Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Edellisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Gollnisch
Arvoisa puhemies, huomauttaisin pöytäkirjan kohdasta 13 "Tiedonanto Le Penin edustajantoimen menettämisestä", että luulitte voivanne ilmaista kantanne parlamentin puolesta, kuten oikeusasioiden valiokunnan puheenjohtaja luuli voivansa ilmaista kantansa valiokunnan puolesta.
Haluaisin vain huomauttaa siitä, että parlamenttia itseään ei ole pyydetty ilmaisemaan kantaansa. Puheenjohtaja Palacion tulkinnasta jota kunnioitan kovasti, ja nyt tarkoitan puheenjohtajaa, enkä missään nimessä hänen tulkintaansa todettakoon, että se on peräisin valiokunnan aiemmasta päätöksestä, jolloin valiokunta päätti lykätä asian ratkaisemista. Odottaessaan Jean-Marie Le Penin valituksen hylkäämistä Ranskan korkeimmassa hallinto-oikeudessa (Conseil d'État) valiokunta ei ole millään tavoin kieltäytynyt tutkimasta myöhemmin tämän valituksen seuraamuksia, eikä edes kieltäytynyt arvioimasta tehtyä päätöstä.
Tämä on minusta vieläkin vakavampi asia, koska Ranskan lainsäädännöllisissä teksteissä määrätään nimenomaisesti, että, kun kyseessä on Euroopan parlamentin jäsen, Ranskan korkeimman hallinto-oikeuden tuomion on perustuttava täysistuntoon, ja tässä asiassa tuomion perusteena on ainoastaan kaksi osatekijää, mikä merkitsee hyvin vakavaa jäsen Le Penin oikeuksien rikkomista. Näin ollen katson, että työjärjestyksemme 7 artiklan 4 kohtaa ei ole noudatettu.

Puhemies
Jäsen Gollnisch, voin vakuuttaa teille, että työjärjestystä on noudatettu täysin 20. päivänä syyskuuta 1976 annetun säädöksen 12 artiklan 2 kohdan hengen ja kirjaimen mukaisesti. Ainoa kiistanalainen seikka liittyy siihen, olisiko minun pitänyt ryhtyä toimiin heti, kun Ranskan hallitus toimitti minulle päätöksen jäsen Le Penin edustajantoimen menettämisestä. Kuten tiedätte, oikeusasioiden valiokunta kehotti minua lausunnossaan odottamaan Ranskan korkeimman hallinto-oikeuden päätöstä, minkä teinkin. Kuitenkin kaikkia sääntöjä on työjärjestyksen mukaisesti noudatettu täysin.
  

Gorostiaga Atxalandabaso
Arvoisa puhemies, pöytäkirjassa lukee, että puhuin Espanjan tilanteesta. Puhuin sortotoimista Espanjassa ja Baskimaan tilanteesta, mikä on aivan eri asia. En puhuisi ETAn terroristien teoista ja sanoisi, että puhun Espanjan tilanteesta. Tätä ei ole kirjattu oikein pöytäkirjaan. Sanoisin, että puhuin Baskimaan tilanteesta ja Espanjan hallituksen harjoittamista sortotoimista. Voitte tarkistaa tämän sanatarkoista istuntoselostuksista.
  

Martinez
Arvoisa puhemies, viittaan pöytäkirjamme kohtaan 14, joka koskee pyyntöä kollegamme Pacheco Pereiran parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämisestä. Arvoisa puhemies, olemme hylänneet tämän pidättämisen, mikä vastaa äskettäin esittämäänne kysymystä lainaan esittelijä MacCormickin mietinnön D-kohtaa "Euroopan parlamentin jäsenen koskemattomuuden riippumattomuudesta kansallisen parlamentin jäsenen koskemattomuudesta". Muistuttaisin teitä siitä, että kreikaksi "riippumaton" sanotaan "auto nomoi" ja se tarkoittaa sitä, jolla on omat norminsa, ja esittelijä käyttää sanoja "omia sääntöjään" (ses règles propres).
Tästä seuraa, että parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämisen yhteydessä, jos parlamentilla on "omat säännöt" (règles propres), jos sillä ei ole sidottua toimivaltaa kansallisten viranomaisten pyytäessä siltä koskemattomuuden pidättämistä - etenkin, jos otetaan huomioon se, että suuriin tekoihin pystyvän olisi pystyttävä myös pienempiin tekoihin, ja etenkin, kun pyynnön kohteena on kollegan toimikauden päättäminen - parlamentilla on myös omat normit (propres règles), eli se on "auto nomoi", sillä on harkintavaltaa, eikä sen toimivaltaa ole sidottu. Arvoisa puhemies, teillä, kuten parlamentillakin, oli eilen harkintavaltaa, eikä sidottua toimivaltaa. Arvoisa puhemies, oikeusopillinen virheenne on tässä.

Puhemies
Jäsen Martinez, olette etuajassa puhuessanne jäsen Pacheco Pereiraa käsittelevää mietintöä koskevasta äänestyksestä. Muistutan teille, että äänestys pidetään klo 12.30, eli kohtapuoliin.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)   

Helmer
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Voisitteko nyt Tanskan kansanäänestyksen jälkeen kirjoittaa Tanskan pääministerille ja onnitella Tanskan kansaa siitä, että se on taistellut vapauden, demokratian ja kansallisvaltion puolesta? Euro oli tarkoitettu symboloimaan Euroopan vahvuutta ja yhtenäisyyttä...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Jäsen Helmer, kyseessä ei ole menettelyä koskeva esitys. Tämä on ainakin varsin selvää.

Biarritzin ylimääräinen Eurooppa-neuvosto (13. ja 14. lokakuuta 2000)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat 13. ja 14. lokakuuta 2000 pidetystä Biarritzin ylimääräisestä Eurooppa-neuvostosta.

Moscovici
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat parlamentin jäsenet, tulin tänään taas mielelläni luoksenne esitelläkseni teille puheenjohtajavaltio Ranskahan ryhtyi toimeen viime lokakuun 3. päivänä Biarritzin ylimääräisen Eurooppa-neuvoston tulokset, joihin te, arvoisa puhemies, vaikutitte merkittävästi, kuten vaikutatte nykyään aina.
Kuten olin ilmoittanut teille, juuri hallitustenvälisessä konferenssissa käsiteltävä toimielinuudistus on vienyt eniten aikaa käytettävissä olevasta ajasta, mikä on mielestäni hyvä asia, ja aloitan siis siitä.
HVK:sta sanoisin, että ennen Biarritzin kokousta valmistelu eteni ministeritasolla niin pitkälle kuin se mielestäni oli suinkin mahdollista, ja tämä epävirallinen Eurooppa-neuvosto pidettiin siis sopivaan aikaan, koska sillä tuettiin tiettyä kehitystä ja viitoitettiin suuntaa valmistelun loppuvaiheelle, johon olemme nyt siis päässeet.
Biarritzissa totesimme ensinnäkin, ja mielestäni tämä on olennaisen tärkeää, että vallitsee yleinen yksimielisyys siitä, että on tarpeen päästä kunnianhimoiseen sopimukseen Nizzassa: tätä kutsuin "Biarritzin hengeksi"; toiseksi on edistyttävä määräenemmistöä ja tiiviimpää yhteistyötä koskevassa asiassa käytännössä; lopuksi kahta hankalinta kysymystä käsittelevän perusteellisen keskustelun aloittamiseksi: äänten painottamisesta ja komissiosta, ja tämän keskustelun myötä pystymme nyt toden teolla aloittamaan neuvottelut näistä kahdesta vaikeasta kohdasta.
Puhun tarkemmin määräenemmistöasiasta. Olemme huomanneet, että yli puolesta käsiteltyjä artikloja vallitsee melko laaja yhteisymmärrys, ja hankalien kohtien osalta on viitoitettu tietä kohti mahdollisia ratkaisuja.
Myös veroasiassa on yhä selvittämättä joitakin hankalia kohtia, mutta puheenjohtajavaltion komission avustuksella etsimien teknisten mukautusten ansiosta voitaisiin päästä osittain eteenpäin. Olemme huomanneet, eikä sitä voi vähätellä, että veropetosten torjuntaa koskevassa yhteistyössä on saavutettu selvää avautumista.
Mielestäni meidän olisi myös sosiaalipolitiikan alalla voitava edistyä, kunhan vain ei puututa niihin periaatteisiin, joiden varaan jäsenvaltioiden eri sosiaaliturvajärjestelmät perustuvat, minkä ansiosta jää jonkin verran liikkumavaraa.
Myös ulkoisen kauppapolitiikan saralla on mahdollista päästä eteenpäin, kunhan ensin löydämme keinot varata erityiskohtelu kaikkein hankalimmille kysymyksille ja lisäksi estämme sen, että yhteisön toimivaltuuksia laajennettaisiin vinoutuneesti.
Oikeus- ja sisäasioissa suhtaudun optimistisesti ratkaisun löytymiseen siviiliasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön alalla. Sen sijaan turvapaikkaa, viisumeja ja maahanmuuttoa koskevat kysymykset ovat hankalampia.
Lopuksi sanottakoon, että jotkin syrjimättömyyttä ja myös ympäristöä koskevat seikat ovat yhä vaikeita. Todellista kehitystä on siis saavutettu, vaikka tietyltä osin kehitys kaipaa vielä vahvistusta.
Tiiviimmästä yhteistyöstä todettakoon, että kaikki jäsenvaltiot ovat nyttemmin samaa mieltä sen hyödyllisyydestä ja tarpeesta yksinkertaistaa sen käynnistämiseen liittyviä menettelyjä. Kaikki ovat myös samaa mieltä siitä, että se olisi pidettävä luonteeltaan avoimena, ettei pitäisi kulkea kohti kahta eri tahtia kulkevaa Eurooppaa, että unionin toimielinrakennetta on kunnioitettava ja siis erityisesti komission ja Euroopan parlamentin roolia; ja että lopuksi on myös turvattava yhteisön säännöstö, eli sisämarkkinat ja tiiviimmän yhteistyön koheesiopolitiikka. Lopuksi sanoisin tästä vielä, että ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikan alalla olisi mielestäni otettava selvää sopivista ohjenuorista, joilla näiden asioiden erityisluonne voitaisiin ottaa huomioon.
Sanoisin kahdesta läheisesti toisiinsa liittyvästä poliittisesta kysymyksestä, eli komissiosta ja äänten painotuksesta, että keskustelujen myötä on ollut mahdollista todeta yksimielisyys siitä, että on tarpeen tehdä komissiosta voimakkaampi ja tehokkaampi, mutta tämän sanottuani myönnän, että puheilla ei ole ollut paljon kantavuutta, sillä menettelytapojen alalla näkemyserot ovat varsin selviä. Jotkut kannattavat komission jäsenten määrän rajoittamista lopullisesti, ja se yhdistettäisiin tasapuoliseen jäsenvaltioiden väliseen kiertävään järjestelmään, ja toiset taas puolustavat sellaista mallia, jossa jokaisella valtiolla on yksi komission jäsenen paikka, jolloin ei voida sulkea pois kollegion perusteellista uudelleenjärjestämistä. Kumpikin malli on siis mukana, ja niitä on arvioitava sen mukaan, missä määrin niillä pystytään ajamaan yhteisön yleistä etua.
Äänten painotuksesta sanoisin, että kaksi varsin tuttua mahdollisuutta on yhtäläisesti mukana: yksinkertainen painotus, jossa varsin pienellä enemmistöllä on merkitystä tai kaksinkertainen enemmistö, josta on eri malleja, eli yksinkertainen tai painotettu kaksinkertainen enemmistö tai eräänlainen väestömäärään perustuva malli.
On selvää, että voimme päättää näistä kysymyksistä vasta neuvottelujen lopussa; kuitenkin keskusteluja on jatkettava määriä koskevien ehdotusten pohjalta lopullisen Nizzassa tehtävän päätöksen pohjustamiseksi.
Valmistelua aiotaan nyt jatkaa Nizzaan saakka erittäin intensiivisesti Eurooppa-neuvoston hyväksymien epävirallisten suuntaviivojen pohjalta. Meillä on siis aikaa vähän vajaat 50 päivää. Kokousta ennen esimerkiksi valmisteluryhmä kokoontui eilen pohtimaan määräenemmistöä ja tiiviimpää yhteistyötä, eli varsin selkeitä perusasioita. Valmisteluryhmä työsti myös perusteellisemmin perustamissopimuksen 7 artiklan muuttamista Biarritzin myönteisten suuntaviivojen mukaisesti.
Valmisteluryhmä aikoo toimia täydellä teholla marraskuun 19. päivään asti, jolloin pidetään seuraava ministeritason tapaaminen. Meillä on siis kaiken kaikkiaan ministerien kesken ennen Nizzan kokousta kuusi työistuntoa, joista neljä on piiriltään pieniä ja kaksi suljettuja kokouksia, ja uskomme, että pystymme hyödyntämään kaikki nämä tilaisuudet, jotta Biarritzin henki säilyisi.
Lopulta pari sanaa eräästä asiaan liittyvästä seikasta, jonka tiedän olevan Euroopan parlamentin kannalta perustava asia: kyseessä on perusoikeuskirja, josta sanoisin teille, että Eurooppa-neuvosto on ollut yksimielinen kiitellessään tekstin laadukkuutta, ja se voitaisiinkin siis antaa virallisesti julki Nizzassa valmistelukunnan sille antamassa muodossa. Mitä tulee kysymykseen sen sisällyttämisestä perussopimuksiin, asiaa ei varsinaisesti käsitelty Biarritzissa. On kuitenkin selvää, että jäsenvaltioiden enemmistö ei ole siihen tällä hetkellä valmis, ja näkemykseni on tämä ei ole toive, vaan vaikutelma että asia voidaan mitä ilmeisimmin ottaa muodollisesti esiin vasta kokouksen jälkeen.
Siirtyisin nyt kansainvälisiin kysymyksiin, joita käsiteltiin myös varsin paljon Biarritzissa. Te kaikki tiedätte huippukokouksen taustatapahtumat, Lähi-idän tilanteen ja toisaalta Serbian vallanvaihdon, joka ilmeni sitenkin, että Serbian uusi presidentti Vojislav Kostunica saapui Biarritziin.
Puhuisin lyhyesti Lähi-idän tapahtumista ja muistuttaisin vain siitä, että aivan alusta lähtien Euroopan unioni on kehottanut osapuolia tekemään kaikkensa väkivallan lopettamiseksi, vuoropuhelun jatkamiseksi ja Camp Davidin sopimusten turvaamiseksi, ja Biarritzin Eurooppa-neuvosto kehotti molempia osapuolia tapaamaan toisensa huippukokouksessa. Unioni jatkoi järkeen ja sopimiseen perustuvan oman kantansa julkituomista Sharm el Sheikhissä, jossa se oli ensimmäisen kerran edustettuna, mitä haluaisin tähdentää, sillä en kuulu niihin, jotka katsovat unionin otteen Lähi-idässä heikentyneen, vaan niihin, jotka katsovat unionin otteen vähän kerrassaan vahvistuvan YUTP:n korkeaa edustajaa Solanaa myötäillen. Olemme valitettavasti saaneet sen jälkeen huomata, että Sharm el Sheikhissä tehtyä sopimusta ei ole voitu panna täytäntöön ja että tilanne on yhä äärettömän jännittynyt molemmin puolin, tämä on pakko asiasta todeta. Euroopan unioni siis seuraa tilannetta erittäin tarkkaavaisesti. Olisi löydettävä uudelleen Oslon sopimuksia edeltänyt mieliala. Tämä kuuluu puheenjohtajavaltion, kaikkien jäsenvaltioiden, korkean edustajan ja myös komission sekä parlamenttinnekin tavoitteisiin.
Toinen myönteisemmässä mielessä tärkeä Biarritzin kokouksen aikainen tapahtuma oli demokratian paluu Serbiaan ja varsinkin Belgradin vallanvaihdon mukanaan tuomat seuraukset tämän maan ja Euroopan unionin välisiin suhteisiin. Teillä kaikilla ovat vielä mielessä Vojislav Kostunican nimittämiseen johtaneet tapahtumat, ja hänen nimittämisensä sekä nämä tapahtumat ovat saaneet aikaan täysin uudenlaisen Jugoslavian liittotasavallan, jonka myötä maan demokratisoituminen voi alkaa ja samoin toivoaksemme myös laajamittaisempaan sopuun johtava kehitys tällä Balkanin alueella.
Euroopan unioni on tehnyt sitoumustensa mukaisesti johtopäätöksensä tästä poliittisesta mullistuksesta 9. lokakuuta pidetyssä yleisten asioiden neuvostossa, jonka aikana se päätti poistaa pakotteet, muun muassa öljynvientikiellon ja lentokiellon, jotka langetettiin Jugoslavian liittotasavallalle vuonna 1998, tietenkään Slobodan Miloeviæia ja hänen lähipiiriään koskevia pakotteita lukuun ottamatta. Presidentti Kotunica siis vastasi puheenjohtajavaltion kutsuun saapua Biarritziin nauttimaan lounasta jäsenvaltioiden ja hallitusten päämiesten kanssa. Puheenjohtajavaltio Ranskan kanssa pidetyn yhteisen lehdistötilaisuuden aikana presidentti Kostunica ilmaisi tuntevansa suurta iloa siitä, että hänet kutsuttiin mukaan yhteiseen eurooppalaiseen perheeseen , sillä juuri tästähän on kyse.
On tietenkin selvää, että Jugoslavian liittotasavalta hyötyy varsin nopeasti niistä välineistä, jotka unioni on asettanut kaikkien Balkanin maiden käyttöön CARDS-ohjelmasta ja Euroopan jälleenrakennusviraston toimista alkaen. Lisäksi yleisten asioiden neuvostossa lujitettiin unionin pyrkimystä edistää omalta osaltaan Tonava-joen liikennöinnin aloittamista uudelleen ja pyrkimystä osallistua aktiivisesti Jugoslavian liittotasavallan infrastruktuurien uudistamiseen alueellisesta näkökulmasta. Sitä paitsi tarpeiden arvioinnille ja Jugoslavian liittotasavallalle annettavan talous- ja rahoitusavun koordinoinnille, jonka järjestäminen kuuluu sekä Euroopan komissiolle että Maailmanpankille, ei aiheudu mitään haittaa siitä, että Eurooppa-neuvosto päätti Biarritzissa myöntää Jugoslavian liittotasavallalle ensimmäisen kiireellisen humanitaarisen hätäapupaketin, jonka suuruus on 200 miljoonaa euroa.
Lopuksi, ja tähän aiheeseen lopetan tämähän on pitkällä ja keskipitkällä aikavälillä ilman muuta tärkein päätös unioni on päättänyt tarjota tälle maalle poliittisia näköaloja ehdottamalla sellaisen vakautus- ja assosiaatiosopimuksen solmimista, joka olisi sopimuksena samantapainen kuin ne, joista neuvotellaan muiden alueen maiden kanssa. Juuri tässä hengessä presidentti Kostunica kutsuttiin osallistumaan, minkä tiedättekin, unionin ja Länsi-Balkanin maiden huippukokoukseen, joka pidetään Ranskan tasavallan presidentin aloitteesta 24. marraskuuta Zagrebissa.
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, tämä on siis todettavissa Serbian tilanteen kehittymisestä ja vaikutuksista unionin kannalta. Mielestäni tärkeintä on se, että unioni esittää sangen nopeasti tälle maalle poliittisesti mahdollisena tulevaisuudenkuvana täydellisen yhdentymisen eurooppalaiseen perheeseen, mitä haluaisin korostaa, eikä lähetä konkreettisia merkkejä ainoastaan kannustustarkoituksessa. Mielestäni tällainen merkki välitettiin selvästi Serbialle. Meidän on vain toivottava, että demokratisoitumisprosessi saa jatkua parhaiden olojen vallitessa. Näin olen siis muutaman minuutin puheessani kertonut olennaisimmat tulokset Biarritzin Eurooppa-neuvoston kokouksesta, joka oli ja puhun varsin vilpittömin mielin, sillä olen vakuuttunut asiasta varsin tuloksellinen ja siten varsin hyödyllinen ajatellen unionin edistymistä, johon meidän on tietenkin päästävä.

Barnier
Arvoisa puhemies, haluaisin vuorostani ja komission puolesta kertoa käsityksestämme Biarritzin Eurooppa-neuvoston kokouksesta, jossa te, arvoisa puhemies, olitte aktiivisesti mukana, samoin kuin eräs toinen huomattava parlamentin jäsen, Íñigo Méndez De Vigo, joka esitteli perusoikeuskirjaa koskeneen työn tulokset.
Kuulin neuvoston puheenjohtaja Moscovicin mainitsevan Biarritzin hengeksi kutsumansa seikan. Voitaisiin puhua hengestä, mielialasta tai myös Biarritzin ilmapiiristä. Arvoisat parlamentin jäsenet, voinkin kertoa, että keskustelujen ilmapiiri vastasi todellakin näiden kahden päivän aikana Biarritzissa vallinneita sääoloja. Pilvistä ja tuulista, mutta loppujen lopuksi ilmapiiri oli elvyttävä ja omasta mielestäni melko innostava, mitä me kaikki tarvitsimme neuvottelujen tässä vaiheessa, jossa oli mielestäni havaittavissa paljon pattitilanteita, aivan liikaa pattitilanteita, joita ei voida aina selittää aiheiden hankaluudella. Tarvitsimme tätä elvyttävää ilmapiiriä, kuten neuvoston puheenjohtaja Moscovici sanoi, ja myös minä tunsin valtion ja hallitusten päämiesten keskuudessa erittäin suurta kollektiivista ja historiallista vastuuntuntoa tällä Euroopan rakentamisen historiallisella hetkellä. Kaiken kaikkiaan kyse on todellisesta tahdosta ja aivan varmasti halusta päästä Nizzassa todellisiin uudistuksiin.
Lehdistössä ja muualla on puhuttu paljon kuilusta suurten ja pienten tai väkimäärältään pienempien valtioiden välillä. Erilaiset katsantokannat ovat todellisia. Jokainen on niistä tietoinen, mutta niihin ei liity vihamielisiä taka-ajatuksia, joita on joskus esitetty. Arvoisat parlamentin jäsenet, tässä mielessä puhuisin keskustelujen yhteydessä mieluummin totuuden hetkestä, enkä niinkään kriisistä. Koska olen ollut alusta alkaen päivittäin mukana työstämässä näitä neuvotteluja edustajienne, jäsenten Brok ja Tsatsos kanssa, haluaisin korostaa varsinkin sitä, että tämä ero ei ole ainoa suuria ja pieniä valtioita erottava näkemysero. Mielestäni tämä ei ole edes näiden neuvottelujen tärkein aihe, jos halutaan muistaa ja se on pidettävä mielessä ja siitä on muistutettava että Euroopan rakentamisen aloittamisen jälkeen neuvostossa tai komissiossa ei ole voitu havaita suurten maiden liittoutumista pieniä vastaan tai toisinpäin. Yhteisössä ei vallitse tällainen henki.
Kertoakseni oman näkemykseni asiasta sanoisin, että tiedän ja ymmärrän ministerin mainitsemien seikkojen hankaluuden, sillä nämä seikat liittyvät suoraan jokaisen maan paikkaan, rooliin ja vaikutukseen. Huomasin asian hankaluuden kuhunkin jäsenvaltioon tekemieni vierailujen aikana viime viikolla kävin vielä Ateenassa koskipa asia sitten komissiota kunkin maan omaan asemaan liittyvine huolineen tai äänestysjärjestelmää, jonka osalta jokainen maa on huolestunut siitä, miten monta ääntä sillä on neuvostossa.
Arvoisat parlamentin jäsenet, näihin kahteen aiheeseen, jotka pystytään ratkaisemaan vasta lopuksi ja joista emme pääse lainkaan sopimukseen, ellemme pääse kaikesta sopimukseen, on löydettävä ratkaisu. Komission osalta on löydettävä sellainen ratkaisu, jonka avulla sen tehokkuus, uskottavuus, ja jos mahdollista, kollegiaalisuus säilyvät Äänestysjärjestelmästä puheen ollen on löydettävä sellainen ratkaisu, jossa otetaan huomioon, kuten olemme ehdottaneet sekä Euroopan parlamentti että me komissiossa sekä valtioiden että toisaalta kansojen legitiimiys.
Arvoisat parlamentin jäsenet, huomatkaa kuitenkin, puhuakseni teille vapaasti ja erittäin vilpittömästi käsityksistäni, sanoisin, että näiden kysymysten komission kokoonpanon ja äänestysjärjestelmän hankaluudesta huolimatta Nizzan epäonnistumista tai onnistumista ei voida mitata tältä pohjalta. Nizzan epäonnistumista ja onnistumista mitataan sillä, pystyvätkö valtioiden ja hallitusten päämiehet ja pystymmekö me, parlamentti ja komissio, jotka olemme mukana näissä neuvotteluissa, säilyttämään yhteisön mallin tai lujittamaan sitä.

Arvoisat parlamentin jäsenet, sanoessani näin tarkoitan varsin täsmällisesti muutamia keskustelussa käsiteltäviä seikkoja.
Joko yhteisöjärjestelmä säilytetään tai sitä heikennetään sen mukaan, onnistutaanko varsinaisissa asioissa, eli määräenemmistön soveltamisen ja siten yhteispäätösmenettelyn laajentamisessa. Tässä ensimmäinen seikka. Yhteisömallin säilymistä tai heikentymistä mitataan sillä, onko onnistuttu torjumaan joidenkuiden pyrkimys kyseenalaistaa komission yksinoikeus aloitteisiin vai ei. Tässä kohdin puhun 250 artiklasta, jonka jotkut haluaisivat siirtää määräenemmistöpäätösten joukkoon. Yhteisömallin säilymistä ja lujittumista mitataan sillä, pystytäänkö komissiolle antamaan oikeudenmukainen asema tiiviimmän yhteistyön alalla, eikä ainoastaan ensimmäisen pylvään asioissa. Yhteisömallin lujittumista mitataan sillä, annetaanko virastojen kutakuinkin kehittyä komission sääntelyvallasta tinkimällä vai ei. Arvoisat parlamentin jäsenet, tässä on omasta näkökulmastani se, miten omasta mielestäni voidaan mitata, päästäänkö Nizzassa varsinaiseen uudistukseen vai ei, ja sanonpa vielä kerran, että minähän olen vaatimattomasti ja omalta osaltani yksi näiden neuvottelujen työstäjistä.
Ministerin puheen jälkeen haluaisin puhua lyhyesti joistakin niistä seikoista, jotka äsken mainitsin. Määräenemmistöstä toistettakoon vielä kerran, että kyse ei ole niinkään niiden alojen määrästä, joissa voitaisiin siirtyä yksimielisyydestä määräenemmistöön, vaan kyse on aiheiden laadusta. Ja Biarritzin huippukokouksen suureksi ansioksi on luettava se, että päästiin selvyyteen kaikkein vaikeimmista kohdista ja että olemme kannustaneet itseämme tai antaneet itsellemme tehtäväksi löytää teknisiä ratkaisuja verotuksen tai ainakin verotuksen pienen osa-alueen osalta tai sisämarkkinoita suoraan koskevan sosiaaliturvan osalta. On vakuutettava ja sanottava asiasta huolestuneille, että jäsenvaltioiden verotuksellista riippumattomuutta ei kyseenalaisteta, ja lisäksi on sanottava asiasta huolestuneille, että kyseessä ei ole sosiaaliturvajärjestelmien sulauttaminen yhteen "alhaalta käsin", vaan ainoastaan se, että huolehditaan laajentuneessa Euroopassa yhteisten markkinoiden ja yhtenäismarkkinoiden hyvästä toiminnasta.
Kauppa-, turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikasta, koheesiopolitiikasta ja ympäristöpolitiikasta sanottakoon, että kaikilla näillä aloilla on keskusteltu useista eri ratkaisuista, ja eilisaamusta asti edustajien ryhmä on jatkanut innokkaasti työtään. Haluaisin sanoa ministerin puheen jälkeen, että komissio ei ole sivustakatsoja tässä valmistelussa. Komissio hoitaa oman osansa ja on käytettävissä puheenjohtajavaltion rinnalla kaikkein parhaiden ratkaisujen etsimisessä. Arvoisat parlamentin jäsenet, meidän on vain huolehdittava siitä, että tästä lähtien näissä määräenemmistöasioissa emme unohda Biarritzin henkeä tai ilmapiiriä. Tietenkin kaikkien näiden seikkojen ja määräenemmistöön siirtymisen osalta toistan, että pyrkimyksenämme on laajentaa yhteispäätösmenettelyä lainsäädäntöasioissa.
Myös tiiviimmässä yhteistyössä nähtiin aidosti myönteistä kehitystä, kuten neuvoston puheenjohtaja Moscovici totesi. On mielenkiintoista huomata, että monien valtuuskuntien kohdalla pitää hyödyntää tätä tiiviimmän yhteistyön kehitystä, jotta yhteisön toimielinten, komission, samoin kuin parlamentin roolia voitaisiin vahvistaa. Uskon, että parlamentin ja komission olennaisimmat pyynnöt aiotaan ottaa huomioon tai että niitä kunnioitetaan ja että lakkaamme tässä kohdin vetoamasta Eurooppa-neuvostoon vetoamisen, eli poistamaan veto-oikeuden ja alentamaan päätösvaltaisuuden kolmasosaan tai kahdeksaan jäsenvaltioon yhteisön asioissa. Biarritzissa sanottiin varsin selvästi, että tiiviimpi yhteistyö olisi väline lisätä yhdentymistä, eikä väline toisten poissulkemiseksi.
Toisesta aiheesta, eli 7 artiklasta, olen sitä mieltä, että siitäkin voidaan päästä sopimukseen niiden komission itse laatimien ehdotusten avulla tai tavalla, joka on varsin samantapainen joilla pyritään luomaan vahva oikeudellinen yhteisövuoropuhelu ja hallitsemaan poliittisesti ja yhteisön näkökulmasta sellaista kriisitilannetta, johon voimme joutua jonkin hallituksen yhteisiin arvoihimme otetun kannan vuoksi.
Neuvoston puheenjohtaja Moscovici puhui perusoikeuskirjasta. Tämän välineen laatimiseksi on tehty paljon omaperäistä ja viisaasta työtä. Käsittääkseni perusoikeuskirja myös annetaan julki Nizzassa, ja se on jo ensimmäinen suuri askel. Mielestäni emme voi jättää asiaa tähän, ja Nizzassa onkin sovittava, kuinka tälle perusoikeuskirjalle perussopimuksissa kuuluvaa paikkaa työstetään. Älkäämme odottako, että olemme Nizzassa pohtiaksemme Nizzan jälkeistä aikaa, eli eräitä luonteeltaan perustuslaillisia aiheita: perusoikeuskirjan asemaa ja siten kansalaisten oikeuksien juhlallista vahvistamista, perussopimusten yksinkertaistamista, jonka parissa olemme työskennelleet Firenzen Eurooppa-instituutin kanssa, toimivaltuuksien selkiyttämistä tai jäsentämistä, jotta tässä unionissa tiedettäisiin vihdoin, kuka tekee mitäkin, eli mitä unioni tekee, mitä se ei tee tai mitä sen ei pidä enää tehdä. Nämä ovat sellaisia aiheita, joita emme ehdi käsitellä perusteellisesti ennen Nizzaa, mutta ne on otettava esille ja ehkä ne voisivat olla perusteena sille, että Nizzan jälkeen aloitetaan perusteellinen työskentely.
Arvoisat parlamentin jäsenet, haluaisin sanoa, että näissä monimutkaisissa neuvotteluissa, joissa on päästävä yhteisymmärrykseen, on tietenkin paljon vaikeita aiheita, ja haluaisin vakuuttaa, että Biarritzin henki tai ilmapiiri on mielestäni perustunut nimenomaan tahtoon. Olemme vielä kaukana sovinnosta, mutta komission teidän rinnallanne osoittamasta määrätietoisuudesta puheen ollen haluaisin muistuttaa varsin selväsanaisesti, mikäli huolista tai kysymyksistä on epäilyjä ilmassa, että komissio aikoo edelleen ja viimeiseen asti voitte luottaa minuun suhtautua näissä neuvotteluissa erittäin kunnianhimoisesti Nizzan perustamissopimukseen niin, että kyse ei ole ainoastaan neuvottelujen päättämisestä Nizzassa, vaan ennen kaikkea niiden päättämisestä onnistuneesti.
Arvoisa puhemies, jos sallitte, otan esiin pikaisesti muutamia muitakin seikkoja puheenjohtajavaltion pyrkimysten tueksi tai syventämiseksi.
Ensiksi pari sanaa Serbiasta. Me kaikki olimme täällä varsin liikuttuneita ja iloisia demokraattisista muutoksista Serbiassa. Ensinnäkin Serbian kansan osoittaman tahdon vuoksi ja siksi, että presidentti Kostunica valittiin liittotasavallan johtoon. Tästä syystä Euroopan unioni muutti radikaalisti politiikkaansa Serbiaa kohtaan. Haluaisin sanoa, että presidentti Kostunican läsnäolo Biarritzissa oli tärkeä ja mieleenpainuva osoitus Serbian paluusta eurooppalaiseen perheeseen. Käytännössä ilmoitimme osoittavamme hätäapua 200 miljoonan euron edestä, ja komissio esittelee piakkoin hätäapupaketin, jolla ryhdytään ensisijaisiin toimiin maan auttamiseksi talven kynnyksellä. Hätäavun lisäksi Serbia tarvitsee epäilemättä, kuten neuvoston puheenjohtaja Moscovici mainitsi, kokonaisvaltaisempaa tukea, joka toteutetaan yhdessä Maailmanpankin ja Euroopan investointipankin kanssa. Mielestäni olennaisinta olisi tässä tapauksessa, kuten yleensä muuallakin, lujittaa demokratiaa.
Neuvoston puheenjohtaja mainitsi Lähi-idän. En paneudu asiaan, mutta mainitsen vain, että Eurooppa-neuvosto hyväksyi julistuksen, jolla painostetaan konfliktien osapuolia, jotta ne todella kokoontuisivat yhteen Sharm el Sheikhiin. Tämä kokous on pidetty. Tiedämme sen tulokset, ja meistäkin oli tärkeää, että unionin korkea edustaja Javier Solana osallistui aktiivisesti näihin neuvotteluihin.
Haluaisin lopuksi mainita kaksi parlamenttianne huolestuttavaa seikkaa, jotka ovat antaneet aihetta komission toimille ja aloitteille, eli öljyn hinnan ja meriturvallisuuden, joita Biarritzissa myös käsiteltiin. Valtioiden ja hallitusten päämiehethän suhtautuivat myönteisesti komission ehdotukseen, jonka komission jäsen Loyola de Palacio esitteli ja jonka aiheena oli öljyn tuotantoa ja hintaa koskeva kokonaisstrategia. Tässä yhteydessä komission puheenjohtaja Romano Prodi tähdensi tiedonannon sisällön ohessa Venäjän ratkaisevaa asemaa tässä keskustelussa, ja olemme ehdottaneet käytäväksi perusteellista keskustelua tästä aiheesta seuraavassa Euroopan unionin ja Venäjän välisessä huippukokouksessa 30. lokakuuta Pariisissa.
Arvoisat parlamentin jäsenet, lopuksi toteaisin meriturvallisuudesta ja siitä, mitä voimme oppia joitakin kuukausia sitten sattuneesta Erika-aluksen onnettomuudesta, että Eurooppa-neuvosto vahvisti ne ehdottamamme suuntaviivat, jotka esiteltiin teille yhteisön meriturvallisuutta koskevan strategian yhteydessä. Tehän tiedätte, että niihin liittyy kolme olennaista tavoitetta, joita ovat alusten satamatarkistusten lisääminen, luokituslaitosten ankara valvonta ja yksirunkoisten öljysäiliöalusten käytöstäpoistosta annettujen määräaikojen soveltaminen. Puheenjohtajavaltiona Ranska haluaa määrätietoisesti ryhtyä tarpeellisiin uudistuksiin tällä alalla ennen vuoden loppua ja antaa komission ehdotusten pohjalta lisää pontta tälle asialle Nizzan Eurooppa-neuvostossa.
(Suosionosoituksia)

Poettering
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, komission jäsen Barnier kertoi jo diplomaattisesti taidokkaassa puheessaan Biarritzin sään aiheuttaneen vaivaa haluaisin sanoa, että ylimääräisessä huippukokouksessa oli hyviä ja huonoja piirteitä. Myönteistä oli Serbian vapailla vaaleilla valitun presidentin Kostunican kutsuminen, ja haluaisin kiittää Ranskan presidentti Jacques Chiracia painokkaasti tästä kutsusta, sillä se oli merkki siitä, että me eurooppalaiset olemme demokraattisen ja oikeaan suuntaan kehittyvän Serbian puolella ja että Euroopan unioni tukee uutta presidenttiä. Se oli myönteinen merkki.
Myönteistä oli sekin, että valtioiden ja hallitusten päämiehet hyväksyivät perusoikeuskirjan, mutta arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minun on muistutettava siitäkin, miksi hyväksyminen oli mahdollista. Koska perusoikeuskirjan valmistelukunta toimi Roman Herzogin johdolla niin hyvin, on osoittautunut, että valmistelukunta pystyi pääsemään lyhyessä ajassa parempiin tuloksiin kuin hallitustenvälinen konferenssi, joka koostuu osittain kansallisista viranomaisista, jotka ponnistelivat viikkoja ja kuukausia tuloksiin päästäkseen!
On suhtauduttava kriittisesti siihenkin sää voi kyllä parantua että neuvoston enemmistöpäätösasiassa ei ilmeisesti juuri edistytty. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, toivon, että niin tapahtuu lähiviikkoina. Mittaamme hallitustenvälisen konferenssin menestystä pääasiassa yhden asian perusteella, ja se on se, että enemmistöpäätöksestä tehdään neuvoston pääasiallinen päätöksentekomenetelmä ja että Euroopan parlamentti toimii kaikissa sillä tavalla päätettävissä kysymyksissä tasavertaisena lainsäätäjänä.
Arvoisa komission jäsen Barnier, pyydän teitä keskustelemaan puheenjohtaja Prodin kanssa, jonka pitää tänään ymmärrämme sen täysin olla Kiinassa, sillä meistä on hämmentävää, että komission jäsen Verheugen antaa nyt jo toisen kerran hämmentäviä lausuntoja herättäen vaikutelman, että enemmistöpäätös ei olisi ratkaiseva asia Euroopan unionin laajentumisen kannalta! PPE-DE-ryhmä haluaa Euroopan unionin laajentumista, mutta unionin pitää myös olla laajentumiskykyinen, ja sen vuoksi enemmistöpäätöksestä on tehtävä neuvoston pääasiallinen päätöksentekomenetelmä!
Nyt suurten ja pienten maiden väliseen suhteeseen. Olen huolissani siitä, että jotkin suuret maat arvostelevat pieniä maita sanoen: "Jos pidätte kiinni siitä vaatimuksesta, että Euroopan unionin jokaisella jäsenvaltiolla on oltava edustaja komissiossa, te, pienet maat, estätte Euroopan unionin laajentumisen." Se on julkeaa ajattelua! Euroopan unionin pienet maat eivät ole suurten maiden käskyläisiä!
Kuulemme erittäin usein, että jotkin maat moittivat syystä Euroopan komission tehokkuutta ja toimintakykyä; kuitenkin juuri nuo maat puolustavat uusia sihteeristöjä, ja silloin on kysyttävä itseltään, puhutaanko Euroopan komission tehokkuuden lisäämisestä todella tosissaan? Jos Saksan liittokansleri sanon tämän polemisoimatta, sillä kyse on nyt Euroopan ytimestä sanoo, että komissiossa on noudatettava rotaatiojärjestelmää ja että olisi ajateltavissa, että Saksan liittotasavaltakaan ei olisi edustettuna komissiossa, se kuulostaa aluksi suurpiirteiseltä, mutta se on vaarallista kehitystä, sillä komissio tarvitsee kaikkien maiden tukea, suurten ja pienten, ja sen vuoksi suurin jäsenvaltio ei voi jäädä ilman edustusta komissiossa, vaan kaikilla jäsenvaltioilla pitäisi olla sananvaltaa Euroopan komissiossa!
Arvoisa komission jäsen Barnier, me olemme teidän puolellanne! Tehän esiinnyttekin erittäin vaikuttavasti henkilökohtaisen poliittisen taustanne ansiosta; te kannatatte yhteisöllistä Eurooppaa. Jos yhteistyötä lisätään, mihin pyrimme ja mitä pidämme oikeana, me Euroopan kansanpuolueen ryhmänä ja Euroopan demokraatteina ja koko ryhmä on yhtä mieltä tästä vastustamme kaikkia houkutuksia tehdä niin yhteisön ulkopuolella! Me haluamme, että komissio osallistuu tiiviimpään yhteistyöhön, ja kaikkia tiiviimpään yhteistyöhön liittyviä kysymyksiä on käsiteltävä täällä Euroopan parlamentissa, ja niistä on keskusteltava ja päätettävä täällä. Siinä mielessä parlamentti on Euroopan asianajaja.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Moscovici, ainakin saksankielisessä käännöksessä sanotaan, että teidän mukaanne yhteisessä kauppapolitiikassa ja tämä on esimerkki äskeisestä asiasta tarvittaisiin erityismenettelyä, erityismenettelyyn johtavaa tulosta. Me emme halua erityismenettelyjä yhteiseen kauppapolitiikkaan, sillä se on yhteisöpolitiikan tärkeimpiä alueita, yhteisen kauppapolitiikan kaikkine aspekteineen, ja pyydän puheenjohtajavaltio Ranskaa vakiinnuttamaan yhteisen kauppapolitiikan yhteisöpolitiikan tärkeäksi osaksi, yhteisöpolitiikan ratkaisevaksi osaksi!
Nizzaan on vielä jonkin verran aikaa. Toivotan teille menestystä jäljellä olevina viikkoina. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Moscovici, on kuitenkin huono merkki, että Ranskan pääministeri puhuu kuten viime torstaina kuten viime torstaina 45 minuuttia Ranskan televisiossa, , kuvaten politiikkaansa muttei mainitse kertaakaan, ei yhtä ainutta kertaa, sanaa Eurooppa. Se on masentavaa, kun kyse on pääministeristä, mutta sitä on mahdoton hyväksyä, kun kyse on sen valtion pääministeristä, joka on parhaillaan neuvoston puheenjohtajavaltio!
Sallikaa minun sanoa lopuksi: arvoisa neuvoston puheenjohtaja, toivotamme teille menestystä! Toivotamme sitä todella, koska kyse on yhteisestä Euroopastamme, älkäämmekä kehittäkö tätä Eurooppaa teknokraattisesti vaan muistakaamme myös, että Eurooppa on meille tärkeä. Siksi Nizzassa ei päätetä vain teknisestä menettelytavasta, vaan kyse on Euroopan unionin toimintakyvyn säilyttämisestä ja Keski- ja Itä-Eurooppaan laajentumisesta aiheutuvan muodostaman suuren seikkailun aloittamisesta, jotta ensimmäiset Euroopan keskellä olevista maista voivat toivottavasti osallistua vuonna 2004 pidettäviin seuraaviin Euroopan parlamentin vaaleihin!
(Suosionosoituksia)

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, totuuden aika on koittanut. Meidän on tehtävä päätöksiä Nizzassa, jotta laajentuminen, joka on meille ensisijainen asia, ei vaarantuisi.
Neuvoston puheenjohtaja puhui Nizzan hengestä. Emme saa tukahduttaa kuoliaaksi Nizzan henkeä, ja niinpä eräs ensisijainen asia on keskeinen 50:n jäljellä olevan päivän aikana: neuvottelujen nostaminen poliittiselle tasolle. Olisi parempi, että tämä tehtäisiin julkisesti, kuten valmistelukunnan työ, mutta missään tapauksessa ei voida muodostaa uudelleen hallitustenvälistä konferenssia, joka on junnannut paikoillaan yhdeksän kuukautta.
Parlamentilla ei juuri ole vaatimuksia neuvoston puheenjohtajan antamasta julkilausumasta. Tällä kertaa voimme olla kilttejä. On kuitenkin yksi perusluonteinen kysymys, johon pyytäisin neuvoston puheenjohtajalta selvennystä. Komission jäsen puhui määräenemmistöstä ja yhteispäätöksestä. Neuvoston puheenjohtaja ei puhunut niistä. Mielestämme niiden suhde on automaattinen: kaikesta, mistä äänestetään neuvostossa määräenemmistöllä, on välittömästi päätettävä yhteispäätöksellä parlamentin kanssa. Olisin neuvoston puheenjohtajalle kiitollinen, jos hän voisi selventää tätä seikkaa.
Toiseksi pyytäisin häntä myös selvittämään parlamentille, keskustellaanko hallitustenvälisessä konferenssissa parhaillaan parlamentin paikkajaosta. Nimittäin arvostelemme täällä suu vaahdossa neuvostoa - ja siitä löytyy toisinaan paljonkin arvosteltavaa - mutta emme saa kieltää omaa vastuutamme. Olen jo moittinut julkisesti tässä täysistunnossa sitä, ettemme kykene sopimaan sellaisestakaan asiasta kuin parlamentin 700 paikan jakamisesta laajentumisen myötä. Voimme mielestäni näyttää esimerkkiä myös jakamalla paikat suurten ja pienten välillä, kuten aiemmin teimme. Olen sitä mieltä, ettemme täytä velvollisuuttamme, ellemme kykene ratkaisemaan tätä ongelmaa. Osoitan sanani erityisesti niille ryhmille, alkaen PPE-ryhmästä, jotka jarruttavat tätä päätöstä parlamentissa.
Seuraavana asiana on perusoikeuskirja. Jos me kaikki kerran olemme samaa mieltä siitä, että perusoikeuskirja on erittäin tärkeä asiakirja, että me kaikki allekirjoitamme sen ja että se on lisäksi osoitus yhteisestä identiteetistä, en voi käsittää, mitä oikein teemme perusoikeuskirjalla. Aiommeko säilyttää sitä jääkaapissa? Aiommeko jättää sen parempien aikojen varalle? Mielestäni sen täytyy olla tulevan perustuslain kansilehti, mutta tässä vaiheessa voimme kylläkin - ja se on täysin mahdollista Nizzassa - sisällyttää perusoikeuskirjan perustamissopimukseen erittäin perusluonteisen yhdyssiteen kautta: Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan 2 kohdan kautta. Pyytäisin komissiota ja neuvostoa ottamaan kantaa tähän asiaan. Se on erittäin tärkeä asia unionin nykyisille ja tuleville jäsenvaltioille.
Tältä osin haluaisin osoittaa sanani myös Euroopan kansanpuolueen kollegoilleni - ja kehotan jäsen Poetteringia kuuntelemaan minua - sillä meidän pitää puolustaa parlamentin ulkopuolellakin sitä, mitä puolustamme parlamentissa. Ei voida missään nimessä hyväksyä sitä, että jäsen Berlusconin puolue äänesti Italian edustajainhuoneessa perusoikeuskirjaa vastaan ja että eräs tämän parlamentin jäsen puhui perusoikeuskirjasta esi- tai jälkifasistiseen ja halpamaiseen sävyyn. Meidän on oltava johdonmukaisia ja puolustettava perusoikeuskirjaa täällä ja kotonamme. Kyse on nimittäin kaikille kuuluvista perusarvoista.
Tältä osin pyytäisin myös selkeää kantaa tekemäämme ehdotukseen, joka on mielestämme poliittisesti järkevä.
Arvoisa puhemies, tekisin lopuksi kaksi huomautusta keskeisistä ulkopoliittisista kysymyksistä. Yhtäältä presidentti Kostunican valinta oli historiallinen tapahtuma. On tärkeää, että edistämme Balkanin alueen vakautta, emme sen epävakautta. Tältä osin olen sitä mieltä, että meidän täytyy kohdella kaikkia saman mittapuun mukaan. Emme voi pyytää Kroatiaa tekemään yhteistyötä kansainvälisen tuomioistuimen kanssa ja olla pyytämättä sitä Jugoslavian liittotasavallalta. Meidän on löydettävä varoja - ja neuvostolla on vastuu tässä - voidaksemme vahvistaa arvoihin perustuvaa yhteisöämme ja harjoittaaksemme tasapainoista ja vakauttavaa politiikkaa Balkanin alueella.
Lähi-idän osalta on selvää, että yksi tilanteen syistä - ei ainoa, koska asia on paljon tätä monimutkaisempi - on se, että Euroopan unionilta evättiin aiemmin mahdollisuus toimia välittäjänä. Meidän on oltava tyytyväisiä edistysaskeleeseen, vaikka se otettiinkin tilanteessa, jossa vastuu oli jaettava. Olen sitä mieltä, että meidän täytyy noudattaa sitoumustamme tässä erittäin dramaattisessa tilanteessa.

Duff
Arvoisa puhemies, ensiksi kiitän Eurooppa-neuvostoa perusoikeuskirjaluonnoksen hyväksymisestä lopulliseksi versioksi.
Sen perusteella, mitä me tiedämme siitä, mitä pääministerit ja presidentit saivat Biarritzissa aikaan hankalimmissa perustamissopimuksen tarkistamista koskevissa kysymyksissä, perusoikeuskirjasta tulee todennäköisesti Nizzan suurin voitto. Miksi siis puheenjohtajavaltio Ranska yrittää tukahduttaa kysymyksen perusoikeuskirjan sisällyttämisestä perustamissopimukseen?
Presidentti Chirac yllätti, kuten hänelle on tyypillistä, sanomalla lehdistötiedotteessaan, että perusoikeuskirjan oikeusperusta ratkaistaan Ruotsin puheenjohtajakauden aikana. Mitä se tarkoittaa? Mitä ihmettä sellaista Ruotsin otaksutaan pystyvän saamaan aikaan, mihin Ranska ei pysty? Nizzan Eurooppa-neuvoston tehtävänä on päättää, sisällytetäänkö perusoikeuskirja perustamissopimukseen. Juuri tähän hallitustenvälinen konferenssi on tarkoitettu. Kehottaisin puheenjohtajavaltio Ranskaa tarkistamaan nopeasti kantansa tähän keskeiseen kysymykseen.

Maes
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, unionin laajentuminen on keino parantaa Euroopan vakautta ja turvallisuutta sekä edistää suvaitsevaisuutta ja demokratiaa.
Unionin toimielinten uudistaminen on kuitenkin yhtä lailla tarpeellista, jotta unionin oma vakaus ei kärsisi toisaalta päättämättömyydestä ja toisaalta kansalaisten välinpitämättömyydestä ja haluttomuudesta. Tämä edellyttää sitä, että enemmistöpäätöksestä tulee neuvostossa sääntö samoin kuin parlamentin kanssa yhteispäätösmenettelystä esimerkiksi maatalousasioissa. Julistus perusoikeuksista on myönteinen asia, mutta sitä pitää parantaa, jotta se vastaisi paremmin kansalaisten odotuksia, ja siitä pitää tulla osa Euroopan perustuslaillista prosessia. Se pitää sisällyttää perustamissopimukseen. Uskottavan ja demokraattisen Euroopan rakentaminen vaatii suurempaa osallistumista kansalaisilta, alueilta, sekä pieniltä että suurilta jäsenvaltioilta, suurempaa päättäväisyyttä komissiolta ja parlamentin roolin vahvistamista, mutta ennen kaikkea neuvoston halukkuutta esiintyä unionina, ja sitä emme tehneet esimerkiksi Lähi-idässä.
Kuolemantapaukset varsinkin palestiinalaisten puolella huutavat rauhaa, ja Oslon hengen elvyttämiseksi meidän on palattava asian ytimeen. Israelilla on oikeus rauhaan ja turvallisuuteen, mutta palestiinalaisilla, joiden piti luovuttaa sitä varten suuri osa maastaan, on oikeus omaan valtioon, kuten YK:n päätöslauselmissa 242 ja 338 vahvistettiin.
Kostunican valinta valaa epäilemättä toivoa kaikkiin demokraatteihin, mutta samanaikaisesti tulevaan vakauteen liittyvät kysymykset nousevat pakottavina esiin Kosovossa sekä Bosniassa ja Hertsegovinassa, sillä Balkanin rauha on hauras, ja meidän pitää olla valmiina tarvittavin välinein voidaksemme turvata jo tästä eteenpäin jälleenrakentamisen ja tulevan vakauden noudattaen kansanvaltaista menettelyä.

Ainardi
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, vaikkakin kehitystä on tapahtunut tiiviimmän yhteistyön ja määräenemmistöäänestysten laajentamisen alalla, erimielisyys on yhä suurta komission kokoonpanon osalta ja neuvostossa äänten painottamista, mitä tekin tähdensitte. On totta, että näkemyserot ovat merkittäviä suurten ja pienten maiden välillä, sillä viimeksi mainitut pelkäävät vahvimpien maiden saneluratkaisua, ja tämä on tosiasia.
Puhuakseni sitten Biarritzin hengestä sanoisin, että mielestäni Biarritzin kokous oikeastaan heijasteli unionin kohtaamien haasteiden monimutkaisuutta. Mielestäni tämä huippukokous kertoo muiden kokousten jälkeen ja kokouksen epävirallisesta luonteesta huolimatta ristiriidoista sosiaalisten pyrkimysten ja kansalaisten vaatimusten välillä sekä ristiriidoista kansojen odotusten ja unionia jatkuvasti hallitsevan liberalistisen logiikan välillä. On kiireellisesti jatkettava sellaisen laajentumiskäsityksen työstämistä, joka toimisi yhdistäjänä eikä jakajana ja joka liittäisi hakijavaltiot hallitustenvälisen konferenssin työskentelyyn niin, että laajentumisen sosiaalinen puoli saisi selvästi enemmän huomiota osakseen.
Tästä syystä vakuutan jälleen, että ryhmäni on sitoutunut edistämään sellaista uudistusta, jolla taataan toimielinten tasapaino unionissa ja jäsenvaltioiden kesken niin, että vältetään pienten maiden syrjäytyminen. Kannatamme myös sellaista uudistusta, jolla kehitetään avoimuutta ja demokratiaa niin, että vihdoinkin kansalaisten on mahdollista osallistua unionin politiikkojen laadintaan.
Biarritzissa käsiteltiin myös yksimielisesti hyväksyttyä perusoikeuskirjaa. On totta, että tavoitteet olivat korkealla ja menetelmä oli uusi! Ensimmäisen kerran tämäntyyppisessä tekstissä kansalaisoikeudet, poliittiset ja sosiaaliset oikeudet olivat yhtäläisesti mukana sen lisäksi, että samalla haluttiin lujittaa inhimillisiä arvoja painottavaa yhteisöä. En ole puheenjohtajavaltion tavoin yhtä tyytyväinen. Voin vain pahoitella sitä, ettei perusoikeuskirjan sisältö vastaa erityisesti sosiaalisiin seikkoihin liittyviä vaatimuksia ja odotuksia. Ilmaisin myös ryhmäni ja useiden kansalaisjärjestöjen toiveen siitä, että perusoikeuskirjaa kehitettäisiin ja sen parantamista jatkettaisiin, jotta turvattaisiin erityisesti suoja ja paremmat oikeudet unionin kansalaisille, palkansaajille, kolmansien maiden kansalaisille ja syrjäytyneille. Neuvosto voisi vastata toden teolla Euroopan kansalaisten odotuksiin käynnistämällä laajan kansojen ja kansallisten parlamenttien kuulemisen, jonka myötä olisi mahdollista saada aikaan todellisia tarpeita vastaava peruskirja.
Lopuksi kansainvälisistä kysymyksistä: haluaisin muiden tavoin ilmaista tyytyväisyyteni Serbian demokratisoitumisesta. On varsin tärkeää avoimessa prosessissa, että unioni edistää omalta osaltaan jälleenrakentamista, vakautta ja ihmisoikeuksien parantamista kaikissa entisen Jugoslavian maissa.
Lähi-idästä puheen ollen ja Sharm el Sheikhin jälkeen kaikki näyttää viittaavan siihen, että rauhanprosessin ehtona on eräiden sitoumusten kunnioittaminen, joista voisin ensin mainita, että YK:n päätöslauselmia sovelletaan täydellisesti ja täysimääräisesti, Israel lopettaa siirtokuntien perustamisen miehitetyille alueille, häädetyillä palestiinalaisilla on oikeus palata omille mailleen ja tunnustetaan Palestiinan valtio, jonka pääkaupunki on Itä-Jerusalem.
Minäkin toivon, että Nizzan huippukokous olisi menestys, ja iloitsen siitä, että Euroopan kansat ja useat järjestöt, olivatpa ne sitten kansalaisjärjestöjä tai ammattiliittoja, kantavat kortensa kekoon Nizzan hyväksi.

Dupuis
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, en voi yhtyä komission jäsen Barnierin optimismiin siinä, että Nizzassa voitaisiin säilyttää yhteisöjärjestelmä. Mielestäni näyttää siltä, että menemme päinvastaiseen suuntaan. Meillä oli toinen pilari ja kolmas pilari, ja nyt olemme rakentamassa neljättä, puolustusta koskevaa pilaria ja tosiasiassa viides, talous- ja rahaliittoa koskeva pilari on olemassa.
Toisaalta toimielintemme välistä kokonaisvaltaista tasapainoa tuhotaan pikkuhiljaa. Meillä on entistä heikompi komissio, ja sen sijaan, että parlamentti huolehtisi peruskysymyksistä, se pyöritteleekin perusoikeuskirjan tapaisia hieman surrealistisia aiheita, joilla ei ole mitään oikeusperustaa ja joiden soveltamisesta huolehtiminen ei kuulu millekään toimielimelle, vaikka 15 jäsenvaltiossa meillä on kaikilla perusoikeuksia koskevia peruskirjoja.
Samalla kun parlamenttimme pyörittelee perustuslaillistamista, toistaisin vielä, että todellinen ongelma koskee kokonaisvaltaista tasapainoa komissiossa. Jäsen Poettering, en ole samaa mieltä kanssanne. Ongelma on siinä, että komissiosta ei saa tehdä toista neuvostoa ja että kullekin jäsenvaltiolle olisi samalla taattava oikeus olla mukana komissiossa. Ongelma on myös siinä, kuinka komissiosta tehdään todella ylikansallinen Euroopan unionin elin.
Tietenkään nämä muutokset eivät saa tapahtua pienten valtioiden kustannuksella, kuten on syytä epäillä, kun seurataan eräiden suurten valtioiden liikkeitä niiden spekuloidessa äänien painottamistaulukoilla ja komission kokoonpanolla sekä niiden ottaessa peliin komission uudelleenkokoamisen, millä pyritään hankkimaan vähän lisää liikkumavaraa uudelleen painotuksen osalta. Todellinen haaste on siinä, että vaalien avulla annettaisiin komissiolle todellinen legitiimiys luomalla suora suhde kansalaisiin. Se, että komission puheenjohtaja valittaisiin yleisillä, välittömillä vaaleilla ja mikä ettei myös ulkoasioista vastaava varapuheenjohtaja valittaisiin samoin, jotta hänet lopultakin irrotettaisiin tästä toisesta pilarista, on ainoa keino antaa voimaa komissiolle. Kyseessä on ainut keino palauttaa todellinen tasapaino Euroopan unionimme eri toimielinten välille.
Kuitenkaan emme puhu tästä. Käytämme kysymystä perusoikeuskirjasta kansallisissa väittelyissämme, mutta emme katso, että Euroopan tulevaisuus riippuisi siitä, pystyykö komissio edustamaan kaikkia kansalaisia - eikä enää jäsenvaltioita - ja siitä että komissiota ei muutettaisi kuten tällä hetkellä kaavaillaan toiseksi neuvostoksi, jossa kaikenlainen kaupankäynti on mahdollista ja jossa todellista Euroopan yhteistä tahtoa ei pysty syntymään.
On siis kehotettava kaikkia palaamaan unionimme alkulähteille, on siis oltava yhtä rohkeita kuin herrat Giscard d'Estaing ja Schmitt olivat päättäessään Euroopan parlamentin valitsemisesta yleisillä, välittömillä vaaleilla vuosina 1976 ja 1979 ja on päätettävä, että vuonna 2009 meillä lopultakin komission puheenjohtaja on samalla Euroopan unionin puheenjohtaja.

Bonde
Arvoisa puhemies, Biarritzin huippukokous merkitsi läpimurtoa tiiviimmän yhteistyön kannalta. Ratkaisevinta on, että yhdentymistä voimakkaimmin kannattava eliitti voi tehdä päätöksiä ilman kansan tukea. Enää ei tarvitse ottaa huomioon niitä valtioita, joissa riippumattomuudesta luopuminen vaatii kansanäänestystä. Jatkossa ehdotukset voidaan kuitenkin hyväksyä, vaikka ne olisikin hylätty kansanäänestyksellä. Vastustavalle kannalle asettuvat valtiot painostetaan ennemmin tai myöhemmin muuttamaan kantansa. Malli on tuttu oikeuspoliittisesta yhteistyöstä. Pioneerivaltiot toteuttavat ensin Schengenin yhteistyön, ja sen jälkeen lainsäädäntö ulotetaan koskemaan kaikkia valtioita. Kaikkein vastahakoisimmat valtiot saavat erikoistarjouksen. Ne voivat saada lainsäädännön toimitettuna faksilla, mutta ne eivät pysty mitenkään vaikuttamaan sen sisältöön, eivätkä ne voi välttyä täytäntöönpanemasta lainsäädäntöä riippumatta siitä, kuinka monet vastustavat asiaa kansanäänestyksessä.
Kaikkien valtioiden eliitit yhdistyvät myös omia valitsijoitaan vastaan. Niillä, jotka jäävät tiiviimmän yhteistyön ulkopuolelle, on todellisuudessa samat vapaudet kuin niillä, jotka matkustavat auton takapenkillä. Tiiviimpi yhteistyö on kuin ankeriasmerta. Paluuta ei ole, edessä on vain lisää yhdentymistä, lisää keskusjohtoisuutta, lisää Brysseliä, mutta ei siihen kuuluvaa demokratiaa. EDD-ryhmä haluaa vapaamman ja joustavamman Euroopan, jossa ei painosteta osallistumaan kaikkeen ja jossa yhdensuuntaistamisen sijasta vallitsee demokratia. Haluamme demokratioiden ja monimuotoisuuden Euroopan.

Hager
Arvoisa puhemies, muistan vielä hyvin niiden kollegojen säälivän hymyn, jotka halusivat hallitustenväliselle konferenssille kunnianhimoisen esityslistan, kun vastasin heille jo helmikuussa, että voisimme olla tyytyväisiä, jos kuuluisat Amsterdamissa ratkaisematta jääneet kysymykset voitaisiin ratkaista. Mihin olemme päässeet nyt, kahdeksan kuukautta sen jälkeen ja Biarritzin jälkeen? Niitä toiveita lukuun ottamatta, jotka liittyvät määräenemmistöpäätösten lisäämiseen, emme ole todellisuudessa juuri edistyneet. Uusi sopimus on nyt yhtä kaukana kuin kahdeksan kuukautta sitten. Amsterdamissa ratkaisematta jääneet kysymykset ovat osoittautuneet nimittäin melko kovaksi pähkinäksi. Mielestäni niissä ei ole näkyvissä sopua.
Mikäli ydinkysymyksissä ei päästä ratkaisuun, pitemmälle edistyneitäkään aiheita - esimerkiksi Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen uudistamiseksi - ei voida sisällyttää uuteen sopimukseen. Ranskalaisten julkituoma kaavamainen ajattelu, jonka mukaan mieluummin ollaan ilman sopimusta kuin laaditaan huono sopimus, ei myöskään ole omiaan lisäämään luottamusta Nizzan kunnianhimoisen tavoitteen saavutettavuuteen.

Moscovici
Arvoisa puhemies, haluaisin osallistua tähän keskusteluun kommentoidakseni joitakin puheenvuoroja, enkä niinkään vastatakseni niihin. Minulla ei ole käytännöllisesti katsoen mitään lisättävää siihen, mitä komission jäsen Barnier sanoi, ellen ehkä mainitse hienoista meteorologista näkemyseroa. Sään puolesta Biarritzissa oli kyllä tuona viikonloppuna lähinnä huono ilma. Olen vakiovieras baskirannikolla, ja rehellisesti sanottuna olin pettynyt muiden puolesta. Olisimme voineet toivoa hieman kauniimpaa säätä, mutta mielestäni ilmapiiri Eurooppa-neuvostossa, jossa olin mukana loppuun asti, oli hieman parempikin kuin komission jäsen antoi ymmärtää. Haluaisin tässä mielessä erityisesti vastata siihen, mitä jäsen Poettering sanoi kuilusta pienten ja suurten maiden välillä.
On totta, että huomasimme joutuneemme tilanteeseen, jossa ministerineuvotteluissa ilmeni vahvoja näkemyseroja. Puheenjohtajavaltion pyrkimyksenä oli päinvastoin edistää, että tätä keskustelua voitaisiin käydä avoimesti ja siten, että sen myötä voitaisiin päästä eteenpäin ilman, että ajaudutaan täysin samanlaiseen kahtiajakoon, jollainen minulle kerrottiin syntyneen valtioiden ja hallitusten päämiesten illallisen yhteydessä käydystä kaikkein ratkaisevimmasta keskustelusta, jossa nimenomaan oli mahdollista ottaa asiat esiin, jotta niitä voitaisiin sen jälkeen yrittää selvittää.
Arvoisa puhemies, voitte olla joka tapauksessa varma siitä, että neuvoston puheenjohtajavaltio toivoo kovasti pääsevänsä kaikille sopivaan kompromissiin. Tässä mielessä Ranskan tasavallan presidentti sekä Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja ja Ranskan pääministeri pyysivät minua vierailemaan ennen tasavallan presidenttiä niissä 10 jäsenvaltiossa, jotka tällä hetkellä vaativat vain yhtä komission jäsenen paikkaa. Aloitin työskentelyn eilen illalla lähtemällä tapaamaan Belgian pääministeriä ja uskoisin sitä paitsi Biarritzin hengen vaikuttavan häneenkin. Halu kuroa pienten ja suurten maiden välinen kuilu umpeen on osa Biarritzin henkeä.
Tässä mielessä en yhdy PPE-ryhmän puheenjohtajan ajatuksiin periaatteesta "yksi komission jäsen jäsenvaltiota kohden". Olen kuullut Saksan liittokanslerille esittämänne arvostelun. En halua teitä enempää puuttua Saksan sisäisiin asioihin, mutta mielestäni tämä kanta on täysin johdonmukainen, ja lisäksi se on komission toiveiden suuntainen, jos en ole vallan väärässä. Lujan ja tehokkaan komission legitiimiyttä lisää vielä se, että se edustaa yhteisön yleistä etua, eikä se, että hallitustenväliset menettelyt otetaan väkisin mukaan sen omimpaan toimintaan. Ehdotamme rotaatiojärjestelmää juuri osoittaaksemme, ettei ole kyse pienten ja suurten maiden asettamisesta vastakkain, vaan siitä, että supistetussa komissiossa ne, joita kutsutaan asiattomasti "suuriksi" ja ne, joita kutsutaan yhtä lailla asiattomasti "pieniksi", ovat aivan tasa-arvoisesti edustettuina. On selvää, että tämä on Ranskan valtuuskunnan kanta ja tämä on ratkaisuna selvästi muita parempi.
Jo eilen Brysselissä ollessani olin havaitsevinani, että eräs ajatus on hahmottumassa, eli periaate yhdestä komission jäsenestä jäsenvaltiota kohden, tietenkin Nizzaa ajatellen. Ehkäpä voisimme kuitenkin myöhemmin asettaa ylärajan komission kokoon osalta. Olen siis sitä mieltä, että meidän on poistettava tällaiset epäselvyydet ja että meidän on toimittava niin, että varmistamme toden teolla komission pysymisen edelleen vahvana toimielimenä. Kuten Michel Barnier totesi varsin osuvasti, jos komissio on liian suuri ja jos se edustaa ainoastaan jäsenvaltioita, se menettää osan uskottavuudestaan ja legitiimiydestään. Olen samaa mieltä komission jäsenen kanssa. On kyse juuri yhteisökehyksen vahvistamisesta. Tästä syystä palaan vielä asiaan ja komission puheenjohtaja Prodille edellisen tapaamisemme yhteydessä antamani vastauksen kanssa samassa hengessä sanoisin, että on kyse jokaisen toimielimen - tietenkin komission, varmasti Euroopan parlamentin ja myös neuvoston - korostamisesta. Juuri tällainen tasapaino meidän on onnistuttava löytämään.
Lisäksi haluaisin vahvistaa puheenjohtaja Poetteringin uskoa Ranskan pääministerin toimiin. Biarritzin kokouksen jälkeisenä päivänä, ja jotkut täällä läsnä olevista voivat todistaa sen, pääministeri saapui itse mitä ei aina tapahdu perustuslakiasioita käsittelevän yhteistyöelimen, Cosacin, kokoukseen, jossa hän puhui pitkään. Tämä yhteistyöelin on parlamenttiin kuuluva elin, jossa on mukana kansallisten parlamenttien, Euroopan parlamentin ja ehdokasvaltioiden parlamenttien jäseniä. Lisäksi Ranskan parlamentti järjesti ajankohtaisille asioille omistetun kyselytunnin, joka televisioitiin parhaaseen katseluaikaan ja jossa käsiteltiin erityisesti unioniin liittyviä asioita ja siten Biarritzin Eurooppa-neuvoston tuloksia, ja lähetyksen aikana pääministerillä oli mahdollisuus puhua pitkään ajatuksistaan. Tehän tiedätte, miten tiedotusvälineet toimivat: kun puhutaan maanantaisin tai tiistaisin, haastattelua ei välttämättä pidetäkään torstaisin, ja niinpä voitte olla varmoja, että Ranskan pääministeri on määrätietoinen tässä puheenjohtajavaltiolle kuuluvassa tehtävässä.
Puuttuisin vain muutamalla sanalla ulkoiseen kauppapolitiikkaan, sillä se on varsin vakavasti otettava aihe. Ranskan kannanotot tunnetaan, mutta myös joidenkin muiden jäsenvaltioiden kannat, joiden mukaan heti, kun ollaan tekemisissä palvelujen kanssa, varsinkin kulttuurin ja vielä suuremmasta syystä audiovisuaalisten asioiden alalla, ilmenee identiteetistä kysymyksiä enkä puhu poikkeuksesta, vaan identiteetistä jotka edellyttävät jossain mielessä varovaisuutta.
Jäsen Barón Crespo esitti useita kysymyksiä, jotka koskivat ensinnäkin määräenemmistöäänestysten ja yhteispäätösmenettelyn välistä suhdetta. Haluaisin sanoa Euroopan parlamentille, sillä tiedän, että tämä aihe on ymmärrettävistä syistä parlamentille varsin tärkeä, että tietenkin menin heti asian ytimeen, sillä on otettava huomioon rajattu puheaikani tässä asiassa ei ole mitään ongelmallista. Sitä paitsi olin tehnyt kutakuinkin selväksi Biarritzia edeltäneessä keskustelussamme, että puheenjohtajavaltion mielestä määräenemmistöä ja yhteispäätösmenettelyä laajennetaan samanaikaisesti. Tällä hetkellä tämä asia ei kuulu ja mielestäni istuntosalin joka kolkassa voidaan iloita siitä hallitustenvälisessä konferenssissa vaikeina pidettävien kohtien joukkoon.
Haluaisin myös kommentoida kysymystä Euroopan parlamentin jäsenten määrästä. Kysymys ratkaistiin osittain Amsterdamissa perustamissopimuksen 189 artiklan nojalla, jossa Euroopan parlamentin jäsenten enimmäismääräksi asetettiin 700 jäsentä. Olemme alkaneet vaihtaa asiassa ajatuksia, mistä on seurannut, että kaikki jäsenvaltiot toivovat, että tästä enimmäismäärästä pidetään kiinni laajentumisen jälkeenkin. Yksi kysymys on hankala ratkaista, eli se, miten nämä rajalliset paikat jaetaan. Toteaisin, että jotkin valtuuskunnat, eli Saksan, Britannian, Ranskan ja Italian valtuuskunnat, mutta myös Alankomaiden valtuuskunta, toivovat suhteellista vähentämistä ja muut suoraviivaista vähentämistä. Saamme nähdä, että aihe on hankala. Haluaisin vain pahoitella sitä, että Euroopan parlamentti luopui aikeistaan laatia asiasta mietintö. Siitähän olisi pitänyt tänään esittää suullinen kysymys. Mielestäni tämä olisi todella auttanut jäsenvaltioita ja varsinkin neuvostoa muodostamaan asiasta käsityksen, sillä kenellä muulla kuin Euroopan parlamentin jäsenillä voisi olla selvä käsitys tästä kysymyksestä. Ehkä ei ole liian myöhäistä laatia mietintöä.
Haluaisin lopettaa kommentoimalla niitä kysymyksiä, jotka käytännössä kaikki puhujat esittivät perusoikeuskirjan velvoittavasta luonteesta, ja tässä asiassa haluaisin, että minut ymmärrettäisiin mahdollisimman yksiselitteisesti.
Ensinnäkin me Eurooppa-neuvoston osanottajat olemme kaikki tyytyväisiä perusoikeuskirjaan sekä menetelmän että sisällön puolesta. Toistaisin varsin lyhyesti, että valmistelukunta oli menetelmänä innovatiivinen ja sen avulla oli mahdollista yhdistää useita eri oikeuksia, eli kansallisten parlamenttien, Euroopan parlamentin, komission ja hallitusten legitiimit oikeudet, ja siten kyse lienee sellaisesta asiasta, josta kannattaa ottaa tulevaisuudessa mallia muiden kysymysten yhteydessä. Lisäksi perusoikeuskirjan sisällöstä puhuttaessa sitä voidaan todellakin arvioida eri tavoin: tulos tyydyttää yhdeltä osin yhtä tahoa ja toiselta osin toista tahoa, eli kyseessä on kompromissi. Mielestäni tämä kompromissi on pikemminkin dynaaminen, edistyksellinen ja progressiivinen. Tämä teksti jää elämään, sillä se on selkeä, sillä se on luettava. Tämä on Euroopan unionin teksteistä ensimmäinen, johon kansalaiset voivat tutustua ilman, että sen sisältö tuntuisi heistä vieraalta. Kyseessä on arvokas asia, kuten kaikki Eurooppa-neuvoston osanottajat ovat tähdentäneet.
Tietenkin jäljelle jää kysymys oikeudellisesta sisällöstä. En aio salata teiltä sitä, että olemme sellaisessa prosessissa, joka on meille tuttu, eli prosessissa, jossa kukin kolmesta toimielimestä antaa julistuksen. Nyt on pakko todeta, että Eurooppa-neuvostossa on joitakin valtuuskuntia sanoisin jopa, että niitä on varsin paljon jotka vastustavat peruskirjan tekemistä sitovaksi eli sen sisällyttämistä perussopimuksiin Nizzassa. Kuinka voitaisiin tässä tilanteessa kuvitella, että asiassa edistyttäisiin?
Yritämme pyrkiä siihen, koska se kuuluu rooliimme puheenjohtajavaltiona, mutta en haluaisi uskotella parlamentille, että mahdottomana pidettävää kehitystä voisi tapahtua. Mielestäni kyse ei ole siitä. Mielestäni meidän on tältä osin käytettävä asteittaista lähestymistapaa, eli toimittava niin, että kolme toimielintä julistavat tämän perusoikeuskirjan Nizzassa, ja sen jälkeen pohdimme sen oikeudellista tulevaisuutta, sillä uskon monien täällä läsnä olevien tavoin, että siitä todella tulee tulevan perustuslaillisen sopimuksen johdanto-osa, mutta siinä tapauksessa käsitelkäämme sitä perustuslaillistamisen yhteydessä. Vielä on käsittelemättä yksi proseduuri tai menettely, jolla tarkoitan 6 artiklaan tehtävää viittausta. Minulla oli jo täällä tilaisuus sanoa kannattavani sitä. Eurooppa-neuvostossa tätä aihetta käsiteltiin vähän. Luulen ymmärtäneeni, että yksi valtuuskunta annan teidän arvata, mikä niistä oli haluton hyväksymään asiaa, koska valtuuskunta vastustaa kaikkea perusoikeuskirjan tuomiovaltaisuutta tai sitovuutta.
Lopuksi vastaan jäsen Ainardille, että minusta on varsin hankalaa, jopa melko vaarallista, repiä peruskirjapaketti auki ja käsitellä sen sisältöä uudelleen, sillä en tiedä, mitä uudelleenkäsittelyn seurauksena syntyisi. Minulla on melko varma käsitys siitä, että tällainen merkitsisi paluuta taaksepäin, eikä askelta eteenpäin. Nyt, kun meillä on tämä teksti, hyväksykäämme se sellaisena kuin se on, sen tämänhetkisessä asussa, ensimmäisenä askeleena, joka on seuraavaksi vahvistettava ja jota muiden on laajennettava sekä sisällön että oikeudellisen aseman osalta.

Méndez de Vigo
Arvoisa puhemies, haluaisin neuvoston puheenjohtajan puheenvuoron takia muistuttaa häntä kahdesta asiasta: ensiksikin siitä, että parlamentti ei - tietääkseni - ole kieltäytynyt laatimasta mietintöä parlamentin jäsenten lukumäärästä perussopimuksissa ja että toisin sanoen voimme ehkä ilahduttaa teitä ja antaa teille tuon mietinnön, jota te niin suuresti kaipaatte; toiseksi siitä, että parlamentti ei ole koskaan ollut sitä mieltä, että peruskirjasta tulisi perussopimusten johdanto. Tämä ajatus on noussut täällä esille, mutta se ei ole Euroopan parlamentin kanta. Kun puhumme sen sisällyttämisestä perustamissopimuksiin, emme halua, että siitä tulisi johdanto.
Arvoisa puhemies, olen joka tapauksessa sitä mieltä, että Biarritzissa saatiin aikaan jotakin erittäin myönteistä: perusoikeuskirja hyväksyttiin yksimielisesti. Toinen erittäin myönteinen asia oli, että perusoikeuskirja hyväksyttiin kokonaisuudessaan. Pidän myös mahdollisena - ja puhumme nyt politiikasta - sitä, ettemme laita perusoikeuskirjaa - jäsen Barón Crespon ilmaisua käyttäen - jääkaappiin, vaan että annamme puheenjohtajavaltio Ruotsin tarkastella sen sisällyttämistä perussopimuksiin.
Olen sitä mieltä, että nykyisin harjoittamamme politiikan mukaisesti olisi erittäin tärkeää mainita perusoikeuskirja Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan 2 kohdassa, koska on järjetöntä - enkä halua vajota skitsofreniaan - että Euroopan unioni kieltäytyy antamasta perusoikeuskirjalle oikeusperustaa perustamissopimuksessa, jotta unioni voisi liittyä Euroopan ihmisoikeussopimukseen, mutta samaan aikaan se puhuu samassa kohdassa perusoikeuksien tulkinnasta samaisen Euroopan ihmisoikeussopimuksen pohjalta. Minusta tuntuukin siltä, että on erittäin järkevää mainita perustamissopimuksessa perusoikeuskirja, joka julistetaan Nizzassa.
Tästä syystä uskon, että kun äänestämme huomenna päätöslauselmasta, annamme erittäin selkeät valtuudet edustajillemme Elmar Brokille ja Dimitris Tsatsosille, jotta he voisivat esitellä tällaisen ehdotuksen Nizzassa.

Berès
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, esittäisin kolme huomiota.
Ensimmäinen kuuluu näin: joskus näyttää siltä, että pienten ja suurten valtioiden välinen keskustelu oli Biarritzissa pakkomielteenä. Tietyssä mielessä tämä oli ymmärrettävää. Vihdoinkin olemme esittämässä uudelleen kysymystä toimielinten kokonaisvaltaisesta tasapainosta sekä niiden toiminnasta laajentuneessa Euroopassa. Ne toimielimet, joiden pohjalta tällä hetkellä toimimme, luotiin kolmelle suurelle ja kolmelle pienelle valtiolle. Sen jälkeen tätä tasapainoa ei ole tarkistettu. Euroopan unionin taika onkin juuri siinä, että sen avulla pystytään edistämään pienten ja suurien maiden liittoutumista yhteen molemminpuolisen edun nimissä. Kuitenkin, jos halutaan, että tämä molemminpuolinen etu toimii, jokaisen on löydettävä oma paikkansa.
Jokainenhan tietää, että jos suuri valtio ei koe olevansa edustettuna eikä koe saavansa ääntään kuuluville Euroopan unionin toimielimissä painoarvonsa mukaisesti, se hakeutuu muualle, eikä se ole pienten eikä suurten maiden edun mukaista. Tästä syystä puhutaan niin paljon pienistä ja suurista valtioista. Lisäksi minusta tuntuu, että tämän Euroopan unionin tulevaisuuden ja sen päätösmenettelyjen kannalta ratkaisevan tärkeän kysymyksen osalta Biarritz oli merkityksellinen, ja voimme vain iloita siitä.
Toinen seikka, josta haluaisin puhua, koskee päätöksentekotapaa. Oikeastaan on niin, että Euroopan unioni ei pysty enää hallitsemaan, jos se ei pysty päättämään. Sen hoitaisivat ainoastaan markkinat. Jos siis haluamme, että voimme hallita ja päättää, päätökset on tehtävä määräenemmistön avulla ja niin, että ketään ei syrjitä. Kukaan tässä parlamentissa ei ymmärrä sitä, että tästä seikasta ei päästäisi Nizzassa sopuun. Onko rehellisesti sanottuna niin, että unionin hankkiessa itselleen perusoikeuskirjaa valtioiden ja hallitusten päämiehet kieltäytyisivät päättämästä määräenemmistön pohjalta tällä alalla? Mielestäni tällainen olisi lähinnä naurettavaa. Toivon, että Nizzaan mennessä tässä asiassa edistytään.
Kuitenkin määräenemmistöä koskevan keskustelun rinnalla käydään keskustelua tiiviimmästä yhteistyöstä. Tästä näkökulmasta ei mielestäni riitä, että sanotaan, että yhteisömenetelmä on turvattava. On sanottava kuinka se tapahtuu, ja tiedämme hyvin, että vielä on kysymyksiä ratkaistavana. Meidän on vielä keskusteltava ja jäsenneltävä ajatuksiamme tästä näkökulmasta. Suhtaudumme myönteisesti tiiviimmän yhteistyön parlamentaariseen valvontaan, mutta kuinka se tehdään luomatta kohtuuttoman kahlitsevia ehtoja yhteistyön toteuttamiselle? Tässä muutamia sellaisia kysymyksiä, joihin meidän olisi vielä vastattava.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, lopuksi sanoisin parlamentin jäsenenä, että mielestäni en ole koskaan luopunut toivosta niin kauan kuin toivoa on, ja haluaisin sanoa teille, että ymmärsimme ajatuksenne perusoikeuskirjan sisällyttämisen ajoituksesta. Tästä syystä perustamissopimuksen 6 artiklaan on Nizzassa sisällytettävä viittaus ainakin kolmesta syystä. Jäsen Méndez de Vigo viittasi jo 6 artiklan sisältöön ja siihen ristiriitaan, joka aiheutuisi siitä, että sopimuksessa viitattaisiin ainoastaan Euroopan ihmisoikeussopimukseen. Kuitenkin 11. lokakuuta annetussa komission tiedonannossa sanottiin erittäin perustellusti, että tästä perusoikeuskirjasta vastaavan tuomioistuimen olisi tunnustettava sen sisältö ja ettei se voi toimia välittämättä siitä lainkaan. Näin ollen, jos valtioiden ja hallitusten päämiehet eivät sano mitään Nizzassa, he jättävät tien avoimeksi sille, mitä jotkut kutsuvat tuomioistuimien hallinnoksi.
Lopuksi sanottakoon, että neuvoston puheenjohtajan toteamus, että puheenjohtajavaltio Ruotsi ottaa sen jälkeen selvää siitä, mitä 15 jäsenvaltiota haluavat peruskirjan oikeudellisen luonteen osalta, ei ole minusta kovin järkevä. Kuvitellaanko, että heti Nizzan jälkeen aloitetaan uudelleen keskustelu perustamissopimuksen tekstistä ja 15 kansallista parlamenttia aloittavat uuden vahvistamisprosessin? Mielestäni tällainen ei ole realistista. Nyt olisi siis kiireellisesti annettava unionille tämän perusoikeuskirjan sisältöön liittyvä viittaus. Toivon, että voimme vielä vakuuttaa toiset, edetä ja saada tämän asian läpi Nizzassa.

Van den Bos
Asiat sujuivat hyvin kummallisesti Biarritzissa. Ei tietenkään ole ihmeellistä, että hallitukset olivat eri mieltä keskeisistä kohdista. Nythän on sentään kysymys vallan uusjaosta Euroopassa, mutta juuri tässä vaiheessa hyvin paljon riippuu hyvästä puheenjohtajasta, joka etsii yksimielisyyttä. Ranska esittää ikävä kyllä enemmän itselleen ja suurille maille tärkeitä asioita kuin ehdotuksia, jotka voivat tasoittaa vastakohtia, vaikka neuvoston puheenjohtaja Moscovici yrittääkin nyt vakuuttaa meidät päinvastaisesta. Jos Ranskan puheenjohtajakausi jatkuu tällä tavalla, hallitustenvälinen konferenssi kaatuu Nizzan kovaan rantasoraan.
On erittäin tärkeää, että jokainen jäsenvaltio pysyy edustettuna komissiossa. Hierarkia on tulevaisuudessa välttämätön, kuten yleensäkin hallituksissa. Myös sitten, kun nykyiset ehdokasvaltiot ovat liittyneet unioniin, jokaisen jäsenvaltion pitää voida säilyttää ylempi tai alempi komission jäsen. On hyvin epäilyttävää, että suuret jäsenvaltiot, jotka kannattavat hallitustenvälistä yhteistyötä, puoltavat suppeaa komissiota, johon ne itse eivät joskus tarjoa jäsentä. Tällainen rotaatiojärjestelmä heikentää merkittävästi komission asemaa, ja sitähän me juuri emme halua. On kohtuullista, että suuret jäsenvaltiot haluavat tiettyä äänten uusjakoa neuvostossa, mutta jos suuret maat liioittelevat, niin ne saavat pienet maat ärtymään, ja enemmistöpäätöksen määritelmään kuuluu yhteispäätösmenetelmä, arvoisa puhemies, emmekä me voi mitenkään hyväksyä niiden erottamista. Vähintään kahdeksan jäsenvaltiota on toimiva määrä tiiviimpää yhteistyötä varten. Ulko- ja turvallisuuspolitiikassa voitaisiin mahdollisesti tarvittaessa tyytyä vähempään.
Arvoisa puhemies, yksimielisyyden saavuttaminen Nizzassa on vaikeaa mutta ei varmaankaan mahdotonta. Mutta siinä tapauksessa puheenjohtajavaltio Ranskan ei pidä käyttäytyä niin kummallisesti kuin "bisarritzissa".

