Muistopuhe
Puhemies
Surullinen velvollisuuteni on ilmoittaa teille aluksi, että jäsenemme, Günter Lüttge, menehtyi eilen vakavan sairauden jälkeen. Lüttgestä tuli Euroopan parlamentin jäsen vuonna 1989, ja hän oli aktiivinen ennen kaikkea liikennepolitiikan alueella. Ehdotan teille, kollegat, että vietämme hänen muistokseen minuutin hiljaisuuden.
(Parlamentti vietti minuutin hiljaisuuden Günter Lüttgen muistoksi.)

Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Adam
Arvoisa puhemies, viittaan eilisen istunnon hyväksyttyihin teksteihin ja kysymykseen ihmisten kloonauksesta. Englanninkielisen version 8 kohdan 11 kohdassa lukee "considers that any temporary committee set up by this Parliament..." (katsoo, että Euroopan parlamentin asettamien kaikkien väliaikaisten valiokuntien). Siinä ei varsinaisesti sanota, että tällainen väliaikainen valiokunta tulisi perustaa. Kertoisitteko, mitä puheenjohtajakokous aikoo tehdä tämän päätöslauselman tuon kohdan osalta?

Puhemies
Jäsen Adam, annan kysymyksen puheenjohtajakokouksen käsiteltäväksi. Teidät pidetään ajan tasalla sen osalta.

Bowis
Arvoisa puhemies, nimeni ei näytä olevan eilisen päivän läsnäololistalla, vaikka olinkin läsnä.

Puhemies
Jäsen Bowis, asia korjataan ja pannaan järjestykseen.

Ford, Glyn
Arvoisa puhemies, viittaan jäsen Adamin puheenvuoroon. Oletan, että ilmoitatte meille mini-istunnon alussa tuloksesta, ja jos ehdotetaan väliaikaisen valiokunnan perustamista, parlamentin täytyy tietenkin äänestää siitä.

Puhemies
Näin tehdään, jäsen Ford.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Elinikäistä oppimista koskevan eurooppalaisen teemavuoden (1996) tulokset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Gutiérrez Cortinesin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, urheilu- ja tiedonvälitysvaliokunnan mietintö (A5-0200/2000) komission kertomuksesta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle elinikäistä oppimista koskevan eurooppalaisen teemavuoden (1996) toimintojen täytäntöönpanosta, tuloksista ja niiden kokonaisarvioinnista - esitetty Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 2493/95/EY 8 artiklan mukaisesti (KOM(1999) 447 - C5-0205/1999 - 1999/2163(COS))

Gutiérrez-Cortines
Arvoisa puhemies, elinikäistä oppimista koskevaa eurooppalaista teemavuotta käsittelevä mietintö on näennäisesti merkityksetön asiakirja, jossa kuitenkin paljastetaan eurooppalaisessa järjestelmässä olevia suuria puutteita ja mustia aukkoja.
Kyseessä oli koulutuksen levittämisen ja edistämisen teemavuosi, joka syntyi vastauksena Luxemburgin huippukokoukseen ja muihin huippukokouksiin, joissa koulutusta on pidetty valtavan tärkeänä tekijänä eurooppalaisten liittämisessä työelämään heidän iästään riippumatta. No niin, ensiksi mietinnössä osoitetaan, että koulutukseen annetut rahat moninkertaistuvat. Osallistumaan innostuneet maat ovat nelinkertaistaneet talousarvionsa. Se tarkoittaa sitä, että koulutukseen investoidut rahat antavat parhaimmat tulokset, koska ne moninkertaistuvat eikä niiden osalta tapahdu petoksia tai muuta vastaavaa.
Toiseksi elinikäistä oppimista koskevan eurooppalaisen teemavuoden aikana on käynyt ilmi, että komissiolla on vaikeuksia tiedottamisessa, vastauksien antamisessa ja avoimuudessa. Kaiken halutun aineiston kerääminen on ollut käytännöllisesti katsoen mahdotonta, osittain siksi, että jäsenvaltiot eivät nähtävästi hanki sitä ja osittain siksi, että ei ole olemassa menettelyjä, joiden avulla aineistoa voitaisiin kerätä tarpeeksi helposti ja joustavasti.
Tämän takia olemme muuttaneet mietinnön vastaukseksi ja joukoksi suositteluja, jotka koskevat niitä perusteita, joihin elinikäisen oppimisen pitäisi mielestämme pohjautua. Olemme havainneet, että perusteet ovat suurelta osin sekavia, mikä on osittain neuvoston syytä, sillä komission elinikäisen oppimisen teemavuotta koskeva ehdotus oli huomattavasti laadukkaampi. On ilmiselvää, että koulutusta on selkeytettävä huomattavasti. Koulutus sekoitetaan kuitenkin sopeuttamiseen ja kieltenopetus sekä iäkkäiden ihmisten viihdyttämiseen pyrkivä opetus ammattiopetukseen sekavalla tavalla, jonka perusteella on sitä kerrassaan mahdotonta arvioida, tietää jotain sen laadusta tai saada selville, mitkä ovat hyvien käytäntöjen perusteet.
Me pyydämmekin, että kasvatustavoitteet säädettäisiin ja määriteltäisiin selkeästi. Maahanmuuttajien sopeuttamiskoulutus ei selvästikään ole sama asia kuin koulutus uuden ammattipätevyyden saamiseksi, ensimmäisen työpaikan hankkimiseksi tai henkilöstön kouluttamiseksi uudelleen, monien muiden asioiden lisäksi. Siksi olemme pyytäneet koko järjestelmän selkeyttämistä ja organisoimista paremmin. Olemme vaatineet myös kouluttajille parempaa ja jatkuvaa lisäkoulutusta. On selvää, että jos elinikäinen oppiminen kohdistuu vain epäpätevään henkilöstöön, yliopistojen ja oppilaitosten henkilöstön lisäkoulutus jätetään huomiotta, vaikka heidän pitäisi toimia tietämyksen keulakuvana ja välittää tietoa yhteiskunnalle.
Lopuksi olemme pyytäneet, että tehtäisiin selväksi, mihin rakennerahastojen koulutusmäärärahat, joita ei juurikaan valvota, tarkkaan ottaen menevät. Meidän mielestämme tämä kysymys on ensiarvoisen tärkeä. Ei saa olla mahdollista, että Euroopassa kiinnitetään niin vähän huomiota koulutukseen ja koulutusmäärärahat käytetään muihin tarkoituksiin. Yksi Euroopan historian suurista ongelmista johtuu siitä, että kun luokat ovat pitkällisen taistelun jälkeen onnistuneet nousemaan johtaviin luokkiin, ne ovat omaksuneet aristokratian heikkoudet, vajonneet horrokseen ja kadottaneet sen arvon, minkä koulutus ja tiedon saaminen ovat niille antaneet.
No niin, me elämme aristokraattisessa Euroopassa, jossa ei haluta kantaa huolta koulutuksesta, jota leimaa määrätty ylpeys siitä tosiasiasta, että ollaan eurooppalaisia. Me ajattelemme, että pelkkä eurooppalaisuus riittää emmekä huomaa, että jos haluamme, että meillä on tutkijoita, että jos tosiaankin haluamme Euroopan olevan kilpailukykyisen, meidän on turvauduttava inhimillisiin voimavaroihimme. Euroopan on huomattava, että toissijaisuuden periaatteesta huolimatta ihmisten kouluttaminen ja heidän auttamisensa hallitsemaan omaa minäänsä ja tulevaisuuttaan on yksi kaikkein keskeisimmistä tavoitteista sen oman olemassaolon kannalta.
Niinpä yksinomaan eduistaan huolehtiva Eurooppa, avustusten Eurooppa, Eurooppa, jossa opettajat haluavat vain vähentää oppituntien määrää, Eurooppa, joka tutkii ammattiyhdistyspolitiikkaa yhdessä koulutuspolitiikan kanssa ja sekoittaa sen siihen, on huolestuttava Eurooppa. Haluan kiinnittää huomion tähän tilanteeseen ja olen sitä mieltä, että meidän on uudistettava kiinnostuksemme koulutusta kohtaan, sillä me puhumme nyt ihmisistä ja tulevaisuudestamme.

