kumpuaa halumme puolustaa itseämme ulkoisia uhkia vastaan, eikä sellaisista rajoittavista ja monimutkaisista päätöksentekomenettelyistä, joita komissio on saanut päähänsä ehdottaa seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa.

Dell' Alba
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, puhun Italian radikaalien nimissä ja tahtoisin sanoa neuvoston puheenjohtajalle, että hän lienee ymmärtänyt, mikä on parlamentin mielipide. Ei ole sattumaa, että viimeisin puheenvuoro oli myös ainoa, josta hän on ollut lämpimästi samaa mieltä - sanon tämän pyrkimättä mitenkään ironisoimaan kollega Berthun ja hänen ryhmänsä kaikin puolin kunnioitettavaa kantaa - mutta ei ole sattuma, että Euroopan neuvoston päätöstä kannattivat ne, jotka ovat tässä parlamentissa pohjimmiltaan siksi, että he jyrkästi vastustavat - mikä on aivan kunnioitettavaa - Euroopan lisääntyvää yhdentymistä.
Tämä on viesti, jonka parlamentti lähettää neuvostolle. Toivon, että puheenjohtajavaltio Portugali - jolle esitettyihin onnitteluihin minäkin yhdyn - voi välittää tämän parlamentin viestin ja Pyhälle Valentinukselle uhraamamme kompromissityön tuloksen, mutta huomenna me kuitenkin esitämme kielteisen kannan HVK:n esityslistan osalta. Tämän viestin on oltava hyvin selkeä; tällä tavoin tulkitsemme huomisen äänestyksen merkityksen. Esitämme lausunnon - teknisesti ja juridisesti välttämättömän - HVK:n koollekutsumiseksi 14. helmikuuta, mutta kantamme sen sisällön osalta on kielteinen. Tosiasioiden tarkastelu riittää: hetki sitten tarkastelimme Itävallan tapausta, mutta voimme myös tarkkailla pörssejä, arvoisa puhemies: kun suuri yritys, euro, on vuoden aikana menettänyt 16 prosenttia arvostaan dollariin nähden, luultavasti jopa tunnollisen perheenisän, hallituksesta puhumattakaan, pitäisi pohtia, onko ajateltavissa, että kansalaisille ilmoitetaan, että ainoat seikat, joista neuvotellaan, ovat Euroopan komission jäsenten lukumäärä tai muut sen tapaiset seikat.
On selvää, että tavoite on kunnianhimoisempi. Me radikaalit olemme tekstiä vahvistaaksemme esittäneet tarkistuksia, jotka esitämme parlamentille, pyytääksemme esimerkiksi jo nyt sitä, minkä - puhuakseni nyt vain 6 ja 7 artiklasta - pitäisi olla vähimmäisvaatimus, toisin sanoen sitä, että eurooppalainen perustuslaki olisi myös Euroopan parlamentin työn hedelmä, että esitettäisiin ehdotus, jonka mukaan Euroopan parlamentti hyväksyy perustamissopimuksiin tehdyt tarkistukset.
Tiedämme, että on muitakin aiheita: esimerkiksi erittäin monet kollegat ovat yhdessä meidän kanssamme allekirjoittaneet toimielinten sijaintipaikkaa koskevan kysymyksen, jota mielestämme olisi pohdittava ainakin HVK:n tasolla.
Lopuksi toivon, että huominen viestimme on voimakas ja kerrankin laaja viesti sen puolesta, että, myös puheenjohtajavaltio Portugalin ponnistelujen ansiosta tätä esityslistaa tarkistettaisiin, sillä muussa tapauksessa haaste todellakin menetetään, ei ainoastaan nykyhetken osalta vaan myös moneksi tulevaksi vuodeksi.

Bonde
Arvoisa puhemies, komission puheenjohtaja ei ollut aivan rehellinen puhuessaan hallitustenvälisestä konferenssista viime viikolla. Hän sanoi, että sosiaaliturvaan liittyvistä kysymyksistä päätettäessä vaaditaan edelleenkin yksimielisyyttä, mutta komission luonnoksessahan esitetään aivan selvästi enemmistöpäätösten tekemistä sellaisissa sosiaaliturvaa ja verotusta koskevissa kysymyksissä, jotka liittyvät sisämarkkinoihin, mikä tarkoittaa sitä, että jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmiä voidaan suurimmaksi osaksi muuttaa Brysselissä tehtyjen enemmistöpäätösten avulla, vaikka yksimielinen Ranskan kansalliskokous, Ison-Britannian alahuone ja Hollannin toinen kamari olisivatkin sitä vastaan. Tässä on kyse varojen jakamispolitiikasta ja kansalaisten sosiaalisista ehdoista, jotka ovat kansanvallan tärkeimpiä asioita ja joihin me juuri haluamme vaalien kautta vaikuttaa. Me valitsijat emme voi enää päättää niistä. Emme voi enää vaikuttaa niihin vaalipäivänä. Brysselissä asiat tiedetään paremmin.
Komission puheenjohtaja Prodi ennakoi myös avoimuuden lisäämistä, mutta hänen asetusehdotuksensa veisi meitä suorastaan taaksepäin, eikä tämä ole pelkästään minun vaan myös Euroopan oikeusasiamiehen mielipide. Nykyään komissio päättää itse siitä, kumpi painaa vaakakupissa enemmän, luottamuksellisuus vai avoimuutta koskevat kansalaisten vaatimukset sekä odotukset, ja jos komission asetusehdotus hyväksytään, komissio saa oikeuden julistaa salaiseksi monia erilaisia asiakirjoja, ilman että se kunnolla harkitsisi asiaa. Luottamuksellisuuteen liitettäisiin myös oikeudellisia vaatimuksia, ja useissa valtioissa sellaiset asiakirjat, jotka ovat nykyään julkisia, julistettaisiin salaisiksi. "Avoimuuden lisäämisen" varjolla kansalaisilta salattaisiin useita asiakirjoja. Tämähän on aivan orwellilaista toimintaa. Toivoisin, että komission puheenjohtaja Prodi ei enää koskaan kommentoisi parlamentissa sellaista ehdotusta, joka ei samanaikaisesti ole kansalaisten kriittisesti arvioitavissa. Komission puheenjohtaja Prodi varmisti sen, että suhtautuisimme myönteisesti ehdotukseen, jota muutoin arvosteltaisiin kovasti, sillä uudessa asetusehdotuksessa pidetään edistysaskeleena sitä, että jokainen voi nyt tutustua kaikkiin komission hallussa oleviin asiakirjoihin, mutta jäljempänä seuraa kuitenkin hyvin pitkä luettelo poikkeuksista, ja näihin poikkeuksiin kuuluvat luottamuksellisuutta koskevat oikeudelliset vaatimukset. Ranskankielisessä tekstissä lukee " refuse" , englanninkielisessä " shall" , mikä merkitsee sitä, että komissio aikoo tulevaisuudessa salata sellaisia tietoja, jotka ovat nykyään julkisia esimerkiksi omassa maassani. Lisäksi asetusehdotuksessa on neuvottelujen ja toimielinten tehokkuutta käsittelevä epämääräinen kappale, jota voidaan käyttää aivan mihin tahansa, minkä vuoksi...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Brok
- (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puheenjohtajavaltio Portugalin esityksen jälkeen minulla on tunne, että tähän hallitustenväliseen konferenssiin ryhdytään hyvin harkituin ajatuksin ja erittäin avoimesti. Me Euroopan parlamenttina tulemme käyttämään hyväksemme näitä mahdollisuuksia tuoda vastaavasti aiheitamme esille konferenssissa. Komission tähänastiset valmistelut ovat oikeansuuntaisia, vaikka ne eivät menekään Euroopan parlamentin päätösten mukaan riittävän pitkälle. Tästähän tullaan myös keskustelemaan vielä lisää.
Ratkaisevaa tämän hallitustenvälisen konferenssin osalta on "kolmisoinnun" saavuttaminen, nimittäin toimintakapasiteetin, demokraattisen legitimiteetin ja avoimuuden saavuttaminen. Vasta kun nämä kolme asiaa ovat olemassa, saavutetaan lopulta kansalaisten hyväksyntä. Toimintakapasiteetti on luotava siinä yhteydessä tietysti Euroopan unionin laajentumiskapasiteetin aikaansaamiseksi. Täällä parlamentissa aiemmin tänään käymämme toinen keskustelu on tästä tärkeä muistutus. Meidän on oltava myös toimintakykyisiä Euroopan unionissa, jos unionissa sattuisi joskus olemaan hallitus, joka harjoittaa täydellistä estämispolitiikkaa. Se on tärkeä muistutus siitä, että enemmistöpäätös on ratkaiseva edellytys sille, että Euroopan unioni voi toimia kaikissa olosuhteissa. Tämä on erityisen tärkeää laajentumisen yhteydessä, lainsäädännössä ja sopimuksissa, joita lainsäädäntömuutokset tuovat mukanaan. Tähän liittyen haluamme tietysti lisäksi laajentaa Euroopan parlamentin vastaavia oikeuksia.
Siinä yhteydessä meidän Euroopan parlamenttina on toimittava myös talous- ja rahaliiton alalla, sillä siltä osin ei ole olemassa riittävää valvontaa. Valtiovarainministerit käyttäytyvät Ecofin-neuvostossa ja Euro-11-ryhmässä hallitustenvälisen kokouksen tapaan, mitä ei voida hyväksyä. Minä en kannata jäsen Kaufmannin tapaan Euroopan keskuspankin valvonnan laajentamista, koska kannatan Euroopan keskuspankin riippumattomuutta. Poliittisella puolella on kuitenkin luotava vastaavasti valvontaa. On myös luotava komission, neuvoston ja parlamentin välinen kolmio ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla, jossa kaikki on tapahtunut toistaiseksi aivan liian paljon pelkästään neuvoston puolelta, erityisesti alkeellisten kriisinhallintatoimien osalta, jotka kuuluvat yksinomaan komission toimivaltaan. Kaikkea tätä ei ole sisällytetty tähän kokonaissuunnitelmaan riittävän laajasti. Meidän on harkittava vielä kerran, tarvitaanko tätä varten muutoksia hallitustenvälisen konferenssin kehyksessä. Puheenjohtajavaltio Portugali on sanonut "kyllä" siihen, että se tulee käynnistämään tätä koskevat pohdinnat saadakseen mahdollisesti laajennettua toimeksiantoa.
Haluaisin viitata vielä erääseen toiseen tärkeään seikkaan. Ne keskustelut, joita me käymme näinä päivinä esimerkiksi erään Euroopan maan hallituksesta, osoittavat toki, että meidän on määriteltävä Euroopan unionin henkinen, moraalinen, oikeusvaltiollinen sekä yhteisöllinen ja yhteiseen etuun pyrkivä suunta ja että myös tästä syystä sopimukseen on sisällytettävä oikeudellisesti sitovat perusoikeudet, koska ne tulevat toimimaan ratkaisevana vakauttavana tekijänä. Pyydän niitä, jotka ovat toimineet tällä alalla toistaiseksi vielä hyvin pidättyväisesti, harkitsemaan, eikö nyt olisi oikea aika nähdä myös tämä yhteys ja olla ehkä riittävän rohkea, jotta edistymme asianmukaisesti tällä perusoikeuksien alalla.
Euroopan unioni tarvitsee tuskin uusia välineitä ja uusia toimivaltuuksia. Se tarvitsee välineitä hyödyntääkseen toimivaltuuksiaan. Tästä syystä meidän on huolehdittava siitä, että nämä välineet voivat vaikuttaa niin, että me voimme hoitaa kansalaisten nimissä ne tehtävät, jotka meille on osoitettu muodollisesti jo nyt sopimuksessa. Uskon, että tämän hallitustenvälisen konferenssin pyrkimysten tulisi keskittyä erityisesti tähän asiaan. Jos onnistumme saavuttamaan edistystä tässä asiassa, silloin voimme myös odottaa Euroopan unionin laajentumisen historiallista tehtävää. Ratkaiseva kohta on asetettava tähän. Olen vakuuttunut siitä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että tämä asia muotoillaan teidän johdollanne asianmukaisen myönteisesti.

Napolitano
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kuunnellessanne eri puheenvuoroja olette ymmärtänyt, että perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa ja myös tämän parlamentin poliittisten ryhmien puheenjohtajien tasolla on päässyt voitolle - joskaan ei ilman vastakkaisia kantoja - ajatus luottaa puheenjohtajavaltio Portugaliin, ajatus olla lisäämättä vaikeuksia pakottamalla siirtämään hallitustenvälisen konferenssin alkua myöhemmäksi. Voin vakuuttaa, ettei siinä ollut helppoa onnistua johtamassani valiokunnassa viime viikolla, mutta lopulta päätimme lyödä vetoa puheenjohtajavaltio Portugalin puolesta ja tahtoisimme todella voittaa vetomme.
Puhuitte eri pääkaupunkeihin suuntautuvan matkanne alusta ja mainitsitte vaikeuksista, joita eräillä hallituksilla on ollut yksimielisyyden saavuttamisessa omissa maissaan ja siis parlamenteissa. Tahdon kertoa teille, että eilen järjestimme päivän kestäneen mielestäni erittäin mielenkiintoisen keskustelu- ja vuoropuhelutilaisuuden 15 jäsenvaltion parlamenttien edustajien kanssa, ja laitoksia edustivat pätevät ja asiaan paneutuneet valtuuskunnat. Kysymyksessä ei ollut päätelmien teko - niiden tekeminen ei ollut mahdollista - mutta keskustelu oli todellakin erittäin rohkaisevaa. Mielestäni meidän on oltava tarkkaavaisia, on oltava varmoja siitä, että kansalliset hallitukset pyrkivät vakuuttamaan parlamenttinsa ratifioimaan sellaisia ratkaisuja, jotka vastaavat unionin kasvun asettamiin vaatimuksiin, ja siitä, etteivät ne linnoittaudu mainittujen parlamenttien oletetun vastustuksen taakse voidakseen jättää asianmukaiset päätelmät allekirjoittamatta hallitustenvälisessä konferenssissa. Me joka tapauksessa tiivistämme yhteistyötämme ja vuoropuheluamme kansallisten parlamenttien kanssa koko hallitustenvälisen konferenssin ajan.
Eilen keskusteltiin myös komissiosta - jota edusti komission jäsen Barnier -, joka on esittänyt lausuman, jonka parissa nähdylle vaivalle annettiin arvoa vaikka ehdotuksista sitten ilmaistiinkin erilaisia kantoja, ja tekin, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olette minusta ilmaissut erilaisia kantoja. On kuitenkin korostettava sitä, että eilenkin monet olivat tietoisia siitä vaarasta, että laajentumisen myötä poliittisen Euroopan rakentamisen alkuperäinen suunnitelma saattaa joutua kyseenalaiseksi, vaara, joka lisäksi todetaan haastattelussa, joka ei varmaankaan ole jäänyt keneltäkään huomaamatta haastattelun antajan, Jacques Delorsin, huomattavan arvovallan tähden.
Meidän on sen tähden pyrittävä toimillamme siihen, että hallitustenvälisessä konferenssissa todellakin keskustellaan tavoista vahvistaa unionin demokraattisia perusteita, siitä, kuinka voidaan vahvistaa - ja tästä on parlamentissa keskusteltu tänäänkin Itävallan tilannetta käsiteltäessä - sitä periaatteiden, arvojen ja oikeuksien järjestelmää, johon koko unioni nojaa, unionin poliittisten toimielinten roolia, myös talouselämän hallinnon osalta.
Luotamme puheenjohtajavaltio Portugaliin, luotamme itseemme ja komissioon siinä, että hallitustenvälisessä konferenssissa kaikesta tästä voitaisiin keskustella rakentavasti ja tuloksekkaasti.

Van den Bos
Arvoisa puhemies, ainoastaan vahvistettu Eurooppa voi selviytyä laajentumisesta. Ainoastaan vahvistettu Eurooppa on haavoittumaton sellaisten poliittisten opportunistien edessä, jotka käyttävät hyväkseen tyytymättömyyttä. Siksi perusteelliset uudistukset ja samoin HVK:n laajennettu esityslista ovat välttämättömiä.
Puheenjohtajavaltiona toiminut Suomi kuunteli pelkästään minimalistisia hallituksia ja oli valitettavasti umpikuuro tämän parlamentin suhteen. Portugali voi oppia edeltäjältään Suomelta, kuinka ei pidä toimia.
On hyvin tärkeää, että Euroopan parlamentti ja komissio toimivat yhdessä seuraavassa HVK:ssa. Niillä on monissa asioissa samat intressit ja samat näkemykset. Sen, että parlamentilla on oikeus olla mukana hyväksymässä tulevia perussopimusmuutoksia, täytyy joka tapauksessa olla oleellinen osa tätä yhteistä ponnistelua. Se on tärkein kaikista prioriteeteista. Mitä mieltä komissio on tästä asiasta?
Tämä tarkoittaa myös sitä, että parlamenttimme puhemiehen ja kahden edustajan täytyy voida osallistua samalla poliittisella tasolla - ei pelkästään työryhmässä -, siis poliittisella tasolla, kuten komissio. Ei ole mitään syytä, miksi kansalaisten suoraan valitsemien edustajien pitäisi osallistua keskusteluun alemmalla tasolla kuin komission.
Perusteelliset uudistukset eivät ole välttämättömiä pelkästään uusien jäsenvaltioiden kannalta vaan myös itsemme kannalta. Jos annamme laajentumisen vesittää Euroopan, uppoamme omaan poliittiseen suohomme.

Onesta
Arvoisa puhemies, on hetkiä, jolloin en todellakaan ymmärrä tätä parlamenttia, joka näyttää saavan masokistista nautintoa itsensä ruoskimisesta. Rajoitettuaan ensin omasta aloitteestaan osallistumistaan hallitustenväliseen konferenssiin siten, että sillä on siellä kaksi vaatimatonta paikkaa, parlamentti kieltäytyy nyt laajentamasta HVK:n esityslistaa. Myöntänette, että nyt kun parlamentti ryntää antamaan lausuntoaan johtuipa tämä sitten sen kyvyttömyydestä tai tyhmyydestä, tosin molemmissa on yhtä vähän aihetta ylpeilyyn , se hylkää sen ainoan, Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa sille myönnetyn tukipilarin, jonka perusteella se voi vaatia saada etukäteen nähtäväkseen HVK:n lopullisen esityslistan ennen lausuntonsa antamista.
Miksi hyväksyisimme kovalla kiireellä tuon lausunnon jo huomenna, 3. helmikuuta, kun meillä on mahdollisuus odottaa 14. helmikuuta alkavaan Strasbourgin istuntoon asti sekä vaatia siten myös neuvostolta lopullista ja siten myös johdonmukaista esityslistaa. Vaatii kyllä aimo annoksen teeskentelyä, jos haluamme kätkeä heikkoutemme tänään. Teeskentelyä olisi myös se, jos tuskittelisimme katkerasti päätöslauselmassamme, ettei HVK:n esityslista ole tehtäviensä tasalla, sillä tuomittava ja lapsellinen kiirehtiminen tarkoittaisi sitä, että kieltäydymme vaatimasta entistä kunnianhimoisempaa asialistaa.
Väittäisin, että kiirehtimistä toivoneet poliittiset puolueet ovat syyllisiä siihen, jos HVK:n lopulla ilmenee demokratiavajetta. Haluttiinpa sitä sitten tai ei, päätöksenteko siirtyy nyt unionin 15 jäsenvaltiolle, sillä parlamentti sammuttaa itse sen ainoan valonheittimensä, jonka avulla se olisi voinut hieman valottaa keskusteluja. Näin ollen kehotankin parlamentin suuren enemmistön jäseniä jotka olivat viime marraskuussa sitä mieltä, että Euroopan tulevaisuudesta kannattaisi keskustella paljon laajemmin kuin niin sanottujen Amsterdamissa ratkaisematta jääneiden kysymysten puitteissa lähtemään "pyhiinvaellukselle", jotta he saisivat jäsenvaltioidensa hallitukset vakuuttumaan siitä, että HVK:ta on laajennettava, sillä Helsingin Eurooppa-neuvoston päätelmät antavat siihen mahdollisuuden.
Euroopan kannalta tämä päivä on kovin synkkä Itävallan tapahtumien takia. Meille on näet käynyt selväksi, ettei demokratian voitto ole koskaan varmaa ja että meidän on jatkettava vakuutteluamme. Perusarvojemme lujittamiseksi meidän on kirjattava ne kiireesti, ja olen sitä mieltä, että meillä on HVK:n lisäksi velvollisuus laatia jonkinasteinen perustuslaki Euroopalle.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, tässä päätöslauselmaesityksessä, josta parhaillaan keskustelemme, vaaditaan aivan kuten aikaisemminkin, että tulevan hallitustenvälisen konferenssin esityslistan on oltava laaja ja että perusteellisten toimielinuudistusten on kuuluttava siihen. Sitä on perusteltu unionin tulevalla laajentumisella. Olen vakuuttunut siitä, että se on väärä käsitys. EU:n laajentumismahdollisuudet itse asiassa heikkenevät, jos se on federalistinen ja keskusjohtoinen ja jos se tekee entistä enemmän jäsenvaltioiden asioita koskevia päätöksiä. Vain muutamaan tärkeään asiaan keskittyvällä ja kansallisia eroja ja kansallista demokratiaa kunnioittavalla joustavalla EU:lla on paremmat edellytykset ottaa jäsenikseen huomattavasti useampia valtioita.
Päätöslauselmaesityksen D kohdassa vaaditaan koordinoidumpaa ja avoimempaa talouspolitiikkaa EU:n tasolla. Siitä on kuitenkin mahdotonta puhua, jos emme samanaikaisesti puhu rahaliitosta. Tässä tekstissä ei puhuta mitään rahaliittoon ja keskuspankkiin liittyvistä suurista demokraattisista ja poliittisista ongelmista - tällainen toiminta ei ole kestävää. Jos EU:sta halutaan demokraattisempi, koko EMU:n rakennetta on tarkasteltava uudelleen. Keskuspankkia on valvottava poliittisesti, jotta poliittiset päämäärät, kuten korkea työllisyys ja hyvinvointi, voisivat johtaa valuuttapolitiikkaa; jotta tämä olisi mahdollista, keskuspankin valvontaa on lisättävä. Vakaussopimuksen jäykkää ja epäonnistunutta monetarismia on tarkasteltava uudelleen, ja siitä on luovuttava, jotta saisimme yhtenäisen politiikan, jossa hyvinvointi on etusijalla. Meidän on poistettava perustamissopimuksen 56 artikla, jossa kielletään kaikki pääomanliikkeitä ja valuuttakeinottelua koskevat rajoitukset, jotta haitallista valuuttakeinottelua voitaisiin hillitä poliittisen valvonnan avulla.
Sosiaalidemokraatit ovat nykyään enemmistönä useimpien EU:n jäsenvaltioiden hallituksissa. On huomionarvoista, että mikään niistä ei vaadi minkäänlaista muutosta rahaliiton suunnan osalta, vaikka niillä olisikin siihen nyt mahdollisuus. Uskottavuutta haittaa myös toteamus, jonka mukaan rahaliiton pitäisi toimia globalisoituvan pääoman vastapainona.
Päätöslauselmassa vaaditaan, että Euroopan parlamentilla olisi oltava enemmän vaikutusvaltaa hallitustenvälisessä konferenssissa. On kuitenkin tärkeää korostaa, että hallitustenvälinen konferenssi on, ja sen tuleekin olla, jäsenvaltioiden välinen konferenssi. Perustamissopimuksen kehityksen ohjaaminen kuuluu jäsenvaltioiden parlamenteille tai kansanäänestyksen kautta kansalaisille. Sen vuoksi ei tule kysymykseenkään, että Euroopan parlamentille annettaisiin jonkinlainen muodollinen mahdollisuus vaikuttaa neuvotteluprosessiin tai ratifiointiin.

Segni
Arvoisa puhemies, perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta on esittänyt pääosin myönteisen tekstin, jota äänestän, vaikka itse olinkin esittänyt useita laajentavia tarkistuksia.
Viime päivien tapahtumat kuitenkin osoittavat, että ne, jotka ovat esittäneet perustavaa kritiikkiä tavasta, jolla laajentuminen ja perussopimusten uudistus on toteutettu, ovat olleet oikeassa. Unionia ei voida laajentaa 28 valtioon käsittelemättä kysymystä siitä, pitäisikö Euroopalla olla joitakin periaatteita, joitakin yhteisiä arvoja, ja siitä, rajoittuuko se vain vapaakaupan talousalueeksi vai onko sillä laajempi tavoite: tahto olla ylikansallinen unioni, tavalla joka on vielä määrittelemättä, unioni, joka tahtoo myös raivata maailmaan polun uudenlaiselle sivilisaatiolle ja demokratialle.
Juuri tästä oli kysymys, ja on yhä, vaadittaessa eurooppalaista perustuslakia. Perustamissopimusten uudistus rajoittui kuitenkin vain eräiden sisäisten sääntöjen uudistamiseen, välttämättömään ja merkittävään uudistukseen, joka ei kuitenkaan anna vastausta edeltävään keskeiseen kysymykseen: siihen, mitä Eurooppa on, mitkä ovat Euroopan yhteiset periaatteet ja mitä siis ovat sen tavoitteet ja rajat.
Politiikka iskee takaisin, ja kun se rajoitettua esityslistaa koskevan keskustelun myötä lensi ulos ikkunasta, nyt se palaa oven kautta, ja itse asiassa pääovesta, Itävallan tapauksen myötä, kun Itävallassa hallitukseen otetaan puolue, joka näyttää tukeutuvan suvaitsemattomuuteen, muukalaisvihaan ja rasismin eri muotoihin. Tämä ongelma ei liity suhteisiimme menneisyyteen, vaan tulevaisuudennäkymiin, eikä mikään voisi olla suurempi virhe kuin jakautua tällaisessa asiassa vasemmistoon ja oikeistoon.
Minä edustan katolista ja liberaalia maailmankatsomusta, joka ei ole vasemmistolainen, mutta joka on sitoutunut suvaitsevaisuuteen, yhteisiin eurooppalaisiin arvoihin, siinä missä kaikki muutkin, eikä sillä ole mitään tekemistä sellaisten suuntausten kanssa, jotka kieltävät nämä arvot.
Neuvosto toimi oikein tuodessaan aiheen Euroopan ja maailman tietoisuuteen, ja ellei näihin arvoihin viitata perusoikeuskirjassa, eurooppalaisessa perustuslaissa, luomme Euroopan, jonka perusta ei ole luja eikä kestävä.
Komission jäsen Barnier, minä tiedän - tai ainakin uskon tietäväni - teidän ja puheenjohtajavaltio Portugalin edustajien jakavan nämä arvot: käyttäkää hyväksenne tilaisuuksia, jotka joulukuun huippukokous antoi, ottaaksenne nämä teemat ja periaatteet mukaan, sillä ainoastaan siten voimme luoda kestävän Euroopan.