Jonckheer
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, välitän kahdessa minuutissa kaksi viestiä, joista ensimmäinen koskee perusoikeuskirjaa ja toinen veropolitiikkaa.
Perusoikeuskirjasta annoitte äsken kaikin puolin perustellun vastauksen, mutta ryhmäni haluaisi kuitenkin sanoa teille, että työtä on jatkettava. Ensinnäkin työtä on jatkettava sisällöllisesti, ja vaikka kyse ei olisikaan nykyhetkestä, kyse on kuitenkin tulevaisuudesta, sillä emme tarvitse sanahelinää. Valmistelukunta teki alusta alkaen työtä siltä pohjalta, että perusoikeuskirja olisi sitova. Tästä seuraa, että on neuvoteltu vähimmäisehtojen pohjalta. Meillä on vähimmäisehdot täyttävä perusoikeuskirja, erityisesti sosiaalisten oikeuksien osalta. Mainitsen kaksi käytännön esimerkkiä: yhtäältä ei ole otettu huomioon oikeutta työhön ja työntekoon, ja toisaalta useita sosiaalisia oikeuksia, jotka sisältyvät Euroopan neuvoston tarkistamaan sosiaaliseen peruskirjaan, ei ole mukana perusoikeuskirjassa.
Koska olemme sellaisessa paradoksitilanteessa, että olemme neuvotelleet velvoittavasta perusoikeuskirjasta ja käsissämme onkin vain vähimmäisehdot täyttävä teksti ja ei-sitova perusoikeuskirja, Nizzassa on todellakin tehtävä useita päätöksiä, kuten eräät kollegani ovat jo sanoneet. Ensimmäinen koskee 6 artiklaa, ja toinen sitä, että Nizzassa on todella sovittava aikataulusta ja selkeästä menetelmästä perustamissopimusten tarkistamiseksi ja perusoikeuskirjan sisällyttämiseksi perustamissopimuksiin. Kolmas ja viimeinen koskee sitä, että kukaan ei ole puhunut asiasta, vaikka minusta se on varsin tärkeää että perusoikeuskirjaan olisi sisällytettävä myös tarkistuslauseke, jotta saataisiin aikaan teksti, joka ei olisi jäykkä, vaan dynaaminen.
Komission jäsen Barnier sanoi oikeutetusti veropolitiikasta, että määräenemmistö on kunnianhimoisen sopimuksen lähtökohta. Minun on sanottava teille, että 93 artiklalla ei - siinä muodossa, kun puheenjohtajavaltio on sen laatinut - voida vastata keskusteluun, jossa on kuitenkin kyse yksinkertaisista asioista. Jos haluamme pyrkiä unionin itselleen asettamiin tavoitteisiin, työn verotuksen vähentämiseen verottamalla raskaammin saastuttamista tai välttämään vahingollista verokilpailua molemmat kuuluvat unionin tavoitteisiin on tehtävä selväksi, että ainoa vastaus on jäsenvaltioiden välinen jaettu suvereenisuus, eikä samaisten jäsenvaltioiden välinen verokilpailu. 93 artiklan sanamuoto on vielä merkityksellisempi, kun ensimmäisen laajentumisaallon toteuduttua meidän on yhä mahdottomampaa päästä kohti määräenemmistöä.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Moscovici, pääministeri Jospin sai erittäin hyvän ajatuksen taloudellisen tutkimuksen neuvoston (conseil d'analyse économique) perustamisesta. Tämä elin sai äsken valmiiksi tutkimuksen "Questions européennes" (Eurooppa-kysymyksiä). Jos käytte läpi tätä selvitystä, huomaatte, että siinä esitetyt veropoliittiset päätelmät ovat juuri samoja kuin ne, jotka esitin itse äsken.

Krivine
Arvoisa puhemies, mielestäni tässä salissa harrastetaan paljon hurskastelua, sillä useat meistä ovat varmoja, että Biarritzissa ei tapahtunut mitään, paitsi että satoi, minkä kaikki saattoivat huomata. Tästä toteamuksesta olemme kaikki yksimielisiä.
Tapaaminen oli epäonnistunut ensinnäkin käsiteltävien toimielinuudistusten kannalta. Kaikkihan tietävät, että Nizzan huippukokouksessa ei saada mitään aikaan, sillä unionin eri hallitusten väliset ristiriidat ovat liian suuria.
Maailman valistamistarkoituksessa pidetty tapaaminen oli epäonnistunut Euroopan perusoikeuksien kannalta. Perusoikeuskirjahan jää selvästi jälkeen jo olemassa olevista teksteistä. Se merkitsee jopa sosiaalista taantumusta, sillä siinä ei tunnusteta oikeutta työhön tai vähimmäistuloon, eläkkeeseen, asuntoon eikä myöskään aborttiin. Siinä niputetaan sosiaalinen syrjäytyminen tukien joukkoon, eikä sitä lueta työnantajia ja valtiota sitovaksi perusoikeudeksi.
Asia on todistettu, eli tosiasiassa jälleen kerran Eurooppaa rakennetaan kansojen edun vastaisesti, ja tämän kymmenettuhannet mielenosoittajat tuovat julki Nizzassa 6. ja 7. joulukuuta, ja toivon, että meitä on paljon heidän rinnallaan.
Koska on puhe perusoikeuksista, viimeisen käytössäni olevan sekunnin aikana haluaisin osoittaa närkästykseni siitä, että suurin osa maista ja toimielimistä vaikenee ja on mukana käynnissä olevassa Palestiinan kansan joukkomurhassa. Tälle kansalle meidän olisi osoitettava vähän enemmän solidaarisuuttamme.

Collins
Arvoisa puhemies, tehkäämme yksi asia selväksi: Euroopan unionin suurin yksittäinen haaste on EU:n toimielinten uudistaminen niin, että laajentumisprosessi voidaan viedä läpi. Me kaikki tiedämme, että EU ei voi laajentua, ennen kuin päätöksentekomenettelyjä tärkeimmissä toimielimissä on uudistettu; sellaisen uudistusprosessin on kuitenkin oltava oikeudenmukainen ja tasapainoinen. Sen on suojeltava unionin pienten jäsenvaltioiden asemaa. Sen on myös suojeltava kulttuurista, kielellistä ja kansallista monimuotoisuutta.
Kaikkialla Euroopassa käydyistä keskusteluista, myös Biarritzissa käydyistä keskusteluista, on tullut selväksi, että suuret jäsenvaltiot pyrkivät pelottelemaan pieniä jäsenvaltioita uudistamaan Euroopan unionia suurten jäsenvaltioiden omaksumaan suuntaan ja niiden toivomusten mukaisesti. Tätä tilannetta ei voida hyväksyä.
Miettikäämme hetki minkä tahansa äskettäin tarkistetun Euroopan unionin perussopimuksen ratifiointia. Tanskassa, Portugalissa ja Irlannissa on perustuslain määräysten mukaan järjestettävä kansanäänestys, ennen kuin mikään perussopimus voi tulla voimaan.
Jos Nizzassa hyväksyttävä Euroopan unionin perustamissopimus heikentää selvästi pienten jäsenvaltioiden vaikutusvaltaa ja edustusta, on erittäin vaikeaa saada se hyväksytyksi ja varmistaa sen hyväksyntä näiden kolmen maan kansanäänestyksissä. Suurten jäsenvaltioiden hallitusten päättäjien olisi muistettava, että kansalaisten hyväksynnän saaminen kansanäänestyksessä ei ole pelkkä tekninen seikka tai kumileimasintoiminto. Näiden maiden kansalaiset on saatava vakuuttuneiksi kaikkien Euroopan perussopimusten selvistä ansioista. Siinä on löydettävä tasapaino niin, että varmistetaan laajentumisen jatkuminen ja pienten jäsenvaltioiden vahvan vaikutusvallan säilyminen Euroopan unionin päätöksentekoprosesseissa.

Esclopé
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, tämä neuvoston ylimääräinen Biarritzin kokous herätti toiveita rohkeista ajatuksista, joilla valmisteltaisiin Nizzan kokousta, jonka olisi vietävä kohti Euroopan unionin toimielinten uudistamista. Tätä kokousta kehystäneiden ulkoisten tapahtumien lisäksi kävi valitettavasti ilmi ainoastaan unionin toimielinten todellinen kyvyttömyys: kyvyttömyys viedä institutionaalisia kysymyksiä eteenpäin aivan kuin yritettäisiin peitellä yhteisymmärryksen puutetta näissä aiheissa, sekä kyvyttömyys toimia diplomaattisena vastapainona Yhdysvalloille, joka toimii välittäjänä Lähi-idässä, vaikka onkin kaikin puolin hienoa haluta rauhaa maailmaan ja erityisesti tälle kovia kokeneelle alueelle.
Tästä seuraa karvas toteamus, että tämä Eurooppa, jota on kovasti lupailtu, jonka on haluttu olevan lähellä Euroopan kansoja ja kuuntelevan niitä, näyttääkin nyt jäävän yhä kauemmaksi tavoitteesta. Eikö se vie kaiken pohjan pois tältä läheisyyden Euroopalta, että halutaan huolehtia kaikesta ja kaikista, aina ulkoisista tapahtumista lähtien, vaikka YK:kaan, jonka tehtäviin asia kuuluu, ei pysty siihen? Haluaisimme, että oltaisiin yhtä innokkaasti mukana, kun Euroopassa tapahtuu katastrofeja, olivatpa ne esimerkiksi joulukuun 1999 myrskyn tai Erikan haaksirikon kaltaisia tapahtumia.
Voitaisiin pohtia jonkin toimen onnistumista sen mukaan, löydetäänkö sen avulla tehokkaasti todelliset ratkaisut. Kuten kaikissa huippukokouksissa, lehtien sivuilta oli luettavissa tämän Nizzan sopimusta edeltävän huippukokouksen herättämistä toiveista ja tuskista. Sitä paitsi meidän tämänpäiväistä keskusteluamme leimaavat samat tunnelmat. Molempien laitojen tyytymättömyys on osoitus siitä, että neuvottelijat ovat menossa kohti oikeaa tasapainoa. Kuitenkaan loppujen lopuksi tavoitteena ei ole parantaa kansalaistemme elämää, vaan taata yhteisöjärjestelmän säilyminen, kuten komission jäsen Barnier sanoi.
Asiat eivät ole paremmalla tolalla, kun 15 vuoden kuluessa on tehty neljä tarkistusta, ja meille halutaan uskotella, että peruskirjalla tai perustuslailla voitaisiin muuttaa jotakin. Miten yhteisö aikoo siis toimia tältä pohjalta diplomaattisena vaikuttajana kansainvälisellä areenalla?
Lopuksi sanoisin, että alkakaamme tehdä yhdessä sellaista, minkä voimme tehdä hyvin tai paremmin kansojamme kunnioittaen. Vasta sen jälkeen on aika huolehtia muusta.

Morillon
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, sanoisin Lähi-idän tilanteesta, että kokoontuessamme kaksi kuukautta sitten täällä ilmaisimme yksimielisesti tyytyväisyytemme knessetin puhemiehen Avraham Burgin ja Palestiinan lakiasäätävän neuvoston puheenjohtajan Ahmad Qurein osoittamaan rauhan tahtoon. Sen jälkeen on taas näyttänyt siltä, että alueella vihaa ja väkivaltaa lietsovat tahot ovat viemässä voiton. Tämä merkitsisi sitä, ettemme tuntisi tällaisen kriisin laukaisijoita, jos kuvittelisimme, että sukupolvien ajan eläneet pelot voisivat väistyä ilman uusia leimahduksia sovintoa edeltävän lopullisen rauhoittumisen tieltä.
Jos Euroopan unioni pyrkii jatkossakin olemaan mukana tässä sovittelussa, kuten sen pyrkimyksenä on, sen on ensinnäkin säilytettävä maltti ja sen lisäksi käytettävä koko painoarvonsa niiden paikallisten toimijoiden tehtävän helpottamiseksi, jotka ovat todella päättäneet edetä kohti rauhaa. Aivan ensiksi on säilytettävä maltti, mikä tarkoittaa sitä, että kauhun tuntemuksistamme huolimatta meidän ei pidä julistaa ketään pannaan. Toiseksi on pantava peliin koko painoarvo, mikä tarkoittaa sitä, että unionissa on oltava yksimielisiä, mitä ei valitettavasti tapahtunut viime viikolla Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen ylimääräisessä istunnossa.
Koko painoarvon käyttäminen tarkoittaa myös sitä, että ei tyydytä julistamaan taloudellisen avun jatkamista tai lisäämistä sillä varjolla, että ainoastaan nostamalla alueen elintasoa voidaan edistää kestävän rauhan saavuttamista. Tällaisella ratkaisulla on ainoastaan pitkän aikavälin vaikutuksia, ja alueella vallitsevan hätätilan vuoksi tällainen ratkaisu ei selvästikään enää riitä. Tiedämme varsin hyvin, että ongelman ydin on Jerusalem.
Joten, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, koska korkealla edustajalla on tällä hetkellä oma osansa neuvotteluissa, mistä me kaikki iloitsemme, kysyisin teiltä, eikö teidän mielestänne aika olisi kypsä Euroopan unionin lujalle aloitteelle, jolla se tarjoaisi kokemustaan kummankin osapuolen hyväksi, jotta Jerusalemille löydettäisiin sellainen asema, jonka molemmat voivat hyväksyä, ja, mikä ettei, jotta myös sen soveltaminen varmistettaisiin.

Tsatsos
Arvoisa puhemies, nyt kun Nizzan huippukokoukseen on 50 päivää aikaa, on mielestäni koittanut selkeän ja avoimen keskustelun aika. Olemme nyt päässeet Nizzan loppusuoralle.
Mitkä ovat näkymät nyt? Komission toimintatavasta on yhä erimielisyyttä, samoin siitä, kuinka neuvoston äänet pitäisi painottaa ja mitä pitäisi tehdä määräenemmistön ja Euroopan parlamentin kokoonpanon osalta. Niinpä nyt - korostan nyt - Amsterdamin niin kutsutut ratkaisemattomat kysymykset uhkaavat jäädä sellaisiksi myös Nizzassa, ellei nyt mennä päättäväisesti eteenpäin. Tämän lisäksi perusoikeuskirjan kohtalo näyttää yhä vieläkin epävarmalta, jopa viittauksena 6 artiklassa, mitä Euroopan parlamentti on kohteliaasti pyytänyt myös tämänpäiväisessä istunnossa, samoin kuin Euroopan poliittisten puolueiden institutionaalisen tuen kohtalo.
Varmaa on, että perustamissopimusten muokkaaminen perustuslain kaltaiseksi siirtyy joka tapauksessa tulevaisuuteen. On tietysti olemassa joitakin asioita, joissa edetään. Ensimmäinen on tiiviimpi yhteistyö, jossa on otettu huomattavia edistysaskeleita. Tietenkin joskus keskustelusta käy ilmi, että kaikki osapuolet eivät pidä tätä toimintaa välttämättömänä käänteenä Euroopalle, mutta se on tavallaan tapa puolustaa tulevaisuudessa heidän etujaan Euroopan unionin tulevia jäseniä vastaan. Edistystä on tapahtunut myös 7 artiklassa, joka koskee toimia, mikäli Euroopan unionin perusarvoja loukataan.
Mitkä ovat nyt tämän kehityksen historiallisesti tärkeimpiä piirteitä? En sano tätä aiheuttaakseni pettymystä, vaan siksi, että ennen Nizzaa on vielä aikaa ryhtyä aktiiviseksi. Euroopan johto ei ole muotoillut selkeää näkemystä. Se ei ole muotoillut selvästi lopullista filosofiaansa. Silloin tällöin hallitustenvälinen konferenssi muistuttaa tuskallista hallintobyrokratiaa, joka yrittää jakaa valtaa. Kadun ihmisten mielestä tämä ei ole uskottavaa. Me emme johda pankkia tai kauppaa. Me johdamme kansoja, ja tämä edellyttää hieman erilaista ilmapiiriä. Laajentumisesta, joka on ollut monien unelma, on tullut monille myös pelotin siitä, että kenties laajentuminen tuo mukanaan muutoksia voimatasapainoon. Mutta on myös mahdollista, että puhtaan byrokraattisesti emme pääse toivottuun lopputulokseen. Lisäksi minua huolestuttaa vähentynyt vastakaiku parlamentin demokratisoitumisvaatimukseen.
Minua huolestuttaa se, että yhteispäätösmenettely Euroopan parlamentin kanssa ei ole liitetty suoranaisesti määräenemmistöön siirtymiseen. Meillä on kuitenkin aikaa, politiikassa tapahtuu ihmeitä, ja nyt katson itse kohti Nizzaa odottaen ihmettä.

Procacci
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, olen hyvin huolissani niistä seurauksista, joita tällä perusoikeuskirja-asialla saattaa olla kansalaisiin.
Biarritzin ylimääräisessä Eurooppa-neuvoston kokouksessa perusoikeuskirja hyväksyttiin kokonaisuudessaan. Parlamentti pyysi yksimielisesti, että tuossa huippukokouksessa päätettäisiin jo nyt perusoikeuskirjan sisällyttämisestä perustamissopimuksiin, mutta asia ei ole yksinkertainen, eikä ole helppo hyväksyä, että ne yhteisön toimielimet, jotka uskovat tähän perusoikeuskirjaan, epäröivät kuitenkin antaa sille oikeudellista arvoa. Tämä merkki saattaisi myötävaikuttaa siihen, että kansalaiset loittonevat yhä enemmän Eurooppa-hankkeesta, kuten valitettavasti tapahtuu parhaillaan ehdokasvaltioissakin. Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta on määritellyt menetelmän ja aikataulun, joiden pitäisi tehdä perusoikeuskirjan sisällyttämisestä perustamissopimukseen ratkaiseva askel kohti unionin perustuslain luomista. Neuvoston pitää siis ilmaista näkemyksensä ilman uusia verukkeita.
Toinen seikka koskee komission uudistamista. Komissio, joka rakentuu sellaisille periaatteille, joiden mukaan yksittäisten valtioiden pitää olla edustettuina, ei ole osoitus kauaskantoisesta näkemyksestä. Niin kauan kuin emme kaikki tunne, että komission jäsen edustaa meitä hänen kansallisuudestaan riippumatta, emme kykene esittämään yhteistä hanketta.
Viimeisenä asiana puhun tiiviimmästä yhteistyöstä, joka vielä kerran pitää mieltää vahvistan tämän välineeksi, jolla sovitetaan yhteen eroja, eli näin ollen se on myös yhteisön hengen vahvistamisen väline eikä jakautuneisuutta aiheuttava elementti; jotta yhteistyö kuitenkin olisi tehokasta, sitä ei pidä ahtaa sellaisten rajojen sisälle, jotka tukahduttavat sen.

Schörling
Arvoisa puhemies, ratkaistavana on useita tärkeitä kysymyksiä. Biarritzin ja Nizzan huippukokouksia voisi kuitenkin kuvailla taisteluksi, jota käydään niiden välillä, jotka haluavat nopeasti rakentaa "EU-valtion" ja niiden välillä, jotka pitävät EU:ta valtioiden välisenä yhteistyönä ja yhteispäätösten ainutlaatuisena muotona.
On kuitenkin erittäin huolestuttavaa, että esiintyy jotakin sellaista, mitä voitaisiin kutsua eräänlaiseksi painostukseksi niitä kohtaan, jotka eivät halua mennä uudistuksissa pitemmälle kuin jäsenvaltioiden toimivalta heille suo. Heitä syytetään lehdistössä usein itälaajentumisen viivyttämisestä tai jopa sen estämisestä. Siihen syyllistyvät lähinnä ne, jotka vaativat, että laajat uudistukset on toteutettava ennen laajentumista.
Toimikaa nyt vastuuntuntoisesti ja keskittykää Nizzassa ratkaisemaan Amsterdamissa ratkaisematta jääneet kysymykset: antakaa jokaiselle valtiolle komission jäsen. Uudistakaa neuvoston äänten painotusta, mutta älkää tehkö sitä kaksinkertaisen enemmistön periaatteella. Älkää muodostako kiinteää ydinjoukkoa, jonka tehtävänä on johtaa laajentumista, vaan kunnioittakaa kaikkia jäsenvaltioita.
On myös huolestuttavaa, että kansalaisille ei anneta mahdollisuutta pysyä mukana kehityksessä ja että on niitä, jotka vastustavat todellista julkisuusperiaatetta, joka on ehdoton perusasia demokratian kannalta.
Käyttäkää myös tilaisuutta hyväksenne ja antakaa legitimiteetti perusoikeuskirjalle, mikä onnistuu, jos kansalaiset otetaan mukaan. Toivoisin, että puheenjohtajavaltio Ruotsin osallistuisi siihen.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, Biarritzin huippukokouksessa kävi ilmi pienten ja suurten jäsenvaltioiden välinen selkeä ristiriita. Suurten valtioiden vaatimus oman valtansa lisäämisestä neuvostossa ja parlamentissa horjuttaisi - jos se sallittaisiin - koko EU:n tasapainoa ja merkitsisi sitä, että pienet valtiot saisivat maksaa laajentumisen koko hinnan.
Tällaisesta unionista muodostuisi keskusjohtoinen, ja se antaisi pienille valtioille vähemmän vaikutusvaltaa kuin Yhdysvaltojen kaksikamarinen järjestelmä antaa osavaltioille. Unionista ei myöskään tulisi tehokkaampaa. Sen sijaan kaikkien jäsenvaltioiden on oltava valmiita siihen, että niiden vaikutusvalta vähenee suhteellisesti laajentumisen yhteydessä.
Ruotsissa unionin kannattajat ovat aina perustelleet EU-jäsenyyttä sillä, että saamme enemmän vaikutusvaltaa. Totuuden hetki on nyt käsillä, ja meidän on oltava valmiita puolustamaan omaa vähäistä vaikutusvaltaamme.
Haluaisin myös sanoa, että on hieman kummallista, että puheenjohtajavaltio Ranskan käyttää johdonmukaisesti tehtäväänsä kansallisten etujensa edistämiseen.

Galeote Quecedo
Arvoisa puhemies, viime syyskuun täysistunnossa elimme optimismin ja toivon täyteisiä hetkiä knessetin puhemiehen Abraham Burgin ja Palestiinan lakiasäätävän neuvoston puheenjohtajan Abu Alan kanssa. Puolitoista kuukautta myöhemmin me kaikki olemme erittäin huolestuneita tilanteen kehittymisestä. Yhtäältä Israelin pääministeri päätti jäädyttää rauhanneuvottelut alueella esiintyneiden väkivaltaisuuksien takia ja keskittää ponnistelunsa kansallisen hätätilahallituksen muodostamiseen oppositiojohtaja Sharonin kanssa. Toisaalta puolisotilaalliset ryhmät ja yhtenäisyyttä ajavat kansankiihottajat ovat vallanneet kadut ja ottaneet aloitteen palestiinalaishallinnon hallitsemilla alueilla.
On totta, että juuri tällaisina vaikeina hetkinä mitataan poliittisten johtajien etevyys. Juuri nyt Barakin ja Arafatin on saatava kansansa ymmärtämään, että vain neuvottelupöydässä käytävän vuoropuhelun ja kummankin osapuolen tuskallisten myönnytysten kautta konfliktiin on mahdollista löytää pysyvä ratkaisu.
Kansainvälisen yhteisön ja erityisesti Euroopan unionin on omalta osaltaan jatkettava väsymättä ponnistelujaan, jotta vältyttäisiin vastakkainasettelulta, joka sitä paitsi horjuttaisi erittäin vakavasti maailman vakautta. Unionin lippu on ensimmäistä kertaa Madridin konferenssin jälkeen ollut rauhanprosessissa neuvottelupöydällä. Tiettynä ajankohtana toteutettujen yhtenäisten toimien ansiosta olemme voineet hyödyntää joidenkin jäsenvaltioiden työtä ja arvovaltaa tällä alueella kaikkien hyväksi.
Nyt, kun käymme toimielinten välistä keskustelua, voisimme pyytää Euroopan komissiolta luovuutta ja poliittista päätöstä, jotta yhdentymisemme etenisi myös toisessa pilarissa. Eikö myös puheenjohtajavaltio Ranska ole sitä mieltä?

Van den Berg
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa muutaman sanan Lähi-idästä ja Jugoslaviasta Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puolesta, myös jatkoksi muiden kollegoiden puheenvuoroille.
Traaginen kehitys Lähi-idässä on tietysti ollut tavaton takaisku, ja viime päivien väkivallanteot sekä uhrien suuri määrä ovat luonnollisesti myös herättäneet voimakkaita tunteita Euroopassa käytävässä keskustelussa ja täällä parlamentissa. Ja aivan oikeutetusti.
Sharm el Sheikhin huippukokouksessa kaikki osapuolet olivat mukana etsimässä kaikesta huolimatta keinoa väkivallan pysäyttämiseksi ja keskusteluyhteyden palauttamiseksi Barakin ja Arafatin välille, mutta kokouksen jälkeen näimme, että se oli tavattoman vaikeaa, vaikka hetken aikaa näyttikin siltä, että väkivallan pysäyttäminen onnistuisi. Epäilemättä kadun ääni on tällä hetkellä rauhantahtoa voimakkaampi. Mutta kuitenkin me kaikki tiedämme, että sekä Israelissa että Palestiinassa asuu hyvin paljon kansalaisia, jotka huomaavat päivittäin, - rauhaa toivoessaan - miten raskasta elämä on niin kauan kuin tuo rauha ei ole saanut todella muotoa. Sen takia me katsomme, jäsen Galeote sanoi sen juuri ja jäsen Morillonkin jo aiemmin, että meidän tehtävämme on omasta puolestamme olla ,Euroopan unionina, edistämässä tuon rauhan rakentamista. Meidän kollegamme, knessetin puhemies ja Palestiinan lakiasäätävän kokouksen puheenjohtaja, kävivät täällä meidän luonamme. Oslon ja Camp Davidin henki oli silloin läsnä, vaikka Camp David tosin oli juuri epäonnistunut, mutta niin lähellä tuota rauhaa se oli vielä läsnä.
Tällä hetkellä asiat eivät ole niin, mutta olemme kyllä huomanneet, että arabijohtajilla on valmiutta pidättyvyyteen. Olemme nähneet, että korkea edustaja Solana sai meidän puolestamme toimiessaan vahvan aseman rauhanprosessissa. Mielestäni on oikein, että jätämme nyt uudestaan yhteisen, kaikkien puolueiden päätöslauselman, jossa myönnämme tasapuolisesti, että kummankin osapuolen pitää solmia rauha, sitä emme voi tehdä kansoina. Mutta meidän pitää tehdä kaikkemme tukeaksemme heitä kansainvälisesti siinä, ja tämän voi tehdä myös puheenjohtajavaltio Ranska.
Haluammekin pyytää puheenjohtajavaltio Ranskaa valjastamaan taas koko Euro-Välimeri-yhteistyökumppanuuden välineeksi tulevassa neuvoston kokouksessa Marseillessa. Tällä alueella käytävää keskustelua pitää luonnollisesti laajentaa, ja jos kaikki toimijat osallistuvat, niin myös ne kansat, joita asia syvimmin koskettaa, voivat löytää uudestaan tien rauhaan.
Toinen kohta on Jugoslavia. Otimme tietysti täällä tavattoman tyytyväisinä vastaan tiedon Jugoslavian kansan voitosta ja Kostunican valitsemisesta presidentiksi. Se oli valinta demokratian puolesta. Se oli valinta Euroopan puolesta. Pakotteet on poistettu. Eurooppalainen jälleenrakennusvirasto on perustettu. CARDS-ohjelma on käynnistetty. Humanitaarinen ohjelma on laajennettu käsittämään pakolaiset ja kodeistaan karkotetut ihmiset. Tasavallalle annetaan mahdollisuus osallistua vakaus- ja assosiaatioprosessiin. Annetaan mahdollisuus osallistua vakaussopimukseen ja sen myötä avata keskustelu kollegojen kanssa naapurimaissa, tunnustaa suvereniteetti ja samalla antaa mahdollisuus demokraattiselle prosessille.
Uskomme, että demokraattisella prosessilla on mahdollisuuksia Jugoslaviassa ainoastaan silloin, jos kunnioitetaan naapurimaita ja tunnustetaan myös niiden suvereniteetti. Uskomme, että noiden 200 miljoonan euron asettaminen liittovaltion käytettäväksi oli hyvä ja oikea askel. Samalla pyydämme neuvostoa toimimaan samassa hengessä myös vuoden 2001 talousarviota käsittelevissä neuvotteluissa. Sillä jos emme tee muutoksia otsakkeen 4 tulevaisuudennäkymiin, niin jätämme vain taas Afrikan ja Aasian maksettavaksi ne demokraattiset arvot, joille meidän itsemme on suotava mahdollisuus Jugoslaviassa. Näyttäkäämme vuoden 2001 kohdalla samaa avarasydämisyyttä, jota te neuvostona osoititte tänä vuonna. Sen takia Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä vetoaa teihin, että ilmennätte vuoden 2001 talousarvioneuvotteluissa samaa henkeä, jota osoititte niin voimakkaasti aiemmin.

Tajani
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, olen pahoillani, että jäsen Barón Crespo ei ole istuntosalissa läsnä sen jälkeen, kun hän ilmaisi tiettyjä asioita edustamastani poliittisesta puolueesta. Ilmeisesti huonot tiedonantajat yllyttivät jäsen Barónin sanomaan perättömiä asioita Italiasta ja puolueestani.
Haluan täsmentää ja vahvistaa, että Forza Italia -puolue ei ole koskaan vastustanut perusoikeuskirjaa. Me Forza Italia -puolueen jäsenet äänestimme sen puolesta, että se otettaisiin käyttöön Euroopan unionissa, ja voin ilmoittaa virallisesti, että äänestämme sen puolesta marraskuussa täällä Strasbourgissa. Italian parlamentissa me äänestimme perusoikeuskirjan puolesta, mutta aloitteemme poikkesi vasemmistoenemmistön aloitteesta, ja me korostimme aloitteessamme sitä, että perusoikeuskirjassa pitää panostaa enemmän ihmisoikeuksien suojelemiseen. Edustamme oppositiota, ja uskon, että meillä on oikeus äänestää sellaisista perusoikeuskirjaa puoltavista päätöslauselmista, jotka eroavat enemmistön päätöslauselmista.
Toivon, että jäsen Barón Crespo ottaa vastaan kutsuni esitän kutsun virallisesti täällä ja toivon, että hän kuulee, mitä sanon tulla Italiaan tutustumaan itse ja suoraan maani tilanteeseen ilman kommunistien ja vasemmistodemokraattien puolueen välittämiä sanoja. Kehotan jäsen Barón Crespoa pyytämään italialaisia kollegoitaan kertomaan, miksi he kuuluvat Italian hallitukseen selkeästi kommunistipuolueen jäseninä, ja siitä jos he valmistautuvat osallistumaan poliittisiin vaaleihin toisen selkeästi kommunistisen puolueen, kommunistisen uudistuspuolueen (Partito per la rifondazione comunista) jäseninä. Jäsen Barón Crespon olisi syytä kysyä italialaisilta kollegoiltaan myös niistä kiihkeistä julistuksista, joissa lietsotaan juutalaisvastaista mielipidettä, joka leviää ja esiintyy jo liian rajuna Euroopassa. Samoin hänen pitäisi pyytää vasemmistodemokraattien puolueeseen ja Italian kommunistipuolueeseen kuuluneilta nykyisiltä johtajilta tietoa siitä, kuinka eräät kommunistipuolueen edustajat auttoivat yhtä Aldo Moron saattueeseen kuuluneen henkilön murhaajaa pakenemaan Italiasta Algeriaan.
Toivon, että jäsen Barón Crespo voi tulla Italiaan keskustelemaan kaikista näistä asioista!

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, on epäilemättä ilahduttavaa, että Biarritzissa tunnustettiin välttämättömyys koordinoida kansalaisten, talouden, kasvun ja hyvinvoinnin kannalta niin herkkää energiapolitiikan alaa. Kansallinen sooloilu ei tosiaan ole järkevää tässä asiassa, yhteisön energiariippuvuus puhuu puolestaan.
Sen vuoksi komission ehdottamat energiatehokkuuden lisäämiseen ja energian säästämiseen tähtäävät toimenpiteet ovat tärkeitä, samoin kuin tutkimukset, jotka koskevat öljy-yhtiöiden kartellien synnyttämiä ongelmia. Meidän pitää kuitenkin kiinnittää huomiota öljyä tuottavien maiden kartellin lisäksi myös öljy-yhtiöiden kartelliin.
Puheenjohtajavaltio Ranskalta on syytä toivoa menestystä Riadin neuvotteluissa, jolloin öljyntuottajavaltioilla pitäisi olla oman etunsa vuoksikin kiinnostusta estää öljyn hintaa kohoamasta edelleen. Euroopan unionin kasvun heikentyminen vaikuttaa maailmantalouteen.
Meidän pitäisi tarkastella omaakin tilannettamme. Tärkeää on edistyminen eurooppalaisessa energiaverotuksessa, minkä tähän asti on estänyt yksimielisyysperiaate. Euroopan parlamentti odottaakin veropoliittisista syistä Nizzasta määräenemmistöpäätösten lisäämistä niissä tapauksissa, joissa veropolitiikka häiritsee sisämarkkinoiden toimintaa. Biarritz ei poistanut kaikkia synkkiä pilviä Euroopan unionin demokratisoinnin edistämishankkeen päältä. Puheenjohtajavaltio haluaa poistaa yhteistoimintamenettelyn ja korvata sen kuulemismenettelyllä. Demokratian ja yhdentymisen kannalta tämä menettely on mahdoton. Talous- ja rahaliiton kannaltakaan sitä ei voi hyväksyä, päinvastoin! Meidän pitäisi edistää yhteispäätösmenettelyä.
Mikäli hanke ei ole vielä toteutettavissa, puheenjohtajavaltio Ranskan on pyrittävä edistyksellisiin toimielinuudistuksiin ja parlamentin päätösvaltaa lisääviin uudistuksiin. Nizzassa pitäisi olla mahdollista sopia ainakin yhteisestä kannasta näihin kysymyksiin. Vastustamme kuitenkin yhteistoimintamenettelyn korvaamista kuulemismenettelyllä. Se on kehitystä huonompaan suuntaan. Siksi meidän pitää toimia!

Brok
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sanoitte aiemmin, että parlamentti ei tekisi esitystä Euroopan parlamentin paikkamäärästä. Haluaisin pyytää teitä lukemaan Leinenin ja Dimitrakopoulosin mietinnön, jossa Euroopan parlamentti otti kantaa sekä paikkojen jakautumiseen parlamentissa että äänten painotukseen neuvostossa ja myös komission koostumukseen. Mikäli luette nämä kannanotot tässä yhteydessä, niistä saattaa olla apua hallitustenvälistä konferenssia lamaannuttavan suurten ja pienten valtioiden konfliktin ratkaisemisessa. Se on nimittäin yksi vaikeimmista ongelmista, joita meillä on. Meidän on tunnustettava, että valtioliitossa pienet valtiot ovat tasavertaisia suurten valtioiden kanssa ja että meidän on korvattava se suurille valtioille muulla tavalla. Emme saa päästää asioita siihen pisteeseen, että pienet valtiot alkavat pelätä saneluratkaisuihin siirtymistä. Hallitusten välisten toimintatapojen ja uusia sihteeristöjä koskevien vaatimusten lisääntyminen, mahdollisuudet, joista keskustellaan tiiviimmän yhteistyön yhteydessä, kaikki ne ovat toimintatapoja, jotka voisivat tuhota Euroopan unionin todellisen menestyksen.
Euroopan unioni on ollut menestyksellinen niillä alueilla, joilla se on toiminut Monnet'n ajatusten ja enemmistöpäätösmenetelmän mukaisesti ja joilla se vahvistaa toimielimiään parlamenttia ja komissiota. Tämän on käytävä ilmi hallitustenvälisessä konferenssissa, jotta ei synny väärinkäsityksiä. Kaikki muu vie meidät umpikujaan. Tämä menetelmä, joka toimi 6 jäsenellä, on vieläkin parempi 27 jäsenellä, koska Euroopan unionia ei voi johtaa neuvosto, jonka puheenjohtaja vaihtuu puolen vuoden välein ja joka ei voi sen vuoksi saada 27:ää jäsenvaltiota yksimieliseksi Euroopan unionin kehittämisestä. Komissio kykenee komission äänestyksissä käytettävän yksinkertaisen enemmistön mahdollisuuden avulla antamaan tulevaisuudessa tämänsuuntaisia merkkejä. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tästä syystä haluaisin pyytää teitä edistämään tässä hallitustenvälisessä konferenssissa Monnet'n toimintatapaa ja määräenemmistöpäätöksiä, jotta unioni saataisiin näin laajentumiskykyiseksi.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, minäkin haluan keskittyä tässä Biarritzin epävirallista Eurooppa-neuvoston kokousta käsittelevässä keskustelussa HVK:hon ja perusoikeuskirjaan. Mitä HVK:hon tulee, niin haluan painottaa kolmea kohtaa. Ensiksikin kysymys enemmistöpäätöksestä. Olen ymmärtänyt, että puheenjohtajavaltio Ranska on esittänyt 45 aihetta ja teemaa, joihin sovelletaan enemmistöpäätöstä. Se näyttää melko hyvältä ainakin, jos sitä ei taas Nizzassa rajoiteta 35:een tai 40 teemaan. Mutta erityisen tärkeää tässä on se, että niihin aiheisiin, joihin aletaan soveltaa määräenemmistöä, aletaan soveltaa myös yhteispäätöstä Euroopan parlamentin kanssa, ja se ei näytä olevan lukkoonlyöty asia. Jos niin ei nimittäin tapahdu, niin sekä kansalliset parlamentit että Euroopan parlamentti asetetaan paitsioon, ja demokraattinen kuilu levenee sen sijasta, että se kapenisi, ja sitähän me kaikkein vähiten toivomme.
Toinen kohta koskee komission jäsenten lukumäärää. Haluan tässäkin vielä kerran painottaa sitä, ja myös jäsen Brok sanoi siitä juuri jotain, että jokaisella jäsenvaltiolla pitää ehdottomasti olla yksi komission jäsen, jotta jokainen maa saisi paikan Euroopan hallinnossa. Mitä tulee Euroopan parlamentin jäsenten määrään, niin kukaan ei halua yli 700:aa jäsentä. Eikö olisi sitten hyödyllistä lähteä liikkeelle uusista lukumääristä jo vuoden 2004 vaaleissa, siis seuraavissa vaaleissa. Kun unioniin sitten liittyy jäsenvaltioita, niin voimme jo käsitellä uusia lukumääriä emmekä koskaan automaattisesti ylitä 700:aa, sillä jos se tapahtuu yhden kerran, niin emme enää saa sitä mielestäni takaisin.
Ja lopuksi, arvoisa puhemies, perusoikeuskirja. Olen ymmärtänyt, että työ sai hyvän vastaanoton Biarritzissa ja että se, muutamien juridisten selvennysten jälkeen, voidaan hyväksyä Nizzan Eurooppa-neuvoston virallisella julistuksella sisällytettäväksi tulevaisuudessa sopimuksiin. Arvioni mukaan valmistelukunta on tehnyt erinomaista työtä, ja olenkin ylpeä siitä, että sain olla tämän valmistelukunnan jäsen. Mitä pikemmin työ voidaan sisällyttää sopimuksiin, sen parempi, koska sen myötä sopimukset saavat perustuslain luonnetta ja kansalaiset pääsevät lähemmäksi Eurooppaa, koska siinä on myös luotu juuri heille erityinen kappale lainsäädäntöä.

Suominen
Arvoisa puhemies, ministeri Moscovici, komission jäsen Barnier, vaikka Biarritzin huippukokouksessa ei saavutettukaan edistystä keskeisessä unionin rakenneuudistuksessa, luotan neuvoston puheenjohtajamaan Ranskan innovatiivisen presidentti Chiracin johdolla luotsaavan Nizzassa myös rakenneratkaisut huomaan, joka vie kehityksen virtaa eteenpäin ja on kaikkien hyväksyttävissä.
On kuitenkin tuotava ilmi huolestuminen siitä, että äänenpainot eräissä asioissa olivat uhittelevia. Euroopan kansalaisille levisi mediassa käsitys vastakohtaisuuksista pienten ja suurten maiden välillä. Unioni ei voi kehittyä 27 maan yhteisönä, jos pidetään kiinni siitä, että se on pääsääntöisesti hallitustenvälistä yhteistyötä, jossa unionin elimet vain toteuttavat tai väljästi kontrolloivat. Jo nyt on lukuisia esimerkkejä siitä, miten lähes kaikkien maiden tärkeinä pitämiä asioita jarruttaa yksi maa. Vastuunsa tällaisista kantavat yhtä hyvin suuret kuin pienetkin maat. Esimerkkeinä vaikkapa eurooppayhtiö, postin yleiseurooppalainen kangerteleva liberalisointi ja yksityistäminen, kilpailun avaaminen energiasektorilla tai verotuksen harmonisoinnin aloittaminen. Varoittavan esimerkin väärästä käytöksestä antaa hämmästyttävästi myös Itävalta, joka juuri on itse kokenut väärämielistä kohtelua, kun se uhittelee naapurilleen Tsekille Temelinin ydinvoimalan käyttöönotosta.
Nyt ei unionissa tarvita visionäärejä, joilla on putkinäkö vuoteen 2030, vaan ratkaisijoita, jotka pystyvät näkemään ne ongelmat, joita 3 - 8 vuoden sisällä tapahtuva laajentuminen tuo, ja vastaukset niihin. Ratkaisujen on tapahduttava unionin toimielinten piirissä löytämällä joustoja, tarvittaessa oikeuttamalla osa unionista syvempään keskinäiseen yhteistyöhön, vahvistamalla komission asemaa ja siirtymällä pääsääntöisesti määräenemmistöpäätöksiin. Perusoikeuskirja ilmaisee loistavasti eurooppalaiset arvot, mutta on turha tehdä sen nopeasta, sitovasta perustuslaillistamisesta keinotekoinen kiista. Tässäkin täytyy ajan kypsyttää päätökset, muun muassa meillä Pohjoismaissa.

Barnier
. (FR) Kiitos, arvoisa puhemies, rohkenisin esittää tämän keskustelun lopuksi muutamia havaintoja lyhyesti ja ytimekkäästi sen jälkeen, kun olen kiittänyt kutakin puhujaa - joiden puheenvuoroja olen kuunnellut varsin tarkkaavaisesti - heidän puheidensa laadusta sekä vilpittömyydestä.
Lyhyesti ja ytimekkäästi sanoisin, että monelta taholta on tässä keskustelussa mainittu teema "suuret ja pienet valtiot", ja neuvoston puheenjohtaja Moscovicin puheen jälkeen en pitäisi tätä sanamuotoa osuvana kuvaamaan olemassa olevia näkemyseroja. Mielestäni kyse ei ole siitä, etteikö asiaa tiedettäisi tai siitä että se yritettäisiin kieltää. Käsitykseni on ainoastaan se, että ongelma on ohitettava tai sen yli on päästävä niiden ehdotusten avulla, joilla yhteisömalli saadaan paremmin toimimaan Rooman sopimuksen hengessä. Ja eräästä varsin arkaluonteisena pitämästäni seikasta, eli komissiosta itsestään, kuulin puheenjohtaja Poetteringin siivittämänä jäsen Van den Bosin olevan huolissaan eri maiden asemasta komissiossa.
Arvoisat parlamentin jäsenet, mihinkään käsiteltävänä olevaan vaihtoehtoon ei kuulu se, että jokin maa "menettäisi komission jäsenensä", vaikka katsonkin, että tällainen sanamuoto ei ole osuva, jos pidetään mielessä komission riippumattomuus. Kaikissa vaihtoehdoissa jokaisella maalla on ainakin yksi komission jäsenen paikka. Kysymys kuuluu, onko kaikilla mailla yhtä aikaa komission jäsenen paikka, eli onko meillä jatkossa suuri ja eräänä päivänä varsin suuri komissio, joka on ehdottomasti järjestettävä uudelleen, vai onko niin, että kaikilla ei ole komission jäsenen paikkaa yhtä aikaa. Tässä toisessa tapauksessa kysymys kuuluu, millä rytmillä tämä suurten ja pienten maiden välinen ehdottoman tasa-arvoinen rotaatiojärjestelmä toimii.
Kaikkiin vaihtoehtoihin liittyy merkittäviä seurauksia. Joka tapauksessa voidaan siis olettaa, että komission toimintaa uudistetaan merkittävästi, ja mielestäni meidän on käytettävä tarkoin jäljellä oleva aika selvittääksemme seuraavina viikkoina, mitkä ovat kunkin vaihtoehdon vaikutukset ennen kuin teemme Nizzassa päätöksiä. Toistaisin vielä kerran, että tavoitteenahan on säilyttää laajentuneessa Euroopassa komission tehokkuus, uskottavuus ja ,jos mahdollista, kollegiaalisuus.
Vielä muutama sana perusoikeuskirjasta muistuttaakseni, että komissio on ollut aktiivisesti mukana valmistelukunnan avulla aloitetussa avoimessa valmistelussa. Tarkoitan erityisesti kollegaani ja ystävääni Antonio Vitorinoa, joka on ollut varsin aktiivinen koko valmistelun ajan. Ja haluaisin muistuttaa, että komissio on alusta alkaen osoittanut kannattavansa ajatusta oikeudellisen arvon antamisesta tälle peruskirjalle. Omasta puolestani olen sitä mieltä, että vähin, mitä voimme tehdä jäsen Méndez de Vigon ja jäsen Berèsin sanoja lainatakseni on viitata peruskirjaan perustamissopimuksen 6 artiklassa, mihin voitaisiin ryhtyä Nizzassa. Kuitenkin olen sitä mieltä, että asia ei voi jäädä tähän ja että Nizzan jälkeen on päästävä eteenpäin. Jäsen Berthu arvosteli äsken perusoikeuskirjaa ikään kuin se olisi syntynyt tyhjästä.
Kuitenkin olemme puhuneet tähän perusoikeuskirjaan johtaneesta viisaasta ja avoimesta työskentelystä, ja kansallisia käsityksiä edustavat jäsenvaltioiden parlamentit ovat osallistuneet tähän työhön. Kansalliset hallitukset ovat kantaneet kortensa kekoon, ja ne ovat kaikki hyväksyneet tekstin. On siis kyse avoimesta valmistelusta, joka ei ole syntynyt tyhjästä ja jota kukaan ei ole ajanut väkisin läpi. Sitä paitsi juuri tästä syystä se on saanut loppujen lopuksi osakseen yleisen hyväksynnän. Jäsen Maij-Weggen sekä puheenjohtaja Barón Crespo mainitsivat parlamentin. Omasta puolestani haluaisin vakuuttaa, että puhumme asiasta näissä neuvotteluissa. Se on yksi keskustelun avoimista kysymyksistä, ja huolimatta siitä, mitä voimme tehdä varsinaisissa neuvotteluissa, olen varsin vilpittömästi sitä mieltä, että se, miten parlamentti voi itse selventää omaa järjestelmäänsä laajentumisen jälkeen, on meille sangen hyödyllistä, sillä se selkiyttää meidän ja jäsenvaltioiden työtä.
Lopuksi vielä pari sanaa Biarritzin hengestä tai ilmapiiristä: jäsen Dupuis tulkitsi minut epäilemättä väärin hetki sitten. En tiedä, olenko osoittanut liiallista optimismia. Joka tapauksessa olen puhunut tahdosta ja määrätietoisuudesta. Tällä hetkellä puhuessamme en ole varma, että onnistumme saamaan Nizzassa aikaan sellaisen todellisen uudistuksen, joka riittäisi 27 jäsenvaltion laajentuneelle Euroopan unionille, ja onhan niin, että seuraavassa vaiheessa jäsenvaltioita olisi paljon enemmän sitä mukaa, kuin demokraattinen prosessi Balkanilla vahvistuu ja lujittuu. Joka tapauksessa komissiolla on oma roolinsa ja se pyrkii saamaan tämän todellisen uudistuksen aikaan. Jäsen Dupuis, sanoin ainoastaan, että epäonnistumisen tai onnistumisen, todellisen uudistuksen tai riittämättömän uudistuksen mittapuuna on se, syntyykö Nizzassa, arvoisa ministeri, sellainen kolmen toimielimen lisäksi muitakin toimielimiä yhdistävä yhteisömalli, joka on entistä heikompi, nykyisen kaltainen tai vahvempi. Pyrimme kovasti siihen, että se on vahvempi. Mielestäni tämä on yksi tapa vastata monien eikä ainoastaan pienten jäsenvaltioiden tuntemiin huoliin niiden asemasta ja roolista tämän yhteisömallin pohjalta.
Mainitsin äskettäin varsin täsmällisesti joitakin seikkoja, joista voimme heti päätellä, onko uudistus riittävä vai riittämätön. Se, että määräenemmistöäänestyksiä laajennetaan todellisiin aiheisiin yhdessä yhteispäätösmenettelyn kanssa, 250 artiklan säilyttäminen sen nykyisessä muodossa, komission asema ja rooli tiiviimmässä yhteistyössä, eikä ainoastaan ensimmäisen pilarin osalta, ovat joitakin sellaisia seikkoja, joiden avulla voimme heti arvioida, onko kyseessä loppujen lopuksi epäonnistuminen vai onnistuminen. Tässä asiassa haluaisin todeta yhtyväni siihen, miten jäsen Elmar Brok ja jäsen Tsatsos äsken sanoivat.
Lopuksi se, mihin puheenjohtajat Barón Crespo ja Poettering meitä äsken kehottivat. Meidän on mielestäni todella kohotettava keskustelu poliittiselle tasolle, ja hyvä taso merkitsee lopullista eli valtioiden ja hallitusten päämiesten päätöstä. Olen itse varsin iloinen siitä, että Biarritzin keskusteluja leimasi pyrkimys todelliseen uudistukseen. Ainakin näin olin aistivinani. Arvioni Biarritzin ilmastosta tai säästä voi hyvin olla erilainen neuvoston puheenjohtaja Moscovicin arvioon verrattuna, sillä hänhän tuntee tämän Pyreneiden alueen epäilemättä minua paremmin. Biarritzissa oli pilvistä ja tuulista, mutta korostin erityisesti keskustelujen tunnelmaa, niissä ilmennyttä pyrkimystä ja tahtoa. Juuri tämä teki minuun vaikutuksen ja antoi minulle uskoa siihen, että saamme Nizzassa aikaan todellisia tuloksia.
Lopuksi haluaisin kiittää jäsen Randzio-Plathia hänen äskettäin pitämästään puheenvuorosta. Vakuutan ja kerron hänelle, että ajamme puheenjohtajavaltion kanssa määrätietoisesti määräenemmistöpäätösten laajentamista ympäristöasioihin niiden komission jäsen Palacion ehdotusten pohjalta, jotka hän esitti unionin energiapolitiikasta tuotannon, säästämisen ja uusiutuvien energianlähteiden tuen osalta myös HVK:hon liittyvissä neuvotteluissa, joista äsken puhuimme.
Kaikissa näissä asioissa komissio ponnistelee ja tekee työtä, ja tiedän, että tästä aiheesta, kuten siitäkin, jonka mainitsin äskettäin ja josta käytiin melko kauan keskustelua Nizzan Eurooppa-neuvostossa ja joka koski meriturvallisuuskysymyksiä, voimme luottaa nykyisen puheenjohtajavaltio Ranskan määrätietoisuuteen.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Olen ottanut vastaan seitsemän työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti jätettyä päätöslauselmaesitystä.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona.

Perussopimusten muuttaminen - Tiiviimpi yhteistyö - Saarten asema
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä ja suullisista kysymyksistä:
Duhamelin laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö (A5-0289/2000) perussopimusten muuttamisesta perustuslain muotoon (2000/2160(INI));
Gil-Robles Gil-Delgadon laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö (A5-0288/2000) tiiviimmästä yhteistyöstä (2000/2162(INI));
Napolitanon laatima työjärjestyksen 42 artiklan mukainen perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan neuvostolle osoitettu suullinen kysymys (B5-0542/2000) EY:n perustamissopimuksen saarten asemaa koskevasta 158 artiklasta;
Napolitanon laatima työjärjestyksen 42 artiklan mukainen perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan neuvostolle osoitettu suullinen kysymys (B5-0543/2000) EY:n perustamissopimuksen saarten asemaa koskevasta 158 artiklasta.

Duhamel
Arvoisa puhemies, ensiksi kiitos Jacques Delorsille, Altiero Spinellille ja Fernand Hermanille ja kiitos kaikille Václav Havelista Carlo Ciampiin, Joschka Fischeristä Jacques Chiraciin, Michel Barnierista Pierre Moscoviciin, Chris Pattenista Costa Simitisiin ja samalla kiitokset Firenzeen ja useille nykyisille Euroopan parlamentin jäsenille, jotka aloittivat vuonna 1999 Euroopan perustuslakia koskevan suuren hankkeen. Kiitokset Giorgiolle ja Iñigolle, Danylle ja Frassonille, Richardille ja Elmarille, Bayroulle ja Andrewille. Teidän kaikkien ansiosta uusi ajatus etenee Euroopassa, eli ajatus Euroopan perustuslaista. Ajatus on Euroopassa uusi ja toisaalta vanha, sillä se näkyy jopa modernin ajan alkulähteillä, ja ajatus perustuslaista vie meidät mahdollisimman syvällisiin keskusteluihin demokratiasta.
Oikeistoajattelijoista vastavallankumouksellinen ajattelija Joseph de Maistre kiisti ajatuksen perustuslaista ja pilkkasi sitä, koska se on, kauheaa kyllä, ihmisten tekemä ja tehty harhauttavasti ihmistä varten. "Mutta eihän ihmistä ole olemassa", hän sanoi ja täsmensi, että hän oli tavannut espanjalaisia, ranskalaisia, ehkäpä persialaisiakin, mutta "ihmistä en ole koskaan tavannut". "Jos sellainen on olemassa, se on olemassa tietämättäni". Vasemmistoajattelijoista vallankumouksellinen ajattelija Karl Marx kiisti ajatuksen ihmisoikeuksista ja pilkkasi sitä, koska ihmistä ei hänen mukaansa ole olemassa abstraktilla tasolla ja koska ihmiskunta ei pystyisi perustamaan mitään.
Vielä 1900-luvun alussa kumpaakin arvostelua esitetään, ja joskus ne yhdistyvät toisiinsa. Samoin yhtyvät toisiinsa ihmisten tekemät rikokset ja raakuudet ihmisarvon kieltävissä teoissa. Kuitenkin 1900-luku opettaa meille, että näkemällä ainoastaan ranskalaisia, saksalaisia, tanskalaisia, irlantilaisia, juutalaisia, arabeja, hutuja, tutseja, serbejä, bosnialaisia ja persialaisia unohdamme lopulta, että kaikki kuuluvat ihmiskuntaan. Jos tätä perushavaintoa ei tehdä, parhaimmillaan emme enää ymmärrä toisiamme ja pahimmillaan tapamme toisiamme.
Englantilaisten, irlantilaisten, serbien ja kroaattien, israelilaisten ja palestiinalaisten, eri kansalaisten olemassaolo on mahdollista ainoastaan, jos ensin on olemassa ihminen. Jos ihmiseltä viedään ihmisyys ja jätetään jäljelle ainoastaan kansallisuus, hän häviää samalla, kun hänen persoonallisuutensa häviää. Hän ei hyväksy toista, koska ei näe toisen samanlaisuutta. Ihminen ei näe enää muita kuin vihollisia. Ihmiset tuhoavat toinen toisiaan.
Euroopan yhteisö syntyi, koska tällainen tuhoaminen haluttiin torjua. Tämänhän te tiedätte. On kulunut 55 vuotta ilman sotia! Strasbourgissa tiedetään hyvin tämän ennätyksen merkitys. Haluamme laajentaa maanosan laajuiseksi sen, minkä olemme saaneet aikaan Länsi-Euroopassa. Tämä taataan laajentumisella. Koska rauha on taattu, Länsi-Eurooppa on ryhtynyt toimeen hyvinvoinnin rakentamiseksi. Älkäämme arvostelko liikaa kauppaa käyvää Eurooppaa, ja tämän sanoo teille sosialisti: tällainen Eurooppa on luonut vaurautta kaikille. Kuitenkaan Euroopan unionia ei pitäisi pelkistää suuriksi markkinoiksi, koska sillä on muita perussopimuksiin kirjattuja tavoitteita: Euroopan yhdentyminen, vapaus, demokratia, ihmisoikeudet, oikeusvaltio, sosiaaliset perusoikeudet. Lähes kaikki tämän parlamentin jäsenet ja ryhmät haluavat kukin omalla tavallaan rauhaa, vaurautta, demokratiaa ja oikeudenmukaisuutta, ja jäsenten sekä ryhmien enemmistö haluaa niitä Euroopalta ja Eurooppaa varten.
Demokratia toimii Euroopassa paremmin. 30 vuotta sitten suuret eteläiset valtiot kärsivät diktatuurista ja itä kituutti neuvostoikeen alla. Tällä hetkellä olemme juuri äsken saaneet kokea yhden uusimmista demokraattisista vallankumouksista Euroopassa, eli lokakuun 2000 vallankumouksen Serbiassa. Ja tiedetään, että tulevaisuudessa demokraattinen Serbia tulee liittymään meihin. Voisiko olla hienompaa todistusta eurooppalaisista ihanteista kuin tämä yhteys demokratian voiton ja suureen yhteisöperheeseen liittymisen välillä!
Demokratia toimii Euroopassa paremmin, mutta eurooppalaisella demokratialla on vaivoja. Yksi Euroopan kansalainen kahdesta ei äänestänyt kesäkuun 1999 vaaleissa. Me emme suinkaan unohda tätä. Yksi kahdesta opiskelijastani ei tiedä, kuka on Romano Prodi, vaikka lähes kaikki tuntevat Michael Schumacherin tai Monica Lewinskyn. Taustalla on yleisesti ottaen politiikan rappio ja Euroopan toimielinten etäisyys kansalaisiin nähden. Jotkut hyväksyvät sen tai ovat siihen tyytyväisiä. Me emme. Tästä syystä haluamme lujemman eurooppalaisen demokratian, eli Euroopan perustuslain.
Mitä meillä on käsissämme tällä hetkellä? Kaikki tai lähes kaikki, mutta loppujen lopuksi ei mitään. Seitsemän perussopimusta, satoja artikloja, läpipääsemätön normien, toiveiden, sääntöjen, menettelyjen, olennaisen ja toisarvoisten asioiden viidakko. Euroopan perustuslaki on olemassa, mutta kukaan ei ole nähnyt sitä. Sitä ei voida löytää, nähdä, lukea eikä käsittää. Me haluamme todellisen perustuslain. Sopikaamme edes tästä tavoitteesta, ja kun ryhdymme siihen, sanokaamme, kuinka onnistumme siinä. Parlamentti ehdottaa yhtä tapaa, johon kuuluu kaksi vaihetta ja kaksi taukoa: perussopimusten järjestäminen uudelleen, joka käy nopeasti, ja perustuslain käyttöönotto, joka etenee asteittain. Mietinnössä ehdotetaan näitä kahta vaihetta. Ne käynnistettäköön Nizzassa, sillä se on mahdollista. Pidettäköön Euroopassa kansanäänestys ennen kuin asia on saatu päätökseen, sillä sellaista unelmaa tarvitsemme. Älkää missään nimessä tuhotko sitä tänään. Me, Euroopan unionin kansalaiset, parlamentin jäsenet ja hallitukset, jos haluamme jotakin, pystymme siihen. Tänään 24. lokakuuta 2000 Strasbourgissa Euroopan parlamentti toteaa yksinkertaisesti ja kuuluvasti: Euroopan perustuslaki, kyllä, te pystytte siihen ja kyllä, me haluamme sitä.

Gil-Robles Gil-Delgado
. (ES) Arvoisa puhemies, mietintöni aihe on paljon konkreettisempi, vaikka onkin myönnettävä, että jotkut meistä pitävät tiiviimpää yhteistyötä yleislääkkeenä Euroopan yhdentymiskehityksen oletettuun pysähtymiseen, joka olisi väistämätön jäsenvaltioiden määrän lisääntyessä tulevan laajentumisen jälkeen.
Toisille kyse olisi sellaisesta pelastusveneestä, jonka avulla jotkin jäsenvaltiot voivat selvitä yhteisön rakentamisen kokemasta haaksirikosta. Toisille kyse olisi taas oletetusti eliittiin kuuluvien maiden muodostamasta kovasta ytimestä, johon kuuluu "muita eurooppalaisempia" jäsenvaltioita, jotka yhteenkuuluvuutensa ja painoarvonsa perusteella toimisivat todellisena direktoraattina.
Arvoisa puhemies, on myös niitä, jotka pitävät tiiviimpää yhteistyötä ihanteellisena välineenä sellaisen à la carte -Euroopan tai vaihtelevan geometrian Euroopan luomiseen, jossa yhteenkuuluvuus ja yhteisön yhteisvastuu katoaisivat hallitustenvälisten yhteistyömuotojen pyörteisiin. Hyvät jäsenet, sellaisen Euroopan, joka ei olisi demokraattinen, tehokas eikä avoin organisaatio vaan pelkästään itsepalvelun Eurooppa.
Mikään näistä lähestymistavoista ei ole mielestäni hyväksyttävä eikä realistinen. Tästä syystä mietinnössäni ehdotetaankin, että nykyisistä määräyksistä tehtäisiin entistä joustavampia ja että tässä noudatettaisiin selkeitä ja johdonmukaisia perusteita.
Ensiksi: yhteistyötä tehdään yhteisön kehyksessä eikä hallitustenvälisessä kehyksessä. Eurooppa ei voi lähentyä kansalaisia, jos sen rakenne muuttuu yhä monimutkaisemmaksi.
Toiseksi: parlamentin ja komission yhtenäisyys säilytetään ja niiden osallistumista niin tiiviimmän yhteistyön aloitusvaiheeseen kuin sen kehitysvaiheeseenkin vahvistetaan. Maastrichtin sosiaalisesta pöytäkirjasta ja talous- ja rahaliitosta saadut kokemukset osoittavat, että kaikkien näiden toimielinten jäsenten osallistuminen on teknisesti mahdollista ja poliittisesti suositeltavaa ja että se takaa järjestelmän johdonmukaisuuden ja kaikkien Euroopan kansalaisten osallistumisen heitä koskettaviin päätöksiin. Lainsäädäntö- ja täytäntöönpanovallan paloittelu tai niiden korvaaminen entistä suuremmalla määrällä elimiä, sihteeristöjä, rinnakkaisia virastoja ja niin edelleen ei lisää demokratiaa vaan tehottomuutta.
Kolmanneksi: tiiviimmän yhteistyön soveltamisalaan sisällytetään yhteinen ulko- ja turvallisuus- sekä puolustuspolitiikka, jossa viime vuosien kokemusten perusteella kaivataan kipeästi yhteisön kehystä, jotta voidaan välttää hajaantuminen, hitaus ja tehottomuus, joiden takia nimenomaan eurooppalaisia ongelmia koskeva päätäntävalta ja vastuu ovat siirtyneet Amerikan yhdysvalloille.
Neljänneksi: veto-oikeus poistetaan ja tarvittavaa jäsenvaltioiden vähimmäismäärää vähennetään, jotta voidaan aloittaa tiiviimpi yhteisön yhteistyö. Hyvät jäsenet, korostan sanaa "yhteisön", koska kyse on todellakin siitä: yhteisön välineiden tehostamisesta eikä niiden korvaamisesta. Niitä, jotka haluavat poliittisen Euroopan, ja niitä, jotka haluavat Euroopasta pelkän markkina-alueen, erottaa nykyisin yhteisön toiminnan tehostaminen hallitustenvälisen toiminnan asemesta eikä päinvastoin. Komission puheenjohtaja selvitti tätä äskettäin parlamentissa. Emme tarvitse Eurooppaa, jolla on eriävät tavoitteet, vaan Euroopan, jolla on yhteinen tavoite, vaikka edistymisnopeudessa voikin olla eroja.
Lopuksi: tarvitsemme tiiviimpää yhteistyötä, joka on avointa eikä suljettua, joka on kattavaa eikä sulje pois niitä - nykyisiä tai tulevia - jäseniä, jotka eivät tule heti mukaan, vaan joka rohkaisee ja kannustaa eikä luo uusia esteitä.
Arvoisa puhemies, olen voinut tyytyväisenä todeta, että hallitustenväliselle konferenssille äskettäin tehdyt ehdotukset vastaavat olennaisilta osin kaikkia tai osaa esittämistäni perusteista. Toivon, että - tänään niin monta kertaa mainittu - Biarritzin henki aineellistuisi, koska henget, jotka eivät aineellistu, muuttuvat haamuiksi ja Euroopan rakentamisen ullakko on täynnä tällaisia haamuja.
Minun on lopuksi kiitettävä perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokuntaa ja sen puheenjohtajaa siitä, että he ovat suhtautuneet mietintööni suopeasti, tehneet ehdotuksia, joiden ansiosta olen voinut parantaa sitä, ja antaneet sille laajan tuen, josta on ollut hyötyä lopullisessa äänestyksessä. Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, luotan tähän tukeen ja toivon, että päätöslauselmastamme olisi hyötyä tässä hallitustenvälisen konferenssin ratkaisevassa viimeisessä vaiheessa, ja pyydän parlamenttia äänestämään sen puolesta.

Segni
Arvoisa puhemies, esitän nyt päätöslauselman, josta perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta keskusteli ja jonka se hyväksyi yksimielisesti viime viikolla, ja kiitän puheenjohtaja Napolitanoa, joka vei sitä eteenpäin ja pani nimikirjoituksensa sen alaosaan.
Kyse on päätöslauselmasta, jossa yhteisön elinten ja HVK:n kokouksen huomio kiinnitetään kysymykseen saarista ja saarten asemasta tai pikemmin siihen periaatteeseen, että saarten asema pitäisi sellaisenaan hyväksyä yhtenä yhteisön toimintaperusteena niiden riippumattomien olojen takia, joita minkälainen saarten asema tahansa aiheuttaa näille alueille. Ongelmaa tutkinut tietää, että käännöksissä piilee arvoitus: italialaiseen versioon on sisällytetty periaate, jonka mukaan saaristoasema on yksi riittävistä perusteista yhteisön toimille, ranskankielisessä käännöksessä puolestaan esitetään erilainen käsitys, ja samaa muotoa noudatetaan muissa kielissä, ja englanninkielinen käännös on täsmälleen näiden kahden tulkinnan välissä ja noudattaa siis molempia muotoja.
En puhu tämän enempää kielikysymyksestä vaan supistan puheenvuoroni muistuttaakseni ennemmin siitä, että koska kyse on merkittävästä historiallisesta tapahtumasta Amsterdamissa päätökseen saadun hallitustenvälisen konferenssin laatima virallinen versio, joka on muuten ranskankielinen, vastaa täsmälleen nykyistä italiankielistä tekstiä. Siinä siis esitetään ajatus, että saaristoasema on itsessään riittävä peruste. Itse asiassa teksti, joka virallisesti saatiin aikaan puheena olevassa hallitustenvälisessä konferenssissa pidän huolen siitä, että teksti toimitetaan komission jäsen Barnierille ja ministerille, mikäli oikeudelliset osastonne eivät ole sitä tehneet osoittaa selvästi, että tuossa tilaisuudessa muotoiltiin tämä näkemys, joka sitten käännettiin virheellisesti muille kielille. Mutta en puhu asiasta enempää, sillä on muita kysymyksiä, jotka ovat näitä kielikysymyksiä tärkeämpiä.
Eräissä perustamissopimuksen kohdissa vahvistetaan yhteenkuuluvuuden periaatetta, ja julistuksessa n:o 30 yhteenkuuluvuuden periaatetta vahvistetaan ja sovelletaan puheena olevaan aiheeseen, ja siinä sanotaan täsmälleen ja sananmukaisesti, että "konferenssi on tietoinen siitä, että saaristoalueet kärsivät saarten asemaansa liittyvistä rakenteellisista puutteista, joiden pysyvyys vaikeuttaa näiden alueiden taloudellista ja sosiaalista kehitystä". Emme siis perustele asiaa kielten määrällä tai käännösten määrällä, vaan nojaamme yleissopimusten ja perustamissopimusten perusperiaatteeseen, eli yhteenkuuluvuuden periaatteeseen, ja pyydämme, että saaret tunnustetaan sellaisinaan ja mahdollisina erityistoiminnan ja erityishuomion kohteina.
Arvoisa komission jäsen, emme kerjää almuja; pyydämme ainoastaan, että yhteisö antaisi meille mahdollisuuden olla muiden kaltaisia kansalaisia, ei muita paremmassa asemassa olevia kansalaisia. Jos esimerkiksi katsotte kehityksen karttaa, huomaatte, että siinä on viimeisinä vuosikymmeninä noudatettu täsmälleen niiden alueiden rajoja, jotka ovat juuri ja juuri yhteyksien ulottuvilla: karttaa on laajennettu ja levitetty koskemaan alueita ja hallintoalueita, jotka oli helppo yhdistää kehittyneimpiin alueisiin, sitä vastoin sitä ei ole sovellettu esimerkiksi saariin ja muihin alueisiin, joilla oli ja on edelleen vaikeita ongelmia yhteyksien luomisessa.
Arvoisa puhemies, olen kotoisin alueelta, saarelta, jolla on aina ollut tämä ikuinen ongelma kuten myös muilla Italian saarilla, ja uskoakseni myös kymmenillä ja sadoilla saarilla muissa maissa saarelta, joka on aina antanut voimakkaan panoksensa ja joka on aina ollut vakuuttunut kansallisesta kehityksestä ja siitä, että nykyään kansalliseen kehitykseen liitetään ja lisätään eurooppalainen kehitys: tästä huolimatta kehitys, edistysaskeleet, uutiset ja tiedot ovat aina, kuten kaikilla muillakin saarilla, vaikuttaneet vuosien viipeellä.
Mikäli Euroopan ei haluta olevan maailmanlaajuistumisprosessissa pelkästään ristiriitaisuuksien areena, vaan sen halutaan olevan ehjä yhteisö, joka kaikissa yhteyksissään ja kaikissa ilmauksissaan kulkee yhtenäisesti eteenpäin kohti uutta edistystä ja kohti uutta kulttuuria, emme pyydä teiltä, että saisimme muita enemmän, vaan pyydämme saada olla samanlaisia kansalaisia kuin muutkin. Emme pyydä teiltä mitään konkreettista tai erityistä, emme pyydä apua: pyydämme kaikkia hyväksymään tämän saaristoalueen periaatteen, jotta kaikilla unionin kansalaisilla olisi samat lähtökohdat ja jotta kaikilla olisi samat mahdollisuudet saavuttaa määränpää.

Moscovici
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat esittelijät, arvoisat parlamentin jäsenet, olette toivoneet, että kävisimme tänä aamuna keskustelua niistä kysymyksistä, joiden osalta parlamentti on katsonut tarpeelliseksi täydentää viime huhtikuussa antamaansa hallitustenvälistä konferenssia koskevaa lausuntoa.
Alun perin mietintöjä oli tarkoitus esittää kolme: perussopimusten perustuslaillistamisesta, tiiviimmästä yhteistyöstä ja Euroopan parlamentin jäsenten enimmäismäärästä. Toteaisin kuitenkin, että tänään emme käsittele tätä viimeistä aihetta, ja yhdyn täysin komission jäsen Barnierin näkemykseen. Puheenjohtajavaltio panee asian merkille, ja tosiasiat on pakko myöntää. Olemme tosiaankin pahoillamme siitä. Kuka voisikaan antaa parlamenttia paremmin selkeän näkemyksen tästä laajentumisen kannalta varsin tärkeästä asiasta. Lopuksi otan esiin viimeisen ja aivan toisenlaisen seikan, jota jäsen Segni toivoi käsiteltävän, ja puheenjohtaja Napolitano tuki häntä. Olen pannut asian eli saarikysymyksen merkille.
Nyt siirtyisin siis käsittelemään kutakin näistä kohdista, mutta lyhyesti, jotta aikaa jää keskustelullemme. Jos sallitte ja pyydän esittelijä Olivier Duhamelia suomaan sen minulle, en unohda sitä aloitan tiiviimmästä yhteistyötä, joka on todella HVK:n esityslistalla toisin kuin perustamissopimusten muuttaminen, jota käsitellään sen jälkeen.
Menen heti tärkeimpiin seikkoihin ja keskityn puheenjohtaja Gil-Roblesin mietinnön pääkohtiin, ja sanon ainoastaan, että pidän mietintöä erinomaisena. Mainitsin tämän seikan jo äsken esitellessäni Biarritzin ylimääräisen neuvoston tuloksia. Mielestäni voimme sanoa, että esittelijän päätelmät ovat suurimmaksi osaksi samansuuntaisia jäsenvaltioiden Biarritzissa ilmaisemien huolten kanssa, minkä esittelijä itsekin totesi.
Arvoisa puhemies, ensiksi käsittelisin käsitystänne niistä syistä, joilla voidaan perustella tämän mekanismin tekemistä joustavammaksi, jotta se voitaisiin todella panna täytäntöön laajentuneessa Euroopassa. Panen merkille, että olette huolissanne unionin toimielinjärjestelmän kunnioittamisesta, samoin kuin panen merkille tarpeen löytää avoin menettely sekä toiveenne, joka koskee neuvoston veto-oikeuden poistamista. Näistä kaikista periaatteistahan Biarritzissa vallitsi laaja yhteisymmärrys. Ymmärrän myös, että haluatte, ettei kosketa parlamentin ja komission "toimielinten yhtenäisyydeksi" kutsumaanne asiaan. Olemme kaikki jälleen kerran varsin yksimielisiä siitä, että unionin toimielinjärjestelmää on kunnioitettava. Kyse ei ole perustamissopimuksesta poikkeamisesta, eikä sen olemassaolon kyseenalaistamisesta.
Tässä asiassa meillä on kuitenkin käsissämme poikkeusluonteinen erityismenettely, joka on pakostakin hieman erityisluonteinen yhteisön lainsäädäntöön nähden. Toistaisin vielä, että kyse ei ole tietenkään siitä, että tätä menetelmää käytettäisiin korvaamaan sitä, että eräillä aloilla ei ole onnistuttu siirtymään määräenemmistöpäätöksiin. Hallitustenvälisessä konferenssissa pääkohteena ovat juuri määräenemmistöpäätökset. Kyse ei ole myöskään à la carte -Euroopan luomisesta. Tiiviimmän yhteistyön edellyttämistä selkeistä takeista huolimatta kyse on kuitenkin luonteeltaan poikkeuksellisesta menettelystä. Tiiviimpi yhteistyö kuvaa sitä, että jonain tiettynä hetkenä ei ole pystytty 15 jäsenvaltion kesken pääsemään sopuun yhteistyön syventämisestä jollakin tietyllä alalla. On siis vaikea väittää, että kaikki sujuisi ikään kuin yhdessä 15 jäsenvaltion kesken. Suonette minulle anteeksi, että korostan tätä itsestäänselvyytenä.
Joten nykyisen perustuslaillisen kehyksen nojalla minun olisi vaikeaa olettaa ja sanon sen teille että menettelyä parlamentin neuvoa antavasta lausunnosta käytettäisiin yhtä kertaa enempää tiiviimpää yhteistyötä käynnistettäessä. Mitä tulee tiiviimmän yhteistyön toimintatapoihin, niihin liittyy toinen monimutkaisempi ongelma. Tiedän, miten tärkeää Euroopan parlamentille sen jakamattomuus on ja ymmärrän sen myös täysin mutta juuri tästä syystä, kuinka voitaisiin perustella, että parlamentti antaa lausunnon täysimääräisesti ikään kuin kyse olisi klassisesta kuulemis- tai yhteispäätöstilanteesta, vaikka todennäköisesti puolet ehkä jopa 2/3 jäsenvaltioista ei ole mukana tässä tiiviimmässä yhteistyössä? Miten legitiimi parlamentin enemmistön ääni olisi näissä oloissa, kun jäsenet ovat lähtöisin tiiviimmän yhteistyön ulkopuolelle jääneistä valtioista? Eikö se merkitsisi epäsuorasti sen veto-oikeuden käyttöönottoa, jonka te itse haluaisitte poistaa?
Tässä on ilmiselvästi kyse todellisesta periaatekysymyksestä, joka tarkoittaa mielestäni sitä, että tiiviimmän yhteistyön eri hankkeissa ei voida omaksua tarkalleen samoja sääntöjä kuin unionissa yleensä, eikä varsinkaan ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikan kaltaisella sangen erityisellä ja arkaluonteisella alalla. Mielestäni on pidettävä mielessä ne erityistilanteet, joihin tällä menetelmällä on vastattava. Siitä ei saa tulla normia, ja sen todellinen joustavuus on taattava, kuitenkin tiettyjä periaatteita noudattaen.
Seuraavaksi käsittelisin perussopimusten perustuslain muotoon muuttamista. Voisin tyytyä vain kiittämään esittelijä Olivieria ja tähdentää pelkästään sitä, että hänen tekstissään hyökätään varsin ikävästi puheenjohtaja Prodia vastaan tietenkin hän puhuu humoristisesti tai lisäksi voisin huomauttaa siitä, että hän ei ole täysin kertonut, kuinka hän toivoisi perustuslakiin päästävän. Hyvä silti, että hänen mietintönsä on käsiteltävänä, ja perustuslakiin terminä liittyy tai se kattaa useita vaatimuksia. Ensinnäkin perussopimusten yksinkertaistamisen ja niiden selkiyttämisen. Toiseksi siihen liittyy todellisen viitetekstin luominen, jossa asetetaan selkeästi unionin arvot, periaatteet ja tavoitteet, ja lopuksi vielä toimivaltuuksien jakaminen unionin eri päätöksentekotasojen kesken.
Parlamentti esitti varsin pian hankkeen käynnistymisen jälkeen heinäkuussa 1999 tämän kysymyksen, mikä parlamentin ansioksi tunnustettakoon. Sen avulla vastataan äsken luettelemiini todellisiin vaatimuksiin. Kuitenkin on myös totta, että meidän on puheenjohtajavaltiona otettava huomioon, että jäsenvaltiot ovat toistaiseksi ilmoittaneet, että ne eivät ole vielä valmiita puhumaan perustuslaista, vaikka poliittisten edustajien huomattava joukko on ottanut tämän asian esille.
Tosiasiassa on helppo huomata, miksi jäsenvaltiot eivät ole vielä niin pitkällä. Vaikka perustuslailla voidaan ainakin osittain vastata esittämiini kysymyksiin, hankkeena siinä mennään kuitenkin paljon pitemmälle. Perustuslaki on määritelmän mukaisesti perusluonteinen asiakirja, jolla on valtavasti poliittista kantavuutta sanan varsinaisessa merkityksessä. Sitä ei voida pitää pelkästään tekstin selventämisenä, eikä edes toimivaltuuksien jakamisena. Minusta perustuslaki on paljon enemmän. Emme kuitenkaan ole vielä selvittäneet keskenämme asiaa, joka koskee juuri tätä tulevaa vaihetta, eli unionin tulevaisuuden tarkkoja ääriviivoja. Mielestäni voimme todella puhua perustuslaista ja suunnitella sen laatimistapoja vasta, kun tiedämme, mitä haluamme sen sisältävän. Tehän tiedätte, että tämä edellyttää meiltä sellaisten poliittisten valintojen tekemistä, jotka ovat merkitykseltään paljon suurempia kuin edellä mainittujen kolmen vaatimuksen ratkaiseminen. Lisäksi huomauttaisin, että niistä valtioiden ja hallitusten päämiehistä, jotka ilmaisivat kantansa esimerkiksi tästä termistä, kaikki eivät antaneet sille alkuunkaan samaa sisältöä tarkasti ottaen.
Kommentoisin vielä muutamalla sanalla itse esittämiäni kolmea kysymystä. Ensinnäkin perussopimusten yksinkertaistaminen. Kyllähän se on hieno tavoite, ja loistavat juristit ovat yrittäneet sitä. Mainittakoon, että Firenzen Eurooppa-instituutti ryhtyi siihen komission pyynnöstä uskon komission jäsen Michel Barnierin puhuvan tästä ja tulosta pitäisin varsin ansiokkaana sen tekemisen erityisestä kuivakkuudesta huolimatta, mutta minusta tuntuu, että selvityksen laatijoilta joihin esittelijä Olivier Duhamel lisäksi viittaa ei ole voinut mennä ohi eräänlainen ristiriita selkeyttä ja toisaalta oikeusvarmuutta koskevan tavoitteen välillä.
Perustamissopimusta ei kirjoiteta uudelleen ilman lainsäädännöllisiä sisällöllisiä muutoksia. Tämä on ymmärrettävää. On äärettömän vaikeaa kirjoittaa uudelleen perussopimuksia, kun ne on toisinaan neuvoteltu pilkun tarkoiksi. Seuraava kohta keskustelussamme on siitä erinomainen esimerkki. Toiseksi Firenzen Eurooppa-instituutin tekemissä valinnoissakin on väistämättä - joskin silti kiistanalaisesti - jotakin mielivaltaista, mikä on ymmärrettävää. Tarkoitan esimerkiksi sitä, että selvityksen laatijat ovat esitelleet yhteiset politiikat tasa-arvoisina, vaikka on ilmeistä, että niiden painoarvo on varsin erilainen, mikä johtaa luonteeltaan varsin erilaisiin määräyksiin.
En jatka enempää, sillä emme ole täällä ainakaan minä en ole täällä keskustelemassa Firenzen Eurooppa-instituutin selvityksestä. Sitä paitsi huomasin, että esittelijänne ehdotti omasta puolestaan toista mallia, jonka mukaan ymmärtääkseni erotettaisiin yhtäältä puitesopimukseen kuuluvat määräykset ja toisaalta muut määräykset, nimittäin ne, jotka liittyvät yhteisiin politiikkoihin, jotka sisällytettäisiin liitteenä olevaan pöytäkirjaan. Tarkoitan tällä sitä, että valinnasta huolimatta, vaikka suhtaudunkin itse avoimesti ajatukseen perustuslaista ja myös kannatan sitä, tähän hankkeeseen liittyy perusluonteisia kysymyksiä. Kyse ei ole tekniikkalajista, eikä pikkuseikoista, ja meidän on pohdittava ennen kaikkea näitä peruskysymyksiä.
Toinen seikka koskee toimivaltuuksien jakoa. Kysymys on varsin tuttu ja harvemmin pohdittu. Toistaiseksi tulos ei ole ollut vakuuttava, mutta se ei tietenkään saa estää meitä työstämästä asiaa edelleen. Työstäminen on monimutkaista. Meidän on varottava, ettemme turmele sitä, mikä on ollut alusta alkaen yhteisölle ominaista, eli tätä jaettujen toimivaltuuksien sekoitusta, joka vaihtelee aloittain, mutta aina varsin hienovaraisesti. Työstäminen ei saa johtaa tasapainon horjumiseen, eikä peräytymiseen toissijaisuusperiaatteen nimissä, kuten eräät näyttävät toivovan.
Tässä vaiheessa halusin ottaa nämä asiat esiin. En uskaltaisi puheenjohtajanvaltion edustajana mennä pitemmälle, sillä tehän tiedätte, että olemme valinneet sen, että keskitymme joulukuuhun asti neljään esityslistalla olevaan suureen kysymykseen. Emme laiminlyö sitä, että muitakin kysymyksiä on olemassa. Eräät jäsenet ovat esittäneet niitä. Sekä komissio että myös parlamentti. On selvää, että niitä ainakin joitakin niistä käsitellään varsin pian. Ensin on Nizzan kokous sekä Nizzan päätelmät ja sen jälkeen Nizzan jälkeinen aika. Tämä ei ole välttämättä esittelijänne toivoma tapa, sillä kaikki jäsenvaltiot eivät ole välttämättä valmiita siihen, kuten aiemmin sanoin, mutta sellaisesta on kuitenkin erittäin paljon hyötyä. Luulen, että näemme asiat selvemmin Nizzassa, ja mielestäni juuri HVK:n tulosten perusteella sillä ei pidä aliarvioida HVK:n tulosten vaikutusta mahdollisuuksiimme edetä pitemmälle pystymme arvioimaan, miten voimme jatkaa työstämistä ja määritellä tarvittaessa menettelytavat ja aikataulun.
Lopuksi lyhyt kommentti, kun on sopiva hetki, tällaisen tekstin laatimismenetelmästä. Esittelijänne ehdottaa, että valmistelukuntamenetelmää käytettäisiin vielä. Mikä ettei? On totta, että tämä menetelmä on osoittanut perusoikeuskirjan yhteydessä ansionsa. Useat teidän keskuudessanne, mutta myös jäsenvaltioiden keskuudessa ovat jo ilmoittaneet, että perinteinen hallitustenvälinen menetelmä ei ollut missään nimessä parempi. Olen itsekin painottanut sitä, että perusoikeuskirjan laatimismenetelmä oli tutkimaton mahdollisuus. Tarvitaanko valmistelukuntaa? Tarvitaanko toista menetelmää? Tämä on vielä päättämättä, samoin kuin se, millainen prosessi otetaan loppujen lopuksi käyttöön tulevan Euroopan perustuslain kohdalla, josta olen varma, että se toteutuu.
Seuraavaksi muutama sana varsin pikaisesti saarikysymyksestä. Kuten aina, perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta ja sen puheenjohtaja ja te, jäsen Segni, otatte esiin kysymyksiä, jotka ovat sekä varsin osuvia että myös tavattoman monimutkaisia. Yritän vastata niin täsmällisesti kuin mahdollista tähän kysymykseen, johon totta puhuakseni en tällä hetkellä tiedä vastausta. Ymmärrän, että italialaiset ystävämme monet heistä ottavat esiin perustamissopimuksen 158 artiklan 2 alakohdan eri kieliversioiden välillä olevat tietyt vivahde-erot, jopa näkemyserot, jotka antavat aihetta erilaisiin tulkintoihin. Tämä kysymys otettiin esiin vuonna 1997, luullakseni uuden perustamissopimuksen hyväksymisen jälkeen, mutta ennen sen allekirjoittamista.
Puheenjohtajavaltiolle toimitettujen tietojen mukaan antakaa anteeksi sanojeni teknisyys näyttää siltä, että suurimmassa osassa kieliversioita toisin kuin italialaisessa kieliversiossa, viitataan koheesiopolitiikan soveltamisen osalta ainoastaan heikoimmassa asemassa oleviin saariin, eikä saariin yleensä. Kuitenkin on ilmeistä tehän sanoitte sen varsin selvästi että kyse ei ole pelkästään kielellisestä tai pelkästään semanttisesta väittelystä. Kyseessä on erittäin tärkeä ja hankala asia, eli saarien kohtelu Euroopan unionissa ja ne politiikat, jotka voidaan käynnistää ja toteuttaa näillä alueilla. Arvoisa parlamentin jäsen, en pysty riittävän aineiston puuttuessa ratkaisemaan tätä keskustelua tänään lopullisesti, mutta puheenjohtajavaltio on tietenkin valmis auttamaan asian selventämisessä esimerkiksi pyytämällä lausuntoa neuvoston oikeudelliselta yksiköltä neuvoston, jopa hallitustenvälisen konferenssin puitteissa. Mielestäni voisimme näin saada tietoomme olennaisempia seikkoja tämän kysymyksen selkiyttämiseksi ja siten kokonaisvaltaisen vastauksen antamiseksi.
Tässä sellaisia seikkoja, joita halusin käsitellä. Lopetan tähän antaakseni tilaa keskustelulle.

