Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Edellisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Fabre-Aubrespy
 Arvoisa puhemies, ranskalaisen Marianne-nimisen viikkolehden juuri julkaisemien tietojen mukaan parlamentin ja komission perustaman asiantuntijakomitean jäsenien kuukausipalkka on 29 200 euroa eli 191 000 Ranskan frangia.
Koska tämä komitea perustettiin parlamentin johdolla, on tärkeää tarkistaa tämän tiedon paikkansapitävyys. Jos tieto ei pidä paikkaansa, mitkä ovat ne todelliset luvut, jotka on saatettava eri jäsenvaltioiden veronmaksajien tietoon? Mistä talousarvion momentista nämä summat otetaan?
Haluaisin tietää, onko tämä tieto todellakin oikea, etenkin niiden komitean jäsenten osalta, joille jo maksetaan eläkettä yhteisön talousarviosta, ja jos se on oikea, lisätäänkö kaavailtu korvaus heidän eläkkeeseensä vai ei.

Puhemies
Hyvät naiset ja herrat, emme voi keskustella täällä jokaisesta sanomalehtiartikkelista, joka on julkaistu jossakin. Puhemiehistö on tehnyt asiasta päätöksen. Se voidaan toimittaa teille, ja asiasta voidaan keskustella asianmukaisella taholla. Täysistunto ei kuitenkaan ole oikea paikka siihen.

Hardstaff
Arvoisa puhemies, halusin eilen illalla käydä läpi Philippe Martinin mietintöä koskevat tarkistukset, mutta niitä ei ollut saatavilla englannin kielellä. Vaikka minulla onkin saksankielisiä tarkistuksia kokonainen nippu, haluaisin ne mieluummin omalla kielelläni. Koska tämä on hyvin tärkeä ja tekninen mietintö, voisitteko varmistaa, että tarkistukset ovat saatavilla, niin että kaikki voivat käydä ne huolellisesti läpi omalla kielellään ennen torstain äänestystä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, että huomautitte asiasta. Huolehdimme siitä, että kaikki tarkistukset ovat ajoissa saatavilla.

Ford
 Arvoisa puhemies, saanko kysyä, aikooko puhemiehistö asettaa Ranskan viimeaikaisen poliittisen kehityksen valossa 31 artiklan esityslistalle ja harkita parlamentin järjestyksen nimissä herra Mégret'n Kansallisesta rintamasta muodostaman kääpiöryhmän erottamista herra Le Penin " diivaryhmästä" ? Toiseksi - ja osoitan sanani herra Fabre-Aubrespylle - epäilen, että sanomalehti, jota hän lukee, on hyvin samanlainen kuin ne, jotka ilmestyvät Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja joista sanotaan, että ainoa asia, johon kannattaa luottaa, on päivämäärä.

Flemming
Arvoisa puhemies, pyydän tuhannesti anteeksi. Minulla oli eilen ilo ja kunnia saada puhua parlamentissa kaksi minuuttia. Ilmeisesti unohdin allekirjoituksen sen vuoksi, että olin niin kiihtynyt tämän tärkeän tapahtuman vuoksi. Olin aivan varmasti paikalla.

Puhemies
Tietenkin, todistitte sen puheenvuorollanne.

Azzolini
 Arvoisa puhemies, puheenvuoroni syy on sama kuin minua ennen puhuneella kollegalla. En löydä nimeäni listalta, vaikka olin eilen läsnä täällä parlamentissa aamupäivästä klo 10.30 alkaen.

Puhemies
Asia merkitään muistiin ja se tutkitaan.

Barzanti
Arvoisa puhemies, tahtoisin ainoastaan sanoa olleeni läsnä. Haluan siis, että läsnäoloni kirjataan, vaikka unohdinkin allekirjoittaa.

Puhemies
Hyvät naiset ja herrat, on oikein mukavaa, kun läsnäoloa koskevia tietoja oikaistaan. Se, että ilmoituksia on yksi tai kaksi, menettelee, mutta kun niitä on kymmenen tai kaksikymmentä, tilanne muuttuu ongelmalliseksi. Pyydän teitä ystävällisesti huolehtimaan allekirjoituksista itse.
Parlamentti hyväksyi pöytäkirjan.

Puhemies
Eilen tapahtui ilmeisesti väärinkäsitys, nimittäin kun ilmoitettiin, että Fitzsimonsin mietinnöstä on määrä äänestää vasta keskiviikkona. Se ei pidä paikkaansa. Se on asianmukaisesti esityslistalla, ja siitä myös äänestetään tänään klo 12.00. Tarkistusehdotusten jättämisen määräaika on nimittäin umpeutunut, mikä merkitsee, että jos emme äänestä, laiminlyömme mielipiteemme ilmaisemisen. Äänestys on toimitettava tänään. Halusin vain tuoda tämän esiin vielä kerran.

Blokland
 Arvoisa puhemies, ymmärrän, että olette tässä asiassa aivan oikeassa, mutta haluaisin kuitenkin huomauttaa teille, että Fitzsimonsin mietinnön tarkistukset eivät olleet vielä tänä aamuna saatavilla.

Puhemies
Myös se tarkistetaan. Tutkimme asian.

Energiatuotteiden verotus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Coxin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0015/99) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi (EY) energiatuotteiden verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta (KOM(97)0030 - C4-0155/97-97/0111(CNS)).

Cox
Arvoisa puhemies, parlamentti tukee komission ehdotusta energiatuotteiden veropohjan laajentamisesta ja syventämisestä. Energiatuotteiden verotusta koskeva direktiivi tulee oikeaan aikaan niiden sitoumustemme kannalta, joiden tarkoituksena on ehkäistä maapallon lämpötilan nouseminen, ja se on suotava keino edistää suurempaa energiatehokkuutta ja kannustaa siihen, että vähennetään energian voimakasta käyttöä tuotantoyksikköä kohden; lisäksi on välttämätöntä tutkia uusia veropohjia, jos haluamme jossakin vaiheessa löytää hyviä keinoja liian monissa valtioissamme vallitsevaan rakenteelliseen ongelmaan: palkkojen ulkopuolisten työvoimakustannusten alentamiseen sellaisissa yhteiskunnissa, joiden työttömyysluvut ovat sietämättömän korkeat.
Me sanomme parlamentissa " kyllä" uusille veroille mutta " ei" verotuksen lisäämiselle. Parlamentti ei voi valitettavasti vaatia lakia verotuksen tasapuolisuudesta, mutta se tekee niin poliittisesta vakaumuksesta. Jäsenvaltiot ja neuvosto pettävät tämän ehdotuksen laajemman julkisen tarkoituksen, jos ne eivät käytä energiatuotteiden verotuksesta saatuja lisätuloja tasoittamaan liiallisia palkkojen ulkopuolisia, veroilla rahoitettavia työvoimakustannuksia. Vaadimme tällaista vaihtokauppaa, koska - toistaaksemme saman asian - parlamentti haluaa uusia veroja mutta ei lisää verotusta.
Komissio ehdottaa kivennäisöljyjen erityisverotukseen liittyvän järjestelmän laajentamista paljon kattavammaksi veropohjaksi, johon kuuluisivat sellaiset alat, jotka ovat tähän mennessä jääneet ulkopuolelle joissakin tai kaikissa jäsenvaltioissa - sellaiset kuin hiili-, kaasu-, sähkö- ja lämmitysöljyalat. Parlamentti tukee tätä suositeltavana, mutta tätä veropohjaa on tuskin ehditty määritellä komission ehdotuksessa, kun komissio jo ehdottaakin eräänlaista enemmän poikkeuksille kuin säännöille perustuvaa verotusjärjestelmää monimutkaisten täysimääräisten tai osittaisten vapautusten välityksellä, täysimääräisten tai osittaisten korvausten, jotka ovat milloin pakollisia, milloin vapaaehtoisia, välityksellä. Tämä on mielestämme huono lainsäädäntöehdotus, koska se on liian monimutkainen. Siitä puuttuu hyvän verolain ominaispiirteet; hyvän verolain pitäisi olla helposti ymmärrettävissä, helposti kannettavissa, ennustettavissa lainsäädännöllisiltä vaikutuksiltaan ja vaikeasti kierrettävissä.
Sanoisin, että jotkut kollegat sekoittavat tämän ehdotuksen CO2-veroon. Tämä ei ole CO2-veroa koskeva direktiivi. Komission yksiköt ja lopulta sen jäsenet ovat antaneet parlamentin käsiteltäväksi ehdotuksen, jonka uskomme heijastelevan liian paljon niiden lobbaajien etuja, joiden kanssa he ovat olleet tekemisissä, ja liian vähän laajempaa yleistä etua.
Tarkastellessani ehdotusta ensimmäistä kertaa muistin erääseen Yhdysvaltain viimeaikaiseen presidenttiin liittyvän jokseenkin ilkeän huomautuksen, jossa presidentin käytöstä verrattiin tyynyyn, jossa - näin asia ilmaistiin - näkyi aina sen takapuolen jälki, joka sillä viimeksi istui. Jossakin mielessä tämän asiakirjan poikkeuksellisuus tuntuu minusta heijastelevan tätä ajatusmallia. Tällaisia lainsäädäntöehdotuksia ei saa enää tulla. Mietinnössäni ehdotetaan radikaaleja toimenpiteitä liiallisten vapautusten poistamiseksi, mutta siinä ehdotetaan kuitenkin vihreiden poikkeusten säilyttämistä.
Verotuksen syventämisen osalta uskomme, että komissio on valinnut tarpeettoman monimutkaisen kaavan. Ehdotamme, että aloitamme komission vuoden 2000 verotustasoa koskevilla ehdotuksilla ja sovellamme sitten kiihdytinperiaatetta, jota tarkistettaisiin viiden vuoden välein mutta joka pysyisi käytössä tarkistuksen tulosta odotettaessa. Periaatteella on se etu, että se on selkeä ja varma, ja sillä vältetään meille ehdotetun vaihtoehdon loputtomat toimielimiin liittyvät monimutkaisuudet.
Jäljelle jää ratkaisematon vaikeus, joka liittyy niihin yrityksiin ja aloihin, joiden kustannukset voivat dramaattisesti nousta, kunnes niiden kilpailukyky voi tuhoutua. Olemme tietoisia tästä: ehdotamme eräänlaista rajoitettua toissijaisuutta, jossa tällaiset yritykset tai alat voivat hakea apua lieventävien asianhaarojen vallitessa mutta jossa niiden on läpäistävä laajempi EU: n objektiivisuuskoe, jotta ne eivät riko reilun kilpailun sääntöjä tai valtion tukiin liittyviä sääntöjä.
Ehdotan tässä vaiheessa myös lisätarkistusta, jonka mukaan niihin aloihin, joilla tämä on järjestelmällistä, pitäisi voida soveltaa komission hyväksymää ryhmävapautusta tai -korvausta.
Yhteenvetona Euroopan parlamentti tukee uusia energiatuotteiden veroja ja ympäristöveroja mutta ei verotuksen lisäämistä. Vaadimme valtioiden verotuksen neutraalisuutta. Vaadimme työllisyysverojen alentamista tämän veron vastapainoksi. Haluamme yksinkertaisempaa ja varmempaa verotukseen perustuvaa määritelmää kuin se, jota komissio ehdottaa. Haluamme paremmin ennustettavissa olevan keinon verotustasojen kehityksen määrittelemiseksi. Haluamme, että kilpailukyvyn heikentymiseen keskitytään siellä, missä se on todellinen ongelma, mutta sitä ei saa käyttää tekosyynä sille, että suhtaudutaan ponnettomasti tarpeellisiin muutoksiin. Suosittelen mietintöä parlamentille.

Estevan Bolea
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevässä valiokunnassa ymmärretään erittäin hyvin, että on pyrittävä verotuksen yhdenmukaistamiseen ja että - kuten herra Cox sanoi - emme halua lisää veroja, vaan toisenlaisen tavan verottaa Euroopan kansantalouksia.
Ottakaa kuitenkin huomioon se, että tällä hetkellä sovellamme direktiiviä, joka vapauttaa sähkömarkkinat ja joka vapauttaa kaasumarkkinat, minkä pääasiallisena tavoitteena on laskea energian hintaa. Itse asiassa, tämä tavoite ollaan saavuttamassa. Tunnen muiden maiden tilannetta paremmin oman maani Espanjan tilanteen, jossa sähkön hinta on laskenut 11 %. Muissa maissa ei ole kuitenkaan kiirehditty samalla tavoin. Näitä direktiivejä pannaan parhaillaan täytäntöön ja sähkömarkkinoiden vapauttaminen on alkamassa. Jos nyt lisäämme energiaverotusta, yritämme mielestämme tehdä liian monta asiaa samanaikaisesti.
Näin ollen, arvoisa komission jäsen, olemme kyllä samaa mieltä siitä, että tulevaisuudessa suora verotus muuttuu epäsuoraksi, ja siitä, että energiaa verotetaan silloin, kun kyseessä on todellinen verotuksellinen tasapuolisuus ja kun siitä ei aiheudu lisäkustannuksia yrityksille.
Elämme aikaa, jolloin meidän on pakko olla entistä kilpailukykyisempiä. Yhdysvalloissa energia on erittäin halpaa, tiedätte sen hyvin; Euroopassa suurin osa energiakustannuksista - esimerkiksi kivennäisöljyjen kohdalla - muodostuu veroista, ja joissakin maissa - kuten Ranskassa tai Belgiassa - verotus on hyvin korkeaa jo liikenteen osalta, ja muissa maissa - kuten Espanjassa - se on huomattavasti alhaisempaa.
Unionissa lakia on säädettävä kaikkia 15 maata varten, mikä ei ole helppo tehtävä. On avattava vapautetut sähkömarkkinat, pantava alulle kaasumarkkinoiden vapauttaminen, meidän on oltava aikaisempaa kilpailukykyisempiä ja sovellettava lukuisia ympäristöä koskevia sääntöjä, joita yritysten on noudatettava. Tällä viikolla käsittelemme vesidirektiiviä, jolla on paljon merkitystä teollisuudenaloille, joiden on tehtävä valtavia investointeja. Käsittelemme myös muita jätteitä koskevia direktiivejä. Meidän mielestämme pitäisi odottaa vähän aikaa tämän direktiivin soveltamista. Näin ollen, vaikka olemmekin yhtä mieltä direktiivin sisällöstä, arvoisa komission jäsen, hetki ei mielestämme ole oikea.
Älkäämme keskustelko enää hiilidioksidin verotuksesta. On totta, että jos nostamme energian hintaa, sitä käytetään tehokkaammin ja sitä kulutetaan vähemmän. Tämä vaatii kuitenkin suuria investointeja, ja tietenkin hiilidioksidipäästöt vähenevät ja muutkin saastepäästöt pienenevät.
Emme aio kannattaa Coxin mietintöä. Emme aio toimia niin, sillä mikäli jo teidän ehdottamanne direktiivi, arvoisa komission jäsen, on monimutkainen ja täynnä poikkeuksia, niin se, mitä herra Cox on tehnyt ja minkä talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta on hyväksynyt, on paljon radikaalimpi, ja lisäksi sitä ei voida soveltaa: se jää kaikkien tukien ja avustusten ulkopuolelle.
Äänestämme tarkistuksia 13, 14, 15 ja 16 sekä muutamaa muuta tarkistusta vastaan. Jos parlamentti hyväksyy ne, äänestämme mietintöä vastaan. Nyt sovelletaan kuulemismenettelyä, mutta tulevaisuudessa sovelletaan kenties yhteispäätösmenettelyä. Joka tapauksessa, tätä direktiiviä olisi hyvä hiukan lykätä.

Spencer
Arvoisa puhemies, saanen sanoa, miten suuri ilo on puhua parlamentissa tästä aiheesta. Haluaisin myös lisätä, etten kirjoittanut nimeäni eilen läsnäololistaan, koska huomioni oli varmaankin kiinnittynyt muualle.
Haluan ehdottomasti kannattaa sitä, mitä esittelijä sanoi. Haluan puhua omasta kannastani ympäristövaliokunnan nimissä, jonka kaikkien ryhmien kaikki jäsenet hyväksyivät tarkistukset yksimielisesti. Näiden tarkistusten tarkoituksena on osoittaa, että vaikka herra Montin ehdotukset ovatkin hyviä, vihreä muunnos herra Montin ehdotuksista olisi parempi. Kantamme on siis " ruskea Monti hyvä, vihreä Monti erittäin, erittäin hyvä" . Epäilen kuitenkin, että neuvosto ei ole tarpeeksi viisas hyväksyäkseen herra Montin ruskeita ehdotuksia tai edes mitään sellaista vihreää muunnosta hänen ehdotuksistaan, jollaista suosittelisimme neuvostolle. Uskon, että kun keskustellaan verotuksen yhdenmukaistamisesta, ei puhuta vain verojen yhdenmukaistamisen teknisestä puolesta vaan siitä, miten veroja käytetään, ja minusta näyttää siltä, että neuvosto menettää loistavan tilaisuuden, jos se ei hyväksy Montin ehdotuksia. Neuvoston pitäisi muistaa, mitä se on sanonut Kiotosta ja Buenos Airesista, ja käyttää tätä mahdollisuutena vaikuttaa tapaan, jolla energiaa käytetään yhteisössämme.
Omasta typeryydestäni on voinut seurata, että Spencerin mietintöä CO2/energiaverosta, mietintöä, jonka perinnöllinen esittelijä olen ollut jo lähes kymmenen vuoden ajan, ei saada parlamenttiin minun aikanani. Se viipyy valiokunnan käsittelyssä, ja suosittelen parlamentille lämpimästi sen pitämistä valiokunnan käsittelyssä. Uskon, että komission ja neuvoston on palattava CO2/energiaveroon, koska se on yksi tapa todella vaikuttaa asioihin. Suosittelen, että tulevat parlamentit pitävät mietinnön valiokunnan käsittelyssä ja - saanen olla hieman ilkikurinen - että ne jättäisivät siihen sanan " Spencer" tyttäreni toimikautta varten, koska ilmastonmuutos on kauaskantoinen kysymys.

Randzio-Plath
 Arvoisa puhemies, Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä tukee sekä Montin ehdotusta että myös mietinnössä muotoiltua ehdotusta, koska siinä ehdotetaan useissa kysymyksissä konkreettisia toimia, jotka tekevät voimakkaammin oikeutta tavoitteelle ohjata toimintaa verojen avulla. Siksi on korostettava sitä, ettei tämä direktiiviehdotus eikä myöskään direktiiviehdotus Euroopan parlamentin muuttamassa muodossa voi olla mitään muuta kuin ensimmäinen askel kohti ekologista verouudistusta, vaikka minun onkin myönnettävä herra Spencerin olevan oikeassa siinä, että direktiiviehdotuksessa ei oikeastaan tehdä suunnitelmia vihreästä energiaverosta. Siksi puolueryhmäni tukee myös Coxin mietinnön muuttamista siltä osin, että määräämme joka tapauksessa pakolliseksi sen, että Euroopan unionin jäsenvaltiot eivät verota sellaista energiaa eivätkä sellaisia tuotteita, jotka tuotetaan uusiutuvien energialähteiden avulla.
Olen sitä mieltä, että tällä ehdotuksella, jossa oikeutetusti pyritään verottamaan energiaa, jotta työn verottamista voidaan keventää, kuten jo Delorsin valkoisessa kirjassa vuodelta 1993 on suunniteltu, parannetaan direktiiviä tältä osin ja että se sisältää " vihreän elementin" . Minusta se ei ole järjestelmän vastaista, vaan pidän sitä välttämättömänä. Haluamme tosin tehdä sisämarkkinoista entistä toimintakykyisemmät tämän direktiivin avulla ja poistaa kaikki epäkohdat, myös kuluttajamaasta, mutta meidän on ajateltava myös sitä, että edesmennyt taloustieteilijä Pigou, kun hän ylipäänsä keksi vuonna 1920 ajatuksen suojata voimavaroja maksujen avulla, muutti ajattelutavallaan keskusteluamme myös laadullisesti.
On myös tärkeää, että direktiiviehdotuksessa korostetaan verotuksen tasapuolisuutta. Siten myös jäsenvaltioissa täytyy verotusta sovellettaessa pyrkiä työvoimakustannusten vähentämiseen, jotta saadaan todella aikaan vaikutuksia myös työllisyyden alalla. Energiaveron yhteydessä on korostettava sitä, että se ei ole ympäristövero. Tarkoitan, että meidän on todellakin pikaisesti aloitettava uudestaan ne ikävällä tavalla sujuneet neuvottelut, jotka eivät Rion ja Kioton kokousten jälkeen johtaneet Euroopan tasolla minkäänlaisiin tuloksiin. Olen sitä mieltä, että monet jäsenvaltiot ovat tällä hetkellä pitemmällä kuin direktiiviehdotus.
Minusta olisi myös tärkeää, että Euroopan valtiot oppisivat toisiltaan, ja minusta olisi erittäin ilahduttavaa, jos runsaasti energiaa käyttävät yritykset, joille on ehdottomasti myönnettävä veronpalautuksia, noudattavat esimerkkiä, joka on toiminut Tanskassa menestyksekkäästi, ja ryhtyisivät tekemään energiankäyttötutkimusta.

Areitio Toledo
Arvoisa puhemies, tällä direktiivillä on syntyessään kolminkertainen tavoite, minkä vuoksi sitä ja myös Coxin mietintöä on vaikea analysoida. Toisaalta sillä pyritään verotuksen yhdenmukaistamisen tavoitteeseen markkinoiden toimivuuden parantamiseksi. Toisaalta ehdotetaan taloudellista tavoitetta: verorasitteen siirtämistä työstä energiaan. Lisäksi direktiiville on annettu myös ympäristötavoite. Kolmen tavoitteen sekoittaminen samaan direktiiviin on aina monimutkaista. Mielestäni esittelijä Cox on yrittänyt vähän keventää tätä painavaa taakkaa mietinnössään ja supistaa hiukan kolminkertaisen tavoitteen kattamaa aluetta. Joka tapauksessa on erittäin hankalaa saada aikaan tasapainoinen direktiivi niin monimutkaisella Euroopan unionin energia-asioiden alueella.
Mielestäni komissio on valinnut viisaasti ensisijaisen lähestymistavan, sillä ongelma vaatii lukuisten yleisestä säännöstä poikkeavien seikkojen huomioon ottamista. Eikä asiaa voida käsitellä muulla tavoin. Tältä osin ryhmämme on eri mieltä herra Coxin kanssa. Totuus on se, että kun verotusta koskevia sääntöjä luodaan, poikkeukset - kuten voimme nähdä kaikkien verotusta koskevien sääntöjemme osalta - ovat yleinen käytäntö, enkä ymmärrä, miksi emme hyväksyisi myös tässä kohdin joitakin poikkeuksia, jotka ovat mielestämme tärkeitä, jotta Euroopan unionin tuotantojärjestelmän kilpailukykyä ei vahingoiteta.
Arvoisa puhemies, tämän vuoksi - myös rouva Estevan Bolea sanoi tämän jo aiemmin - jos esittelijä pysyy kannassaan ja hylkää monta artiklaa - tarkkaan ottaen 13, 14 ja 15 artiklan - äänestämme mietintöä vastaan, sillä olemme suoraan sanottuna sitä mieltä, että kaikkien niiden muiden hankaluuksien lisäksi, joita ongelman edellyttämään käsittelytapaan liittyy, vaatii tämä kaiken sen aineiston perusteellista huomioon ottamista ja analysointia, joka koskee komission esittämiä poikkeuksia ja niitä poikkeuksia, joita tiedämme sen vielä esittävän.

Gasòliba I Böhm
 Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, haluan osoittaa liberaaliryhmän tukevan kollegamme Coxin mietintöä, jossa hän esittää useita parannuksia komission direktiiviehdotukseen ja ottaa Euroopan unionin tasolla asianmukaisen ja oikean lähestymistavan kolmen perustavoitteen saavuttamiseksi.
Ensinnäkin sisämarkkinoiden vahvistaminen, sillä ehdotus verotuksen yhdenmukaistamisesta tällä alueella on tarkoitettu nimenomaan siihen, että vältytään tällä hetkellä vallitsevilta vääristymiltä.
Toiseksi Euroopan sisämarkkinoiden entistä korkeatasoisemman kilpailukyvyn varmistaminen kansainvälisellä tasolla. On selvää, että jos onnistumme yhdenmukaistamaan verotusta, mitä tämän veron soveltaminen merkitsee, työvoimakustannuksia voidaan poistaa tai vähentää pienentämättä Euroopan unionin tai jäsenvaltioiden verotuloja, ja tämän myötä koko Euroopan unioni osallistuu kustannusrakenteen osalta entistä kilpailukykyisempänä kansainvälisille markkinoille.
Kolmanneksi - vaikka olenkin kuullut täällä muutamia kritisoivia kannanottoja - kolmas tavoite on tärkeä, sillä selvästikin tietynlainen ympäristöpolitiikka edistää kestävän talouden kehittämistä, mikä on yksi Euroopan unionin päätavoitteista. Ymmärtääksemme Coxin mietintö mahdollistaa nimenomaan näiden kolmen tavoitteen huomioon ottamisen, ja lisäksi siinä annetaan jäsenvaltioille tärkeä liikkumavara tämän direktiivin soveltamisessa edellyttäen - korostan -, ettei vääristetä Euroopan sisämarkkinoiden toteutumista ja kilpailukykyä, jotka muodostavat yhden unionin tärkeimmistä tavoitteista.

Theonas
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää kolme huomiota komission direktiiviehdotuksen ja kollega Coxin mietinnön osalta.
Ensimmäinen huomio: ei voida olla toista mieltä tarpeesta suojella ympäristöä energiatuotteiden päästöiltä. Vaaditaan kuitenkin myönteisiä toimia pehmeiden energiamuotojen puolesta sekä tuotantolaitosten ja -menetelmien ajanmukaistamiseksi ympäristöystävällisemmiksi eikä välillisiä veroja merkitseviä verotoimia, jotka kohtalokkaasti vahingoittavat kansantuloa.
Toinen huomio: ehdotettu kaikenlaisten energiatuotteiden verotuksen kiristäminen johtaisi mielestäni jyrkkään hintojen nousuun, joka tietyissä tapauksissa ylittäisi 9-11 % aikana, jolloin EMUun liittyvä ankara talouskuri lisää laajojen kansankerrosten elintasoon ja elinehtoihin kohdistuvia paineita.
Kolmas huomio: arvoisa puhemies, haluaisin jälleen kerran tuoda esiin huolemme ehdotuksesta, että yhteiskunnan sosiaaliturvajärjestelmää varten saamia tuloja niin kutsutuista työveroista korvataan niin kutsutuilla energiaveroilla. Tällainen muutos ei johtaisi sosiaaliturvaan käytettävien voimavarojen vahvistumiseen, mutta se antaisi hallituksille mahdollisuuden omia nämä varat, millä olisi kohtalokkaat seuraukset sosiaaliturvajärjestelmälle.

Hautala
Arvoisa puhemies, kollega Cox on tehnyt erittäin hyvää työtä komission ehdotuksen kanssa. Haluan myös kiittää Tom Spenceriä siitä työstä, jota hän on jo vuosia tehnyt tässä parlamentissa hiilidioksidiveroehdotuksen kanssa. Vihreä ryhmä on täysin samaa mieltä kuin Tom Spencer, eli meidän täytyy säilyttää tämä hiilidioksidiveroehdotus. Me emme saa hylätä sitä, koska siinä on ympäristökäyttäytymistä ohjaavia elementtejä enemmän kuin niin sanotussa Montin ehdotuksessa, jota me nyt käsittelemme.
Mutta kollega Cox on todella tehnyt tästä Montin ehdotuksesta " vihreämmän" . Siinä on selkeitä perusteluita poikkeuksille ja niiden poikkeuksien pitää olla ympäristön kannalta perusteltuja. Myös hänen perustelunsa sille, miten teollisuus voi saada helpotuksia energiaveroon, on äärimmäisen selkeä. Hänhän ehdottaa, että teollisuuden täytyy pystyä perustelemaan nämä helpotukset kilpailukykyseikoilla, ja kaiken pitää sitten tapahtua komission valvonnassa.
Coxin mietinnössä ehdotetaan lähtökohdaksi vuoden 2000 verokantaa ja sitä sitten viiden vuoden ajan korotettaisiin kaksi prosenttia plus inflaatio vuodessa. Arvoisa kollegat, tämä on hyvin vaatimaton veronkorotustaso. Jos me haluamme, että tämä vaikuttaa ympäristön kannalta kestävään suuntaan, niin voisimme harkita hieman rohkeampaa linjaa. Tästä syystä vihreät ovat tehneet ehdotuksen, jossa tämä vuosittainen indeksi on neljä prosenttia plus inflaatio. Ero kollega Coxin ja meidän ehdotuksemme välillä on se, että viidessä vuodessa Coxin ehdotus korottaisi energiaveroa noin kymmenen prosenttia, eikä meidänkään ehdotuksemme korottaisi sitä enempää kuin kaksikymmentä prosenttia. Niinpä minä todella vetoan teihin, että harkitsisitte tätä vihreiden muutosehdotusta.

Bonde
Arvoisa puhemies, Kesäkuu-liike tukee energian vähimmäisveroja, mutta rahojen on jäätävä jäsenvaltioihin, eikä niistä saa muodostua EU: n uutta tulonlähdettä. Toivomme, että energiaveroja korotetaan tuntuvasti, jotta saamme aikaan säästöjä ja edistämme siirtymistä uusiutuvan energian käyttöön. Kesäkuu-liike korostaa äänioikeutta vailla olevien jälkeläistemme huomioon ottamista päätöksiä tehtäessä. Emme voi vain pihistää maapallon niukoista voimavaroista. Jos Tanskan ja Saksan välinen raja poistetaan, ihmiset matkustavat Saksaan ostamaan edullista bensiiniä ja lämmitysöljyä. Rahat kerääntyvät Tanskan valtion kassan sijasta Saksaan. Joudumme sen vuoksi alentamaan verojamme ja maksujamme Saksan tasolle. Rahaa kertyy siten vähemmän yhteiseen kassaan opintotuen, varhaiseläkkeiden ja kansaneläkkeiden rahoittamiseen. Ihmisten välinen tasa-arvo on suurempi Tanskassa kuin Saksassa tai muualla EU: ssa. Kesäkuu-liike puolustaa tätä pohjoismaista hyvinvointimallia, ja äänestämme sen vuoksi korkeimpien mahdollisten vähimmäishintojen puolesta, mutta haluamme samalla saada luvan verottaa halvempaa tuontienergiaa, jotta ranskalainen ydinvoima ei korvaisi pyrkimystä panostaa uusiutuvan energian, aurinko- ja tuulivoiman, käyttöön. Tuulivoiman vähimmäishinnat on taattu vain kolmessa EU: n maassa: Saksassa, Espanjassa ja Tanskassa. Suurin osa maailman tuulimyllyistä sijaitsee näissä maissa. Aurinkoa ja tuulta ei saa vaihtaa atomivoimaan.

Lukas
 Arvoisa puhemies, esittelijä on onnistunut tekemään järkevän kompromissin ympäristöalan vaatimusten ja sen vaatimuksen välillä, että työhön kohdistuvia lainsäädännöllisiä rasitteita on vähennettävä. Kyse on politiikkamme kahden keskeisimmän toimintaperiaatteen, jotka fundamentalistisessa tarkastelussa joutuvat ristiriitaan, hyvin toteutetusta tasapainottamisesta. Aikana, jona suurtyöttömyyden torjuminen on Euroopan politiikan tärkein taloudellinen ja sosiaalipoliittinen tavoite ja jona me kaikki huomaamme uusiutumattomista energialähteistä ympäristölle aiheutuvat uhat, varovainen, mutta selvä tie, sellainen, jota tässä viitoitetaan, näyttää olevan oikea ratkaisu.
Toivottavasti hyväksytään muutamat niistä tarkistusehdotuksista, jotka tekevät mietinnöstä selvästi vihreämmän ja joissa korostetaan ja tuetaan uusiutuvien energialähteiden asemaa näissä puitteissa entistä vahvemmin. Toisaalta on hylättävä sellaiset tarkistusehdotukset, kuten tarkistusehdotus 13, jotka merkitsevät teollisuuden aloille suuria menetyksiä ja aiheuttaisivat työvoiman vähentymistä.

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kannatan ehdottomasti herra Coxin mietintöä. Se selventää komission ehdotusta ja takaa tehokkaan soveltamisen. Siitä huolimatta haluaisin puuttua kahteen kohtaan, jotka mainitaan ympäristövaliokunnan lausunnossa. Haluaisin kiittää tässä yhteydessä myös erityisesti herra Spenceriä hänen sinnikkäistä ponnisteluistaan tässä kysymyksessä ja hänen luottamuksellisesta yhteistyöstään.
Ensimmäinen kohta koskee uusiutuvia energialähteitä. Olen sitä mieltä, että jos aiomme pystyä myös ohjaamaan toimintoja tämän verouudistuksen avulla, meidän on jätettävä uusiutuvat energialähteet tämän veron ulkopuolelle, koska meidän ei pitäisi alistaa niitä kansalliselle kilpailulle. Jos yksi maa ilmoittaa jättävänsä ne ulkopuolelle ja toinen taas ilmoittaa, että ei jätä niitä ulkopuolelle, tämä kysymys on heti kilpailun pelinappula. Siksi herra Coxin ehdotukseen perustuva selvä signaali on - selvät, tehokkaat määräykset. Minun pyyntöni on seuraavanlainen: tämän veron ei pidä koskea uusiutuvia energialähteitä.
Toinen kohta koskee alaa, jolla CO2-päästöt lisääntyvät nykyään kaikkien eniten, nimittäin ilmaliikennettä. Viime vuonna CO2-päästöt kasvoivat 17 %. Tämä ala on jätetty kokonaan huomiotta, koska kerosiinin osalta veron periminen on tietyllä tavalla ongelmallista. Ei käy kuitenkaan päinsä, että teemme ehdotuksen ja jätämme ulkopuolelle alan, jolla päästöt ovat kasvaneet prosentuaalisesti eniten. Siksi puhun voimakkaasti sen puolesta, että puutumme tarkistusehdotukseen 29 ja sanomme, että kiinnitämme siihen huomiota ja annamme komissiolle tehtävän ehdottaa tältä osin sopivaa ratkaisua niin, että tämä ala voidaan ottaa huomioon.

Thyssen
 Arvoisa puhemies, tällä ehdotuksella, joka koskee energiatuotteiden yhdenmukaisten verojen vähimmäismääriä, halutaan palvella monia sektoreita. Sillä pyritään parantamaan elinympäristöä, keventämään työn verotusta ja edistämään sisämarkkinoiden ihanteellista toimintaa, ja tämä kaikki tietenkin ilman riskiä siitä, että yritystemme kilpailuasema heikkenee. Ehdotus perustuu epäilemättä kauniisiin lähtökohtiin, mutta sekä ehdotus itse että sen tarkistettu versio saavat minut kuitenkin kysymään, minkälaisia konkreettisia seurauksia sillä olisi työvoimavaltaisiin yrityksiin, joiden joukossa on runsaasti pk-yrityksiä. Jos energiavaltaisille yrityksille annetaan oikeutetusti niiden kilpailuasemasta huolehtimiseksi vapautus energiaverosta tai sitä vähennetään tai ne saavat siitä palautuksia - joko yksittäisten tapausten perusteella tai ei - niin ihmettelen vain, eikö silloin ole vaarana, että loppujen lopuksi nimenomaan työvoimavaltaiset yritykset joutuvat CO2-verojen maksajiksi. Jos pidämme lähtökohtana sitä, että verotuksen neutraalisuutta ei sovelleta yrityksittäin vaan ehkä yleisemmällä, enemmän horisontaalisella tavalla, niin eikö silloin ole vaarana, että verotuksen painopiste siirtyy energiavaltaisista yrityksistä työvoimavaltaisiin yrityksiin? Ihmettelen vain, että emmekö tule silloin juuri päinvastaiseen tilanteeseen siihen nähden, mihin pyrimme. Pienet saastuttajat maksavat suhteellisesti enemmän kuin suuret, ja työvoimavaltaiset yritykset joutuvat kärsimään enemmän kuin energiavaltaiset.
Arvoisa komission jäsen, pk-yritykset eivät ole tähän kovinkaan tyytyväisiä. Minun on vaikea mennä myymään tätä ehdotusta maailmalle, ja haluaisin kuulla teiltä perusteluja, jotka puhuvat täällä esittämääni vastaan. Haluaisin myös kuulla näkemyksenne aikataulusta. Milloin uskotte neuvoston tekevän päätöksen tästä asiasta?

Seppänen
Arvoisa puhemies, hyvä ympäristövero on sellainen, joka voidaan kiertää. Se ohjaa tuottajien ja kuluttajien käyttäytymistä tavalla, joka on ympäristön näkökulmasta myönteinen. Ensisijaista ei voi olla veron fiskaalinen tavoite.
Mutta on asioita, joita ei voida kiertää. Se on pohjoinen näkökulma tähän kysymykseen. Suomessa on tänä talvena tehty uusi pakkasennätys: miinus viisikymmentäneljä astetta. Helsingissä on nyt paraikaa miinus kolmekymmentä astetta ja pohjoisessa yli miinus neljäkymmentä astetta. Sen lisäksi huomauttaisin, että etäisyydet pohjoisessa ovat pitkiä ja vaativat energiaa liikkumistarkoituksiin. Minun vaalipiirini läpimitta on 1300 kilometriä. Ja kun minä otan huomioon nämä kaksi asiaa, lämmityksen ja liikkumisen tarpeet, meillä täytyy olla mahdollisuuksia poikkeuksiin ja näiden poikkeusten täytyy olla mahdollisia myös kotitalouksille, koska muuten syrjäseudulla asuvat tavalliset ihmiset joutuvat maksamaan niitä verohelpotuksia, joita tässä tapauksessa halutaan antaa energiaintensiivisen teollisuuden käyttöön. Kun ehdotetaan työnantajamaksujen alentamista, meidän tapauksessamme ne alennukset tulisivat vääristä tarkoituksista.
Koska Euroopan unioni on erilainen luonnoltaan, siellä täytyy olla myös mahdollisuus soveltaa erilaisia verotusjärjestelmiä. Hyväksymme minimistandardin, mutta siihen pitää EU: n säätelyn loppua.

Breyer
Arvoisa puhemies, vihreiden edustajana myös minä olisin tietenkin toivonut, kuten herra Spencerkin totesi, että ehdotus olisi vielä vihreämpi. Voin kuitenkin vihreiden edustajana sanoa, että pidän tätä tärkeänä pienenä askeleena, todellakin vain ensimmäisenä pienenä askeleena oikeaan suuntaan kohti tämän alan verotusta tai ainakin verotuksen yhdenmukaistamista.
Sallikaa minun kuitenkin tuoda esiin vielä kaksi kohtaa: minusta on oikein, kuten herra Cox sanoi, että uusiutuvat energialähteet täytyy jättää ulkopuolelle, sillä kyse on myös valmistautumisesta energiapoliittiseen käänteeseen. Me kaikki tiedämme, että tulevaisuudessa uusiutuvat energiamuodot ovat keskeisessä asemassa ja että meidän on tehtävä tältä osin oikeansuuntaisia ratkaisuja.
Toivon myös, että parlamentti kannattaa tarkistusehdotustamme siitä, että jätetään paikallinen julkinen lähiliikenne veron ulkopuolelle, sillä myös se on ratkaiseva kohta. Jos haluamme edistää CO2-päästöjen vähentämistä, on vähennettävä jonkin verran haitallista yksityisautoilua, minkä haluamme tehdä tämän valmisteveron avulla. Täytyy kuitenkin olla kyse siitä, että teemme ympäristöystävällisen, paikallisen julkisen lähiliikenteen houkuttelevaksi.
Mekin olemme sitä mieltä, että meidän ei pitäisi enää sallia lentoliikenteen tukemista. On muita mahdollisuuksia, esimerkiksi CO2-päästöjä koskevat maksut, jotka voisivat johtaa siihen, että emme enää tarvitse määräystä yksimielisyydestä, ja jotka olisivat yhteneviä myös kansainvälisten sopimusten kanssa. Sen perusteella voidaan toivoa, että komissio saa maaliskuussa lopultakin aikaan myös sopivan ehdotuksen.
Saanen esittää vielä yhteenvedon: meistä tämä on tärkeä askel oikeaan suuntaan.

Metten
 Arvoisa puhemies, työntekoa on verotettu Euroopan unionissa kahden viimeksi kuluneen vuosikymmenen aikana yhä kovemmin. Jos tämän kehityksen suuntaa käännetään, kuten minun kotimaassani on tapahtunut - eli poikkeus vahvistaa säännön - voi sitkeän korkea työttömyys Euroopan unionissa vähentyä jyrkästi. Meidän täytyy nähdä tämänpäiväiset kaksi työllisyyttä käsittelevää mietintöä - Coxin ja Péres Royon mietinnöt - tässä kontekstissa. Verotuksen painopistettä täytyy siirtää työn verotuksesta ympäristöveroihin ja pääomatulojen verotukseen. Coxin mietinnössä käsitellään energiatuotteiden verotusta. Nykyisen lainsäädännön merkittävin ongelma on se, että verotuspohja on täysin riittämätön. Jotkin energiatuotteet, kuten maakaasu, kivihiili ja sähkö, on vapautettu tähän saakka veroista. Muut tavallisesti verotetut polttoaineet on vapautettu verosta erityiskäytössä, kuten lentoliikenteen kerosiini sekä merenkulussa tai kalastuksessa käytettävät polttoaineet.
Kolmas ongelma on se, että samoja polttoaineita verotetaan eri tavoin niiden käytön perusteella. Näin ollen liikenteessä tarvittavia polttoaineita verotetaan raskaammin kuin lämmityksessä tarvittavia. Lisäksi enimmäkseen yritysten käyttämiä polttoaineita verotetaan kevyemmin kuin kuluttajien käyttämiä. Viimeinen ongelma on se, että verotuksen vähimmäistasot on kyllä yhdenmukaistettu unionin tasolla, mutta taso on niin matala, että niillä on tuskin lainkaan merkitystä.
On selvää, että Coxin mietinnössä ei pystytä tarttumaan kaikkiin näihin ongelmiin kerralla. Tässä on kysymys lainsäädännöstä, joka vaatii neuvoston yksimielisyyttä, ja se takaa yleensä asian pysähtymisen. Mietinnössä kuitenkin pyritään siihen - ja sitä me kannatamme sydämestämme - että verotuksen laajentamista kivihiilen, maakaasun ja sähkön taholle tuetaan, että osa pakollisista vapautuksista poistetaan ja että verotuksen vähimmäistasoja korotetaan ja että ne sidotaan indeksiin. Tämän indeksiin sitomisen yhteydessä otetaan samalla esille ajatus " kiihdytinperiaatteesta" . Verojen ei pidä nousta vuosittain ainoastaan inflaation mukaan vaan jopa 2 % inflaatiota enemmän.
Coxin mietinnössä säilytetään vapautukset, joita jäsenvaltiot voivat myöntää, mutta niiden ehtoja kuitenkin tiukennetaan. Kaiken kaikkiaan tämä mietintö on merkittävä askel hyvään suuntaan, eikä ainoastaan verotuksen painopisteen siirtämisen kannalta vaan myös ympäristön kannalta, koska tähän asti veroton käyttö muuttuu ensimmäisen kerran verolliseksi. On kuitenkin selvää, että molempien näkökohtien kannalta pitäisi vielä tehdä hyvin paljon enemmän. Yrityskäyttöön tarkoitettujen energiatuotteiden verotuksen matalat vähimmäistasot eivät ole esimerkiksi ympäristönäkökohtien kannalta lainkaan hyväksyttäviä, koska tässä tapauksessa on kysymys juuri pahiten saastuttavista polttoaineista.
Lopuksi, vapautukset, joita jäsenvaltiot voivat vieläkin myöntää, ovat ympäristönäkökohtien kannalta täysin järjettömiä. Siitä huolimatta tämä mietintö on ehdottoman tarpeellinen, ja se on tärkeä viesti neuvostolle siitä, mitä parlamentti haluaa. Tätä viestiä tarvitaan, koska neuvosto ei näytä olevan voimistamassa komission ehdotuksia vaan jopa heikentämässä niitä siten, että niillä on tuskin enää mitään merkitystä. Siksi vetoan tässä yhteydessä puoluetovereihini jäsenvaltioiden hallituksissa, jotta he ottaisivat verotuksen painopisteen siirtämisen pois työn verotuksesta vakavammin kuin kansalliset edut lyhyellä aikavälillä. Tämä on aihe, jonka pitäisi mielestäni toimia tässä asiassa testinä.

Porto
Arvoisa puhemies, on harvoja aiheita, jotka vaativat yhtä maltillista analyysia kuin energian verotus ja joiden osalta on selvitettävä, miten toivottuihin tavoitteisiin on päästy, ja lisäksi on otettava huomioon oikeudenmukaisuuden ja yhteenkuuluvuuden tavoitteet, joita ei sovi unohtaa.
Kuten CO2-päästöjen verottamista käsittelevästä aloitteesta sanotaan, sen tavoitteena on verotuksen tasapuolisuus ja työhön kohdistuvan verotuksen korvaaminen, joka puolestaan vaikuttaisi työllisyyden edistämiseen. Sen muodollisen seikan lisäksi, että ei todellakaan ole tasapuolista muuttaa tuotantotapoja, on tärkeää tietää yhtäältä se, vaikuttaisiko energiaa rankaiseva verotus haitallisesti - erityisesti pk-yritysten - investointeihin ja sitä kautta työpaikkojen luomiseen, ja toisaalta se, missä määrin työhön kohdistuvan verotuksen korvaa sellainen verotus, joka tehokkaasti energiankulutusta hillitessään ei tuo lisämäärärahoja... Näin ollen veronluonteisiin maksuihin ja verotukseen liittyvä tavoite ovat ristiriidassa keskenään. Kaikkea ei voi saada samaan aikaan.
Minun on vielä kysyttävä, kuinka varmistetaan, ettei verotus ole regressiivistä, koska vähävaraiset henkilöt käyttävät suurimman osan tuloistaan energiaan, ja ettei rangaista reuna-alueiden köyhimpiä maita, joiden teknologia on vanhentunutta ja joihin kohdistuvat korkeimmat kuljetusmaksut? Kuten kollega Seppänen sanoi, pohjoisessa on tällainen ongelma, mutta ongelma on vielä vakavampi etelässä. Ei voida hyväksyä etenkään sitä, että maantiekuljetuksia rangaistaisiin verotuksen keinoin niin kauan kuin ei ole olemassa parempia vaihtoehtoja kuten rautatiekuljetuksia, joita Euroopan unionin tulisi ensisijaisesti tukea.
Kun tarkastelemme numerotietoja, huomaamme kuitenkin, että jo nyt maanteiden käyttäjät maksavat (polttoaineveroina, ajoneuvoveroina ja tietulleina) kaksinkertaisen määrän, kun taas rautatieliikenteessä näiden maksujen osuus on 56 % ja meriliikenteessä 18 %. Näiden maksujen osuus on 2 % Euroopan unionin BKT: stä.
Eri kuljetusmuotojen - mukaan lukien saastuttava ilmaliikenne - välillä vallitsevien vääristymien syntymisen välttämiseksi on tuettava ryhmästäni olevan kollegan Esteban Bolean tässä täysistunnossa esittämää tarkistusta.

Schörling
 Arvoisa puhemies, komission ehdotus energiatuotteiden verotuksesta merkitsi suurin piirtein, kuten ympäristövaliokunnan lausunnossa sanotaan, ehdotusta paremmin toimivien sisämarkkinoiden luomiseksi. Nyt esittelijä Cox ja muista valiokunnista saadut lausunnot sekä osa tarkistuksista ovat todellakin tehneet tästä mietinnöstä " vihreän" ehdotuksen, mikä merkitsee sitä, että olemme menossa kohti Kiotossa, Buenos Airesissa ja muissa yhteyksissä solmimiemme sopimusten tavoitteita hiilidioksidipäästöistä selviämiseksi. Mietintö, johon kuuluu aurinko-, tuuli- ja vesienergiaan liittyviä veropoikkeuksia, voi olla myös selkeä signaali teollisuudelle, kun se tekee sijoituksia. Tämä voi helpottaa siirtymistä uusiutuviin energianlähteisiin. Pidän tätä ensimmäisenä askeleena oikeaan suuntaan.
Myös toive siitä, että ehdotuksesta tehtäisiin verotuksellisesti tasapuolinen, toisin sanoen, että jäsenvaltioille suositeltaisiin, että ne keventäisivät työn verotusta ja lisäisivät sen sijaan energiaverotusta, toisin sanoen muuttaisivat verotuksen painopistettä, on myös erittäin, erittäin hyvä ehdotus, jolla on täysin " vihreät" piirteet. Pyydän teitä myös tukemaan vihreiden ryhmän tekemiä tarkistuksia.