Klaß
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, hyvät kollegat, mietintö on nyt annettu meidän tarkasteltavaksemme ja - kuten esittelijä Gutiérrez-Cortines sanoi - voimme tietenkin esittää siihen parannuksia. Mielestäni meidän olisi kuitenkin hyödynnettävä tämänaamuista keskustelua vielä kerran vahvistaaksemme taas tietoisuutta ja lisätäksemme jälleen tietoisuutta oppimisen tärkeydestä.
Me kaikki iloitsemme aikamme uusista saavutuksista: matkustamisesta, Internetistä, matkapuhelimista, samanaikaisista televisiolähetyksistä toiselta puolen maapalloa, minkä saamme varmaan taas kokea Australiassa pidettävien olympialaisten yhteydessä. Nämä kaikki ovat saavutuksia, mutta ne ovat myös merkkejä siitä ajasta ja yhteiskunnasta, jossa me elämme, informaation aikakaudesta, tietoyhteiskunnasta, tieteen ja tekniikan aikakaudesta, globalisoitumisesta mainitakseni vain muutaman esimerkin. Niille kaikille on tunnusomaista valtava nopeus ja valtavan laajat muutokset, jopa vallankumoukset, joita uusi tietämys on saanut aikaan ja saa aikaan jatkossakin. Tieto ja tietämys leviävät nykyään paljon nopeammin ja laajemmin kuin vielä muutama vuosi sitten. Ihmisiä on valmisteltava tähän huimaavaan ja kiehtovaan muutoskaruselliin.
Jo varhaisnuoruudessa, siis koulussa, puhutaan oppimisesta elämää varten. Nykyään tämä lause on kuitenkin enää vain puolitotuus, eikä se voi päteä enää jatkossa. Yhteiskunnan, työelämän ja ympäristön muutosprosessit eivät suinkaan lakkaa koulun tai opetuksen päätyttyä, vaan ne jatkuvat ja vahvistuvat entisestään. Ihmisten on siis opittava varautumaan näihin haasteisiin ja oltava valmiita elinikäiseen oppimiseen. Vain siten me kaikki voimme osallistua tulevaisuudessa aikamme hyviin saavutuksiin eli menestyä elämän yhä nopeammin muuttuvissa kilpailutilanteissa - niin yksityiselämässä kuin ammatissa - tarttua mahdollisuuksiin ja vaikuttaa niihin.
Näiden oivallusten läpimurron edistämiseksi kaikkialla Euroopassa vuosi 1996 julistettiin elinikäisen oppimisen vuodeksi Euroopassa. Euroopan unioni myönsi hankkeelle suhteellisen vähän määrärahoja, 8,4 miljoonaa ecua, mutta Euroopan talousalueen kumppanuusmaiden, Liechtensteinin, Sveitsin ja Norjan yhteisrahoituksella hankkeelle kerättiin 34 miljoonaa ecua, jotka otettiin innokkaasti vastaan. Monissa kongresseissa, seminaareissa ja tiedotustilaisuuksissa on keskusteltu rakentavasti uuden ajattelutavan välttämättömyydestä ja sen tuomista mahdollisuuksista niin, että edistetään elinikäistä oppimista kaikilla yhteiskunnan aloilla. Me - nimenomaan myös Eurooppa ja Euroopan yhdentyminen - voimme hyötyä näistä mahdollisuuksista: muiden kielten, muiden kulttuurien, muiden elintapojen tuntemuksesta, kaikesta siitä, mikä meille on niin tärkeää Euroopan kasvaessa yhteen.
Elinikäistä oppimista koskeva eurooppalainen teemavuosi on hyvä aloite, jota on jatkettava ja lujitettava.

Lage
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, perinteisen oppimiskäsityksen mukaan oppiminen päättyi, kun koulu oli käyty loppuun. Vielä senkin jälkeen pieni vähemmistö saattoi tosin luoda, viedä eteenpäin ja hankkia tietoa. Valtaosalle ihmisistä koulunkäynnin päättyminen merkitsi kuitenkin muodollisen koulutuksen loppumista.
Tilanne on niistä ajoista muuttunut ratkaisevasti. Koulutus on nykyään aiempaa monipuolisempaa ja se myös kestää kauemmin kuin ennen. On syntynyt kokonaan uusia tapoja saada tietoja ja koulutusta. Ne, jotka eivät vastaa tähän kehitykseen ja uudenlaisiin haasteisiin, ovat vaarassa syrjäytyä, menettää ammatillisen ja yhteiskunnallisen asemansa ja köyhtyä henkisesti. Onkin syytä sanoa, että olemme nyt siirtyneet tieto- ja informaatioyhteiskuntaan. Suuri filosofi Nietzsche on kuitenkin huomauttanut: sivistystä ei voi rakentaa tiedon varaan. Näitä sanoja on syytä pohtia. Tieteen kehitykselle ja tiedon sekä informaation kasvulle ei ole vaihtoehtoa, mutta elinikäinen oppiminen ei sittenkään voi merkitä pelkästään hyödyllisten taitojen hankkimista, vaan sellaisen sivistyksen ja sellaisten arvojen omaksumista, jotka tekevät ihmisen yhteisöllisestä elämästä mielekkään. Elinikäisestä oppimisesta onkin tullut välttämättömyys, jota valtiot, opetusviranomaiset ja kansalaiset eivät voi nykymaailmassa väheksyä.
Näiden syiden vuoksi elinikäistä oppimista koskeva eurooppalainen teemavuosi merkitsi tärkeää viitekehystä ja symbolista virstanpylvästä eurooppalaisten vähitellen herätessä tähän uuteen todellisuuteen. Teemavuoden toteuttamista edeltänyt pohdinta sekä kiinnostus, jota tuo vuosi herätti kouluissa ja kansalaisjärjestöissä, olivat tässä mielessä hyvin merkittäviä tekijöitä. Elinikäisen oppimisen käsite on nyt löytänyt lopullisesti tiensä poliitikkojen, pedagogien ja yritysmaailman kieleen. Ja mikä tärkeintä, tuo käsite on tullut myös yleiskieleen. Elinikäisestä oppimisesta on tullut väline, jonka avulla epäonnistumista kouluopinnoissa, koulunkäynnin keskeyttämistä ja puutteellista lukutaitoa voidaan torjua. Kyse on siis nykymaailmassa hyvin kannatettavasta asiasta. Näiden syiden vuoksi tuo aloite oli kaikin tavoin onnistunut, hyödyllinen ja tuloksekas. Sen tavoitteet saavutettiin, ja vaikka taloudelliset voimavarat eivät olleetkaan riittäviä, tuo puute voitiin korvata hyvällä tahdolla ja aloitteen herättämällä innostuksella. Alkeisopetuksen ja muiden koulutusvaiheiden välinen raja on nyt ylitetty. Koulutus...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Gasòliba i Böhm
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, haluan ilmaista liberaaliryhmän tukevan kollegamme Cristina Gutierrez-Cortinesin mietintöä, joka ei ole ja jota ei saa pitää, kuten hän itsekin mainitsi esitellessään mietintöään, pelkkänä toimenpideraporttina, vuoden 1996 oppimista koskevan eurooppalaisen teemavuoden toimintojen täytäntöönpanon tilinpäätöksenä, vaan analyysina, jonka avulla me voimme tehdä ehdotuksia siitä, miten laajamittaista koulutuksen pitäisi olla eri alueilla, mukaan lukien elinikäinen oppiminen, ammattikoulutus ja tekninen opetus, joihin on kiinnitettävä erityistä huomiota.
Tämä liittyy yhteen niiden ajatusten kanssa, joita muutama kuukausi sitten ilmaistiin Lissabonin ja Feiran Eurooppa-neuvostoissa, kun kaikki jäsenvaltiot sitoutuivat kehittämään unionin tasolla joukon toimia, jotta Euroopan unionista voisi tulla tämän vuosikymmenen aikana kansainvälisellä tasolla johtava yhteiskunta ja jotta se voisi saavuttaa erityisesti tekniikan aloilla sellaisen kilpailukyvyn, joka vallitsee tätä nykyä Yhdysvalloissa.
Avainasemassa tällaisen kilpailukyvyn saavuttamisessa ovat nimenomaan koulutus, kasvatus ja sellainen yhteiskunta, jossa osaamisen taso antaa mahdollisuuden tarjota riittävän perustan sille, että voimme tieteellisen ja teknologisen innovaation saralla edistyä teknisesti kaikkein kehittyneimmillä ja edistyneimmillä aloilla.
Jäsen Cristina Gutierrez-Cortinesin mietinnöstä käy ilmi, niin kuin hän itse tänään jo mainitsikin, se epätasapainoisuus, joka koulutusalalla vielä vallitsee Euroopan unionin ja kansallisen tason välillä, toisin sanoen yhtäältä halutaan koulutustoimia Euroopan unionin tasolla, mutta toisaalta jäsenvaltiot eivät halua luopua toimivaltuuksistaan ja ryhtyä varsinaiseen yhteistyöhön kasvatusalalla. On totta, että on olemassa joitakin ohjelmia, kuten Sokrates tai Leonardo, jotka voivat toimia aina suosituksenamme, mutta meidän on todettava, että juuri näiltä ohjelmilta puuttuu riittävästi varoja, jotta ne voisivat toimia niin laaja-alaisina kuin me haluaisimme.
Hyvät jäsenet, siksi haluan näin lopuksi suositella, että kiinnitätte erityistä huomiota 16, 17, 18, 19, 23, ja 24 kohtaan, sillä ne toimivat hyvinä oppaina paremman opetuksen saamiseksi koko Euroopan unioniin.