Barnier
. Arvoisa puhemies, ennen kuin puhuisin vuorostani esittelijöiden Gil-Robles ja Duhamel esittelemistä perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan kahdesta varsin laadukkaasta mietinnöstä, joilla on kummallakin toimielimellistä tai perustuslaillista merkitystä, sallinette minun aloittaa puheeni vastaamalla jäsen Segnille, joka otti esiin saarten aseman.
Koska palasin itse 48 tuntia sitten puheenjohtaja Hatzidakisin kanssa tekemältäni viralliselta työmatkalta, joka kohdistui yhteen Euroopan suurista saarista, eli Kreetaan, arvoisa jäsen Segni, saatoin saada käsityksen siitä kaksinkertaisesta ongelmasta, joka liittyy sekä kehityksen viivästymiseen että etäisyyteen, ja tähän voitaisiin myös lisätä se ongelma, jonka tunnen itse hieman muita paremmin edellisten toimieni perusteella, ja tarkoitan tällä vuoristoiseen sijaintiin liittyviä ongelmia, joka liittyy usein etäisyysongelmaan.
Arvoisa jäsen Segni, haluaisin siis vakuuttaa teille, että komissio on itsekin todennut teidän tavoin joitakin eroja perustamissopimuksen 158 artiklan kieliversioiden välillä. On itsestään selvää, että nämä kielelliset erot haittaavat tekstin yksiselitteistä tulkitsemista, eri kieliversioiden perusteellahan kyseessä on osa saarista tai kaikki saaret. Arvoisa jäsen Segni, kuitenkaan en itse katso, että perusluonteista epäselvyyttä voisi olla olemassa. Amsterdamin sopimuksen päätösasiakirjaan liitetyssä saaristoalueita koskevassa julistuksessa n:o 30 täsmennetään, että yhteisön lainsäädännössä on otettava huomioon saarten luonteeseen liittyvät rakenteelliset ongelmat ja että erityistoimiin näiden alueiden hyväksi voidaan ryhtyä, kun se on perusteltua.
Saarten luonnetta ei siis pidetä itsessään kelpoisuusperusteena. Sitä paitsi ymmärrän, että olette asiantilasta pahoillanne. Epäedullisessa asemassa olevat saaret ovat tietenkin mukana koheesiopolitiikassa. Näin on niiden monien saarten kohdalla, joilla vierailen tavoitteen 1 alueiden tai koheesiomäärärahojen merkeissä alueiden sosioekonomisesta tilanteesta riippuen ja niiden perusteiden nojalla, joista on säädetty rakennerahastoja koskevassa yleisasetuksessa.
Arvoisa jäsen Segni, olen tehnyt päätöksen saarten sosioekonomista tilannetta koskevan tutkimuksen aloittamisesta, jotta voitaisiin laatia mahdollisimman täsmällinen tilannekatsaus ja arvio näistä saarialueista, enkä jätä esittelemättä teille tämän tutkimuksen tuloksia, joiden toivoisin olevan käsiteltävissä vuoden 2001 jälkipuoliskolla. Lisäisin ohimennen, että näillä tuloksilla täydennetään sitä keskustelua, jonka aion myös aloittaa vuonna 2001 koheesioselvityksestä. Euroopan parlamentin on otettava osaa tähän laajaan julkiseen keskusteluun, jonka avulla voin valmistella tulevan aluepolitiikan suuntaviivoja kaudelle 20062013.
Mitä tulee mainitsemaanne ajatukseen tämän keskustelun käymisestä HVK:ssa, minusta näyttää rehellisesti sanottuna siltä, arvoisa jäsen Segni, että jos otetaan huomioon tämän hallitustenvälisen konferenssin asialistalla olevien muiden aiheiden laajuus ja hankaluus, olisi parempi edetä korjaamalla tekstiä valtiosopimusoikeutta koskevassa Wienin yleissopimuksessa säädettyjen menettelyjen mukaisesti, jotta voitaisiin yhtenäistää tätä artiklaa koskevat eri kieliversiot sekä käytännössä että tarkasti. Näinhän on jo toimittu perussopimusten artikloihin liittyneiden muiden selvien virheiden osalta. Kuitenkin olin ymmärtävinäni, että kielellisen puolen lisäksi kysymykseenne sisältyi toinenkin huoli. Tämän osalta olen kertonut teille aikeistani ainakin ennen kuin voin vastata kysymykseen ja jos hallitukset ovat asiasta yksimielisiä tilanteen ollessa ajankohtainen selvittää asiaa objektiivisesti sen tutkimuksen perusteella, jonka aion käynnistää Euroopan unionin eri jäsenvaltioiden kaikkien saarten tilanteesta.
Nyt haluaisinkin käsitellä vuoronperään molempia mietintöjä, joiden esittelijöitä ovat José María Gil-Robles ja Olivier Duhamel. Tiiviimpää yhteistyötä koskeneesta mietinnöstä minun on muistutettava esittelijä Gil-Robles tietää sen varsin hyvin, koska hän on joutunut näkemään vaivaa asian vuoksi että se ei ollut itsestään selvä asia. Aivan neuvottelujen alussa tämä aihe ei ollut esityslistalla. Te ja me olemme ponnistelleet kovasti, ja kiitän puheenjohtajavaltioita Portugalia ja Ranskaa, että ne vakuuttuivat tiiviimmän yhteistyön lisäämisen järkevyydestä Amsterdamissa ratkaisematta jääneiden kolmen kuuluisan kysymyksen rinnalle. Olen huomannut, mistä olen iloinen, että sekä muodon että sisällön osalta Euroopan komission ja parlamentin kannat ovat varsin lähellä toisiaan.
Arvoisa puheenjohtaja Gil-Robles, mielestäni tiiviimpi yhteistyö on välineenä HVK:n jälkeen selväpiirteisempi ja, jos saan käyttää tätä sanaa, operatiivisempi tämänhetkisen Amsterdamin sopimuksen vastaavaan välineeseen verrattuna. Tiiviimmässä yhteistyössä on komission osalta viisi olennaista seikkaa. Kuten te itse sanoitte, niitä varten tarvitaan toimielinkehys, jossa kullakin toimielimellä on oma roolinsa: tämä on ensimmäinen kohta. Yhteistyön on oltava kaikille avointa, ja kuten äsken sanoin, sen on oltava liittymisen ja yhdentymisen väline, eikä missään nimessä pois sulkemisen väline: tämä on toinen kohta. Yhteistyö edellyttää tiukkoja ehtoja, mutta ehtojen on oltava myös toteutettavissa: tämä on kolmas kohta. Tarvitaan takeet niitä maita varten, jotka eivät ole mukana tai eivät ole vielä mukana tiiviimmässä yhteistyössä: tämä on neljäs kohta. Lopuksi viides ja viimeinen kohta, joka kuuluu: tiiviimpää yhteistyötä ei saa pitää, kuten joskus tapahtuu, keinona naamioida tai peitellä epäsopua määräenemmistöasiassa. Minun nähdäkseni näillä kahdella seikalla, vaikka niillä olisikin joskus yhtymäkohtia, ei ole periaatteellisesti mitään tekemistä keskenään. Hyvät parlamentin jäsenet, mielestäni nämä viisi seikkaa käyvät ilmi teille tänään esitellystä mietinnöstä.
On tärkeää varmistaa, että tämä tiiviimpi yhteistyö pysyy unionin puitteissa ja että siinä kunnioitetaan toimielinten, varsinkin komission ja Euroopan parlamentin roolia. Arvoisa Gil-Robles, lisäksi valtuuskuntien enemmistö, neuvotteluissa, joissa olen mukana, on yhtä mieltä siitä, että tulevassa sopimuksessa tunnustetaan komission ja parlamentin laajempi rooli tiiviimmän yhteistyön toteuttamisessa. Tällä hetkellä on tarpeen tehdä yhteistyötä, jotta voimme varmistaa, että tämä pyrkimys tai tämä suuntaus toteutuisi käytännössäkin hienosti.
Näin ollen olen valmis tukemaan José Maria Gil-Roblesin mietinnössä esitettyä pyyntöä parlamentin roolin vahvistamisesta, ja kannatan joka tapauksessa ajatusta, että ensimmäisen pilarin asioissa yhteispäätösmenettely Euroopan parlamentin kanssa korvataan hyväksymismenettelyllä. Sitä vastoin uusimmissa ehdotuksissa, jotka koskevat tiiviimmän yhteistyön käynnistämismenettelyjä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 osaston puitteissa, puheenjohtajavaltion ehdottamat tämänhetkiset tehtävät ovat meidän mielestämme niiden nykyisessä muodossaan riittämättömiä, ja nyt puhun ulko- ja turvallisuuspolitiikasta. Tästä syystä, aloitettuamme eilen keskustelun uudelleen eri kohdista, esitin joukon tarkistuksia, joilla täsmennettäisiin tai lujitettaisiin hyödyllisellä tavalla toimielintemme roolia ja niiden paikkaa, joka määräytyy tiiviimmän yhteistyön toteuttamisen puitteissa pilareiden mukaisesti. Meidän on huolehdittava siitä, että myös tarpeellista johdonmukaisuutta kolmeen eri pilariin kuuluvien toimien välillä lisätään, ja tämä tehtävä kuuluu ennen kaikkea yhteisön toimielimille.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tiiviimpi yhteistyö ei voi eikä saa koskaan johtaa minkäänlaiseen yhteisön säännöstön purkamiseen. Muistutan, että menettely voi olla yksinkertainen niin, että se käsittää määräenemmistön ja niin että veto-oikeus on poistettu, sillä haluamme pitää kiinni tiukoista ehdoista. Tiukat ehdot sellaisina kuin ne on esitetty Amsterdamin sopimuksessa, ja niistä on mielestämme pidettävä kiinni, voivat oikeuttaa tai mahdollistaa menettelyjen yksinkertaisuuden. Yhdyn täysin parlamentin toiveisiin siitä, että perusperiaatteita ei muutettaisi, mutta arvoisa puheenjohtaja Gil-Robles, olen huomannut, että päätöslauselmanne 11 kohdassa olette halukas helpottamaan tiettyjä ehtoja, ja tässä asiassa haluaisin osoittaa tiettyä varovaisuutta.
Lopuksi toteaisin, että olemme kaikki samaa mieltä siitä, että tiiviimmästä yhteistyöstä ei tule unionille ominaista piirrettä olen sanonut tämän ja toistan sen vielä. Sen on oltava mekanismina sellainen, että jäsenvaltiot voivat käyttää sitä ainoastaan silloin, kun kaikki muut kaikkien maiden yhdentymisen edistämiskeinot ovat pois suljettuja tai mahdottomia. Tiiviimmästä yhteistyöstä ei siis saa tehdä yleislääkettä heikkojen kohtien peittelemiseksi. Täsmällisemmin sanottuna olen sitä mieltä, että tiiviimpää yhteistyötä ei saa pitää vaihtoehtoisena ratkaisuna määräenemmistöäänestyksille, jotka ovat komission mielestä viimeiseen asti näiden neuvottelujen pääaihe.
Nyt olenkin sanonut sen, minkä halusin sanoa jäsen Gil-Roblesin esittelemästä mietinnöstä. Lopuksi haluaisin todeta myös Olivier Duhamelin sangen kiihkeällä tavalla esittelemästä mietinnöstä, että tiiviimpää yhteistyötä koskeva mietintö sekä Duhamelin mietintö ovat molemmat perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan maineen veroisia. Haluan osoittaa siitä kunnioitukseni valiokunnan jäsenille ja valiokunnan puheenjohtaja Napolitanolle.
Toisesta mietinnöstä sanoisin, että suhtaudumme, esittelijä Duhamel, varsin myönteisesti mietintöönne. Mielestämme se tarjoaa erinomaisen lähtökohdan perustuslakivalmistelusta käytävälle keskustelulle. Tähän valmisteluunhan meidän on ryhdyttävä heti Nizzan jälkeen. Voinen heti seuraavaksi sanoa, että nämä ajatukset eivät poista sitä, että juuri nyt velvollisuutemme on hallitustenvälisen konferenssin onnistumiseksi keskittää kaikki energiamme ja ponnistelumme ja tarvitsemme niitä HVK:n esityslistalla oleviin kysymyksiin ja erityisesti mukaan otettuun tiiviimpään yhteistyöhön, koska olemme kaukana tavoitteesta.
Arvoisa Duhamel, olette varmasti samaa mieltä kanssani sanoessani, että, jos Nizzassa ei onnistuta, nykypuitteissa ei missään tapauksessa ole sijaa, ainakaan uskottavuutta, pohdinnoille Euroopan yhdentymisen tulevaisuudesta. Nizzassa on siis onnistuttava ja avattava ovi laajentumiselle ja avattava ovi uusille ja tuleville uudistuksille, mutta ensiksikin on avattava tämä ovi ja tämä on näiden neuvottelujen tarkoitus. Kuitenkin on väistämätöntä, että nyt esitetään eräitä kysymyksiä, minkä te teette varsin painokkaasti, ja että ne on myös Nizzassa esitettävä, vaikka ne eivät olekaan mukana hallitustenvälisen konferenssin keskusteluissa.
Mielestäni Nizza voisi enteillä tulevia vaiheita asiaan liittyviä useita aiheita koskevissa pohdinnoissa. Ensinnäkin perussopimusten uudelleenjärjestelystä sanoisin seuraavaa. Kiitän myönteisestä viittauksesta, jonka teitte tilaamamme Firenzen Eurooppa-instituutin työhön, sillä panin tarkasti merkille neuvoston puheenjohtaja Moscovicin siihen liittyneen rakentavan lähestymistavan. Haluaisin kuitenkin muistuttaa, että tilasimme selvityksen ilman sisällöllisiä lainsäädännöllisiä muutoksia, ja olemme saaneet juuri tällaisen työn, mutta on luonnollista, että koottaessa yhteen 93 artiklaan se, mikä on tällä hetkellä hajallaan useiden satojen artiklojen ja perussopimusten kesken, näin voidaan hyvin tehdä ilman sisällöllisiä muutoksia kuten Firenzen Eurooppa-instituutti on mielestäni tehnyt mutta tämän uuden tekstin oikeudellinen tulkinta on pakostakin eriävä. Asiassa on tehty hyvää työtä, ja se on hyvä perusta, jota voidaan käyttää järjesteltäessä tulevaisuudessa perussopimuksia uudelleen. Tämä on ensimmäinen kohta.
Toinen kohta koskee perusoikeuskirjan oikeudellista luonnetta, ja se on kysymyksenä sellainen, kuten puheenjohtaja sanoi, että vastaus siihen uhkaa jäädä Nizzassa löytymättä. Kuitenkin olemme sitä mieltä, kuten monet teistä, että tämä työ ei saa jäädä tähän, vaan että ehkäpä 6 artiklan olisi annettava tälle perusoikeuskirjalle oikeudellista voimaa, aion joka tapauksessa ponnistella sen hyväksi. Kolmas ja viimeinen kohta liittyy toimivaltuuksien mahdolliseen selkiyttämiseen unionin sisällä.
Tiedän, että Olivier Duhamelin mietintöä on tarkasteltava ennen kaikkea laajemmasta näkökulmasta, eli perustuslaillistamisen näkökulmasta, mikä merkitsisi nykyisten toimielinpuitteiden ylittymistä selvästi, ja sen tulokset nähtäisiin pitemmällä aikavälillä. Arvoisa parlamentin jäsen, minusta olisi kuitenkin tarpeen ensin selventää nykyistä oikeudellista ja toimielimellistä tilannetta, kuten mietinnössänne ehdotetaan ensimmäisenä vaiheena, sillä puhutte päätöslauselmanne 9 kohdassa "uudelleenjärjestellystä sopimuksesta". Arvoisa Duhamel, olen teidän tavoin sitä mieltä, että Euroopan unionille on annettava sanamuodoltaan selkeä ja yksinkertaisempi perusteksti. Tämä on tehtävänä välttämätön ja mahdollinen. Kyse ei ole perussopimuksissa määrätyn toimielinrakenteen muuttamisesta, eikä missään nimessä unionin toimivaltuuksien lisäämisestä, vaan Euroopan rakentamisen helppotajuistamisesta. On tosiasiassa olennaisen tärkeää Euroopan demokratian kannalta - ja suurin syy siihen, että olemme yhdessä, mistä muistutitte - että kansalaisten käytettävissä olisi perustuslaillinen sopimus, jonka tekstin Václav Havelin toiveiden mukaan kaikki Euroopan lapset voisivat vaivatta oppia koulussa.
Firenzen Eurooppa-instituutissa pyynnöstämme tehty tärkeä työ, johon viittasin, osoittaa, että on oikeudellisesti mahdollista koota kaikki nämä olennaisen tärkeät seikat yhteen tekstiin, jossa artiklojen määrä on vähäinen.
Hyvät parlamentin jäsenet, tämän perussäädöksen laadinta voisi olla tilaisuus vastata muihinkin Nizzassa esitettäviin luonteeltaan perustuslaillisiin kysymyksiin, jotka mainitsin hetki sitten, eli perusoikeuskirjan oikeudelliseen luonteeseen ja toimivaltuuksien selventämiseen.
Onko uudelleenjärjestelty ja muilla luonteeltaan perustuslaillisilla seikoilla täydennetty sopimus jo perustuslaki vai onko tämä ilmaus varattava, kuten te, arvoisa Duhamel, suosittelette, uudelle perustekstille, joka laadittaisiin uusien menetelmien avulla? "Perustuslaki" ei sanana pelota minua, arvoisat parlamentin jäsenet, uskon jopa käyttäneeni sitä teidän kuullen aivan alussa, kun en ollut vielä virallisesti Euroopan komission jäsen. Mainitsin tämän perussopimusten perustuslaillistamisen Euroopan parlamentissa pidetyssä kuulemistilaisuudessani, joka edelsi komission nimittämistä. Arvoisa Duhamel, minun on vakuutettava, että olen itse käytettävissä ja että intoni osallistua tähän työhön on ainakin yhtä suuri kuin teidän intonne siihen. Olen myös samaa mieltä siitä, että tältä osin pysymme työssämme mahdollisimman etäällä siitä, mistä äsken puhuitte viittauksissanne Karl Marxiin vasemmalla ja, sanoitteko Joseph de Maistreen, oikealla, joskin minun on viimeksi mainitusta sanottava, että hän oli Savoijista, vaikka korostankin, että olen eri mieltä hänen monissa kirjoituksissaan ilmaisemistaan käsityksistä.
Niinpä haluaisin kertoa, että minä itse ja komissio olemme käytettävissänne, jotta voimme toimia teidän toivomassanne mielessä tämän perustuslaillistamistyön eri vaiheita kunnioittavalla tavalla. Arvoisat parlamentin jäsenet, joka tapauksessa yksi asia on selvä ja sen on pysyttäväkin sellaisena: mikään esittämistämme kysymyksistä ei voi olla edellytyksenä Euroopan laajentumiselle tällä hetkellä hakijoina oleviin Keski- ja Itä-Euroopan sekä Baltian ja Välimeren maihin.
Komissio ei kannata toisen hallitustenvälisen konferenssin kutsumista koolle ennen ensimmäistä laajentumista. Laajentumisen vuoksi välttämättömään toimielinten uudistamiseen on ryhdyttävä nyt, eikä Nizzan jälkeen saa jäädä ratkaisemattomia kysymyksiä, ainakaan ne eivät saa olla niitä, jotka jäivät Amsterdamissa ratkaisematta. Tämän jälkeen emme omasta puolestamme enää aseta mitään muuta ehtoa.
Nizzan Eurooppa-neuvoston päätelmät voisivat olla alkuna perustuslaillisten kysymysten mandaatille ja työaikataululle teidän suosittelemassanne mielessä. Olen jälleen kerran sitä mieltä, että Nizzan jälkeen kaiken keskustelun on oltava kaikille jäsenvaltioille ja ehdokasvaltioille avoinna asianmukaisella tavalla, joka meidän on samalla määriteltävä. Lopuksi katson, että perusoikeuskirjavalmistelussa aktiivisesti mukana olleella ja roolinsa mukaisesti aktiivisesti toimielinneuvotteluissa mukana olevalla komissiolla on Nizzan jälkeen yhtä lailla sanansa sanottavana kollektiivisissa pohdinnoissa, joilla on sitä paitsi varsin selvä yhteys toiseen johtamisen alalla aloittamaamme toimintaan.
Arvoisat parlamentin jäsenet, toivoisin, että komissio yhdessä muiden toimielinten kanssa viitoittaisi tietä. Komissio on valmis toimimaan näin ja laatimaan Nizzan myötä tätä toimivaltuuksien selkiyttämistä ja perussopimusten yksinkertaistamista koskevan kertomuksen, joka voisi valmistua ennen kuin Nizzan sopimuksen vahvistamisen määräaika kuluu umpeen.
Arvoisa Duhamel, töiden jatkon osalta sanoisin myös, että esittelemänne mietintö sisältää paljon varsin mielenkiintoisia ajatuksia. Perusoikeuskirjan laatineen valmistelukunnan tekemä työ on laatunsa ja muotonsa puolesta tehnyt suuren vaikutuksen komissioon, kuten teihinkin, ja mielestäni tälle menetelmälle on saatava jatkoa, ja siitä on otettava opiksi.
Mainitsitte ajatuksen kaikissa jäsenvaltioissa yhtäaikaisesti järjestettävästä kansanäänestyksestä. Mielestäni myös tällä ajatuksella on paljon symbolista ja demokraattista voimaa, ja katsoisin, että sitä on pohdittava tarkemmin.
Arvoisa Duhamel, puhuitte varsin kiihkeästi. Tässä asiassa se on tarpeen vastustuksen tai vastustelun huomioon ottaen. Kiihkeyttä tarvitaan paljon, kuten sitä tarvitaan tällä hetkellä toimielinuudistuksessa onnistumiseksi. Sekä te että me tarvitsemme sitä paljon onnistuaksemme. Kiittääkseni teitä tälle toimielinkeskustelulle antamastanne tuesta ja sijasta haluaisin sanoa teille, että asialla on ylimääräistä merkitystä kaikkiin niihin monimutkaisiin aiheisiin nähden, joiden parissa teemme työtä toimielinuudistusta koskevien neuvottelujen puitteissa, joita ovat esimerkiksi määräenemmistö ja äänten painottaminen, joita on aiheina vaikeaa ymmärtää ja jotka on selitettävä kansalaisille.
Itse asiassa mahdollista perustuslakia, perussopimusta, toimivaltuuksien selkiyttämistä ja perusoikeuskirjaa koskevilla kysymyksillä on kaikilla yhteinen tekijä, eli niillä on poliittista ja demokraattista ulottuvuutta, lisäisinpä vielä kansalaisulottuvuutta. Niiden avulla voidaan siis parantaa Nizzan neuvottelujen osalta tätä unionin tarvitsemaa kansalaisulottuvuutta, vaikka kyse olisikin toimien syventämisestä Nizzan jälkeisenä aikana. Olen jo kauan aikaa ajatellut, että Euroopan rakentamiselle aiheutuu eniten vahinkoa siitä, että se on ainoastaan eliitin asia ja että sitä toisinaan ohjataan, joskin rohkeasti ja sinnikkäästi, mutta silti eliitin toimesta ja jossain mielessä kansalaisilta salassa. Tulevina aikoina tämän rakentamisen kannalta pahinta on hiljaisuus, koska hiljaisuus pitää yllä pelkoja. Kaikenlainen kansankiihotus ja unionin vastaiset kampanjat saavat alkunsa tästä hiljaisuudesta. Hiljaisuus on murrettava, kansalaiskeskustelu on käynnistettävä, ja juuri teidän, arvoisa Duhamel, esittämien aloitteiden kaltaisilla aloitteilla, joilla voidaan vedota sekä kansalaisten sydämiin että järkeen, voimme edistää tämän demokratiavajeen vähentämistä. Juuri tästä syystä halusin kiittää teitä, sekä sisällön että muodon puolesta, tekemästänne aloitteesta.

Schwaiger
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Duhamelin mietintö antaa meille, Euroopan parlamentille, vielä vajaa kaksi kuukautta ennen Nizzan Eurooppa-neuvostoa tilaisuuden esittää kantamme Euroopan unionin edelleen kehittämisestä sekä kiinnittää samalla huomiota tarpeeseen tehdä unionista lähivuosina toimintakykyinen laajentumista varten ja esitellä kansalaisillemme Euroopan unionin keskipitkän aikavälin näkymiä. Komission jäsen Barnier, te viittasitte juuri aiheellisesti siihen. Euroopan kansanpuolueen ja Euroopan demokraattien ryhmän suuri enemmistö puoltaa siksi Olivier Duhamelin erinomaisen, oleellisiin asioihin keskittyvän mietinnön hyväksymistä.
Ensimmäisessä vaiheessa tarvitsemme perustuslaillisen sopimuksen, jossa tiivistetään selkeästi ja ymmärrettävästi Euroopan unionin voimassa olevien sopimusten perusteet. Perustuslaillisen sopimuksen kehittämisen pitäisi kuitenkin samalla tehdä ymmärrettäviksi Euroopan unionin yhteiset arvot, ottaa huomioon Euroopan kansalaisten perusoikeuskirjassa vahvistetut perusoikeudet, parantaa ja tehostaa Euroopan unionin toimielinten koostumusta, roolia ja toimintatapoja Nizzan jälkeen.
Euroopan unionin perustuslaissa pitää myös määritellä selkeästi jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin välinen tehtävänjako, ja siihen pitää sisällyttää Euroopan yhdentymisen dynamiikka niillä aloilla, joilla on välttämätöntä toimia yhdessä, kuten ulko- ja turvallisuuspolitiikassa. Tässä yhteydessä kyse on myös demokratian alimman asteen, kunnallisen itsehallinnon, huomioon ottamisesta ja turvaamisesta Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Se ei saa johtaa Euroopan unionin ja kansallisten virkamiesten yhteistoimintaan, joka rajoittaa ja sivuuttaa kansalaisten paikallisen poliittisen toiminnan, kuten useiden direktiivien yhteydessä on käynyt. Sen vuoksi ehdotamme kunnallisen itsehallinnon vahvistamista unionin tulevassa perustuslaissa ja pyydämme kannatustanne tälle tarkistukselle.

Poos
Arvoisa puhemies, Gil-Robles Gil-Delgadon mietintö, johon haluan tässä keskittyä, tulee juuri oikealla hetkellä, kun ollaan määrittämässä Euroopan parlamentin kantaa meneillään olevan HVK:n neljänteen tärkeään aiheeseen. Siinä esitetään puitteet, joissa tiiviimpää yhteistyötä täytyy vahvistaa. Siinä määritellään sen ehdot.
Näiden puitteiden pitäisi sitoa sekä niitä valtioita, jotka haluavat osallistua tiiviimpään yhteistyöhön, että niitä valtioita, jotka eivät osallistu siihen tai jotka eivät osallistu siihen alusta lähtien. Tiiviimmän yhteistyön täytyy noudattaa perussopimusten periaatteita, ja sen täytyy tapahtua yhtenäisen toimielinjärjestelmän puitteissa. Toisaalta se ei saa haitata kaupankäyntiä tai johtaa yhteismarkkinoiden jakautumiseen, rikkoa jäsenvaltioiden solidaarisuutta ja yhteenkuuluvuutta tai, kuten komission jäsen Barnier sanoi, aiheuttaa yhteisön säännöstön purkamista.
Tiiviimmän yhteistyön toteuttaminen ei saisi johtaa uusien elimien perustamiseen unionin toimielinten rinnalle. Kolmen Benelux-maan muistiossa, samoin kuin Gil-Roblesin mietinnössä, painotetaan tätä kohtaa ja torjutaan ajatus omasta sihteeristöstä tai erityisestä johtokunnasta jollekin tietylle aloitteelle tiiviimmän yhteistyön yhteydessä.
Avoimuuden ja läpinäkyvyyden täytyy olla aina turvattuja. Yhdeltäkään jäsenvaltiolta ei voida kieltää mahdollisuutta liittyä milloin tahansa tiiviimpään yhteistyöhön. Tämä taataan myös tuleville uusille jäsenvaltioille.
Mietinnön esittelijä painottaa syystäkin voimakkaasti vaatimusta siitä, että komission aloiteoikeuden ja parlamentin osallistumisen, ainakin kuulemismenettelyllä, täytyy olla normina kaikessa tiiviimmässä yhteistyössä. Lisäksi alkuvaiheessa, hyvät kollegat, kolmessa pilarissa toteutettavan tiiviimmän yhteistyön päämääränä on Euroopan yhdentymisen kehittäminen. Se voi myös osoittautua tarpeelliseksi lukkiutuneiden tilanteiden purkamisessa. Jos tiiviimpi yhteistyö sen sijaan johtaisi toimielinten välisen tasapainon horjumiseen, komission syrjäyttämiseen ja Euroopan parlamentin demokraattisen valvonnan sivuuttamiseen, se ei saavuttaisi tavoitettaan. Tässä tapauksessa siitä olisi parasta luopua.

Malmström
Arvoisa puhemies, asioista kiinnostunut kansalainen, joka haluaa tietää, miten EU:ta johdetaan, tuskin lukee iltalukemisenaan Amsterdamin sopimusta. Jos hän sattumalta kuitenkin tekisi niin, hän ei välttämättä kuitenkaan viisastuisi. Edes erittäin hyvin asiaan perehtyneen Euroopan tuntijan ei ole helppo lukea niitä sopimuksia, jotka todellakin sääntelevät monia yhteisiä tekojamme täällä Euroopassa.
Sopimukset ovat hämäriä, silloin tällöin ristiriitaisia, vaikealukuisia eivätkä kovinkaan innostavia. Kauniit ja tärkeät eurooppalaiset arvot sekoitetaan teknisten pykälien kanssa juhlalliseksi sekamelskaksi. Niin ei voi olla! Jos haluamme lisätä Eurooppa-hanketta koskevaa tietoisuutta ja hankkeeseen osallistumista, vähimmäisvaatimuksena on, että on oltava helppoa selvittää, miten unionia johdetaan ja miksi. Niin ei nykyään ole, mikä tuodaan erinomaisesti esiin esittelijä Duhamelin mietinnössä.
Nizzan huippukokouksen jälkeen - ja me kaikki toivomme sen onnistuvan - on tärkeää ottaa tämä seuraava askel demokraattisemman unionin luomiseksi. On aika tarkastaa perussopimukset. Oma ryhmäni, ELDR, pitää tärkeänä, että eurooppalaisista perussopimuksista tehdään aivan ensimmäiseksi kansalaisystävällisempiä. Se merkitsee yksinkertaistamista, tietojen siirtämistä, poistamista. Firenzen yliopistollisesta Eurooppa-instituutista saatu ehdotus osoittaa mahdollisen lähtökohdan, mutta seuraava askel on todellisen Euroopan perustuslain luominen.
Tutkimusten mukaan Euroopan kansalaiset tarvitsevat, ansaitsevat ja haluavat yhteisen perustuslain, josta käyvät selvästi ilmi EU:n arvot ja tavoitteet ja joka selvittää toimielinten välisen mutta myös toimielinten ja jäsenvaltioiden välisen vallan- ja vastuunjaon. Kansalaisten oikeudet on määriteltävä liittämällä mukaan valmistelukunnan päätelmät. Tämä on jännittävä prosessi. Se ei todellakaan ole helppo, mutta se on erittäin tärkeä. Kansalaiset, ja erityisesti muutaman vuoden kuluttua toivottavasti jäsenvaltioina olevien ehdokasvaltioiden kansalaiset, on tietenkin otettava mukaan tähän työhön.
Työtä ei saa missään olosuhteissa käyttää laajentumisen myöhästymisen verukkeena. Perustuslaki on koko Euroopan asia. Perustuslain parissa tehtävään työhön pitää kuulua pyrkimys yksinkertaistaa mutta myös poistaa EU:n työtehtäviä. Tämä on välttämätöntä, jotta EU voisi toimia tulevaisuudessa. Tarvitaan toimivallan selkeämpää jakoa ja selkeämpää toissijaisuusperiaatetta.
Valmistelukunnan tekemä työ opetti meille paljon. Tällaista työtapaa, tietyin muutoksin, pitää käyttää, jotta kansalaiset saisivat entistä tärkeämmän aseman prosessissa. Tuleva Euroopan perustuslaki ei saa jäädä Brysselistä tulleeksi kirjoituspöytätuotokseksi.
Presidentti Vaclav Havel sanoi täällä istuntosalissa, ja komission jäsen Barnier lainasi häntä äskettäin, haluavansa Euroopan perustuslain, joka voitaisiin jakaa kaikille ja jonka jokainen Euroopan 11-vuotias pystyisi ymmärtämään. Se on mielestäni erittäin hyvä tavoite. Päätös työn aloittamisesta on tehtävä tänään. Oli lupaavaa kuulla, että Ranskan puheenjohtajisto suhtautui tähän myönteisesti. Aion nyt tehdä parhaani saadakseni maanmieheni viemään tätä viestikapulaa eteenpäin Ruotsin puheenjohtajakauden aikana.

Voggenhuber
Arvoisa puhemies, oivallus siitä, että ihmisten perusoikeudet eivät ole pelkkiä lupauksia vaan jokaisen ihmisen luovuttamattomia oikeuksia, ne eivät ole politiikan ja valtion suomia vaan tunnustettuja, ihmisarvosta johdettuja oikeuksia, ja tieto siitä, että oikeudet vaikuttavat vain, mikäli ne ovat päteviä, parlamentin laiksi laatimia, oikeuslaitoksen takaamia oikeuksia, tämä tieto on nykyaikaisen demokratian ydin, ja se on kaikkien jäsenvaltioiden perustuslakien ydin.
Eurooppa-neuvosto loukkaa tätä Euroopan yhteisymmärrystä kieltäytymällä sisällyttämästä Euroopan unionin perusoikeuskirjaa perustamissopimuksiin, kieltäytymällä tekemästä siitä oikeudellisesti sitovaa ja tarjoamasta niille kansalaisille, joiden oikeuksia on loukattu, pääsyä yhteisöjen tuomioistuimeen.
Perusoikeudet ovat pääasiassa valtion toimilta suojaavia oikeuksia. Eikö ole erikoista, että juuri valtioiden ja hallitusten päämiesten pitäisi olla Euroopan ihmisten perusoikeuksien yläpuolella? Kuka ihmettelee vielä, että nämä hallitusten päämiehet kieltäytyvät alistumasta perusoikeuskirjan perusoikeuksiin ja tekemästä niistä oikeudellisesti sitovia? Neuvoston valtapyyteet ovat todellisen perustuslaillistamisprosessin suurin ongelma, ja siitä johtuu unionin demokratiavaje. Valtioiden ja hallitusten päämiehet eivät halua olla vain unionin ainoita todellisia lainsäätäjiä vaan sen hallituskin. Kuka epäilee vielä sitä, että he pitävät itseään unionin ainoina perustuslain laatijoina? Pääasiassa ilman parlamentteja, ilman kansalaisia ja mikäli onnistuvat ilman komissiotakin. Demokratian tehtävänä on aina ollut hillitä ruhtinaiden valtaa. Meidän on nyt kysyttävä itseltämme, haluammeko ruhtinaiden Eurooppaa vai eurooppalaista demokratiaa. Mikäli haluamme eurooppalaista demokratiaa, meidän on aloitettava perustuslaillistamisprosessi ja luotava sille perusta perusoikeuskirjan avulla.

Kaufmann
Arvoisa puhemies, kollega Duhamelin mietintö, jota tänään käsitellään, on mielestäni erittäin tärkeä mietintö. Itse asiassa kyse on siitä ratkaisevasta kysymyksestä, millaiseksi Euroopan yhdentymisprosessi pitää muovata. Kyse on Euroopan unionin tulevaisuudesta. Eri jäsenvaltioissa on siitä tunnetusti hyvin erilaisia käsityksiä eri yhteiskunnallisissa ryhmissä. Minunkin ryhmäni kollegat ovat siitä keskenään eri mieltä. Minusta tämä mielipiteiden kirjo on itsestään selvä, ja pidän sitä rikkautena, sillä mikäli haluamme rakentaa yhdentyvää Eurooppaa, meidän on jatkuvasti pyrittävä siihen, että kaikki asuvat siellä mielellään ja pitävät sitä myös kotinaan.
Edelliset Euroopan parlamentin vaalit osoittivat, kuinka kaukana unioni on siitä: vaatimaton osanotto vaaleihin, ennakkoluulot, oikeutettu pelko demokratian ja avoimuuden puutteesta, liiallisesta säätelyvimmasta, byrokratiasta ja arveluttavista päätöksentekoprosesseista. Mikään näistä ei ole valitettavasti vielä muuttunut. Mullistavat muutokset ovat kuitenkin välttämättömiä. Parlamentilla on unionin ainoana demokraattisesti legitimoituna toimielimenä suuri vastuu siinä, että näissä asioissa edistytään. Juuri siksi puollan käsiteltävänä olevaa mietintöä. Perustamissopimusten yksinkertaistaminen ja uudelleenjärjestely on välttämätöntä. Tarvitsemme helppolukuisen, ennen kaikkea kansalaisten kannalta ymmärrettävän sopimustekstin. Meidän on aloitettava perustuslaillistamisprosessi. Nizzan huippukokouksen on annettava sille lähtölaukaus antamalla vastaava toimeksianto, menettelytapa ja aikataulu. Arvoisa puhemies, yhdessä asiassa olen kuitenkin erittäin epäuskoinen: ensinnäkään en pidä realistisena, että mietinnössä vaaditusta perustuslaista voitaisiin päättää jo ennen vuonna 2004 pidettäviä seuraavia vaaleja, ja toiseksi niin ei pitäisi mielestäni tehdäkään. Emmehän me voi tehdä niin, että vain nykyiset 15 jäsenvaltiota keskustelevat perustuslaista ja päättävät siitä, kun tiedämme kuitenkin kaikki, että tämän vuosikymmenen loppuun mennessä Euroopan unionissa on 27 jäsentä!
Minulle ovat erityisen tärkeitä seuraavat kolme asiaa: ensinnäkin todella laaja julkinen keskustelu kaikissa jäsenvaltioissa. Toiseksi suora ja täydellinen ehdokasvaltioiden sisällyttäminen siihen. Kolmanneksi perustuslaki voidaan vakaan käsitykseni mukaan legitimoida demokraattisesti vain koko unionissa järjestettävällä kansanäänestyksellä, sillä kyse on oikeastaan kansalaisten perustamasta uudesta unionista. Muuten ei voi mielestäni syntyä kansalaisten Eurooppaa.

Berthu
Arvoisa puhemies, Duhamelin mietinnössä, josta aion puhua, otetaan uudelleen esiin Euroopan parlamentin vanha ajatus perustuslain laatimisesta Euroopalle. Tärkein tavoite - eikä se käy selkeästi ilmi päätöslauselmaesityksestä - on se, että Euroopassa otettaisiin käyttöön jopa perussopimusten yhteydessä enemmistöluontoinen kollektiivinen päätöksentekomenettely, joka eroaa täysin neuvoston yksimielisyyttä edellyttävistä päätöksistä tai jäsenvaltioiden ratifiointimenettelystä, jota nykyään käytetään sopimusten muutosten yhteydessä.
Nämä kollektiiviset menettelyt vakiinnuttaisivat pysyvästi ylikansallisen vallan Eurooppaan. Tätä ennen pitäisi varmaan kuitenkin miettiä, mitä kansamme todella haluavat huomisen Euroopalta. Niiden tahto on selkeä, ja tanskalaiset ilmaisivat sen jälleen kerran hyvin selvästi kansanäänestyksessään. Kansalaisten mielestä kansakunnilla on ensisijainen legitimiteetti. He haluavat, että tärkeimmät päätökset tehdään kansakuntien tasolla. Tästä voimme päätellä, että jos eurooppalainen yhteistyö halutaan pitää demokraattisena ja lähellä ihmisiä, sen täytyy tukeutua kansakuntien ensisijaiseen asemaan. Valitettavasti Euroopan perustuslain lopullinen tavoite olisi täysin päinvastainen, emmekä tietenkään voi kannattaa sitä.
Edellä mainitusta syystä liitimme Euroopan parlamentin mietintöön vähemmistöön jääneen mielipiteen, ja esitimme mietintöön useita tarkistuksia, jotka ovat oikeastaan enemmän kuin vain tarkistuksia, sillä niiden hyväksyminen johtaisi päätöslauselman merkityksen täydelliseen muuttumiseen. Eurooppa tarvitsee peruskirjan, jossa tunnustetaan kansallisten demokratioiden ensisijainen asema, eikä perustuslakia, jolla Euroopasta tehtäisiin supervaltio.

Martinez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopassa on todellisia ongelmia: köyhyys, työttömyys, verotus, turvattomuus, ja sen sijasta, että puututtaisiin niihin, niin mitä meille ehdotetaan? Perustuslakia! Kummallista sinänsäkin, mutta mitä tämä perustuslaki toisi? Muodoltaan? Höpötystä! Pohjimmiltaan? Kähmintää! Tuloksiltaan? Huijausta!
Muotoon liittyvää höpötystä on esimerkiksi Duhamelin mietinnön ranskankielisen version 11 kohdassa, jossa perustuslaista sanotaan, että se on - lainaan hänen sanojaan - "contre le retour en arrière" (taaksepäin paluuta vastaan). Mutta paluuhan tapahtuu aina taaksepäin! 20 kohdassa puhutaan perustuslaista, jotta voitaisiin keskustella - lainaan tekstiä - "ensemble et en même temps" (yhdessä ja yhtä aikaa). Jos keskustellaan yhdessä niin pakkohan se on tehdä samaan aikaan! 8 kohta: perustuslaissa puututaan - lainaan tekstiä - "des questions laissées ouvertes" (kysymyksiin, jotka jäivät auki). Ikkunat voivat jäädä auki, toisinaan vastaukset, mutta eivät kysymykset. 4 kohdan mukaan tarvitaan perustuslakia, sillä perussopimukset ovat lukukelvottomia ja näkymättömiä (illisibles et invisibles). Jos ne ovat lukukelvottomia, niitä on yritetty lukea, eli ne eivät ole näkymättömiä, jne...
Pahinta jäsen Olivier Tautologian mietinnössä on, että siinä ehdotetaan kähmittävää perustuslakia. Ensin kähmitään kansoja kuin joku perustuslakimainen Dutroux, ja loukataan niiden tasavertaisuutta. Tiivistetyssä eurooppalaisessa talossa on todellakin kansoja istumassa sotilaallisessa pöydässä, raha-asiain pöydässä ja lopulta verotuksellisessa pöydässä, ja muut kansat katsovat vierestä. Eli à la carte -Euroopassa osa kansoista syö valmiiksi laaditun menun mukaan. Tästä syystä tiiviimpi yhteistyö tarkoittaa voimakkaampaa syrjintää. Kun kansat eivät suvaitse tasavertaisuutensa loukkaamista, niin kähmitään demokratiaa.
Perustuslakia koskevan päätöslauselmaesityksen 8 kohdassa myönnetään, että Euroopan perustuslaki täytyy hyväksyä, lainaan tekstiä, "siten, ettei uudistus voi keskeytyä " ja kuten Duhamelin mietinnön 7 kohdassa sanotaan: "ilman kansanäänestyksiä", toisin sanoen ilman demokratiaa. Tässä kohdassa kähmintä muuttuu huijaukseksi. Yksimielisyyssääntö ja veto-oikeus ovat viimeinen keino suojella pieniä valtioita ja itsemääräämisoikeutta. Sen sijaan, että poistettaisiin suoraan yksimielisyyden edellytys, sitä kierretään tiiviimmällä yhteistyöllä, joka on itsemääräämisoikeuden sabotointia. Kenen etua tämä kaikki ajaa? Työttömien? Eläkeläisten, jotka saavat 700 euroa kuussa? Katulapsien? Eurooppalaisen yhteiskunnan pienten palestiinalaisten? Ei, tämä kaikki ajaa vain bramiinien etua, tämän kastin, jota täällä edustavat Olivier, Pierre ja Dany, harvainvallan puolestapuhujien etua. Tämän takia miehet ja naiset ihailevat Zidanea ja Schumacheria, Zidanen kanssa he voivat sentään haaveilla vapautuvansa tästä yhteiskunnallisesta Länsirannasta, jonne te heidät telkeätte, kun taas Prodin kanssa kaikki aamut, kaikki illat ja kaikki päivät ovat harmaita.

Hager
Arvoisa puhemies, tiiviimmälle yhteistyölle on jo löytynyt useita nimiä, luultavasti asian tuomiseksi lähemmäksi kansalaisia. Ei nimitys vaan konkreettinen sisältö ratkaisee, onko se hyväksi Euroopan unionille. Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietinnössä esitetään tosin, että eriytyminen on pelkästään hyödyllistä, mikäli se suunnitellaan poikkeukselliseksi menettelytavaksi. Minulla on kuitenkin sellainen käsitys, että mietinnön tavoitteet ovat tarkoitushakuisesti toisensuuntaiset. Oikeusteoreettisista ja käytännön syistäkin olen aina torjunut kaikenlaisen eriytetyn yhdentymisen, sillä se antaisi jäsenvaltioiden enemmistölle määräysvallan politiikan suunnasta ja estäisi perässä tulevia osallistumasta päätöksentekoon. Muistan vielä hyvin, miten silloin vielä institutionaalisten asioiden valiokunnassa keskusteltiin ennen Amsterdamin huippukokousta viikkokausia joustavuudesta. Muistan vielä hyvin sitä vastustaneiden perusteet ja varoitukset monen nopeuden Euroopasta. Kukaan ei ole osannut vielä selittää minulle, mikä nyt on muuttunut niistä ajoista.

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, minä puhun saarista. Kun Amsterdamin hallitustenvälisessä konferenssissa kirjattiin taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevaan 158 artiklaan erityismaininta saaristoalueista ja lisättiin sana saari omana luokkanaan niihin alueisiin, jotka kaipaavat erityishuomiota koheesiopolitiikoissa, me täällä Euroopan parlamentissa, jotka olimme kamppailleet tämän kehityksen puolesta, katsoimme, että nyt saaristoalueille koittaa uusi aikakausi. Tätä vakaumustamme tuki uuteen Amsterdamin sopimukseen liitetty julistus n:o 30, jossa sanotaan konferenssissa tunnustettavan, että maantieteellisen sijainnin vuoksi saaristoalueita vaivaavat erilaiset ongelmat, jotka haittaavat pysyvästi niiden taloudellista ja sosiaalista kehitystä, ja lisäksi konferenssissa sanotaan tunnustettavan, että yhteisön lainsäädännössä nämä ongelmat pitää ottaa huomioon.
Valitettavasti toiveemme ovat osoittautuneet turhiksi, koska saaret ovat muun muassa joutuneet kärsimään siitä, että tästä kyseisestä kohdasta on olemassa erilaisia käännöksiä. Ensimmäisen version mukainen muotoilu kattaa kaikki saaret, mutta toisen version muotoilu vain ongelmalliset saaret. On selvää, että toinen versio ei ole oikea, ensiksi, koska taloudellisesti jälkeenjääneet alueet kuuluvat tavalla tai toisella rakennerahastojen piiriin ja toiseksi, koska tämän tulkinnan ollessa voimassa, ei olisi mitään syytä hyväksyä julistusta n:o 30.
Arvoisa puhemies, aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan puheenjohtajana haluaisin muistuttaa, että Euroopan parlamentti on korostanut säännöllisesti saaristoalueiden pysyvästi epäsuotuisaa asemaa, joka johtuu niiden eristäytyneisyydestä. Komission jäsen Barnier, joka oli Kreetassa viime viikonloppuna ja jota haluan onnitella hänen kannastaan, näki, kuinka laivat olivat jumissa Kreetan satamissa. Ne ovat jumissa viidettä päivää, ja tuotteiden kuljetus on pysähdyksissä. Viljelijöiden on usein pakko viljellä vain yhtä tuotetta, ja kun tuotteella ei mene hyvin, viljelijät joutuvat ahdinkoon. Litra öljyä, joka on Kreikan saarten perustuote, maksaa vähemmän kuin tupakka-aski. Emme saa myöskään unohtaa, että pienillä saarilla näitä ihmisiä kuolee joskus siksi, että sääolot eivät salli siirtää heitä keskuksiin. Meidän pitää siis edetä mainitsemaani suuntaan.

Carnero González
Arvoisa puhemies, riippumatta siitä, millaisia sopimuksia nykyisessä hallitustenvälisessä konferenssissa saadaan aikaan - toivottavasti ne ovat merkittäviä, mutta pelkäämme, että ne ovat vähimmäistason sopimuksia - parlamentin aikanaan esittämä kritiikki on osoittautunut aiheelliseksi.
Ensiksikin menettely on aikansa elänyt ja kansalaisilta suljettu, ja siinä itse asiassa syrjitään unionin muita toimielimiä, ja hallitukset ovat eksyneet omaan labyrinttiinsa.
Toiseksi esityslista on riittämätön, sillä sen ulkopuolelle on jätetty unionin tulevaisuuden kannalta erityisen tärkeitä ja kansalaisia kiinnostavia kysymyksiä.
Kaikesta huolimatta esityslistaan on lopulta sisällytetty yksi erittäin tärkeä kohta, nimittäin tiiviimpi yhteistyö, joka on nähtävä kannustimena edistymiseen eikä hajottamiseen tai direktoraattien luomiseen. Tässä asiassa meidän on pyydettävä, että menisimme mahdollisimman pitkälle johdonmukaisesti - kuten Gil-Robles Gil-Delgadon erinomaisessa mietinnössä todetaan - ja että näkisimme tiiviimmän yhteistyön viimeisenä mahdollisena keinona kaikissa niissä asioissa, joista ei päätetä määräenemmistöllä, ja että sitä sovellettaisiin myös YUTP:ssä ja puolustuspolitiikassa, että yhtenäinen toimielinjärjestelmä säilytettäisiin, että siihen osallistuisi jäsenvaltioiden riittävä kriittinen massa ja että se olisi ilman muuta aina avointa.
Tämä edistää Euroopan rakentamista enemmän kuin HVK ja varmastikin tästä HVK:sta huolimatta. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi Nizzan Eurooppa-neuvostolta on pyydettävä uudistusmielistä ja kattavaa lähestymistapaa, josta voitaisiin päästä poliittiseen yksimielisyyteen ja joka voisi saada kansalaisten tuen. Tarkoitan tässä - kuten Duhamelin mietinnössä ehdotetaan - Euroopan unionin kehityksen uutta vaihetta, jossa ensiksi yksinkertaistettaisiin perussopimuksia ja sitten luotaisiin uuden poliittisen säädöksen avulla järjestelmä, joka poistaa unionin demokratiavajeen: sellainen hallintojärjestelmä, jonka mukaisesti hoidamme kansallisia asioitamme ja jossa lähdetään liikkeelle toimivaltajaosta ja muista oikeusvaltioperiaatteista.
Euroopan unionille tarvitaan perustuslaki, ja tässä perustuslaissa on aloitettava siitä, että perusoikeuskirja sisällytetään uuteen perustamissopimukseen jo Nizzassa.

Onesta
Arvoisa puhemies, omistan vaivaiset kuusikymmentä sekuntiani Olivier Duhamelin mietinnölle, joka on hyvä mietintö, sillä siinä uskalletaan sanoa asiat selvästi, ja esittelijä vakuutti meidät kaunopuheisuudellaan.
Kyllä vain, hallitustenvälinen menettely, jossa esteet kasaantuvat, on tuhon partaalla, eikä sopimus, josta Nizzassa käydään kauppaa, muuta tilannetta. Mannermaisen demokratiamme ylimmän edun mukaista on todellakin uuden perussopimuksen, helppolukuisen ja tehokkaan perustuslain käyttöönottaminen. Tämän peruslain laatiminen täytyy todellakin jättää kansalaisten suorille edustajille, Euroopan parlamentin jäsenille, ja kansalaisten täytyy itse lopuksi vahvistaa se.
Mutta mitä tapahtuu, jos Duhamelin mietinnössä esitetyn valmistelukunnan työt juuttuvat paikalleen, ja tämä perustuslaki, jota niin monet Fischeristä Chiraciin haluavat, ei astu voimaan ennen vuotta 2004? Siinä tapauksessa, kuten ryhmäni ehdottamassa tarkistuksessa 37 esitetään, asian ratkaisemiseksi pitäisi kääntyä suvereenin kansan puoleen ja antaa vuonna 2004 valittavalle Euroopan parlamentille selkeästi mandaatti uuden perustuslain laatimiseksi.

Musumeci
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta yhdessä jäsen Segnin kanssa toi esiin ongelman, joka koskee Euroopan unioniin kuuluvien saarten asemaa, ja se nostaa uudelleen esiin ristiriitaisen ja vanhan kysymyksen, jota ei todellakaan voi rajoittaa puhtaasti kielellisiin näkökohtiin. Ongelma on poliittinen ja sellaisena sitä pitää käsitellä ja sellaisena se pitää ratkaista. Ihmettelen, miten perustamissopimuksessa voidaan ennustaa taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden saavuttamista, jos monen vuoden jälkeen ei ole onnistuttu poistamaan epäselvyyttä, joka koskee saarten saamaa kohtelua, joka johtuu siitä, että perustamissopimuksen 158 artikla ja samaan Amsterdamin sopimukseen liitetty saarialueita koskeva julistus n:o 30 ovat keskenään ristiriidassa. Voisimmeko vihdoinkin luopua siitä naurettavasta ajattelutavasta, jolla heikommassa asemassa olevat saaret ja etuoikeutetussa asemassa olevat saaret määritellään ainoastaan sen perusteella, miten kaukana ne ovat mantereesta? Edustan vaalipiiriä, joka käsittää kaksi Välimeren suurinta saarta Sisilian ja Sardinian ja kiistämättä aiemmin sanottua molemmilla on vakavia rakenteellisia ongelmia nimenomaan siitä syystä, että ne ovat saarialueita.
Päätän puheenvuoroni vetoamalla parlamenttiin, jotta se toimisi siten, että hallitustenvälisessä konferenssissa saarille palautettaisiin oikeus kasvuun ja kehitykseen.

Beazley
Arvoisa puhemies, olemme kuulleet, että Biarritzissa edistyttiin tiiviimmässä yhteistyössä. Onnittelen esittelijä Gil-Roblesia selkeästä mietinnöstä, jossa määritellään parlamentin kanta. Brittiläiset konservatiivikollegani tukevat siirtymistä kohti suurempaa joustavuutta. Suhtaudumme varauksellisesti veto-oikeuden ja vähitellen edistyvään pilareihin perustuvan rakenteen poistamiseen, joten meidän on pidättäydyttävä äänestämästä koko mietintöä koskevassa äänestyksessä.
Arvoisa ministeri, historian kirjoissa kerrotaan, että bolsevikkien vallankumouksen aattona - tapahtuma, jonka seuraukset olivat onnettomat koko maailmassa - Venäjän ortodoksikirkko oli keskittynyt keskustelemaan paastonajan messupukujen kuosista. Totta tai ei, tämä tarina on esimerkkinä niistä vaaroista, joita aiheutuu, kun keskitytään teknisiin pikkuseikkoihin siinä määrin, että edessä olevat valtavat haasteet hämärtyvät. Toivon, että Nizzan sopimus solmitaan ja että nähdään sen onnistuminen ja että tiiviimpi yhteistyö sisällytetään siihen myönteisenä askeleena kohti joustavuutta. Riittääkö kuitenkaan pelkästään se, että laajentuminen toteutuu ennakoidun aikataulun mukaisesti?
Ministeri Moscovici, otetaanko Nizzan sopimus varmasti myönteisesti vastaan Varsovassa, Prahassa, Budapestissa, Tallinnassa ja Ljubljanassa? Muuten se ei ole mikään voitto, vaan jälleen yksi menetetty tilaisuus. Toivon, että puheenjohtajavaltio Ranska löytää tehokkaamman, mielikuvituksellisemman keinon vakuuttaa ehdokasvaltioille ja kaikille eurooppalaisille, että tärkeiden teknisten kysymysten ohella keskitymme ennen kaikkea ensisijaisen tärkeään poliittiseen kysymykseen maanosamme olojen vakauttamisesta Euroopan unionin varmalla ja taatulla laajentumisella.

Katiforis
Arvoisa puhemies, laajentuminen asettaa eteemme julman kysymyksen: voimmeko jatkaa pelkästään taloudellisena unionina, vai jatkammeko yritystämme luoda poliittinen unioni? Minun mielipiteeni on, että Euroopan yhtenäisyys ei voi olla muuta kuin poliittista. Pelkkä yhtenäinen talousalue ei voi edes yhtenäisvaluutan kanssa korvata poliittista unionia. Niin paljon emme voi rajoittaa pyrkimyksiämme, koska se merkitsisi alkusoittoa myös taloudellisen unionin hajoamiselle.
Varmastikin paras ratkaisu olisi, jos voisimme Nizzassa vahvistaa, että yhteisiä kaikkia sitovia päätöksiä tehdään soveltuvin enemmistöin, mahdollisesti kaksinkertaisella väestön ja jäsenvaltioiden enemmistöllä. Tällaisia säännöstöjä ei ole olemassa, tai ne eivät ole riittävän laajoja. Vaikkakin kaikki puheenjohtajavaltio Ranskan ehdotukset määräenemmistöistä hyväksyttäisiin, kattamatta jäisi laajoja poliittisen yhteistyön alueita. Tiiviimpää yhteistyötä ajetaan käytännössä ratkaisuna, joka on kaikkea muuta kuin ihanteellinen, mutta tarpeen sanelema käytännön ratkaisu. Tarve on elintärkeä. Meidän on helpotettava niitä jäsenvaltioita, joilla on valmius ja kyky edetä ja estettävä niitä valtioita, joilla ei ole valmiutta edetä. Toisaalta vaarana on, että tiiviimpi yhteistyö hajottaa toisesta suunnasta Euroopan yhtenäisyyttä ja johtaa pirstoutuneeseen hallitusten väliseen yhteistyöhön. Yhteistyön pitää näin ollen antaa kaikki ne takeet, joita esittelijä on ehdottanut, jotka ovat kaikille avoimia ja jotka kunnioittavat perustamissopimusten henkeä eivätkä toimi yhteisön lainsäädäntöä vastaan.
Näissä asioissa tarvitaan parlamentin valvontaa, mutta olen neuvoston puheenjohtajan kanssa samaa mieltä siitä, että valvonnasta ei pidä tulla uutta veto-oikeutta. Näin ollen vaikka vaadimme parlamentin ennalta ehkäisevää valvontaa, meidän pitää valvoa vain laillisuutta, mutta ei koskaan poliittisia tarkoitusperiä. Tämän lisäksi jäsenvaltioiden aloitteen ei pidä olla sitova ja varsinkaan sitä ei voida luokitella komission aloite-ehdotukseksi, koska sillä tavoin jäsenvaltioiden aloite jää näkymättömiin.

Frassoni
Arvoisa puhemies, esitän kaksi huomiota mietinnöistä, jotka meillä on tänään esityslistallamme. Gil-Roblesin mietinnöstä voin sanoa yksinkertaisesti sen, että se on esimerkki valiokunnassamme tehdystä hyvästä työstä ja että ryhmämme enemmistö aikoo tukea mietintöä. Duhamelin mietinnöstä, joka valmistui kauan kestäneen työn tuloksena ja sisältää merkittäviä ja mielenkiintoisia aiheita, haluan korostaa kahta ryhmämme esittämään tarkistusta.
Ensimmäinen koskee yleissopimuksen työstämiseen kuluvaa aikaa. Meidän mielestämme uuden perustamissopimuksen pitäisi jo olla valmis astumaan voimaan seuraaviin Euroopan parlamentin vaaleihin mennessä. Kaksi työvuotta riittää aivan varmasti, ja me toivomme, että parlamentin enemmistö voisi tukea esittämäämme tarkistusta 37.
Toinen sitä vastoin koskee ensimmäisen ja toisen vaiheen välistä eroa. Mielestämme olennaista ei ole niinkään perustamissopimuksen yksinkertaistaminen ja vahvistaminen vaan pikemminkin sen muuttaminen lyhyeksi ja mielenkiintoiseksi perustuslaiksi, jota kaikki Euroopan kansalaiset voivat lukea. Mielestäni tätä jakoa ensimmäiseen ja toiseen vaiheeseen on melkoisen vaikea toteuttaa.
Lopuksi haluan kuitenkin kiittää molempia esittelijöitä heidän tekemästään työstä ja vahvistaa ryhmäni tuen mietinnöille.

Soares
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa muutaman sanan kertoakseni, että minusta jäsen Duhamelin mietintö on erinomainen asiakirja, jonka avulla otamme aimo harppauksen eteenpäin. Toivoisin, että se olisi vieläkin uskaliaampi ja että siinä puhuttaisiin suoraan perustuslaista eikä ainoastaan puitesopimuksesta, eräänlaisesta kaikki sopimukset kattavasta sopimuksesta, johon kuuluu kuitenkin perusoikeuksien julistus. Myönnän kuitenkin, että ei ole poliittisia edellytyksiä mennä niin pitkälle, ja siksi hyväksyn varauksetta nyt käsiteltävän Duhamelin laatiman mietinnön.
On kuitenkin yksi kohta, josta haluaisin esittää eriävän mielipiteeni: minusta ei ole oikein, että jäsenvaltioita vaaditaan järjestämään kansanäänestys äsken esitettyjen muutosten hyväksymisestä, tai että sitä edes suunnitellaan. Esimerkiksi meillä Portugalissa ei järjestetty minkäänlaista kansanäänestystä Euroopan yhteisöön liittymisestä tai Maastrichtin sopimuksesta, vaan parlamentti hyväksyi tämän kaiken toimivan edustuksellisen demokratian mukaisesti. En ymmärrä sitä, että jäsenvaltiot olisi pakotettava, niiden kansanäänestystä puoltavista tai vastustavista perinteistä piittaamatta, järjestämään kansanäänestys. Tämä on ainoa varaus, jonka esitän. Joka tapauksessa haluan onnitella esittelijä Oliver Duhamelia lämpimästi hänen loistavasta työstään.

Rack
Arvoisa puhemies, mihin yhteisen Euroopan on tarkoitus pyrkiä? Annamme tämänpäiväisissä keskusteluissa joitakin vastauksia tähän seuraavien vuosikymmenten keskeiseen kysymykseen. Tarvitseeko Euroopan unioni ylipäänsä perustuslakia? Kuinka yhdessä aiotaan hoitaa sellaisia tiettyjä tärkeitä toimivaltuuksia, joita tähän mennessä ei ole vielä yhteisöllistetty? Kollegojemme Duhamelin ja Gil-Robles Gil-Delgadon erinomaiset mietinnöt antavat hyviä osviittoja molempiin kysymyksiin: perustamissopimusten parempi luettavuus ja ymmärrettävyys, perustuslaillinen peruskirja, perusoikeudet, toimivaltuuksien rajaaminen, oikeusvaltio, demokratia ja vallanjako; ei supervaltiota Eurooppaan, uusi menettelytapa perustamissopimusten edelleen kehittämiseen. Duhamelin mietinnössä käsitellään kaikkiin näihin asioihin liittyviä tärkeitä tienviittoja.
Sama pätee kollega Gil-Robles Gil-Delgadon mietintöönkin. Tiiviimpi yhteistyö, jotta pääsemme eroon jäsenvaltioiden veto-oikeuden aiheuttamista kahleista. Samanaikaisesti meidän on varmistettava se, että menettely säilyy eurooppalaisena tiiviimmän yhteistyön aloillakin, ja se, että tiiviimpi yhteistyö ei sulje pois vaan yhdistää pitkäaikaisesti.
Molemmat mietinnöt jättävät avoimeksi joitakin kysymyksiä tai antavat vain alustavia vastauksia. Haluammeko todella suoria kansanäänestyksiä unionin tärkeistä kysymyksistä? Meidän vastauksemme on varovainen kyllä. Tätä keskustelua on kuitenkin syvennettävä vielä. Haluammeko todella antaa kolmasosan jäsenvaltioista porhaltaa edellä? Eikö siihen tarvittaisi ainakin puolet? Suosimme mahdollisuutta, jossa mahdollisimman moni on yhteisessä eurooppalaisessa veneessä. Meidän on tulevaisuudessa pidettävä huolta siitä, että niin todella tapahtuu. Muutaman maan tiiviimpi yhteistyö ei voi olla Euroopan yhteisen edun mukaista.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan kysymys, jonka on esittänyt jäsen Napolitano, käsittelee erittäin konkreettista aihetta, ja luulen, että komission jäsen Barnierin ja neuvoston puheenjohtaja Moscovicin vastaus on erittäin selkeä. Toisin sanoen tekstin italiankielisessä versiossa on virhe, joka johtuu epätarkasta käännöksestä. Näin ollen ilmaisua "heikommassa asemassa olevien" sovelletaan niin saaristoalueisiin kuin muihinkin alueisiin, ja komission jäsen Barnierin ehdotuksen mukaan perustamissopimuksen italiankielistä tekstiä on muutettava Wienin yleissopimuksen määräysten mukaisesti.
Toisaalta olen sitä mieltä, että meidän on oltava tyytyväisiä komission jäsen Barnierin juuri antamiin tietoihin, sillä hän ehdotti tutkimusta saaristoalueiden erityisongelmista 158 artiklan ja Amsterdamin sopimukseen liitetyn julistuksen n:o 30 mukaisesti.
Olen sitä mieltä, että tämä todellakin riittäisi perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan kysymyksessä mainitun ongelman ratkaisuksi.

Inglewood
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin saavutus on ollut asettaa kansallisten ja kansainvälisten lakien väliin perustamissopimuksiin perustuva Euroopan laajuinen ylikansallinen oikeusjärjestys, jolla on joitakin perustuslakia muistuttavia ominaisuuksia, kuten Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on huomauttanut. Kukaan ei pitäisi perustamissopimusten nykyistä rakennetta minään hyvänä mallina vastaaville sopimuksille, ja niiden rakenteen yksinkertaistamisen on poliitikkojen, hallintovirkamiesten, liikemiesten ja kansalaisten edun mukaista. Täytyy pitää myönteisinä niitä Duhamelin mietinnön ehdotuksia, joissa näin tehdään.
Tämän mietinnön toinen osa on ensimmäistä osaa kunnianhimoisempi ja siksi kiistanalaisempi. Siinä kyseenalaistetaan perustamissopimusten - ja siis myös kvasi-perustuslain - muuttamisen mekaniikka. On totta, että tavalliselle englantilaiselle lakimiehelle tämä on tuntematonta aluetta. Yhdysvaltalaisille, kanadalaisille ja australialaisille lakimiehille tämä on kuitenkin paljon tutumpaa aluetta. Tämä on tärkeä aihe, joka vaatii vakavaa huomioita. Sanon omille maanmiehilleni, ettei tätä pidä hylätä suoralta kädeltä. Pikemminkin, vaikka en ole ollenkaan vakuuttunut monestakaan mietinnön yksityiskohtaisesta ehdotuksesta, pidän keskustelua mielenkiintoisena, koska siinä otetaan esiin tärkeitä kysymyksiä, jotka vaativat läpikotaista miettimistä, harkintaa ja kiihkottomia vastauksia.

Dimitrakopoulos
Arvoisa puhemies, viimeisenä puhujana haluaisin onnitella myös Duhamelia erinomaisesta työstä ja Gil-Roblesia hänen omasta panoksestaan. Olemme käyneet hyvin oleellista keskustelua kahdesta erilaisesta aiheesta, joilla on kuitenkin yhteinen kosketuspinta. Käytännössä molemmat mietinnöt käsittelevät tapaa, jolla eurooppalaista prosessia pitäisi jatkaa; tapaa, jolla Euroopan kehystä mutta myös unelmaa pitäisi muokata vielä lisää.
Gil-Roblesin ehdotukset tiiviimmästä yhteistyöstä ovat kokonaisuudessaan myönteisiä. Samalla myös Duhamelin ehdotukset Euroopan perustuslaista, joka on tarpeellinen, ovat nekin oleellisia. Vetoan neuvoston puheenjohtajaan, ministeri Moscoviciin. Euroopan parlamentti on tehnyt merkittäviä ehdotuksia. Enää puuttuu, että Nizzan huippukokouksessa löydetään tarvittava poliittinen tahto, niin että nämä ehdotukset yhdessä muiden aikojen kuluessa tehtyjen ehdotusten kanssa muodostavat Nizzan perustamissopimuksen sisällä oman kokonaisuutensa, institutionaalisen kehyksen, jotta eurooppalainen prosessi voisi edetä oikein ja että Euroopan unioni voisi ottaa vastaan uudet jäsenvaltiot myönteisellä tavalla ja hyvin valmistautuneena.

Puhemies
Olen vastaanottanut päätöslauselmaesityksen B5-0808 työjärjestyksen 42 artiklan 5 kohdan mukaisesti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys Duhamelin ja Gil-Robles Gil-Delgadon mietinnöistä toimitetaan kohta.
Äänestys saarten asemaa koskevasta päätöslauselmasta toimitetaan keskiviikkona.

ÄÄNESTYKSET
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan ehdotus neuvoston päätökseksi valtiosta toiseen tapahtuvasta ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumisesta vuonna 1979 tehtyyn yleissopimukseen liittyvän vuonna 1998 tehdyn raskasmetalleja koskevan pöytäkirjan hyväksymisestä Euroopan yhteisön puolesta (KOM(2000) 177 - C5-0358/2000 - 2000/0082(CNS))

(Menettely ilman mietintöä)
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.) 
 Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus (A5-0268/2000) toiseen käsittelyyn neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi neuvoston direktiivin 93/42/ETY muuttamisesta ihmisverestä tai -veriplasmasta peräisin olevia pysyviä johdannaisia sisältävien lääkinnällisten laitteiden osalta (13561/1/1999 - C5-0331/2000 - 1995/0013 B(COD)) (Esittelijä: Trakatellis)
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi.)

 
Souchet'n laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0228/2000) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi tiettyihin maataloustuotteiden valmistuksessa tuotettuihin tavaroihin sovellettavasta kauppajärjestelmästä annetun asetuksen (EY) N:o 3448/93 muuttamisesta (KOM(1999) 717 - C5­0095/2000 - 1999/0284(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
 MacCormickin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0304/2000) pyynnöstä Pacheco Pereiran parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämiseksi
(Parlamentti hyväksyi päätöksen.)

 
Erikssonin laatima naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan mietintö (A5-0294/2000) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi sukupuolten tasa-arvoa koskevaan yhteisön puitestrategiaan (2001-2005) liittyvästä ohjelmasta (KOM(2000) 335 - C5­0386/2000 - 2000/0143(CNS))
Eriksson (GUE/NGL), esittelijä. (SV) Arvoisa puhemies, pyydän 69 artiklan 2 kohdan perusteella, että tämän asian käsittelyä lykätään ja että se palautetaan valiokuntaan. Parlamentti on nyt esittänyt selkeästi oman kantansa, mutta eilen käymämme keskustelun jälkeen on epäselvää, mitä muut toimielimet haluavat. Pyydän siis asian palauttamista valiokuntaan.

Theorin
. (SV) Arvoisa puhemies, voisi olla paikallaan, että minä valiokunnan puheenjohtajana sanon, että olemme tehneet parhaamme täyttääksemme sekä neuvoston että komission toivomuksen saada tämä ehdotus pikaisesti läpi. Olemme tehneet töitä hieman liian vauhdikkaasti. Valitettavasti eilen käymämme keskustelu ei selventänyt niitä kysymyksiä, joita neuvoston ja komission pitäisi selventää. Haluamme sen vuoksi, että asia palautetaan valiokuntaan. Olemme valmiit huolehtimaan siitä, että asiasta voidaan äänestää marraskuun istuntojakson aikana, jotta se voitaisiin myös hyväksyä Ranskan puheenjohtajakauden aikana. Tuen siis valiokunnan puolesta esittelijä Erikssonin ehdotusta.
(Parlamentti päätti palauttaa mietinnön valiokuntakäsittelyyn.) 
 
Sartorin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0277/2000) komission kertomuksesta neuvostolle ja Euroopan parlamentille jäsenvaltioiden maksutaseiden tukemiseksi myönnettävän keskipitkän ajan rahoitustuen järjestelyn tarkastelusta (neuvoston asetus (ETY) N:o 1969/88) (KOM(1999) 628 - C5­0307/2000 - 2000/0807(CNS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
 
Klaßin laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0195/2000) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi viiniköynnöksen kasvullisen lisäysaineiston pitämisestä kaupan annetun direktiivin 68/193/ETY muuttamisesta (KOM(2000) 59 - C5­0090/2000 - 2000/0036(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
 
Riis-Jørgensenin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0290/2000) XXIX kilpailupolitiikkaa koskevasta komission kertomuksesta 1999 (SEC(2000) 720 - C5­0302/2000 - 2000/2153(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
 
Evans Jonathanin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0281/2000) komission kahdeksannesta yleiskatsauksesta Euroopan unionissa myönnettävistä valtiontuista (KOM(2000) 205 - C5-0430/2000 - 2000/2211(COS))
Tarkistuksesta 3:

Sterckx
Arvoisa puhemies, tarkistuksen 3 kohdalla äänestystulos oli 72 puolesta, 56 vastaan. Koska kollega sanoi, että hän halusi äänestää vastaan, tarkistus raukeaa.

Puhemies
Se ei vaikuta äänestystulokseen. Se on täysin selvää.

Evans, Jonathan
Arvoisa puhemies, toivoisin teiltä selvitystä työjärjestyksen säännöistä, jotka koskevat edellä esiin tulleita asioita. Jos äänestyskone ei toimi, käykö silloin niin, että ääntä ei oteta ollenkaan huomioon? Jos näin on, minusta näyttää siltä, että tämä on kysymys, joka voi vaatia parlamentin työjärjestyksen tarkistamista. Asia on selvästikin niin, että parlamentin tarkoitus oli tasan menneellä äänestyksellä olla hyväksymättä tuota tarkistusta.

Puhemies
Hyvä esittelijä, sääntöjen mukaan puhemies päättää, oliko äänestys pätevä vai ei. Puhemies toivoo luonnollisesti aina, että kaikki äänestyskoneet toimisivat. Jos jokin kone ei toimi, se ei vaikuta puhemiehen päätökseen, että äänestys on toimitettu pätevästi, ja sitä en tietystikään muuta. Sellaiset ovat säännöt. Emme myöskään ryhdy tarkistamaan työjärjestystä. Niin asia on. Emme ryhdy keskustelemaan tästä. Hyvät kollegat, säännöt ovat täysin selvät.

Howitt
Arvoisa puhemies, tiedän, että toivotte, että kaikki äänestyskoneet olisivat toimineet. Valitettavasti minun ei toiminut, joten enemmistöksi tuli "kaksi" eikä "yksi".

Puhemies
Tämä menee liian mutkikkaaksi, jäsen Howitt. En ota tuota huomioon.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
  

Atkins
Arvoisa puhemies, olen pahoillani, että joudun taas pitämään työjärjestyspuheenvuoron, mutta teen sen kyseenalaistaakseni päätöksen, jonka te teitte aiemmin, ette keskusteluun liittyvänä, vaan parlamentin työjärjestykseen liittyvänä. Jos äänet menevät tasan ja jos jäsen äänestää, vaikka hänen koneensa ei toimisikaan, on menettelynä missä tahansa parlamentin istunnossa, että tuo tarkistus raukeaa. Haluaisin näin ollen, että kertoisitte minulle, missä osassa työjärjestystämme sanotaan, että päätöksenne on oikea, kun se ei selvästikään ole.

Puhemies
Kollega Atkins, me emme ala toimia täällä tuolla tavalla. Säännöt ovat täysin selvät. Kävimme siitä juuri pienen työjärjestyskeskustelun. Lähes kaikki parlamentin jäsenet tuntevat tämän säännön. Puhemies päättää äänestyksen pätevyydestä. On kiinnostavaa kuulla, että muissa parlamenteissa asia on toisin. Täällä me sovellamme meidän sääntöjämme.

Staes
Arvoisa puhemies, voin riistää muutamilta kollegoilta yhden harhaluulon. Siinä äänestyksessä, josta nyt kiistelemme, äänestin vahingossa vastaan, vaikka halusin äänestää puolesta. Ilmoitin siitä jo istuntoyksikölle. Kyseessä on siis enemmän kuin yhden äänen enemmistö.

McKenna
Arvoisa puhemies, tässä pyydetään lupaa kaaokselle. Kuten olemme kuulleet, jotkut äänestivät väärin, joidenkuiden koneet eivät toimineet. Työjärjestys nykyisellään on täysin hyväksyttävä, ja siinä varmistetaan, ettei tule tilannetta, jossa jotkut ihmiset eivät ole äänestäneet, jossa joidenkin koneet eivät ole toimineet. Emme voi muuttaa työjärjestystä. Muuten asioista tulee täysin mahdottomia: kun meillä on erittäin tiukka äänestys, jossa erona on vain yksi tai kaksi ääntä, ihmiset hyppäisivät ylös ja sanoisivat, että heidän koneensa eivät toimineet, että he eivät äänestäneet tai mitä tahansa. Nykyinen käytäntö on parempi.

Puhemies
Jäsen McKenna, olette aivan oikeassa. Mielestäni meidän ei enää pidä puhua tästä. Äänestys oli selvä. Puhemies on vahvistanut äänestystuloksen. Se on pätevä. Siinä ei ole mitään muutettavaa. Kollegat, ehdotan, että emme enää puhu tästä.

Berthu
Arvoisa puhemies, kello on pian 14.00. Voisitteko kuulla parlamenttia siitä, haluaako se jatkaa äänestämistä vai haluaako se lopettaa?

Puhemies
Se on kohtuullista. Ehdotan nyt istunnon keskeyttämistä.
(Ehdotus istunnon keskeyttämisestä hyväksyttiin.)
Jäljellä olevat äänestykset toimitetaan huomenna.
ÄÄNESTYSSELITYKSET
Cocilovon mietintö (A5-0295/2000)

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. (FR) Tämän tekstin kaukaa haettujen sanamuotojen takana piilee alkusysäys sarjalle toimenpiteitä, jotka ovat kaikki vahingollisia työntekijöille.
Mitä tarkoittaa ilmaus "aika, jonka kuluessa työttömälle on edellä kerrotuin eri tavoin tarjottava mahdollisuus työelämään, on vähennettävä enintään kahteen vuoteen", jos se ei tarkoita uhkaa työttömyyskorvauksille?
Mitä tarkoittaa "mahdollisuus siirtyä osaeläkkeelle osa-aikaisen työn puitteissa", jos se ei tarkoita uhkaa eläkeiälle, joka on jo aivan liian korkea useassa maassa?
Toistuvissa joustavuuden lisäämisen pyynnöissä ei edes ole mitään varaa erilaisiin tulkintoihin. Kohdassa, jossa käsitellään erilaisia oppisopimuskoulutuksia, pyritään yleistämään käytäntö, joka on jo käytössä useissa valtioissa ja jonka nojalla työntekijöiden ja nuorten työttömien auttamisen verukkeella annetaan yritysjohdolle työvoimaa, jonka palkka on osittain tai täysin valtion tukema.
Kirsikkana etuoikeutetun luokan kakussa: mietinnössä suositellaan käytäntöä, joka on jo käytössä useissa jäsenvaltioissa, eli "taloustöiden" "julkisen sektorin yhteisrahoitusta verojen ja veroluonteisten maksujen muodossa", mikä tarkoittaa selkokielellä sitä, että veronmaksajat maksavat osittain kotiapulaiset ja autonkuljettajat, joita rikkaat omistajat haluavat palkata.
Tämänkaltaiset tekstit vahvistavat, että Euroopan unionin toimielinten, myös parlamentin, osaksi langetettu rooli on palvella pientä rikkaiden ryhmää.

Figueiredo
. (PT) On merkittävää vahvistaa, että Euroopan talous-, työllisyys- ja sosiaalipolitiikan ensisijainen tavoite on täystyöllisyys, mutta on myös tärkeää varmistaa, ettei tuo tavoite kuihdu pelkiksi epämääräisiksi lausunnoiksi ja että makrotalouden ja yhteiskuntapolitiikan aloilla pannaan todella toimeen muutoksia, jotta suuntaisimme käytännössä tehokkaasti laadukasta täystyöllisyyttä kohti.
On myös merkittävää vahvistaa, että koulunkäynnin ennenaikainen lopettaminen on saatettava kielteiseen valoon tukemalla oppilaita, joilla on oppimisvaikeuksia ja nostettava oppi- tai koulutusvelvollisuusikä 18 vuoteen, mutta erityisen tärkeää on ryhtyä todella keskeisiin toimiin laadukkaan kasvatuksen ja ammatinvalinnanohjauksen takaamiseksi kaikille nuorille. Erityisesti on kiinnitettävä huomiota vähävaraisimpiin perheisiin ja väestön haavoittuvimpiin kerroksiin, mikä edellyttää myös sitä, että talousarviossa on osoitettu sitä varten riittävästi määrärahoja, joista on jatkuvasti puutetta.
On tärkeää huomauttaa, että jäsenvaltioiden on viiden vuoden kuluessa vähennettävä puoleen miesten ja naisten väliset erot työllisyydessä, työttömyydessä, palkkauksessa ja alakohtaisessa erottelussa, mutta on oleellista, että hyvien työpaikkojen lisääntyminen, palkkojen nousu ja urakehityksen parantuminen voidaan todella havaita myös käytännössä, mitä ei vielä tapahdu.
Suositus toiseen käsittelyyn: Trakatellis (A5-0268/2000)

De Rossa
. (EN) Pidän myönteisenä sitä, että parlamentti hyväksyi Trakatellisin mietinnön, koska siinä mahdollistetaan korkeiden standardien asettaminen veren ja veren johdannaisten laadulle ja turvallisuudelle.
EU:n kansalaiset ovat oikeutettuja odottamaan verituotteilta korkeinta turvallisuustasoa. Potilaiden, käyttäjien ja kolmansien osapuolten terveyden, turvallisuuden ja luottamuksen säilyttäminen sekä ehtojen asettaminen sellaisten tuotteiden markkinoille tuomiseen ovat ehdottoman välttämättömiä.
Meidän on samaan aikaan pyrittävä takaamaan turvallisten tuotteiden saaminen sellaisella hinnalla, johon yksittäisillä kansalaisilla ja julkisilla terveysviranomaisilla on varaa.

Fatuzzo
. (IT) Eräs italialainen sanonta kuuluu: "Nauru pidentää ikää." Vanhukset ja eläkeläiset jotka kaikkien tavoin haluaisivat pitkää ikää hyväksyvät siis sen, että onnistun silloin tällöin äänestysselityksissäni hetken hauskuuttamaan ja rentouttamaan ihmisiä, kuten esimerkiksi tässä johdannossa selitykselleni, miksi äänestin Trakatellisin mietinnön puolesta. Myönteinen äänestykseni johtuu tietenkin myös siitä, että vanhuksille ja eläkeläisille oma terveys merkitsee paljon, koska juuri he joutuvat kaikkein useimmin sairaalaan, ja siksi he hyväksyvät sen, että myös verellä on vapaa liikkuvuus eikä pelkästään tavaroilla.
Souchet'n mietintö (A5-0228/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin sen Souchet'n mietinnön puolesta, jonka tavoitteena on sallia, että maataloustuotteista valmistetaan yhä enemmän valmiita maataloustuotteita. Tiedämme, että vanhukset lasten tavoin pitävät kovasti hilloista. Miksi kerron tämän? Koska olisi hyvä, jos Euroopan unioni tukisi enemmän maataloustuotteiden valmistusta, jotta voitaisiin välttää tuhoamasta appelsiinien, sitrushedelmien ja muiden viljeltyjen maataloustuotteiden ylijäämiä, ja sen sijasta niistä voitaisiin valmistaa valmiita elintarvikkeita, joista korostan sanaa valmiita voisi siis olla hyötyä sekä Euroopan unionin väestölle että muulle väestölle, erityisesti niille, joilla on puutetta ruuasta.
MacCormickin mietintö (A5-0304/2000)

Gollnisch
. (FR) Äänestimme MacCormickin mietinnön puolesta, jossa kannatetaan jäsen Pacheco Pereiran parlamentaarisen koskemattomuuden voimassa pitämistä. Emme suinkaan ole sitä mieltä, että koskemattomuuden tarkoitus olisi asettaa parlamentin jäseniä lakien yläpuolelle, mutta koskemattomuus on mielestämme joissakin tapauksissa tarpeellinen, jotta toimielintä ja sen jäsenten riippumattomuutta voidaan suojella ahdistelulta.
Useat meistä huomasivat mietinnön 8. sivun II osan D kohdassa Euroopan parlamentin jäsenen koskemattomuuden riippumattomuus kansallisen parlamentin jäsenen koskemattomuudesta tapahtuneen erittäin tärkeän kehityksen. Parlamentaarisen koskemattomuuden riippumattomuuden ansiosta toimielimellämme on tietty harkintavalta esitetyissä pyynnöissä ja erityisesti fumus persecutionisiin (oletukseen, että kanteen taustalla on tarkoitus vahingoittaa jäsenen poliittista toimintaa) liittyvissä asioissa. Mutta jos olemme toimivaltaisia käsittelemään koskemattomuuden pidättämistä, niin meidän täytyy olla toimivaltaisia käsittelemään parlamentaarisen koskemattomuuden loukkauksia, kun koskemattomuutta on loukattu ilman, että meitä on edes pyydetty poistamaan sitä!
Jos Euroopan parlamentin jäsenen koskemattomuus on riippumaton, Ranskan viranomaisten olisi pitänyt pyytää meitä pidättämään jäsen Le Penin koskemattomuus. Meidän olisi pitänyt tarkastella, kuinka hävyttömällä tavalla nämä viranomaiset kiersivät käsitteen "rikoksesta verekseltään kiinni jääminen".
Ranskan korkeimman oikeuden ja korkeimman hallinto-oikeuden olisi pitänyt esittää Luxemburgin tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymys ennen päätöksen tekemistä. Näiden olennaisten muodollisuuksien puuttuessa puhemiehemme olisi tietenkin pitänyt määrätä, ettei millään rikosoikeudellisella menettelyllä, johon on ryhdytty olosuhteissa, jotka mitätöivät ne, voi olla vaikutuksia kollegamme edustustoimeen.
Tässä on oikeudellinen tie, jota parlamenttimme pitäisi seurata ollakseen johdonmukainen periaatteissaan ja oikeuskäytännössään ja noudattaakseen sopimusten kirjainta ja henkeä. Meitä on täällä useita, jotka toivomme, että Luxemburgin tuomioistuin, oikeuden vaalija, vakuuttaisi meille, että asia on näin.
Klaßin mietintö (A5-0195/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin Klaßin mietintöä vastaan. Miksi äänestin sitä vastaan? Siksi, että mietinnössä vahvistetaan mahdollisuus tehdä viiniköynnöksistä GMO:ita sisältäviä viiniköynnöksiä, eli siten vahvistetaan mahdollisuus juoda tulevaisuudessa geneettisesti muunnettua viiniä. Kysyin niiltä eläkeläisiltä, jotka valitsivat minut tänne Euroopan parlamenttiin eläkeläispuolueen jäsenenä, haluaisivatko he juoda geneettisesti muunnettua viiniä. He vastasivat minulle, että jos geneettisesti muunnettu viini poistaisi heiltä maksavaivan eikä aiheuttaisi maksasairauksia, he joisivat hyvinkin mielellään tätä GMO-viiniä. Mutta jos näin ei tapahdu, miksi heidän pitäisi suostua juomaan toisenlaista viiniä kuin mitä heidän esi-isänsäkin aikojen kuluessa ovat juoneet?

Schierhuber
Arvoisa puhemies, tätä Klaßin mietintöä koskevassa keskustelussa en ymmärtänyt sitä, että jatkuvasti sotkettiin käsitteet genotyyppi ja geneettinen muuntelu. Se oikeastaan vaikeutti keskustelua, sillä genotyyppi on viinin perustyyppi, ja viininviljely on erittäin moninainen ja pitkän perinteen ja vanhojen kulttuurien muovaama dynaaminen ala. Optimaalisen rypäleen- ja viininvalmistuksen perustan laadun, hyvyyden ja määrän osalta muodostavat viinitarhan taimet. Siksi tarvitsemme näitä viiniköynnöslajikkeita, jotta säilyttäisimme yksittäisten alueiden maultaan tyypilliset viinit ja estäisimme halpamyyjiä jättämään huomiotta näitä kasvullisten lisäysaineistojen paikallisia muotoja ja toimimasta niiden käyttöä vastaan.