Krarup
Arvoisa puhemies, olen siinä mielessä onnellisessa asemassa, että voin viitata sellaisen pienen ryhmän muutamaan merkittävään puheenvuoroon, joka koostuu pohjoismaisista skeptikoista ja pohjimmiltaan koko demokraattista Eurooppaa uhkaavan rajun ja kasvavan yhdentymisprosessin vastustajista. Tarkoitan jäsen Bonden ja jäsen Sjöstedtin puheenvuoroja, joissa huomautetaan, että tämä teksti sisältää useita suhteellisen käsittämättömiä, mutta kiistämättä jollain tavalla järkeviä ja vallan sanelemia toimia, joiden tarkoituksena on lisätä EU:n keskusjohtoisuutta ja federalistisuutta. He toivat puheenvuoroissaan oikeutetusti esiin rahaliittoon ja keskusjohtoisuuteen liittyvän ongelman ja asettivat sen vastakkain joidenkin vaihtoehtoisten demokraattisten periaatteiden kanssa. Voin lisätä, että kaiken kotimaassani Tanskassa tapahtuvan järkevän poliittisen agitaation lähtökohtana on se, että koska EU:n jäsenvaltioiden määrää lisääntyy näin valtavasti ja laajentuminen tapahtuu siis leveyssuunnassa, emme voi samanaikaisesti lisätä yhdentymistä syvyyssuunnassa ja suorittaa intensiivisempää laadullista yhdentymistä kohti Euroopan Yhdysvaltoja. Juuri niin on kuitenkin tapahtumassa. Aina kun EU:n alue on laajentunut maantieteellisesti, leveyssuunnassa tapahtunutta laajentumista on seurannut intensiivinen syvyyssuunnassa tapahtuva laajentuminen, ja juuri sitä valiokunnan päätöslauselmaesityksessä enteilläänkin, erityisesti 7 kohdassa, jossa sanotaan, että laajentumisen pitää tapahtua enemmän syvyyssuunnassa. Viime päivien kehityksen perusteella voidaankin kysyä, mihin me oikeastaan pyrimme näillä hallitustenvälisillä konferensseilla ja perustamissopimuksiin tehtävillä muutoksilla, koska hallitusten päämiehet tekevät- tai todellisuudessa Euroopan unionin ministerineuvosto tekee -itsenäistä jäsenvaltiota koskevat päätökset, ja he puuttuvat siten kyseisen jäsenvaltion demokraattiseen prosessiin. Haiderista voidaan olla mitä mieltä tahansa, ja henkilökohtaisesti pidän häntä erittäin vaarallisena poliittisena henkilönä, mutta emme yksinkertaisesti voi puuttua itsenäisen ja ystävällismielisen valtion demokraattiseen prosessiin. Hallitustenvälisiä konferensseja toteuttaessamme ja perustamissopimukseen tehtäviä muutoksia pohtiessamme meidän on otettava huomioon, että EU kehittyy joka päivä, myös perustamissopimuksen vastaisesti, kuten olemme juuri nähneet.

Doyle
Toivotan komission jäsen Barnierin ja puheenjohtajavaltio Portugalin tervetulleeksi tänne tänään.
HVK käynnistetään 14. helmikuuta ja se on määrä saada päätökseen vuoden 2000 loppuun mennessä. Tämä on suuri tehtävä, mutta se on mahdollinen. Luulen, että kaikki ryhmät ovat täällä tänään yleisesti ottaen samaa mieltä siitä, että Helsingin asialista ei riitä kattamaan unionin laajentumista varten tarvittavaa uudistusta. Toisin sanoen meidän täytyy mennä tärkeitä Amsterdamissa ratkaisematta jääneitä kysymyksiä pitemmälle. Näihin kuuluvat määräenemmistöäänestyksen laajentaminen - oma maani hyväksyy sen mutta ei sen laajentamista verotuksen alueelle -, äänten uusi painotus neuvostossa suurten jäsenvaltioiden hyväksi ja komission jäsenten lukumäärä laajentuneessa unionissa.
Viimeksi mainitun seikan osalta Irlanti haluaa säilyttää oikeutensa nimittää täysimääräinen ja tasavertainen komission jäsen huolimatta uusien jäsenvaltioiden lukumäärästä. Olemme valmiita harkitsemaan äänten uutta painotusta ministerineuvostossa, mikäli suuret jäsenvaltiot ovat halukkaita suostumaan siihen, että kullakin jäsenvaltiolla on täysimääräinen ja tasavertainen komission jäsen. Luulen, että puhun tässä asiassa monen pienen maan puolesta.
Meidän täytyy HVK:ssa keskustella myös perustamissopimusten mahdollisesta jakamisesta kahteen osaan - politiikkoja koskevaan alueeseen ja perustuslakia koskevaan alueeseen. Hyväksyisimme perustamissopimusten jakamisen, kunhan se ei rajoittaisi pienten jäsenvaltioiden valtaa neuvotella uudestaan perustamissopimuksen politiikkoja koskevasta alueesta. Toisin sanoen ellemme ole täysimääräisesti edustettuina komissiossa, emme voi osallistua politiikasta käytäviin keskusteluihin. Pidämme siis koko tätä kysymystä erittäin huolellisesti silmällä.
Odotamme perusoikeuskirjaa ja haluamme nähdä sen sisällön. Arvoisa puhemies, Amsterdamin sopimuksen mukaan Euroopan parlamentissa on korkeintaan 700 jäsentä, ja parlamentin on keskusteltava siitä, miten tuo lukumäärä jakautuu laajentuneessa unionissa.

Tsatsos
Arvoisa puhemies, minäkin kannatan lämpimästi Dimitrakopoulosin ja Leinenin mietinnön hyväksymistä. Siinä tuodaan selvästi esille sekä pettymys riittämättömästä esityslistasta että halumme siitä, että hallitustenvälinen konferenssi pidettäisiin mahdollisimman nopeasti. Tätä suosii sitä paitsi päättämämme aikataulu.
Nähdäkseni perussopimusten nykyisten sääntöjen mukaan Euroopan parlamentilla ei ole paljoa voitettavaa vastakkainasettelun politiikasta. Sen sijasta meidän pitää keskittyä laatimaan vakuuttavia ehdotuksia tarpeellisista uudistuksista yhteistyössä komission kanssa, sillä sen ehdotukset ovat arvokkaita. Meidän on käytävä vuoropuhelua kaikilla politiikan tasoilla mukaan luettuina tietenkin myös kansalliset parlamentit. Näin luodaan yhteistyön ilmapiiri, joka edistää uudistuksen laatua.
Hallitustenvälisessä konferenssissa parlamentin edustajien pitää tehdä neuvottelukumppaneilleen selväksi, että unionin toimielinten muutosten myötä meillä on edessämme vastuu unionin perustuslaillisesta kehityksestä. Tästä syystä edustajien on tiedostettava, että tällaisia kysymyksiä ei voida päättää pelkästään poliittisen kaupankäynnin avulla. Tämän hallitustenvälisen konferenssin aiheet ovat erittäin herkkiä. Voi olla helppoa laatia ratkaisuja, mutta kyse on siitä, kuinka kestäviä nämä ratkaisut ovat historiallisessa tarkastelussa.
Otan esille kaksi mahdollista kiistakohtaa. Ensimmäinen on tähän asti taattu tasapaino isojen ja pienten valtioiden välillä. Eurooppa ei ole klassinen liittovaltio, eikä siitä voi sellaista tulla. Valittavien ratkaisujen pitää noudattaa Euroopan unionin perusideaa, joka on valtioiden ja kansojen liitto.
Toinen vastakkainasettelun taso on vaikeampi. Koska Euroopan unionin jäsenmäärä kasvaa tulevaisuudessa, sen toimielimiltä vaaditaan entistä suurempaa tehokkuutta. Tämä tarkoittaa toimielinten yksinkertaisempaa ja nopeampaa toimintaa. Euroopan unioni kuitenkin on ja pysyy luonteeltaan monesta valtiosta koostuvana monimutkaisena rakennelmana. On tietenkin olemassa mahdollisuuksia nopeuttaa ja yksinkertaistaa unionin toimintaa, mutta mahdollisuudet eivät ole rajattomat. Jos nämä rajat yksipuolisen tehokkuuden vuoksi ylitetään, silloin Euroopan unionille legitimiteetin antava pohja järkkyy. Olen kuitenkin optimistinen.

Väyrynen
Arvoisa puhemies, hallitustenvälisen konferenssin toimeksiantoa on laajennettava. Tärkein siihen lisättävä asia on unionin sisäinen eriytyminen. On valitettavaa, ettei täällä Euroopan parlamentissakaan ole toistaiseksi juuri lainkaan paneuduttu unionin sisäiseen eriytymiseen, joka on kuitenkin välttämätöntä, jotta unioni voisi päätetyllä tavalla laajentua. Komission entinen puheenjohtaja Jacques Delors on nostanut julkisuudessa uudelleen esille ajatuksen eurooppalaisesta konfederaatiosta. Hän on myös puhunut siitä, että yhdentymisen kärjessä olevien avant garde -maiden tulisi voida edetä muita nopeammin ja että niillä tulisi selvyyden vuoksi olla omat instituutionsa. Komission nykyinen puheenjohtaja Prodi ja korkea edustaja Solana ovat esittäneet samansuuntaisia ajatuksia.
Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä on ottanut kantaa unionin sisäiseen eriytymiseen viime marraskuussa hyväksymässään kannanotossa, jossa ehdotettiin Euroopalle samankeskisten kehien järjestelmää, " sipulimallia" . Seuraavassa HVK-päätöslauselmassa parlamentin tulee toden teolla paneutua kysymykseen eriytymisestä ja joustavuudesta. Sekä laajentuminen että yhdentymisen saavutukset ovat uhattuina, ellemme kykene luomaan liberaaliryhmän ehdottamaa samankeskisten kehien järjestelmää.

MacCormick
Kollegani Frassoni ja Onesta ovat jo puhuneet jokseenkin epäilevästi joistakin käsiteltävään asiaan liittyvistä näkökohdista. Haluan tuoda julki huoleni toissijaisuudesta, ei vain unionin ja jäsenvaltioiden välisestä vaan myös jäsenvaltioiden ja niiden omien itsehallintoalueiden välisestä toissijaisuudesta. Tähän asiaan ei ole kiinnitetty tarpeeksi huomiota, ja meidän on syytä olla huolissamme monista asioista.
Haluaisin kiinnittää huomion erityisesti yhteen laajentumisen seuraukseen, joka liittyy parlamenttiin. 700:aa jäsentä on pidetty ylärajana, jotta parlamentti voisi varmasti olla asioista keskusteleva elin ja pysyä sellaisena. Jos sovellamme nykyistä alenevan suhteellisuuden periaatetta eli kuutta paikkaa kutakin jäsenvaltiota kohti ja lisäksi yhtä paikkaa kutakin puolta miljoonaa asukasta kohti, olemme jo siinä tilanteessa, että 367 000 asukkaan Luxemburgilla on parlamentissa enemmän jäseniä kuin Walesilla, joka on Yhdistyneen kuningaskunnan osittainen itsehallintoalue. Viiden miljoonan asukkaan Skotlannilla on parlamentissa tällä hetkellä kahdeksan paikkaa; Tanskalla ja Suomella, joissa on yhtä paljon asukkaita kuin siellä, on 16 paikkaa.
Mitä tapahtuukaan sitten, jos säilytämme 700 paikan ylärajan, jos asukasmäärä kasvaa ajan myötä 26 prosentilla ja jos hyväksymme sitten komission mielestäni harkitsemattoman ehdotuksen, jonka mukaan meillä pitäisi olla eurooppalainen ehdokasluettelo? Mitä tapahtuu esimerkiksi Skotlannille, jota edustan täällä? Se katoaa kokonaan näkyvistä!
Parlamentin jäsenten ei tässä tilanteessa pitäisi olla lainkaan hämmästyneitä siitä, että Skotlannin ja muiden vastaavien maiden edustajat kysyvät näissä keskusteluissa, eikö laajentumisessa pitäisi myös hyväksyä uusia jäsenvaltioita nykyisten jäsenvaltioiden sisältä. Yhä suurempi ihmisjoukko Skotlannissa on sitä mieltä.

Seguro
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, tämänpäiväisellä keskustelulla on aivan erityinen poliittinen merkitys: emme käy keskustelua sisällöstä, tai asialistalla jo olevista kohdista tai niistä aiheista, jotka haluaisimme siihen lisätä, vaan tarkoituksemme on nyt ilmaista Euroopan parlamentin poliittinen kanta hallitustenvälisen konferenssin koollekutsumiseen. Meillä ei ole tähän kysymykseen muuta lisättävää kuin yksi asia: kun nyt käsiteltävänä oleva mietintö huomenna hyväksytään, parlamentti hyväksyy samalla positiivisen strategian, jonka tarkoituksena on myötävaikuttaa HVK:n esityslistan laajentamiseen. Lisäksi parlamentti ilmaisee samalla olevansa valmis antamaan oman lisänsä perustamissopimusten muuttamisesta syntyvään loppuratkaisuun. Parlamentin kanta on siis myönteinen HVK:n koollekutsumisen osalta, mutta väistämättä kriittinen esityslistan sisällön osalta.
Toimielinkehystä koskevaa kysymystä on jo täsmennetty. Puheenjohtajavaltio Portugalin myönteinen ja kunnianhimoinen kanta on tiedossa, samoin on tiedossa Euroopan parlamentin kanta, ja myös komissio on omalta osaltaan laatinut vastikään lausunnon, jossa se tuo esille joitakin näkemyksiään, jotkin niistä mahdollisuuksina, jotka voidaan tarvittaessa ottaa käyttöön. Jalkapalloterminologiaa käyttääkseni pallo on tällä hetkellä siis Euroopan neuvostolla.
Arvoisa puhemies, kunnioitettu ystäväni Seixas da Costa, esitän teille sen vuoksi nyt kysymyksen: haluamatta tietää enempää kuin sen, mikä meidän on tässä vaiheessa tiedettävä ollaksemme vaarantamatta yhteistä tavoitettamme, tahtoisin kysyä teiltä, onko teillä tällä hetkellä, käytyänne jo useissa eri pääkaupungeissa, mielessänne joitakin erityisiä näkökohtia, jotka voisitte saattaa meidänkin tietoomme ja joista voisi olla meille hyötyä? Tällä hetkellä vieläkin tärkeämpää kuin Euroopan parlamentissa tekemämme työ on nimittäin lobbaus, kansallisiin parlamentteihin kohdistuva mielipiteiden muokkaaminen ja vaikuttaminen, sillä monissa tapauksissa kansalliset parlamentit ovat vastahakoisia ottamaan uusia aiheita HVK:n asialistalle.
Toinen kysymykseni on tarkoitettu komission jäsen Barnierille. Se koskee komission aloitetta. Monien muiden tavoin olen arvostellut tuota aloitetta: mielestäni komission olisi pitänyt mennä pitemmälle Helsingin Eurooppa-neuvostossa. Toisaalta komissio on nähdäkseni myös tehnyt erinomaista työtä, aivan riippumatta siitä, kannatanko niitä ratkaisuja, joita 26. päivänä hyväksytyssä lausunnossa esitetään, vai en. Mutta mistä syystä komissio tyytyy pelkästään toteamaan, että mukaan voidaan ottaa muitakin aiheita, erityisesti perusoikeuskirjaan sekä yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan liittyviä kysymyksiä? Haluaisinkin haastaa komission tässä vaiheessa pohtimaan sen jo esille tuomien ja varsin ansiokkaasti kehittelemien ehdotusten lisäksi muitakin aiheita, jotka kenties voidaan myöhemmin lisätä esityslistalle ja jotka saattavat myötävaikuttaa neuvottelujen onnistumiseen.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni toivottamalla onnea Portugalin puheenjohtajakaudelle. Tehtävä ei ole helppo, mutta tiedämme sen olevan hyvissä käsissä.

Carnero González
Arvoisa puhemies, ei ole todellakaan mitenkään uutta, että sanomme Euroopan unionin olevan tienhaarassa. Niin on sanottu jo monessa yhteydessä. Tällä kertaa se on kuitenkin totta: olemme panneet alulle - mikä on jotain todella myönteistä yhtenäisvaluutan käyttöönoton ja laajentuminen on edessämme. Kysymys onkin tämä: olemmeko valmiita laajentumaan vai emme? Aiommeko laajentaa unionia sitä syventämättä vai aiommeko laajentaa unionia sitä syventämällä? Tästä on nyt kysymys ja tähän suuntaan menevät kaikki keskustelut, jotka koskevat hallitustenvälistä konferenssia, sen esityslistaa ja toimintatapaa.
On selvää, että neuvosto ei tällä hetkellä kannata laajentumista unionia syventämällä. Tämä on vaarallista laajentumisen kannalta. Se on vaarallista, tarkastellaanpa poliittista unionia mistä näkökulmasta tahansa, ja tietenkin kansalaisten on vaikea ymmärtää sitä. Neuvoston on otettava huomioon, että jos haluamme, että Euroopan unionin tulevaisuus riippuu vahvalle perustalle rakennetusta laajentumisesta, on seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa mentävä paljon pitemmälle.
Neuvosto kuulee parlamenttia ja me annamme sille lausuntomme. Haluamme hallitustenvälisen konferenssin, mutta emme tällaista. Onko HVK pakko järjestää? Totta kai, ilman muuta. Ei kuitenkaan tällaista hallitustenvälistä konferenssia. Esityslistaa on laajennettava huomattavasti, HVK:ssa käsiteltävien asioiden osalta on oltava paljon rohkeampia, ja on myös oltava paljon avoimempia ja paljon demokraattisempia. Demokraattisemmalla tarkoitetaan sitä, että parlamentille annetaan enemmän mahdollisuuksia osallistua, että komission annetaan käyttää vieläkin enemmän kyllä, enemmän aloiteoikeuttaan. Epäilemättä se merkitsee myös selkeiden tavoitteiden asettamista. Funktionaalisen toimintatavan aika on ohi, oli se sitten hyvä tai huono asia. Tähän saakka olemme soveltaneet funktionaalista toimintatapaa. Olemmeko saaneet aikaan tuloksia? Kyllä, mutta kyse onkin siitä, että otamme suuren harppauksen eteenpäin, ja mitä politiikkaan tulee, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tämä tarkoittaa sitä, että muut yhteisön jäsenet on saatava vakuuttuneiksi siitä, että leikistä luopuminen olisi nyt pahinta mitä voimme tehdä.

Barnier
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, olen kuunnellut erittäin tarkkaavaisena ja hyvin kiinnostuneena tätä keskustelua, joten haluaisin nyt sen loppuvaiheessa esittää joitakin huomioita niiden suuntaviivojen tai puheiden täydennykseksi, joita minulla on ollut kunnia esittää ja pitää teille viime viikkoina komission puheenjohtaja Prodin rinnalla.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kaksi esittelijäänne, jäsenet Dimitrakopoulos ja Leinen, ovat ehdottaneet mietinnössään jonka he esittelivät äärimmäisen seikkaperäisen ja perusteellisen työnsä jälkeen , että Euroopan parlamentti hyväksyisi muodollisen lausunnon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 48 artiklan mukaisesti, jolloin tuon lausunnon hyväksyminen takaisi sen, että hallitustenvälinen konferenssi pääsisi tosiasiallisesti käynnistymään 14. helmikuuta, kuten puheenjohtajavaltio Portugali on ehdottanut. Me olisimme tällöin omasta puolestamme tyytyväisiä siihen sillä mehän olemme niin ikään antaneet lausunnon, joka meidän oletetaan antavan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen samaisessa 48 artiklassa , että tuo konferenssi pääsisikin alkamaan vieläpä suunniteltua aikaisemmin. Me tiedämme, minä tiedän, että kaikki tulevat viikot ovat tärkeitä. Haluaisin esittää joitakin huomioita nyt, kun olen tutustunut lausuntoluonnokseen ja kuunnellut eri puolueryhmien puhujia.
Ensinnäkin komissio ymmärtää, hyvät parlamentin jäsenet, pelon, jota jotkut teistä ovat ilmoittaneet tuntevansa HVK:n esityslistan laajentamisesta. Ymmärrän tämän pelon ja hädän asialistan rajoittavuudesta, mutta kuitenkin minusta näyttää siltä, että voimme työskennellä Helsingissä sovittujen valtuuksien perusteella, kuten totesin Helsingin Eurooppa-neuvoston jälkeisenä päivänä perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa. Komissio on itse uurastanut oman lausuntonsa eteen juuri tuossa hengessä ja edellä mainitsemieni valtuuksien puitteissa sekä hyödyntänyt samalla niiden tarjoamia mahdollisuuksia joka sanaa myöten.
Emme ole sidottuja niihin kolmeen asiaan, joita kutsutaan virheellisesti tosin Amsterdamissa ratkaisematta jääneiksi kysymyksiksi, "tähteiksi". Richard Corbettin tavoin en myöskään minä pidä tuosta sanasta "tähteet", josta saa sellaisen kuvan, että kyse olisi kolmesta vähäpätöisestä tai merkityksettömästä asiasta. Kyse on kuitenkin kolmesta äärimmäisen vakavasta ja tärkeästä sekä vaikeasta asiasta, niin vaikeasta, että Amsterdamissa ei löytynyt yhteistä poliittista rohkeutta niiden perusteelliseen käsittelyyn.
Omasta puolestamme toteaisin vastaan tuota pikaa jäsen Segurolle, joka kysyi tästä asiasta , ettemme ole tyytyneet noihin kolmeen aiheeseen, vaikka ne ovatkin mielestäni ensisijaisen tärkeitä ja vaikka niitä onkin nyt käsiteltävä. Hyvä jäsen Seguro, ne ovat asioita, joita HVK:ssa on käsiteltävä ensimmäiseksi, mutta ne eivät toki ole ainoita. Olemme käsitelleet myös muita aiheita ja esittäneet ajatuksemme siitä, että tuossa konferenssissa olisi ensin puheenjohtajavaltio Portugalin ja sittemmin puheenjohtajavaltio Ranskan niin halutessa käsiteltävä muitakin aiheita, kun otamme huomioon tämän laajentumista edeltävän ajan merkityksen.
Olemme valmiita yhteistyöhön, olipa kyse sitten unionin perusoikeuskirjasta jonka valmistelut on jo aloitettu , yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta sekä puolustuspolitiikasta käytyjen neuvottelujen vaikutuksista toimielimiin, tai sitten eräästä äärimmäisen vaikeasta aiheesta, jonka parissa työskentelemme edelleen, eli perussopimusten uudistamisesta.
Olen kuullut paljon huomautuksia komission lausunnosta, jossa otettiin esille kaikki edellä mainitut kysymykset ja jossa niitä käsiteltiin hyvinkin perusteellisesti. Siinä esiteltiin myös seikkaperäisesti uusia artikloja koskevat luonnokset, mutta kukaan ei ole väittänyt, että olisimme ylittäneet Helsingissä sovittuja valtuuksia. Näin ollen tämä on todiste siitä, että jos noudatamme noita valtuuksia sanasta sanaan ja hyödynnämme kaikkia siihen sisältyviä ehdotuksia, voimme päästä asioiden ytimeen.
Ministeri Seixas da Costa on käsittääkseni samaa mieltä Euroopan parlamentin osallistumisesta konferenssin työskentelyyn, sillä meillähän on yhteisiä kokemuksia, joten sanoisin teidän toimivan väärin, jos sivuutatte mietintä- ja neuvotteluryhmän, jossa kaksi edustajaanne, professori Tsatsos ja jäsen Elmar Brok, tulevat työskentelemään. Sovimme luonnollisesti viimeisistä jäljellä olevista kysymyksistä, kuten aina, kun on kyse toimielimiä koskevista neuvotteluista, ja olenkin sitä mieltä, että tämä on hyvä järjestely neuvoston ja erityisesti valtioiden ja hallitusten päämiehistä joiden käsissä tuon konferenssin onnistuminen on koostuvan neuvoston kannalta.
Huomauttaisin muuten tässä ohimennen, että komission puheenjohtaja Prodi osallistuu tuohon neuvoston kokoukseen ja että hän aikoo valtioiden ja hallitusten päämiesten rinnalla käyttää hyväkseen asemaansa erityisesti neuvottelujen loppuvaiheessa. Neuvoston on kuitenkin valmistauduttava niihin huolellisesti. Näin ollen meidän ei pidä, hyvät parlamentin jäsenet, sivuuttaa tuota valmistelu- ja viimeistelytyötä, sillä tiedän Amsterdamissa saatujen kokemusten perusteella, että sillä on tärkeä ja hyödyllinen merkitys ja ettei siinä tyydytä yksistään teknisiin täsmennyksiin. Uskon, että ulkoministereiden henkilökohtaiset edustajat, teidän kaksi edustajaanne sekä minä komission edustajana pääsemme asioiden ytimeen, mutta viimeisistä jäljellä olevista kysymyksistä on sovittava vasta myöhemmin, toisilla foorumeilla, joihin osallistumme niin ikään.
Hyvät parlamentin jäsenet, konferenssissa ei ole tärkeää ainoastaan neuvottelijoiden asema, vaan heidän puheidensa sisältö. Haluaisinkin nyt muistuttaa Amsterdamia edeltäneiden kokemusten perusteella jälleen kerran täällä parlamentissa, että olipa Euroopan parlamenttia edustaneille jäsenille ennen Amsterdamin neuvotteluja myönnetty asema kuinka epämääräinen tai puutteellinen tahansa, niin jäsenten Guigou ja Brok puheiden sisällöllä oli suuri merkitys kyseisissä neuvotteluissa. Olen vakuuttunut siitä, että sama pätee myös tulevaisuudessa, ja omalta osaltani ja asemani minulle suomin valtuuksin aion pitää huolen siitä, että kahden edustajanne esittämiä ajatuksia kuunnellaan ja että ne otetaan huomioon koko neuvottelujen ajan. Olen varma, ettei Euroopan parlamentti eikä niin muodoin komissiokaan joudu tyytymään neuvotteluissa sivustakatsojan asemaan.
Hyvät parlamentin jäsenet, odotammekin nyt hyvin kiinnostuneina lopullista lausuntoanne, jossa täsmentänette Euroopan parlamentin ensisijaiset tehtävät ja konkreettiset ehdotukset neuvotteluja varten. On erittäin tärkeää, että molemmat neuvotteluihin osallistuvat Euroopan toimielimet, eli komissio ja Euroopan parlamentti, kertoisivat neuvoston jäsenten rinnalla selväsanaisesti ja säännöllisesti unionin kansalaisille tuon konferenssin haasteista sekä siitä, millaisia ratkaisuja suosittelemme Euroopan toimielinten edustajina, joiden tehtävänä on pitää huoli siitä, että laajentunut unioni toimisi moitteettomasti ja kaikkien yhteiseksi eduksi.
Hyvät parlamentin jäsenet, komissio aikoo siis lähikuukausina työskennellä tiiviissä yhteistyössä ja hyvässä sovussa molempien edustajienne, professori Tsatsosin ja jäsen Elmar Brokin kanssa, jotta voimme tarpeen vaatiessa lähentää näkökantojamme. Mielipiteemme ja kantamme eivät luultavasti aina mene yksiin, ja erimielisyyksiä tulee epäilemättä, mutta se on aivan tavallista. Tärkeää on nyt jonkinasteisen yhtenäisyyden saavuttaminen, ja olenkin heti kollegioon tulostani asti sitoutunut ponnistelemaan tuon yhtenäisyyden saavuttamiseksi.
Näin ollen meillä on sekä halua että kunnianhimoa päästä samalle aaltopituudelle lukuisten eri aiheiden käsittelyssä sekä nostaa neuvottelujen tasoa. Neuvottelut eivät ole mikään sattuma, sillä toistan tämän olemme käsittääkseni asettaneet niille samankaltaisia tavoitteita ja olemme kaikki sitä mieltä, että ne merkitsevät totuuden hetkeä Euroopan unionille.
Arvoisa puhemies, haluaisin lopuksi esittää nopeasti kolme lisähuomautusta. Ensinnäkin voidakseni onnitella ja kiittää jäsen Napolitanoa ja perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokuntaa eilen tehdystä ja kansallisten parlamenttien toimivaltaiset edustajat yhteen koonneesta äärimmäisen voimakkaasta ja omaperäisestä aloitteesta, sekä perussopimusvaliokuntaa ja komissiota ensimmäisestä yhteisestä keskustelusta. Kansallisten parlamenttien, Euroopan parlamentin ja meidän, komission, välisemme vuoropuhelu on äärimmäisen tärkeä. Olen sitä paitsi sanonut, että otan itse osaa tuohon vuoropuheluun vierailemalla jokaisen jäsenvaltion parlamentissa. Huomenna on Lontoon vuoro. Kahden viikon kuluttua matkustan Berliiniin. Kolmen viikon kuluttua olen Pariisissa ja jatkan tällä tavoin sekä käyn komission jäsenenä vuoron perään kaikissa pääkaupungeissa ottaakseni osaa vuoropuheluun. Minusta on erittäin myönteistä, että olette tehneet tuon aloitteen, ja haluankin kiittää teitä siitä.
Toiseksi haluan kiittää puheenjohtajavaltio Portugalia, erityisesti ministeri Seixas da Costaa, hänen päättäväisyydestään. Tuo päättäväisyys käy muuten hyvin ilmi hänen äskeisistä sanoistaan, samoin kuten myös hänen toiveensa siitä, ettei Portugalilla voi olla vain välittäjän asemaa sen puheenjohtajakaudella. Portugali nimittäin itse aloittaa neuvottelut. Tiedämme hyvin, ettei niitä saada päätökseen puolessa vuodessa ja että puheenjohtajuus siirtyy seuraavaksi Ranskalle. Neuvottelujen toivotaan päättyvän ennen vuoden 2000 loppua. Niiden toivotaan paitsi päättyvän niin myös onnistuvan, mikä ei ole ollenkaan sama asia.
Neuvottelujen loppuun saattaminen ja niiden onnistuminen ovat kaksi eri asiaa. Puheenjohtajuudessa tapahtuu vuoronvaihto, mutta olot, joissa te itse, arvoisa puhemies, suoritatte puheenjohtajavaltio Portugalin kanssa tuon vuoronvaihdon, ovat äärimmäisen tärkeitä, samoin kuten niiden luonne. Äärimmäisen suuri merkitys onkin juuri koko sillä työllä, jota teemme lähikuukausien ajan erityisesti teidän johdollanne.
Luotamme vahvasti tapaan ja meillä on myös suuria odotuksia tuosta tavasta, jolla puheenjohtajavaltiona toimiva pieni maa, Portugali tosin maan pienuus ei sulje pois sitä, etteikö sillä voisi tai pitäisikin olla suurisuuntaisia pyrkimyksiä suorittaa mallikkaasti tehtävänsä neuvoston puheenjohtajavaltiona. Luottamukseni puheenjohtajavaltio Portugalin pyrkimyksiin ja siihen erittäin päättäväiseen tapaan, jolla se johtaa neuvotteluja, on saanut vahvistusta, kun olen kuunnellut Portugalin pääministeri Guterresia, ulkoministeriä sekä teitä. Portugali voi luottaa komission yhteistyökumppanuuteen lähikuukausina.
Lopuksi haluaisin todeta uudelleen, että meidän on edelleen ponnisteltava voimakkaasti tehdäksemme neuvottelujen aiheet ymmärrettäviksi kansalaisille. Aiheet ovat vaikeatajuisia. Poliittiset ja toimielinjärjestelmiä koskevat kysymykset ovat juuri sellaisia, joiden selittäminen ei aina ole helppoa. Euroopan parlamentin jäsenten, ministereiden ja komission jäsenten on sitä suuremmallakin syyllä uhrattava jonkin verran aikaa selvittääkseen niitä kansalaisille julkisissa keskusteluissa. Hyvät parlamentin jäsenet, komissio tekee omasta puolestaan aloitteita tuon julkisen keskustelun aloittamiseksi ja elävöittämiseksi.