Echerer
Arvoisa puhemies, haluaisin ensimmäiseksi onnitella esittelijäämme loistavasta työstä ja hyvästä yhteistyöstä kulttuurivaliokunnassa. Filosofian ja kaunokirjallisuuden teksteissä kuten myös kansanperinteessä kerrotaan, että ihminen oppii aina jotain uutta. Elinikäistä oppimista koskeva aloite oli viisas päätös ja oikea aloite, jonka avulla valmistaudutaan 2000-luvun vaatimuksiin ja vastataan näihin vaatimuksiin.
Tähän asti yleissivistävä ja ammatillinen koulutus ovat kuuluneet ja kuuluvat yhä pääosin elämän varhaisvaiheisiin. Elinikäisen oppimisen merkitystä ei kuitenkaan voida rajata yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen. Sen onnistuminen määräytyy pitkälti myös sen perusteella, miten työmarkkinapolitiikkaa ja tiedettä ja teknologiaa onnistutaan levittämään. Elinikäinen oppiminen alkaa siitä, mihin kouluissa annettava opetus, peruskoulutus, päättyy. Tässä piilee myös tämän upean aloitteen ensimmäinen, ja mielestäni myös suurin heikkous: elinikäinen oppiminen voi toimia vain, jos peruskoulutuksen sopeuttamista ja etenkin sopeuttamisen tahtia muutetaan alkuperäisen koulutusjärjestelmän rajoissa.
Tietoyhteiskunnassa koulun tulisi ennen kaikkea antaa opiskelijoille välttämättömät menetelmät niin, että he voivat hyödyntää suuria tietomääriä, ymmärtää tätä tietoa ja muuttaa se tietämykseksi. Opetussuunnitelmia, sitä tapaa, jolla oppimateriaalia on tähän asti välitetty, on muutettava perusteellisesti. En suinkaan haluaisi puuttua kansallisvaltioiden asioihin, mutta meidän olisi keskusteltava yhdessä myös tästä aiheesta Euroopan yhteisössä.
Lähestymistavan tulisi olla selvästi yksilökeskeisempi, ja sen tulisi sisältää sosiaalisia komponentteja. Meidän olisi opittava argumentoimaan paremmin kriittisesti, vahvistamaan opiskelijoiden itseluottamusta ja tukemaan kielellistä ilmaisukykyä. Nämä ominaisuudet, nämä kyvyt tulevat yhä tärkeimmiksi instrumentaalisen kyvyn, kirjoitustaidon, vieraiden kielten opiskelun ja laskemisen.
On pyrittävä antamaan koululaiselle valmiudet päivittää jatkuvasti tietojaan ja taitojaan - niin, että hän osaa ja haluaa tehdä niin - jotta tutkintoa tai todistusta ei pidetä oppimisprosessin loppuna, lopullisen suoritteen todistuksena. Yhteiskuntamme on irtauduttava aikansa eläneestä järjestelmästä - koulu, työ, eläke! Elinikäinen oppiminen alkaa siis kouluopetuksemme uudistamisesta. Yksilön olisi opittava itseään varten. Se ei ole meidän vallassamme, mutta voimme edistää sitä merkittävästi. Eurooppalainen väestö on muutakin kuin työvoimaa Euroopan työmarkkinoilla; se on täynnä ihmeellisiä yksilöitä.
Sallinette minun kertoa lopuksi omakohtaisen esimerkin: tunnen erään puusepän Wienin lähistöltä, pieneltä esikaupunkialueelta, missä vallitsee yhä jossain määrin se käsitys, että ruumiillisen työn tekijällä ei ole korkeaa koulutusta. Tuo puuseppä on 40-50-vuotias, hän puhuu neljää kieltä, ja hänet tunnetaan pienenä filosofina. Se olisi toiveuneni Euroopasta.

Seppänen
Arvoisa puhemies, meillä Suomessa tavallinen kansa sanoo, että hitaita ovat herrojen kiireet. Niin voidaan sanoa tässäkin yhteydessä, kun arvioitavana on elinikäisen oppimisen teemavuoden poliittinen tilinpäätös vuodelta 1996.
Tuhlatusta ajasta huolimatta mietinnön esittelijä joutuu pahoittelemaan sitä, että laadullinen arvio teemavuoden ohjelman toteutumisesta on puutteellinen. Tilaisuuksien määrän toki pystyy laskemaan lyhyemmässäkin ajassa. Euroopan paperiteollisuuden seminaarissa keskiviikkona täällä Strasbourgissa alan työntekijöiden edustaja kiinnitti huomion tärkeään asiaan. Kun ostetaan hardwarea, se on aina investointi, mutta kun hankitaan sellaista softwarea, jonka nimi on yrityksen henkilökunnan koulutus, sitä ei pidetä investointina. Mietinnön esittelijä on perustellusti painottanut juuri tätä asiaa.
Koulutusta on pidettävä sijoituksena eikä juoksevina menoina. On korostettava sitä, että elinikäiseen oppimiseen kuuluu myös yleissivistävä osa eikä vain ammatillinen osa. Aivan liian usein koulutus on liian yksipuolista, ja se pätee tänä päivänä erityisesti informaatioyhteiskunnan kehittymiseen. Sähköiset ohjelmat ovat monimutkaisia ja tulevat kaiken aikaa yhä monimutkaisemmiksi. Ne, jotka hallitsevat ohjelmistojen kielen, eivät useinkaan ymmärrä sisältöjen kieltä. Voidaan kysyä, kuten meillä Suomessa kysytään: Mies puhuu kuutta kieltä, mutta mitä hänellä on sanottavana? Informaatioyhteiskunnassa joku voi puhua koneiden kieltä, mutta hänellä ei ole mitään muuta sanottavaa. On vain nollia ja ykkösiä.
Tässä törmäämme eEurooppa-strategiaan, jonka komissio valmisteli Lissabonin huippukokousta varten. Siinä on kiinnitetty paljon huomiota hardwareen, mutta vähän huomiota siihen softwareen, jota kutsutaan nimellä koulutus. Kansalaiset on koulutettava paitsi käyttämään koneita myös käyttämään koneita hyödyksi. Koneita pitää osata käyttää hyödyllisiin ja tarpeellisiin tarkoituksiin, jotka parantavat ihmisen omaa toimintakykyä ja hänen oman elämänsä hallintaa.
Jokaisella ihmisellä pitää nykyisin olla kirjoitus- ja lukutaito käyttää hyväksi sähköisen median eri muotoja. Tämä uuslukutaito on opetettava monille aikuisille ihmisille aakkosista alkaen. Kun eEurooppa-ohjelman tavoitteeksi asetetaan tietokonekaapeleiden saaminen jokaiseen kotiin, se lisää demokratiaa. Nykyaikana demokratia toteutuu niin, että kaikilla on tasa-arvoinen pääsy monipuoliseen tietoon. Jotta tietoa voitaisiin käyttää hyväksi, pitää muistaa, että oppiminen on myös sosiaalinen tapahtuma. Koulutusta ei voida jättää yksin eEurooppa-ohjelman varaan, vaan siihen tarvitaan myös sosiaalisia yhteisöjä.
Kun kukaan ei voi osata kaikkea, ihmisen on itsensä kyettävä päättämään siitä, mitä kannattaa osata. Jos siitä päättää valtiovalta, siirrytään helposti propagandan ja indoktrinaation puolelle. Kun tutkii EU:n ohjelmia, jotka usein ovat samanlaisia kaikille tai pitävät sisällään yhdenmukaistamisvaatimuksen kaikille, EU:sta ollaan tekemässä totalitaarista liittovaltiota. Me tarvitsemme elinikäistä oppimista ja yleissivistävää tietoa, jotta me voimme vastustaa Euroopan unionin pyrkimystä luoda Eurooppaan totalitaarinen valtio ja olla sen politbyroo..