Isler Béguin
. (FR) Olen erittäin pettynyt siihen, miten parlamentti äänesti viiniköynnöksen kasvullista lisäaineistoa koskevasta mietinnöstä.
Olen pettynyt siitä, ettei parlamentti kuunnellut -eikä suostunut kuuntelemaan - ympäristövaliokuntaa ja vihreitä, kun nämä pyrkivät kiinnittämään huomion täytäntöönpanevan komission kieroon tapaan ujuttaa sen kertomuksiin geneettisesti muunnettuja organismeja, jotka päätyvät suurina kasoina lautasillemme ja laseihimme.
Ei, en ole erehtynyt keskustelusta, vihreät ovat täysin samoilla linjoilla kuin yleinen mielipide ja kuluttajat, jotka ovat huolestuneita tulevaisuuden ravintoaineista; vihreät ovat samoilla linjoilla kuin viinin viljelijät, tuottajat ja kauppiaat, jotka ovat huolestuneita GMO:iden käyttämisestä viiniteollisuudessa ja jotka torjuivat 397 äänellä 115:tä vastaan tarkistukset, joilla haluttiin estää GMO-viittausten merkitseminen. Parlamentti epäonnistui ennalta varautumisen periaatteen vartijana ja salli GMO:iden livahtaa salakavalasti ja eurooppalaista lainsäädäntöä halveksien viiniköynnösten kasvattamiseen.

Korakas
Viiniköynnöksellä on erityinen merkitys omalle maalleni, Kreikalle, koska se on erottamaton osa maan luontoa ja on liittynyt erottamatta vuosituhansia maan kulttuuriin ja talouteen. Samalla Kreikka on ainoa jäsenvaltio, joka tuottaa ja vie rusinoita.
Viiniköynnöksen kasvullisella lisäysaineistolla pitää olla sekä kasvien terveyden että lajikkeiden tai kloonien sertifioinnin puolesta korkeat standardit, koska se on viiniköynnöksen istuttamisen perusraaka-aine viininviljelijälle, joka haluaa tuottaa laadukkaita viinituotteita ja turvata tulojen saannin.
Ei ole epäilystäkään, etteikö direktiiviä viiniköynnöksen lisäysaineistosta pitäisi tarkistaa, koska 32 vuodessa sen laatimisen jälkeen on tapahtunut valtavia muutoksia, jotka koskevat sekä kaupankäyntiä että teknisiä ja tieteellisiä kysymyksiä. Käytännön ja alan tarpeiden sanelemien muutosten pitäisi kuitenkin aina tapahtua sensuuntaisesti, että ne palvelevat tuottajia ja kuluttajia, mutta mietinnössä näin ei ole.
Konkreettisemmin, ei ole tieteellisesti osoitettu, että geneettisesti muunnetut viinilajikkeet eivät ole vaarallisia kuluttajien terveydelle ja ympäristölle, eikä turvallisuuden tae ole se, että ne hyväksytään sen jälkeen, kun on ryhdytty kaikkiin soveltuviin toimenpiteisiin vaarojen välttämiseksi. Missään ei kuitenkaan selvennetä, kuka antaa hyväksynnän tai millaista valvontaa harjoitetaan. Koska geneettisesti muunnettujen tuotteiden tutkimus on kehittynyt ja toimii tiettyjen suurten monikansallisten yritysten valvonnassa, yritysten, joita ei kiinnosta kuin voittojen kasvattaminen ja jotka eivät piittaa terveyden ja ympäristön suojelusta, pelot oletettujen hyväksymismenettelyjen ja valvonnan riskeistä ja aukoista lisääntyvät.
Mietinnössä ehdotetaan, että alennettujen laatumääräysten viiniköynnöksen lisäysaineiston kauppa sallittaisiin silloin, kun ilmenee tilapäisiä vaikeuksia, mutta ei kuitenkaan määritellä, mitä ne voisivat olla. Poikkeuksellisesti voidaan vieläpä tarjota lisäysaineistolle standardi, kun tarpeita ei voida kattaa muista luokista. Pääasia tässä on se, että alennettujen laatumääräysten lisäysaineisto tuottaa huonompia viiniköynnöksiä ja viininviljelijän tulot vaarantuvat, mutta kauppias ei ole uhattuna, koska hän myy myös huonompia tuotteita.
Mitä tulee kloonin määritelmään, se ei ole riittävä, koska itse asiassa klooni on lajikkeen alaluokka, jolla on tiettyjä ominaisuuksia, jotka pitäisi tuntea, mutta annetussa määritelmässä ei näin ole. Huomautammekin, että viiniköynnösasiantuntijoiden komitea on hiljattain antanut kattavamman määritelmän.
Uudet tieteelliset tekniikat, kuten in vitro -tekniikka, pitäisi mainita poikkeuksena lisäysaineiston meristinen tuottaminen in vitro -viljelyllä, koska monivuotisen kokemuksen ja instituuttien kokeilujen pohjalta tiedetään, että näissä kasvinkohdissa syntyy mutaatioita.

Meijer
. (NL) Tässä ehdotuksessa muut näkökohdat on alistettu taloudellisille eduille. Sellaisten perustelujen käytöstä on usein ennakoimattomia kielteisiä seurauksia. Rypäleidenviljely on monissa jäsenvaltioissa tärkeä taloudellinen sektori, ennen kaikkea siksi, että sen avulla tuotetaan alkoholia. Joidenkin mielestä alkoholi on tupakan ja huumeiden tavoin tuote, joka voi aiheuttaa käyttäjille ja heidän läheisilleen paljon vahinkoa, toiset sitä vastoin näkevät sen työllisyyttä edistävänä asiana, jonka avulla voidaan ansaita paljon rahaa. Ehdotusta viiniköynnöksen kasvullisen lisäysaineiston pitämisestä kaupan annetun direktiivin muuttamisesta puolustetaan sillä, että se vahvistaa sisämarkkinoita ja uudenaikaistaa 30 vuotta vanhan säännöstön. On kuitenkin ilmeistä, että kyse on myös geneettisen muuntelun mahdollisuuksien laajentamisesta. Parlamentin niukka enemmistö torjui eilen vihreiden ja sosiaalidemokraattien ehdotuksen siitä, että Klaßin mietinnöstä tehdään päätös vasta sitten, kun kasvien geneettisestä muuntelusta on saatu aikaan laajempi päätös. Minulle se on riittävä syy olla nyt äänestämättä Klaßin mietinnön puolesta.
Riis-Jørgensenin mietintö (A5-0290/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin Riis-Jørgensenin mietinnön puolesta, vaikka siinä on puutteita. Eilen kuuntelin erästä englantilaista Smithiä, joka oli tavannut italialaisen Rossin. He ovat vanhoja ystäviä ja tekevät samaa työtä, eli he ovat huonekalutehtaan työntekijöitä. Smithin palkka on 2,5 miljoonaa liiraa kuukaudessa, kun taas Rossi ansaitsee vähemmän, ainoastaan 2 miljoonaa liiraa kuukaudessa. He kysyivät toisiltaan syytä tähän. Syy on se, että Smith maksaa alhaisia eläkemaksuja, kun taas Rossin maksama summa on erittäin korkea. Miksi ihmeessä? Tämä johtuu siitä, että Englannin eläkelakien ansioista työntekijöiden maksamat eläkemaksut ovat tuottoisampia kuin italialaisten lakien mukaiset eläkemaksut. Arvoisa puhemies, niinpä kysyn teiltä: eivätkö myös työkustannusten vaihtelut näistä syistä ole vapaata kilpailua rajoittava tekijä Euroopan unionissa?

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. (FR) Mietinnön perusteluosaa on syytä kehua siitä, että siinä myönnetään suoraan, että "kilpailupolitiikka on selvästi eräs kaikkein tärkeimmistä Euroopan unionin politiikoista". Tämä on jopa lempeä kiertoilmaus.
Euroopan toimielinten tehtävä on vain yrittää määrittää joitakin sääntöjä kilpailulle. Vaikka kilpailua säännellään, siinä vallitsee viidakon laki, ja riippumatta siitä, mitkä teollisuus- tai rahoitusryhmät vievät voiton, työväenluokan kuluttajat ja edellä mainittujen ryhmien työntekijät joutuvat aina kärsimään. On mielenkiintoista huomata, että valtioiden yrityksille maksamista tuista mietinnön esittelijää huolestuttaa ainoastaan "kilpailun vääristyminen" eikä se, että nämä tuet tarkoittavat aina sitä, että väestön valtaosan taskut tyhjennetään, jotta voitaisiin auttaa suuryrityksiä tekemään tuottoa osakkeidenomistajille.
Mitä taas tulee yritysten sulautumiin, joista mietinnön esittelijä toivoo komission tekevän katsauksen, olisi hyvä, jos katsauksessa ei ainoastaan kuvailtaisi kilpailuetuja ja yritysten niistä saamia hyötyjä, vaan jos siinä ilmoitettaisiin myös, kuinka moneen irtisanomiseen ne ovat johtaneet. Sillä kaikista Brysselin komission hyväksymistä sulautumista on seurannut saneerauksia, eli työpaikat ovat vähentyneet. Vaikka ne olisivat olleet taloudellisesti kannattavia kyseisten yhtiöiden osakkeidenomistajille, niin työntekijät, heidän perheensä ja koko yhteiskunta on maksanut niistä kalliisti.

Crowley
Huhtikuussa 1999 komissio ehdotti yhteisön kilpailujärjestelmän laajaa uudistusta, joka liittyi 81 artiklan (yritysten välisten sopimusten kieltäminen) ja 82 artiklan (määräävän aseman väärinkäytön kieltäminen) soveltamiseen.
Esittelijä pitää komission valkoisen kirjan tätä koskevia ehdotuksia yleisesti ottaen myönteisenä, mutta on huolissaan sellaisen uudistuksen mahdollisista vaikutuksista, jonka pääasiallisena tavoitteena on kilpailusääntöjen täytäntöönpanon hajauttaminen. Esittelijä katsoo, että ilmoitus- ja lupajärjestelmästä luopuminen ja kansallisten oikeusjärjestelmien roolin kasvattaminen yhteisön kilpailulakia koskevissa kiistoissa johtaisi tämän politiikan uudelleenkansallistamiseen.
Vaikka emme kaikki olekaan samaa mieltä kaikista EU:n kilpailupolitiikkaan liittyvistä näkökohdista, se on varmasti kuitenkin ollut onnistunutta politiikkaa 43 vuoden ajan ja se on auttanut estämään sen, että Euroopan unionissa toimivat yhtiöt käyttäisivät väärin määräävää asemaansa. En haluaisi nähdä tilannetta, jossa yhteisön lainsäädännön etusija EU:n kilpailusääntöjen täytäntöönpanossa on millään tavalla uhattuna. EU:n kilpailulakien yhtenäisen soveltamisen kaikkialla EU:ssa täytyy olla etusijalla.
Siksi pidän myönteisenä sitä, että esittelijä vaatii Euroopan komissiota antamaan lisätakuita kilpailulainsäädännön soveltamisesta jäsenvaltioissa. Tämä tarkoittaisi erityisesti sitä, että Euroopan parlamentti osallistuisi nykyistä tiiviimmin kilpailupolitiikan suunnitteluun ja täytäntöönpanoon ja kilpailua koskevan lainsäädännön laadun seurantaan EU:n eri jäsenvaltioissa ja ehdokasvaltioissa.
Tarvitaan selkeät mekanismit asioiden jakamiseksi kansallisten viranomaisten ja Euroopan komission välillä, niin että estetään kunkin kannalta edullisimman oikeuskäytännön etsiminen, mikä voisi olla mahdollista eri oikeusprosessin aloittajille.
Periaatteessa yhteisön lain hajauttaminen voi onnistua ainoastaan, jos annetaan vahvoja sitoumuksia siitä, että sitä noudatetaan yhtenäisesti kaikilla Euroopan unionin alueilla.

Figueiredo
. (PT) Tämä kertomus ilmentää Euroopan komission poliittista linjaa, jonka mukaan kilpailupolitiikalle on annettava etusija myös silloin, kun sen nimissä kyseenalaistetaan työntekijöiden perusoikeudet tai yksityistetään monopolistisiksi syytettyjä julkisia yrityksiä, ja itse asiassa muutetaan ne varsinaisiksi yksityisiksi monopoleiksi. Usein kyseenalaistetaan myös julkiset palvelut, jotka ovat keskeisiä ihmisten elämänlaadun kannalta, niin kuin Portugalissa on tapahtunut.
Mietinnöstä puuttuu täysin yhteiskunnallinen näkemys, ja esittelijä jopa toteaa, että "tutkittaessa, rajoittaako jokin sopimus kilpailua, olisi keskityttävä kilpailusta aiheutuvaan vahinkoon eikä taloudellisiin toimijoihin; katsotaan lisäksi, että kilpailutapausten tutkinnan pohjana olisi oltava taloudellinen analyysi". Mietinnössä kannatetaan myös yritysten myös laaja-alaisten ja kansainvälisen kilpailukyvyn kannalta merkittävien keskittymistä, mutta jätetään huomiotta kaikki siitä aiheutuvat yhteiskunnalliset seuraukset. Niinpä äänemme saattoi olla vain vastaan, niin kuin se olikin.
Jonathan Evansin mietintö (A5-0281/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, voidakseni selittää syyn Evansin mietintöä kannattavaan äänestysselitykseeni, minun pitää muistuttaa, että tällä kertaa kuuntelin Carloa, joka tapasi François'n: he ovat molemmat samanikäisiä, eli 50-vuotiaita, ja he ovat tehneet samaa työtä yhtä monta vuotta. Carlo tarjosi François'lle illallisen. François kysyi, miksi tämä halusi tarjota illallisen, johon Carlo vastasi halunneensa tarjota tälle illallisen, koska vaikka hän on itse nuori, eli 50-vuotias, hänen maansa hallitus oli myöntänyt hänelle varhaiseläkkeen. Kohta hän ei enää tekisi töitä, vaan jäisi eläkkeelle, koska hänen kotimaassaan Italiassa on varhaiseläkejärjestelmä. Carlo tiesi, että François joutuisi sen sijaan tekemään töitä vielä kymmenen vuotta. Siksi Carlo halusi tarjota François'lle illallisen.
Arvoisa puhemies, kysyn teiltä siis uudelleen: eikö tämäkin ole valtiontukea, jonka voisi rekisteröidä?

Puhemies
Jäsen Fatuzzo, en voi vastata kysymykseenne, sillä se on äänestysselitys. Minä en käytä toimeenpanovaltaa. Sen sijaan olen kyllä tällä hetkellä parlamentin puhemies.

Caudron
. (FR) Vaikka kiitinkin eilisiltaisessa keskustelussa Jonathan Evansia hänen tekemästään työstä, minun täytyi suoraan ilmoittaa olevani täysin eri mieltä hänen mietintönsä liian liberaalista, lähes yltiöliberaalista sävystä.
Sen lisäksi, että jäsen Evans kielsi, että valtiontuet ovat vähentyneet ajanjaksolla 1994-1998, vaikka komissio itse myönsi tämän vähentymisen tapahtuneen, niin - ja tämä on vielä vakavampaa - hän painotti jatkuvasti ja itsepintaisesti näiden valtiontukien poikkeuksellista luonnetta, vaikka perustamissopimuksessa määrätään tukien myöntämisestä silloin, kun pyritään saavuttamaan itse perustamissopimuksissa asetetut tavoitteet, esimerkiksi ympäristön ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden alalla, ja vaikka komissio itse myöntää, että joitakin politiikkoja ei voida ylläpitää pelkillä markkinavoimilla.
Tästä syystä suosittelin eilen illalla, ettei mietintöä kannatettaisi sen nykyisessä muodossa.
Vaikka olen samaa mieltä tarpeesta lisätä valtiontukien avoimuutta ja Euroopan parlamentin tiedottamista komission hyväksymien tukien seurannasta, puolsin valtiontukien jatkamista sosiaalisen yhteenkuuluvuuden, tutkimuksen ja innovaation sekä ympäristönsuojelun kehittämiseksi, jotta voitaisiin paikata markkinoiden puutteita, edistää eurooppalaista kilpailukykyä suhteessa muihin maihin ja torjua kilpailevien maiden vilpillisiä menettelyjä (kuten Korean ja laivanrakennuksen tapauksessa).
Lisäisin, että valtiontukien valvonnassa pitäisi noudattaa tiukasti perustamissopimusten määräyksiä ja ettei se saisi tapahtua vallitsevan liberaalisen ideologian mukaisesti.
Mielestäni "kaikkialle ulottuvan valtion vallan", jota kukaan ei enää halua, ja "täydellisen valtion vallasta luopumisen", joka on vain "vahvimman oikeuden" nykyaikainen muoto, välille sijoittuva eurooppalainen sosiaalinen malli edellyttää, että me etsimme jatkuvasti tasapainoa sen välillä, mitä markkinat voivat hallita, ja mitä julkisen vallan täytyy säännellä!
Edellä mainituista syistä kannatin sosialistiryhmän tarkistuksia ja äänestin niiden puolesta. Oikeiston tyrmättyä ne pidättäydyin äänestämästä tästä mietinnöstä.

Gallagher
Jäsenvaltiot ovat perinteisesti käyttäneet valtiontukia teollisuus- ja sosiaalipolitiikan välineinä. Huolimatta siirtymisestä kohti suurempaa sääntelyn purkua Euroopan unionissa, valtiontuet voivat vielä kuitenkin olla rakentavia sosiaalisessa ja taloudellisessa edistymisessä.
Olen Euroopan parlamentin jäsen Connaught/Ulsterin vaalipiiristä. Koko tuo alue on luokiteltu tavoitteen 1 alueeksi vuosien 2000-2006 väliseksi seitsemän vuoden kaudeksi. Jos tietylle alueelle myönnetään tuollainen luokitus, niin yritykset, jotka perustetaan tuolle alueelle saavat korkeamman prosentin valtionavun kuin muut tavoitteen 1 alueet. Itse asiassa voidaan palauttaa mieliin, että uusien yritysten kiinteisiin sijoituskuluihin on saatavissa 40 prosentin tuki tavoitteen 1 alueella Irlannissa.
Pienten ja keskisuuret yritykset voivat myös saada 15 prosentin täydentävän lisäjärjestelyn kiinteille sijoituskuluille. Tämän tuen saamiseksi pieneksi ja keskisuureksi yritykseksi lasketaan yritys, jossa on töissä alle 250 ihmistä.
Lupa myöntää sellaisia tukia tavoitteen 1 alueelle perustettaville yrityksille palvelee erittäin myönteistä taloudellista ja sosiaalista tavoitetta. Se varmistaa, että voidaan pysäyttää siirtyminen maaseutualueilta kaupunkialueille. Lisäksi se varmistaa, että tälle alueelle voidaan tehdä enemmän sisäisiä investointeja tällaisilla alueilla kasvavien nuorten työllistymismahdollisuuksien tukemiseksi.
Pidän myönteisenä äskeistä lausuntoa, jonka mukaan Irlannin teollisuuden kehittämisjärjestö (IDA, Industrial Development Agency) toteuttaa mullistavia muutoksia Irlannissa uusien työpaikkojen houkuttelemiseksi tavoitteen 1 alueelle. IDA on siirtänyt painopistettä saadakseen puolet kaikista Greenfield Projectsin uusista työpaikoista tavoitteen 1 alueelle kolmen tulevan vuoden aikana. Tämä uudelleen keskittäminen on alkanut vaikuttaa ja ajan mittaan ja kun hallituksen infrastruktuuriohjelmia toteutetaan kuten kansallisessa kehityssuunnitelmassa vuosille 2000-2006 on hahmoteltu, IDA on todellakin varma siitä, että se voi päästä tähän tavoitteeseen uusien hankkeiden osalta tavoitteen 1 alueella.
Tällä hetkellä epäedullisessa asemassa on liian monta aluetta, koska niiden infrastruktuurilla on huono kilpailukyky ja koska niiltä puuttuvat ne yritystuet, joita tarvitaan, jos halutaan päästä vaadittavalle tasolle uusissa ja uudenaikaisissa liiketoimintasijoituksissa. Uskon, että uusien työpaikkojen luomiseksi tavoitteen 1 alueille perustetut alueelliset valtionapusuuntaviivat voidaan toteuttaa kokonaisuudessaan ja että ne korjaavat alueellista epätasapainoa, jota on Irlannissa ja muualla.
Korostaisin myös sitä, että monet iirinkieliset alueet Connaught/Ulsterin vaalipiirissä ja Udaras Na Gaeltachta -järjestö ovat erittäin keskeisessä asemassa uusien teollisuuden alojen luomisessa tavoitteen 1 alueille tulevina vuosina.

Meijer
. (NL) Kantani 4, 17 ja 18 kohtaan on myönteinen, mutta kantani 2 kohtaan on sitä vastoin kielteinen. Valtion tuki ei saa toimia missään tapauksessa houkuttimena, joka saa yritykset siirtymään yhdestä jäsenvaltiosta toiseen. Sillä tavalla vain palkittaisiin niitä yrityksiä, jotka haluavat tehdä valtion rahalla työstä joustavampaa siirtämällä työpaikkoja aina sille alueelle, jossa on matalimmat palkat, huonoimmat työolot, halvimmat tontit ja kaikkein takapajuisimmat ympäristövaatimukset. Pyysin heinäkuussa 1999 Euroopan komissiota kiinnittämään tähän huomiota, ja sain siihen silloin myönteisen vastauksen. Olen siis samaa mieltä kuin 4 kohta, jossa tätä kantaa tuetaan. Sen sijaan en ole kovin tyytyväinen 2 kohdassa ilmaistuun ajatukseen siitä, että valtion tuki ei saa nousta. Tuo tuki voi olla välttämätöntä ympäristön suojelemiseksi, julkisten palvelujen turvaamiseksi ja yhtäläisen tulotason takaamiseksi taloudellisesti heikkojen alueiden asukkaille. Yhdyn kritiikkiin, joka koskee lentoliikennealan muihin kuljetusmuotoihin verrattuna kilpailua vääristäviä verohelpotuksia, ja tuen energian säästölle ja uusiutuvien energioiden käytölle annettavia houkuttimia. Loppuarvioni on siis myönteinen.

Theonas
. (EL) Hallitsemattomasta kilpailusta on tullut uusliberalismin mania. Periaate ainutlaatuisesta yhteiskuntauudistuksesta markkinoiden lakien kautta pyrkii työntämään syrjään ihmisen ja inhimillisen luovuuden talouden sekä tuotannon objekteiksi, se vähät välittää ihmisten hyvinvoinnista ja on kiinnostunut vain yritysten menestyksestä.
Kaikki tietävät, että vaikka kilpailusäännökset ovat läpinäkyviä ja koskevat kaikkia, mikä ei ole koskaan pitänyt eikä tule pitämään paikkansa, ne ehdot, joilla nämä säännöt ovat kaikkien ulottuvilla, eivät ole tasa-arvoisia, ja lopputuloksena vallitsee tunnettu viidakon laki, vahvemman oikeus ja monopolististen etujen herruus.
Huolimatta tämän politiikan seurausten kovasta vastuksesta valtioiden interventiot, rahoitusapu ja muut taloudelliset tai verotukselliset kannustimet voivat toisinaan osaltaan tasapainottaa tilannetta.
Näillä interventioilla ei puututa kapitalistisen järjestelmän olemukseen, ja monasti ne pätevät valikoidusti yrityksiin ja yrittäjiin. Epätoivoinen yritys poistaa valtion tuet ei kuitenkaan kohdistu näihin "poikkeuksiin", vaan sen tavoitteena on lisätä jo ennestään vahvojen voittoja ja turvata niiden markkina-asema ilman uusien kilpailijoiden vaaraa.
EU:n vähemmän kehittyneet alueet, vähemmän kehittyneet sektorit, kaikista köyhimmät kansanosat tietävät, että ilman valtion interventiota kehityskuilu kasvaa jatkuvasti niiden tappioksi. Ne tietävät, että ilman vahvaa, tuottavaa ja tehokasta julkista sektoria tunnelin päässä ei näy valoa. Ne tietävät myös, että rakennemuutokset ja julkisen sektorin myyminen eivät koidu niiden hyödyksi vaan tukevat suurpääomaa ja sen voittojen kasvattamista.
Julkisen omaisuuden huutokauppaaminen on merkittävä tekijä, joka heikentää kansan vaikutusmahdollisuuksia ja vähentää huomattavasti käytettävissä olevia keinoja. Yhdessä voittojen lisäämisen ohella se on siis tärkeä poliittinen ase, joka siirtyy pääoman taholle kansan vaatimusten torjumiseksi.
Me emme hyväksy jatkuvaa painostusta ja sen mukaisia institutionaalisia toimia, kuten ehdotuksia, jotka koskevat tukiaisten rekisteriä ja tilastotaulukkoa valtion tukien alueella. Korostamme sitä vaaraa, että merkittäviin valtion tukiin kohdistuvan EU:n valvonnan vahvistamisen jälkeen, EU:n harkintaan tulee myös alhaisemman tason tuet tekosyynä kilpailu pk-yrityksissä. Kuvaavaa suurpääoman valinnoille on, että jäsenvaltion taholla on kovasti huolta kilpailun todennäköisestä valvonnasta, mutta EU:n komission taholla sitä ei ole.
Kestämätön tilanne, johon suuryritysten ja EU:n valinnat työntekijöitä johtavat, on jo herättänyt huomattavia vastareaktioita. Taistelu maailmanlaajuistumista ja valvomattomien markkinoiden lakien valtaa vastaan kasvaa nopeaan tahtiin. Pyrkimykset vähentää entisestään työntekijöiden suojelutoimia, kokorintamahyökkäys saavutettuja oikeuksia vastaan yhdessä julkisen sektorin ominaispainon ja valtion tukien mahdollisesti tasapainottavan roolin heikentämisen kanssa, ainoastaan lisäävät kansan tyytymättömyyttä ja johtavat myös muut työntekijät taistelun ja vastarinnan tielle.

Puhemies
Äänestys on päättynyt.
(Istunto keskeytettiin klo14.06 ja sitä jatkettiin klo15.00.)

Talousarviomenettely 2001
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Haugin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A5-0300/2000) esityksestä Euroopan unionin yleiseksi talousarvioksi varainhoitovuodeksi 2001: Pääluokka III - Komissio (C5-0300/2000 - 1999/2190(BUD))
Ferberin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A5-0292/2000) esityksestä Euroopan unionin yleiseksi talousarvioksi varainhoitovuodeksi 2001 (C5-0300/2000 - 1999/2191(BUD))
Pääluokka I, Euroopan parlamentti
Pääluokka II, neuvosto
Pääluokka IV, tuomioistuin
Pääluokka V, tilintarkastustuomioistuin
Pääluokka VI, talous- ja sosiaalikomitea
Pääluokka VII, alueiden komitea
Pääluokka VIII, oikeusasiamies
Rühlen laatima budjettivaliokunnan mietintö (A5-0251/2000) esityksestä EHTY:n toimintatalousarvioksi vuodeksi 2001(KOM(2000) 360 - C5-0340/2000 - 2000/2060(BUD))
Colom i Navalin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A5-0236/2000) toimielinten välisestä sopimuksesta rahoitusselvityksistä.

Haug
. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olisin mielelläni tervehtinyt komissionkin jäsentä, hyvät kollegat, budjettineuvottelut käydään lähes aina niin, että mottona on "raha ei merkitse kaikkea, mutta ilman rahaa mikään ei ole mitään". Arvoisa komission jäsen, hienoa, että tekin olette nyt paikalla!
Olemme nyt lokakuussa 2000 valmistelemassa päätöstä talousarvioksi varainhoitovuodeksi 2001. Olemme viime viikkoina tarkistaneet perusteellisesti moneen kertaan talousarviomme kaikki luvut, kaikki arviot, kaikki luokat. Olemme kääntäneet erikseen jokaisen budjettikohdan, jotta se, mitä päätämme torstaina, on loppuun saakka ajateltua, jotta talousarvio varainhoitovuodeksi 2001 ei muistuttaisi tuhannen ja yhden yön tarinoita. Esittelemme talousarvion, joka perustuu erittäin säästäväiseen taloudenpitoon. Käytämme eurooppalaisten veronmaksajien rahoja erittäin huolellisesti, erittäin tarkasti, mutta kuitenkin järkevästi. Lausunnon antavien valiokuntien kollegat eivät hyväksy yksimielisesti budjettivaliokunnan parlamentin täysistunnolle esittelemiä mietintöjä se surettaa meitä tietysti hieman. Me olemme kuitenkin laatineet itsellemme säännöt, olemme jopa ottaneet ne huomioon ja käsitelleet niitä päätettyjen periaatteiden mukaisesti. Lopulta esityksemme annettiin ensimmäiseen käsittelyyn uskollisena sille motolle, että talousarvion laatiminen vaatii taitoa jakaa pettymykset tasapuolisesti.
Neuvosto on todennäköisesti kaikkein pettynein, mutta siitä se saa kyllä syyttää kokonaan itseään, ja todennäköisesti se jopa tietoisesti sai sen aikaan, sillä miten muuten voisi ymmärtää neuvoston tavoitetta enintään 3,5 prosentin nousua maksuissa? Parlamentti ymmärtää joka tapauksessa, että talousarviossa varainhoitovuodeksi 2001 on varattava maksuihin sen verran kuin loogisesti seuraa aiempina vuosina päätetyistä velvoitteistamme ja niistä velvoitteista, joista myös vuonna 2001 aiomme päättää.
Komissiokin oli alustavassa talousarvioesityksessä maksuja ennakoidessaan erittäin pidättyvä, meidän mielestämme liian pidättyvä. Kun katsoo talousarvion otsakkeiden 2, 3, 4 ja 7 toteuttamiseen liittyviä erääntymissuunnitelmia, havaitsee, että maksut kattavat vain keskimäärin 8 prosenttia kaikista velvoitteista. Monissa budjettikohdissa katetta ei ole ollenkaan. Kun ajattelee sitten vielä sitä, että komissio keskittyisi tällaisessa tilanteessa aluksi vain maksamatta oleviin määriin (restes à liquider), mitä mekin tietysti kannatamme, olisi kuitenkin liian suuri vaara, että sellainen budjettikohta lopetetaan, josta parlamentti on kiinnostunut.
Minulle on arvoitus, kuinka komissio aikoo tältä pohjalta taata velvoitteiden ja maksumäärärahojen läheisen suhteen, mihin toimielinten välinen sopimus sitä velvoittaa. Olemme siis lisänneet otsakkeiden 3, 4 ja 7 maksuja periaatteessa sille tasolle, joka varmistaa 25-prosenttisen katteen yksittäisten budjettikohtien vuonna 2001 päätettäville velvoitteille.
Olemme kuitenkin kysyneet neuvotteluissa usein, mikä voi olla peruste neuvoston äänestystulokseen? Näin on myös esimerkiksi otsakkeessa 1. Kun komissio ehdotti varhain keväällä otsakkeen 4 uudistamiseen tarvittavien 300 miljoonan euron ottamista otsakkeen 1 marginaalista, neuvosto vastusti sitä heti kiivaasti. Marginaalia ei saa sen mukaan missään tapauksessa pienentää! Neuvosto ei kuitenkaan estänyt maatalousmenojen yhteensä 555 miljoonan euron leikkaamista. Missä on tämän toiminnan logiikka?
Olemme ehdottaneet esityksessä suunnilleen alustavaa talousarvioesitystä vastaavaa summaa. Haluamme ennen kaikkea, että otsakkeen B1, maaseudun kehittäminen, käytettävissä on riittävästi rahaa. Riittävästi rahaa pitää olla myös sen alan käytettävissä, jonka tavoitteena on luoda tietoon perustuva yhteiskunta ja parantaa Euroopan unionin kansalaisten elämänlaatua. Olemme noudattaneet komission lähestymistapaa ja lisänneet tutkimusmäärärahoja 8 prosentilla. Mikä meistä on kuitenkin erityisen tärkeää, ja talousarviomenettelyn alussa puhuimme erityisesti sen puolesta, on riittävä määräraha työttömyyden torjumiseen myös Euroopan unionin talousarviossa.
Työttömien ihmisten määrä Euroopassa on edelleen sietämättömän suuri. Sitä on vastustettava kaikilla politiikan tasoilla, paikallisesti, alueellisesti, kansallisesti ja Euroopan tasollakin. Panimme työllisyysaloitteemme alulle kolme vuotta sitten auttamalla pk-yrityksiä saamaan riskipääomaa. Me kaikki tiedämme, että suurin osa Euroopan työpaikoista on pk-yrityksissä ja että pk-yritykset saavat aikaan suurimman osan uusista työpaikoista. Tiedämme myös, että huipputekniikan pk-yrityksillä ei ole vaikeuksia saada pääomaa, koska pääomamarkkinoiden tilanne on parantunut niiden kannalta merkittävästi myös meidän aloitteemme ansiosta.
Sen vuoksi haluamme muuttaa työllisyysaloitteen painotusta hieman. Haluamme edelleen tukea pk-yrityksiä, jotta ne pääsevät nauttimaan yhteismarkkinoiden eduista samoin kuin suuryrityksetkin. Ennen kaikkea haluamme antaa niille tilaisuuden päästä hyödyntämään uutta tekniikkaa. Sen pitäisi onnistua niillä erilaisilla välineillä, jotka meillä on sitä varten käytettävissämme, onpa kyse sitten alkupääomasta, takauksista, lainavakuuksista tai eurooppalaista yhteisyritystä koskevasta (joint european venture-) välineestä. Juuri pk-yritysten jäsenvaltioiden rajat ylittävä yhteistyö tuottaa eurooppalaista lisäarvoa, jota me kaikki aina haluamme. Meidän pitäisi siis edelleen käyttää tätäkin välinettä, vaikka yksinkertaisemmin menettelytavoin, kuten komissio ehdottaa.
Sen vuoksi olemme varanneet kahteen budjettikohtaan yhteensä lähes 120 miljoonaa euroa. Kun katsotaan vielä työmarkkinatoimien ja paikallisten työllisyysaloitteiden kohtia, otsakkeessa 3 on käytettävissä työllisyyden edistämiseen yhteensä vajaa 150 miljoonaa euroa. Minusta se on selvä merkki.
Haluamme olla selkeitä myös komission uudistusten tukemisessa. Me jatkamme sitä, kun on kyse komission uudistusten henkilökohtaisista seurauksista. Hyväksymme 400 uuden viran perustamisen. Emme kuitenkaan tee sitä ehdoitta. Odotamme, että komissio esittää vielä ennen toista käsittelyä, miten se aikoo muuttaa talousarvion toteuttamisen tehokkaammaksi. Odotamme, että se selittää meille, miten se takaa, että parlamentti saa nopeammin ja paremmin tietoa ja että se pidetään ajan tasalla uudistuspaketin täytäntöönpanosta. Odotamme, että se lisää ponnistelujaan lainsäädäntöprosessin sovittamiseksi paremmin talousarviomenettelyyn.
Lisäksi olemme tietysti sitä mieltä, että komissio ei saa yksinkertaisesti vain perustaa 400:ää uutta virkaa entisten lisäksi. Sen vuoksi suhtaudumme myönteisesti uudistukseen liittyviin varhaiseläkejärjestelyihin.
Talousarvion laatimista pidetään usein menetelmänä sen surullisen tosiasian havaitsemisessa, että ilman tuloja ei tule toimeen. Luulen, että niin käy monelle meistä, monelle teistä, kun tarkastelette talousarvion otsaketta 4. Ulkoisten toimiemme rahoituksessa on nimittäin huomattava vaje. Parlamentti on jo yli vuoden vaatinut neuvostoa neuvottelemaan kanssaan Balkanin vakaasta ja varmasta jälleenrakennusavusta. Neuvosto kieltäytyy jääräpäisesti.
Neuvoston yksittäisissä huippukokouksissa Balkanilla oleville ihmisille luvataan yhä uudelleen apua. Täällä neuvosto kieltäytyy allekirjoittamasta luvattua sekkiä. Muissa yhteyksissä puhutaan tällöin katteettomasta vekselistä. Komissio pyrki kesäkuussa alustavassa talousarvioesityksessään varmistamaan Balkanin avun rahoituksen ja koetti lisäksi olla leikkaamatta liikaa muilta ulkoisten toimien alueilta. Se ehdottikin johdonmukaisesti otsakkeen 4 tarkistamista.
Neuvosto ei kuitenkaan pelkästään kieltäytynyt neuvottelemasta kanssamme mahdollisesta tarkistamisesta, ei, se jopa leikkasi ensimmäisessä käsittelyssään Balkanin apua 200 miljoonalla eurolla, Meda-ohjelman määrärahoja 150 miljoonalla eurolla ja Tacis-ohjelman määrärahoja 20 miljoonalla eurolla. Tässä on mainittu vain suurimmat leikkaukset. Tällainen ei käy päinsä! Parlamentti säilyttää perinteiset painopistealueensa. Me varustamme demokratiaa ja ihmisoikeuksia, valtioista riippumattomien järjestöjen kanssa köyhimpien maiden hyväksi tehtävää yhteistyötä, Latinalaisen Amerikan, Etelä-Afrikan ja Aasian kanssa tehtävää yhteistyötä koskevat budjettikohtamme riittävin määrärahoin. Hyväksymme neuvoston Meda-ohjelmalle ehdottamat määrärahat ja vaadimme sitä hyödyntämään kanssamme joustovälinettä, mikäli ensi vuoden kuluessa kävisi ilmi, että Meda tarvitsee lisää rahaa.
Mutta nyt takaisin Balkanin kysymykseen. Marginaalimme sallii sen, että voimme lisätä jälleenrakennusapua 50 miljoonalla neuvoston päätökseen verrattuna. Vuoden 2000 talousarviosta vuoden 2001 talousarvioon Notenboom-menettelyn yhteydessä siirrettävien määrärahojen kanssa syntyy käytettävissä oleva summa, jota komissio pitää riittävänä.
Serbian vaalien ilahduttavan lopputuloksen jälkeen meidän pitää nyt kuitenkin antaa Serbialle kauniiden puheiden lisäksi taloudellistakin tukea. Parlamentti haluaa antaa tukea kahdella tavalla. Olemme luoneet uuden budjettikohdan, jonka otsikkona on demokratisointi. Sinne on koottu varat, jotka talousarviomme ongelmitta antaa, 60 miljoonaa euroa. Teemme kuitenkin selväksi, että kyse on Serbian demokratisoinnista.
Loimme toisen budjettikohdan, jonka otsikkona on jälleenrakennus. Siinä on niin sanottu p.m.-merkintä. Vaadimme neuvostoa punnitsemaan kanssamme kaikkia toimielinten välisen sopimuksen tarjoamia mahdollisuuksia ja sopimaan riittävästä Serbialle annettavasta avusta. Vuoden loppuun saakka annettavaan hätäapuun eilen illalla siirretyillä 180 miljoonalla ei ole tällöin merkitystä. Ne on nimittäin otettu hätäapuvarauksesta, ja niitä käytetään vain humanitaariseen apuun vuoden viimeisinä kuukausina serbien auttamiseksi talven yli.
Lisäksi toivomme neuvoston tutkivan ja päättävän lopultakin kanssamme sekä Meda- että Cards-ohjelman monivuotisista määrärahoista. Eihän voi käydä päinsä, että riitelemme talousarviosta toiseen aina samoista asioista ja samalla tavalla.
Äänestämme torstaina talousarviosta, joka on tiukka, mutta järkevä talousarvio. Voin vain kehottaa neuvostoa yhtymään meihin! Tavaoitteenamme ei voi olla laihduttaminen sairastumiseen asti. Hoikkuuden ihannointi muuttuu aivan liian usein sairaalloiseksi laihuudeksi. Selviytymiskykyinen, dynaaminen unioni on kuitenkin enemmän kuin näennäisen terveeksi supistettu talousarvio. Meidän on osoitettava lujuutta ja taitoa, mikäli haluamme maailmanlaajuista tunnustusta!

Ferber
. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Euroopan parlamentin, neuvoston, tuomioistuimen, tilintarkastustuomioistuimen, talous- ja sosiaalikomitean, alueiden komitean ja oikeusasiamiehen talousarviot ovat puhtaasti hallinnollisia. Ne antavat kuitenkin kuvan siitä, kuinka Euroopan unionin toimielinten politiikkaa muutetaan konkreettiseksi toiminnaksi.
Esittelijänänne olen keskittynyt pohtimaan kolmea päälinjaa. Ensinnäkin tämä pätee julkisen sektorin kaikkiin talousarvioihin meidän on käytettävä vastuullisesti ja säästäväisesti veronmaksajiemme varoja.
Toiseksi: virkojen määrissä on valmistauduttava laajentumisen synnyttämään suureen haasteeseen, mikä tarkoittaa, että meidän on nyt luotava taloudellinen liikkumavara, jotta voimme hoitaa tämän tehtävän, kun se on edessä.
Kolmanneksi: veronmaksajien rahojen on tuotettava lopulta lisäarvoa. Vain silloin Euroopan unionin toimielimet ovat tehtäviensä tasalla. Käytyäni intensiivisiä neuvotteluja toimielinten ja kollegojen kanssa, joita haluan kiittää sydämellisesti hyvästä ja lämminhenkisestä yhteistyöstä, voin esitellä teille tänään talousarvioesityksen, joka myös vastaa näitä kolmea päälinjaa. Euroopan parlamentin 980 miljoonan euron talousarvio on suurin tänään esittelemistäni pääluokista. Ponnistelin parlamentin jäsenten työolojen parantamiseksi siten, että voimme hoitaa myös Amsterdamin sopimuksen meille antamat tehtävät.
Parlamentti edustaa Euroopan ihmisiä. Olemme ainoa toimielin Euroopassa, joka voi oikeutetusti väittää niin. Siksi parlamentin hallinto on täällä jäseniä varten eikä päinvastoin. Luulen, että tässä talousarviossa olemme onnistuneet saamaan nämä pohdiskelut näkymään luvuissa ja vaikuttamaan niihin.
Työmme vaatii runsaasti parannuksia nimenomaan tieteellisen avustamisen alueella. Toivon, että hallintokin tarttuu asiaan lähikuukausina ja löytää ratkaisun.
Henkilöstön määrää kuvaavassa taulukossa olemme vahvistaneet Euroopan parlamentin puhemiehistön vaatimukset, sikäli kuin budjettivaliokunta saattoi tehdä. Euroopan parlamentin uuden avoimen ylennyspolitiikan, joka perustuu ansioihin eikä vain virkamiesten virassaoloaikaan, mukaisesti ilmoitetut ylennyksetkin hyväksyttiin kaikki.
Budjettivaliokunta hyväksyi ne lisäykset, joita tietotekniikka, ja erityisesti tietosuoja, jossa meillä on parlamentissa suuria puutteita, rakennustemme turvallisuus ja kaikkien niiden turvallisuus, jotka työskentelevät näissä rakennuksissa, sekä oikeudellinen yksikkö tarvitsevat. Rakennuspolitiikassa meitä rasittavat nousseet korot senkin haluaisin ottaa puheeksi. Mehän olemme riippuvaisia Euroopan keskuspankin korkopolitiikasta, jonka vuoksi ehdotamme, että jatkamme nykyistä rakennuspolitiikkaa, koska se auttaa meitä vapautumaan mahdollisimman nopeasti korkorasituksesta. Tässä yhteydessä haluan kiittää rakentavasta yhteistyöstä erityisesti talousarviokysymyksistä vastaavaa varapuhemiestä, kollega Gerhard Schmidiä. Onnistuimme mielestäni Euroopan parlamentin puhemiehistön ja budjettivaliokunnan sovitteluneuvotteluissa saamaan aikaan tasapainoisen esityksen.
Parlamentin ja neuvoston välisen sopimuksen mukaisesti emme ole muuttaneet neuvoston talousarviota. Haluaisin kuitenkin tässäkin yhteydessä kiinnittää neuvoston huomion siihen, että neuvoston talousarviokin on puhtaasti hallinnollinen. Neuvoston pitäisi varsinkin ulkoisten toimien ja turvallisuuspolitiikan alalla pitää tulevaisuudessakin huolta siitä, että tilanne säilyy ennallaan. Ohjelmiin liittyvillä menoilla ei ole mitään asiaa neuvoston talousarvioon. Komission talousarvion on varmistettava se pysyvästi. Seuraamme asiaa budjettivallan käyttäjinä edelleen erittäin tiukasti.
Euroopan tilintarkastustuomioistuin aiheuttaa meille tällä hetkellä vähiten huolta. Tilintarkastustuomioistuin on pitänyt lupaukset, jotka se antoi jo vuosia sitten. Siksi olemme vapauttaneet tilintarkastustuomioistuimen rakennuksen laajentamiseen tarvittavat määrärahat. Haluaisin kuitenkin viitata tässä yhteydessä painokkaasti siihen, että aiomme pitää tiukasti huolta siitä, että 25 miljoonan euron kokonaisinvestointeja vuoden 1998 rahoissa ei ylitetä. Luulen, että Euroopan tilintarkastustuomioistuimessa ymmärretään, että valvomme tilannetta tarkasti.
Yhteisöjen tuomioistuimen suurimpana ongelmana on tällä hetkellä käännöspalvelussa esiintyneet viivästykset. Se on johtanut kestämättömään tilanteeseen, koska tuomioistuimen menettelyt kestävät nyt keskimäärin kaksi vuotta vain sen vuoksi, että käännöspalvelu ei pysty selviytymään työstään. Sen vuoksi pyrimme ensi vuodesta alkaen pontevasti näiden kääntämättömien tekstien määrän vähentämiseen. Tässäkin yhteydessä valvomme tiukasti sitä, että tuomioistuimen tilanne todella paranee. Mikäli niin ei käy, meidän on ryhdyttävä muihin toimiin, jotka eivät varmasti ole enää niin miellyttäviä kuin varainhoitovuonna 2001 toteutettavat toimet.
Murheenkryyni on edelleen talous- ja sosiaalikomitea. Me haluamme, että tämä komitea säilyttää toimintakykynsä, mutta emme voi sallia, että siellä kuunnellaan vähiten Euroopan parlamentin vaatimuksia budjettivallan käyttäjänä. Emme tee päätöslauselmiamme vain kaikkien osallistujien iloksi, vaan niiden on tarkoitus vaikuttaakin kaikkien toimielinten käyttäytymiseen. Talous- ja sosiaalikomitean on kehitettävä itseään, mikäli se ei aio pysyvästi vaarantaa olemassaoloaan. Toivon, että talous- ja sosiaalikomiteassa paneudutaan tähän asiaan lähikuukausina. Toivon, että Nizzastakin lähtee tätä asiaa koskeva selvä signaali. Kuitenkin etenkin tällä komitealla on parannettavaa.
Alueiden komitea aiheuttaa nyt vähemmän huolia. Sielläkään kaikki ei suju niin hienosti kuin kuvittelemme. Senkin on syytä suhtautua vakavasti päätöslauselmiimme. Erityisesti ylennyspolitiikassa pitäisi siirtyä parempaan järjestelmään. Olen kuullut, että se onkin parhaillaan valmisteilla. Sitten voimme vapauttaa myös alueiden komiteassa tarvittavien ylennysten määrärahat.
Lopuksi meidän on käsiteltävä vielä oikeusasiamiehen talousarviota. Siinä saatoimme olla suhteellisen pidättyviä, koska neuvosto on jo ryhtynyt kaikkiin tarvittaviin toimiin, niin että meidän tarvitsee tällä kertaa vain vahvistaa ne.
Sallikaa minun tehdä vielä kaksi loppuhuomautusta. Minulla on sellainen käsitys, että erityisesti yhdessä toimielimessä on erittäin vaarallista olla töissä, koska sen sairauslomien määrä on niin suuri. Meidän se ei ole parlamentti eikä komissio on tietysti analysoitava näiden mietintöjen perusteella, mihin toimiin meidän on ryhdyttävä parantaaksemme näiden työntekijöiden terveydentilaa, joista me tietysti olemme erityisesti vastuussa.
Toiseksi ehdotamme, että molempien tietosuojavaltuutettujen, komission ja Schengenin sopimuksen mukaisen tietosuojavaltuutetun, talousarviot koottaisiin myös omiin pääluokkiinsa, jotta budjettivallan käyttäjän oikeudet säilyvät ennallaan ja riittävä avoimuus varmistetaan pysyvästi.
Laaja lukuaineisto, jonka esittelen teille nyt, kestää kyllä katseenne. Olisin iloinen, jos voisitte hyväksyä budjettivaliokunnan ehdotukset myös torstain äänestyksissä.

Rühle
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, EHTYn perustamissopimuksen voimassaolo päättyy kesäkuussa 2002. Se merkitsee sitä, että vuoden 2001 talousarvio on viimeinen täydellinen vuotuinen talousarvio, ja se muodostaa myös taustan komission ehdotuksen ja parlamentille tehtävän ehdotuksen tarkastelulle. Komissio ehdottaa tämän vuoden 176 miljoonan euron määrärahojen lisäystä 190 miljoonaan euroon. Se vastaa tai on erittäin lähellä parlamentin viime varainhoitovuonna tekemää ehdotusta. Ehdotimme silloin 196 miljoonaa euroa. Tuemme sen vuoksi luonnollisesti tätä ehdotusta. Määrärahojen jako ei ole kuitenkaan mielestämme paras mahdollinen. Mielestämme sitä pitää vielä muuttaa, ja pyydämme komissiota tekemään tarkistuksia.
Kyse on ennen kaikkea hallintomenojen suhteesta. Me ehdotamme mukautustuen, tutkimustuen ja sosiaalisiin toimiin varatun tuen leikkausta, johon palaan vielä lähemmin. Tarkoitan sitä, että emme kannata tutkimusalan leikkauksia. Olemme päinvastoin sitä mieltä, että tutkimusalaa pitäisi vahvistaa ehdokasvaltioiden tukemiseksi. Ehdokasvaltioiden liittyminen kaksinkertaistaa hiilen tuotantomme ja lisää huomattavasti teräksen tuotantoa, ja olemme sitä mieltä, että sen vuoksi on ryhdyttävä nopeasti uudistamis- ja rakenneuudistustoimiin. Meidän on edistettävä sitä, me tarvitsemme ympäristöystävällistä tekniikkaa koskevaa tutkimusta. Ehdotamme, että mahdollistamme Sokrates- ja Leonardo-ohjelmien mallin mukaisesti ehdokasvaltioiden osallistumisen yhteisön rahoittamiin hiili- ja terästutkimuksiin heti, kun EHTYn perustamissopimuksen voimassaolo on päättynyt ja määrärahat on siirretty EU:n yleiseen talousarvioon. Pidämme sitä tärkeänä ehdotuksena ympäristöystävällisen, nykyaikaisen teräksen ja hiilen tuotannon kannalta Euroopassa sekä näiden alojen ja tuotantosuunnan muutostoimien rahoituksen kannalta.
Lisäksi haluamme sosiaalisten toimien ja mukautustuen suhteen tarkistamista. Sosiaalinen tuki on leikattu neuvoston ehdotuksessa 31 miljoonasta 29 miljoonan euroon. Emme voi hyväksyä sitä. Olemme sitä mieltä, että rakenteellista mukautustukea on annettava tälle alueelle. Työllisyystilanne heikkeni vuoden 1999 aikana 15:stä viiteen prosenttiin, siihen on reagoitava. Olemme päinvastoin sitä mieltä, että mukautustukea voidaan leikata. Mukautustukea ei ole viime vuosina käytetty kokonaan. Esimerkiksi vuonna 1999 käytettiin enää vain puolet varatuista määrärahoista. Komissio haluaa kattaa lisäyksellä koko ajanjakson kesäkuuhun 2002 asti. Meistä se on outoa, koska vuoden 2002 toisella puoliskolla on vielä voimassa toimintatalousarvio, ja sen vuoksi haluamme tarkistaa mukautustuen ja sosiaalisten toimien suhdetta. Lisäksi haluamme tarkistaa hallintomenoja. Parlamentti on jo pitkään ehdottanut leikkauksia. EHTYn toimien vähentyessä, tuotantosuunnan muuttuessa on kyseenalaista, onko tällainen hallintobudjetti todella perusteltu.
Vielä yksi tärkeä asia: me haluamme, että perustamissopimuksen voimassaolon päättymisen jälkeen ei ole enää olemassa erillistä rakennetta EHTYä varten, vaan että EHTY sisällytetään talous- ja sosiaalikomitean ja alueiden komitean asioihin. Komissiokin ehdottaa sitä, ja me tuemme sitä painokkaasti. Jokainen erillinen rakenne synnyttää ylimääräisiä kustannuksia lisäarvotta, ja meidän pitäisi mieluummin muodostaa näihin toimielimiin alivaliokunta.
Lisäksi ehdotamme, että parlamentille tiedotetaan edelleen säännöllisesti. Komissio sitoutui parlamentille vuonna 1973 antamassaan julkilausumassa hyväksymään parlamentin EHTY:ä koskevat lausunnot sitovina. Me odotamme, että komissio noudattaa sitoumustaan myös uusien rakenteiden yhteydessä.

Colom i Naval
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, Euroopan parlamentin jäsenten terveyttä vaanii kaksi vaaraa: sydänkohtaukset ja vaatimattomuuden puuskat. Toivonkin, että annatte anteeksi, jos vältän näistä jälkimmäisen ja luonnehdin lyhyttä mietintöäni erittäin tärkeäksi, ja että onnittelette minua komission ja neuvoston kanssa saavutetusta melkeinpä odottamattomasta menestyksestä.
Mietintö hyväksyttiin yksimielisesti budjettivaliokunnassa muutama viikko sitten, eikä siihen ole toistaiseksi esitetty tarkistuksia. Onkin syytä odottaa, että se hyväksyttäisiin torstaina periaatteessa vaivatta. Haluaisin kuitenkin selvittää joitakin sen perusasioita.
Ehdotus, jota pyydän teitä puoltamaan mietinnöstä äänestettäessä, on pitkällisen prosessin päätepiste ja parlamentin miltei ikimuistoisten toiveiden täyttymys. Parlamentin budjettivaliokunta on vuodesta 1985 lähtien - todellakin vuodesta 1985 - pyrkinyt siihen, että Euroopan parlamentin menettelyissä otettaisiin huomioon parlamentin hyväksymien päätöslauselmien rahoitusvaikutus. Tuolloin kauan sitten, 15 vuotta sitten, tätä tarkoitusta varten perustettiin työryhmä. Pyysimme niin ikään neuvostoa - emme tiedä kovinkaan hyvin, kuinka menestyksellisesti - omaksumaan samanlaisen lähestymistavan. Neuvosto nivoi toisiinsa lainsäädännön ja rahoituksen talousarvion kurinalaisuudesta 24. kesäkuuta 1988 antamassaan päätöksessä, joka sittemmin sisällytettiin EY:n perustamissopimukseen 270 artiklana, mutta myöntänette, ettei edes neuvosto itse ole pyrkinyt noudattamaan tuota päätöstä.
Mikä tässä on ongelmana, hyvät jäsenet? Mielestäni voidaan sanoa, että perimmäisenä ongelmana on koko unionin lainsäädännöllisten tehtävien valtava kasvu, erityisesti yhteispäätösmenettelyn räjähdysmäinen kasvu, samanaikaisten lainsäädäntöpäätösten suuri määrä. Voimassa olevien sääntöjen mukaisesti komissio on tähän asti lähettänyt meille oma-aloitteisten ehdotustensa mukana rahoitusselvityksen, joka sisältää periaatteessa talousarviosuunnittelua koskevan monivuotisen ehdotuksen. Kuten hyvin tiedetään, ihmiskunta kuitenkin jakautuu kahteen luokkaan: talousarvioihmisiin ja muihin. Kun siis ulkoministerit kokoontuvat ja päättävät jostakin tärkeästä asiasta, kuten esimerkiksi Kosovon tai Serbian tukemisesta, niiden viimeisenä huolena on, onko niillä varoja tuon päätöksen rahoittamiseen ja pitääkö varat ottaa toisesta budjettikohdasta, kuten esimerkiksi Afrikan kehitysavusta, Meda-ohjelmasta tai ihmisoikeuksien edistämisestä entisessä Neuvostoliitossa. Tämä on ongelmana esimerkiksi Cards-ehdotuksessa, jota käsitellään näinä päivinä.
Kun sitten neuvotellaan sosiaali-, kulttuuri- tai ympäristöasioihin liittyvästä lainsäädännöstä - komission jäsen myöntänee, että olen oikeassa - kutsumme talousarviosta vastaavan komission jäsenen, valtiovarainministerit ja budjettivaliokunnan jäsenet koolle rukoilemaan yhdessä, ettei rahoituksen kanssa meneteltäisi hölmösti.
Heinäkuussa aikaan saatu sopimus merkitsee rahoitusselvitykseen sisältyvien tietojen laajentamista. Tästä lähtien kaikkiin uusiin ehdotuksiin on liitettävä arvio siitä, ovatko ne rahoitusnäkymien mukaisia, ja niiden organisaatiokaaviota koskevista tarpeista. Komissiota epäsuorasti vaaditaan tarkastelemaan lainsäädäntömenettelyn alussa sitä, onko sillä tarvittava henkilöstö ja edellyttääkö ehdotus mahdollisesti rahoitusnäkymien tarkistamista tai jo hyväksyttyjen ohjelmien purkamista auki. Toisin sanoen siltä vaaditaan kustannus-hyötyanalyysia.
Valtaosa esittelijä Haugin mainitsemista ongelmista johtuu siitä, että ohjelmien määrärahat ylittävät rahoitusnäkymien vastaavan otsakkeen kokonaissumman. Joidenkin ohjelmien huono toteutus johtuu riittämättömästä henkilöstömäärästä. Niinpä komission jäsen Patten ehdottaa Meda-ohjelman määrärahojen vähentämistä ja samalla 25 paikan lisäämistä sen organisaatiokaavioon. Tämä on hyvä esimerkki siitä, mitä pyrimme välttämään etukäteen, a priori. Aiommekin muuttaa myös työjärjestystämme, jotta voisimme ottaa tämän sopimuksen huomioon.
Olemme sitä mieltä, että tämä lausuma pitäisi sisällyttää toimielinten väliseen sopimukseen, mutta haluan joka tapauksessa todeta teille, että tämä on järkevää vain sellaisessa toimielinten välisessä sopimuksessa, johon sisältyvät rahoitusnäkymät.
Arvoisa puhemies, kiitän lopuksi muita toimielimiä yhteisen lausuman ripeästä käsittelystä. Parlamentti toisti ehdotuksensa kolmikantavuoropuhelussa, joka käytiin Portugalin puheenjohtajakauden keskivaiheilla, ja se huipentui sopimukseen ensimmäisissä Ranskan johtamissa neuvotteluissa heinäkuussa. Todellinen ennätys, joka toivottavasti näkyy nyt siten, että rahoituskehyksessä voidaan entistä paremmin varautua lainsäädännöllisiin tehtäviimme.

Puhemies
Kiitos, jäsen Colom i Naval. Te päätätte selkeällä tavalla esittelijöiden puheenvuorot.
Minulla on nyt suuri ilo toivottaa tähän saliin tervetulleeksi maani aivan tuore ministeri, joka tulee puhumaan neuvoston puheenjohtajana.

Patriat
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, kiitos lämpimästä vastaanotosta. Minulle merkitsee paljon, kun astun ensimmäistä kertaa tähän upeaan saliin, joka on täynnä symboleja, ja minulle on suuri kunnia saada osallistua tähän Euroopan parlamentin istuntojaksoon, jonka aikana tarkastellaan yhteisön talousarviota vuodeksi 2001, ja uskon, että se myös hyväksytään ensimmäisessä käsittelyssä. Tämä on minulle ainutlaatuinen tilaisuus siksi, että Ranskan valtiovarainministeriön valtiosihteeri Florence Pagny, joka toimii talousarvioneuvoston puheenjohtajana, ei päässyt tulemaan tänne tänään, ja hän pyysi minua esittämään teille hänen pahoittelunsa ja edustamaan häntä.
Talousarvion tarkastelu on keskeinen osa parlamentin työtä. Talousarvio on yhtä tärkeä Euroopan hallituksille kuin Euroopan kansalaisillekin, sillä siinä vahvistetaan Euroopan toiminnan suuret suuntaviivat vuodeksi 2001. Pääsin ihailemaan erinomaista yhteistyötä toimielinten välillä viime viikolla Brysselin kolmikantaneuvotteluissa, ja palaan siis tänään eteenne. Haluaisin korostaa, että talousarviomenettely on alkanut erinomaisessa ilmapiirissä. Kokoukset, joihin olemme kokoontuneet ja joista ainakin yhteen kokoonnuimme kaikki yhdessä, ovat osoittautuneet hyödyllisiksi, ja ne ovat auttaneet meitä ymmärtämään paremmin toinen toistemme prioriteetteja.
Tätä neuvoston ja parlamentin välistä yhteistyötä talousarviokysymyksissä on syytä syventää. Toivon, että työ talousarvion parissa jatkuu samassa hengessä ja että saamme varainhoitovuodelle 2001 talousarvion, jonka avulla voimme kohdata ne tärkeät asiat ja haasteet, jotka odottavat Euroopan unionia lähitulevaisuudessa.
Teitä pyydetään lausumaan tänään kantanne talousarviosta, jota on jo muutettu neuvoston ensimmäisessä käsittelyssä. Muistutan teille lyhyesti, mitkä ovat ne suuret suuntaviivat, jotka neuvosto halusi antaa vuoden 2001 talousarviolle. Haluan lisäksi korostaa niitä tavoitteita, jotka ovat neuvostolle ja parlamentille yhteisiä ja joista voidaan mielestäni päästä yksimielisyyteen budjettivallan kahden käyttäjän kesken.
Neuvosto hyväksyi 20. heinäkuuta talousarvioesityksen, jossa on 2,8 prosenttia kasvua maksusitoumusmäärärahoissa ja 3,5 prosenttia kasvua maksumäärärahoissa vuoden 2000 talousarvioon verrattuna. Kun kasvua on 3,5 prosenttia vuonna 2001, yhteisön talousarvioesitys kasvaa paljon enemmän kuin jäsenvaltiot sallivat omien kansallisten talousarvioidensa kasvaa. Kasvun osuus onkin paljon suurempi kuin komission vuodeksi 2001 ennustama inflaatio, jonka se ylittää 1,8 prosenttia, mikä todistaa neuvoston sitoutumisesta unionin politiikkojen rahoitukseen.
Tämä talousarvioesitys on tasapainoinen ja realistinen kompromissi. Neuvosto ei taktikoinut ensimmäisessä käsittelyssä ja ottanut jyrkkää kantaa yhteisön julkisten menojen vakauttamiseen varautuakseen kiistelemään talousarviosta parlamentin kanssa. Sellainen asenne on mielestäni aikansa elänyt. Neuvosto äänesti jo ensimmäisessä käsittelyssä niistä määrärahoista vuodeksi 2001, jotka olivat sen mielestä perusteltuja, miettimättä sen enempää taktikointia, joka haittaa määrärahojen moitteetonta kohdentamista, johon yhteisön toimielinten tulee pyrkiä.
Neuvoston talousarvioesityksen avulla voidaan yhdistää kaikkien unionin politiikkojen ja prioriteettien rahoitus ilman, että siitä koituu liian raskasta taakkaa jäsenvaltioille, jotka - muistutan teille - itsekin pyrkivät parhaillaan hillitsemään julkisia menojaan. Laajentamalla liikkumavaraa erityisesti otsakkeiden 3 ja 4 enimmäismäärissä neuvosto haluaa muun muassa antaa parlamentille, joka viime kädessä vastaa ei-pakollisista menoista, mahdollisuuden ilmaista omat prioriteettinsa kyseenalaistamatta neuvoston prioriteetteja. Painotan siis tässä ainoastaan neuvoston talousarvioesityksen tärkeitä kohtia.
Ensinnäkin, talousarvioesityksessä esitetään ensisijaista tukea Balkanin alueelle, ja sille varattujen määrärahojen lisäämistä 30 prosenttia vuoteen 2000 verrattuna. Neuvoston kyseistä aluetta varten hyväksymien 614 miljoonan euron avulla voidaan rahoittaa ennakoitavia tarpeita, ja rahoihin sisältyy 40 miljoonan euron tuki Serbialle. Neuvosto osoitti, ettei huomattavasti entistä suurempien määrärahojen osoittaminen Balkanin maille edellytä rahoitusnäkymien tarkistamista. Lisäksi neuvosto on parlamentin kanssa samaa mieltä siitä, että tarkistus, sellaisena kuin komissio sitä ehdottaa, on aivan mahdoton myös maatalousmarkkinoiden menojen vähentämisen kannalta. Neuvosto on toistanut, ettei YMP:n menojen enimmäismäärään kosketa.
Toiseksi, unionin muiden julkisten prioriteettien rahoitus varmistetaan yhteisellä maatalouspolitiikalla, jonka määrärahat kasvavat 6,3 prosenttia YMP:n uudistamisen rahoittamiseksi. Rakennetoimet vakautetaan korkealle tasolle. Kaikissa parlamentin ja neuvoston hyväksymissä ohjelmissa noudatetaan yhdessä sovittua suunnitelmaa. Haluan muistuttaa, että Employment-aloitteesta on vihdoin tullut pioriteetti paitsi parlamentille myös neuvostolle Feiran Eurooppa-neuvoston päätösten perusteella. Meidän täytyy tietenkin ensin odottaa komission välittämää arviointia, mutta teemme kaikkemme päästäksemme parlamentin kanssa sopuun toisessa käsittelyssä, jotta saataisiin koko talousarvion kattava laaja kompromissi.
Haluaisin nyt käydä nopeasti läpi neuvoston äänestykset otsake kerrallaan.
YMP:lle eli otsakkeelle 1 osoitettujen määrärahojen huomattava 6,3 prosentin kasvu on, kuten sanoin, seurausta Berliinin sopimuksista, jotka tähtäävät YMP:n uudistamiseen. Neuvosto vähensi vuodelle 2001 varattujen määrärahojen kasvua komission ehdottamasta 7,6 prosentista muun muassa sen takia, että maatalousmenoissa on joka vuosi ollut vajaakäyttöä. Vuonna 1999 vajaakäyttöä oli 660 miljoonaa euroa.
Haluan muistuttaa, että YMP:n kulujen kasvulla voidaan korvata maataloushintojen laskua, josta kuluttajat hyötyvät. Nyt kun olen Ranskassa hukkumaisillani maatalousohjelmiin, osaan arvostaa työtä, jonka te olette tehneet tämän sopimuksen saavuttamiseksi ja niiden sitoumusten pitämiseksi, joita kaikki Euroopan maanviljelijät teiltä odottavat. Uudistamalla YMP:tä voidaan myös parantaa Euroopan maatalouden tilannetta Maailman kauppajärjestön sääntöjen rajoissa. Pitkällä aikavälillä tämä uudistus mahdollistaa maataloushintojen paremman hallinnan.
Maaseudun kehittämiseen liittyvästä 225 miljoonan euron säästöstä: neuvoston kannassa otetaan huomioon toistuneet viivästykset kansallisissa maaseudun kehittämissuunnitelmissa. Komissio on tietoinen näistä viivästyksistä, ja niillä tulee varmasti olemaan seurauksia vuoden 2001 määrärahojen täytäntöön panemiselle. Tämän otsakkeen menot kasvavat kuitenkin 4,6 prosenttia, mikä kuvastaa YMP:n toisen pilarin tärkeyttä.
Rakenteellisista toimista: rakenteellisten toimien määrärahat pysyvät samoina kuin vuoden 2000 talousarviossa. Muistutan, että vuoden 2000 talousarviossa oli varattu erittäin suuri summa rakennerahastoille. Neuvosto on lisäksi tasapainottanut tämän luokan menoja koheesiorahaston hyväksi: koheesiorahastolle on myönnetty 360 miljoonaa enemmän kuin alustavassa talousarvioesityksessä, ja rahat on otettu rakennerahastoilta jäsenvaltioiden antamien toteutumisarvioiden perusteella.
Sisäisille politiikoille neuvosto on varannut otsakkeessa 3 turvaavuuden edellyttämän marginaalin, joka on suurempi kuin komission ehdottama. Komissio ehdotti 137 miljoonaa euroa enimmäismäärän marginaaliksi, mutta neuvosto nosti sen 208 miljoonaan euroon. Neuvoston mielestä tärkeintä ei ole äänestää lisäsäästöistä, vaan varata riittävän suuri marginaali määrärahoille, jotta viimeistään toisessa talousarvion käsittelyssä voitaisiin vahvistaa määrärahat neuvoston ja parlamentin prioriteeteille, kuten Employment-aloitteelle, joka on teille hyvin tärkeä.
Suurten monivuotisten ohjelmien osalta, kuten TTK-puiteohjelman eli tutkimusta ja teknologista kehittämistä koskevan puiteohjelman, osalta neuvosto kunnioittaa parlamentin sopimia maksujen aikatauluja.
Otsakkeelle 4 eli ulkoisille toimille neuvosto on hyväksynyt talousarvion, jossa otetaan huomioon kaikki unionin prioriteetit, erityisesti Länsi-Balkanin tukeminen, joka on unionin kiistaton prioriteetti. Neuvoston mielestä tämä priorisoiminen ei saa kuitenkaan estää unionin toimielimiä noudattamasta tehokkaiden ja uskottavien toimien periaatteita. Tarpeet täytyy analysoida, tuen määrä ja järjestelyt täytyy sovittaa tarpeisiin, ja kustannukset täytyy jakaa kahdenvälisten ja monenvälisten rahoittajien kesken. Neuvosto ei halunnut hyväksyä komission ehdottamaa ohjelmasuunnitelmaa sellaisena kuin se on esitetty puiteasetusehdotuksessa tai komission alustavassa talousarvioesityksessä vuodeksi 2001.
Neuvoston mielestä 614 euron tuki, joka on huomattavasti, yli 30 prosenttia, suurempi kuin vuonna 2000, riittää tämän prioriteetin rahoittamiseen, etenkin kun tuen järjestelyt tulevat muuttumaan kiireellisestä toimesta, jonka käyttö on nimensä mukaisesti nopeaa, rakenteellisempiin tukiin, joiden myöntäminen on yleensä monimutkaisempaa. Tuen myötä Euroopan unioni pääsee ensimmäisenä auttamaan Länsi-Balkanin jälleenrakentamisessa. Muistutan, että tämä tuki on osa muiden rahoittajien ja rahoituslaitosten myöntämien tukien kokonaisuutta.
Meda-ohjelma ja Euro-Välimeri-yhteistyökumppanuus pysyvät tietenkin unionin prioriteetteina, eikä neuvoston ehdottama maksusitoumusmäärärahojen vähentäminen 150 miljoonalla eurolla saata tätä mitenkään kyseenalaiseksi.
Maksusitoumusmäärärahojen määrä ei ole mikään ongelma Meda-ohjelmassa, sillä tämän ohjelman maksut ovat jo yli 8 vuotta myöhässä, kuten komission jäsen Patten totesi. Näin ollen tämän ohjelman hallinnoinnin parantaminen on neuvoston tärkein huolenaihe. Hallinnoinnin parantamisesta riippuu Meda-ohjelmalle suoritettavien maksujen kasvu ja hankkeiden toimeenpaneminen paikan päällä. Neuvosto ja komissio ovat päässeet yksimielisyyteen tämän ohjelman hallinnoinnin järjestelyistä. Ainoastaan monivuotinen summa on määrittelemättä. Haluan kuitenkin korostaa, että Meda on ainoastaan yksi osa Euro-Välimeri-yhteistyökumppanuutta: siihen kuuluu muitakin toimenpiteitä, ja se edellyttää ponnisteluja kaikilta yhteistyökumppaneilta. Tämän yhteistyökumppanuuden parantaminen ja syventäminen on myös yksi neuvoston puheenjohtajavaltion prioriteeteista.
Otsakkeen 5 osalta neuvoston periaate on vakauttaa juoksevat kulut inflaation tasolle ja myöntää samalla ylimääräisiä määrärahoja toimielinten poikkeuksellisiin menoihin.
Mitä tulee komission oikaisukirjelmään, jossa ehdotetaan 500 uuden viran perustamista vuonna 2001, kuten olikin jo puhetta, niin neuvosto äänesti 400 uuden viran perustamisen puolesta. Neuvosto halusi tukea komissiota muistuttaen samalla sisäisestä uudelleenjärjestelystä, jota se suorittaa valkoisen kirjan ehdotuksen mukaisesti. Neuvosto ei aio kuitenkaan antaa komissiolle avointa valtakirjaa, sillä varhaiseläkejärjestelmää ja uusien virkojen perustamista tulevina vuosina ei ole vahvistettu. Tästä aiheesta täytyy käydä syvällisempi keskustelu parlamentin kanssa tämän ensimmäisen käsittelyn jälkeen.
Liittymistä edeltävää tukea koskevan otsakkeen 7 määrärahat kuuluvat vuoden 2001 alustavan talousarvioesityksen otsakkeeseen, jossa kasvu on kaikkein suurinta, lähes 11 prosenttia, mikä kuvastaa neuvoston, kuten myös parlamentin ja komission, tälle menoluokalle myöntämää prioriteettiasemaa.
Ennen kuin annatte lausuntonne vuoden 2001 talousarvioesityksestä, haluaisin korostaa joitakin neuvoston ja parlamentin yhteisiä tavoitteita, joista budjettivallan kaksi käyttäjää voivat päästä yksimielisyyteen. Otan kaksi esimerkkiä: maksamatta olevat määrärahat ja Balkanin tuen rahoitus.
Nämä kaksi aihetta ovat usein esillä parlamentin ja neuvoston välisissä keskusteluissa, ja ne voivat aiheuttaa jännitettä budjettivallan kahden käyttäjän välille, jos emme ole varuillamme. Olen kuitenkin vakuuttunut siitä, että vaikka parlamentilla ja neuvostolla vaikuttaisi olevan erilaiset lähestymistavat näihin aiheisiin, niin niillä on yhteiset tavoitteet ja edut, mikä voi auttaa yksimielisyyteen pääsemisessä.
Ensin maksamatta olevat määrärahat. Ne ovat määrärahoja, jotka on myönnetty edellisinä varainhoitovuosina, mutta joita ei ole vielä maksettu. Varojen myöntämisen ja maksujen suorittamisen välillä on siis viive, mikä on normaalia muun muassa infrastruktuurien ja monivuotisten ohjelmien rahoituksessa. Maksamatta olevat määrärahat ovat kuitenkin kasvaneet niin suuriksi, että syytä tähän täytyy etsiä muualta. Ensimmäinen vastaus, jota budjettivaliokuntanne teille tarjoaa, on se, että jos maksamattomia määrärahoja on liikaa, se johtuu siitä, että maksumäärärahoja on liian vähän. Täten ongelma ratkeaisi lisäämällä huomattavasti näitä maksumäärärahoja, jotta voitaisiin maksaa kaikki odottavat maksusitoumukset. Tämä on toki hyvää tarkoittava ratkaisu, mutta sillä ei ole mitään tehoa. Yhteisön talousarvio ei kaipaa enempää maksumäärärahoja, yhteisön talousarvio ei ole koskaan ollut maksuvaikeuksissa. Se, että komissio toteaa joka vuosi, että määrärahoja on jäänyt paljon käyttämättä, todistaa tämän. Vuonna 1999 jäi määrärahoja käyttämättä 2,2 miljardia euroa ja vuonna 1998 lähes 3 miljardia ecua. Täten maksumäärärahojen korottaminen yli neuvoston päättämien 3,5 prosentin ei vähennä maksamattomia määrärahoja.
Teillä on määrärahat, joten korottaminen on turhaa. Vastaus maksamattomien määrärahojen ongelmaan löytyy paremminkin lähestymistavan muuttamisesta. Hyväksyttyjen maksusitoumusmäärärahojen summa pitäisi todellakin sovittaa paremmin määrärahojen saajien todellisiin tarpeisiin ja siihen, kuinka paljon he voivat ottaa määrärahoja vastaan tai käyttää niitä. Ohjelmien hallinnointia pitäisi parantaa, kuten olemme ehdottaneet Meda-ohjelman kohdalla, ja maksusitoumusjärjestelmä pitäisi uudistaa varainhoitoasetuksen uudistamisen yhteydessä.
Toivon, että parlamentti ottaa huomioon nämä huomautukseni. Olisi todellakin turhaa äänestää maksumäärärahojen huomattavan lisäämisen puolesta, ja se olisi vastoin yhteisön talousarvion tehokkuuden tavoitetta, jota komissio, neuvosto ja parlamentti haluavat. Sitä vastoin olisi tarpeellista miettiä yhdessä syitä maksamattomille määrärahoille ja keinoja korjata asia.
Siirryn nyt Balkanin alueelle annettavaan tukeen. Serbian viimeaikaisen myönteisen kehityksen ansiosta tästä asiasta on tullut unionin ulkosuhteiden prioriteetti. Asiaa pitävät prioriteettina myös neuvosto ja parlamentti, jotka ovat juuri sopineet 200 miljoonan euron hätäavusta. Uskon voivani sanoa, että unioni on rahoittanut tehokkaasti Balkanin alueen vuoden 2000 tarpeet, sillä yhteisön talousarvio salli sen, että pystyimme vastaamaan nopeasti muun muassa Kosovon jälleenrakentamisen aikataulun nopeutumiseen.
Neuvosto toivoo lähiaikoina valmisteltavasta otsakkeen 4 ohjelmasuunnitelmasta, että tarpeita harkittaisiin tarkkaan, jotta voitaisiin vahvistaa tai kumota CARDS-ohjelman poliittisesti painotetut luvut. Neuvosto haluaisi tukeutua mahdollisimman paljon tarpeiden tekniseen analyysiin määritellessään monivuotista kokonaisbudjettia, johon sisältyy Balkanin jälleenrakentamiseen vuonna 2001 myönnettävä tuki.
Tulen nyt tärkeään kysymykseen, joka hallitsee useita keskusteluja parlamentin ja komission käytävillä: pitääkö rahoitusnäkymiä tarkistaa, jotta voitaisiin auttaa Balkania? Kysymys esitettiin oikeastaan jo 6. toukokuuta 1999 tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa. Kuulen joskus väitettävän, että neuvosto on niin sitoutunut Berliinin rahoitusnäkymiin, ettei se halua kuullakaan mistään tarkistuksista. Tästä ei ole kysymys. Jotkut taas väittävät, että komission ja parlamentin mielestä Balkanin suhteen tehtävällä tarkistuksella on symbolista arvoa, ja se todistaa, että Berliinin rahoitusnäkymät ovat riittämättömät. Tämä on mielestäni yhtä lailla liioiteltua.
Neuvosto suhtautuu rahoitusnäkymien tarkistamiseen tyynesti. Neuvosto on sitoutunut noudattamaan toimielinten välisen sopimuksen määräyksiä, joihin sisältyvät rahoitusnäkymät ja mahdollisuus tarkistaa niitä. Muistutan teille kuitenkin, että rahoitusnäkymien tarkistamisen ehtona on, että sitä edeltää kolme toimenpidettä. Ensin täytyy arvioida tarpeet; toiseksi täytyy analysoida nykyisille rajoille annetut marginaalit, ja kolmanneksi täytyy ennen tarkistusta ottaa mahdollisesti käyttöön talousarvion rahoitusvälineet, kuten joustoväline. Vakuutan teille, että neuvoston mielestä rahoitusnäkymiä ei tarvitse tässä vaiheessa tarkistaa Balkanin jälleenrakentamisen rahoituksen vuoksi.
Toivoisin lopuksi, ettei rahoitusnäkymille annettaisi sellaista symbolista arvoa, jota niillä ei ole. Neuvosto ei säästele vaivojaan Balkanin aluetta auttaakseen, vaan muun muassa osoittaa sille merkittävän summan talousarvion määrärahoista. Unionin Länsi-Balkanille osoittamilla määrärahoilla on symbolinen arvo, mutta ei sillä, ovatko rahat peräisin rahoitusnäkymien tarkistuksesta vai eivät. Asiasta on turha nostaa meteliä. Jos Balkanin tuki voidaan rahoittaa rahoitusnäkymien rajoissa, niin myöntäkää, että tärkeintä on, että se todellakin rahoitetaan.
Tämän pikaisen yleiskatsauksen jälkeen haluaisin muistuttaa teille vielä kerran, että neuvosto haluaa pysyä parlamentin kanssa läheisessä yhteistyösuhteessa, joka luotiin talousarviomenettelyn alussa. Talousarvioesityksessä näkyvät jo neuvoston ja parlamentin välisten useiden keskustelujen jäljet. Te jatkatte nyt keskusteluja toimielimessänne sekä neuvoston ja komission kanssa. Toivon, että näiden lukuisien keskustelujen ansiosta saamme hyvän talousarvion vuodeksi 2001.

