
(1)
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Brien laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0035/2004) Afganistanista: haasteet ja tulevaisuudennäkymät (2003/2121(INI)). 
Brie (GUE/NGL ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jos olette joskus käyneet Afganistanissa tai olette joskus perehtyneet maahan lähemmin, ymmärrätte kuinka hirvittävää ja laajaa tuhoa siellä on kohdattu niin aineellisesta, kulttuurisesta, yhteiskunnallisesta kuin inhimillisestäkin näkökulmasta. Kansalaissodissa, paikallisten sotapäälliköiden valtataisteluissa, Neuvostoliiton miehityssodassa, Talebanin diktatuurissa ja pohjoisen liittouman pommituksissa on kuollut ja vammautunut miljoonia, ne ovat tuhonneet entisestäänkin äärimmäisen köyhän Afganistanin talouden ja ne ovat raunioittaneet lähes koko yhteiskunnan.
Afganistan on ollut vuosisatoja ulkovaltojen strategisten etujen välikappaleena. Tämänhetkinen tilanne on mielestäni seurausta ennen kaikkea neuvostomiehityksen synnyttämistä sodista ja Yhdysvaltojen lyhytnäköisestä politiikasta, sillä niiden avulla Taleban pystyi hankkimaan todellisen sotilaallisen ja poliittisen vallan Afganistanissa. Uhreina ovat aina olleet miljoonat afganistanilaiset naiset, lapset ja miehet.
Tässä mietinnössä ei ole kuitenkaan tarkoitus käsitellä aikaisempia erimielisyyksiämme – vaikka niitä todellakin on ollut – vaan yhteistä kantaamme, jonka mukaan kansainvälisen yhteisön on sitouduttava tarjoamaan runsaasti poliittista ja taloudellista tukea Afganistanin kansalle, jotta se voi rakentaa itselleen rauhanomaisen, demokraattisen ja sosiaalisen tulevaisuuden. Ei tätä tukea eikä etenkään komission myöntämään taloudellista tukea pidä vähentää; sitä on päinvastoin lisättävä, jotta se vastaa nykyoloja. Olisi vastuutonta, jos kansainvälinen yhteisö peruisi Afganistanille antamansa sitoumuksen ja heikentäisi solidaarisuuttaan afganistanilaisia kohtaan Irakin sodan ja maan suurten ongelmien varjolla. Mielestäni juuri Irakin tilanteen ja Irakiin sovelletun unilateralistisen lähestymistavan vuoksi Afganistanin on oltava esimerkki siitä, että kansainvälinen yhteisö voi toimia onnistuneesti YK:n perusoikeuskirjan ja YK:n keskeisen aseman avulla.
Afganistanissa on tehty merkittäviä myönteisiä muutoksia Taleban-hallinnon syrjäyttämisen jälkeen. Ne ovat olleet pääasiassa Afganistanin poliittisten voimien ansiota. Juuri hyväksytty perustuslaki on erityisen tärkeä osoitus menestyksestä. Siinä taataan perusluonteiset demokraattiset oikeudet ja ihmisoikeudet, siinä otetaan huomioon kaikki etniset ryhmät sekä korostetaan naisten ja miesten yhtäläistä kohtelua. Viimeksi mainittu on erityisen tärkeää paitsi vallasta syöstyn hallinnon harjoittaman julman naisten ja lapsien sorron vuoksi myös sen vuoksi, että tilanne on edelleen täysin epätyydyttävä, koska naiset ja tytöt ovat yhä selkeästi epäsuotuisassa asemassa, he eivät voi osallistua kaikkeen yhteiskuntaelämään ja tuhansien naisten jokapäiväistä elämää synkentää edelleen raaka väkivalta. Kansainvälisen yhteisön on vaadittava, kuten mekin mietinnössämme vaadimme, että ihmisoikeuksia, myös naisten oikeuksia, kunnioitetaan. Sen ei tarvitse tehdä näin imperialistista lähtökohdista mutta sen on oltava johdonmukainen.
Näistä ja muista edistysaskelista huolimatta Afganistanin tilanne on hyvin epävakaa. Suurimpia ongelmia ovat turvattomuus tai heikot turvallisuusolot monilla alueilla sekä sotapäälliköillä, hallitsijoilla ja huumekauppiailla yhä oleva sotilaallinen valta, joka lisää konfliktien mahdollisuuksia. Aseistariisuntaprosessi on keskeytetty, yksityisarmeijoiden sotilaiden demobilisointi ja integroiminen yhteiskuntaan on osoittautunut vaikeaksi, Taleban on järjestäytymässä uudelleen joissakin maan etelä- ja kaakkoisosissa sekä oopiumiunikon viljely ja huumekauppa ovat lisääntyneet merkittävästi. Koska näiden ongelmien ei pidä antaa estää tulevien presidentin vaalien onnistumista, vetoan parlamentin sekä erityisesti Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän jäseniin, etteivät he kannattaisi tarkistusta, jolla pyritään poistamaan näiden ongelmien kuvaukset. Jos tekisimme niin, tekisimme mielestäni karhunpalveluksen Afganistanin kansalle emmekä myöskään edistäisi omia etujamme, jos kerran haluamme pitää Afganistanin edelleen kansainvälisen politiikkamme painopisteenä. Haluan tässä yhteydessä palauttaa mieliinne, että kunnioitimme äskettäin YK:n pääsihteeriä myöntämällä hänelle ja hänen järjestölleen Saharov-palkinnon. Teimme sen Irakissa menehtyneiden YK:n työntekijöiden muistoksi. Aivan äskettäin 15. tammikuuta Lakhdar Brahimi, joka oli ennen YK:n erityislähettiläänä Afganistanissa ja on nyt erityislähettiläänä Irakissa, varoitti tilanteen pahentuvan. Tähän varoitukseen on suhtauduttava vakavasti.
Haluan kiittää kaikkia valiokuntani kollegoja ja kaikkia ryhmiä. Meillä oli nähdäkseni yhteinen tahto asettaa Afganistan selkeäksi painopisteeksi. Suuret kiitokset myös EU:n komissiolle, sen Kabulin henkilöstölle ja Kabulissa toimivalle komission erityisedustajalle Francesc Vendrellille. 
Patten,
   . Arvoisa puhemies, haluan ensiksi pyytää anteeksi arvoisalta parlamentin jäseneltä sitä, etten kuullut ensimmäistä minuuttia hänen puheenvuorostaan. Haluan kuitenkin todeta, että olin hyvin samaa mieltä puheenvuoron loppuosasta ja erityisesti siitä, kun esittelijä totesi, että Afganistanin on oltava jatkuvasti toimiemme painopisteenä. Olen myös vahvasti samaa mieltä siitä, että ohjelmiamme Afganistanissa toteuttavat tahot ovat sitoutuneita, rohkeita ja omistautuneita työlleen, kuten esittelijä totesi.
Olen hyvin tyytyväinen, että meillä on tilaisuus keskustella Afganistanista nyt viikkoa ennen kuin menen sinne uudelleen ja samanaikaisesti, kun valmistelemme vuonna 2001 tehdyn Bonnin sopimuksen haastavimman tavoitteen saavuttamista – vapaiden ja oikeudenmukaisten Afganistanin demokraattisen hallinnon vaalien järjestämistä. Bonnissa suhtauduttiin äärimmäisen optimistisesti vahvan ja demokraattisen Afganistanin rakentamiseen ja koko kansakunnan rauhan varmistamiseen. Sen jälkeen on otettu huomattavia harppauksia eteenpäin, mutta edessämme on yhä suuria haasteita.
Totesin viime vuonna, että Afganistan oli ratkaisevassa käännekohdassa ja että kansainvälisen yhteisön olisi lisättävä toimiaan auttaakseen presidentti Karzaita saamaan vallan koko maassa. Tämä merkitsee entistäkin selvemmin myös oopiumiunikon tuotannon lopettamista. YK:n vuonna 2003 tekemä oopiumiunikkoa koskeva tutkimus on äärimmäisen karua luettavaa: oopiumiunikon tuotanto on lisääntynyt 6 prosenttia vuoden 2002 ennätyksellisestä tuotantotasosta, minkä lisäksi sitä on alettu viljellä uusilla alueilla ja sitä viljellään nykyisin lähes 90 prosentissa maakunnista. Tällä tuhoisalla kaupalla – joka on arvoltaan noin 2,5 miljoonaa euroa – horjutetaan pyrkimyksiä muodostaa toimiva moniarvoinen demokraattinen valtio ja ruokitaan jatkuvaa epävakautta ja konflikteja.
Ennen kuin puhun siitä, miten kansainvälinen yhteisö pyrkii puuttumaan tähän Afganistanin hallituksen kanssa, haluan korostaa, mitä Afganistanissa on saavutettu viimeisten kahdentoista kuukauden aikana. Ensinnäkin perustuslaillinen neuvosto Loya Jirga on hyväksynyt uuden perustuslain, jossa tunnustetaan naisten ja miesten tasa-arvo. Lisäksi on aloitettu aseistariisunta sekä sotilaiden demobilisointi ja integrointi yhteiskuntaan. Raskaiden aseiden vähentämisestä Kabulissa ja Panshirin laaksossa on saatu alustavia rohkaisevia tuloksia. Myös vaalirekisteröinti on aloitettu, mutta sitä olisi kuitenkin vielä nopeutettava.
Talouden BKT kasvoi 30 prosenttia vuonna 2002, ja vuonna 2003 sen odotetaan kasvavan 20 prosenttia. Vuoden 2002 lopulla käyttöön otettu uusi valuutta on pysynyt vakaana, ja Afganistanin hallitus on onnistunut lisäämään Kabulin verotuloja.
Kansainvälinen yhteisö on myös tehnyt edelleenkin "enemmän" kuin Tokiossa luvattiin. Euroopan rahoitus vuonna 2003 oli yli 835 miljoonaa euroa, josta ainoastaan 300 miljoonaa oli peräisin komissiolta. Vuoden 2002 tapaan yli 70 prosentissa tapauksista komission tuesta laadittiin sopimukset vuoden kuluessa, mikä on vaikuttava saavutus millä tahansa mittapuulla tarkasteltuna.
Komission kehitysyhteistyöohjelmalla on varmistettu terveyspalvelujen saatavuus kuudessa maakunnassa ja 20 prosentille väestöstä. Kabul–Jalalabad-tien matkustusaikaa on jo lyhennetty puoleen, ja koko tien jälleenrakentamistöitä aloitetaan parhaillaan. Julkisen sektorin keskeiset työntekijät – muun muassa lääkärit, opettajat ja poliisit – ovat palanneet töihin. Maaseudun talous jatkaa kasvuaan, mikä on hyvien siementen saatavuuden, eläinten rokotusten ja kastelurakenteiden laajamittaisten kunnostusten ansiota. Miinanraivauksen ansiosta ihmiset voivat palata koteihinsa. Lisäksi ECHO:n myöntämällä 127 miljoonalla eurolla on tuettu 2,5 miljoonaan pakolaisen paluuta Afganistaniin vuodesta 2002.
Afganistanin tulevaisuus riippuu kuitenkin keskeisesti turvallisuudesta. Kuten parlamentin jäsen totesi, vuonna 2003 lisääntynyt väkivalta on vaatinut monien avustustyöntekijöiden, kansainvälisten rauhanturvajoukkojen (ISAF) ja afgaanien hengen. Sen vuoksi kansainvälinen henkilöstö ei voi työskennellä monilla alueilla maan etelä- ja kaakkoisosissa. Vuoden 2003 loppuun mennessä komission hankkeita oli keskeytetty riskialueilla tilapäisesti 13 miljoonan euron arvosta. Meidän on tunnustettava, että turvattomuus ja lisääntyvä oopiumiunikon tuotanto ovat saman kolikon kaksi puolta. Ellei turvallisuus parane, jälleenrakennus eittämättä pysähtyy, ja löydämme itsemme taistelemasta avoimien ja uskottavien vaalien puolesta. Olen näin ollen hyvin tyytyväinen siihen, että jäsenvaltiot ovat sitoutuneet maakuntien jälleenrakennusryhmiin ja että ne tukevat jatkossakin ISAFia. Toivon todella, että Nato pystyy tarjoamaan lisää joukkoja.
Olen myös tyytyväinen siihen, että Ranska, Saksa, Italia ja Yhdistynyt kuningaskunta auttavat Afganistanin hallitusta tehokkaan armeijan, poliisin ja oikeusjärjestelmän muodostamisessa sekä tehokkaan huumausaineiden vastaisen politiikan toteuttamisessa. Ilman vahvoja hallintoelimiä ja lainsäädännön noudattamisen tehokasta valvontaa emme edisty huumausaineiden torjunnassa. Juuri tämän vuoksi komissio osoitti vuoden 2003 lopulla vielä 50 miljoonaa euroa poliisivoimille ja me teemme jatkossakin oman osuutemme turvallisuuden varmistamisessa ja oopiumintuotannon vähentämisessä.
Kuten parlamentti varmastikin tietää, Afganistanin hallitus hyväksyi toukokuussa 2003 tiukan huumausaineiden vastaisen politiikan, jolla edistetään vaihtoehtoisia toimeentulotapoja, vahvistetaan hallintoelimiä, tehostetaan lainsäädännön noudattamisen valvontaa ja vähennetään huumausaineiden kysyntää. Komissio on työskennellyt tiiviisti Afganistanin hallituksen, Yhdistyneen kuningaskunnan – joka on huumausaineiden vastaisen toiminnan suurin rahoittaja – ja YK:n kanssa auttaakseen kyseisen strategian kehittämisessä ja täytäntöönpanossa.
Vuonna 2003 komissio osoitti tässä yhteydessä 9 miljoonaa euroa vaihtoehtoisten toimeentulomuotojen edistämiseksi Itä-Afganistanissa, 3 miljoonaa euroa Afganistanin ja Iranin välisen rajan valvonnan tehostamiseksi ja 65,5 miljoonaa euroa poliisivoimille, jotta lainsäädännön noudattamisen tehokas valvonta kaikkialla Afganistanissa voidaan varmistaa. Lisäksi maaseudun kehittämiseen on osoitettu 100 miljoonaa euroa vuosiksi 2003–2004. Sen avulla voidaan tarjota pitkäaikaisia laillisia työpaikkoja ihmisille, jotka ovat tällä hetkellä mukana oopiumiunikon tuotannossa. Tästä käy selvästi ilmi, kuinka tärkeänä me pidämme huumausaineteollisuuden kurissapitämistä. Olen pyytänyt komission yksiköitä raportoimaan, miten tässä asiassa edetään muutama päivä sitten, 8. ja 9. helmikuuta, pidetyn huumausaineita käsitelleen konferenssin jälkeen. Toivon voivani keskustella tästä asiasta perin pohjin, kun menen jälleen ministeritroikan kanssa Kabuliin ensi viikolla.
Turvallista Afganistania ei rakenneta yhdessä yössä. Me kaikki tiedämme, että edessämme oleva tie on kaikkea muuta kuin helppo. Emme voi kuitenkaan antaa jälleenrakentamisen epäonnistua Afganistanissa. On myös tärkeää, että kansainvälinen yhteisö korostaa tulevassa kansainvälisessä konferenssissa, että se tukee vahvasti ja jatkuvasti presidentti Karzaita.
Haluaisin lopuksi kiittää parlamenttia sen järkkymättömästä sitoumuksesta Afganistaniin erityisesti talousarvioasioissa. Odotan innolla työn jatkamista tämän sitoumuksen pohjalta tänä vuonna ja kerron parlamentille aikanaan päätelmistä, joita teen seuraavan Afganistanin käyntini jälkeen. 
Zissener (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, kuten me kaikki tiedämme, Afganistanilla on enemmän ongelmia kuin sillä on vuoria ja laaksoja. Siellä asuu yli 30 etnistä ryhmää, muun muassa pashtunit, hazarat ja tadžikit, ja ne elävät rinnakkain tasapainossa, joka on kehittynyt pitkän ajan kuluessa mutta joka on hyvin horjuva. Meistä on näin ollen selvää, että Afganistanin ongelmat voidaan ratkaista ainoastaan, jos ehdotetut ratkaisut ja tukiohjelmat ovat sopusoinnussa Afganistanin kulttuurin ja historian kanssa. Kuten esittelijä totesi, naisten asema Afganistanissa on erityisen järkyttävä. Äitien kuolleisuus on suurinta maailmassa ja niin on myös imeväisten ja lasten kuolleisuus. Virallisesti arvioidaan, että 90 prosenttia afgaaninaisista on lukutaidottomia. Naisten asemaa voidaan mielestäni parantaa ainoastaan ottamalla miehet mukaan toimiin. Naisia ei voida auttaa, ellei myös heidän aviomiehiään, isiään, veljiään ja heimopäälliköitä vakuuteta asiasta. Jos haluamme auttaa afgaaninaisia, meidän on kunnioitettava heidän kulttuuriaan, ja maassa, jossa naiset ovat kärsineet vuosikausia sorrosta, on selitettävä nimenomaan miehille, että myös heillä menee hyvin ja koko yhteiskunnalla menee paremmin, jos asiat ovat hyvin heidän vaimoillaan ja lapsillaan.
Kuten on todettu, naisille ja miehille on annettava yhtäläiset oikeudet. On myös tärkeää, että rakennamme tytöille – ja pojillekin – kouluja, jotta heidän ajattelutapojaan voidaan muuttaa. Puheenvuoroissa on viitattu Afganistanin perustuslakiin, jossa myönnetään yhtäläiset oikeudet naisille ja miehille ja jossa kielletään kaikenlainen syrjintä. Euroopan unionin pitäisi toimissaan edelleenkin ottaa huomioon kaikki tämä ja varmistaa, että sen tukitoimenpiteet hyödyttävät koko kansaa. Haluan kiittää esittelijää hyvästä yhteistyöstä tässä asiassa ja tuen niin häntä kuin komissiotakin näkemyksessä, jonka mukaan Afganistanin on pysyttävä politiikkamme painopisteenä, jotta siellä asuvia ihmisiä voidaan auttaa.
De Sarnez (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan aivan aluksi kiittää esittelijä Brietä hänen mietinnöstään, josta olemme saaneet rehellisen kuvan Afganistanin tilanteesta. Tämä kuva on hyvin samanlainen kuin se, jonka saimme, kun kävimme yhdessä paikan päällä viime kesäkuussa jäsen Morillon asiantuntevalla johdolla.
Vuoden 2001 jälkeen ja Taleban-hallinnon kukistumisen jälkeen Afganistan on joutunut kohtaamaan Euroopan unionin tuella lukuisia haasteita varmistaakseen yhtäältä maan aineellisen jälleenrakentamisen ja toisaalta sen poliittisen jälleenrakentamisen. Olen luonnollisesti iloinen siitä, että Loya Jirga hyväksyi 4. tammikuuta uuden perustuslain Afganistanille. Uusi perustuslaki merkitsee edistysaskelta demokratiassa ja se on myös perusedellytys tulevien presidentin- ja parlamenttivaalien järjestämiselle.
Jotta jälleenrakennuksesta voi tulla totta ja jotta poliittinen prosessi onnistuu, tarvitaan kuitenkin turvallista ympäristöä, jossa hallintoelimet, kansainväliset tukijärjestöt ja kansalaisyhteiskunta voivat yhdessä jälleenrakentaa maan infrastruktuurin ja yhteiskunnan elimet. Jälleenrakentaminen on mahdotonta turvattomissa oloissa. Sen vuoksi meidän on tuettava maakuntien jälleenrakennusryhmien (PRT) perustamista. Niiden on määrä aloittaa piakkoin toimintansa Kabulin ulkopuolella. Ryhmien tehtävänä on turvallisuuden varmistamisen ohella auttaa maan jälleenrakentamisessa.
Meidän on tuettava myös entisten taistelijoiden aseistariisuntaa, demobilisointia ja integroimista yhteiskuntaelämään. Lisäksi meidän on tuettava Afganistanin hallitusta oopiuminviljelyn torjunnassa ja autettava sitä löytämään tehokkaita vaihtoehtoisia ratkaisuja. Meidän on pidettävä mielessä, että oopiumintuotanto on lisääntynyt 6 prosenttia vuodesta 2002, mikä merkitsee sitä, että Afganistan on maailman suurin oopiumintuottaja; 77 prosenttia tuotannosta on tapahtuu Afganistanissa.
Euroopan unionin ja kansainvälisen yhteisön on myös tuettava edelleen aktiivisesti useita kansalaisjärjestöjä, jotka turvattomuuden ilmapiiristä huolimatta tarjoavat merkittävää apua Afganistanin kansalle. Tämän humanitaarisen työn ohella meidän on edistettävä naisille, raskaana oleville naisille ja lapsille tarkoitettujen ehkäisyneuvoloiden ja terveyskeskusten perustamista. Vaikka meidän onkin iloittava siitä, että uudessa perustuslaissa viitataan yhtäläiseen kohteluun, me kaikki tiedämme, että naisten tilanne on epävakaa ja että naisten perusoikeuksien kunnioittaminen toteutuu ainoastaan kansainvälisen yhteisön sekä laajojen tiedotus- ja valistuskampanjoiden avulla.
Afganistan tarvitsee nyt Euroopan unionin taloudellista ja logistista tukea enemmän kuin koskaan. Demokratiaprosessi on alkanut, mutta se on edelleen hauras. On tärkeää, että komissio antaa nopeasti käyttöön tarvittavat varat, jotta tehokas taloudellinen tuki voidaan taata. Tämän vuoksi katson, että meidän kaikkien olisi tuettava täysimääräisesti samanlaisen eurooppalaisen jälleenrakentamisviraston perustamista Afganistaniin kuin Kosovoonkin perustettiin.
Lopuksi haluan muistuttaa teitä siitä, että olemme Afganistanille velkaa. Kun se tarvitsi meitä, olimme vuosikausia sen ulottumattomissa. Meidän velvollisuutenamme on nyt tehdä kaikki mahdollinen, jotta Afganistan voisi lopultakin elää rauhan aikaa. 
Poos (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, toisin kuin Irakin miehityksellä Afganistanin miehityksellä on vankka oikeudellinen perusta. Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvosto sopi sotilaallisista toimista, joilla oli tarkoitus tuhota terroristien tukikohdat, joista käsin suunniteltiin Yhdysvaltoja vastaan Keniassa, Jemenissä, New Yorkissa ja Washingtonissa tehdyt iskut. Afganistan eroaa maallisesta Irakista myös siinä, että siitä oli tullut taantumuksellinen uskonnollinen valtio, jonka harjoittamiin kauhistuttavimpiin sorron muotoihin kuului naisten arvon täysi mitätöiminen.
Näistä selkeistä eroista huolimatta Irakin ja Afganistanin taloudellisessa ja poliittisessa jälleenrakentamisessa on joitakin yhtäläisyyksiä. Turvattomuus lisääntyy Irakin tapaan myös Afganistanissa ja pakottaa niin paikallisen kuin ulkomaalaisenkin siviili- ja sotilashenkilöstön käyttämään suurimman osan resursseistaan omaan suojeluunsa. Sekä Afganistanissa että Irakissa on heimojärjestelmiä, joiden paikalliset päälliköt sekä etniset ja uskonnolliset johtajat haluavat ainoastaan kuoria kerman kansallisen kakun päältä. Aikaisemmin kansan yhtenäisyys voitiin taata ainoastaan diktatuurin avulla, eikä ulkomaalaisia ja miehittäjäjoukkoja pidetä liittolaisina, elleivät ne toimi jonkin heimopäällikön etujen mukaisesti. Ajan myötä heimopäälliköiden asemasta tulee kuitenkin entistäkin tukalampi, ja tästä johtuva ärtyneisyys voi milloin tahansa muuttua vihaksi, josta seuraa välittömästi vapautussota.
Brien mietintö Afganistanista vie meidät vasten tätä todellisuutta ja palauttaa mieliimme joitakin totuuksia, kuten tarpeen nopeuttaa uudistuksia ja jälleenrakentamista. Mietinnössä arvostellaan perustellusti heimoneuvoston hyväksymän uuden perustuslain ristiriitaisuuksia erityisesti sananvapauden rajoitusten ja naisten tilanteen osalta. Nykyhallinnon etuja ei voida pitää ilmeisinä aikaisempaan verrattuna, kun vielä vuonna 2004 näemme burkhaan kietoutuneiden naisten varjojen kuljeskelevan raunioiden ja kurjuuden keskellä. Kansakunnan rakentamisen haastetta ei ole vielä lähestulkoonkaan voitettu. Esittelijämme tapaan katson kuitenkin, ettei Yhdistyneillä Kansakunnilla, Euroopan unionilla ja Natolla ole tällä hetkellä muuta vaihtoehtoa kuin jatkaa toimiaan ja rakentaa rohkeasti demokraattinen Afganistan, jossa kunnioitetaan miesten ja naisten oikeuksia. On erittäin tärkeää perustaa hajautetut hallintoelimet ja vetää ulkomaalaiset joukot maasta. Sen jälkeen Afganistanin tulevaisuus on sen omissa käsissä. 
Vallvé (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä esittelijä, haluan aluksi kiittää esittelijää hänen erinomaisesta mietinnöstään, jossa käsitellään otsikoissa syksyllä 2001 ollutta Afganistania.
Taleban-hallinto syrjäytettiin tuolloin, mutta se johti kansalaissotaan ja maanpakolaisuuteen, ihmiset joutuivat muuttamaan kotiseuduiltaan ja monet maan rakenteet tuhoutuivat. Millainen on tilanne tänään? Afganistan tarvitsee paitsi poliittista ja yhteiskunnallista jälleenrakentamista myös taloudellista jälleenrakentamista.
Haluan mainita kertomuksen, jonka Afganistanissa toimiva Euroopan unionin erityisedustaja Francesc Vendrell esitteli ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnalle noin vuosi sitten. Hän oli ollut Yhdistyneiden Kansakuntien lähettiläänä Afganistanissa ja kertoi meille, että enemmistö alueesta on turvatonta.
Tänään Afganistanin merkittävänä ongelmana on huumekauppa. Kuten komission jäsen Patten totesi, vuosittaisen kaupan arvon arvioidaan olevan 2,5 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, mikä vastaa noin puolta Afganistanin bruttokansantuotteesta. Kyse on noin 70 000–80 000 hehtaarista, joita aluetta hallussaan pitävät päälliköt viljelevät. Viljely ei ole pelkästään raaka-ainetuotantoa, sillä alueella toimii myös jalostuslaitoksia, joiden ansiosta huumausaineita voidaan viedä maasta sellaisenaan myyntiin.
Yhdistyneiden Kansakuntien huumausaineiden ja kriminaalipolitiikan osaston (UNODC) raportin mukaan kaksi kolmasosaa maailman heroiinista tuotetaan Afganistanissa. Tämä luonnollisesti aiheuttaa maassa vakavia ongelmia, minkä vuoksi toivon, että Euroopan unionin ja kansainvälisen yhteisön tukea voidaan jatkaa, jotta myös huumausaineiden käyttöä voidaan torjua, sillä se on, kuten komission jäsen sanoi, toinen syy nykyiseen turvattomuuteen. 
Fraisse (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan aivan aluksi kiittää esittelijäämme hyvin kattavasta mietinnöstä. Mietintö sisältää kaiken, minkä toivoimmekin sen sisältävän, ja sitä on ilo lukea ja kannattaa.
Haluaisin hyödyntää tämän tilaisuuden korostaakseni, että olemme tehneet naisista Afganistanin kansan sorron tunnuskuvan. Olemme tehneet naisista Talebanin vastaisten taistelujen tunnuskuvan. Teemmekö naisista myös Afganistanin jälleenrakentamisen tunnuskuvan? Se ei ole varmaa, ja siksi – kuten todettiin Afganistanin ja Irakin tämänhetkistä tilannetta vertailtaessa – sodan tai vapautuksen aikana naisia koskeva kysymys nousee esiin hyvin kiireellisenä joissakin maissa. Tämän osalta Irakin naisten tilanne on hälyttävä. Miksi emme siis nyt keskity naisia koskevaan kysymykseen Afganistanissa?
Arvoisa komission jäsen, naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunta on käynyt kirjeenvaihtoa kanssanne siitä, miten naiset on otettu huomioon jälleenrakentamisen yhteydessä ja miten paljon Euroopan unioni on osoittanut varoja naisia koskevaan kysymykseen. Halusimme 20:tä prosenttia. Tiedän, että se on valtava summa ja luultavasti mielivaltainenkin. Näyttää siltä, että tähän budjettilukuun on nyt osoitettu 2 prosenttia. Valtavirtaistamista sovelletaan luonnollisesti täysimääräisesti ennen kaikkea terveydenhuollossa, minkä vuoksi en aio mainita lukuja.
Tämän perusteella minua hämmästyttää naisia koskevan kysymyksen aliarvioinnin ohella erityisesti koulutusohjelman puuttuminen komission työstä ja ehdotetuista budjettikohdista. Kaikki tietävät, että koulutuskysymys ja erityisesti naisten koulutus on ratkaiseva, jos naisia halutaan pitää jälleenrakentamisen tunnuskuvana. Tämä oli ensimmäinen huomautus, jonka halusin tehdä.
Toiseksi huomautan, että me olemme tietenkin hyvin tyytyväisiä siihen, että perustuslaissa mainittiin miesten ja naisten tasa-arvoisuuden periaate. Me itsekin taistelemme täällä parlamentissa sen puolesta, että kyseinen periaate sisällytettäisiin Euroopan perustuslakiin. Tästä seuraa, että kysymys on ajankohtainen Afganistanin lisäksi myös täällä. Me parlamentin jäsenet tiedämme varsin hyvin, ettei periaate riitä, vaan sitä on myös sovellettava. Olemme tyytyväisiä siihen, mitä on juuri tapahtunut Marokossa naisten oikeuksien osalta, mutta toivomme, että niitä myös sovelletaan. Sama pätee selkeästi myös Afganistaniin ja meihin. 
Lagendijk (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, esittelijä Brien mietintö ansaitsee pienen huomautuksen. Mielestäni mietinnössä selvitetään hyvin uuden perustuslain ongelmia. Siitä käy selvästi ilmi, että on hyviä perusteita lykätä vaaleja mahdollisesti muutamalla kuukaudella, ja siinä korostetaan jälleen kerran tarvetta parantaa naisten tilannetta edelleen. Surullista kuitenkin on, että edessämme olevasta mietinnöstä ja komission hyvistä aikomuksista riippumatta olemme valitettavasti joutuneet tilanteeseen, jossa meillä saattaa hyvinkin olla paljon hyviä aikomuksia ja erinomaisia suunnitelmia mutta jossa ei Euroopan parlamentilla eikä komissiollakaan ole mitään vaikutusvaltaa niihin olosuhteisiin, joissa kyseiset suunnitelmat olisi toteutettava, eli turvattomiin oloihin. Yhä useammista kansalaisjärjestöjen raporteista käy ilmi esimerkiksi, että kaksitoista avustustyöntekijää kuoli viime vuonna. Yhä useammista kansalaisjärjestöjen raporteista käy ilmi, että on paljon sellaisia hankkeita, joita ei pystytä toteuttamaan. Myös komission jäsen viittasi 30 miljoonan euron arvoisiin hankkeisiin, joita ei valitettavasti voida toteuttaa turvattomuuden vuoksi.
Olemme taas tällä viikolla nähneet sanomalehdissä paljon kirjoituksia nopean toiminnan joukkoja koskevista erinomaisista suunnitelmista. Se on hienoa, kun kyseessä on verenvuodatuksen ehkäiseminen Afrikassa, mutta sen ei pidä tapahtua niin sanottujen vähemmän seksikkäiden hankkeiden, kuten Afganistanin vaikean kehitystyön, kustannuksella. Nyt Euroopan unionin jäsenvaltiot puhuvat kyllä paljon puolestaan erilaisin lupauksin, joita tehdään hienoista asioista, joita on tarkoitus tehdä, mutta Afganistaniin ei viedä sotilaita. Niitä viedään sinne aivan liian vähän, ja tämä on suuri ongelma.
Huomaan, ettei täällä ole enää juuri ketään Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän kollegaa läsnä, mutta haluaisin pyytää heitä kuitenkin panemaan merkille virheen, jonka he mielestäni joulukuussa tekivät. He vakuuttivat parlamentin siitä, että Afganistanille osoitettavaa tukea olisi vähennettävä – kyllä, kuulitte oikein – koska huumekauppaan ei ole puututtu. Syy siihen, miksi huumekauppaan ei ole puututtu, on välitön seuraus siitä, etteivät EU:n jäsenvaltiot ole lähettäneet joukkoja Afganistaniin. Järjestyksen ylläpitämisessä ollaan siten riippuvaisia sotapäälliköistä, koska järjestystä on pidettävä yllä sellaisilla joukoilla, joita siellä on saatavilla, eivätkä nämä joukot puutu innokkaasti oopiumikauppaan. Meidän on vältettävä tilannetta, jossa käy jälleen niin, ettemme pysty pitämään lupauksiamme, jossa Afganistan vajoaa sotapäälliköiden johtamaan oopiumitalouteen ja jossa – tämä on suurin huolenaiheeni – monien afgaanien, erityisesti afgaaninaisten, toiveet murskautuvat jälleen kerran. Meidän ei pidä antaa tämän tapahtua. 
Belder (EDD ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, -lehdessä ilmestyi juuri äskettäin ajatuksia herättävä arvio Afganistanin poliittisesta tilanteesta. Artikkeli oli otsikoitu: "Afganistan: kuulopuheiden ja todellisuuden välinen kuilu". Artikkelissa kirjoittaja, joka on paljon matkustellut ja kokenut afganistanilainen toimittaja, kääntää yleisen länsimaisen kuvan Kabulista päälaelleen. Hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, voitte olla varmoja siitä, että nyt esillä oleva mietintö on saanut minut miettimään paljon tätä asiaa. Haluaisin esittää teille tiivistelmän artikkelista, ja esittää sitten kysymyksen strategiastamme Afganistanissa. Toivon myös, että voin myöhemmin antaa artikkelin komission jäsenelle ja että hän ehtii lukemaan sen tarkasti.
Toimittaja John Jennings osoittaa omien havaintojensa perusteella vääräksi kuvan Afganistanin maaseudusta idän villinä läntenä. Muutamaa paikallista poikkeusta lukuun ottamatta hän pitää aluetta turvallisena ja rauhanomaisena yhteisönä ja toteaa lyhyesti sanottuna, etteivät sotapäälliköt tee siellä toistensa ja kansan elämää sietämättömäksi vaan päinvastoin hän näkee kannustavia esimerkkejä jälleenrakentamisesta ja satojentuhansien afgaanipakolaisten palaavan naapurivaltioista Pakistanista ja Iranista. Jenningsin mukaan selkeä enemmistö alueella asuvista afgaaneista, joita Talebanin rippeet eivät aktiivisesti painosta, elää nyt parempaa elämää kuin koskaan vuoden 1978 jälkeen.
Väliaikaisen presidentin Karzain olisi ehdottomasti otettava tämä huomioon. Jenningsin skenaarion perusteella näyttää kuitenkin siltä, että asia olisi juuri päinvastoin: Kabulin teknokraatit pyrkivät ISAFin ja Naton avulla poistamaan sotilaallisin ja poliittisin keinoin Talebanin vastaiset ryhmät maakunnista. Nimenomaan pashtuneja koskeva ohjelma synnyttää todellisen vaaran yleisestä kapinasta ulkopuolelta asetettua hallintoa vastaan; kyse on afgaaniperinteestä.
Jenningsin mukaan tulevan Afganistanin kansallisvaltion kannalta olisi hyödyllisempää rakentaa yhteiskuntaa varovaisesti ja vähitellen alhaalta ylöspäin ja synnyttää poliittinen yhteisymmärrys todellisten alueviranomaisten kanssa. Alueviranomaiset nimittäin uhkaavat horjuttaa heikkoa keskushallintoa. Tämän haavoittuvan prosessin häiriytyminen antaisi Talebanille ja sen länsivihamielisille pakistanilaisille tukijoille toisen mahdollisuuden. Se merkitsisi todellista tappiota lännelle islamterrorismin torjunnassa.
Mietinnön 12 ja 13 kohdasta käy ilmi, että kollegani Brie tunnustaa ongelman kiireellisyyden ja tilanteen jännittyneisyyden. Mietinnössä ei valitettavasti tarkastella syvällisemmin tätä perusluonteista ongelmaa, joka koskee Afganistanin tulevaisuutta kansakuntana, vaan sitä pidetään toisarvoisena. Siihen meidän on tyydyttävä. Mitä mieltä neuvosto ja komissio ovat tästä aisasta? Haluaisin antaa tämän artikkelin komission jäsenelle Pattenille, erityisesti kun otetaan huomioon hänen aikomuksensa lähteä piakkoin Kabuliin. Annan sen teille myöhemmin. Kyseessä ei ole loppujen lopuksi mikään pikkuasia vaan oikeudenmukaisen ja järkevän kansainvälisen strategian laatiminen kansainvälisten terroriverkkojen syntysijoja vastaan. 
Brok (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, Afganistanin kysymys on ratkaisevan tärkeä muun muassa siksi, että on tarpeen osoittaa, että voimme valtiosidonnaisen terrorismin tukahduttamisen lisäksi myös saavuttaa sen jälkeen rauhan. Tilanne ei näytä tällä hetkellä olevan kovin hyvä Afganistanissa. Huhut kertovat, että Talebanin joukot edistyvät merkittävästi maan eteläosissa ja – kuten Venäjän puolustusministeri Ivanov totesi Münchenissä viime viikolla – että huumausaineiden viljely on lisääntynyt yhdeksänkertaiseksi sotaa edeltävästä tilanteesta. Näemme myös, etteivät eurooppalaiset sotilaat, joiden pitäisi varmistaa maan turvallinen tulevaisuus, pysty estämään tätä. Näyttää siltä, että he valvovat huumausainereittejä, joita pitkin huumausaineita voidaan kuljettaa Eurooppaan ja meidän lapsillemme. Tämä on mielestäni hyvin ongelmallinen tilanne, minkä vuoksi meidän on kiireellisesti tehtävä kaikkemme edistääksemme oikeusvaltion ja demokratian muodostamista sellaisen vahvan keskushallinnon suojaan, joka ottaa huomioon myös etniset erot ja moninaisuuden. Afganistaniin ei tule rauhaa niin kauan kuin tuki ja vallanjako on yksipuolista ja pashtunit ovat häviäjinä – kuten tähän asti on tapahtunut. Myös tätä meidän olisi mielestäni korostettava.
Vaaleja on valmisteltava asianmukaisesti, jotta on selvää, kenellä on oikeus äänestää ja jotta vaalit ovat legitiimit. Vaaleissa on hyödynnettävä myös uutta perustuslakia, jotta vallan tasapaino voidaan saavuttaa. Uusi perustuslaki luo uusien mahdollisuuksien ohella myös ongelmia, koska se sallii sharia-lain soveltamisen. Koska tuomioistuinten tuomarit ovat yhä niin konservatiivisia kuin he nyt ovat, emme voi hyväksyä mitään heidän näkemyksiään sen oikeusvaltiokäsityksen perusteella, joka meillä on. Tämän vuoksi meidän on mielestäni kiinnitettävä seuraavina viikkoina ja kuukausina paljon huomiota tähän maahan ja seurattava sitä tarkoin. 
Zrihen (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan ryhmäni puolesta kiittää esittelijä Brietä erinomaisesta työstä. Hän on antanut meille selkeän ja täsmällisen kuvan siitä, miten Afganistania on jälleenrakennettava, ja niistä haasteista, joita Afganistan joutuu seuraavina vuosina kohtaamaan.
Haluan kuitenkin kiittää häntä ennen kaikkea siitä erityishuomiosta, jota hän on kiinnittänyt naisten oikeuksien kunnioittamiseen, ja siitä, että hän on pyytänyt meitä olemaan valppaina saavutusten haurauden vuoksi. Paljon on todellakin edistytty, ainakin perustuslakitekstissä: perustuslailliset edustajat harjoittavat poliittista valtaa, naiset ovat edustettuina, miesten ja naisten välisestä tasa-arvosta on nyt mustaa valkoisella, kielellistä monimuotoisuutta pidetään rikkautena eikä uhkana ja Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjaa ja maailmanlaajuista ihmisoikeusjulistusta noudatetaan. Vaikka maa julistetaankin islamilaiseksi valtioksi, uskon, että edellä mainitut asiat ovat hyvin merkittäviä tässä maailmanosassa.
Tämä haaste on kuitenkin kansainvälisen yhteisön ja Euroopan unionin yhteinen. Meidän on noudatettava omia sitoumuksiamme varmistaa maan siirtyminen demokratiaan, ja on erittäin tärkeää, että olemme selkeästi mukana tukemassa kaikkia prosesseja, joiden tavoitteena on muodostaa Afganistanin hallinnon ja talouden uudistuksen edellyttämät rakenteet. Turvattomuuden ilmapiirin ei pidä horjuttaa näitä pyrkimyksiä. Tästä syystä tarvitaan ehdottomasti monivuotista puiteohjelmaa, jossa voidaan rakentaa oikeusjärjestelmä ja antaa erityisiä sovittelusäännöksiä, sekä koulujärjestelmää.
Mielestäni on myös erittäin tärkeää, että rauhanprosessissa edetään samaa tahtia taloudellisen ja yhteiskunnallisen jälleenrakentamisen prosessin kanssa. Tämän perusteella suhtaudumme epäröiden hitaaseen jälleenrakentamiseen, sillä se saattaisi vaarantaa vakauden, joka on maan kehityksen edellytyksenä. Olemme tehneet useita lupauksia. Meidän on täytettävä ne nopeasti ja meidän on ennen kaikkea ymmärrettävä, että muut uhkaavat käyttää hyväksi vähäisintäkin viivyttelyämme vakiinnuttaakseen otteensa heikoista rakenteista huumekaupasta saatavilla varoilla.
Meidän on myös tuotava voimakkaammin näkyville se edistys, jota on kansan hyväksi saavutettu, jotta kansa ei vaivu epätoivoon 25 sotavuoden jälkeen. Ellemme pysty vastaamaan tähän haasteeseen, voimme menettää paitsi uskottavuutemme myös sen rauhanalueen, josta maan vakaus riippuu. 
Nicholson of Winterbourne (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, kiitän esittelijää erinomaisesta mietinnöstä, jota tiedän meidän kaikkien kannattavan. Haluan kiittää komission jäsentä ja hänen ryhmäänsä heidän tässä asiassa tekemästään erinomaisesta työstä.
Muistutan kollegojani siitä, että afgaaninaisten sorto tuotiin näyttävästi esiin kaikkialla maailmassa lokakuussa 2001. Tuolloin oletettiin, että Taleban-hallinnon syrjäyttäminen helpottaisi naisten ahdinkoa. Nyt kaksi ja puoli vuotta myöhemmin Amnesty väittää, etteivät kansainvälinen yhteisö ja afgaanihallinto ole pystyneet suojelemaan naisten oikeuksia. Miehittäjäarmeijojen sotilaat syyllistyvät yhä laajalti raiskauksiin ja seksuaaliseen väkivaltaan. Talebanin hallinnon kaltaiset säännöt ovat vielä laajalti voimassa Heratin maakunnan länsiosissa, ja tämän sorron seurauksena afgaaninaisten itsemurhat ovat lisääntyneet Taleban-hallinnon ajoilta. Ihmisoikeusjärjestö Human Rights Watch raportoi monenlaisesta lapsiin kohdistuvasta seksuaalisesta väkivallasta.
Kaunopuheisuudesta ja naisten asioista vastaavan ministeriön perustamisesta huolimatta Karzain hallitus toteuttaa naisten vastaista politiikkaa, eikä naisilla ole oikeudellista suojaa, sillä vanhat, yhä käytössä olevat oikeusjärjestelmät estävät naisia saamasta apua. Naisten vastarinnan hallitusta kohtaan on tapahduttava edelleenkin maan alla. Afganistanilaista naisoikeusjärjestöä (Revolutionary Association of the Women of Afghanistan, RAWA) kielletään avaamasta toimistoa ja jakamasta lehteään. Sen julkaisuja lukevat ihmiset ovat edelleen fyysisessä vaarassa.
Komission jäsen Patten sanoi, että Afganistan on käännekohdassa. Katson Amnestyn, Human Rights Watchin ja RAWAn tapaan, että hallitus on tehnyt väärän liikkeen ja että naisten asema on nyt huonompi kuin aikaisemmin.
Patakis (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, tämänpäiväinen tilanne on seurausta siitä, että Yhdysvallat ja sen liittolaiset ovat viime vuosina puuttuneet jatkuvasti tavalla tai toisella maan asioihin syöstäkseen Afganistanin suositun demokraattisen hallinnon ja sen määräysvallassa olleet Taleban-palkkasoturit vallasta ja hyökänneet Afganistaniin miehittääkseen sen sotilasvoimin terrorismin torjunnan verukkeella.
Valitettavasti ehdotuksessa vaietaan kaikesta tästä. Siinä ei mainita sanallakaan Yhdysvaltojen rikosoikeudellista vastuuta ja siinä pohjimmiltaan tuetaan ulkomaalaisten asettamaa Karzain hallitusta, jonka aikaansaannokset ovat olemattomia, kuten tiedämme. Mietinnössä hyväksytään ulkopuolisten puuttuminen maan asioihin ja siinä yritetään ehdottaa ratkaisuja kyseenalaistamatta nykytilannetta. Siinä pidetään myönteisenä sitä, että vastuu siirtyy miehittäjäjoukoilta Natolle, ja ehdotetaan lisärahoitusta, jolla vahvistetaan Naton asemaa valvotuilla alueilla, vaikka ei ole mitään takeita siitä, että näitä varoja käytetään afgaanikansan, ja erityisesti naisten, hyväksi. Mietinnössä suhtaudutaan myönteisesti Loya Jirgan hyväksymään uuteen perustuslakiin mutta korostetaan samalla sen kielteisiä näkökohtia, joiden perusteella sitä on kuitenkin mahdoton hyväksyä. Mietinnössä ruokitaan turhia toiveita demokraattisista vaaleista mutta tunnustetaan samalla, ettei edellytyksiä niiden järjestämiselle ole. Samalla kun mietinnössä todetaan, että pääasiallinen tulonlähde on nykyisin oopiuminviljely, josta saatavat tulot menevät ensisijaisesti sotapäälliköille, siinä ei kanneta lainkaan huolta maailman tulevasta kehityksestä ja CIA:n osuudesta siinä.
Vaikka onnittelemme ja kiitämmekin esittelijä André Brietä valtaisasta työstä, emme tämän vuoksi voi valitettavasti kannattaa hänen mietintöään, koska edellä esitetyn perusteella on selvää, ettei mietintö kohtaa todellisuutta.
Uuden hallinnon uhrina oleva afgaanikansa pystyy löytämään selviytymiskeinot, jos se pystyy vastustamaan voimia, jotka painostavat sitä joko uskonnollisen fanatismin muodossa tai verhoutuneina halpaan kopioon länsimaisesta porvaridemokratiasta, sotilaallisiin interventioihin taikka miehitykseen. Meidän on tuettava afgaanikansaa tässä taistelussa. 
Maes (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aivan ensimmäiseksi ja kaikkein tärkeimpänä asiana haluan kiittää esittelijää hänen erinomaisesta mietinnöstään, jossa esitetään hyvä yleiskatsaus niihin moniin ongelmiin, jotka Afganistan joutuu vielä kohtaamaan. Haluaisin kuitenkin käsitellä syvällisemmin komission tiedonantoa. Arvoisa komission jäsen, olette lähes hukuttaneet meidät lukuihin, ja myönnän, että ne ovat hyvin vakuuttavia. Ihmettelen kuitenkin, kuinka jatkossa toimitaan. Afganistan tarvitsee jälleenrakentamista. Sen on ennen kaikkea jälleenrakennettava itse itsensä, mutta se edellyttää taloudellista perustaa. Kuten korostitte, oopiuminviljelyn torjunta on hyvin tärkeää, mutta en kuitenkaan ole kuullut oopiuminviljelyn torjuntaa koskevaan strategiaan kuuluvien eri toimien yhteydessä, mitä vaihtoehtoja tuottajilla on. Olen nähnyt dokumentteja, joissa kuvataan, kuinka sotilaat hyökkäävät maatalousyhteisöihin ja tuhoavat kaiken oopiuminviljelyn vuoksi. Ymmärrän, että tämä on tarpeellista, mutta miten kuvittelemme lopettavamme viljelyn, ellei ihmisillä ole muuta tapaa hankkia toimeentuloaan? Samaa pätee sotapäälliköihin. Miten he voivat koskaan lakata olemasta sotapäälliköitä, jos heille toimitetaan jatkuvasti varoja oopiumitaloudesta?
Halusin itse asiassa puhua naisista, mutta en voi, koska aikani on lopussa. Haluan kuitenkin mainita yhden esimerkin: Kabulin naiskeskuksen, joka rakennettiin vain muutamassa kuukaudessa. Se rakennettiin, sinne tulvi naisia, jotka etsivät koulutusta ja terveydenhoitoa, ja se oli paikka, jossa naiset saattoivat riisuuntua burkhistaan rauhassa. Se on mahdollista; miksi sitten saamme niin hitaasti aikaan tuloksia kansainvälisten resurssien avulla? 
Sandbæk (EDD ).
    Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää jäsen Brietä hänen erinomaisesta mietinnöstään.
Haluaisin sanoa komission jäsenelle Pattenille, että on kaksi asiaa, jotka toivoisin hänen ottaman esiin. Karzain hallitus salli marraskuussa 2003 vuonna 1970 annetun lain täytäntöönpanon. Laissa kielletään naimisissa olevia naisia olemasta luokkahuoneissa, mikä johti koulutuksesta vastaavan apulaisministerin mukaan noin kahden–kolmentuhannen naisen karkottamiseen kouluista. Voisitteko käsitellä tämän lain täytäntöönpanoa koskevaa kysymystä? Afganistanin perustuslain 3 §:ssä todetaan, ettei mikään laki voi olla pyhän islamin uskonnon vakaumusten tai määräysten vastainen. Tämä sanamuoto – jolla on tarkoitus varmistaa Afganistanin uuden perustuslain hyväksyminen suuremmitta ongelmitta – saattaa koitua naisten suureksi vahingoksi tulevaisuudessa. Uskonnollisten viranomaisten harjoittama koulutuksen valvonta on ehdottomasti hyvin hälyttävää, ja tätä kysymystä olisi ehdottomasti tutkittava.
Monissa raporteissa todetaan, etteivät naiset ole turvassa monilla Afganistanin alueilla ja että tyttöjen koulutus on uhattuna. Syyskuun 2002 jälkeen on ilmoitettu 16:sta tyttökouluihin tehdystä iskusta, jotka ovat olleet muun muassa ohjusiskuja, jotka ovat sytyttäneet koulut palamaan, tai joissa aseistetut miehet ovat pakottaneet sulkemaan koulut. Iskujen seuraukset ovat musertavia. YK:n kehitysohjelman mukaan koulutukseen osallistuu äskettäisten tutkimusten perusteella 39 prosenttia pojista ja tytöistä vain 3 prosenttia.
Maaliskuussa 2002 käynnistetty kouluun paluuta koskeva Unicefin "Back to School" -ohjelma herätti suuria odotuksia. Yli kolme miljoonaa lasta – joista kolmasosa oli tyttöjä – täytti Afganistanin luokkahuoneet. Kandaharissa kuitenkin jaettiin lehtisiä, joissa luki "Älkää lähettäkö naisianne toimistoihin ja lapsianne kouluun. Se levittää säädyttömyyttä ja rivoutta. Valmistautukaa seurauksiin, ellette noudata tätä neuvoa." Viisi kuukautta tämän jälkeen alkoivat nämä väkivaltaiset iskut tyttökouluja vastaan.
Tiedämme, mitä valtaisia haasteita Afganistanin siirtymähallinto joutuu tällä hetkellä kohtaamaan. Euroopan unionin ja kansainvälisen yhteisön pitäisi tukea vahvasti maan taloudellista, yhteiskunnallista ja poliittista jälleenrakentamista. On kuitenkin välttämätöntä, että naisten turvallisuus koko maassa on niin rahoittajien kuin Afganistanin hallituksenkin ensisijaisena tavoitteena. Jos epäonnistumme siinä, edessämme on hyvin synkkä tulevaisuus. 
Tannock (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, Afganistan on valitettavasti jossain määrin unohdettu Irakin sodan jälkimainingeissa. Maan jälleenrakentamiseen tarvitaan paljon voimavaroja. EU on sen suurin rahoittaja, mikä mielestäni oikeuttaa meidät asettamaan merkittäviä poliittisia ehtoja ja vaatimaan muun muassa edistymistä ihmisoikeuksissa sekä erityisesti naisten oikeuksissa koulutukseen ja työssäkäyntiin. Olen myös pahoillani siitä, että uudessa perustuslaissa asetetaan sharia-laki kansainvälisten, yhteiskunnallisten ja poliittisten velvoitteiden sekä YK:n velvoitteiden edelle. Se saattaa johtaa konflikteihin ja muun muassa naisten kivittämisiin.
Olen huolissani turvattomuudesta ja ISA-joukkojen välttämättömästä keskittämisestä Kabuliin hallituksen suojelemiseksi. Taleban- ja al Qaida -joukot ovat järjestäytyneet merkittävässä määrin uudelleen ja ne murhaavat kansainvälisiä avustustyöntekijöitä maakunnissa, mikä jarruttaa edistystä. En usko, että presidentti Musharraf tekee kaiken tarvittavan terroristiryhmien hillitsemiseksi Pakistanin heimoalueilla ja luoteisissa maakunnissa. Toimet ovat näennäisiä, koska Islamabadin määräykset eivät päde näillä alueilla. Hänen on lisättävä toimiaan, jotta hän voi uskottavasti torjua kansainvälistä terrorismia.
Olin iloinen siitä, että Balkhin kulta-aarteet löydettiin, ja haluaisin, että Kabulin kansallismuseon jälleenrakentamiseen osoitettaisiin varoja, sillä sitä voidaan pitää kuningasperheen suojelemana kansallisen ylpeyden symbolina. Kuningasperhe on hyväntahtoinen maata yhdistävä voima.
Lopuksi puhun oopiumin viljelystä. Tarkistuksessani ehdotettiin, että oopiumin ostamista ja polttamista tai käyttämistä lääketieteellisiin tarkoituksiin kipulääkkeenä harkittaisiin, mikä olisi halvempi vaihtoehto kuin kansainvälisten järjestöjen huumausaineiden torjuntatoimenpiteet, joilla pyritään torjumaan huumekauppaa ja siihen liittyvää liiketoimintaa. Kansainväliseltä yhteisöltä säästyisi paljon rahaa, jos oopiumi poltettaisiin ja siitä maksettaisiin viljelijöille sen sijaan, että huumekaupan torjuntaan käytetään miljardeja dollareita. 
Stihler (PSE ).
    Arvoisa puhemies, Afganistanin tilanne kiinnostaa suuresti parlamenttia. Tämä mietintö on hyvin ajankohtainen Afganistanin demokratiakehityksen kannalta. Kuten mietinnössä korostetaan, tilanne on parantunut Taleban-hallinnon kukistuttua, mutta lisätoimia tarvitaan. Kuten monet ovat tänä aamuna todenneet, esimerkiksi naisten asemaa on korostettava. Lukutaito on yhä uskomattoman heikkoa: vain 10–15 prosenttia naisista on lukutaitoisia. Vain kolmasosa koulua käyvistä lapsista on tyttöjä. Heitä usein estetään palaamasta kouluun, ja kun jotkut heistä menevät kouluun, he kohtaavat väkivaltaa ainoastaan opetukseen osallistumisen vuoksi. Tällaiset tapahtumat ovat yleisimpiä Kabulin ulkopuolella, maan etelä- ja itäosissa, joiden osalta naisten tilannetta ei kovin hyvin tiedetä mutta se on joka tapauksessa paljon huonompi kuin maan poliittisessa keskuksessa.
Tammikuussa laaditussa perustuslaissa tunnustetaan nimenomaisesti miesten ja naisten välinen tasa-arvo. Neljäsosa kansalliskokouksen paikoista on varattu naisille, mutta on edelleen epävarmaa, auttaako tämä määräys muiden naisten oikeuksia koskevien määräysten ohella toteuttamaan naisten oikeudet asianmukaisesti tai auttaako se naisia tulemaan valituiksi tulevissa vaaleissa.
Monet jäsenet ovat puhuneet huumausaineista. Elämme maailmassa, jossa Afganistanissa kasvatettua oopiumia saatetaan myydä laittomasti heroiinina Skotlannissa. Huumausaineongelman aiheuttama inhimillinen kärsimys ja huumausaineiden yhteydet yhteisöjemme rikollisuuteen huolestuttavat meitä kaikkia. Meidän olisi tämän vuoksi tuettava Afganistanin kansallista huumausaineiden valvontastrategiaa, jossa asetetaan tavoitteeksi oopiuminviljelyn lopettaminen kokonaan vuoteen 2013 mennessä. Olen iloinen, että Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus aikoo lähettää vahvistetun huumausaineryhmän Kabuliin ja Kandahariin vuoden loppuun mennessä ja että se on asettanut käyttöön kolmeksi vuodeksi 70 miljoonaa Englannin puntaa lainsäädännön noudattamisen valvontaan, hallintoelinten vahvistamiseen, oopiuminviljelyssä mukana oleville ihmisille tarkoitettuihin vaihtoehtoisiin toimeentuloratkaisuihin ja kysynnän vähentämiseen tähtääviin aloitteisiin.
Meidän on varmistettava, että julkishallinnolla on entistä vahvemmat valmiudet toimia tehokkaasti Kabulissa ja maakunnissa. 
Gahrton (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, ISAF ja monet muut avustusjärjestöt tekevät paljon hyvää työtä Afganistanissa. Yhdysvaltojen joukkojen läsnäolo kuitenkin sabotoi niiden työtä.
Minulla oli viime vuonna mahdollisuus vierailla EU:n valtuuskunnan mukana Yhdysvaltojen päämajassa Baghramissa. Oli selvää, ettei Yhdysvalloilla ole mitään suunnitelmia, jotka liittyvät naisten oikeuksiin, demokratiaan tai huumausaineiden torjuntaan. Yhdysvaltalaiset itse myönsivät, että heitä kiinnostaa ainoastaan se, että mikä tahansa Afganistanin hallitus tunnustaa Yhdysvaltojen joukkojen oikeuden palata maahan, mikäli ne joskus sieltä lähtevät. Tämä tuo melko selvästi esiin, mistä siellä on kyse.
Baghramissa ollessamme emme päässeet näkemään Baghramissa sijaitsevaa vankilaa, josta yhdysvaltalainen toimittaja kertoi meille, että siihen verrattuna tarinat Guantánamo Baystä vaikuttavat pyhäkoulukertomuksilta. Toimittaja oli saanut selville, että ainakin tuolloin Baghramissa oli vangittuina useita satoja ihmisiä, joita kidutettiin. Heitä ei lyöty, mutta heidät pakotettiin seisomaan ulkona alasti tuntikausia päivisin ja öisin samalla kun heitä jatkuvasti kuulusteltiin. Lopulta kaksi vankia kuoli, ja toimittaja sai yhdysvaltalaisen lääkärin toteamaan rehellisesti ja selkeästi kuolintodistuksessa, että kuolinsyy oli murha. Meni kuitenkin useita kuukausia, ennen kuin New York Times uskalsi julkaista artikkelin asiasta.
Näin arkaluonteista on tunnustaa, että Yhdysvaltojen sotilaat ovat Afganistanissa, aivan kuten monissa muissakin paikoissa, häikäilemättömiä rikollisia, jotka käyttävät kaikki mahdolliset keinot Yhdysvaltojen etujen puolustamiseen mutta jotka suhtautuvat täysin välinmitättömästi paikallisväestöön. Poistakaamme yhdysvaltalaiset maasta ja korvatkaamme heidät ISAFin ja avustusjärjestöjen järkevillä työntekijöillä. On niin paljon muitakin ihmisiä, jotka voivat toimia rakentavasti. Yhdysvaltalaiset vain pahentavat tilannetta. 
Stenzel (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, Afganistanista laadittuun mietintöön on suhtauduttava myönteisesti siltä osin kuin siinä osoitetaan, että Hindu Kush -aluetta, josta tuli kansainvälisen huomion keskipiste 11. syyskuuta 2001 tapahtumien jälkeen, ei enää unohdeta uudelleen ja että Euroopan unioni noudattaa taloudellista ja poliittista sitoumustaan, jotta vakaus voidaan saavuttaa.
Mietinnössä annetaan pääosin hyvin pessimistinen kuva, jossa otetaan mielestäni liian vähän huomioon niitä myönteisiä seikkoja, joista yksi on epäilemättä perustuslaki, jonka Loya Jirga hyväksyi joulukuussa. Perustuslailla on tarkoitus ensisijaisesti lujittaa keskushallintoa, sillä ilman sitä eri etnisten ryhmien jakamalla ja vuosikymmenien sodan ja neuvostomiehityksen repimällä Afganistanilla ei juurikaan ole mahdollisuuksia rakentaa kansakuntaa ja kehittyä normaalisti.
Seuraavaksi tarvitaan demokraattiset vaalit, joiden järjestäminen on Afganistanissa hyvin vaikeaa. Vaikka vaalien valmistelut aloitettiinkin myöhässä, vaalit olisi järjestettävä mahdollisimman pian, sillä niiden uskotaan vahvistavan vakautta. Tiedän Yhdysvaltojen haluavan, että vaalit järjestetään kesäkuussa, mutta jos tilanne pysyy rauhallisena ja jos edellytykset jossain määrin demokraattisten vaalien pitämiselle ovat olemassa, tässä määräajassa ei ole välttämätöntä pitäytyä. Totesimme elokuussa, ettei olisi mikään katastrofi, jos ne järjestettäisiin vasta vähän myöhemmin. Kaikkia muita toimia, joilla on tarkoitus palauttaa maahan järjestys, voidaan kuvata sanonnalla puoliksi täydestä tai puoliksi tyhjästä lasista.
Turvallisuustilanne on yhtä huono kuin se oli aikaisemminkin. Taistelunhaluiset Talebanit ovat selvästikin järjestäytyneet uudelleen maan kaakkoisosassa, ja Yhdysvallat ei sulje pois mahdollisuutta käyttää maajoukkoja kevään hyökkäyksessä. Vaikka ISAFin toimien laajentamien Kabulin ulkopuolisille alueille on myönteistä, ISAFin valtuudet ovat niin rajalliset, että Kundusiin – joka on muuten maan rauhallisimpia alueita – sijoitetut Saksan joukot seuraavat itse asiassa pelkkinä sivustakatsojina oopiumin salakuljetusta, joka kuuluu edelleen maan tärkeimpiin tulonlähteisiin, ja tämä puolestaan on johtanut siihen, että Afganistanista on tullut maailman suurin oopiumintuottaja. Oopiumikauppa käy kiivaana ja auttaa ylläpitämään sotapäälliköiden ja niiden joukkojen valtaa, mikä on yksi suurimmista ongelmista. 