García Arias
Arvoisa puhemies, on totta, että meidän on pyrittävä energia-alan verotuksen yhdenmukaistamiseen, vaikka tehtävä onkin vaikea 15 jäsenvaltion välisten erojen ja sen seikan vuoksi, että meidän ei pidä nostaa hintoja, koska sen sijaan, että saavuttaisimme tavoittelemamme päämäärät, saatamme näin heikentää kilpailukykyämme ja menettää työpaikkoja.
Tällä hetkellä tämä ehdotus merkitsee verokannan korottamista ja liikennekustannusten nostamista erityisesti koheesiomaissa, niissä, jotka sijaitsevat reuna-alueilla ja jotka sitä paitsi aiheuttavat Euroopassa vähemmän saastumista.
Toisaalta, kun verotus laajennetaan koskemaan muita energiatuotteita, huomaamme, että emme yhdenmukaista sisämarkkinoita, vaan vääristämme erilaisten energialähteiden välistä kilpailua ja rankaisemme - esimerkiksi - erityisesti hiilen käytöstä, joka on edelleenkin pääasiallinen perinteinen energialähde ja jonka osalta ollaan toteuttamassa valtavia teknisiä ponnistuksia.
Mitä tulee herra Coxin ehdotuksiin, olemme ristiriitaisessa tilanteessa. Heikennämme kilpailukykyä, jos vaadimme eurooppalaisia yrityksiä, jotka ponnistelevat tosissaan energian säästämiseksi, kuluttamaan energiaa. Rankaisisimme yrityksiä näistä teknologisista ponnistuksista ja vaikeutamme niiden kansainvälistä kilpailua. Yksi näistä monista teollisuuden aloista voisi olla rauta- ja terästeollisuus, joka on kilpailukykyinen Euroopan unionin sisällä - ja energia on yksi kilpailun osatekijä - mutta lisäksi se on kilpailukykyinen kansainvälisellä tasolla.
Koska tilanne on tämä, on tehty useita yksipuolisia ehdotuksia, joita on vaikea hyväksyä. Arvoisa puhemies, me espanjalaiset sosialistit aiomme äänestää herra Coxin ehdotuksia vastaan ja toivomme, että neuvostossa päästäisiin yhteisymmärrykseen, mutta periaatteessa - kuten jo sanoin - tehtävä on vaikea, jos otamme huomioon sen, että eri maiden erilaiset energiaa koskevat olosuhteet täytyy yhdenmukaistaa ja vaatia lisäksi toimia, joilla rangaistaan erityisesti sellaisia maita, jotka eivät ole varsinaisesti vastuussa Euroopan valtavista saastemääristä.

Hoppenstedt
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, se, että emme ole vieläkään kyenneet ratkaisemaan tätä aihetta emmekä myöskään vielä pitkään aikaan pysty ratkaisemaan sitä näkemyserojen vuoksi, osoittaa selvästi tämän aiheen monimutkaisuuden. Herra Coxin aloite yksinkertaistaa ehdotus periaatteellisesti on tietenkin periaatteessa hyvä, mutta Euroopan kansanpuolueen ryhmä ei kuitenkaan kannata sitä, kuten jo korostettiinkin.
Olen sitä mieltä, että myös me talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa olemme jo tehneet selväksi sen, että kannatamme 13 ja 15 artiklaa sellaisina kuin komissio niitä ehdotti, emmekä kannata näiden artikloiden poistamista. Pidämme hyvänä sitä komission aloitetta, että poikkeuksista päättää EU eivätkä jäsenvaltiot, koska uskomme, että jos jäsenvaltiot päättävät poikkeusjärjestelyistä, kilpailuun liittyvät kysymykset nousevat esiin, sillä sitä ei määrätä, kuinka suuri liikkumavara on mahdollinen poikkeusjärjestelyissä. Tässä tarvitaan suuri määrä valvontatoimia.
Olemme kuulleet ja tiedämme, että ympäristö, mutta myös työ on keskipisteessä. Tässä on kuitenkin kyse myös nimenomaan suurten energiakuluttajien, kuten teräs-, sementti- ja alumiiniteollisuuden ynnä muiden, kilpailukyvystä, ja nimenomaan myös kolmansien valtioiden kilpailun kannalta EU: ssa pitäisi luoda yksiselitteinen järjestelmä, kuten komissio ehdotti.
Emme kannata energian hintojen korottamista, jota talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta ja varsinkin herra Cox tarkistusehdotuksissaan ehdottivat, koska nimenomaan se vaikuttaisi kielteisesti työllisyyteen.

Linkohr
Arvoisa puhemies, myös minä pidän herra Coxin ehdotusta järkevänä ja kannattaisin sitä. Haluaisin kiittää myös Tom Spenceriä, joka on pitänyt liekkiä palamassa useita vuosia. Valitettavasti tämän liekin täytyy todennäköisesti palaa vielä kauan, sillä luulen, että ministerineuvosto ei pääse yksimielisyyteen. Sitä osoittaa myös erittäin ristiriitainen tilanne parlamentissa. Se on varsinainen ongelma. Siksi pidän komission ehdotusta järkevänä, koska siinä ei nimittäin pidetä lähtökohtana ympäristöä, vaan 99 artiklaa, siis olemassa olevien verojen yhdenmukaistamista. Pidän sitä paljon järkevämpänä, se kenties saattaa meidät lähemmäksi tavoitetta, yksinkertaisesti sen vuoksi, että meidän on markkinoiden vapauttamisen avulla pakko yhdenmukaistaa erityisehdot. On vielä parempi, jos sillä on myös ekologisia sivuvaikutuksia. En tiedä, käsittääkö neuvosto tämän, luulen, että syntyy paljon vaikeuksia, mutta toivotan puheenjohtajamaa Saksalle joka tapauksessa paljon onnea, jotta se edistyy tässä.
Vielä yksi huomautus: on ristiriitaista, että teollisuus on onnistunut energian säästämisessä viime vuosina parhaiten, kun taas kotitalouksien ja liikenteen energiankulutus on ennemminkin lisääntynyt. Keski-Euroopan valtioissa tämä on erittäin selvää. Energiankulutus suhteessa bruttokansantuotteeseen on vähentynyt, tarkemmin sanottuna osittain rajustikin, kun taas kotitalouksien ja liikenteen energiankulutus on lisääntynyt. Jos siis halutaan ekologinen keino energiankulutuksen vähentämiseksi, on kiinnitettävä huomiota, niin valitettavaa kuin se minusta onkin, ennen kaikkea kotitalouksiin ja liikenteeseen ja laadittava verojärjestelmästä sellainen, että se vaikuttaa erityisesti niihin. Siksi tämä vero ei ole todennäköisesti niin kovasti suosiossa. Yksikään puolue ei voita vaaleja, jos se asettaa sen keskipisteeksi. Siitä huolimatta pidän sitä pitkän aikavälin tehtävänä, joka meidän on asetettava itsellemme, ja haluaisin kiittää kaikkia niitä, jotka osallistuvat tähän toimenpiteeseen, josta ei pidetä mutta joka on järkevä.

Schmidbauer
 Arvoisa puhemies, olen iloinen siitä, että liikenne- ja matkailuvaliokunnan jäsenenä ja vihreän kirjan, jossa käsiteltiin ulkoisten kustannusten sisällyttämistä hintoihin, ja sitä nyt seuraavan valkoisen kirjan kohti oikeudenmukaista ja tehokasta liikenteen hinnoittelua esittelijänä minulla on tässä keskustelussa tilaisuus tarkastella monimutkaista energiaverotusta koskevaa aihetta liikennepoliittisesta osanäkökulmasta.
Direktiiviehdotuksessaan energiatuotteiden verotusta koskevasta yhteisön kehyksen uudistamisesta komissio teki tieliikennettä koskevan ehdotuksen, jota esittelijä herra Cox ilmeisesti tarkastelee vain yhtenä niistä monista epämääräisistä poikkeusjärjestelyistä, jotka hän haluaa poistaa direktiiviehdotuksesta. Komissio ehdottaa ehdotuksensa 16 artiklassa, että jäsenvaltioissa tieliikennettä koskeva verotuksen alentaminen on mahdollista, jos syrjimättömyyden periaatetta noudattaen samalla kerätään maksuja, jotka korvaavat infrastruktuuri-, ympäristö- ja ruuhkakustannukset.
Kuten tiedätte, kollegani Euroopan sosiaalidemokraattisesta puolueryhmästä äänestivät valiokunnissa 16 artiklan poistamista vastaan, ja haluaisin ponnekkaasti pyytää kaikkia toimimaan täällä täysistunnossa toimitettavassa äänestyksessä samoin, sillä esittelijä haluaa poistaa direktiiviehdotuksesta nimenomaan aloitteen Euroopan liikennepolitiikan uudelleenjärjestämiseksi ja ympäristöystävällisen ja tehokkaan liikennepolitiikan toteuttamiseksi. Komissio oli vain johdonmukainen sisällyttäessään maksujärjestelmän energiaverotusta koskevaan ehdotukseen, sillä se vastaa sitä, mitä se ehdotti vihreässä ja myös valkoisessa kirjassaan.
Esittelijänä kannatan siinä esitettyjä periaatteita ja haluaisin sen vuoksi ehdottaa parlamentille sitä, että myös se olisi johdonmukainen ja tukisi tätä uutta liikennepolitiikkaa koskevaa aloitetta energiaverotusta koskevan keskustelun yhteydessä, etenkin kun teimme sen parlamentissa jo vihreää kirjaa koskevassa päätöksenteossa. Haluaisin pyytää teiltä seuraavaa: tehkää tehokas ja kestävä liikennepolitiikka Euroopassa mahdolliseksi. Äänestäkää 16 artiklan puolesta komission ehdottamassa muodossa!

Rübig
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, rouva Schmidbauer esitti asian ytimekkäästi: tehokas liikenteen hinnoittelu on osoittanut meille, että meidän on keskityttävä työssämme olennaisiin kohtiin, mikä merkitsee sitä, että meidän on luovuttava ristikkäisestä tukemisesta. Välilliset työvoimakustannukset ovat täysin itsenäinen kokonaisuus, jota on käsiteltävä. Tarvitsemme tällä alalla enemmän kilpailua, ja meidän on huolehdittava siitä, että vähennämme kustannuksia huomattavasti ja että omavastuu lisääntyy tässä järjestelmässä.
Energiatuotteiden verottaminen on kokonaan toinen ala. Energiaverotuksen ydin on kustannusten vähentäminen, jotta muutumme kansainvälisesti kilpailukykyisemmiksi ja voimme luoda uusia työpaikkoja. Jos lisäämme energiakustannuksia kohtuuttomasti, kokonaisuus johtaa siihen, että työpaikat häviävät runsaasti energiaa käyttäviltä aloilta, esimerkiksi terästeollisuudesta - tunnemme kaikki alat. Minun täytyy korostaa myös sitä, että emme voi jättää kuluttajia huomiotta. Loppujen lopuksi kuluttajat luovat työpaikkoja päättämällä, mitä tuotteita he ostavat ja mitä palveluja käyttävät. Näihin ratkaisuihin ei voi pakottaa puitelainsäädännöllisin määräyksin.
Siksi pidän myös runsaasti energiaa käyttäviä yrityksiä koskevaa ylärajaa erittäin tärkeänä. Sen on määrä taata se, että kaikki yritykset, jotka ovat jo aikaisemmin nykyaikaistaneet tekniset laitteensa ja siten vähentäneet energiankulutuksensa prosessitekniseen vähimmäiskulutukseen, saavat hyvitystä. Meidän pitää palkita kaikki ne, jotka minimoivat energiakulutuksen. Emme voi tässä tapauksessa enää lisätä säästämistä korkeamman energiaveron avulla. Ympäristöön liittyvän perustelun lisäksi kyseenalaistettiin myös työvoimakustannuksia koskeva helpottava vaikutus. Vain kilpailukykyiset yritykset kykenevät vastaamaan näihin vaatimuksiin. Sen vuoksi kannatan silmämääräiseen arvioon perustuvaa järjestelmää, jonka avulla kuitenkin pystytään todella toteuttamaan asetetut tavoitteet.

Monti
 Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, tahtoisin kiittää herra Coxia lämpimästi hänen mietinnölleen ominaisesta selkeydestä ja johdonmukaisuudesta sekä mietinnössä esitetyistä johtopäätöksistä. Olen todella iloinen siitä, että te yhdytte täysin niihin perusteluihin, joihin tämä ehdotus perustuu ja siihen tapaan, jolla ne on toteutettu.
Komissio on esittänyt neuvostolle ehdotuksen, jonka päätarkoituksena on vaatia yhteisön kivennäisöljyjä koskevan verotusjärjestelmän ajanmukaistamista ja myös laajentaa sen soveltamisalaa kaikkiin energiatuotteisiin. Tämä on välttämätöntä, jotta yhtenäismarkkinoiden toimintaa voitaisiin parantaa. Ehdotetuilla toimilla pyritään näet vähentämään verotuksellisia vääristymiä, joita tällä alalla nykyisin esiintyy.
Komissio on lisäksi käyttänyt hyväkseen tämän ehdotuksen tarjoaman tilaisuuden täyttääkseen velvollisuutensa tarkastaa mineraaliöljyjen vähimmäisverokannan ja vastatakseen samalla Ecofin-neuvoston pyyntöön esittää uusia ehdotuksia nyt, kun CO2/energiaveroa koskevat neuvottelut ovat, kuten tiedetään, päätyneet umpikujaan.
Korostaisin vielä, että mielenkiinto fossiilisten polttoaineiden polttamisen ympäristövaikutuksia kohtaan on jatkuvasti lisääntynyt - tämä on käynyt erittäin selkeästi ilmi tänä aamuna -, ja tästä on osoituksena myös neuvoston vastauksena Kioton pöytäkirjaan hiljattain antama unionin saastuttavien päästöjen saavutettavia tavoiterajoja koskeva päätös. Näiden tavoitteiden saavuttaminen ei ole vaivatonta ja verotukselliset keinot - herra Spencer ja useat muut edustajat ovat korostaneet tätä - ovat eräs konkreettinen väline, jota voidaan käyttää niiden saavuttamiseksi. Olen kiitollinen myös monilta eri aloilta saadusta tunnustuksesta, jonka mukaan tämä on ympäristönkin kannalta ensimmäinen askel oikeaan suuntaan.
Komissio voi hyväksyä tarkistukset 1, 2, 4 ja 5 ja osan tarkistuksista 12 ja 14, viimeksi mainitusta erityisesti uusiutuvaa energiaa koskevan osan. Emme kuitenkaan voi hyväksyä ehdotusta suoraan vähimmäiskantojen toiseen vaiheeseen siirtymisestä jo tammikuusta 2000 alkaen ja verojen korottamista sen jälkeen vuosittain 2 %: lla korotettua inflaatiota vastaavasti viiden seuraavan vuoden ajan. Lisäksi on tarpeen korostaa, että määräaika, 1. tammikuuta 1998, joka vähimmäiskantojen korottamisesta pidättäytymiselle oli määrätty, on ylitetty tuntuvasti. Neuvostossa käydyt keskustelut ovat kuitenkin osoittaneet, että jopa vähimmäistasot olisivat aiheuttaneet ongelmia joillekin jäsenvaltiolle. Mitään näiden tasojen korottamista ei siksi voida hyväksyä.
Sama perustelu pätee ehdotukseen, jonka mukaan verotuksen vähimmäistasoa voitaisiin vuosittain korottaa 2 %: lla korotettua vuotuista inflaatiota vastaavasti viiden vuoden ajan. Komission ehdotuksessa inflaation tasoa vastaavien veronkorotusten käyttöä on rajoitettu niiden jäsenvaltioiden aseman helpottamiseksi, joiden olisi pakko korottaa veroja huomattavasti voidakseen päästä edes määrättyyn vähimmäistasoon. Sen vuoksi ei voida hyväksyä sitä, että jäsenvaltiot pakotetaan ottamaan käyttöön peräti inflaation tasoa korkeampia veronkorotuksia.
Lisäksi ei voida hyväksyä sitä, että on poistettu suurin osa niistä ehdotetuista sekä pakollisista että vapaaehtoisista vapautuksista ja alennuksista, jotka koskevat sellaisia tuotteita, joita tällä hetkellä ei veroteta. Mainitut vapautukset ja alennukset on suunniteltu aivan tietyistä syistä: jotkin sisältyvät jo nyt voimassa olevaan yhteisön lainsäädäntöön ja jotkin ovat välttämättömiä tiettyjen kansainvälisistä sopimuksista johtuvien yhteisön velvoitteiden täyttämiseksi. Lopuksi viimeistä ryhmää pidetään välttämättömänä yhteisön teollisuuden kilpailukyvyn suojelemiseksi kolmansien maiden kilpailulta. Toisaalta minun ei liene tarpeen muistuttaa parlamentille, että yksimielisyysperiaate koskee tätä käsittelemäämme aihetta.
Rouva Thyssen ja muut jäsenet ovat pyytäneet tietoja kysymyksen käsittelystä neuvostossa ja sen aikataulusta. Voin vakuuttaa, että neuvoston aihetta käsittelevää työryhmää on pyydetty esittämään Ecofin-neuvostolle 15. maaliskuuta kertomus, jota Kölnin Eurooppa-neuvosto käsittelee kesäkuussa. Meillä on siis hyvin pian tilaisuus saada konkreettista tietoa siitä, päästäänkö yksimielisyyteen vai ei. Minä toivon sitä todella.
Arvoisa puhemies, haluaisin lopuksi esittää erään huomautuksen. Käsittelemme verotuksen koordinointia, joka vastaa yhtenäismarkkinoiden asettamiin vaatimuksiin ja tässä tapauksessa ympäristöä koskeviin vaatimuksiin ja tyydyttää monien korostaman tarpeen tukea työllisyyttä edistävää verotaakan tasapainottamista. Euroopassa hiljattain käydyssä keskustelussa on toisinaan ollut huomattavissa omituinen suhtautumistapa: katsellaan taaksepäin ja tutkitaan vanhoja valkoisia kirjoja ikään kuin niiden jälkeen ei olisi edistytty tämän koordinoinnin toteuttamisen suuntaan. Tässä tilanteessa voimme kuitenkin konkreettisesti havaita tapahtuneen kehityksen: tänä aamuna Coxin energiaa käsittelevä mietintö ja hetken kuluttua Pérez Royon säästöjä koskeva mietintö. Samaan aikaan vahingollisen verokilpailun vastaisten menettelysääntöjen soveltaminen edistyy, ja ensi viikolla esittelen komissiossa ehdotuksen, joka antaa sitä toivoville jäsenvaltioille mahdollisuuden soveltaa matalampaa arvonlisäveroa paljon työvoimaa vaativiin palveluihin. Kuten siis voitte todeta, todellisen työllisyyttä tukevan verokoordinoinnin veturin erilaiset osat ovat liikkeessä; kaikilla niillä on tämän parlamentin erittäin vankka tuki, josta olen hyvin kiitollinen.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission jäsen Monti!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 11.30.

Säästöjen korkotulojen tosiasiallisenvähimmäisverotuksen varmistaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Pérez Royon laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0040/99) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi säästöjen korkojen muodossa tuottamien tulojen tosiasiallisen vähimmäisverotuksen varmistamisesta yhteisössä (KOM(98)0295 - C4-0404/98-98/0193(CNS)).

Pérez Royo
Arvoisa puhemies, rakkaat kollegat, käsiteltävänämme oleva direktiiviehdotus koskee vaikeaa aihetta, jollaisia ovat unionissa aina sellaiset aiheet, jotka liittyvät verotukseen ja sitä koskeviin kysymyksiin, jotka, kuten hyvin tiedätte, ovat asioita, joiden hyväksyminen edellyttää neuvoston yksimielisyyttä.
Haluaisin palata tämän direktiiviehdotuksen osalta hiukan ajassa taaksepäin. Kyseessä on ehdotus, jota on odotettu jo yli kymmenen vuotta. Itse asiassa nykyisen ehdotuksen lähtökohtana on direktiivi pääomanliikkeiden vapauttamisesta, joka hyväksyttiin vuonna 1988 sisämarkkinoiden toteuttamista koskevan ohjelman puitteissa.
Tämä direktiivi pääomanliikkeiden vapauttamisesta loi todellakin oikeudelliset puitteet, jotka paransivat sisämarkkinoiden toimintaa pääomansiirtojen osalta. Samaan aikaan tällä direktiivillä mahdollistettiin kuitenkin jäsenvaltioiden välinen verokilpailu, ja näiden piti luoda tietynlainen verotusjärjestelmä houkutellakseen pääomia muista jäsenvaltioista.
Näin ollen varsinaiseen direktiiviin pääomanliikkeiden vapauttamisesta sisällytettiin säästöjen verotuksen yhdenmukaistamiseksi tarkka aikataulu, jolla vältettäisiin tämä haitallinen kilpailutilanne. Valitettavasti - kuten varsin hyvin tiedätte, hyvät jäsenet - vuonna 1989 - siis kymmenen vuotta sitten - rouva Scrivenerin esittämästä direktiiviehdotuksesta ei päästy edes keskustelemaan vakavasti ja sittemmin se vedettiin pois.
Sillä välin jäsenvaltiot hyväksyivät sääntöjä, joilla harjoitettiin syrjintää säästöjen korkojen verotuksessa sen mukaan, oliko henkilön verotuksellinen kotipaikka asianomaisessa jäsenvaltioissa vai muussa maassa. Niiltä henkilöiltä, joiden kotipaikka oli tässä jäsenvaltiossa, perittiin asianmukainen vero, kun taas niille henkilöille maksettuja korkoja, joiden kotipaikka oli muussa maassa, pidettiin verovapaina.
Tämä johti useisiin vaarallisiin tilanteisiin. Ensinnäkin syntyi uhkaava tilanne sisämarkkinoiden varsinaiselle toimivuudelle, markkinoiden, joilla pääomansiirtoja ei ohjannut niiden kannattavuus vaan verotuskäytäntö. Toiseksi veropetosten, veronkiertotapausten määrä kasvoi. Kolmanneksi ja edellä mainitun seurauksena verorasitusta siirrettiin asteittain työn verotuksen kustannuksella.
Kymmenen vuotta myöhemmin esitetään uusi ehdotus, jolla parannetaan - tämä on sanottava erittäin selvästi - aikaisempaa teknisestä näkökulmasta, mutta pääosin - ja tämä on tärkeintä - se esitetään suosiollisemmassa poliittisessa ilmapiirissä. Se sijoittuu - kuten sanoin - suotuisampaan ilmapiiriin, joka mahdollistaa - toivottavasti -, että sen hyväksymisen tiellä olevat esteet voitetaan.
Tämä ehdotus esitetään joustavan strategian puitteissa, joka liittyy laajempaan veropakettiin ja sellaiseen ilmapiiriin, jossa on onnistuttu yhdistämään yhteisen kielemme perinteeseen " haitallisen" verokilpailun, vahingollisen verokilpailun käsite. On myös ilmeistä, että tässä tapauksessa meillä on myös selvä esimerkki haitallisesta verokilpailusta, jota yritetään rajoittaa tällä direktiivillä, joka on toisaalta vähäisiin muutoksiin pyrkivä direktiivi, jonka tavoitteet ovat suhteellisen vaatimattomat.
Direktiivi perustuu rinnakkaiselon periaatteeseen, toisin sanoen siinä tarjotaan jäsenvaltioille mahdollisuus valita kahdesta vaihtoehdosta: ne voivat soveltaa joko niiden alueella maksettavista koroista perittävää lähdeveroa riippumatta siitä, onko kyseessä maassa asuva vai muu sijoittaja, tai luoda tiedotusjärjestelmän jakumota pankkisalaisuuden niiden korkojen osalta, joita niiden alueella maksetaan myös sellaisille sijoittajille, joiden kotipaikka ei ole kyseisessä jäsenvaltiossa.
Tämä on joustava ehdotus, joka mahdollistaa eri jäsenvaltioiden korkojen koordinoinnin ja yhdenmukaistamisen ja jota talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan enemmistö on kannattanut ja jota minä kannatan lujasti. Tätä ajattelutapaa vastustettiin vain muutaman yksittäisen tarkistuksen nojalla, jotka hylättiin.
Tietenkin on vielä kohtia, joista voidaan keskustella. Niistä tärkein on kolmansien maiden kysymys. Kaikki ymmärtävät sen, että säilyttääkseen Euroopan rahoitusalan kilpailukyvyn tällainen direktiivi edellyttää, että samanlaisia toimia sovelletaan muillakin läheisillä alueilla, pääasiassa meidän kauppakumppanimme ja ne maat, joihin eurooppalaista pääomaa voidaan sijoittaa.
Tämän kohdan osalta on olemassa kaksi lähestymistapaa, kaksi ajattelutapaa. Ensimmäinen lähestymistapa on se, että tämän direktiivin hyväksymiselle asetetaan ehdot, tai että sen hyväksyminen tai sen soveltaminen riippuu siitä, päästäänkö näiden kolmansien maiden kanssa sopimukseen. Toinen lähestymistapa, jota komissio esittää ja josta olen samaa mieltä, on se, että ymmärretään parhaan strategian olevan, että komissio edistää omaa lainsäädäntöään ansaiten tällä tavoin moraalisen oikeutuksen ja saavuttaen myös yhteisymmärryksen, minkä avulla se onnistuu saattamaan alulle tai menestyksekkäästi päätökseen tätä alaa koskevat neuvottelut.
Tämä on se kohta, jonka osalta pääsimme yhteisymmärrykseen valiokunnassamme, joka - arvoisa puhemies, tämä on yhteenveto - hyväksyi vain yhden tiettyyn kohtaan liittyvän tarkistuksen, jossa määrätään siitä, että perittävän lähdeveron vähimmäismäärä alennetaan 20 %: sta 15 %: iin. Minun mielestäni tämä on kysymys, josta on keskusteltava neuvostossa, mutta joka tapauksessa parlamentin näkökulmasta katsottuna totean sosialistiryhmän puolesta, että aiomme äänestää 20 %: n puolesta.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, puolueryhmä tukee esittelijän kantaa. Haluaisin aivan kuten esittelijäkin, jota onnittelen, tuoda vielä kerran esiin tyytyväisyyteni siitä, että kymmenen vuotta ehdotuksen viimeisimmän epäonnistumisen jälkeen lopultakin on mahdollista edistyä tällä alalla. Olen sitä mieltä, että tämä on vaatimus myös verotuksellisesta oikeudenmukaisuudesta Euroopan unionissa. Tämä verotuksellisen oikeudenmukaisuuden vaatimus on myös periaate, joka on otettava huomioon sisämarkkinoilla ja joka merkitsee sitä, että säästöjen korkoja ei voida irrottaa verotuksesta. Direktiiviehdotuksessa, kuten myös esittelijän mietinnössä, tehdään erittäin selväksi se, että ulkomaisten sijoittajien - tämä on määritelmä, joka ei oikeastaan ole myöskään sopiva sisämarkkinoilla - suosiminen kuuluu nyt siis myös menneisyyteen, koska direktiivin myötä emme enää salli syrjintää.
Ehdotuksen kannalta vaikeaa oli tietenkin se, että myös tässä yhteydessä määräys yksimielisyydestä oli ja on edelleen voimassa. Minun on tässä yhteydessä korostettava vielä kerran sitä, että määräenemmistöpäätöstä koskevat jatkoneuvottelut pitäisi ehdottomasti panna alulle neuvostossa.
Komission ehdotus sisältää oikeutetusti rinnakkaiselon mallin, sillä olen sitä mieltä, että vain tältä perustalta oli ylipäänsä mahdollista tehdä päätöksiä, joskin olen sitä mieltä, että pitkällä aikavälillä on saatava aikaan yhtenäinen järjestelmä.
On tärkeää, että tämä ehdotus on osa veropakettia, koska tällä tavalla epäreilu verokilpailu jää historiaan. Siksi ei myöskään voitu sallia poikkeuksia, koska muuten olisimme sallineet tietyillä osa-alueilla jonkinlaisen verokeitaan. Siksi minun on siis tuettava komission ehdotusta, jossa myös euro-obligaatiot sisällytetään direktiivin soveltamisalaan.
Haluaisin kuitenkin vielä lyhyesti käsitellä niitä ongelmia, jotka liittyvät pelkkään säästöjen korkojen verottamiseen. Vaikka tämä ehdotus ei kohdistu korkoihin oikeushenkilöiden ja yritysten osalta, täytyy myös tulevan verotuksen oikeudenmukaisuuden vuoksi ja, kun otetaan huomioon kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden mahdollisuus kerätä varoja, myös edelleen miettiä sitä, kuinka tämän direktiivin sovellusalaa voidaan vielä laajentaa.
Haluaisin tukea ponnekkaasti myös esittelijän vaatimusta siitä, että säilytämme komission ehdotuksen yhteydessä lähdeveron suuruuden, nimittäin 20 %.

Thyssen
 Arvoisa puhemies, se, että melko monet jäsenvaltiot verottavat ulkomaalaisten pääomatuloja kevyemmin kuin omien kansalaistensa vastaavia tuloja, johtaa ongelmiin sisämarkkinoilla. Kansalaiset keinottelevat säästöillään ja vieläpä jättävät toisesta jäsenvaltiosta saamansa pääomatulot ymmärrettävistä syistä ilmoittamatta omien maittensa veroviranomaisille. Tällä tavalla sijoituksia tekevät kansalaiset välttävät veroja. Siten jäsenvaltio, jossa sijoittaja asuu, menettää pääomaverotuloja ja sisämarkkinoiden toiminta häiriintyy selvästi. On selvää, että jäsenvaltiot reagoivat pyrkimällä siihen, että helposti pakenevan pääoman verotus pidetään alhaisena tai että sitä alennetaan, mutta se on tapahtunut enimmäkseen sen kustannuksella, että paineet työn verottamisen osalta vastaavasti kiristyvät.
Nyt kun euro on otettu käyttöön ja sen myötä valuuttakurssiriskit ja pian myös tilisiirtokustannukset ovat poistuneet kokonaan, on olemassa suuri pelko siitä, että tästä veronkierron muodosta tulee entistä houkuttelevampi. Belgian verottaja on jo muuten joutunut jo pitemmän aikaa tekemisiin tämän asian kanssa. Valuuttakurssiriski Belgian ja Luxemburgin välillä on poistunut jo vuosia sitten, ja siten Luxemburgiin menevät junat ovat myös aina täynnä osinkojen hakijoita.
Vaikka ehdotettu direktiivi sisältää kaiken kaikkiaan vain 15 artiklaa, talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa esitettiin jopa 89 tarkistusta. PPE-ryhmämme mielestä on hyvä, että niistä hyväksyttiin vain kymmenen. Ryhmämme hyväksyy kaikki nämä kymmenen tarkistusta.
Arvoisa puhemies ja arvoisa komission jäsen, PPE-ryhmä haluaa pitää mahdollisimman tiukasti kiinni komission ehdotuksesta. Vain lähdeveron vähimmäistaso täytyy alentaa 15 %: iin. Toivomme, että tämä tarkistus, jonka myös talous-ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta on hyväksynyt, hyväksytään täällä täysistunnossa. Lisäksi PPE-ryhmä vastustaa edelleen soveltamisalan laajentamista oikeushenkilöihin sekä euro-obligaatioiden jättämistä soveltamisalan ulkopuolelle, mikä johtuu niistä syistä, joista on keskusteltu laajasti valiokunnassa.
Lopuksi, PPE-ryhmä ei myöskään kannata tarkistuksia, joissa halutaan ensin saada aikaan sopimus OECD: n tasolla ja joissa halutaan tehdä direktiivin voimaantulo siitä riippuvaiseksi. Mielestämme on olemassa perusteluja, miten unionin sisäisiä ja kansainvälisiä pääomavirtoja voidaan käsitellä myös toisin, kun ajatellaan muun muassa pääoman vapaata liikkuvuutta ja valuuttakurssiriskin poistumista.
Arvoisa puhemies, tällä direktiivillä ei saada aikaan lopullista ja kaiken kattavaa ratkaisua, mutta se on tärkeä askel eteenpäin. Me haluamme edistää sitä, ja me aiomme siksi äänestää komission ehdotuksen puolesta. Lopuksi haluaisin vain kuulla komission jäseneltä, milloin hän uskoo neuvoston antavan hyväksyntänsä tässä asiassa.

Goedbloed
Arvoisa puhemies, nyt käsiteltävänämme oleva ehdotus, joka on tulosta keskustelusta, joka ei johtanut mihinkään kymmenen vuotta sitten, on edennyt taas nopeasti, koska valittiin rinnakkaiselon malli. Se on mielestäni hyvä ratkaisu ja askel eteenpäin, kun pyritään huolehtimaan siitä, että nykyiset erot - ja erityisesti vääränlaiset erot - poistetaan.
ELDR-ryhmä kannattaa ehdotusta pääpiirteissään nykyisessä muodossaan ja on iloinen siitä, että alun perin ehdotettu laajentaminen yrityksiin on nyt poistettu ja että ehdotus koskee ainoastaan yksityishenkilöiden korkotuloja. Mielestämme yksityishenkilöiden korkotuloja käsiteltäessä - juuri kuten edellisessä ehdotuksessa mainittiin - on tarkasteltava, onko mahdollista huolehtia siitä, että työn verotusta alennetaan. Siksi olemme tällä kerralla esittäneet uudelleen tarkistuksemme, jotta voitaisiin vielä huolehtia tietystä verotuksen tasapuolisuudesta, jonka avulla kyseiset varat palaisivat kansalaisille. Loppujen lopuksi tilanne on sellainen, että jotkut kansalaiset - ja heitä on melko paljon - ovat voineet maksaa mitättömän vähän veroja, millä on ollut seurauksia muiden kansalaisten kannalta, koska jostainhan rahat täytyy ottaa. Jos halutaan verottaa ja jos se tehdään yhteiseltä perustalta, mielestäni täytyy huolehtia myös siitä, että muut kansalaiset, joiden on täytynyt maksaa enemmän, saavat sen takaisin matalampien tuloverojen kautta.
Minulla on vielä yksi huomautus artiklasta, joka koskee arvopaperien myyntiä emission jälkeen, ja herra Pérez Royon esittämästä valiokunnan hyväksymästä tarkistuksesta. Olen lisännyt tähän itse teknisen tarkistuksen siitä, että jos emission jälkeen myydään arvopapereita, täytyy pitää huolta, että myös yksityishenkilöihin sovelletaan tässä tapauksessa tiettyjä sääntöjä, sillä yhä useammin käy niin, että osakesalkkua järjestellään uudelleen pääomamarkkinoiden kehittyessä.

Gallagher
 Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää esittelijää, herra Pérez Royoa, hänen mietinnöstään, ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi säästöjen korkotulojen tosiasiallisen vähimmäisverotuksen varmistamisesta.
Sellaisen järjestelmän, jonka tarkoituksena on varmistaa säästöjen korkotulojen vähimmäisverotus Euroopan unionissa, kehittämisen vaikeus on ymmärretty paremmin, kun pääoman liikkeiden vapautuminen on edistynyt. Tätä vapautumista on tapahtunut jo noin 12 vuoden ajan.
On tärkeää muistaa, että komission direktiivi, jonka tarkoituksena oli ottaa käyttöön yksi yhteisönlaajuinen lähdeverojärjestelmä, ei saavuttanut neuvostossa yksimielisyyttä. Direktiivi vedettiin pois ja korvattiin ehdotuksella, josta keskustelemme tänään.
Neuvosto myönsi vuonna 1997, että komission pitäisi säilyttää ajatus verotuksen rinnakkaiselon mallista, jossa jokaisella jäsenvaltiolla on eri vaihtoehtoja: joko ottaa käyttöön lähdeverojärjestelmä tai ilmoitusjärjestelmä tietojen antamiseksi edunsaajan asuinvaltiolle tai, tosiaan, molempien järjestelmien yhdistelmä. Komissio ehdotti, että maksuasiamies perisi 20 %: n lähdeveroa. Valiokuntamme on päätynyt, tosin juuri ja juuri, alhaisempaan 15 %: n veroasteeseen.
On tärkeää, että jäsenvaltiot saattoivat sopia siitä, että unionin pitäisi edistää vastaavien toimenpiteiden käyttöönottoa kolmansissa maissa niiden keskustelujen yhteydessä, joita ehdotetusta direktiivistä käydään. Komission on määrä esittää kolmansien maiden kanssa käytäviä neuvotteluja koskeva selonteko Ecofin-neuvostolle ensi kuussa. Yhteyksissä kolmansiin maihin ja assosioituneisiin alueisiin on käsiteltävä samoja aiheita: toisin sanoen vastaavan rinnakkaiselon mallin vähimmäisverotusta ja maksuasiamiesjärjestelmän hyväksymistä. Tuen täysin tarvetta solmia yhteyksiä kolmansiin maihin. Tässä vaiheessa on ilmeisen tarpeellista rajoittaa alustavien yhteyksien solmimista lähellä sijaitseviin kolmansiin maihin, esimerkiksi Sveitsiin ja Monacoon.
Ryhmämme voi tukea direktiiviluonnoksen periaatetta.

Wolf
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minun ei tarvitse käsitellä verokilpailua yleisenä ongelmana, johon liittyy oikeastaan yhtäläisen äänioikeuden demokraattisen periaatteen ja ostovoiman taloudellisen periaatteen välinen ristiriita. Olemme yhtä mieltä seuraavasta: EU: n sisällä on haitallista verokilpailua. Nimenomaan siihen liittyy mekanismi, joka yhdessä sen kanssa, mitä pidetään maailmanlaajuistumispakkona, saa aikaan sen, että jäsenvaltioiden välillä on sisämarkkinoilla tuhoisaa kilpailua, joka voimistaa syöksykierrettä ja joka hautaa alleen verotuksen perustan, verotuksen oikeudenmukaisuuden ja tavoitteen tukea työllisyyttä verotuksen avulla. Voimme neuvotella tästä. Voimme puuttua tähän mekanismiin ja aloittaa itsestämme eikä meidän pidä taustatukea kaivatessamme vain odotella OECD: tä tai maailmanlaajuisia neuvotteluja.
Käsittelen kolmea kohtaa. Ensiksikin: meidän ei pitäisi epäröidä enemmän kuin komissio. Oikeastaan meidän pitäisi soveltaa tässä USA: n mallia ja vaatia 25 %. Toiseksi: meidän ei pitäisi sallia lykkäämistä hetkeen, joka ei tule koskaan, eikä ottaa käyttöön luonnollisiin henkilöihin liittyviä rajoituksia. Jos saamme aikaan sen, olen sitä mieltä, että se ei ole vain askel oikeaan suuntaan, rouva Thyssen ja herra Goedbloed, vaan todella ensimmäinen askel kohti uudistusta, poliittista unionia. Haluaisin kiittää komission jäsen Montia kovasti kärsivällisyydestä, tarkkuudesta ja kestävyydestä, sillä vain siten voimme todellakin selviytyä yksimielisyyden määräyksestä, nimittäin kehittämällä verotusta sisämarkkinoiden yhteydessä.

Castagnède
 Arvoisa puhemies, jäsenvaltiot eivät ole täysin yksimielisiä tästä korkotulojen vähimmäisverotusta unionissa koskevasta kysymyksestä, ja näitä mielipide-eroja on myös ryhmämme sisällä. Puhun tässä näin ollen ainoastaan omasta puolestani ja ARE-ryhmän enemmistön nimissä ja sanon, että kannatamme komission direktiiviehdotusta korkotulojen 20 %: n vähimmäisverotuksesta ja ehdotukseen sisältyvää vaihtoehtoista ratkaisua, jonka mukaan maksetut korkotulot ilmoitetaan oleskelumaan veroviranomaisille.
Puolustamme tätä kantaa kahdesta olennaisesta syystä, joiden yksityiskohtiin en puutu: yhtäältä pidämme välttämättömänä - minkä komission jäsen Monti palautti äsken mieliin - tasapainottaa verotusta unionissa, verotusta, joka rasittaa nykyisin liiallisesti työntekoa; toisaalta mielestämme on tarpeen lähentää välittömiä veroja siten, että verokilpailu pysyy terveenä, mutta pyrkimättä näiden verojen yhdenmukaistamiseen.
Komission kannalle antamaamme tukeen liittyy ainoastaan joitakin suosituksia. Kiitämme komissiota etukäteen siitä, että se tekee kaikkensa ulottaakseen tämän vähimmäisverotuksen koskemaan unionin ulkopuolisia maita ja etenkin OECD-maita. Ehkä meidän olisi myös ponnisteltava enemmän päästäksemme kaikkien valtioiden väliseen yksimielisyyteen tästä vähimmäisverotuksesta, mikä voisi olla mahdollista sopivan aikataulun ansiosta.
Mielestämme on myös tärkeää saada verosopimusten määräykset ja tämä vähimmäisverotusta koskeva ehdotus niveltymään kunnolla toisiinsa. Tämä on mielestämme käsiteltäväksi jättämämme ja komission hyväksymän tarkistuksen merkitys: valvoa tarkoin vähimmäisverotuksen ja verosopimusten määräysten toisiinsa niveltymistä. Tässä suhteessa on hieman valitettavaa, että määräyksemme kaksoisverotuksen poistamisesta unionissa perustuvat nykyisin kahdenvälisiin sopimuksiin.
Muistutamme lopuksi, Pérez Royon erinomaiseen mietintöön viitaten, ainoastaan ja lyhyesti siitä, ettemme olleet samaa mieltä ajatuksesta verottaa myös yritysten saamia korkotuloja. Kannatamme sen sijaan sellaisten korkotulojen verottamista, jotka maksetaan arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten välityksellä.

Lis Jensen
Arvoisa puhemies, mietinnön lopussa esittelijä mainitsee sen tarkoituksen: komission ehdotus on tärkeä edistysaskel, kun pyritään ratkaisemaan ongelmia, jotka koskevat veronkiertoa ja yhteisön rahoitusmarkkinoilla ilmeneviä vääristymiä. Sanoisin, että tarkoitus on oikein hyvä, mutta mielessäni pyörii koko ajan kysymys: riittääkö se? Siis, riittääkö se, että laaditaan EU: n tason hankkeita, jotta estetään korkotuloihin kohdistuva veronkierto. Mielestäni vastauksen tähän kysymykseen on oltava selkeä ei. Kysymys kuuluu pikemminkin maailmanlaajuiselle kuin EU: n tasolle. On välttämätöntä, että tässä asiassa toimitaan maailmanlaajuisella tasolla. Tarkoitan, että tätä kuulijakuntaa on turha muistuttaa siitä, että veroparatiiseja on muuallakin kuin EU: ssa. Mahdollisuudet ovat siis edelleen olemassa.
Komissio sanoo asiakirjansa 8 kohdassa, että tämän direktiivin tavoite tulojen tosiasiallisesta verotuksesta koko yhteisössä ei toteudu riittävän hyvin jäsenvaltioiden hoitamana. Siksi se on parempi toteuttaa yhteisön tasolla toissijaisuusperiaatteen mukaan, vertaa perustamissopimuksen 3 B artiklaa. Eiköhän todellisuudessa ole kyse jostain muusta. Olen itse sitä mieltä. Kyse on kaiketi siitä, että kun yhteisvaluutta, euro, otettiin käyttöön 1. tammikuuta 1999 yhdenmukaistamisen lisääminen vero- ja maksuasioissa ei voi tapahtua tarpeeksi nopeasti. Ymmärrettävää kyllä, tämä on luonnollista, kun otamme huomioon, mikä on rahaliiton tavoite: poliittisen yhdentymisen syventäminen. EU: n komission entinen puheenjohtaja Jacques Delors, esitti asian näin: EMU on poliittisen unionin ponnahduslauta, eikä asiaa voi oikeastaan sen selkeämmin esittää. Näitä sanoja ei kuitenkaan käytetä, kun ollaan päivittäisessä kanssakäymisessä EU-maiden hämmentyneiden kansalaisten kanssa. Miksi emme pelaa tätä peliä avoimesti ja sano, että jos rahaliiton halutaan toimivan tyydyttävästi, on noudatettava yhteistä finanssi-, vero- ja tulonjakopolitiikkaa. Silloin kansalaisilla on ainakin todellinen mahdollisuus muodostaa oma kantansa siihen, mistä on kyse. Ehkä emme uskalla kertoa kaikkea, koska pelkäämme kansan reaktiota, jos koko totuus tulee ilmi.

Féret
 Korkotuloja suojelevien veroparatiisien ovien sulkemisesta on annettava ansio komissiolle, joka saattaa samalla Euroopan korruptoituneimmat poliittiset puolueet hämilleen: Belgian ranskankielisen sosialistipuolueen (PS) ja sen flaaminkielisen kloonin (SP), jotka ovat omaksuneet ruman tavan piilottaa voittonsa niiden vieraanvaraisten luxemburgilaisten pankkiirien luokse, jotka ovat tahtomattaan Dassault- ja Agusta-yritysten runsaskätisesti maksamien yltäkylläisten lahjusten kätkijöitä.
En voi kuitenkaan olla ajattelematta liikuttuneena belgialaisia piensäästäjiä, jotka näkevät vaatimattomia ja rehellisesti ansaittuja säästöjään verotettavan uudelleen ankarasti sen jälkeen, kun he ovat ensin maksaneet kohtuuttoman välittömän veron, joka peritään heidän työnsä tuloksesta. Heillä ei ole mahdollisuutta nauttia tähtitieteellisistä tuloista, joihin Monacon täysivaltainen ruhtinas suhtautuu suopeasti, Monacon, jolle Euroopan unioni vahvistaa empimättä, omantunnontuskitta ja täysin laittomasti ja moraalittomasti veroparatiisin aseman, veroparatiisin, joka on varattu rikkaille, olipa heidän omaisuutensa alkuperä mikä tahansa.

Berès
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tiedämme hyvin, että verotuksellisen polkumyynnin torjunta on euron käyttöönoton jälkeen yksi suurista työmaistamme. Komission jäsen Montin aloite tuli tässä suhteessa sopivaan aikaan. Teksti, jota käsittelemme tänään kollegani Pérez Royon erinomaisen mietinnön pohjalta, on yksi aloitteen osista. Toinen osa koskee korkoja ja maksuja. Älkäämme sekoittako asioita. Ymmärrän niiden huolen, jotka eivät halunneet, että käsittelisimme tämän tekstin välityksellä yritysoikeutta tai oikeushenkilöitä koskevaa kysymystä, joka kuuluu ilmiselvästi toisen direktiiviehdotuksen piiriin. Mitä kahteen ehdotettuun vaihtoehtoon tulee, luullakseni niillä on se ansio, että niiden avulla on mahdollista saada helpommin aikaan yksimielisyys neuvostossa: käyttäkäämme hyväksemme tätä temppua, jos sen avulla on mahdollista edistyä.
Ymmärrän, että veroprosentista on käytävä neuvotteluja. Jotkut ehdottivat veroprosentiksi 15 %: a. Tällaista ratkaisua meidän olisi täysin mahdoton hyväksyä. Komissio ehdottaa veroprosentiksi 20 %: a. Kotimaassani tällä hetkellä voimassa oleva veroprosentti on 25 %. Tässä on neuvottelun varaa, ja komission ehdotus on mielestäni hyödyllinen.
Direktiivin soveltamisalan osalta otettiin esille euro-obligaatioita koskeva kysymys. Olen tyytyväinen komission ehdotukseen, jossa nämä euro-obligaatiot sisällytetään direktiivin soveltamisalaan. Sillä mikä olisi sellaisen tätä aihetta koskevan direktiivin merkitys, joka ei kattaisi näitä euro-obligaatioita, vaikka niiden markkinat ovat joidenkin jäsenvaltioiden osalta hyvin suuret, minkä hyvin tiedämme? Tällä direktiivillä on merkitystä ainoastaan, jos sitä voidaan soveltaa kaikkiin toimijoihin kaikissa jäsenvaltioissa. Arvoisa komission jäsen, te laaditte direktiivin juuri tämänsuuntaiseksi. Toivottavasti neuvosto voi hyväksyä sen juuri tämänsuuntaisena.
Minusta tuntuu siltä, että meidän olisi tämän mietinnön yhteydessä ehkä alettava ottaa opiksemme menetelmästä, jota on sovellettava verotuksen yhdenmukaistamisen alalla. Kaksi lähestymistapaa nousee esiin. Ensinnäkin käytännönläheisyys. Direktiivi, jota meille on tänään ehdotettu, on ilmiselvästi tämänsuuntainen, olemme siitä iloisia ja tartumme kaikkiin tilaisuuksiin, joissa meidän on mahdollista käyttää sitä hyväksemme. Toiseksi pitkä aikaväli. Erotan tältä osin kolme näkökohtaa: ensinnäkin tietenkin veroparatiiseja koskeva kysymys, joka meidän on ratkaistava jonakin päivänä, sillä emme voi ryhtyä unionin sisällä ankariin toimiin ja seurata samalla veroparatiisien kukoistusta naapurissamme ja jopa unionin sisällä.
Toinen näkökohta koskee kysymystä määräenemmistöstä. Joidenkin mielestä siirtyminen määräenemmistöpäätöksiin törmää heti toimivallan siirtoa koskevaan ongelmaan. Valitettavasti kysymys on hieman monimutkaisempi. Joissakin jäsenvaltioissa pohditaan varmasti toimivallan siirtoa, jota määräenemmistöpäätöksiin siirtyminen merkitsisi, mutta euroalueeseen kuuluvien ja kuulumattomien jäsenvaltioiden välillä on myös intressieroja.
Lopuksi, ja päätän puheenvuoroni siihen, arvoisa puhemies, kolmas näkökohta koskee ulkoisia kysymyksiä. Esittelijämme tästä asiasta tekemä ehdotus, jonka mukaan voisimme tehdä tärkeimpien kumppaniemme, Yhdysvaltain tai Sveitsin, kanssa monenvälisiä sopimuksia pitämättä tätä kuitenkaan ehdottomana edellytyksenä, vaikuttaa täysin uskottavalta ja realistiselta pitemmällä aikavälillä.