Rübig
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, vasta tunti sitten istuin vielä ranskan opettajani luona ja yritän innokkaasti oppia taas jotain uutta. Minun on sanottava teille, että kielten opiskelu on todella hauskaa. On hienoa, kun tietää, että myöhemmin ei tarvitse tehdä koetta vaan voi opiskella itseään varten ja oppii kommunikoimaan ja tulemaan toimeen toisten ihmisten kanssa. Minun on sanottava, että minusta ranskan opiskelu on todella hauskaa!
(Puhemies kysyy puhujalta, haluaisiko tämä jatkaa puhettaan ranskaksi.) (Naurua)
Uskon, että tarvitsemme sitä myös tulevaisuudessa: oppimisen on oltava hauskaa! Elämässä oppimispyramidi kääntyy todellisuudessa ympäri. Aiemmin meillä oli tapana ajatella, että oppiminen koskee oikeastaan pikemminkin nuoria täyspäiväisiä opiskelijoita, mutta nykyään meidän on todettava, että työssäkäyvien on opittava yhä enemmän. Uskon, että nimenomaan me Euroopan parlamentissa voimme vahvistaa, että meidän on oikeastaan opittava, arvioitava ja arvosteltava päivittäin enemmän kuin opiskelu- tai kouluaikoina. Vanhempana tietää myös paremmin, mitä haluaisi oppia. Meistä tulee huomattavasti valikoivampia ja nimenomaan oppimisen ilo saa meidät innostuneiksi ja halukkaiksi omaksumaan uutta.
Toisin sanoen mallit muuttuvat eivätkä ainoastaan taloudessa vaan myös laajoissa yhteiskuntakerroksissa, eikä ainoastaan sähköisen oppimisen tai uusien teknisten mahdollisuuksien ansiosta vaan myös tietoisuuden muutoksen vuoksi. Uskon, että nimenomaan muuttunut tietoisuus osoittaa, että aikuiset pitävät oikeastaan elinikäistä oppimista yhä tärkeämpänä kaikissa elämäntilanteissa. Siksi minusta on erittäin hyvä asia, että me Euroopan parlamentissa käsittelemme tällaisia pitkän aikavälin strategisia aiheita. Mielestäni on tärkeää, että nimenomaan tällaisena perjantaipäivänä meillä on myös rohkeutta miettiä strategisesta pitkän aikavälin näkökulmasta sitä, miten me voimme parhaiten varmistaa tukemme Euroopan kansalaisille.
Nimenomaan vanhemmille ihmisille terveyden merkitys korostuu iän myötä. Meillä on vielä paljon opittavaa oikeasta ravitsemuksesta ja kehomme oikeasta käsittelystä. Uskon, että juuri nämä perusavut ovat hyvin tärkeitä tulevaisuudessa.
Mitä me nyt tarvitsemme Euroopan yhteisön tasolla? Tarvitsemme yksityisen, yleisen ja liiketoiminnallisen koulutustarjonnan yleistä arviointijärjestelmää, eurooppalaisen koulutustodistuksen, Eurooppa-ajokortin niin, että opetuksen rakenneosia voidaan käyttää vertaillen kaikkialla Euroopassa. Tarvitsemme koulutusmenojen ja -tulojen vertailua sekä pätevyystason vertailua koko Euroopassa. Meidän olisi pyrittävä ottamaan käyttöön parhaat käytännöt, myönteisen kilpailun kannustin maailmanlaajuisesti. Meidän olisi opittava yleismaailmallisesta näkökulmasta, mikä järjestelmä, mikä koulutus on paras ihmisille ja kansalaisille Euroopassa.

MacCormick
Arvoisa puhemies, toivottavasti en kuulosta liian riidanhaluiselta, mutta mielestäni tämä keskustelu on ollut toistaiseksi äärimmäisen omahyväistä. Kun tartuin toimintaohjelmaan ja luin ilmauksen "elinikäistä oppimista koskeva eurooppalainen teemavuosi", se vaikutti minusta itsensä kumoavalta lauseelta. Vuosi tuntuu lyhyeltä ajalta tälle hankkeelle.
Kysymykseni on: kuinka hyödyllisiä nämä teemavuodet ovat, kun rahoitushakemukset täytyy lähettää kolmen kuukauden sisällä ja kaikki toimet täytyy toteuttaa vuodessa? Olen ollut tällaisten järjestelmien vastaanottavassa päässä sekä yliopiston opettajana että ollessani mukana opetuksellisessa ja yhteiskunnallisessa hyväntekeväisyystyössä.
Tällä alalla työskentelevien ihmisten näkökulmasta nämä haasteet, jotka tulevat lyhyellä varoitusajalla ja joissa on vain niukat selitykset hakemuksien laatimisesta ja sovellettavista perusteista, voivat aiheuttaa vähintään yhtä paljon haittaa kuin hyvää.
Jälkeenpäin voidaan aina vedota siihen, että rahat käytettiin ja lisää rahaa saatiin ja että saatiin paljon hyvää aikaan, mutta olisiko asiat voitu hoitaa paremmin? Molemmissa asiakirjoissa - mietinnössä ja sen liitteenä olevassa lausunnossa - kiinnitetään huomiota siihen, ettei komission käyttämä arviointimenetelmä ollut kovin tarkka eivätkä annetut perustelut olleet selkeitä.
En tarkoita, ettei meidän pitäisi tehdä näitä asioita, vaan että meidän pitäisi tehdä ne paremmin ja miettiä tarkkaan, mitkä asiat hoidetaan parhaiten yhteisön tasolla ja mitkä alemmilla tasoilla, ei ainoastaan jäsenvaltioiden tasolla tai jäsenvaltioiden sisäisten autonomisten alueiden tasolla, vaan suoraan koulujen, korkeakoulujen ja yliopistojen tasolla.
Vaalipiirini on juuri selviytynyt opetuksen arviointia koetelleesta vakavasta kriisistä, joka johtui osin siitä, ettei luokanopettajien mielipiteitä kysytty. Ylhäältä annetut suurelliset ideat, joita ei ole asianmukaisella tavalla ja riittävän tarkkaan testattu toteutuksesta vastaavassa päässä, epäonnistuvat aina, ja niillä on toisinaan tuhoisia seurauksia ihmisille ja yhteiskunnalle. Toissijaisuudella on merkitystä etenkin opetuksen ja elinikäisen oppimisen alalla, ja sen unohtaminen koituu meidän tuhoksemme.
Verkostoutuminen voi olla hyödyllistä levitettäessä ajatuksia parhaista käytännöistä, mutta meidän ei pidä kuvitella, että elinikäisen oppimisen teemavuosi todella muuttaisi jotain. Muutos syntyy vain kentällä olevien ihmisten sitoutumisesta asiaan. Juuri niitä ihmisiä meidän tulee kunnioittaa, rohkaista ja tukea.
Kannatamme kaikki elinikäistä oppimista, mutta älkäämme olko turhan tyytyväisiä itseemme, kun todisteet ovat näin heikkoja.