Ford (PSE ).
    Arvoisa puhemies, haluan aluksi pyytää anteeksi parlamentilta sitä, etten pystynyt kuuntelemaan tätä keskustelua kokonaisuudessaan, koska minun oli valitettavasti oltava STOA-paneelissa äänestämässä. Yritin estää elintarvikkeiden syötäväksi kelpaamattomia ainesosia koskevan tieteellisen raportin salaamisen Euroopan monikansallisten suklaayhtiöiden määräyksestä. Mikä ikävintä, äänestys hävittiin äänin 11–8.
Mitä tulee Afganistaniin, kiitän aluksi Brietä hänen mietinnöstään, jossa käsiteltiin ongelmallisen maan ongelmallista aihetta. Minulla oli ilo osallistua ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan valtuuskuntaan, joka vieraili Afganistanissa kesäkuussa 2003. Turvallisuus oli selkeästi ensiesisijainen asia. Valitettavasti lasi näyttää yhä useammin olevan puoliksi tyhjä sen sijaan että se olisi puoliksi täysi.
Miehittäjäliittouman joukot ja Yhdysvallat istuvat päivät pitkät kiinteissä ja liikkuvissa linnoituksissaan ja kaduilla ne toimivat yhtä kovaotteisesti kuin tällä hetkellä Irakissa. ISAF on keskittänyt toimensa Kabuliin, sillä vain 2 prosenttia sen toimista toteutetaan Afganistanin maaseudulla. Muu maa on käytännössä jätetty riitaisten sotapäälliköiden armoille, jotka ottavat haltuunsa tulot, jakavat mielivaltaista oikeutta omille vangeilleen ja saavat presidentti Karzain toisinaan näyttämään pelkältä Yhdysvaltojen tukemalta Kabulin pormestarilta.
Sen jälkeen kuin merijalkaväen sotilaat surmasivat kolme Afganistanin kansallisen armeijan sotilasta omien joukkojen välisessä laukaustenvaihdossa, ISAF ryhtyi näiden kahden ryhmän sovittelijaksi, muka kummankin puolelle. Monet Afganistanin kansallisen armeijan sotilaat pitävät kuitenkin ISAFia ja Yhdysvaltojen joukkoja samasta puusta veistettyinä.
Kampanjat, joihin ei saada tarpeeksi resursseja ja joilla pyritään lisäämään ISAFin läsnäoloa Kabulin ulkopuolella, ovat toiveajattelua ja turhaa haikailua. Kukaan ei näytä pystyvän tai haluavan hankkia varoja joukkojen lisäämiseksi – koko maahan tarvittaisiin noin 40 000 sotilasta.
Etelässä Talebanin rippeiden pääkohteita ovat ulkomaalaiset, mutta ilman jälleenrakennustoimia paikallisväestö saattaa kokea, ettei tilanne ole ainakaan parantunut Taleban-hallinnon aikaisesta tilanteesta. Monet väittävät, että merkittäviä osia Talebanista voitaisiin ottaa uudelleen mukaan kansalaisyhteiskunnan toimiin, mutta jos niin tehtäisiin, siirrettäisiin painopiste jälleen vanhoillisislamilaisuuteen, mikä tietäisi pahaa naisten vapautumiselle.
Ihmisoikeudet ja erityisesti naisten asema ovat tärkeitä. Vaikka muodolliset oikeudet myönnettäisiinkin, niitä ei todennäköisesti sovellettaisi kylissä. Eniten toivoa tulevaisuuteen antanee yleinen koulutus, jolla ei kuitenkaan muuteta nykyisiä asenteita vaan seuraavan sukupolven asenteita.
Yhdysvallat ja EU pyrkivät suuriin tavoitteisiin, joita lienee käytännössä mahdotonta saavuttaa. Kuten Yhdistyneiden Kansakuntien erityisedustaja totesi, on vain ajanhaaskausta yrittää vakiinnuttaa Afganistaniin länsimainen demokratia. 
Sacrédeus (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Brietä hyvin laaditusta ja tärkeästä Afganistanin tilanteen kuvauksesta ja ehdotuksista tilanteen parantamiseksi.
Haluan mainita neljä asiaa parlamentille ja komission jäsenelle Pattenille. Ensimmäinen niistä koskee huumausaineita. Vaikka kansainvälinen yhteisö pyrkii estämään huumausaineiden väärinkäyttöä, Afganistanin laiton oopiumintuotanto estää lähialueiden hallituksia osoittamasta taloudellista tukea maan jälleenrakentamiseen. YK:n huumausaineiden ja kriminaalipolitiikan osaston tekemän tutkimuksen mukaan 75 prosenttia koko maailman laittomasta oopiumin tuotannosta tapahtui vuonna 2003 Afganistanissa. Tämä on vähintäänkin erittäin huolestuttavaa.
Toinen asia koskee naisten asemaa. Demokratianvastainen islamistinen Taleban-hallinto syyllistyi valtakautenaan nykyajan räikeimpään naisten oikeuksien loukkaamiseen. Hallinto sovelsi sukupuoleen perustuvaa erottelupolitiikkaa, jossa naisten identiteetti kiellettiin kokonaan. Taleban-hallinto on nyt poissa, mutta sen näkemys naisista pätee vielä monin tavoin Afganistanissa. Afganistanin viranomaisten, kansainvälisen yhteisön ja EU:n on näin ollen tehtävä kaikkensa kyseisen näkemyksen muuttamiseksi.
Kolmas asia koskee uskonnonvapautta. Taleban-diktatuurin jälkeen laadittu Afganistanin ensimmäinen perustuslaki aiheuttaa huolta joidenkin siihen sisältyvien islamin lain ylivaltaa, ihmis- ja yksilönoikeuksien rajoituksia sekä naisten oikeuksien rajoituksia koskevien sanamuotojen vuoksi.
Neljäs asia koskee koulujärjestelmää. Me Euroopan parlamentin jäsenet haluamme nähdä kaikille avoimen koulujärjestelmän vaihtoehtona madrasoille ja koraanikouluille, jotka toimivat ääri-islamistien ja sen vihamielisyyden kulttuurin linnakkeina sekä Taleban-sotilaiden värväyspaikkoina. 
Deva (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Brietä erinomaisesta mietinnöstä. Myös minulla oli kunnia kuulua Afganistanin valtuuskuntaan. Tiedän joidenkin onnitelleen minua siitä, että olen ollut monissa asioissa ensimmäinen. Lasken yhdeksi ensimmäiseksi kerrakseni myös sen, kun istuin teellä yhden maailman suurimman huumausaineiden kauppiaan ja tuottajan kanssa.
Esitän huomautukseni erityisesti arvoisalle jäsenelle, jonka kyllä tiedän jättävän tehtävänsä ennen pitkää, mutta ehkäpä hän voi vaikuttaa merkittävästi Euroopan turvallisuuteen, jos hän näinä muutamana jäljellä olevana kuukautena panee merkille jotkin mainitsemistani asioista. Afganistanin koko oopiumisadon tuottajahinta-arvon arvioidaan olevan 700 miljoonaa euroa. Heroiinina sen katukauppa-arvo on noin 12,5 miljardia euroa.
Jäsenvaltioiden poliisi-, tulli- ja huumeviranomaiset käyttävät pelkästään heroiinin tuonnin ja käytön valvontaan jopa 4 miljardia euroa vuodessa. Huumausainerikoksien vuoksi pidätetään joka vuosi 700 000 ihmistä eri puolilla EU:ta. Huumausainerikoksien vuoksi joutuu joka vuosi 60 000 ihmistä vankilaan, mistä aiheutuu 1,5 miljardin vuotuiset vankilakustannukset.
Tarvitsemme Afganistania koskevan vaihtoehtoisen kehitysstrategian, jolla EU:n huumausainepolitiikka yhdennetään sen kehitysyhteistyöpolitiikkaan. Meidän on tarjottava maaseudun väestölle taloudellisesti kestävät ja vakaat tulonhankintakeinot. Eikö olisi tämän vuoksi parempi estää huumekauppa jo viljelyvaiheessa kulutus- tai jakeluvaiheen sijasta? Jos teemme niin, säästämme 4 miljardia euroa pelkästään poliisikustannuksissa ja 1,5 miljardia euroa vankilakustannuksissa.
Ehdotan arvoisalle jäsenelle, että hallinnoimme tämän siirtymän oopiuminviljelystä hedelmien viljelyyn samoin kuin teemme nyt Kreikassa tupakan osalta. Kreikassahan me ostamme ja poltamme tupakkaa. Vastaava toimenpide voitaisiin tehdä Afganistanin oopiumiviljelmillä, ja haluaisin, että arvoisa jäsen suhtautuu tähän vakavasti. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00. 