Rajat ylittävä palvelujen tarjoaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Bergerin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0007/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kolmansien maiden kansalaisten palkattuina työntekijöinä lähettämisen ehdoista rajat ylittävien palvelujen tarjoamisen puitteissa (KOM(1999)3 - C4-0095/1999 - 1999/0012(COD)),
Bergerin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0012/2000) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi rajat ylittävän palvelujen tarjoamisen vapauden laajentamisesta koskemaan yhteisöön sijoittautuneita kolmansien maiden kansalaisia
(KOM(1999)3 - C4-0096/1999 - 1999/0013(CNS)).

Berger
 - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, minun on ensinnäkin pyydettävä anteeksi, että ääneni on jo hieman rasittunut tänään, mutta itävaltalaisena parlamentin jäsenenä olen joutunut selittämään ja puhumaan tänään paljon. Haluaisin kiittää aluksi komissiota lämpimästi sen tekemästä aloitteesta ja näistä molemmista direktiiviehdotuksista, joista keskustelemme tänään täällä parlamentissa. Komissio paikkaa täten kaksi sisämarkkinoissa olevaa huomattavaa aukkoa, jotka ovat erittäin merkittäviä eurooppalaiselle taloudelle ja Euroopan unionissa palkattuina työntekijöinä tai itsenäisinä ammatinharjoittajina työskenteleville viidelle miljoonalle kolmannen maan kansalaiselle.
Tämänhetkinen tilanne, ja se pitäisi tehdä vielä kerran selväksi, on sellainen, että palkattujen työntekijöiden osalta on tosin olemassa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen antamia tuomioita, erityisesti tuomio "Rush Portuguesan" tapauksessa ja "Vander Elst" -tuomio. Ne ovat tosin tehneet selväksi, että palvelujen tarjoamisen vapauden on sallittava se, että kolmannen maan kansalainen palkataan työntekijäksi rajat ylittäviä palveluja varten ja että tämä voidaan tehdä myös ilman työlupia. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin ei kuitenkaan käsitellyt tarkasti viisumi- ja oleskeluehtoja, eivätkä myöskään jäsenvaltiot voineet siten selvittää tätä kysymystä. Kaikki jäsenvaltiot eivät ole kuitenkaan noudattaneet tuomioistuimen päätöksiä myöskään työluvan poisjäämisen osalta ja pitävät edelleen voimassa lukuisia rajat ylittäviä palveluja koskevia luvattomia esteitä. Esteitä, joiden voittaminen on usein mahdotonta erityisesti pienemmille yrityksille.
Itsenäisten ammatinharjoittajien kohdalla tilanne on sellainen, että nykyinen yhteisön oikeussäännöstö ei sisällä kolmannen maan kansalaiselle oikeutta tarjota rajat ylittäviä palveluja. Tältä osin tarvitaan joka tapauksessa lainsäädäntötoimi. Molempien direktiiviehdotusten tavoitteena on helpottaa EU:n yritysten vapautta tarjota palveluja. Kyse ei ole kolmannen maan kansalaisten alkuperäisistä oikeuksista, jotka muotoillaan vapaan liikkuvuuden periaatteen mukaan. Kaikki säädökset, maahantulo ja oleskelulupaan liittyvät kysymykset on nähtävä osana tätä palvelujen tarjoamisen vapautta. Minä ja minun mukanani Euroopan parlamentin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta olemme siksi sitä mieltä, että komission valitsemat oikeusperustat ovat oikeita ja neuvoston oikeudellisen yksikön lausunnossa esitetty vastakkainen mielipide väärä. En näe siksi myöskään mitään varsinaista oikeudellista estettä sille, että molemmat direktiiviehdotukset käsitellään neuvostossa nopeasti.
Olen myös sitä mieltä, että parlamentin ehdottamien tarkistusten on määrä helpottaa direktiivien hyväksymistä neuvostossa komission ehdotukseen nähden. Monet tarkistusehdotuksistamme juontuvat epäilyksistä, joita myös neuvostossa on ilmaistu, ja me yritämme hälventää näitä epäilyksiä toimeksiannolla, jonka voimassa oleva lainsäädäntö ja taloudellinen järki meille antavat. Mitä tulee erityisesti myös ehdotusten hyväksymiseen neuvostossa, voin vain vedota komissioon, että se hyväksyisi parlamentin hyväksymät tarkistukset mahdollisimman täydellisesti, vaikka ne poikkeavatkin osaksi suuresti komission alkuperäisistä ehdotuksista. Olen erittäin vakuuttunut siitä, että voimme päästä tältä pohjalta neuvostossa helpommin yksimielisyyteen.
Nyt niihin tärkeimpiin tarkistuksiin, joita me ehdotamme. Olennainen ero on siinä, että meidän ehdotukseemme ei sisälly "palvelujen tarjoamisen kortti plus jokaista yksittäistä toimeksiantoa koskeva ilmoitus" -järjestelmän sijaan mitään muuta mahdollisuutta siihen, että jokaisesta yksittäisestä toimeksiannosta voidaan vaatia ilmoittamaan etukäteen vastaanottajavaltiolle. Tämä järjestelmä tuntuu meistä käytännössä huonolta. Korvauksena siitä kaikki mahdolliset esteet on kuitenkin oltava poistettu ennen palvelujen tarjoamisen kortin laatimista ja, toisin kuin komission ehdotuksessa, hakijan on täytettävä tiukennetut edellytykset palvelujen tarjoamisen kortin laatimiselle.
Hakijan on täytettävä säännönmukaisen toimen, laillisen oleskelun ja vakuutussuojan vaatimukset paitsi kortin laatimisen ajankohtana, myös kortin koko voimassaoloajan ja kolme kuukautta sen jälkeen. Tällä on tarkoitus antaa vastaanottajavaltiolle takuut siitä, että palkattu työntekijä tai myös itsenäinen ammatinharjoittaja myös palaa suoritetun toimeksiannon jälkeen takaisin lähettäjävaltioon ja että hänet on vakuutettu sairauden ja työtapaturman varalta.
Maahantulo ja oleskelulupaan liittyvä tilanne on myös selvitettävä ennen palvelujen tarjoamisen kortin laatimista, tarkemmin sanottuna vastustusmenettelyssä. Aikomuksenamme on, että palvelujen tarjoamisen EU-korttia ei tarvitse hakea pelkästään kaikkia jäsenvaltioita varten, vaan sitä voidaan hakea myös yksittäistä jäsenvaltiota varten. Mielestäni tämä järjestelmä vastaa myös paremmin käytännön tarpeita. Samaa toivon ehdotukselta alentaa edeltävän toimen vähimmäiskestoa kolmeen kuukauteen ja määrittää palvelujen tarjoamisen kortin voimassaoloaika joustavasti edeltävän toimen keston mukaan. Me pidämme kuitenkin kiinni siitä, että palvelujen tarjoamisen kortin pisin mahdollinen voimassaoloaika on 12 kuukautta.
Itsenäisten ammatinharjoittajien kohdalla ehdotamme jo kuvattujen tarkistusehdotusten lisäksi sitä, että asuinpaikkakriteeriä on tiukennettava ja että järjestelmään sisällytetään mahdollisuus käsitellä mahdollisia näennäisesti itsenäisen ammatinharjoittamisen avulla tehtäviä väärinkäytöksiä. Haluaisin käsitellä myös lyhyesti esitettyjä tarkistusehdotuksia, jotka menevät oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan tarkistusehdotuksia pitemmälle. Haluaisin tietysti myös sanoa, että tuen edelleenkin kaikkia oikeudellisia asioita käsittelevän valiokunnan esittämiä ja siellä yksimielisesti hyväksyttyjä tarkistusehdotuksia. Olen itse esittänyt ryhmäni nimissä neljä tarkistusehdotusta, jotka koskevat pääasiassa neuvoston päätöksen oikeaa lainaustapaa. Minun on sanottava, että olen saanut tältä osin parlamentin yksiköiltä äärimmäisen ristiriitaisia lausuntoja siitä, miten tätä neuvoston päätöstä tulisi sitten lainata oikein. Pelkästään numerolla, pelkästään päivämäärällä vai molemmilla, ja miten perusteellisesti neuvoston päätöstä lainataan. Parlamentin yksiköt peruuttivat kaksi tarkistusehdotusta, koska niiden sisältö on kuulemma otettu jo huomioon mietinnössä. Peruutan kaksi muuta tarkistusehdotusta - ne ovat tarkistus 18 itsenäisiä ammatinharjoittajia koskevassa mietinnössä ja tarkistus 21 palkattuja työntekijöitä koskevassa mietinnössä. Voin vain vedota puheenjohtajakokoukseen, että siellä päästäisiin mahdollisimman pian sopimukseen siitä, miten komitologia-asiassa tulisi sitten menetellä ja miten lainata oikein. Se helpottaisi jatkossa mietinnön esittelijöiden elämää parlamentissa huomattavasti.
Näiden lisäksi on esitetty molempia jäsen de Palacion mietintöjä koskeva tarkistusehdotus. Minun on valitettavasti sanottava, että en voi tukea tätä tarkistusehdotusta, koska se muuttaa olennaisesti sitä lopputulosta, johon päädyimme oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa yksimielisesti, ja haluaisin pitää kiinni siitä lopputuloksesta, johon pääsimme oikeudellisia asioita käsittelevässä valiokunnassa yhdessä pitkien keskustelujen jälkeen. Kiitän lopuksi kaikkia niitä kollegoita, jotka ovat tukeneet minua oikeudellisia asioita käsittelevässä valiokunnassa näiden ei kovinkaan helppojen mietintöjen osalta. Haluaisin mainita erityisesti kollega Wielandin, jolla on varjoesittelijän epäkiitollinen rooli ja joka osallistui mietinnön laatimiseen paljon tavallista enemmän erittäin hyvillä ja rakentavilla ajatuksilla saamatta silti mietinnön esittelijälle annettavaa kunniaa. Haluan siksi mainita hänet tässä yhteydessä erityisesti!

Bolkestein
. (NL) Arvoisa puhemies, olen iloinen siitä, että olen saanut tilaisuuden tehdä esittelijä Bergerin puheenvuoron jälkeen muutaman alustavan huomautuksen, minkä jälkeen luonnollisesti kuuntelen hyvin kiinnostuneena seuraavia puhujia, ja jos sallitte, arvoisa puhemies, haluaisin käsitellä keskustelun lopussa lähemmin yksittäisiä tarkistuksia.
Haluaisin sanoa, että komissio on hyvin iloinen siitä, että Euroopan parlamentti tukee kahta ehdotusta, jotka koskevat palvelujen tarjoamisen vapautta ja kolmansista maista tulevia työntekijöitä. Tämä on keskustelun aiheena. Olen erityisen kiitollinen työstä, jota jäsen Berger on tehnyt käsiteltäessä näitä ehdotuksia, jotka ovat poliittisesti arkaluonteisia ja juridinen haaste. Haluaisin myös kiittää sydämellisesti Palaciota hänen tärkeästä osuudestaan oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan puheenjohtajana.
Komissio on erityisen iloinen parlamentin ehdotuksista, jotka koskevat tehokkaampaa menettelyä myönnettäessä palvelujen tarjoamisen EY-korttia. Jos tarjotaan mahdollisuus siihen, että palvelujen tarjoamisen EY-korttia voidaan hakea yhdestä tai useammasta jäsenvaltiosta tai kaikista jäsenvaltioista, menettelystä tulee vielä joustavampi.
Komissio hyväksyy myös ehdotuksen, joka koskee kortin joustavaa voimassaoloaikaa. Pidän kuitenkin kolmen kuukauden työskentelyjaksoa riittämättömänä näyttönä siitä, että työntekijä on asettunut johonkin jäsenvaltioon.
Komissio voi myös hyväksyä määräyksen, joka koskee sellaisia tapauksia, että palvelujen tarjoajan ja sen työntekijöiden välinen työsopimus sanotaan yllättäen irti. Tehokkaaseen menettelyyn korttia myönnettäessä kuuluu se, että yritykset, jotka tarjoavat rajat ylittäviä palveluja, voivat myös todellakin käyttää sisämarkkinoihin perustuvia oikeuksiaan.
Meistä vaikuttaa liioitellulta, että muut jäsenvaltiot saavat mahdollisuuden valvoa säännöllisesti kortin myöntämistä yleistä järjestystä silmällä pitäen. Kolmannen maan kansalaisen, jolla on jossakin jäsenvaltiossa laillinen asema, täytyy toki päästä muihin jäsenvaltioihin. Tämä ei estä näitä jäsenvaltioita ryhtymästä järjestystoimiin ehdotetun ilmoitusvelvollisuuden puitteissa.
Komissio ei voi myöskään hyväksyä ehdotusta siitä, että laillisen aseman jäsenvaltiossa kuuluisi olla voimassa kolme kuukautta kortin voimassaoloajan jälkeen. Ei ole hyväksyttävää, että kolmannen maan kansalainen jää palvelun tarjoamisen jälkeen pitemmäksi ajaksi vastaanottaneeseen jäsenvaltioon. Siksi komissio kannattaa näiden molempien näkökohtien yhteydessä Palacion tarkistusta 22.
Mitä tulee toiseen ehdotukseen, komissio ymmärtää toiveen siitä, että täytyy olla selvää, mitä itsenäisellä ammatinharjoittajalla tarkoitetaan, ja komissio haluaa löytää muutetussa ehdotuksessa ratkaisun tähän asiaan.
Tässä oli muutama alustava huomautus tärkeimmistä tarkistuksista. Toivon, että saan teiltä vielä keskustelun lopussa, kun kaikki ovat pitäneet puheenvuoronsa, tilaisuuden tarkastella eri tarkistuksia.

Wieland
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, PPE-ryhmä tulee hyväksymään huomenna suurella enemmistöllä oikeudellisia asioita käsittelevän valiokunnan tarkistusehdotukset ja myös muutetun tekstiversion. Keskityn käsittelemään esityksessäni kahta alaa.
Toinen niistä on kysymys, mitä tämän direktiivin on ylipäätään tarkoitus saada aikaan - saada aikaan sanan varsinaisessa merkityksessä. Meillä on toisaalta talouden ja myös yksilön edut. Lähden esityksessäni ensinnäkin siitä, että kyse on rehellisistä ja kunniallisista työtätekevistä ihmisistä. Toisaalta meillä on jäsenvaltioiden edut, ja jäsenvaltioiden on oletettava asianomaisten kohdalla ehkä myös sitä, että kyseessä on pahin mahdollinen tapaus. Jos me noudatamme toista ääripäätä eli jäsenvaltioiden etuja, silloin on varsin todennäköisesti olemassa hyvät syyt siihen, että tämän kortin esteet asetetaan suhteellisen korkealle.
Sen lisäksi on olemassa syitä ottaa ilmoitusvelvollisuudet käyttöön varhaisessa vaiheessa tästä kortista huolimatta. Jos noudatan toista ääripäätä, siis mahdollisimman vähän esteitä, vaarana on, että tässä menettelyssä ei säädetä lainkaan lakeja, koska jäsenvaltiot eivät nimittäin hyväksy tätä direktiiviä. Olen siis loppujen lopuksi joko tilanteessa, jossa minulla on tosin direktiivi palvelujen tarjoamisen korttia varten, mutta korttia ei ole tosiasiallisesti kenelläkään, koska talouden esteet ovat hyvin korkeat. Toisessa tapauksessa minulla ei ole minkäänlaista direktiiviä.
Kummatkaan lopputulokset eivät voi olla tyydyttäviä. Tämä on ehkä myös syy siihen, että korttia koskevat neuvottelut ovat jumiutuneet myös neuvostossa, kuten kuulemme. Me olemme nyt yrittäneet löytää rajahyödyn molempien intressien - yleisen järjestyksen ja mahdollisimman helpon ratkaisun löytämisen - välillä. Me haluamme ratkaisun, jossa taloudelle asetetaan tiettyjä esteitä, mutta jossa järjestelmää on mahdollisimman helppo soveltaa sitten, kun nämä esteet on voitettu. Me haluamme siksi, että palvelujen tarjoamisen korttia haetaan yhtä tai useampaa jäsenvaltiota varten.
Kun ranskalainen yritys sanoo, että meillä on työntekijä, jonka on työskenneltävä jatkuvasti Tanskassa ja vain Tanskassa, silloin tätä palvelujen tarjoamisen korttia on voitava hakea myös pelkästään Tanskaa varten. Silloin kortin hakemiseen liittyvät byrokraattiset esteet ovat matalammat. Vastavetona haluamme kuitenkin, ettei työntekijän lähettämisestä tarvitse enää ilmoittaa etukäteen, vaan työntekijällä on enää mukanaan vain syy toisessa jäsenvaltiossa työskentelyyn, esimerkiksi sen perustana olevan sopimuksen muodossa. Siksi minun on myös sanottava, että kannatan lopulta oikeudellisia asioita käsittelevän valiokunnan tarkistusehdotuksia. Ehkä myös komissiossa vallitsee vielä tietynlainen väärinymmärrys asiasta.
Me haluamme, että asiassa päästään hyvin joustavaan ratkaisuun. Kun yksi jäsenvaltio kertoo, että meillä on yhtäkkiä ongelmia, koska kyseessä oleva henkilö on syyllistynyt taskuvarkauteen, että meillä on ongelmia, ja tämä palvelujen tarjoamisen kortti on laadittu meidän maatamme varten, yksittäinen maa voi silloin tavallaan peruuttaa palvelujen tarjoamisen kortin voimassaoloajan joustavasti ja järkevästi niiden syiden nojalla, joita tämä direktiivi antaa.
Sallikaa minun käsitellä vielä aivan lyhyesti erästä toista alaa. Useimmat, jotka ovat käsitelleet tätä direktiiviä tähän asti, ovat juristeja. Me kaikki tiedämme, että edelleen on olemassa erilaisia sopimusosia, osaksi erittäin vanhoja sellaisia, joiden nimi on vielä EY. Me tiedämme, että tämä direktiivi perustuu EY:n lainsäädäntöön eikä EU:n lainsäädäntöön. Me pyrimme kuitenkin ennen vaaleja - neuvosto, komissio, parlamentti, lehdistö, ay-järjestöt ja yhteisöt - siihen, että tästä Euroopasta tulee kansalaiselle helpommin ymmärrettävä. Me vaadimme kansalaisia ymmärtämään muutoksen EEC:stä EY:ksi ja edelleen EU:ksi. Kansalainen ymmärtää nyt EU:n. Me emme tee itsellemme emmekä kansalaiselle palvelusta, jos ristimme tämän yleiseen tietoisuuteen tuotavan tuotteen palvelujen tarjoamisen EY-kortiksi eikä EU-kortiksi. Kansalaista kiinnostaa EU-maailma, se on hänelle yleisesti tunnustettu ja sitova. Pyydän neuvostoa ja komissiota pyrkimään tähän.

MacCormick
Arvoisa puhemies, kello on enemmän kuin luulimme, kun suunnittelimme tätä istuntoa, joten olen erittäin lyhytsanainen.
Yksi syy siihen, että olemme myöhässä, on se, että toimme aikaisemmin tänään aivan oikein julki sen, että parlamentti vastustaa kaikenlaista muukalaisvihaa tai rasismia. Tässä direktiivissä ei toki käsitellä suoranaisesti sitä. Siinä otetaan huomioon sisämarkkinoiden tarpeet, luodaan joustavuutta ja menetellään järkevästi ja joustavasti, niin että kolmansien maiden kansalaiset voisivat työllistyä sekä työntekijöinä että ammatinharjoittajina. Näin siinä myös pyritään välttämään se, että muukalaisiin kohdistuu turhia rajoituksia vain siksi, että he ovat muukalaisia.
Suhtaudumme siihen myönteisesti, ja koska säännös on mielestämme järkevä ja asianmukainen, tuemme vapaamielisintä versiota, joka on käsittääksemme sopusoinnussa lainsäädännön kanssa.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan ensinnäkin korostaa sitä erinomaista työtä, jota ovat tehneet parlamentin jäsen Berger ja koko oikeusasioiden valiokunta, joka on sisällyttänyt tähän direktiiviin innovatiivisia ajatuksia, jotka toivon komission ja neuvoston hyväksyvän. Olen kuitenkin esittänyt yhtä tarkistusta. Hyvä parlamentin jäsen Berger, johdanto-osan kappaletta 6 koskevassa tarkistuksessanne 2 otatte esille oikeudellisen varmuuden. Ensimmäinen kohta, josta olemme eri mieltä on oleskeluluvan jatkaminen kolmella kuukaudella, sillä tämä vain lisää oikeudellista epävarmuutta. Sanotte johdonmukaisesti olevanne jäsen Wielandin tavoin huolissanne siitä mahdollisuudesta, että työntekijä joutuisi vaikeuksiin sen jälkeen kun hänen työlupansa voimassaoloaika on umpeutunut, mutta minun mielestäni kolmen kuukauden jatkoajalla tätä mahdollisuutta samalla myös lisätään. Jos palvelujen tarjoamisen EY-kortin voimassaoloaika päättyy tiettynä päivänä, sen täytyy päättyä tuona päivänä. Oikeudellinen varmuus edellyttää sitä.
Toisaalta tarkistuksen 10 d kohdan osalta, joka koskee ensimmäistä direktiiviä, esitätte, että yleisen turvallisuuden tai yleistä järjestystä koskevien sääntöjen perusteella jäsenvaltio voi vastustaa kortin voimassaoloa. Direktiivin 4 artiklassa säädetään jo eräistä ennakkovalvontatoimista. Schengen-säännöstön piiriin kuuluvalle työntekijälle tässä ei ole mitään järkeä, sillä hän on jo käynyt karsinnan läpi päästäkseen ensimmäiseen jäsenvaltioon, ja toinen jäsenvaltio voi oikeudenmukaisesti estää ennakkoon tämän työntekijän pääsyn alueelleen. Ei siis ole järkevää pitää yllä tätä oikeudellista epävarmuutta.
Minun esittämäni tarkistuksen 22 viimeisessä kappaleessa käsitellään tapauksia, jolloin kyseessä ei ole Schengen-sopimuksen piiriin kuuluva valtio, ja tämä tapaus on siinä otettu huomioon kokonaisvaltaisesti ja mielestäni siten, että oikeudellinen varmuus on suurempi. Se jäsenvaltioiden valinnanvapaus, jota ehdotatte tarkistuksen 10 e kohdassa, ei ole mielestäni yhdenmukainen tämän erinomaisen mietintönne muun tekstin kanssa.
Näin ollen, pyydän kollegojani tutkimaan tarkistustani huolellisesti ja toivon, että huomenna saamme päätöksen aikaan.