Schmid, Herman
Arvoisa puhemeis, me kaikki suhtaudumme erittäin myönteisesti elinikäiseen oppimiseen. Sen olemme kuulleet tämänkin keskustelun yhteydessä. Käytännössä asia on kuitenkin usein päinvastoin. Olen samaa mieltä esittelijän kanssa, joka arvostelee komission panoksia elinikäistä oppimista koskevana teemavuonna 1996 ja teemavuodesta laadittua huolimatonta arviointia.
Elinikäinen oppiminen on ilmiö, joka vaatii suuria voimavaroja. Se vaatii uutta koulutuspoliittista ajattelutapaa ja taloudellisten voimavarojen asettamista etusijalle. Sallikaa minun aloittaa kommentoimalla uutta ajattelutapaa. Koulutusjärjestelmissämme olemme juuri päinvastaisen asiantuntijoita, toisin sanoen olemme sellaisten ajallisesti rajattujen ja suljettujen koulutuskokonaisuuksien asiantuntijoita, joissa painotetaan voimakkaasti juuri loppututkintoa. Elinikäinen oppiminen edellyttää tämän vastakohtaa, nimittäin jatkuvuutta ja koulutuksen pitkää kestoa. Kouluttautuminen työpaikkojen "just in time" -tarpeeseen ei enää riitä. Nyt ihmisille on annettava valmiudet elinikäiseen koulutukseen. Tarvitsemme siis koulutukselle uusia organisaatiomuotoja. Tarvitsemme uusia pedagogisia ideoita ja välineitä.
Suurimpana ongelmana on ehkä se, minkä useat muut puhujat ovat tuoneet esiin, nimittäin rahojen saatavuus. Meidän on varattava koulutukseen huomattavasti nykyistä enemmän voimavaroja niin työpaikoilla, julkisessa koulutusjärjestelmässä kuin muillakin tahoilla. Rahaa on oltava koulutuskustannusten kattamiseen, mutta myös palkkatulojen korvaamiseen, erityisesti heidän osalta, joiden on opiskeltava kokopäiväisesti. Erityisen tärkeää on kyetä rahoittamaan ne melko pitkät opiskeluajat, jotka ovat edellytyksenä sille, että ihmiset voisivat siirtyä perinteisiltä aloilta työmarkkinoiden uusille aloille. Koska rahojen saatavuus on aina ongelmallista, aikuisopetuksen menojen osalta tarvitaan mielestäni määrällisiä tavoitteita. Voisimme ajatella, että siihen käytettäisiin tietty osa yritysten tuotantokustannuksista, valtion talousarviosta, normaalista työajasta tai jopa tietty osa henkilökohtaisesta työajasta - tai vastaavia määrällisiä mittoja.
Ruotsi, jonka puheenjohtajakausi alkaa 1. tammikuuta 2001, on ilmoittanut elinikäisen oppimisen olevan eräs niistä kysymyksistä, joita se aikoo korostaa puheenjohtajakaudellaan. Mielestämme voisimme vaatia, että Ruotsin hallitus ehdottaisi elinikäisen aikuisoppimisen kannalta juuri tällaisia määrällisiä tavoitteita. Useat puhujat parlamentissa ovat samaa mieltä taloudellisten painotusten tarpeesta. Voisimme ehkä laatia yhteisen julkilausuman Ruotsin puheenjohtajistolle tämän kysymyksen osalta.

Posselt
Arvoisa puhemies, yksi hienoimmista elinikäisen oppimisen muodoista on Euroopan parlamentin jäsenyys. Tärkeä osa tätä jäsenyyttä ovat nämä perjantai-istunnot, joissa meillä on kerrankin aikaa käsitellä kollegojen mietintöjä myös muilta aloilta. Toivon, että myös parlamentin enemmistö oppii eikä lakkauta näitä perjantai-istuntoja, kuten on suunniteltu.
Nyt kuitenkin itse aiheeseen: kollega Gutiérrez-Cortines on esittänyt loistavan mietinnön, joka on myös hyvin kriittinen, sillä valtioiden ja hallitusten päämiehemme esittävät jatkuvasti suuria julistuksia. Feiran huippukokous oli yksi tällainen tapahtuma, puhdas mediatapahtuma, kuten nykyään niin hienosti ilmaistaan, vaikka todellisuudessa tapahtui hyvin vähän. Talousarvioon ei sisälly suuria suunnitelmia, määrärahoja on tuskin saatavilla - huomio riittää. Meidän on tehtävä loppu tällaisesta julistuksiin perustuvasta politiikasta!
Tämän vuoksi olen hyvin kiitollinen kollegani esittämästä tasapainoisesta mietinnöstä. Hän on tietenkin tehnyt yhden asian täysin selväksi: toissijaisuusperiaatteen tärkeyden. Varoja on kuitenkin otettava käyttöön myös Euroopan tasolla. Tässä yhteydessä on kiinnitettävä erityistä huomiota laatuun, ja laatu tarkoittaa painopisteiden asettamista. Yksi painopisteistämme on oltava nimenomaan tämän elinikäistä oppimista koskevan käsitteen laajentaminen myös ehdokasvaltioiden kansalaisiin. Keski- ja Itä-Euroopassa totalitaarinen järjestelmä vei ihmisiltä vuosikymmenien ajan mahdollisuudet kehittää itseään vapaasti. Yksi politiikkamme suuria virheitä on se, että keskitymme hyvin voimakkaasti näiden maiden nuoriin ihmisiin. Tietysti hekin ovat tärkeitä. Valtaosa ihmisistä on kuitenkin vanhempia ihmisiä, jotka ovat joutuneet kärsimään diktatuurista vuosikymmeniä mutta jotka voivat nyt aloittaa alusta. Meidän on tuettava myös heitä asettamalla tämä alue yhdeksi painopisteeksi.
Haluaisin myös sanoa, että uskon, että nimenomaan vanhempien ihmisten, joilla on eläkkeelle siirtymisen jälkeen jäljellä vielä 20-30 toimeliasta vuotta, on voitava antaa panoksensa yhteiskunnallemme yhä voimakkaammin. Sitä varten on myös oltava koulutusmahdollisuuksia. Pahoittelen sitä, että nykyään puhutaan yhä useampien vanhemmille ihmisille tarkoitettujen yliopistojen sulkemisesta, maksujen korottamisesta ja siitä, että vanhemmat ihmiset eivät enää voisi toimia yliopistoissa.

Iivari
Arvoisa puhemies, Gutiérrez Cortinesin mietinnössä todetaan, että unionin hallinnon helmasynti - toimenpiteiden hidas käynnistyminen - vaivasi elinikäisen oppimisen teemavuotta. Kansalliset koordinaatioelimet joutuivat kärsimään muun muassa materiaalien myöhästymisistä ja riittämättömyydestä. Myös Internetin käyttöön otto ontui. Se vaikeutti luonnollisesti vuoden toteutusta. Valitettavasti tilanne näyttää samanlaiselta juuri käynnistetyn Sokrates 2 -ohjelman suhteen. Kansallisilta toimistoilta tulee huolestuneita viestejä siitä, etteivät niiden ja komission väliset sopimukset ole vielä kunnossa eikä maksatuksesta ole varmuutta. Tämä ei voi olla heijastumatta myöskään Sokratekseen sisältyvän aikuiskoulutusosion Grundvikin toimeenpanoon. Se on vahinko. Sokratekseen liittyvät hallinnolliset ongelmat on saatava nopeasti ratkaistuksi, jotta unionin panostus elinikäiseen oppimiseen saadaan kansalaisten ulottuville.
Koulutus ja oppiminen nähdään yhä selvemmin Euroopan resursseiksi. Ne eivät merkitse vain välttämättömiä menoeriä. Toivottavasti asenteissa tapahtunut muutos heijastuu ennen pitkää myös unionin budjettiin. Ensi vuonna järjestettävä Euroopan kielten teemavuosi joutuu sinnittelemään yhtä lailla vähäisillä määrärahoilla kuin elinikäisen oppimisen teemavuosikin. Parlamentti teki kuitenkin parhaansa oikeusperustan saamiseksi toimenpiteille ajoissa.
Vaikka koulutus kuuluu läheisyysperiaatteen piiriin, sen eurooppalainen ulottuvuus vahvistuu koko ajan. Euroopan menestyminen globaalissa kilpailussa rakentuu osaavien ja osallistuvien ihmisten varaan. Elinikäinen oppiminen on avainasemassa taisteltaessa työttömyyttä ja syrjäytymistä vastaan. On perusteltua, että kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan hyväksymässä mietinnössä pyydetään komissiota soveltamaan jatkokoulutusta paitsi huippuosaamisen tasolla ja korkeakouluissa myös perinteisillä ammattialoilla, erityisesti käsityöläisammateissa. Elinikäinen koulutus nähdään usein vain työvoiman sinänsä välttämättömänä uusiutumisena. Sen tulisi olla kuitenkin jokaisen kansalaisen perusoikeus, joka johtaa paitsi ammatillisten valmiuksien parantamiseen myös inhimilliseen kasvuun, iloon ja ymmärrykseen. Nykyajan teknologian keinoin oppia voidaan tuoda kaikkien ulottuville. Sitä mahdollisuutta on käytettävä.