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma Välimeren alueen kumppanimaiden kanssa toteutettavien, ihmisoikeuksiin ja demokratiakehitykseen liittyvien EU:n toimien lujittamisesta. 
Patten,
   .  Arvoisa puhemies, olen kovin tyytyväinen voidessani kertoa parlamentille, miksi tämä tiedonanto on niin tärkeä. Olemme laatineet yhtenäisen strategian, jossa hyödynnetään mahdollisimman tehokkaasti kaikkia välineitämme demokratian, oikeusvaltioperiaatteen ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen edistämiseksi tällä niiden kannalta erittäin haasteellisella alueella.
Tiedonannossa ehdotetaan, että käytämme olennaisia osia koskevaa määräystä entistä tehokkaammin poliittisessa vuoropuhelussa kumppanuusmaiden kanssa. Siinä selvitetään, miten kansalaisyhteiskunnan osallistumista voidaan lisätä edelleen. Ratkaisevaa on, että siinä kehotetaan Välimeren alueen kumppaneita kehittämään kansalliset ihmisoikeusstrategiat. Tämä on innovaatio, joskaan se ei ole ainoa. Hyvin edistyviä maita palkitaan MEDA-lisärahoituksella. Varoilla täydennetään jo käynnissä olevia, oikeuslaitoksen uudistamista ja hyvän hallintotavan edistämistä koskevia MEDA-hankkeita, joita rahoitetaan nykyisin peräti noin 100 miljoonalla eurolla.
On helppo pelkästään vähätellä näiden hankkeiden onnistumismahdollisuuksia. Silti, kuten me kaikki tiedämme, päävastuu ihmisoikeuksien suojelun ja oikeusvaltioperiaatteen edistämisestä kuuluu hallituksille. Mikään strategia, jossa tämä tosiseikka unohdetaan, ei voi onnistua. Siksi myös Sanaan konferenssi – johon tiedän parlamentin jäsenen osallistuneen – oli varsinainen läpimurto, jolle toimintamme on perustettava. Olen tyytyväinen siihen, että myös oman pääosastoni pääjohtaja Landáburu pystyi osallistumaan tuohon erittäin tärkeään ja merkittävään konferenssiin.
Todellista kehittymistä ei tapahdu ilman vapaasti toimivaa, elävää kansalaisyhteiskuntaa. Juuri tähän voidaan vaikuttaa eurooppalaisella ihmisoikeus- ja demokratia-aloitteella. Alueelle on osoitettu 25 miljoonaa euroa kaudeksi 2002–2004. Lisäksi merkittävällä osalla niistä 17,5 miljoonasta eurosta, jotka parlamentti päätti lisätä viime vuoden lopulla kyseisen eurooppalaisen aloitteen määrärahoihin, tuetaan paikallisjärjestöjä, jotka puolustavat ihmisoikeuksia ja demokratiakehitystä tällä alueella.
Tiedonannosta on saatu jo rohkaisevia tuloksia, erityisesti Marokossa ja Jordaniassa. Neuvosto suhtautui siihen erittäin myönteisesti. Myös kansalaisyhteiskunnan keskeiset kumppanit ovat tunnustaneet sen arvon. Euroopan parlamentin täysi tuki on ratkaisevaa tämän –korostan vielä kerran – uraauurtavan lähestymistavan onnistumiselle alueella, joka on ihmisoikeuksien ja demokratian kunnioittamisen suhteen yksi maailmaan vaikeimmista alueista.
Parlamentin päätöslauselmassa otetaan esiin myös eurooppalaisen demokratia- ja ihmisoikeusaloitteen hallinnointiin liittyviä seikkoja ja parlamentin rooli aloitteen määrittelyssä.
Haluan tältä osin palauttaa mieleen, että olemme edistyneet huimasti vuodesta 1994. Kyseisenä varainhoitovuonna nimittäin yhdistettiin ensimmäisen kerran yhdeksän erillistä budjettikohtaa yhdeksi otsakkeeksi. Viisi vuotta myöhemmin, vuonna 1999, näiden budjettikohtien toteuttamiselle säädettiin vankka oikeusperusta kahdessa asetuksessa, joista toinen koski kehitysmaita ja toinen muita maita – "laajempaa Eurooppaa", MEDA-maita, Balkanin maita ja niin edelleen. Näiden perustavien seikkojen pohjalta määritellään eurooppalaisen aloitteen tavoitteet, hahmotellaan sen välineet ja luodaan hallinnolliset menettelyt. Euroopan parlamentti osallistui täysimääräisesti asetusten laadintaan. Luotan siihen, että parlamentti tukee aloitteen jatkamista vuoden 2004 jälkeenkin nykyisen lainsäädäntökehyksen mukaisesti.
Komissio on aina ilmoittanut parlamentille yksityiskohtaisesti oman kantansa. Euroopan unionin roolista ihmisoikeuksien ja demokratisoitumisen edistämisestä kolmansissa maissa toukokuussa 2001 antamassamme tiedonannossa ehdotettiin aloitteelle strategisempaa lähestymistapaa, johon Euroopan parlamentti suhtautui myönteisesti ja jota se tuki täysin. Komissio on samaan tapaan tiedottanut parlamentille vuodesta 2002 alkaen aloitteen monivuotisesta ohjelmasuunnittelusta ja sen vuotuisista päivityksistä ja pyrkinyt keskustelemaan parlamentin kanssa tarkoituksenmukaisesti komission pääpainopisteistä.
Parlamentin jäsenet ovat hyvin perillä niistä menettelyllisistä rajoituksista, joiden puitteissa komissio toimii ja jotka sisältyvät muun muassa ihmisoikeuksista annettuihin asetuksiin, varainhoitoasetukseen ja komitologiaan. Näiden sääntöjen muuttaminen ei ole komission vallassa. Olen silti perin pohjin sitoutunut ja yksikköni ovat valmiit jatkamaan tähänastista antoisaa vuoropuhelua kaikista ihmisoikeuksia ja demokratiakehitystä koskevista aiheista, myös kolmansille maille antamamme avun strategiasta ja tavoitteista. Tämän perusteella pyydän parlamenttia antamaan täyden tukensa sille, että asetusten voimassaoloa jatketaan ripeästi ennen parlamentin hajottamista, jotta seuraava parlamentti ja komissio voivat jatkaa vakaalta pohjalta.
Haluaisin vielä esittää kaksi huomiota. Se demokratia- ja ihmisoikeustyö, jota parhaillaan teemme laajalla Lähi-idän alueella, on ratkaisevan tärkeää sekä kyseisen alueen maiden kestävälle taloudelliselle ja poliittiselle kehitykselle että Euroopan ja islamilaisen maailman väliselle suhteelle erityisesti omia maantieteellisiä rajojamme lähellä olevissa islamilaisissa maissa. Tällä saralla olemme toimineet yleisellä tasolla jo jonkin aikaa. Luin äskettäin erään erittäin huomattavan yhdysvaltalaisen virkamiehen selvityksen siitä, millä tavoin Lähi-idästä kehitetään entistä vakaampi, turvallisempi ja moniarvoisempi alue. Luin hänen huomionsa kiinnostuneena ja toivoin, että olisin voinut vastata hänelle välittömästi, että ajatukset ovat erittäin hyviä – me kutsumme niitä Barcelonan prosessiksi ja olemme kehittäneet niitä 1990-luvun puolestavälistä lähtien.
Meidän on tunnustettava, että tämä ei ole pelkästään maanantaiaamun loistava idea, jonka voi unohtaa työviikon loppuun mennessä. Kyseessä on pitkän aikavälin prosessi, johon meidän on sitouduttava, toivoakseni tarmokkaasti ja aika ajoin tiukastikin. Meidän on myönnettävä, että taloudellisen tuen ja paikallisen toiminnan välillä on oltava kytkentöjä. Meidän lisäksi myönnettävä, että olemme tekemisissä yhteiskuntien perustekijöiden ja ihmisten perustoiveiden kanssa.
Toinen huomioni koskee ainoastaan sitä, että monet parlamentin jäsenistä ovat tässä asiassa erittäin varteenotettavia asiantuntijoita. Mieleeni tulevat ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan puheenjohtaja, tältä paikalta aikoinaan puhunut parlamentin jäsen ja ystäväni, jonka toivon, arvoisa puhemies, saavan asianmukaisen huomionne keskustelun myöhemmässä vaiheessa. He ovat osallistuneet keskeisesti Euroopan unionin demokratia- ja ihmisoikeuspolitiikan kehittämiseen. On järkeenkäypää, että kuuntelemme erittäin tarkasti heidän näkemyksiään niistä institutionaalisista järjestelyistä, joita meidän on toteutettava, ja siitä, millä tavoin voimme terävöittää toimintaamme ja varmistaa, että se on entistä tehokkaampaa ja kohdennetumpaa koko alueella. Tahdon pelkästään korostaa omasta puolestani komission edustajana, että suhtaudumme komissiossa ennakkoluulottomasti parlamentin jäsenten esittämiin ajatuksiin ja haluamme ainoastaan varmistaa, että toimintamme tapahtuu mahdollisimman tehokkaasti.
Yhdistyneiden Kansakuntien kehitysohjelman UNDP:n kahdessa erinomaisessa raportissa on tähdennetty tämän työn merkitystä, ja minä, jos kuka, tahdon varmistaa, että Euroopan unioni vastaa raporteissa mainittuihin haasteisiin ja ettemme pidä raportteja pelkästään muutamien hyvien ajatusten kokoelmana, joka otetaan aika ajoin esiin ja pyyhitään pölystä. 
Brok (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ryhmäni suhtautuu myönteisesti komission julkilausumaan. Katson, että se on merkittävä asiakirja ja voi toimia lähtökohtana monien eri politiikan alojen yhdentämiselle. Kuten komission jäsen totesi, Barcelonan prosessi on yhdennettävä "laajempaa Eurooppaa" koskevaan strategiaan sekä MEDA-ohjelman ja muiden ohjelmien rahoitukseen liittyviin kysymyksiin. Mielestäni niihin on sisällytettävä myös ihmisoikeudet ja demokratia, sillä kestävä rauha syntyy vasta silloin, kun valtio, kansalaisyhteiskunta, poliittiset voimat ja puolueet takaavat demokratialle ja oikeusvaltiolle pitkäaikaiset ja syvät juurtumisedellytykset, jotka antavat aina parhaimmat takeet rauhanomaisesta kehityksestä.
Asia on meille suunnattoman tärkeä. Tähän eivät ole syynä pelkästään ihmisoikeudet, jotka olisi taattava muilla keinoin, vaan myös se, että tämän kaltaisten alueiden vakauttaminen demokratian ja oikeusvaltioperiaatteen avulla on parasta mahdollista turvallisuuspolitiikkaa myös omien etujemme kannalta. Meidän on todellakin varmistettava, että alueella vallitsee vakaus, jonka ansiosta ihmiset uskovat tulevaisuuteen eivätkä päädy fundamentalismin uhreiksi, mikä saattaisi muussa tapauksessa olla perusteltua. Tämä on monien Lähi-idän maiden ongelmien taustalla ja se vaikeuttaa entisestäänkin maiden luotsaamista kohti parempaa tulevaisuutta.
Arvoisa komission jäsen, erityisesti tällaisissa asioissa pidän tärkeänä kansalaisjärjestöjen ottamista mukaan. Haluaisin kuitenkin kommentoida sitä, mitä sanoitte äsken puheenvuoronne päätteeksi. Mielestäni on myös erittäin tärkeää, että näissä demokratiaohjelmissa hyödynnetään – samaan tapaan kuin aiemmin Keski- ja Itä-Euroopan yhteydessä – entistä enemmän Euroopan parlamentin ja sen jäsenten kokemusta. Heidät tulisi kuulemisen lisäksi ottaa mukaan päätöksentekoprosessiin. Vaikka en haluakaan puolustella vallanjaon vastaista toimintaa, tosiasia on, että meillä on demokratian päivittäisestä hoidosta, puolueista ja ruohonjuuritason demokratiasta saadun kokemuksemme ansiosta enemmän tietoa kuin hallinnollisella toimielimellä, joka on kouliintunut katsomaan asioita täysin eri näkökulmasta. En myöskään usko, että tässä asiassa on tärkeintä kalliiden mutta tuloksiltaan olemattomien teoreettisten käsitteiden kehittäminen vaan tärkeää on erityisesti tehokkaiden paikallisten rakenteiden perustaminen. Ehkä meidän olisi palattava aiempaan käytäntöön; alueella olisi mielenkiintoista kokeilla, millaista edistystä tällä tavoin voidaan saada aikaan.
Saanen vielä esittää viimeisen huomautukseni. Aiemmin niin komissio kuin parlamenttikin kiinnittivät mielestäni liian vähän huomiota siihen, pantiinko päätöslauselmamme ihmisoikeuksista ja demokratiasta todellisuudessa täytäntöön vai ei. Tältä osin seuranta ja täytäntöönpano olivat heikoimmat lenkkimme. Onnistuimme antamaan muutamia loistavia päätöslauselmia, mutta siihen se jäi. Mielestäni nyt on entistäkin tärkeämpää voida tarkistaa, onko niiden perusteella todellakin tehty jotain; sekin liittyy alussa mainitsemaani yhdentämisprosessiin. Katson, että monet sopimukset olisi kytkettävä ihmisoikeuksien vakiinnuttamiseen ja suuri osa rahoituksesta olisi liitettävä demokratian kehittämiseen, jotta samalla sekä valvottaisiin että edistettäisiin tasapainoa, ja niiden avulla vakauden edellytyksiin kuuluvaa demokratiaa ja ihmisoikeuksia voitaisiin toteuttaa käytännössä sen sijaan, että ne jäisivät pelkiksi komealta kalskahtaviksi sanoiksi. 
Napoletano (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Patten, on tärkeää ottaa ihmisoikeudet ja demokratia jälleen keskeiseksi aiheeksi Euroopan unionin ja Välimeren maiden välisistä suhteista käytävään keskusteluun. Vaikka Barcelonan prosessi on nyt jatkunut liki kymmenen vuotta, joudumme yhä toteamaan, että kyseisissä maissa on edelleen vakava demokratiavaje, joka mainitaan myös monissa Yhdistyneiden Kansakuntien kehitysohjelman UNDP:n raporteissa. Meidän onkin pohdittava, ovatko tähän asti noudattamamme politiikka ja ennen muuta alalla käyttämämme välineet olleet riittäviä Barcelonan strategian kunnianhimoisiin tavoitteisiin nähden.
Kahdenvälisten assosiaatiosopimusten 2 artiklan määräys on osoittautunut täysin riittämättömäksi. Haluan esittää vielä monitahoisemman kysymyksen: ovatko kahdenväliset sopimukset riittäviä välineitä ihmisoikeuskehityksen edistämiseen? Uskon, että nämä sopimukset ovat osaltaan edistäneet kansainvälisen tunnustuksen antamista hallituksille, jotka eivät muutoin olisi saaneet legitimointia. Meidän on toimittava tämän suhteen erittäin varoen, ja mielestäni myös komission tiedonantoon sisältyy tämä kysymys.
Kannatan kymmentä painopistealaa. Euroopan parlamentin toivoma demokratia-aloite on kiinnostava väline, koska yhtenä harvoista se mahdollistaa toimenpiteiden toteuttamisen hallituksista riippumatta. Kaikki muu nimittäin kuuluu hallitustenvälisen toiminnan piiriin. Arvoisa komission jäsen, olette silti oikeassa siinä, että meidän on muistettava saada myös valtaluokka vuoropuheluun. Toivoisin silti, että tämä väline liittyisi johdonmukaisemmin muihin toimiimme. Muutoin on nimittäin vaarana, että sitä käytetään muiden, pohjimmiltaan reaalipolitiikkaa edustavien toimien legitimointiin. Juuri siksi tämä kannustin on erinomainen: se on erinomainen maille, jotka ovat valmiit lähtemään tälle tielle ja yhtä erinomainen Euro-Välimeren parlamentaariselle yleiskokoukselle, jolle se voi tarjota kiintoisia mahdollisuuksia. Se on erittäin hyödyllinen myös Sanaan konferenssille, jossa asia on saatettu hallitusten ja kansalaisyhteiskunnan tietoisuuteen. Mietin kuitenkin, eikö meidän tulisi antaa Euroopan unionin toimielinten jatkuvaa ja suoraa tukea demokratialle myös uusien välineiden avulla. Arvoisa komission jäsen, miksi emme pyrkisi näiden valtioiden kanssa esimerkiksi monenväliseen ihmisoikeussopimukseen, joka perustuu sellaisiin instituutioihin, jotka pystyvät takaamaan kyseiset oikeudet? Nykyiseen tilanteeseen verrattuna näin saataisiin aikaan uudenlainen dynamiikka.
Mainitsen vielä lopuksi, että ehdotin tarkistusta 11 artiklaan, sillä politiikan antaminen ulkoisen viraston hoidettavaksi on mielestäni jossain määrin ristiriitaista tähän mennessä käymämme keskustelun kanssa, koska nimenomaan Euroopan unionin toimielimillä tulisi olla valtuudet panna politiikka täytäntöön. Eikö näin ollen rahoitusmenettelyjen osalta juuri komissiolla pitäisi olla käytettävissään tavoitteiden toteuttamiseen soveltuvat välineet? 
Van den Bos (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, demokratia ja ihmisoikeudet ovat Välimeren maissa edelleenkin kehnoissa kantimissa. Tähän on pääsyynä vallanpitäjien haluttomuus luopua vallastaan tai edes jakaa sitä. Itsevaltaiset hallinnot pysyvät vallan kahvassa ainoastaan sortamalla ja rajoittamalla vapautta. Pahiten tämä koskee niihin ihmisiin, jotka elävät huonon hallinnon vaikutuspiirissä ja jotka ovat jääneet jälkeen taloudellisessa ja yhteiskunnallisessa kehityksessä. Tämä tarjoaa kasvualustan radikalismille tyytymättömien keskuudessa, ja sen vaikutukset ulottuvat kyseisen alueen lisäksi myös muualle maailmaan. Euroopan unionin on näin ollen tehtävä kaikki voitavansa tilanteen kehittämiseksi myönteiseen suuntaan. Kumppanuudet muodostavat hyvät puitteet tälle toiminnalle. Niitä on kuitenkin tähän asti hyödynnetty aivan liian vähän, eivätkä ne ole olleet riittävän sitovia. Pelkkä taloudellinen tuki ilman poliittisia ehtoja johtaa ainoastaan tilanteen pahenemiseen, ja tämän takia kannatan varauksettomasti politiikan lujittamista.
Komission tiedonanto kymmenine painopistealoineen on todellakin erinomainen. Monet ehdotetuista toimista vastaavat niitä ehdotuksia, joita esitin viime vuonna esittelemässäni ihmisoikeusmietinnössä. Aikeet ja lähestymistapa ovat hyvät, mutta tämä ei tietenkään millään tavoin takaa tuloksia. Lopullisena tavoitteenamme on taivutella hallinnot muuttamaan käyttäytymistään perinpohjaisesti siihen suuntaan, johon ne eivät omasta halustaan olisi pyrkineet. Uudet toimet eivät saa johtaa byrokratian lisääntymiseen. Niiden sijasta on asetettava erityistavoitteita, joiden saavuttamista arvioidaan järjestelmällisesti. On hyvin tärkeää kehittää tilannetta myönteiseen suuntaan.
Voiko arvoisa komission jäsen kertoa, miten kumppanimme ovat reagoineet tähän mennessä jo mainittujen Marokon ja Jordanian lisäksi? Voiko komission jäsen lisäksi selvittää, missä suhteessa EU:n lähestymistapa on aluetta koskevaan Yhdysvaltojen politiikkaan? Missä määrin toimia sovitetaan yhteen Atlantin molemmin puolin? Ehdotettu toiminnan vauhdittaminen ei tapahdu hetkeäkään liian aikaisin. Alueen taantumisesta edelleen voisi aiheutua kauaskantoisia seurauksia. Monissa valtajärjestelmissä katsotaan, että turvallisuus on demokratiaa tärkeämpää. Virheellisempää väitettä on vaikea kuvitella. Nimenomaan demokratian puute tekee tilanteesta toivottoman ja vaarallisen. Turvallisuutta ja vaurautta haluavien on ensin turvattava demokratia ja ihmisoikeudet. Haluaisin kuulla komission jäsenen vastaukset kysymyksiini. 
Flautre (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, asioita monimutkaistaa käsittääkseni erityisesti se, ettemme voi pitää koskaan mitään varmana. Huomasin, että suhtaudutte myönteisesti Marokon viranomaisten toimintaan. Minä puolestani luin vastikään eilen julkaistun FIDH:n raportin, jossa osoitetaan, miten musertavasti syyskuun 11. päivän tapahtumat ovat vaikuttaneet näissä maissa ja aiheuttaneet kaikkialla lukuisia mielivaltaisia vangitsemisia, joissa selvästikin rikotaan ihmisoikeuksia. Vaikka otamme tyytyväisinä vastaan tiedot kiinnostavasta ja merkittävästä kehityksestä perhelainsäädännön alalla, eräät erittäin huolestuttavat ilmiöt ovat kuitenkin yhä olemassa. Otan tämän esiin osoittaakseni, että komission ja parlamentin hyväksymät – ja teidän itsennekin korostamat – huomattavat pyrkimykset lujittaa kaikkia ihmisoikeuksien noudattamiseen liittyviä toiminta- ja arviointimekanismeja riippuvat kansainvälisen ympäristön ohella myös yksittäisten EU:n jäsenvaltioiden kahdenvälisistä suhteista kuhunkin näistä maista.
Montakohan ohjelmaa meidän on laadittava kumotaksemme ne tuhoisat vaikutukset, jotka presidentti Chiracin vierailulla Tunisiaan oli siksi, että hän totesi, ettei ihmisoikeusongelmia ole, ja ilmoitti huomattavan lakimiehen nälkälakon aikana, että tärkein oikeus on oikeus ruokaan? Montako ohjelmaa me tarvitsemme tämän korjaamiseksi?
Tiedämme kaikki varsin hyvin, että assosiaatiosopimuksia arvioitaessa valtioiden harjoittaman reaalipolitiikan vaatimukset ovat kauhistuttavan suuret. Meidän on todellakin lujitettava yhteisön toimia, jotka perustuvat yhdistysten, kansalaisjärjestöjen ja kansalaisyhteiskunnan sekä, kuten hyvin tiedämme, parlamentin jäsenten ja komission jäsenten tukeen. Nämä toimijat voivat siis luultavasti korjata tämän puutteen.
Arvoisa komission jäsen, haluaisin silti kysyä suoraan mahdollisesta vastuustanne tässä asiassa. Kuinka voidaan selittää se, että samaan aikaan kun Ben Alin hallitus pitää itsellään Tunisian ihmisoikeusjärjestölle osoitetut varat, komissio aloittaa Tunisiassa silmin nähden humpuukia olevan ohjelman, josta on tarkoitus tukea olemattomia ja täysin Ben Alin vallassa olevia tiedotusvälineitä? Kaikki tietävät, että Ben Ali aikoo käyttää tämän varsin merkittävän rahamäärän presidentinvaalipropagandansa rahoittamiseen. Onko tämä tiedossanne vai ei? Kuinka tällainen on mahdollista? Asia todellakin mietityttää minua, koska tällainen päätös nimenomaan riippuu meistä. 
Claeys, Philip (NI ).
    Arvoisa puhemies, Euroopan unionilla on todellakin täysi syy luoda vakauden, turvallisuuden ja demokratian alue Välimeren vastarannalle, eivätkä mitkään pyrkimykset siihen suuntaan ole missään nimessä hukkaan heitettyjä. Tehtävää on kuitenkin paljon. Alueen tilanne on edelleen räjähdysherkkä. Apua ei pidä myöskään väärinkäyttää olosuhteiden sietämiseksi tai sellaisten hallintojen pitämiseksi edelleen vallassa, jotka ovat loukanneet ihmisoikeuksia vuosikausia. Euroopan unioni ei saa vahvistaa tabuja. Tavoitteidemme saavuttamisen suurimpia esteitä ovat islamin jatkuva vahvistuminen ja jatkuva maahanmuutto-ongelma. Meidän on tehtävä selväksi, että uudet maahantuloaallot eivät ole sen enempää Maghreb-maiden kuin Euroopankaan edun mukaisia. Aivovuoto ja muut vastaavat ilmiöt eivät todellakaan hyödytä kyseisiä maita. Lisäksi jatkuva maahanmuutto haittaa Euroopassa jo olevien maahanmuuttajien sopeutumista. Meidän on pidettävä asia jatkuvasti esillä. Tämä tarkoittaa, että jatkamme toimintamme demokratian ja vakauden lisäämiseksi näissä maissa sekä niiden että omien etujemme nimissä, myös hyvien naapurisuhteiden politiikassa, jota parhaillaan valmistellaan. 
McMillan-Scott (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, puhun nyt varapuhemiehemme Dimitrakopoulosin paikalta muistuttaakseni meitä siitä, ettei Välimeren demokratia suinkaan alkanut tästä keskustelusta. Kiitän komission jäsentä, joka toimiessaan Hongkongin kuvernöörinä varmisti kyseisen alueen demokraattisen toiminnan jatkumisen ja toivoakseni uudistusten kipinän leviämisen myös muualle Kiinaan.
Minulla on ilo toimia tiedonannon "Välimeren alueen kumppanimaiden kanssa toteutettavien, ihmisoikeuksiin ja demokratiakehitykseen liittyvien EU:n toimien lujittaminen" esittelijänä. Suhtaudumme myönteisesti tiedonantoon ja sen kymmeneen painopistealaan. Panemme merkille, että se on annettu vuonna 2003. MEDA-prosessi on saanut viime aikoina uutta elinvoimaa, sillä joulukuussa sovittiin Euro-Välimeren parlamentaarisen foorumin perustamisesta. Samoin joulukuussa neuvosto, joka ei päässyt yhteisymmärrykseen Euroopan perustuslaista, pääsi sopimukseen ainakin komission jäsenen ja yhteisen ulkopolitiikan korkean edustajan toimittaman, EU:n ja arabimaiden välisten suhteiden vahvistamista koskevan asiakirjan hyväksymisestä maaliskuussa. Suhtaudumme siihen myönteisesti.
Olen lisäksi eurooppalaisen demokratia- ja ihmisoikeusaloitteen jatkamista vuosiksi 2005 ja 2006 koskevien kahden asetuksen esittelijä. Samalla kun tuemme tiedonantoa Välimeren alueen kumppanimaiden kanssa toteutettavien, ihmisoikeuksiin ja demokratiakehitykseen liittyvien EU:n toimien lujittamisesta, tarkastelemme myös näitä kahta asetusta. Parlamentti äänestää tänään siitä, onko sillä sananvaltaa tämän ohjelman, eurooppalaisen demokratia-aloitteen, painopistealoissa ja toiminnassa, sillä ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan tänään esittämässä päätöslauselmassa ehdotetaan, että kyseisessä rahastossa, joka on ainutlaatuinen, koska siinä ei edellytetä vastaanottavan valtion suostumusta, olisi keskityttävä selkeämmin erityisesti Venäjältä Marokkoon ulottuvalle alueelle, jota itse kutsun "epävakauden kaareksi" ja jossa demokratia on haurasta, sekä arabimaihin, joissa demokratiaa ei ole.
Komission jäsenen viittaukset UNDP:n raporttiin korostavat, miten tärkeänä komissio raporttia pitää, mutta valitettavasti komission on siirryttävä vielä sanoista tekoihin. Meidän on tutkittava erittäin tarkoin, millä tavoin Euroopan unioni rahoittaa ohjelmia tällä alueella. Esimerkkinä mainittakoon komission jäsenen mainitsemat 100 miljoonaa euroa hyvän hallinnon edistämiseksi MEDA-alueella. Itse asiassa laajemmalla Välimeren alueella on käsittääkseni vuosittain käytettävissä 500 miljoonaa euroa hyvän hallinnon edistämiseen. Näistä kuitenkin vain 7 miljoonaa euroa on nykyisellään budjetoitu eurooppalaisen demokratia- ja ihmisoikeusaloitteen kautta. Aamulla parlamentissa viitattiin pian järjestettäviin Algerian ja Tunisian vaaleihin. Näissä maissa vain pieni osa varoista päätyy kansalaisjärjestöille ja aktivisteille, jotka peräänkuuluttavat vapaita tiedotusvälineitä ja ihmisoikeuksien kehittämistä.
Valitettavasti ohjelma on nykyisellään varsin byrokraattinen ja painottuu liiaksi turvallisuuteen – minulla on siitä jonkin verran omaa kokemusta demokratiaohjelman alkuunpanijana. Tähän voidaan puuttua ainoastaan pyrkimällä mukauttamaan sitä tämänhetkiseen todellisuuteen. Idän ja etelän epävakaus edellyttää erityistoimintaa. Minulla on kokemusta toimista tällä alalla, sillä toimin 1990-luvulla entisen Neuvostoliiton kanssa eräässä ulkoisessa virastossa, joka komissiosta poiketen pystyi toimimaan riittävän nopeasti ja vapaasti ja joka neuvostosta poiketen pystyi myös kieltäytymään, ja voin todeta, että parlamentin osallistumisen ansiosta meidän ohjelmamme on paljon tehokkaampi.
Suhtaudun myönteisesti siihen, että komission jäsen suhtautuu ennakkoluulottomasti parlamentin tuleviin ehdotuksiin. Aion nimittäin viedä niitä eteenpäin, varsinkin kun neuvosto on, mikäli olen oikein ymmärtänyt, päättänyt tänä aamuna vetää pois asetukset esitellyssä muodossaan ja esitellä ne uudelleen eri muodossa, mikä viivästyttää entisestään niiden hyväksymistä. Keskustelu siis jatkuu. 
Obiols i Germà (PSE ).
    Arvoisa puhemies, suhtaudumme myönteisesti komission tiedonantoon EU:n ihmisoikeus- ja demokratiatoiminnan lujittamisesta eteläisen ja itäisen Välimeren alueella ja kannatamme sitä.
Olemme vakuuttuneita siitä, että Euroopan unioni voi valtuuksiensa mukaisesti vastata näiden naapurialueiden valtaisaan kehittämishaasteeseen ainoastaan, jos yhdistämme vastuun ja hallinnoinnin eli panemme assosiaatiosopimukset täytäntöön asianmukaisesti vahvan poliittisen ja kulttuurisen toiminnan avulla ympäristössä, jossa köyhyydestä kertovat viestit ja kuvat, fanaattisuus ja terrorismi valtaavat yhä selkeämmin alaa sellaisten aitojen tavoitteiden sijasta, joilla pyritään aidosti saavuttamaan vapaus, sosiaalinen yhteenkuuluvuus ja rauha.
Näin ollen tuemme aloitetta ja korostamme, ettei Euroopan unionin yleisessä politiikassa pidä mennä ihmisoikeuksissa niin pitkälle, että ummistamme silmämme valheellisen reaalipolitiikan nimissä tai että tyydymme pelkkään tuomitsemiseen tai protestointiin. Meidän on oltava vastuullisia eteläisen ja itäisen Välimeren alueella soveltamassamme politiikassa. Toisin sanoen meidän on aina ensisijaisesti otettava huomioon politiikan seuraukset.
Kuten komission jäsen aivan oikein totesi, strategia – Barcelonan prosessi – on pian kymmenen vuoden iässä. Koska Barcelona on olympiakaupunki, meidän olisi ainoastaan pantava merkille, että komission virastojen ulko-ovilla olisi luettava Euro-Välimeri-politiikan kehittämisen osalta . 
Mayol i Raynal (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, niin sanotulla Barcelonan prosessilla on varmasti kaikkien hyvää tarkoittavien kansalaisten sympatiat puolellaan. Katalaanien kansan pääkaupunki oli todellakin arvoltaan juuri oikea paikka ottaa käyttöön politiikka, jolla pyritään luomaan siltoja Välimeren yli. Haluan muistaessani ohimennen mainita tässä yhteydessä kaksi kunniakasta katalaania Raymond Lull ja Anselme Turmeda, jotka jo keskiajalla ennakoivat tätä politiikkaa omalla tavallaan. Suhtaudun myönteisesti tästä politiikasta ja erityisesti käsiteltävinämme olevista asiakirjoista ilmenevään älykkyyteen ja ymmärrykseen.
Yleisen tilanteen perusteella pohdin kuitenkin, onko tällä politiikalla onnistumisen mahdollisuuksia. Demokratian ja ihmisoikeuksien viestin viejinä meidän on itse näytettävä esimerkkiä. Olemme kaukana siitä. Juuri eilen tämän viehättävän Strasbourgin kaupungin asianajajat laskivat julkisesti hautaseppeleen prefektuurin eteen ja surivat sitä, että Ranskassa juuri annetun lain vuoksi syyttömyysolettama on nyt mennyttä. Vuosi sitten espanjalainen tuomari määräsi ainoan baskinkielisen päivälehden lopetettavaksi ja tuomitsi useita lehtimiehiä vankilaan – osa heistä on siellä edelleen. Tähän päivään mennessä, vuoden kuluttua tapahtumista, ei ole järjestetty avointa keskustelua, jossa olisi voitu esittää perustelut tälle räikeälle lehdistönvapauden loukkaukselle. Valtaosa laajentuneen unionin jäsenvaltioista ovat Yhdysvaltojen aktiivisia tai passiivisia rikolliskumppaneita sodassa Irakia vastaan. Tämän aiheuttama valtaisa haava vuotaa verta, ja se vuotaa vielä pitkään. Monille maailman muslimeille se on uusi nöyryytys.
Tämä luettelo on valitettavasti kaikkea muuta kuin täydellinen. Jollemme pidä varaamme, turvallisuuden pakkomielle ja terrorismin vastaisen sodan valjastaminen yksipuolisiin poliittisiin tarkoitusperiin kaivavat maata tämän politiikan ja niiden alta, jotka yrittävät sitä toteuttaa olivatpa he sitten kuinka älykkäitä tai hyväntahtoisia tahansa. 
Bonino (NI ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Patten, hyvät kollegat, jos haluamme toteuttaa tällä alueella jotain politiikkaa, meidän on mielestäni tärkeä tietää, mitä Välimeren maissa ja arabimaissa tapahtuu. Vastaanottamamme viestit ovat heikkoja, kukaties ulkokultaisia, ja niiden taka-ajatuksena saattaakin olla toivomus, ettei mihinkään toimiin ryhdyttäisi. Siitä ei kuitenkaan päästä mihinkään, että viimeisten kahden vuoden aikana on lähetetty viestejä, jotka meidän kannattaisi panna merkille ja joiden mukaisesti meidän olisi toimittava.Mainitsen tämän siksi, että käsitykseni mukaan monissa jäsenvaltioissa ollaan tästä varsin heikosti tietoisia.
Edelläni puhunut kollega Flautre on esimerkiksi valottanut Tunisian kysymystä muutamilla erittäin ristiriitaisilla kannanotoilla, eikä liene yhteensattuma, että juuri kahta Tunisian kansalaisyhteiskunnan edustajaa estettiin osallistumasta edellä mainittuun Sanaan konferenssiin. Onnistuin panemaan merkille ainoastaan tämän tapauksen kyseisen konferenssin järjestämisen yhteydessä.
Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tästä näkökulmasta katsoen meidän on mielestäni unohdettava turha varovaisuus, koska meidän toimillamme on oltava uskottavuutta. Uskottavuutemme häviää, jos emme esimerkiksi valvo 2 artiklan määräysten noudattamista: emme ole uskottavia hallitusten – jotka itse asiassa pitävät meitä varsin mukautuvina kumppaneina – emmekä hallituksista riippumattomien toimijoiden silmissä, sillä menetämme niiden luottamuksen. Arvoisa komission jäsen, mainitsen tämän muun muassa siksi, että Libanonin sopimuksen ratifiointikokous järjestetään piakkoin, ja nähdäkseni tämän parlamentin on aiheellista panna merkille, ettei Libanonin oikeusjärjestelmän riippumattomuus ole kehittynyt ja että sitä koskevan edellytyksen täyttyminen olisi asetettava ehdoksi sen ja Euroopan unionin välisille suhteille.
Jättämällä viittaukset yksittäisiin kantoihin huomiotta katson, että Euroopan komission ja yleensä Euroopan unionin toiminta on tärkeää: Euroopalla on paljon kysyntää – ehkäpä sen takia, että sitä verrataan toiseen vaihtoehtoon – ja siltä odotetaan paljon.
Täällä on korostettu Sanaan konferenssin tärkeyttä. Arvoisa komission jäsen, miksi se on niin tärkeä? Yksi syy tietenkin on konferenssin muoto: hallitukset ja kansalaisjärjestöt keskustelivat ja kiistelivät ensimmäistä kertaa keskenään tasa-arvoisina. Sen lisäksi lopuksi laadittiin julistus, jossa mielestäni luodaan vaatimukset kuulemismenettelylle, jota yhdysvaltalaiset ystävämme eivät kenties niinkään suosi ja korosta. Arvoisa komission jäsen, olisi mielestäni tärkeää tuoda keskusteluissamme esiin, että Sanaan konferenssin jatkotoimet on varmistettava niin, ettei konferenssi jää vain yhdeksi monista samanlaisista tapahtumista vaan kehittyy prosessiksi, jota seurataan jatkossakin. Myös naisten osallistuminen oli tavattoman runsasta ja naisjärjestöjen vireys poikkeuksellista. Näitä järjestöjä on todellakin tuettava.
Arvoisa komission jäsen, meillä on näin ollen perusta, jota työstää ja joka perustuu kumppaneidemme kuulemiseen ja heidän laatimiinsa teksteihin. Toimintaa ei voida pitää ylhäältäpäin määräytyvänä, koska kumppanit ovat pyytäneet sitä itse. Toiminta ansaitsee mielestäni hyvin kiinteän seurannan. 
Sacrédeus (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, tunnen jossain määrin myötätuntoa komission jäsentä Pattenia kohtaan, sillä hänen on kuunneltava puheenvuoro toisensa jälkeen voimatta vastata heti kenellekään puhujista. Tällainen Euroopan parlamentissa käytävä keskustelu tai pikemminkin yksinpuhelujen sarja voisi varmasti olla hivenen eloisampi. Yhtenä viimeisistä puhujista toivon kuitenkin, että komission jäsen jaksaa kuunnella vielä uuden puheenvuoron.
Haluaisin nimittäin viitata kahteen seikkaan, jotka ulkosuhteista vastaava komission jäsen mainitsi puheenvuorossaan. Hän korosti ensinnäkin, että meidän on parannettava Euroopan ja islamilaisen maailman välisiä suhteita. Meidän on kehitettävä vakaampia, turvallisempia ja moniarvoisempia maita Lähi-itään ja Välimeren ympärille.
Toinen komission jäsenen mainitsema asia koskee yhteyttä taloudellisen tukemme ja sen toiminnan välillä, jota hän kutsuu ruohonjuuritason käyttäytymiseksi, eli toisin sanoen sitä, miten ihmisoikeuksien kunnioittaminen ilmenee käytännössä kaupungeissa, yhteisöissä ja kylissä.
Haluan puhua asiasta, joka on poliittisesti lähestulkoon tabu. Se liittyy uskonnon ja politiikan väliseen vuorovaikutukseen. Kuten komission jäsen totesi, suhteemme islamilaiseen maailmaan on erittäin herkkä aihe sekä Euroopan unionissa että monissa jäsenvaltioissa. Tarkoitan tällä, että uskonto ja uskonnonvapaus ovat äärimäisen tärkeitä ihmisoikeuksien ja viime kädessä myös demokratian kehityksen kannalta.
Uskonto ei saa tietenkään ottaa valtaa poliittisessa järjestelmässä, mutta uskonnollista elämää ei toisaalta voida pitää täysin erilläänkään muusta yhteiskunnasta. Mielestäni joidenkin maiden ratkaisut, esimerkiksi Iranin ääri-islamilainen valvojien neuvosto, joka päättää, ketkä saavat asettua ehdokkaiksi vaaleissa ja ketkä eivät, ovat täysin järjettömiä. En ole myöskään vakuuttunut siitä, että Ranskan tai Turkin ratkaisu eli uskonnollisten symbolien kieltäminen kouluissa on oikea ratkaisu.
Haluaisinkin näin ollen viitata siihen, mitä komission jäsen Patten totesi suhteistamme islamilaiseen maailmaan ja jäsen van den Bosin ihmisoikeusmietinnöstä, jonka parlamentti hyväksyi heinäkuussa 2003. Siihen hyväksyttiin monia tarkistuksia, joissa korostettiin jokaisen yksilön oikeutta valita oma uskontonsa, oikeutta vaihtaa uskontoa ja oikeutta olla kuulumatta mihinkään uskontokuntaan.
Niin ikään korostettiin sen arvoa, että lähetystyötä voidaan tehdä vapaasti riippumatta siitä, onko kohdemaa pääosin kristinuskoinen, islaminuskoinen vai juutalainen. Perusperiaatteina ovat ihmisten tasa-arvo uskontoon, sukupuoleen tai etniseen alkuperään katsomatta, syrjimättömyyden periaate ja periaate, jonka mukaan uskonto edustaa väkivallattomuutta, rakkautta ja sovintoa. Ihmisten tasa-arvoisuutta uskonnollisesta suuntautumisesta riippumatta korostetaan. Mielestäni on tärkeää keskustella siitä, mikä on uskonnon merkitys hyvässä yhteiskunnassa ja torjuttaessa uskonnon väärinkäyttämistä painostuskeinona, väkivallan ja sorron harjoittamisessa ja sekä terrorismin ja ihmisten syrjinnän perustelemisessa. Tällainen keskustelu on myös olennainen osa suhteitamme islamilaisiin Välimeren maihin. Uskonnosta käytävän vuoropuhelun ja uskonnon asianmukaisen harjoittamisen sanan myönteisessä merkityksessä olisi oltava keskeisessä asemassa suhteissamme Välimeren maihin. 
Baltas (PSE ).
    Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti pitää tärkeänä demokratian ja ihmisoikeuksien kunnioittamista ja suojelua aina ja kaikkialla. Tämä on kaikkien tiedossa oleva tosiasia, josta ei tingitä.
Yleisenä periaatteena todettakoon, että ensisijaiseksi huolenaiheeksemme on tullut vaatia, että kumppanimme kunnioittavat ja noudattavat demokratian ja ihmisoikeuksien periaatteita yhtälailla kuin mekin ilman epäoikeudenmukaisia tulkintoja, eriyttämistä tai valikoivaa lähestymistapaa. Tämän ohella korostamme yhdenmukaisten ja kaikille yhtäläisten demokratian, ihmisoikeuksien, kansallisten vähemmistöjen oikeuksien sekä naisten ja miesten välisen tasa-arvon periaatteiden noudattamisen ja toteutumisen valvontaa.
Euroopan unionin taloudellisen avun yhdistäminen edellä mainittujen oikeuksien ehdottomaan noudattamiseen on sekin yhdenmukainen, kaikkia koskeva ja kaikkialla voimassa oleva ehto. Tämä totuus toistetaan ja sitä tähdennetään Välimeren alueen kumppaneille osoitetussa asiaa koskevassa Euroopan parlamentin ehdotuksessa, jottei asiasta syntyisi väärinkäsityksiä tai tulkintaeroja. Hyvin selitetty on puoliksi tehty.
Demokratiaa ja ihmisoikeuksien noudattamista koskevista aiheista käytävän poliittisen vuoropuhelun syventäminen kaikilla tasoilla auttaa varmasti lujittamaan kahdenvälisiä suhteita ja toimintaa sekä vahvistamaan niitä entisestään.
Ehdotuksen mukainen tietojen, osaamisen ja kokemusten vaihto kaikkien kumppaneiden kesken edistää edelleen toivottua lähestymistapaa, joka perustuu kaikille yhteisiin ja kaikkien noudattamiin periaatteisiin.
Komission yhteydet kansalaisyhteiskuntaan ja sen havaintoja koskevat, kumppaneille osoitetut kertomukset ovat yksinkertainen ja välitön väline, joilla voidaan arvioida nykyistä tilannetta, tarvittaessa kehua sitä tai korjata yksittäistä toimintatapaa.
Välimeren foorumin äskettäinen muuttaminen parlamentaariseksi yleiskokoukseksi on hyvä asia ja edustaa merkittävää askelta demokraattisessa vuoropuhelussa, luovassa kuulemisessa ja keskinäisessä ymmärtämisessä Välimeren kummallakin rannalla sijaitsevien kumppaneiden kesken. Tämän poliittisen vuoropuhelun avulla on huomattavasti helpompaa ratkaista mahdollisia ongelmia tai väärinkäsityksiä ja tukea lähestymis- ja yhteensovittamismenettelyä, mikä edistää vakautta sekä rauhanomaista kehitystä ja yhteiseloa koko Välimeren alueella.
Toivokaamme, että Israelin ja palestiinalaisten välisen konfliktin kiistat, jotka ovat edelleen neuvottelujen esteenä, voidaan ratkaista mahdollisimman pian ilman muureja ja jakoja koko alueen ja sen asukkaiden hyväksi. 
Karamanou (PSE ).
    Arvoisa puhemies, on totta, että kaakkoisen Välimeren ja Lähi-idän maat ovat kokonaisuudessaan tärkeä Euroopan unionin ulkosuhteiden toimiala, ja tämä vahvistetaan myös nyt käsiteltävänä olevassa komission tiedonannossa.
On erityisen myönteistä, että komissio myöntää naisten syrjäytymisen haittaavaan alueen poliittista edustuksellisuutta ja taloudellista ja yhteiskunnallista kehitystä. Pitää paikkansa, että Välimeren maiden ja arabimaiden naiset ovat edelleen sukupuolisen syrjinnän ja epätasa-arvon uhreja huolimatta olosuhteiden jonkinasteisesta parantumisesta viime vuosina. Lukutaidottomuus, köyhyys, perheväkivalta, terveyden- ja lääkehoidon puutteellisuus sekä se, että vain harvat ihmiset ovat mukana työelämässä ja politiikassa, kuvaavat hyvin naisten elämää Välimeren altaan eteläisillä rannikoilla ja Lähi-idän maissa.
Pahinta kuitenkin on, että naiset ovat uskonnollisen ja poliittisen fundamentalismin, äärikonservatismin ja itsevaltaisten hallintojärjestelmien ensisijaisia uhreja, sillä ne perustavat valtansa suurelta osin naisten seksuaalisen käyttäytymisen, heidän elämäntapansa, heidän lisääntymisensä ja jopa heidän pukeutumisensa valvontaan. Ilman muuta paras tapa torjua taantumuksellisia voimia ja suvaitsemattomuutta on vahvistaa valtion ja demokraattisen laillisen järjestyksen maallista perustaa.
Viestimme on oltava selvä. Mikään poliittinen järjestelmä, uskonnollinen liike, perinne tai tapa ei saa mennä naisten perusvapauksien, ihmisoikeuksien ja oikeusvaltioperiaatteen kunnioittamisen edelle. Mitä vähemmän näitä demokraattisen valtion perustekijöitä monissa Välimeren alueen maissa kunnioitetaan, sitä heikommat ovat toiveet taloudellisesta ja yhteiskunnallisesta kehityksestä ja naisten aseman parantumisesta. Tällöin myös Barcelonan prosessin puitteissa pidetyissä konferensseissa hyväksytyt päätöslauselmat jäävät pelkäksi sanahelinäksi.
Siksi pyydämmekin Euroopan komissiota ja Euro-Välimeren parlamentaarisen yleiskokouksen edustustoa käyttämään kaikkia niiden käytössä olevia mekanismeja, jotta ihmisoikeuksien ja naisten oikeuksien sekä oikeusvaltioperiaatteen tunnustaminen ja suojelu asetetaan määräyksissä ja sitoumuksissa selkeästi Välimeren maiden kehittämisen sekä rauhaan ja yhteistyöhön perustuvan Välimeren alueen kehittämisen ehdottomiksi edellytyksiksi. 
Patten,
   . () En halua viivyttää parlamenttia kohtuuttomasti sen valmistautuessa täyttämään demokraattista velvoitettaan. Tahtoisin kuitenkin vastata pariin kysymykseen, jotka tulivat esiin tässä tärkeässä ja hyödyllisessä keskustelussa.
Minulta tiedusteltiin, miten kumppanimme ovat suhtautuneet ehdotuksiimme. Rehellinen diplomaattinen vastaus on, että ajatukset on otettu vastaan toisissa maissa varsin varovasti mutta toisissa myönteisemmin – Jordania ja Marokko tulevat näistä ensimmäisinä mieleen. Oli reaktio mikä hyvänsä, esittämämme ajatukset ovat nyt keskeinen osa näiden maissa käytävää keskustelua ja vuoropuhelua.
On tärkeä muistaa, että emme keskustele nyt kielteisestä ehdollistamisesta vaan myönteisestä kannustamisesta. Kyse on siitä, että osa MEDA-varoista pistetään vuosittain syrjään ja jaetaan maille, jotka ryhtyvät meidän erityisiksi kumppaneiksemme kehittääkseen demokratiaa ja ihmisoikeuksia. Tämä on merkittävä painopisteen muutos ja merkittävä asia pyrittäessä käyttämään kehitysapua ja yhteistyötä niiden poliittisten tavoitteiden edistämiseksi, jotka me tiedämme ratkaisevan tärkeiksi niin yhteiskuntien vakauden ja hyvinvoinnin kuin pitkän aikavälin taloudellisen kehityksenkin kannalta.
Esittäessämme kantojamme Tunisian ihmisoikeuksien kaltaisista aiheista – joihin parlamentin jäsen aivan perustellusti viittasi – meidän on toimittava päättäväisesti ja vältettävä niiden kielteisiä seurauksia. Kun tähdensin muutama viikko sitten eräässä toisessa maailman kolkassa oikeusvaltioperiaatteen noudattamista ja kansalaisvapauksia, minua syytettiin uuskolonialismista. Minun oli todettava, että se oli minulle hirvittävä loukkaus: minähän olin edustanut juuri sitä itseään, minä olin ollut oikea siirtomaavallan sortaja enkä pelkkä uuskolonialistinen entinen kuuluisuus.
Meidän on edettävä keskustelussa varoen. On niin ikään tärkeää myöntää, että prosessi on pitkä ja, kuten jäsen Bonino totesi, meidän on oltava johdonmukaisia. Meidän on osoitettava, että me myös tarkoitamme sitä, mitä me sanomme. Meidän on pidettävä mielessä uskottavuutemme ja on varmistettava, että tämä keskustelu perustuu keskinäiseen kunnioitukseen ja tasavertaisuuteen.
Minulta tiedusteltiin myös, kuinka meidän perustelumme ja ajatuksemme liittyvät Yhdysvaltojen käsityksiin demokratiasta ja laajemmasta Lähi-idästä. Voidaan vilpittömästi todeta, että meillä on tästä aiheesta vuosikymmenen kokemus. Suhtaudumme myönteisesti Yhdysvaltojen kiinnostukseen. Olen varma, että asiasta keskustellaan paljon, aivan kuten viime viikonloppuna Münchenin turvallisuuskonferenssissa.
Toivon, etteivät oman lähestymistapamme erityispiirteet häviä matkan varrella. Toivon, ettemme unohda, että tämä prosessi vie pitkään. Toivon myös, kuten parlamentin jäsen totesi keskustelun loppupuolella, ettemme unohda Lähi-idän konfliktin, Israelin ja Palestiinan välisen suhteen merkitystä laajemman alueen demokratiasta käytävässä keskustelussa, koska tällä hetkellä epäilemättä osa arabimaista epäilee meidän valtuutustamme ja hyväntahtoisuuttamme, koska emme heidän mielestään tee tarpeeksi Palestiinan ongelmien ratkaisemiseksi.
Lopuksi haluaisin toistaa vielä kerran jäsen McMillan-Scottille, että käymme näitä keskusteluja avoimin mielin. Tunnustamme parlamentin kokemuksen ja viisauden ja olemme varmoja, että yhdessä parlamentti, komissio ja neuvosto kykenevät muotoilemaan politiikan, joka sen lisäksi, että se saa osakseen tämän koko parlamentin huomion, todellakin johtaa sellaisiin myönteisiin seurauksiin, joihin pyrimme.
Puhemies.
   Arvoisa komission jäsen Patten, paljon kiitoksia puheenvuorostanne ja toimistanne tässä haasteellisessa ympäristössä.
Olen vastaanottanut työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti jätetyn päätöslauselmaesityksen B5-0049/2004.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään torstaina. 