Schreyer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, budjettipolitiikkahan vaatii aina katsausta tulevaan, ja me keskustelemme tänään vuoden 2001, ensi vuoden talousarviosta, joten meidän on keskusteltava siitä, mitkä ovat ne vaatimukset ja haasteet, joita ensi vuosi asettaa Euroopan unionin politiikalle ja talousarviolle ja jotka meidän on täytettävä. Unionin ensi vuoden talousarvioon kohdistuvat vaatimukset ovat huomattavat. Saanen muistuttaa, että Berliinin Eurooppa-neuvoston päätökset aiheuttavat ensimmäistä kertaa lisää kuluja unionin talousarvioon maatalouspolitiikassa; saanen muistuttaa siitä, että nyt hyväksyttiin ilahduttavasti ensimmäistä kertaa myös maaseudun tukemiseen tarkoitetut ohjelmat, eli tämä uusi ohjelma käynnistyy ensi vuonna täydellä teholla. Rakennepolitiikassa olemme vastaavassa tilanteessa. Lähes kaikki valtiot ovat hyväksyneet uuden tukijakson 20002006 ohjelmat, joten voimme odottaa ja toivoakin, että ensi vuonna aletaan toteuttaa toimintaohjelmien ensimmäisiä hankkeita, ja se vaatii vastaavia määrärahoja talousarvioon.
Saanen muistuttaa siitä tutkimuspolitiikkaan ja pk-yritysten tukemiseen liittyvästä haasteesta, että valtioiden ja hallitusten päämiehet asettivat Lissabonin Eurooppa-neuvostossa erittäin kunnianhimoiseksi tavoitteekseen sen, että Euroopasta tehdään maailman kilpailukykyisin tietoon perustuva talousalue, ja sekin asettaa vaatimuksia unionin talousarviolle. Laajentumisessa tilanne on sellainen, että meillä on uusia ohjelmia liittymistä edeltävän tuenkin, uudistustenkin edistämiseksi. Laajentumispäivä lähenee toivottavasti, mikä tarkoittaa kuitenkin sitä, että ehdokasvaltioiden uudistamispainekin lisääntyy, ja sen vuoksi liittymistä edeltävien tukienkin on autettava vastaavasti.
Meillä on uusia vaatimuksia ja suorastaan uusia mahdollisuuksia sitä korostettiin moneen kertaan varsinkin ulkoisten toimien alalla, nimittäin parempien naapuruussuhteiden kehittäminen, varsinkin Balkanilla, Balkanin vakauden edistäminen. Ne ovat suuria haasteita unionin politiikalle, talousarviolle sekä komission hallinnolle, jonka on toteutettava nuo tehtävät, ja tarvitsemme lisävoimavaroja siihenkin.
Unionin talousarviolle asettaa vaatimuksia myös budjettikuri. Unionin talousarviolta on vaadittava samoja asioita kuin jäsenvaltioiden talousarvioilta, ja tämän kaiken sovittaminen yhteen tekee budjettipolitiikasta juuri niin jännittävää kuin kaikki sen kanssa tekemisissä olevat tietävät sen olevan.
Budjetin laatiminen vaatii erilaisten etujen punnitsemista, toimielinten välisiä neuvotteluja, ja me olemme nyt neuvottelemassa varainhoitovuoden 2001 talousarviosta, mikä tarkoittaa sitä, että kaikki toimielimet ovat tehneet ensimmäiset vuoden 2001 talousarviota koskevat esityksensä ja päätöksensä, Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissiokin alustavassa talousarvioesityksessään. Kun vertaamme näitä kolmen toimielimen erilaisia lukuja, näemme, että niissä on vielä huomattavia eroja, puhtaasti määrällisesti, ja tietysti sisällöllisestikin. Esitän lyhyesti lukuja: maksusitoumusmäärärahoja komissio on ehdottanut 96,9 miljardia, neuvosto 95,9 miljardia, Euroopan parlamentti 96,8 miljardia, ja maksuissa tilanne on se, että parlamentin ja neuvoston päätösten välillä on lähes 2,2 miljardin euron ero, mikä merkitsee sitä, että umpeen kurottava aukko on suhteellisen suuri. Haluan kuitenkin korostaa erityisesti myös sitä, että kaikkien kolmen toimielimen vuoden 2001 talousarviota koskevat ehdotukset tai päätökset ovat Berliinin rahoitussuunnitelmassa asetettujen enimmäisrajojen alapuolella. Siksi voidaan todella sanoa, että kaikki toimielimet ponnistelevat pysyäkseen näissä rajoissa ja noudattaakseen budjettikuria.
Minun pitää kiinnittää huomionne siihen, että Berliinin Eurooppa-neuvoston päätökset sallisivat 6,1 prosentin maksujen lisäyksen edelliseen vuoteen verrattuna, eikä tällaista lisäystä sisälly yhteenkään päätökseen. Se merkitsee sitä, että neuvotteluja tarvitaan vielä runsaasti, ja se joka oli mukana viime viikon kolmen osapuolen neuvotteluissa, Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission neuvotteluissa, saattoi todeta, että hyvään ratkaisuun todella pyritään ja että siellä vallitsi todellinen neuvotteluilmapiiri eikä riitelyilmapiiri. Tässä yhteydessä haluaisin kiittää erityisesti parlamenttia ja esittelijöitä Haugia, Ferberiä, Rühleä ja Colom i Navalia. Haluaisin kiittää myös neuvostoa, erityisesti viime viikon keskiviikon neuvoston edustaja Patriat neuvottelujen loistosuorituksesta.
Kesän neuvottelutkin esittelijä Colom i Naval viittasi siihen tuottivat hyvän tuloksen, nimittäin sen, että parlamenttikin saa paremmin tietoa menoihin vaikuttavista oikeusperustoista. Esittelijä Colom i Naval, voin täysin tukea ehdotuksianne komission puolesta, koska parlamentin budjettivaliokunnalla on suuri vastuu ja sen pitää säilyttää yleiskuva, koska budjettivaliokunta todella tarvitsee näitä uusia välineitä pystyäkseen vaikuttamaan siihen, että päätökset voidaan myös rahoittaa. Neuvostossakaan ei pitäisi oikeastaan tapahtua sellaista, että esimerkiksi maatalousministerit torjuvat kuten äskettäin kävi komission säästöehdotuksen, siis että maatalousministerit äänestävät suurempien menojen puolesta, minkä jälkeen valtiovarainministerien neuvosto leikkaa maatalouden menoja. Minun pitää siis kiinnittää huomiotanne siihen, että päätösten toteuttamiseen pitää olla käytettävissä riittävästi rahaa.
Rahaa pitää olla riittävästi, jotta maksamatta olevat määrärahat, siis backlog, ei kasva edelleen vaan sitä voidaan päinvastoin purkaa, tosin silloin komissiolla pitää olla käytettävissään myös vastaavat henkilöresurssit. Siksi komissio on päättänyt esittää talousarviossa 400 uuden viran perustamista. Haluaisin vielä kerran kiinnittää huomionne siihen, että olemme tehneet näin vasta tutkittuamme ensin kaikki yksiköt tarkasti löytääksemme niistä mahdollisuuksia henkilöstön siirtoihin, ja vasta sen jälkeen päädyimme siihen tulokseen, että meidän pitää kääntyä budjettivallan käyttäjän puoleen ja pyytää uusia virkoja.
Haluan kiittää neuvostoa sen myönteisestä kannasta tässä asiassa. Parlamentti on nyt ottanut virat varaukseen, ja esittelijä Haug, minun on tietysti hyväksyttävä se, että määrärahojen vapauttamiselle asetetaan ehtoja, mutta pyydän teitä ottamaan huomioon sen, että ehtojen on oltava sellaisia, että pystymme myös täyttämään ne. Ehdoksi on asetettu esimerkiksi se, että komitologiamenettelyä on muutettava. Minun on viitattava siihen, että neuvosto teki viime vuonna kauan kestäneen keskustelun jälkeen uuden päätöksen komitologiamenettelystä, ja keskustelun uudelleen avaamisesta on vähän toivoa. Samoin on suoritusvarausta koskevan ehdon laita. Jos haluamme suoriutua mikä on tarkoituksemme paremmin, tarvitsemme luonnollisesti nämä virat. Näemme kovasti vaivaa voidaksemme esittää teille, mitä uudistuksia olemme panneet alulle, mitä on käynnissä ja mitä suunnittelemme ja osoittaaksemme komission ponnistelevan parhaansa mukaan. Minun on kuitenkin pyydettävä parlamenttiakin olemaan toimintavalmis.
Suurimman haasteen ensi vuoden talousarvion laatijoille tai tällä hetkellä muodostaa se, että ulkoisten toimien uusien tehtävien rahoitus on varmistettava, ja tämä koskee varsinkin Balkanin vakauttamisen vaatimaa rahoitusta. Saanen muistuttaa siitä, että viime vuonna päätetyssä Balkanin rahoitussuunnitelmassa varattiin vain 1,85 miljardia koko vuoteen 2006 ulottuvalle kaudelle. Tämä on päätös, joka tehtiin täysin erilaisessa poliittisessa tilanteessa kuin meillä ilahduttavasti nyt on Euroopassa Belgradin vallanvaihdon jälkeen.
Saanen muistuttaa myös siitä, että täällä käytiin esimerkiksi viime vuonna Kosovon jälleenrakennustoimien yhteydessä neuvoston kanssa kauan kestänyt keskustelu siitä, saammeko ylipäänsä toteutettua niitä hyvin? Jälleenrakennusvirasto on ilahduttavasti toteuttanut Kosovon jälleenrakennusavun erittäin hyvin, niin että olemme tilanteessa, jossa jälleenrakennusviraston määrärahoja voidaan korottaa tänä vuonna 175 miljoonalla, ja kiitän sydämellisesti budjettivaliokuntaa ja erityisesti sen puheenjohtajaa, jäsen Wynniä, siitä, että se tukee näitä toimia näin.
Kosovon avun lisäys vielä tänä vuonna tekee selväksi varsinkin yhden asian, ja minusta on erittäin tärkeä poliittinen viesti, että Euroopan unioni ei sano: koska Serbiassa on tapahtunut vallanvaihto, leikkaamme Kosovon apua. Ei saa käydä niin, että Kosovo kärsii toisen kerran. Päinvastoin on tarpeen hoitaa nämä molemmat tehtävät. Serbian ensi vuoden ja lähivuosien rahoitusta koskeva kysymys on tietysti ajankohtainen. Kysymys siitä, voitaisiinko tarvittavat toimet rahoittaa Välimeren maiden ohjelmalle varatuista määrärahoista, on poliittinen eikä tekninen.
Berliinin vuoteen 2006 ulottuvassa rahoitussuunnitelmassa Meda-ohjelmalle oli varattu 8,1 miljardia euroa. Jos se leikataan viiteen tai kuuteen miljardiin, sillä ei pystytä rahoittamaan samaa politiikkaa. Meidän on tietysti vastattava tähän kysymykseen: minkälaista politiikkaa Euroopan unioni haluaa harjoittaa eteläisissä naapureissaan? Komissio on sitä mieltä, että Balkanin tarvitsemaa jälleenrakennusapua ei voida kokonaan leikata Meda-ohjelmasta.
Budjettipolitiikassa on käytettävissä erilaisia välineitä ennalta arvaamattomia tehtäviä tai lisävaatimuksia varten. Sellainen on joustovaraus. Tiedän, että neuvosto sanoo sillä olevan neuvotteluvalmiutta. Tiedän, että Euroopan parlamentti sanoo: joustovarausta pitäisi käyttää myös Meda-ohjelman leikkausten tasapainottamiseen. Tässä yhteydessä haluaisin viitata seuraavaan asiaan: joustovaraus on väline, joka on käytettävissä ennalta arvaamattoman tehtävän rahoittamisessa yhtenä vuonna. Balkanin tarvitsema tuki ei ole yksivuotinen vaan monivuotinen tehtävä.
Talousarviossa on käytettävissä myös negatiivisen varauksen muodostama väline. Lisäksi välineenä voidaan käyttää otsakkeen 4 menojen lisäystä leikkaamalla menoja vastaavasti muualta budjetista, ja rahoitussuunnitelmaa voidaan tarkistaa tai muuttaa. Toimielinten välisessä sopimuksessa vahvistettiin tietysti tietyt ehdot, mutta siinä ei vahvistettu sitä, että joustovarausta käytettäisiin ensimmäisenä. Niin ei sovittu, vaan ensin on tarkoitus käyttää tiettyjä muita keinoja. Niitä komissio on käyttänytkin, ja voin vielä kerran viitata siihen, että näin koko aikajakso olisi varmistettu. Esitämme teille lähiaikoina uudet arviot maatalouspolitiikan menoista, jotta voimme arvioida, voiko määrärahoja siirtää maatalouspolitiikasta.
Rahoitusnäkymien muutos ei ole tietenkään itsetarkoitus, vaan komissio on ehdottanut tätä välinettä sen vuoksi, että ulkoisten toimien menot voitaisiin rahoittaa ja haasteisiin vastata. Pyydän vielä kerran - komissio tekee ehdotuksensa - tutkimaan tätäkin ehdotusta ennakkoluulottomasti ja pitämään sitä yhtenä mahdollisuutena.
Ennen vaaleja Euroopan unioni lupasi Serbialle tarjota hätäapua heti, jos valtaolot muuttuvat, jos demokratia palautetaan. Nyt on meidän vuoromme toimia, ja me kaikki pidämme sanamme. Komissio teki ehdotuksen hätäapuvarauksen ottamisesta käyttöön ja avustuspaketin kokoamisesta. Tämän 200 miljoonan euron avustuspaketin avulla on vielä tänä vuonna tarkoitus ryhtyä tarvittaviin toimiin energia-alalla, jotta ihmisillä on talvella käytettävissään riittävästi lämmitysenergiaa, tarkoitus lievittää hätätilannetta monilla lääkehuollon aloilla ja huolehtia esimerkiksi myös siitä, että lasten ei tarvitse palella koulussa talvella, vaan että tarvittavat korjaustoimet rahoitetaan. Nämä ovat menoja, joita varten avustuspaketti kootaan, ja haluaisin tässä yhteydessä kiittää Euroopan parlamenttia ja neuvostoa sydämellisesti tämän ehdotuksen nopeasta tukemisesta, tästä nopeasta päätöksentekovalmiudesta. Uskon, että Euroopan unioni on näin todella todistanut, että se pystyy toimimaan yhdessä erittäin nopeasti, että tässäkin asiassa löydetään yhteinen tahto ja että sitä myös toteutetaan, yhteinen tahto poliittisen vakauden ja rauhan turvaamiseen Euroopassa kaikin voimin.

Haarder
Arvoisa puhemies, oli hienoa kuulla komission jäsenen arvostelevan neuvostoa, kun kyse on ulkopolitiikasta. Kun näemme demokratian toivon syrjäyttävän diktatuurin eräässä Balkanin valtiossa, emme saa juuttua budjettikiistoihin vaan rahoituskehyksiä - niin kutsuttuja rahoitusnäkymiä - on korjattava. Emme voi vain ottaa kaikkia rahoja muista ulkopolitiikan osista. Olemme jo tänä vuonna ylittäneet ulkopolitiikkaa koskevat määrärahat 400 miljoonalla. Olkaamme nyt kaukonäköisiä ja antakaamme komissiolle mahdollisuus suunnitteluun. Tapahtumat ovatkin osoittaneet, että tarvitsemme niin kutsuttua "rapid reaction facility" -välinettä, toisin sanoen komission ehdottamaa nopean toiminnan välinettä. Rahoja ei voi laittaa varaukseen, koska neuvosto voi estää niiden käytön, mikä johtaa siihen, että komissio ei voi laatia suunnitelmia. Muistakaa komission puheenjohtaja Romano Prodin merkittävä puhe, jonka hän piti täällä muutama viikko sitten. Meidän on tuettava hänen ja komission jäsen Chris Pattenin pyrkimystä vahvistaa komission toimintakykyä parlamentaarisen seurannan ja välttämättömän parlamentaarisen valvonnan avulla, joka ei ulotu neuvostoon eikä korkea edustaja Solanaan. Pyytäisinkin sekä neuvostoa että budjettivaliokuntaa parlamentissa ajattelemaan asioita budjettipoliittisen näkökulman lisäksi myös ulkopoliittisesta näkökulmasta silloin, kun he ovat tekemisissä ulkopolitiikan kanssa.

Heaton-Harris
Talousarvion valvontavaliokunta harkitsi monien tarkistusten jättämistä tämän vuoden talousarvioon verrattuaan kuluvan ja edellisen vuoden talousarvion toteutuneita lukuja vastaavaan analyysiin, joka oli tulostilillä ja taseessa. Katsoimme myös tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksia. Vaikka nämä nämä laaditaankin perustamissopimuksen 248 artiklan 4 kohdan mukaan vastuuvapauden myöntämiseksi, olemme tosiaankin sitä mieltä, että meidän valiokuntamme ja budjettivaliokunnan kannattaa tarkastella niitä ja katsoa, kuinka rahoja käytetään kuluvana vuonna niillä alueilla, joilla tilintarkastustuomioistuin on aiemmin havainnut ongelmia.
Arviointikertomusta katsoessa huomaa, että komissio on tuottanut paljon alustavaa budjettiesitystä koskevaa aineistoa, esimerkiksi vuodeksi 2001, mikä sisälsi työasiakirjan, jossa esitettiin yhteenvetoja suurimmaksi osaksi ulkoisten arviointien tuloksista. Ne oli suoritettu komission itsensä pyynnöstä ja ne koskivat tilivuotta 1999, joka on uusin, johon on saatavissa lopulliset tiedot. Aineisto oli tietenkin käyttökelpoista myös vuoden 2001 talousarvion laatimiseen ja vuoden 1999 vastuuvapauden myöntämiseen. Valiokunta haluaisi siis suositella kaikille asianosaisille erityisvaliokunnille. että ne ottaisivat huomioon noiden arviointien tulokset.
Lopuksi jätimme budjettivaliokunnalle erittäin lyhyen asiakirjan, jonka suositukset toivoaksemme hyväksytään. Parlamentti on epäilemättä tietoinen siitä, että olen itse kiinnostunut talousarviosta ja olen jättänyt monta tarkistusta. Odotan, että tulevaisuudessa toimitaan samalla tavoin ja pyritään pääsemään eroon monista pienistä ja merkityksettömistä budjettikohdista sekä saadaan parlamentti ja komissio toimimaan paljon tehokkaammin, tekemään vähemmän mutta paremmin.

Deprez
Arvoisa puhemies, kansalaisvapauksien ja -oikeuksien valiokunnan lausunnon valmistelijana, minun on helppo pyytää parlamenttia äänestämään niiden tarkistusten puolesta, joita budjettivaliokunta on esittänyt valiokuntamme ja yleisesittelijä Haugin aloitteisiin.
Huomautan erityisesti, että budjettivaliokunta on pyyntömme mukaisesti ehdottanut huomattavaa lisäystä Euroopan pakolaisrahastolle osoitettuihin määrärahoihin, joita neuvosto oli aika harkitsemattomasti - etten sanoisi typerästi - vähentänyt. Haluan myös korostaa selkeää kasvua määrärahoissa, jotka on osoitettu syrjinnän torjuntaan ja ehkäisyyn tarkoitetuille toimille, jotka ovat parlamentin ja koko unionin prioriteetti Amsterdamin sopimuksesta lähtien.
Minulla on lopuksi ilo korostaa, että valiokuntamme toimivaltaan kuuluvalla alalla on hyväksyttäväksemme ehdotettu jopa neljää uutta budjettikohtaa. Ensimmäinen koskee sellaisen pilottihankkeen toteuttamista, joka koskee pedofilian - rikollisen vitsauksen - vastaisen tiedotuskampanjan rahoittamista 15 jäsenvaltiossa.
Toinen koskee apua ihmisoikeusrikkomusten uhreille, jotka tarvitsevat hoitoa erityisissä kuntoutuskeskuksissa. Kolmannen tavoitteena on rahoittaa huumekaupan torjuntaohjelman valmistelevia toimia, ja viimeisessä järjestetään rahoitus kolmansien maiden, etusijassa Marokon, kanssa toteutettaville toimille siirtolaisvirtojen valvonnan parantamiseksi.
Harmittelen kuitenkin lopuksi erästä asiaa. Budjettivaliokunta ei ole katsonut tarpeelliseksi noudattaa valiokuntamme esitystä lisätä Wienissä sijaitsevan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskuksen määrärahoja. Tämä on mielestäni virhe, ja se pitäisi korjata. Hetkellä, jolloin rasistiset ja muukalaisvihaan perustuvat toimet nostavat skandaalimaisesti päätään useissa unionin valtioissa, on mielestäni tärkeää vahvistaa rahoitusta, jota tarvitaan teknisesti luotettavan tiedonkeruuverkoston luomiseen unionin tasolla. Mielestä kollegani tekisivät teknisesti oikeudenmukaisen ja poliittisesti mielekkään teon tukemalla tätä tarkistusta.

Kuckelkorn
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, budjettivaliokunnan äänestys sujui talous- ja raha-asioiden valiokunnan kannalta epätyydyttävästi. Vaikka arvostan budjettivaliokunnan jäsenenä erittäin paljon tämän valiokunnan työtä ja vaikka arvostan erittäin paljon budjettivaliokunnan esittelijöiden työtä, en halua talous- ja raha-asioiden valiokunnan lausunnon valmistelijana jättää viittaamatta kahteen tarkistukseen, jotka valiokunta tekee uudelleen täysistunnossa ja joiden merkitys ei ole pienistä summista huolimatta aivan vähäinen.
Ensinnäkin: ymmärrän, mikäli komission tiedotuspolitiikkaa tarkistetaan. Komission tiedotuspolitiikka ei ole parlamentin monien jäsenten mielestä tuottanut odotettua tulosta, varsinkaan Prince-ohjelman yhteydessä. Myöskään komission lupaus toimia tässä asiassa läheisessä yhteistyössä parlamentin kanssa ei ole toteutunut. Monissa jäsenvaltioissa, joissa komissiolla on tiedotustoimisto, laajaa julkista mielipidettä ei saavuteta asiantuntijakokouksin. Täydellinen sulku varausvälineellä ei ole kuitenkaan oikea tapa. En voi hyväksyä päätöstä Prince-ohjelman määrärahojen ottamisesta varaukseen varainhoitovuonna 2001, koska käteinen euro otetaan käyttöön vuonna 2002. Milloin ovat eurokampanjoiden määrärahat olleet järkevämpiä kuin nyt, kun dollarin ja euron välisen vaihtokurssin huononemisen ja käteisen euron käyttöönoton aiheuttama epävarmuus on suurimmillaan? Kun otetaan huomioon aiempien tiedotuskampanjoiden laiminlyönnit, olisi mahdollista hyväksyä kompromissina korkeintaan 50 prosentin varaus, jotta komissio saisi tilaisuuden antaa tiedotuksen suunnittelulle innovatiivisia piirteitä tai impulsseja.
Toiseksi: tunnen budjettikohdan A30 taistelun minibudjeteista. Talous- ja raha-asioiden valiokunta on esittänyt vaatimuksen asiantuntijalausuntojen saamisesta saadakseen raha-asioissa opastusta Euroopan keskuspankilta. Mikäli nyt jäljellä olevana aikana saadaan aikaan kompromissiratkaisu, joka tukee talous- ja raha-asioiden valiokunnan työtä, voimme vielä säädellä asiaa, muuten jätämme valiokuntamme kannan avoimeksi.

Wuermeling
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan unioni on oikeusyhteisö, sillä täällä noudatetaan ja toteutetaan eurooppaoikeutta. Siitä pitää huolen Euroopan yhteisöjen tuomioistuin. Se on näin vaikuttanut merkittävästi koko yhdentymishankkeen menestykseen 40:n viimeksi kuluneen vuoden aikana.
Suuret esteet vaikeuttavat nyt tuomioistuimia toteuttamasta oikeutta, koska niiltä puuttuvat riittävät budjettivarat. Yhteisöjen tuomioistuimessa on tällä hetkellä 1 600 keskeneräistä prosessia, kääntämistä odottavia käännöksiä on 120 000 sivua. Yhteisöjen tuomioistuimesta on tullut Euroopan unionin oikeusvarmuuden neulansilmä. Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta ponnisteli ensimmäisen käsittelynkin yhteydessä tämän epäkohdan poistamiseksi ja sen mahdollistamiseksi, että kansalaiset voivat taas toteuttaa eurooppaoikeutta ja että hidastelu ei pilaa EU:n mainetta oikeusyhteisönä.
Olen erittäin kiitollinen budjettivaliokunnalle ja esittelijälle siitä, että he yhtyivät näihin perusteisiin ja tukivat ehdotuksiamme. Siksi ehdotamme toisessa käsittelyssä erityisesti uudelleen sitä, että yhteisöjen tuomioistuimeen perustetaan 60 uutta virkaa eikä virkoja vain perusteta, vaan että käyttöön voidaan antaa myös riittävät budjettimäärärahat. Lisäksi ehdotamme 3 miljoonaa euroa nopeana toimena vapaina ammatinharjoittajina toimivien kääntäjien työllistämiseen.
Näillä toimilla haluamme tehdä oikeudellisen valvonnan taas toimintakykyiseksi, palauttaa uskon EU:n oikeusvarmuuteen ja lujittaa Euroopan unionia oikeusyhteisönä.

Evans, Jonathan
Arvoisa puhemies, tämä on ensimmäinen vuoteni Euroopan parlamentissa, ja olen hämmästynyt tämän budjettikeskustelun aikana siitä kuilusta, mikä vallitsee puheiden ja tekojen välillä. Kun viime vuonna keskustelimme talousarviosta, jäsenvaltioiden hallituksissa oli poliitikkoja, jotka elämöivät uudistuvasta energiasta, samaan aikaan kun he ehdottivat suuria leikkauksia Save-ohjelmaan parlamentissa. Mielestäni se oli outoa. Vuotta myöhemmin olemme kuitenkin täällä taas tilanteessa, jossa jäsenvaltioiden ministerit ovat tulleet huippukokouksista mahtaillen kunnianhimoisilla tutkimustavoitteillaan, samaan aikaan kun neuvoston valmistelemassa talousarvioesityksessä tehdään yhteensä jopa 100 miljoonan euron leikkauksia viidennen puiteohjelman tutkimusta koskevaan alakohtaan. On siis todellakin olemassa jyrkkä ero neuvoston tekojen ja neuvoston puheiden välillä.
Valiokuntani on antanut minulle valtuudet ottaa tämä esiin, ja me aiomme varmasti kurin säilymisen vuoksi varmistaa, että ainakin puolet noista leikatuista maksumäärärahoista palautetaan täysistunnon äänestyksessä.
Käytän tätä tilaisuutta hyväkseni onnitellakseni jäsen Haugia budjettivaliokunnassa tehdystä työstä, erityisesti työstä pieniin ja keskisuuriin yrityksiin liittyvien neuvoston leikkaamien budjettikohtien palauttamiseksi. Tämä on ollut sekä valiokunnassamme että parlamentissa etusijalla. Myös tässä on vaikeaa sovittaa neuvoston puheita yhteen sen ehdotuksen kanssa. Meidän valiokuntamme esittämät ja budjettivaliokunnan tukemat ehdotukset ovat paljon parempia.
Kestäisi paljon yli minuutin, jos kävisin läpi kaikki valiokuntani Meda-ohjelmaa koskevat näkökannat. Tiedämme vaikeudet. Komission jäsen Patten on kertonut ne meille, mutta Meda-ohjelman alueella on tehtävänä tärkeää työtä. Meidän ei tarvitse kuin katsoa televisiota, niin me näemme tämänhetkiset vaikeudet Lähi-idässä ja joka päivä saamme muistutuksen niistä.
Olen myös Rühlen EHTYn talousarviota koskevaa mietintöä käsittelevän lausunnon valmistelija valiokunnassani. Saanen lyhyesti puhua muutamasta seikasta. Olemme sitä mieltä, että tutkimuksen kehittämistä olisi painotettava paljon enemmän. Näin tämän painotuksen myös hänen mietinnössään. Haluamme, että rahoitusta nostetaan kymmenellä prosentilla. Etusijalla tulisi olla puhdas teknologia, ympäristönsuojelu ja ennallistaminen ja turvallisuus tulevaisuutta varten. Jäsen Rühle on kanssani asiasta samaa mieltä, joten tälläkin alueella on parlamentin sisällä yksimielisyyttä, jota neuvosto ei valitettavasti usein jaa, minun on pakko sanoa.

Jöns
 - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, oikeastaan tämä on käsittämätöntä, Lissabonissa päätettiin tehdä kaikki mahdollinen sen hyväksi, että täystyöllisyyteen palattaisiin mahdollisimman nopeasti, siellä valitettiin sosiaalista syrjäytymistä, siellä vakuutettiin, että ryhdytään torjumaan kaikenlaista syrjintää, ja sitten talousarviota laadittaessa komissio ja neuvosto pyyhkäisevät sen kaiken talousarviosta. Kansalaiset ja tämä parlamentti ovat saaneet tarpeekseen tällaisesta pelkkien puheiden politiikasta!
Työllisyys- ja sosiaalivaliokuntakin on säästäväisen talousarvion kannalla, mutta emme tällaisen. Sen vuoksi olen iloinen siitä ja haluaisin tässä yhteydessä kiittää budjettivaliokunnan kollegoja ja erityisesti yleisesittelijää siitä, että löysimme lopulta yhdessä tavan korjata talousarvioesityksen epätasapaino parlamentin yksiselitteisten painopisteiden hyväksi, työllisyyden parantamisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden hyväksi, vaikka työllisyys- ja sosiaalivaliokunnalla on tietysti edelleen täyttymättömiä toiveita.
Toiveikkuuteni herätti se, että pelastimme yhdessä viime vuonna perustamamme paikallisen työllisyysaloitteen, koska juuri se tukee uusia kunnallisia työllisyyspoliittisia lähestymistapoja ja ottaa mukaan kaikki toimijat, valtioista riippumattomat järjestötkin. Se, että komissio poisti tämän aloitteen korvaamatta sitä mitenkään, osoitti selvää välinpitämättömyyttä Lissabonin poliittisesta tahdosta ja parlamentin painopisteestä.
Olen iloinen myös siitä, että pyrimme parantamaan edelleen työpaikkojen turvallisuutta ja terveydensuojelua. Pk-yrityksiä koskeva uusi aloite osoittaa parhaan käytännön (best practice) synnyttää lisäarvoa.
Sosiaalista syrjäytymistä ja syrjintää torjuvalle toimintaohjelmalle olisimme tietysti mielellään halunneet enemmän, jotta emme pettäisi 13 artiklan kansassa ja valtioista riippumattomissa järjestöissä herättämiä odotuksia. Kaikki valiokunnat ovat kuitenkin joutuneet hyväksymään kompromisseja.
Työllisyys- ja sosiaalivaliokunnalle jää kuitenkin vaikea ongelma. Sen aiheuttaa se, ettei eurooppalaisen elinkeinoelämän muutosten seurantakeskusta voitu sisällyttää mihinkään budjettikohtaan. Siksi sanon vielä muutaman asian kaikille, jotka panettelevat tätä hanketta. Ensinnäkin: kukaan ei halua uutta kallista virastoa. Dublinin virastolle vain annettaisiin vastaavat tehtävät. Toiseksi: seurantakeskuksen on tarkoitus kerätä tietoa, jotta elinkeinoelämän muutosta voidaan seurata paremmin. Ei enempää eikä vähempää! Joka väittää, että olisi kyse esimerkiksi fuusioiden estämisestä tai maailmanlaajuistumisen pysäyttämisestä, sanoo niin vain polemisoidakseen.
Siksi toivon, että saamme huomisessa äänestyksessä kuitenkin riittävän enemmistön Dublinin seurantakeskuksen kannalle!

Bowe
Arvoisa puhemies, ympäristövaliokunnan tämän vuoden talousarviota koskevan lausunnon valmistelijana haluan tuoda esiin sen vaikean kehyksen, johon se on rakennettu, ja meihin kaikkiin kohdistuvat vakavat paineet. Haluaisin kiittää esittelijä Haugia siitä työstä, jolla hän on pyrkinyt ratkaisemaan joitakin kysymyksiä, jotka ovat olleet vaikeita, koska talousarvioon on kohdistunut valtavia paineita erittäin myöhäisessä vaiheessa.
Meidän on noudatettava vakaumustamme ja vaadittava sen erittäin vaatimattoman rahoituksen löytämistä, jota vaaditaan tärkeimpien tavoitteidemme saavuttamiseen. Tässä asiassa haluaisin kiinnittää komission ja parlamentin huomiota seuraaviin kohtiin. Ensimmäinen on budjettivaliokunnan päätös panna varaukseen LIFE-ohjelmalle myönnetyt varat. Tämä oli hämmästyttävä päätös, joka sai monet meistä tuntemaan, että koko tästä erittäin tärkeästä ohjelmasta on tullut vain pallo budjettivaliokunnan ja komission välisessä pelissä. Tuo päätös osoitti, että nuo elimet eivät ole huomanneet, kuinka tärkeä tämä ohjelma on ympäristölle. Meidän on kumottava tuo päätös tämän viikon äänestyksessä ja saatettava nuo varat heti käyttöön, koska niille on valtava tarve.
Tapa, jolla budjettivaliokunta on kohdellut monia eri virastoja, on osoittautunut epäoikeudenmukaiseksi ja epäreiluksi tänä vuonna ja aiempina vuosina, varsinkin se, että se kieltäytyi lisäämästä lääkeviraston varoja. Jos parlamentti tukee tätä päätöstä tällä viikolla, lopetetaan äskettäin aloitettu ohjelma harvinaisten tautien lääkkeiden hyväksymiseksi. Jos tuota rahoitusta ei palauteta, monen eurooppalaisen tilanne kehittyy käsittääkseni erittäin vakavaksi, ja he joutuvat huomattavaan ahdinkoon.
Samanlaista vääryyttä on tehty ympäristövirastolle, kun otetaan huomioon sen laajentumisesta tuleva lisääntynyt työtaakka. Tulevina vuosina tarvitaan nykyistä harkitumpaa, yhtenäisempää ja herkempää lähestymistapaa virastojen taloudellisiin tarpeisiin, ja toivoakseni nyt luovutaan siitä viime vuosina vallinneesta asenteesta, jonka mukaan niitä kohdellaan samalla tavalla. Nämä ovat ympäristövaliokunnan päätavoitteet. Ne voidaan saavuttaa äärimmäisen pienellä rahoituksella. Parlamentin velvollisuus on antaa noille kohdille tukensa äänestyksessä tällä viikolla, jotta se osoittaisi tukevansa ympäristönsuojelun ja kansanterveyden parantamista.

Maat
Arvoisa puhemies, haluaisin tehdä muutaman huomautuksen maatalousvaliokunnan puolesta ja lähteä liikkeelle maaseutupolitiikasta. Maatalousvaliokunta kannattaa Berliinin sopimusta myös maaseutupolitiikan kohdalla, mutta se toteaa samalla, että maksuissa on viipeitä ja että neuvostossa ja jäsenvaltioissa liikutaan lisäksi joskus mahdottoman rajoilla maaseudulle kohdennettujen rahojen käyttämisessä. Se on valitettavaa, olisi parempi, että talousarvion varojen käytössä hyödynnettäisiin todellisia tavoitteita, nimittäin maaseudun kehittämistä uuteen suuntaan monipuolisemmaksi ja paremmin markkinoihin suuntautuvaksi. Tämän haluaisin erityisesti sanoa neuvostolle.
Toinen kohta on maatalouden ja kauppapuutarhojen talousarvio. Sen piti nousta kuusi prosenttia, niin se on, osittain kehittämisen seurauksena. Lisään tähän kuitenkin sen, että tällä hetkellä myös komissiossa käydään uudestaan keskustelua esimerkiksi sokeripolitiikasta. Pyydän komissiota tukemaan kuitenkin komission jäsen Fischleriä tässä kohdassa, sillä paras menetelmä rahoituskehyksen sisällä pysymiseen on, ainakin ennen vuotta 2006, että sokeripolitiikkaa ei oteta uudelleen tarkistettavaksi.
Kolmas kohta on eurooppalainen maatalouspolitiikka, jollaista talousarvioesityksissä nyt on ehdotettu. Toteamme, että se kyllä suuntautuu sosiaalisiin tavoitteisiin, mutta sen seurauksena liikaa sisäänpäin, toisin kuin esimerkiksi Yhdysvalloissa ja Australiassa, missä suuntaudutaan ennen kaikkea laajempaan markkinoille pääsyyn ja missä sille annetaan paljon rahaa. Yhtä maatilaa kohti laskettuna Yhdysvaltojen talousarvio on tällä hetkellä kolme kertaa suurempi kuin Euroopan. Tämä merkitsee sitä, että talousarviolle valittavasta suunnasta puhuttaessa keskeinen kysymys on se, eikö markkinoihin suuntautumista pitäisi tuoda selvemmin esille. Komission jäsen Fischler on esittänyt sitä varten joukon kimmokkeita. Niitä voitaisiin mahdollisesti vahvistaa, mutta tällä alueella siihen tarvitaan ehdottomasti neuvoston myötävaikutusta. Se merkitsee myös sitä, että Euroopan maatalousbudjetissa - eli maaseudun monipuolisessa luonteessa ja maaseudun kehittämisessä - otetaan samalla myös huomioon maisema ja eläinten hyvinvointi ja että niillä alueilla tehdään tiivistä yhteistyötä. Jotkin asiat sillä alalla voitaisiinkin yksinkertaisesti hoitaa paremmin, esimerkiksi tupakkapolitiikka.
Tiivistetysti, maatalousvaliokunnan mielestä meidän pitää pysyä Berliinin sopimuksen kehyksissä, ja siinä mielessä minun pitää lausunnon valmistelijana kehottaa äänestämään tarkistusta 206 vastaan parlamentin äänestyksessä.

Miguélez Ramos
, kalatalousvaliokunnan lausunnon valmistelija. (ES) Arvoisa puhemies, haluaisin muutaman kollegan tavoin onnitella esittelijä Haugia hänen mietinnöstään. Tiedän, ettei sen laatiminen ollut helppoa, ja tästä syystä olemme - jos mahdollista - vieläkin kiitollisempia hänen ponnisteluistaan.
Hyvät jäsenet, yhteinen kalastuspolitiikka on hyvin pieni osa yhteisön talousarviota: kyse on tuskin miljardista eurosta. Tämä summa ei riitä ratkaisemaan yhteisen kalatalouspolitiikan haasteita, rahoittamaan kalatalouden ohjauksen rahoitusvälinettä, kalastussopimuksia ja osallistumistamme kansainvälisiin järjestöihin, yhteisen kalastuspolitiikan soveltamisen valvomiseen, kala- ja vesiviljelytuotteiden yhteiseen markkinajärjestelyyn, kalataloutta koskevaan tutkimukseen ja yhteisen kalastuspolitiikan toteuttamisen kannalta olennaisten tietojen keräämiseen.
Kalatalousvaliokunta, joka on komission kanssa samaa mieltä talousarvion kurinalaisuuden periaatteesta, on hyväksynyt komission alustavassa esityksessään asettamat rajat ja tuonut julki huolensa tietyissä budjettikohdissa.
Olemme pyytäneet, että yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevaan tiedotuskampanjaan hyväksyttäisiin kahden miljoonan euron viitteelliset määrärahat. Tarvitsemme ehdottomasti tiedotuskampanjan, jossa tehdään tunnetuksi yhteisen kalastuspolitiikan perusperiaatetta: meren luonnonvarojen kestävää käyttöä. On korostettava laadukkaita tuotteita, tiedotettava suojelumääräyksistä, kuten vähimmäiskoon noudattamisesta, ja selvitettävä kuluttajille, että kalan nauttiminen on terveellistä.
Kalatalousvaliokunta on hyväksynyt toisen tarkistuksen, jossa lisätään määrärahoja, jotka on tarkoitettu kalastuksen valvonta- ja tarkastustoimiin yhteisön merialueilla ja myös niiden ulkopuolella. Olemme arvostelleet puutteita ja komission vähäpätöistä osuutta valvonta- ja tarkastuspolitiikassa, ja tätä politiikkaa onkin mielestämme tuettava lisäämällä sen määrärahoja.
Kalatalousvaliokunnan ehdotuksissa pyritään ennen kaikkea vahvistamaan yhteisen kalastuspolitiikan mahdollisuuksia säilyttää ja luoda työpaikkoja. Jos työllisyys on unionin politiikassa ensisijainen asia, kalastusta, joka on yksi talouden sektori, ei voida sivuuttaa. Yhteisellä kalastuspolitiikalla on valtava merkitys työpaikkojen säilymiselle reuna-alueilla, jotka ovat erittäin riippuvaisia kalastuksesta. Meille ensisijaisia asioita ovat - ja niiden on vastedeskin oltava ensisijaisia - kansainvälisten kalastussopimusten vakiinnuttaminen ja lisääminen sekä alan työ- ja turvallisuusolojen parantaminen luonnonvarojen säilyttämisen ohella.
Hyvät jäsenet, halvimpia työpaikkoja ovat ne työpaikat, joita ei tarvitse luoda, koska niitä ei ole menetetty. On parempi tukea sellaisia toimia, joilla jo luodaan työpaikkoja, kuin että jouduttaisiin myöhemmin investoimaan valtavia summia uusien alojen luomiseen.
Lopuksi haluan erityisesti mainita erään asian, josta parlamentin on annettava puoltava lausunto. Tarkoitan tässä Marokon kanssa tehtävää kalastussopimusta. Kalatalousvaliokunta pyytää, että budjettikohtaan B7-8000 sisältyisi 125 miljoonan euron budjettikohta, joka kattaisi tämän sopimuksen rahoituksen varainhoitovuonna 2001. Itse kunkin pitäisi ottaa vastuunsa ja täyttää velvollisuutensa. Toimeenpanevan komission täytyy käyttää neuvotteluissa painavia perusteluja, jotta Marokon kanssa saataisiin aikaan järkevä sopimus, ja neuvoston ja asianomaisten hallitusten tehtävänä on edistää näitä neuvotteluja poliittisesti.

Pohjamo
. Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijä Haugia erinomaisesta työstä budjetin valmistelussa. Hän on vieraillut valiokunnassamme ja ottanut huomioon valiokuntamme esitykset aivan kiitettävästi. Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan tavoitteena on työllisyyden parantaminen tukemalla erityisesti pk-yrityksiä ja hyödyntämällä tietoyhteiskunnan mahdollisuuksia. Valiokunta korostaa kurinalaista ja hyvää varainhoitoa sekä hallintomenettelyiden yksinkertaistamista ja hankkeiden tuloksellisuutta. Valiokuntamme tukee komission esityksiä ja torjui neuvoston leikkaukset maksumäärärahoihin perusteettomina. Tavoitteenamme on hoitaa nopeasti vanhat rästit ja saada uudet ohjelmat ripeästi ja tehokkaasti liikkeelle.
Liikenteen osalla painopiste on Euroopan laajuisten liikenneverkkojen kehittämisessä. Liikenneturvallisuuteen, kestävään liikenteeseen ja yhdistettyihin kuljetuksiin osoitetaan vain symbolisia määrärahoja. Tähän toivoisin tulevina vuosina parannusta, sillä onnettomuustiheys vaihtelee jäsenmaiden kesken yllättävän paljon, ja esimerkiksi hyvien liikennekäytäntöjen vaihtoa pitäisi lisätä. Yhteisön tulisi panostaa myös matkailualan kehittämiseen tukemalla erityisesti pk-yrityksiä tällä alalla. Valiokuntamme katsoo, että komission tulisi antaa uusi ohjelmaesitys matkailun tukemiseksi. Laajentumista valmistelevalla Ispan tuella tulisi osarahoittaa hankkeiden liikkeellesaattamista, jotta rajoitetut resurssit saataisiin tehokkaasti käyttöön.

Iivari
. Arvoisa puhemies, heti aluksi haluan kiittää budjetin esittelijää Jutta Haugia yhteistyöstä budjetin kulttuuria, nuorisoa, koulutusta ja tiedotusta koskevien määrärahojen käsittelyssä. Olen erityisen iloinen siitä, että viime vuodenvaihteessa päätettyjen Sokrates-, Nuoriso- ja Kulttuuri 2000 ­ohjelmien rahoitus on voitu turvata. Budjettivaliokunta on osoittanut myös ymmärrystä vielä avoinna olevan Media Plus ­ohjelman rahoitusta kohtaan. Toivottavasti asiassa saadaan nopeasti sopu neuvoston ja parlamentin kesken. Audiovisuaalisen tuotannon menestys on tärkeä osa eurooppalaista strategiaa. Pahoillani olen sen sijaan siitä, että budjettivaliokunnassa äänestettiin varaukseen komission tiedotusmäärärahat. Toivottavasti täysistuntosali korjaa tuon ongelman.
Kulttuurin budjetissa jaetaan todella niukkuutta. Kaikkiaan EU käyttää hieman alle kaksi euroa kansalaista kohden koulutukseen, nuorten vaihto-ohjelmiin, kulttuuriprojekteihin, audiovisuaalisen tuotannon tukeen sekä tiedotukseen. Tupakan tuotantopalkkioihin on sen sijaan varattu lähes miljardi euroa eli lähes kolme kertaa niin paljon rahaa kuin Sokrates-, Nuoriso- ja Kulttuuri 2000 ­ohjelmiin yhteensä.
Kulttuurivaliokunta on budjettia käsitellessään niin kuin monesti muulloinkin kantanut huolta talousarviosta suoritettavien maksujen hallinnoimisesta. Tukihakemuksia koskevien päätösten teko on kestänyt kauan ja maksatukset ovat viipyneet. Tähän on tultava korjaus. Unionin kansalaisten on saatava hyvää ja tehokasta palvelua. Se on välttämätöntä ohjelmien tavoitteiden onnistumiseksi mutta myös EU:n legitimiteetin kannalta. A-linjojen kautta osoitettava suora tuki Euroopan etua ajaville kansalais- ja kulttuurijärjestöille herätti tälläkin kertaa vaatimattomuudestaan huolimatta runsaasti intohimoja. Kulttuurivaliokunnassa yritimme pysyä ehdotettujen määrärahojen puitteissa, jotta voisimme itse asettaa prioriteettimme kuten erityisvaliokunnalle kuuluu. Emme onnistuneet siinä täysin. Myöskään budjettivaliokunta ei osoittanut täyttä kunnioitusta meidän prioriteeteillemme, mutta korotti onneksi hieman määrärahoja. Tärkeätä on havaita että budjettivaliokunta suhtautui myönteisesti kulttuurivaliokunnan pyyntöön saada komissiolta selvitys järjestöjen tähänastisesta rahoituksesta, jotta voisimme luoda järjestöjen rahoitukseen nykyistä oikeudenmukaisemmat ja avoimemmat pelisäännöt.
Haluan vielä kiinnittää huomiota Euronewsin rahoitukseen. Sekä kulttuurivaliokunta että budjettivaliokunta pitävät tärkeänä, että se turvataan nykyisellä tasollaan. Toivon, että parlamentin tahto otetaan huomioon komission ja Euronewsin välillä käytävissä neuvotteluissa.

Van den Berg
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, talousarviolla Euroopalle annetaan kasvot. Talousarvio on tärkein ilmaus Euroopan unionin painopisteistä. Juuri talousarvio on se väline, jolla Euroopan parlamentti voi toteuttaa ja jolla sen pitää toteuttaa ihanteensa.
Jäsenvaltiot ovat valitettavasti vuosi toisensa jälkeen vierittäneet Euroopan unionille suurimman osan Bosnian ja Kosovon avusta. Se on yhä uudestaan tapahtunut köyhimmille maille annettavan Euroopan unionin avun kustannuksella. Parlamentti on vuosi toisensa jälkeen puolustanut köyhimpien maiden etuja Euroopan talousarviossa, ja siinä onkin osittain onnistuttu, vaikkakin liian vähäisessä määrin. Euroopan komissio ei oikein ole toipunut painopisteiden laajentamisesta, mikä on johtanut siihen, että niiden sitoumusten toimeenpaneminen on anteeksiantamattomasti kasaantunut, jotka tehtiin yhä suurempien talousarvioiden paineessa ulkomaisia apu- ja yhteistyöoperaatioita varten.
Tarkastelemme tänään vuoden 2001 talousarviota serbialaisten kuvat mielessämme. Ei ole pienintäkään epäilystä siitä, että Euroopan pitää osallistua hyvin merkittävästi Serbian jälleenrakentamiseen ja sen myötä Balkanin vakauttamiseen. Pyrkimys rauhaan ja vakaaseen yhteistyöhön on historiallista. Mutta Eurooppa on itse vastuussa siitä, mitä tarvitaan Serbian saattamiseksi demokraattisten maiden joukkoon. Emme voi emmekä saa lähettää laskua siitä kaikkein köyhimmille maille.
Eurooppa on nykyisin maailmanlaajuinen toimija, ja sen pitää myös antaa oma panoksensa köyhyyden vähentämiseksi. Tämä ei ole sellainen tilanne, jossa voimme sanoa, että teemme joko tämän tai tuon, tämä on sekä että -tilanne. Meidän tulee auttaa sekä Serbiaa ja Balkania että kaikkein köyhimpiä maita. Miten tämä ilmenee vuoden 2001 talousarviossa? Vielä vuonna 1999 jäsenvaltioille palautettiin peräti 3 200 000 euroa, koska niitä ei ollut käytetty. Kaikkein reippaimmatkaan arviomme summista, joita Kosovoon ja Serbiaan tarvitaan vuonna 2001, eivät ylitä tätä 3 200 000 euroa. Meillä on siis tarvittavat varat. Sen myötä kysymys talousarviosta voidaan siis todella palauttaa puhtaasti poliittiseen ulottuvuuteen, ja avun tehokkuus pitää sen jälkeen ottaa rehellisen poliittisen punninnan kohteeksi. Meidän pitää ajatella ja toimia tulossuuntautuneesti, mikäli emme halua toteuttaa pelkästään vertauskuvallista politiikkaa. Meidän kannaltamme ei loppujen lopuksi ole kysymys siitä, miten paljon budjetoimme, vaan siitä, päätyvätkö rahamme oikeaan paikkaan ja onko niillä haluttu vaikutus. Tässä kohdin meillä on suuri ongelma. Komissio ei ole enää vuosikausiin pystynyt käyttämään varoja, joita me olemme budjetoineet. Esimerkiksi Välimeren maihin myönnetty apumme on kasaantunut monen vuoden talousarvion ajalta.
Komissio käsittelee parhaillaan toimintoperusteista budjetointia, jolla voimme estää tällaiset ongelmat. Toimintoperusteisessa budjetoinnissa olisi keskeistä se, että jokaiselle luotavalle budjettikohdalle määrätään varat, joita tarvitaan sen budjettikohdan tosiasialliseen toteuttamiseen. Arvoisa puhemies, kun olemme varmistuneet siitä, että budjetoidut varat voidaan todella käyttää, niin sen jälkeen meidän pitää kysyä itseltämme, päätyykö apu todella niille, jotka sitä eniten tarvitsevat.
Olen sitä mieltä, että meidän pitää alkaa ajatella uudella tavalla. Parlamentin vahvistaman talousarvion pitää heijastaa meidän painopisteitämme, sen pitää olla ymmärrettävä kansalaisten kannalta ja sen pitää myös tähdätä tulokseen. Ehdotimme sen takia, että budjettikohtiimme sisällytetään konkreettiset tulostavoitteet, silloin kuin ne ovat merkityksellistä. Ne kertovat, minkä sektorien pitää mielestämme päästää suoraan hyötymään määrätyille alueille budjetoidusta avusta. Arvoisa puhemies, sen takia olemme huolehtineet siitä, että koulutuksen ja terveydenhoidon apu kaksinkertaistetaan, ja se on välttämätöntä, jotta apu päätyisi sitä eniten tarvitseville.

Avilés Perea
. (ES) Arvoisa puhemies, haluaisin naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan puolesta pyytää parlamentin tukea, jotta budjettivaliokunnan jo hyväksymät tarkistukset hyväksyttäisiin lopullisesti. Ne eivät ole juuri sellaisia kuin olimme pyytäneet. Joissakin tapauksissa pyytämäämme summaa on laskettu, mutta kaiken kaikkiaan olemme tyytyväisiä, koska mielestämme niissä edistetään naisten asemaa ja tasa-arvoa seuraavin toimin.
Ensiksikin ovat tiedotustoimet yhteistä maatalouspolitiikkaa varten - jossa naisilla on erittäin tärkeä rooli, mutta heidän työtään ei tunnusteta - Equal-ohjelmassa, jonka tarkoituksena on edistää naisten työllisyyttä yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevassa yhteisön strategiassa. Keskustelimme eilen kyseisestä mietinnöstä, joka tänään valitettavasti palautettiin valiokuntaan.
Seuraavaksi ovat naisten ottaminen mukaan tietoyhteiskuntaan, joka on valtavan tärkeää tulevaisuuden kannalta; taloudellinen tuki Keski- ja Itä-Euroopan maiden ja Meda-ohjelman maiden naisille; seksiturismin torjunta kolmansissa maissa, joissa tämä valtava ongelma koskettaa erityisesti naisia; ja naisten oikeuksien ja perusvapauksien edistäminen ja puolustaminen. Meidän täytyy myös muistaa, että kaikki tämä liittyy perheväkivallan torjuntaan, johon puututaan Daphne-ohjelmassa.
Haluaisimme kaiken kaikkiaan, että nämä tarkistukset hyväksyttäisiin. Toivomme, että näin käykin. Haluan mainita toisen tarkistuksen, joka liittyy naisjärjestöihin: valiokunta hyväksyi tietyn summan Euroopan naisten lobbylle. Sen jälkeen muutamat meistä jäsenistä esittivät budjettivaliokunnassa tarkistusta - joka hyväksyttiin - tämän budjettikohdan ulottamisesta myös muihin naisjärjestöihin, jotta osoittaisimme, että kannatamme monimuotoisuutta ja kunnioitamme Euroopan unionissa kaikkia vaihtoehtoja ja poliittisia näkemyksiä. Toivomme, että tämäkin budjettikohta hyväksyttäisiin.
Olimme valiokunnassa pyytäneet tähän budjettikohtaan suurempaa summaa kuin siihen loppujen lopuksi myönnettiin, mutta, kuten aiemmin sanoin, olemme kaiken kaikkiaan tyytyväisiä ja toivomme lopullista hyväksyntää.

Perry
. (EN) Arvoisa puhemies, aiempien vuosien keskusteluissa puhuin kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan puolesta, josta tänään iltapäivällä kuulimme jäsen Iivaria. Rahaa on todella käytetty erittäin vähän. Tuen täysin jäsen Iivaria, joka kiinnitti huomiota tuohon ongelmaan. Tänä vuonna puhun vetoomusvaliokunnan puolesta, jossa käytämme rahaa vielä vähemmän, tuskin ollenkaan. Ehkä näin asioiden pitääkin olla. Budjettimietintöä koskevan lausunnon valmistelijana kiitän tietenkin hyvästä suhteesta jäsen Ferberiin.
Nyt puheessani tänä iltapäivänä suosittelen parlamentille niitä budjettikohtia, jotka koskevat vetoomusvaliokunnan ja Euroopan oikeusasiamiehen työtä. Kaikkien vaaleilla valittujen parlamenttien tärkein tehtävä on suojella yksittäisen kansalaisen etuja toimeenpanovaltaa vastaan. Meidän tapauksessamme tehtävänä on varmistaa sekä se, että komissio noudattaa Euroopan unionin politiikkaa että se, että jäsenvaltiot tekevät niin ja täyttävät perustamissopimuksen mukaiset velvoitteensa. Ne eivät aina ole tähän valmiita.
Euroopan kansalaiset ovat perustamissopimusten parhaita vartijoita. Yksi tärkeistä tavoista, joilla kansalaiset voivat varmistaa, että heidän asiansa käsitellään, on vedota joko oikeusasiamieheen tai parlamenttiin. Meille se on halpa menettely ja kansalaiselle ilmainen. Verratkaa sitä asian käsittelyyn tuomioistuimissa. Kehotan parlamenttia varmistamaan, että oikeusasiamiehellä on riittävästi henkilökuntaa, jotta hän voisi tehdä työnsä kunnolla ja että vetoomusvaliokunnalla on riittävästi välineitä, jotta se voisi tehdä työnsä kunnolla. Tänä vuonna olemme pyytäneet erityisesti - ja uskon, että saammekin parlamentin tuen - varmistamaan, että rahaa on riittävästi asianmukaisen vuorovaikutteisen tietokannan saamiseen niin, että parlamentin jäsenten, henkilökunnan ja kansalaisten asioita voidaan käsitellä ja nähdä, kuinka ne edistyvät parlamentissa. Tässä asiassa on jo edistytty hyvin. Tällä hetkellä kansalaiset ovat ainoat, jotka eivät voi käyttää tuota tietokantaa. Toivon, että he saavat erittäin nopeasti mahdollisuuden siihen.
Haluaisin kiinnittää huomiota siihen, että asia, josta meille esitetään vetoomuksia, on petokset ja varojen huono hallinto Euroopan unionissa. Meidän on oltava selvillä tästä. Tänä iltapäivänä haluaisin kuitenkin sanoa parlamentille, että meidän ei pidä unohtaa sitä, että EU käyttää ainoastaan yhden prosentin BKT:stä ja suuri osa siitä jaetaan jäsenvaltioihin.
Jos etsimme tuhlausta ja petosta, sitä löytyy muualtakin kuin Euroopan unionista. Muutaman viime viikon aikana olen pelkästään Isossa-Britanniassa seurannut sitä, mitä lehdistössä on ollut petoksista, tuhlauksesta ja huonosta hallinnosta: sosiaaliturvaan liittyvät petokset - 4,5 miljardia puntaa; vakavien petosten toimistojen tutkimat 81 tapausta koskevat 1,4 miljardia puntaa; asumistukipetokset - 185 miljoonaa puntaa; työttömyysavustuspetokset - 240 miljoonaa puntaa. Nämä tapaukset olen huomannut vain yhden kuukauden aikana. Vasta viime viikonloppuna saimme kuulla, että Nigerian kenraali Abacha pesi 4,5 miljardia lontoolaisten pankkien kautta asianmukaisten viranomaisten tietämättä.
Meidän on siis varmistettava, että meidän asiamme ovat järjestyksessä Euroopassa, mutta kenenkään, joka kertoo näistä asioista, ei pitäsi unohtaa, että Euroopan unioni ei ole ainoa, jonka on puututtava näihin asioihin.

Elles
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla lämpimästi kahta esittelijää, jotka ovat valmistelleet keskusteluamme tänään meidän valiokuntamme puolesta. Heistä kumpikin on tehnyt erinomaista työtä, ja tiedän, koska olen itsekin ollut esittelijä, ettei muiden kantojen koordinointi ole helppoa.
Tänään puhumme siitä, että meidän on käytettävä kaikkia talousarviossamme olevia mahdollisuuksia, jotta varmistaisimme, että Euroopan unionin toimielimet ovat valmiita laajentumisen seuraavaan vaiheeseen sekä toimielinten rakenteen että paremman politiikan hoidon kannalta. Puhun ensiksi parlamentin talousarviosta. Esittelijämme Ferber oli aivan oikeassa sanoessaan, että meidän olisi tässä vaiheessa vältettävä virkojen asettamista varaukseen laajentumisen vuoksi- mottona tulisi olla "enemmän kiirettä, vähemmän nopeutta". Parlamentin olisi koordinoitava kahden muun toimielimen kanssa sitä, mitä laajentumisen vuoksi olisi tehtävä kääntämiselle, tulkkaamiselle, kiinteistöille ja henkilöstölle, ja meidän on laadittava keskenämme yhteinen suunnitelma. Hallintomme on suhtauduttava erittäin varovaisesti kielisektoriin. Olemmehan kaikesta huolimatta harkitsemassa laajentumista kymmenellä valtiolla emmekä vain viidellä, joten meidän näkökantamme on oltava laaja.
Toiseksi minulla on otsaketta 4 ja ulkopolitiikkaa koskeva erityishuomautus. Tiedämme, että talousarviota koskevassa keskustelussamme käsitellään tätä asiaa monessa eri yhteydessä. Haluaisin kuitenkin ottaa esiin joitakin kohtia komission jäsen Schreyerin puheesta, jossa hän sanoi, että on olemassa välineitä, joilla voimme käsitellä tämän vuoden tarpeet, joko joustovälineellä tai vaikka negatiivisella varauksella, joista ehkä voimme löytää tälle vuodelle käytettävissä olevat luotot huolimatta siitä ongelmasta, kuinka tämä käytännössä hoidetaan.
Meidän on muistettava, että on muitakin keinoja kuin rahoitusnäkymien tarkistaminen. Ryhmäni sanoo tietenkin yksimielisesti, että tämä ongelma on ratkaistava mahdollisimman nopeasti, jotta saadaan pitkän aikavälin perspektiivi siihen, kuinka Euroopan unionin apu käytetään Meda-ohjelmassa ja Cards-ohjelmassa.
Puhun seuraavaksi kokonaisstrategiasta. Tämä on pitkään aikaan ensimmäinen talousarvio, johon ei liity merkittäviä kiistoja parlamentin ja komission välillä. Puitesopimus näiden kahden toimielimen välillä on nyt toiminnassa, vaikka muutama jäsenistämme kiisteleekin siitä. Yhtään vastuuvapautta ei ole jäänyt myöntämättä, tämä komissio on vakavissaan jatkanut edellisen komission parlamentin vaatimuksesta aloittamaa uudistusprosessia. Jonkin verran on edistytty, mutta vielä on pitkä matka.
Tämä tausta on keskeinen ryhmäni vuoden 2001 talousarviota koskevalle lähestymistavalle. Koska olemme aina Euroopan unionissa olleet muutoksen etujoukoissa, esimerkiksi silloin, kun tuimme vuoden 1996 talousarviota koskevan vastuuvapauden epäämistä, olemme nyt täysin vakuuttuneita siitä, että uudistusprosessi ei jää jalkoihin, kun laajemmat ja poliittisemmat asiat alkavat hallita esityslistaamme Nizzan huippukokouksen valmisteluaikana.
Keskityimme kolmeen erityisalaan: talousarvion parempaan toimeenpanoon, Euroopan unionin politiikkojen tehokkaampaan hallintoon ja uudistuspaketin menestyksekkääseen toteuttamiseen ja erityisesti komission pyytämiin uusiin virkoihin.
Ennen kuin aloitan, sanon kuitenkin muutaman sanan brittikonservatiivien kannasta. Monen valtuuskuntamme jäsenen yllätykseksi saimme syyskuun alussa yksimielisesti aikaan ydinstrategian, ja joidenkin kollegojeni jättämät 400 tarkistusta tulivat yllätyksenä monelle meistä budjettivaliokunnassa. Monilla oli oikeutettu päämäärä - parantaa parlamentin mahdollisuuksia valvoa talousarviota - monilla oli tuhoisampi tarkoitus - rahan säästämisen sijasta monien arvokkaiden järjestöjen, kuten Euroopan unionin nuoriso-orkesterin lakkauttaminen. Nyt näyttää siltä, että maltillinen konservatismi on suurimmaksi osaksi päässyt voitolle ideologisemmasta ja vaikeammin hyväksyttävästä konservatismista. Noin 30 tarkistusta on jätetty meidän ydinstrategiamme tarkistusten lisäksi. En itse allekirjoittanut niitä, koska muutama niistä menee edelleen vähän liian pitkälle. Kuitenkin selvä enemmistö konservatiivien valtuuskunnasta haluaa osallistua rakentavasti eurooppalaiseen prosessiin - toisin kuin pari parlamentin jäsentä, jotka ainoastaan osaavat ajatella sen purkamista, mitä on jo rakennettu.
Tästä pääsen ryhmämme strategiaan, koska vakaumuksemme ytimenä on toive saada vastinetta Euroopan kansalaisten rahoille. Haluamme olla varmoja siitä, että talousarviossa tiettyihin tarkoituksiin varatut rahat todellakin käytetään sen sijasta, että ne vain kasautuvat vuosi toisensa jälkeen. Tästä syystä olemme vaatineet komission jäseneltä strategiaa vuoden 2003 loppuun mennessä, jotta voimme kositella maksamattomia sitoumuksia, erityisesti ulkopolitiikassa. Toivon, että myös neuvosto voi hyväksyä tämän strategian. Siihen sisältyy sitoumusten keston rajoittaminen, johon tarvitaan neuvoston hyväksyntä. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ryhmäni voisi lisätä määrärahoja, jos olisimme varmoja siitä, että politiikkoja hallinnoitaisiin paremmin.
Toiseksi olemme asettaneet varauksia useisiin talousarvion osiin, joissa käytettävissä olevien varojen hallinta on mielestämme heikkoa, erityisesti suurien summien asettaminen sivuun ulkopolitiikassa sekä loppusummassa, josta kahden budjettivallan käyttäjän on määrä sopia suoritusvarauksen idean pohjalta. Mielestämme tämä on hyvä ajatus, koska jos asiat sujuvat hyvin, voi saada luottoakin. Luottoa ei myönnetä niille ohjelmille, jotka eivät toimi hyvin.
Kolmanneksi puhun näihin asioihin liittyvästä uusia virkoja koskevasta pyynnöstä. Ymmärrämme, että tarvitaan lisää henkilöstöä, mutta eniten huolta meille aiheuttaa se, että emme suostuisi tähän pyyntöön, ennen kuin uudistusprosessi on hyvässä vauhdissa. On vaikea nähdä, miten uusien virkojen perustaminen ratkaisisi hallinto-ongelman, jos ohjelmia kuitenkin hoidetaan vanhentunein ja mutkikkain menettelytavoin sekä komissiossa että neuvostossa. Komission jäsen Schreyer esitti mielenkiintoisen ehdotuksen suoritusvarauksesta otsakkeeseen 5 niin, että joitakin virkoja olisi saatavilla ja voisimme sitten lisätä niitä, kun prosessi edistyy. Tätä ehdotusta meidän on harkittava. Tästä syystä olemme vaatineet kolmikantaneuvotteluja heti, kun tämä käsittely on saatettu loppuun niin, että pääsemme käsittelemään keskustelujen asiasisältöä.
Nykyistä tehokkaammin toimiva komissio ja tehokkaampi politiikan hoito nykyisten rahoitusnäkymien aikana antaisivat Euroopan kansalaisille enemmän luottamusta siihen, että heidän verorahojaan käytetään hyvin. Tämä on ainoa tapa varmistaa, että EU pääsee laajempiin vakaustavoitteisiin rajojensa sisällä Nizzan huippukokouksen ja asteittaisen itälaajentumisen jälkeen.
Pyrimme saamaan ihmiset luottamaan uudestaan toimielimiimme. Heikko komissio ja kiertävä parlamentti eivät ole Euroopan edun mukaisia. Meidän on päinvastoin työskenneltävä, jotta saisimme aikaan sellaisen parlamentin, joka kampanjoi avoimuuden, tehokkuuden ja Euroopan unionin toimielinten tehokkaan demokraattisen valvonnan puolesta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, jäsen Elles. Teillä oli todellakin viisi minuuttia puheaikaa. Vaikka ette tiedäkään, olin auliisti myöntänyt kaksi minuuttia jäsen Bourlangesille. Joka tapauksessa puhemies halusi palkita paitsi kaunopuheisuutenne myös vilpittömyytenne, sillä olemme varmoja, että olitte vakuuttunut siitä, että teillä oli seitsemän minuuttia puheaikaa.

Walter
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minäkin haluaisin kiittää aluksi sydämellisesti neljää esittelijää, jotka valmistelivat tämänpäiväisen työmme. He tekivät todella erinomaista työtä. Minusta täysistunnossakin on tunnustettava se!
Olemme erittäin iloisia, että olemme löytäneet neuvottelupohjan ja -ilmapiirin, jossa voidaan toimia asiallisesti ja asiaankuuluvasti erityisesti neuvoston kanssa, ja että emme vetäydy asemiimme vaan pyrimme todella ratkaisemaan ratkaistavana olevat ongelmat, koska viime vuonna ilmassa oli hieman jännitteitä ja näistä jännitteistä seurasi joitakin hankaluuksia.
Tähän liittyy kuitenkin se, että veronmaksajille ja meitä kuunteleville sanotaan näistäkin asioista totuus, jotta he saavat totuudenmukaisen kuvan siitä, millaisissa oloissa me toimimme. Parlamentti on osoittanut viime vuosina lukuisia kertoja, että se asettaa toimintansa perustaksi todellisen säästäväisyyden. On satua väittää, että olisimme aina halunneet vain tuhlata mahdollisimman paljon rahaa. Se ei ole tavoitteemme!
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kun tarkastelee sitä, että me olemme viimeksi kuluneina viitenä vuotena jääneet 15 miljardia enimmäismäärien alle, on yksinkertaisesti hyväksyttävä, että parlamentti ponnistelee määrärahojen käyttämiseksi mahdollisimman tehokkaasti. Jos asialistalle otetaan uusia asioita, emme ole kuitenkaan valmiita vain hylkäämään niitä asioita, jotka ovat meille tärkeitä ja jotka neuvoston ja komission kanssa käydyissä neuvotteluissa on tunnustettu tärkeiksi.
Meihin luottavia ihmisiä ei saa pettää sen vuoksi, että ovella on odottamassa muita. Silloin meidän on pohdittava sitä, miten tämä ongelma ratkaistaan. Aiemmin pidimme aina kiinni ja arvostamme sitä suuresti siitä, mitä toimielinten välisessä sopimuksessa ja rahoitusnäkymissä oli yhdessä päätetty. Mikäli tänä vuonna näyttää siltä, että kasvuluvut olisivat suuria, se johtuu ensi sijassa siitä, että alue, jolla meillä on vähiten päätösvaltaa, kasvaa eniten. Se on maatalous.
En valita sitä. Politiikkaa on muutettu, ja sitä on vastaavasti rahoitettava, joten en valita sitä, mutta odotan samalla, että neuvoston puheenjohtaja ei tule tänne kertomaan, että kasvu on liian suurta, että te säästätte kansallisissa talousarvioissa ja että me haluamme tuhlata mahdollisimman paljon! Se ei ole totta, sillä pakollisista menoista olette päättäneet ensi sijassa te, ja ne kasvavat nyt reilusti!
Kun katsomme lukuja 6,3 prosentin kasvu pakollisissa menoissa ja teidän mielenne mukainen 0,23 prosentin kasvu meidän alueillamme voimme nähdä, ketkä todellisuudessa käyttävät määrärahoja säästäväisesti politiikkojensa ajamiseen ja mistä kasvu johtuu. Kaikella kunnioituksella sitä kohtaan, että jäsenvaltioiden valtiovarainministerit ovat alkaneet pienentää kansallisten talouksien velkoja ja todella purkaa aiempia sitoumuksiaan, jotta tulevilla sukupolvillakin on tilaisuutensa meilläkin on täällä menneisyydestä aiheutuvia sitoumuksia! Emme voi tehdä velkaa. Kenties se on hyväkin asia. Meillä on kuitenkin aiemmin annettuja lupauksia tai julistuksia, yhdessä muotoiltuja politiikkoja, jotka on joskus todella toteutettava maksuina. Niin ei saa tehdä, että puhuu vuosikausia löyhäsuisesti sitoumuksista ja suostuu aina niihin, mutta sitten kun on kyse maksuista, sanoo että nyt tämä menee liian pitkälle, nyt meidän on leikattava menoja!
Minusta on erittäin tärkeää tehdä neuvostossa selväksi, että maksut ovat aiempia sitoumuksia, jotka on todella maksettava. Näiden maksujen kohdalla voi nyt toimia kahdella tavalla. Jäsen Elles sanoi, että voisimme tietysti vähentää sitoumuksia ja säilyttää maksut, silloin olemme joskus vuorossa. Se merkitsee kuitenkin sitä, että meidän on tarkasteltava politiikkojamme ja vähennettävä niitä. Sanon teille aivan avoimesti, että toimielinten välisen sopimuksen ja rahoitusnäkymien perusta olivat ne politiikat, joista me keskustelimme keskenämme. Ne ovat meille tärkeitä! Ne eivät vain olleet sitä, vaan nämä asiat ovat edelleen tärkeitä muissa Eurooppa-poliittisissa yhteyksissä, varsinkin kun kyse on tärkeistä asioista.
Haluamme esimerkiksi torjua työttömyyttä. Tämän talousarvion erinomaisena tuloksena on se, että aiomme ryhtyä yhdessä tukemaan pk-yrityksiä, jotka synnyttävät suurimman osan Euroopan talouden työpaikoista. Sen hyväksi haluamme tehdä jotain. Siitä on lukuja talousarviossa. Haluamme tehdä jotain syrjäytymisen torjumiseksi, kaikkein heikoimpien auttamiseksi. Olemme valinneet yhdeksi politiikaksemme siirtymisen maatalousalalla pois suorista tuista maaseudun tuen lisäämisen suuntaan. Se on parlamentin painopiste, varsinkin kun meillä on siinä yhteispäätösoikeus. Pidämme huolen siitä, että juuri tätä aluetta kehitetään. Tänä vuonna olemme pitäneet huolta siitä, että kaikki aiotut määrärahat käytetään, koska meidän on luotava politiikkaa nimenomaan maaseutua, maaseudulla asuvia ihmisiä varten. Toimimme mielellämme yhteistyössä neuvoston ja kaikkien muiden kanssa. Puhun nyt sosiaalidemokraattina. Sosiaalidemokraattisesta puolueesta sanotaan perinteisesti, että se ei ole ensi sijassa maanviljelijöiden tai maaseudun puolue. Tässä tilanteessa olemme sitä painokkaasti, koska uskomme, että kaikilla on oltava yhtäläiset mahdollisuudet.
Ulkoisissa toimissa meillä on toisenlaiset painopisteet. Haluamme torjua köyhyyttä, kaikkialla maailmassa. Haluamme edistää demokratisoimista, ja haluamme ulkoisten toimien nyt toteutettavien perinteisten politiikan alojen tasapainoista suhdetta. Mielestämme itälaajentumisen rakentava lähestymistapa ja samanaikaisesti hyvin harkittu ja rahoitettu Välimeren politiikka kuuluvat yhteen. Niiden on sujuttava sopusoinnussa. Sen, joka ajaa laajentumista itään, on tiedettävä, että Välimerikin on meille osa sitä tärkeää geopoliittista tilannetta, jossa meidän on toimittava.
Balkanilla nyt viimeksi tapahtuneet asiat tietävät meille monia ongelmia, luojan kiitos, koska näiden ongelmien syynä on se, että Balkan demokratisoituu. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kun te sanotte sitten, että se on rahoitettava talousarvion olemassa olevista määrärahoista, muistutan vain teitä yhdestä asiasta: pelkästään tänä vuonna olemme antaneet käytettäviksi 200 miljoonan joustovälineet ja 180 miljoonaa hätäapuvarauksesta. Annamme siis pelkästään tänä vuonna 380 miljoonaa uusia varoja Balkanin budjettikohtiin.
Tämä ongelma työllistää meitä seuraavat kuusi, seitsemän vuotta ja kenties pitempäänkin. Kun ajattelemme sitten, että olemme käyttäneet siihen tänä vuonna jo 380 miljoonaa ylimääräistä, kukaan ei voi tulla selittämään minulle, että kun arvioimme, että tarvitsemme seitsemänä seuraavana vuonna esimerkiksi Serbiaa varten 5,5 miljardia, se pitää vain taikoa esiin jostain. Se on mahdotonta! Olemme valmiita tutkimaan talousarviota ja arvioimaan, missä on mahdollista lisätä tehokkuutta. Teemme sitä samanaikaisesti komission uudistamisen kanssa, minkä yhteydessä on myös mietittävä, miten ylipäänsä tehostamme politiikkoja. Yksi toimintatapa on varauksien luominen, ja silloin meidän on kysyttävä tiukasti, miten siitä jatketaan, ennen kuin annamme rahat käyttöön.
Toinen toimintatapa on se, mitä te toteutatte komissiossa, nimittäin pohjustatte komission uudistamista siten, että otatte käyttöön riittävästi henkilökuntaa, jotta pystyisitte todella hoitamaan kaikki teille aiemmin sysätyt lisätehtävät. Pahinta, mitä meille voi tapahtua, on se, että herätämme ensin toivoa ja sitten meidän on petettävä nämä toiveet. Antakaa minun sanoa vielä yksi asia ajankohtaisesta keskustelusta: parlamentissa on keskusteltu viime vuosina ja taas tänäkin vuonna siitä, voiko Euroopan parlamentin talousarviosta tukea luonnonkatastrofeista kärsiviä ihmisiä. Sanon hyvin selvästi, että minusta on rangaistava teko antaa luonnonkatastrofeista kärsiville ihmisille sellainen vaikutelma, että voisimme näin ratkaista kaikki katastrofeista heille johtuvat ongelmat. Herätämme heissä toiveita asettamalla täällä muutamia miljoonia paljon enempää se ei voi olla näihin budjettikohtiin, ja kun nämä ihmiset todella tarvitsevat rahoja, otamme ne taas pois. Kun vuoden alussa olisi tapahtunut yksi tai kaksi katastrofia, meidän olisi vain sanottava ihmisille vuoden lopussa: meillä ei ole valitettavasti enää mitään annettavaa teille! Pohjois-Italian ihmisille, jotka tarvitsevat nyt apua, jotka kutsuvat Eurooppaa apuun, heille meidän pitäisi sanoa: olemme pahoillamme, mikään ei ole enää mahdollista, sillä me käytimme jo kaiken tammi-, helmi- tai maaliskuussa! Pidän sitä vastuuttomana! Eurooppa ei saa vaikuttaa sellaiselta ulospäin! Kun ilmoitamme jotain, kun lupaamme jotain, kun sanomme, että voimme ja haluamme auttaa, sen on oltava mahdollista. Meidän on järjestettävä poliittiset rakenteemme vastaavasti. Meidän on tutkittava tarkasti ne asiat, joita pidämme politiikkamme keskeisinä kohtina, ja meidän on toimittava yhdessä, jotta hankkeemme rahoitetaan kunnolla. Juuri tällaista yhteistyötä sosialistit tarjoavat. Iloitsen edessä olevista keskusteluista komission ja neuvoston kanssa ja toivon, että pääsemme Euroopan kansalaisten edun vuoksi hyviin tuloksiin!

Virrankoski
Arvoisa puhemies, rouva Jutta Haug ja herra Markus Ferber ovat tehneet suuren työn valmistellessaan EU:n ensi vuoden talousarviota. Haluan onnitella heitä ja samalla kiittää rakentavasta yhteistyöstä. Samoin haluan kiittää rouva Rühleä ja herra Colom i Navalia sekä erityisesti valiokunnan puheenjohtajaa Terence Wynniä. Vuoden 2001 budjetti on toinen nykyisen ohjelmakauden talousarvio. Se jatkaa sitä budjettipolitiikkaa, joka luonnosteltiin toimielinten välisessä sopimuksessa runsas vuosi sitten. Oma ryhmäni on tyytyväinen siihen, että budjetin valmistelussa noudatettiin tiukkaa budjettikuria. On oikein, että valiokunta asetti erityiseksi painopistealueeksi rästissä olevien maksusitoumusten vähentämisen. Rakennevaroissa on noin vuoden ja Meda-ohjelmassa esimerkiksi jopa kahdeksan vuoden rästit. EU:n hallinto on ollut luvattoman heikkoa, koska esimerkiksi viime keväänä palautettiin jäsenmaille käyttämättömiä varoja noin kolme miljardia euroa.
Arvoisa puhemies, budjetin painopisteeksi on asetettu koulutus ja kulttuuri, työllisyys ja pk-yritystoiminnan edistäminen. Olemme tyytyväisiä tähän asetteluun. EU:n pahin vitsaus on tällä hetkellä valtava työttömyys. Siksi työttömyysaloitteiden merkittävä rahoituksen lisääminen on paikallaan. Työttömyyden vähentämiseen tähtää myös pk-yritysten tukeminen, koska juuri ne luovat tehokkaimmin uusia työpaikkoja.
Vaikeimmat ongelmat uudessa talousarviossa kohdistuvat ulkoisiin toimiin. Perussyynä on Agenda 2000, jossa on liian vähän varoja Balkanin alueen rakentamiseen. Balkanin alue on kautta vuosisatojen ollut Euroopan ruutitynnyri ja sellainen se on tänäkin päivänä. Kuitenkin Berliinissä varattiin tämän alueen kehittämiseen vain 1 850 miljoonaa euroa, kun edellisellä kaudella käytettiin 4 500 miljoonaa euroa. Neuvosto vähensi Balkanin varoja 200 miljoonaa euroa ja kuitenkin on edessä valtava jälleenrakennustyö Naton pommitusten jäljiltä. Jos EU ja jäsenmaat aikovat pitää lupauksensa Balkanin jälleenrakentamiseen, sen tulee näkyä myös rahoituksessa eikä vain julkilausumissa. Balkanin sota, kuukausien pommitukset ja siitä seurannut suunnaton hävitys tulee aiheuttamaan jopa sukupolvia kestävän katkeruuden ja vihan alueen asukkaiden keskuudessa, ellei myös EU kanna vastuutaan jälleenrakentamisesta.
Budjettivaliokunta on ottanut rahoitukseen rakentavan kannan. Se haluaa aloittaa neuvottelut neuvoston kanssa, jolloin ongelmien ratkaisemiseksi käytettäisiin kaikkia toimielinten välisen sopimuksen tarjoamia mahdollisuuksia. Valiokunta tavoittelee myös monivuotista rahoituskehystä sekä Cards- että Meda-ohjelmaan. Tämä vähentäisi vuosittaista riitelyä, joka on nyt parin vuoden ajan leimannut EU:n budjetin laadintaa. Arvoisa puhemies, näiden huomautusten kera haluan tukea ryhmäni puolesta budjettivaliokunnan linjausta ensi vuoden talousarvioksi.

Rühle
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, onnittelen esittelijöitä, ryhmämme kannattaa suurinta osaa heidän ehdotuksistaan. Torjumme kuitenkin Euroopan yhtyneen vasemmiston GUE/NGL:n eilen budjettivaliokunnassa yllättäen tekemän ehdotuksen talousarvioesityksen hylkäämisestä. Serbian ja Kosovon kiireellisten ongelmien vuoksi emme pidä tätä strategiaa poliittisesti vakavasti otettavana. Vaikka olemmekin monissa kohdissa yhtä mieltä neuvostoon kohdistetusta arvostelusta, tosiasiaksi jää, että se olisi yhteenotto, jota ei voisi välittää poliittisesti ja joka heikentäisi unionin toimielinten uskottavuutta.
Vuoden 2001 talousarvioon on kohdistunut edellisen vuoden talousarvion tapaan ristiriitaisia paineita, joita on lähes mahdoton ratkaista, nimittäin yhtäältä paine vakauttamiseen ja säästöpolitiikkaan, kuten toimielinten välisessä sopimuksessa sovittiin laajentumisen rahoituksen varmistamiseksi, ja toisaalta Balkanin vakaussopimuksen aiheuttama rahoitustarve. Tätä ristiriitaa kärjistää mielestämme vielä neuvoston harjoittama politiikka luvata kevytmielisesti kaikille apua ja kärjistää sisäisiä ristiriitoja edelleen myöntymällä rahoitukseen paneutumatta siihen kuitenkaan vakavasti. Sellaiselta neuvoston politiikka ainakin monien mielestä ulospäin näyttää.
Parlamentilta puolestaan odotetaan lupausten rahoittamista yhä uusilla leikkauksilla. Se nakertaa näin järjestelmällisesti parlamentin poliittista liikkumavaraa talousarviossa. Olemme lopulta vain neuvoston avustajia. Mielestämme se ei voi jatkua. Ratkaisu ei ole kuitenkaan yksinkertainen. On totta, että yhteisön tuleva laajentumiskierros muodostaa kovan koeajan. Rahoitus on tasapainoilua välttämättömyyksien välillä uusien jäsenvaltioiden rahoitustarve ja avunantajamaiden rahoitusmahdollisuudet ja julkiset varat ovat rajalliset. Säästäväinen taloudenpito on luonnollisesti välttämätöntä, ja me tuemme sitä, eikä siitä pitäisi myöskään yrittää päästä eroon.
Me tiedämme senkin, että monet hankkeet ja ohjelmat ovat joutuneet epäsuosioon, koska niiden toteutus ei ole onnistunut. Tarvitsemme kiireesti pitkän ja keskipitkän aikavälin strategiaa, jotta emme asettaisi vastakkain niin tärkeitä alueita kuin Meda-ohjelma ja Balkanin vakaussopimus. Me pelkäämme, että tämä parlamentin esitys, jota pääosin tuemme, sisältää tämän vaaran. Me pelkäämme, että joustovarausta ei mahdollisesti käytetäkään Medan rahoittamiseen, vaan että sitä käytetään vain Serbian lisärahoituksen tasapainottamiseen. Me toivomme, että kehitämme lähiviikkoina yhteisen strategian tämän estämiseksi.
Tarvitsemme kiireesti myös yhteisen strategian parantaaksemme hallintoa. Se edellyttää vastaavasti lisää henkilöstöä, ja tässäkin yhteydessä arvostelemme valiokunnan enemmistöpäätöksiä. Me pelkäämme, että valiokunnan enemmistö on laskelmoinut väärin. Vaatimus paremmasta suorituksesta tarkoittaa myös vaatimusta henkilöstön lisäämisestä. Emme voi mielestämme välittää julkisuuteen samanaikaisesti vaatimusta paremmasta suorituksesta ja vaatimusta henkilöstön varaukseen asettamisesta.
Lisäksi arvostelemme LIFE-ohjelmaan liittyviä päätöksiä. Me toivomme, että parlamentin enemmistö on torstaina toista mieltä ja äänestää sen mukaisesti ja me saamme LIFE-ohjelman taas pois varauksesta. Siksi toistan vielä lopuksi: kaiken kaikkiaan kiitämme esittelijöitä, jäseniä Ferber ja Haug, hyvästä työstä. Kahdesta tai kolmesta kohdasta olemme kuitenkin eri mieltä, mutta toivomme pääsevämme niistä vielä yksimielisyyteen. Ennen kaikkea pyydämme parlamentin enemmistöä harkitsemaan vielä kerran perusteellisesti sitä, pitääkö koko henkilöstö siis kaikki 400 virkaa todella ottaa varaukseen, vai voisiko siitä päättää toisellakin tavalla.

Wurtz
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kuten tiedätte, ryhmäni päätti yksimielisesti ehdottaa vuoden 2001 talousarvioesityksen hylkäämistä.
Tämä on hyvin poikkeuksellinen aloite, etenkin ensimmäisessä käsittelyssä, ja tämä on hyvin kiittämätön aloite, sillä se ei voi saada tämänhetkisessä tilanteessa puoltavien äänten enemmistöä. Teimme sen kuitenkin tilanteesta tietoisina. Miksi? Jokaisen täytyy ymmärtää, että jos emme kyseenalaista neuvoston talousarvioesitystä leimaavaa äärimmäisen rajoittavaa strategiaa, päädymme vuonna 2001 tilanteeseen, jossa emme pysty kunnioittamaan sitoumuksiamme Balkanin alueen, Välimeren eteläpuolen ja muiden kehitysmaihin kuuluvien alueiden yhteistyökumppaneitamme kohtaan. Joudumme tavallaan valitsemaan näiden kolmen prioriteetin välillä, jotka ovat kaikki yhtä perusteltuja ja kiireellisiä, ja tätä emme voi hyväksyä.
Neuvoston tekemä päätös leikata neljäsosa määrärahoista, jotka oli osoitettu Balkanille jo ennen Serbiassa tapahtuneita muutoksia, leikata 150 miljoonaa euroa Euro-Välimeri-yhteistyökumppanuudelle tarkoitetuista määrärahoista ja vähentää yleisemmin kaikkia etelän maiden kanssa tehtävälle yhteistyölle suunnattuja määrärahoja johtaa suoraan edellä mainittuun umpikujaan. Kuinka voimme kutsua juhlallisesti presidentti Kostunican Biarritzin Eurooppa-neuvostoon, kutsua Marseilleen koolle Euro-Välimeri-yhteistyökumppanuudelle omistetun erityisneuvoston, kuuluttaa kovaan ääneen tavoitteitamme, herättää rohkaisevaa toivoa idän ja etelän kansoissa ilman, että varmistamme itsellemme keinoja pitää lupauksemme? Eihän talousarvio tietenkään kaikkea ratkaise, mutta on selvää, että se kuvastaa 15 jäsenvaltion poliittista tahtoa.
Samaa toimintamallia sovelletaan muuten Euroopan unioniin sisäisiin politiikkoihin. Jacques Chirac puhui meille tässä samassa salissa kaunopuheisesti naisten ja miesten Euroopasta, mutta yhteisön talousarvioesityksessä on vähennetty huomattavasti niin tärkeille asioille kuin sosiaaliasiat, työllisyys, opetus, ammattikoulutus, nuoriso, kulttuuri, audiovisuaaliala ja ympäristö osoitettuja määrärahoja. Useissa näistä budjettikohdista jopa budjettivaliokunnan tarkistuksissa esitetyt summat, jotka ovat myönteisiä, jäävät vuoden 2000 talousarvion lukuja pienemmiksi. Tämä koskee työllisyyttä, ympäristöä ja Euroopan laajuisia verkkoja, ja ongelma on, kuten olemme nähneet, vielä vaikeampi ulkoisissa toimissa.
Älkäämme jääkö ansaan. Ainoa tapa päästä tästä ansasta on vaatia rahoitusnäkymien tarkistusta etenkin IV luvussa. Ulkoasioiden valiokunta teki näin ja parlamentin puhemies puhui samaan suuntaan Biarritzissa. Yleisesittelijä Haug yritti hänkin muuttaa mietintöään tältä osin niin, että siinä vastattaisiin ryhmäni esittämiin huolenaiheisiin.
Jos tarkistus olisi hyväksytty sen alkuperäisessä muodossa, olisimme voineet muuttaa määrärahojen jakoa, mutta budjettivaliokunnan enemmistö torjui tämän ajatuksen. Euroopan parlamentti valmistautuu näin ollen hyväksymään kaikesta huolimatta hiljaa neuvoston kannan. Tälle tielle, joka ei johda minnekään, ryhmäni ei halua lähteä.
Haluan tässä yhteydessä palata erääseen yleisesittelijämme aiemmin pitämän puheenvuoron merkittävään kohtaan. Jäsen Haug totesi hyvästä syystä, että neuvosto kieltäytyi neuvottelemasta rahoitusnäkymien monivuotisesta tarkistamisesta ja että - lainaan sanojanne, jäsen Haug - "Emme voi jatkaa tällä tavalla". Mitä loogisia johtopäätöksiä tästä tilanteesta voi vetää? Hylkäysehdotuksemme tarkoituksena on nimenomaan tuoda selkeästi ja ajoissa esiin tämä poliittinen avainkysymys, johon joudumme ennemmin tai myöhemmin ottamaan kantaa, jotta eurooppalaiset hankkeet ja keinot niiden toteuttamiseksi saataisiin pitkällä aikavälillä vastaamaan toisiaan.

Kuntz
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Ranskan puheenjohtajakausi päättyy niihin aikoihin, kun parlamentti äänestää vuoden 2001 talousarviosta. Joudumme toteamaan, ja ranskalaisina parlamentin jäseninä harmittelemme tätä, että neuvosto on epäonnistunut Ranskan politiikan perinteisesti tärkeällä alalla. Se koskee eurooppalaisia maanviljelijöitä, otsakkeesta 1 on vähennetty yli puoli miljardia euroa, ja se koskee valitettavasti myös, kuten useat ovat täällä todenneet, Välimeren maita, kun Meda-ohjelman rahoitusta on leikattu merkittävästi.
Tämä on huonoin mahdollinen viesti, jonka voimme antaa naapureillemme ja ystävillemme Välimeren ympärillä näin laajentumisen kynnyksellä. Ainoa vaihtoehto näin ollen on tukea parlamentin asennetta ja Medan hyväksi tehtyä tarkistusta, jolla palautetaan alustavassa talousarvioesityksessä jaetut määrärahat. Olemme myös iloisia maatalousmenojen huomattavasta kasvusta ja YMP:n toiselle pilarille - maaseudun kehittämiselle - myönnetystä erityisasemasta, vaikka harmittelemmekin budjettivaliokunnan toimia, kun se hylkäsi lähes kaikki maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan tarkistukset, joiden tavoitteena oli korvata neuvoston mittavat leikkaukset hedelmien ja vihannesten sekä sianlihan alalla.
Pystymmekö ulkomaanavun alalla täyttämään Kostunican toiveet, kun hän on viime päivinä vakuuttanut, että itse kaitselmus saattoi Ranskan unionin johtoon Serbian ja koko maanosan ratkaiseviksi hetkiksi? Balkanin alueelle myönnetyn tuen määrä viittaisi tähän, niin niiden 200 miljoonan euron puolesta, jotka irrotettiin vuoden 2000 talousarviosta hätäavuksi, kuin vuoden 2001 määrärahojen puolesta, joissa on yli 30 prosenttia kasvua vuoden 2000 talousarvioon verrattuna. Kosovolle myönnetyn tuen määrä on kuitenkin hieman ongelmallinen. Vuoden 2000 ensimmäisten kuukausien aikana maksettujen määrärahojen valossa on syytä kysyä, pystyykö Kosovo todella käyttämään vuodeksi 2001 varatut 350 miljoonaa euroa, ja ennen kaikkea Serbian presidentin vaalivoiton jälkeen meidän täytyy pitää Belgradia ainoana osapuolena, jonka kanssa keskustelemme kaikista päätöksistä, toimista ja kaikenlaisen avun kuljettamisesta Jugoslavian liittotasavallan maakuntien halki.
Nyt kun Miloeviæ on menettänyt vallan, Euroopan unionilla ei ole enää alibia. Balkanin tukipolitiikan täytyy kohdistua pääosin Serbiaan, maakuntaan, joka on köyhtynyt viime vuotisten pommitustemme ja sitä niin ankarasti koetelleiden talouspakotteidemme seurauksena.
Tuki, jota ehdotamme annettavaksi, ei saa uhata serbien kansallista identiteettiä, vaan sen täytyy pikemminkin auttaa säilyttämään se. Tällöin on syytä muistuttaa, että Kosovo, kuten myös Montenegro, on osa Jugoslavian liittotasavaltaa. Lakataan siis tukemasta suoraan maakuntia, kun sille ei ole aina oikeusperustaa, kuten parlamentissa päätettiin hiljattain tehdä Montenegron suhteen. Suora apu ruokkii lähinnä separatistisia liikkeitä.
Lopuksi, meistä on itsestään selvää muistuttaa, että mielestämme Balkanin alueen tuki ei ole mikään peruste rahoitusnäkymien tarkistuspyynnölle. Jokaisen varainhoitovuoden lopulla huomataan ylijäämää, joka todistaa, että hyväksyttyjen määrärahojen määrä ei vastaa todellisia tarpeita. Huomattavia säästöjä voidaan tehdä, niiden taustalla voi olla joko joidenkin ohjelmien vajaakäyttö tai se, että Euroopan unioni lakkaa vihdoinkin käyttämästä budjettikohtia EU:ta tukevaan propagandaan. Tästä on valitettavasti paljon esimerkkejä: aina erityiskohtelusta, jota myönnetään liittovaltiomallia tukeville järjestöille tai lukuisille kansalaisjärjestöille, joiden filosofia ja toiminta ovat sangen kyseenalaisia, eurooppalaisten poliittisten puolueiden tukemiseen asti unohtamatta Prince-ohjelmaan hukutettuja rahasummia jäsenvaltioiden kansalaisten vakuuttamiseksi euron hyödyistä hetkellä, jolloin eurooppalaiset aina tanskalaisista ystävistämme Euroopan keskuspankin johtajiin asti kyseenalaistavat sankoin joukoin koko eurooppalaisen valuutan.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, kuten aina, puhun nytkin Boninon listalta valittujen jäsenten nimissä, ja ennen kaikkea siksi, että minäkin haluan onnitella kahta mietinnön esittelijää heidän näinä kuukausina tekemästään työstä ja yleisesti ottaen budjettivaliokunnan tekemästä työstä.
Arvoisa puhemies, kollega Wurtzin rikasta, hyvin perusteltua ja tasapainoista pohdintaa kuunnellessa on vaikeaa olla eri mieltä ainakaan pohdinnan ytimestä, ehkä jopa menettelystä, jota hän suosittelee. Mekin olemme vakuuttuneita, että tämä on selvää ilman parlamentin ja neuvoston saattamista vastuuseen siitä, että niiden on oltava valmiit löyhentämään kukkaron nyörejä, valmiit ennen kaikkea käyttämään joustavaa välinettä ja lisäksi tarkastelemaan rahoitusnäkymiä uudelleen, on vaikeaa olla samaa mieltä analyysista, jonka mukaan jätämme vastuun taaksemme ja podemme huonoa omaatuntoa, koska emme kykene pitämään kiinni sitoumuksistamme, emme niistä, jotka omaksuimme Biarritzissa emmekä myöskään niistä, joita olemme vuosien mittaan omaksuneet yhdessä monien muiden kumppaneiden kanssa.
Emme tue menetelmää, joten annamme luottamuksemme esittelijän lähestymistavalle huolimatta siitä, mitä budjettivaliokunnassa tapahtui vielä eilen illalla, ja toivomme, että tämä toimii neuvoston kanssa käytävien konkreettisten neuvottelujen perustana ensimmäisen ja toisen käsittelyn välillä. On kuitenkin selvää, että kollega Wurtzin esiin nostama ongelma on keskeinen. Uskon, että ilman tarkastusta emme toimisi rehellisesti itseämme emmekä kumppaneitamme kohtaan etenkään vuosina 2001-2006.