Secchi
 Arvoisa puhemies, PPE-ryhmän nimissä minäkin käytän puheenvuoron, joka koskee tätä erittäin tärkeää komission ehdotusta, joka - kuten on jo huomautettu- on osa laajempaa pakettia, jolla pyritään edistämään jäsenvaltioiden välisen verotuksen koordinoinnin kehitystä kaikilla niillä aloilla, joilla liiallisesta verokilpailusta aiheutuu aivan ilmeisen kielteisiä vaikutuksia, joihin tulee siis löytää parannuskeino. Tahtoisin kuitenkin korostaa, että ryhmämme on syvästi vakuuttunut siitä, että on yhtä tärkeää edistyä tässä asiassa kuin rajoittua niihin tapauksiin, joissa vahingot ovat ilmeisiä vaarantamatta niitä terveen verokilpailun etuja, jotka saattavat johtaa verojärjestelmien lähentymiseen ja erityisesti kohti Euroopan järjestelmän kilpailukykyä edistävää matalampaa verotuksellista kuormitusta.
Direktiivin ja direktiiviehdotuksen osalta, joihin tänään kiinnitämme huomiomme, yhdyn rouva Thyssenin mielipiteeseen samoin kuin kaikkiin niihin, jotka ovat esittäneet onnittelunsa esittelijälle, herra Pérez Royolle, hänen työstään, vaikka emme olekaan päässeet yksimielisyyteen kaikista hänen ehdotuksistaan. Katsomme, että komission ehdotus voidaan hyväksyä suurelta osin, lukuun ottamatta joitakin luonteeltaan teknisiä yksityiskohtia, joita talousasioita käsittelevä valiokunta on pyrkinyt esittämään: olemme erityisesti vakuuttuneita siitä, että se on rajoitettava vain muissa valtioissa asuviin henkilöihin ja jätettävä siis ulkopuolelle yhtiöt, joita jo verotetaan niiden tilinpäätöksen mukaan. Olemme samaa mieltä rinnakkainelon periaatteesta ja katsomme, että alentamalla ehdotettua veroastetta ensimmäisessä vaiheessa 20 %: sta 15 %: iin neuvoston oikeuksia luonnollisestikin kunnioittaen, saatetaan myös välttää se riski, että pääoma karkaa unionin ulkopuolelle. Olemme nimittäin vaatineet komissiota aloittamaan mahdollisimman pian neuvottelut Euroopan unionia lähinnä olevien maiden kanssa, jotta direktiivin pääperiaatteet voitaisiin ulottaa myös niiden tätä koskeviin verojärjestelmiin. Käsitämme kuitenkin, ettei tällainen kehitys ole vaivatonta, vaikka emme toivo, että komissiolta pyytämäämme työhön jäisi tulkinnanvaraisia seikkoja, jotta voisimme välttää sen, että tämän direktiivin voimaantuloa lykätään epämääräiseen tulevaisuuteen; päinvastoin toivomme, että neuvosto antaa suostumuksensa niin pian kuin suinkin. Koko paketin mahdollisimman pikainen toteuttaminen on tärkeää, sillä se mahdollistaa myös sen, että saamme kokemuksia ja voimme aloittaa työskentelyn muilla aloilla: mainitsen ainoastaan yritystulon verotuksen ja rajat ylittävän työn verotuksen, joiden ennakoiminen on perusteltua myös tästä näkökulmasta.
Olemme samaa mieltä talousasioita käsittelevän valiokunnan tarkistuksista 1-10, mutta vastustamme kaikkia muita tarkistuksia, vaikka suhtaudumme hyväksyvästi liberaalipuolueen ryhmän esittämiin tarkistuksiin 23 ja 24 ja sosiaalidemokraattien tarkistukseen 25, joita siis tuemme.

Weber
Arvoisa puhemies, puhun luonnonsuojelijana ja luxemburgilaisena. Sallittehan, että luon yhteyden Pérez Royon mietinnön ja juuri käsittelemämme Coxin mietinnön välille.
Sellainen verouudistus, jota voi todella kutsua uudistukseksi, on tehtävä Euroopan unionissa välttämättä siten, että verorasitusta tasapainotetaan ympäristön ja työnteon hyväksi, enkä usko, että säästöjen tuottamia korkotuloja koskevan lähdeveron käyttöönotto suosii niitä. Kannatan energiaverojen käyttöönottoa energiahyötysuhteen edistämiseksi ja haluan tässä kohdin täsmentää, että puhun myös sellaisen maan edustajana, joka on sitoutunut Kioton pöytäkirjan mukaisesti vähentämään päästöjään 28 %. On varmaa, että Luxemburgin on tehtävä jotakin energiaverojen osalta.
Toisaalta en usko, että olisi hyvä asia ottaa käyttöön korkotuloja koskeva 20 %: n vero, joka olisi yhdenmukainen sekä jossakin jäsenvaltiossa asuville että niille, joiden verotuksellinen kotipaikka on muualla, yksinkertaisesti siksi, että keskiluokat joutuvat maksamaan siitä laskun, vaikka säästäminen on näihin luokkiin kuuluville ihmisille keino täydentää eläkettään. Nämä säästäjät, jotka eivät usein nauti kovinkaan ylellisistä eläkejärjestelmistä, eivät ansaitse sitä, että heitä rangaistaan korkotulojen verotuksen yleisellä käyttöönotolla. Voitte olla varmoja siitä, että suuryritykset ja monikansalliset yritykset osaavat järjestää toimintansa siten, että ne saavat pääomansa turvaan unionin ulkopuolelle. En ole varma siitä, että tekisimme palveluksen Euroopan unionissa toimiville pörsseille sallimalla tällaisen asian.
Arvoisa puhemies, sanon yhteenvetona " kyllä" sellaiselle verouudistukselle, jossa tasapainoa siirretään ympäristön ja työnteon hyväksi, ja " ei" säästöjen tuottamien korkotulojen verottamiselle.

Fayot
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen samaa mieltä tämän parlamentin suuren enemmistön perusnäkemyksestä, jonka mukaan yhtenäinen talous- ja valuutta-alue edellyttää myös jonkinasteista verotuksen yhteensovittamista, jota ilman kuljemme kohti verotuksellista ja sosiaalista polkumyyntiä. Olen samaa mieltä myös niiden kannasta - ja uskon parlamentin suuren enemmistön olevan tällä kannalla -, jotka haluavat tasapainottaa työnteon, pääomien ja luonnonvarojen verorasitusta tukeakseen työttömyyden torjuntaa. Vaadin myös, että toteutetaan kokonaisuudessaan veropaketti, joka saatiin aikaan Luxemburgin puheenjohtajakaudella, mistä haluan muistuttaa.
Siirtyäkseni direktiiviin, josta parlamenttia tänään kuullaan, siitä käydään varmasti melkoista lehmänkauppaa neuvostossa, jossa päätökset on tehtävä yksimielisesti. On sanottava, että verovälineellä, yhdessä lukuisten lakien ja asetusten kanssa, on olennainen merkitys rahoituspalvelujemme kehitykselle Euroopassa. Emme voi käsitellä tätä välinettä ottamatta huomioon välittömiä kilpailijoitamme ja naapureitamme senkin uhalla, että heikennämme tätä merkittävää palvelujen alaa Euroopan unionissa. Annan siis tunnustuksen tätä aihetta koskeville tarkistuksille, jotka hyväksyttiin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa.
Haluaisin myös kysyä komission jäseneltä, missä vaiheessa neuvottelut ovat niiden kolmansien maiden kanssa, jotka ovat rahoituspalvelujen alalla Euroopan unionin pörssien välittömiä kilpailijoita. Ovatko nämä neuvottelut alkaneet toden teolla? Miten ne sujuvat? Koska voidaan odottaa tuloksia? Mielestäni vastaukset näihin kysymyksiin ovat ensiarvoisen tärkeitä tapahtumien jatkon kannalta ja etenkin neuvostossa käytävien neuvottelujen kannalta.
Olen sitä mieltä, että Euroopan unionissa voidaan saada aikaan korkotulojen eurooppalainen verotus ainoastaan laatimalla sitovia sopimuksia verotusta koskevista menettelysäännöistä. Minulle sanotaan usein, että aloittakaamme Euroopan unionista, muut tulevat perässä. En oikein usko siihen. Uskon pikemminkin, että tilanteesta tulee jossakin määrin sekasortoinen, että pääomat siirtyvät muualle, parempiin verotuksellisiin oloihin, ja että rahoituspalvelujen ala joutuu kärsimään tästä.
Panemme lisäksi merkille, että pankkialan ammattipiireissä suhtaudutaan direktiivissä ehdotettuun kaksoisjärjestelmään melko vastahakoisesti. Euroopan unionin pankkiyhdistys hyväksyy arvopaperien tuoton ennakonpidätykseksi 10 %: n vähimmäisveron mutta torjuu ilmoitusjärjestelmän. On totta, että tämä ilmoitusjärjestelmä on teknisesti raskas ja saattaa muodostua byrokraattiseksi. Sen etuna on kuitenkin se, että se helpottaa korkotulojen verotuksen yhteensovittamista ja voi myötävaikuttaa siihen, kuten rouva Berès juuri sanoi, että neuvostossa päästään yksimielisyyteen.
Noin 10 %: n lähdevero, joka vapauttaisi lisäksi korkotulot muista veroista, mahdollistaisi mielestäni pääomien sisämarkkinoiden, ja korostan sisämarkkinoiden käsitettä, kunnollisen toiminnan ja palvelualan kukoistuksen. Se, että korostan näitä näkökohtia, arvoisa puhemies, johtuu siitä, että kehitys palvelualalla, jolla voidaan luoda mahdollisesti erittäin paljon työpaikkoja, niin kotimaassani kuin muissakin Euroopan unionin jäsenvaltioissa, on minulle kaikkein tärkeintä.

Langen
Arvoisa puhemies, näette, että puhujaluettelossa on koko joukko luxemburgilaisia kollegoita. Keskustelun täytyy jollakin tavalla liittyä Luxemburgiin. Muistan hyvin, että Luxemburgin pää- ja valtiovarainministeri Jean-Claude Juncker on jo toistuvasti sanonut, että hänestä tämä rinnakkaiselon periaate tarjoaa ehdottomasti mahdollisuuden yhdenmukaistaa tämän tärkeän kysymyksen osalta korkojen verotus jokseenkin siedettävästi. Kyse ei, hyvä kollega Randzio-Plath, ole vain säästöistä saatavasta tuotosta vaan kaikenlaisista tuotoista, joita maksetaan luonnollisille henkilöille. Siksi valiokunta ehdotti euro-obligaatioiden ottamista mukaan, jotta Isoa-Britanniaa, rahoituskeskuksen asemassa olevaa Lontoota, ei jätetä suurelta osin ulkopuolelle.
Toinen kriittinen kohta parlamentissa, talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa, oli verokannan suuruus, joka tässä rinnakkaiselon mallissa valitaan. Komissio ehdotti 20 %: a, kollega Fayot 10 %: a. En näe kuitenkaan yhtään ehdotusta, jossa mainitaan 10 %. En nähnyt sitä, vaikka luin kaikki ehdotukset. Meidän ehdotuksemme oli 15 %, ja se on mielestäni järkevä vaihtoehto. Kollega Pérez Royo esittelijänä puhui myös merkillisesti 20 %: sta - se ei ole lainkaan hänen tapaistaan. Hyväksyimme mietinnön, jossa oli mainittu 15 %, ja esittelijällä on myös velvollisuus esittää se täällä. Haluaisin puhua sen puolesta, että kannatamme täysin sitä kompromissia, johon talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa päästiin ja johon sisältyvät 15 %: n vähimmäisvero ja vaatimus, että kolmansien valtioiden kanssa OECD: n tasolla käytävissä neuvotteluissa on pyrittävä laajempaan yhdenmukaistamiseen, ja olemme myös sitä mieltä, komission jäsen Monti, että teidän ansiokas työnne verotuksen yhdenmukaistamisen parissa tarvitsee lopultakin tuloksen, jota voi esitellä. Toivomme sitä meidän ja teidän itsenne puolesta. Toivon, että onnistumme yksimielisyyttä koskevasta määräyksestä huolimatta saamaan aikaan järkevän ratkaisun.

Metten
 Arvoisa puhemies, ehdotus korkotulojen tosiasiallisesta vähimmäisverotuksesta on todella hyvin vaatimaton. Suurin osa jäsenvaltiosta kyllä verottaa kansalaistensa korkotuloja mutta ei muiden maiden kansalaisten korkotuloja. Tämä on oikeastaan houkuttelua veronkiertoon, jota tapahtuukin siksi paljon. Jos pääomatuloverotuksen välttäminen on niin helppoa, meidän ei pidä yllättyä myöskään siitä, että työn verotus, jota ei ole niin helppo kiertää, kasvaa. Jos halutaan muuttaa tämän kehityksen suuntaa - ja sitä me varmasti haluamme - täytyy huolehtia siitä, että myös pääomatuloja voidaan verottaa tehokkaasti.
Komission ehdotus rinnakkaiselon mallista ei tuo mukanaan sen enempää. Jäsenvaltiot voivat joko vaihtaa keskenään tietoja korkotuloista sijoittajan asuinmaan veroviranomaisten kanssa, jotta ne voisivat verottaa, tai ne voivat itse pidättää lähdeveron, ilman että tietoja sijoittajasta vaihdetaan. Vaikka tämä ehdotus on parempi kuin ei mitään, se on luonnollisesti hyvin puutteellinen. Vaikka lähdevero ei teoriassa vapauta muista veroista, sillä periaatteessa se täytyy vielä vähentää tuloverosta, se saattaa käytännössä helposti vapauttaa muista veroista, koska tietoja maksetuista lähdeveroista ei vaihdeta. Pakollinen tietojen vaihto olisi siksi ollut parempi vaihtoehto. Tämän puutteen vuoksi on tärkeää, että lähdeverosta tulee mahdollisimman korkea, koska se myös kannustaa tekemään vähennyksen omassa verotuksessa.
Talous-, raha-asioita ja teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan niukalla enemmistöllä hyväksymä ehdotus lähdeveron alentamisesta 15 %: iin on siksi aivan uskomaton. Vaikuttaa pikemminkin siltä, että unionissa kannustettaisiin alentamaan pääomatulojen verotusta korottamisen sijasta. Väite siitä, että sijoittajat siirtävät varojaan muuten Sveitsiin tai Itä-Eurooppaan, ei vakuuta minua. Unionilla on verrattuna näihin maihin niin vahva neuvotteluasema, että verotulojen katoaminen sinne voidaan välttää, jos unionilla itsellään on uskottavat säännöt. Lisäksi valuuttakurssiriski säikyttää pois suurimman osan sijoittajista.
Britannian ja Luxemburgin ehdotus euro-obligaatioille myönnettävästä poikkeuksesta ei ole hyväksyttävissä. Siltä osin kuin kansalaiset pääsevät hyötymään siitä, kyse on puhtaasti veronkierrosta. Niiden, jotka tässä parlamentissa kannattavat niin kovasti euro-obligaatiolle myönnettävää poikkeusta, pitäisi lopettaa se. Tätä ehdotusta täytyy kuitenkin tukea kaikkine puutteineen, kunhan lähdeveron taso vain olisi yli 15 %.

Cassidy
Arvoisa puhemies, saanen aloittaa sanomalla - eikä tämä tule yllätyksenä komission jäsenelle - etten pidä tätä erityistä direktiiviä tarpeellisena, koska puhe haitallisesta verokilpailusta on mielestäni roskaa. Uskomme Euroopan parlamentissa, että kilpailu on hyödyllistä kuluttajan kannalta tavaroiden ja palvelujen osalta. Mitä väärää verokilpailussa näin ollen on? Johtopäätökseni on, että jotkin jäsenvaltiot tekevät itselleen hallaa ylläpitämällä liian korkeita verotasoja, kun niiden pitäisi itse asiassa keventää kansalaistensa verotaakkaa. Täällä vallitsevien aikarajoitusten vuoksi en voi kuitenkaan käsitellä laajemmin tällaisen toiminnan mekanismeja, mutta voitte hyvin tulla juttelemaan kanssani jälkeenpäin.
On kuitenkin yksi näkökohta, jonka osalta tuen hyvin laajalti esittelijän tekemää erinomaista työtä. Valitettavasti sen enempää minä kuin muukaan ryhmäni emme olleet samaa mieltä esittelijän kanssa, kun hän ehdotti, että direktiivi pitäisi ulottaa koskemaan yrityksiä: tämä haittaisi suuresti Euroopan kansalaisia, koska se vaikuttaisi kielteisesti esimerkiksi sellaisiin yrityksiin, jotka harjoittavat arvopapereihin kohdistuvaa toimintaa, samoin kuin se haittaisi rajat ylittäviä eläkerahastoja. Talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta toimi oikein hylätessään esittelijän tarkistuksen, ja olen siltä kannalta katsoen tosiaankin tyytyväisempi siihen, mitä komissio ehdottaa.
Olen ymmärtänyt, että jotkin jäsenvaltiot suhtautuvat varauksellisesti yksityiskohtiin. Voisiko komission jäsen kertoa meille hieman näistä jäsenvaltioista ja niiden teknisistä varaumista? Toiseksi olen ymmärtänyt, että puheenjohtajavaltio, komissio ja edellinen puheenjohtajavaltio ovat ryhtyneet tarkastelemaan kolmansien maiden kanssa mahdollisuutta laajentaa varaumaa. Kolmanneksi esitän kysymyksen sosialistiryhmälle: onko sosialistiryhmän politiikan mukaista tukea herra Hendrickin tarkistusta 25, jossa vaaditaan pääomaveron yhdenmukaistamista Euroopassa?

Willockx
 Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, verotuksen koordinointi, haluttiinpa sitä mielellään tai ei, on hyvin tärkeää. On komission jäsen Montin ansiota - ja olen siinä avaintodistajana - että tämä asia on saatu uudelleen liikkeelle. Yritysverotusta koskevat käytännesäännöt ovat käytössä. Tänään meillä on edessämme kaksi direktiiviä, joista tämä koskee pääomatuloverotusta.
On selvää, että tämä keskustelu on keskeinen kolmelta kannalta. Se on sitä ensinnäkin yhteismarkkinoiden kannalta, joita rouva Thyssen käsitteli, ja toisaalta sen kannalta, että yhteisö saisi käyttöönsä riittävästi budjettivaroja, sekä kolmanneksi sen kannalta, että saamme pysäytettyä sen tuhoisan kierteen, että kaiken aikaa vain korotamme työn verotusta, mutta samalla alennamme pääomatulojen verotusta ja muuta pääomaan kohdistuvaa verotusta.
Rinnakkaiselon malli ei ole ihanteellinen järjestelmä. Se oli ainoa mahdollisuus päästä kompromissiin lyhyellä aikavälillä. Toivon edelleen ja olen jopa vakuuttunut siitä, että voimme päästä Ecofin-neuvoston päätöksenteon myötä asteittain yhteen järjestelmään, ja se voisi ehkä olla lähdeverojärjestelmä.
On selvää, että rinnakkaiselon mallin vastustajat ovat oikeassa yhdessä asiassa eli siinä, että järjestelmä ei saa koskaan johtaa siihen, että tuetaan niitä jäsenvaltioita, joilla on tiukin pankkisalaisuus ja jotka kantavat suurimman osan ulkomaisten sijoittajien lähdeverosta. Tätä etua täytyy heikentää. Siksi pyydän myös, että tämä keskustelu sisällytetään keskusteluun Euroopan unionin omista varoista. Tämä on Belgian nykyinen kanta keskustelussa omista varoista. Mielestäni se on kanta, jota kannattaa harkita hyvin.
Lopuksi, olen vakuuttunut siitä, että me emme ole niitä, joiden täytyy tehdä muutoksia verotukseen. Verokannan suuruus riippuu esimerkiksi siitä, vapauttaako se muista veroista vai ei. Mielestäni se kuuluu unionin valtiovarainministerien lopullisiin neuvotteluihin. Tällä testataan jälleen yksimielisyyttä vaativan säännön kestävyyttä. Toivon ja lasken sen varaan, että mikään maa ei uskalla käyttää veto-oikeuttaan sen jarruttamiseksi, mitä Euroopan kansalaisten suuri enemmistö haluaa, eli verotuksen painopisteen siirtämistä työn verotuksesta pääoman verotukseen.

Lulling
Arvoisa puhemies, saanko palauttaa ensin mieliin, että välittömän verotuksen yhdenmukaistamisessa saavutettiin historiallinen läpimurto juuri Luxemburgin puheenjohtajakaudella, 1. joulukuuta 1997. Tässä yhteydessä kiinnitettiin huomiota neljään seikkaan, jotka voisivat toimia perustana korkotulojen verottamista koskevalle direktiiviehdotukselle. Yksi näistä seikoista on lähdeverojärjestelmän ja ilmoitusjärjestelmän rinnakkaiselo.
Valitettavasti direktiiviehdotuksessa kaavailtu järjestelmä on maksuasiamiesten kannalta liian monimutkainen ja kallis, jos haluamme järjestelmän olevan käyttökelpoinen. Todistusten antamismenettely, jota kaavaillaan käytettäväksi lähdeverojärjestelmän puitteissa, on harvinaisen monimutkainen ja tekee rinnakkaiselon järjestelmästä käytännössä mahdottoman hallita ja jopa vääristää sitä. Jos nämä hallinnolliset hirveydet jätetään huomiotta, ehdotettu lähdeveron 20 %: n vähimmäistaso horjuttaisi unionin rahoitusmarkkinoita; 15 % olisi vielä mahdoton hyväksyä, ja mielestäni korkotulot muista veroista vapauttava 10 %: n lähdevero on suurin mahdollinen. Korkojen laajentava määritelmä, joka eroaa määritelmistä, joita käytetään kaksoisverotusta torjuvissa sopimuksissa, aiheuttaa ristiriitoja ja jopa syrjintää sellaisten rahoitustuotteiden välillä, jotka ovat lähes samanlaisia.
Vuoden 1985 direktiivin mukaisten yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten sisällyttäminen direktiivin soveltamisalaan karkottaa nämä yritykset lopullisesti Euroopan unionista, jos ne eivät jo ole häippäisseet - anteeksi ilmaus - Euroopan ulkopuolelle hallinnollisen taakan vuoksi, joka johtaisi kilpailuhaittaan niiden sisäisten hallintokulujen osalta. Eurooppalaisten yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten kuolema on siis suunniteltu etukäteen, aivan kuten euro-obligaatioiden ennenaikainen takaisinmaksu, koska niiden markkinat syntyvät Euroopan ulkopuolella. Emme voi lohduttautua sillä, että hyvin harvoilla luonnollisilla henkilöillä on hallussaan euro-obligaatioita ja että suurkapitalistit osaavat siis laatia suunnitelmansa yhteisön ulkopuolella. Tämä merkitsisi sen hyväksymistä, että lähdeveroa sovelletaan ainoastaan piensäästäjien talletuksiin.
Koska asiat ovat tällä mallilla, tällaisen tekaistun tekstin hyväksyminen, jossa suositellaan ainoastaan sopimusten tekemistä sellaisten kolmansien maiden kanssa, jotka tarjoavat erityisen kiinnostavan ympäristön henkilöille, joiden kotipaikka on muualla, tarkoittaa sellaisen seikan täydellistä huomiotta jättämistä, että jo nyt tyytyväisenä hykertelevä Sveitsi esimerkiksi ei kohtele eri tavalla maassa asuvia ja niitä, joiden kotipaikka on muualla, mitä säästötulojen verottamiseen tulee. Sopimuksia on tehtävä niiden kolmansien maiden kanssa, joilla on suuri mahdollisuus vetää puoleensa unionin pääomia, jotta voitaisiin laatia samanaikaisesti toimia, jotka vastaavat direktiivissä hyväksyttyjä toimia. Ei voi tulla kysymykseenkään, että direktiiviä, jos se näkee päivänvalon, ei sovelleta jäsenvaltioihin riippuvuussuhteessa oleviin alueisiin tai jäsenvaltioiden liittolaisalueisiin. Arvoisa puhemies, minun on sanottava teille, että me emme osallistu narrien markkinoiden perustamiseen.

Ettl
 Arvoisa puhemies, ihmettelen jatkuvasti sitä, kuinka kärsivällisesti komission jäsen Monti yrittää raivata tieltä eurooppalaiset esteet, kun on kyse veropolitiikan yhteensovittamisesta. Häntä on kunnioitettava sen takia todella paljon. Mitä veropolitiikan yhteensovittamiseen tulee, on ennen kaikkea rajoitettava lykkäämistä ja viivytyksiä pääomamarkkinoilla . Kyse on jäsenvaltioiden välisen haitallisen verokilpailun vähentämisestä, ja taloudelliseen tasa-arvoisuuteen kuuluukin se, että samankaltainen verorasitus ulotetaan koskemaan sijoittajia ainakin vähitellen. Siltä kannalta komission ehdotus on ehdottomasti askel oikeaan suuntaan ja esittelijämme, herra Pérez Royo, onkin pääasiassa tukenut sitä.
Kuitenkin nimenomaan siksi, että parlamentissa ollaan ainakin suullisten ilmausten perusteella yksimielisiä periaatteista, talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan hyväksymät tarkistusehdotukset ovat osittain enemmän kuin ajatuksellinen jarru tai varotoimenpide Euroopan veropolitiikan kehittämisessä. Mutta pyrkimys laskea lähdeveroprosentti komission ehdotuksen vastaisesti 15 %: iin tai 10 %: iin, kuuluu luokkaan " paluu lähtöviivalle" . Tässä yhteydessä ei pidä unohtaa sitä, että Euroopan unionissa on maita, joissa veroprosentti on 25. Minunkin maani kuuluu niihin maihin. Loppujen lopuksi on myös pienennettävä yhtäältä palkkojen verotuksen ja toisaalta pääomaverotuksen välistä epätasapainoa. Olemme asettaneet sen tavoitteeksemme.
Sen lisäksi - ja myös tämä on vielä mainittava - euro-obligaatioiden jättäminen verotuksen ulkopuolelle, mitä monet rahoituskeskukset Euroopassa suunnittelevat tai toivovat, suosisi arvopaperimarkkinoita huomattavasti verrattuna muihin säästökeinoihin ja rajoittaisi olennaisesti direktiivin sovellusalaa. Emme voi edistää veropolitiikan yhteensovittamista pitäen tunnuslauseenamme " Saako olla hiukan vähemmän?" . Tarvitaan paljon kärsivällisyyttä, arvoisa komission jäsen!

Caudron
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olen sosialistina ja ranskalaisena tänään erityisen onnellinen hyväksyessämme direktiiviehdotuksen, jonka avulla on vihdoinkin mahdollista lopettaa tilanne, jossa kokonainen osa korkotuloista välttyy kaikelta verottamiselta, vieläpä Euroopan unionin sisällä. Haluan kiittää tästä komission jäsen Montia ja hänen avustajiaan. Haluan tietenkin myös onnitella lämpimästi kollegaamme ja esittelijäämme Pérez Royoa siitä merkittävästä ja huolellisesta työstä, jonka hän on tehnyt tässä asiassa.
Hyvät kollegat, hetkellä, jolloin yhtenäisvaluutta suosii pääomien liikkumista yli jäsenvaltioiden rajojen, tämä teksti oli enemmän kuin kiireellinen. Se on unionin yhteenkuuluvuuden kannalta aivan yksinkertaisesti elintärkeä. Hyväksyn tietenkin monien muiden lailla päätöksen, jossa kieltäydyttiin sulkemasta euro-obligaatiot direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Se olisi merkinnyt veronkierron ja kilpailun vääristymisen vaaraa. Lopuksi vastustan tietenkin myös sitä, että direktiivin hyväksymisen ehdoksi asetetaan se, että kolmannet maat soveltavat sitä samanaikaisesti.
Puhun puheenvuoroni lopuksi eräästä hyvin tärkeästä ja tänä aamuna laajalti keskustellusta kohdasta eli lähdeveron suuruudesta ja sanon, että vaikka olisin henkilökohtaisesti kannattanut 25 %: n veroa, voin esittelijän ja sosialistiryhmän tavoin hyväksyä komission ehdottaman 20 %, ja teen näin kompromissi- ja neuvotteluhengessä.
Toivon nyt, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, että tämä asia saatetaan suunnitelmien mukaan loppuun viimeistään Helsingissä joulukuussa 1999 ja että sen jälkeen verotuksen yhdenmukaistaminen saa vauhtia.

Rübig
 Arvoisa puhemies, myös minä olen tyytyväinen tähän ehdotukseen yhteensovittamispyrkimyksistä. Mielestäni kyse on sellaisten yhteisten määritelmien löytämisestä ja kehysten luomisesta, jotka mahdollistavat reilun kilpailun.
Kysymykseni kuuluu: onko jo tehty tutkimus tai simulointimalli esitettyjen päätösten tai suunnitelmien vaikutuksista? Kuinka muutetut määräykset vaikuttavat kilpailun kehittymiseen Euroopan unionissa ja kuinka Euroopan unioni voi suojella itseään kansainvälisessä kilpailussa?
Mielestäni on myös tärkeää tuoda toistuvasti esiin se, mitä eroja yritysten verottamisen ja sen vaikutusten ja kuluttajien verottamisen välillä on. Loppujen lopuksi kysehän on verotuksen yleisestä keventämisestä, jotta kilpailukyky paranisi tai jotta kuluttajille taattaisiin suuremmat henkilökohtaiset tulot.
Viimeinen kysymykseni: koska näistä ehdotuksista sovitaan OECD-maiden kanssa ja onko keskustelut Sveitsin ja Liechtensteinin kanssa jo aloitettu?

Monti
Arvoisa puhemies, tahtoisin kiittää herra Pérez Royoa hänen erinomaisesta ja huomattavaa pätevyyttä osoittavasta mietinnöstään ja hänen tarjoamastaan tuesta sille, että direktiivi hyväksytään nopeasti. Kiitän myös talous- ja raha-asioita käsittelevän valiokunnan muita jäseniä ja kaikkia parlamentin jäseniä heidän panoksestaan keskustelussa sekä arvostuksesta, jota he ovat osoittaneet komissiota kohtaan.
Tämä ehdotus on osa pakettia joka, kuten kaikki ovat todenneet, hyväksyttiin Luxemburgin puheenjohtajakaudella ja jonka ensimmäinen osa - menettelysäännöt - eteni Ison-Britannian puheenjohtajakaudella nopeasti kohti toteutumista. Tahdon siksi korostaa, että Luxemburg ja Iso-Britannia - jotka saattavat suhtautua varauksellisesti joihinkin tiettyihin seikkoihin - osallistuvat kaikin tavoin tähän vahingollisen verokilpailun vastaiseen kehitykseen, jonka päämääränä, kuten herra Secchi ja muut puhujat ovat huomauttaneet, ei ole yleinen yhdenmukaistaminen vaan voimien keskittäminen verokilpailun vahingollisia vaikutuksia vastaan. Päämääränä ei ole verotuksellisen paineen lisääminen Euroopassa vaan päinvastoin sen asteittaisen ja järjestelmällisen vähentämisen mahdollistaminen. Tavoitteena on tietenkin myös tällä hetkellä liiaksi työntekoa rasittavan verotaakan tasapainottaminen.
Suhtaudun myönteisesti esittelijän tarkistusehdotukseen, jolla pyritään parantamaan tämänhetkisen 5 artiklan c kohdan tekstiä ja selventämään yhteissijoitusyritysten määrittelyn ehtoja. Uskon, että voin jo nyt sanoa, että vaikka komission yksiköt varaavatkin itselleen mahdollisuuden korjata ja parantaa tekstiä tekniseltä kannalta, ne suhtautuvat myönteisesti siihen mahdollisuuteen, että muutettuun direktiiviehdotukseen sisällytetään mainittu tarkistus samoin kuin verokilpailua koskeva tarkistus eli uusi johdanto-osan 7 a kappale. Vaikka arvostankin muiden direktiivin sovellusalaa koskevien tarkistusten henkeä, niitä pitäisi mielestäni tässä tilanteessa pitää pikemminkin keskustelun hyödyllisinä panoksina kuin suoranaisena lisänä lainsäädännölliseen tekstiin. Viittaan erityisesti nollakuponkiobligaatioihin liittyvään kysymykseen, joka on neuvostossa syvällisten keskustelujen kohteena. Voimme hyväksyä herra Goedbloedin esittämän 24 tarkistuksen hengen, mutta emme sen muotoilua, ja pyrimme siihen, että neuvosto hyväksyisi sen.
Euro-obligaatioiden poisjätön osalta komission kanta on seuraavanlainen: vastustamme yleisluonteisia vapautuksia; olemme valmiita tutkimaan huolellisesti sellaisia ratkaisuja, jotka mahdollistavat välittäjien hallinnollisten velvoitteiden rajoittamisen ja jo liikkeellä oleviin arvopapereihin liittyvien kysymysten tasapainoisen käsittelyn. Tason osalta komissio katsoo yhä, että 20 %: n taso on asianmukainen kompromissi, joka voi vastata kaikkien jäsenvaltioiden tarpeisiin varmistaa korkojen tosiasiallinen verotus.
Huomasin, että kolmansiin maihin luotuihin suhteisiin kiinnitettiin paljon huomiota - ja tämä todella kiinnostaa minuakin. Tätä koskevia kysymyksiä ei esitetty, mutta voin todeta, että Ecofin-neuvoston antamin valtuuksin puheenjohtajavaltio Saksa yhdessä edellisen puheenjohtajavaltion, Itävallan, ja seuraavan puheenjohtajavaltion, Suomen, sekä komission kanssa on solmimassa suhteet Sveitsin, Liechtensteinin, Monacon, San Marinon ja Andorran kanssa niin teknisellä kuin poliittisellakin tasolla ja että meitä on pyydetty kertomaan tästä Ecofin-neuvostolle 15. maaliskuuta. Kaikista direktiivin aiheista esitetään Ecofin-neuvostolle toukokuussa kertomus ja, rouva Thyssen, sopimuksen aikataulun osalta, Wienin Eurooppa-neuvosto on asettanut tavoitteekseen Helsingin Eurooppa-neuvoston.
Lopuksi kaksi seikkaa: kyseessä ei ole uusi vero; tämä olisi suuri väärinkäsitys. Kysymys ei ole uuden veron ehdottamisesta vaan tavasta, jolla jäsenvaltiot tekevät yhteistyötä, jotta jo tällä hetkellä olemassa olevia veroja ei järjestelmällisesti vältettäisi siten, että yhtenäismarkkinoiden neljän vapauden rinnalle luodaan jonkinlainen viides vapaus, toisin sanoen vapaus jättää verot maksamatta rajojen yli tapahtuvien liikkeiden ansiosta.
Rahoituspalvelujen osalta vastaan herra Fayot'lle ja muille edustajille, ja osoitan, että komissio tuntee hyvin tarpeen vahvistaa Euroopan rahoituspalveluiden tuottamista, ja että se on osoittanut hiljattain rahoituspalveluja koskevassa toimintasuunnitelmassa, kuinka tietynlainen verotuksen maltillinen koordinointi voi pikemmin hyödyttää kuin vahingoittaa rahoituspalveluita.
Lopuksi, herra Cassidy, arvostin puheenvuoroanne tänään, kuten aina arvostan kriittisiäkin puheenvuorojanne. Olen todennut, että emme kannata kaikenlaisen verokilpailun vastaista taistelua, vaan ainoastaan taistelua sen vahingollisia ja epälojaaleja muotoja vastaan. Kuitenkin, mikäli hyväksyisimme ajatuksen, että mikä tahansa valtioiden välisen kilpailun muoto on hyödyllinen, koska kilpailu on myönteistä, meidän pitäisi johdonmukaisuuden nimissä hyväksyä silloin sekin, että valtiot kilpailisivat ja käyttäisivät hyväkseen myös valtionapua. En usko, että tätä kantaa on yleisesti hyväksytty.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission jäsen Monti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 11.30.

Polttonesteen kuljetus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Camisón Asension laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0495/98) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen polttonestesäiliöitä ja alleajosuojia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin (EU) N: o 70/221 muuttamisesta (KOM(98)0097 - C4-0257/98-98/0071(COD)).

Camisón Asensio
 Arvoisa puhemies, kuten tiedetään, tämän ehdotuksen tavoitteena on esittää ajoneuvojen muovista valmistettuja polttoainesäiliöitä koskevia uusia määräyksiä, laajentaa direktiivin 70/221/ETY otsikkoa ja alaa koskemaan myös muita kuin nestemäisiä polttoaineita - esimerkiksi kaasumaisia polttoaineita - ja muuttaa tätä direktiiviä mukauttamalla se tekniikan kehitykseen siten, että teknisiä määräyksiä voidaan esittää kaikenlaisten säiliöiden osalta ja muuttaa niitä komiteamenettelyn avulla.
Toisaalta on sopivaa mukauttaa direktiivi YK: n Euroopan talouskomission asetuksen vaatimuksiin, mitä tulee palvelujen hyväksyntään palovaaran torjunnan kannalta. Tiedetään, että kaasumaisten polttoaineiden käyttö laajenee moottoriajoneuvojen voimanlähteenä, erityisesti ekologisista syistä. Näin ollen on soveliasta ottaa mukaan myös määräyksiä, jotka koskevat muiden kuin nestemäisten polttoaineiden säiliöitä. Tämän vuoksi on muutettava tämän direktiivin otsikkoa ja alaa, jotta kaasumaisten polttoainesäiliöiden tekniset eritelmät voidaan lisätä siihen. Tämä kaikki on tehtävä johdonmukaisuuden vuoksi.
Alalla ehdotetun toiminnan vaikutusten vuoksi suunnitellut toimet ovat välttämättömiä tavoitteen saavuttamiseksi, tavoitteen, joka on todellisuudessa ajoneuvojen tyyppihyväksyntä. Se on toisaalta tavoite, johon jäsenvaltioiden on mahdotonta päästä yksinään.
Komissio ehdottaa, että näitä uusia määräyksiä sovelletaan 1. lokakuuta 1999 lähtien kaikkiin uusiin ajoneuvotyyppeihin ja 1. lokakuuta 2000 lähtien kaikkiin uusiin ajoneuvoihin. Nämä määräajat ovat selvästikin liian lyhyet, minkä vuoksi tarkistamme niitä mietinnössämme.
On hyvä muistaa, että tämän direktiivin muutokset koskevat ainoastaan muovista valmistettuja polttoainesäiliöitä, minkä vuoksi ei ole tarpeen mitätöidä tämän direktiivin nojalla aiemmin annettua hyväksyntää. Eikä myöskään kieltää sellaisten uusien ajoneuvojen rekisteröintiä, myyntiä tai käyttöönottoa, joiden metallista valmistetut polttoainesäiliöt on jo hyväksytty tämän tyyppihyväksynnän nojalla.
Näiden väittämien perusteella ehdotimme talousasioita käsittelevälle valiokunnalle kahdeksaa tarkistusta, jotka hyväksyttiin ja jotka ovat perustana meidän lainsäädäntöehdotuksellemme. Yhdessä tarkistuksessa ehdotimme, että muutokset, joita tarvitaan liitteiden vaatimusten mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen, tehdään yhdenmukaisempaa menettelyä noudattaen; yksi tarkistus koskee edellä mainittuja määräaikoja; yhdessä määritellään järkevämmin kuormaamattoman massan käsite; kahdessa tarkistuksessa järkevöitetään polttoaineen valumisen rajoittamista säiliöstä kuljettajalle ja matkustajille varattuun tilaan normaaliolosuhteissa - tai siis niissä yritetään estää mahdottomien vaatimusten esittämistä tälle teollisuudenalalle; yhdessä yksinkertaistetaan kysymystä toteamalla, että kaikki viittaukset säiliöihin koskevat tietenkin myös kaikkia niiden lisälaitteita; ja kahdessa viimeisessä tarkistuksessa korostetaan, että vahingossa tapahtunut polttoaineen - erityisesti dieselin - valuminen tielle aiheuttaa huomattavaa vaaraa kaksipyöräisten moottoriajoneuvojen ja polkupyörien kuljettajille, minkä osalta komission ehdotuksessa oli suuri aukko.
Arvoisa puhemies, olemme todellakin sitä mieltä, että tällä ehdotuksella otetaan pitkä askel eteenpäin moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen polttonestesäiliöitä ja alleajosuojia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisessä, minkä seurauksena ajoneuvojen tyyppihyväksyntä palovaaran torjunnan kannalta on järkevämpää, etenkin mitä tulee M1-luokan ajoneuvojen - henkilökuljetuksiin tarkoitetut ajoneuvot, joissa on kuljettajan istuimen lisäksi korkeintaan kahdeksan istuinta - muovista valmistettuihin polttoainesäiliöihin.
Komissio yleistavoite oli mielestämme erittäin järkevä, ja sen vuoksi uskomme, että asianomaisen teollisuudenalan tilanne paranee, kun määräykset yhdenmukaistetaan näiden Euroopan tason määräysten nojalla.
Komission ehdottamat tekniset muutokset otsikkoon ja alaan, jotta kaasumaiset polttoaineet voidaan tulevaisuudessa sisällyttää direktiiviin, eivät myöskään aiheuta ongelmia asianomaiselle teollisuudelle, eikä ehdotus direktiivin liitteen 1 muuttamisesta siten, että siihen sisältyy useampia testejä, näytä myöskään aiheuttavan ongelmia asianomaiselle teollisuudelle, sisältyväthän nämä määräykset jo YK: n asetukseen, kuten jo totesimme.
Emme kuitenkaan kannata komission ehdotusta komiteamenettelyn soveltamisesta direktiivin määräysten mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen. Mielestämme on johdonmukaisempaa muuttaa tämä menettely hallintokomiteamenettelyksi II a, jolloin komissio voi lykätä ehdotettujen toimenpiteiden soveltamista korkeintaan yhden kuukauden ajan siinä tapauksessa, etteivät nämä ole sopusoinnussa komitean mielipiteen kanssa.
Toisaalta ehdotus liittyy jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämiseen, jolla tähdätään sisämarkkinoiden luomiseen ja toimintaan. Tähän liittyen komissio pyrkii - ja me tuemme sitä - varmistamaan korkeatasoisen suojelun terveyden, kuluttajansuojan, ympäristönsuojelun ja turvallisuuden osalta.
Myös toissijaisuusperiaatetta kunnioitetaan, koska komission ehdottamaa toimenpidettä perustellaan sillä, etteivät jäsenvaltiot pysty yksinään pääsemään direktiivin tavoitteeseen toivotulla tavalla.
Arvoisa puhemies, lopuksi esitän lyhyesti, että kyseessä ovat puhtaasti tekniset toimet, joilla ei ole minkäänlaisia kielteisiä vaikutuksia yritysten kilpailukykyyn tai työllisyyteen ja jotka parantavat myös tieturvallisuutta. Tämän vuoksi kehotamme äänestämään mietinnön puolesta.

Bangemann
Arvoisa puhemies, haluaisimme kiittää esittelijää työstä, jonka hän on tehnyt tämän melko teknisen ehdotuksen parissa. Vaikka kyse on tekniikasta, hänellä on kuitenkin myös oikeus sanoa, että kyse on oikeastaan turvallisuus- ja ympäristökysymyksistä, siis politiikkamme tärkeistä tavoitteista. Tietenkin voimme ehdotuksemme avulla saada aikaan myös sen, että sisämarkkinoiden toimivuus taataan ja että yhtenäinen tyyppihyväksyntä tekee määräysten noudattamisesta valmistajille helpompaa.
Voimme hyväksyä esitetyistä tarkistusehdotuksista neljä, nimittäin tarkistusehdotukset 3, 4, 5 ja 6. Muista neljästä tarkistusehdotuksesta olemme sitä mieltä, että määräyksiä ei pitäisi esittää tässä yhteydessä, vaan me voimme viitata joko muihin jo olemassa oleviin tai vielä hyväksyttäviin määräyksiin, ja sen vuoksi emme voi hyväksyä näitä tarkistusehdotuksia. Koska meneillään on kuitenkin ensimmäinen käsittely, hyvät naiset ja herrat, voimme varmasti palata vielä yksityiskohtiin, ja ehkä täydellinen yksimielisyys on edelleen mahdollista.

Puhemies
Kiitoksia, komission jäsen Bangemann.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 11.30.
Istunto keskeytettiin klo 11.25 ja sitä jatkettiin klo 11.30.

Äänestykset
Lulling
 Arvoisa puhemies, puhemieskolleganne ilmoitti äsken Pérez Royon mietintöä koskeneen keskustelun jälkeen, että mietinnöstä äänestetään huomenna. Se on kuitenkin merkitty tämän päivän äänestyslistaan, vaikka siitä keskusteltiin vasta juuri äsken. Olisi kuitenkin viisaampaa äänestää siitä huomenna.

Puhemies
Olette aivan oikeassa, rouva Lulling. Pérez Royon mietinnöstä on määrä äänestää tänään, kuten aivan oikein sanoitte. Jos meillä on aikaa, toivon, että voimme äänestää siitä tänään.

Lulling
Arvoisa puhemies, asia on päinvastoin. Edeltäjänne sanoi äsken - keskustelun päättymisestä on hädin tuskin 20 minuuttia - että tästä mietinnöstä äänestetään huomenna. Vaadin, että siitä todellakin äänestettäisiin huomenna, kuten puhemies ilmoitti.

Puhemies
Rouva Lulling, ehkä edellinen puhemies teki pienen virheen. Pérez Royon mietinnöstä on määrä äänestää tänään, ja kuten sanoin, me äänestämme siitä tänään, jos on aikaa.
Ehdotus neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Slovakian tasavallan 19 päivänä joulukuuta 1994 tekemällä Eurooppa-sopimuksella perustetussa assosiaationeuvostossa vahvistettavasta yhteisön kannasta Eurooppa-sopimuksen 64 artiklan 4 kohdan a alakohdan määräysten mukaisesta ajanjakson pidentämisestä viidellä vuodella (11544/98 - C4-0633/98-98/0073(CNS))(menettely ilman mietintöä)
Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.

Riis-Jørgensen
 Arvoisa puhemies, haluaisin tehdä suullisen tarkistuksen, jonka tavoitteena on poistaa sanat: " Amsterdamin sopimuksen mukainen" . Pyydän siis, että nämä sanat poistettaisiin. Tämä tarkistus ei muuta mietinnön syvempää merkitystä, mutta se antaa paremmat mahdollisuudet tulevaisuuden kehityksen varmistamiseen.