Ford (PSE ).
    Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää työjärjestyspuheenvuoron 9 a artiklan ja liitteen XI nojalla ja pyytää puhemiehestä selvittämään tämänaamuisen STOAn ohjauskomitean kokouksen tapahtumat Euroopan petostentorjuntavirastolle tutkimuksia varten. Komitea hyväksyi syötäväksi kelpaamattomia aineita koskevan tieteellisen raportin salaamisen äänin 11–8. Euroopan tiedeakatemian neuvoa-antava komitea oli todennut raportista. että se on kokonaisuudessaan erittäin vaikeasta aiheesta laadittu järkeenkäypä, puolueeton ja tasapainoinen asiakirja. Vertaisarvioinnin perusteella katson, että se olisi pitänyt ehdottomasti julkaista.
On tärkeää, että suuri yleisö ymmärtää, että päätös tehtiin vakavien poliittisten virheiden vuoksi, eikä luule, että komiteasta on tullut laitos, jonka pääomistajina ovat Euroopan suklaanvalmistajat.
Puhemies.
   Hyvä jäsen Ford, välitämme huomautuksenne puhemiehelle.(1) 

Puhemies.
   Esityslistalla ovat seuraavana äänestykset.
(1)
Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Media-ohjelman tavoitteiden tärkeys huomioon ottaen suhtaudumme yleisesti ottaen myönteisesti mietintöön ja komission pyyntöön ohjelman jatkamisesta vuoden 2006 loppuun. Pahoittelemme kuitenkin esittelijän tavoin sitä, ettei komissio ole vielä esittänyt täydellistä kertomusta, jossa arvioidaan ohjelman toteutusta. Luotamme siihen, että kertomus esitetään parlamentille lähiaikoina. Päätöksiä tulevien ohjelmien perusteista voidaan tehdä vasta sen jälkeen, kun Euroopassa on käyty laadukasta ja laaja-alaista keskustelua audiovisuaalipolitiikasta. Näin ollen on myös tärkeää, että tähän keskusteluun pyydetään mukaan kaikki audiovisuaalialan toimijat, nimittäin toimijat, erilaiset verkostot ja yhdistykset sekä alan työntekijät ja suuren yleisön edustajat. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Kuten me kaikki tiedämme, Media Plus- ja Media-koulutusohjelmat muodostavat yhden Euroopan audiovisuaalipolitiikan tukipilareista ja yhteisön audiovisuaalialan tukijärjestelmän ja ovat jatkoa vuosina 1991 ja 1996 käynnistetyille Media I- ja Media II -ohjelmille. Aikaisemmista ohjelmista saadusta kokemuksesta on ollut merkittävää apua Median nykyisten välineiden parantamisessa.
Media-koulutusohjelman avulla pyritään tukemaan oppimista seuraavilla aloilla: uuden teknologian soveltaminen, talous- ja rahoitushallinto sekä kaupallinen hallinto, audiovisuaalisten ohjelmien rahoitus-, tuotanto- ja levitysmenetelmät, uudentyyppisten audiovisuaalisten ohjelmien kehittämismenetelmät sekä käsikirjoitusten laadinta- ja kerrontamenetelmät.
Suhtaudun myönteisesti paitsi audiovisuaalipolitiikkaa käsittelevän parlamentaarisen valiokunnan perustamiseen myös komission aikomukseen varmistaa toimijoille ja alan ammattilaisille Media-koulutusohjelman jatkuvuus vuodeksi 2006. Ohjelmaa jatketaan ilman rakenteellisia muutoksia 31. joulukuuta 2006 asti, ja sen rahoitusta lisätään. Parlamentin valiokunta hyväksyi yksimielisesti ehdotukset Euroopan audiovisuaalisessa ohjelmatuotannossa toimivien ammattilaisten koulutusohjelman perustamisesta, mistä rohkaistuneena äänestin mietinnön puolesta. 

De Rossa (PSE ),
   . Olen äänestänyt tämän mietinnön puolesta, koska pidän myönteisenä Euroopan meriturvallisuusviraston toimivaltuuksien laajentamista koskemaan merenkulun turvatoimia ja merenkulkijoiden pätevyyttä.
Parlamentti on täysin oikeassa korostaessaan tarvetta tehostaa merenkulun turvatoimia, suojella meriympäristöä tehokkaammin ja edistää merenkäynnin turvallisuutta.
 onnettomuuden ja monien muiden kokemiemme katastrofien jälkeen voimme kaikki olla yhtä mieltä siitä, että merenkulun turvallisuutta on lisättävä huomattavasti ja että kaikkien jäsenvaltioiden toimien yhteensovittamista on parannettava merkittävästi. Asianmukaiset resurssit omaava Euroopan meriturvallisuusvirasto mahdollistaisi tällaisen yhteensovittamisen, jonka yhteydessä kunnioitetaan tarvetta varmistaa toissijaisuusperiaatteen noudattaminen ja tunnustetaan se, että rannikolla sijaitsevien jäsenvaltioiden on oltava ensisijaisesti vastuussa näistä toimista.
Annan myös täyden tukeni ehdotukselle siitä, että Euroopan meriturvallisuusviraston tulisi osallistua merenkulkijoiden pätevyyskirjojen tunnustamiseen, ja toivon, että tälle erityisalalle annetaan etusija viraston toiminnassa, jotta pystytään varmistamaan alan työntekijöiden ja jäsenvaltioiden kansalaisten parempi turvallisuus.
Euroopan meriturvallisuusvirastolle ei kuitenkaan pitäisi mielestäni antaa terrorismin torjuntaan liittyviä tehtäviä, joiden on oltava vastaisuudessakin jäsenvaltioiden vastuulla, ja pidän myönteisenä mietintöön tältä osin sisältyviä selvennyksiä. 
Marques (PPE-DE ),
   . Onnittelen jäsen Mastorakisia mietinnöstä, jota pidän varauksetta myönteisenä. Haluan korostaa kahta seikkaa, joita pidän erittäin tärkeinä:
- Täydellinen tuki Euroopan meriturvallisuusviraston toimivaltuuksien laajentamiselle koskemaan merten pilaantumisen torjuntaa. Jäsenvaltioiden yhteensovitettu toiminta tällä alalla tarjoaa hyvin suuria etuja, ja virastolla voi olla ratkaiseva rooli sellaisten eri mekanismien yhdistämisessä, joilla tehostetaan öljyvuotojen jälkeisiä puhdistustoimia.
- Sopimus, jonka mukaan virastolla on mahdollisuus ryhtyä toimiin turvallisuusasioissa, mikä on seurausta uusista tehtävistä, joita jäsenvaltiot antoivat virastolle alusten ja satamalaitteistojen turvatoimia koskevassa direktiivissä. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyivät viraston perustamista koskevan asetuksen (EY) N:o 1406/2002 27. kesäkuuta 2002, ja asetus tuli voimaan sen jälkeen, kun se oli julkaistu virallisessa lehdessä saman vuoden elokuussa.
Tämän uuden elimen päätehtävänä on antaa jäsenvaltioille ja komissiolle teknistä ja tieteellistä tukea, jotta varmistetaan merenkulkualaa koskevan yhteisön lainsäädännön asianmukainen täytäntöönpano, ehkäistään merialusten aiheuttamaa pilaantumista ja valvotaan tämän lainsäädännön täytäntöönpanoa.
Viimeaikaisten toistuvien merionnettomuuksien johdosta komissio ehdottaa viraston toimivaltuuksien laajentamista antaakseen sille tarvittavat keinot käsitellä tiettyjä meriturvallisuuteen liittyviä ongelmia. Mikä tärkeintä, komissio antaa virastolle täydentäviä tehtäviä, jotta virasto voi tukea komission toimia aluksiin ja satamiin kohdistuvan terrorismin torjunnassa, merenkulkijoiden koulutuksessa ja merten pilaantumisen torjumisessa. Yhteisössä on jo lainsäädäntökehys, jolla luodaan meren pilaantumisen alalla tehtävää yhteistyötä koskeva järjestelmä, ja yhteisön mekanismi, jonka tavoitteena on edistää pelastuspalvelualan avustustoimissa tehtävää tiiviimpää yhteistyötä.
Annan tukeni tälle ehdotukselle, johon on tehty huomattavia parannuksia aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnassa. 
Vairinhos (PSE ),
   . Jäsen Mastorakisin mietintö ansaitsee varauksettoman tukemme.
Euroopan meriturvallisuusvirastolla on oltava valtuudet ja keinot ehkäistä ja torjua merialusten aiheuttamaa pilaantumista.
Meidän on varmistettava viraston sijoittaminen Portugaliin ja luotava edellytykset sille, että virasto tai jokin sen aluekeskuksista voidaan sijoittaa Sagresiin, joka sijaitsee Algarven rannikolla Etelä-Euroopassa. Toimimalla näin edistämme hallinnon hajauttamista ja torjumme Portugalin pääkaupunkikeskeisen kehityksen luontaista epätasapainoa. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Liikenteen kestävä kehittäminen edellyttää, että liikennealalla valitaan integroitu lähestymistapa, jonka avulla käytetään täysipainoisesti kaikkia tällä hetkellä olemassa olevia liikennöintimuotoja.
Tästä tietoisena komissio on viitannut vaikeuksiin, joita käyttäjä tällä hetkellä kohtaa intermodaalisia lastausyksikköjä (ILY) eli liikenteessä tavallisesti käytettäviä kontteja tai koreja käyttäessään: ongelmat ulottuvat laitteiden erilaisuudesta lastausyksikköjen käsittelyyn ja lastaukseen sekä turvallisuuskysymykseen ja valvontamenetelmiin.
Ehdotuksen tarkoituksena on suosittaa valinnaisen eurooppalaisen intermodaalisen lastausyksikön (EILY) käyttöä. Tämä lastausyksikkö poistaisi edellä mainittuja vaikeuksia yhdistämällä sekä vaihtokorien että konttien edut. Eurooppalaisia intermodaalisia lastausyksikköjä voidaan käyttää rautatie-, maantie-, meri- ja sisävesiliikenteessä.
Tämä toimi antaa liikennealalle vapauden valita komission ehdottama vaihtoehto, johon liittyy kiistattomia etuja.
Pidän myönteisenä menetelmää, joka on valittu edistämään uutta, jäsenvaltioille vastaisuudessakin vapaaehtoista järjestelmää. Menetelmässä myönnetään taloudellisia etuja ja muita kannustimia sellaisten yhteisön hankkeiden tai ohjelmien tukemiseksi, joissa selvästi aiotaan käyttää eurooppalaisia intermodaalisia lastausyksikköjä.
Äänestin mietinnön puolesta, koska kaupalliset kuljetukset voivat hyötyä tästä toimenpiteestä. 

Berthu (NI ),
   . Voimme olla pelkästään tyytyväisiä uuteen pöytäkirjaan, jolla nostetaan öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston (IOPC-rahasto) varoja 930 miljoonaan euroon. Äänestin näin ollen Gil-Robles Gil-Delgadon mietinnön puolesta.
Emme voi kuitenkaan sivuuttaa sitä tosiasiaa, että uppoamisesta aiheutuneiden vahinkojen suuruudeksi arvioidaan vähintään viisi miljardia euroa. Öljysäiliöalusten koko ja sitä kautta niiden mahdollisesti aiheuttamien onnettomuuksien laajuus huomioon ottaen olemme vielä kaukana tavoitteestamme.
Katsonkin, että IOPC-rahastosta maksettavien korvausten enimmäismäärää on tarpeen nostaa asteittain ja että unionissa tarvitaan lisärahastoa, edellyttäen ettei sitä käytetä verukkeena IOPC-rahaston välttämättömän mukauttamisen lykkäämiselle.
Meidän on myös tehtävä kansainvälisiä sopimuksia, joissa vastuullisiksi ei määritellä pelkästään aluksen omistajia, kuten nykyisissä sopimuksissa, vaan joissa vastuuta laajennetaan koskemaan kaikkia kuljetusketjun toimijoita eli alusten liikenteenharjoittajia, rahtaajia ja myös kuljetettavan lastin omistajia. Näin viimeksi mainittuja kannustetaan huolehtimaan siitä, että he valitsevat turvalliset alukset kuljetuksiaan varten. 
De Rossa (PSE ),
   . Vahvistan tukevani tätä mietintöä, jossa Itävalta ja Luxemburg valtuutetaan allekirjoittamaan vuoden 2003 pöytäkirja 30. kesäkuuta 2004 mennessä.
 onnettomuuden seurauksena yhteisössä on mielestäni syntynyt selkeä tarve varmistaa, että tulevien öljyvuotojen uhreille voidaan maksaa nopeasti täydet korvaukset. Meillä on tästä huolimatta tietysti velvollisuus tehdä kaikkemme tällaisten onnettomuuksien estämiseksi tulevaisuudessa. Pyydän kaikkia jäsenvaltioita allekirjoittamaan ja ratifioimaan pöytäkirjan tai liittymään siihen mahdollisimman pian. 
Esclopé (EDD ),
   . Äänestin mietinnön puolesta, koska on tärkeää tehostaa nykyistä uhreille maksettavien korvausten järjestelmää. Lisärahaston on määrä mahdollistaa tehokkaiden ja oikeudenmukaisten korvausten maksaminen nopeasti tulevien öljyvuotojen uhreille. Tämän vuoksi jäsenvaltioiden on allekirjoitettava ja ratifioitava mahdollisimman pian rahastoa koskeva pöytäkirja.
Haluan kuitenkin esittää muutamia varauksia. Emme voi ensinnäkään hyväksyä sitä, ettei uppoamisesta ihmisille, taloudelle ja ympäristölle aiheutuneita vahinkoja oteta huomioon korvausten nostamisessa. Lisäksi on häpeällistä, että meiltä evätään mahdollisuus turvautua COPE-rahastoon. Tämä täydentävä eurooppalainen rahasto, jonka enimmäismäärä on miljardi euroa, olisi nimittäin voinut nopeuttaa korvausten maksamista uhreille, jotka eivät ole voineet saada täydellistä korvausta kansainvälisen järjestelmän nojalla. Komission ehdottama COPE-rahasto, jota ei ole otettu huomioon nyt käsiteltävänä olevassa ehdotuksessa, sekoitetaan ilmeisesti lisärahastoon. Totean lopuksi, että jäsenvaltioiden on saatettava mahdollisimman nopeasti osaksi kansallista lainsäädäntöään ne toimet, joita unionissa ja kansainvälisellä tasolla hyväksyttiin ja onnettomuuksien jälkeen.
Korostan lopuksi, että aivan yhtä tärkeää on ryhtyä etukäteistoimiin todellisen ennaltaehkäisevän politiikan avulla. Merten pilaajia on rangaistava ankarasti ja kaikki tavaroiden kuljetukseen osallistuvat tahot on asetettava vastuuseen merten pilaamisesta. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Äänestimme mietinnön puolesta, koska katsomme, että uusi lisärahasto auttaa huomattavasti osaltaan varmistamaan täyden korvauksen maksamisen nopeammin tulevien öljyvuotojen uhreille. Ehdotus esitettiin sen jälkeen, kun neuvosto oli tehnyt päätöksen, jolla jäsenvaltiot valtuutetaan allekirjoittamaan tai ratifioimaan yhteisön etujen mukaisesti öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamisesta vuonna 1992 tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen liittyvä vuoden 2003 pöytäkirja. Kansainvälisen merenkulkujärjestön IMOn pöytäkirjalla lisätään käytettävissä olevia varoja, joista maksetaan korvauksia öljyvuotojen uhreille. Jäsenvaltioita on kehotettu allekirjoittamaan tämä pöytäkirja mahdollisimman pian ja mahdollisuuksien mukaan jo 30. kesäkuuta 2004 mennessä.
Neuvoston päätös on seurausta marraskuussa 2002 tapahtuneesta onnettomuudesta, kun neuvosto ryhtyi ponnekkaammin tukemaan täydentävää korvausjärjestelyä. Hiljattain EU:n huippukokouksessa 21. maaliskuuta 2003 vahvistettiin useiden ministerineuvostojen näkemykset seuraavasti: "pilaantumisesta ja ympäristövahingoista kärsineille maksettavan korvauksen osalta jäsenvaltioiden olisi IMOn toukokuussa pidettävässä diplomaattikonferenssissa pyrittävä nostamaan nykyistä korvauksen ylärajaa 1 miljardiin euroon".
IMO hyväksyi 16. toukokuuta 2003 uuden pöytäkirjan olemassa oleviin yleissopimuksiin, jotka koskevat vastuuta ja korvausten maksamista öljyvuodon sattuessa. Pöytäkirjalla perustetaan lisärahasto, joka viisinkertaistaa korvausten enimmäismäärän...
Marques (PPE-DE ),
   . Onnittelen jäsen Gil-Roblesia suosituksesta öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamisesta.
Yhdyn hänen näkemykseensä siitä, ettei rahastosta maksettavien korvausten enimmäismäärillä voida taata tulevien laajojen öljyvahinkojen uhrien riittävää suojaa. Lisärahastosta maksetaan korvauksia uhreille, jos vaatimus katsotaan aiheelliseksi ja jos tämä henkilö ei voi saada täydellistä ja asianmukaista korvausta rahaston perustamista koskevan vuoden 1992 yleissopimuksen nojalla.
Haluan myös korostaa, ettei korvauksen määrän nostoa voida käyttää tekosyynä ennaltaehkäisevien toimen laiminlyönnille. 
Queiró (UEN ),
   . Parlamentin hyväksyttäväksi esitetyssä päätösehdotuksessa valtuutetaan ja kehotetaan jäsenvaltioita liittymään Kansainvälisen merenkulkujärjestön IMOn korvausrahastoa koskevaan pöytäkirjaan, jolla lisätään käytettävissä olevia varoja, joista maksetaan korvauksia öljyvuotojen uhreille.
Lisärahastoa koskevassa pöytäkirjassa nostetaan merkittävästi nykyisessä kansainvälisessä järjestelmässä määritettyjä korvausten enimmäismääriä, joten sillä korjataan yksi tärkeimmistä puutteista öljyn aiheuttamasta pilaantumisvahingosta johtuvaa vastuuta koskevissa kansainvälisissä säännöksissä.
Uusi lisärahasto varmistaa täyden korvauksen maksamisen nopeasti haitallisten aineiden vuotojen uhreille, ja tällä tavoin varaudutaan näin ja onnettomuuksien kaltaisiin tilanteisiin. Koska jotkin lisärahastoa koskevan pöytäkirjan osat kuuluvat yksinomaan yhteisön toimivaltaan, jäsenvaltioiden on ratifioitava se voidakseen noudattaa pöytäkirjaa ja sitä kautta panna se täytäntöön, mitä me tietysti tuemme. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Parlamentin hyväksyttäväksi esitetyssä päätösehdotuksessa valtuutetaan jäsenvaltiot liittymään Kansainvälisen merenkulkujärjestön IMOn lisärahastoa koskevaan pöytäkirjaan, jolla lisätään käytettävissä olevia varoja, joista maksetaan korvauksia öljyvuotojen uhreille. Jäsenvaltioita kehotetaan allekirjoittamaan pöytäkirja mahdollisimman pian. Öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamisesta vuonna 1992 tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen liittyvällä pöytäkirjalla varmistetaan täyden korvauksen maksaminen nopeasti öljysäiliöaluksista peräisin olevien öljyvuotojen aiheuttamien vahinkojen uhreille. Lisärahastoa koskevassa pöytäkirjassa nostetaan nykyisessä kansainvälisessä järjestelmässä määritettyjä korvausten enimmäismääriä, joten sillä korjataan yksi tärkeimmistä puutteista öljyn aiheuttamasta pilaantumisvahingosta johtuvaa vastuuta koskevissa kansainvälisissä säännöksissä, kun siinä vahvistetaan lisärahaston korvausten enimmäismäärä. Uudessa rahastossa on todennäköisesti paljon vähemmän osapuolia kuin vuoden 1992 rahastossa, koska useat vuoden 1992 rahastossa osapuolina olleet valtiot eivät katso lisäturvaan olevan tarvetta. Uusi rahasto auttaa nähdäkseni huomattavasti osaltaan varmistamaan täyden korvauksen maksamisen nopeasti tulevien öljyvuotojen uhreille. Äänestin näin ollen mietinnön puolesta. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Metallurgia-alan tilanteen tiedetään olevan hyvin epävarma, ja tiedossa on myös, ettei unionilla ole kokonaissuunnitelmaa alan elvyttämiseksi. Myös Portugali on kärsinyt tästä tilanteesta. Niinpä äänestimme alan työntekijöiden, ammattijärjestöjen ja Ternin asukkaiden puolesta toivoen, että kaupunki säilyy vastaisuudessakin korkean teknologian tuotantokeskuksena.
Olemme hyvin pahoillamme siitä, että ryhmämme esittämä ehdotus hylättiin. Ehdotuksen tarkoituksena oli vähentää merkittävästi yritysten siirtojen vaikutuksia, joista myös Portugalissa kärsitään.
Näin ollen on erittäin tärkeää, että komissio ehdottaa riittävää lainsäädäntöä, jolla työntekijöitä suojellaan yritysten siirtojen erittäin vakavilta seurauksilta. Komission on lisäksi hyvin tärkeää edistää lainsäädäntöä, johon sisältyy sosiaalilausekkeita, joiden tarkoituksena on turvata työpaikat ja vahinkoa kärsineiden perheiden elintaso, ja jossa yritykset velvoitetaan antamaan työntekijöille mahdollisuus hankkia uusi ammatillinen pätevyys. Tarvitaan myös uutta politiikkaa monikansallisten ja erityisesti sosiaalista vastuutaan laiminlyövien yritysten velvoittamiseksi palauttamaan kaiken niille myönnetyn taloudellisen tuen. 