Van Dam
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin talousarvio on paras mahdollinen väline unionin poliittisten painopisteiden ilmentämiseen. Meidän pitää parlamenttina valvoa, että palvelemme talousarviossa kaikkien Euroopan kansalaisten etuja. Niitä ovat kansalaiset, jotka näkisivät mielellään unionin kasvavan liittovaltioksi, mutta myös kansalaiset, jotka ovat euroskeptikkoja, kuten tanskalaiset äskettäin osoittivat olevansa. Valitettavasti jäsen Haug on esittelijänä pysynyt poliittisella linjalla, jolla otetaan huomioon vain liittovaltiomuotoisen Euroopan kannattajat. Linjalla, jolla hän edeltäjänsä Bourlangesin tavoin yrittää rikkoa varoja koskevat ylärajat. Komission jäsen Patten on muistuttanut meitä viime kuukausina toistuvasti unionin valtavasta maksusumasta. Ikävä kyllä esittelijä ei ymmärrä vieläkään, että sen takia meidän on nyt pysyttävä paikoillamme. Tehkäämme vähemmällä parempaa (let' s do better with less), kuten komission jäsen Patten sanoi, kaikuu hänen kohdallaan kuuroille korville.
Talousarviopolitiikan pitää turvata kansalaisten luottamus eurooppalaiseen politiikkaan. Tämän luottamuksen puuttuminen näkyy ilmiselvästi euron kurssin laskusta. Euro on menettänyt sen käyttöönoton jälkeen lähes 30 prosenttia arvostaan suhteessa jeniin ja Yhdysvaltojen dollariin. Luottamusta ei herätetä sisällyttämällä talousarvioon lisää rahaa vaan huolehtimalla tehokkaammasta toteutuksesta. Sellainen toteutus edellyttää vaikeiden valintojen tekemistä, mutta siihen esittelijä ei valitettavasti näytä olevan valmis, hän valitsee helpoimman tien: talousarvion kasvun.
Kieltäytyminen painopisteiden asettamisesta tulee voimakkaimmin esille ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla. Mekin kannatamme luonnollisesti Balkanin ja Serbian tukemista. Mutta voimme vapauttaa siihen tarvittavat varat asettamalla painopisteitä ulkopolitiikassa. Mitkä ovat unionin ydintehtävät ja mitkä asiat kuuluvat jäsenvaltioille itselleen? Unioni, joka ei uskalla tehdä valintoja, ajautuu yhä kauemmas kansalaisista, joiden on kyllä tehtävä valintoja omissa budjeteissaan.
Painopisteiden asettamista väistellään käyttämällä väärin joustovälinettä. Tätä välinettä saadaan soveltaa uusiin, ennakoimattomiin menoihin, ja se soveltuu sen takia erityisen hyvin käytettäväksi Serbiassa tapahtuneen äkillisen mullistuksen jälkeen. Esittelijän ehdotus tämän periaatteen käyttämisestä Meda-ohjelmassa ei kuitenkaan täytä uutuuden eikä ennakoimattomuuden vaatimusta, ja se on sitäkin ällistyttävämpi, kun Meda-ohjelman varoja on jäänyt käyttämättä. Vaikka esittelijä oli eilen läsnä budjettivaliokunnassa, hän ei oppinut mitään siellä käsitellyistä määrärahan siirroista. Eilen paljastui nimittäin, että 25 prosenttia Latinalaista Amerikkaa varten tälle vuodelle, vuodelle 2000, budjetoiduista varoista on jäänyt käyttämättä ja siirretään nyt Kosovon apuun. Kollega Bourlanges huomautti ohimennen, että Latinalaiselle Amerikalle oli ehkä budjetoitu vähän liikaa vuonna 2000. Ulkoisissa toimissa on siis tilaa - otsake 4 - eivätkä ehdotukset Latinalaiselle Amerikalle budjetoitujen määrärahojen lisäyksistä perustu tosiasioihin.
Neuvosto hyväksyy ne 400 virkaa, joita komissio tarvitsee komission jäsen Pattenin mukaan maksusuman poistamiseen. Sen takia ei olekaan oikein, että neuvosto vähentää tuntuvasti otsakkeen 4 maksuja. Meidän pitää antaa komissiolle mahdollisuus poistaa maksusuma lisäämällä henkilökuntaa.
Lopuksi, kollega Heaton-Harris viittasi tarkistuksissaan aivan oikeutetusti monien Euroopan unionin ohjelmien yksipuolisuuteen. Niissä tarjotaan kansalaisille propagandistinen tarina Euroopan yhdentymisestä, ja kaiken kukkuraksi kansalaisten kustantamana. Unionin pitää käsittää se tosiasia, että läheskään kaikki kansalaiset eivät toivo pitkälle menevää yhdentymistä. Unionin ohjelmat pitää sen takia suunnitella neutraalimmiksi, niin että niissä ei tuoda esiin yhtä ainoaa poliittista sanomaa kaikkien kansalaisten maksettavaksi. Demokratiaa ei nimittäin voida yhdistää enemmistön diktatuuriin, arvoisa puhemies.

Ilgenfritz
Arvoisa puhemies, varainhoitovuoden 2001 talousarvion laatimisen yksi ohjenuora on säästäminen. Tätä periaatetta on syytä kannattaa, kun ajatellaan sitä tilannetta, että luultavasti vain seitsemän 15 jäsenvaltiosta esittää vuonna 2000 ylijäämäisen talousarvion. Jäsenvaltioiden maksuosuuksien kasvun muodostamiin lisätuloihin voi näin ollen tuskin luottaa. Vuoden 2001 talousarvion painopisteetkin on asetettu oikein. Esittelijöitä voi onnitella siitäkin.
On totta, että Euroopan työttömyysaste on liian korkea, varsinkin, koska se koskee yhteiskunnan heikoimpia, nimittäin nuoria ihmisiä, naisia ja pitkäaikaistyöttömiä. Sen vuoksi on syytä tukea myös kaikkia pk-yritysten vahvistamiseen tähtääviä toimia. Eurooppaan tarvitaan lisää yrittäjiä, jotka puolestaan työllistävät lisää työntekijöitä. Sanonnan "lupaus, jota ei pidetty" ei pitäisi kuitenkaan toteutua Euroopassa. On kuitenkin totta, että monet eurooppalaiset poliitikot lupaavat määrärahoja, joita he tai heidän toimielimensä eivät lopulta voi antaa käyttöön. Tarkoitan tällä Balkanin valtioille maksettavia aivan välttämättömiä maksuja, joita neuvosto nyt leikkaa.
Euroopan unionin monia painopisteitä ei saa kuitenkaan rahoittaa siten, että se tapahtuu lopulta köyhien kustannuksella. Siksi oli oikein ja tärkeää, että neuvosto korjasi laajat 550 miljoonan euron maatalousleikkaukset. Euroopan unionin painopisteet voidaan kuitenkin rahoittaa lopulta vain, mikäli Euroopan talousveturi lähtee kunnolla käyntiin.
Siksi prosentuaalista verorasitusta on laskettava, ja valtioiden tuloja voidaan lisätä vain talouden noususuhdanteen ja siihen liittyvän talouskasvun avulla. Hallintojärjestelmiämme on lisäksi uudistettava. Meidän on edettävä hyvänä esimerkkinä. Sen vuoksi toivon, että joidenkin minunkin arvostelemaa eurooppalaisten puolueiden rahoitukseen tarkoitettua uutta budjettikohtaa ei käytetä niiden rahoittamiseen, jotka ovat jo tuhlanneet kansallisen rahoituksensa ja ovat nyt jopa velkaantuneet. Lisäksi toivon, että komission 400 lisäviran rahoittamisen ehtoja todella noudatetaan. Toivon, että näitä periaatteita todella noudatetaan tulevissa neuvotteluissa neuvoston kanssa ja että saamme näin yhdessä tehtyä vuoden 2001 talousarviosta kansalaistenkin kannalta edullisen.

Costa Neves
Arvoisa puhemies, on oikein aloittaa arvioimalla esittelijöiden työtä. Minä, joka olen seurannut lähimmin sitä, kuinka esittelijä Jutta Haug on hoitanut hänen vastuullaan olevia kysymyksiä, haluan kiittää häntä hänen aina osoittamastaan selväjärkisyydestä ja tasapainosta.
Enemmän kuin talousarvion tekninen erittely tai sen tulo- ja menotaulukoissa olevien summien tarkastelu, parlamenttia pitäisi kiinnostaa toteutuneiden ja ehdotettujen menojen laatu, mikä edellyttää erityisesti määrärahojen jakoperusteiden ja niiden jaon vaikutusten arvioimista. Tähän ajatukseen perustuen PPE-ryhmä erottaa seuraavat muuttujat:
talousarvion täytäntöönpanoaste,
määriteltyjen toimintalinjojen toimeenpanoaste ja saavutetut tulokset,
johdonmukaisuus lainsäädäntöprosessin ja talousarviovalintojen välillä,
komission uudistuksen eteneminen.
Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi ehdotamme ensi vuodeksi toimia, jotka meidän nähdäksemme parantavat tilannetta. Ensimmäiseksi: koska talousarvion täytäntöönpanoaste on alhainen, erityisesti ei-pakollisiksi luokiteltujen menojen osalta, komissiolta on vaadittava erityisen painokkaasti selityksiä. Tosiasia on nimittäin se, että kun pyydettyjä selityksiä ei ole annettu tai ne eivät ole olleet tyydyttäviä, näitä määrärahoja ei voida käyttää. Mennään kuitenkin vielä pitemmälle: jos talousarvion määrärajoja ei käytetä tehokkaasti, kuinka voidaan puhua joidenkin otsakkeiden niin kipeästi kaipaamista lisistä?
Toinen näkökohta: maksamattomat määrät ovat järjestelmällisesti lisääntyneet, mikä johtuu annettujen sitoumusten, saatujen lupien ja toteutettujen maksujen välisistä kasvavista eroista, erityisesti otsakkeessa 4, "ulkoiset toimet", ja siksi hallinnolta on vaadittava toiminnan nopeuttamista, avoimuuden lisäämistä ja tehokkuuden kasvattamista. Tarpeet ovat ilmeisiä, sitoumukset moninaisia, ulkoisen yhteistyön panos Euroopan unionin vahvistumiselle selkeä, ja ohjelmien täytäntöönpanoaste mitä vähäisin. Strategisesti erittäin tärkeän maantieteellisen alueen, Välimeren altaan, kehittämiseksi laadittu Meda-ohjelma on hyvä esimerkki täytäntöönpanovalmiuksien puutteesta. Esimerkiksi Serbia on saatava jälleen mukaan Meda-ohjelmaan, minkä lisäksi on varmistettava muiden siellä suoritettavien toimien tehokkuus samalla kun on myös pantava tehokkaasti toimeen myös muut Euroopan unionin perinteiset toimintalinjat tällä alalla. Nykyiset pullonkaulat on poistettava asettamalla otsakkeeseen 4 yleisvaraus, eli suoritusvaraus, joka käytetään otsakkeen useiden alakohtien suhteellisen täytäntöönpanoasteen mukaan. Toisaalta toiveena on varainhoitoasetuksen uudistaminen siten, että menoerän saaman valtuutuksen ja sen maksamisen välille asetetaan selkeä enimmäismääräaika, esimerkiksi kaksi vuotta, ja että määräajan ylittämisestä seuraa määrärahojen poistaminen talousarviosta, niin kuin muiden otsakkeiden kohdalla jo tapahtuu.
Kolmas näkökohta, jota haluamme korostaa: haluamme eurooppalaisten toimielinten tekevän enemmän yhteistyötä, joten kannustamme niitä ottamaan sekä muodollisessa että sisällöllisessä mielessä osaa komission lainsäädäntöohjelmaan ja talousarviomenettelyyn, samoin kuin antamaan parlamentille etukäteen tietoa sellaisista talousarvioon vaikuttavista päätöksistä, jotka ovat muiden toimielinten tekemiä.
Neljäs näkökohta: komission henkilöstömenettelyjen ja -politiikan uudistaminen on erityisen kannatettavaa uusien työhönottosopimusten ja ainakin meidän mielestämme toivottavasti kehitettävän pysyvän ja pakollisen eläkkeelle jäämistä edeltävän ylenemisjärjestelmän osalta.
Viides näkökohta: aloitteiden teolle ja vastuunotolle annettavan arvon takia on edistettävä yrityksille ja yrittäjille suunnatun ohjelman luomista. Euroopan parlamentti, joka noudattaa tätä strategista linjaa tämän ja tulevien vuosien talousarvion käsittelyssä, ottaa täysimääräisesti haltuunsa sille kuuluvan vallan talousarviomenettelyssä. Parlamentit edustavat valitsijoitaan mikä on demokratian keskeinen piirre varsinaisesti silloin, kun ne kieltäytyvät olemasta pelkkiä muiden tekemien ehdotusten muodollisia takaajia.

Wynn
Arvoisa puhemies, kiitän esittelijöitä. Kaikki neljä ansaitsevat kiitokset tekemästään työstä. Toivotan tervetulleeksi komission jäsen Patriat'n, joka on tullut ensimmäistä kertaa parlamenttiin tätä keskustelua varten. Kiitän häntä selkeästä puheesta. Se, mitä hän sanoi, oli aivan yksiselitteistä. Viesti, jonka hän voi viedä Ranskan valtiosihteeri Parlylle on: älkää varatko lentoa torstai-illaksi. Torstai-illasta tulee pitkä, ja lento on siis joskus perjantaina.
Vuoden 2001 talousarvioon - sovittelumenettelyä varten - liittyy pieni déja vu -tunne siksi, että se on niin samanlainen kuin vuoden 2000 talousarvio, koska otsake 4 on ylivoimaisesti kaikkein tärkein. Kukaan ei näytä puhuvan mistään muusta kuin otsakkeesta 4. Jos voisimme siirtyä ajassa taaksepäin siihen, kun sovimme toimielinten välisestä sopimuksesta ja olisimme antaneet 200 miljoonaa euroa enemmän otsakkeelle 4, olisimme ratkaisseet monta ongelmaa kahden viime vuoden aikana. Se tosiseikka, että otsakkeen 4 yläraja on nyt ylitetty 380 miljoonalla eurolla, osoittaa meille, että meidän olisi todellakin pitänyt tehdä jotain tämäntapaista.
Yritämme turvata parlamentin prioriteetit otsakkeessa 4. Älkää unohtako, että parlamentilla on omat prioriteetit, kun puhutaan vähennysten tekemisestä tai rahojen löytämisestä otsakkeesta 4 tiettyjen prioriteettien rahoittamiseksi. Teimme sen selväksi valiokunnan äänestyksessä. On kuitenkin kolme aluetta, jotka aiheuttavat meille huolta. Kosovo, josta koitui ongelmia viime vuonna. Eilen tekemämme siirron pitäisi ratkaista Kosovon rahoitus, eikä meillä pitäisi olla niin suurta ongelmaa ensi vuonna eilisen äänestyksen vuoksi. Itse asiassa meillä on sellainen ongelma, että olemme antaneet liikaa. Meillä on nyt 25 miljoonaa euroa yli 814 miljoonan euron, joten voisimme keskustella kolmikantaneuvotteluissa ja sovittelumenettelyssä siitä, kuinka Kosovolta otetaan 25 miljoonaa euroa pois ja annetaan se vaikka Medalle. 175 miljoonan euron siirron jälkeen meillä on 25 miljoonaa euroa enemmän kuin odotimme.
Meidän on käytettävä joustovälinettä Medaan. Yritämme saada asiasta aikaan sopimuksen neuvoston ja komission kanssa. Vaikka puhummekin joustovälineestä, emme saa unohtaa, että sitä ei ole olemassa, ennen kuin neuvosto ja parlamentti sopivat siitä. Ellei sitä oteta käyttöön, meillä on yhden suuren ongelman sijasta monta pientä ongelmaa.
Serbiasta sanoisin, että olemme kaikki epätietoisia siitä, mitkä sen tarpeet ovat. Olemme siksi merkinneet tuon kohdan muistiin tulevaa tarvetta varten.
Siirryn nyt puhumaan siitä, mitä jäsen Würtz sanoi aikaisemmin. Siinä oli paljon perää. On täysin väärin hylätä talousarvion tässä vaiheessa, ensimmäisessä käsittelyssä. Väitteen sisältöä kannattaa harkita sen tukemiseksi, mutta talousarvion hylkääminen ensimmäisessä istunnossa on järjetöntä. Meillä on pitkä matka edessämme, ennen kuin pääsemme toiseen käsittelyyn, mutta ainakin hän on antanut meille jotakin ajateltavaa.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sanoitte Länsi-Balkanista, että neuvoston mielestä 614 miljoonaa on tarpeeksi. Meidän mielestämme ei ole, eikä komissionkaan mielestä. Arvelemme, että meidän lukumme perustuu suurempaan tieteelliseen näyttöön kuin teidän arvaamanne luku. Lukua on siis selvitettävä. Me perustamme lukumme siihen, mitä komissio ja Maailmanpankki kertoivat viime kerralla. Todellinen huoleni on se, että kun komissio ja Maailmanpankki esittävät kertomuksensa marraskuun lopussa tai joulukuun alussa, neuvosto sivuuttaa sen muitta mutkitta.
Sanoitte, että jos toimielinten välistä sopimusta on tarkistettava, tarkistuksen on perustuttava tarpeisiin ja saatavuuteen ja ensiksi on tietenkin harkittava joustovälinettä. Mitä jos tarpeet ovat erittäin suuret? Mitä jos saatavuus on erittäin alhainen? Silloin meidän on tarkasteltava toimielinten välistä sopimusta. Todellinen huoleni on se, että neuvosto yksinkertaisesti sanoo, että se ei ole samaa mieltä tästä analyysista, että meidän on unohdettava se ja että se pitää kiinni olemassa olevista ylärajoista. Jos niin käy, meillä on suuria ongelmia ja jäsen Wurtz onkin lopulta paras ystävämme. Pitäkäämme tämä mielessämme.
Medasta neuvosto sanoi, että sitoumukset eivät ole ongelma kahdeksan vuoden maksamattomien maksujen takia. Jos tekisimme tuosta argumentista lopulliset päätelmät, emme tarvitsisi sitoumuksia ollenkaan. Voisimme ratkaista kaikki ongelmamme ottamalla kaikki sitoumukset pois Medasta ja työskentelemällä vain ylijäävien maksujen pohjalta. Uskomme, että komission ehdottamat Medasta koskevat luvut ovat realistisia. Olemme puhuneen pitkään komission jäsenten Pattenin sekä Schreyerin kanssa, ja jos lisähenkilöstöä saadaan, kuten valkoisessa kirjassa ehdotetaan, voitaisiin aloittaa jokin tuntuva Medaa koskeva siirto.
Parlamentin ja komission välillä on selvä ero. Tiedämme, että meillä on edustus ilman verotusta, Meidän ei tarvitse löytää rahoja - se on jäsenvaltioiden tehtävä. Neuvoston ongelma on kuitenkin pääministerit ja ulkoministerit, jotka sanovat yhtä, ja valtiovarainministerit, jotka sanovat toista. Se on vähän niin kuin julistukset ilman määrärahoja. Selvä koordinaation puute johtaa menetykseen ja turhautumiseen.
(Naurua ja suosionosoituksia)
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, on monia asioita, joista on sovittava, todellisia asioita. Haluaisin puhua lyhyesti valkoisesta kirjasta, koska te ja komissio ette ole sanoneet mitään siitä, mitä kolmikantaneuvotteluissa sanottiin. Tämä koskee varhaiseläkesuunnitelmaa, jonka komissio käsittääkseni hyväksyi periaatteessa, mutta te odotitte varainhoitoasetusta koskevaa ehdotusta. Tämä on yksi asioista, jotka meidän ratkaistava - kyse ei ole pelkästään 400 virasta, vaan niihin liittyvästä kokonaispaketista.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, odotan toiveikkaana kolmikantaneuvotteluja ja sovittelumenettelyä. Olen varannut lennon perjantaiksi, joten olen valmistautunut pitkään iltaan torstaina, mutta toivon, että lopputuloksena on talousarvio, johon olemme kaikki tyytyväisiä niin, että voimme tehdä oikeutta Euroopan unionin veronmaksajille, ihmisille, joita me edustamme, mutta myös hädässä oleville, erityisesti Meda-ohjelman alueilla, erityisesti Serbiassa ja erityisesti Länsi-Balkanilla.

Puhemies
Paljon kiitoksia, jäsen Wynn. Kiitämme erityisesti teitä, koska saitte meidät hymyilemään ja jopa nauramaan niinkin vakavasta aiheesta kuin talousarvio. Se on aina kiitoksen arvoista.
Keskustelu keskeytetään. Sitä jatketaan klo 21.00.

Kyselytunti (neuvosto)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvostolle osoitetut kysymykset (B5-0548/2000).

Andrew Nicholas Duff
Kysymys nro 1 (H-0709/00):
Aihe: Tehostettu yhteistyö Miten neuvoston puheenjohtajavaltio edistyy tehostetun yhteistyön hoitamisessa ja voisiko se antaa esimerkkejä niistä alueista, johon tätä voitaisiin soveltaa?

Moscovici
Jäsen Duff oli uskoakseni paikalla aamupäivällä, kun keskustelimme Biarritzin Eurooppa-neuvostosta. Hän esitti lisäksi esittelijän ominaisuudessa erään kysymyksen heti ryhmien puheenjohtajien puheenvuorojen jälkeen. Hän on kuullut ja lukenut Gil-Roblesin mietinnön tehostetusta yhteistyöstä, ja hän kuuli minun vastaukseni hänen kysymykseensä. Hän on varmaan ymmärtänyt, mikä - aika rohkaiseva - päätös Biarritzissa tehtiin tässä asiassa ja millainen oli neuvoston täysin myönteinen reaktio Euroopan parlamentin ja hänen itsensä esittämiin ehdotuksiin.

Duff
Kiitos vastauksesta, olin todellakin kiinnostunut Biarritzista tulleista viesteistä ja rohkaistuin niistä asioista, joita siellä tapahtui. Haluaisin vain kysyä ministeri Moscovicilta kaksi lisäkysymystä. Ensiksi, onko hän samaa mieltä siitä, että olisi järkevää rajoittaa tiiviimmän yhteistyön käyttöä vain sellaisiin asioihin, joissa neuvostossa sovelletaan yksimielisyyskäytäntöä? Kuten hän arveleekin, tämä on yhä yleisempi näkökanta parlamentissa. Toinen kysymys koskee ehdokasvaltioiden reaktiota EU:n sisällä käytävään keskusteluun tiiviimmästä yhteistyöstä. Tuntuuko teistä siltä, että ne pitävät näitä näkymiä myönteisinä vai pelottavatko nämä näkymät ehdokasvaltioita?

Moscovici
Tavoitteemme on todellakin vaalia yhteisön politiikkojen ydintä, eli sisämarkkinoita ja koheesiopolitiikkaa sekä tehostettua yhteistyötä. Asia on hyvin selkeä: haluamme kunnioittaa yhteisön säännöstöä, mutta emme silti halua liian tiukkoja sääntöjä. Määräenemmistöäänestykset ovat todellakin tärkeimpiä, mutta tässä asiassa tarvitaan samalla todellista joustavuutta.
Ehdokasvaltioiden reaktioiden osalta aiomme ryhtyä toimiin. Mielestäni on ensinnäkin tärkeää, mutta samalla jo nyt aika hankalaa, että asioista päätetään 15 jäsenvaltion kesken. Tilanne olisi vielä monimutkaisempi, jos meitä oli 27, mutta, kuten tiedätte, puheenjohtajavaltio Ranska aikoo kutsua koolle kaksi Eurooppa-konferenssia: ensimmäinen ministerikonferenssi pidetään Sochaux'ssa 23. marraskuuta, ja keskustelemme siellä juuri toimielinuudistuksesta Euroopan laajentumisen yhteydessä, ja toinen kokous pidetään 7. joulukuuta aamulla ennen Nizzan Eurooppa-neuvostoa. Uusien valtioiden liittyminen on todellakin ehkä lähempänä puheenjohtajavaltio Ranskan sydäntä kuin muiden maiden.
Haluan kuitenkin tehdä asiat selviksi: tehostettu yhteistyö ei tarkoita kaksivaiheista Eurooppaa. Painotimme nimeen omaan sitä, että tarvitaan avointa ja kokonaisvaltaista lähestymistapaa, eikä kenenkään tarvitse pelätä tehostettua yhteistyötä. Esimerkiksi "pienet maat" - joka on huono ilmaisu - eivät saa pelätä, että ne jäisivät tehostetun yhteistyön ulkopuolelle, että tehostettu yhteistyö tarkoittaisi kärkijoukkoa, keskipistettä, edelläkävijäryhmää ja että se olisi joiltakin suljettu. Se tarkoittaa ainoastaan joustavuutta, jonka avulla tietyissä politiikoissa voidaan edetä silloinkin, kun kaikki eivät siihen pysty tai eivät sitä halua, ja se, mikä koskee unionin jäsenvaltioita, koskee myös ehdokasvaltioita. Kukaan ei saa tuntea joutuneensa toisen luokan vaunuun, jonka edellä kulkisi jonkinlainen veturi. Tässä ei olla perustamassa mitään johtoryhmää.

Puhemies
John Cushnahanin kysymys nro 2 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

Michael Gahler
Kysymys nro 3 (H-0714/00):
Aihe: Kolmen viisaan toimintaan (Itävalta) liittyvät kulut Mistä varoista rahoitetaan Portugalin puheenjohtajuuskaudella Itävallan tilanteen arviointia varten nimitetyn kolmen viisaan toimintaa?

Moscovici
Vastaukseni on hyvin yksinkertainen. Neuvostolla ei ole ollut mitään osuutta tähän asiaan, eikä yhteisön talousarviosta ole käytetty siihen rahaa. Itävallan 14 yhteistyötoveria Euroopan unionin sisällä rahoittivat todellakin kansallisista varoistaan koko Itävallan tilanteen arvioinnin. Puheenjohtajavaltio maksoi tietysti oman osuutensa.

Ebner
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri Moscovici, suuri yleisö ja moni parlamentin jäsen on esittänyt itselleen kysymyksen siitä, mikä oli lähetystöjen rooli tässä yhteydessä. Kun jäsenvaltioilla on 14 lähetystöä ja ne sijaitsevat Wienissä, miksi tarvittiin kolmea viisasta esittämään se, mitä lähetystöt saattoivat tarkkailla päivittäin? Epäonnistuivatko lähetystöt? Eivätkö jäsenvaltiot pyytäneet raportteja? Eivätkö hallitukset lukeneet raportteja? Tämä kysymys suorastaan tunkee esiin. Muutamien lehtien lukeminenkin olisi kenties riittänyt, mutta olisin mielelläni kuullut teidän analysoivan hieman lähetystöjen roolia.

Moscovici
Tämä kysymys hieman hymyilyttää minua. Mielestäni suurlähettiläät ovat yksinkertaisesti valtioidensa edustajia. Tietenkin heidän täytyy välittää hallituksilleen tietoja alueeltaan. Meidän piti silloin löytää ratkaisu tilanteeseen, jossa 14 jäsenvaltiota oli ryhtynyt toimenpiteisiin 15:ttä jäsenvaltiota vastaan kaikkien tuntemista poliittisista syistä.
Siinä tilanteessa oli mielestäni täysin asiallista pyytää ulkopuolista ja moraalisesti kiistatonta tahoa ryhtymään kyseisiin toimiin. Mielestäni Itävallalla ei ole syytä valittaa tapahtuneesta, päinvastoin. Lisään vielä, että jos jokin tietty maa olisi toiminut suurlähettiläänsä raportin pohjalta, ei tilanteessa ehkä olisi sovellettu kolmen viisaan raportissa ehdotettuja ratkaisuja.

Puhemies
Seuraavia kysymyksiä käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa aihetta:

John Joseph McCartin
Kysymys nro 4 (H-0715/00):
Aihe: Kolumbia Onko neuvosto tietoinen Kolumbian viimeisimmästä, kahdeksan ihmisen kuolemaan johtaneesta joukkomurhasta, joka tapahtui La Union -nimisessä paikassa 8. heinäkuuta 2000? Onko neuvosto selvittänyt, olisiko tämä kauhea teko voinut tapahtua Kolumbian hallituksen täydellä tuella? Onko neuvosto keskustellut tapahtumasta? Jos näin on, onko se ehdottanut virallisen vastalauseen jättämistä?
ja

Laura González Álvarez
kysymys nro 5 (H-0776/00):
Aihe: Ihmisoikeuksien loukkaukset ja puolisotilaallisten joukkojen hajottaminen Kolumbiassa Puolisotilaalliset joukot ovat viime kuukausina kiihdyttäneet maatyöläisten, lehtimiesten, ay-aktivistien, poliitikkojen ja ihmisoikeuksien puolustajien tappamista. Ramiro Zapata on viimeisin 25 murhatusta ihmisoikeusaktivistista. Kolumbian lehdistö paljasti äskettäin puolisotilaallisten joukkojen "Suunnitelma 100:n" sadan ihmisoikeusaktivistin murhaamiseksi. Armeija on tunnustanut murhanneensa "erehdyksessä" kuusi lasta Pueblo Ricossa 15. elokuuta. Kolumbia ei ole toisaalta vieläkään perustanut EU:n pyytämiä yksiköitä taistelemaan puolisotilaallisia joukkoja vastaan.
Mihin toimiin neuvosto on ryhtynyt tai valmis ryhtymään ehdollistaakseen Kolumbialle annettavan tuen siten, että Kolumbian hallituksen pitää osoittaa huomattavaa edistystä ihmisoikeuksien kunnioittamisessa ja toiminnassa puolisotilaallisten joukkojen hajottamiseksi?

Moscovici
Kyllä, Euroopan unioni on tuominnut useaan otteeseen äärimmäisen jyrkästi Kolumbiassa valitettavasti yhä lähes päivittäin tapahtuvat vakavat ihmisoikeusrikkomukset. Neuvoston puoleen ei kuitenkaan ole käännytty jäsen McCartinin mainitseman joukkomurhan tiimoilta, eikä neuvosto ole puuttunut siihen keskusteluissaan. Euroopan unioni tukee Kolumbian hallituksen pyrkimyksiä rauhanprosessin edistämiseksi ja on painottanut - ja tulee painottamaan - hallituksen tarvetta sitoutua ihmisoikeuksien kunnioittamiseen Kolumbiassa.
Euroopan unioni on myös pyytänyt kaikkia osapuolia sitoutumaan siihen, että konfliktiin löydetään neuvottelujen kautta ratkaisu, jota ilman ei pysyvää rauhaa voida saavuttaa.
Mitä taas tulee konkreettisiin keinoihin, joilla Kolumbian hallitus voisi hajottaa puolisotilaalliset joukot, niiden määritteleminen kuuluu Kolumbian viranomaisille. Alueellisten järjestöjen suositukset sekä naapurimaiden kokemukset voivat osaltaan auttaa näiden keinojen määrittelemisessä.
Unioni on vakuuttanut useaan otteeseen haluavansa auttaa rauhansopimuksen tavoittelussa omien mahdollisuuksiensa puitteissa ja parhaiten soveltuvin keinoin.
Unioni harkitsee nyt konkreettisia mahdollisuuksia yhteistyölle Kolumbian kanssa, mikä on seurausta Madridissa 6. ja 7. heinäkuuta 2000 pidetystä Kolumbian rauhanprosessia koskeneesta kansainvälisestä kokouksesta, jossa olivat läsnä korkea edustaja Solana sekä viidentoista jäsenvaltion ja komission edustajat. Puheenjohtajavaltio Ranskan edustajan on tarkoitus antaa yhteinen julkilausuma, joka koskee Bogotassa 24. lokakuuta 2000 pidettäviä rauhanprosessin tukikokouksia ja jossa korostetaan erityisesti tarvetta tukea oikeusvaltiota, väkivallan syiden torjuntaa, väkivallan uhrien tuen lisäämistä, ihmisoikeuksien puolustamista, luonnon monimuotoisuuden ja ympäristön suojelemista sekä alueellisen vuoropuhelun ja yhteistyön vahvistamista.
Vakuutan teille, että ihmisoikeuksien kunnioittamisella ja edistämisellä on joka tapauksessa keskeinen asema unionin yhteistyössä kolmansien maiden kanssa.

McCartin
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää neuvoston puheenjohtajaa vastauksesta, joka oli erittäin kattava. Olen nyt hiukan tyytyväisempi neuvoston asenteeseen kuin heinäkuussa, koska monesti kriisin aikana Euroopan unioni tuntuu olevan viimeinen viranomainen, joka saapuu kansainväliselle näyttämölle ja saa äänensä kuuluviin. Arvostan myös korkea edustaja Solanan asiantuntemusta Etelä-Amerikan asioissa ja huomaan, että olemme edistyneet jonkin verran.
Onko neuvosto selvillä siitä, että Euroopan unioni antaa paljon rahaa, noin kymmenen kertaa enemmän kuin Yhdysvallat, kehitysyhteistyöhön kaikkialla maailmassa? Sitten kun tulee kriisi, tulee se sitten Afrikkaan, Etelä-Amerikkaan, Lähi-itään tai Kaukoitään, nimenomaan Yhdysvallat saa äänensä kuuluviin eikä Euroopan unioni. Onko neuvoston puheenjohtaja huomannut, että emme hyödy mitään tarjoamistamme resursseista?

Moscovici
Olen kyllä tietoinen tukien niiden tukien määrästä, joita Yhdysvallat on luvannut esimerkiksi Kolumbialle ja joista suurin osa on tarkoitettu huumekaupan torjuntaan. Tiedän tästä kyllä, vaikka esimerkiksi kansalaisjärjestöt toisinaan kritisoivat tätä suunnitelmaa. Mielestäni tekemänne yleistys on kuitenkin tietojeni perusteella virheellinen. Afrikan, Lähi-idän tai Välimeren alueen tukijoista Euroopan unioni on kyllä tärkein. Tilanne on sikäli erityinen, että kyseessä ovat historialliset siteet Yhdysvaltojen ja Etelä-Amerikan mantereen välillä. Seuraamme kuitenkin hyvin tarkkaan tilanteen kehitystä.

González Álvarez
Kiitos tiedoista, arvoisa neuvoston puheenjohtaja. Kiitos, että annoitte minulle puheenvuoron, arvoisa puhemies. Monet meistä ovat sitä mieltä, että Kolumbian ongelmat, kuten monien muiden Latinalaisen Amerikan maiden ongelmat, juontavat juurensa siitä, että maatyöläiset eivät omista maata.
0,2 prosenttia Kolumbian maanomistajista omisti 32 prosenttia maasta vuonna 1984. Vuonna 1997 se omisti 45 prosenttia maasta, nykyisin vielä sitäkin enemmän. Puolisotilaalliset ryhmät, jotka karkottavat maatyöläisiä summittaisilla teloituksillaan, usein vielä pahentavat tätä ongelmaa toiminnallaan. Meillä on tässä kolme tapausta maan eri osissa. 500 ihmistä lähti Carmenin kylästä sen jälkeen, kun 14 maatyöläistä murhattiin. Puerto de Buenaventurassa murhattiin 20 maatyöläistä. Kaukana täältä Ciénagan alueella on murhattu yli 200 ihmistä puolisotilaallisten ryhmien saavuttua sinne vuosi sitten.
Arvoisa puhemies, kysynkin, ja päätän tähän, eikö ole olemassa parempaa painostuskeinoa kuin neuvoston puheenjohtajan ehdottama keino ja onko antamamme tuki täysin erilaista kuin Yhdysvaltojen antama tuki, ei siis viljelmien puhdistukseen vaan niiden korvaamiseen tarkoitettua ja myös sosiaalisiin eikä sotilaallisiin tarkoituksiin annettavaa tukea.

Moscovici
Sanon vain muutaman sanan ja painan mieleeni äskeisen puheenvuoronne. Haluaisin tarkentaa, että unionilla on tarkoitus aloittaa oma sosioekonominen ja institutionaalinen tukiohjelma Kolumbian rauhanprosessille ja että palaamme mielellämme asiaan, kun asiassa on päästy etenemään.

De Rossa
Arvoisa puheenjohtaja, haluan käsitellä kysymystä puolisotilaallisten joukkojen osallistumisesta La Uniónin verilöylyyn. Onko ministeri samaa mieltä siitä, että on yleisesti tunnettua, että kyseessä olevia puolisotilaallisia joukkoja pidetään Kolumbian hallituksen edustajina? Eikö hän siksi ole huolissaan siitä, että Plan Colombia -suunnitelman kautta aiotaan tarjota sotilaallista apua Kolumbian hallitukselle, käyttää sotilaallisia resursseja viljelykasvien lentomyrkytyksiin, otaksuttavasti huumekasvien, ja että Euroopan unionin odotetaan tulevan ja pyyhkivän ongelman pois sosiaalipoliittisella ohjelmalla? Tämä Euroopan unionin reaktio on riittämätön. Meidän ei pitäisi näistä syistä hyväksyä Plan Colombia -suunnitelmaa.

Moscovici
Haluan vain sanoa, että pysyn vastauksessani. Kunnioitan arvoisan jäsenen huomioita, ja uskon, että tuki on tarpeellista ja että sitä täytyy vahvistaa.

Howitt
Arvoisa puhemies, yhtyykö neuvoston puheenjohtaja surunvalitteluihin siitä, että 9. heinäkuuta 2000 tapettiin kaksi Atlantis Ecological Group -ryhmään kuulunutta nuorukaista: Tristan James, ryhmän perustajan, Kolumbiassa asuvan Jenny Jamesin, pojanpoika, ja Javier Nova, Jennyn nuoren tyttären poikaystävä. Farc-kapinallisiin kuuluva luopioryhmä murhasi heidät raa'asti, kun he olivat menossa vierailemaan sukulaistensa luo alueelle, jolla he olivat asuneet suurimman osan 18 ikävuodestaan.
Kun neuvoston puheenjohtaja Moscovici vastaa jäsen De Rossalle, että hän ymmärtää hyvin, mitä De Rossa sanoo, niin miksi sitten, kun yleisten asioiden neuvostossa 9. lokakuuta erityisesti mainittiin EU:n Kolumbiaa koskeva suunnitelma, Euroopan komissio julkaisi sen jälkeen 18. lokakuuta tiedonannon, jossa käytetään sanoja "Plan Colombia", johon liittyy sotilaallista apua ja viljelykasvien lentomyrkytyksiä, jotka Panaman sisäministeri Winston Spadafora, Venezuelan ministeri José Vicente Rangel sekä Perun, Equadorin ja Brasilian hallitukset ovat tuominneet. Toistaisiko hän tänään sen, että neuvosto ei aio tukea Plan Colombia -suunnitelmaa, kuten jäsen De Rossa ja minä sekä kaikki parlamentin sivistyneet jäsenet haluavat?

Moscovici
Uskon vastanneeni jo kysymykseen. Neuvosto ei kommentoi tämän erittäin herkän ja tuskallisen kysymyksen eri näkökohtia. Jos sallitte, arvoisa puhemies, pitäydyn antamissani vastauksissa.

Puhemies
Istunnon puhemiehen velvollisuutena on ohjata ja siirtää kysymyksiä, ja neuvoston puheenjohtaja saa päättää, miten hän tarkastelee niitä tai vastaa niihin, paitsi jos kysymykset ovat järjettömiä eivätkä liity mitenkään itse asiaan. Niinpä noudatan velvollisuuttani. Jäsen De Rossalla on puheenvuoro menettelyä koskevaa esitystä varten.

De Rossa
Arvoisa puhemies, mainitsitte lisähuomautusten tekstin ja neuvoston puheenjohtajan vastauksen. Voisinko kuitenkin muistuttaa neuvoston puheenjohtajaa siitä, että alkuperäinen kysymys liittyi erityisesti Kolumbian verilöylyyn ja siihen, onko tästä tapahtumasta keskusteltu neuvostossa ja aikooko neuvosto esittää mitään virallista vastalausetta.
Minun ja muiden jäsenten esittämät kysymykset liittyvät erityisen läheisesti Kolumbian tilanteeseen. Te sanotte, ettei teidän asemanne eikä teidän roolinne ole sellainen, että voisitte käsitellä asiaa yksityiskohtaisesti. Tämä ei riitä. Kysymyksessä pyydetään teitä käsittelemään asiaa yksityiskohtaisesti. Miksi hyväksyitte kysymyksen, jos ette aio käsitellä sitä yksityiskohtaisesti?

Puhemies
Hyvä jäsen De Rossa, minun on sanottava teille, että työjärjestyksessä ei ole säädetty parlamentin jäsenten vastauksista. Ainoastaan kysymysten esittämisestä. Teillä on mahdollisuus olla kahden kesken yhteydessä neuvoston puheenjohtajaan joko kirjeitse tai suoraan.

Moscovici
Haluan tehdä tämän asian hyvin selväksi: minulle esitettiin kysymys, ja vastasin kysymykseen. Tarkensin muun muassa - ja tämä näkyy pöytäkirjassa - ettei neuvoston puoleen ole käännytty sen joukkomurhan tiimoilta, johon kysymyksessä viitattiin, eikä neuvosto ole puuttunut siihen keskusteluissaan. Olen siis vastannut jo kysymykseenne. En haluaisi jättää vaikutelmaa, ettei neuvosto vastaa sille esitettyihin kysymyksiin. Mutta äärimmäisen monimutkaisista kysymyksistä ei voida aloittaa keskustelua noin vain. Kunnioitan täysin parlamentin jäsenten puheita. En vain halua olla demagoginen.

Puhemies
Pyydän teitä kaikkia noudattamaan neuvoston kyselytunnin pelisääntöjä sellaisina kuin ne ovat.
Jos se suinkin on mahdollista, keskustelun ei pitäisi olla akateemista eikä teoreettista. Pyydänkin, että kun esitätte lisäkysymyksiä, ne olisivat konkreettisia kysymyksiä kyseisestä aiheesta.
Kysymyksiä 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 ja 13 käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa aihetta:

Pierre Jonckheer
Kysymys nro 6 (H-0718/00):
Aihe: Kansainvälinen maksuliikenne Aikooko neuvosto ehdottaa Kansainvälisen valuuttarahaston seuraavassa vuosikokouksessa, että valuuttarahaston komitea selvittäisi edellytyksiä, joilla kansainväliseen maksuliikenteeseen voitaisiin soveltaa Tobinin veron kaltaista veroa keinottelun torjumiseksi ja valuuttamarkkinoiden vakauttamiseksi?

Danielle Auroi
kysymys nro 7 (H-0719/00):
Aihe: Tobin-veron kaltaisen veron synnyttämän tulon hallinnointi Katsooko neuvosto, että Tobin-veron kaltaisen kansainvälisistä liiketoimista kannettavan veron synnyttämän tulon, jonka arvoksi arvioidaan valittavan verokannan mukaan 50-250 miljardia dollaria vuodessa, hallinnointi olisi uskottava Yhdistyneiden Kansakuntien vastuulle vai katsooko neuvosto, että olisi luotava erityinen elin kantamaan tätä veroa ja jakamaan tämän veron synnyttämä tulo? Mitä asioita olisi neuvoston mukaan pidettävä prioriteetteina käytettäessä näitä varoja (esim. juomakelpoisen veden saatavuus, ympäristönsuojelu, köyhimpien maiden velkojen anteeksiantaminen, rokotusohjelmat, mahdollisuus saada opetusta)?

Reino Paasilinna
kysymys nro 8 (H-0720/00):
Aihe: Tobinin vero Miten neuvosto aikoo auttaa tulevia hallituksia hoitamaan verokilpailusta ja verokeitaista aiheutuvan kriisin kansallisessa verotuksessa ja voisiko se harkita uusia verotettavan tulon lähteitä kuten valuuttakauppa?

Alain Lipietz
kysymys nro 9 (H-0721/00):
Aihe: Tobinin veron kaltaisen veron käyttöönottoon liittyvät poliittiset ja tekniset esteet Neuvostolle on varmasti selvää, että ehdotus Tobinin veron kaltaiseksi veroksi saa laajalti kannatusta ja sen suosio on kasvussa. Voiko neuvoston puheenjohtaja ilmoittaa, nyt kun sillä on ollut tilaisuus mielipiteenvaihtoon EU:n ja kolmansien maiden talous- ja raha-asioiden ministerien kanssa, mitkä tahot vastustavat veroa ja mitkä ovat sen käsityksen mukaan pääasialliset poliittiset tai tekniset esteet Tobinin veron kaltaisen veron käyttöönotolle?

Harlem Désir
kysymys nro 10 (H-0722/00):
Aihe: Kansainvälisten rahasiirtojen verotettavuuden tarkastelu Onko neuvoston puheenjohtajamaa valmis käynnistämään talous- ja valtionvarainministerien neuvostossa (ECOFIN) keskustelun siitä, olisiko mielekästä verottaa kansainvälisiä rahasiirtoja valuuttamarkkinoilla, millä estettäisiin keinottelua ja sen haittavaikutuksia kokonaisten maiden talouteen?
Olisiko neuvosto valmis tutkimaan nk. "Tobin-vyöhykkeen" luomista Euroopan unioniin, jolloin Tobin-tyyppistä veroa alettaisiin periä eurooppalaisissa rahoitusalan keskuksissa, joissa tapahtuu 50 % maailman valuuttasiirroista?

Glyn Ford
kysymys nro 11 (H-0725/00):
Aihe: Tobinin verojen toteuttamiskelpoisuus Euroopan unionissa Ranskan valtiovarainministeri antoi äskettäin raportin, jonka mukaan Tobinin veroja ei voida panna täytäntöön, jos ainoastaan yksi jäsenvaltio saattaa ne osaksi lainsäädäntöään. Mitä toimia puheenjohtajamaa Ranska ehdottaa, jotta tällainen vero voidaan panna täytäntöön sekä Euroopan unionissa että maailmanlaajuisesti?

Yasmine Boudjenah
kysymys nro 12 (H-0735/00):
Aihe: Maksuliikenteen verotus Viime kuukausien aikana on esitetty vaatimuksia pääomakeinotteluille asetettavasta verosta. Asiaa on käsitelty Ranskassa ja muualla Euroopassa perustetuissa ATTAC-komiteoissa (Association pour une Taxation sur les Transactions financières et pour l'Aide aux Citoyens) ja Ranskan kansalliskokouksessa ja senaatissa on jätetty asiaa koskevia tarkistuksia. Liikehdintä on nostanut esiin ydinkysymyksiä muun muassa ihmisen ja rahoitusmaailman asemasta nykypäivän taloudessa. Katsooko neuvosto, että Tobinin veron kaltaisen veron käyttöönotto olisi aiheellista, jotta toivottava tasapaino voidaan palauttaa?
ja

Hans-Peter Martin
kysymys nro 13 (H-0815/00):
Aihe: Tobinin vero ja kansainvälisen rahoitusalan rakenne Mikä eurooppalainen toimielin olisi neuvoston puheenjohtajamaan mielestä sopivin edistämään Tobinin veron käyttöönottoa kansainvälisissä talous- ja rahoitusalan yhteyksissä ja mahdollisesti hallinnoimaan tätä veroa? Mitä vaikutuksia Tobinin veron käyttöönotolla voisi neuvoston puheenjohtajamaan mielestä olla maailmanlaajuisiin valuuttaspekulaatioihin?

Moscovici
Yritän olla antamatta akateemista vastausta, mutta minun on hankala vastata näihin kysymyksiin, sillä voisimme keskustella asiasta koko illan, ainakin keskusteluun uppoaisi helposti enemmän aikaa kuin kyselytunti sallii. Tähän liittyy sekä kysymyksiä asetettavista tavoitteista että filosofisia, vakaumuksellisia ja analyyttisia kysymyksiä. Jokaisella on oma vakaumuksensa ja omat analyysinsa tästä aiheesta.
Haluan vain sanoa vielä kerran neuvoston nimissä, että neuvosto on täysin tietoinen näiden kysymysten ajankohtaisuudesta ja tärkeydestä. Tobinin veron käyttöönotto tuntuu houkuttelevalta. Sillä on paljon puolustajia, niin oikeiston kuin vasemmiston riveissä, erilaisissa poliittisissa ja muissa järjestöissä, kansalaisjärjestöissä ja yliopistollisissa ryhmissä. En siis halua antaa mitään lopullista vastausta tähän vaikeaan kysymykseen.
Haluaisin ainoastaan - neuvoston kantaa noudattaen - korostaa joitakin käytännön hankaluuksia, jotka saattavat herättää keskustelua. Ensinnäkin kaikki varmasti myöntävät, että tämä vero, jota kutsutaan Tobinin veroksi, toimisi moitteettomasti ainoastaan, jos sitä sovellettaisiin maailmanlaajuisesti. On kuitenkin pakko todeta, että jos voimmekin tavoitella Euroopan unionin sisällä yksimielisyyttä valuuttakaupan verotuksesta, niin vastaavaa yksimielisyyttä ei löydy G7-ryhmän sisältä, eikä ainakaan OECD-maiden piiristä. Yleisesti tiedetään sekin - ja tämä on taloudellinen näkemys - että jos päästäisiin laajamittaiseen yksimielisyyteen, niin olisi muutaman rahoituskeskuksen edun mukaista jättäytyä yhteistyöstä ja kieltää veron soveltaminen niiden alueella tehtyihin toimenpiteisiin.
Kysyn siis Tobinin veron kannattajilta: kuinka voisimme torjua sen riskin, että keinottelu siirtyisi veroparatiiseihin? Tämä täytyy ehdottomasti välttää, jos kyseinen vero otetaan käyttöön.
Haluaisin myös vastauksen kysymykseen siitä, kuinka se vaikuttaisi valuuttamarkkinoiden ailahtelevaisuuteen ja erityisesti siitä, kuinka 0,1 promillen vero vaikuttaisi keinottelijoihin, jotka odottavat 20-50 prosentin devalvaatioita. Lisäksi on se riski, että veroa kierrettäisiin rahoitusalan nykyaikaisten innovaatioiden saavutusten ansiosta. Todellinen kysymykseni ei siis koske Tobinin veron tavoitetta, eli valuuttamarkkinoiden sääntelyä ja näiden markkinoiden moralisoimista kehityksen rahoittamisella, vaan kykyämme tehdä näistä mekanismeista tehokkaita. Toistan vielä, ettei tämä tarkoita periaatteellista vastustamista, joka ei edes ole minun kantani tähän.
Ranska ehdotti Euroopan unionin puheenjohtajavaltiona, hiljattain Prahassa pidetyissä kokouksissa sekä G7-ryhmän ja kansainvälisen rahatalous- ja rahoituskomitean kokouksissa uudistuslinjoja, joiden on tarkoitus vastata niihin huolenaiheisiin, joille perustuu jo kauan sitten esitetty ehdotus Tobin veron kaltaisesta verosta. G7-ryhmän ja kansainvälisen rahatalous- ja rahoituskomitean tiedonannot sekä kansainvälisen valuuttarahaston pääjohtajan Köhlerin lausunnot kuvaavat myönteistä asennetta Ranskan tukemiin suuntaviivoihin, etenkin talouden hyvin suunniteltuun vapauttamiseen ja rahanpesun torjuntaan. Tämä torjunta, joka on eräs Ranskan puheenjohtajuuskauden prioriteeteista, on otettu esiin sekä oikeus- ja sisäasiain neuvostossa että Ecofin-neuvostossa, ja hiljattain sen tiimoilta järjestettiin näiden kahden neuvoston yhteinen kokous.
Tiedän, etten voi täällä vastata kysymykseen sen koko laajuudessa. Uskon, että odotatte neuvoston vastaavan kysymykseen myönteisesti. Kysymys on mielestäni liian monimutkainen, jotta siihen voisi vastata kyllä tai ei, sillä tavoitteita ja periaatteita voidaan kannattaa, mutta järjestelykysymykset ovat vielä ratkaisematta puhumattakaan yksimielisyyden saavuttamisesta kaikkien 15 jäsenvaltion kesken.

Jonckheer
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, en aseta henkilökohtaisia vakaumuksianne kyseenalaisiksi. Meillä on vain sellainen tunne, jota vastauksenne jossain määrin tukee, että neuvoston puheenjohtajavaltio ei ole kovin halukas käsittelemään tätä kysymystä. Puhuitte veroparatiisien kielteisestä asenteesta yhteistyöhön. Ettekö usko, että viitaten unionin ehdottamiin toimiin niiden veroparatiisien osalta, jotka sijaitsevat unionin lähistöllä tai sen alueella ja joita komissio ja neuvosto pystyvät painostamaan muun muassa rahanpesun lakkauttamiseksi, unionin pitäisi olla kansainvälisellä areenalla edelläkävijä määriteltäessä käyttäytymissääntöjä veroparatiisien kansainvälisen toiminnan lakkauttamiseksi tai edes sen rajoittamiseksi? Uskon, että tämä on mahdollista, ja toivomme, että unionin puheenjohtajavaltio ottaa selkeämmän kannan asiaan.

Moscovici
Haluan olla hyvin varovainen, en asiakokonaisuuden kannalta, mutta sellaisten sanojen käytössä kuin "käyttäytymissäännöt". Niin kauan kun on keskusteltu Tobinin verosta, on puheenjohtajavaltio ottanut voimakkaan kannan rahanpesun torjuntaan ja veroparatiiseja vastaan, ja Ecofin-neuvosto on muun muassa hyväksynyt direktiiviehdotuksen rahanpesun torjunnasta. Kyseessä on siis olennaisen tärkeä suuntaviiva, ja vaikka se ei olekaan vaihtoehto ehdotetulle Tobinin verolle, se saattaa olla realistisempi lyhyellä aikavälillä, ja tämänhetkinen puheenjohtajavaltio on täysin sitoutunut siihen. Oikeastaan toivomme, että siitä tulee yksi tämän puheenjohtajuuskauden tärkeimmistä konkreettisista tuloksista.

Auroi
Arvoisa puhemies, puhuitte aiemmin Tobinin veron vastustajista, erityisesti G7-ryhmästä. Haluan muistuttaa, että liittolaistemme joukossa on tämän veron kiihkeitä kannattajia. Brysselissä 9.-12. lokakuuta pidetyn AKT-EU:n yhteisen edustajakokouksen eräässä päätöslauselmassa viitataan tarkasti sanottuna johdanto-osan C kappaleessa ja 21 kohdassa Tobinin veron käyttöönottoon. Päätöslauselman 26 kohdassa pyydetään lisäksi kansainvälisen sovittelujärjestön perustamista etelän maiden velkojen anteeksiantamiseksi.
Arvoisa puhemies, eikö neuvosto voisi pohtia, kuinka voisimme auttaa etelän maiden velkojen anteeksiantamisessa, kun AKT-maat kerran pyytävät Tobinin veron kaltaista ratkaisua? Emmekö voisi herättää jälleen keskustelua tästä aiheesta, sillä olemme AKT-maiden kanssa Cotonoussa tehtyjen kumppanuussopimusten puitteissa sitoutuneet etsimään keinoja sovitella niiden velkojen anteeksiantamista.

Moscovici
Tämä ehdotus on mielestäni mielenkiintoinen, ja sitä on syytä tarkastella, mutta meidän täytyy samalla olla tietoisia niistä ristiriidoista, joita saatamme kohdata. James Tobin sanoi itsekin, että mitä suurempi voitto verosta saadaan, sitä huonommin sen tavoitteissa on onnistuttu, sillä se tarkoittaa, että lyhyellä aikavälillä tapahtuva keinottelu ei ole loppunut. Tobin on vastustanut itsekin tämän veron käyttämistä kehityksen rahoittamiseen, muutoin kuin sen toissijaisena tavoitteena, sillä sellaisen veron tavoitteena, jonka avulla on tarkoitus rajoittaa tai jopa kieltää joitakin kaupallisia toimia, ei voi samalla olla kehitystoimien pitkäaikainen rahoittaminen. Tämä on taloustieteilijöiden hyvin tuntema periaate välineen kohdentamisesta tiettyyn tavoitteeseen. Meidän täytyy todellakin pohtia joitakin kysymyksiä, joihin tarvitaan tarkkoja vastauksia, muun muassa kehityksen rahoittamisen alalla, ja on selvää, että ponnistelujen päätavoitteena on kehitykselle, kaupankäynnin kehittämiselle ja kansainvälisten rahoituslaitosten tukemiselle tarjotun julkisen avun laadun parantaminen ja että velkakysymystä täytyy vielä tarkastella perusteellisesti.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston edustaja, Suomen hallituksen ohjelmassa sattuu olemaan kohta, jossa viitataan tämäntapaisiin verolähteisiin. Kysynkin nyt teiltä, oletteko keskustellut neuvoston edustajana Suomen hallituksen kanssa, jotta voidaan löytää uusia verolähteitä ja saada tukea tälle ajatukselle, johon ymmärsin teidän suhtautuvan myönteisesti, ja voisiko neuvosto koota yhteen niitä vielä hajallaan olevia voimia, joilla etsitään uusia verolähteitä. Te mainitsitte veroparatiisikysymyksen ja rahanpesun, jotka liittyvät tähän. Voisitteko koota tästä tällaisen uuden reformipaketin neuvoston puolesta?

Moscovici
En valitettavasti pysty vastaamaan kysymyksiinne mahdollisista yhteyksistä puheenjohtajavaltio Ranskan ja Suomen hallituksen välillä, sillä en toimi Ecofin-neuvoston puheenjohtajana. Olen pahoillani tästä.

Lipietz
En ole täysin vakuuttunut vastauksistanne, ensinnäkään siitä, että kaikki verot johtavat verotuksen kohteen kulutuksen laskuun: tämä pätee kaikkiin veroihin, eikä yksikään nykyisistä veroista ole täysin tuottamaton. Ihmiset eivät ole lakanneet käymästä töissä, vaikka tuloja verotetaan, he eivät ole lakanneet saastuttamasta, vaikka saastuttamista verotetaan, eivätkä he lakkaa siirtämästä varoja maasta toiseen, vaikka otettaisiin käyttöön Tobinin vero. Tämän veron tuotto ei siis tietenkään tule olemaan olematon. Kaikki riippuu sen tasosta, mutta on useita erilaisia strategioita, ja olen täysin samaa mieltä kanssanne siitä, että rahoitustavoite on toissijainen keinottelun torjuntaan nähden. Minua hämmästyttää väitteenne, että vähäinen tuotto ei voi vaikuttaa keinottelun vähenemiseen. Mainitsemanne vähäinen tuotto vastaa täsmälleen euron ja dollarin välisen suhteen päivittäisen vaihtelun suuruutta, ja sitä vastaan käytetään paljon kalliimpia keinoja.

Moscovici
Haluan vain toistaa sen, minkä sanoin aiemmin, eli että tällaisen veron vaikutuksia valuuttamarkkinoiden ailahteluihin ei todellakaan ole todistettu. Uskon, että kaikesta huolimatta euron ja dollarin kurssien vaihtelut ovat paljon edellä mainittua suurempia, ja vastassamme on todellakin pitkällä aikavälillä keinottelijoita, jotka odottavat huomattavasti suurempaa devalvaatiota. Tämä sama tapahtui muuten eurolle vuoden aikavälillä, oli se sitten onneksi tai vahingoksi. Esimerkiksi jäsen Lipietz on niin taitava taloustieteilijä, että hänen täytyy tietää, että taloustiede on myös valtiotiedettä.

Désir
Vastauksenne ei täysin vakuuta minua siitä yksinkertaisesta syystä, että te itse tiesitte esittämänne vastaväitteet, mutta allekirjoititte kuitenkin 18. heinäkuuta "Libération"lehdessä hallituksenne seitsemän muun ministerin kanssa kirjoituksen, jossa vaaditte, että Euroopan ja maailman tasolla täytyy löytää keinot ottaa nopeasti käyttöön rahasiirtoihin kohdistuva vero.
Mitä sen jälkeen on sitten tapahtunut? Tuliko valtiovarainministeriön ja valtiokonttorin johdon raportti, jossa esitettiin Tobinin veron vastustajien tavanomaiset väitteet, esteeksi kirjoituksessanne ja kannanotossanne ilmenneelle poliittiselle tahdolle? Kumpi voittaa, Bercyn kanta - tällä nimellä kutsumme valtiovarainministeriötämme - vai tahto, jonka tuolloin ilmaisitte? Eikö olisi jo aika lakata heittelemästä palloa edestakaisin?
Kansallisella tasolla syytetään EU:ta ja EU:n tasolla syytetään G7-ryhmää tai OECD:tä. Eikö olisi aika pyytää neuvostolta ja komissiolta ehdotus, jotta saisimme kaikille Euroopan valtioille yhteisen kannan, jolla voidaan tukea muiden G7-maiden kantoja? Esimerkiksi Kanada on valmis ottamaan käyttöön Tobinin veron, jos mekin kuljemme siihen suuntaan.

Moscovici
Suokaa anteeksi, arvoisa puhemies ja hyvät parlamentin jäsenet, nämä asiat ovat kuitenkin tavallaan sisäisiä asioita. Täällä ei ole puhumassa aktivisti Pierre Moscovici, täällä ei ole puhumassa edes ministeri Pierre Moscovici omista mielipiteistään, vaikka olenkin pyrkinyt ottamaan mukaan tiettyjä vivahteita sen kannan osalta, joka minulle olisi voitu valmistella.
Minun on tarkoitus puhua neuvoston nimissä, ja neuvosto on Euroopan unionin 15 jäsenvaltion ministerien kokous. Olen siis todellakin pyrkinyt tuomaan esiin joitakin virkaani liittyviä seikkoja, joiden ansiosta minun ei tarvitse kieltää sitä, minkä olen aktivistina kirjoittanut ranskalaiseen sanomalehteen, mutta ymmärrätte varmaan, että minun täytyy esiintyä täällä minulle kuuluvassa roolissa. Olen toisaalta erittäin iloinen siitä, että jäsen Harlem Désir, joka - tiedoksi niille, jotka eivät tätä tienneet - kuuluu samaan puolueeseen kuin minä, on valmis allekirjoittamaan saman tekstin kuin minä. Näin ei aina ole.

Puhemies
Neuvoston puheenjohtaja Moscovici, lienette huomannut, että nämä kahdeksan kysymystä tulevat parlamentin vasemmalta laidalta. Niinpä niissä ei toisinaan tehdä eroa aktivistin ja neuvoston puheenjohtajan välille. Minäkin pyydän anteeksi, mutta noudattakaamme työjärjestystä.

Ford
Minulla on kolme lyhyttä kysymystä neuvoston puheenjohtaja Moscovicille. Ensiksi, tuleeko hän puhumaan meille aktivistina jossakin tulevassa tilaisuudessa? Toiseksi, tietääkö hän, että äskeisessä Labour-puolueen kokouksessa hyväksyttiin asiakirja, jossa selvästi sanottiin, että puolue työskentelee kansainvälisten kumppaniensa ja kaikkien asianosaisten kanssa puuttuakseen Tobinin veron puolustajien esittämiin huoliin ja ottaakseen käyttöön uusia kansainvälisen vakauden ja paremman maailmanlaajuisen sääntelyn mekanismeja? Ja kolmanneksi, vaikka hän ei voi tällä hetkellä sanoa kyllä tai ei, niin onko hän halukas esittämään argumentteja sen puolesta, että Euroopan unioni tekisi tutkimuksen näistä asioista, niin että tulevaisuudessa voisimme sanoa kyllä tai ei ja voisimme osallistua järkevällä tavalla vuoden 2002 pidettävän YK:n ympäristö ja kehityskonferenssin rahoittamiseen?

Moscovici
On paljon tilanteita, joissa olen valmis esiintymään aktivistina. Ei ole mikään salaisuus, että kuulun vasemmistohallitukseen, jossa on useita vasemmistopuolueita; olen sosialistipuolueen jäsen, ja tässä ominaisuudessa - suokaa tämä anteeksi, arvoisa puhemies - minulla on todellakin usein tilaisuus tavata ystäviäni, jotka istuvat tämän salin vasemmalla laidalla ja joiden huomaan puhuvan eniten, ja toistaiseksi ainoina, Tobinin verosta. Tunnen kovasti sympatiaa heitä kohtaan monessa asiassa, mutta täällä tänään ja aina, kun jatkossa tulen tänne, edustan kyselytunnilla neuvostoa. Voimme sopia erilaisiakin tapaamisia.
Neuvostolle osoittamanne kysymyksen osalta, eli ajatuksesta tutkimuksen teettämisestä, takaan teille, että välitän sen mielelläni Ecofin-neuvoston puheenjohtajalle, joka sattuu olemaan ministerinä hallituksessamme. Tällä tavalla saatetaan saada vastaus jäsen Harlem Désirin esittämään huolenaiheeseen.

Boudjenah
Jatkan tietenkin samoilla linjoilla, etenkin kun tämän keskustelun voidaan katsoa todistavan, että yhä useampi, erityisesti Euroopan unionissa, pohtii taloudellisen keinottelun tiukempaa hallintaa ja politiikan mahdollisuuksia puuttua tähän talouden alaan ja monikansallisten yritysten järkyttävään valtaan.
Lisäisin siihen, mitä Danielle Auroi sanoi aiemmin etelän maista, että joissakin asiantuntijoiden tekemissä arviossa esitetään mielenkiintoisia lukuja: esimerkiksi Tobinin veron tyyppisellä verolla voitaisiin kerätä 50-250 miljardia dollaria, kun samaan aikaan UNDP:n laskelmien mukaan 40 miljardia dollaria riittäisi takaamaan elinolojen vähimmäisvaatimukset sadoille miljoonille kehitysmaiden ihmisille, joilla on puutetta kaikesta.
Hetkellä, jolloin ihmisillä on tunne, ettei politiikan keinoin voida puuttua talousasioihin ja vielä laajemmin Euroopan unionin rooliin kansainvälisten suhteidensa muuttamisessa, eikö teidän mielestänne tällainen toimenpide voisi auttaa palauttamaan luottamuksen politiikan mahdollisuuksiin, ja eikö se voisi olla merkki etelän maille ja kansoille?

Moscovici
Toistan vielä kerran, että pyrin rajoittamaan vastaukseni filosofista, ideologista ja poliittista osuutta.
Haluaisin vain toistaa vielä kerran, että puhuttaessa Tobinin verosta täytyy pohtia myös tällaisen veron tehokkuuden ehtoja. Muistutin teille varauksista, joita Tobinilla itsellään oli omaan mekanismiinsa, muun muassa sen tuottavuuteen. Mielestäni on tärkeää järjestää jossain vaiheessa keskusteluja vastakkaisten näkemysten kannalta. Tiedän, että sellaisia pidetään paljon, sillä Tobinin verolla on kannattajia ja vastustajia.
Mielestäni meidän täytyy astua ulos mieltymysten liian kapealta kentältä ja pohtia myös taloudellisia näkökohtia. Kysymys, joka minun mielessäni pyörii - myös aktivistina - koskee sitä, mitkä ovat ne ehdot, joilla vero saataisiin toimivaksi.

Kauppi
Arvoisa neuvoston edustaja, te sanoitte puheenvuoronne alussa, että tästä asiasta voisi keskustella täällä parlamentissa vaikka kuinka kauan. Olette aivan oikeassa ja haluaisinkin muistuttaa teitä siitä, että olemme jo kerran keskustelleet hyvin perusteellisesti tästä aiheesta, ja juuri nämä samat kollegat ovat kysyneet nämä samat kysymykset aikaisemminkin. Syy siihen, minkä takia täällä oikealla laidalla on oltu hiljaa, on siis se, että me olemme nämä asiat jo kerran selvittäneet, ja meidän mielestämme samoista asioista ei tarvitse monta kertaa puhua täällä salissa ja käyttää meidän kallisarvoista aikaamme.
Kysyisin teiltä kuitenkin, tulkitsenko oikein, että Ranska ei aio neuvoston puheenjohtajamaana ehdottaa mitään uusia toimenpiteitä Tobin-veron käyttöönotoksi, vai tulkitsenko, että tässä ei ole niinkään kyse poliittisesta tahdosta vaan yksinkertaisesti siitä, että myös te siellä salin vasemmalla puolella olette tulleet tulokseen, että se on mahdotonta. Tobin-veron käyttöönotto maailmanlaajuisesti on mahdotonta.

Moscovici
Suokaa anteeksi, en oikein ymmärtänyt kysymyksen loppuosaa. Jos ymmärsin oikein, niin huomaan ilokseni, että Tobinin verolla on kannattajia eri puolueissa, ja olen hyvin huojentunut tästä. En haluaisi, että asiaa pidettäisiin vain toisen aivopuoliskon tai istuntosalin toisen puolen päähänpinttymänä.
Kysymyksen muuhun osaan haluan vain lisätä, että Ranska on todellakin tutkinut erilaisia uudistusmahdollisuuksia, joiden on tarkoitus vastata huolenaiheisiin, jotka ovat Tobin-tyyppisen veron käyttöönoton ehdotuksen taustalla, vaikka vielä ei olekaan löydetty vastausta siihen, miten se toimisi. Mutta olen samaa mieltä kanssanne, asiasta voitaisiin puhua vielä pitkään.

Puhemies
Kysymys nro 14 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

Esko Olavi Seppänen
Kysymys nro 15 (H-0729/00):
Aihe: BSE-taudin leviäminen Näyttää siltä, että BSE-tauti on tarttuvampi kuin on yleisesti luultu ja että taudinkantajina voivat toimia monet eri eläinlajit. Viime kuukausina tautia on löydetty muun muassa eri puolilta Ranskaa. Millä tavalla neuvosto aikoo varautua BSE-taudin leviämiseen ja mikä on neuvoston mielestä oikea korvausperiaate karjanomistajille päätettäessä EU:n budjettimenoista?

Moscovici
BSE:n, eli naudan spongiformisen enkefalopatian, Euroopassa todettujen tapausten määrä, kuten tiedätte, on ollut jo monena vuonna keskeinen huolenaihe. Neuvosto on entistä halukkaampi ryhtymään kaikkiin mahdollisiin toimiin tämän taudin hävittämiseksi. Haluaisin lyhyesti tarkentaa, että viimeaikainen todettujen tapausten määrän kasvu ei tarkoita, että epidemia leviäisi kovaa vauhtia. Kyse on pikemminkin asian julkitulosta, joka on seurausta kuolleille naudoille tehtyjen testien yleistymisestä ja joka todistaa sen, ettei epidemiaa ole pysäytetty.
Komissio esitti 7. tammikuuta 1999 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusehdotuksen, joka tähtää sellaisten komission aiemmin hyväksymien tekstien vahvistamiseen, jotka koskevat suojatoimenpiteitä, joilla määritellään säännöt joidenkin BSE:n muotojen ehkäisemiseksi ja valvomiseksi. Ehdotus pohjautuu kansainvälisen eläintautiviraston suosituksiin, jotka koskevat naudan spongiformista enkefalopatiaa ja erilaisia tieteellisiä näkemyksiä. Asetuksen tavoitteena on taata kuluttajille erittäin hyvä suoja. Euroopan parlamentti ilmoitti kantansa komission ehdotukseen ensimmäisessä käsittelyssä 15. ja 19. toukokuuta 2000 pidetyissä istunnoissa. Parlamentti ehdotti 48:aa tarkistusta, joista komissio hyväksyi 40. Neuvosto tarkastelee aktiivisesti komission ehdotusta ja edellä mainittuja tarkistuksia päästäkseen mahdollisimman pian antamaan kantansa tästä asiakirjasta.
Lisäksi, samalla kun odotamme tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä koskevan direktiivin hyväksymistä, on kesäkuussa 2000 näiden tautien vuoksi hyväksytty päätös riskin aiheuttavan aineksen poistamisesta, jotta voitaisiin estää epidemian uusi leviäminen ja taata kuluttajille mahdollisimman hyvä suoja. Päätöstä sovelletaan siis naudan-, lampaan- tai vuohensukuisista eläinlajeista saatujen tai niistä saatua ainesta sisältävien eläinperäisten tuotteiden tuotantoon ja markkinoille saattamiseen. Erikseen määritellyt riskiainekset, joiden poistaminen ja tuhoaminen on tehty pakolliseksi, ovat seuraavat: yli 12 kuukauden ikäisten nautaeläinten kallo, aivot ja silmät mukaan luettuina, risat (tonsillat), selkäydin ja sykkyräsuoli; yli 12 kuukauden ikäisten lampaiden ja vuohien kallo, aivot ja silmät mukaan luettuina, risat (tonsillat) ja selkäydin, sekä kaikenikäisten lampaiden ja vuohien perna. Yhdistynyttä kuningaskuntaa ja Portugalia koskee muutama lisärajoitus.
Neuvosto seuraa tietenkin tarkkaan tieteellisten löytöjen kehitystä ja nopeiden seulontatestien käyttöönottoa. Neuvosto voi sitten ottaa nämä huomioon tarttuvien spongiformisten enkafalopatioiden ehkäisyä koskevan direktiivin tekstissä, jonka se esittää Euroopan parlamentille. Neuvosto ei ole saanut komissiolta mitään ehdotusta kasvattajille mahdollisesti maksettavista korvauksista. Toistaiseksi, kuten tiedätte, kasvattajien korvausmenettelyt rahoitetaan kansallisista budjeteista.

Seppänen
Arvoisa puhemies, kiitän ministeriä vastauksesta kysymyksen ensimmäiseen osaan, mutta vastaus kysymyksen toiseen osaan, joka koski korvauksia, ei ollut asianmukainen. Ranskassa on ilmennyt näitä uusia tapauksia ja sen seurauksena on teurastettu kokonaisia karjoja. Nyt kysyn, kun on ranskalainen puheenjohtajavaltion edustaja paikalla, tulevatko nämä lehmien teurastukset maksettavaksi EU:n budjetista vai maksatteko te ne kansallisesta budjetista ja onko teidän mielestänne tarkoituksenmukaista, että ne maksettaisiin EU:n budjetista.
Toinen kysymys tähän liittyen; täältä Vosgesin alueelta on tämän päivän lehtitiedon mukaan löydetty hullun lehmän tautia. Pystyykö Ranska takaamaan meille Euroopan parlamentin jäsenille, että tauti ei tartu ihmisiin täällä syötävästä lihasta?

Moscovici
En ole lukenut tämänaamuisia lehtiä, mutta uskon voivani rehellisesti mainostaa ranskalaista naudanlihaa.
Tuo oli kevyt sutkaus vastauksena omaanne. Vakavasti puhuen mahdollisista korvauksista kasvattajille voin vain toistaa sen, minkä tiedän, eli että komissio ei ole antanut neuvoston käsiteltäväksi mitään ehdotusta tästä aiheesta. Tämä tarkoittaa sitä, ettei tässä vaiheessa ole suunniteltu yhteisön rahoitusta korvauksille. Toistaiseksi kasvattajien korvausmenettelyt rahoitetaan siis kansallisista budjeteista.

Moscovici
En haluaisi puuttua tähän keskusteluun, joka on hyvin kireää, enkä Ranskan ja Ison-Britannian välisiin suhteisiin. Mielestäni tämä ei ole oikea paikka sille, enkä minä ole oikea henkilö siihen. Haluan vain vakuuttaa jäsen Martinille, että neuvosto, jota täällä edustan, haluaa varmistaa, että kaikissa unionin jäsenvaltioissa ryhdytään toimiin. Tässä ei todellakaan ole kyse vain kahden valtion välisestä riidasta, joka on mielestämme, uskokaa vain - puhun hetken ranskalaisena - hyvin valitettava ja jota emme olisi halunneet aiheuttaa, vaikka sitä mielestämme tarvittiin kuluttajien suojelemiseksi.

Isler Béguin
Viime aikoina lehdissä on kirjoitettu, että joissakin Euroopan unionin asiakirjoissa puhutaan "eläinjauhojen 0,3 prosentin satunnaisesta osuudesta", olipa se sitten sallittua tai ei. Haluaisin tietää, nyt kun kerran puhumme tästä aiheesta, muuttuuko tämä 0,3 prosentin satunnainen osuus sallituksi 0,3 prosentiksi lihajauhoa, mikä olisi kiero tapa kiertää ennalta varautumisen periaate, jota yritämme täällä ottaa käyttöön.

Moscovici
Arvoisa jäsen ymmärtää varmasti, miksen halua ryhtyä yksityiskohtaisen keskusteluun BSE:stä, vaikka keskustelu olisi perusteltu Tobinin verosta käydyn keskustelun jälkeen. Minulla ei ole muita tietoja kuin ne, jotka olen teille jo antanut. En ryhdy kommentoimaan lehtiartikkeleita, jotka koskevat sellaisia yhteisön asiakirjoja, joita en tällä hetkellä tunne kunnolla. Mutta, kuten aina, tulette saamaan tarkkaan kysymykseen tarkan vastauksen.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Olisiko mahdollista palata kysymykseen 2? Olin ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan kokouksessa, kun tätä kysymystä käsiteltiin. En valitettavasti saanut etukäteen tietoa siitä, että se oli tulossa käsiteltäväksi, koska olen ollut kuukauden Sri Lankassa johtamassa EU:n valtuuskuntaa, joka oli siellä vaalitarkkailijana. Saisinko kuulla vastauksen?

Puhemies
Minun on sanottava teille, hyvä jäsen, että asiakirja jaetaan kaikkien jäsenten lokeroihin ja että kunkin poliittisen ryhmän sihteeristö saa sen tiistaina. Tästä on olemassa artikla: ellei ole istuntosalissa oikeaan aikaan, vuoro menee. Viimeinen kysymys kuuluu siis jäsen Isler Béguinille.

Puhemies


Marie Anne Isler Béguin
Kysymys nro 16 (H-0731/00):
Aihe: Tankkilaivojen läpikulkukielto Bonifacion salmessa Bonifacion salmi on erittäin vaarallinen väylä laivaliikenteelle. Sen kautta kulkee kuitenkin vuosittain yli neljä tuhatta alusta. Salmea reunustavilla Korsikan ja Sardinian rannikoilla on huomattava ekologinen arvo sekä myös tärkeä merkitys kulttuuriperinnön kannalta, ja niiden arvo on tunnustettu vuonna 1993 tehdyllä ranskalais-italialaisella sopimuksella, jolla kiellettiin kyseisten kahden maan vaarallisia tuotteita kuljettavan kauppalaivaston kulku salmessa. Väylä on kuitenkin edelleen perusteettomasti avoinna kansainväliselle laivaliikenteelle, joka kulkee salmen kautta hädin tuskin neljän tunnin ajansäästön toivossa. Liikenteeseen liittyy riskejä, sillä alukset ovat liian usein huonossa kunnossa. Kuinka monta potentiaalista Erikaa kulkeekaan salmen läpi vuosittain? Milloin tapahtuu seuraava katastrofi?
Voiko neuvosto ryhtyä toimiin, jotta kielto laajennettaisiin koskemaan kaikkia aluksia, olivat ne peräisin mistä maasta tahansa, ja ryhtyä pakottaviin toimenpiteisiin meriympäristön säilyttämiseksi?

Moscovici
Vaarallisten tai ympäristöä pilaavien aineiden merikuljetuksia koskeva yhteisön lainsäädäntö kattaa nykyisessä muodossaan vähimmäisvaatimukset aluksille, jotka ovat matkalla yhteisön satamiin tai poistuvat niistä. Näiden alusten täytyy antaa jäsenvaltioiden viranomaisille tiedot reitistään ja rahdistaan. Lisäksi direktiivi satamavaltioiden suorittamasta valvonnasta velvoittaa jäsenvaltiot valvomaan niiden satamiin saapuvia ulkomaalaisia aluksia ja tarkistamaan, että ne noudattavat yhteisön ja kansainvälistä lainsäädäntöä alusturvallisuuden, saastumisen ehkäisemisen ja alusten asumis- ja työskentelyolojen osalta.
Kansainvälisestä kauttakulkuliikenteestä on kansainvälisessä oikeudessa määrätty tietyin varauksin, että kaikkien valtioiden aluksilla on oikeus viattomaan kauttakulkuun aluemerillä. Rantavaltioilla on kuitenkin oikeus tämän viattoman kauttakulun oikeuden kunnioittamisen puitteissa esittää tiettyjä vaatimuksia merenkulun turvallisuuden ja ympäristön suojelemisen varmistamiseksi. Tähän liittyen komissio ilmoitti esittävänsä ehdotuksen merenkulun valvonnan parantamiseksi Euroopan rannikoiden edustalla. Ranskan ja Italian aloitteesta Kansainvälinen merenkulkujärjestö (IMO) on jo hyväksynyt kaksi asetusta, jotka tulivat voimaan 1. joulukuuta 1998 ja jotka liittyvät liikennesääntöjen käyttöönottoon Bonifacion salmella ja tähän salmeen tulevien alusten tunnistusvelvollisuuteen.
Minun on syytä myös muistuttaa, että öljysäiliöalus Erikan haaksirikon jälkeen Euroopan unioni on ryhtynyt edistämään IMO:ssa työskentelyä yksirunkoisten öljysäiliöalusten korvaamiseksi kaksoisrunkoisilla öljysäiliöaluksilla. Neuvosto on myös hiljattain ilmoittanut suhtautuvansa myönteisesti direktiiviehdotuksiin, joilla muutetaan vuoden 1995 direktiiviä satamavaltioiden suorittamasta valvonnasta, sekä suunnitelmaan alusten tarkastuselimistä. Nämä kaksi hanketta, jotka ovat parlamentin tarkasteltavina yhteispäätösmenettelyn mukaisesti, ovat lisävälineitä, joilla pyritään rajoittamaan saastumisen riskejä.
Haluaisin lisäksi ilmoittaa, kuten komission jäsen Barnier teki aamulla, että merenkäynnin turvallisuutta käsiteltiin komission laatiman tiedonannon pohjalta erittäin positiivisesti Biarritzin epävirallisessa Eurooppa-neuvostossa. Ranskan pääministeri pyysi vain komissiota aikaistamaan, jos mahdollista, yksirunkoisille aluksille suunniteltua määräaikaa vuodesta 2015 vuoteen 2010, mikä vaikuttaa järkevältä ja täysin realistiselta tavoitteelta.

Isler Béguin
Kiitos vastauksestanne, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mutta kysymyksessä mentiin vielä pitemmälle. Seuraamme komission ja neuvoston työtä Erika 1 -paketin parissa ja tunnemme sen hyvin. Mutta tämän kulkuväylän yhteydessä, jonka molemmat maat ja Euroopan unioni tuntevat, joka on hyvin vaikeakulkuinen ja jota suuret laivat käyttävät säästääkseen ainoastaan muutaman tunnin, ja kun otetaan huomioon, että on olemassa vaara, että vanhat purkit haaksirikkoutuvat siellä ja aiheuttavat katastrofin, olisin halunnut tietää - ja etenkin Korsikan ja Sardinian asukkaat haluavat tietää - olisiko mahdollista yksinkertaisesti kieltää näiltä suurilta laivoilta, suurilta rahtilaivoilta, kulku Bonifacion salmen kautta ja oletteko harkinneet tätä kieltoa.

Moscovici
Korostin vastauksessani tämän asian tärkeyttä Ranskalle ja Italialle, jotka ovat sen johdosta ehdottaneet Kansainväliselle merenkulkujärjestölle, että se hyväksyisi kaksi asetusta liikennesääntöjen käyttöönotosta Bonifacion salmella ja salmeen tulevien alusten tunnistusvelvollisuudesta, joka, kuten tiedätte, ei kuulu yleiseen lainsäädäntöön. IMO tekikin tämän, ja ne astuivat voimaan 1. joulukuuta 1998. Haluaisin lisäksi muistuttaa, että meitäkin sitovat tietyt säännöt.
Kansainvälisestä kauttakulkuliikenteestä kansainvälinen oikeus, johon kuuluvat muun muassa Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimukset, määrää tietyin varauksin, että kaikkien valtioiden aluksilla on oikeus viattomaan kauttakulkuun aluemerillä. Rantavaltio voi kuitenkin yleissopimuksen määräysten ja muiden kansainvälisen oikeuden sääntöjen mukaisesti hyväksyä lakeja ja määräyksiä, jotka koskevat viatonta kauttakulkua aluemerellä ja jotka liittyvät seuraaviin seikkoihin: merenkulun turvallisuuteen ja meriliikenteen sääntelyyn, rantavaltion ympäristön suojeluun sekä ympäristön pilaantumisen ehkäisemiseen, vähentämiseen ja valvontaan. Tämä on siis se, mitä halusimme tässä yhteydessä tehdä. Mutta - ja vastaan koko kysymykseenne - kaikkia aluksia koskevan läpikulun kieltämisestä Bonifacion salmen kautta pitäisi päättää kansainvälisellä tasolla, ja siitä pitäisi laatia kansainvälinen yleissopimus. Tämä kansainvälisen oikeuden kohta siis rajoittaa Italian ja Ranskan hallitusten toimia.