Inglewood
Päällisin puolin näyttää siltä, että näissä kahdessa ehdotuksessa pannaan täytäntöön joitakin menettelymuutoksia, joilla helpotetaan vapaata liikkumista Euroopassa ja reagoidaan esittelijä Bergerin aloituspuheenvuorossaan mainitsemiin viimeaikaisiin oikeusjuttuihin.
Olemme kuitenkin Yhdistyneen kuningaskunnan tapauksessa sitä mieltä, että ne menevät tätäkin pitemmälle tavalla, jota ei voida hyväksyä. Tämä liittyy osaksi asiasisältöön ja osaksi oikeusperustaan, joka koskee Yhdistyneen kuningaskunnan erityisasemaa. Perussopimuksiin sisältyvien järjestelyjen nojalla Yhdistyneen kuningaskunnan rajoilla tehtävät tarkastukset säilyvät. Näissä laeissa ehdotetussa järjestelmässä kolmansien maiden kansalaiset, jotka haluavat siirtyä Yhdistyneeseen kuningaskuntaan kuvattujen menettelyjen nojalla, pystyvät tekemään niin toisen jäsenvaltion myöntämän palvelujen tarjoamisen kortin avulla ja ohittavat näin Yhdistyneen kuningaskunnan rajatarkastukset.
Jos Yhdistyneen kuningaskunnan nykyisiä rajajärjestelyjä on muutettava, sen pitäisi tapahtua Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen ja Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin toimesta eikä ohimennen, en passant, unionin lainsäädäntöprosessissa. Tästä syystä äänestämme kumpaakin ehdotusta vastaan.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin kiittää ensiksi mietinnön esittelijää ja kollega Wielandia sydämellisesti siitä vaivasta, jota he ovat nähneet tiivistääkseen eri tarkistusehdotukset ja eri intressit niin yhdenmukaisesti tässä mietinnössä. Nämä kaksi ehdotusta edistävät huomattavasti yhden sisämarkkinoiden neljän ydinperiaatteen, palveluiden vapaan liikkuvuuden toteuttamista. Rajat ylittäviä palveluja koskeva uusi säädös tulee kiistatta parantamaan sekä sisämarkkinoiden toimintaa että yritysten kilpailu- ja toimintakykyä.
Palvelujen tarjoamisen EU-kortin laatimisen tiukat reunaehdot - ja tältä osin olen yhtä mieltä kollega Wielandin kanssa - ovat välttämättömiä, koska ne palvelevat väärinkäytösten, kuten laittoman maahantulon ja näennäissopimusten, estämistä. Miksi pidän tätä direktiiviä niin tarpeellisena? Kolmesta syystä: EU:ssa työskentelevien kolmansien maiden kansalaisten taloudellisen merkityksen, yritysten kilpailukyvyn ja sisämarkkinoiden kitkattoman toiminnan vuoksi. Pidän siksi myönteisenä toisaalta tiukkaa kehystä ja vetoan toisaalta siihen, että jäsenvaltioiden suorittamat asianmukaiset valvontatoimet on muotoiltu mahdollisimman tehokkaasti ja yksinkertaisesti.
Lopuksi esitän komissiolle kysymyksen, koska tulen puhumaan tästä yhä uudelleen: tuleeko direktiivi vaikuttamaan haitallisesti liittymisneuvotteluihin? Miten 1 artiklaa tulkitaan ja selitetään teidän näkökulmastanne, koska sillä on tärkeä rooli erityisesti liittymisneuvotteluissa ja meidän maassamme, joka rajoittuu useisiin uusiin jäsenvaltioihin?

Beysen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, tietyt liike-elämässä toimivat henkilöt ovat joutuneet tähän saakka toteamaan, että kahta merkittävistä vapauksista, nimittäin henkilöiden ja palvelujen vapaata liikkuvuutta, ei ole sovellettu heihin. He ovat itse asiassa vieläkin joutuneet loputtomiin byrokraattisiin maahanmuuttomenettelyihin niissä jäsenvaltioissa, joissa palvelu olisi pitänyt tarjota.
Yhteisön alueella oleskelee noin 13 miljoonaa kolmansien maiden kansalaista. Vaikka liike-elämässä toimivien henkilöiden tarkkaa määrää ei tiedetä, pidän lähtökohtana sitä, että heidän määränsä ei varmasti ole vähäinen. Heidän pääsyään unionin alueelle ei ole tähän mennessä säädelty yhteisön oikeudessa.
Kahdessa käsiteltävänä olevassa direktiiviehdotuksessa pyritään edistämään palvelujen vapaata liikkuvuutta sisämarkkinoilla ottamalla käyttöön palvelujen tarjoamisen EY-kortti. Minusta tässä yhteydessä on tärkeää painottaa, että palvelujen tarjoamisen EY-kortin myöntäminen tapahtuu joustavalla tavalla eli että kortti myönnetään viiden päivän kuluessa siitä, kun on esitetty yksinkertainen selvitys siinä jäsenvaltiossa, jossa palvelu tarjotaan, ja samalla väärinkäytösten torjumiseksi tämän asiakirjan voimassaoloaika on rajoitettu, eikä se ole automaattisesti pidennettävissä.
Olen seurannut kiinnostuneena ajatuksia, joita komission jäsen on esittänyt tästä asiasta. Myös esitettyjen tarkistusten tutkimisen jälkeen olen todennut, että voimme suurelta osin hyväksyä nämä ajatukset ja että voimme äänestää huomenna sen mukaisesti.
Lopuksi haluaisin kiittää esittelijä Bergeriä siitä, että hän on tutkinut eri tarkistuksia erittäin huolellisesti, ja siten hänen mietintönsä on ollut sisällöltään hyvin merkittävä. Uskoakseni olemme tällä mietinnöllä ottaneet uuden askeleen kohti sisämarkkinoiden toteutumista.

Bolkestein
. (NL) Arvoisa puhemies, suurkiitokset siitä, että sain teiltä mahdollisuuden käsitellä tarkemmin eri tarkistuksia, ja tässä samalla haluaisin myös sanoa jotakin lordi Inglewoodille niistä huomautuksista, joita hän juuri teki.
Mitä tulee ensimmäiseen ehdotukseen kolmansista maista tulevien työntekijöiden osalta, komissio on valmis hyväksymään tarkistukset 2, 11, 12, 15, 16 ja 22. Myös tarkistukset 7 ja 8 ovat hyväksyttävissä, jos työntekijöiden lähettämisen tilanne vahvistetaan lähettävässä jäsenvaltiossa.
Komissio hyväksyy myös tarkistuksen 11 mutta ei sen sitä osaa, jossa ehdotetaan aikaisemmaksi työskentelyjaksoksi vain kolmea kuukautta. Selitin tätä asiaa jo hetki sitten. Myös tarkistus 13 on tervetullut sikäli kuin sen myötä kortin joustavaa voimassaoloaluetta laajennetaan yhdestä jäsenvaltiosta kaikkiin jäsenvaltioihin. Mitä tulee komitologiaan, myös tarkistukset 14 ja 21 ovat osittain hyväksyttävissä sikäli kuin on kysymys parlamentin oikeuksista.
Olen pahoillani, että minun täytyy sanoa, että komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 10 kolmen kuukauden jakson ja kohdejäsenvaltion roolin kannalta. Komissio tukee tässä asiassa tarkistusta 22, kuten jo myös aiemmin huomautin. Muut tarkistukset eivät ole hyväksyttävissä. Henkilökohtaisesti suhtaudun myönteisesti termiin "palvelujen tarjoamisen EY-kortti", jota ehdotetaan tarkistuksessa 1, mutta Amsterdamin sopimus ei salli sellaisen käyttämistä.
Tarkistuksessa 18 viitataan direktiiviin 96/71, joka koskee minimipalkkoja, joita jo sovelletaan, joten muutos ei ole tarpeen. Jos komissio hyväksyisi tarkistuksen 17, se tarkoittaisi, että olisi voimassa yksinkertainen ilmoitusvelvollisuus, jos voimassa olevaa korttia ei ole myönnetty. Tämähän olisi ristiriidassa jäsenvaltioiden yleiseen järjestykseen liittyvien etujen kanssa.
Myöskään tarkistus 19 ei ole hyväksyttävissä, kun otetaan huomioon tarkistusta 10 koskevat näkemykseni. Komissiolla on sama kanta toiseen ehdotukseen esitetyistä samantyyppisistä tarkistuksista. Haluan lisätä tähän, että kyseiseen ehdotukseen esitetty tarkistus 10 on täysin hyväksyttävissä.
Mitä tulee tarkistukseen 15 sisältyvän käsitteen "itsenäinen ammatinharjoittaja" määritelmään, komissio huolehtii - kuten aikaisemmin huomautin - asianmukaisesta ratkaisusta, jotta ilmaistut vastalauseet otettaisiin huomioon.
Sitten tulen lordi Inglewoodin tekemään huomautukseen. Hän viittasi rajavalvontaan, jota Yhdistynyt kuningaskunta harjoittaa, ja haluaisin nyt huomauttaa hänelle, että millään jäsenvaltiolla ei ole, eikä siten myöskään Yhdistyneellä kuningaskunnalla, mitään velvollisuutta poistaa tai muuttaa valvontaa vielä olemassa olevilla rajoilla. Tämä pätee, kuten sanottu, Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Tämä pätee myös Belgiaan, jossa tämä näkökohta oli vielä hiljattain tärkeä.
Sitten jäsen Karasin tekemästä huomautuksesta. Sallinette minun huomauttaa siihen liittyen, että minulla on sellainen vaikutelma, että hän puhuu mahdollisuudesta käyttää Puolasta tulevia työntekijöitä työvoimana hänen kotimaassaan. Komissio haluaisi tehdä ehdotuksen löytääkseen tähän ongelmaan ratkaisun, joka koskisi kaikkia Euroopan unioniin sijoittautuneita yrityksiä, jotka käyttävät EU:n ulkopuolisista maista tulevia työntekijöitä. Ongelmana on edelleen, pitäisikö näitä kahta tapausta käsitellä yhdenvertaisesti. Minusta tuntuu, että tätä kysymystä kuuluu kenties käsitellä Euroopan unionin laajentumista koskevassa keskustelussa eikä tässä keskustelussa. Komission nimissä haluaisin mielelläni olla jäsen Karasille avuksi, jos hän haluaa lisätietoja tästä todellakin tärkeästä asiasta. Olen käytettävissä sitä varten.
Lopuksi haluaisin kiittää parlamenttia hyvin rakentavasta keskustelusta, jota on käyty näiden ehdotusten tärkeimmistä näkökohdista, sekä luonnollisesti erityisesti esittelijä Bergeriä.

Puhemies
Kiitoksia, komission jäsen Bolkestein.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Marinhon laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0003/2000)
I. ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen perustamisesta tehdyn päätöksen 88/591/EHTY, ETY, Euratom muuttamisesta (5713/1999 - C5-0020/1999 - 1999/0803(CNS))
ja
II. ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen perustamisesta tehdyn päätöksen 88/591/EHTY, ETY, Euratom muuttamisesta (9614/1999 - C5-0167/1999 - 1999/0805(CNS)).

Marinho
Arvoisa puhemies, perussopimusten muuttaminen HVK:ssa ei luo välttämättä vielä edellytyksiä yhteisön tuomioistuinjärjestelmän uudistamiselle. Ajatus tämän kysymyksen lisäämisestä asialistalle oli esillä Helsingin huippukokoukseen asti, useat jäsenvaltiot sekä tuomioistuimet itse kannattavat sitä edelleenkin, ja kysymys on yhä ajankohtainen myös Euroopan parlamentissa, jonka oikeudellisten asioiden valiokunta valmistelee parhaillaan mielestäni erittäin ansiokasta lausuntoa tuomioistuinuudistuksen luonteesta ja laajuudesta.
Minulla ei ole epäilystäkään siitä, että seuraavassa mietinnössä, jonka parlamentti laatii hallitustenvälisen konferenssin valmistelemisesta, tämä kysymys otetaan jälleen hyvin painokkaasti esille. Tähän on kolme eri syytä, joista voidaan nähdäkseni olla yhtä mieltä: ensinnäkin oikeustapauksia on yhä enemmän ja ne on käsiteltävä entistä nopeammin, toiseksi on välttämätöntä luoda perusta tuomioistuinten toiminnalle vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella, ja kolmanneksi on tärkeää ymmärtää Eurooppa syvällisemmin kuin pelkästään taloudellisesta näkökulmasta ja luoda edellytykset sille, että kansalaiset voivat tuntea kuuluvansa oikeusyhteisöön, joka perustuu demokraattisiin lakeihin ja tuomioistuimiin ja joka kunnioittaa heidän perustavanlaatuisia eettisiä ja oikeudellisia arvojaan sekä puolustaa heidän etujaan silloinkin, kun kansallisen lain voima ei ole riittävä takaamaan heille täyttä kansalaisuutta.
Totuus on, että juuri näillä samoilla syillä, joiden vuoksi koko yhteisön tuomioistuinjärjestelmää on tarpeen uudistaa syvällisesti, voidaan perustella myös ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen mahdollista uudistamista, josta tarkoituksemme on tänään keskustella, joskin oikeusperusta on tässä tapauksessa toinen eli Amsterdamin sopimus.
Ennen kaikkea tämä uudistus kuitenkin perustuu kolmeen erityiseen syyhyn, jotka haluan tässä yhteydessä mainita: epätasapaino, joka johtuu käsiteltävien asioiden ja Luxemburgin tuomioistuinten teknisten ja inhimillisten voimavarojen välisestä epäsuhdasta, asioiden käsittelyssä noudatettava ehdoton monikielisyyden vaatimus, joka perustuu kansallisten kielten ja oikeudellisten perinteiden kunnioittamiseen, sekä lopuksi se tosiseikka, että nyt puheena oleva tuomioistuin - ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin - on ainoa oikeusaste, johon kansalaiset sekä yritykset voivat turvautua taloudellisissa riita-asioissa, jotka liittyvät viranomaisten tekemiin päätöksiin kansalaisia ja yrityksiä koskevista asioista. Sen vuoksi ehdotus tuomarien lukumäärän lisäämisestä 21:een on täysin aiheellinen, sillä tuomioistuimen toimintaa voidaan tuon lisäyksen ansiosta tehostaa perustamalla kaksi uutta jaostoa, jotka ratkaisevat asioita kolmen tuomarin kokonpanossa.
Toinen ehdotettu uudistus liittyy ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toimivaltuuksien laajentamiseen. Tähän asti tähän tuomioistuimeen on voitu keskittää pelkästään yksityishenkilöiden kumoamiskanteet, mutta tarkoituksena on, että se alkaisi käsitellä myös jäsenvaltioiden nostamia kanteita. Kyse on jäsenvaltioiden mahdollisuudesta nostaa kanteita asioissa, jotka liittyvät liikennepolitiikkaan, yritysten kilpailusääntöihin, valtiontukiin, kauppapoliittisiin suojatoimiin, rahoitusvälineisiin ja toimintaohjelmiin, joista annetaan yhteisön rahoitustukea, sekä yhteisön talousarvioon kohdistuviin petoksiin.
Kun jäsenvaltiot saavat mahdollisuuden nostaa kanteita ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, samassa tuomioistuimessa ratkaistaan tästä lähin siis sekä jäsenvaltioiden että yksityishenkilöiden samasta asiasta nostamat kanteet. Tuomioistuimen mahdollisuus tutkia myös jäsenvaltioiden nostamat kanteet merkitsee näin ollen sitä, että valtiot ja yksityishenkilöt saatetaan tasavertaiseen asemaan asioiden käsittelyssä.
Voidaan ehkä sanoa, arvoisa puhemies, että kyse on varsin vähäpätöisestä uudistuksesta, mutta samalla kyse on myös mahdollisesta uudistuksesta, joka on toteutettavissa Amsterdamin sopimukseen sisältyvien säädösten perusteella. Ja loppujen lopuksi kyse on juuri sellaisesta uudistuksesta, jollaista yhteisöjen tuomioistuin itse on HVK:sta riippumatta ja voimassa olevan perussopimuksen perusteella tarkoittanut ja jota se on pyytänyt.
Komissiossa vallitsee tästä asiasta huomattava yhteisymmärrys, joten uskon, että myös parlamentti kannattaa molempia nyt käsiteltäviä uudistusehdotuksia ja äänestää niiden puolesta. Tässä vaiheessa voidaan siis vain toivoa, että myös neuvosto on samalla kannalla. Lopuksi haluan myös toivoa, että tuomioistuimella on tulevaisuudessa edellytykset käyttää mahdollisimman tehokkaasti hyväkseen niitä uusia toimivaltuuksia, jotka parlamentti on aiheellisesti nähnyt hyväksi sille antaa.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, aluksi haluan onnitella esittelijää hänen mietinnöstään, jota lukiessa syntyy vaikutelma, että siinä ainoastaan kannatetaan ja hyväksytään. Tämän mietinnön eteen on kuitenkin tehty työtä jo kauan ja tehokkaasti, ja se on jo kantanut myös hedelmää: 7. joulukuuta 1999 puheenjohtajavaltio Suomen laatimaan asiakirjaan sisällytettiin sopimus siitä, että hallitustenvälisen konferenssin esityslistaa laajennettaisiin ja että siihen lisättäisiin yhteisön tuomioistuinten organisaatiota, kokoonpanoa ja toimivaltuuksia koskevan uudistuksen tutkiminen. Näin ollen annan täyden tunnustuksen varapuhemies Marinhon tekemälle työlle.
Arvoisa puhemies, yhteisön oikeusjärjestelmän uudistuksesta on tullut ensisijaisen tärkeä asia, jos tulevaisuudessa oikeuskäsittelyt halutaan hoitaa järkevän ajan sisällä, jos Euroopan unioni haluaa tulevaisuudessa oikeusjärjestelmän, joka on sen poliittisen hankkeen tasalla, jonka olemme panneet alulle. Tänään voin sanoa tämän ylpeänä ja tyytyväisenä meillä on täällä parlamentissa ollut hyvä tilaisuus osoittaa, missä määrin Euroopan poliittinen hanke merkitsee meille eurooppalaisille paljon muutakin kuin sisämarkkinoita, eli sellaista hanketta, joka perustuu paljon vahvemmin periaatteisiin kuin taloudellisiin etunäkökohtiin. Arvoisa puhemies, periaatteiden taustalla on aina oikeus. Justice delayed is justice denied eli liian myöhään saavutettu oikeus ei ole oikeutta lainkaan, ja tätä meidän on pohdittava.
Tuomioistuimen itse laatimassa työasiakirjassa on hälyttäviä tietoja. Sen vuoksi tämä uudistusehdotus, jonka esittelijänä on varapuhemies Marinho, on erittäin myönteinen asia. Se on paikkaava ehdotus, mutta myös paikkaamiseen on oltava tyytyväisiä, sillä tällä hetkellä ja Marinho korosti tätä emme voi odottaa hallitustenväliseltä konferenssilta suurta järjestelmän uudistusta. Meidän on löydettävä ratkaisuja, joiden avulla oikeutta voidaan harjoittaa nopeammin ja tehokkaammin.
Haluaisin esittää tässä puheenvuorossani kaksi ajatusta, jotka sisältyvät varsinaiseen mietintöön, sillä parlamentilla on perustamissopimuksen mukaan velvollisuus laatia ytimekkäitä mietintöjä ja olla käsittelemättä asiaa liian syvällisesti. Nämä ovat varapuhemies Marinhon ajatuksia, ja uskoakseni voin sanoa, että koko oikeusasioiden valiokunta kannattaa niitä. Ensimmäinen niistä on se, että ensimmäisen asteen tuomioistuimen tuomareille pitäisi antaa enemmän välineitä, että heille annettaisiin yksi lakimiesavustaja lisää. Toinen ajatus on se, että ensimmäisen asteen tuomioistuimen käännösosasto erotettaisiin yhteisöjen tuomioistuimen käännösosastosta. Tällä hetkellä ensimmäisen asteen tuomioistuimen on odotettava todella kauan, että sen päätökset saadaan käännettyä. Elämme yhteisössä, jonka perustamissopimukseen sisältyy kulttuurisen ja kielellisen monimuotoisuuden periaate emmekä voi ajatellakaan poistavamme jotain niin tärkeää, kuin kaikkien mahdollisuutta lukea tuomio omalla äidinkielellään.
Koska puhumme hallitustenvälisestä konferenssista, keskittykäämme vain kahteen asiaan. Ensimmäinen liittyy parlamenttiin. Mielestäni kannattaa korostaa sitä, että haluamme enemmän mahdollisuuksia osallistua paitsi yhteisön tuomioistuinta koskeviin asioihin, niin myös tuomarien nimittämiseen. Haluamme myös ennen kaikkea sitä, että yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltuuksia lisättäisiin samoin kuin sen mahdollisuuksia suorittaa velvollisuutensa, eli toimintakeinoja. Haluamme, että sen toimivaltuuksia lisätään, erityisesti Euroopan yhteisön perustamissopimuksen IV osaston ja Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston osalta, ja että samalla tarkistettaisiin joitakin mahdollisia vaihtoehtoja, joitakin selkeitä suojeluun liittyviä rajoituksia näillä kansalaistemme kannalta erittäin tärkeillä alueilla. Viittaan taas viime päivinä kuulemiimme lausuntoihin.

Wallis
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijää ja suhtaudun myönteisesti tämän mietinnön sisältöön. Se sai minut pohtimaan kahta ongelmaa, jotka tulivat äskettäin esille omassa vaalipiirissäni. Kumpikin liittyy sellaisiin tapauksiin, jotka ovat edelleenkin vireillä yhteisöjen tuomioistuimessa.
Ensimmäinen ongelma liittyy suureen riippusiltaan ja siihen, pitäisikö siltamaksuista periä alv:tä vai ei. Päätöksellä voisi olla valtavia vaikutuksia paikallistalouteemme. Toinen ongelma liittyy 13 viikon päästä eläkkeelle jäävään rouvaan, joka odottaa epätoivon vallassa päätöstä, jolla on suuri vaikutus hänen vanhuusikänsä rahatilanteeseen. Tässä on vain kaksi esimerkkiä todellisista ongelmista, joita Euroopan oikeusjärjestelmän hitaus aiheuttaa. Oikeusjärjestelmän hitaus voi merkitä henkilökohtaisia vaikeuksia ja jopa murhenäytelmiä.
Tämä ei tarkoita, että kaikki kansalliset oikeusjärjestelmämme olisivat täydellisiä, mutta ne saattavat aivan liian usein odottaa yhteisöjen tuomioistuimen ennakkoratkaisua. Tilastojen perusteella sellaisten asioiden käsittelyaika, joissa pyydetään ennakkoratkaisua, on huolestuttavasti kasvanut. Tätä ei saisi pitää arvosteluna tuomioistuinta tai sen henkilöstöä kohtaan vaan pikemminkin tuomioistuimen rakennetta ja resurssipulaa kohtaan kasvavassa Euroopan unionissa.
Tämän mietinnön ehdotukset ovat hyvin myönteisiä tilapäisenä lievityskeinona, mutta yhteisö on oikeusrakennelma ja tuomioistuimet ovat sen asianmukaisen toiminnan kannalta välttämättömiä. HVK:n täytyy laajentumisen edellä käsitellä tuomioistuinjärjestelmän perusteellista uudistusta ja rakennemuutosta. Muuten me kaikki vaaleilla valittuina edustajina saamme kansalaisilta yhä enemmän valituksia siitä, ettei oikeusjärjestelmä toimi nopeasti ja tehokkaasti.

Lehne
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvät kollegat, myös minä kiitän esittelijää tästä erinomaisesta mietinnöstä. Olen myös täysin samaa mieltä hänen johtopäätöstensä kanssa, joissa hän ehdottaa erityisesti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomareiden lakimiesavustajien lukumäärän nostamista ja oman käännösosaston antamista ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle. Pidän tätä todellakin tarpeellisena, koska kuulimme oikeudellisia asioita käsittelevän valiokunnan vieraillessa Luxemburgissa, että yhteisöjen tuomioistuimella on tietenkin täysin automaattisesti, niin sanotusti Jumalan käskystä, etusija ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen nähden yhteisen käännöspalvelun käytössä, ja siksi usein tärkeitä asioita ei voida käsitellä riittävästi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa.
Olen kuitenkin myös sitä mieltä, että uudistusten on mentävä pitemmälle kuin se, mitä päätämme nyt täällä parlamentissa. Mielestäni on esimerkiksi harkitsemisen arvoista, että aloilla, joilla valmistelevia päätöksiä tekevät jo tuomioistuinten kaltaiset oikeusistuimen tuomarikollegiot tai yksittäiset tuomarit - mainitsen vain sanan Alicante (sisämarkkinoiden harmonisointivirasto) tai miten se onkin suunniteltu eurooppalaista virkamieslainsäädäntöä varten -, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimesta tehdään mahdollisesti ylimmän oikeusasteen tuomioistuin ja sille luodaan tähän liittyen lopullinen toimivalta. Katson myös, että meidän on todennäköisesti tehtävä jotakin niiden Euroopan komission suuntausten osalta, jotka koskevat kilpailupäätösten uudelleenkansallistamista ja kansalliselle tasolle hajauttamista. Sen pohtiminen näyttää minusta tältä osin tarpeelliselta, koska nämä tapauksethan eivät tule sitten enää ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi, vaan ne käsitellään päätöksinä, joilla pyydetään ennakkoratkaisua, yhteisöjen tuomioistuimessa. Meidän tulisi harkita, miten selviämme tästä tilanteesta. Kilpailuasioita koskevia päätöksiä, joilla pyydetään ennakkoratkaisua, tulisi ehkä olla mahdollista tehdä myös ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen erityisessä jaostossa.
Sen lisäksi on harkittava myös, onko sitten oikein - ja meillä oli juuri tapauksia, joissa parlamentin jäsenet tai myös poliittiset ryhmät ovat nostaneet kanteita Euroopan parlamenttia vastaan -, että sellaiset kysymykset kuuluvat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toimivaltaan, vaikka ne koskevat oikeastaan perustuslakikysymyksiä, ja nämä asiat kuuluvat loogisesti oikeastaan yhteisöjen tuomioistuimeen ja vähemmässä määrin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen.
Viimeinen kohta: uskon myös, että OLAF tarvitsee oikeusvaltiollista valvontaa. Tällä hetkellä OLAF on valvonnan osalta tyhjiössä ja voi tehdä, mitä haluaa. Pidän tarpeellisena sitä, että OLAFia valvoo tuomioistuin. Ainoa tuomioistuin, joka voi tehdä sen järkevällä tavalla, olisi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin. Myös se olisi sysäys uudistusprosessin jatkamiselle.

Inglewood
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa muiden tavoin onnittelemalla esittelijää tästä työstä.
Euroopan unioni on lakiin perustuva järjestelmä. Sillä täytyy näin ollen olla tuomioistuinjärjestelmä lain täytäntöönpanoa varten. Sitä paitsi, elleivät tuomioistuimet pysty käsittelemään asianmukaisesti ja pikaisesti niille annettua työmäärää, käy niin, kuten jäsen Palacio Vallelersundi jo huomautti ja kuten tiedämme, että liian myöhään saavutettu oikeus ei ole oikeutta lainkaan. Tuomioistuimesta saatujen tietojen perusteella tilanne on nyt tämä, ja niissä viitataan toimiin, joihin voidaan ryhtyä nyt ongelman lievittämiseksi. Kuten esittelijä Marinho kuitenkin huomautti, tarvitaan vielä enemmän, mutta se saa jäädä HVK:hon.
Oman maani mytologiassa puhutaan Brysselin kasvottomien byrokraattien vilisevistä laumoista, mutta siinä ei koskaan mainita yhteisön tuomarien lukumäärää. Euroopan oikeusjärjestyksen huipulla heitä on alle kolme tusinaa - heitä tuskin on liikaa, kun ajatellaan heidän vastuullista tehtäväänsä Euroopan oikeusjärjestelmän ytimessä. Heidän merkityksensä näkyy niissä poliittisissa seurauksissa, joita on ollut Ison-Britannian ja Ranskan välisen brittinaudanlihaa koskevan kiistan ratkaisun viivästymisestä. Viivästyminen on aiheuttanut maassani paljon suuttumusta ja turhautuneisuutta unionin riidanratkaisumenettelyjä kohtaan. Kuten jotkut minua neuvoneet tahot uskovat, tätä on vain pahentanut Ranskan tuomioistuimissa sovellettu työjärjestys, jonka mukaan muiden kuin Ranskan kansalaisten on lähestulkoon mahdotonta ryhtyä oikeudenkäyntiin Ranskan hallitusta vastaan. Ainakin sen katsotaan de facto olevan mahdotonta.
Tämä on erittäin valitettavasti aivan toisin kuin Yhdistyneen kuningaskunnan tuomioistuimissa, joissa espanjalaiskalastajat nostivat onnistuneesti kanteen Yhdistyneen kuningaskunnan hallitusta vastaan hyvinkin samantapaisessa tilanteessa.
Arvoisa puhemies, ensi silmäyksellä, prima facie, näyttää siltä, että Ranskan tapauksessa kyse on kansalaisuuden perusteella tapahtuvasta muiden EU-kansalaisten syrjinnästä, mikä on perussopimusten vastaista. Haluaisin näin ollen pyytää komission jäsentä, joka ystävällisesti kommentoi edellisessä keskustelussa esittämiäni huomioita, tarkastelemaan tätä asiaa ja tiedottamaan parlamentille ja minulle havainnoistaan. Olisin kiitollinen, jos komission jäsen voisi loppuhuomautuksissaan vahvistaa tekevänsä niin.