Puhemies
Rouva Riis-Jørgensen, ehdotuksenne on aivan selvä.
Vastustetaanko suullisen tarkistuksen asettamista äänestykseen?
Parlamentti ei vastustanut äänestystä 17 kohtaan tehdystä suullisesta tarkistuksesta.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Ford
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Voisitteko muistuttaa parlamentin henkilökunnan jäsenille, että heidän työhönsä ei kuulu toimia jäsenten sijaisina ja antaa ohjeita äänestyksen kulusta? Paikalla 301 istuva nainen näyttää kertovan muulle ryhmälleen, miten heidän pitäisi äänestää.

Puhemies
Kiitos huomautuksestanne, herra Ford. En usko, että Euroopan parlamentin kunnianarvoisat jäsenet tarvitsevat neuvoja keneltäkään, emmekä tietenkään aio kehottaa heitä ottamaan vastaan neuvoja.
Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.

Barros Moura
 Tuemme Euroopan ja koko kansainvälisen tilanteen etujen mukaisesti komission ehdottamaa viisikohtaista strategiaa, jolle neuvosto on esittänyt jo tukensa (29.06.98).
Esitämme onnittelumme EU: n ja Kiinan välisten suhteiden paranemisen vuoksi, joka johtuu kummankin osapuolen intresseistä ja jonka pitäisi vahvistaa EU: n osuutta kansainvälisessä politiikassa USA: n autonomian suhteen. EU: n on näin ollen tuettava Kiinan WTO-jäsenyyttä edellyttäen, että Kiina kunnioittaa monenkeskisyyden periaatteita. Siitä huolimatta - kiistämättä edistystä ihmisoikeuksia koskevan vuoropuhelun uudelleen aloittamisen osalta, kuten kahden Yhdistyneiden Kansakuntien sopimuksen ratifiointia (taloudellisia, sosiaalisia ja kulttuurisia oikeuksia sekä kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevien sopimusten) - EU ei mielestäni voi menetellä niin kuin Kiina olisi todellakin muuttunut perusoikeuksia ja -vapauksia kunnioittavaksi oikeusvaltioksi. Se on hyvin kaukana siitä.
Tiettyjen EU: n jäsenvaltioiden rahataloudelliset intressit eivät oikeuta sellaista reaalipolitiikkaa, jossa sivuutetaan totuus ja oikeudenmukaisuus, ja sellaista kaksinaismoraalia, että Kiinalta vaaditaan vähemmän kuin niiltä mailta, jotka eivät ole yhtä mahtavia ja joiden kanssa EU on solminut " ihmisoikeuslausekkeeseen" perustuvia taloudellisia tai kauppasopimuksia.
Kiinassa viime aikoina sattuneet perusoikeuksien ja -vapauksien vakavat loukkaukset, kuten poliittisiin toisinajattelijoihin ja ihmisoikeuksien puolustajiin tai kansallisiin vähemmistöihin kohdistuva vaino, eivät voi jäädä huomiotta ja huomautuksetta EU: n taholta. Sama pätee myös työntekijöiden (erityisesti lomautettujen) oikeuksien rikkomiseen sekä järjestäytymisvapauden, työehtosopimusten ja lakko-oikeuden puuttumiseen.
Toistan viittaukset Macaoon.
Päätöslauselmaesitys:
" Toivoo, että Macaon liittämisessä Kiinaan noudatetaan kaikilta osin 13. huhtikuuta 1987 allekirjoitettua sopimusta ja mahdollistetaan Macaon kehittyminen demokraattisena ja vauraana yhteiskuntana omalla maaperällään; "
Perustelut:
"Macao: uusi silta Euroopan ja Kiinan välillä
Myös Macaon tilannetta tulisi seurata kiinteästi. Macaon palauttamista Kiinalle joulukuussa 1999 koskeva sopimushan allekirjoitettiin 13. huhtikuuta 1987.
Macao edustaa latinalaista kulttuuria eli kulttuuria, jonka perustekijät liittyvät eurooppalaiseen sivilisaatioon. Tässä suhteessa Macao saattaa vaikuttaa Kiinan-suhteiden paranemiseen, koska Kiina voi sen kautta ymmärtää paremmin eurooppalaisten monimuotoisuutta."
Uskoakseni esittelijä on ymmärtänyt Macaon tulevan roolin, joka perustuu sen historiaan ja ominaispiirteisiin Kiinan " avoimena ovena" Eurooppaan ja yleisesti länteen sekä siltana Kiinan ja koko monimuotoisen Euroopan välillä.
EU: n tulisi seurata tarkasti kuluvana vuonna 20. joulukuuta toteutettavaa siirtymisprosessia. Sen ei tulisi vaatia Kiinalta vähempää kuin Hongkongilta huolimatta kysymyksen erilaisista mittasuhteista - ja varmistaa näin " yksi maa, kaksi järjestelmää" -periaatteen kestäminen tulevaisuudessa.
On edelleen olemassa ongelmia lujittaa paikalliseen lainsäädäntöön perustuslaissa voimassa olevia periaatteita ja oikeuksia, jotka on taattu Portugalin ja Kiinan välisessä julistuksessa. EU voisi tukea molempia osapuolia ja alueen viranomaisia, nimittäin:
taata, että Kiina kunnioittaa kuolemanrangaistuksen kieltämistä; -varmistaa, että Kiina noudattaa lupaustaan olla sijoittamatta alueelle joukkoja; -taata, että Kiina velvollisuuksiensa mukaisesti valvoo raja-alueitaan estääkseen Macaossa epäjärjestystä aiheuttavien rikollisten pääsyä sinne; -säätää ja taata perusvapaudet, erityisesti uskonnonvapauden, yhdistymisvapauden ja vapauden muodostaa poliittisia puolueita, järjestäytymisvapauden ja lakko-oikeuden; -laatia alueen kahden virallisen kielen - kiinan ja portugalin - käyttöä koskevat säännöt; -valvoa tasapuolisesti ja ihmisoikeuksia kunnioittaen kansalaisuutta koskevia ongelmia; -luoda riippumaton oikeusjärjestelmä yhteistyössä paikallisen oikeuslaitoksen kanssa.EU: n tulisi sekä nyt että tulevaisuudessa tukea kansalaisyhteiskunnan kehittämistä; tukea järjestöjä, myös ihmisoikeuksien hyväksi toimivia järjestöjä; tukea kulttuuritoimintaa ja yliopistojen välistä yhteistyötä Kiinan kanssa; tukea Eurooppa-instituutin toimintaa; edistää juristien välistä vuorovaikutusta, joka mahdollistaisi Manner-Euroopan lainsäädännön tuomisen Kiinaan erityisesti juridisten käännösten ja viranomaisten koulutuskeskuksen toiminnan avulla.
Pyydän, että komissio esittäisi Hongkongin esimerkin tavoin EU: n ja Macaon tulevaa suhdetta koskevan tiedonannon ja takaisi jo nyt sen, että se laatii säännöllisesti kertomuksia tilanteen kehityksestä Kiinaan liittämisen jälkeen.
EU: n vastuu Macaon osalta edellyttää komission ja EU: n aktiivisen ja toimivaltaisen valtuuskunnan läsnäoloa alueella. Kysyn komissiolta, mihin toimiin se aikoo ryhtyä asian toteuttamiseksi.
Korostan vielä kerran komissiolle koko Euroopan parlamentin suhteista Kiinaan vastaavan valtuuskunnan närkästystä sen vuoksi, että komission suhteista Hongkongiin ja Macaoon vastaava valtuuskunta ei ollut läsnä eikä edes edustettuna Euroopan parlamentin jäsenten vierailtua viimeisen kerran alueella vuoden 1999 puolivälissä. Haluaisin, että näin vakavia, ikäviä, turhia ja pikkumaisia asioita ei sattuisi toistamiseen.

Vaz Da Silva
Kiinassa tapahtunut kehitys on keskeinen seikka omien yhteiskuntiemme kehitykselle. Se ei vaikuta ainoastaan talouksiimme vaan ennen kaikkea myös maailmanlaajuisen demokratian lähtökohtiin.
Mielestäni Euroopan unionilla on pääasiallinen vastuu Kiinan johdattamisessa demokratiaan. Se täytyy tehdä selvästi, lujasti ja tehokkaasti, erityisesti tukemalla periaatetta " yksi maa, kaksi järjestelmää" .
Eurooppa ei käsittele Macaon ja Taipein kysymyksiä niin seikkaperäisesti kuin sen asema itäisten maiden demokratian edelläkävijänä ansaitsee. Euroopan unionin pitää osoittaa asiassa toisenlaista päättäväisyyttä. Tarvitaan:
Euroopan unionin valtuuskuntien perustamista Macaoon ja Taipeihin (ei ainoastaan vaatimattomia toimistoja vaan todella toimivia virastoja); -selkeää tukea sekä Kiinan että Taipein liittämiseksi WTO: hon; -Euroopan parlamentin kaikkien jäsenten poliittisia puheenvuoroja Portugalin tukemiseksi tässä loppukirissä, jolla pyritään yhdessä Kiinan kanssa vahvistamaan Macaon demokraattinen ja kiinalais-eurooppalainen identiteetti.Olen samaa mieltä Bernard-Reymondin mietinnöstä, mutta olisin toivonut sen vetoavan lujemmin Euroopan unionin vastuuseen.

Porto
Onnittelen komissiota aloitteesta ja kollega Caroline Jacksonia mietinnöstä. Niissä käsitellään ongelmaa, joka ei jätä ketään kylmäksi. Näissä erityisenä huolenaiheena on kaupunkiympäristön elämänlaatu, ja siksi on ymmärrettävää, että kaatopaikkojen ja asuin- ja virkistysalueiden välille vaaditaan vähimmäisetäisyyttä.
Koska vaadittava etäisyys on ilmeisesti useita kilometrejä, kyseessä on mitä suurimmissa määrin ongelma, joka kuuluu hallituksille - näin ei tapahdu valitettavasti Portugalin hallituksen kohdalla -, eikä voida vakavasti väittää, että myrkyllisten jätteiden polttoon ei liity riskejä, koska silloin uhrattaisiin ihmisiä, joilla on oikeus terveyteensä ja elämäänsä.
Castricumin mietintö (A4-0025/99)
Bernardini
 Periaate, jonka mukaan teillä liikennöivät hyötyajoneuvot on katsastettava vuosittain valtuutetuissa keskuksissa, hyväksyttiin direktiivissä 96/96/ETY.
Komissio määrää direktiiviehdotuksessaan, että jokaisella jäsenvaltiolla on mahdollisuus katsastaa ajoneuvoja ilman ennakkoilmoitusta ja tien varrella. Olemme sitä mieltä, että tässä aloitteessa kannetaan huolta käyttäjien turvallisuuden takaamisesta. Jos nimittäin pohdimme kansainvälisen liikenteen kasvua, tilastot todistavat meille, että monilla ajoneuvoilla ajetaan yli 150 000 km vuodessa! Vuosittainen katsastus ei enää riitä takaamaan ajoneuvon turvallisuutta ja luotettavuutta.
Esittelijämme tukee tätä ilman ennakkoilmoitusta ja tien varrella tehtävää katsastusta koskevaa ehdotusta, ja voimme olla tyytyväisiä siihen. Mutta jotta tällä aloitteella olisi mahdollisimman suuri vaikutus, meidän on perustettava todellinen katsastusjärjestelmä, jossa työskentelee korkean teknisen koulutuksen saaneita katsastajia. Jäsenvaltioiden on samoin tehtävä yhteistyötä komission kanssa valtuutusmenettelyjen vahvistamiseksi.
Sanon lopuksi, ettei kuljetusliikkeiden pidä olla sitä mieltä, että tämä toimi on luonteeltaan pelkästään rankaiseva. Käyttäjien turvallisuus sanelee vaatimuksen pysäyttää välittömästi maantieajoneuvo, jos sen ilman ennakkoilmoitusta tehdyssä katsastuksessa paljastuu suuria riskejä. Me emme voi sallia - taloudellisia näkökohtia korostavan ajattelutavan nimissä - "pyörillä kulkevien pommien" liikkumista.
Camisón Asension mietintö (A4-0010/99)
Bébéar
Millaisia olisivat ponnistelumme vapaan liikkuvuuden esteiden poistamiseksi ja rajojemme lakkauttamisen nopeuttamiseksi ilman kunnianhimoista ja laadukasta liikennepolitiikkaa? Millaisiin tuloksiin voimme päästä taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja aluekehityksen toimillamme ilman elintärkeää infrastruktuurien tukea? Mihin voi johtaa työllisyyden elvyttämispolitiikka ilman todellista viestintäpyrkimystä?
Kansallisten ponnistelujemme yhteensovittaminen näyttää tällä hetkellä erittäin tärkeältä, kuten myös julkisen ja yksityisen sektorin välinen yhteistyö. Edistyminen tavara- ja henkilöliikenteen alalla ei ole tähän asti ollut merkittävää. Nyt jos koskaan tarvitaan uutta dynamiikkaa. Liian monet hankkeet ovat epämääräisiä, niiden aikataulut epävarmoja ja niiden rahoitus sattumanvaraista.
Euroopan parlamentti kykenee seuraamaan tilanteen kehitystä etenkin silloin, kun on kyse alueellisesta ja paikallisesta rahoituksesta. Julkisista varoista saatava lisärahoitus osoittautuu nimittäin erittäin tärkeäksi nykyisistä rajoituksista huolimatta. Mitään ei voida tehdä ilman tämän julkisen rahoituksen aktiivista roolia, koska rahoitusta koskevat kysymykset ovat keskusteluissa keskeisellä sijalla tällä kuten monilla muillakin aloilla.
Hyväksyn siis Camisón Asension mietinnön pahoitellen sitä, että Essenissä vuonna 1994 määriteltyjen hankkeiden enemmistön toteuttaminen on viivästynyt pahasti ja sinä on esiintynyt ristiriitoja. Pahoittelen myös sitä, että Euroopan komissio ei ole tässä tilanteessa ehdottanut elvyttämistoimia ja että se on tyytynyt tähän asiaintilaan. Nyt on hyödyllistä muistuttaa komissiolle sen tehtävästä, ja ministerineuvostoa on vaadittava koolle ratkaisujen etsimiseksi ongelmiin, joita juuri korostin.

Escolá Hernando
 Tällä äänestysselityksellä haluan pantavan merkille, että äänestin Camisón Asension mietinnön puolesta, mikä johtui pääasiassa siitä, että hän pyysi selvästi Essenin 14 erityishankkeen kiirehtimistä.
EU: n taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta on todellakin elintärkeää saattaa pikaisesti päätökseen Essenin ensisijaiset hankkeet, jotka muiden Euroopan laajuisten liikenneverkkojen - TENien - ohella merkitsevät sisämarkkinoiden vahvistumista ja tärkeää alkua työpaikkojen luomiselle.
Tämän saavuttamiseksi pitää yhteisön rakennepolitiikkaa johdonmukaistaa Euroopan laajuisten liikenneverkkojen kanssa EU: n tasapainoisen ja kestävän kehityksen hyväksi ja täytyy onnistua pienentämään nykyistä alueiden välistä eriarvoisuutta.
Suurin osa Essenin huippukokouksessa hyväksytyistä ensisijaisista hankkeista on huomattavasti jäljessä toteutusaikataulustaan. Tämä johtuu muiden syiden ohella näiden hankkeiden kehittämiseen annetun rahoituksen riittämättömyydestä. Yksi hyvä yhteisön politiikka tämän rahoitustarpeen tyydyttämiseksi olisi julkisen ja yksityisen sektorin välisten kumppanuussuhteiden edistäminen sekä itse jäsenmaan toteuttamat rahoitustoimet, mikä olisi suureksi avuksi sekä toteutusaikataulusta myöhässä olevien hankkeiden että muiden Euroopan laajuisten liikenneverkkojen elvyttämisessä.
Soltwedel-Schäferin mietintö (A4-0044/99)
Andersson, Lööw, Palm, Sandberg-Fries ja Theorin
Haluamme korostaa sitä, että euroa muotoiltaessa on otettava huomioon liikuntaesteisten asettamat erityiset vaatimukset. Euro on valuutta, joka on muotoiltava niin, että sen käyttäminen onnistuu varmasti kaikilta kansalaisilta.
Esittelijän tekemä erityinen ehdotus yksikköarvoltaan sadan euron kultametallirahan liikkeelle laskemisesta ei mielestämme ole selkeästi perusteltu ehdotus. Olemme kuitenkin äänestyksessä päättäneet kannattaa ryhmämme valiokuntakäsittelyssä tekemää arviointia.

Berthu
 Eurometallirahojen teknisten eritelmien määrittelyä koskevan neuvoston asetusehdotuksen toinen käsittely tarjoaa minulle tilaisuuden palauttaa mieliin, että on täysin sopimatonta haluta vetää kaikki kansalliset valuutat pois liikkeestä 1. tammikuuta 2002.
Tällainen toimi olisi psykologisesti kansalaisille erittäin tuhoisa, ja sillä tyydytettäisiin ainoastaan niiden ideologiaa, jotka haluavat saada kansakunnat katoamaan. Voisimme päinvastoin aivan hyvin jatkaa nykyistä tilannetta, jossa yhtäältä euro, sellaisena kuin se otettiin käyttöön, ainoastaan pörsseissä ja kansainvälisissä rahoitustoimissa, ja toisaalta kansalliset valuutat, jotka ovat edelleen liikkeellä, ovat olemassa rinnakkain. Kansallisten valuuttojen poistaminen ei joka tapauksessa olisi kovinkaan viisasta, sillä emme tiedä, millaisia kriisejä tulevaisuudessa tapahtuu: jos kärsimme jonkin ajan kuluttua epäsymmetrisestä sokista, olemme ehkä hyvin tyytyväisiä siihen, että voimme muuttaa euron ja joidenkin kansallisten valuuttojen välisiä vaihtokursseja tehdäksemme järjestelmästä hieman joustavamman ja säästääksemme maanmiehemme turhilta uhrauksilta.
Jos siis säilytämme kahden valuuttatason, eurooppalaisen ja kansallisen, rinnakkaiselon, löydämme uudelleen järjestelmän, joka on lähellä yhteistä valuuttaa ja jota Kansakuntien Eurooppa -ryhmä on aina kannattanut. Tämä ratkaisu suojelisi tulevaisuuden liikkumavaraa eikä pakottaisi maanmiehiämme ottamaan turhia riskejä. Toivon siis, että neuvosto kuuntelee järjen ääntä, eivätkä ministerit jatka alistuneena käsikirjoituksen toteuttamista yhdentymisestä, josta ei olisi ulospääsyä.
Jotkut piiloutuvat kuitenkin varmasti käsikirjoituksen jatkamisen oikeuttamiseksi 109 l artiklan 4 kohdan mukaisen oikeudellisen perustelun taakse, jonka mukaan "kolmannen vaiheen alkamispäivänä neuvosto antaa... lopullisesti vahvistetun kurssin, jolla ecu korvaa nämä valuutat (euroalueeseen osallistuvien jäsenvaltioiden valuutat), ... ja toteuttaa... myös muut toimenpiteet, jotka ovat tarpeen otettaessa ecu nopeasti käyttöön näiden jäsenvaltioiden yhtenäisvaluuttana" .
Mutta tämän perustelun arvo on sama kuin oikeudellisilla perusteluilla yleensä: ylivoimaisen esteen tilanteessa tekstiä muutetaan kiireellisesti tai sitten sitä tulkitaan toisella tavalla. Voisimme esimerkiksi sanoa, että jos euron oli määrä korvata kansalliset valuutat kolmannen vaiheen alkamispäivänä eli 1. tammikuuta 1999, niin on jo käynyt, ja asia on loppuun käsitelty. Hallitusten olisi syytä miettiä tätä vakavasti.

Trizza
Alleanza Nazionalen nimissä korostan, että on välttämätöntä laskea liikkeelle kultaraha, jonka nimellisarvo on 100 euroa. Paitsi, että siten lisättäisiin yhtenäisvaluutan symbolista arvoa, kullan hinta vakiintuisi ja tekisi siten kultavarannot yhä vähemmän tarpeellisiksi.
Lopuksi yhdyn esittelijän ajatukseen metallin arvon ja rahan tuotantokustannusten nimellisarvon rajoittamisen osalta.
Bernard-Reymondin mietintö (A4-0479/98)
Eriksson, Sjöstedt ja Svensson
Olemme äänestyksessä noudattaneet linjaa, joka kritisoi Kiinassa tapahtuneita ihmisoikeusloukkauksia ankarammin kuin päätöslauselmaehdotus. Vaikka EU: n ja Kiinan välisten kauppasuhteiden ja poliittisten suhteiden kehittäminen onkin tärkeää, taloudelliset edut eivät saa peittää Kiinan ihmisoikeusrikkomuksiin kohdistuvaa tärkeää kritiikkiä. EU: n on johdonmukaisesti toimittava tämän linjan mukaan myös monien muiden maiden, kuten Kolumbian ja Perun osalta.

Palm
 Totta kai suhtaudun myönteisesti Kiinassa tapahtuvaan kehitykseen ja avautumiseen. Avoimuuden avulla totalitaarinen järjestelmä voidaan murtaa ja kiinalaisten vapautta voidaan lisätä. Sitä vastoin suhtaudun hyvin epäillen mietinnössä esitettyjen markkinataloudellisten ratkaisujen ylistämiseen.
Meidän on opittava niistä virheistä, joita on tehty esimerkiksi entisissä Itä-Euroopan kommunistivaltioissa. Niissä tavoiteltiin vapautta ja avoimuutta, mutta tuloksena oli kapitalismin kaikkein kovin muoto, joka vuorostaan johti syrjäytymiseen ja sosiaaliseen kurjuuteen.
Kiinan kanssa tehtävää yhteistyötä lisättäessä on kiinnitettävä enemmän huomiota yhteiskunnalliseen tilanteeseen ja sen sellaisiin osa-alueisiin, joiden kehitystä voimme tukea, kuten nuorisovaihtoon, koulutukseen ja kansalaisjärjestöjen kasvun mahdollisuuksiin. Kuten mietinnöstä käy selkeästi ilmi, meidän on sitä paitsi jatkuvasti painostettava Kiinaa kunnioittamaan ihmisoikeuksia.

Rovsing
Komissio on todellakin huomannut Kiinan taloudessa ja kansalaisyhteiskunnassa tällä hetkellä tapahtuvat suuret muutokset. On kuitenkin myös tärkeää korostaa, että Kiinan hallituksen toimet loukkaavat edelleenkin perustavia ihmisoikeuksia. Sen vuoksi ulkoasiainvaliokunta on mietinnössään esittänyt vaatimuksia ihmisoikeuslausekkeen sisällyttämisestä sopimuksiin, jotka EU on solminut Kiinan kanssa, mikä on erittäin myönteistä. Jotta taloudellinen yhteistyö Kiinan kanssa olisi mahdollista, on ratkaisevaa, että ihmisoikeuslauseketta noudatetaan täysin. Valiokunnan esittämmät lisävaatimukset komission etusijalle asettamien asioiden osalta voivat viedä Kiinan kehitystä oikeaan suuntaan.

Souchet
 Bernard-Reymondin mietinnössä pyritään sijoittamaan Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja Kiinan välisten talous- ja kulttuurisuhteiden kehitys, jota mietinnössä suositellaan, sellaisen logiikan yhteyteen, jonka mukaan tällainen suhteiden tiivistäminen edellyttäisi välttämättä ja toisi mekaanisesti mukanaan parannuksen tämän maan demokratia- ja ihmisoikeustilanteeseen.
Tällainen strategia, joka voi osoittautua tehokkaaksi joissakin tapauksissa, näyttää törmäävän Kiinassa sellaiseen todellisuuteen, jota ei voida käsitellä yksinkertaistavalla tavalla.
Kiina ryhtyi jo noin 15 vuotta sitten nykyaikaistamaan talouttaan, joka on siitä lähtien kehittynyt ennennäkemättömällä tavalla, minkä johdosta länsimaiden valtionpäämiehet, yritysjohtajat ja suurmarkettien tavaranostajat kiirehtivät Pekingiin ja Shanghaihin tehdäkseen siellä lukuisia sopimuksia.
On kuitenkin todettava, että vaikka Kiina on vapauttanut talouttaan voimakkaasti, se ei ole sitä vastoin näiden 15 vuoden aikana juurikaan edistynyt kansalaisvapauksien ja uskonnonvapauden alalla. Tiibetin kiinalaistamispolitiikka, joka on kuitenkin mitä voimakkaimman länsimaiden harjoittaman painostuksen kohteena, ei ole heikentynyt yhtään viime vuosina.
Uskonnonvapauden loukkauksiin liittyvät erittäin vakavat ongelmat Kiinassa olisivat yleisemmin ansainneet osakseen esittelijältä enemmän huomiota.
Kaikkien uskonnon harjoittamispaikkojen pakollista rekisteröintiä koskevan politiikan käyttöönotto vuonna 1991 johti suurimpaan uskonnon harjoittamisen tukahduttamisaaltoon sitten kulttuurivallankumouksen.
Tämä uusi politiikka antaa Kiinan viranomaisille keinot valvoa täysin uskonnollista toimintaa aineellisella ja henkisellä tasolla. Kiinan valtio on näin ollen ryhtynyt valvomaan esimerkiksi eri kristillisten uskontunnustusten mukaisten uskonkappaleiden sisältöä, ja se valitsee niistä ne, jotka vaikuttavat sen mielestä hyväksyttäviltä, ja ne, jotka on kiellettävä. Maallinen valta julistaa näin kielletyiksi sellaisia uskontotuuksia kuin viimeinen tuomio, pyhien yhteys, maailman luominen tai elämän loukkaamattomuus.
Lukuisat kiinalaiset uskovaiset liittyvät tällaisen painostuksen edessä " varjokirkkoihin" , joiden joukossa on myös luvaton katolinen kirkko. He altistuvat silloin poliisin ahdistelulle, omaisuutensa takavarikoinnille, vankileireihin sulkemiselle ja kidutukselle. Papiston jäseniä kidutetaan erityisen salakavalasti. Nämä totalitaariset käytännöt eivät kuulu menneisyyteen, joka ei palaa, vaan ne järkyttävät Kiinan väestön jokapäiväistä elämää, emmekä voi olla ottamatta tätä huomioon.
Euroopan parlamentti osoittautuu tavallisesti tiukemmaksi ihmisoikeuksien kunnioittamisen osalta. Miksi kommunistinen Kiina saa osakseen erityistä lempeyttä?
Azzolinin mietintö (A4-0412/98)
Bernardini
 Kollegamme mietinnössä käsiteltävässä komission tiedonannossa heijastuu poliittinen priorisointi kilpailusääntöjen rakennerahastopolitiikkaan soveltamisen osalta.
Komission tavoitteena on saada valtiontuet ja rakennerahastot vastaamaan maantieteellisesti täysin toisiaan. Kannatamme sitä periaatetta, että tätä asiaa pohditaan ja että joidenkin alueiden erityispiirteet otetaan huomioon, sellaiset erityispiirteet, jotka oikeuttavat yhteisön tuen saamiseen.
On nimittäin pakko tunnustaa, että vapaan kilpailun poikkeuksiin, joita valtiontuet ovat, on aivan erityinen syy: taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden säilyttäminen.
Jäsenvaltioilla, yhteistyössä paikallisviranomaisten kanssa, on voitava olla käytössään joustoja, jotka riippuvat joidenkin alueiden kehitysongelmista, ja ajattelen etenkin tavoitteen 1 ja 2 alueita. Ei olisi toivottavaa soveltaa sokeasti kilpailusääntöjä sen uhalla, että yhteisön ja kansallisten toimien tehokkuus vaarantuu.
Mielestäni aluepoliittisen valiokunnan mietintö, jota viimeistellään parlamentille ehdotetuissa PSE-ryhmän tekemissä tarkistuksissa, on oikeansuuntainen. Yleisten asiain neuvoston viime kokouksessa pantiin sitä paitsi tämä joustopyrkimys merkille: jäsenvaltioiden, paikallisviranomaisten ja komission on käytävä keskenään neuvotteluja sellaisten taloudellisten ja sosiaalisten kriteerien laatimiseksi, jotka ovat jokaiselle alueelle ominaisia ja joiden avulla on mahdollista määrätä poikkeuksista.

Darras
Euroopan komission aloite, jossa pyritään keskittämään paremmin kansallisia ja yhteisön aluetukia ja lisäämään niiden välistä johdonmukaisuutta, mikä parantaa niiden tehokkuutta, on tietenkin kiitettävä ja tarpeellinen.
Kyse on vaikeimmassa asemassa olevien alueiden tunnistamisesta ja siitä, että yhteisön rakennetuet ja kansalliset aluetuet saadaan vastaamaan toisiaan. Komissio haluaa siten olla pragmaattinen - ehkä sitä paitsi hieman liikaakin!
Tavoitteen 1 alueet on määritetty tähän asti neuvoston yksimielisellä päätöksellä komission ehdotuksen pohjalta (NUTS-nimikkeistön mukaiset alueet, joissa BKT asukasta kohti on alle 75 % yhteisön keskiarvosta). Komissio on määrittänyt yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa tavoitteiden 2 ja 5b alueet yhteisön ja kansallisten sosiaalis-taloudellisten kriteerien pohjalta. Komissiolla on lisäksi yksinomainen toimivalta valtiontukien alalla.
Komissio esittää lisäksi tässä uudessa ehdotuksessa tavoitteen 2 mukaisen maantieteellisen alueen sisällyttämistä valtiontukia koskeviin alueisiin (93 artiklan 3 kohdan c alakohta). Tämä tarkoittaa sitä, että komissio sisällyttää uuden tavoitteen 2 mukaisiin alueisiin ainoastaan ne alueet, jotka jokin jäsenvaltio sitoutuu sisällyttämään tuettujen alueiden luetteloon, jonka se ilmoittaa komissiolle 92 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti. Komissio ehdottaa myös sitä, että tavoitteen 1 alueet määritettäisiin noudattamalla tiukasti 75 %: n kriteeriä BKT: sta asukasta kohti siten, että nämä alueet vastaavat täysin niitä alueita, joilla on 92 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukainen poikkeus, eli niitä alueita, joita voidaan tukea kansallisesti. Tämä kaikki on määritettävä 31. maaliskuuta 1999 mennessä.
Ehdotus vaikuttaa meistä hieman liian tiukalta, jotta hallitukset, ryhmämme ja parlamentti voisivat hyväksyä sen sellaisenaan, varsinkin kun jokainen jäsenvaltio vaatii itselleen liikkumavaraa tukipolitiikkojensa valinnassa ja alueellisten toimivaltuuksiensa määrittelyssä. Luulen, että aluejaon johdonmukaisuuden on pysyttävä kunkin jäsenvaltion poliittisena tavoitteena, eikä siihen pidä lisätä tulosvelvollisuutta. PSE-ryhmä jätti siksi käsiteltäväksi useita tarkistuksia, etenkin uuden kappaleen johdanto-osan Q kappaleen jälkeen ja uuden tarkistuksen 6, joissa vaaditaan lisää joustavuutta, tarkistukset, jotka parlamentti toivottavasti hyväksyy.

Deprez
 Komission tiedonannon ja käsiteltävänämme tänään olevan mietinnön suurena ansiona on se, että niissä tuodaan uudelleen esiin lähes paradigman mukaisella tavalla Euroopan rakentamisen luonteeseen liittyvät ristiriitaisuudet, joissa unionin politiikat asetetaan vastakkain ja näiden samojen politiikkojen paradoksaaliset vaikutukset.
Taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikkaa - jota on jo 20 vuoden ajan toteutettu käytännönläheisesti ja joskus jopa poukkoilevasti, jotta pystyttiin vastaamaan perättäisiin laajentumisiin ja eri kriiseihin, jotka ovat horjuttaneet jäsenvaltioiden taloudellista ja sosiaalista rakennetta - on tosiaankin erittäin tarpeellista tarkistaa ja järkeistää, jotta voisimme kohdata jäsenvaltioiden uudet haasteet ja vastata paremmin niiden tavoitteisiin.
Tuen tässä hengessä esittelijämme suosittelemia valintoja. Keskityn siis puheenvuorossani käsittelemään kahta niistä uusista toimista, joita on ehdotettu sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikan uudistuksen puitteissa.
Vaikka tämän politiikan tavoitteena on supistaa unionin eri alueiden välisiä kehityseroja, se on käytännössä lisännyt rikkaimpien ja köyhimpien alueiden välistä eroa.
Euroopan unionin yhteisrahoitusosuuden vähentäminen pahentaisi edelleen tätä ilmiötä, koska tällainen päätös pakottaisi todellakin jäsenvaltiot suurempiin rahoitusponnisteluihin, jotka olisivat siis välttämättä raskaampia köyhimpien alueiden kannalta.
Sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikalle asetettujen tavoitteiden ja sen toteuttamiseksi tarkoitettujen toimien ennustettavissa olleiden seurausten välillä on ilmiselvästi ristiriita.
Sanon myös lopuksi, että mielestäni tukien ajallinen rajoittaminen niiden alueiden osalta, jotka ovat kuuluneet tavoitteen 1 piiriin ja jotka ovat nyt vähitellen jäämässä tukien ulkopuolelle, vaikuttaa vielä horjuvien talouksien kannalta liian ankaralta.

Lindqvist (ELDR)
Ei ole mitään syytä siihen, että EU: n aluepoliittisen tuen pitäisi olla kansallisen tuen edellytys. Se vähentää aivan liikaa kansallista toimintavapautta. Kannatan sen vuoksi valiokunnan ehdotusta, jonka mukaan tavoitteen 6 tuki on poikkeus tässä yhteydessä. Jäsenyysneuvotteluissa neuvoteltu tavoitteen 6 tuki siirtyy Agenda 2000: n mukaan tulevaisuudessa tavoitteeseen 1. Se voidaan hyväksyä sillä ehdolla, että kriteerit siirretään muuttumattomina tavoitteen 6 tuesta tavoitteeseen 1 ja että tavoitteeseen 6 tarkoitetut varat eivät pienene.

Rovsing
 Komissio on tiedonannossaan tehnyt muutamia ehdotuksia EU: n aluepolitiikan ja kilpailupolitiikan välisen suhteen parantamisesta. Aloite on erittäin kiinnostava ja tärkeä. Nykyiset säännöt, jotka koskevat köyhille ja huonossa asemassa oleville alueille maksettavia tukia, aiheuttavat suuren vaaran kilpailun vinoutumisesta. Siitä on valitettavasti esimerkkejä. Sen vuoksi on ratkaisevaa, että se aluejako, joka tästä lähtien koskee jäsenvaltioiden mahdollisuutta maksaa aluetukea, määritellään niin, että vapaalle kilpailulle aiheutuvat kielteiset seuraukset jäävät mahdollisimman vähäisiksi. Yhdyn sen vuoksi täysin valiokunnan mietinnössä esittämään analyysiin.

Schiedermeier
Ei ole epäilystäkään siitä, että EU: n alueiden väliset kehityserot ovat kaikista ponnisteluista huolimatta edelleen suuria.
Toisaalta sovellettaessa tiukasti varojen keskittämisen periaatetta, jota on pyrittävä noudattamaan, jotta varojen yhdenmukaisen käyttämisen tavoite toteutuisi, ei pidä jättää huomiotta sitä, että toissijaisuusperiaatteen mukaisesti kansallisten tukitoimien täytyy edelleen olla sallittuja näiden alueiden ulkopuolella.
Niin sanottujen rikkaiden maiden täytyy saada mahdollisuus toteuttaa ajoissa järkeviä tukitoimia erityisesti rakenteeltaan heikoilla alueilla, jotka jakavat rajan kolmansien valtioiden kanssa.
Kannatan tätä mietintöä, koska tarkistusehdotukseni 1 tarjoaa mahdollisuuden edellä mainittuihin toimiin.

Souchet
Alue- ja kilpailupolitiikkaa koskevassa Azzolinin mietinnössä käsitellään kansallisten aluetukien kysymystä.
Mietinnössä ollaan erityisen huolissaan uusien suuntaviivojen määräyksistä, joissa pienennetään kansallisten tukien sallittua intensiteettiä merkittävästi - 40 % tai 50 % kyseessä olevan alueen köyhyyden mukaan tavoitteen 1 alueiden osalta, 10 % tai 20 % tavoitteen 2 alueiden osalta - ja pohditaan sitä, ennakoiko tämä kehitys kansallisten aluetukien vähittäistä katoamista ja lopulta niiden täydellistä kieltämistä.
Aluepoliittisen valiokunnan mietinnössä puhutaan jälleen kerran sen puolesta, että aluesuunnittelupolitiikka siirrettäisiin yhteisön toimivallan piiriin. Tällainen järjestelmällisyys ei voi saada kannatustamme, vaikka yhdenmukaistaminen tai tiivis yhteistyö vaikuttavatkin meistä joillakin aloilla välttämättömiltä, kuten Euroopan laajuisten liikenneverkkojen tai ekologisesti herkkien alueiden alalla. Jäsenvaltioilla on kuitenkin säilyttävä kaikki oikeudet käyttää, jos ne pitävät sitä tarpeellisena, julkisia tukia alueensa tasapainon säilyttämiseksi ja joidenkin yhteisön politiikkojen tietyissä tapauksissa aiheuttamien vääristymien korjaamiseksi, kuten vapaakauppa-ajattelun aiheuttaman vääristymän, jonka seurauksia ei ole arvioitu.
Palautan tältä osin mieliin, että mietinnön johdanto-osan C kappale on peräisin ryhmämme tekemästä tarkistuksesta, joka hyväksyttiin valiokunnassa. Tuossa kappaleessa muistutetaan siitä, että kilpailupolitiikka on olennaisen tärkeää Euroopan unionin taloudellisen kilpailukyvyn kannalta, kuitenkin sillä edellytyksellä, että erityisesti tiettyjen unionin kauppakumppaneiden harjoittama kilpailu on lojaalia eikä sen seurauksena uhrata sosiaalisia ja ympäristöön liittyviä normejamme.
Tämä teksti osoittaa, että äskettäistä määräystä, jossa komissio kielsi Ranskaa myöntämästä tukea tekstiiliteollisuudelleen, joka kärsii erityisen ankarasta tuotannonsiirtoprosessista, on mahdoton hyväksyä. Kielto on esimerkillinen osoitus uskonkappaleena pidetyn kilpailun sokeasta soveltamisesta, jossa sosiaaliset tai aluesuunnitteluun liittyvät seikat jätetään täysin huomiotta. Tämä on näkemys, jota ryhmämme vastustaa ponnekkaasti.
Readin mietintö (A4-0386/98)
Caudron
 Haluan ensiksi onnitella Imelda Readia hänen laadukkaan keskustelun mahdollistaneen työnsä perusteellisuudesta ja selvyydestä.
Tämän muodollisen avauksen ohella haluan antaa vilpittömän tukeni kollegamme laatimille suosituksille. Tämä alituinen huoli taata kaikille ja ensisijaisesti keskuudessamme heikoimmassa asemassa oleville tasapuolinen mahdollisuus käyttää teleyleispalvelua vastaa käsitystä siitä, minkälainen yleispalvelun on oltava.
Olen Imelda Readin tavoin sitä mieltä, että unionin jäsenvaltioiden olisi pohdittava sellaisen hinnoittelun laatimista - teleyleispalvelun tarjoamista koskevien sopimusehtojen välityksellä - joka on mukautettu kaikkein vaatimattomimpiin tuloihin. Jos jotkut pitävät tällaista toimea epäoikeudenmukaisena, mitä mieltä he ovat kuluttajien enemmistöstä, joka tukee muutamien kaukopuheluja? Mihin perustuu käsitys, jonka mukaan köyhät tai työttömät tarvitsevat puhelinta ainoastaan vähän, mutta maksavat siitä kuitenkin korkean hinnan? Älkäämme unohtako, että puhelinta käytetään myös työpaikan etsintään.
Internetin yleistyminen edellyttää samoin mukautettujen hinnoittelujen laatimista niin yksittäisille käyttäjille kuin oppilaitoksillekin. Olen sanonut tämän jo aikaisemmin ja toistan nyt, ettei Internet voi olla vauraan vähemmistön omaisuutta!
Haluan sen sijaan varoittaa konservatiivikollegoitamme tarkistuksista, joita he pyrkivät sisällyttämään mietintöön. Mielestäni ne uhkaavat loppujen lopuksi näiden viestintäkeinojen tasa-arvoista käyttömahdollisuutta. Tällaiset ehdotukset ovat vaarallisia niin televiestintäalan kuin yleisesti ottaen televiestintäpalvelun tulevaisuudenkin kannalta.
Lopuksi uskallan toivoa, että oikeistolla on rohkeutta tuoda aikomuksensa julki tulevina kuukausina niin tällä alalla kuin muillakin aloilla. Jokaisen poliitikon ensimmäinen teko on puolustaa ajatuksiaan. Jos olette siis sitä mieltä, että palvelujen vapauttaminen merkitsee niiden käyttömahdollisuuden epätasa-arvoisuutta, olkaa rehellisiä ja sanokaa se maanmiehillemme.

Deprez
Sen varmistaminen, että kaikilla on mahdollisuus käyttää välttämättömiä palveluja, jotka ovat hinnaltaan kohtuullisia ja laadultaan tyydyttäviä, on ehdoton edellytys sille, että niiden palvelujen vapauttaminen, joita kutsuttiin taannoin julkisiksi palveluiksi, onnistuu sosiaalisesti ja pysyvästi. Tämä teleyleispalvelua koskeva ensimmäinen seurantakertomus, jota tänään käsittelemme, on siksi hyvin tärkeä.
On pakko todeta, että tässä ensimmäisessä seurantakertomuksessa kuvaillaan tilannetta, joka on kaukana tyydyttävästä ja joka on osoitus markkinavoimien vapaan toiminnan ja vapaan kilpailun kyvyttömyydestä varmistaa yksinään se, että kaikki voivat todellisuudessa osallistua tietoyhteiskuntaan ja käyttää viestintätekniikoita.
Tässä ensimmäisessä kertomuksessa tuodaan esiin tietenkin joitakin toimintahäiriöitä, jotka on tärkeää korjata mahdollisimman nopeasti. Kiinnitän huomiota etenkin siihen, että operaattoreilla ei ole velvollisuutta hinnoitella samaa palvelua yhtenäisesti koko maan alueella, mikä on vakava uhka todelliselle yleispalvelulle.
On huolestuttavaa todeta, että tietyissä jäsenvaltioissa tariffien kokonaiskehitys on nouseva, varsinkin kun tämä kehitys koskee aivan erityisesti yksityiskäyttäjiä ja etenkin pienituloisia käyttäjiä.
Olen esittelijämme tavoin vakuuttunut siitä, että aivan erityistä huomiota on kiinnitettävä kiireellisesti puhelinta vähän käyttävien, etenkin vammaisten käyttäjien, tilanteeseen.

Rovsing
 EU: n televiestintäalan vapauttaminen on aiheuttanut sen, että jäsenvaltioiden velvollisuutena on varmistaa, että kaikki operaattorit tarjoavat vähimmäismäärän televiestintäpalveluja ja että EU ryhtyy toimiin, jos tätä vaatimusta ei täytetä. Komissio on todennut, että toimiin on ryhdytty, jotta kuluttajat voisivat varmistua kyseisten televiestintäpalvelujen vähimmäissaatavuudesta, mutta joissakin tapauksissa tietojen keräämisessä on ilmennyt puutteita. Sen vuoksi on oikein, että mietinnössä korostetaan, että on tärkeää korjata nämä puutteet ja varmistaa, että on mahdollista saada asiaankuuluvaa tietoa siitä, vastaavatko televiestintäpalvelut vähimmäisvaatimuksia.

Wolf
Rouva Readin mietintö osoitti, että teleyleispalveluiden toteuttamisessa saavutettuja edistysaskeleita on arvioitava vaihtelevasti. Kaiken kaikkiaan edistysaskeleet ovat ennemminkin epätyydyttäviä. Siksi vahvemmat ponnistelut ovat tässä mielessä tarpeen. Me vihreiden edustajat tuemme rouva Readin mietintöä.
Sen lisäksi on kuitenkin välttämätöntä tutkia, ovatko lisäkeinot tarpeen yleisen kiinnostuksen vahvistamiseksi, palveluiden laadun varmistamiseksi ja mitä tulee uusien palveluiden sosiaalisiin ja yhteiskunnallisiin vaikutuksiin (kuten palveluiden tarjoamista koskevat ehdot, valtion suorittamien tarkastusten portaittaisuus ja niin edelleen). Sellaisia keinoja on jo tuotu osittain esiin tiedotusvälineitä koskevassa lainsäädännössä ja ne voivat olla esikuvana.
Tappinin mietintö (A4-0394/98)
Andersson, Lööw, Palm, Sandberg-Fries ja Theorin
 Haluamme kiittää esittelijää hyvin tehdystä työstä tärkeän mietinnön parissa. Tämän äänestysselityksen avulla haluamme korostaa, miten tärkeää on, että voimme soveltaa sosiaalisia perusteita ja tavoitteita tavalla, joka käy ilmi erityisesti valiokunta-aloitteisen mietintöehdotuksen 10 ja 11 kohdasta sekä esittelijän ja Van Lanckerin tekemistä tarkistuksista 5 ja 6. Mielestämme on olennaista, että työllisyyttä ja kilpailun lisäämistä edistävien avoimempien hankintojen on tapahduttava niin, että sosiaaliset ja ympäristölliset tavoitteet ovat tasapainossa.

Rübig
Mitä tulee mietinnössä ehdotettuihin kynnysarvojen korottamiseen, tähänastiset kokemukset osoittavat, että monet yritykset osallistuvat julkisiin tarjouskilpailuihin sitä innokkaammin, mitä alhaisempia kynnysarvot ovat. Vastaavasti useammat yritykset jäävät kuitenkin ulkopuolelle. Siten myös niin sanottujen turhauttavien kustannusten määrä kasvaa.
Koska itse kuitenkin periaatteessa vastustan kynnysarvojen korottamista, olen pidättäytynyt äänestämästä asiaa koskevista kohdista.
T. Mannin mietintö (A4-0475/98)
Bernardini
 Emme voi hyväksyä sitä, että Euroopan unionissa olisi ensi vuosituhannen sarastaessa yli 18 miljoonaa työtöntä. Velvollisuutenamme on kukistaa tämä vitsaus, ja käsiteltävänämme olevassa mietinnössä laaditut ehdotukset ovat oikeansuuntaisia.
Luxemburgin työllisyyshuippukokouksessa jokaiselle jäsenvaltiolle vahvistettujen työllisyyden edistämistä koskevien suuntaviivojen avulla meillä on jo ollut mahdollisuus arvioida jäsenvaltioiden sitoutumista työttömyyden torjuntataisteluun. Tätä taistelua on kuitenkin käytävä myös unionin toimielinten tasolla.
Voimme keskittää tätä varten ponnistelumme ensinnäkin aloille, joilla on mahdollista luoda työpaikkoja. Ajattelen matkailualaa, ja pahoittelen Philoxenia-ohjelman käsittelyn lukkiutumista neuvostossa. Tämä ohjelma pysyy suurenmoisena toimintakehyksenä, ja monet toimijat odottavat sen voimaantuloa. Ajatelkaamme myös lähipalveluihin tai sairaanhoitoon liittyviä työpaikkoja. Yhdistysten ponnistelut työpaikkojen luomiseksi saavat usein huonosti tukea paikallisviranomaisilta.
Toisaalta on myös mahdollista ryhtyä pohtimaan työn uudelleenjärjestelyä. Panemme tällä hetkellä merkille, että useat jäsenvaltiot ovat ottamassa käyttöön lyhyemmän työajan, josta on neuvoteltu yhdessä eri työmarkkinaosapuolten kanssa. Tällaisia ratkaisuja ei pidä tehdä pelkästään kansallisella tasolla, vaan toimista on sovittava myös yhteisesti unionin tasolla.
Esittelijämme on laatinut erinomaisia suosituksia, ja niitä on tutkittava tarkoin. Emme saa pettää kansalaistemme odotuksia.