Auroi
Arvoisa puhemies, minulla olisi vain yksi lisäkysymys. Mitä tarkoitetaan matkustajalaivan turvallisella kululla tällaisessa salmessa?

Moscovici
Tuo on pohjimmiltaan erinomainen kysymys. Kiitos, että esititte sen.

Puhemies
Koska neuvoston kyselytunnille varattu aika on kulunut, kysymyksiin 17-46 vastataan kirjallisesti.
Julistan kyselytunnin päättyneeksi.
(Istunto keskeytettiin klo 19.05 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Talousarviomenettely 2001 (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelun jatkaminen talousarviomenettelystä 2001.

Mulder
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan aloittaa onnittelemalla esittelijää. Minulla on se käsitys, ja muutkin ovat jo sanoneet sen, että talousarvio on tänä vuonna erityisen hankala. Talousarvion jotkut osat ovat vaikeasti toteutettavissa. Sen takia meidän pitää mielestäni periaatteessa tukea komission ehdotuksia henkilöstöpolitiikan tarkistamisesta. Aion kuitenkin äänestää suoritusvarauksen puolesta, kuten sitä nimitetään, sillä mielestäni on tarpeellista, että saamme tässä vaiheessa vielä vähän lisää tietoa. Sen tiedon pitää sitten nähdäkseni käsitellä sitä, mitä ehtoja varhaiseläkkeelle tarkalleen asetetaan ja mitä seurauksia siitä on henkilöstön määrälle, jos me joskus vuonna 2004, tai ehkä jo vuonna 2003, alamme saada virkamiehiä Keski- ja Itä-Euroopan maista. Lopuksi yhdyn myös Haugin päätöslauselmassa esitettyyn huomautukseen siitä, että meidän pitää maksaa laskut mahdollisimman nopeasti ajallaan, sillä asioiden jatkuminen tällä tavalla ei ole komissiolle hyväksi.
Myös maataloudesta on yhtä ja toista sanottavaa. Mielestäni komissio on tehnyt huonoa työtä ja neuvosto teki siitä vielä huonomman leikkaamalla tämän vuoden heinäkuun neuvoston kokouksessa komission maatalousmenoja jo tämän vuoden alusta lähtien. Sovimme pari vuotta sitten väliaikaisesta menettelystä. Meidän pitää vahvistaa maatalousmenot suunnilleen lokakuun lopussa oikaisukirjelmällä, niin, sillä tavalla meidän pitää tehdä. Minulle on arvoitus, miten komissio pystyy sanomaan jo helmikuussa, mitä se tarvitsee, ja neuvosto heinäkuussa. Se on pelkkä arvio, ja jos me sovimme sellaisesta summasta ja jos Berliinissä siihen tehdään lisäys, niin minun mielestäni meidän pitää myös yrittää noudattaa sitä.
Eniten keskustelua herättää otsake 4. Miten rahoitamme hätäavun Balkanille? Kannatan sitä. Mielestäni meidän pitää ehdottomasti tehdä jotain Serbiassa ja Länsi-Balkanilla. Suuri kysymys on luonnollisesti se, miten rahoitamme sen. En tue sitä, että korotamme keinotekoisesti joitakin tiettyjä budjettikohtia voidaksemme sen jälkeen sanoa, että meidän pitää tarkistaa rahoitusnäkymiä. Kannatan sitä, että yritämme löytää nuo rahat ensin rahoitusnäkymien kehyksistä. Jos se ei sattuisikaan olemaan tarpeen, niin voimme aina katsoa vielä pidemmälle, mutta tässä vaiheessa minulla ei ole yhtään syytä otaksua niin.
Vielä vähän talousarvion toteuttamisesta. Erityisesti kaksi budjettikohtaa. Sain juuri tänään komission jäseneltä kirjeen SOS-apua koskevan budjettikohdan toteuttamisesta. Sellaista tarvitaan Euroopassa kipeästi, mikä on traagista. Komissio sanoo, että se ei ole informaatiopolitiikkaa vaan sosiaalipolitiikkaa. Se ei siis kuulu budjettikohtaan sellaisena kuin parlamentti on siitä äänestänyt. Epäilen sitä, sillä mielestäni se on yhtä hyvin informaatio- kuin sosiaalipolitiikkaakin, ja toivonkin voivani palata tähän asiaan lähiaikoina maatalousvaliokunnassa.
Toinen kohta on maataloustuotteiden laatupolitiikka, jota varten parlamentti asetti viime vuonna talousarviossa 50 miljoonaa. Tämä on niin ajankohtaista kuin vain olla voi. Komissio ei ole toteuttanut sitä juuri lainkaan. Sekin on minusta erittäin valitettavaa.

Seppänen
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin ensi vuoden budjettia on tehty vaikeissa olosuhteissa. Se on neuvoston syy. Ongelmat ovat samat kuin viime vuonna. Edellinen Euroopan parlamentti teki tätä parlamenttia sitovasti toimielinten välisen sopimuksen pari kuukautta ennen tämän parlamentin toimikauden alkua, ja siinä määrättiin liian alhainen yläraja otsakkeen 4 menoille. Silloin ei ollut tiedossa, että neuvosto ja komissio lupaavat niistä rahoista apua Serbian ja Kosovon jälleenrakentamiseksi. Entisen Jugoslavian alueen oppositiovoimille annetut poliittiset sitoumukset on nyt lunastettava. Tässä tapauksessa se vaatii otsakkeen 4 ylärajan tarkistamista. Jos neuvosto ei siihen suostu, parlamentin pitää irtisanoa toimielinten välinen sopimus niin sanotusta budjettikurista. Budjettiin tarvitaan Serbiaa ja Kosovoa varten uutta tuoretta rahaa. Ei ole oikein, että entisen Jugoslavian alueen köyhien avustaminen maksatetaan Välimeren-alueen, Venäjän tai muiden maiden köyhillä. Neuvoston mukaan on toimittava juuri niin.
Kiinnitän huomiota siihen, että Euroopan unionin rahoja näyttää riittävän käytettäväksi Euroopan tason poliittisten puolueiden rahoittamiseen mutta ei esimerkiksi työttömyyden torjuntaan. Olen hämmästynyt ehdotuksesta, jonka mukaan europuoluetuki aiotaan maksaa komission momentilta otsakkeesta 3. Sehän merkitsisi, että europuolueet saisivat kaksinkertaisen tuen. Nimittäin jos ne eivät ole epäröineet väärinkäyttää Euroopan parlamentin resursseja toimintansa rahoittamiseen, on luultavaa, että ne tekevät edelleen niin, vaikka ne saisivat komissiolta tukiaisia. Vai luuleeko joku, että europuolueet pannaan maksamaan vuokraa parlamentille tai kustantamaan omat tietoliikennekulunsa parlamentissa? Meidän ryhmämme suhtautuu pääosin kielteisesti europuoluetukeen ja sen tulevaan väärinkäyttöön.

Turchi
Arvoisa puhemies, tämän vuoden talousarvio on näkemykseni mukaan lattea. Miksi? Vaikka yhtäältä suhde komissioon on toki ollut rakentava komission jäsen Schreyerin ja myös puheenjohtaja Wynnin valiokunnassa osoittaman suuren kärsivällisyyden ansiosta, toisaalta saimme huomata neuvoston pyrkivän monopolisoimaan täydellisesti talousarviomme, ja se kaiketi myös sai aikaan tämän tuloksen, mutta se ei varmastikaan tunnusta, että poliittisessa mielessä tulokset ovat budjettivaliokuntamme toiminnan ansiota. Ja vieläpä se, että Kosovoa ja Serbiaa koskevaa tukipäätöstä jarrutettiin juuri nyt, kun asialla on kova kiire, ja että syyksi esitetään muodollisia ongelmia, ei poliittisessa mielessä varmastikaan anna yhteisöstä hyvää kuvaa sen ulkopuolelle.
Minusta on kuitenkin tärkeää korostaa erikoisesti sitä, että puoli vuotta sitten tässä istuntosalissa esitettiin erityisesti yksi poliittisista prioriteeteista. Parlamentin päätöslauselmassa sanottiin, että Euroopan parlamentti pyytää komissiota kiinnittämään erityishuomiota luonnonmullistusten aiheuttamiin taloudellisiin tai sosiaalisiin rakenneongelmiin ja harkitsemaan asianmukaisiin vastatoimiin ryhtymistä; parlamentti korostaa lisäksi tarvetta sisällyttää talousarvioon budjettikohta B4-3400, jotta kiireellinen apu Euroopan unionin kansoille voitaisiin välittömästi vastata kiireellisiin tarpeisiin täysipainoisesti toissijaisuusperiaatetta noudattaen.
Kaikkea tätä ei siis tehty, päinvastoin. Tilanteessa, jossa laajentumisen lähestymisen ja euron heikon aseman vuoksi on välttämätöntä vahvistaa niitä siltoja, joita Euroopan unionin kansojen ja itse Euroopan unionin välille on rakennettu kuluneiden 50 vuoden aikana, on ainakin poliittisesti asianmukaista ja moraalisesti kiireellistä toteuttaa yhteisön toimia niiden kansojen hyväksi, jotka kärsivät luonnonmullistuksista. Kollega Casaca esitti samankaltaisen tarkistuksen kuin minä, ja voin yhtyä siihen täysin, ja myös hän muistutti eräässä kirjeessä jonka kaikki te olette saaneet miten Euroopan unionissa on menneisyydessä syntynyt ja myös tulevaisuudessa on vaara syntyä käsittämättömiä tilanteita, joiden takia amerikkalaiset merivoimat suorittavat hätätoimia suuronnettomuuksien koettelemien alueiden hyväksi unionissa ennemmin kuin Eurooppa itse. Tämä on vain yksi mahdollisista näkymistä; toinen mahdollinen näkymä on se, jossa jäsenvaltiot jätetään täysin oman onnensa nojaan. Jos unioni toissijaisuusperiaatteen nimissä toimii näin, se luopuu todellisuudessa yhdestä tehtävästään, kuten kävi näiden viikkojen aikana sekä Pohjois-Italiassa että Espanjassa.
Usein näitä huomioitani on yritetty kumota mainitsemalla, että oikeusperusta puuttuu. Niinpä minä haluan mainita eräitä seikkoja. Miten monta kokonaista perhettä on vaarassa kuolla? Ja eikö unionin tavoite ole kaiketi suojella näiden perheiden turvallisuutta ja terveyttä? Tämä on osa perustamissopimuksen 13 osastoa. Monestako kokonaisesta tie- ja kuljetusverkosta tulee käyttökelvottomia? Eikö unionin tavoitteena ole kaiketi palauttaa niiden käyttökelpoisuus? Asia on perustamissopimuksen 5 artiklassa. Samoin voisimme mainita 7 ja 8 osaston, jotka koskevat toimintansa lopettamaan pakotettuja teollisuudenaloja ja yrityksiä. Emmekö ehkä nyt vahingoita yhteistä talous- ja työllisyyspolitiikkaa? Tämä asia on perustamissopimuksen 2 osastossa. Eikö niissä keräyksissä, jotka lakkautetaan vain muutaman päivän kuluttua, viitata kaiketi yhteen unionin pilareista?
Yritetään siis olla peittämättä sellaista, mikä on ilmiselvää, ja yritetään sitä vastoin toimia! Mikä tässä on ongelmana? Onko parlamentti todellakin sitä mieltä, että yhteisön toimet tällä alalla ovat toissijaisuusperiaatteen vastaisia? Ei, en usko, vaan uskon, että on moraalisesti asianmukaista tukea tarkistusta, josta äänestämme torstaina.

Martinez
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vuoden 2001 talousarvioesitys 92,5 miljardin maksumäärärahoineen sisältää kaksi uutuutta klassisten asioiden ohella. Se on ensinnäkin ensimmäinen talousarvio, joka on toiminnallinen tai suunnitelmallinen eikä ainoastaan hallinnollinen, siinä on 19 politiikkaa, jotka kattavat 200 toimea. Useimmissa maissa on sama käytäntö, Ranskassa ollaan tekemässä tähän suuntaan kulkevaa uudistusta. Toinen uutuus on, että budjettisota on muuttanut luonnettaan. Tähän asti on sodittu pakollisista ja ei-pakollisista menoista tai korotusten enimmäismäärästä, nyt parlamentin ja ministerineuvoston, kahden budjettivallan käyttäjän, välinen sota on siirtymässä rahoitusnäkymien tarkistukseen - niitä on muuten tarkistettu jo 38 kertaa Delors-paketin ajoista lähtien - ja taisteluun otsakkeesta 4, eli ulkoisista toimista.
Klassisia asioita on ennusteiden rehellisyysongelmien lisäksi ensinnäkin maanviljelijöihimme kohdistuvien budjettirajoitteiden ongelma: maataloustuista leikataan 300 miljoonaa euroa, ja maaseudun kehittämisen määrärahoista leikataan 225 miljoonaa euroa. Mehiläishoitajat eivät saa mitään, vaikka he pyysivät ainoastaan 15:tä miljoonaa euroa, mutta Balkanin alueen menot kasvavat 30 prosenttia. Toinen klassinen asia on ideologisten ystävien voiteleminen. Esityksessä on laaja kirjo tukia huumeiden vastaisille järjestöille, muukalaisvihan torjuntaan, siirtolaisille, Jean Monnet -talolle, maanpakolaisten neuvostolle, huumeiden seurantakeskukselle ja jopa Prince-ohjelmalle; euron tukikampanjaan heitetään 38 miljoonaa euroa. Kolmas klassinen asia on budjettivirtojen suuntaaminen ulkomaille. Euroopassa on köyhiä, nimittäin ainakin eläkkeelle siirtyneet maanviljelijät. On järkyttävää nähdä jäsen Wurtzin ja jäsen Fodén ehdottavan tarkistuksia määrärahoista Chilelle, Australialle ja Etelä-Afrikalle. Kaikki muille, muttei mitään omille; heitämme jopa 250 000 euroa WTO:lle.
Arvoisa puhemies, toivon lopuksi, että voimme kuitenkin leikata 50 miljoonaa euroa budjettikohdasta, josta rahoitetaan Israelin ja PLO:n rauhanneuvotteluja. Toivon, ettei Israelin armeijalle anneta yhtään euroa, jolla se voisi ostaa luoteja tappaakseen palestiinalaisia nuorukaisia heidän omalla maallaan.

Farage
Arvoisa puhemies, Haugin mietinnössä ilmaistaan sellainen käsitys, että komissio tiiviissä yhteistyössä parlamentin kanssa vastaa Euroopan unionin politiikkoja koskevan tiedon antamisesta Euroopan kansalaisille. Parlamentilla on kuitenkin toinen velvollisuus: velvollisuus edustaa jäsenvaltioiden kansalaisia Euroopan unionissa. Näyttää siltä, että tätä velvollisuutta yritetään täällä rajoittaa.
Jotkut jäsenet täällä tietävät, että puolueeni UKIP (UK Independence Party, Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuolue) pyrkii siihen, että Yhdistynyt kuningaskunta eroaisi Euroopan unionista. Jäsenet eivät kuitenkaan tiedä sitä, että äskettäisten mielipidekyselyiden mukaan tämä on nyt Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisten enemmistön kanta. Koska olen parlamentin jäsen, joka ottaa tuon enemmistön huomioon, en voi hyväksyä sitä, että Yhdistyneen kuningaskunnan veronmaksajien varoja käytetään 11,5 miljardia puntaa, kun - tämä on tämänhetkinen vuosimaksumme - sillä ei ole laajaa tukea kansalaisten taholta.
Ainakin Yhdistyneessä kuningaskunnassa komissio tarkoittaa samaa asiaa kuin petos ja tuhlaus. Tilintarkastustuomioistuin ei ole hyväksynyt tilejä viiteen vuoteen, ja OLAF on antanut merkkejä siitä, että varainhoidon valvonta ei ole vielä merkittävästi parantunut, ja komission uudistuksia on lykätty. Mitä takeita on siis siitä, että nyt ollaan ottamassa käyttöön valvonta, jotta varmistettaisiin, että jäsenvaltioiden veronmaksajien rahat käytettäisiin hyvin? Mitä takeita komissio voi antaa, että nämä budjettimäärärahat on viisaasti käytetty, kun tilintarkastustuomioistuin tarkastaa vuoden 2001 menot? Kun muutkin jäsenet ovat ilmaisseet huolensa siitä tavasta, jolla varoja käytetään - esimerkiksi Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä/Pohjoismaiden vihreä vasemmisto on juuri yksimielisesti päättänyt jättää esityksen tämän talousarvion hylkäämisestä - voiko kukaan kertoa minulle yhtään syytä, miksi minun pitäisi muuttaa mieleni ja antaa ääneni tälle talousarviolle?

Garriga Polledo
Arvoisa puhemies, varainhoitovuoteen 2001 liittyvä ongelma on pikemminkin laadullinen kuin määrällinen. Me kaikki tiedämme, että Berliinissä hyväksytyt rahoitusnäkymät olivat niukat ulkoisten toimien otsakkeessa. Sotatoimet Serbiaa vastaan, jälleenrakennusapu, Miloeviæin odotettu tappio. Paljon tarpeita ja vähän rahaa. Nuo rahoitusnäkymät olivat kuitenkin menestys, koska ne olivat juuri tuolla hetkellä ainoa mahdollinen sopimus 15 jäsenvaltion välillä. Huippukokouksen tuloksena syntynyt toimielinten välinen sopimus oli hyvä uutinen parlamentin toimivaltuuksille. Otsake 4 on liian niukka ulkoisiin tarpeisiin.
Nyt on kuitenkin selvää, että heikko toteutusaste on valtava ongelma kaikissa otsakkeissa: maaseudun kehittämisessä, rakennerahastoissa, suurissa ulkoisen avun ohjelmissa. Mitä unionin talousarviolle on tapahtumassa? Sillä, mikä jäi edellisinä vuosina toteutumatta, voisimme rahoittaa yhden kokonaisen vuoden ilman uusia varoja. Missä tahansa kansallisessa, alueellisessa tai paikallisessa hallinnossa syyllisten päät joutuisivat vadille näin heikon toteutusasteen takia. Emme unionissa edes tiedä, kuka on vastuussa. Niinpä Euroopan parlamentti ehdottaa uusia toimia, joilla ei niinkään pyritä löytämään uutta rahoitusta - jota ei nykyoloissa pystytä toteuttamaan, kuten jo tiedämme - vaan tekemään uusia toimielinten välisiä sitoumuksia, joilla parannetaan menojen laatua ja varmistetaan, ettei euroakaan menisi hukkaan. Lisäksi teidän, arvoisa komission jäsen, täytyy tarkistaa komitologiasopimusta, vaikka se tuntuisikin mahdottomalta.
Esittelijä Haugia on syytä kiittää siitä, että hän yritti sisällyttää mietintöön ryhmämme ehdotukset tästä asiasta. Meidän on tunnustettava, että hän on erittäin järkevä esittelijä ja että hän pyrkii saamaan aikaan yksimielisyyden. Näemme keskipitkällä aikavälillä, miten tärkeitä parlamentin tänään tekemät päätökset ovat.
On totta, että neuvoston jyrkkä kanta hankaloittaisi niinkin merkittäviä asioita kuin joustovälineen käyttämistä Meda-ohjelmassa, hallintokomiteoita, maksumäärärahojen lisäämistä maksattamatta jääneitä summia varten tai N+2-ohjelmointimenettelyn laajentamista ulkoisiin toimiin. Jos neuvostolla olisi joustava kanta, talousarviosta voitaisiin päästä sopimukseen toisessa käsittelyssä.
Muistakaamme, että Euroopan parlamentti on hyväksynyt erittäin niukan otsakkeen 4, se on hyväksynyt, että rahoitusnäkymien tarkistaminen on mahdollista muttei poliittisesti ensisijaista, se on hyväksynyt unionin ulkoisen avun ohjelmien tuntuvan leikkauksen ja se on hyväksynyt lopullisesti pelisäännöt, joiden mukaan neuvoston valtaa talousarvioasioissa lisätään parlamentin vallan kustannuksella. Tämä ei kuitenkaan voi jatkua loputtomiin, ad infinitum.
Keskustelemme tänään myös toimielinten välistä sopimusta koskevasta Colom i Navalin mietinnöstä, jossa komissio sitoutuu antamaan parlamentille kaikki tarvittavat tiedot niistä aloitteista, joilla on rahoitusvaikutusta. Nyt vuonna 2000, kun parlamentin historia on yli 15 vuoden mittainen, parlamentti saa tämän aloitteen. Toivommekin neuvostolta vastaavaa sitoumusta. Euroopan parlamentti on toinen budjettivallan käyttäjä, mutta silti saamme usein lukea lehdistöstä unionin uusista rahoitussitoumuksista, joita Eurooppa-neuvostoissa on tehty. Sitten, kun sitoumuksesta on jo ilmoitettu, komissiota ja komission jäseniä pyydetään vain tekemään aukko talousarvioon ja parlamenttia pyydetään hyväksymään se. Tämäkään ei saa jatkua, sillä se ei hyödytä ketään, ei jäsenvaltioita, toimielimiä eikä unionia. Miten uskottava Euroopan unioni voi olla, jos se toimii tällä tavalla? Missä on politiikkamme uskottavuus?
Hyvät neuvoston jäsenet, missä te sitten olettekin, pidän itseäni erittäin maltillisena parlamentin jäsenenä, joka puolustaa aina toimielinten välistä yhteistyötä niin talousarvio- kuin muissakin asioissa. Olemme nyt ensimmäisessä käsittelyssä, ja teillä on riittävästi aikaa päästä täyteen yhteisymmärrykseen parlamentin kanssa. Ajatelkaa sitä, että eurooppalaisessa politiikassa, kuten missä tahansa asiassa, maltilliset vaihtoehdot eivät toisinaan ole enemmistön vaihtoehtoja.

Gill
Onnittelen kaikkia esittelijöitä, myös jäsen Ferberiä, niiden muiden toimielinten talousarvion esittelijää, joiden kanssa olemme eniten tekemisissä. Muiden toimielinten talousarvioihin liittyy kolme pääasiaa, joita meidän on käsiteltävä. Ensiksi: kuinka paljon tämä talousarvio parantaa toimielinten tehokkuutta? Toiseksi: kuinka paljon se parantaa avoimuutta ja vastuuvelvollisuutta Euroopan kansalaisen kannalta? Kolmanneksi: kuinka paljon siinä suunnitellaan ja valmistellaan laajentuneen unionin tulevaisuutta?
Ensimmäisestä kohdasta sanoisin, että uskoakseni tässä talousarviossa noudatetaan budjettikurin, varovaisen talousarvion, tehostamisen, tehokkaamman talousarvion valvonnan, voimavarojen tehokkaan käytön ja yleisen tiukentamisen periaatetta. Kaikki nämä periaatteet ovat erittäin tärkeitä, kun kyseessä on Euroopan kansalaisten toimielimiä kohtaan tunteman luottamuksen lisääminen. Tässä talousarviossa on tietenkin tilintarkastustuomioistuinta koskevia perusteltuja poikkeuksia. Tässä olot ovat poikkeukselliset oikeusjuttujen lisääntyneen määrän ja käännösruuhkan takia, mutta kaikissa muissa toimielimissä sovelletaan kuria.
Tämän sanottuani jatkaisin vielä, että budjettikuria voidaan kehittää edelleen kaikilla alueilla. Kun kyseessä on parlamentti, kuinka voimme puhua budjettikurista talousarviossa ja samaan aikaan kokoontua kolmessa eri jäsenvaltiossa? Kaikkien on nähtävä, että teemme niin kuin sanomme. En halua loukata isäntäkaupunkiamme Strasbourgia, mutta kuukausittaiset istuntomme tässä kaupungissa ovat ilmiselvää ajan ja rahan tuhlausta. Niissä tuhlataan myös parlamentin kykyä toimia tehokkaasti. Tämä koskee myös parlamentin hallinnon hajottamista Luxemburgin ja Brysselin välillä. Jos tarvitsette lisävakuutteluja, katsokaa todisteita. Tässä päätöslauselmassa osoitetaan selvästi, että perjantai-aamupäivän istunnon lopettaminen Strasbourgissa johtaa miljoonan euron säästöihin. Kuvitelkaa, millaisia säästöjä saataisiin, jos Strasbourgin täysistunnot lopetettaisiin kokonaan ja parlamentti kokoontuisi vain Brysselissä!
Perustamissopimukset eivät ole ainoita, jotka kaipaavat uudistamista. Parlamentin jäsenten on laitettava parlamentin asiat järjestykseen. Tämä koskee erityisesti parlamentin jäsenille vaalipiiriviikkojen aikana maksettavaa päivärahaa. Mielestäni tarvitaan tiukkoja suuntaviivoja. Ryhmäni uskoo, että parlamentin puhemiehistön on tarkasteltava uudelleen päätöstään ja laadittava täydellinen luettelo selvine perusteineen niistä poikkeustapauksista, joissa parlamentin jäsenet voivat nostaa päivärahaa läsnäolostaan Brysselissä vaalipiiriviikkojen aikana.
Meidän parlamentaarikkojen on myös käsiteltävä kysymystä avustajia koskevasta ohjesäännöstä. Tämä on jo kovasti myöhässä, ja nyt sitä tarvitaan kiireisesti. Liian monet ovat soutaneet ja huovanneet tämän kysymyksen parissa aivan liian kauan. Jos parlamentti aikoo vakiinnuttaa maineensa avoimena toimielimenä, omia avustajiamme koskeva ohjesääntö on välttämätön.
Kaikkien toimielinten on otettava uudistus innokkaasti vastaan. Tarvitsemme tällä alueella toimintaa emmekä pelkkiä tyhjiä sanoja. Tämä ei koske ainoastaan parlamentin istuntopaikkaa; Euroopan unionin toimielinuudistus on toteutettava mahdollisimman nopeasti. Komissio on saamassa komission asiat järjestykseen, ja on erittäin tärkeää, että muiden toimielinten nähdään ottavan siitä mallia. Muiden toimielinten on seurattava komissiota erityisesti toimintoperusteisessa budjetoinnissa. Me voimme olla avoimia ja vastuuvelvollisia ainoastaan silloin, kun kaikki päättäjät ovat selkeitä puhuessaan talousarviosta ja sen taustoista. Yksi suurimmista turhautumistani viime vuonna oli se, että on niin vaikea ymmärtää byrokraattisesti esitettyjä budjettikohtia. Järjestelmä on kaikkea mutta kuin läpinäkyvä. Se on suunniteltu pikemminkin hämärtämään kuin selventämään, ja olen ollut pettynyt siihen toimintoperusteista budjetointia koskevaan asenteeseen, joka tänään on omaksuttu.
Ei tietenkään riitä, että kannustetaan jokaista toimielintä erikseen uudistumaan. Tuntuviin säästöihin voidaan päästä ainoastaan silloin, kun toimielimet työskentelevät yhdessä. Tuen täysin sitä, että tässä päätöslauselmassa painotetaan toimielinten välisen yhteistyön parantamista, kuten ehdotusta toimielinten väliseksi palvelukseenottotoimistoksi, joka tuo konkreettista hyötyä tehokkuudessa ja kustannustehokkuudessa. Parlamentin, neuvoston ja komission on pyrittävä nykyistä pontevammin ja päättäväisemmin yhteistyöhön sellaisilla aloilla kuten kääntämien, tulkkaus, kirjastot ja kiinteistöt. Millään muulla alalla meidän ei ole niin tärkeää voida osoittaa, että rahoille saadaan vastinetta kuin kiinteistöpolitiikassa. Joukkotiedostusvälineet ja suuri yleisö ovat kiinnittäneet paljon huomiota tähän asiaan. Meidän on todellakin kehitettävä strategia, jolla varmistetaan, ettei tulevaisuudessa tapahdu kustannusten ylityksiä, ja että kiinteistöt ovat sopivia niiden pääkäyttäjille, ja että myös vammaisilla on täydet mahdollisuudet kulkea niissä. Jäsen Joan Colom i Naval, kiinteistöistä vastaava varapuhemies, on jo esitellyt tämän strategian. Meidän on nyt tehtävä tästä laaja selvitys niin, että meillä ei tulevaisuudessa ole mitään ongelmia.
Lopuksi, minusta tässä mietinnössä on ikävää se, että siinä ei keskitytä tarpeeseen suunnitella tulevaisuutta ja valmistautua siihen, erityisesti laajentuneen unionin kannalta. Uskon, että kadumme sitä, että tässä talousarviossa ei olla valmistauduttu vielä paremmin laajentumiseen.
Lopuksi, vaikka teemmekin tällä mietinnöllä merkittäviä aluevaltauksia ensimmäisissä korostamissani asioissa - tehokkuudessa ja kustannustehokkuudessa - toisissa ja kolmansissa - läpinäkyvyydessä ja vastuuvelvollisuudessa ja tulevaisuuden suunnittelussa - olisimme voineet olla vieläkin kunnianhimoisempia.

Jensen
Arvoisa puhemies, komissio on tällä kertaa valinnut uuden esitystavan ensi vuoden talousarvioesityksessä olevien lukujen kohdalla. Pelkkien tilikohtaisten menojen lisäksi talousarvion uudesta esitystavasta näkee entistä selvemmin, mitä me saamme rahoilla. Menot on jaettu politiikan alueiden ja eri toimintojen mukaan. Tämä on hyvä uudistus, johon on muitakin kuin pedagogisia syitä. Pedagoginen osuus liittyy siihen, että voimme entistä paremmin nähdä, mitä rahoilla saamme. Kansan valitsemana edustajana olen tietenkin iloinen jokaisesta edistysaskeleesta, joka lisää talousarvion ymmärrettävyyttä. Menojen jakaminen toimintojen mukaan saattaa kuitenkin johtaa siihen, että talousarvio nähdään poliittisena välineenä, jossa menojen jakautuminen heijastaa selviä poliittisia painotuksia.
Komission jäsen Chris Patten havainnollisti tätä keväällä esittämällä kysymyksen: miksi EU myöntää enemmän varoja Latinalaisessa Amerikassa riehuneen hirmumyrsky Mitchin tuhojen korjaamiseen kuin Venäjän talouden kehittämiseen? Tällaisia kysymyksiä meidän on esitettävä itsellemme, kun tutkimme talousarviota. Sillä juuri tällaisia kysymyksiähän valitsijamme aivan oikeutetusti esittävät. Uuden asettelun avulla on siis helpompi saada käsitys kokonaistilanteesta ja ymmärtää sitä, mutta uuden asettelun, toimintoperusteisen budjetoinnin, on myös kuvastettava uudistusprosessia, joka perustuu siihen, että komissio perustaa yksinkertaistetun hallinnon, johon kuuluu asioiden delegointi ja vastuun selvempi jakaminen, ja sehän on jo hieman painavampi asia.
Käynnissä on suuria organisaatioon liittyviä muutoksia, ja tarvitsemme uuden kulttuurin, jossa on todellista tahtoa ottaa vastuu talousarvion yksittäisten osien toteuttamisesta ja kyky hyväksyä seuraukset, jos vastuuta ei kanneta. Toivotan komissiolle mahdollisimman paljon onnea näissä ponnisteluissa. Tämän vuoden talousarvio sisältää useita poliittisia viestejä - kuten komission jäsen Schreyer jo mainitsi. Niitä ovat maatalouspolitiikan uudistaminen, uudet rakenneohjelmat, rakennepolitiikan paremman toteuttamisen varmistaminen, vahvemman ja kilpailukykyisemmän EU:n luomista ja sosiaalisen syrjäytymisen vastustamista koskevien Lissabonin huippukokouksessa tehtyjen päätösten seuranta.
Nämä ovat tärkeitä teemoja, mutta ulkopolitiikka on jälleen kerran se poliittinen teema, joka ansaitsee kaikkein eniten huomiota. EU:n tuelle on suurta tarvetta niin kolmannen maailman hakijavaltioissa kuin Balkanillakin. Kesken talousarviomenettelynhän tapahtui se ilahduttava asia, että Miloeviæin oli luovuttava vallasta, joten nyt on lunastettava useat lupaukset Serbialle maksettavasta taloudellisesta tuesta. Me kaikki - neuvosto, parlamentti ja komissio - olemme samaa mieltä siitä, että meidän on oltava säästäväisiä, ja me kaikki olemme pysyneet hienosti annetun kustannusten enimmäismäärän alapuolella. Joten keskustelussa siitä, miten voimme hankkia rahaa Serbialle, ei ole kyse siitä, että meillä ei olisi tarpeeksi tahtoa pysyä taloudellisen kehyksen rajoissa. En usko, että valitsijamme ymmärtäisivät talousarvioon liittyviä teknisiä seikkoja perusteluina sille, että emme pysty yksimielisesti löytämään rahoitusta Serbialle ja Balkanille, ilman että panoksemme muissa maissa heikkenisi.
Kansalaiset eivät vaadi rahoitusnäkymien jättämistä ennalleen. Kansalaiset vaativat sen sijaan sitä, että löydämme ratkaisun ja tuemme Serbiaa. Löytäkäämme monivuotinen ratkaisu, jotta emme myös ensi vuonna ja sitä seuraavana vuonna kävisi tätä keskustelua siitä, miten löydämme rahaa Balkanin jälleenrakentamiseen.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, aluksi kumarrukseni esittelijälle. On hämmästyttävää, miten taitavasti olette käsitellyt tätä vaikeaa aineistoa niissä monissa kokouksissa, joita olemme pitäneet. Minä olin välillä aivan pyörryksissä, ja minun piti olla tarkkana, että pysyn perässä. Haluaisin kuitenkin oikeastaan asettaa aivan toisenlaisen painopisteen: muistan, että keskustelimme viime lainsäädäntökaudella komission jäsen Schreyer, tehän olitte budjettiasiantuntija Berliinin osavaltioparlamentissa, mikäli näen oikein siitä, selviämmekö tulevista ongelmista ja tehtävistä 1,27-rajaa ylittämättä. Kyse oli laajentumisesta. Silloin Kosovon ja Serbian toimia ei vielä ollut. Silloin keskusteltiin siitä, pitäisikö meidän vaatia tämän rajan nostamista. Nyt talousarvio ja vuoden 2001 talousarvioesitys ovat yli 20 miljardia euroa tämän 1,27-rajan alla, ja haluaisin tehdä kollegoille selväksi, ettei ole järkevää päättää tarpeettomista menoista. Parlamentin ei ole kuitenkaan myöskään järkevää rajoittua noudattamaan talousarviossa aina jäsenvaltioiden toivomuksia ja tekemään ehdotuksia siitä, miten kaikesta voitaisiin selvitä leikkaamalla talousarviota politiikan laajentuessa.
Toinen asia, josta haluaisin puhua, on maatalouspolitiikka. Siellä tehtiin suurimmat säästöt. Minä väitän, että maatalouteen ja maaseudulle ei anneta liikaa rahaa, vaan se meni aiempina vuosina vääriin paikkoihin. Me parlamentin jäsenet osallistumme voimakkaasti poliittiseen pätevöitymiseen. Haluaisin viitata yhteen asiaan, nimittäin siihen, että talousarvion kurinalaisuutta koskeva laki kutsun sitä talousarviokurin varmistuslaiksi muuttaa maatalouden pakolliset määrärahat ei-pakollisiksi sellaisessa tapauksessa, jossa maiden, mikäli tämä ei vielä riitä, pitäisi lisätä ennakkoarviota, jolloin tarvitaan kuitenkin komission ehdotuksia, mikäli nämä rajat uhkaavat ylittyä, jotta pysytään tarkasti tämän ennakkoarvion alapuolella. Pidän sitä vaarallisena kehityksenä, mikäli käytämme maataloutta edelleen aina louhoksena ja louhimme sitä vähitellen, peu à peu, ja mikäli seuraava ennakkoarvio perustuu aina siihen, mitä nyt on ollut pakko säästää, niin että joudumme vähitellen kaltevalle pinnalle ja ne rahat katoavat, joita tarvittaisiin välttämättä maaseudun kehittämiseen.

Modrow
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, budjettikeskustelujen pitäisi oikeastaan olla parlamentin kohokohtia. Me emme ole mielestäni kuitenkaan vielä lähelläkään sitä. Berliinin Eurooppa-neuvosto perusti talousarvion 1,135 prosentin maksuosuuteen. Komissiolla se on nyt 1,07, ja neuvosto haluaa 1,05:tä. 1,27 on varsinainen enimmäismäärä. Näin tapahtuu aikana, jolloin Balkanin aiheuttamat menot tunnetusti kasvavat. Jo mainittu 200 miljoonan euron määräraha Serbialle ei lähimainkaan vastaa todellista tarvetta. Sellainen summahan virtasi jo melkein lahjoituksena vaalikampanjaan. Naton käymä sota aiheutti liian suurta tuhoa ja kärsimystä. Uusien poliittisten voimien, jotka hyväksytään täällä, tehtävänä ei ole vain poliittisen työn tekeminen vaan myös Naton käymän sodan tuhojen korjaaminen yrityksissä, kouluissa, sairaaloissa, silloissa ja muissa, jälleenrakennus. Korostan erityisesti sitä, että meidän on otettava vastuu maan kaikkien kansalaisten kohtalosta; heihin kuuluvat yli 500 000 pakolaista Jugoslaviassa. Mikään muu maa ei ole ottanut vastaan niin paljon pakolaisia.
Parlamentin pitää nyt kokeilla vaatimattomuutta sosiaaliasioissa, rajoittaa kehityspolitiikan määrärahoja maailman köyhyyden lisääntyessä. Jo nyt on havaittavissa: Euroopan unionin valmius Keski- ja Itä-Euroopan maiden liittymiseen ei riipu vain toimielinten uudistamisesta vaan on myös mielestäni vielä paljon enemmän haaste unionin tehokkuudelle. Mikäli budjettipolitiikka ei muutu, syvä köyhyysraja jakaa Eurooppaa yhä enemmän juuri näiden maiden liittymisen vuoksi. Emme tarvitse puheita tai julistuksia vaan Euroopan unionin konkreettista, sosiaalista ja uudella tavalla solidaarista toimintaa. Parlamentin on annettava siihen oma panoksensa.

Hyland
Käytän tilaisuutta hyväkseni osallistumalla lyhyesti keskusteluun ja käsittelemällä maatalousbudjetin tärkeyttä ja sen merkitystä maanviljelijöiden lisäksi myös yhteiskunnalle kokonaisuudessaan. Kestävän maataloussektorin kehittämisestä kiinnostuneet tietävät, että äskeisen Berliinissä hyväksytyn uudistuksen pääsisältö oli jatkuva siirtyminen tuotannon tukemisesta suoraan tulotukeen viljelijöille. Se on siis sekä yhteiskunnallinen että taloudellinen toimi, ja sen tarkoituksena on saada hinnat samalle tasolle kuin maailmamarkkinoilla, samaan aikaan kun yritetään säilyttää eurooppalainen sukutilan viljelyyn perustuva malli. Aina ei muisteta, että tämä melko suuri budjettivaraus ei rajoitu pelkästään tukeen maanviljelijöille, vaan se on myös osatekijä silloin, kun Euroopan kansalaisille tarjotaan halpaa ruokaa. Eräillä maataloustoiminnan aloilla, kuten mehiläisten hoidossa, EU:n tuki muodostaa voittomarginaalin, joka itse asiassa tarkoittaa, että kuluttajat saavat laadukkaita elintarvikkeita niiden tuotantokustannushinnalla ja valitettavasti, kuten viime vuosina on huomattu, joskus myös alle tuotantokustannusten.
Viime vuonna Berliinissä sovittiin, että talousarviossa varataan maataloudelle vuosiksi 2000-2006 yli 506 miljardia puntaa, että Euroopan unionin 15 jäsenvaltiota osallistuvat jatkossakin vuosibudjettiin 1,3 prosentilla bruttokansantuotteesta - mikä tietenkin sisältää toimia ehdotetun Euroopan unionin laajentumisen rahoittamiseksi, se on ehdotus, jota minä ja muut kollegani täysin tuemme. Tuemme täysin laajentumisen käsitettä ja riittävien voimavarojen tarjoamista, jotta ehdokasvaltioiden siirtyminen jäsenyyteen saataisiin mielekkääksi. Huolimatta siitä, mistä on sovittu, ihmettelen joskus, onko tämä päämäärä mahdollista saavuttaa nykyisissä budjettivarojen saannin rajoitusten puitteissa heikentämättä kestävän maataloussektorin säilyttämiseen välttämätöntä maatalousbudjettia nykyisissä jäsenvaltioissa. Tältä osin uskon, että meidän on toimittava kuten poliitikkojen; emme voi odottaa olevamme taikureita tilanteessa, jossa ei ehkä ole riittäviä varoja Keski- ja Itä-Euroopan maiden talouksien kehittämiseksi niin, kuin nykyiset jäsenvaltiot haluaisivat.

Bourlanges
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, edessänne seisoo turhautunut parlamentin jäsen. Hän on turhautunut, sillä budjettivaliokunnan sisällä käytyjen pitkien neuvottelujen jälkeen ja huolimatta yleisesittelijän - jota haluan kiittää - ansiokkaista ponnisteluista en vieläkään oikein näe, mitä parlamentti haluaa tehdä rahoitusnäkymien tarkistamisen ensisijaisen tärkeälle ongelmalle.
On kaksi asennetta: toinen on neuvoston, joka kieltäytyy itsepintaisesti rahoittamasta Kosovon ja Serbian uusia tarpeita ja joka vetoaa Berliinissä vahvistettuun talousarvioon, johon ei ole tehty tarkistuksia, ja toinen on komission, joka ehdottaa rahoitusnäkymien tarkistusta, jotta nämä uudet tarpeet voitaisiin rahoittaa ilman, että muut politiikat ja etenkään Meda-ohjelma kärsisivät suuresti.
Parlamentti on tähän saakka aina kannattanut sitä, ettei otsakkeen 4 sisällä tehdä uudelleen ryhmittelyä uusien tarpeiden rahoittamiseksi. Tästä syystä parlamentti puolsi rahoitusnäkymien tarkistusta. Nyt meistä tuntuu siltä, että parlamentti jatkaa taisteluaan, mutta ei kovin innokkaasti.
Mietinnön esittelijän rohkeammasta ehdotuksesta huolimatta äänestimme tekstistä, joka ei sisällä sen enempää sanaa "tarkistus", aivan kuin tästä termistä olisi tullut hävytön, t-kirjaimella alkava kirosana r-kirjaimella alkavan kirosanan tavoin, kuin summia, aivan kuin neuvotteluissa voitaisiin päästä lopputulokseen tarkentamatta summia. Olen huolestunut, ja koska kuulun ryhmään, jonka nimi on joskus ollut kristillisdemokraattien ryhmä, haluaisin, että noudattaisimme evankeliumin sanaa: "Kun myönnätte, sanokaa vain: kyllä, kun kiellätte, sanokaa: ei."

Staes
Arvoisa puhemies, kollegat, arvoisa komission jäsen, aivan ensimmäiseksi haluan tietysti kiittää kaikkia esittelijöitä. Uskon, että he ovat tehneet lujasti työtä. Talousarviokierroksen saattaminen päätökseen on joka kerta voimia koetteleva ponnistus, ja mielestäni onnittelut ovat nyt paikallaan.
Hyvät kollegat, talousarvio on kuitenkin aina enemmän kuin pelkkiä numeroita. Jokaisen numeron, jokaisen budjettikohdan, jokaisen myönnetyn summan taakse kätkeytyy toteutettavaa politiikkaa, poliittisia tavoitteita, valtavia odotuksia ja ennen kaikkea ihmisiä. Sain kokea tämän omakohtaisesti kahden viime viikon aikana kiertäessäni Länsi-Balkanilla, missä kävin Kosovossa ja Bosniassa. Ja olin Pristinassa, kun Kostunica otettiin Biarritzissa juhlallisesti vastaan ja kun hänelle työnnettiin heti ja ilman ehtoja 200 miljoonaa euroa avuksi talven yli. Poliittinen teko, hyvät kollegat, poliittinen teko, arvoisa komission jäsen, jota ei juuri otettu riemuiten vastaan Kosovon albanialaisten keskuudessa. Miksi, minulta kysyttiin, miksi unioni ei käytä hyväkseen Serbiassa tapahtunutta vallanvaihdosta painostaakseen johdonmukaisesti uutta hallitusta, vaikka vain saadakseen viipymättä vapaaksi ne 914 ihmistä, jotka istuvat serbialaisissa vankiloissa? Ja sanon teille täysin selvästi: Kostunicalle pitää antaa täällä mahdollisuus, ja toivonkin, että hän päättää tulevina viikkoina tai kuukausina yleisestä armahduksesta, mutta haluan kyllä, että sillä välin kahden uuden budjettikohdan, demokratisoitumisen ja jälleenrakentamisen, toteuttamiselle asetetaan poliittisia ehtoja politiikan ja talousarvion tasolla. Jos minulta kysytään, niin ei rahaa Serbialle ilman takeita suuremmasta vakaudesta, kosovolaisten ja montenegrolaisten oikeuksien ehdottomasta kunnioittamisesta sekä marraskuussa 1995 solmitun Daytonin sopimuksen kunnioittamisesta. Sillä Bosniassa käyntini todella opetti minulle sen, että tilanne siellä on erittäin ongelmallinen. Kaikki sikäläiset keskustelukumppanini olivat hyvillään Serbiassa tapahtuneen vallanvaihdoksen takia, mutta kaikki pelkäsivät myös heille myönnettävien varojen supistamista. Yksi euro voidaan antaa vain yhden ainoan kerran, ja varoitan teitä, kollegat, ja varoitan myös poissa olevaa neuvostoa.
Bosniassa on vielä varsin paljon tehtävää. Ajatelkaa pakolaisten paluuta ja miinojen raivaamista. Kävin tutustumassa erääseen hankkeeseen. Ihmiset siellä tarvitsevat kipeästi rahaa, ja ilman miinojen raivausta asuntojen rakentaminen ja tämän vielä erittäin hauraan valtion tekeminen taloudellisesti elinkykyiseksi ei yksinkertaisesti ole mahdollista. Kollegat, varojen supistaminen merkitsee siellä Länsi-Balkanilla joka tapauksessa suurempaa epävakautta. Tuen siis kollega Lagendijkin tavoin kaikkia pyrkimyksiä suurimpien mahdollisten varojen kohdentamiseksi Länsi-Balkanille. Meidän mielestämme otsaketta 4 pitää tarvittaessa tarkistaa ja meidän pitää siirtyä rahoitusnäkymien tarkistamiseen.
Hyvät kollegat, en halua, että Eurooppa pysyy poliittisena kääpiönä ja vielä vähemmän haluan uutta sotaa Länsi-Balkanille, alle 1500 kilometrin päähän täältä. Kantakaamme siis meille budjettivallan käyttäjinä kuuluva poliittinen vastuu.

Theonas
Arvoisa puhemies, vuoden 2001 talousarviosuunnitelmallaan neuvosto on todellakin ylittänyt itsensä. Samaan aikaan, kun tarpeet joka tapauksessa moninkertaistuvat, neuvosto pienentää vuodesta toiseen talousarvion kokonaissummaa. Sen sijaan, että osuus Euroopan BKT:stä olisi 1,27 prosenttia, se putoaa alle 1,05 prosentin. Tällä on dramaattisia seurauksia maatalouspolitiikan, työllisyyden sosiaalipolitiikan, tutkimuksen ja monien muiden taloudellisen, sosiaalisen ja kehityspolitiikan rahoitukselle, ja hinnan joutuvat maksamaan unionin kaikista heikoimmat alueet ja kaikista laajimmat kansankerrokset.
Lopuksi, arvoisa puhemies, on myös moraalitonta leikata menoja maatalouspolitiikasta, Meda-ohjelmasta ja sosiaalisen syrjäytymisen torjumisesta, jotta turvattaisiin varat EU:n velvoitteiden rahoitukseen Kosovossa ja Jugoslaviassa. Naton pommituksia eivät päättäneet eivätkä toteuttaneet viljelijät ja Välimeren köyhät kansat, miksi niiden pitäisi maksaa tuhoista? Balkanin tuhot on korvattava, mutta maksakoot ne, jotka tuhot ovat aiheuttaneetkin.
Tätä talousarviota ei voida hyväksyä. Euroopan parlamentilla on yksi ainoa tapa osoittaa, että se kunnioittaa itseään ja kansojemme ja maidemme tunteita. Sen on hyväksyttävä ryhmämme esittämä tarkistus ja hylättävä tämä talousarvio kokonaisuudessaan.

Pack
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puhun vain osasta talousarviota, nimittäin Serbiasta. Jugoslavian vaalit osoittivat kaksi asiaa: ihmiset ovat lopultakin kyllästyneet diktaattori Miloeviæiin, ja he luottavat professori Kotunicaan. Uuden presidentin kohtaama haaste on samalla haaste meille eurooppalaisille. Demokratisointiprosessi on vasta alkanut. Vanhan serbihallituksen eroaminen ja siirtymäkauden asiantuntijahallituksen muodostaminen sekä Serbian parlamentin vaalit 23. joulukuuta ovat tärkeitä edellytyksiä vanhan sosialistis-kommunistisen etuoikeutettujen joukon syrjäyttämiselle ja demokraattisen muutoksen aloittamiselle Serbian osatasavallassakin, kuten Montenegrossa jo on tehty.
Viimeksi kuluneina kymmenenä päivänä on jo tehty tärkeitä institutionaalisia päätöksiä. Jugoslavian keskuspankin riippumattomuus varmistettiin. Tullihallinto on lopultakin lakannut olemasta korruption väline. Nyt on tärkeää myös se, että EU poistaa mahdollisimman nopeasti kauppapakotteet. Komission jäsen Pattenin, joka on tänään Belgradissa, tehtävänä on kuunnella paikan päällä vastuuhenkilöiden tekemää ehdotusta, jonka mukaan kaikki kauppapakotteet poistetaan, jonka jälkeen sotarikollisseurueen omistamat yritykset pannaan mustalle listalle.
Meidän on tehtävä jotain demokraattisten voimien vaalimenestyksen ja Kostunican alkumenestyksen varmistamiseksi. Jugoslavian talous on täysin tuhoutunut. Kollega Modrow ei ole enää paikalla, mutta hänen kannattaisi kuunnella. Se on tuhoutunut ennen kaikkea Miloeviæin ja hänen vaimonsa Markoviæin, joka on samalla kommunistisen puolueen puheenjohtaja ja ainakin jossain määrin suuren mafian päällikkö, uskomattoman huonon asioiden hoidon vuoksi. Toiseksi se on tuhoutunut niiden pakotteiden vuoksi, joita maahan kohdistettiin Miloeviæin vuoksi, ja pieneltä osin Naton pommitusten vuoksi.
On uskomatonta, että maa, joka aiemmin vei elintarvikkeita, ei voi enää ravita kansalaisiaan. Talvi tulee ja maassa on puutetta kaasusta, öljystä ja lämmityslaitteista. Koska Serbian parlamentti vapautti Kostunican valinnan jälkeen välittömästi siihen asti jäädytettynä olleet hinnat, inflaatio laukkaa, mikä saattaisi johtaa kansalaisten keskuudessa Kostunican politiikkaa koskeviin väärinkäsityksiin, vaikka hänellä ei ollut mitään vaikutusta tähän päätökseen.
Poliittinen vakaus riippuu elinolojen parantumisesta. Yksinkertaisesti: Serbian ihmiset eivät saa palella eivätkä nähdä nälkää tänä talvena. Sen vuoksi olen erittäin iloinen siitä, että budjettivaliokunnan kollegat ovat ponnistelleet kovasti tämän vuoden, kollega Modrow, ei ensi vuoden, 200 miljoonan euron hätäavun ja tätä vuotta jatkuu vielä juuri kaksi ja puoli kuukautta saattamiseksi matkaan. Näillä määrärahoilla voisimme osoittaa, että Eurooppa on tämän alueen todellinen kumppani.
Paikallisen tason demokraattiset keskustelukumppanit lisääntyivät viime vaalien yhteydessä 80 kunnalla, niin että meillä on riittävästi luotettavia ihmisiä tälläkin tasolla. Serbian vastuulliset ihmiset politiikassa ja taloudessa korostavat jatkuvasti, että he eivät halua tulla riippuvaisiksi avustamme, mutta että he tarvitsevat apuamme nyt hädän lievittämiseksi väliaikaisesti, ja että he tarvitsevat omatoimisuuden edistämiseksi annettavaa apua sosiaalisen markkinatalouden vakiinnuttamiseksi keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä ja tarvittavien ulkomaisten investointien mahdollistamiseksi.
Olen erittäin iloinen siitä, että sain tänään kuulla, että professori Kostunica tunnusti julkisesti edeltäjänsä rikokset albaaneja kohtaan ja otti vastuun niistä. Olen varma, että poliittiset albaanivangitkin vapautetaan pian. Kostunica ansaitsee tukemme. Olen varma myös siitä, että parlamentti yhtyy arviooni, kun hän on puhunut 15. marraskuuta parlamentissa meille.
Se, että tänään myönnetään samanaikaisesti 175 miljoonaa euroa Kosovon kurjuuden auttamiseen, osoittaa, että emme unohda vanhoja haasteita uusien syntyessä. Toivon hartaasti, että osoitamme samaa sitoutumista keskustellessamme CARDS-ohjelmasta, joka siis sisältää taloudellisen tukemme tämän alueen kaikille maille, ja annamme jokaiselle maalle sen tarpeen mukaan. Kaakkois-Euroopan vakaus tarvitsee vakaita yksittäisiä maita.

Dührkop Dührkop
Arvoisa puhemies, tekisin vain kaksi irrallista huomautusta vuoden 2001 talousarviosta.
Ensiksi haluaisin sanoa pari sanaa maksattamatta olevista maksusitoumuksista, jotka aiheuttavat joka vuosi päänvaivaa, sillä neuvosto haluaa leikata maksumäärärahoja saadakseen näitä järjettömiä ja valheellisia säästöjä, jotka näyttävät hyvin kauniilta valtioiden taseissa, mutta jotka todellisuudessa ovat vain tulevaisuuden taakka. On nimittäin selvää, että se, mihin sitoudutaan edellisinä varainhoitovuosina, eli tehdyt sitoumukset on myös toteutettava. Neuvoston tänään esittämä väite, jonka mukaan maksuissa ei ole koskaan ollut ongelmaa, ei pidä paikkaansa. Se ei pidä paikkaansa, ja olisin halunnut muistuttaa neuvoston puheenjohtaja Patriat'ta henkilökohtaisesti siitä, että sosiaalirahaston maksut jopa keskeytettiin vuonna 1998, koska rakennerahastojen maksuja puuttui miljardin euron verran. Tämä tilanne on toistunut. Maksut ovat aina menneet läpi harmaan kiven.
Kun kuitenkin otetaan huomioon, että komissio on itse myöntänyt, että rakennerahastojen maksuja koskevat jäsenvaltioiden pyynnöt ylittävät vuonna 2001 kahdeksalla miljardilla eurolla ATE:n määrärahat, neuvoston on mielestäni jo aika harkita erittäin vakavasti sitä, että meidän pitäisi tehdä jotakin maksuille ja olla lisäämättä maksattamatta olevia maksusitoumuksia.
Toisaalta haluaisin ilmaista huoleni siitä, että eri nuorisoparlamentit on sisällytetty Sokrates-ohjelmaan. En epäile näiden parlamenttien olemassaolon tarkoitusta, mutta on syytä muistuttaa, että Sokrates-ohjelma juontaa juurensa parlamentin ja neuvoston välisestä yhteispäätösmenettelystä ja että tällaiset päätökset muodostavat vakavan ennakkotapauksen, jolloin siihen voidaan tulevaisuudessa sisällyttää kaikenlaisten toimintaohjelmien perustelut, jotka eivät mahdu muualle. Mielestäni tämä haittaa ohjelmien hyväksymistä koskevaa lainsäädäntömenettelyä ja ennen kaikkea ohjelmien sisältöä.

Miranda
Arvoisa puhemies, on ilmeistä, etteivät nykyiset rahoitusnäkymät ole sopusoinnussa olemassa olevien painopistealueiden ja sitoumusten kanssa. Parlamentin strategian ytimenä tulisikin olla se, että neuvosto pakotettaisiin kehittämään uusia välineitä uusia tavoitteita varten, jotta vältettäisiin niiden toteuttaminen vanhojen painopistealueiden kustannuksella. Euroopan parlamentilta ei puutu arvovaltaa, jonka nojalla se voi vaatia rahoitusnäkymien tarkistamista, etenkin, koska tämä talousarvioesitys, joka neuvostolla on ollut otsaa esitellä meille, on suhteellisesti ottaen kuluneen vuosikymmenen alhaisin.
Mikäli me emme tee sitä, joudumme välittömästi "rahoitussuunnittelun" eli uudelleenjaon ja leikkausten pariin joko yleisissä menoissa, sosiaali- ja ympäristömenoissa tai sitten yhteistyömenoissa. Varmaa kuitenkin on, että Balkanin alueen rahoitus jatkuu siitä huolimatta riittämättömänä. Sanon tämän ollakseni puhumatta horisontaalisesta varauksesta, jonka takia yhteistyöpolitiikka, koheesiorahasto tai jopa Timor, jonka osalta Euroopan unioni on antanut voimakkaita sitoumuksia kansainväliselle yhteisölle, joutuvat kärsimään anteeksiantamattomia supistuksia. Pidämme tietenkin joitakin näkökohtia arvossa, erityisesti sitä, että vuoden 2000 määrärahat on siirretty kehityspolitiikkaan. Se ei kuitenkaan riitä muuttamaan yleistä mielipidettämme tästä meille esitellystä talousarviosta, koska pidämme sitä puutteellisena, ja siksi vaadimme rahoitusnäkymien tarkistamista.

Böge
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, keskustelemme parlamentin näkökulmasta talousarviosta, jonka loppusumma on sitoumusmäärärahoina noin 96,8 miljardia ja maksumäärärahoina 94,7 miljardia. Siis huomattavasti alle omien varojen enimmäismäärän. Minun mielestäni varainhoitovuoden 2001 talousarviota on käytettävä Euroopan unionin talousarvion ja hallinnon vakauttamiseen tehtyjä sitoumuksia noudattaen. Tehdyt sitoumukset koskevat yhteistä maatalouspolitiikkaakin. Lähtökohtana ovat Agenda 2000:een liittyneet päätökset. Sanon tässä yhteydessä hyvin selvästi, että se, joka menee tätä pitemmälle, jättää huomiotta maataloudessa ja maaseudulla nyt käynnissä olevat sopeutumisprosessit ja rakennemuutokset ja synnyttää keskustelua, joka voisi johtaa siihen, että jossain vaiheessa sanotaan: Bryssel, olemme kyllästyneet, komissio on tosin vastuussa kaupasta, kilpailulainsäädännöstä maatalouden alalla, mutta kaikki muu kuuluu takaisin, koska emme salli enää sitä, että nämä rakenteet tuhotaan.
Meidän pitäisi ryhtyä käyttämään varausvälinettä eri aloilla. Emme tee sitä huvin vuoksi, vaan koska haluamme painostaa, koska haluamme saada parlamentin painopisteet toteutumaan vastuullisesti. Emme tarvitsisi varausvälinettä, mikäli budjettivaliokunta voisi esimerkiksi talousarviota koskevien sääntöjen, varainhoitoasetuksen, muutoksen ansiosta sulkea ja jäädyttää kuluvan varainhoitovuoden määrärahoja, kuten kansallisella tasolla yleisesti tapahtuu, mikäli se on tarpeen ja parlamentin kantoja ei oteta riittävästi huomioon.
Haluan sanoa aivan selvästi, että tunnustamme yhtäältä otsakkeeseen 4 liittyvät poliittiset ja kansainväliset sitoumukset ja hyväksymme uudet haasteet. Meidän mielestämme tähän liittyy kuitenkin väistämättä se, että komissio esittää kuten vaadimme 15. marraskuuta mennessä perusteellisen, selkeän ja yksiselitteisen selvityksen siitä, miten menettelemme tähänastisten sitoumuksien ja maksamatta olevien maksujen kanssa. Neuvoisin komissiota laatimaan kestävän selvityksen, jotta meidän ei tarvitsisi palata näihin ongelmiin tulevina vuosina.
Ennen näiden lukujen esittämistä meillä on ongelmia noin 650 miljoonan yleisen täytäntöönpanovarauksen vapauttamisessa. Kieltäydyn ylipäänsä keskustelemasta rahoitusnäkymien minkäänlaisesta muuttamisesta, ennen kuin tämä asia on selvitetty ja siitä on keskusteltu perusteellisesti.
Neuvostollekin on tietysti sanottava selvästi, että sekin on vastuussa monien ulkoisiin toimiin liittyvien ohjelmien puutteellisesta toteuttamisesta. Sanon hyvin selvästi, että haluamme rahoittaa Balkanin alueen ohjelmaa tähänastisten arvioiden pohjalta, ei siis kuitenkaan yksinomaan otsakkeen 1 tappioksi, mutta ei myöskään yksinomaan rahoitusnäkymiä muuttamalla, vaan haluamme vakaata monivuotista suunnittelua.
Haluan käsitellä vielä yhtä asiaa, koska sekin liittyy edelliseen asiaan. Kokemuksen opettamana haluamme vaikuttaa siihen, että Euroopan tasolla syntyy uusi luottamuksen kulttuuri ja hallintokulttuuri. Hyväksymme 400 uutta virkaa vuonna 2001. Komissiollekin on kuitenkin sanottava selvästi: ennen kuin olemme edes valmiita neuvottelemaan vuoden 2002 muodostamasta toisesta viipaleesta, meidän on keskusteltava ja analysoitava huolellisesti, kuinka yhteisön oikeutta voidaan yksinkertaistaa yhteisön säännöstön oleellinen osa säilyttäen. Näin voidaan säästää virkoja yhteisön tasolla ja jäsenvaltioiden tasolla. Lisäksi komission on analysoitava huolellisesti, miten unionin hallintoa pitää kehittää laajentumisen yhteydessä. Jotta meidän ei tarvitsisi keskustella näistä ongelmista uudelleen tulevana varainhoitovuonna, meidän pitäisi vaatia sitäkin jo nyt, jotta komissio saa selvän viestin seuraavan puolen vuoden läksyistään.

Färm
Arvoisa puhemies, on lupaavaa, että olemme tänä vuonna neuvoston kanssa lähes samaa mieltä useimmissa tärkeissä kohdissa siitä, että voimme osoittaa talousarviota koskevaa kurinalaisuutta, vaikka pidämmekin kiinni useimmista parlamentin tärkeinä pitämistä asioista.
Euroskeptikkomaan EU:ta kannattavana sosiaalidemokraattina pidän välttämättömänä osoittaa, että EU toteuttaa toimia, jotka ovat tärkeitä kansalaisten kannalta. Tässä yhteydessä tarvitaan toimia suurten yhteiskuntaongelmien, esimerkiksi työttömyyden, ratkaisemiseksi. Avainkysymyksiin kuuluu myös tekniikan kehitys pienyrityksissä. Tänä vuonna näytämme onnistuvan.
Merkittävin tehtävä, joka on edelleen ratkaisematta, koskee tietenkin Balkania. On valitettavaa, että neuvosto haluaa leikata Balkanille annettavaa tukea, Serbiaa lukuun ottamatta, lähes neljänneksellä komission ehdotukseen verrattuna. Sitä ehdotetaan ilman tyydyttävää asiaperustaa. Tekemällä päätöksen siirtää 175 miljoonaa euroa Kosovolle ja 200 miljoonaa euroa Serbialle olemme toivottavasti onnistuneet rahoittamaan niiden kaikkein kiireellisimmät tarpeet, mutta emme voi ottaa sitä riskiä, että ihmiset esimerkiksi Bosniassa tai Makedoniassa kokevat, että petämme heille antamamme lupaukset voidaksemme tukea Serbiaa. Tämä on erittäin tärkeää, koska tiedämme, että rahamme riittävät toimiin kaikilla näillä alueilla. Valtiovarainministerithän saivat takaisin huomattavasti suurempia summia viime vuoden määrärahoista.
Nyt tarvitaan vakaata ratkaisua näistä tuista ja vieläkin suuremmassa määrin koko Länsi-Balkania koskevasta välttämättömästä, pitkän aikavälin suunnitelmasta. Jos emme keksi mitään muita keinoja, meidän on oltava valmiit tarkistamaan rahoitusnäkymiä olettaen, että tarkistamisen syynä on varojen löytäminen otsakkeen 4 ajankohtaisille alueille eikä muihin tarkoituksiin.
Meidän ruotsalaisten sosiaalidemokraattien mielestä onkin tärkeää tähdentää, että meidän on nyt korostettava talousarviota koskevan kurinalaisuuden merkitystä, jotta voisimme vähitellen luoda tilaa EU:n laajentumiselle, mikä on ehkä sukupolvemme kaikkein tärkein poliittinen tehtävä. Sen vuoksi olemme myös sitä mieltä, että meidän on jatkossa uudistettava maatalouspolitiikkaa entisestään kulujen alentamiseksi ja että meidän on todellakin karsittava sellaiset menot kuin tupakan tuotannolle maksettava tuki, jossa ei ole mitään järkeä.

Pronk
Arvoisa puhemies, en ole turhautunut tämän menettelytavan takia kuten Bourlanges, mutta minun on sanottava, että tämä on yksi tylsimmistä, joiden kanssa olen ollut tekemisissä budjettivaliokunnassa viettäminäni vuosina. Taustalla on niin paljon ongelmia, mutta täällä parlamentissa niitä tulee oikeastaan esille vain suhteellisen vähän, ja se on ehkä vahinko. Tämä on ehkä jonkinlainen siirtymävuosi, jolloin meillä on takana viime vuoden hermoja raastavat tapahtumat ja edessä kukaties ensi vuoden hermoja raastavat tapahtumat. Mutta missään tapauksessa ei ole tapahtunut niin kauhean paljon.
Yksi hyvin tärkeä seikka on tietysti se, että olemme saaneet alkuun otsakkeen 4, sen käsittelemisen. Kuitenkaan ei ole vielä aivan selvää, olemmeko nyt onnistuneet ratkaisemaan sen, ja se johtuu osaksi siitä, että neuvosto ei oikeastaan osoita läheskään riittävää halua ajatella samalla tavalla kanssamme. Lähtökohtana tuntuu aina olevan Berliini, Berliini, Berliini, mutta kun kuuntelemme ministeriä niin huomaamme, että Berliinistä on otettu jotain pois. Kyseessä ei ole Berliini, kyseessä on Berliini miinus. Ja mieluiten Berliini kahden miinuksen kanssa. Arvoisa puhemies, kyseessä ei oikeastaan ole mikään Berliini.
Sitten on se tosiasia, että maksumäärärahojen kanssa on ongelmia, Dührkopkin huomautti jo siitä. Ministeri ei vain puhunut niistä oikein. Meillä on ollut sosiaalirahastossa ongelmia maksumäärärahojen kanssa. Arvoisa puhemies, meidän ei pidä unohtaa, että nyt on vasta kauden alku ja maksuongelmat ilmenevät aina myöhemmin. Maatalouspolitiikassa meillä on vielä sekin etu, että euro on niin matalalla, mikä johtaa aina tiettyihin etuihin. Se voi sitten siis merkitä sitä, että ensi vuonna tai sitä seuraavana vuonna maksumäärärahoja tarvitaan yhtäkkiä valtavasti. Ja sitten emme vielä tiedä neuvostosta, emme tiedä, haluaako se vielä sitten asettaa tarvittavat määrärahat käytettäväksi. Ja ministerit kyllä keksivät jonkin muun syyn, miksi niin ei voida tehdä. Tämä on mielestäni asian vaarallinen puoli. Järjestelmän lähtökohtana on se, että maksumäärärahoissa noudatetaan vain sitä, mitä suunnilleen pitää antaa, mutta neuvosto tekee siitä erillisen mekanismin, ja tämä mekanismi uhkaa tehdä tyhjäksi Berliinin huolimatta siitä, että itse asiassa käsittelemme Berliiniä.
Arvoisa puhemies, vielä yksi asia, mielestäni budjettivaliokunnan pitää kyllä varoa puuttumasta liikaa ja liian horisontaalisesti erityisvaliokuntien ehdotuksiin. Mielestäni asia pääsi tänä vuonna hieman karkaamaan käsistä, ja meidän pitää neuvotella siitä vielä vakavasti.

Stenmarck
Arvoisa puhemies, meidän on tehtävä päätös EU:n talousarviosta ensimmäisen käsittelyn yhteydessä. Se merkitsee kuitenkin sitä, että olemme vasta talousarvioprosessin alkuvaiheessa. On tärkeää ottaa se huomioon, koska olemme tällä hetkellä sellaisella tasolla, joka merkitsee EU:n talousarvion aivan liian suurta kasvua. Kasvun toteuttaminen lisäisi entisestään kaikkien EU:n kotitalouksien kustannuksia.
Ruotsin kohdalla se merkitsisi 65 miljoonaa euroa. Luulen, että useimmat ovat valmiita hyväksymään sen edellyttäen, että rahat käytettäisiin oikein. En ole kuitenkaan varma, että esitetyn ehdotuksen osalta oltaisiin sitä mieltä, että rahat käytettäisiin oikein. Sen vuoksi aika on käytettävä hyvin. Kyse on tietenkin budjettivaliokunnasta ja Euroopan parlamentista, joiden on asetettava asiat välttämättömään tärkeysjärjestykseen, mutta ministerineuvostolla on kuitenkin erityinen vastuu tässä asiassa.
Kasvu on käsittämättömän suuri otsakkeessa 1, toisin sanoen EU:n laajan maatalouspolitiikan kohdalla, jossa ministerineuvostolla on viimeinen sana. Kyse on yli 6 prosentista sekä maksuissa että sitoumuksissa. Marraskuun lopussa kokoontuvassa neuvostossa (talousarvio) pitää mielestäni tehdä aloitteita, joiden avulla pyritään hidastamaan huomattavasti otsakkeen 1 kasvutahtia. Jos neuvosto tekee niin, se voi entistä uskottavammin tulla vaatimaan parlamentilta vastaavia toimia.
Painopisteet ovat tärkeitä kaikessa talousarvioon liittyvässä työssä. Ne koskevat laajentumista viime vuonna Berliinin huippukokouksessa tehdyn päätöksen mukaisesti ja vaatimusta täyttää sitoumuksemme Serbiassa. Asettamalla talousarvioon välttämättömät painopisteet selviämme näistä molemmista historiallisista sitoumuksista. Nähdäkseni pystymme tekemään sen Euroopan parlamentin tukemien rahoitusnäkymien puitteissa.

Naranjo Escobar
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, yhdyn ensiksikin kaikille esittelijöille lausuttuihin onnitteluihin. On oikeudenmukaista todeta, että yleisesittelijä Haug on järkevää sopua etsiessään nähnyt paljon vaivaa, joka ei toivottavasti mene hukkaan. Keskityn kommenteissani kuitenkin EHTY:n toimintatalousarvioon, jota on tarkasteltava nyt perustamissopimuksen voimassaolon päättymisen häämöttäessä. Talousarvion loppusumma on vaatimaton ja asianmukainen. Ryhmämme keskittyy yleisessä talousarviossa menojen laatuun ja varainhoidon tehokkuuteen. Tämä koskee myös EHTYn talousarviota.
Olen esittelijä Rühlen kanssa samaa mieltä niistä huolenaiheista ja perusteluista, jotka hän mainitsi tänään tutkimusta ja sosiaalitukia koskevien otsakkeiden yhteydessä. On kuitenkin tärkeää korostaa myös määrärahojen asianmukaista käyttöä. Tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen ansiosta terästeollisuuskaan ei enää ole pelkästään perustuotteita tuottava teollisuudenala, vaan se tuo markkinoille puolijalosteita, joilla on lisäarvoa. Niinpä tämän alan tutkimusohjelmien jatkaminen ja lisääminen on välttämätöntä nyt, kun EHTY-välineet ovat vielä voimassa, ja tulevaisuudessa, kun ne katoavat.
Toisaalta on tuhansien työntekijöiden mielenrauhan kannalta tärkeää ja ehdotetun kokonaissumman mukaista säilyttää tämän varainhoitovuoden tukitaso hiilialan sosiaalitoimenpiteitä koskevassa otsakkeessa.
EHTYn toimintatalousarvio vuodeksi 2001 ei merkittävästi poikkea viime vuosien linjasta. Niinpä siinä on myös samat puutteet. Mainitsen tästä esimerkkinä toteutumattomien sitoumusten määrän. Tämä ei ole kovin vakavaa, kun perustamissopimuksen voimassaolon päättyminen lähestyy, mutta olisi kyllä huolestuttavaa, jos EHTY:n jälkeisessä oikeuskehyksessä olisi mahdollista jatkaa vastaavia käytäntöjä. Tästä syystä seuraamme erittäin tiiviisti päätösehdotusta, joka koskee perustamissopimuksen voimassaolon päättymisen rahoitusseurauksia.
Komission on tarkasteltava avointa mekanismia, jotta eurooppalaiset rahoituslaitokset voisivat aikanaan arvioida EHTY:n jäämiä ja suojata niitä mahdollisilta velallisten laiminlyönneiltä ja jotta kannattavuus olisi mahdollisimman suuri avoimen tarjouskilpailujärjestelmän ansiosta.

Deva
Arvoisa puhemies, yksi parlamentaarikkojen etuoikeuksista on puhua talousarviosta. Vanhana alahuoneen jäsenenä olen iloinen siitä, että meillä on tämä tilaisuus täällä tänään. Vanhan sanonnan mukaan verotusta ei ole ilman edustusta. Katsellessamme kehitysbudjettia huomaamme kuitenkin, että siinä on kaikenlaisia kummallisuuksia, joihin meidän on keskityttävä.
Me hyväksymme sen, että kehitysbudjetissa on tuhlausta ja tehottomuutta. Tiedän, että kehitysyhteistyövaliokunta tutkii sitä erittäin tarkkaan, niin myös budjettivaliokunta. Mitch-pyörremyrsky mainittiin aiemmin ja noilla pienillä saarilla asuville ihmisille menevä raha. Todellisuudessa mitään rahaa ei ole mennyt noiden saarten ihmisille, koska emme pystyneet kokoamaan rivejämme ja auttamaan niitä ihmisiä, jotka tarvitsivat rahamme.
Tärkein asia, jonka haluan ottaa esiin on AKT. Kaksi viikkoa sitten meillä oli EU-AKT:n parlamentaarinen yleiskokous. Se ei ole enää yleiskokous. Se on nyt parlamentaarinen yleiskokous. Tästä pääsenkin takaisin alussa esiin tuomaani näkökohtaan edustuksesta ja verotuksesta. Nyt 35 parlamentin jäsentä 35:stä eri maasta kokoontuvat kahdesti vuodessa parlamentin jäseninä keskustellakseen kehityksestä ja keskinäisestä yhteistyöstä. Tämä yleiskokous ei kuitenkaan hallinnoi talousarviota. Se on parlamentaarinen kokous, mutta sillä ei ole talousarviota hallinnoitavanaan, koska sitä EKR:n (Euroopan kehitysrahaston) talousarviota, jota käytämme AKT:tä varten, hallinnoivat jäsenvaltiot. En muista kertaakaan alahuoneessa kuulleeni keskustelua EKR:n talousarviosta ja epäilen, keskustellaanko EKR:n talousarviosta jäsenvaltioissakaan. Kuka siis keskustelee EKR:n talousarviosta vaaleilla valittuna edustajana? Luulen, ettei kukaan. Komissio ehdottaa ja määrää. Meillä on siis parlamentaarinen kokous, jolla ei ole talousarviota. Tätä on tarkasteltava uudelleen.

Laschet
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin palata siihen, mistä kollega Deva juuri puhui. Yksi Euroopan tason todellisista skandaaleista on se, että miljardeja euroja jäsenvaltioiden rahoja ei ole tähän asti annettu Euroopan parlamentin ja sen budjettivallan alaisuuteen. Kukaan ei valvo niitä rahoja, ja se johtuu vain jäsenvaltioista ja neuvostosta ja kollega Rühle Saksan punavihreästä hallituksesta, joka aiemmin oli toista mieltä eikä ole nyt myöskään valmis ottamaan tätä askelta.
Toiseksi: muutama viikko sitten esitettiin varauksia: mitä tapahtuu sitten, kun Serbiassa todella tapahtuu jotain? Kykeneekö Euroopan unioni ylipäänsä toimimaan? Tehän ette ole edes varanneet niitä rahoja, jotka suurpiirteisesti lupaatte. Olen sitä mieltä, että Euroopan unioni on todistanut viime päivinä Yhdysvaltoja ja kaikkia jäsenvaltioita nopeammin, että se kykenee reagoimaan sellaiseen tilanteeseen oikealla tavalla, ja parlamentti on tehnyt tällä viikolla tärkeitä päätöksiä ennen neuvoston huippukokousta, jotta se Doris Packin esittämä asia voisi todella tapahtua, että ensimmäiset rahat saapuisivat tänä vuonna ennen joulua ja että ihmiset havaitsevat, että demokratiaan panostaminen kannattaa.
Se johtaa kolmanteen huomautukseeni, jonka esitän nyt. Kannan huolta siitä, että yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka on entistä toimivampaa, edistyy jatkuvasti, sillä on nyt jopa korkea edustajakin, siitä, että kehitämme yhteistä turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaakin ja päädymme konkreettisiin toimiin ja että annamme kuitenkin pitkällä aikavälillä yhä vähemmän rahaa ulkoisiin toimiin. Kannan huolta siitä, että aloitamme peräytymisen Latinalaisesta Amerikasta, Aasiasta ja Afrikasta, ja tämä koskee taas erityisesti Latinalaista Amerikkaa. Se, että puhutaan lisää ulkoisista toimista ja vähemmän kansainvälisestä solidaarisuudesta, ei sovi pitkällä aikavälillä yhteen. Siihen on tultava muutos. Siitä ei seuraa talousarviossa pitkällä aikavälillä haittaa maailman muille alueille, ja sen vuoksi komission on myös toteutettava vuonna 2001 komission jäsen Pattenin meille tavoitteekseen ilmoittama asia eli rahojen nopeampi virtaus kohteeseensa.

Sommer
Arvoisa puhemies, haluaisin yhtyä kollega Pronkiin ja pyytää teitä tarkastelemaan kriittisesti budjettivaliokunnan tekemiä ennakkopäätöksiä, jotka koskevat asiantuntijavaliokuntien kantoja, minun tapauksessani ympäristö- ja terveyspolitiikkaa koskevia ennakkopäätöksiä.
Esimerkiksi tupakanviljelyn tukemiseen EU:ssa ei ole enää mitään syytä. Tätä erikoisviljelyä tuetaan vuosittain te kaikki tiedätte sen miljardilla eurolla, vaikka eurooppalaista tupakkaa ei voida edes markkinoida unionissa ja sitä pitää viedä pois sieltä. Laadimme lisäksi parhaillaan uutta tupakkatuotteita koskevaa direktiiviä, jonka oleellisena tavoitteena on selvittää kuluttajille tupakoinnin kielteiset terveydelliset vaikutukset. Tupakan kulutusta EU:ssa pitää siis vähentää huomattavasti. Tupakanviljelyn samanaikainen tukeminen on jo suorastaan idioottimaista. Tuet on pikemminkin poistettava vähitellen. Edellytyksenä on kuitenkin, että kyseiset maanviljelijät saavat rakennetukea tuotantosuunnan muuttamiseen. Lisäksi haluamme, että samanaikaisesti lisätään yhteisön määrärahoja tutkimusta ja tiedotusta varten nykyisten tupakanviljelijöiden vaihtoehtoisten tuotantosuuntien tutkimiseksi. Nämä toimet vaikuttavat minusta tällä hetkellä järkevimmältä ratkaisulta tupakkakysymykseen. En ole haaveilija. Tiedän, etteivät ne voi enää saada enemmistön tukea, mutta haluaisin pyytää mahdollisimman monia kollegoja äänestämään tätä toimenpidepakettia pelkästään viestin antamiseksi, jotta edistymme lopultakin tässä asiassa.
Toinen tärkeä kohta koskee Lontoossa sijaitsevaa Euroopan lääkearviointivirastoa. Sen määrärahoja on välttämättä lisättävä, sillä mehän annoimme itse sille lisätehtävän. Tämän viraston tarkoituksena on tukea harvinaisten sairauksien hoitoon käytettävien lääkkeiden, orphan drugs, kehittämistä. Siitä kerrottiin jo tänään. Me panimme siis itse alulle vastaavan lainsäädännön, joka astui voimaan vasta tämän vuoden huhtikuussa. On vain johdonmukaista, että huolehdimme nyt myös siitä, että päätöksemme voidaan panna täytäntöön ja että viraston määrärahojen lisäys toteutuu. Etumme mukaista ei sen sijaan ole sellaisten virastojen tukeminen, joiden työn tulosta emme havaitse, jotka eivät tuota havaittavaa tulosta. Näin on mielestämme Kööpenhaminassa toimivan Euroopan ympäristökeskuksen laita. Budjettivaliokuntakin on huomannut saman. Kyse ei ole kaikenlaisten virastojen määrärahojen säännöllisestä lisäämisestä vaan hyväksi havaitun työn tukemisesta. Sen vuoksi pyydän teitä äänestämään pyyntöni mukaisesti.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, saavuin juuri Espanjan Algecirasista, joka on Gibraltaria vastapäätä, lähellä Marokkoa. Näin kalastajien veneiden keinuvan satamassa, kuva, joka kertoi enemmän kuin kirja, koska se osoitti meille vaikuttavasti kalastajien pakotetun toimettomuuden, vai osoittiko tai osoittaako se peräti meidän oman kykenemättömyytemme? Kalastajat ovat toimettomia, väsyneitä ja pettyneitä. Yhteentoista kuukauteen meillä ei ole ollut sopimusta Marokon kanssa. Komission jäsen Fischler neuvottelee tiukasti, mutta tähän asti hän on neuvotellut valitettavasti tuloksetta.
Muutenkin epäedullisessa asemassa olevalla Andalusian alueella ollaan huolissaan. 4 000 alusta odottaa satamassa. Kalatalousvaliokunta on huolestunut. Kuka huolehtii vaihtoehtoisista työpaikoista EU:ssa? Mistä budjettikohdasta voimme maksaa mahdolliset uudelleenjärjestelyt? Uuden rahoitussopimuksen perusteella niitä ei makseta. Olen havainnut, että epäluulo EU:n poliitikkoja kohtaan lisääntyy. Sen vuoksi luotettava, vakaa ja optimistinen talousarvio on entistäkin tarpeellisempi. Neuvotteleminen tarpeesta, toimintavapaudesta ja joustavuudesta on uusi asia meille. Kalatalousvaliokunta on usein kärsivä valiokunta. Erittäin usein se on monenlaisten, taloudellisten ja poliittisten syiden aiheuttamien hyökkäysten maalitaulu. Aiheettomasti. Olemme avoimia omistakin riveistä tulevalle oikeutetulle arvostelulle. Mekin haluamme kuitenkin tulla kuulluiksi ja puhumme pelkän työllisyyden alalla 41 000 työpaikasta, joille ei ole vaihtoehtoa. Olemme kuitenkin riippuvaisia merkittävästä tuonnista. Markkinat yksityistyvät tosin yhä enemmän, mutta emme saa vältellä sosioekonomisia sitoumuksiamme. Sen vuoksi kalastussopimusten on oltava vähintäänkin asianmukaisia, kunhan arviointi on vain suoritettu uskottavasti. Sen tähden kannatamme jakamista pakollisiin menoihin ilman varauksia ja varauksia sisältävään uuteen kohtaan, jota käytetään siinä tapauksessa, että haluamme solmia uusia sopimuksia, jotka tulevat voimaan vasta seuraavana vuonna. Luotan tämän alueen eli koko kalastusalan kannalta myönteiseen äänestystulokseen, sillä olen sitä mieltä, että vain se ilmaisee yhteisen poliittisen tahtomme.

Nicholson
Arvoisa puhemies, pidän myönteisenä tilaisuutta osallistua tänään tähän keskusteluun. Budjettikeskustelu on luultavasti vuoden tärkein keskustelu parlamentissa. On melko naurettavaa, että meidän on taisteltava tuodaksemme esille edustamiemme alueiden asioita. Niiden, jotka ovat vastuussa parlamentin tulevaisuudesta, kannattaisi huomata, että he tarvitsevat tulevaisuudessa yksipäiväisen budjettikeskustelun, eivätkä kaksipäiväistä.
Aion puhua Euroopan unionin vaikutuksista omalla alueellani, enkä aio pyytää sitä anteeksi. Haluan tehdä selväksi, että Euroopan unionin vaikutukset Pohjois-Irlantiin ovat olleet niin suorat ja myönteiset kuin vain voidaan kuvitella. Siitä on ollut hyötyä Pohjois-Irlannille. Se on ollut myönteinen Pohjois-Irlannille ja se on täyttänyt lupauksensa Pohjois-Irlannille. Se rauhan ja sovinnon ohjelma, jonka kolme parlamentin jäsentä sai aikaan yhdessä komission entisen puheenjohtajan Jacques Delorsin kanssa, on ollut erittäin myönteinen Pohjois-Irlannille. Siellä kumppanuushallinto on ollut erittäin menestyksekästä. He ovat olleet innovatiivisia ja tuoneet uusia ajatuksia. He ovat myös tuoneet "alhaalta ylöspäin" -filosofian, jota koskaan aiemmin ei ole ymmärretty.
Minun on myös tehtävä erittäin selväksi se, että nyt Pohjois-Irlannissa on aloitteleva uusi paikallishallinto, jonka pääministeri on puolueeni johtaja David Trimble. Se yrittää rakentaa uutta tulevaisuutta. Teidän on ymmärrettävä, että Pohjois-Irlanti on 30 viimeksi kuluneen vuoden ajan, terrorismin ajan, kärsinyt hirvittävästi. Yritämme löytää uusia teitä eteenpäin. Yritämme löytää tapoja tehdä yhteistyötä. Yritämme löytää tapoja saada asiat järjestykseen ja tukea toisiamme. Pyytäisin, että meille annetaan joustavuutta tuon mahdollisuuden saavuttamiseksi, työpaikkojen saamiseksi, työllisyyden saamiseksi ja Pohjois-Irlannin kansan saamiseksi takaisin töihin, takaisin töihin todellisen politiikan pariin, pikemminkin kuin etsimään syitä olla eri mieltä keskenään.
Tämä on tavoite. Se on jotain, jota me kaikki voimme odottaa. Haluan ensiksi kiittää parlamenttia, toiseksi budjettivaliokuntaa, niiden jatkuvasta tuesta ja ymmärryksestä alueelleni. Kiitän niitä siitä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, jäsen Nicholson.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 10.00.

Henkilötietojen käsittely
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Paciottin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0279/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yksilöiden suojelusta yhteisön toimielinten ja elinten henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta (KOM(1999) 337 - C5-0149/1999 - 1999/0153(COD)).