De Rossa (PSE ),
   . Tuen komissiolle ja jäsenvaltioille esitettyä kehotusta ottaa oppia Euroopan laajimmasta yhtiöskandaalista vuosiin ja tiukentaa EU:n tilintarkastusta koskevia sääntöjä niin, että samalla otetaan erityisesti huomioon työntekijöiden edut.
Italialaista Parmalat-elintarvikekonsernia koskeva kirjanpitoskandaali syntyi joulukuussa 2003, jolloin paljastuivat neljän miljardin euron selittämätön vaje yhtiön varoissa ja yhtiön 14 miljardin euron suuruiset velat. Mielestäni komission on laadittava ehdotus, jolla muutetaan omistajaohjausta koskevaa direktiiviä ja tiukennetaan tilintarkastusta koskevia sääntöjä.
Kerta toisensa jälkeen työntekijät ja eläkeläiset ovat menettäneet yhtiöskandaalien seurauksena työpaikkansa ja eläkkeensä, joten kenellekään meistä ei voi olla epäselvää, että meidän on pikaisesti parannettava omistajaohjausta ja tehostettava suojautumista yhtiöiden vääriltä menettelyiltä.
Hyvä yhtiöoikeus ja omistajaohjaus ovat erittäin tärkeitä kaikkien työntekijöiden työpaikkojen säilymisen ja yhtiöiden eläkejärjestelmien jäsenten tulevaisuuden suojelun kannalta.
Rahoituspalvelualan on ratkaistava ongelmansa ja sitouduttava eettiseen toimintaan ja kurinalaisuuteen miljoonien ihmisten työpaikkojen ja säästöjen suojelemiseksi. On järkyttävää, etteivät mitkään hälytyskellot soineet, kun Parmalatin varoja kavallettiin.
Krivine ja Vachetta (GUE/NGL ),
   .– Parmalat-yhtiö on esitetty meille esimerkkinä toimivasta liberaalista globalisoitumisesta.
Pienenä pastöroituja maitotuotteita valmistavana perheyrityksenä aloittanut Parmalat kehittyi osittain Euroopan unionin tukien ansiosta. Vuodesta 1974 lähtien Parmalatin tytäryhtiöiden määrä on moninkertaistunut ja yhtiö oli perustanut pöytälaatikkoyrityksiä veroparatiiseihin. Tämä järjestelmä pysyi pystyssä 11. marraskuuta 2003 saakka, jolloin tilintarkastajat ilmaisivat epäilynsä Caymanin saarille tehdystä 500 miljoonan euron sijoituksesta.
Parmalat on yksinkertaisesti tämän tuhoisan kapitalismin prototyyppi, aivan kuten sellaiset yhtiöt kuin Enron, Tyco, World Com tai Ahold. Kolmenkymmenen vuoden ajan Parmalatin johtajat ovat saaneet julkisia tukia, peitelleet tilejään ja julkistaneet yhtiön kuvitteellisia voittoja. Nämä menettelytavat ovat johtaneet tuhansien työpaikkojen menetyksiin. Päätöslauselmaesityksessä ei kuitenkaan tuomita näitä mafialle tunnusomaisia menettelytapoja, vaan siinä keskitytään liiaksi pelkkien huomioiden esittämiseen. Tämän vuoksi äänestimme päätöslauselmaesityksen kohdalla tyhjää.
EU:n pitäisi ensinnäkin tehdä kaikki mahdollinen varmistaakseen, että kaikki skandaalista vastuussa olevat henkilöt luovutetaan Italiaan ja että heitä vastaan aloitetaan pikaisesti oikeudenkäynti. Toiseksi EU:n on lopetettava julkisten tukien myöntäminen tämäntyyppisille yhtiöille. Työntekijöillä ja heidän etujärjestöillään on lisäksi oltava käytettävissään keinot, joilla tilinpitoa voidaan valvoa tehokkaasti. Myös kaikki EU:n alueella toimivat veroparatiisit (San Marino, Monaco, Luxemburg ja muut) on lopetettava. 
Meijer (GUE/NGL ),
   . – Eilisen keskustelun päätteeksi pitämässään puheenvuorossa komission jäsen Bolkestein sivuutti kaksi keskeistä ongelmaa: lailliset veroparatiisit ja petosten vaikutukset työntekijöihin ja piensäästäjiin. On hyvä, että hän on ottamassa syyskuussa käyttöön tiukat julkistamisvaatimukset, minkä seurauksena erityisoperaatiot ja rahoitustoimet kirjataan yhtiön tilinpäätökseen ja yhtiön on perusteltava erityisvälineiden käyttö. Tämä olisi pitänyt tehdä jo paljon aiemmin. On erittäin tärkeää, että meillä on tilintarkastusjärjestelmä, jossa ei salata asioiden todellista tilaa eikä syitä siihen. Pidän tällä hetkellä kaikkein huolestuttavimpana sitä, että jäsenvaltiot tarjoavat yhtiöille mahdollisuuden kiertää muiden maiden laatimia sääntöjä. Olin aina ollut siinä uskossa, että pankkisalaisuuteen, postilaatikkoyhtiöihin ja veroparatiiseihin liittyvät ongelmat koskevat vain Luxemburgia, Itävaltaa ja Sveitsin Zug- ja Schwyz-kantoneita. Nyt on kuitenkin käynyt ilmi, että Parmalatin omaisuutta säilytettiin Alankomaissa tuhansien miljardien arvosta 181 sijoitusyhtiön, viiden yksityisyrityksen ja yhden rahaston avulla. Alankomaiden hallituksen 1990-luvulla luoma ulkomaisille yhtiöille suotuisa sijoitusilmapiiri antaa liikkumatilaa huijareille ja veronkiertäjille. En ole kuullut hollantilaisen komission jäsenen mainitsevan mitään siitä, mihin toimiin hän on ryhtymässä torjuakseen tätä politiikkaa, jota hänen oma puolueensa auttoi tukemaan. Esitänkin lähiaikoina tämän asian ottamista parlamentin esityslistalle Euroopan komissiolle esitettävien kysymysten yhteydessä. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Pidän myönteisenä tätä Euroopan unionissa tehtävää siviiliprosessioikeuden lähentämistä koskevaa mietintöä. Lähentämisessä on kyse koko kansainvälisen yksityisoikeuden harmonisoimisesta sopimusvelvoitteiden osalta.
Olen samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että tällä alalla on parempi, että kyseisiä säännöksiä aletaan soveltaa välittömästi kaikissa jäsenvaltioissa kuin että laadittaisiin direktiivi, jolloin sen saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä liittyisi epävarmuustekijöitä. Tässä yhteydessä olisikin annettava asetus.
Voin yhtyä esittelijään myös maksusuoritusmääräystä koskevan ehdotuksen osalta hänen tähdentäessään, ettei siviiliprosessioikeuden lähentäminen EU:ssa ole mahdollista, ellei ilmoitusjärjestelmää sekä oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiantoa yhdenmukaisteta. Tuen myös esittelijän näkemystä, jonka mukaan vähäisiä vaateita koskevissa menettelyissä tulisi etsiä vaihtoehtoisia ratkaisumenetelmiä, joiden avulla todisteiden vastaanottamista koskevia sääntöjä voidaan yksinkertaistaa ja muutoksenhakumahdollisuutta rajoittaa.
Pidän myönteisinä esittelijän ehdotuksia, joiden tavoitteena on varmistaa, ettei EY:n tuomioistuimelle myönnetä tällä alalla liian laajoja valtuuksia.
Äänestin mietinnön puolesta. 

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck ja Wachtmeister (PPE-DE ),
    Yhdymme vaatimukseen siitä, että Guantánamo Bayn vankien on saatava oikeudenmukainen oikeudenkäynti. Tämän vuoksi äänestimme mietinnön puolesta. Katsomme kuitenkin, ettei vankien voida yksiselitteisesti katsoa täyttävän edellytyksiä, joilla heitä voitaisiin pitää sotavankeina Geneven yleissopimuksen nojalla. Mietintö ei näin ollen ole oikeassa vedotessaan sotavankien kohtelusta tehdyn Geneven yleissopimuksen sääntöihin Guantanamo Bayn vangeille kuuluvina oikeuksina. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Afganistanin tapahtumat ovat aiheuttaneet vakavaa huolta useiden vuosien ajan. Maailma ei saa unohtaa afganistanilaisia, jotka kärsivät edelleen niiden tahojen käymän sodan vaikutuksista, jotka asettavat taloudelliset ja maantieteellis-strategiset etunsa kansalaisten hyvinvoinnin edelle.
Taleban-hallinto oli kauhistuttava. Aivan yhtä kauhistuttava oli kuitenkin Yhdysvaltain hallinnon terrorismin vastaisen taistelun verukkeella Afganistanissa aloittama sota. Jatkuttuaan yli kaksi vuotta on selvää, ettei sota ratkaissut afganistanilaisten perusongelmia eikä auttanut tukemaan maan siirtymistä kohti demokratiaa.
Kuten mietinnössä todetaan, "heikkenevä turvallisuustilanne muodostaa pahimman uhan afgaaniväestölle sekä afgaanien ja kansainvälisten kansalaisjärjestöjen pyrkimyksille tukea jälleenrakentamista, ennallistamista ja kehitysaloitteita sekä koko rauhanprosessille".
Afganistanin ja myös Irakin tämänhetkiset tapahtumat osoittavat selvästi, että sodan aloittaminen oli suuri virhe. Bushin hallinto pitäisi tuomita syypäänä näissä maissa vallitsevaan erittäin vaikeaan tilanteeseen ja sen valtaosalle väestöstä aiheuttamaan hirvittävään kärsimykseen. 
Meijer (GUE/NGL ),
   . – Afganistanissa vallitseva todellisuus ja ulkopuolisten sitä koskevat käsitykset poikkeavat toisistaan suuresti. Afganistan on kokoelma syrjäisiä laaksoja, eri kieliä ja kulttuureita, joilla ei ole juuri muuta yhteistä kuin islaminusko, naisten alistaminen ja se historiallinen tosiasia, että nämä eri kieli- ja kulttuuriryhmät koottiin 1800-luvulla yhteen yhdeksi valtioksi, minkä tarkoituksena oli muodostaa brittiläisen ja venäläisen vaikutuspiirin välille neutraali puskurivyöhyke. Vaikka tadžikkeja, uzbekkeja ja belutšeja asuu myös naapurivaltioissa, Afganistanin perustuslain laatimisen yhteydessä keskustellaan kysymyksestä, pitäisikö näiden etnisten ryhmien kielet kieltää Afganistanissa. Ulkomaailma on asettamassa maahan ylintä valtaa käyttävää presidenttiä ja keskusarmeijaa, joiden tehtävänä on luoda yhtenäisyyttä, vaikka käytännössä presidentillä eikä armeijalla ei ole minkäänlaista valtaa pääkaupungin ulkopuolella. Tällainen harhakuvitelma yhtenäisyydestä saa ulkomaailman jatkamaan pysyvää sotilaallista läsnäoloa alueella taistelussa niitä kansoja vastaan, jotka eivät halua tällaista yhtenäisyyttä. Ainoa mahdollisuus kestävään rauhaan näyttää olevan Sveitsissä käytössä olevan kaltainen perustuslaki, joka käsittää laajan itsehallinnon omaavat ja erikieliset kantonit. Pidän myönteisenä ehdotettuun tekstiin sisältyvää viitettä siitä, että ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta alkaa vähitellen ymmärtää tämän ja on ryhtynyt puolustamaan hajauttamista, vahvempaa parlamenttia ja riippumatonta oikeusjärjestelmää. Voin vain antaa tukeni ehdotukselle, kun parlamentti hylkäsi Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän esittämät tarkistukset, joiden tavoitteena on tukea päinvastaista kehitystä. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Pidän myönteisenä tätä Afganistanin tilannetta käsittelevää mietintöä.
Maan lähihistorialle ovat tunnusomaisia turvallisuuden puute ja jälleenrakentamisen hidas eteneminen, minkä vuoksi EU:n on erittäin tärkeää ottaa kantaa Afganistanin tilanteeseen.
Olen samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että meidän on ilmaistava huolemme naisten vaikeasta tilanteesta Afganistanissa.
EU:n on vaadittava, että Afganistanin ensisijaisena tavoitteena on naisten aseman parantaminen. Jonkinlaista edistystä on todellakin tapahtunut, mistä on osoituksena se, että Afganistanin väliaikaishallinto ratifioi kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskevan yleissopimuksen ja että 4. tammikuuta 2004 hyväksytyssä uudessa perustuslaissa viitataan naisten ja miesten tasavertaiseen kohteluun.
Vaikka nämä ovatkin tärkeitä askelia, ne eivät yksin riitä. On erittäin tärkeää, että Afganistanin väliaikaishallinto tuomitsee johdonmukaisesti, julkisesti ja yksiselitteisesti kaiken naisiin ja lapsiin kohdistuvan väkivallan.
Kannatan esittelijän näkemystä siitä, että Afganistanin väliaikaishallinnolle yhteisön talousarviossa osoitettuja varoja on lisättävä. Tämä on tärkeää erityisesti siksi, että Afganistanin hallinto voi katsoa varojen supistamisen tarkoittavan, ettei EU tue maassa tapahtunutta edistystä eikä kannusta jälleenrakentamisen jatkamiseen.
Unionissa on myös harkittava ajatusta jälleenrakentamisviraston perustamisesta Kosovon mallin mukaisesti. 
Puhemies.
   Äänestykset ovat päättyneet.
Gröner (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, haluaisin huomauttaa, että joku on juuri ottanut valokuvia yleisölehteriltä käsin ilmeisenä tarkoituksenaan häpäistä naispuolinen parlamentin jäsen. Pyydän, että kuvaajan kamera otetaan talteen ja valokuvat takavarikoidaan. 
Puhemies.
   Jäsen Gröner, pyydän parlamentin henkilökuntaa tekemään voitavansa.(3)