Purvis
Arvoisa puhemies, jäsen Gutiérrez-Cortinesin erinomaisen mietinnön 16 kohdassa perätään koulutusta epäonnistuneiden opintojen paikkaamiseksi. Olisi paljon parempi, jos voisimme ehkäistä tällaista epäonnistumista.
Kaikkein surullisin tapaus on koulunsa keskeyttänyt nuori, jolla ei ole mitään ammatillista pätevyyttä ja joka vajoaa epätoivoon. Tilanne muuttuu aina vain surullisemmaksi, kun kouluttamattomille avoimet työpaikat käyvät yhä harvinaisemmiksi. Syynä on usein se, että teini-ikäinen nuori on lannistunut opiskelusta joustamattomassa opetusjärjestelmässä, joka on jumiutunut vakiintuneisiin käytäntöihin ja joka yrittää sovittaa neliöpalkkeja pyöreisiin aukkoihin.
Vetoan komissioon, että se suhtautuisi myönteisesti tutkimusohjelmaan sellaisten soveltuvuustestien käytöstä ja kehittämisestä, joilla voitaisiin tunnistaa varhaisessa vaiheessa - viimeistään 12 tai 13 vuoden iässä - missä nuori on hyvä riippumatta siitä, mikä tämä ammatti, harrastus tai työ on. Koulujen on vastattava tarjoamalla kursseja, joilla nuoret menestyvät.
Menestys kasvattaa kunnianhimoa. Se tarkoittaa tyytyväisiä, innostuneita teinejä lannistuneiden rettelöitsijöiden sijaan. Se tarkoittaa koulunsa päättäjiä, joilla on innostusta katseessa, jotka ovat innostuneita tulevaisuudestaan ja joilla on antaa oma panoksensa yhteiskunnalle. Se tarkoittaa koulunsa päättäjiä, joilla on passi parempaan ja antoisampaan elämään. Mikään ei ole yhtä tärkeää Euroopan tulevaisuudelle kuin nuoret, jotka rakentavat tämän Euroopan. Ei ole ensimmäistäkään nuorta, joka ei tähän pystyisi. Meidän täytyy ottaa tämä surullisella tavalla hukkaan heitetty potentiaali käyttöön ja auttaa sitä menestymään.