Caudron
Olin jo usean kuukauden ajan vaatinut keskustelun aloittamista tekniikan kehityksen sosiaalisista seurauksista. Olen näin ollen tyytyväinen kollegamme Thomas Mannin mietintöön, jossa vastataan yhteen tähän pohdintaan kuuluvista olennaisista asioista.
On todellakin tärkeää, että parlamentti edistää näiden uusien työpaikkojen ilmaantumista, joiden potentiaali näyttää merkittävältä. Haluan täsmentää, että olen suurelta osin samaa mieltä esittelijän esittämistä huolista ja ehdotuksista.
Esitän kuitenkin eri kohtiin joitakin varauksia ja kommentteja, jotka eivät mitenkään vääristä mietinnön laatijan alkuperäistä tarkoitusta.
Vaikka kannatankin Thomas Mannin tavoin ajatusta, jonka mukaan yhteiskunnan on ryhdyttävä taloudellisiin ponnisteluihin koulutuksen mukauttamiseksi yleisessä mielessä näihin uusiin työmarkkinoihin, teen kaksi huomautusta.
Olen ensinnäkin sitä mieltä, että näiden ponnistelujen on oltava huomattavia etenkin sellaisten työpaikkojen osalta, joilla on suuri lisäarvo. Se on velvollisuus, kun otetaan huomioon varat, jotka tarvitaan laadukkaan koulutuksen saamiseen. Myönnän toisaalta yllättyneeni miellyttävästi pannessani merkille, että konservatiivikollegamme tiedostavat, ettei yksityisillä aloitteilla voida pitää huolta yhteiskunnan tietyistä tarpeista.
Olen iloinen myös siitä pyrkimyksestä säätää laissa elinikäisestä koulutuksesta, jolla oikeudesta vuosittaiseen koulutuslomaan yritetään tehdä lakisääteinen. Tämä vaatimus merkitsee huomattavaa edistymistä tämän oikeuden tunnustamisessa, sillä tämän oikeuden avulla kaikilla palkansaajilla pitäisi olla mahdollisuus urakehitykseen ja työllistettävyytensä parantamiseen.
En voi lopettaa puheenvuoroani ottamatta esille joitakin työntekijöiden oikeuksiin kohdistuvia vaaroja, oikeuksiin, joiden ei mielestäni pidä mukautua uusiin tekniikkoihin, vaan niillä on pyrittävä takaamaan hyväksyttävä elämänlaatu kaikille. Uskon, että maanmiehemme eivät hyväksy loputtomiin tämän elämänlaadun huonontamista, elämänlaadun, joka on keskuudessamme vähemmistönä elävien osalta erittäin uhattuna.

Darras
 Miten kukaan voisi olla äänestämättä tämän mietinnön puolesta, jossa todetaan aluksi tosiasiat - työttömyysaste yltää noin 11 %: iin Euroopan unionissa, nuorten työttömyys on 22 %, ja naisten tilanne on epävarma - ja esitetään sitten koko joukko järkeviä ehdotuksia.
Ehdotukset ovat siis järkeviä, koska niissä korostetaan pk-yrityksiä, joilla on suurin mahdollisuus luoda työpaikkoja mutta jotka tarvitsevat kasvavan maailmanlaajuistumisen tilanteessa suotuisia oloja voidakseen kehittyä. Komissio on jo laatinut lukuisia toimia niiden hyväksi. Näitä toimia on tehostettava ja kannustettava. Ehdotukset ovat järkeviä, sillä niissä painotetaan tulevaisuuden toimialoja: matkailua, kulttuuria, uusia tekniikkoja, tutkimusta ja tiedotusvälineitä, jotka kaikki ovat aloja, joilla voidaan parantaa paikallishallintoamme ja alueitamme, jos valmistelemme kunnolla pääsyn ja koulutuksen tulevaisuuden ammatteihin. Ehdotukset ovat järkeviä, koska niissä vaaditaan jäsenvaltioita toteuttamaan Luxemburgissa vuonna 1997 laaditut työllisyyden suuntaviivat.
Ehdotukset ovat järkeviä myös siksi, että niissä halutaan jatkuvan koulutuksen järjestelmää, joka on mukautettu uusien tieto-ja viestintätekniikkojen jatkuvaan kehitykseen. Järjestelmää, jossa työntekijä saa tukea koko työuransa ajan, jotta hän voisi kehittyä samaan aikaan kun tapahtuu teknisiä muutoksia.
Ehdotukset ovat järkeviä edelleen sen vuoksi, että niissä ei haluta hylätä mitään henkilöryhmiä eikä eristää lisää alueita, jotka ovat jo nyt heikoimmassa asemassa. Tästä johtuvat vaatimukset kehittää liikenne- ja televiestintäinfrastruktuureja, jotka mahdollistavat pääsyn maailmanlaajuisille markkinoille, jotta alueita ja niiden asukkaita ei eristettäisi tulevaisuuden työelämästä.
Ehdotukset ovat järkeviä lopuksi sen vuoksi, että niissä vaaditaan Amsterdamin sopimukseen kirjattujen periaatteiden tunnustamista, etenkin miesten ja naisten tasa-arvoista kohtelua koskevan periaatteen tunnustamista. Jotkut Ranskan senaattorit voisivat sitä paitsi ottaa periaatteesta vaikutteita!
Sanon lopuksi, että tämä päätöslauselma, jossa analysoidaan yhteiskuntaamme, sen muutoksia ja tulevaisuuden näkymiä, ei ole vallankumouksellinen, mutta sen todellinen huomioon ottaminen olisi paremman maailman alku.

Deprez
Täältä ei löydy ketään, joka kieltäisi, että työpaikkojen luominen on yksi niistä muutamista perusongelmista, joiden osalta yleinen mielipide arvioi, vaikuttaako Euroopan rakentaminen kokonaisuutena myönteisesti vai kielteisesti maanmiestemme jokapäiväiseen elämään.
Voimme siis iloita uudelleen siitä, että Amsterdamin sopimuksessa tämä haaste ymmärrettiin ja että yksi sen osasto omistettiin työllisyydelle. Tämän tiedostamisen on kuitenkin vielä johdettava maanmiestemme kannalta myönteisiin konkreettisiin seurauksiin, erityisesti heikommassa asemassa olevien ihmisryhmien eli nuorten ja naisten osalta.
Tuen täysin esittelijämme laatimia analyyseja ja suosituksia ja äänestän siis ilman minkäänlaista epäröintiä tämän mietinnön puolesta.
Haluan kuitenkin aivan erityisesti korostaa sitä seikkaa, että työn uudelleenjärjestelyn avulla, multimedian kehityksen tarjoamien mahdollisuuksien mukaan, on varmasti mahdollista hyödyttää merkittävästi koko yhteiskunnan ympäristöä ja niiden lukuisten työntekijöiden elämänlaatua, joiden ei enää silloin olisi pakko tehdä ikävystyttäviä päivittäisiä työmatkoja.
Tällainen uudelleenjärjestely, joka purkaisi ruuhkat suurkaupungien sisääntuloväyliltä, mahdollistaisi lisäksi merkittävien inhimillisten voimavarojen ja budjettivarojen uudelleen suuntaamisen siten, että niitä voitaisiin käyttää viestintäinfrastruktuurien kehittämiseen heikommassa asemassa olevilla alueilla ja työpaikkoja luovilla toimialoilla.
Haluan myös korostaa sitä, että budjettivarojen kannalta hyvin edullisten ja loppujen lopuksi suhteellisen helposti toteutettavien toimien avulla on varmasti myös mahdollista luoda nopeasti työpaikkoja. Tarkoitan esimerkiksi kaikenlaisten pk-yrityksiä rasittavien hallintovelvoitteiden järkeistämistä ja keventämistä tai tehokkaan markkinatutkimusverkon ja sen avulla kerätyn tiedon jakeluverkon saattamista pk-yritysten käyttöön.

Palm ja Theorin
 Tämä on pohjimmiltaan hyvä mietintö. Siinä painotetaan työttömyyden vastaista taistelua ja työpaikkojen hankkimista kaikille. Se ei sulje ketään käsitteen kaikki ulkopuolelle; esimerkiksi naiset ovat selkeästi mukana. Mietinnössä on useita jännittäviä ajatuksia tulevaisuuden työmarkkinoista. On ilahduttavaa, että ongelmat on havaittu unionissa ja että ne halutaan ottaa siellä esiin. Valitettavasti tähän hyvään mietintöön on päässyt kaksi erittäin huonoa kohtaa.
Ensiksikin verot ovat kansallinen kysymys. Euroopan parlamentin ei sen vuoksi pidä " suositella" , että verojen kaltaista " kuormitusta" olisi vähennettävä, kuten 41 kohdassa tehdään.
Vieläkin pöyristyttävämpää on kuitenkin se tietämättömyys, joka käy ilmi 23 kohdasta. Se, mitä esittelijä kutsuu " työn verotukseksi" on pelkästään työntekijöiden rahoja. Ne rahat, jotka työnantaja maksaa valtiolle työnantajamaksujen muodossa, ovat rahoja, joiden saamisesta palkankorotuksena olemme luopuneet. Näillä rahoilla saamme sen sijaan sairauskorvausta, eläkettä ja työttömyysturvaa.
Työnantajamaksut ovat palkankorotuksia, joista työntekijät ovat luopuneet maksaakseen sillä yhteisestä hyvinvoinnista. Järjestelmä, jossa näitä tehtäviä hoidetaan yhdessä, on sitä paitsi kaikkein tehokkain ja oikeudenmukaisin.

Sornosa Martínez
Tämä mietintö on äärimmäisen tärkeä ja sen tulee todella oikeaan aikaan, sillä työllisyyskysymys on Euroopan kansalaisten keskeisin huolenaihe. Tulevaisuutta pohtimalla voimme nyt luoda perustan sille taistelulle, jota käymme sitä työttömyyttä vastaan, joka on kasvanut niin sietämättömästi, että se uhkaa yhteiskuntiemme yhteenkuuluvuutta.
Keskeinen tavoite on työttömyyden vastainen taistelu riittävän monien ja laadukkaiden työpaikkojen luomisen keinoin ja ottamalla huomioon sen yhteiskunnan uudet tarpeet, joka on muuttunut ja joka muuttuu tulevaisuudessa yhä enemmän.
Tietotekniikka, viestintä, väestötiede, kestävyys, vapaa-aika ja sen myötä kehittyvä matkailu ja ennen kaikkea naisten osallistuminen työelämään, jonka myötä tasavertaisuus ja samanarvoisuus lisääntyvät, synnyttävät tässä uudessa yhteiskunnassa uusia tarpeita, jotka, kuten sanoin lausunnossani, ansaitsevat rohkean, selkeän ja realistisen poliittisen ehdotuksen jättämättä kuitenkaan huomiotta näitä suurenmoisia mahdollisuuksia työpaikkojen luomiseksi ja vastaamalla uusiin vaatimuksiin, ilman että tämä merkitsee uutta syrjinnänmuotoa tai epävarmuuden ja epäsäännöllisyyden kasvamista naisten työn osalta. Tietenkin meidän on kannatettava ja pidettävä myönteisinä uusia työpaikkojen luomista koskevia aloitteita ja laajennettava sosiaaliturvaa ja työntekijöiden oikeuksia, joilla taataan naisten ja miesten täystyöllisyys sekä sosiaalinen yhteenkuuluvuus.
Fitzsimonsin mietintö (A4-0052/98)
Hyland
 Jäsenvaltioiden täysimääräinen yhteistyö on tarpeen, mikäli Euroopan unioni aikoo olla täydestä sydämestään mukana kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisessä.
Olemme tuleville sukupolville velkaa sen, että otamme vakavasti hallitsemattomien CO2-päästöjen seuraukset ja vaikutukset ympäristöön. On tarpeetonta, että joidenkin jäsenvaltioiden hallitukset eivät ole osallistuneet täysimääräisesti " uusien tietojen" ilmoittamiseen ja saattamiseen ajan tasalle, ja se vaikuttaa vain haitallisesti pyrkimyksiin panna tehokkaita valvontaohjelmia täytäntöön, kuten Kioton pöytäkirjassa edellytetään.
Jollei kunnollisia mittauksia suoriteta, on mahdotonta tarkkailla valvontaohjelmien tehokkuutta tai sen uhan täyttä merkitystä, jota maapallon lämpötilan nousemisella on " tuleville sukupolville" . Se, että me emme nyt välitä siitä, mikä hyväksytään todellisena uhkana, vaikeuttaa vain lopulliseen ratkaisuun pääsemistä.
Suhtaudun myönteisesti siihen, että ympäristöministerit ovat sopineet siitä, että kuuden kasvihuonekaasun päästöjä vähennetään EU: ssa 8 % vuosina 2008-2012. Sovittujen lukujen myötä Irlanti voi lisätä päästöjä vain 13 % verrattuna vuoden 1990 lukuihin.
Euroopan parlamentti on työskennellyt lujasti toteuttaakseen sellaisen lainsäädännön, jolla vähennetään CO2-kaasujen käyttöä. Esimerkiksi EU: n uusi direktiivi, joka koskee saasteiden sääntelyä, pakottaa öljy-yhtiöt sitoutumaan sen varmistamiseen, että bensiinin rikkipitoisuutta vähennetään kolminkertaisesti ja että dieselin rikkipitoisuutta leikataan seitsenkertaisesti vuoteen 2005 mennessä.
Jos aiomme turvata puhtaan ilman kokonaisvaltaiset yhteiskunnalliset, inhimilliset ja ympäristölliset edut, EU: n äskettäisessä direktiivissä, joka koskee ajoneuvojen päästöjä ja polttoaineen laatua, esitettyjä normeja on noudatettava tarkasti.
EU: n jäsenvaltioiden hallitusten ja kaikkien asianosaisten elinten on tehtävä mahdollisimman paljon yhteistyötä, jotta CO2: n käytön vähentämisestä tulee hyvin pian totta.

Souchet
Kansakuntien Eurooppa -ryhmä äänesti kaikkien niiden tarkistusten puolesta, joiden avulla on mahdollista parantaa neuvoston ehdotusta, joka koskee CO2-päästöjen valvontajärjestelmää.
Valvontajärjestelmän on oltava nimittäin yksi olennainen osa Euroopan unionin yleisstrategiaa, joka koskee CO2-päästöjen vakiinnuttamista vuoden 1990 tasolle. Tämän vakiinnuttamisen avulla on mahdollista parantaa energiahyötysuhdetta, ja se antaa meille samalla mahdollisuuden täyttää ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen mukaiset sitoumuksemme. CO2-päästöjen valvonta ei kuitenkaan riitä. On välttämätöntä valvoa metaani- (CH4) ja typpioksiduulipäästöjä (N2O), ilmanlaatuun suoraan vaikuttavien kaasujen päästöjä sekä otsonikerrokselle haitallisten kaasujen päästöjä (perfluorihiilivetyjä (PFC), fluorihiilivetyjä (HFC) ja rikkiheksafluorideja (SF6) ja vakiinnuttaa ne.
Tämän valvonnan ulottaminen koskemaan myös niitä kaasuja, joiden valvonnasta ei alun perin määrätty, mahdollistaa luotettavamman analyysin kaikista tekijöistä, jotka vahingoittavat ilmakehäämme. Haluan kuitenkin muistuttaa, että Euroopan unioni ponnistelee konkreettisesti ilmanlaadun säilyttämisen hyväksi, ja kaikkien kehittyneiden maiden on ponnisteltava vastaavalla tavalla. Ponnistelumme olisivat turhia, jos muut maat eivät hallitsisi kasvihuonekaasupäästöjään. Unionin jäsenvaltioiden toiminta keskustelun ulottamiseksi koskemaan koko maailmaa on siksi tärkeä.
Hautalan mietintö (A4-0002/99)
Lindqvist (ELDR)
 Happamoituminen on Pohjolan vakavimpia ympäristöongelmia. Yhdistynyt kuningaskunta, manner-Eurooppa ja Itä-Eurooppa ovat meidän laillamme ongelmien aiheuttajia. Komission ehdotus raskaiden polttoöljyjen ja kaasuöljyn rikkidioksidipitoisuuden raja-arvosta on askel oikeaan suuntaan. Mahdollisuudet poikkeuksiin ja jäsenvaltioiden oikeus asettaa tiukempia sääntöjä ovat myös oikean suuntaisia toimia.
Ehdotus on kuitenkin liian epämääräinen. Valiokunnan vaatimus, jonka mukaan päämääränä pitää olla, että rikki poistettaisiin ilman saastuttajana ylipäänsä, on selkeä parannus. Neuvosto on hyväksynyt parlamentin vaatimuksen, jonka mukaan direktiivin pitäisi käsittää myös bunkkeripolttoöljy ja laivojen dieselöljy. Toisessa käsittelyssä valiokunta vaatii toteuttamisen nopeuttamista aikaistamalla polttoöljyä koskevaa aikarajaa. Tuen valiokunnan ehdotusta sekä ehdotusta, jonka mukaan kaasuöljyjen alhaisemman raja-arvon pitäisi astua voimaan jo vuonna 2004 vuoden 2008 asemesta.
Virginin mietintö (A4-0001/99)
Blak ja Kirsten Jensen
Jätteet ovat yhtenä päivänä arvottomia ja toisena päivänä yhtäkkiä hyvinkin arvokkaita. Näin on käynyt erityisesti silloin, kun EU: n jätteitä on viety kolmansiin maihin. Nämä maat ovat ehkä pystyneet hyödyntämään joitakin jätteissä olleita materiaaleista, mutta ympäristön kannalta kaupat ovat olleet huonot. Meillä on myös esimerkkejä siitä, että kolmannet maat eivät ole ollenkaan voineet käyttää vastaanottamiaan jätteitä, vaan ne ovat saaneet rahaa ainoastaan siksi, että ne ovat toimineet vastaanottajamaina.Toisin sanoen olemme käyttäneet näitä kolmansia maita kaatopaikkoina, koska ne ovat olleet halvempia vaihtoehtoja kuin eurooppalaisten ympäristövaatimusten toteuttaminen
Uudet säännöt ovat aiheuttaneet valtavasti sekaannusta ja huolia humanitaarisissa organisaatioissa, jotka keräävät avustuksia hädässä oleville. Vahvistakaamme, että vaatteita saa jatkossakin kerätä niitä tarvitseville kolmansien maiden asukkaille. Uutta kuitenkin on, että vastaanottajamaiden on aktiivisesti ilmoitettava komissiolle, että ne haluavat ottaa jätteitä vastaan. Se on ainoa tapa varmistua EU: ssa siitä, että vastaanottajamaat todellakin ottavat kantaa siihen, haluavatko ne vastaanottaa ne jätteet, jotka me rajojen yli niille siirrämme. Se takaa myös sen, että maat voivat käsitellä jätteitä kunniallisesti omien sääntöjensä mukaan. Meidän on pidettävä itsellämme kaikki varsinaiset jätteet, ja niitä on käsiteltävä ympäristön kannalta oikeissa jätteidenkäsittelylaitoksissa omien sääntöjemme mukaan.

Caudron
 Kollegamme Ivar Virginin mietinnössä yritetään vastata sopivalla tavalla tiettyjen jätteiden siirtoihin muihin kuin OECD-maihin.
Olen suurimmaksi osaksi samaa mieltä esittelijän kannasta, etenkin siitä, että on luovuttava laatimasta uutta luetteloa jätteistä, joiden vienti on kielletty. Uuden luettelon laatiminen johtaisi mielestäni siihen, että nykyinen lainsäädäntö monimutkaistuisi entisestään.
Olen Ivar Virginin tavoin sitä mieltä, että jätteiden määritelmää on välttämätöntä pohtia uudelleen. Siksi on välttämätöntä, että komissio tekee nopeasti aloitteen tällä alalla.
Olen tässä mielessä yhtä peloissani kuin hyväntekeväisyysjärjestöt joidenkin jätteiden ja aivan erityisesti käytettyjen vaatteiden viennin osalta.
Hyväntekeväisyysjärjestöjen toiminta, sen lisäksi, että tämän toiminnan tavoitteena on lisätä jossakin määrin näiden maiden väestön hyvinvointia, antaa heikoimmassa asemassa oleville maanmiehillemme mahdollisuuden sopeutua toden teolla yhteiskuntaan. Vaatteiden viennin kyseenalaistaminen vaikuttaisi näiden järjestöjen elinkelpoisuuteen.
Jacksonin mietintö (A4-0028/99)
Caudron
Otan tyytyväisenä vastaan kollegamme Caroline Jacksonin mietinnön. En voi kuitenkaan olla ajattelematta, että tämän tekstin laatiminen kesti aivan liian kauan.
Tämä pahan tuulen ilmaus ei kohdistu mietinnön laatijaan vaan pikemminkin komissioon, joka on mielestäni osoittanut huolettomuutta tässä niin tärkeässä ympäristöpolitiikkoihin liittyvässä seikassa.
Kaupunkialueilta peräisin olevien jätteiden määrän kasvaessa on välttämätöntä, kuten esittelijä korosti, toteuttaa toimia jätteiden käsittelyn vähentämiseksi kaatopaikoilla. Tässä yhteydessä olisi hyvä, jos komissio tekisi vahvoja aloitteita edistääkseen vaihtoehtoisia ratkaisuja, joiden mukaisesti pyrittäisiin kompostoimaan biologisesti hajoavaa jätettä ja valmistamaan siitä biokaasua.
Tuen toisaalta ehdotusta määrätä vero kaatopaikalle vietävälle jätteelle. Miten voitaisiin nimittäin kuvitella, että kaatopaikat olisivat loputtomasti riittävän suuria tälle jätteen määrälle? Lisäksi on ajateltava terveyteen liittyviä seikkoja, koska kukaan ei voi kieltää, että nämä kaatopaikat ovat mahdollisesti vaarallisia, paitsi ympäristölle myös ihmisille.
Sanon lopuksi, etten voi muuta kuin tukea ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan tekemää jätteiden käsittelyn tärkeysjärjestystä. Komission on kuitenkin otettava tämä arvojärjestys huomioon laatiessaan näitä ongelmia koskevia yhteisön ohjelmia.
Meidän on tällä alalla osoitettava rohkeutta, sillä emme voi hyväksyä sitä, että tulevat sukupolvet joutuvat kärsimään nykyisen toimettomuutemme seurauksista!

Lis Jensen
 Tuen rouva Jacksonin mietintöä, kuten tein ensimmäisenkin käsittelyn yhteydessä, koska sen perusnäkökohdat ovat hyvin harkittuja ja järkeviä. Haluan kuitenkin edelleenkin huomauttaa siitä, että EU: n sisämarkkinat muodostavat edelleenkin suurimman uhan jäsenvaltioiden mahdollisuuksille perustaa kansallisia jätteidenkäsittelymenetelmiä, joissa mennään pitemmälle kuin niissä säännöissä, jotka EU: ssa on mahdollista saada hyväksyttyä. Niin kauan kuin jätteet luokitellaan EU: n terminologiassa edelleen tuotteiksi, jätteidenkäsittelyn suhteen tiukkasääntöisten EU-maiden suuria jätteentuottajia kannustetaan kuljettamaan jätteensä laitoksiin, jotka sijaitsevat sellaisissa EU-maissa, joissa noudatetaan vain EU: n vähimmäissääntöjä.
Jos tätä jäteturismia ei periaatteen lisäksi voida pysäyttää myös käytännössä EU: n sisärajoille, luonto kärsii siitä jatkossakin. Samanaikaisesti emme saa unohtaa, mitä kielteisiä taloudellisia vaikutuksia aiheutuu niille jätteidenkäsittelylaitoksille, jotka sijaitsevat ympäristön kannalta edistyksellisissä EU-maissa. Ne laitokset menettävät ehkä osan niille muuten tulevista jätteistä naapurimaalle sen tarjoamien edullisempien ratkaisujen vuoksi.

Nicholson
Tuen mielelläni rouva Jacksonin mietintöä. Kuten esittelijä sanoo, jätteiden sijoittamisen kaatopaikalle pitäisi olla viimeinen vaihtoehto. Se on tarpeen joissakin tapauksissa. Se meidän on hyväksyttävä. Ongelmana on, että siitä on tullut monissa jäsenvaltioissa helppo vaihtoehto, jolla on kauheat seuraukset ympäristölle. On tarpeen tiukentaa valvontaa. Asuinalueilla elävien ei pitäisi joutua kärsimään naapurustossaan sijaitsevista rumista ja mahdollisesti vaarallisista kaatopaikoista. Samaan aikaan jokaisessa valtiossa pitäisi olla käytössä paljon parempia ohjelmia, joilla kannustettaisiin ihmisiä sijoittamaan jätteet niin, että ympäristö otettaisiin paremmin huomioon. Tiedän, että joissakin maissa on jo käytössä järjestelmiä, joilla kotitalousjäte erotellaan kierrätykseen. Uskon, että tästä tulee lopulta sääntö jokaisessa jäsenvaltiossa.
Jäsenvaltioiden vastuulla on edistää jätteiden sijoittamista muualle kuin kaatopaikoille rankaisematta veronmaksajia. Oman maani kaatopaikkavero on loistava esimerkki siitä, miten huonosti kehitelty ajatus, joka ei ratkaise todellista ongelmaa, voi johtaa siihen, että veronmaksajat joutuvat tappiolle. Jos keskushallinto ei kehitä uusia strategioita jätteiden sijoittamiseksi, kaatopaikkavero tarkoittaa yksinkertaisesti sitä, että paikallisilla viranomaisilla ei ole muuta vaihtoehtoa kuin sälyttää kustannukset veronmaksajien niskoille. On mahdotonta tietää, miten tämä vaikuttaa kaatopaikoista riippuvuuden vähentämiseen.
Luotan siihen, että löydämme tulevaisuudessa paljon paremman lähestymistavan jätteiden sijoittamiseen EU: ssa. On olennaista, että kaatopaikoista tulee mitä suurimmassa määrin menneisyyteen kuuluva asia. Tämän saavuttamiseksi on välttämätöntä noudattaa lainsäädäntöä. Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä tämä lainsäädäntö, jos sillä halutaan olevan vaikutusta.

McKenna
 EU: n neuvoston yhteisen kannan, joka koskee ehdotettua kaatopaikkadirektiiviä, tarkoituksena on estää tai vähentää kaatopaikkojen ympäristölle aiheuttamia vahinkoja ja terveysriskejä. Valitettavasti siitä puuttuu joitakin avainasemassa olevia aloja.
Tämä direktiivi vaikuttaa huomattavasti jätteiden sijoittamiseen koko EU: ssa ja erityisesti Irlannissa, jossa jätteiden sijoittamisella on ollut taipumusta keskittyä yksinomaan kaatopaikoille. Siitä huolimatta, että kaatopaikkoja pidetään Euroopassa vähiten suositeltavana vaihtoehtona jätteiden sijoittamiselle, Irlanti pitää hallussaan kärkisijaa EU: n niiden maiden luettelossa, joissa kaatopaikkoja käytetään jätevuorien hävittämiseen.
Tämä on toinen yritys saada kehitettyä EU: n kaatopaikkadirektiivi. Komissio esitti aluksi vuonna 1991 ehdotuksen, joka vedettiin pois sen jälkeen, kun parlamentti hylkäsi ympäristöryhmien painostamana neuvoston yhteisen kannan vuonna 1996.
Vaikka ehdotus onkin jossakin mielessä paljon parempi kuin vuonna 1996 esitetty ehdotus, olen huolestunut siitä, että jotkin lainsäädäntöön liittyvät näkökulmat ovat hyvin heikkoja ja voivat johtaa siihen, että hallitukset kehittävät keinoja vetäytyä jätteiden sijoitusta ja kansanterveyden suojelua koskevista sitoumuksistaan.
Suuren ongelman aiheuttaa se mahdollisuus, että ne kaatopaikat, jotka suljettiin, kun tämä direktiivi saatettiin osaksi kansallista lainsäädäntöä, eivät kuulu lainsäädännön soveltamisalaan. Viranomaiset suunnittelevat jo monen tällä hetkellä käytössä olevan kaatopaikan sulkemista Irlannissa seuraavan kahden vuoden aikana. Jotkin näistä ovat erittäin ongelmallisia kaatopaikkoja. Koska jälkihoitotoimenpiteet ovat tärkeä osa direktiiviä, on olennaista ottaa nämä suljettavat kaatopaikat mukaan direktiiviin.
Olen erittäin pettynyt Euroopan parlamentin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan asenteeseen, koska valiokunta ei vaadi kaatopaikka-alueen rajojen ja asuinalueiden välisen vähimmäisetäisyyden vahvistamista.
EU: n komissio ehdotti alun perin kaatopaikka-alueen rajojen ja asuinalueiden väliseksi vähimmäisetäisyydeksi 0, 5 kilometriä, mutta ministerineuvosto poisti tämän direktiiviluonnoksen tekstistä.
Välimatkaa koskeva kysymys on erittäin tärkeä yhteisön ryhmille koko EU: ssa. Etenkin koska (The Lancet -lehdessä elokuussa 1998) julkaistut tutkimukset ovat osoittaneet, että lapsikuolleisuus ja vammaisten määrä kasvavat niinkin paljon kuin 33 % kolmen kilometrin päässä kaatopaikoista sijaitsevissa yhteisöissä.
On ennalta varautumisen periaatteen ja kansanterveyden suojelun vastaista, että vähimmäisetäisyyttä ei ole määrätty ja että paikallisia yhteisöjä ei ole näin ollen suojeltu kaatopaikkojen vaaroilta.
Vihreä ryhmä esitti tarkistuksen asiasta ja vaatii rekisteröidyn äänestyksen toimittamista, jotta kotimaassa sijaitsevat paikalliset yhteisöt näkevät, miten vakavasti parlamentin jäsenet suhtautuvat kansanterveyden suojelemiseen. Meistä on uskomatonta, että niin monet parlamentin jäsenet hylkäisivät sellaiset toimenpiteet, joilla pyritään suojelemaan kansanterveyttä.
On myös huomionarvoista, että komission alkuperäiseen ehdotukseen sisältyi vähimmäisetäisyys asuinalueista ja että neuvosto poisti sen myöhemmin. Komission olisi pitänyt pysytellä alkuperäisessä kannassaan, eikä sosialistienkaan olisi pitänyt tehdä takinkäännöstä tässä asiassa. He ovat epäonnistuneet surkeasti kansanterveyden suojeluun liittyvässä tehtävässään.

Souchet
 Kansakuntien Eurooppa -ryhmä kannattaa jätteiden käsittelyä kaatopaikoilla koskevien toimien yhdenmukaistamista yhteisössä. Jos nimittäin jollakin jäsenvaltiolla olisi leväperäinen lainsäädäntö, tilanne voisi johtaa siihen, että jätteet siirretään muualle. Tämä tarkoittaa selvästi sanoen sitä, että ne jäsenvaltiot, joiden lainsäädäntö on tiukempi, siirtäisivät jätteensä niihin jäsenvaltioihin, joiden lainsäädäntö on kaikkein leväperäisin.
Ryhmämme palauttaa kuitenkin mieliin, että jäsenvaltioiden on pysyttävä toimivaltaisina verojen tai maksujen määräämisen osalta. Siksi äänestimme niitä tarkistuksia vastaan, joissa kaavaillaan jätteiden käsittelyä kaatopaikoilla koskevaa eurooppalaista verotusta.
Teknisten näkökohtien osalta äänestimme sitä tarkistusta vastaan, jossa pysyvän jätteen määritelmä korvattiin vaarattoman jätteen määritelmällä. Tiedän kokemuksesta, että Euroopan parlamentin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan jäsenistä enemmistö kannattaa vaarattoman jätteen määritelmää. Miltä tasolta lähtien voimme katsoa, että jäte on vaaratonta? Jotkut haluavat laatia aluksi riittävän väljän määritelmän ja laatia myöhemmin vähitellen tiukempia, ja jopa epärealistisia, normeja, joilla on sekä taloudellisten toimijoiden että aluehallinnon kannalta merkittäviä rahataloudellisia seurauksia.
Sanon lopuksi, että ryhmäni äänesti sitä tarkistusta vastaan, jossa pyritään lyhentämään direktiivin soveltamisaikaa. On tärkeää, että aluehallinnolle ja jätealan toimijoille annetaan riittävästi aikaa saattaa toimintansa direktiivin määräysten mukaiseksi. Haluan muistuttaa, että kaikki normit ja kaikki päätökset saavat hyväksynnän ainoastaan, jos ne ovat realistisia ja oikeudenmukaisia.
Sanon yhteenvetona, että ryhmäni äänesti tietenkin toisessa käsittelyssä olevan suosituksen puolesta ja kaikkien niiden tarkistusten puolesta, joiden avulla on mahdollista suosia biologisesti hajoavaa jätettä, joka rasittaa vähiten ympäristöä.
Coxin mietintö (A4-0015/99)
Tappin
Arvoisa puhemies, olemme tämän mietinnön osalta nyt hyvin vaikeassa tilanteessa. Koko mietintö on palautettu. Toivon, että tämä parlamentti tarkastelee nyt seurauksia, jotka aiheutuvat energiatuotteiden verotukselle. Euroopan unionissa harjoitetaan etenkin keramiikka-alalla työllisyyttä kannustavaa politiikkaa, ja yhteen alaan yksipuolisesti kohdistuvaan verotukseen liittyvä päätös tulee olemaan hyvin vaikea. Meillä on nyt toinen mahdollisuus. Pidätän itselläni oikeuden palata asiaan, kun mietintö palautetaan valiokuntaan.

Andersson, Lööw, Palm, Sandberg-Fries ja Theorin
 Ruotsalaisten sosiaalidemokraattien ryhmä on sitä mieltä, että verotuksen painopistettä pitää muuttaa vähimmäisverotuksen korkean perustason avulla, jotta luodaan parempi ympäristö ja useampia työpaikkoja. Äänestämme sen vuoksi sähkön ja polttoaineen korkeimman mahdollisen vähimmäisverotuksen puolesta. Komission ehdotuksessa on sekä hyviä että huonoja puolia, kun kyse on runsaasti energiaa kuluttavalle teollisuudelle myönnettävästä poikkeuksesta. Jos runsaasti energiaa kuluttavan teollisuuden verotus on liian ankaraa, voi vaarana olla se, että tämän teollisuuden kilpailutilanne heikkenee verrattuna muihin vastaaviin unionin ulkopuolisiin teollisuudenaloihin. Samalla on mielestämme syytä muistaa, että runsaasti energiaa kuluttava teollisuus on tärkeä osa-alue, jotta verotuksen painopisteen muuttaminen johtaisi muun muassa ympäristöä säästäviin tavoitteisiin.
Mielestämme on myös otettava huomioon se, että runsaasti energiaa kuluttavalle teollisuudelle myönnettävät poikkeukset voivat vaikuttaa kilpailun kannalta haitallisesti sellaiseen toimintaan, joka kilpailee runsaasti energiaa kuluttavan teollisuuden kanssa mutta joka ei tuota tuotteita tai materiaalia runsaasti energiaa kuluttavin menetelmin. Olemme runsaasti energiaa kuluttavan teollisuuden verotuskysymykseen liittyvässä kannanotossa päättäneet asettaa nämä näkökulmat tasapainoon toistensa kanssa.

Blak ja Kirsten Jensen
Tanskalaisten sosiaalidemokraattien ryhmä on äänestänyt sen puolesta, että EU tarkistaa kivennäisöljyjen vähimmäisveroprosentteja. Komission alkuperäinen ehdotus sisälsi useita monimutkaisia poikkeusmahdollisuuksia, mutta talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta on ehdottanut parempaa ratkaisua. Ratkaisun mukaan yritykset, jotka voivat osoittaa, että nämä maksut heikentävät niiden kilpailuasemaa, voidaan vapauttaa maksamasta veroja. Ehdotus on jatkoa EU: n aktiiviselle työllisyyspolitiikalle, jonka avulla pyritään järkevästi nopeuttamaan verojärjestelmien muutosta niin, että työvoiman verotusta kevennetään samalla kun luonnonvarojen käyttöön liittyviä maksuja lisätään. Tämä on työllisyyteen tähtäävää vihreää politiikkaa.

Blokland
 Olemme kannattaneet kollega Coxin mietintöä koko sydämestämme. Se edustaa rohkeaa ja omaperäistä kantaa tässä hankalassa asiassa. Komission ehdotuksella pyrittiin ohittamaan kaikki karikot, mutta toiminnan mutkikas tulos kariutui status quon matalikkoon. Euroopan unioni ei voi sallia sitä. Sen täytyy noudattaa YK: n ilmastonmuutoksia koskevissa kehyssopimuksessa annettuja lupauksia.
On oikein, että esittelijä valitsee periaatteeksi sen, että saastuttaja maksaa. Tässä ei ole kysymys kansalaisten rasittamisesta ylimääräisillä veroilla vaan siitä, että saastuttajille pyritään esittämään niiden käyttäytymisen seuraukset. Lopullinen päämäärämme on haitallisten päästöjen vähentäminen sekä ympäristön tilan ja kansanterveyden parantaminen. Siksi jäsenvaltioiden on vakavasti aloitettava työn sivukustannusten vähentäminen.
Meidän näkemyksemme mukaan jäsenvaltioiden tulee käyttää mahdollisimman paljon mahdollisuuksia verovapautuksiin, jotta jäsenvaltiot voivat yhtäältä noudattaa keskimääräistä tiukempaa ympäristöpolitiikkaa ja toisaalta toteuttaa omaa verovapautuspolitiikkaansa. On kuitenkin selvää, että tämä politiikka ei saa estää yhteisön määräysten tavoitteiden saavuttamista.
Olemme äänestäneet tarkistuksia 37 ja 38 vastaan, koska ne rikkovat esittelijän ehdotusten johdonmukaisuuden. Lisäksi täytyy ymmärtää, että kuljetusten hinnat ovat yleisesti ottaen alhaiset suhteessa liikenteen ulkoisiin vaikutuksiin. Kannatimme tarkistusta 29. Kerosiinin kansainvälinen verovapautus pitää poistaa mahdollisimman pikaisesti. Niin kauan kuin tästä asiasta ei ole sopimusta näköpiirissä, EU: n määräys ylilentojen verosta vaikuttaa hyvältä väliaikaiselta toimenpiteeltä.
Olemme myös sitä mieltä, että tämän määräyksen hyväksyttävyyttä voidaan parantaa vahvistamalla alhaiset verot viideksi vuodeksi. Silloin yritykset tietävät etukäteen, mikä niitä odottaa. Coxin esittämä ajatus vähimmäisverojen sitomisesta indeksiin on hyvä keino, kun järjestelmää yksinkertaistetaan ja siitä tehdään uskottava.

Deprez
Olen täysin samaa mieltä esittelijämme kanssa siitä, että sellainen vero on hyvä, joka on helppo ymmärtää ja periä ja jota on vaikea kiertää. Ehdotus neuvoston direktiiviksi, sellaisena millaiseksi se on muutettu, vastaa erittäin suurelta osin tähän määritelmään. Hyväksyn myös esittelijämme valitseman kannan, jossa hän suosittelee sovellettavaksi tinkimättä periaatetta, jonka mukaan " saastuttaja maksaa" .
On myös tärkeää, että jokaiseen veronkorotukseen, jolla pyritään parantamaan ympäristönsuojelua, liittyy vastaavan suuruinen työntekoa rasittavien maksujen vähentäminen. Parempi ympäristön kunnioittaminen myötävaikuttaa verotuksen tasapuolisuusperiaatteen kautta varmasti työttömyyden torjuntaan ja meidän kaikkien tarvitsemien työpaikkojen luomiseen. Ja tämä on mahdollista vaarantamatta rahoitusta sosiaaliturvalle, joka on eurooppalaisen kehitysmallin ylpeydenaihe.
Valitettavasti loppujen lopuksi näyttää siltä, että esittelijämme ottaa ainoastaan osittain huomioon kysymykseen liittyvät eri ympäristönäkökohdat. Vaikka hän siis esimerkiksi kannattaakin - ja aivan oikein - ympäristöystävällisempien liikennemuotojen verotuksellista suosimista, hän ei erottele sitä, vaikuttaako käytetty energia haitallisesti ilmastoon vai ei.
Ehdotuksen " johtoajatus on, että yhteinen vähimmäistaso koskisi sähköä ja lämpöä riippumatta siitä onko ne tuotettu auringon, tuulen, yhdistetyn lämpö- ja voimalaitoksen vai hiilen avulla" . Voimme olla ympäristövaliokunnan tavoin sitä mieltä, että tässä kohdassa on aukko, joka on täytettävä mahdollisimman nopeasti, jos haluamme, että unioni ja sen jäsenvaltiot täyttävät kansainväliset ilmastonsuojelua koskevat velvoitteensa.
Mielestäni on toivottavaa, että ehdotusta viedään pitemmälle tähän suuntaan.

Lis Jensen
 En voi tukea Coxin mietintöä, vaikka olenkin samaa mieltä siinä esitetyistä näkökulmista, joiden mukaan energian ja polttoaineiden käyttöä on verotettava, ja tässä yhteydessä ajattelen erityisesti energian ja polttoaineiden uusiutumattomia muotoja. En voi tukea mietintöä, koska en halua päättää jatkuvasti voimistuvasta EU: n johtamasta verotuspolitiikasta. Voi olla useita hyviä syitä siihen, että maat saavat neuvottelujen avulla aikaan esimerkiksi energiankäytön verotukseen liittyvät yhteiset vähimmäissäännöt - ympäristönäkökohtien, mutta myös maiden välisen reilun kilpailun kannalta - erilaisissa kansainvälisissä, kuten YK: n, Euroopan neuvoston, OECD: n, WTO: n ja niin edelleen puitteissa.
Minulle Coxin mietintö ja sen taustalla oleva ehdotus neuvoston direktiiviksi ovat nimenomaan esimerkkejä jäsenvaltioiden verotuspolitiikkojen vähittäisestä yhdenmukaistamisesta, joka tällä hetkellä tapahtuu EU: n ohjauksessa. Kyse on yhdenmukaistamisesta, jota tehdään erityisesti sisämarkkinoiden vuoksi, mutta joka yhä suuremmassa määrin tapahtuu EMUn ja yhteisvaluutan, euron, vuoksi. EMUn ja euron kannattajat voivat pitää yhdenmukaistamista loogisena ja oikeana tapana. Minä en kannata euroa, EMUa tai sisämarkkinoita - enkä sen vuoksi tue Coxin mietintöä.

Lindqvist (ELDR)
Komission ehdotus merkitsee ensimmäistä askelta kohti verotuksen painopisteen muuttamista, jolloin työn verotuksesta siirrytään energian verotukseen vähimmäissääntöjen avulla. Komission ehdotuksessa myönnetään kuitenkin aivan liikaa poikkeuksia runsaasti energiaa kuluttaville aloille, toisin sanoen juuri sellaisille aloille, joita pitäisi verottaa.
Valiokunnan ehdotus laajentaa veropohjaa jättämällä pois useimmat poikkeukset. Valiokunta ehdottaa, että jäsenvaltioille annetaan oikeus antaa yrityksille määräaikainen vapautus veroista, jos ne voivat osoittaa, että veroista muodostuu niille todellinen kilpailua vaikeuttava tekijä. Yleisiä poikkeuksia on myönnettävä ainoastaan uusiutuville energialähteille, kuten bioenergialle ja aurinko- ja tuulivoimalle.
Helpottaakseen teollisuuden suunnitelmia valiokunta ehdottaa verokantojen automaattista korottamista vuotuisella inflaatiolla ja kahdella prosenttiyksiköllä. Se on hyvä menetelmä. Olen kuitenkin äänestänyt sen puolesta, että tasoa nostetaan neljällä prosenttiyksiköllä, jotta Rion, Kioton ja Buenos Airesin kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistä koskevat julistukset voidaan täyttää.

Souchet
 Kansakuntien Eurooppa -ryhmä hylkäsi parlamentin enemmistön tavoin Coxin mietinnön.
Se hylkäsi mietinnön ensinnäkin siksi, että jäsenvaltioilla, ja vain niillä, on toimivalta määrittää sellainen energiatuotteiden verotus, jonka ne katsovat sopivan tarpeisiinsa (etenkin energiaomavaraisuuden alalla) ja ominaispiirteisiinsä.
Ryhmämme äänesti komission ehdottamaa direktiiviehdotusta vastaan lisäksi siksi, että se on sekä liian monimutkainen että hyvin epäoikeudenmukainen. Ryhmämme äänesti myös Euroopan parlamentin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan ehdotuksia vastaan, sillä ne vaikuttavat sekä haittaavan kohtuuttomasti joitakin toimialoja että olevan täysin ristiriidassa niiden sitoumusten kanssa, jotka olemme hyväksyneet WTO: ssa.

Puhemies
Äänestysaika on päättynyt.
Istunto keskeytettiin klo 13.15 ja sitä jatkettiin klo 15.00.

Televiestintälaitteiden vaatimustenmukaisuuden tunnustaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Readin laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A4-0055/99) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi radiolaitteista ja telepäätelaitteista sekä niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tunnustamisesta (3635/98 - C4-0024/99-97/0149(COD)).

Read
Arvoisa puhemies, olen iloinen nähdessäni, että pari kollegaa on saapunut paikalle. Halusin aloittaa puheenvuoroni lainauksella Grayn Elegy written in a Country Churchyard -runosta: " Niin moni kukka hehkuu salassa/ ja kylvää erämaahan tuoksuaan." Toivon, että tulkit selviytyvät tästä. On hieman julkeaa, että vertaan itseäni kukkaan mutta, kuten niin usein, ne, jotka ovat työskennelleet hyvin ahkerasti tämän televiestintämarkkinoiden vapauttamisen muodostavan palapelin erityisen palan parissa, ovat paikalla ja voivat osallistua keskusteluun.
Olen myös mielissäni voidessani kertoa tämän työn menestyksellisestä loppuun saattamisesta. Komissio ja muut kollegat muistanevat, että yritimme päästä samaan 7 tai 8 vuotta sitten käyttämällä järjestelmää, jossa arviointilaitos myöntää telepäätelaitteelle tyyppihyväksynnän. Järjestelmä ei toiminut kovin hyvin monista eri syistä, joissa meidän ei tarvitse tässä viipyä, ja parlamentti ja valiokunta olivat sitä mieltä, että komissio oli oikeassa siirtyessään järjestelmään, joka perustuu valmistajan omiin testeihin.
Olemme ratkaisseet joitakin tärkeitä kysymyksiä erityisesti sovittelumenettelyssä. Yksi oli kysymys siitä, voivatko päätelaitteet aiheuttaa vahinkoja verkolle. Kiinnittäisin jäsenten huomion Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission yhteiseen lausumaan, joka oli tulosta sovittelumenettelystä, koska se on hyvin järkevä ja siinä lausutaan, että komissio arvioi jatkuvasti tilannetta saadakseen selville, ilmenevätkö nämä vaarat säännöllisesti. Näin huomattavan paljon vaivaa yrittäessäni saada selville, kuinka säännöllisesti nämä vaarat ilmenevät. Olen hyvin iloinen siitä, että komissio ryhtyy tähän työhön.
Hyväksyimme sovittelumenettelyssä myös joitakin vahvistavia tarkistuksia, jotka koskivat joidenkin jäsenvaltioiden mutta etenkin Portugalin meille painottamaa kuluttajansuojakysymystä. Tämä työ vahvisti direktiiviä entisestään.
Valiokunnassa ja parlamentissa tehdyn työn aikana neuvottelimme myös komission kanssa olennaisista vaatimuksista ja vammaisten käyttäjien oikeuksista, jotka jälleen vahvistivat ehdotusta.
On myös lausekkeita, jotka koskevat radiospektrin tehokasta käyttöä ja hälytyspalveluja. Toivon kaiken kaikkiaan, että voimme onnitella itseämme siitä, että olemme tehneet erittäin arvokasta työtä. Suosittelen teille kaikille sekä parlamentin kantaa että sovittelumenettelyn johtopäätöksiä.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mielestäni tämä rouva Readin aikaansaama lopputulos on erittäin hyvä. En ole aikaisemmin tiennytkään, että hän on näin hyvä diplomaatti politiikan ja tele- ja radioalan suhteen. Hän on onnistunut yhdistämään kaikki nämä asiat, jotka ovat varsin vieraita toisilleen, ja oman ryhmäni puolesta olen iloinen siitä, että olemme saavuttaneet hyvän yhteisymmärryksen.
Nyt on otettu huomioon eräitä parlamentin tärkeinä pitämiä seikkoja kuten laitteiden soveltuminen vammaisten käyttöön; asia, joka on syytä ottaa huomioon kaikissa teknisissä kysymyksissä. On parannettu standardien asemaa ja otettu huomioon myös radioamatöörikysymys. On myös tuotu esiin valmistajan ja jakelijan vastuu. Se on tärkeätä sen tähden, että kun tämä menettely siirtyy laajempiin piireihin, niin vastuu on niin ikään hyvin paljon kauempana ja näin ollen parlamentti on aivan oikein sitä korostanut. Vaatimuksien vastaisten laitteiden ja hätätilanteiden suhteen on löydetty sovellettava menettely, ja tietysti kuten tavallista, parlamentti on korostanut tarvetta avoimuuteen.
Me olemme havainneet, että useimmat parlamentin vaatimukset on otettu huomioon ja näinhän hyvä kompromissi syntyy. Näin voivat asiakkaat ja kuluttajat olla turvallisin mielin laitteisiin nähden, samalla kun sanktiot ja toiminta ovat osaavissa käsissä. Näin ollen pidän tätä saavutettua sopimusta hyvänä ja esimerkkinä siitä, miten tällaisessa prosessissa edetään ja lopulta päästään yhteisymmärrykseen niin kuin tuleekin. Ehkä käytäntö sitten osoittaa meille, mitä tapahtuu, ja jos puutteita ilmenee, niihin on syytä palata.