Paciotti
. (IT) Arvoisa puhemies, niissä maissa, joissa on pitkälle kehittynyt teknologia, yksityiselämän suojelu on yhä enemmän vaarassa, ja näin ollen tarvitaan entistä asianmukaisempaa suojelua.
Euroopan unionin maat voivat sanoa olevansa yksityisyyden suojelun etulinjassa muiden maiden käyttämiin järjestelmiin verrattuna, ainakin ne maat, jotka ovat toimeenpanneet kaksi direktiiviä, jolla direktiivi 46 vuodelta 1995 ja direktiivi 66 vuodelta 1997 varmistetaan yksilöiden suojelu henkilötietojen käsittelyssä.
Eurooppalaisessa mallissa henkilötietojen suojelua pidetään perusoikeutena, jonka varmistavat ne lainvoimaiset säännöt, jotka ovat peräisin tietoja koskevasta itsemääräämisperiaatteesta, eli periaatteesta, jonka mukaan jokaisen täytyy saada päättää, voidaanko häntä koskevia tietoja kerätä ja käyttää, ja miten se toteutetaan. Tässä mallissa sääntöjen ja menettelyjen noudattamisen varmistaa riippumaton valvontaelin ja viime kädessä tuomarit. Koska myös toimielimet ja unionin elimet keräävät ja käsittelevät monenlaisia henkilötietoja, niihinkin pitää soveltaa eurooppalaiselle mallille ominaisten suojatoimien järjestelmää. Siksi Euroopan unionin perusoikeuskirjan laadinnan yhteydessä 8 artiklaan päätettiin sisällyttää sääntö, jossa määritellään jokaisen oikeus suojattuihin henkilötietoihin, joita pitää käsitellä lain mukaan tiettyä nimenomaista tarkoitusta varten, asianomaisen henkilön suostumuksen pohjalta ja riippumattoman valvontaelimen valvonnassa. Tämän lisäksi Amsterdamin sopimuksesta käyttöön otetun Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 286 artiklan mukaan henkilötietojen käsittelyyn liittyviä yhteisön säädöksiä toisin sanoen kahta edellä mainittua direktiiviä on sovellettava toimielimiin ja yhteisön elimiin ja on perustettava riippumaton valvontaelin, joka valvoo säädösten noudattamista.
Tänään parlamentin käsiteltävänä olevan ehdotuksen avulla toteutetaan nämä määräykset, omaksutaan yhteisön säännöstö ja asetetaan Euroopan tietosuojavaltuutettu, ja näin varmistetaan tämän perusoikeuden konkreettiset ja asianmukaiset suojatoimet. Viimeisten työkuukausien aikana olemme pyrkineet luomaan ja myönnämme määritelleemme ne komission jatkuvan avun ansiosta sellaiset yksityiskohtaiset säännöt, jotka toisivat ratkaisun niihin huoliin, joita on ilmennyt sekä neuvostossa että niissä parlamentin valiokunnissa, jotka vastaavat mietinnöstä ja antavat lausunnon. Kaikkien asianomaisten toimielinten valmius keskusteluun on saanut aikaan esimerkillistä yhteistyötä, joka toivon mukaan antaa meille mahdollisuuden saavuttaa yksimielisyyden ensimmäisessä käsittelyssä. Lukuisat sovitteluratkaisuun pyrkivät kompromissitarkistukset noudattelevat pääosin neuvostossa määriteltyjä ratkaisuja, joissa jo huomioidaan parlamentin keskustelussa esiin nousseet ehdotukset. Hyväksyttävästi on ratkaistu esimerkiksi Euroopan tietosuojavaltuutetun ja apulaistietosuojavaltuutetun nimitykset, jotka parlamentin ja neuvoston on määrä tehdä yhteisymmärryksessä ehdotetuista nimistä, jotka komissio on valinnut kilpailun seurauksena.
Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan yksimielisellä tuella esittelijänne painottaa kuitenkin eräitä tarkistuksia, jotka tarjoavat esimerkiksi erikoislaatuisen ratkaisun aiheeseen, josta on laajasti keskusteltu ja joka koskee asetuksen soveltamisalaa. Soveltamisala rajoittuu yhteisöön, mutta tarkoituksena on määrittää eräänlainen suoja myös niiden toimielinten toiminnoille, jotka jäävät ensimmäisen pilarin ulkopuolelle; tämä ratkaisu saavutetaan vetoamalla yksityisyyden suojelua koskeviin sääntöihin, jotka ovat ehtona sille oikeudelle tutustua asiakirjoihin, joka kuuluu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 255 artiklan piiriin. Toisin kuin 286 artikla, 255 artikla sisältyy itse asiassa myös sopimukseen Euroopan unionista. Kansallisten valvontaviranomaisten ja kolmannen pilarin viranomaisten kanssa on lisäksi suunniteltu yhteistyötä tätä arkaluonteista alaa koskevan koko säännöstön koordinoimiseksi ja asteittaiseksi yhtenäistämiseksi. Tämän lisäksi on suunniteltu riippumatonta budjettikohtaa yhdenmukaisesti Euroopan oikeusasiamiestä koskevan voimassaolevan järjestelmän kanssa, jotta voitaisiin varmistaa paremmin henkilötietosuojavaltuutetun riippumattomuus.
Toivon, että kärsivällisesti tehty työ saavuttaa Euroopan parlamentin ja neuvoston täyden hyväksynnän. Näin saavutettaisiin ensimmäistä kertaa yhteispäätös ensimmäisessä käsittelyssä tekstistä, joka on erittäin monimuotoinen ja täynnä teknisiä vaikeuksia ja joka koskee alaa, joka on henkilökohtaisten vapauksien suojelun kannalta erityisen arkaluonteinen. Juuri tekstin tekninen monimuotoisuus antaa syyn siirtää äänestys seuraavaan istuntoon, jotta kaikki kieliversiot voitaisiin huolellisesti tarkistaa, mitä ei vielä ole tehty. Jos tämä tulos saavutetaan, kuten toivon, meidän pitää katsoa sen olevan neuvoston puheenjohtajan ansiota kyvykkäänä välittäjänä, komission panoksen ansiota sekä kaikkien niiden poliittisten ryhmien parlamentin edustajien avoimuuden ansiota, joille yhteinen etu ja kansalaisten oikeudet ovat tärkeitä ja jotka ovat myötävaikuttaneet mietinnön hyväksymiseen kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa, jota haluan julkisesti kiittää.

Cederschiöld
Arvoisa puhemies, yksityisyyden suoja kuuluu ihmisten perusoikeuksiin. Päivittäin rekisteröidään valtavia määriä henkilötietoja, joita liikkuu esimerkiksi puhelinkeskustelujen ja Internet-maksujen yhteydessä. Henkilötiedot liikkuvat erityisesti EU:ssa.
Esitetty asetusehdotus antaa hyvät mahdollisuudet yksityisyyden suojalle. Vapaa liikkuvuus vaatii tehokasta rikollisuuden torjuntaa. Tehokas rikollisuuden torjunta ei ole kovin onnistunutta ilman tehokasta yksityisyyden suojaa. Ehdotuksen mukaan EU ei saa lainkaan käsitellä etniseen alkuperään, poliittiseen mielipiteeseen, uskonnolliseen vakaumukseen, terveyteen ja seksuaaliseen käyttäytymiseen liittyviä tietoja. Rikolliseen taustaan ja turvallisuutta koskeviin toimenpiteisiin liittyviä tietoja saa käsitellä vain, jos tietyt ehdot täytetään. Tietoja saa käsitellä vain, jos siihen on hyvä syy ja asianosaiset henkilöt saavat tietoa noista tiedoista.
Olen pitkään puhunut innokkaasti yksityisyyden suojaa koskevan riippumattoman eurooppalaisen valvontaelimen puolesta, johon ei kuulu byrokraattisia rakenteita. Mielestäni esittelijä Paciotti on onnistunut hyvin ehdotuksessaan sellaisen Euroopan tietosuojavaltuutetun perustamisesta, joka voi taata yksilöiden oikeudet toimielimiin nähden, harjoittaa valvontaa ja neuvoa toimielimiä. Samalla meidän on tietenkin säilytettävä jäsenvaltioiden omien tietoviranomaisten välinen yhteistyö ja kehitettävä sitä.
On tärkeää saada aikaan toimiva järjestelmä ja ansaita ihmisten luottamus. Sen vuoksi yksityisyyden suojaa on kehitettävä. Uuteen EU:n perusoikeuskirjaan sisältyy henkilökohtainen yksityisyyden suoja. Tulevaisuudessa voimme ehkä mennä tuomioistuimeen saadaksemme lisää suojaa tässä asiassa.
Me, jotka kannatamme eurooppalaisia arvoja euroskeptisesti suhtautuvassa valtiossa, saamme jälleen EU-myönteisen argumentin, nimittäin tehokkaamman yksityisyyden suojan, joka on tärkeä kansalaisille nyky-yhteiskunnassa.
Vaikka tämän asian käsittely onkin ollut hieman vaikeaa, haluan kuitenkin onnitella esittelijä Paciottia erittäin hyvästä mietinnöstä. Toivon kuitenkin, että täällä käyttämästämme mallista, joka on jonkin verran rajoittanut parlamentin jäsenten laajamittaista osallistumista asiaan, ei tulisi ennakkotapausta näiden kysymysten käsittelylle tulevaisuudessa. Esittelijä Paciotti on onnistunut hyvin yhdistämään kaikki toimielimet. Haluan sen vuoksi onnitella häntä ja toivon, että parlamentti tukee mietintöä.

Thors
Arvoisa puhemies, ryhmämme pitää tulosta kokonaisuudessaan hyvänä, ja se pitää myönteisenä erityisesti sitä, että soveltamisala ulotetaan kattamaan koko yhteisön oikeus. Näiden sääntöjen on oltava voimassa erityisesti toisen ja kolmannen pilarin alaisissa asioissa. Pidämme myönteisenä sitä runsasta aloitteellisuutta ja kekseliäisyyttä, joka leimaa tätä työtä. Kiitämme esittelijää.
Mielestämme toimielimiä koskevat ratkaisut ovat erittäin hyviä. Kyse ei ole minkäänlaisesta kollegiaalisesta elimestä vaan tietosuojavaltuutetusta ja apulaistietosuojavaltuutetusta.
On tärkeää huolehtia siitä, että vaikka tietosuoja onkin tärkeää, se ei saa rajoittaa pääsyä asiakirjoihin EU:n toimielimissä. Euroopan oikeusasiamies on valitettavasti joutunut huomauttamaan, että komissio on tietosuojan varjolla rajoittanut tiedon saamista siitä, ketkä osallistuivat kokoukseen, jonka tarkoituksena oli vaikuttaa komissioon. Tämä on esimerkki tietosuojan väärinkäytöstä, jollaista ei saa esiintyä. Toivon todellakin, että huolehditaan siitä, että määräyksiä ei sovelleta näin.
Meidän on myös oltava tietoisia siitä, että Euroopan oikeusasiamiehestä ja tietosuojavaltuutetusta tulee toistensa vastakohtia. Emme saa hämmästyä, jos he joskus päätyvät julkisiin keskusteluihin keskenään. On erittäin myönteistä, että heidän tehtäviään ei ole yhdistetty.
Tietyiltä osin kyse on vanhan 95/46/EY direktiivin sisällön mekaanisesta siirtämisestä. Tässä yhteydessä haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kysyä komission jäseneltä: milloin yleisen tietosuojaa koskevan direktiivin tarkastaminen alkaa? Tämän direktiivin tarkastamiseen on selvästikin tarvetta, jotta siitä saataisiin nykyaikaisempi ja jotta se täyttäisi ne tarpeet, jotka jäsen Cederschiöld mainitsi. Jopa tietoverkkojen tietosuojaa on tarkastettava.
Lopuksi haluan huomauttaa, että olen Suomen kansalaisena tullut siihen tulokseen, että Euroopan parlamentti on ainoa toimielin, ainoa kansalaisten valitsema elin, joka valvoo komission tekemiä päätöksiä, jotka koskevat tietosuojan tasoa kolmansissa maissa. Tunnemme kuuluisan tapauksen, jossa sitä on sovellettu. Euroopan parlamentti on ainoa elin, joka voi demokraattisesti valvoa tätä olemassa olevan komitologiajärjestelyn avulla.
Olen nyt huomannut, että oma maani aikoo toteuttaa henkilötietolakia koskevan muutoksen, jonka myötä kansan valitsemilla edustajilla ei olisi enää mitään vaikutusvaltaa komission päätöksiin. Pidän sen vuoksi myönteisenä sitä hyvää vuoropuhelua, jonka olemme saaneet aikaan komission kanssa, ja sitä tarkoituksenmukaista komitologiajärjestelyä, joka takaa kansalaisten turvallisuuden.

Boumediene-Thiery
Hyvät kollegat, 50 vuotta Euroopan yhteisön alkuaskelien jälkeen on aika saada unionille valvontaviranomainen suojelemaan kansalaisia mahdollisilta väärinkäytöksiltä, jotka liittyvät henkilötietoja sisältävien tiedostojen määrän moninkertaistumiseen. Unionin tehtävien ja toimivallan eksponentiaalisen kasvun ja yhteisön elimien määrän moninkertaistumisen johdosta on välttämätöntä määritellä tarkoin juridisesti kansalaisten oikeudet, muun muassa tiedon liikkuvuudesta unionin toimielinten ja elinten välillä.
Neuvosto ehdotti parlamentille perustamissopimuksen 286 artiklan pohjalta ja yhteispäätösmenettelyn mukaisesti asetusehdotusta. Kyseisessä artiklassa tarkennetaan, että tietojen suojelun oli tarkoitus tulla voimaan unionissa 1. tammikuuta 1999. Lähes kaksi vuotta myöhemmin emme ole vieläkään saaneet tätä aikaiseksi, tästä syystä emme saa juuttua pitkään yhteispäätösmenettelyyn, joka lykkäisi tämän välineen käyttöönottoa entuudestaan. Jäsen Paciotti pyrki ehkäisemään juuttumisen ja mielestäni esittelijämme on tehnyt todella hienoa työtä.
Mennäänpä asian ytimeen. Parlamentin ja neuvoston suurin kiistanaihe liittyy tämän tulevan valvontaviranomaisen toimivallan alaan. Pitäisikö sen kattaa vain ensimmäinen pilari, eli vain yhteisön elimet, toimielimet ja juridiset normit, vai pitäisikö sen kattaa kaikki unionin säädökset, eli toinen ja kolmas pilari, esimerkiksi Schengen tai Europol? Meidän mielestämme asia on selvä: riskit, jotka liittyvät kansalaisten yksityiselämän suojeluun ja henkilötietojen väärinkäyttöön, ovat suuremmat kolmannen pilarin piirissä, johon kohdistuu nykyään vain vähän - jos lainkaan - oikeudellista ja parlamentaarista valvontaa, kuin ensimmäisessä pilarissa, joka kuuluu EY:n tuomioistuimen toimivallan alaisuuteen.
Mielestäni on selvää, että valvontaviranomaisen viran perustaminen ainoastaan yhteisön alaa varten olisi tosiasioiden kieltämistä, kun pääasialliset ongelmat liittyvät ja tulevat tulevaisuudessakin liittymään yhtä lailla kolmannen pilarin elimiin. Onko esimerkiksi yleisesti tiedossa, että Schengen-järjestelmään on koottu yli 10 miljoonaa tiedostoa lähes 1,5 miljoonasta kansalaisesta, että Europolin toimivalta laajenee jatkuvasti, että se kokoaa 15 jäsenvaltion poliisiviranomaisten lähettämät tiedot ja että sitä valvoo ainoastaan yksi viranomainen, jolla ei ole toimivaltaa tai resursseja, joita se tarvitsisi suoriutuakseen työstään.
Hyväksyttäväksemme esitetty mietintö ei vastaa meidän tavoitteitamme. Mietinnön perusteella laadittavan asetuksen sovellusala rajoittuu ensimmäiseen pilariin eli 286 artiklaan. Asetus ei kata toista ja kolmatta pilaria, ja ne jäävät näin ollen hämärän peittoon, mistä kansalaisten olennaiset perusoikeudet kärsivät. Sen sijaan, että tyydyttiin tulkitsemaan rajoitetusti 286 artiklaa, niin perustamissopimuksen 255 artiklaa olisi voitu käyttää ylimääräisenä oikeusperustana asetuksen sovellusalan laajentamiseksi. Jäsen Paciotti pyrki tähän ja sisällytti asetuksen 12 artiklaan viittauksen kyseiseen artiklaan, mutta neuvosto kieltäytyi harkitsemasta tätä vaihtoehtoa. Monet muutkin kohdat ovat ongelmallisia, ja vasta käytäntö osoittaa niiden toimivuuden.
Lopuksi sanoisin, että mietinnön esittelijä on täysin tietoinen näistä ongelmista, eikä hän halua kasvattaa viivettä vielä kahdella vuodella. Tuemme häntä siis kaikesta huolimatta, ja toivomme että neuvosto ja komissio eivät tartu tekstin heikkouksiin yrittääkseen vesittää sen sisällön. Niiden tulisi lisäksi pyrkiä ottamaan mahdollisimman pian käyttöön välineitä henkilötietojen suojaamiseksi toisessa ja kolmannessa pilarissa. On joka tapauksessa vaarallista antaa Europolin tai Schengen-järjestelmän kaltaisten elinten kehittyä ilman parlamentaarista tai oikeudellista valvontaa.

Cappato
Arvoisa puhemies, minäkin haluan esittää onnitteluni esittelijöille tästä mietinnöstä. Ongelma johtuu todellakin erotteluista ja poikkeuksista henkilötietojen suojelussa toisessa ja ennen kaikkea kolmannessa pilarissa, ja tämän lisäksi myös niistä poikkeuksista, jotka on määrätty direktiiveissä, jotka koskevat poliisin toimintaa sekä kansalliseen turvallisuuteen liittyvää toimintaa. Kollega Boumedienen tavoin minäkin uskon, että suurimmat kansalaisten yksityisyyttä koskevat huolet johtuvat näistä toiminnoista. Minusta vaikuttaa siltä, että mietinnön esittelijä on tehnyt kaikkensa laajentaakseen ennen kaikkea tulevaisuudessa mahdollisuutta tehdä ainakin yhteistyötä tällä alalla ja kaiketi myös vaikuttaa siihen, minkä vuoksi annamme hänelle täyden tukemme tässä mietinnössä.
Näin ollen käytän komission jäsenen läsnäoloa hyväkseni ja sanon, että minusta olisi asianmukaista paneutua uusiin tekniikoihin liittyvään kansalaisten suojeluun, mutta tämän lisäksi myös näiden tekniikoiden käyttöön, jotta voitaisiin edistää Euroopan kansalaisten kykyjä osallistua Euroopan toimielinten toimintaan ja olla vuorovaikutuksessa niiden kanssa. Yhtä lailla kuin yksityisyyttä koskevista direktiiveistä yhteisön toimielimissä minä uskon, että myös muita direktiivejä pitäisi soveltaa, esimerkiksi sähköistä allekirjoitusta koskevaa direktiiviä, jotta kansalaisille voitaisiin tarjota mahdollisuus vuorovaikutukseen esittämällä vetoomuksia, kääntymällä oikeusasiamiehen puoleen, osallistumalla kilpailuihin, vetoamalla tuomioistuimeen myös sähköisesti. Tämä vahvistaisi sekä kansalaisen mahdollisuuksia saada suojelua tämä on erittäin tärkeä seikka että myös mahdollisuutta toimia, olla aktiivinen ja olla vuorovaikutuksessa toimielinten kanssa. Tämä ei tietenkään ole Paciottin mietinnön aiheena, mutta halusin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja tuoda kysymyksen esiin.

Coelho
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, samalla kun kiitän jäsen Paciottia hänen erinomaisesta työstään, haluan painottaa, että meidän on edettävä joutuisasti tässä asiassa, mikä vastaa myös toivetta saada tämä aihe käsiteltyä ensimmäisellä kerralla. Nyky-yhteiskunnassa etsitään, tallennetaan ja käsitellään päivittäin todellakin valtava määrä henkilötietoja. Siksi on aivan oikeutettua, että Euroopan kansalaiset ovat huolissaan siitä, että suojataanko heidän yksityisyytensä vaiko ei, ja he toivovat tasapainoisen ja heidän oikeutensa ja vapautensa turvaavan ratkaisun löytymistä.
On kuitenkin niin, ettei kumpaakaan nykyisistä direktiiveistä, joilla taataan suoja henkilötietojen luvatonta käyttöä vastaan, sovelleta yhteisön toimielimiin. Siksi on oleellista ja kiireellistä panna täytäntöön Amsterdamissa sovittu asetus oikeudellisesti täytäntöönpanokelpoisten oikeuksien antamiseksi yksilöille, yhteisön toimielimissä ja elimissä toimivien rekisterinpitäjien käsittelyvelvoitteiden määrittelemiseksi sekä lopuksi vielä yhteisön toimielinten ja elinten suorittaman henkilötietojen käsittelyn valvonnasta vastuussa olevan riippumattoman valvontaelimen perustamiseksi.
Tämän valvontaelimen, Euroopan tietosuojaviranomaisen, perustamista on edistettävä ja on toivottava, että keskipitkällä aikavälillä sille myönnetään uusia toimivaltuuksia, joihin sisältyvät muiden nykyisten valvontaviranomaisten toimivaltuudet, samoin kuin on edistettävä yhden sihteeristön perustamista, jonka avulla taataan valvonnanalaisten tapausten yhdenmukainen käsittely.

Bolkestein
. (FR) Komissio haluaa ensin muistuttaa, että olemme kaikki sitoutuneet takaamaan kansalaisille toimielinten käsittelemien henkilötietojen suojan. Olemme noin kaksi vuotta myöhässä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 286 artiklassa vahvistetusta aikarajasta, eli meillä on kiire päästä yksimielisyyteen tästä asiakirjasta.
Puheenjohtajavaltion voimakkaasti painostamana neuvosto onnistui selvittämään joidenkin valtuuskuntien esiin tuomat vaikeudet, ja asetusehdotus pystytään todennäköisesti hyväksymään neuvostossa yksimielisesti.
Euroopan parlamentti on omalta osaltaan osoittanut vakaata tahtoa saada aikaan päätös jo ensimmäisessä käsittelyssä, ja arvostan ja kiitän esittelijäänne, jäsen Paciottia, joka on nähnyt paljon vaivaa yhdessä kansalaisvapauksien ja -oikeuksien valiokunnan kanssa sopuun pääsemiseksi. Jäsen Paciotti otti lähtökohdakseen neuvoston tekemät työt ja pyrki löytämään asetuksen sovellusalaa koskevaan kysymykseen ratkaisun, jonka kaikki kolme toimielintä pystyvät hyväksymään, ja näin hän on tehnyt mahdolliseksi sen, että voimme päästä yksimielisyyteen ensimmäisessä käsittelyssä.
Komissio on myös tehnyt tehtävänsä aloitteentekijänä ja välittäjänä neuvoston ja parlamentin välillä. Myös komissiolla on vakaa tahto olla viivästyttämättä tärkeän välineen hyväksymistä kansalaisten henkilötietojen suojelemiseksi. Vaikka saavutettu tulos ei täysin tyydytä sitä, se on päättänyt hyväksyä neuvoston ja parlamentin keskustelujen pohjalta laaditun tekstin sellaisena kuin se on Paciottin mietinnössä, eikä siis muuta enää alkuperäistä ehdotustaan.
Paciottin mietinnön sisältämistä tarkistuksista komission kanta on seuraava:
Tarkistuksissa 1, 2, 4-10, 12-40, 42-54, 57, 58 ja 60-64 toistetaan neuvoston teksti niiden kohtien osalta, jotka komissio voi hyväksyä. Komissio siis hyväksyy nämä tarkistukset.
Tarkistukset 55, 56 ja 59 eroavat neuvoston tekstistä, mutta niistä on tehty poliittinen sopimus mietinnön esittelijän ja neuvoston puheenjohtajavaltion välillä. Koska komissio on päättänyt olla vastustamatta asetuksen hyväksymistä ensimmäisessä käsittelyssä tämän kompromissitekstin perusteella, se hyväksyy nämä tarkistukset.
Tarkistukset 3 ja 11 eroavat neuvoston tekstistä, mutta niistä on tehty poliittinen sopimus mietinnön esittelijän ja neuvoston puheenjohtajavaltion välillä. Komissio on päättänyt olla vastustamatta asetuksen hyväksymistä ensimmäisessä käsittelyssä tämän kompromissitekstin perusteella, kunhan pöytäkirjaan kirjataan julistus sen oikeudellisen aseman säilyttämisestä, kun neuvosto hyväksyy asetuksen. Julistuksessa komissio hyväksyy, että asetuksen sovellusala rajoitetaan ainoastaan ensimmäiseen pilariin liittyviin toimiin. Siinä korostetaan myös tarvetta laatia selkeät juridiset säännöt henkilötietojen käsittelylle toisessa ja kolmannessa pilarissa. Komission mielestä sääntöjen laatiminen voidaan hyväksyä 286 artiklan nojalla. Komissio varaa itselleen mahdollisuuden esittää lainsäädännöllisiä aloitteita tämän asian yhteydessä. Se kieltäytyy lisäksi noudattamasta asetuksessa esitettyjä periaatteita toisen ja kolmannen pilarin yhteydessä suorittamassaan henkilötietojen käsittelyssä siihen saakka, kunnes tähän käsittelyyn sovellettavat säännöt on laadittu.
Tarkistuksesta 41 komissio katsoo, ettei sen sanamuoto sovi yhteen komission aloiteoikeuden kanssa. Siksi se hylkää siis kyseisen tarkistuksen.
Tarkistuksella 69 korjataan tarkistusta 41. Mietinnön esittelijä, jäsen Paciotti, ehdotti sitä komission aloiteoikeuden säilyttämiseksi neuvoteltuaan asiasta komission ja neuvoston puheenjohtajavaltion kanssa. Komissio tukee tätä tarkistusta, ja haluan kiittää jäsen Paciottia sen esittämisestä. EU:n valvontaviranomaisella tulee olemaan tärkeä rooli sen valvomisessa, että yhteisön tuomioistuimet noudattavat kansalaisten henkilötietojen suojaa koskevia säännöksiä. Täten on selvää, että sen mielipide henkilötietojen suojaa koskevista lainsäädäntöehdotuksista tulee olemaan erittäin arvokas, sillä se on tärkeä lisä toimielinten välisiin lainsäädäntöä koskeviin keskusteluihin. On myös selvää, että komissiolla, kun se laatii edellä mainitun kaltaisia lainsäädäntöehdotuksia, täytyy olla vapaus esittää soveltuvaa ehdotusta oikeaksi katsomallaan hetkellä.
Tarkistus 69 vaikuttaa komissiosta hyväksyttävältä, kunhan sen sanamuoto ei viittaa komission aloiteoikeuden kyseenalaistamiseen. Näin ollen komissio tulkitsee tarkistuksen tarkoittavan, että komission täytyy kuulla valvontaviranomaista sen jälkeen, kun sen ehdotus on hyväksytty. Tekstiä olisi hyvä selkeyttää tältä osin, esimerkiksi kieliasun tarkistamisen yhteydessä. Komissio tulee joka tapauksessa antamaan julkilausuman tästä asiasta, kun asetus hyväksytään neuvostossa.
Koska komissio kunnioittaa poliittista sopimusta, jonka se teki neuvoston ja mietinnön esittelijän kanssa hyväksynnän saavuttamiseksi ensimmäisessä käsittelyssä, se ei siis esitä muita tarkistuksia, jotka eivät sisälly kansalaisvapauksien ja -oikeuksien valiokunta hyväksymään Paciottin mietintöön, lukuun ottamatta tarkistusta 69, jolla korjataan tarkistusta 41.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Bolkestein.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Euroopan unionin syrjäisimmät alueet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Sudren laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0285/2000) komission kertomuksesta perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan toimeenpanoon tähtäävistä toimista - Euroopan unionin syrjäisimmät alueet (KOM(2000) 147 - C5-0247/2000 - 2000/2135(COS)).

Sudre
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan aluksi kiittää aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan jäseniä, jotka rikastuttivat huomioillaan ja tarkistuksillaan mietintöä, jonka tänään esittelen teille.
Seitsemän Euroopan mantereesta kaukaisimman alueen nykyinen ja tuleva kohtalo antoi valiokunnallemme tilaisuuden hyväksyä yksimielisesti rakentavan, tasapainoisen ja pitkään neuvotellun asiakirjan. Azorit, Kanariansaaret, Guadeloupe, Guyana, Madeira, Martinique ja Réunion muodostavat erityisluontoisen kokonaisuuden, jonka ainutlaatuisuus on haluttu tunnustaa Amsterdamin sopimuksessa ottamalla käyttöön uusi käsite, syrjäisimmät alueet.
Perustamissopimuksessa on tunnustettu, että syrjäisimpien alueiden taloudellinen ja yhteiskunnallinen tilanne on vaikea, ja sitä pahentavat erityishaitat, joiden pitkäkestoisuus ja yhteisvaikutukset vaikeuttavat suuresti näiden alueiden kehitystä. Tästä syystä täytyy voimassa olevia sääntöjä soveltaa mahdollisimman tehokkaasti ja on hyväksyttävä sopivia toimenpiteitä näiden alueiden konkreettisten ongelmien ratkaisemiseksi turvautumalla tarvittaessa poikkeuksiin, joilla otetaan huomioon alueiden todellisuus, heikentämättä kuitenkaan yhteisön etua.
Kertomus, jonka Euroopan komissio julkaisi viime maaliskuun 14. päivänä, ei ole varsinaisesti mikään vastaus syrjäisimpien alueiden kansallisten ja alueellisten viranomaisten esittämiin pyyntöihin. Komissio tarkentaa, ettei se voi antaa vastauksia kaikkiin kysymyksiin, se tyytyy usein ehdottamaan suuntaviivoja, joiden avulla jatketaan ja vahvistetaan toimia, joihin on jo ryhdytty, ja komissio varaa myös itselleen oikeuden tarkastella ongelmia tapauskohtaisesti.
Perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa ilmaistaan ennen kaikkea poliittinen tahto, jota neuvosto on tukenut useasti ja jota parlamentti tänään tukee. Mietintöni päätavoitteena on muistuttaa Euroopan komissiota tästä poliittisesta tahdosta, jotta päästäisiin siitä epämiellyttävästä vastahakoisuuden tai välinpitämättömyyden vaikutelmasta, joka komissiosta välittyy. Täten on tärkeää, että pääosastojen välisen ryhmän resursseja lisätään komission pääsihteeristön sisällä, jotta kaikkiin komissaarien kollegion tarkasteltavaksi lähetettäviin yleisluonteisiin säädösehdotuksiin voitaisiin liittää 299 artiklan 2 kohdan mukaisesti yksityiskohtainen yhteenveto vaikutuksista.
Pyydän mietinnössäni komissiota valmistelemaan todellisen monivuotisen työohjelman, johon liittyy tarkka aikataulu ja jossa esitetään mahdollisimman kattava yhteenveto toimista, joita se suunnittelee. Tämän työohjelman on sisällettävä kaikki tarpeelliset takuut välineistä, joiden avulla voidaan varmistaa toimien onnistuminen, sekä toiminnan jatkuvuudesta, kun kyse on pysyvien haittojen torjunnasta.
Niiden mahdollisten väärinkäsitysten hälventämiseksi, joiden mukaan komissio ei hyödynnä riittävän innokkaasti 299 artiklan 2 kohdan tarjoamia mahdollisuuksia, ehdotan, että laajennettu keskustelufoorumi voisi kokoontua ja että vuosittain laadittaisiin kertomus.
Vastauksena komissiolle mietinnössäni käsitellään yksityiskohtaisesti joitakin aloja, jotka kuuluvat unionin toimivaltaan ja jotka esittelen tänään vain lyhyesti. Komissio on myöntänyt, että maataloutta ja kalastusta koskevia toimenpiteitä on mukautettava tai tarkistettava. Mutta toinen Posei-säännöksiä koskeva tarkistus osuu talousarvion kannalta hyvin vaikeaan tilanteeseen, mikä saattaa vaikuttaa suuresti ohjelmien sisältöön ja tukien suuruuteen. Komissio on esimerkiksi vuoden 2001 talousarvioesityksessään supistanut skandaalimaisella tavalla Posei-ohjelmien rahoitusta. Syrjäisimpien alueiden maataloustuottajat, joiden puolesta puhun teille täällä, ovat olleet tästä erittäin huolestuneita.
Lisäksi olisi hyvä vahvistaa kaikkien yhteisön olemassa olevien välineiden, kuten rakennerahastojen, valtiontukien sekä verotus- ja tulliasioita koskevien menettelytapojen yhteensovittamista ja mahdollisimman laajaa hyödyntämistä.
Yhteisön uuden syrjäisimpiä alueita koskevan strategian onnistuminen edellyttää maailmanlaajuisen kilpailun strategisiin aloihin suuntautuvaa toimintaa. Näitä aloja ovat liikenne, energia, ympäristö, tietoyhteiskunta, tutkimus sekä teknologinen kehitys. Se tukisi täten taloudellista ja yhteiskunnallista edistystä korkean työllisyyden kautta.
Syrjäisimpien alueiden maantieteellisen sijainnin ja merellisyyden ansiosta näistä alueista on tultava Euroopan unionin aktiivisia raja-alueita. Lisäksi on kiireesti käynnistettävä tutkimus uuden viime kesäkuussa Cotonoussa allekirjoitetun AKT-EU-kumppanuussopimuksen sekä muiden kansainvälisten kauppasopimusten vaikutuksista, jotta voidaan arvioida niiden vaikutuksia syrjäisimpiin alueisiin ja määritellä korvaavia toimia syrjäisimpien alueiden tuottajille, jotka eivät pystyisi pärjäämään kiristyvässä kilpailussa.
Puhun lopuksi lähitulevaisuuteemme liittyvästä aiheesta, laajentumisesta, joka on välttämätön osatekijä Euroopan rakentamisessa, mutta on tärkeää ryhtyä jo nyt arvioimaan sen seurauksia, jotta vältyttäisiin kyseenalaistamasta syrjäisimmille alueille perustellusti myönnettyä tukea ja 299 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanosta seuraavia toimia.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, esittelijä Sudre on tehnyt hyvää työtä syrjäisimpiä alueita käsittelevässä mietinnössään. Haluan oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan puolesta kiittää häntä siitä, miten tarkistuksemme ja näkökantamme näkyvät mietinnön hengessä ja itse tekstissä.
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan kannalta katsottuna haluan korostaa, että itse asiassa vain sitä, mikä on yhtäläistä, voidaan kohdella yhtäläisesti. Tässä pyritään luomaan täysin yhtenäinen oikeusjärjestelmä syrjäisimmille alueille, jotka sijaitsevat tuhansien kilometrien päässä muusta yhteisön alueesta, Manner-Euroopasta, ja jotka ovat jakautuneet pieniin saaristoalueisiin, joiden olot ovat pääoman muodostuksen ja kuljetuksen kannalta niin vaikeat, että niillä ei voida soveltaa yleisiä kilpailusääntöjä. Tästä syystä kiinnitän huomiota Sudren mietinnön 21 kohtaan, jossa todetaan valtiontuista, että EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohtaa pitäisi soveltaa automaattisesti, koska kyseisen kohdan mukaiset poikkeukset perustuvat siihen, että alueet olisivat kilpailun osalta yhtäläisessä asemassa. Ainoastaan niin, että syrjäisimpiin alueisiin sovelletaan yleistä poikkeusta, näiden alueiden yrityksillä olisi yhtäläiset edellytykset Manner-Euroopan yritysten kanssa.
Minun on niin ikään todettava, että Sudren mietinnön mukaan verotukseen ja tulliin liittyvät erityispiirteet ovat välttämättömiä samasta syystä. Kun syrjäisimmät alueet sijaitsevat niin kaukana Manner-Euroopasta, ne joutuisivat epäsuotuisaan asemaan, jos niihin pyrittäisiin soveltamaan automaattisesti samoja verotus- ja tullimääräyksiä kuin Manner-Eurooppaan. Jos esimerkiksi liikennettä koskevassa 26 kohdassa satamiin ja lentoasemiin sovellettaisiin vapaan kilpailun järjestelmässä valtiontukisääntöjä, näiltä alueilta vietäisiin satamien ja lentoasemien kaltaiset välttämättömät julkiset palvelut, jotka eivät syrjäisimmillä alueilla ole koskaan tavanomaista yksityistä toimintaa vaan välttämätöntä julkista toimintaa.
Komissio on antanut tiedonannon eli ohjelman, eräänlaisen aikataulun siitä, mitä se aikoo tehdä. Toivomme, että komissio kehittää tuota aikataulua tai ohjelmaa, ja toivomme erityisesti, että se merkittävä taho, joka komissiolla nyt on, nimittäin yksiköiden välinen työryhmä, pitäisi edelleen yhteyttä syrjäisimpiin alueisiin ja tiedottaisi keskusviranomaisille tarpeistamme ja erityisongelmistamme.
Onnittelenkin esittelijä Sudrea, ja odotamme erittäin kiinnostuneina komission ehdotusten lainsäädännöllistä kehitystä, jotta erityispiirteet voitaisiin pian ottaa huomioon Amsterdamin sopimuksen 299 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

Attwooll
. (EN) Arvoisa puhemies, ihailen todella jäsen Sudren mietintöä, joten mietintö tai sen esittelijä ei ole seuraavan kritiikkini kohde. Mietintö on kuitenkin esimerkki uskoakseni paljon laajemmasta mietintöjen ja lausuntojen välistä suhdetta koskevasta ongelmasta, erityisesti lainsäädäntöön liittyvien mietintöjen ongelmasta. Esimerkiksi tässä mietinnössä on vain 25 sanaa jäljellä kalatalousvaliokunnan yksimielisistä päätelmistä. Suurin osa kalataloutta koskevasta osasta koostuu todellisuudessa aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan jättämän päätöslauselmaesityksen tarkistuksesta.
Kalatalousvaliokunta ei vastusta mitään kyseisessä kohdassa. Siinä itse asiassa käsitellään joitakin asioita tarkemmin kuin lausunnossa. Toisaalta päätöslauselman lopullisesta versiosta puuttuu joitakin merkittäviä näkökohtia. Kun tiedetään kalatalouden merkitys syrjäisille alueille, tämä ei voi olla muuta kuin pettymys.
Ymmärrän sen, että näkökulmaerot tarkoittavat, että aina ei ole mahdollista sovittaa ensisijaisessa valiokunnassa ja muissa valiokunnissa esitettyjä näkökantoja. Huoleni onkin se, että meillä ei ole mitään standardoituja mekanismeja pyrkiä siihen. Kysynkin siksi, onko parlamentin puhemies valmis tutkimaan tapoja, joilla asiaa voidaan parantaa, esimerkiksi kuulemismenettelyllä ennen äänestystä tai muuttamalla äänestysjärjestystä. Ilman tämänkaltaisia parannuksia on vaarana, että menetetään paljon asiantuntemusta, ei ainoastaan omaksi tappioksemme, vaan myös niiden tappioksi, joita yritämme palvella. Sillä välin pyydän sekä neuvostoa että komissiota katsomaan päätöslauselmaesityksen päätelmien lisäksi myös niitä päätelmiä, jotka eivät siihen sisälly.

Fernández Martín
Arvoisa puhemies, Euroopan unionille tämä keskustelu on yksi monista keskusteluista. Syrjäisimmille alueille se on tärkein keskustelu, jonka Euroopan parlamentti voi niistä käydä. Itse asiassa se, mitä sanomme tänään ja mistä äänestämme huomenna, on etusivun uutinen seitsemän syrjäisimmän alueen lehdissä, ja alueellisten televisioiden uutislähetyksissä kerrotaan laajasti siitä, mitä tänään sanomme ja päätämme.
Monille eurooppalaisille jotkin syrjäisimmät alueet ovat pelkkä matkakohde kartalla. Tämä voi olla jopa muutamien Euroopan parlamentin kollegojemme käsitys syrjäisimmistä alueista. Niille meistä, jotka puhuvat täällä tänä iltana kotialueistamme, tämä käsitys on erittäin kielteinen ja todellakin täysin virheellinen. Tämän käsityksen takana - maiseman ja poikkeuksellisen ilmaston takana - on sosiaalinen ja taloudellinen todellisuus alueilla, jotka ovat unionin heikoimmin kehittyneitä, joiden työttömyysprosentti on unionin korkeimpia ja joiden kehitystä hankaloittavat valtavat rakenteelliset vaikeudet.
Euroopan komissio on jo yli kymmenen vuoden ajan kiinnittänyt huomiota ongelmiimme ja erityispiirteisiimme. Tämä on ensimmäinen syrjäisimpiä alueita koskeva keskustelu, joka käydään Euroopan parlamentin täysistunnossa sen jälkeen, kun Amsterdamin sopimukseen otettiin näitä alueita koskeva uusi artikla. Siitä lähtien, kun Delorsin puheenjohtajakaudella perustettiin syrjäisimpiä alueita käsittelevä yksiköiden välinen työryhmä, olemme kulkeneet pitkän ja menestyksekkään tien, ja minun on lausuttava syrjäisimpien alueiden kansalaisten puolesta kiitokset tämän työryhmän puheenjohtajalle.
Komission asiakirja, joka koskee EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan kehittämistä, on hyvä asiakirja, ja esittelijämme Sudre on esittänyt meille tänään erinomaisen mietinnön. Tämän artiklan ja sen pohjalta kehitettävien määräysten myötä meillä on oikeusperusta, joka meiltä tätä ennen puuttui, ja hyvä väline syrjäisimpien alueiden kehittämiseksi. Esittelijä Sudre on onnistunut laatimaan tasapainoisen mietinnön, joka sisältää monta niistä yli sadasta tarkistuksesta, joita esitettiin hänen alkuperäiseen mietintöluonnokseensa. Yhdessä tarkistuksessa ehdotetaan kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineeseen liittyvien politiikkojen kehittämistä ja soveltamista.
Arvoisa komission jäsen Barnier, haluan korostaa täällä sitä, että yhteisön säännöstön täysimääräisen soveltamisen osalta on välttämätöntä mukauttaa ja sovittaa nämä säännöt syrjäisimpien alueiden tilanteeseen, jotta edistettäisiin eikä estettäisi niiden kansalaisten taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta muihin Euroopan kansalaisiin.
Sisämarkkinat ja niiden säännöt eivät hyödytä syrjäisimpien alueiden asukkaita samassa määrin kuin mannereurooppalaisia. Tuhansien kilometrien päässä olevien saaristoalueidemme markkinoiden maantieteelliset rajoitukset merkitsevät sitä, että yritystemme on vaikea olla kilpailukykyisiä: niillä on ongelmia, jotka liittyvät kuljetukseen, liikenneyhteyksiin, toimituksiin ja toimintakustannuksiin. Tästä syystä alueillamme on niin vaikea synnyttää hyvinvointia ja luoda työpaikkoja. Alueidemme työttömyysprosentit ovat unionin korkeimpia. Tästä syystä on välttämätöntä kehittää useita toimia, joita käsitellään yksityiskohtaisesti Margie Sudren mietinnössä.
Mielestämme toimet eivät saa rajoittua vain aluekehityspolitiikkoihin, sillä alueidemme puutteet ja haitat ovat rakenteellisia eivätkä suhdanteista johtuvia. Tulemme aina olemaan kaukana, ja meillä tulee aina olemaan vaikeuksia, jotka johtuvat saaristoasemasta, kauniista mutta karuista ja vaikeista maantieteellisistä oloistamme. Emme vaadi avustuksia. Haluamme työkaluja, joiden avulla voimme kehittyä.
Syrjäisimmät alueet antavat Euroopalle atlanttisen, amerikkalaisen ja afrikkalaisen ulottuvuuden, joka rikastuttaa sitä kulttuurista, poliittista ja taloudellista monimuotoisuutta, josta me kaikki olemme syystäkin ylpeitä.

Fruteau
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa esittelijä, on syytä muistuttaa, että se, että keskustelemme tänään parlamentissa syrjäisimmistä alueista, on pitkällisen valmistautumisen tulosta. Vaikka jo Rooman sopimuksessa mainittiin Ranskan merentakaiset departementit, niin vasta vuonna 1989 syrjäisestä sijainnista ja saaristoasemasta johtuvia valinnaisia toimenpiteitä koskevien erityisohjelmien, kuuluisien POSEI-ohjelmien, myötä Euroopan unioni viimein myönsi, että syrjäisimpien alueiden rakenteellisten haittojen pysyvyys ja kasautuminen oikeutti ne saamaan erityiskohtelua muihin yhteisön alueisiin verrattuna.
Kahdeksan vuotta myöhemmin Amsterdamin sopimuksen ja keskustelussa esiintyneen 299 artiklan 2 kohdan myötä heräsi toivo siitä, että jonain päivänä sanat "kasvu" ja "työllisyys" tarkoittaisivat samoja asioita koko Euroopan alueella. Olemme odottaneet siis kauan, ja kansojemme ilmaisema toivo on täysin verrannollinen tähän odotukseen. Ymmärtänette näin ollen, miksi olin hieman pettynyt lukiessani komission tiedonantoa. Hyvät kollegat, hyvien aikeiden julistusten aika on ohi. Tarvitaan konkreettisia toimenpiteitä ja pian. Tarvitaan tarkka aikataulu, ja siinä täytyy pysyä. Tarvitaan todellisia taloudellisia sitoumuksia, eikä kuten vuoden 2001 talousarviossa on esitetty, POSEI-määrärahoja, joita on toistaiseksi leikattu 25 prosenttia. Ennen kaikkea tarvitaan varmuutta siitä, että toimista tehdään pysyviä, sillä meidän haittamme, jotka on lueteltu 299 artiklan 2 kohdassa - syrjäinen sijainti, saaristoasema, pieni pinta-ala, vaikea ilmasto - eivät katoa minnekään.
Tästä syystä olen iloinen siitä, että aluepolitiikkavaliokunta osoitti rohkeutta ja kunnianhimoa valtiontukien, verotuksen ja laajentumisen seurausten osalta. Olen iloinen siitä, että valiokunta hyväksyi suuren enemmistön tarkistuksista, joita olin ehdottanut. Haluankin tässä onnitella esittelijäämme, jäsen Sudrea, hänen neuvotteluhaluisesta ja avoimesta asenteestaan, jonka ansiosta ja kaikkien yhteisten ponnistelujen ansiosta saimme mietinnön, joka todella luo toivoa alueillemme. Olen vakuuttunut siitä, että nuorisomme voi nähdä ratkaisun sitä koettelevaan dramaattiseen työttömyyteen, jos onnistumme siirtymään strategiasta, joka perustuu pääosin tarpeelliseen joskin riittämättömään rahoitukseen, kattavampaan strategiaan, joka perustuu erityisluonteemme todelliseen tuntemukseen.
Hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, syrjäisimmät alueet ovat jo nyt Euroopan unionin monimuotoisuuden, eli rikkauden symboli. Niistä voi tulla koekenttä, joka synnyttää hienoimman todisteen sosiaalimallimme tehokkuudesta. Siihen tarvitaan rohkeutta, viisautta ja sydäntä. Uskon, että ehdotuksissa, jotka komissio esittää neuvostolle, näkyvät nämä ominaisuudet.

Pohjamo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan ensiksikin onnitella rouva Sudrea erittäin onnistuneesta ja hyvästä mietinnöstä. Tuon samalla terveisiä herra Sánchezilta, joka olisi mielellään halunnut olla tässä keskustelussa mukana, mutta ei sairauden vuoksi päässyt tänne vielä paikalle. Hän on aina korostanut tämän mietinnön tärkeyttä ja tehnyt kovasti työtä tämän mietinnön hyväksi.
Euroopan unionin on huolehdittava syrjäisimpienkin alueiden pääsystä mukaan unionin kehitykseen. Syrjäisimpien alueiden tukemiseen tarkoitetut sopeutetut toimet ovat perusteltuja näillä alueilla vallitsevien epäsuotuisten tekijöiden vuoksi. Erityisesti tämä tulee kyseeseen, kun alueet ovat erittäin riippuvaisia muutamasta harvasta tai jopa yhdestä ainoasta elinkeinoalasta.
Euroopan unionin ulkopuolisten maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa käytävissä neuvotteluissa on myös otettava huomioon syrjäisten alueiden tiettyjen tuotteiden erityinen arkuus. Unionin laajeneminen ei saa myöskään aiheuttaa alueiden putoamista alue- ja rakennepolitiikan ulkopuolelle. Ryhmämme tukee myös perussopimuksen 299 artiklan 2 kohdan laajentamista, joka lujittaa Posei-ohjelmien myönteisiä saavutuksia syrjäisillä alueilla. Pysyvistä epäsuotuisista tekijöistä johtuen erikoisasema ja poikkeuksellinen apu syrjäisille alueille on perusteltua, mutta eroja ei pidä kuitenkaan tasata pysyvillä sisämarkkinasääntöjen rajauksilla tai pysyvillä etuoikeuksilla rakennerahoihin. Mielestäni on erittäin tärkeää, että syrjäisimmät alueet integroidaan mukaan Euroopan laajuisiin liikenne-, energia- ja telekommunikaatioverkkoihin. On tarpeellista myös tutkia mahdollisuudet uusiin, syrjäisille alueille suunnattuihin toimenpiteisiin, jotka täydentävät Euroopan unionin omalla alueellaan nykyisin toteuttamia toimintalinjoja ja toimia. Alueiden taloudellista kehitystä tulee tukea esimerkiksi erilaisilla välittömän ja välillisen verotuksen ratkaisuilla.

Markov
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuten esittelijä Sudre erittäin hyvässä ja perusteellisessa mietinnössään aiheellisesti korostaa, on kiistatonta, että syrjäisimmillä alueilla on viisi alkuperäominaisuutta, joista seuraa pysyvästi tai erittäin pitkään jatkuva muita alueita heikompi asema.
Ensinnäkin: maantieteellinen läheisyys EU:hun kuulumattomiin valtioihin ja samanaikainen Euroopan unionin jäsenyys. Toiseksi: suhteellinen eristäytyneisyys, joka johtuu suuresta etäisyydestä Euroopan mantereeseen. Kolmanneksi: paikallisten sisämarkkinoiden erittäin rajoittunut koko. Neljänneksi: maantieteelliset ja ilmastolliset olot, jotka rajoittavat erittäin voimakkaasti omia kehitysmahdollisuuksia. Viidenneksi: taloudellinen riippuvuus muutamasta tuotteesta.
Nämä syyt aiheuttavat väistämättä sen, että nämä todelliset heikommat asemat on korvattava jotenkin pitkällä aikavälillä yhteenkuuluvuudentunteen lisäämiseksi, mikäli siihen annetaan 299 artiklan 2 kohdan mukaisesti riittävät määrärahat. Tämä artiklan ansiosta syrjäisimpien alueiden pitäisi kyetä kestämään väliaikaisia leikkauksia talousarviota koskevassa budjettikeskustelussa. Kuten te, esittelijä Sudre, vaaditte syystä syrjäisimpien alueiden edustajana solidaarisuutta, pyydän minäkin teidän solidaarisuuttanne tavoitteen 1 mukaisten alueiden eduille sen tähden, että niiden määrärahoja ei saa leikata niin kauan kuin ne ovat heikommassa asemassa kuin Euroopan kehittyneet alueet.
Koetinkivenä on nyt se, voimmeko useimpien poliittisten ryhmien tämänpäiväisessä budjettikeskustelussa esittämien kantojen vastaisesti rahoittaa uusia poliittisia tarpeita uuden rahan sijasta muista politiikoista siirretyillä määrärahoilla. Tämä kysymys muuttuu sitä tärkeämmäksi, mitä lähempänä EU:n itälaajentuminen on. Olen vakuuttunut siitä, että jo tänään on selvää, että tätä ongelmaa ei voi ratkaista rahoitusnäkymiä muuttamatta. Toimikaamme yksinkertaisesti sananlaskun "älä jätä huomiseksi sitä, minkä voit tehdä tänään" mukaisesti.

Costa Neves
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämän mietinnön avulla Euroopan parlamentti antaa panoksensa syrjäisimpien alueiden politiikan suuntaamiseksi uudelleen siten kuin perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa määrätään. Esteenä on kuitenkin muutama epäselvä kysymys sekä yksi jos toinenkin ristiriitainen toimi, jonka komissio on viime aikoina toteuttanut tässä asiassa. Perustamissopimuksen artiklat on kaikki laadittu noudatettavaksi, niiden kaikkien tehokkuus on taattava, eikä 299 artiklan 2 kohta voi olla poikkeus säännöstä. On siis olemassa syitä, joiden takia Euroopan parlamentin mielipidettä on syytä korostaa ja joiden takia esittelijä Margie Sudren osoittamaa tasapainoa, pätevyyttä ja kokemusta on ylistettävä, samoin kuin on ylistettävä kaikkien hänen kanssaan yhteistyötä tehneiden panosta, erityisesti seitsemän muun syrjäisimmiltä alueilta kotoisin olevan parlamentin jäsenen työtä.
Minulla ei ole paljoakaan aikaa, joten yritän keskittyä olennaisimpaan. Mielestäni yhtä olennaista kuin edistää sellaista oikeudenmukaisuutta, jota perusteena käyttäen mukautetaan toimintatapoja, erityisjärjestelmiä ja -toimia on se, että minun alueellani, samoin kuin muilla syrjäisimmillä alueilla, voitaisiin asua ihmisarvon edellyttämällä tavalla. Se edellyttää sellaisen tuottavan toiminnan harjoittamista, joka takaa omavaraisuusasteen jatkuvan kasvun. Koska syrjäisimpien alueiden taloutta luonnehditaan perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa yhdestä tai muutamasta tuotteesta riippuvaksi, on kannustettava mahdollista erilaistumista ja luotava samalla paremmat olot sellaisten tuotteiden tuottamiseksi, joita voidaan tai osataan tuottaa. Missään tapauksessa meiltä ei saa poistaa vähäisiä vertailuetujamme. Me tuotamme pääasiassa maitoa Azoreilla. Mikäli suhtaudumme perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohtaan tosissamme, voin vain toivoa, että olomme paranevat, jotta voisimme tuottaa sellaisia tuotteita, joita me voimme tai osaamme tuottaa.

Casaca
Arvoisa puhemies, parlamentti erityisesti sen aluepoliittinen valiokunta kannusti erityisesti hyväksymään syrjäisimpiä alueita koskevat toimintalinjat ja erityisohjelmat. Se, että aluepoliittinen valiokunta hyväksyi yksimielisesti kollegamme Margie Sudren esittelemän mietinnön, on osoitus Euroopan parlamentin uskollisuudesta yhtä sen tärkeimpiä sitoumuksia kohtaan. Sallikaa minun sen tähden onnitella esittelijää ja aluepoliittista valiokuntaa erinomaisesta työstä. Amsterdamin sopimuksen voimaantulon myötä näiden erityispolitiikkojen oikeusperusta selkeni ja soveltamisala laajeni. Maatalouspolitiikka on ollut yksi niistä aloista, jolla tällä lähestymistavalla on ollut selkein vaikutus. Yhteisen maatalouspolitiikan alkuaikoina tehtyjen osittaisten poikkeusten ja maatalouden kehittämiseksi luotujen erityisohjelmien noudattamisen avulla on voitu olla mukana pysäyttämässä esimerkiksi Azoreiden kaltaisten saarten autioitumista, ja maataloudesta elantonsa hankkivilla saarilla on saatu huomata elinolojen parantuneen.
Lähes vuosikymmenen aikana saadut kokemukset ja yhteisen maatalouspolitiikan kehittymisen myötä tulleet uudet haasteet kannustavat tarkistamaan näitä ohjelmia, jotta näiden alueiden toimeentulokyky säilyisi uudenlaisen kilpailun keskellä. Perustamissopimuksessa vaaditaan nimenomaan, että taloudellinen riippuvuus muutamasta tuotteesta on yksi niistä tekijöistä, joiden takia eurooppalaisten toimielinten on ryhdyttävä erityistoimiin yhteisten toimintatapojen hyväksymiseksi. Azorien maatalouden ja koko talouden riippuvuus maidontuotannosta on vertaansa vailla koko unionissa. Siksi me kaikki Azoreilla toivomme, että komissio tekisi nopeasti, perustamissopimuksen ja parlamentin kannan valossa, ehdotuksia siitä, miten yhteisen maatalouspolitiikan olisi muokattava, jotta sitä voitaisiin soveltaa Azoreilla.

Marques
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mikäli Amsterdamin sopimukseen ei olisi liitetty 299 artiklan 2 kohtaa, me emme olisi täällä tänään keskustelemassa tästä loistavasta mietinnöstä, jonka on laatinut kollegamme Margie Sudre, jota haluan onnitella hänen mainiosta työstään. Tämä säännös on tosiaankin ensiarvoisen tärkeä. Tällä artiklalla Euroopan unioni on myöntänyt syrjäisimmille alueille tosiasiallisen oikeuden erilaisuuteen ja erityiskohteluun, joka vastaa niiden ainutlaatuisia ja täydellisesti muusta Euroopan unionista poikkeavia oloja. Kyse onkin nyt perustuslaillisten oikeuksien tunnustamisesta, eikä enää, kuten Amsterdamin sopimuksen solmimiseen asti, perustamissopimuksiin lisätyissä lausunnoissa annetuista tunnustuksista, joilla oli pelkästään poliittista arvoa. Huomattakoon lisäksi, että tämä oikeus erilaisuuteen ei ole muuta kuin yhtäläisyysperiaatteen johdannainen, sillä tuon periaatteen mukaista on kohdella eri tavalla niitä, jotka ovat erilaisia. Minä kammoksun sellaisia taantumuksellisia ja yhtäläisyysperiaatteen tasapäistäviä tulkintoja, jotka panevat kohtelemaan samalla tavoin erilaisia asioita.
299 artiklan 2 kohta on siis keskeinen väline. Ensinnäkin se auttaa edistämään Euroopan syrjäisimpien alueiden kansalaisten yhtäläisiä mahdollisuuksia. Toiseksi se edistää syrjäisimpien alueiden hyvää ja täysimääräistä yhdentymistä Euroopan unioniin ja laajojen sisämarkkinoiden koneistoon. Kolmanneksi se mahdollistaa sen, että syrjäisimmät alueet voivat vastata paremmin maailmanlaajuistumisen ja Euroopan unionin asettamiin haasteisiin, joiden osalta ne ovat aivan erityisen haavoittuvia. 299 artiklan 2 kohtaa tarvitaan ainoastaan tätä varten, ei minkään etuoikeusaseman takaamiseksi.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, 299 artiklan 2 kohdan edustamaan laadulliseen harppaukseen on vastattava samanlaisella laadullisella kehityksellä, jonka on heijastuttava Euroopan unionin syrjäisimmille alueille tarjottavana erilaisena kohteluna. Sen on myös ulotuttava laajemmalle kuin Posei-ohjelmat. Tämän laadullisen kehityksen on näyttäydyttävä Euroopan unionin omaksuman yhteisen ja johdonmukaisen strategian määrittelynä ja toimeenpanona, kuten jäsen Margie Sudren mietinnössä aivan oikein ehdotetaan. Syrjäisimmät seudut ja niiden asukkaat odottavat toiveikkaina, että eurooppalaiset toimielimet panevat 299 artiklan 2 kohdan täytäntöön

Ripoll y Martínez de Bedoya
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi onnitella esittelijä Sudrea. Mielestäni hän on tehnyt suurenmoista työtä, ja lisäksi hän on luovasti, selkeästi ja taitavasti saanut aikaan sopimuksia ja kompromisseja ja näin voinut esitellä parlamentille ja komissiolle asiakirjan, joka voi mielestäni olla hyödyllinen ja tehokas.
Arvoisa komission jäsen, luulen, että tunnette erittäin hyvin nämä asiat ja pidätte niitä tärkeinä, koska olette kotoisin alueelta, jolla on omat erityisongelmansa.
Euroopassa on kolmenlaisia alueita, joiden kansalaisilla on erityisongelmia: vuoristo-, saaristo- ja syrjäisimmät alueet. Nämä kansalaiset ovat osa myönteistä ja rikastuttavaa monimuotoisuutta, ja he vaativat, että heillä olisi oikeus nauttia samoista mahdollisuuksista kuin Manner-Euroopan kansalaisilla.
Tästä syystä he tarvitsevat erityiskohtelua, joka näkyisi siinä, että heihin sovellettaisiin useita pysyviä toimia. Emme voi keskustella kaikenlaisista olosuhteista ja kuvitella, että kun tuohon ihanteelliseen ja idylliseen - kutsukaamme sitä niin - tilanteeseen on päästy, näitä kolmea aluetta ja erityisesti tänään käsittelemiämme syrjäisimpiä alueita varten ei enää tarvita muita toimia.
Haluamme, että monimuotoinen kohtelu säilytetään. Haluamme edelleenkin edustaa aluetta - tai tässä tapauksessa alueita - joka tarvitsee erityiskohtelua.
Euroopan unionin ja teidän, arvoisa komission jäsen, täytyy tiedostaa, että tuollaisen kohtelun on syytä olla pysyvää.
Halusin välittää tällaisen viestin, ja lisäksi lausun vielä kerran onnittelut esittelijä Sudrelle ja kaikille eri valiokuntien jäsenille, joiden ansiosta olemme tänään saaneet aikaan tämän mietinnön.

Barnier
. (FR) Kiitos, arvoisa puhemies, ja kiitos teille kaikille Euroopan parlamentin jäsenille osallistumisesta tähän keskusteluun, vaikka keskustelua onkin jouduttu odottamaan. Mielestäni se on tärkeä koko Euroopan unionille muutoinkin kuin sen merkityksen puolesta, joka sillä on seitsemän syrjäisimmän alueemme kansalaisille.
Haluan kiittää teitä, ministeri Margie Sudre, mietintönne laadusta ja rehellisyydestä. Komissio, minä mukaan luettuna, näkee tässä asiakirjassa paljon ideoita ja ehdotuksia, siinä poraudutaan ongelmien ytimeen eikä siinä ole sivuutettu yhtään yhteisön syrjäisimpien alueiden huolenaihetta. Tavallaan teidän kauttanne kuulimme - harvinaista kyllä - täällä Strasbourgissa puheenvuoron näiltä syrjäisiltä alueilta, jotka kärsivät haitoista, jotka liittyvät syrjäiseen sijaintiin, välimatkoihin, useimmilla myös saariasemaan, ja muihin usein vaikeisiin maantieteellisiin ja taloudellisiin oloihin, jotka voivat myös joskus olla niille eduksi. Olen aina ollut sitä mieltä, ja olen yhäkin, että nämä alueet, kuten te itsekin sanoitte, esittelijä Margie Sudre, voivat olla - ja ne haluaisivat olla - Euroopan unionin aktiivisia raja-alueita Atlantin valtameren keskellä, Amerikan mantereen vieressä tai Intian valtameren keskellä.
Haluaisin esittää erään huomion mietinnöstänne, ja sanoa, että poliittinen linja, jolle se perustuu, vastaa tavoitteellisesti ja laajassa määrin komission nykyään noudattamaa linjaa. Kerron teille ensin yleisestä lähestymistavastamme suhteessa syrjäisimpiin alueisiin, ja sen jälkeen haluaisin kertoa siitä työstä, jota komissio parhaillaan tekee tämän lähestymistavan konkretisoimiseksi.
Komission lähestymistavasta, kuten jäsen Fruteau äsken sanoi, kun hän puhui pitkällisestä valmistelusta - jos muistan sananne oikein - komissio on ollut luomassa syrjäisimpiä alueita koskevaa lähestymistapaa ja erilaisia ohjelmia - Poseidomin, Poseican ja Poseiman - jotka ovat varmistaneet lähestymistavan onnistuneen täytäntöönpanon. Parlamentti on aina tukenut ja tukee yhä komissiota sen toimissa, oli kyse sitten lainsäädäntövaiheesta - näitä alueita koskevia säädöksiä, hyvät parlamentin jäsenet, on yli 700 - tai kentällä tapahtuvasta hitaasta täytäntöönpanoon liittyvästä työstä.
Jäsen Fernández Martín, jota haluan kiittää, kertoi tarkkaan saavutetuista konkreettisista tuloksista. Tulokset esitettiin viime maaliskuussa julkaistussa kertomuksessamme. Mutta parlamentille, aivan kuten komissiollekin, on käynyt selväksi, että yhteisön kehittyessä täytyy vahvistaa EU:n lähestymistapaa suhteessa näihin alueisiin. Parlamentti ja komissio antoivat näin ollen täyden tukensa, kun valmisteltiin edellistä hallitustenvälistä konferenssia, neuvotteluissa, jotka johtivat - muistan sen tarkkaan, sillä neuvottelin tuolloin Ranskan puolesta Amsterdamin sopimuksesta - 299 artiklan 2 kohdan hyväksymiseen. Tämä artikla ei toki mahdollista kaikkea, hyvät naiset ja herrat, mutta se mahdollistaa toimintamme vahvistamisen - ja tämä on mielestäni tarpeellista - laajentamisen ja parantamisen.
Älkäämme kuitenkaan unohtako, että tässä 299 artiklan 2 kohdassa sanotaan myös, että yhteisön johdonmukaisuutta ja sisämarkkinoiden yhtenäisyyttä täytyy kunnioittaa. Se tarkoittaa sitä, hyvät parlamentin jäsenet, että meidän - eli teidän ja minun - täytyy löytää oikea tasapaino siinä, kuinka noudatamme yleisiä sääntöä ja mukautamme politiikkoja syrjäisimpien alueiden erityistarpeisiin. Meidän täytyy tavallaan pyrkiä takaamaan, kuten jäsen Marques sanoi, yhtäläiset mahdollisuudet kaikille kansalaisille, mutta tien täytyy kulkea äsken mainitsemieni kahden vaatimuksen välillä, ja toistan ne vielä, ne ovat mukauttaminen alueiden tarpeisiin ja 299 artiklassa esitettyjen yhteisten sääntöjen noudattaminen.
Hyvät naiset ja herrat, tasapainoa täytyy etsiä aluksi tapauskohtaisesti. Sallikaa minun antaa esimerkki. Mietinnössänne, esittelijä Sudre, korostetaan syystäkin tarvetta antaa pitkäaikaista apua. Myös jäsen Ripoll painotti toteutettavien toimien keston tai pysyvyyden tärkeyttä juuri sillä perusteella, että haitatkin ovat pysyviä. Mikä on tilanne tältä osin? Toimista osan, kuten Posei-ohjelmien maatalousasetusten, kestoa ei ole määritelty. Sitä vastoin monella muulla alalla, kuten verotus- ja tulliasioissa, yhteisön lainsäädännön johdonmukaisuus ja sisämarkkinoiden yhtenäisyys edellyttävät, että toimille asetetaan takaraja, vaikka se olisi kaukainen, ja että niiden eteneminen olisi hyvä tarkistaa puolessa välissä.
Hyvät parlamentin jäsenet, 14. maaliskuuta 2000 julkistetussa kertomuksessamme hahmotellaan uskoakseni strategia, jonka avulla Euroopan unioni pystyy osallistumaan entistä tehokkaammin syrjäisimpien alueiden kestävään kehitykseen ja jonka avulla voidaan panna konkreettisesti täytäntöön 299 artiklan 2 kohta. Tämän kattavan ja johdonmukaisen strategian pitäisi mielestämme mahdollistaa kehityksen todellinen käynnistyminen, jota te, hyvä ministeri, mietinnössänne peräänkuulutatte. Strategia perustuu kolmeen suureen ohjelmalohkoon: perinteiselle tuotannolle, maataloudelle ja kalastukselle annettavaan tukeen. Tämä on ensimmäinen kohta. Tuki taloudellisten toimien elvyttämiselle, nykyaikaistamiselle ja monipuolistamiselle käytössämme olevien yhteisöllisten välineiden paremmin koordinoidulla ja paremmin kohdennetulla käytöllä. Tämä on toinen ohjelmalohko. Lopuksi yhteistyön tiivistäminen syrjäisiä alueita ympäröivien maiden kanssa, joiden kanssa ne jakavat saman maantieteellisen ja poliittisen ympäristön. Tämä on kolmas kohta. Näiden kolmen ohjelmalohkon yhdistämisen ja yhteensovittamisen, sekä tämän kokonaisstrategian johdonmukaisuuden avulla pääsemme todellakin etenemään.
Esittelijä Margie Sudre puhui äsken hieman huolestuneena siitä, minkä hän tulkitsee komission vastahakoisuudeksi tai varautuneisuudeksi. Haluan sanoa hänelle, ja me tunnemme hyvin toisemme - olen ollut komission jäsenenä hieman yli vuoden - että olen ymmärtänyt sen, että jos halutaan onnistua ja edetä - ja voitte luottaa tukeeni tässä asiassa - täytyy eri vaiheet käydä läpi yksi kerrallaan. 14. maaliskuuta julkistettu kertomus oli yksi pakollisista vaiheista. Minä sain sellaisen vaikutelman, että vaikka siinä ei tarjottu ratkaisua kaikkeen ja heti, se otettiin kuitenkin myönteisesti ja rakentavassa hengessä vastaan kaikilla syrjäisimmillä alueilla. Me tarvitsimme tuota kertomusta. Minä tarvitsin kertomusta kollegiossa voidakseni rakentaa menestyksekkäästi seuraavat vaiheet. Ymmärsin sananne, esittelijä Sudre, eräänlaisena viestinä, jolla haluatte tukea komission poliittista tahtoa. Oikean hetken tullen täytyy samaa tukea ja samanlaisia viestejä osoittaa myös neuvostolle.
Kuinka komissio toteuttaa tätä lähestymistapaansa, hyvät parlamentin jäsenet? Voin kertoa, että kokonaisuudessaan työt etenevät hyvin. Tarvittavien ehdotusten valmistelussa komissio tekee tietenkin yhteistyötä jäsenvaltioiden ja asianomaisten alueiden kanssa. Kyseessä on rakentava lähestymistapa ja yhteistyö. Olemme kuitenkin joutuneet välillä odottamaan, ja joissakin tapauksissa odotamme yhä, yksityiskohtaisia hakemuksia ja lisätietoja, joita tarvitsemme kantamme määrittelemiseen ja ehdotustemme valmistelemiseen. Selvitimme töiden etenemisen tilanteen Feirassa, ja teemme sen luonnollisesti taas Nizzan Eurooppa-neuvostossa. Sudren mietinnössä mainitaan useita näistä asiakirjoista, ja haluan selvittää teille tarkkaan tämänhetkisen tilanteemme.
Maatalouden alalla valmistelemme Posei-ohjelmiin perustuvien asetusten muuttamista. Tavoitteenamme on parantaa, kuten suosittelitte, tuotannolle ja hankinnalle annettavia yhteisön tukia. Tätä edelsivät pitkät neuvottelut asianomaisten valtioiden ja alueiden kanssa. Pyrimme esittämään ehdotuksemme jo tämän syksyn aikana.
Maataloudesta puhuttaessa haluaisin sanoa pari sanaa niille kahdelle parlamentin jäsenelle, jotka edustavat täällä aluetta, johon olen tutustunut ja ihastunut, sillä tein sinne ensimmäisen virallisen vierailuni komission jäsenenä, eli tarkoitan Azoreja. Jäsenet Costa Neves ja Casaca, puhuitte alueenne perinteisestä tuotannosta, joka on maidontuotanto. Ymmärrän kyllä, että Azoreilla on erityinen ongelma maitokiintiöistä. Haluaisin sanoa suoraan, että tätä ongelmaa ei tuotu esiin silloin, kun olisi pitänyt. Näin ollen se ei sisälly komission viime maaliskuussa esittämään ohjelmaan. Komissio on kuitenkin tietoinen tästä Azorien ongelmasta, ja toistan vielä - sillä näin sen itse paikan päällä - että maito on lähes ainoa asia, mitä siellä tuotetaan. Kiintiöitä ei kuitenkaan voida kasvattaa, eikä Azoreja voida vapauttaa kiintiöiden ylittämisestä veloitettavista lisämaksuista. Kotimaanne Portugal on pyytänyt komissiota tarkastelemaan tätä kysymystä 299 artiklan 2 kohdan näkökulmasta. Yksiköidemme tutkimusta tästä asiasta ei ole vielä saatu valmiiksi. Tämän halusin sanoa yksittäisestä ongelmasta, josta te molemmat oikeutetusti muistutitte.
Jäsen Attwool puhui yhteisön kalastuspolitiikasta, jonka tärkeimmät aloitteet ajoittuvat vasta ensi vuoteen, mutta parhaillaan tehdään merkittävää mietintätyötä. Talouden monipuolistamisen elvyttämisessä olemme edistyneet usealla tärkeällä alueella. Komissio hyväksyi viime heinäkuussa tärkeän päätöksen alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen muuttamisesta, nyt voidaan sallia tukia, joilla korvataan syrjäisestä sijainnista aiheutuvia kustannuksia. Tämä on tärkeä ja myönteinen asia, vaikka tuet eivät ole väheneviä tai ajallisesti rajoitettuja. Tämä vastaa mielestäni kaikkien näiden alueiden usein esittämään pyyntöön.
Rakennerahastoista: sallikaa minun puhua niistä parilla sanalla sellaisen komission jäsenen ominaisuudessa, joka vastaa aluepolitiikan kautta suurelta osin näistä rahastoista. Niillä on keskeinen merkitys. Tavoitteesta 1 syrjäisimmille alueille ajanjaksoksi 2000-2006 osoitettu summa, kuten tiedätte, hyvät parlamentin jäsenet, yltää 8,77 miljardiin eroon. Kasvua edelliseen ajanjaksoon on 70 prosenttia, ja suoraan sanottuna, jäsen Fruteau, te kun pyysitte konkreettisia toimia, niin tässä on sellainen - tiedän, ettei se ole ainoa, jota odotatte ja jota tarvitsette - mutta tässä on toimi, jota tulemme selvittämään Euroopan parlamentille ja kaikille, jotka ovat kiinnostuneita alueiden kehittämisestä.
70 prosenttia kasvua, kahdeksan miljardia euroa, meidän täytyy käyttää nämä rahat oikein, eikä tämä ole kovin helppo haaste, käyttää ne tehokkaasti ihmisten, paikallisten hankkeiden, kansalaisten, taloudellisen ja sosiaalisen sekä inhimillisen kehityksen ja paikallisen demokratian edun mukaisesti ja näitä palvellen. Rahojen käyttämisessä täytyy ottaa huomioon rakennerahastoja koskeva uusi asetus, eli se täytyy tehdä tarkasti, avoimesti ja vaalien todellista yhteistyökumppanuutta kaikkien niiden kanssa, jotka voivat osallistua tähän hyvään hallintaan, ja luonnollisesti kaikki täytyy tehdä määräaikoja noudattaen.
Tätä määräaikoja koskevaa sääntöä, joka on hyvin tiukka Berliinissä tehdyn sopimuksen yleisten sääntöjen nojalla, sovelletaan luonnollisesti tässä yhteydessä samalla tavalla kuin muuallakin. Jäsen Markov, esittämistäni luvuista näkee, että olemme kaukana siitä vähennyksestä, jota te pelkäsitte, mutta ymmärsin kyllä, että viittasitte laajentumiseen liittyviin tulevaisuudennäkymiin - puhun niistä lyhyesti myöhemmin - ja että viittasitte syrjäisten alueiden lisäksi tavoitteen 1 alueisiin. Sanon rehellisesti, että tulevina seitsemänä vuotena, vuosina 2000-2006, ei ole mitään pelkoa vähennyksistä.
Tämän huomattavan ja tärkeän summan, jota perustellaan näiden alueiden taloudellisen kehityksen tilanteella ja työttömyyteen liittyvillä ongelmilla, päälle tulevat yhteisön neljästä aloitteesta - Urbanista, Leaderista, Interregistä ja Equalista - saatavat määrärahat. Nämä merkittävät summat, hyvät parlamentin jäsenet, ovat merkki - ja toistan tämän, sillä uskon siihen - oikeasta solidaarisuudesta näitä alueita kohtaan ja lisäksi tunnustus näiden alueiden merkittävästä roolista unionin etäisinä pisteinä tai - lainaan sanojanne, hyvä ministeri - unionin aktiivisina raja-alueina seuduilla, joilla ne sijaitsevat.
Pääsen pian allekirjoittamaan komission nimissä useita alueellisia ohjelmia, jotka hyväksytään lopullisesti lähipäivinä. Réunionin yhtenäinen ohjelma-asiakirja, jonka kirjallinen menettely on saatu lähes päätökseen, kolmen muun Ranskan merentakaisen departementin - Martiniquen, Goudeloupen ja Guyanan - yhtenäiset ohjelma-asiakirjat, sen te tiedättekin, sekä Madeiran ja Azorien yhtenäiset ohjelma-asiakirjat on allekirjoitettu 28. heinäkuuta. Neuvottelut Kanariansaarten yhtenäisestä ohjelma-asiakirjasta ovat vielä kesken. Tämän verran suoraan aluepolitiikan sekä siihen liittyvien merkittävien varojen ohjelmatyön täytäntöönpanosta.
Hyvät parlamentin jäsenet, komissio valmistelee lisäksi aloitteita, joilla on tarkoitus muuttaa joitakin rakennerahastoja koskevia säännöksiä. Tavoitteena on tehostaa niiden syrjäisimpiä alueita koskevia toimia helpottamalla yhteisön tukien suuntaamista elinkeinonharjoittajille. Tiedän, että näitä aloitteita on odotettu pitkään, muistutitte siitä kertoessanne pelkäävänne komission varautuneisuutta tai vastahakoisuutta. Mitään varautuneisuutta tai vastahakoisuutta ei ole. Vakuutan teille, että omalta osaltani työskentelen kollegoitteni kanssa erittäin rakentavalla ja rehellisellä tavalla. Aina ei ole helppoa saada teidän odottamissanne aloitteissa tapahtumaan konkreettista etenemistä. Tarvitsin 14. maaliskuuta tehtyä kertomusta, ja minun täytyy myös, hyvät parlamentin jäsenet, varmistaa, että minulla on oikeusvarmuus, kun etenen tässä asiassa, ja etenen nopeasti. Oikeusvarmuus ei ole täysin merkityksetön ja itsestään selvä asia edes 299 artiklan 2 kohdan tulkinnassa.
Tehtyä mietintätyötä tullaan jatkamaan lähiviikkoina tehtävien aloitteiden jälkeenkin toisessa koheesiokertomuksessa, jossa arvioidaan, kuten pyysitte, laajentumisen vaikutuksia alueellisiin eroavuuksiin. Tämä kertomus, jonka tulen itse esittelemään teille ensi keväänä, toimii lähtökohtana laajalle keskustelulle aluepolitiikan tulevaisuudesta ja koheesiopolitiikan tulevaisuudesta ajanjaksolla 2006-2013.
Toivoisin, että tässä keskustelussa kiinnitettäisiin jatkossakin erityistä huomiota syrjäisimpien alueiden kehitykseen. Olen pysyvästi sitoutunut apuun ja tukeen, joita näille alueille voidaan antaa, ja, hyvät naiset ja herrat, ymmärrän siis huolen, jota laajentumisen haaste aiheuttaa alueillanne ja tavoitteen 1 alueilla. Jäsen Pohjamo, tekin puhuitte tästä huolesta, kun viittasitte jäsen Sanchezin työhön ja tähän asiaan sitoutumiseen, ja pyydänkin teitä toivottamaan hänelle puolestamme pikaista tervehtymistä, hänellä kun on tällä hetkellä ongelmia terveytensä kanssa.
Myös jäsen Markov puhui tästä asiasta. Laajentumista ei tarvitse pelätä. Se on kokonaisuudessaan unionin edun mukainen haaste, johon meidän täytyy vastata ja joka koskee Euroopan mantereen vakautta, rauhaa, demokratiaa ja jopa sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa ja sen uusia mahdollisuuksia. Laajentuminen ei tietenkään voi tapahtua miten vain ja milloin vain. On olemassa sääntöjä, joiden parissa työskentelemme, ja valmistamme myös itseämme siihen, hyvät parlamentin jäsenet, mutta se, että otamme unioniin vuoden 2003 jälkeen Itä-Euroopan erittäin köyhiä alueita - ja tiedätte hyvin, että ne ovat erittäin, erittäin köyhiä - ei tarkoita, että idän tai etelän köyhien alueiden, tai syrjäisimpien alueiden köyhien osien vaikeudet katoaisivat laajentumisen myötä. Tiedämme, että näillä alueilla on pysyviä vaikeuksia, ja uskon objektiivisesti, kun otetaan huomioon niiden todellinen kehitysaste, että ne tulevat tarvitsemaan pysyvästi aluepolitiikan tukea ja erityistoimia.
Hyvät parlamentin jäsenet, kuten tätä kysymystä korostanut jäsen Medina Ortega tietää, parhaillaan tarkastellaan myös useita vero- ja tulliasioita koskevia asiakirjoja. Näistä voitaisiin mainita ne, jotka koskevat Kanariansaaria, Azoreja ja Madeiraa. Haluaisin myös mainita Ranskan verotusjärjestelmän, jonka mukaisesti merentakaisten departementtien rommia verotetaan. Vakuutan, että komissio on erittäin kiinnostunut näistä asioista. Toistan vielä uskovani, että kaikilla mainituilla aloilla voidaan tehdä pian tietty määrä aloitteita, jotka voidaan esittää neuvostolle ennen Nizzan kokousta. Tämä vastaa, jäsen Margie Sudre, neuvoston puheenjohtajavaltion Ranskan presidentin ja pääministerin hiljattain esittämää toivetta.
Monet muutkin kysymykset kiinnostavat komissiota kovasti. Mieleeni tulee eräs asia, josta puhuitte, jäsen Medina Ortega, eli liikenne. Tämä asia kiinnostaa minua, ja se on kiinnostanut jo kauan. Muita kiinnostavia asioita ovat energia, uusiutuvat energiamuodot, energian riittävyys ja mahdollisuus hyödyntää erilaisia yhteisön ohjelmia. Haluan kuitenkin korostaa täällä erästä asiaa, joka on erityisen tärkeä näiden alueiden tulevaisuuden kannalta. Kyse on tietoyhteiskunnasta. Hyvät parlamentin jäsenet, nämä uudet teknologiat, tämä tietoyhteiskunta ei ole Euroopan rikkaimmille alueille varattua ylellisyyttä. Nämä uudet teknologiat, Internetin käyttömahdollisuus ja kaikki niihin liittyvät ammatit tarjoavat mielestäni päinvastoin paljon mahdollisuuksia syrjäisille tai syrjäisimmille alueille.
Tästä syystä pidin itse huolen siitä, että huomattava osa rakennerahastoista suunnattiin tähän tietoyhteiskuntaan liittyviin asioihin, siihen, että maanviljelijät, pienet ja keskisuuret yritykset ja nuoret pääsevät mukaan tähän tietoyhteiskuntaan. Yhtenäisissä ohjelma-asiakirjoissa täytyy esitellä paljon erilaisia hankkeita, mutta tämän paikalla tapahtuvan toiminnan lisäksi meidän täytyy miettiä syvällisesti kunkin syrjäisimmän alueen tarvetta ja mahdollisuutta tulla mukaan tähän tietoyhteiskuntaan. Millainen vaikutus tietoyhteiskunnalla voi olla alueidenne kehitykseen, erityisesti sähköisessä kaupankäynnissä, hallinnossa, etäopetuksessa tai etälääketieteessä, jonka myönteisiä ja konkreettisia seurauksia näin Azoreilla? Komissio teettää tästä tutkimuksen, jonka tulokset valmistuvat vuoden 2001 puolessavälissä. Tulosten pohjalta käydään suuntaa-antava keskustelu yhdessä kansallisten ja alueellisten viranomaisten kanssa.
Hyvät parlamentin jäsenet, kolmas ohjelmalohko koskee alueita niiden omalla maantieteellisellä alueella. Tässä on kaksi huolenaihetta: ensimmäinen on se, että syrjäisimpien alueiden etu täytyy luonnollisesti ottaa huomioon neuvoteltaessa niitä erilaisia kauppasopimuksia, joita tulemme tekemään. Aiomme näin ollen tehdä tutkimuksen AKT-maiden kanssa tehtävän uuden kumppanuussopimuksen täytäntöönpanon mahdollisista vaikutuksista syrjäisimpiin alueisiin. Haluamme myös, kuten tekin, vilkastuttaa yhteistyötä syrjäisimpien alueiden välillä sekä alueiden ja niiden maantieteellisten naapureiden välillä.
Korostan, että Interreg 3 -ohjelma, josta minä vastaan, tarjoaa tähän tarvittavat välineet, sillä sen ohjelmalohko B:ssä - ja kiinnitin tähän erityistä huomiota - annetaan tämäntyyppiselle alueelliselle yhteistyölle prioriteettiasema, mikä tarkoittaa myös paljon rahaa.
Puhun lopuksi kolmesta tärkeästä kohdasta mietinnössänne, esittelijä Sudre. Ensimmäinen koskee tulevaa toimintaamme ja pyyntöä monivuotisesta ohjelmasta. Haluan vain kertoa teille, miten komissio näkee asiat. Viime maaliskuun kertomuksessamme määriteltiin, kuten jo kerroin, strategian suuret linjat. Aiomme esittää tältä pohjalta vuotuisia toimintaohjelmia, joiden aikataulut antavat meille mahdollisuuden sopeuttaa asteittain lähestymistapaamme. Olemme jo antaneet syrjäisimpiä alueita käsittelevälle pääosastojen väliselle ryhmälle, jota useat teistä ovat kiittäneet, tehtäväksi valmistaa ensimmäisen ohjelman vuodeksi 2001. Tämän ryhmän töihin kuuluu myös, ja vastaan nyt toiseen mietinnössänne esitettyyn kysymykseen, tarkastaa jatkuvasti komission valmistelemat erilaiset aloitteet - te itse suosittelitte tätä - jotta voitaisiin varmistaa, että syrjäisimpien alueiden oikeutetut edut otetaan huomioon laaja-alaisesti kaikissa yhteisön politiikoissa. Pidän huolen siitä, että ryhmä todellakin tekee näin joka kuukausi.
Kolmas kohta koskee Euroopan sekä valtioiden ja alueiden yhteistyökumppanuutta. Tämä yhteistyökumppanuus on arvokas osa syrjäisimpiä seutuja koskevaa lähestymistapaa. Sitä sovelletaan konkreettisissa asiakirjoissa, mutta sen täytyy myös mahdollistaa säännöllinen mielipiteiden vaihto kaikista näitä alueita koskevista aiheista. 23. marraskuuta 1999 pidettiin yhteistyökumppanuuspäivä, johon tuli paljon osanottajia. Vastaavanlainen kokous voitaisiin järjestää uudelleen vuonna 2001, kun maaliskuussa ehdotetun ohjelman toteuttamisessa on päästy etenemään.
Lopuksi - ja pyydän anteeksi, että olen puhunut todennäköisesti jo liian pitkään, mutta nämä ovat tärkeitä aiheita, jotka ovat minulle henkilökohtaisesti läheisiä - haluaisin toistaa viime maaliskuisen kertomuksemme päätelmien viimeisen kohdan ja muistuttaa, että meidän mielestämme näiden alueiden tulevaisuus on pitkälti kiinni siitä, miten kertomuksessamme esitetty strategia onnistuu, mutta sen onnistumisella on myös suuri merkitys koko Euroopan unionille, sillä se voisi sen avulla todistaa kykynsä vastata menestyksekkäästi yhteen unionin monimutkaisimmista sisäisistä haasteista.
Siinä kaikki, hyvät parlamentin jäsenet. Tai sananen vielä. Teen kollegoitteni kanssa aktiivisesti töitä mainitsemieni maaliskuiseen kertomukseen perustuvien aloitteiden parissa. Pidän huolta siitä, ja tämä on minun prioriteettini, että näistä aloitteista seuraa nopeasti konkreettisia tuloksia ja että suurin osa aloitteista voidaan esittää Nizzassa. Jos teille sopii, sitoudun kanssanne johtamaan keskustelua Euroopan haasteista, ja syrjäisimpien alueiden tulevaisuus ja asema kuuluvat näihin haasteisiin. Minulla on aikomus jatkaa sitä, minkä aloitin jo Azoreilla, ja käydä lähikuukausina, heti kun hallitustenvälinen konferenssi on ohi, jokaisessa näistä syrjäisimmistä alueista, tavata teitä, työskennellä kanssanne, tavata kansalaisten, yhteiskunnan, ammattikuntien ja politiikan osapuolia, ja, kuten minulla on säännöllisesti tapana, keskustella alueidenne kansalaisten kanssa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Barnier.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 24.00.)