Barnier
. (FR) Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, aloitan puheenvuoroni kiittämällä esittelijä Gutiérrez-Cortinesia hänen tekemästään työstä, en ainoastaan hänen korostamistaan myönteisistä näkökohdista vaan myös kriittisistä huomioista, joita komissio on tutkinut, jotka se on ottanut huomioon ja joista komissio ymmärsi, että ne on tehty rakentavassa hengessä. Kriittisissä huomioissa meitä kehotetaan parantamaan toimintaamme edelleen, kuten myös eräs jäsen äsken totesi, sekä sen osalta, miten käsittelemme elinikäistä oppimista, että sen osalta, miten järjestämme parlamentin ja jäsenvaltioiden kanssa tämäntyyppisen tilaisuuden osana eurooppalaista teemavuotta.
Haluaisin myös kiittää komission puolesta jäsen Evansia, joka on vastannut työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan lausunnon valmistelemisesta, sekä muita parlamentin jäseniä, jotka ovat pitäneet keskustelun korkeatasoisena sekä valiokunnassa että täysistunnossa.
Hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin käyttää hetkisen vastatakseni joihinkin jäsen Gutiérrez-Cortinesin mietinnössä esitettyihin kriittisiin huomioihin - useat jäsenet, etenkin jäsen Herman Schmid, ovat korostaneet niitä. Samassa yhteydessä haluaisin tietysti myös korostaa eurooppalaisen teemavuoden myönteisiä puolia. Kuten mietinnössä todetaan, parlamentti ja neuvosto ovat ottaneet kyseisen aloitteen vastaan hyvin myönteisesti. Aina voidaan sanoa, että paremminkin olisi voinut onnistua, mutta jos aloitetta arvioidaan niiden henkilöiden määrän perusteella, jotka ovat olleet siitä kiinnostuneita tai joita se on koskettanut, aloite on toiminut liikkeellepanevana voimana - myös entistä hajautetummin jaettujen taloudellisten lisäresurssien osalta.
Voimme todeta tästä eurooppalaisesta aloitteesta, että se on ollut pääpiirteissään myönteinen, koska se on pantu täytäntöön hajautetusti ja se on ollut lähellä kansalaisia siten, että on vedottu kunkin jäsenvaltion kansallisiin, alue- ja paikallisviranomaisiin - jäsen Posselt otti esiin toissijaisuuden hengen ja merkityksen, ja olen kyllä pannut merkille hänen huolensa. Huomasin valiokunnan mietinnöstä myös, että lukuisat oppilaitokset, korkeakoulut, yritykset ja yhdistykset, joiden toiminta liittyy paitsi koulutukseen myös talouselämään, sosiaalisen syrjäytymisen vastaiseen toimintaan ja maaseudun elämään, ovat olleet kiinnostuneita aloitteesta.
Mielestäni elinikäisen oppimisen ajatus, tavoite tai vaatimus on kyseisen aloitteen ansiosta voinut levitä koulutuksen asiantuntijapiireistä ja koskettaa entistä laajempia ihmisryhmiä. Tätä asiaa korosti äsken käsittääkseni jäsen Klass.
Hyvät parlamentin jäsenet, nämä myönteiset näkökohdat on aina pidettävä mielessä, ja kuten lupasin, haluaisin kiinnittää huomiota myös joihinkin kriittisiin huomioihin, joita tässä mietinnössä esitettiin. Haluaisin ensiksi palauttaa mieliin lähestymistavan, jonka komissio valitsi kertomuksen yksityiskohtaisuuden tason määrittelemiseksi, kun otetaan huomioon, että kyseiseen toimeen on myönnetty noin 8 miljoonan ecun määräraha, joka ei ole mitätön muttei myöskään huomattavan suuri summa. Komissio halusi laatia suppean kertomuksen, josta saa käsityksen eurooppalaisen teemavuoden sisällöstä ja jossa on helppolukuinen tiivistelmä vuoden tuloksista ja vaikutuksista. Kertomukseen sisällytettiin myös numerotietoja, joihin kuuluvat luonnollisesti myös äsken mainitsemani määrärahojen käyttöä koskevat tiedot, mutta haluan todeta, että kertomus koskee ennen muuta poliittisia vaikutuksia.
Tätä kertomusta laatiessaan komission yksiköt ovat tukeutuneet laajalti sellaisen ulkopuolisen yrityksen laatimaan arvioon, joka on käsitykseni mukaan pystynyt kaikkiin osallistujavaltioihin suuntautuvien yhteyksiensä ansiosta muodostamaan objektiivisen kuvan siitä, miten toimijat Euroopan eri valtioissa ovat suhtautuneet teemavuoteen. Laadullinen arviointi perustuu hyvin laajaan otokseen hankkeista, ja sitä on täydennetty kansallisten viranomaisten ja sen jälkeen hankkeiden käynnistäjien tai edistäjien kanssa paikan päällä käydyillä keskusteluilla. Komission yksiköt ovat toimittaneet ulkoisen arvion kokonaisuudessaan esittelijän käyttöön. Haluan lisätä, että myös määrärahojen hoitoa koskevat asiakirjat ovat luonnollisesti käytettävissä.
Arvoisa jäsen Gutiérrez-Cortines, mietinnössänne todetaan, että teemavuoden täytäntöönpano ja etenkin esitteiden jakaminen viivästyi joiltakin osin - jotkut parlamentin jäsenet, etenkin jäsen Iivari, mainitsivat tästä äsken. On muistettava, että tätä teemavuotta koskeva parlamentin ja neuvoston päätös oli aivan ensimmäisiä yhteispäätösmenettelyllä hyväksyttyjä päätöksiä ja että yhteispäätösmenettelyn sisäänajoon kului jonkun verran aikaa, kun asiaa tarkastellaan objektiivisesti. Päätös hyväksyttiin muodollisesti vasta lokakuun 1995 lopussa eli joitakin viikkoja ennen eurooppalaisen teemavuoden alkua. Tämä vaikutti merkittävästi komission toimintakykyyn. Etenkin mainospalveluja ja -tuotteita koskevan hankintasopimuksen osalta alussa tapahtuneen viivästyksen vaikutukset ulottuivat koko teemavuoteen.
Samoin ensimmäinen hankkeita koskeva pyyntö jouduttiin tekemään hyvin epämuodollisesti kansallisten päättäjien yhteistyön turvin. Pyyntö allekirjoitettiin sellaisen toimen käynnistämiseksi, jota ei ollut vielä virallisesti olemassa, mikä jälleen selittää - kun asiaa tarkastellaan objektiivisesti - osan parlamentin mietinnössä mainituista puutteista ja niiden valitettavista seurauksista. Ongelmista, joita hankkeiden käynnistäjillä oli täytäntöönpanon yhteydessä paikan päällä, mainitsi käsittääkseni jäsen MacCormick. Mainittujen seurausten syy tai lähde on selkeästi alun viivästyksessä, kuten äsken kerroin.
Siitä, että osa mainosmateriaalista oli saatavilla ainoastaan kolmella kielellä, olen esittelijän tavoin pahoillani, mutta tältä osin kyseessä oli vaikea päätös, joka oli tehtävä täysin teknisistä, osaltaan budjettivaroista ja käytettävissä olleen henkilöstön määrästä johtuneista syistä, koska jokaisen komission puolesta toimitetun julkaisun kaikki kielitoisinnot oli tarkistettava huolellisesti.
Korostan kuitenkin, että muu aineisto, muun muassa julisteet, oli käytettävissä kaikilla unionin virallisilla kielillä ja että annoimme kansallisille viranomaisille mahdollisuuden lisätä kansallisten tarpeiden mukaan muita kieliä. On tietysti selvää, että parhaillaan valmisteltavassa kielten eurooppalaisen teemavuoden yhteydessä ponnistellaan erityisesti - mikä on mielestäni tarpeen ja oikeutettua -
kielellisen monimuotoisuuden periaatteen kunnioittamiseksi mahdollisuuksien mukaan. Jäsen Gutiérrez-Cortines mainitsee mietinnössään, että eurooppalaisen teemavuoden tavoitteet eivät olleet aivan selviä, mikä johtuu hänen mukaansa siitä, ettei elinikäistä oppimista määritelty. Kuulin äsken kolleganne Echererin mainitsevan lukuisia filosofisia teoksia, joissa on jo vuosisatojen ajan itse asiassa muistutettu siitä yksinkertaisesta ajatuksesta, ettei oppiminen pääty koskaan. On totta, ettei mainittujen tutkimusten tai filosofisten lähteiden lisäksi annettu selviä määritelmiä siitä, millaista elinikäisen oppimisen vaatimusten on oltava, kun kunnioitetaan Euroopan valtioiden välisiä eroja tai niiden identiteettiä - alueista puhumattakaan.
Esittelijä antaa ehdotuksen elinikäisen oppimisen eri käsitteiden määritelmiksi, ja komissio arvostaa esittelijän tekemää selvitystyötä. Haluaisin silti puhua sen seikan puolesta, ettei komissio antanut heti alkuun ja edeltä käsin määritelmää, etenkään siinä mielessä, että tavoitteena olisi ollut rajoittaa elinikäinen oppiminen tarkoittamaan ainoastaan työmarkkinoiden tarpeista riippuvaista koulutusta. Sillä vaikka aloite on peräisin komission valkoisesta kirjasta, jossa käsitellään kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä, ensimmäisistä parlamentin ja neuvoston kanssa käydyistä näkemysten vaihdoista lähtien on ollut selvää, että vallitsi yksimielisyys sellaisen laajemman lähestymistavan puolesta, johon kuuluisivat kaikki koulutukseen liittyvät näkökohdat, käytännöt ja kokemukset. Koulutusalan järjestelmät ovat eri maissa huomattavan erilaisia, kuten äsken totesin, ja oli tarpeen päästä yksimielisyyteen kokoavasta käsitteestä, joka nimenomaan sai aikaan keskustelun elinikäisen oppimisen merkityksestä, kun otetaan huomioon sen sovittaminen eri valtioiden tai alueiden erilaisiin tilanteisiin tai erilaisten tilanteiden kunnioittaminen. Komissio piti siis parempana sellaisen jatkuvan oppimisen ja siihen liittyvien toisiaan täydentävien näkökohtien painottamista, johon kuuluvat perus- ja korkeakoulutuksen sekä perus- ja jatkokoulutuksen lisäksi myös erilaiset epäviralliset oppimisen tavat.
Mitä pitemmälle teemavuosi ehti, sitä vakuuttuneemmaksi komissio tuli siitä, että lähestymistapa oli perusteltu. Olemme vapaaehtoisesti tukeneet sellaista oppimisen muotoa, jota voidaan kutsua virkistysoppimiseksi, koska tiedämme, että osa virallisesta koulutusjärjestelmästä pois jääneistä ihmisistä oli kokenut epäonnistuneensa. Jäsen Purvis, korostitte äsken tätä asiaa, ja panin merkille tutkimusohjelmaa koskevan ehdotuksenne, josta tiedotan kollegoilleni, komission jäsenille Busquin ja Reding - ei pelkästään nuoria, jotka lopettavat kouluttautumisen koettuaan epäonnistuneensa, vaan kaikki ihmiset on asteittain vakuutettava siitä, että oppiminen voi olla hyödyllistä ja mukavaa, ja heille on palautettava heidän itseluottamuksensa. Toiminta, jota jäsen Seppänen äsken kutsui yleissivistävän koulutuksen antamiseksi, on elinikäisen oppimisen toteuttamiseksi selvästi myös otettava huomioon peruskoulusta lähtien, jotta jokainen oppilas olisi motivoitunut ja jotta jokaisella oppilaalla olisi oppimiseen tarvittavat taidot eri tilanteissa, joihin hän joutuu myöhemmin aikuisiässä. Lyhyesti sanoen: on opittava oppimaan.
Sensuuntaisesti kuin jäsen Lage äsken sanoi, elinikäisen oppimisen ajatus on saanut lisää jalansijaa eurooppalaisen teemavuoden päättymisestä lähtien. Ei ole sattumaa, että vuodesta 1996 lähtien esimerkiksi lukuisilla unionin jäsenvaltioiden ministereillä on ollut erittäin selkeää asiantuntemusta elinikäisen oppimisen alalta. Elinikäinen oppimisen käsite on ollut Sokrates-, Leonardo da Vinci- ja yhteisön nuoriso-toimintaohjelmien uuden sukupolven syntymiseen johtaneen pohdintatyön perustana. G8-maiden ministerit omaksuivat käsitteen ja hyväksyivät viime vuonna Kölnissä asiaa koskevan peruskirjan, mihin jäsenvaltioissa järjestetyn eurooppalaisen teemavuoden aikana käydyt keskustelut vaikuttivat suuresti. Sitä paitsi, kuten tiedätte, kyseisen näkökulman mukainen koulutus on ollut teemana myös Japanin puheenjohtajuuskaudella.
Arvoisat parlamentin jäsenet, komissio on jatkanut elinikäisen oppimisen pohdintaa, ja kuten jäsen Gasoliba i Böhm äsken toivoi, työmme kuuluu tästä lähtien osana Lissabonin Eurooppa-neuvoston seurantaan. Muutaman viikon kuluttua kollegani Reding esittää kollegiolle elinikäistä oppimista koskevan muistioluonnoksen, joka toimitetaan teille lokakuun aikana.
Ymmärtänette, että asioiden tässä vaiheessa minun on vaikea käsitellä muistiota yksityiskohtaisemmin, mutta yhteys työllisyyteen, jonka puolesta esittelijä Gutiérrez-Cortines vetosi, on muistiossa tietysti keskeisellä sijalla ilman, että kuitenkaan laiminlyödään yksilön henkilökohtaisen kehittymisen näkökohtaa, joka on koulutuksen tärkeimpiä tehtäviä.
Komissio aikoo jatkaa keskustelua elinikäisestä oppimisesta parlamentin kanssa tässä yhteydessä. Kun puhun komissiosta, en tietenkään tarkoita ainoastaan koulutuksesta vastaavaa komission jäsentä, Viviane Redingiä. Tarkoitan tällä, että useat meistä tuntevat haasteen koskevan meitä aivan suoraan - sallinette minun todeta, että erityisesti aluepolitiikasta vastaavana komission jäsenenä tunnen näin allekirjoittaessani jäsenvaltioiden ja alueiden kanssa sopimuksia ja tehdessäni työtä, joka koskee kunkin jäsenvaltion ohjelmointiasiakirjojen sisältöä ja laatua. Olen täysin valmis siihen, että elinikäiselle oppimiselle ja koulutuskysymyksille yleensä varataan tilaa rakennerahasto-ohjelmissa.
Käsittääkseni jäsen Seppänen mainitsi äsken asian, joka on minun mielestäni aivan ensisijainen: tietoyhteiskunnan saaminen paitsi nuorten ja opiskelijoiden myös iäkkäämpien ja usein unohdettujen väestöryhmien ulottuville - ajattelen tässä yhteydessä maanviljelijöitä tai pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Olen todennut teille sen ja totean nyt uudelleen, etten allekirjoita yhtään vastuualueeseeni kuuluvaa Euroopan aluetta koskevaa aluepolitiikan ohjelmointiasiakirjaa, joka ei sisällä kyseistä aluetta ja kutakin aluetta koskevaa hyvin selkeää suunnitelmaa tietoyhteiskunnan ulottuville saamisen varmistamiseksi, enkä tarkoita näillä tietoyhteiskunnan ulottuville saamista koskevilla ohjelmilla ainoastaan ohjelmia, jotka koskevat peruskoulua, keskiasteen oppilaitosta tai korkeakoulua käyviä ikäryhmiä.
Toivon - ja sanon tämän hymyssä suin - että tämä vastaus, jonka olen antanut Euroopan komission puolesta omalla äidinkielelläni, tarjoaa jäsen Rübigille hyödyllisen välineen hänen innokkaan ranskanopiskelunsa jatkamiseksi koko hänen Euroopan parlamentin jäsenyytensä ajan.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestykseen.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Äänestysselitykset