Bolkestein
. (NL) Arvoisa puhemies, haluaisin vastata komission puheenjohtaja Prodin nimissä seuraavasti. Komissio panee merkille kannan, jonka Euroopan parlamentti on tänään ottanut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ja yhteisöjen tuomioistuimen pyyntöön siitä, että yhtäältä tiettyjen kanteiden, jotka nyt kuuluvat yksinomaan yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltaan, käsittely siirrettäisiin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle, ja että toisaalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomarien määrää lisättäisiin. Haluaisin lisätä tähän, että kuuntelin komission nimissä hyvin kiinnostuneena perusteluja, joita täällä esitettiin hetki sitten, ja että ymmärrän hyvin huolestuneisuuden, joka on näiden perustelujen pohjana. Huolestuneisuus on oikeutettua. On sanottu useamman kerran, että oikeuden viivästyminen on oikeuden kieltämistä. Komissio ymmärtää tällaisia näkemyksiä. Tämän ajatuksen valossa haluaisin jatkaa vastaustani seuraavasti.
Kuten parlamenttinne tietää, komissio on vakuuttunut siitä, että ilman yhteisön oikeudellisten toimielinten perusteellista uudistamista on lyhyellä aikavälillä sellainen riski, että ne eivät enää kykene täyttämään tehtäväänsä asianmukaisten määräaikojen puitteissa. Siksi komissio on myös pyytänyt asiantuntijaryhmältä neuvoja sellaisten uudistusten kokonaisuudesta, jotka voitaisiin toteuttaa, jotta yhteisöjen tuomioistuin ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kykenisivät tulevina vuosikymmeninä säilyttämään lainkäyttövaltansa laadun ja johdonmukaisuuden.
Komissio on tietoinen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen pyynnöstä lisätä sen tuomarien määrää, mutta komissio on tällä hetkellä sitä mieltä, että ehdotettu toimivallan siirtäminen täytyy nähdä juuri mainitsemani tutkimuksen valossa. Toisin sanoen, kun kyseinen tutkimus on aikanaan valmis, komissio antaa lausuntonsa mahdollisimman pikaisesti.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Poikkeuksellinen rahoitusapu Kosovolle
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Brokin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0022/2000) poikkeuksellisen rahoitusavun myöntämisestä Kosovolle (KOM(1999) 598 - C5-0045/00 - 1999/0240(CNS)).
Minulle ilmoitettiin, että esittelijämme myöhästyy muutaman minuutin. Ehdotan keskustelun välitöntä aloittamista. Esittelijä ottaa siihen osaa ja käyttää puheenvuoron heti istuntoon saavuttuaan. Näin ollen annan puheenvuoron nyt budjettivaliokunnan lausunnon valmistelija Bourlangesille.

Bourlanges
Arvoisa puhemies, tämä asia on tärkeä ja kiireellinen, ja parlamentti, jolta komissio on pyytänyt ripeätä kannanottoa, on kantansa myös ilmoittanut, sillä meidän on nyt tiedostettava, että Kosovossa kuolee miehiä ja naisia jo yksistään alle 25 asteen pakkaseen ja että nuo ihmiset tekevät valtavasti ilmaista työtä minimitoimeentulon takaamiseksi.
Meiltä on siis pyydetty kiireellistä rahoitusapua, jonka me myös myönnämme. Meiltä on pyydetty 35:ttä miljoonaa euroa. Olemme yhtä mieltä tuon määrän myöntämisestä ja kehotamme komissiota suureen tarkkaavaisuuteen, jotta tuo rahasumma voidaan varata ja maksaa mahdollisimman nopeasti, kun päätös siitä on jo kerran tehty. Kyse on makrotason rahoitusavusta. Se on synnyttänyt kaikenlaisia reaktioita, sillä siinä ei noudateta niitä kultaisia sääntöjä, joiden mukaan rahoitusapua ei pidä myöntää jonkin hallinnon pönkittämiseen. Me emme yhdy tähän mielipiteeseen. Me katsomme, että on elintärkeää edistää Kosovon hallinnon muodostamista ja että suoran avun myöntäminen tuon alueen julkiselle sektorille ei ole ollenkaan järjetöntä. Tällaisesta toiminnasta olisi kenties ollut hyötyä myös Venäjän rappeutumisen ehkäisemiseksi 1990-luvulla.
Toinen tärkeä kysymys on se, että meiltä on pyydetty apua, että rahoittajat ovat sitoutuneet avun myöntämiseen ja että olemme ilmeisesti ainoita, jotka ovat suostuneet maksumiehiksi. Muut eivät ole siihen suostuneet. Vaadimmekin, että tällaisesta yksipuolisesta rahoitusavun anelusta tulisi loppu. Toivomme, että komissio sitoutuisi meidän ehdottamiimme tarkistuksiin aiheesta. Toivoisimme, että rahoitusavun myöntäminen sidottaisiin kokonaisuudessaan muiden rahoittajien myöntämän avun mobilisointiin. Emme toivo tätä sen vuoksi, että haluaisimme vähentää omaa rahoitusapuamme Kosovolle tai pihistellä siinä, vaan päinvastoin sen vuoksi, että muiden rahoittajien apu voisi täydentää omaamme. Näin ollen on ehdotettu kahdessa erässä myönnettävää apua, jonka toinen erä maksetaan heti, kun rahoittajat ovat ilmaisseet olevansa siihen valmiita.
Näin ollen esitämmekin komissiolle kolme vaatimusta. Ensinnäkin vaadimme, että komissio toimittaa meille säännöllisesti luettelon muiden rahoittajien myöntämistä avustuksista ja niiden määrästä. Haluamme nimittäin olla perillä muiden rahoittajien samanaikaisesti meidän kanssamme maksamista avustuksista.
Toiseksi haluamme saada tarkan selvityksen tarjouspyynnöistä sekä niiden ratkeamista koskevista aikatauluista. Meille on talousarviomenettelyn kuluessa kerrottu, että Kosovolle myönnettävä apu olisi kiireesti hyväksyttävä, mutta meidän tietojemme mukaan yhtäkään tarjouspyyntöä ei ole vielä tähän päivään mennessä julkaistu tai pantu vireille. Tämä on vakavaa, sillä se hidastuttaa koko Kosovon jälleenrakennusprosessia.
Lopuksi sanoisin edellä mainitun perusteella, että haluamme, että komissio tiedottaisi erittäin säännöllisesti, kuukausittain, budjettivaliokunnalle avustuserien täytäntöönpanon vaiheista. Olemme saaneet komissiolta asiakirjoja, joista kiinteät maksusitoumukset käyvät ilmi. Emme kaipaa kiinteitä, vaan lyhyen aikavälin maksusitoumuksia, ja meidän on oltava perillä tosiasiallisesti maksetuista sekä erityisesti maksamattomista eristä. Kosovo on jo saanut kärsiä aivan liian paljon avustusten myöhästelystä.

Pack
Arvoisa puhemies, kun puhumme tänään Kosovosta, minkä olemmekin tehneet jo useita kertoja, meidän tulisi tehdä kerrankin myös tiliä siitä, mitä Kosovossa on jo tehty vai onko jotain ylipäätään jo tehty. Muutamia pieniä askelia tiellä kohti normaalia tilannetta on jo tehty, ja ne haluttaisiin luetella vähintäänkin kerran sellaisen keskustelun yhteydessä. 9. helmikuuta lähtien kokoontuu niin sanottu väliaikainen neuvosto - siitä käytetään nimeä Kosovo Transitional Council -, jossa ovat edustettuina sekä poliittiset puolueet, vähemmistöt että kansalaisyhteiskunta ja jonka on tavallaan tarkoitus olla väliaikainen parlamentti. Tämä on hyvä asia, ja pidämme sitä myönteisenä, mutta olen sitä mieltä, että heille on annettava myös väline ja strategiasuunnitelma sitä varten, mitä heidän on oikeastaan määrä valmistella, sillä vaalit on suunniteltu pidettäväksi syksyllä. Kukaan ei oikein tiedä, mihin tulokseen nämä vaalit johtavat ja minkälainen parlamentti niiden seurauksena syntyy. Kukaan ei tiedä, mitä toimivaltuuksia tällä parlamentilla on määrä olla UNMIK:hon nähden. On siis olemassa hyvin monia asioita, joita emme voi arvioida ennakolta, joista emme saa tietoa ja joita toiset eivät voi todennäköisesti myöskään luokitella kunnolla. Juuri albaaneilla, jotka sidotaan nyt päätöksentekoon tässä väliaikaisessa neuvostossa, pitäisi olla oikeastaan hieman enemmän käsitystä siitä, mikä heitä odottaa.
Taloudellisen työn ja jälleenrakentamisen ohella on ajateltava ehdottomasti myös serbien, albaanien ja muiden vähemmistöjen - erityisesti myös romanien - välisen rinnakkaiselon luomista tässä maassa, jotta matkalla kohti rinnakkaiseloa voidaan joskus lähitulevaisuudessa toivottavasti tehdä myös sovinto.
Haluan luetella vielä kerran, mitä tosiasiallisia asioita on jo olemassa, joista voimme olla iloisia. Hallinnon alalla toimii nyt 34 verotarkastajaa. Se on jotain suurenmoista! Ihmisiä ohjataan nyt maksamaan veronsa myös siellä, sillä pitkällä aikavälillä ei voi käydä päinsä, että kaikki riippuu vain EU:n ja muiden rahoittajien kukkarosta. Myös tällä alalla on saatava jotain aikaan maan omien mahdollisuuksien nojalla. Lisäksi on todettava, että 19 departementista jo neljällä on hallinnollinen johto, mikä on myös edistystä siihen verrattuna, mitä meillä on ollut siellä tähän asti.
Meillä on lisäksi jotakin, joka on hyvin tärkeää oikeusvaltion kannalta ja jota haluamme rakentaa. Meillä on 130 tuomaria ja syyttäjää, jotka ovat tällä välin vannoneet valansa ja voivat aloittaa työnsä käyttääkseen Kosovossa oikeutta, rikastuttaakseen myös hieman suvaitsevaisuuden kulttuuria ja päästäkseen tietysti myös ainakin rikollisten jäljille ja voidakseen antaa sitten myös tuomioita. Se, mikä on myös hyvä asia ja mistä haluaisin muistuttaa, on se tosiasia, että vanha UCK on nyt sidottu tämän maan jälleenrakentamiseen. Mielestäni se on hyvä asia.
Yhdyn täysin siihen, mitä talous- ja raha-asioiden valiokunta sanoi rahoituksen osalta, ja meidän on mielestäni muistutettava komissiota, että sen on todellakin kiirehdittävä sitä, että muut rahoittajat maksavat viimeinkin oman osuutensa. Komissio ei voi maksaa kaikkea. Sen toimivaltaan Kosovossa kuuluu jälleenrakentaminen, neljäs pilari, mutta se ei voi huolehtia jatkuvasti myös YK:n pääsihteerin erityisedustaja Kouchnerin juoksevista kuluista. Se voidaan tehdä kerran tai kaksi, mutta olen sitä mieltä, että YK:n rahoittajien on annettava myös oma panoksensa, ja tältä osin on olemassa hyvin suuri aukko, jota ei ole täytetty ja jota me emme voi täyttää. Meillä on suuri tehtävä jälleenrakentamisessa, se on meidän tehtävämme, ja tämän tehtävän täyttämisen mukaan me tulemme tekemään arviomme!

Dührkop Dührkop
Arvoisa puhemies, haluaisin tehdä joitakin tarkennuksia. Keskustelussa on aina se vaara, että me puhujat toistamme paljon toistemme sanoja. Haluaisin kuitenkin keskittyä neljään kohtaan. Ensinnäkin haluaisin tehdä erittäin selväksi sen, että unioni on Kosovon jälleenrakentamisen tärkein rahoittaja. Haluaisin sanoa rouva Albrightille, että näin olemme lukeneet viime aikoina lehdistä ja että numerot eivät valehtele. Tämä on tehtävä selväksi, vaikka sitä ei haluttaisikaan myöntää.
Perustuen IMF:n laatimaan selvitykseen, jossa arvioidaan, että jälleenrakentamiseen tarvitaan vielä 115 miljoonaa, unioni on päättänyt myöntää Kosovon jälleenrakentamiseen 35 miljoonaa euroa lisää makrotaloudellisena apuna. Haluaisin sanoa parlamentin jäsen Packille, että olen täysin samaa mieltä hänen kanssaan siitä, että komission pitäisi kannustaa muita rahoittajia noudattamaan sitoumuksiaan.
Haluan myös sanoa olevani todella syvästi huolissani joidenkin ministerien viimeisimmässä Ecofin-neuvostossa antamasta lausunnosta, jonka perusteella puheenjohtajavaltio Portugalin ensisijaiseksi tavoitteeksi halutaan asettaa se, että Berliinissä sovittuja rahoitusnäkymiä ei missään tapauksessa muutettaisi. Tämä asettaa kyseenalaiseksi sen sopimuksen, johon parlamentti pääsi joulukuussa neuvoston kanssa suurella vaivalla ja jonka mukaan rahoitusnäkymiä tarpeen vaatiessa tarkistettaisiin, kun komissio esittelee monivuotisen jälleenrakennusohjelman. Vetoan nyt näihin ministereihin, jotta he eivät kyseenalaistaisi tätä sopimusta, johon oli todellakin vaikea päästä.
Iloisena siitä, että komission jäsen Solbes on tänä iltana paikalla, haluaisin pyytää komissiota esittämään meille ajoissa tämän monivuotisen rahoitusohjelman ja sitä koskevan kertomuksen, kuten parlamentti on pyytänyt, jotta se voitaisiin ottaa huomioon seuraavaa talousarvioesitystä laadittaessa, kuten meille on luvattu.
Lopuksi haluan korostaa sitä, että vaikka olemmekin nyt päättäneet 35 miljoonan euron summasta, tiedämme, että se on vain ensiapua ja että se ei ole tarpeeksi, sillä meidän pitäisi päästä mahdollisimman pian sopimukseen monivuotisesta jälleenrakennusohjelmasta, jota Kosovo kipeästi tarvitsee.

Brok
 - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, pyydän antamaan myöhästymiseni anteeksi, mutta tämänpäiväisellä esityslistalla on edelleen, herra paratkoon, tämä toinen poliittinen aihe. Ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta suosittelee teille näiden 35 miljoonan myöntämistä, ja tämä suositus annetaan, koska tämä raha voi todellakin auttaa asianomaisia ihmisiä. Se, mikä antaa meille kritisoimisen aihetta, ei ole niin merkittävää, että haluaisimme siksi evätä avun kosovolaisilta. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että unohtaisimme kritiikin siltä osin. Me olisimme menettelyssämme tietysti jo paljon pitemmällä, jos neuvoston hallinto ei olisi unohtanut tiedottaa Euroopan unionille ajoissa ja toimittaa asiakirjat virallisesti. Vain siten me olisimme voineet käydä todella järkeviä ja syvällisiä neuvotteluja. Pyydän hallintoa huolehtimaan siitä, että tämä ei voi toistua enää jatkossa. Vain asianomaisten ihmisten vuoksi olemme valmiita luopumaan omien johtopäätöstemme tekemisestä.
Meidän on kuitenkin huolehdittava siitä, että otamme tältä osin käyttöön tiettyjä ehtoja. Yksi ehto on, että raha annetaan sinne, missä sitä käytetään mielekkäästi, eikä niille, jotka voivat käyttää tätä rahaa pyrkiäkseen mahdollisesti sen avulla toisenlaisiin tavoitteisiin, eli tämän rahan tulisi mennä todellakin YK:n pääsihteerin erityisedustaja Kouchnerin toimivaltaan eikä muille aloille.
Toiseksi vaikka komissio ja neuvosto omaksuvat tältä osin erilaisen kannan, koska ne näkevät alueella realistisia ongelmia, olemme sitä mieltä, että muiden rahoittajien on myös noudatettava tekemiään sitoumuksia. Tämä on tehtävä, joka kuuluu Yhdistyneiden Kansakuntien toimivaltaan, eikä voi olla niin, että vain Euroopan unioni noudattaa sitoumuksiaan! Muiden rahoittajamaiden on noudatettava nyt sitoumuksiaan samalla tavalla asianomaisten ihmisten etujen nimissä.
Tämä johtaa minut siihen, että meidän on käsiteltävä jatkossa tätä kysymystä yleisesti vielä paljon pontevammin eikä vain tämän konkreettisen projektin yhteydessä, vaan Etelä-Euroopan koko kehityksen ja sinne myönnettävän avun yhteydessä. Tämä on puolestaan esimerkki siitä, että Euroopan unioni on valmis auttamaan ja antamaan rahaa, mutta poliittinen johto on tältä osin epäyhtenäinen. Meillä on niin monia koordinaattoreita, jotka ovat vastuussa niin monille työnantajille, että meidän on pian asetettava koordinaattoreille oma koordinaattori. Olisi kuitenkin ehkä parempi, jos Euroopan unionin ja muiden instituutioiden - ETYJistä YK:hon - asiasta vastaavat tahot kokoontuisivat kerran ottaakseen käyttöön yhtenäisen ja koordinoidun menettelyn sekä harkitakseen, miten alueen ihmisiä voidaan todellakin auttaa.
Tiedän, että komissiossa pohditaan kiihkeästi tämän saavuttamista, mutta jos Euroopan unioni tekee suurimman osan työstä, sen tulisi myös johtaa toimintaa alueella ja toteuttaa sitä yhdenmukaisesti, jotta alueen ihmisiä voidaan todellakin auttaa. Siinä ei ole mitään mieltä, että me ylläpidämme tältä osin mieluummin eri kansainvälisten laitosten ja ryhmittymien välistä kilpailua kuin käytämme voimia todellakin ihmisten auttamiseen paikan päällä! Kun näen, että vakaussopimuksen rahoitusta käsittelevää kokousta lykätään yhä edemmäs, tällä kertaa maaliskuun loppuun, ettei kukaan tiedä, mitä projekteja sen takana tosiaankin on, eikä voida nähdä, millä tavalla näitä projekteja voidaan todellakin toteuttaa, vaan järjestetään yhä vain uusia lehdistötilaisuuksia, silloin tämä ei tunnu olevan se tapa, jolla voimme aikaansaada rauhaa ja ihmisten välisen sovinnon tällä Euroopan alueella!
Tästä syystä, hyvä komissio, hyvä neuvoston puheenjohtaja, me haluaisimme käyttää tätä myös tilaisuutena vaatia teitä tekemään tämä poliittinen aloite, jotta me emme joudu jälleen sellaiseen hätätilanteeseen, jossa meidän on palautettava maksukyky kuukauden lopussa, vaan jotta voidaan luoda tälle alueelle annettavaa apua koskeva pitkäaikainen strategia. Toivon, että te noudatatte siinä yhteydessä viimeinkin poliittisia sitoumuksianne eikä tilanne jatku sellaisena kuin olemme kokeneet sen viimeisten kuukausien aikana!

Morillon
Arvoisa puhemies, kun Pohjois-Atlantin liitto NATO aloitti pommitukset Kosovossa, sen tavoitteena oli palauttaa Kosovon alueelle olot, joissa ihmiset, jotka halusivat jäädä sinne tai palata sinne, voisivat elää siellä omien juuriensa ja oman kulttuurinsa mukaisella tavalla. Tuon tavoitteen takia Kosovossa on yhä NATOn joukkoja.
Kuuntelin eilen tyytyväisenä KFOR-joukkojen komentajan haastattelua, jossa hän totesi Kosovon olojen vähitellen paranevan ja että erityisesti turvallisuuteen vaikuttava rikollisuuden määrä on palautunut siedettävälle tasolle. Edellä mainittuun tavoitteeseen pyrkivät, Kosovossa itse paikan päällä Eurooppaa edustavat työntekijät tarkoitan erityisesti YK:n pääsihteerin erityisedustajaa ovat epätoivon partaalla juuri sen vuoksi, että olojen parannuttua Kosovosta puhutaan vähemmän ja että kiireellisen avun tarve ei olisikaan enää niin ilmeinen.
Meidän on ponnisteltava sen eteen, että kauppatavarat alkavat virrata Kosovon alueelle ja yleisestikin kaikkialle Balkanin alueelle sen jälkeen, kun sotaherrat ovat sieltä poistuneet. On siis oikein sanoa, että talousapu on tässä mielessä todellakin tärkeä osa niitä toimintamahdollisuuksia, joita luodaan Kosovossa itse paikan päällä työskenteleville. Yhdyn Doris Packin täällä antamaan julistukseen ja korostan, että meidän Euroopan parlamentin jäsenten on pidettävä kiinni siitä, että hoidamme vastuumme tässä asiassa, tosin vaadimme luonnollisesti muilta samaa.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin kiittää aluksi mietinnön esittelijää, kollega Brokia, lämpimästi hänen mietinnöstään. Jos neuvosto olisi työskennellyt yhtä ripeästi kuin kollega Brok, me olisimme todellakin jo paljon pitemmällä. Neuvoston laiminlyönti on todellakin valitettavaa! Esittelijä ja hänen mietintönsä ottavat oikein lähtökohdakseen sen, että meidän tulee ja on annettava apua nopeasti, mutta ne lähtevät myös perustellusti siitä, että me emme anna apua rajattomasti emmekä mielivaltaisesti. Haluaisin viitata tässä yhteydessä erityisesti tarkistusehdotukseen 5, jossa pidetään hyvin selkeästi kiinni siitä, että poikkeuksellisen rahoitusavun varoista voidaan ja saadaan rahoittaa vain sellaisia Kosovon budjettitarpeita, jotka aiheutuvat julkisista, puolijulkisista, kunnallisista tai muista hallintoelimistä ja instituutioista, joita UNMIK valvoo suoraan tai välillisesti. On oltava selvää, arvoisa komission jäsen, että me tuemme UNMIK:ta ja Yhdistyneiden Kansakuntien asettamia laitoksia, erityisesti tietysti neljättä pilaria, eikä sellainen voi käydä päinsä, että me tuemme Kosovossa kehittyneitä ja siellä edelleen olemassa olevia rinnakkaisia rakenteita.
Mitä tällä rahalla pitäisi tehdä? Haluaisin viitata erityisesti ihmisoikeuksiin. Länsi on taistellut Kosovossa ihmisoikeuksien puolesta. Mitä Kosovossa tapahtuu nyt? Serbien mittavat karkoitustoimet pystyttiin lopettamaan, mutta lähes päivittäin tapahtuu tuomittavia tapauksia, kun ihmisiä tapetaan ja estetään elämästä alueella ja elämästä siten kuin he haluavat elää. Serbeihin, romaneihin ja bosnialaisiin kohdistuvat hyökkäykset ovat jokapäiväisiä, mutta myös albaaneja vastaan hyökätään edelleen. Mietintö hätkähdytti oikeastaan minua, kun siinä todettiin, että eräs albaanilääkäri, jolla on ollut varsin todennäköisesti suuria vaikeuksia työskennellessään Mitrovican serbiosassa sijaitsevassa sairaalassa, luopui lopulta auttamasta kansaansa tässä sairaalassa, koska hänen henkeään uhattiin toistuvasti. Nämä ovat tapauksia ja tilanteita, joita me emme voi sulattaa.
Olen kuullut - pitääkö se paikkansa vai ei, sitä en tiedä -, että serbit ylläpitävät edelleen jopa kaivosta Kosovon serbiosassa. On olemassa ainakin huhuja siitä, että serbien miliisi toimii edelleen aktiivisesti. Minulle on toisarvoista, onko kyseessä serbi, romani, bosnialainen tai albaani, jota uhataan tai joka tapetaan Kosovossa. Minulle on toisarvoista, kuka pyrkii Kosovon jakamiseen ja erottamiseen. Ratkaisevaa minusta on se, että ne elimet, joita me rahoitamme, saavuttavat sen, minkä me haluamme saavuttaa, nimittäin monikansallisen ja rinnakkaiselon Kosovon. Me tarvitsemme lisää poliiseja, sillä heitä ei ole käytettävissä läheskään riittävästi. Me tarvitsemme riippumattoman oikeuslaitoksen - jonka luominen on melko varmasti vaikeaa - ja me tarvitsemme myös varoja ihmisoikeuksista vastaavaa komissaaria varten.
Kaiken tämän on tapahduttava ja vieläpä nopeasti. Jos me emme anna apua nopeasti, tilanne pahenee, ja uusia konflikteja ja kriisitilanteita voi syntyä. Siksi on mielestäni oikein, että olemme toimineet nopeasti, tunnustaneet avun kiireellisyyden ja myönnämme siihen tarvittavat varat. Me haluamme kuitenkin nähdä tekoja ja me haluamme nähdä Kosovossa myös myönteisiä tuloksia, ja pyydänkin komissiota huolehtimaan siitä, että näitä varoja myös käytetään menestyksekkäästi erityisesti poliisivoimien kehittämiseen ja oikeuslaitoksen rakentamiseen.