Puhemies.
   Istunto jatkuu.
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa? 
Rübig (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan todeta, että jäsen Hans-Peter Martin on ilmoittanut pyytäneensä teollisuudessa harjoitettavaa lobbausta koskevan mietinnön poistamista esityslistalta henkilökohtaisista syistä. Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta ei hyväksy tätä menettelyä, sillä se on vastoin asiasta vastaavan valiokunnan ja koordinaattorin tahtoa. Haluan parlamentin pöytäkirjaan kirjattavan, että esittelijä pyysi itse mietinnön poistamista esityslistalta vastoin asiasta vastaavan valiokunnan tahtoa, toisin kuin hän väitti puheenvuorossaan. 
Swoboda (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan todeta toivovani, kuten uskon myös jäsen Rübigin tekevän, että tästä mietinnöstä voidaan keskustella täysistunnossa mahdollisimman pian, kuten pitäisikin tapahtua. 
Puhemies.
   Otamme huomioon pöytäkirjasta esitetyt huomautukset.
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Herzogin laatima Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän – Pohjoismaiden vihreän vasemmiston suullinen kysymys komissiolle yleishyödyllisiä palveluja koskevasta EU:n strategiasta (B5-0012/2004). 
Herzog (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olemme äärimmäisen huolissamme yleishyödyllisiä palveluja koskevasta komission strategiasta. Ensinnäkin tuomitsemme avoimuuden ja myös kunnioituksen puutteen kansalaisyhteiskuntaa ja parlamenttia kohtaan. Komissio on itse asiassa järjestänyt koko vuoden 2003 ajan yleishyödyllisistä palveluista kuulemisia, jotka olivat kuitenkin täysin erillisiä tapaamisia.
Kilpailun pääosasto on laatinut taloudellisia korvauksia koskevan paketin, josta tiedän vain lehtimiesten välityksellä, ja näissä teksteissä sivuutetaan pääosin täysin parlamenttimme esittämät neuvot ja pyynnöt. Taloudelliset korvaukset ovat erittäin tärkeitä yleishyödyllisten palvelujen koko olemassaolon kannalta. Emme voisi mitenkään hyväksyä komission minkäänlaista puuttumista korvausten perusteena oleviin määritelmiin ja sääntöihin, koska komissiolla ei ole toimivaltaa tällä alalla. Komission tehtävänä on soveltaa lainsäädäntöä, ei laatia sitä. Toinen syy parlamentin vaatimukseen yhteispäätösmenettelyllä annettavasta ja rahoitusperiaatteet sisältävästä säädöksestä on perussopimusten ja oikeuskäytännön selventäminen. Tältä osin vain yhteispäätösmenettely antaisi meille mahdollisuuden saada aikaan hyväksyttävä ja toteuttamiskelpoinen kompromissi.
Komission on näin ollen vastattava tähän säädöstä koskevaan vaatimukseen selvästi joko myöntävästi tai kieltävästi valkoisessa kirjassa, joka sen on julkaistava ennen huhtikuuta. Vastaamalla kieltävästi, antamalla epämääräisen vastauksen ja olettamalla, että sillä on oikeus laatia merkityksellisiä määritelmiä ja sääntöjä, komissio syyllistyisi vallan väärinkäyttöön. Panen tällä hetkellä ja käytettävissäni olevien tietojen pohjalta merkille, että valmisteilla olevassa paketissa komissio olettaa, että sillä on valtuudet laatia sääntöjä ja että monet näistä valinnoista ovat muodollisesti ristiriidassa Euroopan parlamentin päätöslauselman kanssa. Parlamentin 14. tammikuuta 2004 hyväksymässä päätöslauselmassa todetaan, että "yleishyödyllisten palvelujen alalla yhteisön tehtävänä on taata niiden toteutuminen sisämarkkinoilla ja erityisesti varmistaa, että kilpailusäännöt vastaavat julkisen palvelun velvoitteita". Katson kuitenkin, että Montin paketissa, jota en siis ole nähnyt, vaikeutetaan yleishyödyllisten palvelujen rahoitusta kilpailusääntöjen täyden kunnioittamisen nimissä.
Pidän tässä tilanteessa kiinni siitä, ettemme halua uutta tiedonantoa EY:n perustamissopimuksen ja oikeuskäytännön tulkinnasta, minkä olemmekin jo kertoneet teille, ja viittaan tässä yhteydessä erityisesti jäsen Langenin ja jäsen Flautren viime vuonna käyttämiin puheenvuoroihin. Haluamme komission valmistelevan säädöksen, joka käsitellään yhteispäätösmenettelyssä. Komissiolla on kuitenkin toimivaltaa sääntöjen soveltamisessa, joten sillä on oikeus valmistella päätös ja kehys, mutta nämä toimeenpanotoimet riippuvat sääntöjen tulkinnasta, kuten me kaikki tiedämme. Pyydämmekin teitä toteamaan tänään selvästi, että nämä valmisteilla olevat tekstit, jotka korjaatte kuulemisen jälkeen, tulevat voimaan vain tilapäisesti, sillä aikaa kun odotamme varsinaisen säädöksen hyväksymistä.
Haluan nyt kiinnittää huomionne päätöslauselmamme kanssa ristiriidassa olevien Montin ehdotusten sisältöön. Ehdotukset eivät todellakaan lisää oikeusvarmuutta vaan päinvastoin lisäävät epävarmuutta. Ehdotusten mukaan monet sellaiset yleistä taloudellista etua koskevat palvelut ja erityisesti sosiaalipalvelut, joita ei aiemmin tarvinnut ilmoittaa, olisi nyt ilmoitettava. Korvausten hyväksynnän osalta ehdotuksissa tiukennetaan tarjouskilpailuja koskevia vaatimuksia. Ehdotuksissa ei lisäksi oteta huomioon pyyntöjämme kustannuslaskentaa koskevista kriteereistä, ja niissä laajennettaisiin merkittävästi liiallisten korvausten käsitettä. Pääosin yrityksille tarjottavien palvelujen ei katsottaisi kuuluvan yleistä taloudellista etua koskevien palvelujen käsitteen piiriin, mikä merkitsisi räikeää puuttumista määritelmiin.
Nämä ovat siis kysymykseni komissiolle. Millainen on komission toiminta-aikataulu? Vastaatteko johdonmukaisesti kuulemiseen ja korvauksia koskeviin ehdotuksiin valkoisessa kirjassa, jonka pyysimme teitä esittelemään täällä parlamentissa huhtikuussa? Vastaatteko selvästi joko myöntävästi tai kieltävästi vaatimukseemme yhteispäätösmenettelyllä annettavasta säädöksestä? Aiotteko lisäksi todeta selkeästi, että toimeenpanoa koskevat tekstinne ovat luonteeltaan tilapäisiä ja voimassa vain niin kauan kuin vastaava säädös hyväksytään? 
Patten,
   . Arvoisa puhemies, mikä ilo onkaan olla täällä parlamentissa tänä iltapäivänä. Osallistuttuani vielä myöhemmin käytäviin useita tunteja kestäviin keskusteluihin minulla on ollut mahdollisuus viettää koko päivä täällä istuntosalissa, ja mitä muuta mies voisikaan toivoa, paitsi ehkä makaavansa rannalla Langkawissa?!
Arvoisa jäsen nostaa kysymyksessään esille muutamia äärimmäisen tärkeitä seikkoja, ja käsittelen joitakin niistä hetken kuluttua. Huomaan, että hänen kysymyksessään vihjataan, että komission aikeista vallitsee edelleen jonkinasteinen hämmennys. Haluankin todeta heti aluksi niin selvästi kuin voin, ettei komissio aio hyväksyä mitään lopullista pakettia ennen kuin se on tehnyt poliittiset päätelmät laajasta julkisesta kuulemisesta, joka järjestettiin yleishyödyllisiä palveluja koskevasta vihreästä kirjasta. Komission yksiköt ovat arvioineet hyvin huolellisesti yleishyödyllisten palvelujen rahoittamisesta saatuja vastauksia. Nämä vastaukset ovat erilaisia ja mielenkiintoisia, ja voin mainita joitakin niistä, jos sallitte.
Julkinen kuuleminen on selkeästi vahvistanut tarpeen lisätä valtiontukia koskevien sääntöjen soveltamisen oikeusvarmuutta ja selkeyttä yleishyödyllisten palvelujen alalla. Eri osapuolilta saadut kommentit ja myös parlamentissa vihreästä kirjasta käyty keskustelu ovat itse asiassa molemmat osoittaneet, että yhteisössä vallitsee laaja yhteisymmärrys siitä, että tällainen selvennys on paitsi tarpeellinen myös erittäin kiireellinen. Päätös, jolla tietyntyyppiset valtiontuet vapautettaisiin ilmoitusvelvollisuudesta, olisi nähdäksemme tarkoituksenmukainen väline oikeusvarmuuden lisäämiseen.
Komissio ottaa huomioon tarpeen selventää pikaisesti valtiontukia koskevien sääntöjen soveltamista ja harkitsee laajentavansa vihreällä kirjalla aloitettua kuulemista koskemaan julkisen palvelun velvoitteista maksettavien taloudellisten korvausten näkökohtaa. Tämä voitaisiin tehdä esittämällä asianmukaisia ehdotuksia kuulemista varten.
Korostan puheenvuoroni päätteeksi vielä, ettei komissio tee mitään lopullisia johtopäätöksiä yleistä taloudellista etua koskevista palveluista ennen kuin se on esitellyt vihreästä kirjasta järjestetystä kuulemisesta tekemänsä päätelmät, jotka se aikoo esittää huhtikuun aikana, aivan kuten parlamentti on pyytänytkin. 
Karas (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, aloitan tällä kertaa lopusta. Parlamentti on päättänyt vaatia oikeudellisen kehyksen antamista yhteispäätösmenettelyllä ja toissijaisuusperiaatetta kunnioittaen. Tämä oikeudellinen kehys koskee sisämarkkinoita ja kilpailua koskevien sääntöjen täytäntöönpanoa sekä kilpailun ja sisämarkkinoiden yhteensopivuutta yleishyödyllisten palvelujen kanssa.
Olemme kehottaneet komissiota esittämään seuranta-asiakirjan, jossa se osoittaa, mitä se on oppinut vihreästä kirjasta järjestetystä kuulemisesta, ja tekemään selväksi, miten se suhtautuu oikeudellisen kehyksen laatimiseen ja mitä se aikoo seuraavaksi tehdä. Komissiota on pyydetty esittämään seuranta-asiakirja viimeistään huhtikuussa, ja äsken kuulimmekin, että komissio tarvitsee koko sille tämän asiakirjan laatimiseen annetun ajan. Tämä on kantamme yhteispäätösmenettelyyn, toissijaisuuteen ja yleishyödyllisten palvelujen riittävään tarjontaan, emmekä hyväksy mitään toimia, jotka ovat ristiriidassa näiden periaatteiden kanssa.
Toiseksi syynä siihen, että yhteispäätösmenettely saa parlamentin näin ylivoimaisen enemmistön tuen, ei ole vain se, että yhteispäätösmenettely lisää vaikutusvaltaamme, vaan myös se, että yleishyödylliset palvelut ovat hyvin ratkaiseva kysymys kansalaisille eurooppalaisessa politiikassa. Haluamme lisäksi tehdä kaiken voitavan estääksemme sen, että kansalaisille syntyy väärinkäsitys siitä, että vapauttaminen, kilpailu ja sisämarkkinat olisivat ristiriidassa yleishyödyllisten palvelujen ja niiden toimitusvarmuuden kanssa, ja pyrimme sen sijaan lisäämään näiden eri toimintojen yhteistyötä. Vakuutamme, etteivät kilpailu, vapauttaminen ja sisämarkkinat estä sosiaalista yhteenkuuluvuutta vaan että sosiaalinen yhteenkuuluvuus on päinvastoin niistä riippuvainen ja edellyttää täydentäviä toimia. Tämän vuoksi tapa, jolla käsittelemme yleishyödyllisiä palveluja, liittyy kiinteästi luottamukseen, jota kansalaiset tuntevat kilpailu- ja sisämarkkinapolitiikkaamme sekä EU:n toimivaltaa kohtaan. Tämän vuoksi me kansalaisten edustajina kansalaisten parlamentissa haluamme osallistua päätöksentekoon ja tulevan toiminnan määrittelyyn, joudummehan ottamaan päivittäin kantaa tähän vastakohtaisuuteen.
Seuraavaksi haluan korostaa, että toissijaisuusperiaatteen säilyttäminen on tärkeää, koska yleishyödylliset palvelut määritellään eri tavalla eri jäsenvaltioissa ja koska jäsenvaltioiden maantieteellinen sijainti sekä niiden väestölliset, yhteiskunnalliset ja terveyspoliittiset ongelmat ovat erilaisia. Tämä on toinen syy siihen, miksi kannatamme voimakkaasti eurooppalaista perustuslakia, koska perustuslakiluonnokseen sisältyi kohta, jolla turvataan toissijaisuusperiaate ja jolle voimme antaa tukemme.
Haluan käsitellä lopuksi vielä yhtä asiaa. Perustuslain mukaan Euroopan unionin tavoitteena on sosiaalinen markkinatalous ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus. Se ettei yleishyödyllisiä palveluja pidetä kilpailun ja sisämarkkinoiden vastakohtana, määrittelee sosiaalisen markkinatalouden perusperiaatteen ja antaa sille sisällön sekä luo sosiaalista yhteenkuuluvuutta tältä pohjalta. Korostan tarvetta sekä kohdella mahdollisia palvelujen tarjoajia puolueettomasti että turvata palvelujen tarjoaminen, joista viimeksi mainittu on varmistettava, vaikka se edellyttäisikin valtiontukien maksamista. Tarvitsemme yleishyödyllisiä palveluja nimittäin vain niillä aloilla, joilla markkinat eivät pysty tarjoamaan korkealaatuisia palveluja kattavasti ja edulliseen hintaan.
Swoboda (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minun on myönnettävä, että keskustelen kanssanne mieluummin ulkopolitiikasta, koska se on lähellä sydäntänne. Teidän on kuitenkin käytettävä myös tämä tilaisuus hyväksenne. Pidän valitettavana äskeisessä puheenvuorossanne sitä, ettei siinä myönnetty parlamentin enemmistön tukevan nykyistä eurooppalaista sosiaalista mallia. Tämä enemmistö on ehkä niukka mutta enemmistö kuitenkin. Nykyistä eurooppalaista sosiaalista mallia tukee uskoakseni myös suurin osa unionin kansalaisista, jotka näkevät yleishyödylliset palvelut toisessa valossa kuin muut tarjolla olevat tavarat ja palvelut. Katsonkin, että yleishyödyllisten palvelujen kohdalla lähtökohdaksi on otettava kansalaisten nimenomaiset edut ja tavoitteet, ja tältä osin olen täysin samaa mieltä jäsen Karasin kanssa. Monista muista palveluista poiketen kansalaiset voivat äänestyskäyttäytymisellään myös vaikuttaa siihen, mitä yleishyödyllisiä palveluja heille tarjotaan, erityisesti silloin, kun näitä palveluja tarjoavat alue- tai paikallisviranomaiset.
Kansalaiset haluavat riittävästi laadukkaita julkisia palveluja kohtuulliseen hintaan. En pidä lainkaan mahdottomana ajatuksena sitä, että markkinat voivat olla väline tämän tavoitteen saavuttamiseksi, jos markkinoiden toimintaa ohjataan asianmukaisilla suuntaviivoilla. Tällaiset perussuuntaviivat olisi näin ollen määritettävä neuvoston ja parlamentin yhteisesti hyväksymän säädöksen avulla, mikä on nähdäkseni sanomattakin selvää, ja komissio on varmastikin samaa mieltä. Voimme keskustella vielä oikeudellisen kehyksen yksityiskohdista, mutta tässä kehyksessä on otettava huomioon yleishyödyllisten palvelujen erityisluonne ja tarpeet, joita niillä pyritään tyydyttämään. Meille mieluisampi vaihtoehto on tietysti perustuslakiluonnoksessa kaavailtu kehys. Vaikkei meillä vielä olekaan perustuslakia, juuri tähän suuntaan meidän pitäisi olla menossa. Aivan liian monet unionin kansalaiset ovat huomanneet, että vapauttaminen ja siihen kiistatta usein liittyvä yksityistäminen johtavat palvelujen pirstaloitumiseen. Olen esimerkiksi kuullut, että sääntelyn vapauttamisen jälkeen Manchesterissa toimii peräti 28 linja-autoliikennettä harjoittavaa yhtiötä. Vapauttamisesta seuraavat hinnanalennukset ovat aivan liian usein lyhytaikaisia, ja sen seurauksena syntyy usein myös uusia, yksityisiä monopoleja, jotka eivät ole millään tavalla julkisia monopoleja parempia vaan itse asiassa huonompia, koska yksityisiin monopoleihin ei voida vaikuttaa äänestämällä.
Katson myös, että mikäli haluamme noudattaa täysin toissijaisuusperiaatetta, meidän pitäisi pyytää komissiota ainoastaan luomaan julkisia palveluja koskeva oikeudellinen kehys, ja tehän itse asiassa hyväksytte toissijaisuusperiaatteen varauksetta. Kaikilta muilta osin vetoan nyt palvelujen järjestämisen vapauden puolesta, aivan kuten aikoinaan vaadittiin äänekkäästi mielipiteenvapautta. Vetoan paikallisten ja alueellisten yhteisöjen ja viranomaisten oikeuden puolesta järjestää julkiset palvelut sopivaksi katsomallaan tavalla, sillä ne tietävät parhaiten, miten tarjota palveluja, joita kansalaiset todella tarvitsevat. Komission pitäisi sitoutua tähän lähestymistapaan. 
Figueiredo (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, olemme useissa yhteyksissä ilmaisseet tyytymättömyytemme komission yleishyödyllisiä palveluja koskevaan strategiaan. Emme voi hyväksyä komission pyrkimyksiä puuttua vastaisuudessakin tähän alaan heikentäen näin laadukkaiden julkisten palvelujen toimintamahdollisuuksia. Julkisilla palveluillahan on keskeinen asema köyhyyden torjunnassa ja koko väestön sosiaalisen osallisuuden ja korkean elintason turvaamisessa. Kuten olemme monissa yhteyksissä ehdottaneet, nyt on pikaisesti keskeytettävä vapauttaminen ja arvioitava perinpohjaisesti yhteiskunnan ja talouden eri aloilla jo toteutettujen toimien seurauksia erityisesti työpaikkojen, tarjottujen yleispalvelujen, asiakastyytyväisyyden sekä palvelujen toiminnan ja hallinnon demokraattisuuden lisäämisen kannalta.
Komission on kuitenkin ensiksi pidätyttävä toteuttamasta toimia, jotka voivat käytännössä heikentää entisestään EU:n eri jäsenvaltioissa tarjottavien julkisten palvelujen laatua. 
Flautre (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, ongelmana tässä keskustelussa ei ole mielestäni niinkään kaikkien niiden keskustelujen käynnistäminen uudelleen, joita olemme käyneet toistuvasti yleishyödyllisten palvelujen tarkoituksesta ja luonteesta, vaan toimitusvarmuuden ja kehyksen ja tarkemmin sanottuna demokraattisen toimitusvarmuuden ja demokraattisen kehyksen käsittely yleishyödyllisistä palveluista käytävän keskustelun yhteydessä. Arvoisa komission jäsen Patten, tämänpäiväinen puheenvuoronne on epäilemättä ollut rauhoittava, mutta saatte huomata, että samaa voidaan sanoa komission jäsenen Lamyn kuukausi sitten pitämästä puheesta. Puhuimme silloin keskustelusta, hyvin laajamittaisesta, 300 mielipidettä käsittävästä kuulemisesta, suunnittelimme analyysin tekemistä sekä puhuimme käytettävissämme olevista vaihtoehdoista, puitedirektiivistä ja siitä, että valmistelukunta päätyi puoltamaan yhteisön säädöstä. Ja komissio pohti ja pohti…
Omalta osaltani voin todeta, että minulla on sellainen tunne, että käymme tällä tavoin huhtikuussa esiteltävään valkoiseen kirjaan saakka keskusteluja, jotka toistuvat lähes säännöllisesti, kun taas komission jäsen Monti on tänä aikana esitellyt "pakettejaan", joissa hän tekee äkkinäisiä päätöksiä asioista ilman, että päätöksistä keskustellaan etukäteen. Tällaista toimintatapaa ei voida mielestäni hyväksyä, koska yhteisön politiikan lisäarvon korostamiseen tähtäävää demokraattinen Eurooppa -kampanjaa ei käy komission jäsen Monti vaan me. Jos komission jäsen Monti kuitenkin haluaa, antaa hänen käydä meidän puolestamme vaalikampanjaa sosiaalisen Euroopan puolustamiseksi. 
Berthu (NI ).
    Arvoisa puhemies, yleishyödyllisiä palveluja koskeva Herzogin mietintö, jossa vaadittiin yhteispäätösmenettelyssä hyväksyttävän yhteisön oikeudellisen kehyksen laatimista, hyväksyttiin vasta kuukausi sitten, mutta jo nyt parlamentissa vallitsee täydellinen hämmennys, kuten Philippe Herzogin suullisesta kysymyksestä voidaan päätellä. Mietinnön esittelijä on itse asiassa havainnut, että samaan aikaan komissio on omin päin ja valtuuksin valmistellut asetusta taloudellisista korvauksista, joista yleishyödylliset palvelut voivat hyötyä. Komissio on äsken puoliksi myöntänyt tämän ja luvannut, että se odottaa vihreästä kirjasta järjestetyn kuulemisen tuloksia ennen päätösten tekoa. Aina parempi! Sanoisin kuitenkin jäsen Herzogille, että näette tulevien vuosien aikana lisää tällaista toimintaa ja paljon pahempiakin asioita. 
Yhteisön oikeudellisen kehyksen toimintaan ei ollut yksinkertaisesti tarpeen puuttua. Tämä käsite on puitedirektiivin käsitteen tavoin moniselitteinen, koska kukaan ei tiedä tarkasti, mitä käsitteen piiriin pitäisi kuulua. Käsitteen piiriin mahdollisesti kuuluvat tekijät ulottuvat hyväksytyistä valtiontuista, palvelujen järjestämistä koskevista periaatteista, palveluvelvoitteista ja yhteyksistä palvelujen käyttäjiin aina itse palvelun määritelmään. Lisäksi toissijaisuutta kunnioittavan oikeudellisen kehyksen käsite, jonka Euroopan parlamentin kehitti, on vieläkin moniselitteisempi. Tämä käsite on jopa ristiriitainen, koska tosiasiallinen toissijaisuus tässä asiassa tarkoittaisi sen myöntämistä, että julkiset palvelut, jotka ovat itse asiassa välttämättömiä yhteiskuntiemme toiminnalle, on määriteltävä, järjestettävä ja hoidettava kansalaisia mahdollisimman lähellä kansallisen järjestelmän yhteydessä. Tarvitsemme yhden ainoan säännön: jokaisella jäsenvaltiolla on oltava vapaus päättää omista julkisista palveluistaan. Tästä säännöstä seuraa, että julkisen palvelun velvoitteiden tulisi olla etusijalla yhteisön kilpailusääntöihin nähden. 
Langen (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, kun kuuntelen istuntosalissa käytävää keskustelua, mietin, mistä me oikeastaan keskustelemme. Parlamentti on vaatinut kahden vuoden ajan suurempaa oikeudellista selvyyttä, ja komission jäsen Monti haluaa luoda oikeudellista selvyyttä keskeisissä kysymyksissä. On toki harhaa kuvitella, että voimme nyt yhtäkkiä toteuttaa perustuslaissa kaavaillut muutokset omin päin ja yhdenmukaistaa kilpailulainsäädäntöä ehdotetun sisämarkkinoita koskevan artiklan kanssa. Jäsen Herzog, mehän keskustelimme tästä asiasta kuukausia, ettekä onnistunut saamaan ehdotuksillenne parlamentin enemmistön tukea. Ette saanut enemmistön tukea ajatukselle alakohtaisen vapauttamisen lopettamisesta, toistuville vaatimuksillenne puitedirektiivin laatimisesta ettekä yhdenmukaistettuja eurooppalaisia yleishyödyllisiä palveluja koskevalle vaatimuksellenne. Nyt te tyrkytätte näitä ajatuksia taas uudelleen. Voin vain todeta, että teillä ei ole joko mitään käsitystä siitä, mihin komission jäsen Monti pyrkii, tai sitten tarkoituksenanne on ottaa revanssi neljä viikkoa sitten kärsimästänne tappiosta. En osaa kuvitella mitään muuta syytä tähän.
Jäsen Swoboda on, kuten hän itsekin totesi, todellakin ulkopolitiikan asiantuntija. Hyvä jäsen Swoboda, kilpailulainsäädäntöä koskevissa kysymyksissä teidän olisi kuitenkin parempi pysytellä taka-alalla, koska ette vieläkään ymmärrä äänestystulosten heijastamia parlamentin näkemyksiä. Jos vaadimme oikeudellista selvyyttä, kuten olemme tehneetkin, ja komission jäsen Monti esittää ehdotuksen, jossa otetaan toissijaisuus täysimääräisesti huomioon, jäsen Flautre, niin vastalauseenne saavat minut miettimään, mitä te oikeastaan haluatte. Komission jäsen Monti ehdottaa, että jäsenvaltiot vastaavat tulevaisuudessa yksin valtiontuista, joiden määrä ei ylitä vuosittain 15 miljoonaa euroa ja joita myönnetään yrityksille, joiden vuosittainen liikevaihto on alle 40 miljoonaa euroa. Jos valtiontukia ei tarvitse enää hyväksyä yhteisössä, tämä tarkoittaa tietysti enemmän vapauksia jäsenvaltioille. Tämä on juuri sitä oikeudellista selvyyttä, jota me haluamme. En ymmärrä, mikä on tämän parlamentissa käytävän keskustelun tarkoitus.
Asuntorakentamiseen ja sairaaloille myönnettävät valtiontuet eivät edellytä enää tulevaisuudessa yhteisön hyväksyntää. En ymmärrä nyt käytävää keskustelua, koska tätähän olemme myös vaatineet. Voin näin ollen vain todeta, että jos komission jäsenen Montin ehdotus tulee voimaan sellaisena kuin olen sen ymmärtänyt, tämä tapahtuu nykyisen EY:n perustamissopimuksen nojalla, jossa komission jäsenelle annetaan valtuudet antaa tällaista lainsäädäntöä ilman yhteispäätösmenettelyä. Komission jäsen on ryhtynyt toimiin varmistaakseen, että toissijaisuutta vahvistetaan ja että tärkeissä kysymyksissä vallitsee oikeudellinen selvyys ennen Euroopan parlamentin kuluvan vaalikauden päättymistä. Emme halua antaa tässä yhteydessä siunaustamme Electricité de Francen tai Volkswagenin kaltaisille suuryrityksille myönnettävälle valtiontuille. Pk-yrityksille myönnettävien tukien ja myös alueellisten tukien on kuitenkin tulevaisuudessa määrä kuulua jäsenvaltioiden toimivaltaan, ja tämän mahdollisuuden komission jäsen Monti aikoo antaa. Ennen kuin parlamentti käyttää vielä toiset kolme vuotta valkoisesta kirjasta ja puitelainsäädännöstä keskustelemiseen, komission jäsen panee asioihin vauhtia. Voin vain pitää erittäin myönteisenä sitä, että näihin asioihin saadaan vihdoinkin lisää oikeudellista selvyyttä ennen tämän parlamentin vaalikauden päättymistä.
Désir (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan kiittää teitä siitä, että olette poikennut tavallisesti käsittelemistänne aiheista osoittaaksenne kiinnostusta yleishyödyllisiä palveluja koskevaan kysymykseen, joka on niin tärkeä unionin kansalaisille. Vihreästä kirjasta järjestetyn kuulemisen päättymisen jälkeen kerroitte, että vastauksista ilmeni laaja yksimielisyys tarpeesta selventää ja saada oikeudellista selvyyttä, kuten jäsen Langen juuri totesi. Onko minkäänlaiseen yhteisymmärrykseen kuitenkaan päästy jäsen Flautren mainitseman demokraattisen selvyyden tarpeesta?
Parlamentti vaati päätöslauselmassaan, ettei yhteisöjen tuomioistuimen tai komission tulkinnan pitäisi olla ainoa vallitseva tulkinta hyväksyttävien valtiontukien selventämisen tai EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan oikean tulkinnan määrittelemisen osalta. Parlamentti ei todellakaan hyväksynyt tätä vaatimusta yksimielisesti, mistä me kaikki voimme uskoakseni olla samaa mieltä. Tarvitsemme yhteispäätösmenettelyn yhteydessä käytävää keskustelua, joka mahdollistaa tapauskohtaisten arviointien tekemisen, koska on totta, että jokainen tulkitsee todisteita historiallisen tai kansallisen kokemuksensa perusteella. Näin ollen alueellisten tai paikallisten elinten vastuulla olevien yleishyödyllisten palvelujen osalta on selvää, ettei yhteisön tehtävänä ole puuttua näiden palvelujen tarjoamiseen.
Ymmärtävätkö ihmiset kuitenkin sen, että muissa maissa, sekä jäsenvaltioissa että kolmansissa maissa, on voitu havaita olevan kansallisia julkisia palveluja, jotka ovat toimineet hyvin tehokkaasti tähän saakka? Lisäksi kun ajatellaan vapauttamisen vaikutuksia rautatieliikenteen tai energian ja sähkön kaltaisilla aloilla esimerkiksi teille tutussa maassa, monet ihmiset olisivat sitä mieltä, ettei ole täysin selvää, että olisi ehdottoman välttämätöntä perustaa järjestelmä pelkästään kilpailusääntöihin. Ei ole myöskään selvää, että keskustelussa pitäisi käsitellä valtiontukien ja korvausten laskentaa tukien laillisuudesta tai lainvastaisuudesta riippumatta.
Katsommekin, että aiheesta pitäisi käydä demokraattista keskustelua. Jäsen Langen ja hänen ystävänsä siteeraavat hyvin usein EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 3 kohtaa osoittaakseen, että komissiolla on jonkinlaista vastuuta tällä alalla, mutta jättävät mainitsematta 86 artiklan 2 kohdan, jossa määrätään, että yrityksiin, jotka tuottavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, sovelletaan kilpailusääntöjä siltä osin kuin ne eivät oikeudellisesti tai tosiasiallisesti estä yrityksiä hoitamasta niille uskottuja erityistehtäviä. Juuri tästä me keskustelemme täällä parlamentissa, mutta sen pitäisi olla aiheena myös Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisissä alakohtaisissa keskusteluissa. 
Rübig (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aivan aluksi haluan onnitella komission jäsentä Montia, koska uskon hänen huolehtivan eurooppalaisten kuluttajien ja kansalaisten oikeuksista. Kansalaisilla on oikeus saada laadukkaita palveluja ja, mikä tärkeämpää, kohtuulliseen hintaan. Yksi yleishyödyllisten palvelujen keskeisistä tunnuspiirteistä on se, että näihin palveluihin sovelletaan avointa julkista tarjouskilpailua. Yleishyödyllisten palvelujen yhteydessä sekoitetaan nähdäkseni edelleen hyvin usein vapauttaminen ja yksityistäminen. Vapauttaminen tarjoaa uskoakseni oikeudenmukaiset edellytykset kilpailulle. Olemme nähneet esimerkiksi Ruotsissa, että monet usein yhden ja saman poliittisen puolueen johtamat kaupungit kilpailevat keskenään pyrkiessään tarjoamaan parhaita mahdollisia palveluja ja että sille kaupungin- tai kunnallishallinnolle, joka tekee kansalaisille ja kuluttajille parhaan tarjouksen, myönnetään oikeus tarjota palvelujaan myös toisissa kaupungeissa tai kunnissa. Julkisissa tarjouskilpailuissa on mahdollista määrittää hyvin tarkasti, mitä palvelulta halutaan. Jos esimerkiksi julistetaan tarjouskilpailu rautatieliikennepalvelujen tarjoamisesta, julkinen viranomainen voi ilmoittaa, että aamulla kuudelta on kolme henkilöä, aamulla kymmeneltä kaksitoista ja keskiyöllä jälleen kolme henkilöä. Tämän jälkeen voidaan laatia hyvät ja asianmukaiset tarjouskilpailua koskevat erittelyt paikasta A paikkaan B tarjottavia liikennepalveluja varten. Tuen myös sitä, että tähän käytetään julkisia varoja, koska me kaikki kannatamme hallituksen toiminnan sosiaalista ulottuvuutta. Haluamme varmistaa, että kansalaisilla, joilla ei ole ajokorttia tai joilla on taloudellisia tai liikkumiseen liittyviä ongelmia tai muita haittoja, on mahdollisuus käyttää yleishyödyllisiä palveluja.
Minun on kuitenkin todettava, että vapauttaminen ja vilpitön kilpailu ovat yksi asia, kun taas yksityistäminen on aivan toinen asia. Pyydän, että pyrimme välttämään näiden kahden sekoittamista toisiinsa ja että keskitymme yleishyödyllisten palvelujen osalta vapaan kilpailun strategian järjestelmälliseen toteuttamiseen. Tähän liittyen haluan onnitella komission jäsentä Montia jälleen kerran siitä, että hän on laatinut ehdotuksensa juuri näiden suuntaviivojen mukaisesti. Sanomattakin on selvää, että yleishyödyllisiä palveluja tarjoavien kaupunkien, kuntien ja julkisen hallinnon on kilpailtava pk-yritystemme kanssa. Tämän vuoksi julkishallinnon elimet järjestävät palveluista tarjouskilpailuja. Kaksi kolmesta työntekijästä työskentelee tällä hetkellä pk-yrityksissä. Yhteisön alueella toimii 18 miljoonaa yritystä, jotka voivat kilpailla oikeudesta tarjota julkisia palveluja kuluttajien etujen mukaisesti. Pk-yritykset maksavat 80 prosenttia kaikista veroista, eli ne tuovat viime kädessä rahat, joiden ansiosta meillä on varaa näihin yleishyödyllisiin sosiaalipalveluihin. Tästä syystä katson, että termi "sosiaalitalous", jota käytettiin aiemmin yleisesti, on epätarkoituksenmukainen, kuten on myös saksankielinen termimme , joka tarkoittaa kirjaimellisesti olemassaolosta huolehtimista ja jota käytetään yleisesti käännöksenä yleishyödyllisille palveluille. Haluamme kansalaisillemme parasta palvelua, jota voidaan tarjota vain oikeudenmukaisen kilpailun avulla. 
Casaca (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan käyttää tätä tilaisuutta todetakseni, että yhdyn näkemykseen, jonka mukaan markkinat ja vapaa kilpailu ovat tärkeitä arvoja. Tällä ja myös monilla muilla aloilla meidän ei kuitenkaan pitäisi olla fundamentalisteja, fanaatikkoja tai jopa eräänlaisia ajatollaheita, mikä on pahin mahdollinen vaihtoehto, kuten näemme pian alkavassa Irania koskevassa keskustelussa. Arvoisa komission jäsen, minua hämmästyttää kuitenkin, että juuri tällaiseksi komissio on yhä enemmän muuttumassa ja yhä useammilla aloilla.
Annan teille yhden esimerkin: komissio on juuri aloittanut oikeustoimet Kreikkaa vastaan, koska Kreikka vaatii, että saaristossa liikennöivien rannikkoalusten miehistön jäsenten on puhuttava kreikkaa. Arvoisa komission jäsen, tämä on aivan naurettavaa.
Muistutan teitä siitä, että aivan äskettäin, vain muutama vuosi sitten kymmenet portugalilaiset merimiehet menettivät työpaikkansa norjalaisilla laivareiteillä vain siksi, etteivät he puhuneet norjaa, vaikka myös Norjan on noudatettava vapaata kilpailua koskevaa lainsäädäntöä. Vaikka se olikin vaikeaa, tunsin velvollisuudekseni hyväksyä irtisanomisperusteen, joka oli turvallisuus. On ehdottoman tärkeää, että erityisesti saaristoreiteillä liikennöivien alusten miehistöjen on osattava puhua kyseisen maan kieltä. Ryhtyessään oikeustoimiin Kreikkaa vastaan komissio on osoittanut täysin fanaattista asennetta, ja se on ryhtynyt vastaaviin oikeustoimiin myös muualla Euroopassa. Komissio on tällä toiminnallaan osoittanut, ettei sillä ole mitään käsitystä siitä, miten pitkälle vapaassa kilpailussa tulisi mennä, eikä se tiedä, mihin turvallisuuden tai muiden äärimmäisen tärkeiden arvojen rajat pitäisi vetää. Komissiolta puuttuu suhteellisuudentajua ja maalaisjärkeä, ja sen pitäisi ryhtyä tarmokkaisiin toimiin tämän asiaintilan korjaamiseksi. 
Herzog (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, ensinnäkin vastauksena jäsen Langenille toteaisin, että peittelette tällä tavanomaisella kiihkeydellänne vain omaa epäonnistumistanne. Muistutan teitä siitä, että käänsitte selkänne omalle vuonna 2001 hyväksytylle päätöslauselmallenne, jossa kannatettiin puitedirektiiviä, ja nyt tammikuussa teidän oli pakko hyväksyä se tosiasia, että toistimme vaatimuksemme yhteispäätösmenettelyllä annettavasta säädöksestä. Älkää siis yrittäkö peitellä epäonnistumistanne.
Arvoisa komission jäsen Patten, olette diplomaatti ja tiedätte sanojen merkityksen. Puhuitte aiemmin hämmennyksestä. Missä tällainen hämmennys kuitenkin vallitsee, kun komissio käsittelee erittäin keskeistä rahoituskysymystä vihreässä kirjassaan hyvin epämääräisesti ja kun se kertoo meille vain muutama viikko ennen keskustelun päättymistä aikovansa nyt järjestää rahoitusta koskevan kuulemisen? Missä vallitseekaan hämmennys? Missä on avoimuus ja missä on demokratia?
Pyydämme teiltä vain sitä, ettette järjestä nyt taloudellisia korvauksia koskevaa kuulemista vaan laaditte tekstin, joka vastaa kansalaisyhteiskunnan ja Euroopan parlamentin vaatimuksia. Nykyinen teksti, jonka aiotte esittää komissiolle kolmen päivän kuluttua, ei vastaa näitä vaatimuksia. Puhuitte myös varmuudesta ja erityisesti oikeusvarmuudesta. Oikeusvarmuus on tietysti hyvä asia, mutta tältä osin on syntynyt väärinkäsitys. Montin tekstissä parannetaan kylläkin oikeusvarmuutta siinä mielessä, että säännöt ovat tulevaisuudessa selkeämmät, mutta sääntöjä on myös tiukennettu taloudellisten korvausten osalta, joita tekstissä käsitellään. Varmuus kasvaa, mutta viime kädessä jäsenvaltioilla on vähemmän mahdollisuuksia rahoittaa julkisia palveluja. Tämä on Montin tekstin sisältö. Älkää siis yrittäkö petkuttaa meitä tekstin sisällön osalta.
Puhutte myös ilmoittamista koskevasta vapautuksesta. Kaikki yleistä taloudellista etua koskevat palvelut ovat luonteeltaan sosiaalisia. Montin tekstissä velvoitetaan ilmoittamaan sellaisetkin tuet, joita ei tarvinnut aiemmin ilmoittaa. Sosiaalista asuntorakentamista harjoittavat järjestöt viestittävät komissiolle, että komissio velvoittaa ne ilmoittamaan sellaiset tuet, joita ei aiemmin ilmoitettu. Se varmuuden lisäämisestä. Voitteko lopuksi ystävällisesti ilmoittaa eritoten valkoisessa kirjassa, suostutteko nyt valmistelemaan säädöksen yhteispäätösmenettelyssä vaiko ette. Toimivan demokratian perusperiaatteisiin kuuluu kuitenkin vastata selvästi joko myöntävästi tai kieltävästi näin monen vuoden jälkeen. 
Puhemies.
   Kiitoksia, jäsen Herzog.
Keskustelu on päättynyt.
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu Perryn laatimasta Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän suullisesta kysymyksestä komissiolle direktiivin 73/239/ETY täytäntöönpanosta Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuosina 1978–2001 (B5-0010/2004). 
Perry (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, samalla kun jälleen kerran keskustelemme tästä Lloyd's of Londonin sääntelyä koskevasta kysymyksestä, 63 tämän yhtiön yksityistä sijoittajaa ("names") on asetettu konkurssiin Yhdistyneen kuningaskunnan tuomioistuimissa. Heidän kannaltaan kyseessä ei ole mikään vaikeasti hahmottuva kysymys eikä myöskään kysymys, joka olisi jo ratkaistu kauan sitten. Ongelma on hyvin todellinen, ja sillä on suuri merkitys myös tulevina vuosina.
Kyseiset 63 henkilöä eivät olleet Lloyd'sin sijoittajia nykyisen sääntelyjärjestelmän aikana vaan vuotta 2001 edeltäneellä ajanjaksolla. Tappiot, joista sijoittajat nyt kärsivät ja jotka ilmeisesti ajavat heidät konkurssiin, ovat peräisin vuosina 1978–2001 sovelletun sääntelyjärjestelmän ajalta. Näillä 63 henkilöllä, Euroopan parlamentille osoitetun vetoomuksen esittäjillä ja tuhansilla muilla Euroopan muiden maiden sijoittajilla on yksi yksinkertainen kysymys, jonka parlamentti esitti viime syyskuussa antamassaan päätöslauselmassa ja jonka se toisti tänään: paniko Yhdistynyt kuningaskunta Lloyd'sista annetun direktiivin 73/239/ETY täysimääräisesti ja asianmukaisesti täytäntöön vuosina 1978–2001?
Vetoomuksen esittäjät ovat esittäneet tämän kysymyksen parlamentille. Kysymys on aiheellinen. Olemme esittäneet sen moneen kertaan komissiolle. Toistaiseksi komissio on ollut oudon haluton vastaamaan siihen. Asiakirja-aineisto, joka annettiin parlamentille sen syyskuussa 2003 antaman päätöslauselman johdosta, on täysin puutteellinen eikä selvästikään anna tähän keskeiseen kysymykseen mitään vastausta.
Komission jäsen Bolkestein, joka Lloyd'sin sääntelyn johdosta käynnisti kaksi rikkomisesta johtuvaa menettelyä Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan, kertoo meille säännöllisesti, että hänen ainoana tehtävänään on huolehtia siitä, että jäsenvaltio noudattaa säädöksiä. Tämä on totta, mutta ei koko totuus. Hänellä on muitakin velvollisuuksia. Elämä olisi meille kaikille helpompaa, jos meillä kaikilla olisi vain yksi tehtävä. Näin ei koskaan ole.
Haluaisin muistuttaa komissiolle, että sillä on perustamissopimuksen 197 artiklan nojalla velvollisuus vastata parlamentin esittämiin kysymyksiin. Kyseinen artikla ei ole sopimuksessa ainoastaan nokkelaa saivartelua varten samaan tapaan kuin yhdessä Oxfordin yliopiston valintahaastattelussa, jossa kysyttiin: "Onko tämä kunnollinen kysymys?" Siihen älypäät vastasivat: "On, jos tämä on kunnollinen vastaus." Tämä saattaa ehkä mennä läpi yliopistohaastattelussa, mutta ei parlamentissa. Jos vastaamatta jättäminen riittäisi, perustamissopimuksen 197 artiklaan sisältyvässä velvollisuudessa ei olisi mitään mieltä. Kansalaisilla on perustamissopimukseen perustuva oikeus esittää parlamentille vetoomus sen varmistamiseksi, että sääntöjä noudatetaan. Komissiolla on perustamissopimukseen perustuva velvollisuus varmistaa, että EU:n sääntöjä ja direktiivejä noudatetaan asianmukaisesti. Parlamentilla on perustamissopimukseen perustuva oikeus vaatia, että sen esittämiin kysymyksiin vastataan asianmukaisesti. En voi muuta kuin olettaa, että minulle tuntemattomista syistä komissio pitää kysymykseen vastaamista kiusallisena.
Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on selvästikin erittäin kiusaantunut, ja minusta on englantilaisena häpeällistä, että Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on niin salailevalla kannalla, että se määräsi, että komission parlamentille luovuttamasta asiakirja-aineistosta oli poistettava kaikki sen antamat vastaukset. Mitä ihmettä sillä on salattavanaan? Komission ei pitäisi tukea sitä tässä salailussa eikä sekaantua siihen.
Kun tämä vetoomus esitettiin komissiolle, komissio toimi nähdäkseni asianmukaisesti. Se tutki vetoomuksen esittäjien valitukset. Se ei selvästikään ollut tyytyväinen tilanteeseen ja lähetti Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukselle yksityiskohtaisen kyselylomakkeen. Tämän parlamentin ei ole koskaan annettu tutustua näihin vastauksiin, mutta on ilmeistä, ettei komissio ollut vieläkään tyytyväinen, koska se aloitti rikkomisesta johtuvan menettelyn. Tämän jälkeen se aloitti lisäksi erillisen rikkomisesta johtuvan menettelyn vuoden 2001 jälkeisestä sääntelyjärjestelmästä.
Nyt komissio on sitä mieltä, että nykyinen järjestelmä on vaatimusten mukainen. No, se tietää tosiseikat ja me emme, joten tässä vaiheessa me emme voi ottaa tähän kantaa. Se, että komissio on tyytyväinen vuoden 2001 jälkeiseen järjestelmään, ei kuitenkaan vie meiltä oikeutta esittää komissiolle kysymyksiä vuotta 2001 edeltäneestä sääntelyjärjestelmästä eikä myöskään poista komissiolta velvollisuutta vastata meille.
EU:n on perustuttava sääntöjen ja lainsäädännön muodostamaan järjestelmään. Sääntöjä ei voi soveltaa valikoiden. Lloyd'sin vakuutuksenottajilla on oikeus ja tarve tietää, noudatettiinko solvenssisääntöjä. Tämä oikeus on myös Lloyd'sin sijoittajilla. Kuten eräs heistä sanoi minulle, heillä oli oikeus olettaa, että solvenssisääntöjä noudatettiin ja ettei toimittu kuin villissä lännessä, jossa säännöt voidaan jättää huomiotta.
Jos komissio edelleen itsepintaisesti kieltäytyy antamasta selkeää vastausta parlamentille, välillemme syntyy vakava erimielisyys perustamissopimuksen 197 artiklan tulkinnasta, ja edessämme on huomattava toimielintenvälinen ongelma. Mielestäni parlamentin pitäisi saattaa tämä asia perustamissopimuksen 232 artiklan nojalla Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tutkittavaksi. Kyseisessä artiklassa määrätään, että jos parlamentti katsoo komission laiminlyöneen sille perustamissopimuksessa asetetut velvollisuudet, asia voidaan saattaa yhteisöjen tuomioistuimen ratkaistavaksi.
Toivon, että tänä iltapäivänä arvoisa komission jäsen – jota arvostan samoin kuin arvostan komission jäsentä Bolkesteinia – antaisi meille vihdoin selkeän vastauksen selkeään kysymykseen. Paniko Yhdistynyt kuningaskunta direktiivin 73/239/ETY täysimääräisesti ja asianmukaisesti täytäntöön vuosina 1978–2001? Kyllä vai ei?
Patten,
   .  Arvoisa puhemies, haluaisin saman tien todeta, että vaikka myönnänkin, että komissio ja arvoisa jäsen ovat tästä äärimmäisen tärkeästä kysymyksestä hiukan eri mieltä, komissio antaa tunnustusta sille, miten esimerkillisen tunnollisesti arvoisa parlamentin jäsen on ajanut tätä asiaa, joka on niin monille kansalaisille erittäin tärkeä. Hän on ajanut tätä asiaa erittäin tunnontarkasti, ja olen varma, että hän saa osakseen ja myös ansaitsee monien Lloyd'sin sijoittajien kiitollisuuden.
Haluaisin taustoittaa tätä visaista kysymystä muutamalla sanalla. Kuten parlamentti tietää, komissio päätti joulukuussa 2001 aloittaa rikkomisesta johtuvan menettelyn Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan, mihin olivat syynä useat Euroopan parlamentille esitetyt vetoomukset, joissa arvosteltiin Yhdistyneen kuningaskunnan Lloyd'sin vakuutusmarkkinoihin kohdistamia sääntely- ja valvontatoimia, sekä muutamat muut yksityishenkilöiden tekemät kantelut. Näiden menettelyjen johdosta Yhdistynyt kuningaskunta muutti Lloyd'siin sovellettavaa valvonta- ja sääntelykehystä. Nyt valvontaa ja sääntelyä ohjataan vuonna 2000 annetulla rahoituspalveluita ja markkinoita koskevalla lailla (Financial Services and Markets Act).
Komissio lähetti maan hallitukselle tammikuussa 2003 täydentävän virallisen huomautuksen, jonka tarkoituksena oli selvittää uuden järjestelmän toimintaa käytännössä, ja tämän jälkeen lokakuussa 2003 komissio päätti, että Lloyd'sin järjestelmä oli saatu kaikilta tarkastelun kohteena olleilta osiltaan asian kannalta merkityksellisten Euroopan unionin vakuutusdirektiivien vaatimusten mukaiseksi. Tarkemmin komissio vahvisti 15. lokakuuta 2003 antamassaan lehdistötiedotteessa, että Financial Service and Markets Actiin perustuva Lloyd'sin sääntely- ja valvontajärjestelmä oli direktiivin 73/239/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna, 8 artiklan 1 kohdan e alakohdan, 13 artiklan 2 ja 3 kohdan, 15 artiklan 1 kohdan, 16 artiklan 1 kohdan, 19 artiklan 1 kohdan ja 19 artiklan 2 kohdan vaatimusten mukainen.
Lloyd'siin ennen Financial Services and Markets Actin voimaantuloa sovelletun järjestelmän osalta komissio on vakiintuneesti katsonut täysin yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti, että Euroopan unionin lainsäädännön nojalla aloitettavien rikkomisesta johtuvien menettelyjen tarkoituksena on todeta tai palauttaa voimassa olevan kansallisen lainsäädännön yhteensoveltuvuus Euroopan unionin lainsäädännön kanssa lausua sellaisen kansallisen lainsäädännön mahdollisesta aiemmasta yhteensoveltumattomuudesta, joka on myöhemmin saatettu yhteisön lainsäädännön mukaiseksi.
Luulenpa, että arvoisa ystäväni on samaa mieltä siitä, että oikeusasiamies hyväksyy laintulkinnan, jonka esitin ja jonka olemme aiemmin esittäneet. Lainatakseni arvoisan jäsenen esittämää kaskua, joka liittyi hyvin tuntemani yliopiston tutkintakysymykseen, kysyisin vain, onko tämä kunnollinen vastaus, ja vastaisin, että vastaus on kunnollinen, jos tahdotte vastauksen, joka on asian kannalta merkityksellisen oikeuskäytännön mukainen.
Syyskuun 25. päivänä 2003 antamassaan päätöslauselmassa parlamentti pyysi saada käyttöönsä komission hallussa olleet asiakirjat asetuksen (EY) N:o 1049/2001 mukaisesti – eli yleisön tutustuttavaksi saamista koskevien säännösten nojalla – ja komission lausunnon Lloyd'sin sääntelyn ja valvonnan asianmukaisuudesta vuosina 1978–2001 – eli ennen vuoden 2000 lain täytäntöönpanoa. Koska rikkomisesta johtuva menettely oli tällä välin päätetty, komission kollegio antoi kollegalleni ja ystävälleni, komission jäsenelle Bolkesteinille tehtäväksi välittää kyseiset asiakirjat puhemies Coxille, ja tämä tapahtui 15. joulukuuta 2003 päivätyllä kirjeellä.
Komission yksityiskohtaiset näkemykset Yhdistyneen kuningaskunnan aiemmasta järjestelmästä sisältyvät joulukuussa 2001 lähetettyyn komission ensimmäiseen viralliseen ilmoitukseen, joka on liitetty parlamentille toimitettuun asiakirja-aineistoon. Sen jälkeen kun Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ilmoitti vastauksessaan, että vuoden 2000 laki oli tullut voimaan joulukuussa 2001, komission tutkimus kohdistettiin yksinomaan Yhdistyneen kuningaskunnan uuteen järjestelmään. Komission mielestä tarvetta lisätoimiin ei siis ole, koska vuosina 1978–2001 voimassa ollutta järjestelmää ei enää sovelleta.
Haluan vielä kerran todeta arvostavani sitä uutteruutta, jolla arvoisa ystäväni on ajanut tätä asiaa, ja pahoittelevani sitä, että mainitsemistani syistä en voi antaa hänelle nyt vastausta, joka olisi täysin tai edes osittain tyydyttävä. 
Medina Ortega (PSE ).
    Arvoisa puhemies, olen tuntenut jäsen Perryn melko pitkään – ja pidän häntä yhtenä parhaista ystävistäni – ja olen seurannut erittäin kiinnostuneena tätä asiaa, jonka hän otti oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa esiin.
Tosiseikkoja tarkasteltuani en kuitenkaan voi muuta kuin yhtyä siihen, mitä komission jäsen Patten juuri sanoi. Toisin sanoen rikkomisesta johtuvassa menettelyssä komissio ei toimi yhteisöjen tuomioistuimena vaan yhteisön lainsäädännön asiamiehenä, jonka tavoitteena on varmistaa lainsäädännön täytäntöönpano vaatimalla, että jäsenvaltio noudattaa yhteisön lainsäädäntöä. Tässä tapauksessa komissio on nähdäkseni myös näin tehnyt, vaikkakin ehkä melko myöhään.
Jos asianosaisena oleva valtio saattaa lainsäädäntönsä yhteisön lainsäädännön mukaiseksi, rikkomisesta johtuva menettely johtaa tapauksen päättämiseen, koska – kuten myös jäsen Patten juuri totesi – Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on todennut useaan otteeseen, ettei menettelyyn ole perusteita, jos kyseinen valtio on saattanut lainsäädäntönsä yhteisön lainsäädännön mukaiseksi.
Mielestäni on hienoa, että jäsen Perry kantaa huolta yhteisön toimielinten toiminnan moitteettomuudesta, ja olisi tietenkin hyvä, jos me kaikki toimisimme samoin kaikkien niiden direktiivien suhteen, joita jäsenvaltiot eivät ole saattaneet osaksi kansallista lainsäädäntöään. Varsinaisena epäkohtana tässä on komission määräämien sakkojen ja seuraamusten järjestelmä. Komissiolla ei ole tällaisia valtuuksia. Tällaiset valtuudet pitäisi olla ainoastaan yhteisöjen tuomioistuimella, ja kehottaisinkin jäsen Perryä tutustumaan Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädäntöön. "Mannermaisten" hallinto-oikeusjärjestelmien nojalla valtio voidaan asettaa vastuuseen velvoitteidensa laiminlyönnistä, kuten siitä, ettei se ole saattanut yhteisön direktiiviä määräajassa osaksi kansallista lainsäädäntöään. Minusta tuntuu kuitenkin siltä, että menettely, jota tässä kokeillaan, ei johda mihinkään, koska en näe, miten komissio milloinkaan voisi saattaa jäsenvaltiota vastuuseen siitä, ettei se ole menneisyydessä noudattanut yhteisön direktiiviä. Oikeudellisesta näkökulmasta tällaista mekanismia ei ole olemassa.
Jäsen Perry on luultavasti täysin oikeassa kantaessaan huolta yhteisön lainsäädännön noudattamisesta ja todetessaan, että yksilöille on todennäköisesti aiheutettu vahinkoa. Tämän vuoksi tässä yhteydessä asianmukaisena oikeusmenettelynä ei ole komission käynnistämän menettelyn toisinto – komissio on täyttänyt velvollisuutensa – vaan se, että tarvittaessa Yhdistynyt kuningaskunta käynnistää sisäisen hallintomenettelyn, jos Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädännön nojalla voidaan katsoa, että yhteisön direktiivin täytäntöönpano määräajassa on laiminlyöty, mistä on aiheutunut vahinkoa yksityishenkilöille.
Tämän vuoksi katson, että tällä kertaa komissio on kaikilta osin huolehtinut velvollisuuksistaan ja että me Euroopan parlamentissa emme voi vaatia sitä toimimaan mitenkään toisin. 
Wallis (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission jäsentä hyvin tarkoin harkitusta vastauksesta, jonka hän liitti hyvin tiiviisti tähän Lloyd'sia koskevaan erityiskysymykseen. Nähdäkseni tapauksen tarkastelun lähtökohdaksi olisi otettava kaksi varsin yleisluonteista periaatetta: ensinnäkin se, miten jäsenvaltio panee lainsäädännön täytäntöön ja miten komissio varmistaa, että näin tapahtuu, ja toiseksi se, että parlamentilla on oikeus saada komissiolta tietoja tällaisten täytäntöönpanotoimenpiteiden ollessa vireillä. Mielestäni näitä kahta periaatetta tarkasteltaessa olisi pidettävä mielessä terve järki. Jos tämän yksittäistapauksen vaiheiden tarkasteluun sovelletaan tervettä järkeä, tullaan väistämättä siihen tulokseen, ettei kaikki ole aivan kohdallaan, kun kerran 20 vuoden aikana mitään ei näytä tapahtuvan eikä mihinkään täytäntöönpanotoimiin ryhdytä.
Arvoisa komission jäsen, pahoittelen sitä, ettei kolleganne, komission jäsen Bolkestein ole läsnä. Tiedän, että hän kantaa meidän tavoin huolta siitä, että jäsenvaltiot panevat lainsäädännön täytäntöön ja että tämä tapahtuu tehokkaasti, jotta sisämarkkinat, josta olemme kaikki niin ylpeitä, toimisivat moitteetta. Jos kuitenkin jäsenvaltiolta kestää yli 20 vuotta panna direktiivi täytäntöön ja jos jäsenvaltio voi jatkaa tällaista laiminlyöntiä näin pitkään, terve järki sanoo meille, että jokin on vialla.
Minua – kuten varmasti muitakin – huolestuttaa suuresti se, mitä tämä tapaus näin laajentumisen lähestyessä kertoo unioniin liittyville valtioille siitä, miten me hoidamme asioitamme ja miten me odotamme jäsenvaltioiden noudattavan yhteisön lainsäädäntöä. Ainahan voidaan toki sanoa, ettei aikaisemmalla noudattamatta jättämisellä ole merkitystä. Lakimiehenä tämä kuulostaa minusta erittäin hyvältä lakimiehen vastaukselta. Tässä tapauksessa haluamme terveeseen järkeen perustuvia vastauksia ja vastauksen kysymykseen, miten jäsenvaltio voi jatkaa laiminlyöntiään näin pitkään ja miksi parlamentti ei voi saada yksinkertaista vastausta laiminlyöntiä koskevaan yksinkertaiseen kysymykseen.
Cashman (PSE ).
    Arvoisa puhemies, ensiksi haluaisin puuttua jäsen Perryn mietintöön sisältyvään väitteeseen, jonka mukaan direktiivejä ei ole pantu täytäntöön. Parlamentti näyttäisi hyväksyneen tämän väitteen. Tätä toteamusta ja väitettä ei kuitenkaan ole näytetty toteen.
Komission jäsen Bolkestein on useaan otteeseen – sekä valiokunnassa että parlamentissa – todennut, ettei hän voi tarkastella aiempia järjestelmiä: hän voi käyttää määräysvaltaa ainoastaan, jos voimassaoleva lainsäädäntö ei ole yhteensoveltuvaa. Jotkut meistä kuulivat tämän, mutta eivät kaikki.
Jos väite koskee aiempaa laiminlyöntiä, muutosta on haettava kansallisesta tuomioistuimesta. Tätä on tapahtunut kansallisissa tuomioistuimissa useinkin, ja ratkaisut ovat olleet kantajalle vastaisia. Itse asiassa tälläkin hetkellä Englannin korkeimmassa oikeudessa on vireillä tapaus, jossa maan valtiovarainministeriön sekä kauppa- ja teollisuusministerin väitetään laiminlyöneen lakisääteiset velvoitteensa. Jäsen Perry kuitenkin pyytää asiakirjoja, jotka Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on toimittanut komissiolle, mutta ei huomaa, että nämä samat asiakirjat voivat olla osa sen puolustusaineistoa. Puolustuksen on esitettävä asiansa asianomaisen tuomioistuimen edessä. Vetoomusvaliokunnan jäsenenä olen lisäksi saanut tietää, että yksi vetoomuksen esittäjistä aikoo nostaa asiasta kanteen yhteisöjen tuomioistuimessa.
Haluaisin nyt käsitellä asetusta (EY) N:o 1049/2001. Asiaan liittyvä tietämättömyys ja naiivius pöyristyttää minua. Parlamentin jäsenten ei tarvitse viitata asetukseen (EY) N:o 1049/2001 saadakseen oikeuden asiakirjojen käyttöön. Parlamentin jäsenten tutustumisoikeudesta on olemassa toimielintenvälinen puitesopimus. Jos joku kuitenkin vaivautuisi lukemaan mainitun asetuksen, hän huomaisi, että sen 4 artiklan mukaan rikkomisesta johtuvat menettelyt ovat yksittäispoikkeus tutustumisoikeudesta.
Viittaisin enää vain yhteen jäsen Perryn esittämään näkökohtaan. Kaikkien meidän julkisessa elämässä toimivien on noudatettava periaatteita johdonmukaisesti. Jäsen Perry piti häpeällisenä Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen salailua ja asiakirjojen vetämistä julkisuudesta. Mitä salattavaa sillä on? Tänä aamuna olin mukana STOA-paneelissa keskustelemassa ja äänestämässä elintarvikepakkausten syötäväksi kelpaamattomia osia koskevasta tutkimuksesta. Jäsen Perry äänesti julkisen asiakirjan salassapidon puolesta. Tämä käy yli ymmärrykseni. Meidän pitää soveltaa periaatteita johdonmukaisesti. Komissio on täyttänyt velvollisuutensa. Parlamentti tekee itsensä vain naurettavaksi, jos se vie asian yhteisöjen tuomioistuimeen, missä sitä odottaa umpikuja. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt. 