Hoppenstedt
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, seison täällä enemmän tai vähemmän sympatiasta tätä aihetta kohtaan, sillä kaikki, mitä sen sisällöstä voidaan sanoa, on jo sanottu. Tunnen sympatiaa myös sen vuoksi, että vuodesta 1992 lähtien tällä aiheella on ollut niin tärkeä rooli. Parlamentti ja neuvosto ovat hyväksymismenettelyn viimeisessä vaiheessa, mutta esivaiheessa komissio ja kaikki yksiköt olivat erittäin tiiviisti mukana. Sanon sen erityisesti sen vuoksi, että - ennen kaikkea, mitä tulee tänään käsiteltäviin telepalveluihin liittyviin aiheisiin -ei voitu lainkaan kyllin ajoissa toimia sen hyväksi, että tämä aihe saatetaan päätökseen siten, että syntyy myös tuloksia. Nimenomaan tämä kehityksen ala on meille erityisen tärkeä. Jos ajatellaan sitä, että suurin osa tulevista päätelaitteista toimii lähetinlaitteiden avulla, siis perustuu langattomiin yhteyksiin, huomataan, kuinka tärkeä koko tämä aihe on ja kuinka tärkeä koko keskustelu oli.
Kun kuuntelee asiantuntijoita, jotka sanovat, että nykyään yksi vuosi teknisessä kehityksessä vastaa seitsemää vuotta menneisyydessä, voi kuvitella, kuinka ehdottoman välttämätön tämä päätös oli. Voin onnitella meitä kaikkia - parlamenttia, neuvostoa ja komissiota - siitä, että pääsimme tähän yhteispäätösmenettelyyn ja saatoimme tämän kauaskantoisen aiheen siten päätökseen.

Bangemann
 Arvoisa puhemies, jos rouva Read tuntee itsensä hieman yksinäiseksi täällä täysistunnossa, hän voisi lohduttaa itseään Englannin oman bardin, Shakespearen, sanoin: " Me harvat, me onnellisen harvat, veljet kaikki" (ja lisäisin tähän, sisaret ). Monen ihmisen läsnäolo ei aina merkitse sitä, että aihe on tärkeä tai vakava. Niin komissio kuin minä itsekin olemme aina suuresti arvostaneet työtänne. Sanoisin, että olette yksi parlamentin tehokkaimmista jäsenistä, koska tuotte Euroopan lainsäädännön esiin ja puolustatte näin kansalaisten etuja. Toivon vain, että huomautukseni eivät vahingoita mahdollisuuksianne tulla valituksi uudelleen.
Kansalaiset eivät valitettavasti aina itse arvosta sitä hyvää, jota heille tehdään, etenkin täällä. Sekä parlamentin että komission on osoitettava, että ne vastustavat tehokkaasti byrokratiaa ja liiallista sääntelyä. On olemassa ennakkoluuloinen näkemys siitä, että tuotamme aina vain enemmän säännöksiä, mutta itse asiassa täällä tuottamamme lainsäädäntö -, jonka olemme voineet ponnistustenne ansiosta saattaa loppuun ja josta olemme saaneet neuvoston vakuuttuneeksi -, korvaa yli 1 000 kansallista säännöstä.
Olen varma siitä, että kuuntelemme toisiamme. Ennakkoluuloiset ihmiset eivät kuuntele meitä. He toistavat samaa kuin aina, nimittäin, että Euroopan parlamentti ja etenkin komissio palavat halusta tuottaa uusia säännöksiä vain säännösten tuottamisen ilosta. Kun otetaan huomioon ne edut, joita pienille ja keskisuurille yrityksille aiheutuu tästä työstä, haluaisin kuulla joidenkin näitä yrityksiä edustavien yhdistysten ylistävän rouva Readia. Tämä helpottaa niiden elämää. Sanoisin kauppakumppaneillemme, etenkin Yhdysvalloille ja Japanille, jotka aina ahdistelevat Eurooppaa ja väittävät meitä Euroopan linnoitukseksi, että markkinamme ovat tällä hetkellä näiden tuotteiden osalta maailman avoimimmat. Voimme vain toivoa - ja teemme parhaamme taataksemme -, että kauppakumppanimme seuraavat esimerkkiämme.
Joten paljon kiitoksia rouva Readille ja kaikille niille, jotka ovat osallistuneet työhön. Komissio on hyvin tyytyväinen, ja hyväksymme parlamentin ja neuvoston julistuksen, jonka mukaan jotkin vastakkaiset vaikutukset voisivat mahdollisesti johtua näiden laitteiden käyttöönotosta.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Tekijänoikeus tietoyhteiskunnassa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Barzantin laatima oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0026/99) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa (KOM(97)0628 - C4-0079/98-97/0359(COD)).

Barzanti
Arvoisa puhemies, aineeton omaisuus ei ole varkautta. Tekijänoikeus ja lähioikeudet eivät luo aiheettomia esteitä tai johda kohtuuttomiin korvauksiin; lisäksi ainoastaan aineettoman omaisuuden eri muotojen selkeä suoja voi tarjota turvallisuutta ja vapautta kaikille niille taiteilijoille, kääntäjille, tekijöille, yrityksille ja jakelijoille, jotka Euroopassa harjoittavat luovaa toimintaa ja taiteen ja kulttuurin kehittämistä.
Mikäli suurilla tietoliikenneyrityksillä on tietoyhteiskunnassa liiallisesti valtaa ja mikäli noudatetaan laajalle levinnyttä vaatimusta säädösten purkamisesta siihen asti kunnes mitään sääntöjä ei ole, se ei voi samalla olla tiedon yhteiskunta, se ei enää edistä omaperäisten ajatusten, tunnistettavien kuvien ja ymmärrettävien viestien sujuvaa ja vapaata liikettä. Niitä on liikaa, jotka katsovat, että menestykseen riittää teknologia ilman valvontaa, suuntaa ja hallintaa.
Pikaista ratkaisua vaativat ja monimutkaiset ongelmat, jotka johtuvat tarpeesta turvata tekijänoikeudet ja lähioikeudet mainitussa uudessa digitaalisen teknologian vakiintumisen leimaamassa tilanteessa, liittyvät tähän äärimmäisen merkittävään keskusteluun. Nämä kysymykset eivät ole teknisiä eivätkä marginaalisia vaan tärkeä osa tietoyhteiskunnan hallintaa.
Kuten tiedetään, viisi näitä aiheita koskevaa keskeistä direktiiviä on jo voimassa, ja ne ovat direktiivejä, joiden kehitykseen parlamentti on osallistunut viipymättä ja rohkeasti. Tänään esityslistalla oleva direktiivi sisältää seikkoja, joita ei vielä ole käsitelty: kopiointioikeuden, oikeuden välittää yleisölle, toimittaa yleisön saataville ja levittää aineistoa ja mahdollisuuden suojata sellaisia teknisiä toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on teosten suojaaminen ja yksilöinti ja siten taistelu laajalle levinnyttä piratismia vastaan. Käsittelemämme direktiivi on välttämätön, jotta myös johdonmukainen toimeenpano olisi mahdollinen siten, että kansalliset lainsäädännöt yhdenmukaistetaan kahden uuden, vuoden 1996 lopulla solmitun Maailman henkisen omaisuuden järjestön WIPO: n sopimuksen periaatteiden ja suuntaviivojen kanssa.
Eurooppa ei voi jättäytyä jälkeen. Tälläkin hetkellä monenlaiset väärinkäsitykset varjostavat keskustelua, jota käymme parhaillaan. Tahdon korostaa, että tekijänoikeus on takuu luovan työn tekijöille ja niille, jotka siitä hyötyvät, se on laadun ja loukkaamattomuuden tae. On turhaa valitella sitä, että suuria tietoverkkoja käytetään epäilyttäviin tarkoituksiin ja vahingollisiin toimiin, jotka loukkaavat moraalia ja halveksivat lakia, jollei samaan aikaan pyritä laatimaan tiukkoja ja selkeitä sääntöjä ja pyritä piratismin ja laittomuuden kitkemiseen.
Kyberavaruuden ei pidä olla ei-kenenkään-maa, jossa tunnustetut ja myönnetyt oikeudet mitätöidään. Oikeusasioita käsittelevän valiokunnan nimissä esitetty mietintö on kaiken kaikkiaan tasapainoinen, ja siinä otetaan huomioon sekä tekijänoikeudet että lähioikeudet, operaattorien oikeutetut vaatimukset ja kansalaisten tiedonhalu. Korostan vain eräitä kriittisiä seikkoja ja eräitä äärimmäisen ristiriitaisia kysymyksiä, ja aloitan 5 artiklan 1 kohdan uudelleenmuotoilusta. Vastaansanomattomin ja täsmällisin uudelleenmuotoilu on oikeusasioita käsittelevän valiokunnan esittämä tarkistus 33, jota vastaan on hyökätty kiivaasti ja joka on aiheuttanut monia kiistoja, ja tahdon korostaa, että valiokunnan erittäin suuri enemmistä hyväksyi sen. Ihmettelen, mitä niin monimutkaista tai outoa voi olla sen vaatimisessa, että teoksen käyttöön on saatava oikeudenhaltijan lupa tai että sen on oltava laissa sallittua, kun teoksesta otetaan teknisesti välttämättömiä väliaikaisia kopioita, joilla ei sinänsä ole oikeudenhaltijalle taloudellista merkitystä, eli ne eivät tuota heille vahinkoa. Eikö tämä muka ole avoimuuden kannalta hyödyllinen kuvaus? Eikö tämä ole riittävän varma tapa taata oikea ja sekä tekijöiden että pienten ja suurten kustantajien tahdon mukainen käyttö? Onko järkyttävää vaatia, että voitaisiin ainakin tietää, kenellä on hallussaan jokin kuva, musiikkiteos tai audiovisuaalinen teos, jotta sen liikkeitä voitaisiin seurata ja varmistaa sen tunnistettavuus?
On muitakin kysymyksiä, muun muassa analogisen ja digitaalisen kopioinnin välistä eroa koskeva kysymys; digitaalinen kopio on itse asiassa klooni. Mietinnössä todetaan, että kummankin kaltaisten kopioiden yhteydessä olisi huolehdittava kohtuullisesta korvauksesta tavoilla, joista kukin valtio päättää. 11 jäsenvaltiossa tällainen käytäntö on sitä paitsi jo voimassa. On ilmeistä, että mikäli on olemassa teknisiä keinoja, joiden avulla teosten väärinkäyttöä voidaan välttää, kopiota ei ainakaan vähään aikaan voida tehdä; tämän ei kuitenkaan pidä vaarantaa teoksen saatavuutta, eikä se itse asiassa vaaranna sitä vaan ainoastaan estää käytön ilman korvausta.
Toistan, että tekijänoikeus ei ole varkaus eikä aiheellinen korvaus törkeää ahneutta.
Lisäksi on ehdotettu soveltuvia poikkeuksia kirjastojen, arkistojen ja muiden pedagogisten, koulutus- ja kulttuurilaitosten hyväksi samoin kuin poikkeuksia lehdistötiedotteiden ja lehdistössä julkaistavien otteiden, opetuksen ja tieteellisen tutkimuksen osalta.
Erityistä huomiota on kiinnitetty vammaisten edellytyksiin käyttää teoksia, ja niiden osalta pidän edelleen tarkistuksia 17 ja 42 selkeimpinä ja käyttökelpoisimpina. On välttämätöntä pyrkiä tehostamaan piratismin ja laittoman toiminnan vastaista taistelua samoin kuin toimintaa näiden toteuttamista edistävän mainonnan, kaupan ja välineiden osalta; tätä silmällä pitäen erityisesti 6 artiklan uudelleenmuotoilu olisi mielestäni hyödyllistä. Niiden välillä, jotka laativat teorioita anarkiasta ja niiden, jotka tahtovat nauttia mahdollisimman suuresta sääntöjen ja lakien vapaudesta, on todella outo kumppanuus. Olisi oikeudenmukaista, että Internetissä liikkuminen olisi turvallisempaa; sen pitäisi olla tavoite, jota useimmat tukevat, ja toivon, että se onkin sitä. Tästä syystä kehotan äänestämään oikeusasioita käsittelevän valiokunnan tarkistusten puolesta, ja valiokunta on esittänyt myös eräitä muiden valiokuntien, erityisesti kulttuuria käsittelevän valiokunnan, tarkistuksia, mutta en kannata suurinta osaa myöhemmin esitetyistä tarkistuksista, tarkistusta 82 lukuun ottamatta. Mielestäni - mikäli sallitaan henkilökohtainen arvio, josta en voi poiketa - tarkistukset 30, 32, 48 ja 56 ovat kuitenkin ristiriitaisia, epämääräisiä tai riskialttiita.
Kulttuurin arvostamisen ja eurooppalaisten ohjelmien edistämisen ja voimavarojen osalta ei onnistuta tekemään paljonkaan; tästä syystä unionin on edistettävä, kuten se on osittain tehnyt tähän asti, hyviä sääntöjä, jotka tarjoavat suojaa yhä arkisemmassa ja kaupallistuvammassa maailmassa, jossa markkinoiden etuja korostavat hankkeet ja suunnitelmat asetetaan pakkomielteen omaisesti etusijalle. Näiden perustelujen ei kuitenkaan pidä kääntää ylösalaisin oikeuksia ja käytäntöjä, jotka kuuluvat kiinteästi maanosamme historiaan. Monien eturyhmien harjoittama toiminta on tämän direktiivin valmistelun yhteydessä ollut väsymätöntä ja erittäin sinnikästä; on saapunut valtaisa määrä fakseja ja jopa ehdotuksia siitä, kuinka äänestää. Hyvät kollegat, mielestäni nyt on tullut aika unohtaa painokkaat vaatimukset ja päämäärähakuiset selitykset; toivon, että kukin tekee omat valintansa selkein mielin unohtamatta sitä, että pelissä on elintärkeitä seikkoja, ennen kaikkea älyllisen työn, taiteellisen luovuuden arvostaminen ja niiden itsenäisen toiminnan ja riippumattomuuden mahdollisuuden kunnioittaminen. Ellei voimavaroja ja oikeuksia taata, meidän Eurooppamme kulttuurit ovat hauraampia, ja vaikean ja loistavan työn tekijöistä tulee suojattomia.

Cassidy
 Arvoisa puhemies, saanen aivan ensin sanoa, miten suuresti arvostan oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan jäsenenä herra Barzantin tekemää työtä. Hänen vastuutaan tämän erittäin monimutkaisen asian esittelijänä ei ole ollut helppo kantaa. Puhun nyt henkilönä, joka valmisteli talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän lausunnon, ja suhtaudun myötämielisesti hänen kokemuksiinsa. Tässä on se lobbauskirjeiden, -faksien ja -sähköpostiviestien nippu, jonka olen saanut tällä viikolla Strasbourgiin tämän erityisen asian tiimoilta. Epäilen, että herra Barzantin nippu on vieläkin paksumpi.
Tämä on hyvin kiistanalainen asia. Toisaalta on apua tarvitsevia taiteilijoita. Jean-Michel Jarre ja pari muuta merkittävää musiikkiteollisuuden henkilöä puhuvat meille asian puolesta tänä iltapäivänä. Mutta heidän takanaan ovat myös hyvin mahtavat levy-yhtiöt, joista useimmat ovat amerikkalaisia. Olen myös havainnut tässä yhteydessä saamistani kirjeistä, että monilla muillakin elimillä on asiassa oikeutettuja etuja puolustettavanaan, etenkin sellaisilla ihmisillä, joiden edut riippuvat komission ehdotuksen taloudellisista seurauksista.
Sinä aikana, kun olen työskennellyt tämän asian parissa, olen tyrmistyksekseni saanut havaita, miten monenlaisia etuja tähän erityiseen hankkeeseen liittyy: ei ainoastaan esiintyjien ja levy-yhtiöiden vaan kuluttajaelektroniikan valmistajien, Internet-palvelujen tarjoajien ja televiestintäyritysten ja vammaisten edustajien - olen saanut kirjeen Euroopan sokeiden liitolta (European union for the blind), jossa ollaan hyvin huolestuneita siitä, miten jotkin oikeusasioita käsittelevän valiokunnan ehdottamat tarkistukset vaikuttavat liittoon.
Tässä kohdassa minun on tehtävä tunnustus. Tunnustaminen tekee hyvää, kuten sanomme englanniksi! Minun on myönnettävä, että oikeusasioita käsittelevän valiokunnan jäsenenä äänestin herra Barzantin kannan puolesta. Mutta tunnustan myös, että äänestys oli niin monimutkainen, että unohdin osan niistä tarkistuksista, joista valiokuntani, talousasioita käsittelevä valiokunta, oli ollut vastuussa. Jotkin niistä - erityisesti ne, jotka vaikuttavat radiolähetystoimintaan - sisältyivät oikeusasioita käsittelevän valiokunnan lausuntoon, mutta monet eivät. Haluan arvostella oikeusasioita käsittelevän valiokunnan lausuntoa siitä, että se on liian yksipuolinen. Siinä kallistutaan liiaksi oikeuksien omistajien kannalle ja syrjäytetään noiden muiden mainitsemieni ryhmien lailliset edut: vammaisten, kuluttajaelektroniikan valmistajien, Internet-palvelujen tuottajien, televiestintäyritysten ja niin edelleen.
Sen enempää komissio kuin Euroopan parlamentin oikeusasioita käsittelevä valiokuntakaan eivät halua vaikeuttaa ihmisten elämää kohtuuttomasti. Mutta totuus on, että olemme, kuten kunnioittavasti vihjaan, juuttuneet liiaksi oikeusasioita käsittelevän valiokunnan lausunnon yksityiskohtiin. Toivoisin, että päätyisimme huomisen äänestyksen tuloksena johonkin selvempään, teknologisesti neutraalimpaan, johonkin teollisuuden kannalta yhtä hyvään asiaan kuin Yhdysvaltain lainsäädäntö ja johonkin sellaiseen, joka on riittävän yhdenmukainen niiden Maailman henkisen omaisuuden järjestön sitoumusten kanssa, jotka olemme hyväksyneet.

Whitehead
Arvoisa puhemies, haluan onnitella kollegaani, Roberto Barzantia, joka on aina osallistunut tyylikkäästi ja kaunopuheisesti keskusteluumme. Puhuessani näin pian hänen jälkeensä olen jonkin verran huolestunut siitä, että hän on ajatellut tämän olevan hänen viimeinen toimikautensa, mikä tarkoittaa tietenkin myös sitä, että tästä tulee hänen viimeinen mietintönsä. Osoitan hänelle kunnioitustani kaiken sen vuoksi, mitä hän on tällä alalla tehnyt.
Hän on tietenkin tietoinen asiaan liittyvien tärkeiden etujen, joihin herra Cassidy viittasi, välisestä voimatasapainosta sekä siitä, että niiden sääntöjen, joihin täällä pyrimme, on sovittava yhteen uuden salausten ja sähköisen kaupankäynnin maailman kanssa samoin kuin niiden muiden alojen kanssa, joissa tekijänoikeudet ja omistussuhteet ovat olennaisia. Toivoisin voivani sanoa, että koko tämä keskustelu on ollut pelkkää päivänpaistetta. Valitettavasti niin ei ole ollut, ja on epäilyjä, jotka on tuotava esiin.
Haluan luetella vain muutamia tässä lyhyessä puheenvuorossani. Monet meistä eivät ole varmoja siitä, että meidän pitäisi olettaa, että maailma on kerta kaikkiaan mullistunut digitaalitekniikan vuoksi. Mietinnöstä käy ilmi, että komission kanta on varovaisempi kuin esittelijän, ja se on oikein. Digitaalinen kopiointi on joillekin ilmiselvästi tärkeä asia, erityisesti musiikin kopioinnin alalla, ja meidän on otettava tämä huomioon ja suojeltava sitä mahdollisimman pitkälle. Meidän on myös tartuttava piraattitoimintaan rautaisella otteella. Rautaista otetta käytettäessä on kuitenkin oltava hyvin varovainen sen osalta, mitä saattaa murskata, ja monet meistä ovat esittäneet sellaisia tarkistuksia, joissa suojellaan muita etuja, jotka voivat menettää digitaalisella alalla sen, mistä ne ovat hyötyneet analogisella alalla joidenkin esittelijän ehdotusten vaikutusten vuoksi.
Mainitsen erityisesti ne ryhmät, joita tällaiset poikkeukset koskevat kopiointiin liittyvän oikeuden puitteissa ja jotka voivat menettää ne: vammaiset kaikissa eri ryhmissä, joita esittelijä ei mainitse erikseen ja riittävästi, ja ne oppilaitokset, joissa myös hoidetaan epäedullisessa asemassa olevia. Minun ja joidenkin kollegojeni esittämissä tarkistuksissa 89-96 pyritään vahvistamaan ryhmien asemaa, ei siksi, että meillä olisi jotakin tekijänoikeuksien ja oikeudenhaltijoiden määritelmää vastaan vaan siksi, että otamme huomioon muutkin kulttuuriin liittyvät asiat.
Viimeinen epäily, jonka voin esittää tässä lyhyessä selonteossa, koskee puheoikeutta, joka on vakiintunut käsite lainausten, arvostelujen ja katsausten suojelussa. Meidän on oltava varmoja siitä, ettei tämä häviä tekijänoikeuksia puolustettaessa. Minun on ilmoitettava olevani sidoksissa asiaan joidenkin radiolähetysasioiden oikeudenhaltijana, mutta en puhu täällä tänään siinä mielessä. Puhun itseäni vastaan ja kuluttajien ja kansalaisten pääsymahdollisuuksiin liittyvien etujen nimissä, jotka on myös otettava hyvin vakavasti keskustellessamme tästä direktiivistä.

Günther
 Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin yhtyä esittelijälle lausuttuihin onnitteluihin, myös kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan puolesta, sillä olen sitä mieltä, että mietintöluonnoksessa, siinä muodossa kuin siitä asiasta vastaavassa valiokunnassa äänestettiin, lainsäädäntö sovitetaan todella vaikuttavasti uusiin teknisiin sovelluksiin. Haluan käsitellä lyhyesti jo mainittuja 5 artiklaa koskevia näkökulmia, jotka olivat viime kuukausien keskustelussa erityisen kiistanalaisia ja joihin liittyvät myös ne kirjevuoret, jotka ovat kasautuneet meidän kaikkien työhuoneisiin.
Pitäisikö 5 artiklassa mainittujen poikkeusten olla jäsenvaltioille sitovia vai vapaaehtoisia? Kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevä valiokunta päätti määräyksestä, joka ei ole sitova, koska se antaa jäsenvaltioille toissijaisuusperiaatteen hengessä tietyn liikkumavaran asioiden järjestämistä varten. Jos jäsenvaltiot kuitenkin aikovat tehdä poikkeuksia näissä puitteissa, niiden on myös taattava se, että oikeudenomistajat saavat osansa tuloista tai tietyn korvauksen yhdessä jäsenvaltioiden säätämässä muodossa.
Kulttuuriasioita käsittelevä valiokunta pitää lähtökohtana myös sitä, että sellaiset määräykset eivät voi koostua kokonaiskorvauksista eikä niitä voi toteuttaa analogisesti menetelmien kanssa, joiden avulla myös jäsenvaltioissa säädetään henkisen omaisuuden suojelusta.
Yksi kohta oli se, kuinka on säänneltävä kopiointia yksityiseen käyttöön digitaalisessa ympäristössä. Olen sitä mieltä, että poikkeus tulisi sallia vain niissä tapauksissa, joissa on kyse yksittäisten henkilöiden suorittamasta kopioinnista, joka tapahtuu ainoastaan omaan, yksityiseen ja muuhun kuin kaupalliseen käyttöön, ja kun kopioiden luovuttaminen kolmannelle osapuolelle on kokonaan poissuljettu. Mikäli väärinkäytösten estäminen ei ole mahdollista teknisten toimien avulla, pitäisi mielestäni korvausjärjestelmän avulla taata esimerkiksi laite- ja ylläpitomaksujen kerääminen, jotta oikeudenomistajat saavat ainakin osittaisen korvauksen, mikä on jo käytäntö analogisella alalla 11 jäsenvaltiossa 15: stä.
Tämä kanta saattaa ensi näkemältä olla ristiriidassa kuluttajien ja laitteistovalmistajien etujen kanssa, sillä niitä edustavat liitot vaativat analogisella alalla olevien määräysten laajentamista myös digitaaliseen kopiointiin. Olen sitä mieltä, että tämä vaatimus on mainittujen ryhmien näkökulmasta ymmärrettävä, mutta olen kuitenkin sitä mieltä, että ehdottomista tekijänoikeuksista tehtäviä poikkeuksia voidaan pitää loppujen lopuksi oikeutettuina vain etusijalle asetettavan yhteiskunnallisen edun perusteella, joka on puolestaan perusteltava mahdollisimman tarkasti. Laajojen piirien mahdollisuus käyttää uusia viestintäteknologioita on äärimmäisen suotavaa. Emme kuitenkaan saa unohtaa sitä, että pitkällä aikavälillä myös laitteiden valmistajien ja käyttäjien tarpeet voidaan tyydyttää vain silloin, jos taataan sisällön monimuotoisuus. Tämä sisällön monimuotoisuus edellyttää sitä, että myös niitä, jotka tuottavat sisältöä, suojellaan.
Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta on kiitettävästi hyväksynyt lukuisia kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan ideoita niin, että kannatamme myös sitä, että mietintö hyväksytään oikeusasioita käsittelevän valiokunnan esittämässä muodossa. Pidän mietintöä tasapainoisena, vaikka tästä käsitteestä onkin nyt esitetty jonkin verran kritiikkiä. Direktiivillä suojellaan tekijänoikeuksia ja henkistä omaisuutta. Siksi siitä tulee, haluttiin tai ei, tietynlainen tämän alan painopiste. Mielestäni se on oikeutettua.

Rothley
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentilla on kulttuurin alaa koskeva tehtävä suojella taiteilijoita, tukea luovuutta ja vahvistaa luovuuteen liittyvitä voimavaroja ja siten osoittaa kunnioitusta älyllistä toimintaa kohtaan. Se on meidän kulttuurin alaa koskeva tehtävämme, jonka esittelijä on täyttänyt suurenmoisesti. Siksi sosiaalidemokraattien puolueryhmä tukee tätä kantaa.
Komission ehdotuksessa on kaikki kompromissin merkit. Kun on paljon erilaisia etuja, on tietenkin erittäin vaikeaa löytää yhteinen linja, ja tietenkin ehdotuksessa on parannettavaa. Haluaisin mainita vain kaksi kohtaa, jotka ovat minusta erittäin tärkeitä. Ensimmäinen koskee tekijänoikeuksien rajoituksia, joita varten ehdotamme johdonmukaisesti korvauksia. Tekijänoikeuksien rajoittaminen ei merkitse samaa kuin korvauksista luopuminen. Tiedän, että myös osa komissiosta on huomannut tämän. Olisin erittäin kiitollinen, jos koko komissio noudattaisi tätä ehdotusta.
Toinen huomautus koskee kuuluisaa 5.1 artiklaa. Sen osalta en ymmärrä komissiota lainkaan. Komissio nimittäin jättää 5.1 artiklan myötä taiteilijat pulaan. Se vie heiltä keinot puolustautua piraattien tekijöitä vastaan. Teosten laitonta levitystä tuetaan juuri sillä, että taiteilijoilta evätään puolustautumiskeinot. Se, joka tällä tavalla suosii oikeastaan niiden etuja, jotka levittävät tuotteita, ei enää toimi puolueettomasti.
En usko, että se pitää paikkansa, mitä olemme kuulleet tästä kohdasta yleisessä keskustelussa. Väitetään, että Internet romahtaisi tai että palveluja ei voitaisi enää tarjota häiriöttömästi. Se ei varmastikaan pidä paikkaansa. Siksi esitän kiireellisen pyynnön: korjatkaamme tämä kohta, joka on vaarallisin, myös komission muutetussa ehdotuksessa. Sanokaamme ei, me annamme taiteilijoille, oikeudenomistajille, ennen kaikkea tekniset keinot, joilla he voivat puolustautua piraattien tekijöitä vastaan. Komissio ei pysty nyt sanomaan, kuinka se oikeastaan haluaa tehdä sen. Olen sitä mieltä, että meidän Euroopan parlamentissa pitäisi seistä taiteilijoiden, oikeudenomistajien, rinnalla ja siten edistää henkistä kehitystä Euroopan unionissa.

Palacio Vallelersundi
 Arvoisa puhemies, tämän direktiivin yhteydessä kohtaavat ainakin kolme suurta eturyhmää, joiden edut ovat, jos nyt eivät aivan vastakkaisia, niin ainakin ristiriitaisia.
Ensinnäkin tekijät. Yksi eurooppalaisen kulttuurin tunnusmerkkejä on nimenomaan se, että se on luonut jo kauan älyllistä pääomaa, tekijän pääomaa, ymmärtänyt kollektiivisesti, että teoksen luominen täytyy korvata kollektiivisen tunnustuksen avulla - kollektiivisen tunnustuksen, joka annetaan viime kädessä palkkiona. Näin siis tekijät muodostavat ensisijaisen eturyhmän, emmekä saa unohtaa tätä, sillä se on eurooppalaisen kulttuurin tunnusmerkki.
Toinen ryhmä koostuu kuluttajista.
Kolmantena on se suuri eturyhmä, joka koostuu välittäjistä, tosin heidän etunsa ovat myös erilaisia.
Niin, arvoisa puhemies, jos meidän on tehtävä tästä päätelmä, niin se on se, ettei kukaan ole tyytyväinen parlamentin mietintöön. Mietintö tuntuisi ainakin minun asianajajan kokemukseni perusteella olevan hyvä merkki, sillä kun on kolme asianomaista osapuolta eikä yksikään niistä ole tyytyväinen tulokseen, se tarkoittaa kenties sitä, että olemme saavuttaneet sopivan taspainon osapuolten kesken.
Tässä mielessä minun on onniteltava esittelijää, sillä sekä hänen asiantuntemuksellaan käsiteltävänä olevasta asiasta että hänen taidollaan on ollut ratkaiseva merkitys tässä kysymyksessä. Minun on myös sanottava, että vaikka tästä mietinnöstä onkin kiistelty niin meidän kuin hänenkin ryhmässään, Euroopan kansanpuolue kannattaa tätä mietintöä sekä kaikkia tarkistuksia, herra Barzanti, myös sellaisia, joita te ette toteamanne mukaan halua ja jotka todellakin ovat joidenkin yksityiskohtiensa osalta teknisesti virheellisiä ja jotka saattavat aiheuttaa paljon ongelmia, eli tarkistukset 30, 31 tai 48.
Yleisluontoisella esityksellä, joka on enemmän poliittinen kuin tekninen - tiedämme, että tässä mietinnössä on paljon teknisiä ongelmia, mutta sitä varten on olemassa toinen käsittely, sitä varten on olemassa komission työskentelyvaihe -, meidän ryhmämme haluaa välittää poliittisen viestin: kannatamme tätä mietintöä, ja mielestäni se on hyvä merkki, ettei kumpikaan kahdesta suuresta poliittisesta ryhmästä ole esittänyt parlamentille tarkistuksia koko ryhmän puolesta.
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa myös, että tässä mietinnössä noudatamme komission välittämää sanomaa. Tämän direktiivin ei ole tarkoitus olla ehdoton yhdenmukaistamisdirektiivi. Sinä puhutaan " tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta" , ja ennen kaikkea se on direktiivi, jolla pyritään saattamaan yhteisön säännöstöä ajan tasalle muiden jo olemassa olevien, kuten vuokria, tietokantoja tai tietokoneohjelmia koskevien direktiivien osalta. Ennen kaikkea myös kahden suuren vuonna 1996 solmitun WIPO-sopimuksen osalta. Näin ollen tätä ehdotuksen rakennetta on noudatettava, ja tässä oikeusasioita käsittelevän valiokunnan mietinnössä noudatetaan täysin sitä jo komission ehdotuksessa esille tuotua vaikeasti säilytettävän tasapainon ajatusta, joka on kolmeen pääperiaatteeseen - kopioimiseen, viestintään ja jakeluun - perustuva yhdenmukaistaminen, johon sisältyy artikla, jossa eri jäsenvaltioille jätetään liikkumavaraa, jotta ne voivat muokata niitä eroavaisuuksia, jotka ovat olleet olemassa jo kauan ja jotka eivät aiheuta ongelmia sisämarkkinoiden toimivuudelle. Mielestäni tämä on tärkeä mietintö ja se on myös niiden " yhdenmukaistamisen puitteita koskevien" direktiivien edelläkävijä, joiden avulla yhdenmukaistamista ei tehdä viimeistä yksityiskohtaa myöten vaan ainoastaan riittävässä määrin.
Arvoisa puhemies, muilta osin allekirjoitan kaiken sen, mitä esittelijä sanoi, ja toivon, että huomenna vahva enemmistö puoltaa hänen kantaansa, jonka toistan olevan tasapainoinen kanta ja mitä selkein signaali komissiolle.

Thors
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olemme parlamentissa ja EU: ssa useaan otteeseen sanoneet, että tarvitsemme tietoyhteiskuntaa koskevia kansainvälisiä sääntöjä ja että meidän on varmistuttava siitä, että maamme ovat kilpailukykyisiä uusilla alueilla, joita syntyy juuri tietoyhteiskunnassa.
Hyvät ystävät, jos hyväksymme tämän direktiivin valiokunnan ehdottamassa muodossa, pelkään, että toimimme toisin kuin aiemmissa yhteyksissä olemme sanoneet. Luomme siinä tapauksessa järjestelmän, joka vaikeuttaa monen tietoyhteiskunnassa vaikuttavan toimijan toimintaa. Vastuun jakamiseen liittyvät säännöt ovat epäselviä. Uskonkin, että entistä suurempi osa toimintaa muuttaa Euroopasta muualle - "parhaasta tulee hyvän pahin vihollinen" .
Direktiiviehdotuksen käsittelyn aikana olen yhä useammin joutunut olennaisen kysymyksen eteen: eikö olisi parempi, että WIPO: n yleissopimus ratifioitaisiin nopeasti ja että hyväksyisimme sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiivin? Tarvitsemmeko mitään muuta? Eikö direktiivi laadittu aikana, jolloin ehdotus sähköisestä kaupankäynnistä ei ollut valmis ja jolloin emme olleet tehneet itsellemme selväksi, kuinka verkon vastuukysymyksiä pitää käsitellä?
On tärkeää, että WIPO: n yleissopimus ratifioidaan nopeasti. Sitä haluavat kaikki tällä sektorilla. Ei ole varmaa, että tarvitsemme tätä direktiiviä. Luulen itse asiassa, että direktiivi hidastaa ratifiointia. Onko se kenenkään etujen mukaista?
Useilla meistä Euroopassa on jokamiehenoikeudet, toisin sanoen, jokaisella on oikeus liikkua toisen maalla, jos ei vahingoita sitä tai liikkuminen ei ole asiatonta. Käsitykseni mukaan tietyissä Euroopan osissa vallitsevan jokamiehenoikeuden on oltava voimassa myös digitaalisessa maailmassa. Komission ehdotus kunnioitti sitä tietyssä määrin, toisin kuin esittelijän ehdotus. Olemme sen vuoksi tehneet muutaman tarkistuksen, joissa kiinnitetään huomiota " digitaaliseen jokamiehenoikeuteen" . Kannatan sitä, mitä Whitehead sanoi: digitaalisen ja analogisen maailman välille ei saa tehdä liian suurta eroa.
Kulttuureissamme on eroja. En ymmärrä, miksi poikkeusten ei pitäisi olla pakollisia. Tekijänoikeuksiin liittyvien poikkeusten luettelon pitäisi kuitenkin toisaalta olla tyhjentävä.
On tärkeää, että taistelemme piraattitoimintaa vastaan. Teemme sen yhdessä niiden maiden kanssa, joiden kanssa käymme kauppaa ja joiden kanssa meillä on yhteistoimintasopimus. Meidän on kuitenkin myös kannustettava toimijoita luomaan teknologisesti tasapuolinen tekniikka. Sen on estettävä piraattitoiminta, mutta se ei saa estää avoimuutta tai luoda suljettuja järjestelmiä. Sitä tarvitsemme. Olen iloinen, että Cassidy on havahtunut tässä asiassa.
Hyvät ystävät, samalla on myös tärkeää, että emme vie ihmisiltä niitä oikeuksia, joita direktiivi voi antaa.

Crowley
 Haluan myös yhtyä esittelijälle osoitettuihin onnitteluihin siitä, miten taitavasti hän käsitteli erittäin vaikeaa selontekoa ja mietintöä. Vaikka en hyväksykään kaikkia esittelijän tekemiä ehdotuksia, uskon itse, että hän on kehittänyt hyvin tasapainoisen lähestymistavan ongelman ratkaisemiseksi.
Olen kuitenkin eri mieltä joidenkin jäsenten kanssa, joiden mukaan Internet ja digitaalisen viestinnän tarjoama uusi teknologia eivät merkitse uhkaa tai johda suuriin muutoksiin tulevaisuudessa, koska voimme jo nyt nähdä, aivan alkuvaiheessa, että digitaaliteknologia, Internet ja uusi tietoyhteiskunta ovat muuttaneet tapaa, jolla käymme kauppaa ja viestimme. Ne vaikuttavat tulevaisuudessa myös tapaan, jolla viihdytämme itseämme - joko musiikilla, näytelmillä, televisio-ohjelmilla, elokuvilla tai kirjoilla. Meidän on tästä syystä välttämätöntä kehittää tasapainoinen lähestymistapa siihen, miten luovan työn tekijöiden henkistä omaisuutta koskevia oikeuksia voidaan parhaiten suojella.
Musiikin, taiteen tai kirjallisuuden kanssa tekemisissä oleville ihmisille nauretaan usein, koska heillä ei ole liikemiehen vaistoa: heillä on taipumusta olla kiinnostuneempia taiteestaan ja taiteensa julkisesta esittämisestä kuin pelkistä taloudellisista tosiasioista tai liike-elämän välttämättömyyksistä. Näin ollen velvollisuutenamme on, koska hyödymme henkisesti näiden ihmisten tuottamasta aineistosta, ottaa käyttöön sellaisia suojatoimenpiteitä, joilla takaamme sen, että väärentäjät tai muut eivät anasta heidän oikeuksiaan.
Keskustelimme jokin aika sitten oikeuksien myöntämisestä sellaisille taiteilijoille, jotka myyvät teoksiaan. Keskustelimme parlamentissa kiivaasti siitä, päätyisivätkö huutokaupassa myydyt taideteokset Euroopan sijasta Yhdysvaltoihin, jos hyväksymme tämän lainsäädännön. Tämän lainsäädännön voimaantulosta lähtien tilanteessa ei ole ollut huomattavia eroja. On olemassa sellainen kunnollinen tasapainoinen tapa saavuttaa nämä oikeudet, johon kaikki haluavat täällä päätyä.
Vaikka kuluttajat ansaitsevatkin sen, että heidän oikeuksiaan suojellaan - niin, että heillä on mahdollisimman hyvät mahdollisuudet saada tietoa kohtuullisimpaan hintaan (joskus ilmaiseksi) - kuluttajien vastuuseen kuuluu myös maksaa näistä oikeuksista. Tämä vastuu on myös saatettava tasapainoon tekijänoikeuksien ja näiden teosten luojien oikeuksien kanssa sen varmistamiseksi, että tekijöiden oikeuksia suojellaan.
Olen esittänyt joitakin tarkistuksia tähän mietintöön sen varmistamiseksi, ettei kirjastojen, oppilaitosten ja muiden vastaavien tiedonvälitystä vähennetä; että tuo alkuperäinen kulttuuri säilytetään ja että sitä kehitetään; että vammaisten tarpeita ei loukata tällä lainsäädännöllä ja että suurten urheilutapahtumien kulttuurista ja yhteiskunnallista merkitystä suojellaan. Ryhmäni tukee kaiken kaikkiaan Barzantin mietintöä, mutta vaadimme, että tarkistuksemme hyväksytään.
Lopuksi haluaisin kysyä komission jäseneltä, esittääkö komissio lähiaikoina toisen ehdotuksen tekijänoikeudesta ja lähioikeuksista tietoyhteiskunnassa?

Ullmann
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, digitalisoinnin vuoksi jäljennetekniikka on niin kehittynyttä, että ero alkuperäisen tuotteen ja jäljenteen välillä voi hävitä. Se, joka ei halua vaarantaa tekijänoikeuksien saavutuksia, joutuu muotoilemaan ne digitaalisen viestinnän alttarilla uudella tavalla, joka tekee oikeutta myös uuden tekniikan ja sitä käyttävän teollisuuden vaatimuksille.
Se, että käsiteltävänä oleva luonnos tekee oikeutta näille vaatimuksille, myös sen vuoksi, että siinä pannaan painoa tekijänoikeuksille, on komission valmistelutyön, mutta merkittävästi myös esittelijän harkinnan ja tavoitteellisuuden ja myös kärsivällisyyden ansiota. Jotta näitä saavutuksia ei vaaranneta, on erityisen tärkeää hyväksyä tarkistusehdotukset 33, 34 ja 37 ja miettiä myös seurauksia, kuten tarkistusehdotuksissa 97 ja 95 on muotoiltu.
Toivon, että olemme kaikki yksimielisiä siitä, että emme halua palata aikaan, jona kuuluisan säveltäjän Johann Nepomuk Hummelin, Chopinin opettajan, täytyi ylipäänsä ensimmäistä kertaa ajaa tekijänoikeuksia säveltäjille ja jona suuri filosofi Schelling hävisi tekstiensä luvatonta kopiointia koskevan oikeusjutun, koska tekijänoikeuksia ei ollut.

Sandbæk
 Arvoisa puhemies, Kesäkuu-liike pitää tiedon vapaata saatavuutta demokratian kulmakivenä. Kansalla pitää olla oikeus saada tietoa ja koulutusta kirjastoista ja muista julkisesti tuetuista instituutioista. Tässä yhteydessä on otettava huomioon yhteiskunnan heikot ryhmät. Sen vuoksi Kesäkuu-liike on tehnyt tarkistuksen, jolla varmistetaan, että esimerkiksi näkövammaiset pääsevät kaikkien muiden ihmisten tavoin käsiksi kirjastojen aineistoon, jos päämäärä ei ole kaupallinen.
Toinen päänäkökohta on, että taiteilijoilla pitää olla kaikki heidän teostensa käyttämiseen liittyvät oikeudet. Heidän on itse voitava neuvotella korvausten suuruudesta ja siitä, mitä oikeuksia he luovuttavat tuottajille. Pohjoismaissa on jo pitkään käytetty sopimuslisenssejä vaikeiden oikeudellisten kysymysten ratkaisemisessa, ja meillä on hyviä kokemuksia niiden käyttämisestä. Tämä malli on säilytettävä.
Haluan lopuksi huomauttaa tarkistuksesta 56, jossa täysin kohtuuttomasti vaaditaan, että toimittajilla täytyy olla samat oikeudet kuin kirjailijoilla silloin, kun päivälehdet käyttävät heidän artikkeleitaan. Se on ristiriidassa tekijänoikeuksien ja sopimusten kanssa ja se aiheuttaa kohtuuttomia ammatillisia vaaroja päivälehdille. Tämäkin kysymys liittyy tiedon demokraattiseen saatavuuteen. Haluan kuitenkin sanoa, että olen mietinnöstä täysin samaa mieltä rouva Thorsin kanssa.

Hager
Arvoisa puhemies, direktiiviehdotuksella on suuntaa-antava merkitys. Se on ollut havaittavissa jo suuressa yleisössä syntyneestä vastakaiusta. Taiteilijoiden oikeus teostensa suojeluun täytyy taata myös Internetin aikakaudella. Sitä varten on luotava oikeudelliset ehdot, ja esittelijä on laatinut ne. Kannatan useimpia oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan esittämistä tarkistuksista. Haluaisin kuitenkin ottaa esiin taiteilijat huomioon ottavien määräysten lisäksi ennen kaikkea ehdotetut määräykset, jotka liittyvät arkistoitujen teosten käyttöön. Olen sitä mieltä, että täytyy tarjota houkutteleva määräys, jotta monet valmistajat - äänitallenteiden valmistajat ja radioyritykset - tarjoavat itse tai toimeksiannosta tuottamiaan tuotteita online-muodossa. Tällä hetkellä kellarissa lojuvaa filmi- ja äänimateriaalia voidaan uusien teknisten mahdollisuuksien avulla tarjota paljon suuremmalle yleisölle.
Saanen kuitenkin lopuksi esittää hiukan kritiikkiä ehdotuksen kielellisestä laadusta. Se on mielestäni joidenkin kohtien osalta esimerkki kaukana kansalaisista olevasta, vaikeasti ymmärrettävästä laista, joka ei tee sinänsä oikeutta avoimuuden vaatimukselle.

Berger
 Arvoisa puhemies, sinä aikana, kun olen ollut Euroopan parlamentin ja sen oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan jäsen, en ole aikaisemmin kokenut läheskään niin monimutkaista lainsäädäntömenettelyä kuin tämä, joka koskee tekijänoikeuksien sovittamista tietoyhteiskuntaan. Haluaisin sitäkin enemmän kiittää esittelijää siitä, että hän on yrittänyt näyttää meille monenlaisten ja usein ristiriitaisten etujen viidakossa kulkeville tien ja luoda johdonmukaisen linjan. Saattaa olla, että tämän linjan kaikkia kohtia ei voi hyväksyä, mutta siitä on sovittu ja se voi sen vuoksi toimia sekä neuvoston että komission ohjenuorana.
Kohta, josta oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta oli joka tapauksessa yksimielinen, on vaatimus eurooppalaisesta tietoyhteiskunnan mallista, jossa tärkeinä pidettävät kulttuurilliset ja taiteelliset arvot ovat keskeinen sisältö eikä uusia teknologioita väärinkäytetä olemassa olevien oikeuksien heikentämiseksi. Mitä tulee sisältöjen ja teknologioiden yleismaailmallisuuteen, herää kysymys, voidaanko tämä tavoite saavuttaa paremmin kansainvälisessä vertailussa korkeamman suojatason avulla vai aiheutammeko siten niin paljon vaikeuksia eurooppalaisen tietoyhteiskunnan muille toimijoille, että sillä on loppujen lopuksi myös kielteisiä vaikutuksia oikeudenomistajille.
Jos haluamme enemmän tasokkaita sisältöjä, emme saa tehdä näiden sisältöjen levittämistä ja uusien julkaisukeinojen käyttöön ottamista sisällön ohjelmistotuottajille - miten heitä nyt nimitetäänkään - emmekä varsinkaan televisio- ja radioasemille liian vaikeaksi tai jopa mahdottomaksi. Kuluttajakin odottaa tietoyhteiskunnalta enemmän sisältöä, joka on helposti saatavilla, eikä sitä, että häneltä peritään tulevaisuudessa toistuvasti maksuja. Tämä koskee ennen kaikkea suojeltavia kuluttajaryhmiä, erityisesti vammaisia. Haluaisin sen vuoksi pyytää esittelijää vielä kerran vähentämään epäilyksiä oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan hyväksymien tarkistusehdotusten 30, 32 ja 48 osalta. Kiitän myös siitä tuesta, jota olen saanut tältä osin tähän mennessä parlamentissa puhuneilta.