Solbes
Arvoisa puhemies, ensinnäkin paljon kiitoksia parlamentin jäsenille ja erityisesti esittelijälle siitä, että he ovat käsitelleet tätä asiaa niin ripeästi. Voimme aivan varmasti vapauttaa Kosovolle myönnettävät varat nopeasti ja vastata näin sekä Swobodan että Packin meille esittämiin huolenaiheisiin.
Tämän illan keskustelussa on mielestäni tullut esiin kolme tärkeää huolenaihetta. Ensinnäkin, vaikka edistystä onkin tapahtunut paljon, ja tässä yhteydessä voisimme viitata erityisesti tullihallintoon, pankkilaitosten hallintoon ja verohallintoon, on totta, että meidän on jatkettava eteenpäin. Eteenpäin ja mitä rahoittaaksemme? Tämä on ensimmäinen asia, josta olemme jossakin määrin eri mieltä. Joissakin tarkistuksissa ehdotatte, että olisi määriteltävä tarkemmin minkälaisia hallintoelimiä unionin varoista rahoitetaan. Esimerkiksi tarkistuksissa 3 ja 5. Kaikesta huolimatta meidän näkemyksemme on se, että kummassakin tapauksessa olisi Yhdistyneiden Kansakuntien siviilihallinnolle jätettävä enemmän toiminnanvapautta, sillä se tuntee paikallisen todellisuuden meitä paremmin.
Olemme sitä mieltä, että jos määrittelemme ennalta ne tahot, joihin rahoitus pitäisi kohdistaa, se synnyttäisi lisää käytännön ongelmia. Meidän on todellakin luotettava niihin, jotka voivat tehdä tiettyjä päätöksiä paikan päällä paremmin kuin me.
Toinen huolenaihe, johon myös jotkut teistä ovat yhtyneet Bourlanges toi sen ensimmäisenä esille, mutta muutamat muut ovat myös toistaneet sitä , liittyy siihen, mitä muiden rahoittajien osalta tapahtuu. Antaako komissio liikaa rahoitusta samalla kun muut taas eivät hoida osuuttaan yhteisrahoituksesta? Jotkin mietinnön tarkistuksista ovat tämänsuuntaisia, esimerkiksi tarkistukset 1, 2 ja 4.
Sanoisin parlamentin jäsen Bourlangesille ja niille, jotka ovat tuoneet tämän asian esille, että suurin ongelma ei liity tähän ajatukseen, josta me kaikki olemme ehdottomasti samaa mieltä. Suurin ongelma on siinä, että tällä hetkellä taakan jakaminen eri rahoittajien kesken perustuu todellakin korkean tason hallintoryhmän lausuntoihin, mutta myös se on totta, etteivät ne ole laillisesti sitovia, että kyse on vain poliittisesta sopimuksesta.
Tämän vuoksi pyytäisimme, ja olemme ilmoittaneet siitä myös Brokille, että tarkistuksen 1 hyväksymme kyllä siihen sisältyvän ajatuksen sanamuotoa muutettaisiin siten, ettei siinä asetettaisi ehtoja yhteisön rahoituksen myöntämiselle.
Kommentoisin myös hieman tarkistusta 2, jota myös pidämme hyväksyttävänä, jos sitä muutetaan vähän, sillä sisällön osalta se on mielestämme moitteeton.
Sama koskee jossakin määrin myös tarkistusta 4. Tämän osalta voimme kenties antaa Bourlangesille vähän tyydyttävämmän vastauksen. Neuvoston kanssa on jo keskusteltu siitä, että se sisällyttäisi päätökseensä komission julkilausuman, jossa nämä ehdot vahvistettaisiin. Ehdotamme tarkalleen ottaen sitä, että toisen erän osalta täsmällinen summa ja se ajankohta, jolloin toinen erä maksetaan, päätetään Kosovon ulkoisten rahoitustarpeiden ja muiden kahdenvälisten rahoittajien osuuden perusteella. Toisin sanoen, emme aseta ehtoja, tai ajattelemme niin, että on tehokkaampaa olla asettamatta ehtoja alusta lähtien, mutta asetamme kuitenkin ehdot mahdollisen toisen erän maksua varten. Näin ollen meillä ei olisi ongelmia toimia välittömästi, emme aiheuttaisi ongelmia Kosovon kansalle, mutta pakottaisimme kuitenkin muut rahoittajat maksamaan oman osuutensa kuten mekin teemme.
Parlamentin jäsen Dührkop toi esiin kolmannen ongelman, joka koskee monivuotisia ohjelmia. Haluaisin muistuttaa siitä, että hankkeet ovat monivuotisia. Ohjelmissa on tietenkin otettava huomioon vuotuiset rahoitusosuudet.
Lopuksi kommentoisin hieman meille esitettyjä toiveita lisätiedon tarjoamisesta. Toisaalta meiltä on pyydetty toimittamaan parlamentille tietoja tarjouskilpailujen etenemisestä, ja tämän osalta voisin sanoa, että viime viikolla komissio jo antoi parlamentin budjettivaliokunnalle selvityksen viimeisimmistä sopimuksista ja suoritetuista maksuista sen jälkeen kun työryhmä oli aloittanut toimintansa Kosovossa. Komissio voi jatkossakin sitoutua tiedottamaan säännöllisesti parlamentille julistettavista tarjouskilpailuista. Toivomme, että niistä tiedotettaisiin myös Internetissä, jotta toiminta olisi tässä asiassa mahdollisimman avointa.
Toinen asia, jota haluaisin kommentoida, liittyy muuhun tietoon, jota parlamentti voi pitää tärkeänä makrotaloudellisen rahoitusavun toteutumisen kannalta. Tämän osalta ilmoitan teille myös, että komissio on valmis tiedottamaan makrotaloudelliseen apuun liittyvistä erilaisista toimeenpantavista suunnitelmista niiden parlamentin valiokuntien puheenjohtajille, joita tämä asia koskee, säännöllisesti ja luottamuksellisesti, jos välitettävän tiedon luonne sitä edellyttää.
Paljon kiitoksia, hyvät parlamentin jäsenet, ja toivottavasti voimme neuvoston lopullisen päätöksen avulla vapauttaa nämä varat ja toteuttaa myönteisiä toimia, mikä antaa meille mahdollisuuden jatkaa kaikkien tärkeitä ponnistuksia Kosovossa sen yhteiselon ja rauhan tilan saavuttamiseksi, jota me kaikki toivomme.

Bourlanges
Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen parlamentin, erityisesti budjettivaliokunnan, ja komission välisten näkökantojen lähenemisestä, ja omasta puolestamme vakuutamme, että pidämme aina kiinni tapaamisista, jotta voimme auttaa komissiota sen tehtävien toteuttamisessa. Komission jäsentä kuunneltuani tunnen kuitenkin jonkin verran huolta komission yksiköiden budjettivaliokunnassa tekemistä sitoumuksista.
Komission yksiköiden ja budjettivaliokunnan välillä sovittiin selväsanaisesti en ota kantaa siihen, onko tämä hyvä vai huono asia, mutta sopimus tehtiin joka tapauksessa siitä, että tarkistuksista 4 ja 7 vallitsee yksimielisyys. Toisin sanoen yksimielisyys kohdistui ajatukseen, että makrotason rahoitusavun toisen erän mobilisoinnin ja täytäntöönpanon edellytyksenä on se, että muut rahoittajat noudattavat sitä ennen sitoumuksiaan. Komission jäsen Solbesia kuunnellessa saa kuitenkin käsityksen, että tuo sitoumus olisi syytä panna täytäntöön harkinnanvaraisesti.
Arvoisa komission jäsen, sopimus on sopimus. Vahvistatteko yksikkönne budjettivaliokunnassa tekemän sopimuksen vai ette, vai luovutteko te edellä mainitusta edellytyksestä, mikä olisi tulkittavissa siten, että rikotte meille tekemänne sitoumuksen?

Solbes
Vastaan ei, hyvä jäsen Bourlanges, sillä tässä on käsittääkseni juuri ongelman ydin. Ongelma on nimittäin se, minkä muodon annamme hyväksymällemme kompromissille. Minähän olen ehdottanut teille sanon sen uudelleen , että komissio antaisi neuvoston päätökseen sisältyvän julkilausuman, jonka sisältö olisi pääpiirteissään seuraava:
Toisen avustuserän tarkasta suuruudesta ja täytäntöönpanoajankohdasta päätetään aikanaan siten, että päätöksessä otetaan huomioon Kosovon ulkoisten rahoitustarpeiden muutokset sekä muilta rahoittajilta peräisin oleva apu.
(FR) Tällä tavoin noudatamme käsittääkseni kaikkia sitoumuksiamme.

Bourlanges
Pyydän komissiolta ainoastaan sitä, että se tiedottaisi budjettivaliokunnalle ennen kuin toinen avustuserä pannaan täytäntöön.

Solbes
Ilman muuta teemme niin.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Altener
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Langenin laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0011/2000) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi monivuotisesta ohjelmasta uusiutuvien energialähteiden käytön edistämiseksi yhteisössä (Altener) (C5-0333/1999 - 1997/0370(COD)).

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, kiitän Langenia - vaikkei hän itse ole täällä paikallakaan -, työstä jonka hän on tehnyt ohjelman läpiviemiseksi niin parlamentissa kuin neuvostossakin. Projekti on ollut pitkä ja hankala. Uusiutuvien energialähteiden käyttöä kartoittavaan tutkimukseen tulee jatkossakin panostaa erityisen paljon.
Vaikka uudessa direktiivissä on paljon hyvää, on siinä kuitenkin myös puutteita. Esimerkki tästä on turpeenkäyttö. Turvetta ei saa luokitella samaan ryhmään fossiilisten polttoaineiden kanssa. Mikäli turvetta ei voida suoraan luokitella uusiutuvaksi, ei-fossiiliseksi energialähteeksi, pitää se määritellä omaksi luokakseen erityisesti ympäristöverotusta silmällä pitäen. Ei ole oikein, että turvetta arvioidaan samoilla mittareilla kuin esimerkiksi kivihiiltä.
Uusiutuvien energialähteiden kehittäminen on osaratkaisu unionin tuontienergiariippuvuuden lopettamiseksi. Tutkimuksella on erityisen suuri merkitys myös EU:n seuraavan laajentumiskierroksen kannalta. Riippuvuus tuontienergiasta koskettaa kaikkein pahiten juuri useita Itä-Euroopan maita, joiden talousrakenteet kärsivät yhä neuvosto-ajan luomasta riippuvuudesta venäläisestä energiasta.
EU:n tulee pitää kiinni Kioton ilmastosopimuksesta. Olemmehan kaikki huolissamme ympäristöstä ja lastemme tulevaisuudesta. Uusiutuvien energialähteiden osuutta kokonaisenergiatuotannosta tulee lisätä, mutta se on tehtävä myös järkevästi. Meidän tulee muistaa, että perusenergiatuotantoamme emme pysty vielä pitkään aikaan rakentamaan uusiutuvien energialähteiden varaan. Siihen tarvitaan ilmastoa säästävää energiaa, ydinvoimaa.

Langen
. (DE) Arvoisa puhemies, pyydän ymmärtämystä sille, että saavuin hieman myöhässä, koska istunto edistyikin hieman odotettua nopeammin. Kiitän sijaisenani toiminutta kollegaa. Hänhän puhui jo hieman Altener- ja Save-ohjelmista. Meillä on tässä energia-alan vuosien 1998 - 2002 toimia koskevan sovittelumenettelyn päätös. Altener-ohjelmassa käsitellään siinä yhteydessä uusiutuvien energialähteiden tärkeää alaa. Siten on määrä luoda tarvittavat edellytykset tätä alaa koskevan yhteisön toimintasuunnitelman toteuttamiselle sekä edistää yksityisiä ja julkisia investointeja uusiutuviin energialähteisiin perustuvan energian tuotantoon ja käyttöön.
Koska käynnissä olevan ohjelman voimassaoloaika päättyi viime vuoden lopussa eikä neuvosto hyväksynyt parlamentin päättämiä tarkistuksia, oli otettava käyttöön sovittelumenettely.
Hämmästyttävää on jo se, miten itsepintaisesti jäsenvaltiot yrittivät vastustaa neuvostossa tätä vaihtoehtoisten energiamuotojen ohjelmaa ja sen tarkoituksenmukaisia määrärahoja. Minun on kuitenkin myös sanottava, että puheenjohtajavaltio Suomi oli suhteellisen toimintakyvytön niin kauan kuin jäsenvaltiot estivät näiden varojen tarpeellisen korottamisen. Neuvosto alensi yksipuolisesti ja perusteettomasti komission ehdottamaa alkuperäistä määrärahaesitystä, joka oli 81,1 miljoonaa euroa, 74 miljoonaan euroon. Siksi oli vain johdonmukaista, että parlamentti vaati alkuperäisen esityksen noudattamista.
Ohjelman määrärahojen lisäksi neuvosto ja parlamentti olivat eri mieltä myös muutamista muista kohdista. Sovittelumenettelyn yhteydessä pystyimme pääsemään neuvoston kanssa yhteisymmärrykseen vaatimistamme olennaisista kohdista, jollainen oli myös Altener-ohjelman avaaminen assosioituneille Välimeren maille, kun tätä ohjelmaa tarkistetaan seuraavan kerran. Tähän liittyen neuvosto - näin meille vakuutettiin - julkaisee asiasta lausuman virallisessa lehdessä. Rahoituspuitteiden osalta neuvosto olisi lähes vaarantanut ohjelman jatkumisen alentamalla selvästi alkuperäistä esitystä.
Parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnalle asiassa oli kyse järkevän ohjelman sisällöllisestä jatkamisesta. Siksi me hyväksyimme lopulta kompromissin, vaikka se ei tyydyttänytkään meitä täysin. Me hyväksyimme sen, että määrärahoja nostetaan 77 miljoonaan euroon. Se on hyväksyttävä, joskaan ei täysin tyydyttävä lopputulos. Me valitsimme tämän kompromissin, jotta emme vaarantaisi ohjelman jatkumista. Ilman jäsenvaltioiden tehostettuja pyrkimyksiä näyttää kuitenkin mahdottomalta saavuttaa tavoite eli tuottaa 15 prosenttia primaarienergian kysynnästä uusiutuvien energialähteiden avulla vuoteen 2010 mennessä.
Ympäristö- ja talouspoliittisesti tärkeän EU-ohjelman, joka auttaa hiilidioksidipäästöjen rajoittamista, uusiutuvien energialähteiden osuuden kasvattamista energian kokonaistuotannosta, energia-alan tuontiriippuvuuden vähentämistä, energian hankintavarmuutta sekä alueellisen ja paikallisen kehityksen yhteenkuuluvuutta, jatkaminen on täten turvattu. Se ei kuitenkaan tietenkään riitä, vaan jäsenvaltioiden on lisäksi ponnisteltava valtavasti asian hyväksi.
Sovittelukomitea hyväksyi 9. joulukuuta 1999 ohjelman lopullisen tekstin ja tasoitti siten tietä sille, että vaihtoehtoisten energialähteiden alalla edistetään myös jatkossa uusiutuvien energialähteiden mahdollisuuksien kehittämiseen tähtääviä tutkimusta ja toimia. Jatkamalla Altener-ohjelmaa taataan lisäksi se, että voidaan edistää ja toteuttaa infrastruktuurien luomista ja kehittämistä sekä tiedonlevityksen edistämistä koskevia kokeiluhankkeita sekä kohdennettuja toimia, joilla helpotetaan uusiutuvien energialähteiden pääsyä markkinoille. Se on mahdollista erityisesti maalämmön ja tuulienergian alalla, pienemmissä vesivoimaloissa, aurinkoenergian passiivisessa ja aktiivisessa hyödyntämisessä rakennuksissa sekä biomassan hyödyntämisessä. Me voimme nähdä näistä aloista, miten tarpeellista ja tärkeää on antaa vaihtoehtoisten energiamuotojen alalla edelleenkin käyttöön järkevä tukikehys Euroopan tasolla.
Haluaisin kiittää erityisesti komissiota ja asiasta vastaavaa komission jäsentä, de Palaciota, hänen parlamentin kannalle antamastaan tuesta. Euroopan parlamentti onnistui löytämään järkevän kompromissin ja muuttamaan neuvoston yhteistä kantaa. Olisin kiitollinen, jos kollegat voisivat hyväksyä sovittelukomitean työn lopputuloksen.

Rothe
Arvoisa puhemies, PSE-ryhmän puolesta pidän myönteisenä sitä, että olemme päässeet päätökseen Altener II -ohjelmaa koskevassa sovittelumenettelyssä. Haluaisin kuitenkin kiittää aluksi lämpimästi esittelijää, kollega Langenia, hänen tässä mietinnössä tekemästään erittäin hyvästä työstä. Haluaisin kiittää myös sovittelukomiteavaltuuskunnan puheenjohtajaa, kollega Provania. Sillä kuten jäsen Langen jo sanoi, sovittelukomiteassa käytiin asiasta todella kovaa kamppailua.
Me voimme kuitenkin todeta nyt, että myös Euroopan parlamentin käsiala näkyy ehdottomasti hyvin selvästi sovittelumenettelyn lopputuloksessa. Jäsen Langen viittasi siihen, että sovittelumenettelyssä hyväksyttiin lukuisia parlamentin sisällöllisiä kohtia ja vaatimuksia, ja tärkeimmässä kysymyksessä, josta parlamentti oli eri mieltä neuvoston kanssa, eli tämän monivuotisen ohjelman, jonka tavoitteena on uusiutuvien energialähteiden edistäminen yhteisössä, määrärahojen osalta saatoimme - kuten jo sanottiin - tulla neuvoston kanssa sentään melkein puolitiehen. Se ei ole tyydyttävää, sen haluan sanoa myös erittäin selvästi. Me hyväksyimme kuitenkin tämän kompromissin, koska meille oli tärkeää, että tämä ohjelma voidaan aloittaa nyt todellakin nopeasti. Sillä uusiutuvien energialähteiden osuuden energiankulutuksesta on määrä kaksinkertaistua vähintään 12 prosenttiin seuraavien vuosien aikana. Se on Euroopan unionin julistettu tavoite. Siinä yhteydessä Altener-ohjelma on todellakin avainasemassa ainoana EU-ohjelmana, jonka yksinomainen tavoite on uusiutuvien energialähteiden edistäminen.
Tällä uudella viisivuotisohjelmalla on ensinnäkin laajennettava Altener I -ohjelman toimia. Siihen kuuluvat muun muassa uusiutuvien energialähteiden alalla toimivien välisen tiedon- ja kokemustenvaihdon syventäminen, paikallisten ja alueellisten energiajärjestöjen kehittäminen sekä uusien verkkojen rakentaminen ja jo olemassa olevien tukeminen. Nämä ovat vain muutamia esimerkkejä. Erityisen tärkeitä Altener II -ohjelmassa ovat kuitenkin - minun mielestäni - uudet toimet, joilla helpotetaan uusiutuvien energialähteiden pääsyä markkinoille sekä toteutetaan, seurataan ja valvotaan yhteisöstrategiaa ja yhteisön toimintasuunnitelmaa.
Meillä on nyt käytettävissä komission asiasta vastaavien yksikköjen käynnistyskampanjaa koskeva asiakirja, joka on olennainen osa tätä yhteisöstrategiaa. Siinä on suunniteltu kaikkien uusiutuvien energialähteiden olennaisten alojen edistäminen. Tämän Altener-ohjelman on todellakin myötäiltävä ja tuettava tätä kampanjaa. Tämän kampanjan kokonaisinvestointikustannukset on arvioitu noin 30 miljardiksi euroksi. 75 - 80 prosenttia tästä summasta on määrä tulla yksityisistä rahoituslähteistä, minkä lisäksi tulevat jäsenvaltioiden ja alueiden julkiset varat. Tältä osin Altener-ohjelma voi todellakin antaa tärkeitä uusia sysäyksiä investoinneille, helpottaa investointeja ja auttaa meitä saavuttamaan todellakin tavoitteemme ympäristönsuojelun, talouden ja uusien työpaikkojen hengessä.

Pohjamo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minäkin haluan kiittää herra Langenia hyvästä työstä tämän tärkeän aiheen parissa. Sovittelukomitean esittämä Altener-ohjelmaa koskevan sovittelun lopputulos on vaikeiden vaiheiden jälkeen vähintäänkin tyydyttävä. Suurin osa parlamentin tarkistuksista on otettu huomioon ja myönteisenä asiana on todettava ohjelman rahoitusmäärän nostaminen 77 miljoonaan euroon. Uusiutuvan energian käytön lisäämisessä unionilla on kunnianhimoiset tavoitteet. Näihin tavoitteisiin nähden määräraha on kuitenkin erittäin pieni. Se on käytettävä pilottihankkeisiin, tutkimukseen, tietojenvaihtoon ja myös asenteiden muokkaamiseen myönteiseksi uusiutuvan energian käytölle.
Päävastuu uusiutuvien energialähteiden käytön lisäämisessä on jäsenvaltioiden harteilla. Toivottavasti tämä ohjelma herättää jäsenvaltiot toimimaan päättäväisesti uusiutuvan energian käytön lisäämiseksi. Mutta tulevaisuudessa myös unionin on lisättävä omaa panostaan uusiutuvan energian käytön edistämiseksi ja varmistettava, että uusiutuva energia pääsee esteettä markkinoille. Uusiutuvan energian käytön edistäminen on erityisen tärkeää ympäristön kannalta. Unioni ei voi saavuttaa ympäristötavoitteitaan, ellei uusiutuvien energialähteiden käyttöä aktiivisesti lisätä. Uusiutuvat energialähteet vähentävät riippuvuutta tuontienergiasta ja niiden käytön lisääntyminen parantaa kilpailukykyä. Eurooppa voi myös saavuttaa johtoaseman teollisuudessa, joka toimittaa uusiutuvan energian käytössä tarvittavia laitteita. On myös muistettava, että uusiutuvien energialähteiden käyttö vaikuttaa myönteisesti alueelliseen kehitykseen ja työllisyyteen.
Minäkin rohkenen vielä mainita turpeen. Uusiutuvien energialähteiden luettelossa ei mainita turvetta. Se on kuitenkin ainakin Suomessa tärkeä, kestävästi käytetty, hitaasti uusiutuva energialähde. Toivon, että se voidaan tulevaisuudessa ottaa mukaan uusiutuvien energialähteiden luetteloon.

Turmes
Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Verts/ALE-ryhmä iloitsee saavutetusta yhteisymmärryksestä sekä kiittää kaikkia niitä, jotka ovat onnistuneet neuvottelemaan sellaisen tarkistuksen, joka on lähestulkoon vihreiden kannan mukainen.
Uutena parlamentin jäsenenä minusta on mielenkiintoista huomata, että talousarviossa varataan satoja miljoonia euroja vuosittain tupakan viljelyyn. Se on marginaalitalouteen kuuluva ala, joka ei juuri synnytä työpaikkoja eikä ole kansainvälisesti kilpailukykyinen.
Tiedän myös, kuinka paljon määrärahoja suhteessa tupakan viljelyyn saavat uusiutuvat energialähteet, joilla on ekologista merkitystä ja joiden odotetaan kasvattavan merkittävästi taloutta. Se, että jotkut pienet maat, kuten esimerkiksi Tanska, ovat kyenneet saavuttamaan merkittävän markkina-osuuden tuolla alalla sen ansiosta, että ne ovat lähteneet alalle mukaan ensimmäisten joukossa, antaa mielestäni ajattelemisen aihetta ja perusteluja sille, että meidän on pitkällä aikavälillä todellakin nostettava uusiutuville energialähteille tarkoitettuja määrärahoja.
Sanoisin vielä muutaman sanan ohjelmasta. Mielestäni on erittäin tärkeää, että uusiutuvat energialähteet otettaisiin käyttöön alueilla, joilla niitä voidaan jatkuvasti kehittää ja joilla ne voisivat edistää talouskasvua ja työpaikkojen syntymistä. Jos haluamme, että 50 prosenttia tai enemmän "sekaenergiasta" olisi peräisin uusiutuvista energialähteistä, emme voi tyytyä mihinkään pikaratkaisuihin, jotka ovat kannattavia vain lyhyellä aikavälillä.

Hyland
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla esittelijä Langenia hänen työstään.
Altener-ohjelman toimilla edistetään uusiutuvia energialähteitä, ja mielestäni tällaiset ohjelmat ansaitsevat kehitysvaiheessa taloudellista tukea, sillä niissä on tulevaisuuden kannalta valtava kaupallinen potentiaali. Tästä syystä olen erityisen tyytyväinen siihen, että määrärahat keskitetään pienten ja keskisuurten yritysten hankkeisiin.
Kansainvälisesti sovittuja päästöjen vähentämistavoitteita ei voida saavuttaa yksinomaan näiden ohjelmien avulla. Tältä osin on syytä muistaa, että energiapolitiikka kuuluu edelleen jäsenvaltioiden toimivallan piiriin. On tärkeää, että kansalliset hallitukset antavat täyden tukensa energiatehokkuuden parantamiselle ja uusiutuvien energialähteiden kehittämiselle. Olen tyytyväinen siihen, että Irlanti ilmoitti äskettäin käyttävänsä 125 miljoonaa puntaa ympäristön kannalta kestävän energia-alan kehittämiseen. Toivoisin, että Altener-ohjelman määrärahat johtaisivat uusiin aloitteisiin.
Kuten lopullisessa tekstissä aivan oikein todetaan, tällaiset toimet voivat osaltaan vähentää alueellisia eroja. Voin taata, että kiinnostus Altener-ohjelmaa kohtaan on jo nyt huomattavaa omassa vaalipiirissäni Leinsterissä, josta merkittävä osa kuuluu Irlannin tavoitteen 1 alueeseen. Kannatan kaikkia pyrkimyksiä infrastruktuurien, kuten energia-alan, talouskehityksessä olevien puutteiden korjaamiseksi.
Lyhyesti sanottuna meillä on edessämme suuri haaste, sillä meidän täytyy täyttää Kioton pöytäkirjan mukaiset sitoumuksemme, jotka koskevat energia-alan kasvihuonekaasujen päästöjen rajoittamista, ja samalla edistää talouksiemme kasvua. Altener-ohjelma on arvokas lisä jäsenvaltioiden yhteisiin pyrkimyksiin.

Caudron
Arvoisa puhemies, hyvä esittelijä, hyvät kollegat, kuten esittelijämme muistutti, olemme nyt neuvoston kanssa Altener-ohjelmaa koskevan pitkän ja vaikean sovittelumenettelyn päätepisteessä. Esittelijämme muistutti, että neuvoston ehdottaman rahoituserän suuruus oli alunperin 74 miljoonaa frangia, kun komissio ehdotti 81,1:tä miljoonaa, joka vastaa Euroopan parlamentin kannattamaa summaa. Ensimmäinen sovitteluneuvottelu epäonnistui sen vuoksi, että neuvosto suostui tuolloin ainoastaan 1,9 miljoonan euron lisäykseen. Emme voi hyväksyä tällaista esitystä, joka saattaisi Euroopan parlamentin toimivaltuudet kyseenalaisiksi.
Sovittelun toisessa vaiheessa rahoitusta onnistuttiin nostamaan 1,1 miljoonalla eurolla, joten pääsimme kompromissiin 77 miljoonasta eurosta. Vaikka rahoitusta onnistuttiin nostamaan 3 miljoonalla eurolla alkuperäiseen esitykseen verrattuna, itse olen jälleen kerran pahoillani siitä, ettei rahoitus vastaa esiin tuotuja pyrkimyksiä ja että neuvoston osoittama säästämisen halu on suuressa ristiriidassa niiden julistusten kanssa, joita se on antanut energian hankintavarmuuden, työpaikkojen luomisen ja ympäristönsuojelun puolesta, sillä nämä ovat haasteita, jotka meidän on otettava vastaan. Uusiutuvat energialähteet ovat kiistatta väline, jolla nuo tavoitteet on mahdollista saavuttaa.
Vaikka olenkin ennakkoluuloinen rahoitusmäärärahojen riittävyydestä, kannatan kuitenkin kompromissia juuri Altener-ohjelman sisällön vuoksi. Euroopan parlamentti on nimittäin vaikuttanut aktiivisesti tuon sisällön muotoutumiseen, sillä rahoituskysymykset tulivat yhteispäätöksen piiriin Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen. On lähes varmaa, että uusiutuvien energialähteiden käytölle vuoteen 2010 mennessä asetettu 12 prosentin tavoite on lähes saavutettavissa jopa kaksinkertaistettavissa ehdotetun toimenpide- ja toimintakokonaisuuden avulla. Tavoitteen saavuttaminen tosin edellyttäisi kaikkien, myös valtion myöntämien, määrärahojen irrottamista. Altener-ohjelma, Save II -ohjelma sekä ympäristöulottuvuuden sisällyttäminen energiapolitiikkaan muodostavat yhdessä perustan yhteisön todelliselle strategialle, jonka tavoitteena on siirtyminen puhtaaseen energiaan sekä oman energiariippuvuutemme vähentäminen.
Arvoisa puhemies, rohkenen lopuksi vaatia poliittisen tahdon rinnalle ja ehdotettujen toimenpiteiden täydennykseksi lainsäädännöllisiä toimia sekä erityisesti huomattavan suuria määrärahoja. Päätän puheenvuoroni ja kiitän luonnollisesti jäsen Langenia, esittelijäämme, hänen työstään, sekä kaikkia valiokunnan ja sovittelukomitean jäseniä.