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmaesityksistä:
- B5-0080/2004 Bob van den Bos ELDR-ryhmän puolesta: Iranin vaalit,
- B5-0083/2004 Gerard Collins UEN-ryhmän puolesta: Iranin yleiset vaalit,
- B5-0084/2004 Pedro Marset Campos ja Esko Olavi Seppänen GUE/NGL-ryhmän puolesta: Iranin vaalit,
- B5-0088/2004 Enrique Barón Crespo, Anna Karamanou, Jannis Sakellariou, Johannes (Hannes) Swoboda ja Margrietus J. van den Berg PSE-ryhmän puolesta: Iranin poliittinen tilanne 20. helmikuuta 2004 järjestettävien parlamenttivaalien edellä,
- B5-0094/2004 Michael Gahler, Arie M. Oostlander, Bernd Posselt, Lennart Sacrédeus ja Ilkka Suominen PPE-DE-ryhmän puolesta: Iranin parlamenttivaalit,
- B5-0098/2004 Alima Boumediene-Thiery, Daniel Marc Cohn-Bendit, Monica Frassoni, Per Gahrton, Marie Anne Isler Béguin, Nelly Maes, Matti Wuori ja Eurig Wyn Verts/ALE-ryhmän puolesta: Iranin vaalit,
- B5-0099/2004 Bastiaan Belder EDD-ryhmän puolesta: Iranin parlamenttivaalit. 
Gahler (PPE-DE ).
   Arvoisa puhemies, parlamentin Irania käsittelevänä esittelijänä haluan korostaa kaikkien poliittisten ryhmien tuntemaa levottomuutta vaalien alla tapahtuneesta poliittisesta kehityksestä Iranissa. Parlamentin kahden suurimman sekä yhden muun poliittisen ryhmän edustajat tekivät äskettäin erilliset vierailut Iraniin. Huomaan, että poliittisten ryhmien Iranin nykytilannetta koskevat arviot ja siitä tekemät poliittiset päätelmät ovat pitkälti yhteneväisiä. Joudumme valitettavasti toteamaan, että Iranin demokratisoitumisprosessi on kärsinyt vakavan takaiskun siinä mielessä, että nämä tulevat vaalit eivät ole yhtä demokraattiset kuin edelliset vaalit. Iranin presidentti ja Teheranin parlamentin enemmistö ovat yhtä mieltä siitä, ettei näitä vaaleja voida luonnehtia vapaiksi ja oikeudenmukaisiksi, ja yhdymme heidän näkemykseensä.
Iranilaiset äänestäjät, jotka ovat niin turhautuneita, etteivät tue enää edes uudistusmielisiä, äänestävät todennäköisesti jaloillaan ja pysyttelevät vaalipäivänä kotona. Tämä ei todellakaan hyödytä ketään, ei edes Iranin vanhoillisia, vaikka he ovatkin tästä riemuissaan ja yrittävät jo houkutella jäsenvaltioiden hallitukset yhteistyöhön kanssaan ja unohtamaan uudistusmieliset.
Minun on kysyttävä komissiolta, aikooko se tämän takaiskun johdosta yksinkertaisesti kääntää huomionsa muihin asioihin. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän puolesta saanen todeta, että meidän on nyt tiivistettävä poliittisia yhteyksiämme iranilaisiin hallintoelimiin mutta myös kaikkiin Iranissa vaikuttaviin poliittisiin voimiin ja kansalaisyhteiskuntaan. Emme saa keskustella pelkästään uudistusmielisten leiriin kuuluvien tahojen kanssa. Päinvastoin on erityisen tärkeää, että pyrimme käymään vuoropuhelua, josta tulee varmasti vaikea, myös niiden kanssa, jotka käyttävät valtaa oikeuslaitoksessa ja valvontaneuvostossa. Meidän on lisäksi tehtävä näille henkilöille selväksi, että jatkamalla nykyistä politiikkaansa he hyödyntävät huonosti maansa mahdollisuuksia, jarruttavat EU:n kanssa tehtävään kauppa- ja yhteistyösopimukseen tähtääviä toimia ja ennen kaikkea tekevät tyhjäksi iranilaisten toiveet ja odotukset. Myös kaikki jatkuvat yritykset hallita maata vastoin kansalaisten tahtoa ovat tuomittuja epäonnistumaan, kuten viimeisten vuosikymmenten tapahtumat maailmassa ovat osoittaneet. Vetoan tämän vuoksi niihin, joilla on valta Iranissa: muuttukaa ja tehkää täyskäännös ennen kuin on liian myöhäistä! Voitte ehkä todellakin saada Iranin sisäpoliittisen vuoropuhelun takaisin raiteilleen ja tukea näin demokratian kehitystä. 
Van den Bos (ELDR ).
   – Valvontaneuvoston ajatollahit tekevät kaikkensa pitääkseen kiinni uskonnollisesta, poliittisesta ja taloudellisesta vallastaan. Heidän Koraanin tulkintaa koskevaa yksinoikeuttaan käytetään jatkuvasti väärin poliittisiin tarkoituksiin. Ajatollahit estävät kaikki toimet, jotka eivät miellytä heitä tai jotka saattaisivat vaikuttaa heidän omaan valta-asemaansa. He ovat estäneet veto-oikeudellaan yli kolmanneksen parlamentin hyväksymistä lakialoitteista. Edessä olevista parlamenttivaaleista on suljettu pois yli 2 500 uudistusmielistä ehdokasta, joiden joukossa on noin 80 parlamentin nykyistä jäsentä. Vaikka suuri osa yhteiskunnasta ja erityisesti nuoret haluavat nykyaikaistamista ja vapautta, valtaapitävien ydinjoukko pitää tiukasti kiinni keskiaikaisista ajatuksista ja sortotoimistaan. Nuorempi sukupolvi muodostaa valtaosan Iranin väestöstä. Papiston harjoittama vallan väärinkäyttö on avannut myös jopa monien aiempien vallankumouksellisten silmät. Presidentti Khatami itse kutsuu ehdokkaiden poissulkemista uhaksi kansakunnalle ja järjestelmälle. Uudistusmielisten voimien ja konservatiivisten papiston edustajien välinen konflikti on kärjistymässä. Jos konfliktin ratkaisemiseksi ei tehdä mitään, vaikuttaa siltä, että on vain ajan kysymys, milloin tilanne räjähtää käsiin kaikkine siihen liittyvine seurauksineen. Iranin ihmisoikeus- ja demokratiatilanne on edelleen äärimmäisen huolestuttava. Ellei huomattavia parannuksia tehdä, Euroopan unioni ei voi tehdä yhteistyösopimusta Iranin kanssa. On erittäin kiistanalaista, onko neuvotteluja ylipäätään edelleen viisasta jatkaa. Mitä mieltä komission jäsen Patten on tästä? Pitääkö hän yhteistyösopimusta Iranin kanssa edelleen mahdollisena nyt, kun maan tilanne heikkenee näin dramaattisesti? Myöskään Iranin kanssa käytävällä ihmisoikeuksia koskevalla vuoropuhelulla ei ole kovinkaan suurta merkitystä, kuten tiedän henkilökohtaisesta kokemuksesta. Se ei paranna asioita mitenkään, että parlamenttivaalit muuttuvat farssiksi. Euroopan unioni ei saa osallistua vuoropuheluun, jota käytetään verukkeena sille, ettei mitään uudistuksia itse asiassa toteuteta. Iran on potentiaalisesti rikas valtio, jolla on ikivanha kulttuuri, ja sillä voisi olla alueella tärkeä ja rakentava rooli. Iranista ei kuitenkaan tule uutta sivistysvaltiota niin kauan kuin ajatollahit käyttävät rajatonta valtaansa väärin, vaan se on tuomittu pysymään kansainvälisenä hylkiönä. 
Isler Béguin (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, vanhoillisten ja uudistusmielisten välinen konflikti Iranissa uhkaa jälleen kerran ajaa koko tämän suuren Lähi-idän kansakunnan tilanteeseen, jota leimaavat valistuksen ja sananvapauden vastustaminen, uskonnollinen fundamentalismi sekä tuhoisa ja epätoivoa herättävä mielivalta. Oikeusvaltion, demokratian ja ihmisoikeuksien universaalien arvojen puolustaminen edellyttääkin, että yhteisön toimielimet osoittavat kiistan osapuolille olevansa läsnä ja käyttävänsä huomattavaa vaikutusvaltaa alueella ja että ne tekevät tämän ponnekkaammin kuin koskaan. Kiistan osapuolina Iranin parlamentissa ovat presidentti Khatamin Iranin islamilainen osallistumisrintama ja ajatollah Khameinin valvontaneuvosto. Oikeusvaltion, demokratian ja ihmisoikeuksien perusperiaatteiden tulisi toimia perustana näiden kahden vastakkaisen ryhmän välisille keskusteluille ja neuvotteluille. Muutoin on olemassa vaara, että tämä kehitys johtaa valtioon, joka ei ole oikeusvaltio, ja yhä pahempiin tulevaisuudennäkymiin iranilaisen yhteiskunnan yhteenkuuluvuuden ja tämän piinatun alueen geopolitiikan kannalta.
On tullut aika estää valvontaneuvoston pyrkimykset poissulkea uudistusmielisiä parlamenttivaaliehdokkaita tulevista yleisistä vaaleista. Yleisesti tunnustettu demokraattisten sääntöjen ja menettelyjen avoimuuden puute horjuttaa itse asiassa kansalaisten uskoa poliittisiin vallanpitäjiin ja kannustaa näiden hylkäämiseen. Iranin nykyiset hallitsijat ovat jo taipuneet kansalaisvapauksien ja myös ilmaisunvapauden tukahduttamiseen ja ovat syynä maan taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen epäonnistumiseen. Sotavuosien ja vallankumouksen jo uuvuttamien iranilaisten kaikkien demokraattisten pyrkimysten tukahduttaminen merkitsisi heidän viimeisten toiveidensa ja ihanteidensa sammuttamista, mikä jättäisi tien auki epätoivoisille ideologioille ja ääriliikkeille.
Ensisijaiseksi tavoitteeksi on asetettava Euroopan unionin aktiivinen toiminta, jonka on oltava sitoutunutta ja ennalta ehkäisevää ja jonka on käsitettävä päätöksentekijät ja kaikki yhteiskuntaryhmät tai toimintaluokat. Ulkomaisten diplomaattien kotiinkutsuminen ja Iranin kaikenlainen diplomaattinen boikotointi vahvistaisi taantumuksellisia ja epävakauttavia voimia Lähi-idässä, joka on yhtä kaukana meistä maantieteellisesti kuin se on maantieteellis-poliittisesti arkaluonteinen meidän kannaltamme.
Meidän on myös torjuttava kaikki argumentit, joilla perustellaan Euroopan unionin ja Lähi-idän välisten kulttuuriyhteyksien katkaisemista. Tästä ovat osoituksena Euroopan parlamentin suhteista Iraniin vastaavan erillisen valtuuskunnan perustaminen ja ydinmateriaalin turvallisuusvalvontaa koskevan lisäpöytäkirjan allekirjoittaminen Iranissa, ja myös Euroopan unionin ja Iranin välillä ihmisoikeuksista käytävien alustavien keskustelujen pitäisi vakuuttaa meidät näiden yhteyksien tärkeydestä. Näiden ensimmäisten merkkien on tuettava ja rohkaistava Euroopan unionin omaksumaa Iranin viranomaisia koskevaa lähestymistapaa, jonka tarkoituksena on lähettää juuri nyt tarkkailijavaltuuskunta tutkimaan vaaliprosessia ja tehdä Iranin kanssa yhteistyötä oikeudellisissa uudistuksissa ja huumekaupan valvonnassa. Iranissa tehdään parhaillaan historiaa, ja Bryssel on ottanut riittävästi opikseen Münchenin aiemmista tapahtumista ollakseen tietoinen siitä, ettei se voi nyt kieltäytyä saamasta ääntään kuuluviin Teheranissa. 