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, olen äänestänyt tämän tärkeän asiakirjan puolesta, jonka tärkeyttä kaikki puhujat ovat nimenomaan korostaneet, etenkin jäsen Echerer, joka sanoi, että yksilön on opittava itseään varten, samoin jäsen Posselt, jolle voisin antaa eläkeläisten puolueen jäsenkirjan, niin päättäväisesti hän ajaa vanhusten asiaa, ja itse komission jäsen Barnier, joka on vakuuttanut toimivansa asiassa erityisen tarmokkaasti. Kuitenkin, arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin eläkeläisten puolueen edustajana toivoisin, että siirryttäisiin sanoista tekoihin. Jäsenvaltioiden vanhukset eivät voi opiskella, he eivät saa mitään apua kansallisvaltioilta, he eivät saa edes käyttää koulujen tiloja, joissa aamuisin on lapsia ja joissa iltaisin voisi olla vanhuksia.

Rübig
Arvoisa puhemies, elinikäinen oppiminen ei voi olla vain Euroopan komission ja eurooppalaisten toimielinten vaan ennen kaikkea myös jäsenvaltioiden tehtävä. Äänestin mietinnön puolesta, sillä uskon, että verohelpotusten myöntäminen ammatillista ja yksityistä koulutusta varten on asetettava keskipisteeseen, jotta mahdollistetaan ennen kaikkea myös koulutuksen taloudellinen tukeminen. Meidän on luotava kannustimia, jotta säätiöt ottavat hoitaakseen koulutuslaitoksia ja jotta koulutusta voidaan edistää laaja-alaisesti niin, että vähennetään järjestelmän kuormitusta.
Uskon kuitenkin myös, että meidän olisi toimittava esimerkkinä eurooppalaisella tasolla. Meidän olisi laadittava virkamiehillemme ja poliitikoillemme joka vuosi koulutus- ja jatkokoulutussuunnitelmia ja arvioitava niitä niin, että voimme mitata, miten me kehitymme.

Alyssandrakis
Arvoisa puhemies, Kreikan kommunistinen puolue kannattaa julkista elinikäisen oppimisen järjestelmää, joka antaa työntekijöille mahdollisuuden parantaa tietojaan, ammatillisia valmiuksiaan ja lisäksi panostaan koko yhteiskunnan hyväksi sekä elintasoaan.
Tätä vastoin Euroopan unionin ajama malli yrittää ainoastaan paikata koulutusjärjestelmää, jonka tuloksena syntyy kertakäyttöisiä työntekijöitä, jotka eivät pysy mukana tuotantoprosessien kehityksessä. Työntekijöiden on pakko mennä koko elämänsä ajan läpi työn, työttömyyden ja koulutuksen loputtoman kierteen.
Vaikka Gutiérrez Cortinesin mietintö nostaa esille joitakin puutteita järjestelmässä, siinä ei kuitenkaan analysoida tarpeeksi syvällisesti syitä eikä ehdoteta ratkaisuja. Näistä syistä Kreikan kommunistisen puolueen europarlamentaarikot pidättäytyvät äänestyksestä.

Caudron
. (FR) Haluaisin aluksi muistuttaa ja painottaa, että mahdollisuus korkeatasoiseen koulutukseen kuuluu yksilön oikeuksiin, jotka liittyvät omien voimavarojen kehittämiseen sekä taloudelliseen, sosiaaliseen ja kulttuuriympäristöön sijoittumiseen. Tätä perusasiaa käsiteltiin Lissabonin ja Feiran Eurooppa-neuvostoissa. Olemme niin ikään hyväksyneet, että mainittu oikeus on sovitettava yhteen tietoyhteiskuntaan siirtymisen kanssa.
Uusi tieto- ja viestintäteknologia vaikuttavat itse asiassa hyvin voimakkaasti opetustapoihin. On tunnustettu tosiasia, että nykyään oppimisen on oltava elinikäistä. Tämän johdosta mainituissa huippukokouksissa kehotettiin komissiota ja jäsenvaltioita määrittelemään johdonmukaisia strategioita ja käytännön toimenpiteitä elinikäisen oppimisen saamiseksi kaikkien ulottuville. Asiaa ryhdyttiin tosin pohtimaan jo kauan sitten, sillä jo vuonna 1996 komissio ehdotti neuvostolle ja Euroopan parlamentille vuoden 1996 julistamista "elinikäistä oppimista koskevaksi eurooppalaiseksi teemavuodeksi". Teemavuoden tavoitteena oli lisätä kansalaisten tietoisuutta akateemisen koulutuksen ja ammattikoulutuksen uusista käsitteistä ja ryhtyä pohtimaan kaikkien asianosaisten toimijoiden kanssa 2000-luvun alun koulutuksen asemaa ja panoksia kokonaisuudessaan.
Kun otetaan huomioon panosten suuruus, voin vain esittelijän tapaan pahoitella sitä, että eurooppalaiselle teemavuodelle myönnettiin ainoastaan 8,4 miljoonan euron talousarviomäärärahat 15 jäsenvaltiota ja kolmea Euroopan talousalueen kumppanimaata varten.
Meidän on samaten valitettava sitä, ettei komission kertomus sisällä minkäänlaisia laadullisia tietoja. Komission onkin tulevaisuudessa parannettava arviointikertomustensa laatua. Seuraavissa ohjelmissa komission on keskityttävä toimissaan määrittelemään aiempaa tarkemmin ammatilliseen koulutukseen ja elinikäiseen oppimiseen liittyvät erilaiset käsitteet ja näkökohdat. Komission on myös nopeasti toteutettava elinikäisen oppimisen strategiaan liittyviä toimintaohjelmia ja erityistoimenpiteitä. Toimenpiteiden toteuttaminen on sovitettava yhteen Sokrates II - ja Leonardo-toimintaohjelmien kanssa.
Meidän tehtävämme on huolehtia, että kaikki ihmiset pääsevät hyötymään uutta tekniikkaa koskevasta koulutuksesta, sillä tekniikasta hyötymään pystyvien ja muiden henkilöiden välisen "numeerisen kuilun" syntymisen vaara on suuri. Tämä on keskeinen aihe myös keskusteltaessa yleisten palvelujen asemasta uusissa televiestintäverkoissa.

Puhemies
Kiitokset, jäsen Alyssandrakis.

Istuntokauden keskeyttäminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
(Istunto päättyi klo 10.10.)