De Palacio
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensinnäkin sanoa olevani tyytyväinen siihen, että sovittelukomiteassa on päästy sopimukseen Altener II -ohjelmasta ja haluan palata lyhyesti eri puhujien esittämiin mielipiteisiin ja tietenkin todeta, että tämä sopimus mahdollistaa sen, että Altener-ohjelma liitetään lähiaikoina energia-alan toimien puiteohjelmaan. Tämä kaikki tarjoaa parempaa koordinointia, avoimuutta ja tehokkuutta energiaohjelmissamme, joihin on liitettävä myös Save-ohjelma, josta tulemme piakkoin keskustelemaan.
Haluan sanoa, että parlamentti on tänä aikana tehnyt korkealaatuista työtä ja sen vuoksi onnittelen sekä esittelijä Langenia että myös kaikkia puhujia sekä valiokunnassa että täällä täysistunnossa. On selvää, että väittelyjä on ollut ja että meidän oli turvauduttava sovittelumenettelyyn, kuten esittelijä ja parlamentin jäsen Caudron juuri muistuttivat, sillä ensimmäisessä kokouksessa ei saatu aikaan tuloksia ja oli pidettävä toinen kokous, vaikka kyseessä olleet summat eivät olleetkaan kovin suuria. Mielestäni me pääsimme kuitenkin järkevään sopimukseen, joka, kuten tavallista, ei ehkä ole täydellinen, mutta jonka avulla voimme viedä eteenpäin niitä hankkeita, jotka meillä oli meneillään.
Haluan siis onnitella vielä kerran esittelijää hänen tekemästään työstä, kiittää kaikkia puhujia, ja tietenkin kiittää varapuheenjohtaja Provania hänen toiminnastaan sovittelumenettelyn aikana, toiminnasta, jolla oli suurta vaikutusta myönteiseen tulokseen pääsemiselle. Kiitän myös neuvostoa järkevästä ja joustavasta toiminnasta.

Save
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Ahernin laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0010/2000) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi energiatehokkuutta edistävästä monivuotisesta ohjelmasta (Save) (C5-0334/1999 - 1997/0371(COD)).

Ahern
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää neuvostoa ja komissiota hyödyllisestä ja perusteellisesta sovittelumenettelystä, joka oli lisäksi kauttaaltaan sävyisä, mitä ei suinkaan aina tapahdu.
Minulla on ilo sanoa, että sovittelun lopputulosta voidaan pitää parlamentin kannalta erittäin tyydyttävänä, sillä kaikki sen tarkistukset on sisällytetty kokonaisuudessaan tai muokattuina yhteiseen tekstiin. Ohjelmalle loppujen lopuksi myönnetty rahoituskin on huomattava parannus neuvoston toisessa käsittelyssä tekemään ehdotukseen, jota oli mielestämme mahdotonta hyväksyä, ja olemme edistyneet siinä varsin paljon. Ehdotankin näin ollen, että parlamentti hyväksyisi Save-ohjelmaa koskevat ehdotukset ja sovittelun päätöksen kolmannessa käsittelyssä.
Haluaisin muistuttaa jäsenille, että parlamentti hyväksyi toisessa käsittelyssä mietinnön, johon sisältyi kahdeksan tarkistusta, mukaan lukien komission alkuperäisen määrärahaehdotuksen palauttaminen. Komissio hyväksyi viisi ehdotetuista tarkistuksista, määrärahat mukaan lukien, ja kiitän komissiota siitä, että se tuki talousarviota koko sovittelumenettelyn ajan, sillä neuvoston ehdotusta oli mahdoton hyväksyä.
Menettelyn aikana päästiin sopimukseen tutkimuksista ja toimista, joiden tarkoituksena on laatia, panna täytäntöön, täydentää ja arvioida yhteisön toimenpiteitä. Viiteen muuhun tarkistukseen löydettiin kompromissitekstit. Näitä olivat lainsäädännölliset toimenpiteet ja muut kuin lainsäädännölliset toimenpiteet, paikallisten energiakeskusten sisällyttäminen ja hyvin tärkeänä asiana energia-auditointijärjestelmien sisällyttäminen energiatehokkuuden seurantaan. Toivon, että olette kaikki samaa mieltä siitä, että tämä on merkittävää edistystä.
Parlamentti puolusti vankkumatta määrärahoja neuvoston erittäin niukkaa alkuperäistä tarjousta vastaan. Meidän täytyi lopulta järjestää useita kokouksia, ennen kuin neuvosto viimein nosti tarjoustaan merkittävään summaan. Saimme 2 miljoonan korotuksen lähtökohtana olleeseen neuvoston lukuun, mikä oli ratkaiseva korotus. Voin suositella sitä teille, ja komissio vakuutti, että se voi toteuttaa ohjelmat kyseisellä summalla. Tämä oli meille merkittävä näkökohta.
Haluaisin kuitenkin sanoa, että määrärahat ovat nyt ja ovat aina olleet hyvin vaatimattomat, ja näin ollen tämän ohjelman määrärahat ovat pikemminkin vertauskuvallisia kuin todellisia. Energiansäästön määrärahat tulevat edelleen lähinnä jäsenvaltioilta. Meidän täytyy muistaa se, kun hyväksymme tämän ohjelman. On sääli, jos yhteisön tason saavutukset ovat pikemminkin vertauskuvallisia kuin todellisia, koska energiansäästötoimiin, myös yhteisön toimiin, suhtaudutaan paikallistasolla hyvin innostuneesti. Yhteisö voi puuttua asioihin edistämällä paikallisten toimijoiden yhteydenpitoa, niin että pyörää ei tarvitsisi keksiä uudelleen joka alueella.
Yhteisöllä ja Euroopan unionilla on tässä asiassa tärkeä tehtävä. Save-ohjelma on ainoa yhteisön laajuinen ohjelma, jolla edistetään järkevää energian käyttöä. Siinä keskitytään muihin kuin teknisiin osa-alueisiin ja autetaan energiatehokkuusinfrastruktuurin luomisessa, ja ohjelman tavoitteena on luoda sellainen ympäristö, jossa voidaan edistää investointeja ja energiatehokkuutta. Meidän täytyy ymmärtää myös se, että energiansäästöteollisuudella on myös markkinanäkymiä. Olemme kuulleet paljon uusiutuvien energialähteiden kilpailuun liittyvistä vaikeuksista, mutta energiatehokkuus säästää yritysten rahoja, se säästää itse asiassa kaikkien rahoja, eikä siihen näin ollen pitäisi liittyä ongelmia. Me kaikki voimme kannattaa sitä.
Minun on sanottava energiansäästöstä samoin kuin äitiydestäkin, että vaikka me kaikki kannatammekin sitä, teemme toisinaan hyvin vähän todellisia ja konkreettisia asioita äitien tai energiansäästöä edistävien ihmisten auttamiseksi. Voisimme tehdä enemmänkin, kun ajatellaan, että olemme sitoutuneet vähentämään CO2- ja kasvihuonekaasupäästöjä sekä vähentämään riippuvuutta tuontienergiasta. Emme nykyisin toimi niin kuin kansalaiset haluavat. Emme toimi niin, että kansalaiset voisivat tehdä jotakin konkreettista joko kotonaan tai työpaikallaan tai teollisuudessa tukeakseen ilmastonmuutoksen vastaisia toimia. Jos pystyisimme välittämään tämän, se olisi erittäin mielenkiintoista.
Haluaisin jälleen kerran kiittää kaikkia niitä, jotka auttoivat tässä sovitteluprosessissa.

De Palacio
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää uudelleen parlamentin jäsen Ahernia hänen työstään tämän ehdotuksen esittelijänä, sillä hän on yhdessä muiden parlamentin jäsenten kanssa saanut lopulta aikaan järkevän ratkaisun, joka parantaa joiltakin osin jopa joitakin komission omia ehdotuksia, ja tietenkin sitä, minkä neuvosto oli alun perin hyväksynyt talousarvion osalta. Kuten Ahern osuvasti sanoi, Save- ja Altener-ohjelmien budjetit ovat ennen kaikkea vertauskuvallisia, sillä raskaimman taakan kantavat maat, unionin jäsenvaltiot, alueet tai joissakin tapauksissa jopa kaupungit.
Joka tapauksessa, vaikka budjetit ovatkin suhteellisen pieniä, ovat ne silti symbolisesti tärkeitä, mikä merkitsee sitä, että koko yhteisö haluaa tukea tällaisia toimia, joiden avulla voimme todella täyttää Kioton sitoumuksemme ja että lisäksi voimme monipuolistaa energialähteitämme, lisätä hankintavarmuuttamme ja Saven tapauksessa pienentää energiankulutusta, lisätä energiatehokkuutta ja myötävaikuttaa siten asetettujen tavoitteiden saavuttamiseen.
Lisäksi näihin ohjelmiin, eli energiatehokkuutta ja energian säästöä koskevaan Save-ohjelmaan ja uusiutuvia energiavaroja koskevaan Altener-ohjelmaan, liittyy todella tärkeä teknologinen tavoite, joka taloudellisesta näkökulmasta katsottuna voi avata merkittäviä mahdollisuuksia teollisuudelle ja työpaikkojen luomiselle jäsenvaltioissamme ja sen myötä koko Euroopan unionissa.
Parlamentin käsittelyn osalta haluan toistaa kiitokseni kaikille niille, jotka ovat tehneet työtä ja osallistuneet keskusteluun, ennen kaikkea esittelijälle, sillä neuvoston hyväksymään ehdotukseen on sisällytetty suurin osa parlamentin tarkistuksista, tässä tapauksessa käytännössä kaikki, vaikkakin vähän muutettuina, ja koska lisäksi rahoitussummaa on onnistuttu nostamaan alkuperäiseen ehdotukseen verrattuna. Sitä onnistuttiin nostamaan käteisvaroilla, kuten aikoinaan sanottiin, ja se onnistuttiin tekemään suojelemalla parlamentin etuoikeuksia ja toimivaltuuksia. Komission osalta tämä on mielestäni aina tärkeää tässä toimielinten välisessä pelissä, ja olen hyvin iloinen voidessani korostaa sitä.
Kiitän vielä kerran kaikkia puhujia ja erityisesti varapuheenjohtaja Provania hänen erinomaisesta työskentelystään koko tämän keskustelun kuluessa, varsinkin sovittelumenettelyn aikana, teollisuusvaliokunnan puheenjohtajaa sekä aivan erityisesti esittelijä Ahernia ja kaikkia tähän työhön osallistuneita parlamentin jäseniä.

Puhemies
- Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Kulttuuri 2000
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Graça Mouran laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0009/2000) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi kulttuuriyhteistyön yhtenäisen rahoitus- ja ohjelmointivälineen perustamisesta (Kulttuuri 2000 -ohjelma) (C5-0327/1999 - 1998/0169(COD)).

Graça Moura
Arvoisa puhemies, Amsterdamin sopimuksen 151 artiklasta huolimatta kulttuuri on ollut lapsipuolen asemassa siinä valtavassa koneistossa, jonka kautta Euroopan projektiin suunnataan erilaisia ohjelmia sekä taloudellisia, teknisiä ja inhimillisiä voimavaroja. Varmaankin voidaan sanoa, että luotaessa 50 vuotta sitten perusta yhteiselle Euroopalle, jossa me nyt elämme, tavoitteet olivat luonteeltaan lähinnä taloudellisia ja sosiaalisia. Varmaankin voidaan myös sanoa, että Euroopan eri politiikat ovat viiden kuluneen vuosikymmenen aikana kokeneet monenlaisia heilahduksia erilaisten suhdanteiden ja muiden syiden vuoksi. Mutta siinä hengessä, joka ohjasi Euroopan perustajien pyrkimyksiä, oli väistämättä mukana myös ajatus sivistystehtävästä, joka siivitti heidän haluaan rakentaa kestävät edellytykset rauhalle. Tuo ajatus sivistystehtävästä perustuu kulttuurin syvälliseen monimuotoisuuteen. Kansallisiin identiteetteihin perustuva Eurooppa voi elää kauan rauhan ja vaurauden oloissa, jos tuo kulttuurin monimuotoisuus voi pysyä elinvoimaisena ja jos se raadollinen ja aggressiivinen kauna, joka poikkeuksetta johtaa nationalismin kaikkein kiihkeimpiin muotoihin, onnistutaan kitkemään pois.
Jotta se olisi mahdollista, kansalaisten on ymmärrettävä ja tunnettava omakseen ne humanismin ja suvaitsevaisuuden, taiteellisen luovuuden ja kaiken kulttuurisen luomistyön arvot, jotka kasvavat hedelmällisessä eurooppalaisessa maaperässä ja ilmentävät sitä, mikä ihmisessä on kaikkein jalointa ja arvokkainta. Ja näiden arvojen ymmärtäminen ja omaksuminen on aidosti mahdollista vain, jos se voi perustua sellaiseen käsitykseen kulttuurista, jossa keskeisenä ulottuvuutena on eurooppalainen demokratia.
Varmastikin reaalikonvergenssi, taloudellinen ja sosiaalinen koheesio, yhtenäisvaluutta, työttömyyden ja syrjäytymisen torjuminen sekä myös kilpailu luovat sellaiset olot, joissa tasa-arvoa ja kehitystä voidaan edistää, joissa elämänlaatua voidaan parantaa ja joissa Euroopan kansalaisille voidaan rakentaa parempia mahdollisuuksia. Varmastikin yhteinen puolustus- ja turvallisuuspolitiikka voi lujittaa Euroopan identiteettiä ja vahvistaa Eurooppaa maailmassa. Varmastikin ihmisoikeuksien puolustamiseen tarkoitettu politiikka pyrkii entistä selvemmin suuntautumaan yleismaailmalliselle tasolle.
Kuitenkin mikäli kulttuuripolitiikat eivät anna näille tavoitteille tunnusomaista, korkeampaa merkitystä, Eurooppa ja eurooppalainen demokratia eivät sittenkään voi päästä kovin pitkälle. Sillä juuri kulttuurin ja vain sen välityksellä miljoonat ja taas miljoonat kansalaiset voivat tuntea itsensä eurooppalaisiksi ja helliä, kehittää ja syventää tunnettaan siitä, että he ovat osa Eurooppaa.
Kuitenkin, arvoisa puhemies, Euroopan politiikalta on puuttunut juuri tuo pyrkimys kohota korkeammalle. Kulttuurista, kulttuurisesta yhteistyöstä, merkittävistä toimista, suurista aloitteista ja kulttuuritoimijoiden verkostoista kylläkin puhutaan, mutta samaan aikaan ei oteta sanallakaan esiin tarvetta luoda Euroopan toimielimille omaa kulttuuripolitiikkaa, vaikka se ei edes millään tavoin olisi toissijaisuusperiaatteen vastaista. Kulttuurin merkityksestä Euroopan projektille saatetaan puhua hyvinkin kaunopuheisesti, mutta samaan aikaan suunnataan kuitenkin naurettavan vähän määrärahoja sellaisille ohjelmille, joiden tarkoituksena on palvella pysyvästi ja säännöllisesti yli 300 miljoonaa ihmistä, luoda heille yhteys siihen kulttuuriperintöön, joka heille kuuluu, herättää heissä aktiivinen ja vuorovaikutuksellinen halu päästä kosketuksiin niiden suurten arvojen ja niiden suurten teosten kanssa, jotka tuon perinnön muodostavat. Euroopan kansalaisilla, joita me täällä edustamme, on oikeus vaatia unionin toimielimiltä johdonmukaisempaa, tehokkaampaa ja ennen kaikkea eurooppalaisempaa asennetta.
Nyt esittämieni näkökohtien tarkoituksena on toimia alustuksena parlamentin keskustelulle Kulttuuri 2000 -ohjelmaa koskevasta yhteisestä tekstistä, jonka sovittelukomitea hyväksyi 9. joulukuuta. On syytä pitää mielessä, että Kulttuuri 2000 -ohjelma merkitsee ainutlaatuista kulttuuriyhteistyön rahoitus- ja ohjelmointivälinettä. Sovittelussa päästiin tyydyttäviin ratkaisuihin lähes kaikkien toisessa käsittelyssä hyväksyttyjen tarkistusten osalta, ja voidaankin katsoa, että parlamentin näkökohdat voitiin ainakin kohtuullisessa määrin sisällyttää tähän ohjelmaan. Niistä mainittakoon erityisesti periaate, jonka mukaan ensisijaisena poliittisena tavoitteena on luoda edellytykset sille, että Kulttuuri 2000 -ohjelman puitteisiin sisältyvät toimet tavoittavat mahdollisimman suuren määrän kansalaisia.
Talousarviota koskevien näkökohtien osalta parlamentin sovitteluvaltuuskunta joutui toteamaan, että neuvosto kieltäytyi jyrkästi korottamasta tarkoitukseen alun perin varattua 167 miljoonan euron määrärahaa. Myöhemmin neuvoston asenne kuitenkin lieventyi, ja ansio siitä kuuluu yksinomaan komission jäsen Viviane Redingin henkilökohtaisille ponnistuksille rakentavan ratkaisun löytämiseksi.
Hänen ehdotuksestaan komissio sitoutui esittämään 30. heinäkuuta 2002 mennessä selonteon ohjelman tuloksista ja ottamaan kantaa käytettävissä olevien rahoitusvarojen riittävyyteen tai riittämättömyyteen sekä esittämään niiden mahdollista tarkistamista. On pidettävä mielessä, että ehdotus voitiin viime kädessä hyväksyä sen vuoksi, että neuvottelujen kuluessa oli mahdollista löytää sellainen toimielinten välinen sovittelumekanismi, joka todella vastaa termin "sovittelu" kaikkein alkuperäisintä merkitystä. Lopuksi ehdotan täysistunnolle, että sovittelukomitean hyväksymä yhteinen teksti Kulttuuri 2000 -ohjelman perustamisesta hyväksytään, ja toivon sille jo tässä vaiheessa mitä parhainta menestystä.

Pack
Arvoisa puhemies, olen oikeastaan sitä mieltä, että meidän ei olisi tarvinnut puhua tästä enää, sillä sanoimme kaiken jo viime keskustelussa. Valitettavasti se tosiasiahan ei ole muuttunut mitenkään, että neuvosto puhuu aina kulttuurista, mutta ei myönnä siihen varoja. Meillä on sellainen tunne ja olemme oikeastaan vakuuttuneita siitä, että jäsenvaltiot olisivat kaikki mielissään, jos ne voisivat pyyhkiä jälleen pois sen, minkä ne kirjasivat vuonna 1992 Maastrichtin sopimukseen. Sillä kukaan ei halua antaa varsinaisesti tosiaankin rahaa kulttuuriin. Asia on valitettavasti näin. Meidän on todettava se.
Haluaisin kiittää mietinnön esittelijää, joka on tehnyt tätä vaikeaa työtä todellakin uupumatta, tietysti yhteistyössä komission jäsenen kanssa. Meidän oli kuitenkin otettava huomioon, että olemme oikeastaan saavuttaneet tavoitteemme sisällöllisesti, mutta rahoituksen osalta se ei tietenkään pidä paikkaansa. Sellaisessa sovittelussa, jossa toisen osapuolen on oltava todellakin yksimielinen, tuntuu siltä kuin olisi voimaton. Se ei ole oikeastaan mikään oikeudenmukainen basaari, mikä siellä on meneillään! Siellä on aina ihmisiä, jotka voivat torjua kaiken, ja toisella puolella olemme me kerjäämässä vähän lisää rahaa kulttuurille. On oikeastaan häpeällistä, mitä me siellä teemme! Se on hirvittävä arabialainen basaari, jossa vallitsevat epäsuhtaiset olot.
Olemme silti iloisia siitä, että tästä ohjelmasta tuli sellainen kuin halusimme. Se vastaa sitä, mitä kansalaiset odottavat meiltä. Me tuemme pieniä ja keskisuuria tapahtumia emmekä suuria tapahtumia, ja annamme yksittäiselle kansalaiselle ja myös pienemmille toimijoille mahdollisuuden päästä helpommin esille. Mielestäni se tosiasia, että kulttuuri on nykyään yhdessä koulutuksen ja nuorisoasioiden kanssa yhden komission jäsenen käsissä, takaa myös sen, että näiden kolmen ohjelman, jotka ovat erityisen merkittäviä Euroopan unionin kansalaisille, välille luodaan lisää yhteisvaikutusta.
Jos kaikki rahat pannaan yhteen ja luodaan yhteisvaikutusta, silloin voidaan olla hieman tyytyväisiä, mutta myös vain aivan vähän. Toivon, että saamme näillä vähäisillä varoilla aikaan paljon tuloksia.

Aparicio Sánchez
Arvoisa puhemies, yhdyn niihin tärkeisiin sanoihin, joilla esittelijä aloitti puheenvuoronsa, ja minun on lisättävä, että sovittelumenettelyn aikana koin henkilökohtaisesti hienoisen pettymyksen neuvoston osalta. Toisaalta se ei suostunut hyväksymään termiä "Euroopan kulttuuripolitiikka" tai muita vastaavia termejä, ja lisäksi se jopa vähätteli perustamissopimusten sisältöä ja määritteli Kulttuuri 2000 -ohjelmaa vain kulttuuriyhteistyön välineeksi, eikä sen enempää. Toisaalta se on pysynyt järkähtämättömän tiukkana parlamentin pyytämän rahoituksen osalta, joka oli jo alun perin hyvin niukka. Niin, tämän edellisen yleistäminen koko neuvostoon olisi väärin 14:ää jäsentä kohtaan, sillä vain yksi, Alankomaiden edustaja, puolsi tätä tiukkaa linjaa. Jälleen on osoitettu, että sovittelumenettely on ristiriidassa neuvostolta vaadittavan yksimielisyyden kanssa. Tämä vaatimus tekee sovitteluratkaisusta lähes mahdottoman ja lisäksi se vahingoittaa myös parlamentin arvokkuutta toimielimenä.
Arvoisa puhemies, nämä huomiot eivät saisi kuitenkaan peittää alleen sitä, että tämän huomenna äänestettävän tekstin avulla me sosialistit tulemme äänestämään sen puolesta käynnistetään yksi Euroopan unionin tärkeimmistä ohjelmista. Toimimalla kulttuurin alalla myötävaikutamme suoraan Euroopan sielun rakentamiseen, ja varsinkin tässä tapauksessa, sillä Kulttuuri 2000:een sisältyvät alaohjelmat ovat kerrassaan upeita. Viime vuosina ne ovat olleet niiden ohjelmien joukossa, joita Euroopan unionin dynaamisimmat ja nuorimmat kansalaiset ovat suosineet eniten.
Lopuksi haluan sanoa, että esittelijä Graça Moura teki minuun syvän inhimillisen vaikutuksen: hänen tietonsa, hänen harkitsevaisuutensa ja hänen älyllinen lahjakkuutensa tekevät hänestä mielestäni parhaan mahdollisen esittelijän, joka tällä mietinnöllä olisi voinut olla. Onneksi olkoon! Lopuksi haluan onnitella komission jäsen Redingiä, varapuheenjohtaja Imbeniä ja kulttuurivaliokunnan puheenjohtaja Gargania siitä peräänantamattomuudesta ja viisaudesta, jota kukin heistä on osoittanut tehtävässään koko sovittelumenettelyn ajan.

Sanders-ten Holte
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa esittelijä, haluaisin aloittaa kiittämällä sydämellisesti Graça Mouraa hänen valtavasta panostuksestaan tämän Kulttuuri 2000 -ohjelman käsittelyn aikana. Jo aikaisemmin sanottiin - ja olemme myös keskustelleet tästä asiasta monta kertaa -, että kulttuuri on luonnollisesti erittäin tärkeä riippumattomana osa-alueena - haluan vielä kerran painottaa tätä - mutta myös erinomaisena välineenä Euroopan idean viemiseksi pitemmälle, ja kulttuuri on hyvin tärkeä asia kansalaisille. Emme saa missään tapauksessa unohtaa sitä. Eurooppalainen kannustin, joka sisältyy tähän ohjelmaan, on valtavan tärkeä erityisesti pienille kielialueille, kuten Alankomaille, missä ei ole pelkästään kansallisia mahdollisuuksia vaan missä tarvitaan myös tukea erityisesti kielen vuoksi.
Olemme tänään tulleet pitkän tien loppuun. Haluan kuitenkin vielä käsitellä, kuten myös muut ovat tehneet, epäselvää ja ennen kaikkea myös ei-toivottua menettelytapaa. Yhteispäätösmenettely ja yksimielisyys ovat ristiriidassa keskenään, ikään kuin käärme söisi itseään toisesta päästä. Ei ole paljoa neuvoteltavaa, jos yksi osapuolista toteaa jo etukäteen, että voimme neuvotella kaikesta, mutta budjetti pysyy samana. Haluan sanoa nyt kuitenkin vielä Alankomaiden suhteen, että tästä asiasta on käyty neuvotteluja aikaisemmassa vaiheessa. Tuloksena oli 30 prosentin lisäys, joten emme ole juurikaan tyytymättömiä tulokseen. On luonnollisesti aina parempi - minä puhun myös aina sen puolesta - antaa enemmän rahaa käyttöön ja myös hieman nopeammalla tavalla. Mielestäni tämä ohjelma kuitenkin tarjoaa hyvät mahdollisuudet monille ohjelmille.
Haluaisin painottaa, että kulttuuria ei tueta ainoastaan näistä määrärahoista. Kulttuuri ei kuulu pelkästään kulttuurin alaisuuteen vaan myös monien muiden osa-alueiden alaisuuteen. Myös rakennerahastoissa on paljon rahaa käytössä kulttuuria varten, ja se asia meidän täytyy myös ottaa huomioon ja seurata sitä tarkasti. Olen onneksi aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan jäsen. Aion itse valvoa siellä, että tätä asiaa myös käsitellään riittävästi.
Mielestäni olemme myös päättäneet hyväksyä sen, että budjetti on riittävä, koska on huono asia kansalaisten kannalta, jos sitä ei hyväksytä. Tässä asiassa olen myös koko ajan tukenut esittelijää. Olen kuitenkin sitä mieltä, että on välttämätöntä - esittelijäkin sanoo niin -, että tulevassa HVK:ssa muutetaan yhteispäätösmenettelyä niin, että yksimielisyyttä ei tarvita.
Suhtaudumme erittäin myönteisesti moniin tapahtuneisiin parannuksiin. Enää ei tarvita jättiläismäisiä hankkeita, vaan tarvitaan tilaa kulttuuriverkostoille, runsasta huomion kiinnittämistä lukemisen edistämiseen, kääntämiseen ja kääntäjäkeskuksiin, mikä on varmasti tärkeää pienten kielialueiden kannalta. Haluan kiittää sydämellisesti esittelijää ja myös Redingiä Kulttuuri 2000 -ohjelmasta. Voin vielä sanoa, että nyt ryhdymme työhön.