Perry
Arvoisa puhemies, tyydyn vain kahteen kohtaan. Ensimmäinen on se, että meidän on Euroopassa rohkaistava Internetin käyttöön eikä estettävä sitä. Meidän on samalla tavoin myönnettävä, että uusi tekniikka vaatii uudenaikaista ajattelua, eikä digitaalinen kopio yksinkertaisesti ole sama asia kuin analoginen kopio. Se on klooni. Tämä aiheuttaa riskejä musiikkiteollisuudelle, jos tällaisia klooneja ei rajoiteta mitenkään.
Meidän ei pitäisi aliarvioida Euroopan nuoria eikä heidän yrittäjähenkistä kykyään tuottaa näitä klooneja. Näin jopa tämänpäiväisessä Financial Times -lehdessä maininnan sellaisen ranskalaisen yrityksen tuotteesta, joka on tuonut markkinoille monikäyttöisen CD-levyjen kopiointilaitteiston. Nappulan painalluksella saa tuotettua tarkan kloonin alkuperäisestä CD-levystä. Minulla ei ole pienintäkään epäilystä siitä, että uusi tekniikka on pitkäaikainen ratkaisu tähän kaikkeen, mutta lainsäädännöllisiä rajoituksia sovelletaan myös, kun se on tarpeen.
Toinen kohta, jota haluan käsitellä, on joissakin tarkistuksissa - myös omassani - tehty ehdotus, joka koskee välitysmahdollisuutta tuottajien ja jakelijoiden välisissä kiistoissa. Tämä lainsäädäntö aiheuttaa lukuisia kiistoja, ja se tulee hyödyttämään asianajajia. Haluamme sellaisen järjestelmän, jossa - niissä maissa, jotka ovat valmiita sallimaan sen - pitäisi olla oikeus vedota riippumattomaan välittäjään, joka voi kuunnella tarinan molempia osapuolia ja päätyä puolueettomaan ratkaisuun, minkä ei pitäisi maksaa suuria summia, koska pienkäyttäjillä, pientuottajilla, yksittäisillä muusikoilla ja muilla vastaavilla ei ole siihen varaa.
Tämä on pieni kohta, mutta sellainen kohta, johon toivon esittelijän ja komission suhtautuvan myötätuntoisesti, koska se on keino auttaa joitakin niistä, joihin tämä lainsäädäntö tulee vaikuttamaan.

Monfils
 Arvoisa puhemies, Barzantin mietintö on erinomainen ja täysin tasapainoinen. Siinä puolustetaan teosten tekijöiden perusteltua oikeutta mutta otetaan huomioon myös pyrkimys saattaa kaikki teokset mahdollisimman monen ihmisen käyttöön. Tämä toteamus on tärkeä, koska jotkut yrittävät uskotella tässä teknisessä ja monimutkaisessa keskustelussa, että kuluttajien etuja loukataan. Tämä on täysin väärin. Sen paremmin tekijän oikeus teokseensa kuin palkkiokaan, jota hän voi perustellusti odottaa teoksensa levityksestä, eivät estä teoksen saattamista yleisön käyttöön.
Jos jäsenvaltiot ovat sitä mieltä, että kulttuuripolitiikka edellyttää esimerkiksi teosten ilmaista käyttöä, niiden velvollisuutena on määrätä tarpeellisista varoista, eikä laskun maksaminen kuulu teosten tekijöille. Voisimmeko kuvitella esimerkiksi opetuksen alalla, että opettajia vaadittaisiin luovuttamaan puolet palkastaan julkisen koulutuspalvelun maksamiseksi. Se olisi tietenkin järjetöntä. Televisio-operaattoreiden ja elektronisten laitteiden valmistajien ilmaisemat pelot ovat mielestäni lisäksi perusteettomia.
Tekijänoikeus ei ole koskaan ollut tekniikan kehityksen este, eikä siitä koskaan estettä tulekaan, ja näin on ollut kirjapainotaidon alkamisesta lähtien. Tekniikan kehitys voi sen sijaan ilman kunnollista suojaa vaarantaa tekijänoikeudet ja näin ollen tyrehdyttää luomistyön.
Olen lopuksi sitä mieltä, että oikeusasioita käsittelevän valiokunnan ehdottama digitaalista yksityistä kopiointia koskeva ehdotus on hyvä, koska ennen mahdollisten uusien tekniikoiden kehittämistä, joiden tarkoituksena on suojella oikeudenhaltijoita, tarvitaan todennäköisesti rahoitusta ja oikeudenmukaisia korvauksia, todennäköisesti samalla tavalla kuin tällä hetkellä tapahtuu analogisen kopioinnin osalta.
Lopuksi, hyvät ystävät, hyvät kollegat, emme ole täällä ainoastaan järjestämässä teknologista vapaan kilpailun ja vapaan kaupan aluetta. Olemme täällä myös, kuten herra Rothley sanoi, ylläpitämässä ja kehittämässä Euroopan kulttuurista luomistyötä sen kaikessa moninaisuudessa. Tässä muutetussa direktiivissä vahvistetaan ja yleistetään eurooppalainen tekijänoikeusmalli estämättä kuitenkaan teosten liikkumista. Siksi äänestän Barzantin mietinnön puolesta yhdessä ELDR-ryhmän osan kanssa.

Svensson
Arvoisa puhemies, sekä komission ehdotus että mietintö osoittavat, että unionin lainsäädäntötekniikassa on puutteita. Tässä asiassa olisi tarvittu monikansallista asiantuntijakomiteaa, joka olisi perusteellisesti valmistellut tekijänoikeuteen ja julkaisuoikeuteen liittyvät vaikeat kysymykset. Sen jälkeen asiasta olisi pitänyt käydä laaja julkinen keskustelu ennen lainsäädäntötyöhön ryhtymistä.
Nyt lakitekstit ovat epäselviä, eivätkä ne ole tarpeeksi ammattimaisia. Liiallinen sanamäärä ei nimittäin tee lainsäädännöstä selkeämpää. Erityisen valitettavia ovat epäselvyydet, jotka liittyvät Pohjoismaissa vallitseviin sääntöihin ja jotka koskevat kansalaisten oikeuksia saada julkisia asiakirjoja ja tietoja. Tällä alueella ja muilla alueilla asioita on tulevaisuudessa analysoitava huomattavasti perusteellisemmin.

De Clercq
 Arvoisa puhemies, Tony Blair on sanonut, että kulttuuriteollisuus on hänen maalleen suurempi tulonlähde kuin terästeollisuus, mutta digitaalitekniikan mahdollisuudet avaavat piratismille uuden ulottuvuuden. Arvioidaan, että päivittäin Internetin kautta varastetaan noin miljoona CD-levyä. Siksi tästä asiasta on aika laatia lainsäädäntö. Tämä ei päde ainoastaan musiikkiin vaan myös kaikkiin audiovisuaalisen viestinnän muotoihin. Meidän täytyy valvoa, että tekijälle tai tekijänoikeuden haltijalle annetaan yksinoikeus teoksensa jäljentämiseen, jakeluun tai kaikenlaiseen välittämiseen yleisölle. Tämä on ainoa mahdollisuus saada aikaan suotuisa ilmapiiri, joka kannustaa luovuuteen ja investointeihin.
Henkisen omaisuuden kunnollinen rajat ylittävä suojelu tarjoaa suuria etuja. Taloudellisessa mielessä se laajentaa markkinoita. Sosiaalisessa mielessä tämä markkinoiden laajentuminen johtaa työllisyyden parantumiseen, ja viimeisenä mutta ei vähiten tärkeänä tulee kulttuurinen ulottuvuus. Kuluttajien täytyy edelleen vakuuttua hyvästä laadusta, ja me emme saa unohtaa, että luovuus ja taiteellinen innovaatio ovat taiteilijoittemme tulonlähde. Lisäksi taitelijoitamme tulee kannustaa taiteemme omaperäisyyden säilyttämiseen ja sen rikastuttamiseen edelleen. Meidän täytyy pitää erityisesti huolta nuorista lahjakkuuksista, jotka puuhastelevat jonkin sellaisen parissa, joka saattaa olla tulevaisuudessa suosittua mutta suojaamatonta.
Meitä pyydetään huolehtimaan kunnollisesta järjestelmästä, myös niiden nimissä, jotka eivät ole vielä tunnettuja. Meidän on Euroopan unionin lainsäätäjinä huolehdittava siitä. Siksi aion äänestää kollega Barzantin mietinnön puolesta. Kiitokset mietinnöstä.

Lindholm
Arvoisa puhemies, direktiivi on monimutkainen, koska siinä on kolme tasoa, nimittäin tekninen, oikeudellinen ja poliittinen taso. Valiokunta ja esittelijä Barzanti ovat joka tapauksessa tehneet erinomaista työtä. Kehotan kuitenkin parlamenttia äänestämään tarkistusta 48 vastaan, jossa ehdotetaan pakollista lupaa, niin kutsuttua oikeudellista olettamusta.
Pohjoismailla on pitkä ja myönteinen kokemus sopimusluvista ja työehtosopimuksista. Ne koskevat jopa sopimuksen solmineiden organisaatioiden ulkopuolisia laatijoita ja takaavat työntekijöiden oikeudet ja korvausten tasot. Meidän on voitava säilyttää tämä malli, joka on eduksi kaikille osapuolille, eikä sitä saa korvata pakollisilla luvilla. Se olisi ristiriidassa Bernin sopimusten ja WIPO: n yleissopimuksen kanssa.
Tämä on pohjimmiltaan kulttuuripoliittinen kysymys. Kyse on myös julkisten laitosten, esimerkiksi sairaaloiden, koulujen, kirjastojen, museoiden, arkistojen ja vankiloiden sekä viimeisenä vaan ei vähäisimpänä vammaisten mahdollisuuksien ja oikeuksien valvomisesta. Vapaa ja yhtäläinen pääsy tietoon, kulttuuriin ja julkisiin asiakirjoihin on välttämätöntä demokraattiselle yhteiskuntakehitykselle. Direktiivin on taattava tämä.

Oddy
 Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijää siitä, että hän on käsitellyt tätä vaikeaa mietintöä hyväntuulisesti ja rohkeasti. Vaikeaa ensinnäkin siksi, että mietinnössä on päästävä tasapainoon tekijänoikeuksien ja kuluttajien tarpeiden välillä ja toiseksi siksi, että tekniikka muuttuu nopeasti, mikä vaikeuttaa lainsäädännöllisten ongelmien ennakoimista tällaisessa yhteydessä. Haluan korostaa erityisesti kolmea asiaa: vammaisten oikeuksia, tarvetta voida tehdä selkoa parlamentin ja oikeudellisista menettelyistä ja kohtuullisten korvausten kysymystä.
Vammaisten oikeuksien osalta olen esittänyt Ison-Britannian Labour-ryhmän puolesta tarkistuksen, jota vammaisten eturyhmä pitää parempana, koska se on pakottava eikä vapaaehtoinen, niin kuin oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan hyväksymä tarkistus. Philip Whitehead ja minä olemme myös esittäneet tarkistuksen parlamentin ja oikeudellisten menettelyjen rehellisen selonteon sallimisesta.
Kohtuullisen korvauksen kysymys - ja puhun Ison-Britannian Labour-ryhmän jäsenten puolesta - aiheuttaa ongelmia Yhdistyneelle kuningaskunnalle. Vaikka poikkeukset ovatkin vapaaehtoisia ja ne voidaan mukauttaa kansalliseen oikeuteen jäsenvaltioiden tahdon mukaisesti, tarkistukset johtaisivat nykyisessä muodossaan kohtuullisen korvauksen käyttöönottopakkoon. Ihmiset ovat Isossa-Britanniassa tottuneet kopioimaan lempitelevisio-ohjelmansa ja katsomaan niitä kaikessa rauhassa heille itselleen sopivimpana ajankohtana. Tämä on oikeus, josta ei koidu taloudellisia seurauksia. Brittiläinen yleisö olisi hyvin pahoillaan, jos tätä oikeutta kavennettaisiin pakollisella maksulla. Tästä syystä ryhmäni ei voi hyväksyä tätä ajatusmallia.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, kysymys tekijänoikeuksista ei rajoitu pelkästään siihen, kenelle korvaukset kuuluvat ja miten ne saadaan tehokkaimmin kerättyä. Barzantin mietinnössä pitäisi pohjimmiltaan olla kyse tietoverkkojen vapaan kehittämisen ja kaupallisen hyödyntämisen periaatteista eli kuluttajien mahdollisuuksista käyttää internetiä mahdollisimman alhaisin kustannuksin.
Kaikkien toimijoiden yhteisenä intressinä on tekijänoikeuksien suojeleminen, mutta ei välttämättä jo ennestään vahvimpien ehdoilla. Kyse on siitä, mikä tavoite asetetaan etusijalle: oikeudenhaltijoiden oikeuksien vahvistaminen vai internetin käyttäjien vapaudet ja palveluita tarjoavien operaattoreiden toimintamahdollisuudet. Tietoyhteiskunnan tulevaisuuden kannalta jälkimmäinen tavoite on keskeisempi.
Mietinnön perusajatus, jonka mukaan digitaalisia tekijänoikeuksia voidaan parhaiten suojella kieltämällä materiaalin välittämiselle välttämätön väliaikainen kopiointi, on täydellisessä ristiriidassa internetin laajasti hyväksyttyjen toimintaperiaatteiden kanssa. Mikäli väliaikainen kopioinnin kieltäminen ja tekniset monopolit menevät läpi, muun muassa internet-surfaus voitaisiin kieltää ja tavallinen tietokone tulkita tekijänoikeuksien suojajärjestelmiä kiertäväksi laittomaksi laitteeksi.
Yksi Barzantin mietinnön tärkeimmistä tavoitteista on parantaa eurooppalaisten oikeudenhaltijoiden mahdollisuuksia töidensä julkaisemiseksi. Kuitenkin nyt Euroopassa myytävien musiikkituotteiden markkinoista yli kahdeksankymmentä prosenttia on ei-eurooppalaisissa käsissä. Sähköisten tekijänoikeuksien tiukentaminen johtaisi yhä merkittävämpään kaupan keskittymiseen Hollywoodin megayhtiöiden käsiin. Tämä vastoin etenkin parlamentin kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan esittämiä mielipiteitä ei parantaisi eurooppalaisten taiteilijoiden mahdollisuuksia teostensa julkistamiseksi ja myymiseksi.

Ryynänen
Arvoisa puhemies, tekijänoikeuksien turvaaminen digitaalisten tietoverkkojen maailmassa on keskeisen tärkeä tavoite. Laiton kopiointi uhkaa oikeudenhaltijoiden oikeutettuja etuja ja sitä kautta koko sisältötuotantoa ja luovan työn tuottavuutta. Yhtä oikeutettua ja tärkeää on kuitenkin kansalaisten oikeus tietoon ja kaikille avoimen tietoyhteiskunnan kehittyminen.
Monissa jäsenmaissa on onnistuttu rakentamaan toimiva tekijänoikeudellinen ympäristö, joka turvaa sekä aineistojen joustavan käytön että oikeudenhaltijoiden edut tasapainoisesti. EU: n tekijänoikeusdirektiivi ja etenkin sen oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa tiukennettu muoto uhkaa tätä toimivaa tasapainoa. Esitetyssä muodossaan direktiivi rajoittaisi merkittävästi tiedon vapaata kulkua ja julkisten palvelulaitosten mahdollisuuksia palvella kansalaisia.
Tekijänoikeudellinen tasapaino edellyttää, että yhtenäisen vahvan tekijänoikeussuojan vastapainoksi säädetään myös pakollisista vähimmäispoikkeuksista, jotka liittyvät tiedon saatavuuteen, opiskeluun ja tutkimukseen, ja jotka on jo tunnustettu ja vahvistettu kaikissa alan kansainvälisissä sopimuksissa. Pakollisten poikkeusten lisäksi on kansallisesti voitava säätää oman perinteen ja kulttuurin pohjalta sopivista käytännöistä esimerkiksi työehtosopimuksissa.
On erityisen kohtalokasta, jos tämän direktiiviesityksen mukaisesti kirjastojen palvelut jäävät riippuvaisiksi pelkästään oikeudenhaltijoiden mahdollisesti myöntämistä luvista. Oikeus tietoon ei saa olla luvanvaraista elinikäisen oppimisen tietoyhteiskunnassa etäopiskelun ja virtuaalisten verkkopalveluiden yleistyessä. Emme varmaankaan halua ajautua takapajuiseen tilanteeseen, jossa elektronista aineistoa ei voisi katsoa, selailla tai kopioida ilman erillistä lupaa tai maksua. Demokraattisessa tietoyhteiskunnassa kopiointi opiskelu-, tutkimus- ja yksityiskäyttöön on tarkoituksenmukaista turvata juuri kirjastojen kautta, sillä kirjastoilla, arkistoilla ja museoilla on velvollisuus taata myös elektronisessa muodossa olevan kulttuuriaineiston ja perinnön säilyminen ja saatavuus.

Tongue
 Arvoisa puhemies, monet kiitokset herra Barzantille. Hän on tasapainottanut eri edut erittäin hyvin. Henkinen luomistyö on aivan yksinkertaisesti elintärkeää taloudellemme, mutta se on myös yhteiskuntamme elinehto, oli se sitten musiikin, elokuvien, kirjojen tai atk-ohjelmistojen muodossa. Meille sanotaan, että meidän on tasapainotettava etuja, mutta rehellisesti sanottuna kaikki eduthan eivät ole samanarvoisia. Suuret tietoliikenneyritykset selviytyvät aina, mutta jos tukahdutamme ja hiljennämme yksittäiset taiteilijat, emme saa heitä koskaan takaisin. Tyhjät ruudut eivät rikastuta yhteiskuntaamme.
Meidän on varmistettava, että luovan työn tekijät saavat riittävää kannustusta ja korvausta työstään. Komission ja herra Barzantin ehdottama voimakas tekijänoikeusjärjestelmä takaa luovan työn tekijöiden arvokkuuden, riippumattomuuden ja eloonjäämisen. Liian monet luovan työn tekijät joutuvat raapimaan toimeentulonsa kokoon La Bohème -tyylisissä ullakkohuoneissa. Vain 7 % ranskalaisista luovan työn tekijöistä ansaitsee enemmän kuin vähimmäispalkan. Älkäämme koskaan unohtako sitä. Minulla on ystäviä, jotka ovat luovan työn tekijöitä, ja he elävät kädestä suuhun tekijänpalkkioilla ja joutuvat myymään omaisuuttaan voidakseen kirjoittaa seuraavan kirjansa tai luoda seuraavan elokuvansa. En voi tästä syystä koskaan tukea sellaista tarkistusta, jossa määrätään, että oikeudet on siirrettävä luovan työn tekijöiltä muille.
On ehdottoman tärkeää ylläpitää poikkeuksia vammaisten, koulutuksen, tutkimuksen, arkistojen, tutkivan journalismin ja kirjastojen tarpeisiin. Jotkut voisivat väittää, että pitäisi olla oikeus kohtuulliseen käyttöön ilman kohtuullista korvausta. Miksi vaadimme kirjailijoilta ja taiteilijoilta sellaista, mitä emme vaadi taloutemme muilta työntekijöiltä? 11 maassa 15: stä on voimassa kohtuullisen korvauksen järjestelmä, joka perustuu tyhjäkasettimaksuun. Kaikki Yhdistyneen kuningaskunnan luovan työn tekijät ja heidän ammattiyhdistyksensä kannattavat tyhjäkasettimaksua. Haluan vain sanoa tämän parlamentin brittiläisille jäsenille: älkää äänestäkö tarkistuksia 34, 36, 37 ja 41 vastaan. Antakaa Yhdistyneen kuningaskunnan luovan työn tekijöiden ja muiden käydä rehellistä keskustelua siitä, pitäisikö meidän ottaa käyttöön tyhjäkasettimaksu.
Sallinette minun tehdä selväksi, että nämä eivät ole pakottavia poikkeuksia. Näiden tarkistusten puolesta äänestäminen ei pakota Ison-Britannian hallitusta ottamaan käyttöön tyhjäkasettimaksua. Varmistakaamme, että kaikki tämä johtaa kulttuuriseen sademetsään suuren kirjailijamme Maureen Duffyn sanoin.

Ebner
Arvoisa puhemies, tämä mietintö, jonka kollega Barzanti on laatinut, on minusta erittäin tasapainoinen esitys. Aina kun asetetaan vastakkain henkisen omaisuuden oikeudenomistaja ja ne, jotka käyttävät tietoa, syntyy ristiriitoja. Olen sitä mieltä, että kysymys omistajuudesta on periaatteellinen, ei kysymys tiedon välityskeinosta. Tästä syystä olen sitä mieltä, että periaatteet, jotka esittelijä Barzanti on sisällyttänyt mietintöönsä ja esittänyt, ovat oikeita. Tietenkin tarvitaan poikkeuksia, mutta sellaisia poikkeuksia, jotka on rajattu ja joissa myös pidetään kiinni säännöstä, nimittäin henkisen omaisuuden suojelusta.
Minun kohta 20-vuotisen parlamentin jäsenen urani - sekä kansallisesti että myös täällä - aikana ei ole vielä koskaan tapahtunut sitä, että eturyhmät olisivat pyrkineet vaikuttamaan niin kovasti. En toivo sitä, että parlamentista tehdään laatijoiden kannalta epäedullinen uusi Oklahoma.

Plooij-van Gorsel
 Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat ja arvoisa komission jäsen, on kolme liike-elämän alaa, joiden kannalta vahva ja kunnollinen tekijänoikeusdirektiivi on tarpeen. Ne ovat sisältöteollisuus, televiestinnän ja palvelujen tarjoajat sekä kuluttajaelektroniikan toimittajat. Meillä on lisäksi luonnollisesti kuluttajamme ja myös kirjastomme, koulumme ja niin edelleen.
Barzantin mietinnössä painopiste on selvästi käännetty sisältöteollisuuden eduksi muiden liike-elämän alojen kustannuksella ja ennen kaikkea kuluttajien kustannuksella. Tekijänoikeuksien haltijat saavat täydellisen suojan, jolla esimerkiksi kopiointi yksityiskäyttöön kielletään. Nyt amerikkalaiset yritykset pyrkivät tekemään Euroopan lainsäädännöstä sellaisen, että siinä mennään paljon pitemmälle kuin Amerikassa, sillä Yhdysvalloissa tällainen absoluuttinen oikeus hylättiin selkeästi jonkin aikaa sitten. Amerikkalaiset yritykset saattavat siten Euroopan tietoisesti huonompaan asemaan, ja Eurooppa hyväksyy sen, mikäli hyväksymme Barzantin mietinnön. Me, ja ennen kaikkea teollisuutemme, jäämme huonompaan asemaan. Se heikentää työllisyyttä.
Arvoisa puhemies ja arvoisa komission jäsen, erityisesti oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta käy tässä asiassa vetäytymistaistelua, sillä vakiintunut teollisuus yrittää tämän direktiivin avulla säilyttää nykyisen markkina-asemansa uuden median kustannuksella. Direktiivi jarruttaa uuden teknologian, kuten Internetin, kehitystä ja taiteilijat antavat tässä asiassa manipuloida itseään ja valjastaa itsensä palvelemaan teollisuutta, ja silloin käytetään kovia keinoja, kuten Claudia Cardinalea. Samalla taiteilijoiden uusi sukupolvi, joka levittää ja myy tuotteitaan Internetin kautta, jätetään paitsioon.
Lopuksi minulla on kysymys komission jäsen Montille. Mikä on tekijänoikeusdirektiivin suhde ehdotukseen direktiiviksi sähköisestä kaupankäynnistä? Toisin sanoen, jos jäsenvaltioiden välillä on eroja tekijänoikeuksien suojelussa, onko voimassa alkuperämaan vai kohdemaan periaate? Nyt käsiteltävänämme olevassa sähköistä kaupankäyntiä koskevassa direktiivissä lähtökohtana on alkuperämaan periaate. Odotan komission jäsen Montin vastausta tähän kysymykseen.

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, käsiteltävänämme on vaikea direktiivi, ja olen iloinen siitä, kuinka kollega Roberto Barzanti on käsitellyt sitä. En ole kovin onnellinen kaikesta, minkä hän ja monet muut kollegat täällä parlamentissa tietävät. Olemme ensimmäisessä käsittelyssä - voimme parantaa vielä useita kohtia - ja toivon, että löydämme hyvän tien.
Saanen kuitenkin tehdä selväksi vielä yhden asian, ja luopukaamme harhakuvitelmista: emme käy tässä mitään kulttuuritaistelua. Kyse ei toki ole köyhistä taiteilijoista; Carol, tiedät, että tuen kantaasi suuria tietoliikenneyrityksiä vastaan. Kyse ei kuitenkaan ole ohjelmistoteollisuudesta, tilanteesta, jossa ovat vastakkain Microsoft ja eurooppalaiset yritykset. Kyse ei ole siitä, että yksi teollisuuden edustaja pelaa muita vastaan. Olkaamme rehellisiä. Kyse on siitä, kuka valloittaa tämän elektronisen markkinapaikan, ja siitä käydään tuolla ulkopuolella kova kamppailu. Me olemme etunäkökohtien välissä, minkä huomaamme kaikista niistä julkaisuista, joita meille jatkuvasti lähetetään.
Älkäämme menkö liukkaalle jäälle siten, että seuraamme teollisuutta ja uskomme, että toimimme siten taiteilijoiden ja artistien hyväksi ja noudatamme hyvää eurooppalaista perinnettä ja päädymme sitten amerikkalaiseen umpikujaan. Älkäämme tehkö tätä virhettä, pyydän sitä. Yhdysvalloissa on saatu aikaan monessa suhteessa kompromissi, joka on hyväksyttävä. Älkäämme tehkö Euroopassa tätä kompromissia huonompaa ratkaisua. Puhun sen puolesta, että otamme lain huomioon. Keskitie on jossakin niiden välissä. Komission ehdotus on keskitie. Roberton ehdotus on keskitie. Talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan ehdotus, jotka kannatin, on keskitie - te tiedätte, että olen esittänyt useita ehdotuksia; keskitie löydetään toisessa käsittelyssä, ja niistä asioista, mitä neuvosto vielä esittää. Älkäämme kuitenkaan valitko väärää tietä, harhakuvitelmia, vaan erittäin realistinen, käytännönläheinen tie, joka vie Euroopan teollisuutta oikeaan suuntaan, joka suojelee tekijöiden etuja ja kaikkien etuja markkinoilla - pienten ja suurten, myös tietoliikenneteollisuuden ja Internet-palveluiden tarjoajien etuja. Puhun tämän tien puolesta ja pyydän sen vuoksi, että tarkastelemme vielä kerran järkevästi tarkistusehdotuksia, myös huomista varten, erityisesti 5 ja 6 artiklaa; se turvaa myös Euroopan teollisuuden edut.

Vaz Da Silva
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, on hyvin vähän sellaisia asioita, joista riippuu Euroopan yhdentymiskehityksen laatu ja tulevaisuus. Tekijänoikeudet on yksi niistä. Saattaa vaikuttaa siltä, että yhteinen maatalouspolitiikka tai Euroopan laajuiset tieverkot ovat tärkeämpiä asioita. Sitä ne eivät kuitenkaan ole.
Eurooppalaisessa tekijänoikeuspolitiikassa on kyse myös ravinnosta ja liikenteestä. Siinä on kyse lehtien, kirjojen, äänitteiden sekä audiovisuaalisen aineiston ja multimedian tuottamisesta ja levittämisestä. Mikäli tällaista ravintoa ei olisi tai ne eivät olisi laadukkaita, seurauksena olisi Euroopan varma kuolema. Eurooppalainen yhteiskunta ei vahvista erilaisuuttaan, lujita elinvoimaansa eikä tasapainota kauppavajettaan, ennen kuin se onnistuu saamaan sille luonnostaan kuuluvan osan kulttuurin markkinoista. Internetin, digitaalitekniikan ja vielä tuntemattoman tulevan kehityksen myötä, markkinoiden maailmanlaajuistumisen ja unionin laajentumisen myötä sekä monenvälisten sopimusten yleistymisen myötä tekijänoikeuspolitiikka on yksi Euroopan painopistealueista. Erityisesti siksi, että taiteilijat ovat antennimme tulevaisuuteen, kriittinen omatuntomme ja käyntikorttimme. Tämän vuoksi heidän olemassaolonsa ja määränsä lisääntyminen on kaikkien meidän etu.
Mistä on loppujen lopuksi kysymys? Yksinkertaisesti taideteosten levittämisestä ja kaikkien tähän prosessiin osallistuvien työn korvaamisesta, sekä niitä tekevien että niihin investoivien, ja piratismin estämisestä. Mitä olisi tehtävä? Olisi luotava jäsenvaltioiden välille pysyvä käytäntö, taattava eurooppalaisen ja kansainvälisen lainsäädännön yhdenmukaisuus sekä sen jatkuva ajanmukaistaminen, automatisoitava maksujärjestelmät tehokkaasti maksimiinsa sekä vahvistettava suojausjärjestelmiä.
Barzantin mietintö on erinomainen, koska kulttuurisen näkökulman lisäksi se on vetoomus, jossa avainsanoja ovat " yhdenmukaistaminen" ja " sopeuttaminen" . Itse asiassa ne ovat ainoa tapa puolustaa noita intressejä. Niin jäsenvaltioiden kuin taiteilijoiden ja kuluttajienkin on näytettävä, että he ovat samassa veneessä, ja on soudettava yhdessä ja päättäväisesti, jotta laiva saadaan turvalliseen satamaan.

Garosci
Arvoisa puhemies, tämänpäiväisessä tekijänoikeuksia koskevassa ehdotuksessa kannetaan oikeutetusti huolta tekijöiden ja esittäjien oikeuksien turvaamisesta, mutta myös levytuottajien ja radioasemien on voitava nauttia asianmukaisesta korvauksesta. Tässä tilanteessa parlamenttia kuitenkin pyydetään hyväksymään laki, joka rajoittaa eurooppalaisten toimijoiden pääsyä Internetiin, toisin kuin maailmanjärjestön hiljattain tekemän aineetonta omaisuutta koskevan sopimuksen tai myöskään amerikkalaisen Digital Millennium Copyright Act - lain mukaan. Tämä tapahtuu todellakin tekijänoikeuksien suojelemiseksi, mutta suurten kansainvälisten levy-yhtiöiden painostuksesta, ja kaikki nämä yhtiöt ovat nykyään amerikkalaisia, elleivät alkuperältään niin ainakin taloudellisten etujensa osalta.
Oikeusasioita käsittelevä valiokunta on esittänyt, että teknisten kopioiden tekeminen olisi luvanvaraista, ja on vaikea käsittää, kuinka se voisi vahvistaa tekijänoikeuksia. Tätä oikeutta suojaa jo laajasti direktiivin 2 artikla, jossa esitetyn periaatteen mukaan kukaan ei voi laittaa teoksia verkkoon ilman oikeudenhaltijan lupaa. Millä tavoin tämä uusi lupa vahvistaa tekijän asemaa? Tämä ei ole oikea tapa taistella piratismia vastaan, ei ainakaan amerikkalaisen lain mukaan, jossa ilmoitusmenettelyjä ja epäilyttävien Internet-sivustojen sulkemista pidetään tehokkaimpana tapana taistella tätä ongelmaa vastaan. Verkko-operaattorien velvoitettaminen valvomaan kaikkia palveluntarjoajien lähettämiä " paketteja" merkitsee toimijoiden lukumäärän vähentämistä ja sitä, että ne keskitetään muutamalle harvalle taholle. Riippumaton eurooppalainen levyteollisuus ei toivo tätä, teollisuus, joka rahoittaa suurimman osan Euroopassa tehdyistä äänityksistä, luo työllisyyttä ja kehitystä, uskoo nuoriin taiteilijoihin ja vie eurooppalaista musiikkia ulkomaille. Niillä, jotka tätä toivovat, on muita etuja valtameren toisella puolella. Ne, jotka vaativat meitä sulkemaan pääsyn Internetiin, tuovat Eurooppaan muualla tuotettua musiikkia. Jopa tämän Euroopassa tuotetun, pientä osaa kaikesta musiikista edustavan musiikin osalta otetaan käyttöön kaupalliset standardit, jotka edellyttävät erittäin kalliilla markkinointikampanjoilla saavutettavaa myyntiä suurille joukoille, ja Italiassa valvova viranomainen tuomitsi tämän hiljattain Big Fiven , eli viiden suuren levy-yhtiön vastaisessa lausunnossaan.
Päätän puheenvuoroni muistuttamalla, että riippumaton levyteollisuus ja managerit, jotka ovat taiteilijoiden todellisia edustajia, pyytävät meitä hiljentämään vauhtia, ennen kuin on liian myöhäistä. Ehdotan, että noudattaisimme heidän neuvoaan ja äänestäisimme herra Cassidyn ja rouva Thorsin tarkistuksia, jotka ovat lähinnä taiteilijoiden vaatimuksia. Voisimme myös todella suojella tietoyhteiskunnan, musiikin ja musiikin kuuntelijoiden tulevaisuutta.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, Barzantin mietintö on tärkeä, ja on siinä ollut taiteilemista sen kokoonsaamisessa! On totta, että meillä on menossa vasta ensimmäinen käsittely, ja voimme korjata myöhemmin monia virheitä, joita tähän nyt saattaa tulla. Huomautan kuitenkin, että monissa valtioissa on päästy sopimalla hyvin tasapainoiseen tulokseen ilman mitään direktiiviä, kuten esimerkiksi omassa maassani.
Kolme asiaa törmäävät: ensinnäkin kansalaisten oikeus tietoon, joka tarkoittaa kirjastoa, elinikäistä opiskelua ja niin edelleen. Sitä ei voi loukata, se on tärkein periaate. Toiseksi tärkein on tekijän oikeus omaan henkiseen tuotteeseensa. Kolmanneksi meidän täytyy luoda ja ylläpitää edellytyksiä sähköisille markkinoille, koska se on työllisyyskysymys Euroopassa. Nämä kolme asiaa on voitava sovittaa yhteen.
Kaikkien meidän mielestä piratismi on rikos, ja sitä meidän tulee vastustaa. Siksi minun mielestäni meidän tulisi nähdä seuraava vaihe tästä direktiivistä äänestämisen jälkeen, ja se on se, että pohdimme toisaalta oikeudenhaltijoiden ja toisaalta teollisuuden toimintaa työllisyyden näkökulmasta, niin että työllisyyden kannalta niin tekijänoikeuden kuin teollisuudenkin, siis radio- ja televisiotoiminnan sekä muun elektronisen toiminnan suhteen saavutettaisiin optimaalinen eurooppalainen malli.
Tällä hetkellä tuntuu siltä, että riitelemme aika paljon keskenämme, ja siitä kärsii eurooppalainen työllisyys ja eurooppalainen sisältötuotanto, jotka molemmat ovat kaikkein tärkeimpiä asioita, joista me nyt huolehdimme, toisin sanoen eurooppalainen identiteetti, eurooppalainen kulttuuri ja eurooppalainen työllisyys.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, tämän keskustelun päätteeksi haluasin puhua hiukan sellaiseta asiasta, jota ei tavallisesti mainita, eli muutamasta johdanto-osan kappaleesta. Sanoin aiemmin, että tämä mietintö näyttää poliittisen suunnan, mutta että teknisesti siinä on parantamisen varaa. Tästä on todella selviä esimerkkejä johdanto-osan kappaleissa. Johdanto-osan kappaleet, jotka eivät vastaa mitään artiklaosaan tehtyä tarkistusta ja jotka ovat siis teknisestä näkökulmasta katsottuna virheellisiä mutta jotka poliittisesta näkökulmasta antavat kolme selkeää suuntaviivaa: ensimmäinen - tämän mainitsi herra Barzanti - koskee alkuperäiskansoja ja alkuperäiskansojen kulttuuriin liittyviä oikeuksia; toinen - jonka herra Perry mainitsi - osoittaa, että WIPO on edistänyt merkittävästi sovittelutoimintaa ristiriitatilanteiden ratkaisemiseksi, ja kaksi tarkistusta - muistaakseni tarkistukset 82 ja 91 - on tehty johdanto-osan 21 kappaleeseen, jota Euroopan kansanpuolue näin ollen kannattaa; ja viimeinen selkeä suuntaviiva koskee asiaa - joka on sivuutettu, vaikka se synnytti paljon erimielisyyksiä -, josta puhun seuraavaksi.
On totta, että tämä direktiivi liittyy toiseen direktiiviin, jota parhaillaan käsitellään - sähkökauppaa koskevaan direktiiviin - sekä lisäksi yleensä vastuuta koskevaan direktiiviin, mutta se on kuitenkin omintakeinen. Se on omintakeinen ja sen käsittelyä on jatkettava ja se on hyväksyttävä mahdollisimman pian. On kuitenkin esitetty yhtä tarkistusta, jota myös Euroopan kansanpuolue kannattaa todeten, että vaikka kukin näistä direktiiveistä onkin omintakeinen, niiden olisi kuljettava rinnakkain ja niiden olisi tultava voimaan mahdollisimman pian.
Arvoisa puhemies, lopuksi minun on sanottava, että minusta on ollut ilo kuulla sellaisen auktoriteetin kuin rouva Mannin löytävän tasapainon siinä niin usein hyvin kiihkeässä ristiriitatilanteessa, joka vallitsee eurooppalaisen ja amerikkalaisen teollisuuden välillä ja allekirjoitan sen, mitä hän sanoi. Mielestäni tämä on tasapainoinen direktiivi. Sitä täytyy yrittää parantaa toisessa käsittelyssä, mutta täällä olemme antaneet poliittisen signaalin. Pallo on nyt komissiolla.

Amadeo
 Arvoisa puhemies, italialaiset yritykset tuottavat noin 80 % alkuperäisestä eurooppalaisesta tuotannosta, kun taas suuret kansainväliset yritykset pitävät hallussaan 80 %: a markkinoista ja tuovat tuotteita Euroopan ulkopuolelta, erityisesti Amerikasta. Lähes kaikki merkittävimmät eurooppalaiset levyalan menestyjät kehittyvät aluksi heihin uskovan riippumattoman tuottajan huomassa. Vasta myöhemmin, jakelun aiheuttamien vaatimusten takia, näiden menestyjien on turvauduttava kansainvälisiin yrityksiin. Tästä syystä meidän tapamme lähestyä tätä direktiiviä on erilainen kuin suurilla kansainvälisillä levy-yhtiöillä, jotka ovat luoneet jakeluun ja myynninedistämisen pullonkaulan, jonka avulla ne hallitsevat tuotteiden pääsyä myymälöihin, tiedotusvälineisiin ja myyntilistoille.
Mielestämme Internet on tehokas tapa tämän pullonkaulan ohittamiseen. Pelin todellisena panoksena ei ole tekijänoikeuksien suojelu, jonka direktiivin 2 artikla jo takaa, vaan se, että säilytetään nykyinen tilanne, jossa kaikilla, ei ainoastaan suurilla toimijoilla, on pääsy Internetiin.
Sen teknisten kopioiden tekemiseen myönnetyn luvan rajoissa, jonka puolesta parlamentin oikeusasioita käsittelevä valiokunta on äänestänyt, sen sijaan ulotettaisiin kansainvälisten yritysten ylivalta musiikin perinteisestä jakelusta myös sen digitaaliseen jakeluun. Sen vuoksi katsomme, että 5 artiklan 1 kohdan uudelleenmuotoilu on välttämätöntä, jotta riippumattomien toimijoiden pääsyä verkkoon ei rajoitettaisi. Lisäksi pitäisimme järkevänä rohkaista riippumattomien käyttöliittymien tarjoajien tekemiä investointeja, sillä he ovat Euroopan riippumattomien musiikintuottajien luonnollisia yhteistyökumppaneita. Tosiasiassa eurooppalaiset tuottajat tarvitsevat ennen kaikkea vapaan ja kustannuksiltaan edullisen pääsyn verkkoon voidakseen tarjota musiikkia, jota suuret monikansalliset yritykset pitävät omien kaupallisten standardiensa kannalta epätaloudellisena. Voidakseen toimia Internetissä yritysten on käytettävä järjestelmiä, jotka ovat yhteensopivia käyttäjien yleisimmin käyttämien käyttöliittymien kanssa, sillä ne eivät voi sijoittaa rahaa web-sivuihin, mikäli joutuvat ottamaan sen riskin, että sivut eivät sitten olekaan yhteensopivia hallitsevien ohjelmistojen uusien versioiden kanssa. Toiseksi eurooppalaiset tuottajat tarvitsevat samanlaisia tukiohjelmia kuin ne, jotka tiedotusvälineiden kautta tukevat audiovisuaalista alaa. Lopuksi, ne tarvitsevat strategisia tutkimus- ja kehitysohjelmia, jotka antavat Euroopan musiikki- ja teknologiateollisuudelle mahdollisuuden määritellä yhteisellä sopimuksella musiikin turvallisen ja tehokkaan kaupallisen jakelun standardit vaihtoehtona vastaaville amerikkalaisille standardeille.
Näiden syiden vuoksi Alleanza Nazionalen ryhmä pitää tilanteen uutta arviointia asianmukaisena ja pyytää siksi direktiivin palauttamista valiokuntaan.

Monti
komissio. (IT) Arvoisa puhemies, luovuudella ja kekseliäisyydellä on keskeinen asema tietoyhteiskunnan kehityksessä. Tämä direktiiviehdotus on merkittävä osa sitä juridista puitetta, jota tällä hetkellä kehitetään Euroopan ja maailman tasolla, jotta tietoyhteiskunnan harmoninen kehitys voitaisiin taata. Tietoyhteiskunta kehittyy näet maailmanlaajuisesti. Vuonna 1996 kansainvälinen yhteisö solmi kaksi yleissopimusta Maailman henkisen omaisuuden järjestössä WIPO: ssa: toinen koski tekijänoikeuksia ja toinen esityksiä ja äänityksiä.
Tahdon muistuttaa, että Euroopan unionilla on ollut keskeinen asema näiden kahden sopimuksen kehityksessä. Nyt unioni tarkoittaa samaa kuin Euroopan yhteisö, ja se voi ratifioida sopimukset ensimmäisten joukossa. Yhdysvallat on jo täyttänyt velvoitteensa. Ennen sopimusten voimaantuloa on talletettava 30 ratifioimiskirjaa. Euroopan unioni edustaa niistä 42: ta, mikä johtuu sopimuksista, jotka liittävät sen Euroopan talousalueen valtioihin, Keski- ja Itä-Euroopan valtioihin, ja lisäksi se johtuu eräiden muiden maiden kanssa solmituista assosiaatiosopimuksista. Yleissopimusten ratifiointi yhteisössä ja sen jäsenvaltioissa edellyttää niiden sisällyttämistä kansallisiin määräyksiin, ja niiden sisällyttäminen yhteisön säännöstöön on tämänkin ehdotuksen tavoite.
Kansainvälisten velvoitteiden ohella tämän ehdotuksen keskeisenä tavoitteena on luoda tekijänoikeuksien ja niihin liittyvien oikeuksien yhdenmukaiset juridiset puitteet. Odotamme, että suurempi juridinen varmuus, joka takaisi luovuuteen, uusiin keksintöihin ja verkkojen infrastruktuuriin tehdyt investoinnit, edistäisi Euroopan teollisuuden kasvua ja kilpailukykyä sekä työpaikkojen luomista. Meidän tehtävämme on tarjota sopivat juridiset puitteet ja tukea tätä kulttuurin ja talouden suurta voimavaraa.
Valmistellessamme ja hyväksyessämme tämän ehdotuksen, joka sai alkunsa - kuten muistanette jo vuoden 1994 laajasta kuulemisesta -, komissio on kiinnittänyt erittäin suurta huomiota oikean tasapainon säilyttämiseen erilaisten pelissä olevien oikeuksien ja etujen välillä, jotka usein ovat avoimesti keskenään ristiriitaisia. Tiedän hyvin, että tämä on ollut myös parlamentin tekemän työn tavoite. Tahtoisin komission nimissä kiittää esittelijää, herra Barzantia, siitä, että hän on tehnyt työnsä niin tehokkaasti. Hänen on onnistunut yhdistää syvällinen asiantuntemus, jota hän on hankkinut myös työskennellessään aiemmin vuoden 1995 vihreän kirjan ja vuoden 1996 tiedonannon parissa, huomattavaan määrätietoisuuteen, joka on välttämätöntä näin hienovaraisia ehdotuksia käsiteltäessä.
Tarkistuksia on esitetty 58, joista 30 koskee itse tekstiä ja 28 johdanto-osaa: näistä 58 tarkistuksesta komissio voi hyväksyä 28 ja harkita 14: ää, mutta 16 tarkistusta sen on hylättävä. Tarkistukset, jotka komissio voi hyväksyä, ovat: 1, 2, 4, 5, 6, 7, 8, 10, 12, 17, 18, 20, 21, 24, 29, 31, 34, 35, 36, 37, 38, 41, 42, 43, 44, 45, 55 ja 57.
Komissio harkitsee tarkistuksia 9, 11, 16, 22, 33, 39, 46, 49, 50, 51, 52, 53, 54 ja 58 sekä uusia tarkistuksia 82 ja 91, mutta tekee niihin muutoksia, jotka usein ovat luonteeltaan vain muodollisia.
Johdanto-osan osalta komissio hylkää tarkistuksen 3, jossa mielestämme sekoitetaan suojatut teokset ja tiedonvälitys yleensä ja joka on yhteisön säännöstön periaatteiden vastainen; tarkistuksen 13 ensimmäisen osan, joka on Maailman henkisen omaisuuden järjestön WIPO: n sopimuksen vastainen, mutta hyväksyy sen toisen osan; tarkistuksen 14, joka ei mielestämme täytä tarkoitustaan, yleisön käsitteen täsmentämistä, joka on mielestämme jäsenvaltioille kuuluva tehtävä, sillä ne kykenevät paremmin määrittämään tämän sisällöltään vaihtelevan termin; tarkistuksen 19, joka ei vastaa tarkistuksia, jotka on esitetty 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan osalta; tarkistuksen 23, sillä siinä otetaan uudelleen esiin ehdotuksen poikkeuksia koskeva lähestymistapa; tarkistukset 27 ja 28, sillä ehdotuksen johdanto-osan kolmas kohta kattaa tämän kysymyksen; tarkistukset 15, 25 ja 26, sillä ne ovat liian etäällä ehdotuksen sovellusalasta.
Artiklojen osalta komissio sen sijaan hylkää tarkistuksen 30, sillä 5 artiklan 1 kohdassa käsitellään siinä esiin tuotua kysymystä; tarkistukset 32 ja 48, joilla pyritään esittämään uusia yleisradiointiyhteisöjä hyödyttäviä poikkeuksia - tahtoisin hetken kuluttua käsitellä 5 artiklan 1 kohtaan liittyvän tarkistuksen 56 hylkäämistä erikseen, tarkistuksen 40 siksi, että sen syynä oleva huolenaihe on otettu täysin huomioon 5 artiklan 3 kohdan c alakohtaan ehdotuksenne mukaan tehdyssä tarkistuksessa, tarkistuksen 47 siksi, että tätä kysymystä käsitellään johdanto-osan 27 kohdassa, johon liittyy tarkistus 20.
Tällä istuntojaksolla jätettyjen tarkistusten osalta, ottaen huomioon sen, että ne joko käsittelevät näkökulmia ja huolenaiheita, jotka oikeusasioita käsittelevän valiokunnan mietinnössä on jo otettu huomioon tai ovat tarkistuksia, jotka oikeusasioita käsittelevä valiokunta on torjunut, komissio pitää kiinni tästä mietinnöstä. Uusista tarkistuksista voimme siksi ottaa harkittavaksi ainoastaan sovittelua koskevat tarkistukset 82 ja 91, joita esitti ensin herra Perry ja myöhemmin rouva Palacio.
Kaiken kaikkiaan komissio voi siis noudattaa parlamentin mielipidettä useissa kohdissa. Toistan, että hylkäämme 16, harkitsemme 14: ää ja hyväksymme 28 tarkistusta.
Lopuksi esitän kaksi huomautusta kahdesta erityisestä seikasta. Yleisradiointiyhteisöjen osalta ehdotatte kolmen uuden niitä hyödyttävän poikkeuksen lisäämistä. Muistutan teitä huomiosta, jota olette kiinnittäneet pelissä olevien oikeuksien ja etujen tasapainoon. Komissio hyväksyy tarkistuksen 39, jossa esitetään yleisradiointiyhteisöjä hyödyttävää poikkeusta, joka koskee erityisiä kopiointitoimia, joiden ainoana tarkoituksena on laillisen radiolähetystoiminnan mahdollistaminen, koska se vastaa todellista teknologista tarvetta. Komissio katsoo, että sen on sitä vastoin, asiaan liittyvien erilaisten etujen tasapainon vuoksi, hylättävä tarkistukset 32 ja 48, joista ensimmäisessä esitetään poikkeusta, joka mahdollistaisi sen, että yleisradiointiyhteisöt voisivat pyydettäessä välittää pääasiassa äänitteistä koostuvia ohjelmia.
Käsitelkäämme seuraavaksi 5 artiklan 1 kohtaa, joka on herättänyt niin paljon keskustelua. Mikä on tämän säännön tarkoitus? Sen tarkoitus on määrittää poikkeus kopiointia koskevaan sääntöön, sellaisissa kopioinnin teknologiaan kiinteästi liittyvissä tapauksissa, joissa kopioinnin ainoa syy on suojatun muun käytön mahdollistaminen. Tämä on koko ehdotuksen ainoa pakollinen poikkeus, ja sen muotoilu on sen vuoksi hyvin täsmällinen. Sääntö antaa tietoliikenneoperaattoreille ja palveluntarjoajille mahdollisuuden harjoittaa verkkopalvelujen käyttöön liittyvää varsin usein luonteeltaan rajat ylittävää toimintaansa siten, että niillä on toiminnassaan välttämätön juridinen varmuus.
Olemme jaotelleet ehdotuksenne ja voimme harkita eräitä niistä.
Poikkeusten soveltamisalan määrittämisen osalta voimme hyväksyä termien " väliaikainen" ja " satunnainen" mukaan ottamisen täsmentämään ehdotuksessamme esiintyvää käsitettä " tilapäinen" , samoin kuin termin " olennainen" , joka vielä korostaa tiedon siirtämiseen liittyvien teknisten menettelyjen satunnaisuutta. Tästä johtuen hylkäämme tarkistukset 65 ja 88, jotka heikentävät tätä mainittua ajatusta.
Oikeudenhaltijan osalta emme voi sitä vastoin hyväksyä käsitettä " taloudellinen merkitys" . Viittauksemme " erilliseen taloudelliseen merkitykseen" on johdonmukainen poikkeuksen tavoitteen kannalta ja siten tarkoituksenmukainen sovellettaessa poikkeusta käytännössä. On kuitenkin hyvä pitää mielessä, että oikeudenhaltijan suojaaminen epäoikeudenmukaisilta taloudellisilta haitoilta on otettu huomioon 5 artiklan 4 kohdassa.
Viimeiseksi emme hyväksy lainmukaiseen käyttöön viittaavaa lisäystä, sillä mikäli se lisättäisiin, ehdotettu poikkeus olisi voimassa vain sellaisen aineiston käytön osalta, johon oikeudenhaltija on antanut luvan tai joka on lain sallimaa. Olemme tietoisia siitä, että monet oikeudenhaltijat ovat huolissaan ja pelkäävät, että verkosta muodostuu väylä laittomasti kopioidun aineiston - piraattiaineiston - levittämiseen, mutta voidaksemme estää tämän täysin meidän on pohdittava ennakolta sitä, millaisia olisivat toimivimmat ja suhteellisuudentajuisimmat keinot tavoitteen saavuttamiseksi. Meidän tapauksessamme tämän välineen tutkiminen on toteutettava, jotta oikeuksien ja näiden oikeuksien poikkeuksien välinen oikea tasapaino voidaan taata.
Lopuksi kiinnitän huomionne erääseen hyvin merkittävään tarkistusten ryhmään: niihin tarkistuksiin, jotka liittyvät kopioimiseen yksityiseen käyttöön. Tarkistuksissanne vahvistetaan kaksi merkittävää periaatetta: oikeudenhaltijan oikeus kohtuulliseen korvaukseen ja yksityisen digitaalisen kopion erilaisuus. Ensimmäisen periaatteen mukaan tunnustetaan tasa-arvoisuuden vaatimuksen turvaaminen, ja se on tasapainoinen edistysaskel etsittäessä juridista varmuutta tällä alalla. Se, että komissio hyväksyy yksityistä digitaalista kopiota koskevan tarkistuksen, liittyy ajattelutapaan, joka on ilmaistu jo ehdotuksemme johdanto-osan 26 ja 27 kohdassa. Nimenomaan sen valossa, mitä ehdotuksen näissä kohdissa on ilmaistu, komissio hyväksyy sen periaatteen tunnustamisen, jonka mukaan mahdollisuus tehdä digitaalinen kopio yksityiseen käyttöön on säilytettävä aiheuttamatta haittaa tehokkaille ja käytännöllisille teknisille keinoille, joilla oikeudenhaltijan etuja voidaan suojella. Yhdymme siksi ehdottamaanne ratkaisuun, kun tarkistus on muutettu sellaiseen muotoon, että se on täsmällinen periaatteellinen julistus.
Te ette yhdistä toisiinsa ainostaan analogista ja digitaalista yksityistä kopiointia vaan yhdistätte myös reprografiaan liittyvät ja opetusta hyödyttävät poikkeukset periaatteeseen, jonka mukaan oikeudenhaltijalla on oikeus kohtuulliseen korvaukseen. Tämä mahdollistaa laajemman yhdenmukaistamisen ja kunnioittaa jäsenvaltioiden perinteitä ja menettelytapoja. Komissio voi noudattaa mielipiteitänne tässäkin asiassa ja hyväksyy siksi tarkistukset 36 ja 37 sekä tarkistukset 35 ja 41.
Ehdotuksen 6 artiklan aihe on teknisten toimenpiteiden suojaaminen ja esittämänne tarkistukset 49, 50, 51, 52, 53 ja 54 ovat muuttaneet sitä huomattavasti. Voimme harkita näitä tarkistuksia, mutta varaamme oikeuden eräisiin komissiolle tärkeisiin täsmennyksiin.
Annan arvoa herra Barzantin tekemälle syvälliselle ja määrätietoiselle työlle, ja olen iloinen tuesta, jonka olette antanut komission ehdotukselle sekä sen yleisen lähestymistavan osalta että - uskoakseni voin todella sanoa näin - sen tärkeimpien kohtien osalta. Parlamentilla on aiemminkin ollut keskeinen vaikutus viiden tällä hetkellä voimassa olevan direktiivin hyväksymiseen; parlamentin ja komission välinen yhteistyö on tekijänoikeuksien ja niihin liittyvien oikeuksien alalla vakaata ja jatkuvaa, mistä olen erittäin iloinen.