Meijer (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, Eurooppa ja Amerikan yhdysvallat ovat kauan pyrkineet vaikuttamaan olennaisesti Iranin, Irakin ja Afganistanin tapahtumiin. Tämä vaikutusvalta tuottaa usein hyvin erilaisia tuloksia kuin oli odotettu. Ei ole kovinkaan pitkä aika siitä, kun islamilaiset fundamentalistit Afganistanissa ja Saddam Husseinin hallinto Irakissa pysyivät vallassa vain sen ansiosta, että länsi auttoi niitä puolustautumaan vihollisiaan vastaan. Myös Iranissa länsimaat yrittivät kauan pitää omia liittolaisiaan vallassa, kun näiden valta-asema kiistettiin. Viisikymmentä vuotta sitten länsimaat auttoivat syrjäyttämään Mossadeqin hallituksen, koska ne pitivät sitä liian vasemmistolaisena ja katsoivat, että hallitus olisi saattanut ryhtyä yhteistyöhön Iranin pohjoisten naapurivaltioiden kanssa, jotka olivat vielä tuolloin osa Neuvostoliittoa. Valtaan palasi autoritaarinen hallitsija shaahi, mutta tämä hankki yhä enemmän vihollisia omassa maassaan vallanjanonsa ja kansalaistensa laiminlyönnin vuoksi. Kun vasemmistolaisella nationalismilla ja sosialismilla ei ollut mahdollisuutta muodostaa vaihtoehtoa shaahille, islamilaisuuden keskiaikaiselle muodolle tarjoutui toistuvia tilaisuuksia organisoida kansallista vastarintaa. Kaksikymmentäviisi vuotta sitten tapahtunut kansannousu teki lopun hallinnosta, joka oli aina pyrkinyt sotilaalliseen ja taloudelliseen yhteistyöhön lännen kanssa.
Ulkomaailma ei ole koskaan luottanut Iranin uusiin vallanpitäjiin. Muutamia vuosia jatkuneen valtavan innostuksen, sosiaalipolitiikan ja demokraattisten kokeilujen jälkeen myös tämä hallinto sai kansalaisten vihat päällensä. Suurehko nuorempi sukupolvi haluaa lopettaa toimet, joilla poissuljetaan vaaleista poliitikot, joiden näkemykset eroavat konservatiivisen papiston näkemyksistä. Samoin halutaan lopettaa naisia koskevat rajoittavat säännöt, opiskelijoiden erottamiset ja usein toistuvat hirttämiset, kivittämiset tai amputaatiot, joilla rangaistaan niitä henkilöitä, jotka eivät sovi valtaapitävien maailmankuvaan. Monet iranilaiset ovat paenneet tätä tyranniaa, usein Eurooppaan. Viime vuosina Euroopan unioni on kuitenkin taloudellisten etujen motivoimana koettanut lähestyä tätä hallintoa. Yhdysvallat epäröi aluksi, mutta näytti tekevän samoin sen jälkeen, kun Bamissa tapahtui maanjäristys ja kun Iran osoitti halukkuutta päästää tarkastajat tutustumaan ydinhankkeisiinsa. Vuonna 2002 terrorijärjestöjä koskevaan luetteloon lisättiin osa Iranin oppositiosta, joka puolustaa oikeuksia ja vapauksia, joita me Euroopassa pidämme itsestäänselvyyksinä. Tämä lisäsi todellisten vallanpitäjien uskoa siihen, että demokratisoitumiseen ja normalisoitumiseen tähtäävät aloitteet on pysäytettävä jo varhaisemmassa vaiheessa. Nykyhallintoon kriittisimmin suhtautuvien ehdokkaiden poissulkeminen vaaleista muutti parlamentin poliittista tasapainoa perusteellisesti tehden aiemmasta suuresta enemmistöstä pienen vähemmistön. Ryhmäni toivoo, että Euroopan unioni ottaa tästä oppia ja asettuu tästä lähtien iranilaisten ja heidän vastarintajärjestöjensä puolelle. 
Belder (EDD ).
    Arvoisa puhemies, selkeä viesti Teheranista on aina tervetullut, ja eilen presidentti Khatami lähetti sellaisen henkilökohtaisesti. Puhuessaan Iranin islamilaisen vallankumouksen 25-vuotisjuhlassa valtionpäämies arvosteli erittäin voimakkaasti lukuisten uudistusmielisten ehdokkaiden poissulkemista 20. helmikuuta 2004 pidettävistä parlamenttivaaleista. Presidentti Khatami totesi, että vaalit ovat demokratian symboli, minkä myös kollegani van den Bos on todennut. Presidentti varoitti sitten, että jos tätä oikeutta asettua ehdolle vaaleissa rajoitetaan, se muodostaa uhan koko kansakunnalle ja järjestelmälle. Hänen viestinsä islamilaisen tasavallan konservatiivisille voimille on selvääkin selvempi. Näiden sortotoimet epävakauttavat sekä valtiota että yhteiskuntaa. Kansalaisten katkeruus on jo nyt suurta ja vain kasvaa jatkossa. Mikä on se opetus, joka Euroopan parlamentin pitäisi muistaa näistä Iranin parlamentin Majlisin epäoikeudenmukaisista vaaleista? Jos osoittautuu, että uuden Majlisin suuri enemmistö koostuu arkkivanhoillisista ja jopa radikaaleista islamisteista, meidän ei pitäisi antaa mitään arvoa läheisille suhteille Iraniin. Silkkaa verovarojen tuhlausta, totesi minulle tunti sitten saksalainen Iranin asiantuntija, joka on myös äänestäjä. Hän osui mielestäni naulan kantaan. 
Swoboda (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kun ryhmämme valtuuskunta vieraili äskettäin Iranissa, yllätyimme oikeastaan Iranissa käytävän keskustelun laajuudesta ja siitä halukkuudesta osallistua vuoropuheluun, jota monet opiskelijoiden enemmistön muodostavat nuoret naiset osoittivat. Yliopisto- ja korkeakouluopiskelijoiden enemmistö on tosiaankin naisia. Todennäköisesti juuri tämä tilanne sai valvontaneuvoston hillitsemään ja estämään tämän meidän näkökulmastamme rohkaisevan kehityksen mahdollisia vaikutuksia.
Kun puhumme tänään Iranin vaaleista, kenellä tahansa olisi aivan perustellusti oikeus sanoa, että Iranin pitäisi itse päättää asioistaan, ja kysyä, miksi me puutumme sen asioihin. Olen samaa mieltä siitä, että Iranin, siis iranilaisten, pitää itse päättää asioistaan. Juuri tämän valvontaneuvosto haluaa kuitenkin estää. Kyse ei ole uudistusmielisten ja taantumuksellisten vastakkainasettelusta. Jos valituksi tulevat taantumukselliset, meidän on elettävä tämän asian kanssa. Kyse on siitä, että valvontaneuvosto vaikuttaa valintaprosessiin alusta alkaen määräämällä, kenellä on lupa asettua ehdokkaaksi, ja juuri tämä valintaprosessi estää iranilaisia päättämästä vapaasti. Tällaisten vaalien tuloksena ei voida muodostaa todella laillista, vapaasti valittua parlamenttia, koska jo etukäteen valitaan, ketkä ehdokkaat voivat asettua ehdolle vaaleissa.
Vaalien tuloksesta huolimatta meillä Euroopan unionissa ei ole muuta vaihtoehtoa kuin patistaa Irania tekemään maassa tarvittavat tärkeimmät muutokset. Ajattelen tässä yhteydessä kuolemanrangaistusta. Iranissa käyttöön otettua moratoriota, joka koskee erityisen raakaa teloitusmuotoa kivitystä, on noudatettava erittäin tarkasti, ja se on myös kirjattava lainsäädäntöön. Ajattelen myös ydinsulkusopimuksen lisäpöytäkirjan ratifioimista, mikä jää todennäköisesti uuden parlamentin tehtäväksi. Kuka tahansa sitten tuleekin valituksi, meidän on vaadittava parlamenttia ratifioimaan lisäpöytäkirja. Ajattelen samoin tilannetta Lähi-idässä, jossa tarvitsemme Iranin tukea. Meidän ei pidä säästellä kritiikkiä vaan arvosteltava ankarastikin näitä Iranin oloja. Samaan aikaan komission on tietysti myös tehtävä työtä sen varmistamiseksi, että kaikki Iranin Lähi-itää koskevan politiikan ja toiminnan päänäkökohdat edistävät alueen rauhaa. Olipa miten tahansa, emme voi tehdä muuta kuin tuomita ponnekkaasti valvontaneuvoston omaksuman lähestymistavan. 
Rübig (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, myös minä otin osaa ryhmäni Iranin-vierailuun. Olen kiitollinen, että Iran pyrkii vuoropuheluun ja yhteistyöhön. Iranin kansallinen turvallisuusneuvosto on tehnyt EU:lle tarjouksen yhteisen komitean perustamisesta, jonka tarkoituksena on käynnistää EU:n ja Iranin kahdenvälinen, huumeiden torjuntaan keskittyvä vuoropuhelu. Iranissa on tällä hetkellä noin kaksi miljoonaa huumeriippuvaista ja noin kahdeksan miljoonaa satunnaista huumeiden käyttäjää. Nämä ovat hyvin suuria lukuja 60 miljoonan asukkaan maassa. Pääosa alueelta peräisin olevista huumeista menee tällä hetkellä Amerikkaan, mutta odotettavissa on, että Euroopasta tulee pian massiivisen huumeiden salakuljetusaallon kohde. Olen näin ollen erityisen kiitollinen siitä, että kansallisen turvallisuusneuvoston johtaja on tehnyt Euroopan unionille tarjouksen yhteistyöstä hänen ja kansallisen turvallisuusneuvoston kanssa, jotta tämä Afganistanin sotapäälliköiden hallitsema huumeiden virta voidaan pysäyttää.
Tarjous myös toisen kahdenvälisen komission perustamisesta, jossa EU ja Iran ryhtyisivät yhteisiin toimiin terrorismin torjumiseksi, on sellainen tarjous, josta meidän ei mielestäni pitäisi kieltäytyä. Meidän ei pitäisi myöskään kieltäytyä Iranin oikeuslaitoksen tarjouksesta tehdä yhteistyötä täällä Strasbourgissa toimivan Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen kanssa, jotta vauhditetaan iranilaisten tuomareiden koulutusta ihmisoikeuksien alalla sekä osoitetaan heille yksinkertaisesti, mitä etuja ja haittoja eri järjestelmissä on. Tämä yhteistyö pitäisi asettaa etusijalle kahdenvälisissä suhteissamme.
Demokratiaa voidaan vahvistaa myös kauppa- ja yhteistyösopimuksen avulla ja edistämällä iranilaisten ja EU:ssa toimivien pk-yritysten välistä yhteistyötä. Yritysten yhteistoiminta talouden alalla voisi nähdäkseni viitoittaa tietä hedelmällisempään yhteistyöhön vuoropuhelun ja demokratian alalla.
Toinen Euroopan unionin kannalta erityisen tärkeä asia on tietysti kumppanuus energia-alalla. Energian toimitusvarmuus on tulevaisuuden kysymys.
Karamanou (PSE ).
    Arvoisa puhemies, Iran juhlii islamilaisen vallankumouksen 25-vuotispäivää syvässä poliittisessa kriisissä valvontaneuvoston estettyä tuhansien edistysmielisten ehdokkuuden edessä olevissa parlamenttivaaleissa ja miljoonien uudistusten puolesta äänestäneiden iranilaisten miettiessä, mihin heidän maansa on menossa. Ehdokkuus evättiin myös useilta tärkeiltä naisilta, joilla oli erittäin merkittävä rooli lainsäädäntöuudistuksissa. Tämän toiminnan seurauksena naisten asema heikkenee entisestään Iranissa. Näiden naisten kanssa olemme tehneet rakentavaa yhteistyötä Euroopan parlamentin naisten oikeuksien valiokunnassa.
Vaalit ovat demokratian symboli vain, kun ne järjestetään asianmukaisesti, presidentti Khatamia lainatakseni. Näyttää kuitenkin siltä, että presidentti Khatamin ja demokraattisesti valittujen kansanedustajien yläpuolella on kaikkivaltias vallankumousneuvosto, joka pyrkii riistämään 20. helmikuuta 2004 pidettävien vaalien tuloksen perusteella muodostettavalta parlamentilta sen aseman demokraattisena edustuslaitoksena tai uudistajana. Vallankumousneuvostohan jätti ratifioimatta yli kolmanneksen parlamentin vuonna 2000 tukemista lakialoitteesta.
Iranilla on pitkä historia ja tärkeä geopoliittinen asema, ja sillä voi olla strateginen rooli alueen vakauden edistämisessä erityisesti Irakin ja Afganistanin osalta. Pelkään kuitenkin, että valtaapitävien ydinjoukon pyrkimykset nujertaa Iranin kansan tahto voivat johtaa paitsi parlamenttiin, jolla ei ole demokraattista oikeutusta, myös Iranin kansainvälisen aseman heikkenemiseen. Iranin perusongelma on kiistatta sen valtarakenne. Uudistuspyrkimyksiä ei voida toteuttaa eikä edistystä ihmisoikeuksien osalta voi tapahtua niin kauan kuin islamilaisen vallankumouksen vartijat halveksivat demokraattisesti tehtyjä päätöksiä. Iranissa äskettäin käyttöön otettu kivitystä koskeva moratorio on kirjattava lainsäädäntöön, mikä tekee lopun tästä kauhistuttavasta rangaistuksesta.
Haluan käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni todetakseni vielä yhden asian. Toivon, että Iran ottaa naisia mukaan joukkueisiin, jotka se lähettää Ateenaan edustamaan sitä vuoden 2004 olympialaisissa. 
Sandbæk (EDD ).
    Arvoisa puhemies, olen uskomattoman pettynyt yhteiseen päätöslauselmaesitykseen. Kaikille pitäisi olla täysin selvää, että presidentti Khatamin päätös järjestää yleiset vaalit helmikuussa on murskannut kaikki toiveet siitä, että hänen aikomuksenaan on toteuttaa uudistuksia Iranissa.
Tätä erittäin tärkeää vuoropuhelua on selvästikin tulkittu Iranissa siten, että maassa on syntynyt sellainen vaikutelma, että me EU:ssa voimme nyt paremmin ymmärtää heidän sortohallintoaan ja hyväksyä sen. Milloin EU tajuaa, että tämä vuoropuhelu on farssi? Eikö Iranin pappisvallan toimissa ole todellakaan mitään sellaista, mikä saisi meidät ottamaan vakavasti omat paljon puhutut demokratian ja ihmisoikeuksien arvomme ja myös toimimaan näiden arvojen mukaisesti? Mitä teemme lisäksi sinä päivänä, kun Iranin mullahit laajentavat hallintonsa myös Irakiin?
EU:n pitäisi nyt tukea niitä tahoja, jotka todella haluavat moniarvoista ja demokraattista Irania. Tällä hetkellä tällaisia ovat vastarintaliikkeet, esimerkiksi Mujahedin-järjestö, jonka Yhdysvallat ja EU ovat Iranin hallitusta miellyttääkseen lisänneet terrorijärjestöjä koskevaan luetteloonsa, vaikkei järjestö ole koskaan hyökännyt siviilejä vastaan. Ensimmäisenä toimenpiteenään EU:n pitäisi varmistaa, ettei Mujahedin-järjestön jäseniä luovuteta Iraniin ja sitä kautta varmaan kuolemaan. EU:n pitäisi myös huolehtia mahdollisimman pian siitä, että Mujahedin poistetaan terrorijärjestöjä koskevasta EU:n luettelosta, ja tukea järjestön vaatimusta kansanäänestyksen järjestämisestä Iranissa. 
Beysen (NI ).
    Arvoisa puhemies, Iranin viimeaikainen poliittinen kehitys huolestuttaa syvästi kaikkia demokratiasta kiinnostuneita. Uhkana on, että uudistusmielisten parlamentin jäsenten poissulkeminen vaaleista johtaa erittäin suureen äänestämättä jättäneiden osuuteen erityisesti nuorten keskuudessa. Äänestämättä jättäminen on heille ainoa tapa ilmaista pettymystään. Nuoret pelkäävät enemmän kuin koskaan joutuvansa vanhoillisten voimien uhreiksi. Uudistusmielisten tahojen toimintaedellytysten jatkuva ja räikeä heikentäminen muodostaa uhan uudelle vallankumousliikkeelle. Iran on lisäksi vaarassa joutua yhä enemmän eristyksiin kansainvälisellä tasolla, mikä on erityisen huolestuttavaa, kun otetaan huomioon Lähi-idän alueen konfliktit. Sijaintinsa vuoksi Iran tekee Lähi-idästä haavoittuvamman kuin koskaan. Lyhyellä aikavälillä Euroopan unionin pitäisi käyttää kaikkia diplomaattisia kanavia yrittäessään taivutella Iranin hallintoa harkitsemaan uudelleen uudistusmielisten parlamentin jäsenten poissulkemista vaaleista. Tästä pitäisi tehdä myös edellytys sille, että Euroopan unionin ja Iranin välistä nykyistä yhteistyötä tiivistetään aloilla, joilla EU:lla ja Iranilla on yhteisiä intressejä. Tämän lisäksi Euroopan unioni ei saisi hukata aikaa kehittäessään uusia aloitteita, joiden tavoitteena on katkaista Iranin ja Euroopan välinen huumereitti. 
Tannock (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, Iran on suuri maa, jolla on loistokas menneisyys. Pidän sitä myös yhtenä Lähi-idän sivistyneimpänä yhteiskuntana, jolla on luontainen taipumus edistykseen ja nykyaikaisuuteen. Iranin fundamentalistinen islamilainen vallankumous nähdään ehkä aikojen kuluessa tilapäisenä harha-askeleena sen perinteisesti pitkässä historiallisessa edistyskaaressa.
Juuri tästä syystä EU:n on ylläpidettävä tällä meneillään olevan valtataistelun kriittisellä hetkellä avointa ja tukevaa vuoropuhelua sekä Iranin hallituksen että uudistusmielisten tahojen ja erityisesti hallituksen sisällä olevien nykyaikaistamista kannattavien henkilöiden kanssa. Iran on jo ottanut myönteisen askeleen luopuessaan raa'asta keskiaikaisesta rangaistuksesta, jossa aviorikoksen tehnyt nainen kivitetään kuoliaaksi. Iran on nyt lisäksi suostunut allekirjoittamaan ydinsulkusopimuksen lisäpöytäkirjan, jolla lopetetaan sen salainen ydinaseohjelma, joka tuli julkisuuteen Abdul Qadeer Khanin Pakistanissa tekemien tunnustusten myötä.
Uskon, että Iranissa vallitsee lopulta myös demokratia, ja toivon, että valvontaneuvoston mullahit palaavat heille tarkoitettuun hengelliseen ja pastoraaliseen rooliin. 
Casaca (PSE ).
    Arvoisa puhemies, kenellekään ei varmasti voi olla epäselvää, että illuusio iranilaisesta demokratiasta on särkynyt ja että vain poliittisen järjestelmän täydellinen uudistaminen antaa Iranin demokratialle jonakin päivänä mahdollisuuden kukoistaa jälleen. Tässä kriittisessä vaiheessa haluan yhtyä jäsen Sandbækin vaatimukseen siitä, että EU:n on käytävä vuoropuhelua Iranin opposition eikä uskonnollista valtaa pitävien kanssa, jotka johtavat Irania sortavaa rikollista hallintoa. Tällä hetkellä Irakista käsin toimiva Mujahedin-järjestö on poistettava mitä pikimmiten terrorijärjestöjä koskevasta EU:n luettelosta, eikä sen jäseniä saa luovuttaa Iraniin. Käymällä vuoropuhelua demokratiaa vilpittömästi haluavien maallisten voimien kanssa voimme nähdä demokratisoitumista tapahtuvan tässä maassa, jonka erittäin suuren merkityksen kaikki läsnäolijat myöntävät. 
Sacrédeus (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, islamilainen valvontaneuvosto on organisaatio, jota ei ole valittu vaaleilla ja joka koostuu islamilaisista teologeista, joiden tehtävänä on islamin periaatteiden mukaisesti säilyttää 25 vuotta sitten tapahtuneen vallankumouksen perintö. Kyse on siitä, eikö valvontaneuvosto sen sijaan häpäisekin toimillaan koko islaminuskon, pappien ja teologien roolin yhteiskunnassa ja Iranin tapauksessa täysin hallitsevassa asemassa olevan uskonnon eli šiialaisuuden. Nämä ovat seuraukset, joista Iranin islamilainen vallankumous kärsii valvontaneuvoston toimien sekä heidän tukemansa ja toisaalta heidän estämänsä lainsäädännön vuoksi. Meidän eurooppalaisten ja Euroopan unionin jäsenten on todettava, että jos ihmisillä on oikeus äänestää, heillä pitäisi olla myös oikeus asettua ehdokkaiksi. Emme voi hyväksyä mitenkään sitä, että teologit voivat estää ihmisiä sekä äänestämästä että asettumasta ehdokkaiksi. 
De Keyser (PSE ).
    Arvoisa puhemies, Iranin kohdalla joudumme kohtaamaan omat ristiriitaisuutemme. Kuten jäsen Tannock totesi, Iran on kiistatta suuri valtio, jolla on kunniakas menneisyys. Se on myös potentiaalisesti rikas maa, jolla on öljyä. Iran on myös osoittanut halukkuutensa palata kansainvälisen yhteisön helmaan hylkäämällä sotilaallisen ydinohjelmansa ja ottamalla käyttöön kuolemanrangaistusta koskevan moratorion. Iran on strategisesti tärkeä, koska sekä Afganistan että Irak ovat sen rajanaapureita. Iran on lyhyesti sanottuna meille erittäin tärkeä, ja kuitenkin vain kuukauden sisällä se on tuhonnut toiveemme nähdä sen edistyvän kohti demokratiaa.
Maassa järjestettävien parlamenttivaalien aattona konservatiivien vallankaappaus on onnistumassa. Vallankumousneuvosto on hyväksynyt uudelleen ehdokkaiksi vain 15 niistä uudistusmielisistä parlamenttivaaliehdokkaista, jotka katsottiin esteellisiksi asettumaan ehdolle vaaleissa. Maakuntien kuvernöörit, jotka olivat uhanneet erota, eivät nyt aiokaan erota, kuten ei myöskään presidentti Khatami. Opiskelijatkaan eivät enää protestoi. EU:n jäsenvaltiot, jotka aistivat Iranissa tapahtuvan suunnanmuutoksen, eivät julistaudu suoraan vihamielisiksi uuskonservatiiveja kohtaan, koska luulevat näiden ottavan etäisyyttä uskonnolliseen fundamentalismiin. Tuloksena on täydellinen tekopyhyys.
Arvoisa komission jäsen, kysynkin teiltä, aiommeko mekin sulkea taloudellisten ja geopoliittisten etujen nimissä silmämme tältä vakavalta ihmisoikeusrikkomukselta, joka murskaa niin monien iranilaisten naisten ja miesten toiveet, ja mikä on kantamme yhteistyösopimukseen? 
Patten,
   . Arvoisa puhemies, olen varma, että useimmat parlamentin jäsenet ovat samaa mieltä siitä, että on erittäin tärkeää pyrkiä kehittämään pitkäaikaiset ja rakentavat suhteet Euroopan unionin ja Iranin välille. Miksikö?
Ensinnäkin, kuten jäsen Tannock totesi, Iran edustaa suurta esi-islamilaista kulttuuria, ja me lännessä olemme ajoittain puuttuneet sen asioihin tavoilla, jotka eivät ole aina olleet, lievästi sanottuna, kovinkaan tarkkaan harkittuja. Toiseksi Iran on valtavan tärkeä tekijä Lähi-idässä. Jo pelkästään katsomalla Iranin naapurivaltioita ymmärtää, miten tärkeä Iran on, samoin kuin sen, ettemme voi harjoittaa koko Lähi-idän alueella uskottavaa politiikkaa, jos siihen ei kuulu Iran. Kolmanneksi olen erittäin vakuuttunut siitä, että näemme Iranissa orastavia merkkejä todellisesta islamilaisesta demokratiasta, mikä on todellakin ongelma kovan linjan konservatiiveille. Satun olemaan sitä mieltä, että kansalaiset ovat voimakkaasti demokratian puolella Iranissa. Iranilaiset teologit, jotka pyrkivät jarruttamaan edistystä, eivät ole kuitenkaan ensimmäisiä teologeja, jotka eivät ole olleet täysin demokratian ja kansalaisvapauksien kehittymisen kannalla. Esimerkkejä tästä on nähty jopa Euroopan historiassa. Palaan tähän aiheeseen myöhemmin.
Iranin tärkeyden vuoksi olen Euroopan unionin tavoin kannattanut rakentavia ja realistisia suhteita tähän valtioon, mihin on pyritty useilla eri tavoilla. Tavoitteenamme on ollut kehittää poliittista vuoropuhelua, jonka yhteydessä olemme viime aikoina keskittyneet tuomaan ilmi ymmärrettävän huolemme siitä, ovatko Iranin ydinenergiaa koskevat pyrkimykset muuttuneet sotilaallisiin tarkoituksiin käytettävää ydinvoimaa koskeviksi pyrkimyksiksi.
Meitä huolestuttivat Kansainvälisen atomienergiajärjestön IAEA:n viime kesänä ja syksynä julkistamat raportit. Olemme tyytyväisiä kolmen Euroopan unionin jäsenvaltion ulkoministerin Teheranin-vierailun jälkeen tapahtuneeseen edistykseen, mutta odotamme nyt ElBaradein seuraavaa raporttia, Wienissä käytäviä keskusteluja ja Iranin selkeää sitoumusta täyttää unionin ulkoministerien Teheranin-vierailun yhteydessä antamansa lupaukset. Toivomme myös, että voimme kehittää vuoropuhelua, joka koskee terrorismia sekä joukkotuhoaseita ja Lähi-idän rauhanprosessia.
Olemme käynnistäneet ihmisoikeuksia käsittelevän vuoropuhelun, joka on äärimmäisen tärkeä osa Iranin suhteitamme. On reilua todeta, että olemme havainneet edistystä joillakin aloilla, kun esimerkiksi ihmisoikeustarkkailijat päästettiin Iraniin. Jotkin suoraan sanottuna barbaarisista rangaistuksista, joita Iranissa on pantu toimeen, on ilmeisesti lopetettu toistaiseksi. Joku totesi keskustelun aikana, että meidän pitäisi puhua tässä yhteydessä tuomareille ja muille ihmisoikeuksia käsitteleville henkilöille: olen tehnyt näin. Puhuessani joillekin heistä minusta tuntui, että olisin siirtynyt ajassa useita vuosisatoja taaksepäin ottaakseni osaa tähän keskusteluun. On kuitenkin tärkeää, että käymme näitä keskusteluja ja että niitä käydään rehelliseltä pohjalta. Viestimme niille, joiden kanssa keskustelemme ihmisoikeuksista Iranissa, on se, ettei ihmisoikeuksia koskeva vuoropuhelu ole pelkästään vaihtoehto ihmisoikeuksia koskeville parannuksille. Haluamme siis nähdä vuoropuhelumme saavan aikaan edistystä ihmisoikeuksien alalla.
Olemme myös puhuneet Iranin hallitukselle kaupasta ja investoinneista sekä taloudellisista kysymyksistä. Meillä on ollut useita neuvottelukierroksia, joiden tavoitteena on saada aikaan kauppa- ja yhteistyösopimus, joka on melko perusluonteinen suosituimmuussopimus. Emme ole käyneet näitä keskusteluja vähään aikaan. Tämäntyyppinen sopimus on tärkeä Iranille erityisesti siksi, että maan työmarkkinoille tulee vuosittain suuri määrä nuoria. Lisäksi iranilaiset ovat vaatineet uusien ulkomaisten investointien houkuttelemista maahan, mikä edistäisi työpaikkojen luomista ja talouskehitystä, jotka ovat olennaisia asioita tästä väestöpaineesta selviytymiseksi.
Iranilaiset tietävät aivan hyvin, että kaikki nämä politiikkaa, ydinvoimaa, kauppaa ja ihmisoikeuksia koskevat kysymykset liittyvät toisiinsa erottamattomasti. Emme voi yksinkertaisesti sivuuttaa ongelmia yhdellä alalla ja ajatella, että voimme vastaavasti edetä nopeasti kaikilla muilla aloilla.
Toistan, että kannatan osallistumista vuoropuheluun, mutta sitä ei pitäisi pitää jonkinlaisena keinona välttyä toimimasta vastuullisesti näillä aloilla, jotka ovat niin tärkeitä Euroopan parlamentille, unionille ja koko maailmalle.
Iranin osalta haluan vain sanoa tämän demokratiasta: olemme ilmeisesti olleet tyytyväisiä siihen, että demokraatit ja maltilliset ovat menestyneet hyvin viime vuosina. Olemme hieman pettyneitä siihen, etteivät he ole tästä huolimatta pystyneet saavuttamaan hallituksessa enempää edistystä, mikä johtuu osittain siitä, että konservatiivinen papisto ja valvontaneuvosto ovat estäneet niin monet niistä asioista, joita he halusivat tehdä. Tämä on herättänyt kansalaisissa jonkinasteista pettymystä, mikä puolestaan johti alhaiseen äänestysprosenttiin ja sitä kautta demokraattien kannalta vähemmän tyydyttävään tulokseen kuin minkä he olisivat muussa tapauksessa ehkä saavuttaneet.
Olen täysin varma siitä, että se, mitä parhaillaan tapahtuu, on konservatiivisten pappien yritys häiritä vaaliprosessia. Miksi he yrittävät tehdä näin? Syynä ei ole se, että konservatiivit uskovat menestyvänsä vaaleissa hyvin. Konservatiivit ajattelevat päinvastoin, että elleivät he toimi näin, maltilliset, uudistusmieliset ja todelliset demokraatit menestyvät vaaleissa. Nämä toimet ovat yritys tukahduttaa Iranissa tällä hetkellä tehtävät demokraattiset aloitteet.
Toivon, etten kuulosta liikaa partiojoukkueen johtajalta todetessani, ettei demokraattista prosessia Iranissa voida jarruttaa loputtomiin. Se on sama kuin yrittäisi estää vuorovettä nousemasta. Toivon konservatiivien ymmärtävän tämän ja lisäksi sen, että paras tapa palvella Irania on antaa kansalaisille paremmat mahdollisuudet osallistua oman maansa hallintoon. Jos havaitsemme Iranissa todellista demokratiaa eräänlaisen potemkinilaisen demokratian sijasta, tämä on yksi parhaista tavoista vahvistaa Euroopan ja Iranin välisiä suhteita, mitä me kaikki toivomme.
Toistan, että jos aiomme vakavasti toteuttaa koko Lähi-itää koskevaa luovaa ja rakentavaa politiikkaa, myös Iranin on oltava osa sitä. Siitä ei ole mitään hyötyä, että Iran tuomitaan suoralta kädeltä ja että sitä pidetään maana, jota johtavat manikealaiset pahuuden ja pimeyden voimat. Meidän on omaksuttava rakentava lähestymistapa ja rohkaistava todellisia demokraatteja, joita monet meistä ovat tavanneet ja joiden rohkeus on tehnyt meihin suuren vaikutuksen. Toivon, että näemme seuraavien kuukausien ja vuosien aikana Iranin toteuttavan vaikean siirtymän islamilaiseksi demokratiaksi, jolla voi olla rakentava ja johtava rooli alueensa asioissa.
Puhemies. –
   Kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskustelun päätyttyä. 
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmaesityksistä:
– B5-0095/2004 Thomas Mann, Nassauer ja Posselt PPE-DE-ryhmän puolesta: poliittiset murhat Kambodžassa,
– B5-0082/2004 van den Berg PSE-ryhmän puolesta: Kambodža,
– B5-0079/2004 Watson ja van den Bos ELDR-ryhmän puolesta: poliittiset murhat Kambodžassa,
– B5-0097/2004 Isler Béguin, McKenna ja Wuori: Verts/ALE-ryhmän puolesta: Kambodža,
– B5-0085/2004 Herman Schmid ja Vinci GUE/NGL-ryhmän puolesta: Kambodža. 
Mann, Thomas (PPE-DE ).
   Arvoisa puhemies, muutamien viime viikkojen aikana kolme Sam Rainsy -puolueen poliitikkoa on murhattu. Puolueen perustajajäsen ja työntekijöiden vapaan ammattiliiton puheenjohtaja Chea Vichea ammuttiin 22. tammikuuta. Hän on pitkän murhasarjan viimeinen uhri. Poliittisten murhien rankaisematta jättäminen merkitsee itse asiassa kehotusta jatkaa julmuuksia. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja eurooppalaisten demokraattien ryhmä tuomitsee täysin nämä murhat ja samalla myös rikostutkinnan hitauden. Kambodža tarvitsee tarmokasta poliittista johtajuutta. Maan johtajien on tehtävä muutoksia, joilla ihmisoikeuksien jatkuva loukkaaminen saadaan loppumaan. Haluan tässä yhteydessä myös mainita maan kyseenalaisen maineen lapsiprostituution ja pakkotyön alalla. Kambodžan hallituksen ja Yhdistyneiden Kansakuntien välillä on jonkin aikaa ollut voimassa sotarikostuomioistuimen perustamista koskeva sopimus, joka odottaa enää Kambodžan parlamentin ratifiointia, joka on tehtävä viipymättä. Tästä syystä haluamme, että YK lähettää valtuuskunnan Kambodžaan. Meidän on autettava ja me haluamme auttaa, jotta kestävä olojen normalisointi voidaan aloittaa. 
Junker (PSE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen pahoillani, mutta Kambodžan tilanne ei todellakaan ole parantumassa. Kambodžan kansa osoitti vaaleissa suurempaa poliittista ja demokraattista kypsyyttä kuin maan johtavat poliittiset voimat. Jäsen Mann, kaduilla ei muuten ammuta kuoliaaksi pelkästään Sam Rainsy -puolueen poliitikkoja; tutkimuksissani on paljastunut, että kolme hallitsevan Funcinpec-puolueen jäsentä on kokenut saman kohtalon. Toisin sanoen vallitsevat toimintatavat ovat melko väkivaltaisia, eikä hallituksen ja opposition välistä kanssakäymistä koskevia tavanomaisia etikettisääntöjä noudateta, mikä tarkoittaa sitä, että kaikki, jotka ovat syystä tai toisesta joutuneet epäsuosioon, ovat suuressa vaarassa.
On nimittäin niin, että rankaisematta jättäminen kannustaa tappamaan epäsuosittuja poliitikkoja näiden puoluetaustasta riippumatta, koska murhaajien ei tarvitse vastata teoistaan. Yleinen luottamus poliitikkoihin on pahasti heikentynyt. Jopa niissä harvoissa tapauksissa, kun joku saadaan syytteeseen, kukaan ei yleensä usko, että hän on oikea murhaaja. Sen lisäksi, että tällä tilanteella on valtava vaikutus maan moraalin, se rajoittaa merkittävästi kansainvälisen avun toimittamista. Aasian kehityspankki ei aio jatkaa maksujen suorittamista, ellei uutta parlamenttia, joka tosin valittiin jo jokin aika sitten, kutsuta kokoon pian ja ellei uutta hallitusta muodosteta.
Tämä on itse asiassa ongelman ydin, ja asioihin on yritettävä vaikuttaa tilanteen muuttamiseksi. Rauhanprosessin aikana YK täsmensi, että hallituksen muodostaminen edellyttää sitä, että jollakin puolueella tai koalitiolla kahden kolmasosan enemmistö. Puolueet ovat tällä hetkellä haluttomia muodostamaan laajoja koalitioita, jotka täyttäisivät tämän vaatimuksen. Käytännössä siitä on tullut este tavalliselle poliittiselle elämällä Kambodžassa. Tämä on asia, jossa on pyrittävä vaikuttamaan sellaisten poliittisten olojen luomiseksi, jotka todella johtavat maan tilanteen parantumiseen. Suunnitellun valtuuskunnan on käytävä keskusteluja tässä hengessä. 
Watson (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, pimeässä suoritettu poliittinen murha on vastemielinen rikos: se on vieläkin hyytävämpi päivänvalossa tehtynä.
Ammattiyhdistysaktivisti ja Kambodžan oppositiopuolueen jäsen Chea Vichea ammuttiin kuoliaaksi 22. tammikuuta Phnom Penhissä kadulla keskellä päivää. Niin röyhkeä oli hänen murhaajansa, että ohikulkijat luulivat luoteja sähikäisiksi. Chea Vichea on viides demokraattinen allianssi -oppositioryhmän edustaja, joka murhattiin vuonna 2004 ja uusin uhri tämän väkivaltaisen vuoden aikana. Hänen hautajaisensa saivat kaduille arviolta noin 30 000 hengen suuruisen väkijoukon. Tiedän miksi, koska tapasin Chea Vichean viime huhtikuussa ja vaikutuin syvästi hänen sitoutumisestaan demokratian ja hyvän hallinnon luomiseen sekä maanmiestensä elämän parantamiseen.
Chea Vichea oli Sam Rainsy -puolueen perustajajäsen. Hän oli sitoutunut puolustamaan Kambodžan 200 000 tekstiilityöläisen oikeuksia. Hänen murhansa sekä Funcinpec-puolueen aktivistien murhat lisäävät Kambodžassa harjoitettua poliittista pelottelua, jota pahentaa virkamieshallituksen epäonnistuminen näiden murhien tutkimisessa. Oli Kambodžan kansanpuolue syyllinen murhiin tai ei, sen jatkuva kyvyttömyys murhaajien pidättämisessä ja rankaisemisessa tekee siitä syyllisen siihen, että pelon ilmapiiri valtaa yhä enemmän alaa Kambodžan politiikassa.
Hun Senin hallitus jatkaa maan hallitsemista ilman täyttä laillista ja perustuslaillista valtaa. On välttämätöntä löytää neuvotteluratkaisu legitiimin hallituksen perustamiseksi. Neuvotteluja ei kuitenkaan voida käydä poliittisten murhien varjossa, sillä ne vaikeuttavat yrityksiä muodostaa uskottava koalitio ja uhkaavat johtaa kostotoimiin.
Euroopan parlamentin on tuomittava näiden murhien lisäksi myös pelottelu ja rankaisematta jättäminen, joiden Kambodžan hallitus antaa jatkua. Päätöslauselmassamme vaaditaan, että humanitaarista apua lukuun ottamatta kaikki apu Kambodžalle keskeytetään ja että Euroopan komissio kieltäytyy kanssakäymisestä Hun Senin hallituksen kanssa. EU:n ei pitäisi tehdä yhteistyötä sellaisen hallituksen kanssa, joka ei pysty suojelemaan demokraattisten johtajien henkeä.
Lopuksi vetoamme neuvostoon, että se tuomitsisi voimakkaasti maan tapahtumat. 
Isler Béguin (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, huonoksi onnekseen Kambodža huutaa jälleen apua, mutta Kambodžan kansan sekä yhdistysaktivistien ja demokratian puolustajien hätähuutojen kaiku kuuluu meille vasta haudan takaa.
Näin kävi Kambodžan työntekijöiden vapaan ammattiyhdistyksen puheenjohtajan ja Sam Rainsy -puolueen perustajan Chea Vichean tapauksessa. Chea Vichean suhteen Euroopan unionin merkittävin panos on hänen muistonsa kunnioittaminen hänen kuolemansa jälkeen. Tämä ammattiyhdistysjohtaja taisteli kuitenkin Etelä-Aasian yli 38 000:n tekstiiliteollisuustyöläisen, näiden nykyajan globalisaation orjien, ihmisoikeuksien puolesta. Se, että Kambodžan poliisi ja hallitus eivät tehneet mitään, kun häntä uhattiin, on ymmärrettävää, kun otetaan huomioon oikeusvaltion ja demokratian luhistuminen Kambodžassa. Se, että tällaisten kansalaisyhteiskunnan, ammattiyhdistysten tai poliittisten johtajien koskemattomuuden turvaamiseksi ei tehdä muuta kuin käydään Euroopan unionin ja tämän pahassa poliittisessa kriisissä olevan Aasian alueen välistä vuoropuhelua, on jotain, jota meidän pitäisi pitää haasteena. Onko täällä todellakin tärkeää korostaa, että Chea Vichean murha on vain viimeisin murha väkivaltaisten rikosten sarjassa opposition edustajia kohtaan ja että vuosi 2003 oli väkivaltaisin vuosi sitten vuoden 1998? On tärkeää lisätä, ettei yhtäkään näistä rikoksista ole käsitelty tuomioistuimessa ja ettei näiden rikosten tekijöitä ole näin ollen tuomittu. Miten voimme tätä taustaa vasten juhlia punaisten khmerien despoottisen hallinnon kaatumisen 25-vuotispäivää, kun Kambodžan pahoin kärsinyt kansa yhä joutuu kärsimään tällaisesta väkivallasta ja terrorista?
Euroopan unionin kansainvälisen uskottavuuden ja sen takia, että Euroopan unioni pitää kansainvälistä lakia ja demokratiaa tärkeämpänä kuin voimankäyttöä ja reaalipolitiikkaa, meidän on ehdottomasti kutsuttava kokoon Kambodžan poliittiset johtajat ja saatava heidät ymmärtämään poliittisten ja taloudellisten uudistusten kiireinen tarve sekä varmistettava, että he kantavat vastuunsa kansalaistensa perusoikeuksista. Kambodžan parlamentin pitäisi aloittaa jälleen toimintansa, ja sen on ratifioitava vakavasti otettava sopimus – eikä mitään pikemminkin YK:n ja Kambodžan hallituksen väliseltä ilveilyltä näyttävää kompromissia – sellaisen erityisen sotarikostuomioistuimen perustamiseksi, joka vastaa punaisten khmerien tuomitsemisesta ihmiskuntaa vastaan tekemistään rikoksista. Tämä on muuten hanke, joka on ollut valmisteilla jo viiden pitkän vuoden ajan.
Arvoisa puhemies, haluaisin myös korostaa, että on erittäin tärkeää saada loppumaan lasten pakkotyö, joka on sietämätöntä ja jota on mahdotonta hyväksyä, oli kyse sitten lasten työskentelemisestä Phnom Penhin kaatopaikalla, mistä olemme hyvin tietoisia, tai lapsista, jotka myydään prostituoiduiksi tai jotka joutuvat ihmiskaupan uhriksi. Tällainen toiminta rikastuttaa yhtä kaikkein halpamaisimmista rikollisverkoista. Arvoisa puheenjohtaja, vaikka alustavana toimenpiteenä onkin tärkeää lähettää nopeasti EU:n tilapäinen valtuuskunta Kambodžaan, emme saa unohtaa, että Euroopan unionin perustavanluonteinen velvollisuus on jatkaa säännöllisen ja vapaaehtoisen avun antamista Phnom Penhille yhdessä kaikkien muiden toimijoiden kanssa. 
Posselt (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, punaiset khmerit murhasivat Kambodžan kuoleman kentillä miljoonia kansalaisiaan, ja nyt maa taistelee vakauden ja tasapainon löytämiseksi. Kuninkaan ja puolueiden välillä on tasapaino, puolueet ovat keskenään – välillä enemmän ja välillä vähemmän – tasapainossa ja maa pyrkii myös pitämään tasapainon erilaisten ulkopuolisten vaikutteiden välillä. Jatkuva tasapainottaminen ei kuitenkaan johda pitkäaikaiseen vakauteen, jota ei voida saavuttaa, ellei oikeusvaltion periaatteita vahvisteta tukevasti. Tästä syystä päätöslauselman 4 ja 6 kohta ovat ensiarvoisen tärkeitä. On tärkeää käynnistää asianmukaisen oikeusprosessin mukainen avoin oikeudenkäynti murhaajia ja tappajia vastaan, jotka uhkaavat koko demokratian olemassaoloa, ja ennen kaikkea perustaa jo kauan odotettu erityinen sotarikostuomioistuin yhdessä Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa, jotta kambodžalaiset ja kansainväliset lakimiehet voisivat työskennellä yhdessä varmistaakseen, että rikoksiin ihmiskuntaa vastaan syyllistyneet voitaisiin viimein tuoda oikeuden eteen ja tuomita asianmukaisesti. Näin maa voisi verisen ja levottoman menneisyyden jälkeen saavuttaa oikeusvaltion periaatteisiin perustuvan vakauden, jolloin maasta voisi tulla Euroopan unionimme tärkeä kumppani.
Dupuis (NI ).
    Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin kiittää komissiota siitä, että se on pysynyt tiukkana. Mielestäni Kambodžan vaalien jälkeen Euroopan unioni on erityisesti komission välityksellä osoittanut kykenevänsä ottamaan kantaa.
Tilanne on nyt mielestäni kuitenkin äärimmäisen herkkä ja olen samaa mieltä jäsen Watsonin analyysista. Vaikka emme tiedä, antoivatko Hun Sen ja hänen puolueensa käskyn toteuttaa nämä lukuisat rikokset, tiedämme, etteivät ne – eikä myöskään Hun Senin hallitus – ole tehneet mitään pidättääkseen edes yhtä näiden rikosten tekijöistä.
Tiedämme myös, ettei Kambodža ole tänään rikkaampi kuin kymmenen vuotta sitten ja että kymmenen vuoden ajan Euroopan unioni ja kansainvälinen yhteisö ovat syytäneet Kambodžalle miljoonia euroja. Tämän perusteella meidän pitäisi kenties tehdä asiasta jotain johtopäätöksiä. Henkilö, joka on ollut kykenemätön toimimaan hallituksen päämiehenä, estämään rikoksia, pidättämään syyllisiä ja edes vähän vaurastuttamaan Kambodžaa, on nimeltään Hun Sen.
Uskon, että komission pitäisi pyytää neuvostolta valtuudet neuvotella Yhdysvaltojen, Australian ja Japanin kanssa siitä, että Hun Senin eroaminen olisi oltava ehtona Aasian kehityspankin, Kansainvälisen valuuttarahaston ja Maailmanpankin myöntämien lainojen myöntämiselle jälleen. Näin olisi mahdollista osoittaa sekä saada Vietnam ja Kiina ymmärtämään – minkä he mielestäni ovat suurelta osin jo ymmärtäneetkin – että Kambodžan muutoksia koskeva ongelma voidaan ratkaista vain Hun Senin eroamisella sekä vallan siirtämisellä toiselle hänen puolueensa jäsenelle, sillä kyseinen puolue kuitenkin voitti vaalit, vaikka vaalit eivät todellakaan olleetkaan täysin demokraattiset, kaikkea muuta. 
Patten,
    Arvoisa puhemies, puhun erittäin lyhyesti, koska ajatukset, jotka aion ilmaista, vastaavat suurelta osin jo puhuneiden jäsenten melkoisella intohimolla ja tietämyksellä Kambodžasta esittämiä huomioita.
Minusta oli erittäin mielenkiintoista palata ajassa taaksepäin ja lukea uudestaan raportti, jonka oli laatinut Kambodžan viime vuoden heinäkuussa pidettyjä kansallisia vaaleja tarkkailemaan lähetetty Euroopan unionin vaalitarkkailuvaltuuskunta. Haluaisin ohimennen sanoa, kuinka poikkeuksellisen tärkeä rooli näillä vaalitarkkailuvaltuuskunnilla on demokratian edistämisessä ympäri maailmaa. Raportissa todettiin, että verrattuna aiempiin vaaleihin ilmapiiri oli vähemmän jännittynyt ja väkivaltaisia välikohtauksia oli vähemmän – vaikkakin sellaisia tapahtui.
Väitettyjen poliittisten murhien määrä aiheutti vielä vaalien alla huolta. Kuten jäsen Watson sanoi, monia sellaisia ihmisiä on murhattu, jotka osallistuivat prinssi Norodomin puolueen toimintaan, ja aivan äskettäin tapahtui Chea Vichean tyrmistyttävä murha. Olen täysi samaa mieltä siitä, mitä on sanottu hänen poliittisesta merkityksestään yhtenä Sam Rainsy -puolueen perustajista sekä huomattavana ja rohkeana ammattiyhdistysjohtajana. Tuomitsen voimakkaasti hänen murhansa. Tuen täysin parlamentin vetoomusta perusteellisen tutkimuksen suorittamiseksi sekä syyllisten syytteeseen asettamiseksi asianmukaista oikeusprosessia noudattaen.
Haluaisin myös jälleen käyttää hyväksi tätä tilaisuutta ja vedota Kambodžan poliittisiin puolueisiin, että ne jatkaisivat neuvotteluja, jotka voivat johtaa uuden hallituksen pikaiseen muodostamiseen. Haluamme kaikki, että uusi hallitus muodostetaan mahdollisimman nopeasti. Parlamentti jatkaa perustellusti Kambodžan tilanteen seuraamista aktiivisesti, ja takaan, että tämä kiinnostus näkyy myös sekä siinä, mitä kerron neuvostolle, että komission työssä. 
Puhemies. –
   Kiitos, komission jäsen Patten.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskustelun jälkeen. 
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmaesityksistä:
– B5-0096/2004 Mann ja Zacharakis PPE-DE-ryhmän puolesta: Karachissa vangitut kreikkalaiset merimiehet,
– B5-0081/2004 Katiforis ja van den Berg PSE-ryhmän puolesta: kreikkalaiset merimiehet Karachissa,
– B5-0078/2004 van den Bos ELDR-ryhmän puolesta: ja sen miehistö,
– B5-0086/2004 Alavanos, Bakopoulos ja Korakas GUE/NGL-ryhmän puolesta: Karachissa vangitut kreikkalaiset merimiehet,
– B5-0087/2004 Muscardini UEN-ryhmän puolesta: Karachissa vangitut kreikkalaiset merimiehet. 
Hatzidakis (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan ilmaista hämmennykseni ja samanaikaisen suuttumukseni -tankkerin neljän kreikkalaisen ja kolmen filippiiniläisen merimiehen tilanteesta.
Tankkeri ajoi karille pakistanilaisen Karachin sataman ulkopuolella viime kesänä laivaa satamaan ohjaavan pakistanilaisen luotsin virheen vuoksi. Merenpinta oli laskuveden vuoksi hyvin matalalla, virhe oli pakistanilaisten viranomaisten ja seuraukset olivat dramaattiset. Tonneittain öljyä valui tietenkin mereen, mutta tapahtuman jälkeen pakistanilaiset viranomaiset ovat toimineet käsittämättömällä tavalla.
Onnettoman tapahtuman ainoita uhreja ovat kyseiset kreikkalaiset ja filippiiniläiset merimiehet. Asiaa ei tarkasteltu kokonaisvaltaisesti yrityksen, pakistanilaisen luotsin ja muiden vastuiden selvittämiseksi. Syy laitettiin kokonaisuudessaan kreikkalaisten ja filippiiniläisten merimiesten niskoille, ja heitä kohdellaan vankilassa tavalla, jota ei voida hyväksyä. Yksi heistä yritti eräänä päivänä tehdä itsemurhan. Lisäksi on vielä muutakin: pelastusryhmän johtaja, myöskin kreikkalainen merimies, meni auttamaan, ja hänkin on tällä hetkellä Pakistanin viranomaisten vangitsemana.
Tilanne on luonnollisesti traaginen. Olen itse tavannut näiden merimiesten perheitä, jotka ovat rehellisesti sanottuna epätoivoisia, ja tämän vuoksi parlamentin on toimittava. Uskonkin, että se aikoo toimia, sillä kyseessä on ensisijaisesti humanitaarinen asia. 
Mastorakis (PSE ).
    Arvoisa puhemies, jäsen Hatzidakisin esittämien tietojen lisäksi asiasta vastaavalta pakistanilaiselta ministeriöltä on hiljattain saatu raportti tankkeria kohdanneen onnettomuuden olosuhteista. Raportti ei sisällä mitään alkeellistakaan näyttöä, jota voitaisiin käyttää merimiehiä vastaan nostettavien syytteiden tueksi. Myös laivan vakuutusyhtiöt ovat esittäneet jo kauan sitten korvausehdotuksia, mutta yhtiöt eivät ole saaneet virallista vastausta Pakistanin viranomaisilta, vaikka ovat jo käyttäneet yli 20 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria onnettomuuden jälkitöihin, kuten esimerkiksi laivan hylyn kuljettamiseen.
Tiedämme, että Euroopan unionin troikka on menossa Islamabadiin komission jäsenen Pattenin kanssa ensi viikolla, helmikuun 18. päivänä, ja että he ovat onnistuneet saamaan aiheen Euroopan unionin ja Pakistanin välisiä suhteita koskevan esityslistan kärkeen. Toivomme keskustelulta tuloksia asiassa, joka on jo kauan painanut tunteitamme ja ajatuksiamme. Kyseessä ovat viattomat ihmiset, jotka tekevät raskasta työtä ansaitakseen elantonsa merestä.
Olemme tietoisia Kreikan ulkoasiainministerin Georgos Papandreoun ja hänen apulaisministerinsä puuttumisesta asiaan. Heidän pakistanilaiset kollegansa eivät kuitenkaan ole esittäneet minkäänlaista vastausta. Tilanne on hirveä.
Sen lisäksi, mitä Hatzidakis kertoi kreikkalaisen merimiehen itsemurhayrityksestä, asialla on myös tragikoominen ja surullinen seuraus: itsemurhayritys on Pakistanissa rikos. Nyt tämä varjo mieheksi on oikeudessa itsemurhayrityksestä syytettynä. Toivomme, ettei onnistunut itsemurhayritys enää ole rikos.
Kun tällaista tapahtuu, kuinka voimme odottaa pätevien nuorten miesten ryhtyvän merenkulkuammattiin? Kuka viime kädessä suojelee vastaisuudessa merenkulkijoiden henkeä ja meriympäristöä?
Vaadimme tässä tapauksessa viimeinkin inhimillisyyttä, logiikkaa ja laillisuutta, ja olemme riippuvaisia komission jäsenen Pattenin ponnisteluista ensi viikolla Islamabadissa. 
Patakis (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, minäkin haluan todeta muutaman seikan Kreikan kommunistipuoluetta edustavien parlamentin jäsenten ja koko Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän puolesta. Nämä ryhmät ovat muiden ryhmien mukana allekirjoittaneet yhteisen esityksen, jossa vaaditaan Pakistanin viranomaisten laittomasti vangittuina heinäkuusta 2003 pitämien miehistön jäsenten välitöntä vapauttamista.
Tässä on selvästikin kyseessä tapaus, jossa panttivankeja otetaan taloudellisen hyödyn saamiseksi. Karachiin 20 päivää aluksen karilleajon jälkeen saapunut insinööri Pappas, joka toimi menestyksekkään pelastustyön johtajana, on myös vangittuna miehistön kanssa. On aivan käsittämätöntä, että koko miehistö vangitaan laivan Karachin sataman edustalla tapahtuneen karilleajon aiheuttaman ekologisen katastrofin vuoksi. Jopa laivan kokki on vangittu. Lisäksi laiva oli karille ajaessaan paikallisen luotsin ja satamaviranomaisten vastuulla. Tilanne on hyvin huolestuttava vangittujen merimiesten terveyden kannalta. Täysin syyttömiä merimiehiä estetään palaamasta kotiin ja tilanne on johtanut jopa itsemurhayritykseen. Meidän on jälleen korostettava, ettei voida jatkaa tällaista tuomittavaa taktiikkaa, johon monet hallitukset turvautuvat ja joka hyödyttää laivanomistajia ja vakuutusyhtiöitä, toisin sanoen että merimiehiä pidetään syntipukkeina taloudellisten erimielisyyksien selvittämisessä ja heille sälytetään perusteettomasti vastuu kaikesta, mitä merellä tapahtuu.
Vaadimme Euroopan komissiota ja puheenjohtajavaltiota sekä Kreikan hallitusta puuttumaan päättäväisesti asiaan ja vaatimaan Karachissa vangittuna pidettävien merimiesten välitöntä vapauttamista. Heitä ei saada enää pitää panttivankeina. 
Mann, Thomas (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, Pakistanin viranomaiset ovat jo kahdeksan kuukautta pitäneet vangittuina kreikkalaisia ja filippiiniläisiä merimiehiä. Näiden tankkeri ajoi karille Karachin sataman edustalla ja aiheutti Pakistanin historian suurimman ympäristökatastrofin. Kolmekymmentä tuhatta tonnia raakaöljyä valui mereen, saastutti rannikon ja tuhosi kalastajien elinkeinon. Pakistanin viranomaisten näkemyksen mukaan onnettomuuden aiheutti miehistön epäpätevyys ja piittaamattomuus. Kuten jäsen Hatzidakis ja muut aiemmat puhujat ovat todenneet, tankkeri oli onnettomuuden sattuessa kuitenkin kiistatta paikallisen luotsin ohjauksessa. Syyllisyyttä ei siis ole helppoa osoittaa.
Pakistanin suurlähettiläs ilmoitti minulle, että oikeustoimet merimiehiä vastaan käynnistetään piakkoin. Piakkoin? Tiedotusvälineistä olemme saaneet kuulla, että he ovat olleet arestissa lokakuusta 2003 lähtien eivätkä saa poistua Pakistanista. Hallituslähteistä minulle on vakuutettu, että merimiehet saavat liikkua rajoituksetta valtion sisällä. Tämä tieto on tarkistettava.
Kansainvälinen oikeus kattaa itse asiassa ratkaisemattomat korvausasiat. Öljysaasteiden osalta sovelletaan öljyn aiheuttamasta pilaantumisvahingosta johtuvaa siviilioikeudellista vastuuta koskevaa kansainvälistä yleissopimusta, jonka 124 valtiota on allekirjoittanut. Toivon Pakistaninkin allekirjoittavan sen pian. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä vetoaa humanitaarisin ja laillisin perustein Pakistanin hallitukseen, jotta se päästäisi miehistön jäsenet kotiin perheidensä luo, kunhan nämä lupaavat palata Pakistaniin oikeudenkäyntiin. Vetoamme hallitukseen kunniamme kautta ja lunastamme lupauksemme.
Patten,
   .  Arvoisa puhemies, voidaan sanoa suoraan, että tämä on valitettava tapaus. On hyvin onnetonta, jos Pakistanin viranomaiset uskovat voivansa ratkaista tapauksen pitämällä miehistöä vangittuna. Kuten arvoisa parlamentin jäsen aiemmin totesi, EU:n troikka vierailee pian Islamabadissa, ja vetoan jälleen kerran Pakistanin viranomaisiin, jotta nämä vapauttaisivat miehistön humanitaarisista syistä niiden takeiden perusteella, jotka Kreikan hallitus on käsittääkseni antanut ja joiden mukaan miehistö suostuu yhteistyöhön myöhemmin toteutuvissa tutkimuksissa. Tämä vaikuttaa järkevältä tavalta edetä, enkä ymmärrä, mitä muuta Pakistanin viranomaiset voivat Kreikan hallitukselta odottaa.
Komissio suosittelee kansainvälisten normien mukaista sovittelua öljyn aiheuttamasta pilaantumisvahingosta johtuvaa siviilioikeudellista vastuuta koskevan, vuonna 1992 solmitun kansainvälisen yleissopimuksen nojalla. Kehotamme Pakistania keskustelemaan Kansainvälisen merenkulkujärjestön viranomaisten kanssa yleissopimuksen allekirjoittamisesta seuraavista eduista. Sillä välin rakentava ratkaisu olisi korvausvaatimusten esittäminen yleissopimuksen määräysten mukaisesti, aivan kuin Pakistan jo kuuluisi yleissopimuksen piiriin. Tätä vakuutusyhtiötkin ovat ehdottaneet.
Olen jo käsitellyt tapausta Pakistanin ulkoministerin Kasurin kanssa hänen vieraillessaan Brysselissä 5. marraskuuta 2003. Euroopan unionin Islamabadissa toimivien lähetystöjen päälliköt ovat useaan otteeseen keskustelleet asiasta Pakistanin viranomaisten, myös Kasurin kanssa. Kuten aiemmin on todettu, olen sopinut Irlannin ja Alankomaiden ulkoministerien kanssa, että otamme asian jälleen esille Pakistanin-vierailullamme 18. helmikuuta, jos tilanne ei ole siihen mennessä muuttunut. Olisi tietenkin erinomaista, jos asiat voitaisiin ratkaista jo ennen ensi viikkoa.
Toistan vielä, että tämä onneton tilanne on jatkunut liian kauan. Mitä nopeammin se ratkaistaan, sen parempi, ja sympatiamme ovat miehistön jäsenten perheiden ja itsensä miehistön jäsenten puolella, sillä heidän kannaltaan tilanne on jatkunut aivan liian kauan.
Puhemies. –
   Kiitos, komission jäsen.
Yhteiskeskustelu on päättynyt. Siirrymme nyt päätöslauselmaehdotuksista toimitettavaan äänestykseen.(1) 



(1)
Gahler (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, nähdäkseni päätöslauselman 5 kohdassa todetaan, ettei vaalitarkkailu toteutunut, koska Iranin viranomaiset kielsivät sen. Tämä on korjattava, koska pyynnön esitti myös parlamentti. Kohta olisi muotoiltava hieman lievemmin, siten että "viranomaiset" korvataan sanoin "Iranin tuen puutteen vuoksi". Pyydän korjauksen tekemistä. Kyse on lähinnä tosiseikkojen selventämisestä. 


(2)
Swoboda (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan ainoastaan, että tarkistukset siirretään johdanto-osan kappaleisiin D ja F. Johdanto-osan kappaleessa D ja 7 kohdassa olisi puhuttava opposition jäsenten sijaan poliitikoista, sillä kolme viidestä uhrista kuului vallassa olevaan puolueeseen. Lisäksi johdanto-osan kappaleessa F päivämäärän olisi oltava 7. tammikuuta eikä 4. helmikuuta. Nämä ovat pikemminkin teknisiä kuin sisällöllisiä tarkistuksia. 
Watson (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, ryhmälläni ei ole ongelmia toisen tarkistuksen suhteen, mutta meistä ensimmäinen tarkistus heikentää tekstiä, ja tämän vuoksi vastustamme sitä. 


(3)
Posselt (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, tämäkin on vain vähäinen tekninen tarkistus, mutta minusta se on kuitenkin merkittävä, sillä kyseessä ovat vangitut ihmiset. Tekstissä puhutaan kreikkalaisista ja filippiiniläisistä merimiehistä mutta otsikossa vain kreikkalaisista merimiehistä. Uskon meidän kaikkien olevan samaa mieltä siitä, että myös filippiiniläiset on vapautettava. Tämän vuoksi ehdotan otsikon muuttamista vastaavasti.

Puhemies. –
   Parlamentti on käsitellyt esityslistalla olleet asiat.(1)
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.