Alavanos
Arvoisa puhemies, muut kollegat ovatkin jo käsitelleet sitä, mitä aioin sanoa, ja luulen, että Euroopan parlamentin ryhmät ovat yksimielisiä samoin kuin me kulttuurivaliokunnan jäsenet.
Minäkin sanon, että äänestän tämän neuvoston ja Euroopan parlamentin päätösluonnoksen puolesta kovin raskain sydämin. Ei siksi, että edustajamme, esittelijämme ja puheenjohtaja Gargani olisivat tehneet huonoa työtä - he ovat olleet ahkeria ja tehneet erinomaista työtä -, eikä siksi, että vastustaisin jyrkästi komission jäsen Redingin kantoja - mielestäni tässä tilanteessa hänen kantansa ovat olleet erittäin myönteisiä -, vaan koska en hyväksy neuvoston kielteistä kantaa.
Tämä on häpeällistä! Tämä luku, 167 miljoonaa euroa niin moneksi vuodeksi, on häpeäksi Euroopan unionille! Kun meidät pakotetaan kirjaimellisesti tukahduttamaan teatteriryhmiä, uusia muusikkoja, uraa uurtavia taidehankkeita ja uutta kirjallisuutta, tukahduttamaan niitä ja tarjoamaan vain lämmintä kättä, ja kun Eurooppa alkaa näin tuntua jotenkin vieraalta, vastakkaiselta ja vihamieliseltä sille pyrkimykselle kulttuuriseen luovuuteen, jossa Euroopan unionin pitäisi olla läsnä, tämä lopputulos on surullinen - eihän Euroopan yhdentymisen tie saa tarkoittaa vain euroa, laajentumista tai geopoliittisia tarkoitusperiä, vaan siihen pitää kuulua myös kulttuurin kukoistus.
Vaikka olemme edelleen yhtä mieltä, vaikka Hollannin hallitus pystyi eilen uhkavaatimuksellaan saamaan aikaan nämä 167 miljoonaa euroa ja vaikka ylihuomenna hallitus, jossa mukana on Haider, kertoo meille, mitä kulttuuritoimintaa harjoitamme, emme aio mennä eteenpäin. Tästä syystä on hyvin tärkeää hallitustenvälisen konferenssin kannalta, että tehdään merkittäviä päätöksiä ja että tehdään leikkauksia, jotta Euroopan parlamentin pyrkimys antaa merkittävää tukea kulttuurille Euroopan alueella vapautuu tästä kaikkien hallitusten sitoumuksesta.

Poli Bortone
Arvoisa puhemies, yhdyn täysin esittelijän esittämiin arvioihin ja kiitän myös kulttuurivaliokunnan puheenjohtajaa, Gargania, hänen tekemästään arvokkaasta työstä sangen vaikean sovittelumenettelyn puitteissa.
Tarve yksinkertaistaa ja vahvistaa aiempia ohjelmia oli varmasti kaikkien tiedossa, mutta toivoimme, että Kulttuuri-ohjelma saattaisi todella osaltaan auttaa nostamaan esiin esimerkiksi kunkin kulttuurin osa-alueen ominaispiirteitä, myös - tai sanoisin jopa ennen kaikkea - vähemmän tunnetuilla kulttuurin alueilla, tai pikemminkin juuri niillä. Toivomme näin tapahtuvan ainakin arviointiasteikon osalta.
Me luotamme lujasti kulttuuritoiminnan arvoon, myös sen vaikutuksen osalta, mikä sillä on kansakunnan sosiaaliseen samoin kuin taloudelliseen kasvuun. Täysivaltainen Eurooppa voi kilpailla muun maailman kanssa, mikäli se oppii täysin tuntemaan omat juurensa, korostaen yhteistä kulttuuriperintöä, kunnioittaen ja palauttaen arvon niille kulttuurin ja kielen saarekkeille, jotka tähän saakka ovat jääneet vähemmän tunnetuiksi. Verrattuna siihen kulttuurisen ulottuvuuden merkittävään pedagogiseen tehtävään, joka Euroopan unionin on ratkaistava, eräs ohjelman ilmeisimmistä rajoituksista on rahoituksen määrä - olemme kuulleet tämän useita kertoja - joka ilmentää sitä, että vaikka komission jäsen onkin varmasti ymmärtänyt kulttuurityön ulottuvuudet, neuvosto ei ole täysin niitä käsittänyt: tästä todistaa myös asiakirja, jossa taloudellisia tekijöitä pidetään sosiaalista yhteenkuuluvuutta tärkeämpänä.
Euroopan unionin kokonaiskasvu ja tietoisuus Euroopan kansalaisuudesta: näistä syistä katsomme, että Kulttuuri 2000 -hanke edesauttaa rahoituksen niukkuudesta huolimatta olennaisesti tämän suuren yhteisen tavoitteen saavuttamista.

Perry
Arvoisa puhemies, haluan korostaa yksimielisyyttämme tänä iltana ja sanoa, että kannatan Kulttuuri 2000 -ohjelman hyväksymistä ja kiitän omalta osaltani esittelijä Graça Mouraa, joka jatkoi entisen kollegamme Nana Mouskourin työtä. Kumpikin heistä on tehnyt ensiluokkaista työtä.
Aiemmin tänään käymämme keskustelun rinnalla kulttuuri ei kenties näytä niin tärkeältä, mutta se on tärkeää; ja meidän täytyy Euroopan parlamentissa varoa, ettemme anna kiireellisten asioiden mennä tärkeiden asioiden tielle.
Miksi sanon, että kulttuuri on tärkeää? No, puhtaasti taloudelliselta kannalta katsottuna Euroopan kulttuuri lisää sen todellista vaurautta. Minne Euroopan matkailuala oikein joutuisi ilman rikasta kulttuuriamme? Tätäkin tärkeämpää on kuitenkin se, että juuri kulttuuritoiminta tekee ihmiskunnasta sivistyneen. Kulttuuri on demokraattisten näkemystemme ytimessä; eikä sivistymätön yhteiskunta salli suvaitsevaisuutta, vapautta eikä demokratiaa.
Kulttuurinen monimuotoisuus on tärkeää, mutta se on uhattuna. Sitä ei kuitenkaan uhkaa Eurooppa. Monet ihmiset maassani sanovat, että heidän mielestään brittikulttuuria uhkaavat esimerkiksi Portugali, Saksa ja Suomi - taivas varjelkoon. Me juomme portviiniä ja pidämme saksalaisesta oluesta ja käymme jopa suomalaisissa saunoissa, mutta kulttuuria ei kuitenkaan uhkaa Eurooppa. Sen sijaan näen, miten ihmiset kaikkialla Euroopassa juovat Coca Colaa, syövät hampurilaisia, käyttävät baseball-lakkeja ja katsovat Hollywood-elokuvia - ja usein he tekevät tätä kaikkea samaan aikaan. En ole sitä mieltä, että protektionismi ja sääntely olisivat keino puolustaa Euroopan kulttuuria, mutta meidän on mielestämme ojennettava auttava käsi silloin kuin se on mahdollista. Siitä Kulttuuri 2000 -ohjelmassa on kysymys.
Sanoisinkin ministerineuvostolle: pitäkää todellakin silmällä tätä ohjelmaa. Teemmekö me tarpeeksi? Ja sanon komission jäsen Redingille: kiitos tuestanne ja siitä avusta, jota olette tähän asti antanut meille, jatkakaa samaan malliin, me olemme teidän puolellanne.

Iivari
Arvoisa puhemies, minäkin haluan lämpimästi kiittää esittelijä Graa Mouraa ja komission jäsen Redingiä heidän panoksestaan tämän ohjelman aikaansaamisessa. Kulttuuri 2000 -ohjelmahan sai lopullisen muotonsa viime vuoden lopulla parlamentin ja neuvoston välisessä sovittelussa. Lopputulosta voidaan pitää kohtuullisena, kun otetaan huomioon, että ohjelman hyväksyminen vaati neuvostossa yksimielisen päätöksen. On toivottavaa, että tulevassa HVK:ssa päädytään myös kulttuurin alalla määräenemmistöpäätöksiin. On todella erikoista, että lainsäädäntö, jonka käsittelyssä noudatetaan yhteispäätösmenettelyä, edellyttää neuvostossa yksimielisyyttä.
Kulttuurin puiteohjelma korvaa nykyiset Kaleidoskooppi-, Ariane- ja Rafael-ohjelmat. Kun ohjelmaa aletaan toteuttaa, toivon erityisesti, että sen kirjallisuudelle ja kirjojen kääntämiselle antamat mahdollisuudet pystytään hyödyntämään täysimääräisesti. Uskon ja toivon, että uuden teknologian rynnistyksistä huolimatta kirjallisuus säilyttää asemansa. Tarvitsemme kirjallisuuden tarjoamaa syventymistä lyhytjänteisyyden ja pinnallisuuden keskellä. Kirjallisuudella on niin ikään suuri merkitys kulttuuriperintömme välittämisessä, keskinäisen tuntemuksen lisäämisessä sekä kielellisen rikkauden ja kielten moninaisuuden vaalimisessa. Tässä yhteydessä on erityisen mieluisaa todeta, että pian sen jälkeen kun Sokrates- ja Kulttuuri 2000 -ohjelmat käynnistetään virallisesti Lissabonissa maaliskuussa pidettävässä ministerineuvoston kokouksessa, EU-puheenjohtajavaltio järjestää yleisten kirjastojen asemaa pohtivan kokouksen. Toivon, että tämä kokous kannustaa myös komissiota ottamaan aktiivisesti kirjastot huomioon tietoyhteiskunnan viidennessä puiteohjelmassa.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa mietinnön esittelijä, hyvät parlamentin jäsenet, tämänpäiväisen esityslistan ympyrä sulkeutuu tavallaan. Me olemme puhuneet tänään hyvin paljon Euroopasta arvoyhteisönä, suvaitsevaisuudesta, ihmisarvosta, ihmisoikeuksista, myönteisestä suhtautumisesta laajentumisprosessiin sekä avoimuudesta ja molemminpuolisesta kunnioituksesta. Nuoriso-, koulutus- ja kulttuuripolitiikka ovat tärkeitä työkaluja luotaessa näitä arvoja, kansalaisten luottamusta Euroopan unioniin ja Euroopan unionin uskottavuutta kansalaisiin nähden.
Ne määrärahat, jotka neuvosto myönsi kulttuuriohjelmaa varten, ovat räikeässä ristiriidassa kulttuuri- ja koulutuspolitiikan merkityksen sekä sen merkityksen kanssa, joka tällä ohjelmalla on Euroopan unionin tavoitteille. Kulttuuritoiminta luo identiteettiä. Kulttuuritoiminta on yksilöllisyyden ja oman persoonallisuuden ilmentymä sekä luo suhteita ja viestii. Me haluamme värikkään Euroopan. Me haluamme ykseyden moninaisuuden periaatteen mukaisen Euroopan. Me haluamme, että ihmiset ymmärtävät ja oppivat arvostamaan erilaisuutta. Tästä syystä olemme puoltaneet budjetin avaamista tai määrärahojen osoittamista erilaisiin toimiin. Tästä syystä olemme torjuneet voimakkaan keskittymisen suurin verkostoihin ja verkostorakenteisiin, koska me haluamme tukea pieniä ja keskisuuria yksikköjä ja yksilöllistä toimintaa, haluamme antaa tuhansien kukkien kukkia.
Haluaisin antaa tukeni edelliselle puhujalle. Siinä on ristiriita - yksimielisyysperiaate, yhteispäätösmenettely ja sovittelukomitea -, kun me haluamme vahvistaa kulttuuripolitiikan periaatteita eurooppalaisessa tietoisuudessa emmekä jatkaa niiden heikentämistä.

Junker
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kuten olemme kuulleet, meillä on poliittisten ryhmien rajojen yli yhteinen poliittinen vihollinen, ja se on neuvosto. Kulttuuriasioita käsittelevän valiokunnan päätöksethän eivät päädy sattumalta aina sovittelumenettelyyn, sillä joku jäsenvaltio käyttää kulttuuria aina panttivankina ajaessaan muita etuja neuvostossa. Yksimielisyysperiaate osoittautuu siten ensiluokkaiseksi estämisvälineeksi. Kamppailu kestävästä kompromissista kesti lähes kaksi vuotta, kunnes Euroopan parlamentti voi näyttää sille nyt vihdoinkin vihreää valoa. Edes edeltävien ohjelmien Kaleidoskoopin, Arianen ja Rafaelin voimassaoloajan päättyminen ei pystynyt pehmittämään neuvostoa. Tilanteen hoitamiseksi tarvittiin kokeiluohjelma. Se on tehnyt Euroopan unionin kulttuuripoliittisten toimien heikkoudet jälleen kerran selväksi.
Määrärahoista ja ohjelman muotoilemisesta käyty poliittinen kamppailu ei ole mitenkään suhteessa tuen määrään nähden. Vuonna 1999 voitiin 410 anomuksesta ottaa huomioon vain 55 hanketta niukalla 6,07 miljoonan euron kokonaismäärällä. Käsiteltävänä olevan ohjelman kohdalla neuvosto ei ollut valmis tulemaan parlamenttia vastaan edes yhden euron verran! Siten ohjelman määrärahat ovat edelleen vaatimattomat 167 miljoonaa vuoteen 2004 saakka. Se vastaa yhden ainoan keskisuuren saksalaisen oopperatalon menoja tällä aikavälillä, kun tämä summa on taas tarkoitettu 29 maalle Euroopassa viiden vuoden ajaksi. Tämä on räikeä epäkohta!
Niinpä meidän on sitten tyydyttävä vihaisina siihen, että olemme saaneet ajettua ainakin sisällöllisesti jotain läpi. Sitä esiteltiinkin jo myös kiitettävästi. Meille jää toive siitä, että neuvosto voidaan saada ehkä kuitenkin vielä jonakin päivänä muuttamaan mieltään. Se tulee ehkä vielä ymmärtämään, että kulttuuritoimet eivät merkitse Euroopan unionille vaaraa, vaan mahdollisuutta! Kulttuuriyhteistyö - myös se todettiin - luo tosiaankin identiteettiä paljon enemmän kuin mikä tahansa vielä niin tärkeä kuljetusdirektiivi. Kulttuurin tukeminen on yleisesti hyväksyttyä, mitä ei voida väittää todeksi kaikkien politiikan päätösten kohdalla. Kysyn teiltä: mitä neuvosto siis pelkää?

Gargani
Arvoisa puhemies, se, jolla on kunnia johtaa puhetta kulttuuriasioita käsittelevässä valiokunnassa, kuten minulla on, ei voi olla yhtymättä useiden kollegoiden ilmauksiin, eikä voi olla onnittelematta esittelijää ja komission jäsen Redingiä, jonka kanssa hän on tehnyt yhteistyötä ja joka on kohdannut vaikeuksia myös sovittelussa ja vastustanut määrätietoisesti neuvostoa, kuten kaikki ovat huomauttaneet. Olen voinut todeta, kuinka voimakkaasti on vakiintunut näkemys kulttuurista, joka on välttämätön Euroopan organisaation tasolla, mutta jolla on vähäiset mahdollisuudet vastata kaikkiin Euroopan valtioiden esittämiin pyyntöihin.
Korostan ainoastaan omaa henkilökohtaista mielipahaani sen johdosta, ettei lopulta voitu hyväksyä erästä tarkistusta. Toisaalta on korostettava komission jäsen Redingin alttiutta ja kaukonäköisyyttä, sillä hän henkilökohtaisesti otti tehtäväkseen asian tutkimisen uudelleen ja kokonaisarvion esittämisen, ja siten uuden tilanteen määrittämisen muutaman vuoden kuluttua.
Kuluneina vuosina perustetut kulttuuriohjelmat - Kaleidoskooppi, Ariane, Rafael - on korvattu yhdellä ohjelmalla, Kulttuuri 2000 -ohjelmalla, jossa - tätä minun on korostettava hyvin painokkaasti - esittelijä arvostelee jyrkästi kantaa, jonka, kuten joku tänään iltapäivällä sanoi, pitäisi antaa Euroopan parlamentille ajattelemisten aihetta, mutta jossa on kuitenkin korostettava sitä, kuinka tärkeää on kuulua laajaan yhteisöön, jossa kulttuurin tulkitaan olevan demokratian tekijä. Tämä ei mielestäni ole retoriikkaa, vaan uudenaikaisen liberalismin ilmentymä, joka yhdistää Euroopan valtiot ja merkitsee suunnanmuutosta parlamentille ja komissiolle.
Olemme yhtyneet tähän linjaan, ja tulos, johon tänä iltana pääsemme, rahoituksen niukkuudesta huolimatta, auttaa uskoakseni huomattavasti edistämään tätä strategiaa ja Euroopalle tarjoutuvaa mahdollisuutta, joka puolestaan määrittää taloudellisia tekijöitä ja kehitystä: toisin sanoen kulttuuria, yhteiskunnallista ja suurta yhteisöä järjestävää tekijää, joka nähdään taloudellisen kehityksen edellytyksenä, ei kenties aivan päinvastoin kuin kulttuuriin taipuvaisessa Euroopassa on totuttu ymmärtämään menneinä vuosina. Ihminen ja kulttuuri asetetaan etusijalle, ja tämä kulttuuri saattaa määrittää talouskehitystä. Pohtikaamme tätä tulosta, olkaamme siitä iloisia ja antakaamme itsellemme lupa suhtautua täysin avoimesti tähän hyödylliseen strategiaan.

O' Toole
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää esittelijä Graça Mouraa siitä, että hän onnistui luovimaan tiensä tämän sovitteluprosessin varsin sokkeloisten vaiheiden läpi. Mielestäni on erittäin sopivaa, että kun aloitamme Kulttuuri 2000 -ohjelman sovitteluprosessin, runoilija johdattaa meitä meidän pyrkimyksissämme.
Koska nämä sovittelut eivät ole aivan mutkattomia, meidän täytyy jälleen kerran kiittää varapuheenjohtaja Imbeniä hänen esimerkillisistä neuvottelutaidoistaan, kun hän on vaikeuksista huolimatta pyrkinyt varmistamaan, että kulttuurimäärärahat jaetaan viisaasti yhteisössämme.
Keskeinen kysymys, joka parlamentilla, komissiolla ja neuvostolla on edessään, on mielestäni seuraava: mitä on Eurooppa? Mitä se merkitsee ja mitä Eurooppa antaa meille kansallisten rajojemme parametrien tuolla puolen?
Eurooppa on yhtä kuin sen ihmiset, sen historia ja nyt sen yhteisyys; mutta syy siihen, miksi Kulttuuri 2000 -ohjelma on meille niin tärkeä, on tämä: lyön vetoa, että kun esitämme kysymyksen - Mitä Eurooppa on? -, vastaamme siihen sanomalla, että se on taidettamme, kirjallisuuttamme ja perintöämme. Juuri sitä Kulttuuri 2000 -ohjelma edustaa. Se edustaa mahdollisuutta pitää yllä Euroopan identiteettiä 2000-luvulla, identiteettiä, joka kaihtaa kahtiajaon, sodan, köyhyyden, opportunismin, arkipäivän köyhyyden jälkikaikuja. Ja tätäkin enemmän - ja tämä on proosallisempaa, arvoisa puhemies - se merkitsee, että pystymme oppimaan aiemmista aloitteista panemalla ne täytäntöön uusissa ohjelmissa, jotka ovat kattavia ja monialaisia ja jotka hyödyttävät luovia aloja niiden edellyttämällä tavalla. Se edistää liikkuvuutta ja avaa kulttuurin ovet sosiaalisesti heikoimmassa asemassa oleville ja syrjäytyneille.
Pahoittelen ainoastaan sitä, että meillä ei tätä ohjelmaa edistäessämme ole niin paljon rahaa, että se vastaisi pyrkimyksiämme ja varmistaisi toimintamahdollisuutemme.

Reding
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, olemme nyt päässeet pitkän prosessin päätepisteeseen. Toimielimemme voivat nyt sovitteluvaiheen jälkeen muodollisesti hyväksyä uuden puiteohjelman, Kulttuuri 2000 -ohjelman. Näin ollen meillä on käytössämme väline, jonka avulla pystymme viiden seuraavan vuoden aikana kehittämään selkeää ja hyvin organisoitua toimintaa, joka osoittautuu olen vakuuttunut siitä antoisaksi myös kulttuurin kannalta. Voin siis antaa tyytyväisenä tunnustukseni tälle onnelliselle lopulle, ja kiitän myös teitä. Kiitän kaikkia niitä täällä parlamentissa, jotka ovat ponnistelleet ja mahdollistaneet siten sovittelumenettelyn onnistumisen.
Haluan antaa erityisen kiitoksen kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnalle sekä erityisesti sen esittelijälle, Graça Mouralle, sekä sen puheenjohtajalle Garganille, Euroopan parlamentin valtuuskunnalle sekä puolueryhmien vastuuhenkilöille, sovittelukomitealle sekä sen puheenjohtajalle Imbenille. Kaikkien panos on ollut rakentava, eheä ja ratkaiseva. Heistä on ollut suurta apua koko neuvottelujen ajan, ja minun on sanottava, että vaikeat, joskus jopa tuskalliset, neuvottelut saatiin kuin saatiinkin päätökseen ennätysajassa.
Meillä on nyt puiteohjelma, joka on kulttuurin alalla ensimmäinen laatuaan ja jonka avulla voimme tarkastella toimintaamme uudesta näkökulmasta käsin sekä toimia kulttuurin edistämiseksi paitsi entistä kokonaisvaltaisemmalla myös eheämmällä ja perusteellisemmalla tavalla.
Haluan iloita teidän kanssanne näistä mieluisista saavutuksista, jotka antavat meille mahdollisuuden tarkastella tulevaisuuttamme todella myönteisessä valossa, vaikka talousarvio ja pyrkimyksemme eivät käykään aivan yksiin. Haluankin muistuttaa teitä puheenjohtaja Garganin sanoista, joissa hän totesi, että komissio on antanut kirjallisen lausuman väliarvion laatimisesta. Komissio on ilmoittanut, että se laatii parlamentin ja neuvoston päätöksen 7 artiklassa siltä vaadittavan selonteon yhteydessä arvion ohjelman tuloksista sekä myös yhteisön rahoitusnäkymiin sisältyvistä rahoitusvaroista. Selonteko sisältäisi tarpeen vaatiessa ehdotuksen päätöksen muuttamiseksi. Selonteon ja arvion olisi määrä valmistua jo ennen 30. kesäkuuta 2002.
Hyvät naiset ja herrat, hyvät parlamentin jäsenet, kyse ei ole ainoastaan paperille kirjoitetuista sanoista vaan muodollisesta sitoumuksesta. Meillä pitäisi olla nyt mahdollisuus lujittaa toimintaamme sellaisen yhteisen kulttuurialueen kehittämiseksi, jossa kulttuurimme voisivat kukoistaa omaleimaisina ja monimuotoisina, rikastuttaa toinen toisiaan ja johon muut Euroopan kansalaiset voisivat täysivaltaisesti osallistua. Tämä on myös parlamentin ansiota, sillä se on pyrkinyt siihen, että arkipäivän pienet asiat toteutuisivat suuria ja näyttäviä tapahtumia useammin ruohonjuuritasolla, lähellä kansalaisia. Näin ollen Kulttuuri 200 -ohjelmasta tulisi kansalaisten ohjelma.
Toivon, että kansalaistemme kasvava osallistuminen johon hartaasti kehotan toteutuisi mahdollisimman laajamittaisena ja hedelmällisenä. Olen valmis ponnistelemaan sen eteen, että kansalaisten osallistuminen toteutuisi konkreettisesti tuon viisi vuotta kestävän ohjelman aikana. Tiedän, että te, hyvät parlamentin jäsenet, työskentelette uutterasti ohjelmaan osallistuvien kanssa omilla alueillanne ja omissa jäsenvaltioissanne, jolloin kaikki pienet kukat voisivat yhdessä muodostaa valtavan, monivärisen kukkapeitteen, kuten eräs kollega totesi.
Haluaisin, että ohjelmasta tulisi osa konkreettista todellisuutta ja että kansalaisemme näkisivät kulttuurin heidän omaa elämäänsä ja sosioekonomista asemaansa rikastuttavana tekijänä, oikeutena, jota on syytä vahvistaa, sekä merkkinä kansalaisille myötämielisen unionin paluusta. Nämä olisivat siis eurooppalaisen Kulttuuri 2000 -ohjelman tulevia saavutuksia. Tarkoituksena ei ole kilpailla eri jäsenvaltioiden kulttuuripolitiikkojen kanssa. Ne ovat tärkeitä, ja toivoisinkin, että niitä kehitetään edelleen. Kulttuuri 2000 -ohjelma on kuin apuväline, joka täydentää jäsenvaltioiden kulttuuripolitiikkoja sekä toimii sillanrakentajana jäsenvaltioidemme kulttuurien välillä.
Näin ollen Euroopan kansalaisten kulttuureihin osallistumisen lisääminen ja tehostaminen on minusta elintärkeä tehtävä, jolla ponnistelumme ovat perusteltavissa ja jonka perusteella meidän pitäisi arvioida oman toimintamme ja unionin toiminnan onnistumista. Useat parlamentin jäsenet ovat korostaneet aivan syystä sitä, että ainoastaan talouden varaan rakennettu unioni on kuolleena syntynyt. Jos sen rakentaminen sitä vastoin perustuu kulttuuriin, sivistykseen ja kansalaisten osallistumiseen, siitä tulee elinkelpoinen.
Hyvät parlamentin jäsenet, aion pyrkiä unionin kehittämiseen juuri edellä mainitsemieni arvojen perusteella ja korostaisin erityisesti seuraavia tavoitteita: ensinnäkin sitä, että kulttuurintekijöille tarjotaan innovatiivisia mahdollisuuksia, jotta ohjelmamme voisi tarjota heille sitä tukea, jonka he ovat kykyjensä kehittämiseksi ansainneet. Toiseksi korostan sitä, että edistetään kulttuurien vaihtoa, niiden leviämistä ja kulttuurialan koulutusta. Kolmanneksi kiinnittäisin huomiota kulttuurialan toimijoiden yhteistyön edistämiseen, ja neljänneksi nuorten säännöllisesti käyttämien julkisten tilojen lisäämiseen. Viidenneksi pitäisin kiinni siitä, että pyritään suojelemaan eurooppalaisille tärkeää yhteistä kulttuuriperintöä sekä parantamaan paitsi tuon perinnön myös Euroopan kansojen historian tuntemusta.
Olen vakuuttunut siitä, että tämä uusi, hyvin jäsennelty ja avoimuuteen perustuva tehokas ja eheä ohjelma tarjoaa meille toimivan ja tärkeän välineen, jonka avulla voimme tehostaa toimintaamme.
Arvoisa puhemies, kiitän uudelleen parlamenttia sen osoittamasta tuesta sekä siitä, että se on jälleen kerran osoittanut antavansa unionissa arvoa kulttuurille. Olen aivan varma siitä, ettei sen tarvitse katua meille antamaansa tukea, ja olen valmis itse tiedottamaan parlamentille niiden eri toimiemme täytäntöönpanon vaiheista, joita toteutamme kansalaistemme hyväksi ja joiden toivon koituvan suureksi hyödyksi unionin tulevaisuudelle.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen. Voimme nyt kiittää vielä kerran esittelijäämme.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto päättyi klo 21. 55.)