Plooij-van Gorsel
 Arvoisa puhemies, esitin erityisen kysymyksen siitä, onko tämä tarkistettu tekijänoikeuksia käsittelevä direktiivi yhdenmukainen sen sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiiviehdotuksen kanssa, jonka komissio esitti parlamentille ja neuvostolle. Sähköistä kaupankäyntiä koskevassa ehdotuksessa alkuperämaa on päätekijä. Tässä tekijänoikeuksia käsittelevässä direktiivissä päätekijänä voisi olla kohdemaa. Tästä syystä esitin kysymykseni, eikä komission jäsen vastannut siihen.

Monti
Arvoisa puhemies, olen täysin tietoinen siitä, etten vastannut. Se johtui aikarajoituksista. Vastaan kuitenkin nyt hyvin lyhyesti. Komissio esitti ehdotuksensa sähköisen kaupankäynnin oikeudellisesta kehyksestä viime vuonna. Molemmat ehdotukset ovat toisistaan riippumattomia, ja kummallakin on oma ratkaiseva merkityksensä. Sähköistä kaupankäyntiä koskevan ehdotuksen mukaan alkuperämaan periaatetta ei sovelleta henkiseen ja teolliseen omaisuuteen voimassa olevan kansainvälisen oikeuden mukaan.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Viinin YMJ
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana P. Martinin laatima maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0261/98) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi (EY) viinin yhteisestä markkinajärjestelystä (KOM(98)0370 - C4-0497/98-98/0126(CNS)).

P. Martin (UPE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, viinin yhteinen markkinajärjestely on varmasti kaikista YMJ: stä monimutkaisin, sillä siihen kuuluu viiniviljelmien hallintaan ja rypäletuotannon edellytyksiin liittyvien seikkojen ohella koko enologisiin käytäntöihin, eli viinin jalostukseen, liittyvä sääntely sekä päällysmerkintöihin liittyvä sääntely.
Viinin YMJ: tä koskevan tekstin rakenne osoittaa meille, että viini on maataloustuote eikä teollisuustuote. En aio tässä minulle annetussa ajassa esitellä jokaista mietintöni sisältämästä 248 tarkistuksesta, jotka jäivät jäljelle valiokunnan äänestettyä lähes 600 tarkistuksesta, joita kaikki kollegat olivat jättäneet käsiteltäviksi. Haluaisin puheeni tässä vaiheessa kiittää ensiksi maataloutta käsittelevän valiokunnan kaikkia virkamiehiä sekä kaikkia kollegoja, jotka helpottivat tehtävääni ja joiden avulla minun oli mahdollista laatia johdonmukainen mietintö.
Mitkä ovat mietintöni tärkeimmät osat? Ensinnäkin merkittävä määrä tarkistuksia liittyy päätösmenettelyyn. Komissio halusi ehdotuksessaan saada kaikki toimivaltuudet muuttaa sääntelyä. Pyysimme mietinnössäni sen niin sanotun 43 artiklan mukaisen menettelyn palauttamista, jonka mukaan neuvosto tekee päätöksen komission ehdotusten perusteella ja Euroopan parlamentin lausunnon jälkeen. Olen henkilökohtaisesti sitä mieltä, että tämän menettelyn avulla, vaikka se onkin raskas, on mahdollista säilyttää viinin erityissääntely, jolla suositaan viinin asemaa maataloustuotteena. Kun vastassa ovat kolmansien maiden viinit ja tunnettu tietynlainen saamattomuus, eurooppalaisen viinin on säilytettävä maatalous- ja laatutuotteen asemansa. Maataloutta käsittelevä valiokunta hyväksyi tältä osin täsmentämäni tarkistuksen, jossa kielletään kolmansista maista tuotujen rypälemehujen viiniyttäminen. Jos neuvosto hyväksyy tämän ehdotuksen, sellaisena kuin me sen hyväksyimme, eurooppalaisten viinien laatuimago säilyy.
Rakenteiden osalta hyväksyimme maataloutta käsittelevässä valiokunnassa periaatteen oikeudesta kasvattaa viiniviljelmää 3 %, mutta säilytimme samalla istutusten rajoitukset. Viiniviljelmät, joiden markkinat kehittyvät, voivat puolestaan saada muita oikeuksia sillä ehdolla, että jäsenvaltiot, ja tarvittaessa niiden aluehallinto, järjestävät viiniviljelmien oikeuksien todellisen seurannan. Tämä syy sai meidät hyväksymään erityistarkistuksen, joka koskee atk-pohjaisen viinitilarekisterin sääntelyn säilyttämistä.
Istutusoikeuksien kestoa pidennettiin maaperän tarvitseman levon säilyttämiseksi. Muita rakenteellisia toimia hyväksyttiin, ja ne koskevat viiniviljelmien uudistamista. Sisällytimme niihin viiniyttämisen välineeseen liittyviä toimia. Jos nimittäin rahoitamme toimia, joiden avulla on mahdollista parantaa rypäleen laatua, on välttämätöntä, että myös viiniyttämisen välinettä mukautetaan, jotta viini olisi laadukasta. Maataloutta käsittelevä valiokunta, joka kantaa huolta viininviljelijän ammatin tulevaisuudesta, toivoi lopuksi, että rakenteelliset toimet kohdistettaisiin ensisijaisesti nuoriin viininviljelijöihin, joko heidän aloittaessaan toimintaansa tai heidän viljelyksensä kasvaessa.
Markkinoiden hallinnan osalta halusimme laatia määräyksiä alkoholijuomien tislauksesta, jotta eurooppalainen viininviljely voisi säilyttää nämä sille ominaiset markkinat. Erityisen tislaustoimenpiteen osalta hyväksyimme lisäksi tarkistuksen, jossa täsmennetään, että tämän toimenpiteen on oltava pakollinen eikä vapaaehtoinen sillä ehdolla, että se kohdennetaan ainoastaan niiden alueiden tuotteisiin, joista on ylituotantoa. Budjettivaroihin ja oikeudenmukaisuuteen liittyvät syyt puoltavat kantaamme. Tuottajaorganisaatioiden osalta valiokuntamme ei juurikaan muuttanut komission ehdotusta. Se poisti kuitenkin ne toimet, jotka koskevat näiden organisaatioiden toimivaltuuksien laajentamista, ja varasi niille myönnetyt tehtävät koskemaan ainoastaan niiden jäseniä.
Mitä tulee toimialakohtaisiin organisaatioihin, joita me kutsumme " alakohtaisiksi organisaatioiksi" , muutimme täysin komission ehdotuksen, joka näytti mielestämme sopivan paremmin hedelmien ja vihannesten alaan. Euroopan parlamentin tutkimuksen pääosasto toteutti omasta pyynnöstäni ja valiokuntamme puheenjohtajan, herra Colino Salamancan, pyynnöstä tutkimuksen, jossa analysoidaan alakohtaisten organisaatioiden asemaa viininviljelyn alalla.
Haluan antaa tässä tunnustuksen siitä merkittävästä työstä, joka toteutettiin herra Ramsayn ja herra Angelidisin johdolla, sillä se antoi meille mahdollisuuden laatia 42 artikla, jossa täsmennetään toimivallan siirtoa koskeva periaate ja alakohtaisten organisaatioiden asema. Mielestäni hyväksymässämme tarkistuksessa otetaan kaikkien edut huomioon, eli viiniä tuottavien jäsenvaltioiden ja viiniä tuottamattomien jäsenvaltioiden edut, ja säilytetään samalla kaikki kilpailua ja sisämarkkinoita koskevat säännöt.
Arvoisa puhemies, enologisten käytäntöjen osalta hyväksyimme tarkistuksia, joiden avulla on mahdollista yhdentää uudelleen yhteisön koko nykyinen voimassa oleva lainsäädäntö. Suhtaudumme valiokunnassa epäilevästi täytäntöönpanoasetuksiin, jotka voisivat olla aivan liian leväperäisiä. Lopuksi tarkastusten osalta halusimme perustaa yhteisön tarkastusverkoston, jossa on riittävästi tarkastajia ja jonka tehtävänä on varmistaa, että jäsenvaltioiden tarkastajat soveltavat oikeudenmukaisesti ja yhdenmukaisesti yhteisön sääntöjä.
Arvoisa puhemies, haluaisin mietintöäni koskevan puheenvuoroni lopuksi täsmentää, että esittelijänä kannatan kaikkia maataloutta käsittelevässä valiokunnassa hyväksyttyjä tarkistuksia, lukuun ottamatta kuitenkaan tarkistusta 121, joka on ristiriidassa tarkistuksen 124 kanssa. Mielestäni on tarpeen säilyttää rypälesakasta tislatun viinan tuotanto, kuten Burgundin viinien tai Gewurztraminer-viinin sakasta tislatun viinan tuotanto. Siksi äänestän tarkistuksen 124 puolesta ja tarkistusta 121 vastaan. Jotkut kollegat jättivät myös tarkistuksia käsiteltäviksi. Kannatan niitä tarkistuksia, jotka täydentävät suoraan mietintöäni, sellaisena kuin se hyväksyttiin valiokunnassa.
Siksi kannatan joitakin tarkistuksia ja etenkin herra Arias Cañeten tarkistuksia 250 ja 251, GUE-ryhmän tarkistuksia 256, 257, 259, 261 ja 268 sekä ARE-ryhmän ja V-ryhmän tarkistusta 273 ja ARE-ryhmän ja I-EDN-ryhmän tarkistusta 274. En kannata tarkistusta 249, sillä emme voi tietää, miten alkoholijuomien markkinat kehittyvät. En kannata myöskään tarkistuksia 252, 253, 260, 262, 264, 265, 266, 267 ja 269, jotka ovat joko sen valiokuntamme hyväksymän periaatteen vastaisia, jonka mukaan väkevöittämisen ja sokerin lisäämisen osalta säilytetään nykytilanne, tai maataloutta käsittelevän valiokunnan hyväksymän tarkistuksen vastaisia.

Görlach
Arvoisa puhemies, puheenvuoroni alussa haluaisin ensiksi kiittää herra Martinia erittäin sydämellisesti. Esittelijä on onnistunut suuren vaivannäön ja kompromissihalukkuuden ansiosta saamaan aikaan Euroopan yksittäisten alueiden välillä - mikä tietenkin heijastuu myös puolueryhmämme sisällä - hyvän kompromissin. Korostan toteamusta hyvä kompromissi. On myös kompromisseja, jotka, jos ei päästä mihinkään lopputulokseen, kyhätään kokoon nopeasti vain sen vuoksi, että ongelmat halutaan saada toistaiseksi pois pöydältä. Tässä tapauksessa kyse ei ole siitä! Siksi kiitän herra Martinia sydämellisesti.
Meidän täytyy kiinnittää Euroopan unionin viininviljelyssä huomiota ennen kaikkea siihen, että viiniä ja niitä alueita, joilla viiniä viljellään, ei tarkastella vain lopputuotteen näkökulmasta. Siinä on todellakin ero, tarkastellaanko viiniä - oli se sitten tynnyrissä tai pullossa - vain tuotteena vai tarkastellaanko koko siihen liittyvää kulttuuria, koko aluetta, viinin kytkeytymistä seutuun. Olen sitä mieltä, että siksi Euroopan kannattaa huolehtia viinistään erityisen tarkasti. Nimenomaan tässä yhteydessä haluaisin - puhun kyllä puolueryhmäni puolesta, mutta tulen itse pohjoisesta jäsenvaltiosta - kiittää herra Martinia, koska hän otti huomioon omaleimaisuudet, kuinka viininviljelyperinteet ja myös enologiset menetelmät ovat käytännössä kehittyneet vuosisatojen kuluessa, ja koska voisimme hänen ehdotustensa avulla todellakin unohtaa sen riidan, joka Pohjois-, Etelä- ja Keski-Euroopalla on keskenään ollut erittäin kauan. Ongelmat säilyvät, uusia syntyy. Jos ajattelen niitä suuria määriä puhdistettuja tiivistettyjä rypälemehuja, joiden tuonti Euroopan unionin ulkopuolelta lisääntyy, meidän täytyy vedota myös komissioon, että se kiinnittää tähän huomiota.
Minusta on erityisen myönteistä, että istutusoikeuden alalla joustavuus on säilytetty, että tältä osin on saatu aikaan reilu kompromissi. Viininviljelyalaa päätettiin lisätä 3 % vuoteen 2010 mennessä. Olisimme toki mielellämme lisänneet sitä enemmän, mutta joillekin se oli jo liikaa. Mitä tislaukseen tulee, suunta, jota myös komissio esitti, on kiistatta oikea, nimittäin se, että meidän täytyy palauttaa tislausvelvollisuus ja että meidän on myös tältä osin saatava hiukan enemmän markkinoita, ja säilytettävä se myös tulevaisuudessa keinona siellä, missä se on välttämätöntä.
Erityisen myönteistä - mitä ehdotettiin sekä komission ehdotuksissa että myös niissä ehdotuksissa, joista keskustelimme ja päätimme valiokunnassa - on nuorten viininviljelijöiden tavoitteellinen tukeminen, joka asetetaan osittain etusijalle, koska se on välttämätöntä. Se, mikä on nuorten maataloustuottajien aktiivisen tukemisen osalta tärkeää, on nuorten viininviljelijöiden osalta erityisen tärkeää. Haluaisin sanoa jo nyt, että puolueryhmäni haluaisi tietenkin tukea esittelijää valiokunnassa aikaan saatujen kompromissien noudattamisessa ja kaikkien sellaisten tarkistusten huolellisessa tutkimisessa, jotka voisivat jälleen tärvellä tämän kompromissin. On joukko tarkistuksia, jotka ovat kompromissin hengen mukaisia, mutta on myös koko joukko tarkistuksia, jotka voisivat tärvellä tämän kompromissin.
Puolueryhmämme tukisi mietintöä mielellään niin, että voisimme kruunata tämän herra Martinin kanssa valiokunnassa tehdyn pitkän työn saamalla äänestyksessä suuren enemmistön mietinnön taakse. Komissio tukee sitä ja neuvosto toimisi järkevästi, jos se voisi tehdä tästä parlamentin hyvästä kompromissista neuvottelujensa perustan, sillä on kulunut kolme vuotta tai vieläkin kauemmin, eikä se ole saanut tehtävää hoidettua!

Langen
 Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin kiittää esittelijää ja hänen kanssaan työskennelleitä, sillä he tekivät todella hyvää työtä. Olemme kulkeneet tämän komission uuden ehdotuksen ansiosta toista tietä kuin vuosina 1994 ja 1995. Silloin parlamentti oli hajaantunut. Ehdotus, arvoisa komission jäsen Fischler, ei myöskään ollut läheskään niin hyvä kuin tämä nykyinen. Joidenkin kohtien erityisehdot ovat muuttuneet, jotkut ovat säilyneet samoina. Ylijäämät ovat yleisesti vähentyneet verrattuna 80-lukuun. Käyttö henkeä kohti mitattuna on päätuottajamaissa Italiassa ja Ranskassa valitettavasti laskenut. Meillä on uusia kilpailijoita laatuviinien alalla GATT-neuvottelukierrosten vuoksi, ja olemme muistaneet sen - ja se on todellinen edistysaskel, joka on saavutettu esittelijän, herra Martinin avulla - että olemme parlamentissa lopultakin hyväksyneet alueelliset erikoispiirteet, joita Pohjois- ja Etelä-Euroopan viininviljelyyn kuuluu. Se on todellinen edistysaskel, joka on onnistuttu saavuttamaan. Siksi puolueryhmäni, Euroopan kansanpuolueen ryhmä, ei ole puolueryhmänä esittänyt tarkistusehdotuksia maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan ehdotukseen eikä herra Martinin laatimiin kompromisseihin.
Haluaisin vielä kerran selvitellä lyhyesti sitä, miksi olemme toimineet niin. Olen sitä mieltä, että olemme uudessa ehdotuksessa onnistuneet lieventämään aikaisemman viinin markkinajärjestelyn kriittisiä kohtia. Yksi aiheista on tislaus. Aikaisemmin käytössä ollut pakollinen tislausvelvollisuus ei osoittautunut hyväksi. On oikein muuttaa se vapaaehtoiseksi. Toisaalta on myös oikein - siksi olemme myös kannattaneet erilaisia kompromisseja - että taataan viinin toimittaminen alkoholijuomien markkinoille, esimerkiksi Cognacin alueen konjakkia, konjakkeja ja muita tuotteita varten, jotka ovat perinteisiä eräiden alueiden erikoisuuksia.
Toiseksi meillä on ensimmäistä kertaa erityisesti oikeudellinen perusta tuottajien osuuskuntia ja alakohtaisia organisaatioita varten. Haluamme järjestää tämän jonkin verran yksinkertaisemmin kuin komission ehdotuksessa esitetään. Siksi tuemme maataloutta ja maaseuden kehittämistä käsittelevän valiokunnan vaatimuksia luoda kehysjärjestelmä. On vain yksi kohta - sovimme siitä puolueryhmässämme - jossa haluamme poiketa kompromissista. Kyse on tarkistusehdotuksen 179 ensimmäisestä luetelmakohdasta. Hyvä herra esittelijä, olemme yksimielisiä siitä, että haluamme hyväksyä pakollista pakkaamista tuotantoalueella koskevan kysymyksen Lullingin mietinnön yhteydessä, kuten aikaisemmin puhuttiin, emmekä nyt etukäteen, ja että haluamme ennen kaikkea odottaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätöstä tästä kysymyksestä. Äänestämme ensimmäistä luetelmakohtaa vastaan.
Olemme kuitenkin tukeneet järkeviä kompromisseja erityisesti kaikissa muissa kysymyksissä, mitä tulee vallitsevaan käytäntöön sakkaroosin osalta, enologisiin menettelyihin ja monimuotoisiin perinteisiin. Olen sitä mieltä, että voimme kaiken kaikkiaan kannattaa tätä mietintöluonnosta kokonaisuudessaan. Ensimmäistä kertaa saatiin aikaan se, että parlamentilla on tässä erittäin kiistanalaisessa kysymyksessä mahdollisuus olla yksimielinen ja ennen kaikkea vaikuttaa komissioon ja maatalousasioita käsittelevään neuvostoon tässä asiassa.
Suosionosoituksia

Vallvé
Arvoisa puhemies, mielestäni olemme onnistuneet tällä kertaa saamaan aikaan myönteisen YMJ: n niinkin ongelmallisella alalla kuin viinialalla. Mielestäni myös komission - kelvollista - ehdotusta on parannettu oleellisesti parlamentin mietinnön avulla.
Olemme tilanteessa, jossa viininviljelyä harjoitetaan määritetyillä alueilla, joilla viljellään perinteisesti viiniköynnöstä, joilla sitä on vaikea korvata muulla tuotannolla, joilla tuottajat harjoittavat tätä viininvalmistusta ja joilla viininkulutus oli monien vuosien ajan perinteinen ja käytännöllisesti katsoen ainoa kansalaisten harjoittama alkoholijuomien kulutusmuoto, mutta joka on nykyisin muuttunut täydellisesti globaalistuneessa yhteiskunnassa.
Tällä YMJ: llä pyritään sekä tuotannon että markkinoiden sääntelyyn, ja siinä mielessä se on mielestäni myönteinen. Mielestäni on myönteistä, että annetaan valtuudet uusien istutusten määrän pieneen lisäämiseen; mielestäni ne toimet, joilla uusia, nuoria viljelijöitä saadaan osallistumaan tämän perinteisen tuotteen tuottamiseen, ovat myönteisiä.
En aio käsitellä kysymystä, joka koskee niitä enologisia tuotantojärjestelmiä, jotka ovat olleet joissakin jäsenvaltioissa perinne useita vuosia. Kullakin alueella on oma viininvalmistustapansa.
Mielestäni yhteiskuntamme eräs keskeinen tekijä ovat kuluttajat. Viinin markkinoille saattaminen ei riitä. Tarvitaan tiedotusta, tutkimusta viinin myönteisistä vaikutuksista sekä tämän tuotteen viisasta käyttöä koskevaa kasvatusta. Viinillä on terveyttä edistäviä vaikutuksia ja se on tuote, jota on pidettävä elintarviketuotteena. On hyvä tiedostaa viinin terveyden välinen suhde, mutta tämän tiedon levittämistä ei pidä jättää ainoastaan perinteen varaan, vaan tuottajaorganisaatioiden on välitettävä tätä tietoa kuluttajille.

Jové Peres
 Arvoisa puhemies, on epätavallista, että parlamentti käsittelee samoja asiakirjoja kahdesti yhden vaalikauden aikana. Onneksi viinin yhteisen markkinajärjestelyn uudistuksen osalta tilanne on nyt selvästi erilainen kuin vaalikauden alussa.
Näiden tilanteiden välinen ero johtuu komission ehdotuksesta. Se ehdotus, jota tarkastelimme vaalikauden alussa, perustui olettamukseen ylijäämistä, joita minun mielestäni voi verrata ilmestyskirjan ennustuksiin.
Komission mukaan tämä riski voitaisiin välttää vain suorittamalla viinitiloilla massiivisia raivauksia. Tämän ehdotuksen ansiosta neuvostossa heräsi vastakkaisia mielipiteitä ja asian käsittely jumiutui.
Viisi vuotta myöhemmin tilanne on radikaalisti muuttunut, ja se johtuu siitä, että komission ehdotus on täysin erilainen. Todellisuus on pysynyt järkähtämättä ennallaan, ja viiden vuoden kuluessa nuo pelätyt rakenteelliset ylijäämät ovat jääneet toteutumatta, ja sen vuoksi komission säälimättömissä ehdotuksissa ei ole enää järkeä. Tällaiset komission ehdotukset ovat muuten tavallisia silloin, kun käsittelemme uudistuksia, jotka koskevat pääasiassa Etelä-Euroopan maita.
Nykyisin tärkeintä on kuitenkin se tarkkuus ja laadukkuus, jota komissiolta edellytetään analyysiensä osalta toimivaltaisena lakiehdotuksia tekevänä toimielimenä. Tämä näkökohta on kaikkein tärkein kun kyseessä on Agenda 2000: een sisältyvät maatalouden uudistukset, ja ongelmat eivät useinkaan ole peräisin ainoastaan tehdyistä analyyseistä, vaan siitä, mitä ei kerrota tai mitä ei ole toteutettu.
Toivon, ettei komission ehdotuksella ole nyt niitä kielteisiä vaikutuksia, joita vuoden 1992 uudistuksella oli maatilojen katoamisen ja maatalousalan työpaikkojen menetyksen osalta.
Mitä tulee herra Martinin mietintöön, haluan kiittää häntä hänen erinomaisesti tekemästään työstä. Hänen mietintönsä ansioksi voidaan lukea sen johdonmukaisuus, ja tämä on sitäkin tärkeämpää, koska mietinnössä on käsitelty moitteettomasti suuri määrä tarkistuksia. Haluaisin osaltani mainita myös - kaikella kunnioituksella, ja hän tietää sen hyvin - erään perusongelman, joka on edelleenkin olemassa: kuivasokeroimalla väkevöiminen pyritään edelleenkin sallimaan, ja voimme menettää arvokkaan mahdollisuuden korvata kuivasokeri tiivistetyillä puristemehuilla. Kuivasokerin korvaaminen mahdollistaisi perinteisten enologisten käytäntöjen kunnioittamisen ja se mahdollistaisi viinintuotannon viinitilalta alkaen.
Lopuksi, herra Martin, haluan muistuttaa ja kiittää teitä sydämellisesti siitä matkasta, jonka teitte maahani, jossa teillä oli mahdollisuus keskustella maatalousalan järjestöjen kanssa, ja minä haluan nyt palauttaa tämän mieleen ja kiittää teitä siitä sydämellisesti. Mielestäni tavalla tai toisella tuosta matkasta oli hyötyä.

Rosado Fernandes
Arvoisa puhemies, toivon, ettei parlamentissa aikaan saatu laaja yhteisymmärrys syntynyt viinin vaikutuksesta. Mutta jos Dionysos on ollut osallisena yhteisymmärryksen syntymiseen, sen parempi! On totta, että kollegani Philippe-Armand Martinin laatimassa mietinnössä, jossa puolustetaan vallitsevaa tilannetta, onnistutaan samalla uudistamaan sitä, muokkaamaan sitä, sovittamaan se maailmanlaajuistuvien markkinoiden olosuhteisiin, tekemään siitä joustava, vapauttamaan se myös komission synnynnäisestä ohjaavuudesta ja sälyttämään vastuu samanaikaisesti tuottajajärjestöille, viininviljelyä ja tuotantoa valvoville elimille - sanalla sanoen sälyttämään vastuu tuottajatahoille ja jäsenvaltioiden hallituksille.
Mietinnössä otetaan myös huomioon se, että meidän on kasvatettava viinintuotantoa markkinoiden niin salliessa mutta samanaikaisesti myös annettava vastuuta niille, joiden ansiosta se on mahdollista, parantamalla koordinointia jäsenvaltioissa. En epäile lainkaan, etteikö tarvittaisi sellaisia yksinkertaisia toimia kuin luotettavaa rekisteriä, jollaista ei ole olemassa. Toisaalta on ehkäistävä tiivistettyyn puristemehuun liittyviä petoksia, ja siksi meidän on oltava tiukkana tietyissä kolmansien maiden kanssa käytävissä neuvotteluissa petosten osalta. Pakollisen tislaamisen osalta tarvitaan enemmän joustavuutta. Kaikki on niiden vastuulla, jotka markkinoista riippuen joko tislaavat tai eivät. Kyseessä ei saa olla pakollinen tislaaminen, jossa ei ole järjen häivää. Toinen tärkeä vaatimus on kunnioittaa viinialan tuotteiden ominaislaatua, eri alueiden viininviljelyyn liittyviä käytäntöjä, ja olla ajautumatta erimielisyyksiin, jotka eivät johda mihinkään: myönnän, että olen jo kyllästynyt erimielisyyksiin, jotka itse asiassa eivät ole parantaneet eurooppalaisten viininviljelijöiden välistä yhteisymmärrystä.
Tärkeitä asioita ovat mielestäni myös - ja myönnän, että Portugalissa tätä asiaa pidetään erityisen tärkeänä - alkuperäispullotus, vastuullisuuden periaate sekä laatuviinit, jotka ovat useissa tapauksissa maailmanlaajuisesti tunnettuja. Tämän vuoksi emme ole samaa mieltä tarkistuksista 171 ja 179 ja äänestämme - ainakin minä ja lähimmät kollegani - niitä vastaan. Muilta osin pidän tätä mietintöä erittäin myönteisenä, sillä vaikka emme päässeetkään yksimielisyyteen, onnistuimme pääsemään yhteisymmärrykseen. Ja se juuri onkin tärkeää: yksimielisyys on petoksen esiaste, yhteisymmärrys on oikea sana, se on sopimus, joka kiinnostaa meitä kaikkia.

Kreissl-Dörfler
 Arvoisa puhemies, myös viinin markkinajärjestelyn uudistuksen yhteydessä EU: n täytyy torjua ongelmat niiden alkulähteellä sen sijaan, että asioihin puututtaisiin vasta sitten, kun ylituotantoa jo on. Tislaus ja raivauspalkkio ovat tyypillisiä end of the pipe -ratkaisuja. Ne pitäisi oikeastaan poistaa, sillä tislaus houkuttaa heikompilaatuisten viinien massatuotantoon, ja raivauspalkkio suosii sitä, että viininviljely siirretään sellaisilta alueilta, joissa viljely vaatii paljon työvoimaa, mutta jotka ovat kulttuuriperinnöllisesti merkittäviä alueita, alueille, joissa viljely on rationalisoitua ja vientiin suuntautunutta. Puutumme liikatuotantoon uusien, kattavien laatukriteerien avulla. Varoitan uskomasta vain siihen, että myös tässä apua saataisiin geenitekniikasta.
Haluamme säilyttää historialliset kulttuurimaisemat ja taata viininviljelijöille kohtuulliset tulot. Se onnistuu pitkällä aikavälillä kuitenkin vain laatua korostamalla. Se on erityisen lähellä sydäntäni, koska olen sitä mieltä, että voimme puolustaa Euroopan viinikulttuuria seuraavalla WTO: n neuvottelukierroksella vain, jos asetamme vaakakuppiin joitakin ympäristöön, sosiaaliasioihin ja laatuun liittyviä perusteluja, sillä amerikkalaiset haluaisivat poistaa alkuperänimityksemme ja käyttää sen sijaan merkkinimityksiä. Se merkitsisi sitä, että Coca Cola voisi ostaa Bordeaux-merkin ja myydä maailman halvimpia viinejä tällä merkillä varustettuina. Sitä me emme toki halua! Meillä täytyy siis olla hyvät perustelut sille, miksi alkuperämerkintään täytyy kuulua muutakin kuin alkoholipitoisuus, luokitus ja väri.
EU: n maatalousmalli, jonka nimeen on vannottu monta kertaa, on merkittävä vain, jos voimme nimetä kaikkien viinien alueelliset, sosiaaliset ja ekologiset erityispiirteet ja myös puolustaa niitä asianmukaisesti neuvotteluissa. Tuemme kollegan mietintöä ja toteamme seuraavasti: laatua määrän sijaan!

Chesa
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan aivan ensimmäiseksi kiittää suuresti esittelijäämme, Philippe Martinia, hänen laadukkaasta mietinnöstään, jossa otetaan huomioon kaikki eurooppalaiset viiniviljelmät.
Esittelijä tapasi elokuun alussa seurassani Carcassonen kaupungintalolla Languedoc-Roussillon-alueen viininviljelyn ja kaupan edustajia. Saatoin todeta tyytyväisenä, että ammatinharjoittajiemme tärkeimmät vaatimukset oli hyväksytty niin mietinnössä kuin maataloutta käsittelevän valiokunnan äänestyksessäkin.
Millaisia nämä tärkeimmät vaatimukset ovat? Viinintuotantokyvyn osalta on tarpeen säilyttää oikeuksien rajoittamisperiaate määräämällä oikeudesta 3 %: n tuotannonkasvuun lyhyellä aikavälillä ja tuotantokyvyn uudelleentarkistamisen mahdollisuudesta markkinoiden tarpeiden mukaan istutusoikeuksien todellisen inventaarion jälkeen.
Viiniviljelmien parantamisen osalta haluan täsmentää tämän rakenteellisen osan tärkeyttä. Koska edustan Euroopan suurinta viininviljelyaluetta, jossa viiniviljelmiä on uudistettu huomattavasti, voin vakuuttaa teille, arvoisa komission jäsen, että viininviljelyn tulevaisuus on kiinni sen laadusta.
Siksi pyysimme, että koko " rakenneuudistusta" koskevalla osalla mahdollistettaisiin viiniviljelmien uudistaminen ja viiniyttämisen välineet. Kaikki nämä rakenteelliset toimet, niin viinintuotantokyvyn kuin viiniviljelmien parantamisenkin tasolla, on suunnattava koskemaan ensisijaisesti nuoria viininviljelijöitä.
Markkinoiden hallinnan kannalta on välttämätöntä säilyttää sivutuotteiden tislausvelvollisuus, ja tämä nykyisten poikkeusten ulkopuolella. Nämä tuotetut alkoholit on voitava suunnata alkoholijuomien markkinoille, jotta tämän toimen budjettikustannuksia voitaisiin vähentää.
Mitä tulee erityiseen tislaustoimenpiteeseen, jotta se voisi olla tehokas, on välttämätöntä, että se pysyy pakollisena ainoastaan alueilla, joilla on ylituotantoa.
Viinialan toimivaltuuksien osalta on välttämätöntä tunnustaa tuottajaorganisaatioiden tehtävät ilman sääntöjen soveltamisen laajentamismahdollisuutta. Mietintö, sellaisena kuin se hyväksyttiin maatalousasioita käsittelevässä valiokunnassa, sopii minulle siis täysin.
Enologisten käytäntöjen osalta on välttämätöntä määrätä sallittujen käytäntöjen perusteellisesta luettelosta ja säilyttää nykytilanteen säilyttämistä koskeva periaate, myös tiivistettyjen puristemehujen avulla tapahtuvaa väkevöittämistä koskevien tukien osalta.
Kiinnitän erityisesti huomionne tarkistukseen 274, joka koskee luontaisesti makeiden viinien tuotantoa. Päällysmerkintöjen osalta on myös välttämätöntä säilyttää pakollisten mainintojen positiiviluettelo.
Lopuksi, arvoisa puhemies, kolmansien maiden kanssa käytävää kauppaa koskevan järjestelmän osalta sanoisin, että nykyinen sääntely on säilytettävä ja että on täsmennettävä kieltoa viiniyttää kolmansista maista peräisin olevia rypälemehuja. Jos tämä kielto poistetaan, kuten komissio ehdottaa, Euroopan unionissa tuotettujen viinien imago saattaa heiketä huomattavasti ja niin voi käydä toden teolla myös viinien laadulle, mikä olisi YMJ: n tavoitteiden vastaista.
Haluan puheenvuoroni lopuksi puhua komission ehdottamasta menettelystä niin istutusoikeuksien hallinnan kuin enologisten käytäntöjen merkinnän ja markkinanhallintatoimienkin osalta. On välttämätöntä säilyttää, toisin kuin komissio ehdottaa, nykyinen niin sanottu " 43 artiklan" mukainen menettely.

Barthet-Mayer
 Arvoisa puhemies, toivon kovasti, että kaikki kollegat hyväksyvät suurimman osan maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan ehdotuksista, jotka ovat peräisin merkittävästä kompromissityöstä, jota kollegamme, jota onnittelen, teki oikeudenmukaisuuden, realismin ja avoimuuden hengessä.
Kyse on pääasiassa viinin säilyttämisestä maataloustuotteena, jolla on tiukennettu määritelmä, kolmansista maista peräisin olevien rypälemehujen tuontikiellosta, viiniviljelmien laajennusmahdollisuudesta markkinoiden mukaan ja enologisia käytäntöjä - eli sokerin lisäämistä ja markkinahäiriöiden tilanteessa sovellettavaa erityistä tislaustoimenpidettä, joka on pakollinen ainoastaan ylituotantoalueilla - koskevan nykyisen tilanteen säilyttämisestä. Koska tekstissä ei mainittu suoraan luontaisesti makeita viinejä, jätin muiden kollegojen kanssa käsiteltäväksi tarkistuksen 274 niiden nimenomaisen mainitsemisen vuoksi, mikä on välttämätöntä, jos haluamme edelleen noudattaa yhteistä ajattelutapaamme, jossa kunnioitetaan viiniviljelmien moninaisuutta, joka takaa eurooppalaisten viinien laadun ja ominaispiirteet.
Päätän puheenvuoroni sanoen teille, että rohkenen jättää käsiteltäväksi, herra Martin, kaksi tai kolme tarkistusta, etenkin geneettisesti muunnetuista organismeista, toivoen, että tämä uusi sanamuoto kelpaa esittelijälle ja kaikille kollegoillemme.

Martinez
Arvoisa puhemies, olemme käsitelleet tätä viininviljelyn asiakokonaisuutta jo kuusi vuotta. Se osoittaa, miten tärkeä tämä asia on, sanoisin jopa, että se on tärkeä kahdessa mielessä. Tärkeä ensinnäkin siksi, että viiniviljelmämme ovat merkittäviä: niiden osuus on 7 % maatalouden tuottamasta BKT: stä, mutta vain 2, 5 % budjettimenoista, mikä tarkoittaa sitä, että viiniviljelmät tuottavat paljon ja maksavat vähän. Asia on tärkeä myös talouden kannalta yleisesti, koska viininviljely on kauppataseemme kannalta avainasemassa. Ja tämän kohdan eli kauppataseen osalta, arvoisa komission jäsen, minä muuten pelkään, että ehdotuksenne hieman vaarantaa tilannettamme.
Tunnemme komission ehdotuksen. Se perustuu sitä paitsi, kuten aina maatalouden alalla, ylituotantoa koskevaan valheeseen. Viiniä tuotettaisiin teidän mukaanne 180 miljoonaa hehtolitraa vuoteen 2000 mennessä. Sitä kulutetaan 150 miljoonaa hehtolitraa. Viiniä tuotettaisiin siis 30 miljoonaa hehtolitraa liikaa. Sen vuoksi ehdotitte vuonna 1993 toimia eli viinipensaiden harventamista ja viinintuotannon kiintiöitä, lyhyesti sanottuna niitä kohtuuttomia toimia, jotka tunnemme.
Onneksi tiedämme nyt, että vuosi 1998 oli tasapainoinen ja että te olette tinkinyt vaatimuksistanne. Teknisessä mielessä on siis tapahtunut myönteisiä muutoksia. Uskon kuitenkin, että komission filosofinen turmelus jatkuu julkisivun takana.
Ensinnäkin myönteisistä muutoksista. On totta, että vuoden 1993 Sierra Bardajin mietinnön, vuoden 1998 Fantuzzin mietinnön ja nyt Martinin mietinnön myötä ja tarkistusten avulla - niitä oli 600 - olemme kyenneet parantamaan asioita: tarkistuksia on tehty pakollisesta tislauksesta, uusien istutusoikeuksien lisäämisestä 3 %: lla, viiniviljelmien uudistamisesta, maaperän terveyden varmistavasta lepoajasta, alkoholijuomista, tiivistetylle puristemehulle myönnettävästä tuesta - eikä pelkästään C III -viininviljelyvyöhykkeen osalta, mikä huolestutti Languedoc-Roussillonin ja Raymond Chesan alueen viininviljelijöitä - sekä tarkastajista, koska tarkastajia oli ainoastaan kaksi koko unionia varten, ja voisin mainita myös tarkistukset, jotka koskevat toimialakohtaisia organisaatioita, jotka ovat peräisin marsalkka Pétainin ajalta ja joita vasemmisto tukee. Tämä ei ole kuitenkaan merkittävintä. Olemme edistyneet ehkä myös sokerin lisäämistä koskevan uskonsodan osalta.
Pelkään kuitenkin, että mielistelevien teknisten myönnytysten taakse kätkeytyy pahansuopia filosofisia vääristymiä. Näitä filosofisia vääristymiä ja turmeluksia on mielestäni neljä: malthusianismi, fundamentalismi, maailmanlaajuistamispyrkimys ja sivistyksen hävittäminen. Ensinnäkin malthusianismi. Kuten liha-alan, vilja-alan, maitoalan ja jopa hiili- ja teräsalan kohdallakin, teillä on joka kerta ainoastaan yksi markkinoiden hallinnan väline: tarjonnan supistaminen. Kysynnän kehittämiseen ei pyritä koskaan. On totta, että on valmisteltava viinimarkkinoiden laajenemista itään, unkarilaisen, romanialaisen ja bulgarialaisen viinin saapumista markkinoille, ja jopa Maailman kauppajärjestöä vuotta 2000 varten australialaisten, kalifornialaisten ja etelä-afrikkalaisten ystäviemme kanssa.
Fundamentalismi, se on Pohjois-Euroopan harjoittamaa viinintuotannon vastaista verotuksellista fundamentalismia, jonka mukaan Tanskassa tai Isossa-Britanniassa joutuu maksamaan yhdestä viinilitrasta kolmen euron suuruisen valmisteveron. Se on Ruotsin tai Suomen harjoittamaa terveydenhoidollista fundamentalismia, joka on leväperäistä ruiskujen osalta mutta puritaanista pullojen osalta, vaikka viini on kuitenkin terveyttä edistävä tuote, koska se parantaa verisuonten toimintaa, puhumattakaan viinin henkisistä vaikutuksista, joita Heisel-stadionin huligaanien olisi pitänyt kokeilla, sillä he olivat oluen vaikutuksen alaisena.
Maailmanlaajuistamispyrkimys, se merkitsee kuutta miljoonaa hehtolitraa tuontiviiniä, 10 sentin suuruisia tullimaksuja ja kolmansista maista peräisin olevia kuuluisia tiivistettyjä rypälemehuja, joiden sallimiseen valmistauduitte. Onneksi komissio kykeni vastustamaan kiusausta. Maailmanlaajuistamispyrkimys olisi ollut täydellinen, jos olisi vielä sallittu viinin myynti pakkaamattomana pullottamisen asemesta viininviljelyalueella, mikä johtaa minut neljänteen ja viimeiseen vääristymään eli sivistyksen hävittämiseen, jonka mukaan viini on teollisuustuote eikä maataloustuote. Ja juuri tätä koskee selkkaus Pohjois-Euroopan, jossa vallitsee olutkulttuuri, ja viinikulttuurin Euroopan välillä, ja pelkään ministerineuvoston tasapainoa. Muistutan kuitenkin kollegoillemme, että jos Saudi-Arabiassa vain olisi joskus ollut viinitarhoja, se olisi muuttanut maailman strategisen tilanteen. Pelkään, että pohjoisen fundamentalismi ja etelän fundamentalismi ovat tässä asiassa rikoskumppaneita. Kummallakaan alueella ei juoda viiniä.

Puhemies
Keskustelu keskeytetään tässä vaiheessa kyselytunnin alkamisen vuoksi. Sitä jatketaan klo 21.00.

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komissiolle osoitetut kysymykset (B4-0020/99).

Puhemies

Kysymys nro 38 Paul Rübig (H-1252/98): Aihe: Euroon siirtyminen oppikirjoissa
Se, miten ongelmattomasti yhteinen valuutta voidaan ottaa käyttöön ja miten helposti Euroopan kansalaiset sen hyväksyvät, riippuu hyvin paljon siitä, miten nopeasti ja laajasti koululaitos antaa siitä tietoa. Erityisen tärkeitä ovat luonnollisesti ne oppilaitokset (mm. kauppakoulut) ja oppiaineet (mm. kirjanpito ja kustannuslaskenta), joissa muutenkin käsitellään valuuttakysymyksiä.
Voiko läsnä oleva komission edustaja kertoa, miten pitkälle euroon siirtymisessä on edistytty koulutuksessa ja erityisesti oppikirjojen ja muun opetusmateriaalin uudistamisessa?
Toivotan rouva Cressonin tervetulleeksi ja pyydän häntä vastaamaan herra Rübigin kysymykseen. Rouva Cresson, teillä on puheenvuoro.

Cresson
Komissio on tietoinen siitä merkittävästä haasteesta, jota euroon siirtyminen merkitsee opetuksen alalla. Lapset ovat olennaisessa osassa edistettäessä vanhempien sopeutumista yhtenäisvaluuttaan. Samalla kun komissio kunnioittaa jäsenvaltioiden yksinomaista toimivaltaa tällä alalla, se tukee Sokrates-ohjelman puitteissa useita hankkeita, jotka myötävaikuttavat euroa koskevan tiedon levittämiseen koulumaailmassa ja tämän aiheen sisällyttämiseen eri kouluaineisiin.
Tässä kannattaa mainita joitakin konkreettisia toimia. On perustettu työryhmä, jonka nimi on " Opetus ja euro" . Sen työhön osallistuu opetusministeriöiden ja Sokrates-ohjelmaa hoitavien kansallisten toimistojen edustajia. Tämän ryhmän työ koskee euroon liittyvien luonteeltaan pedagogisten aloitteiden edistämistä ja tietojen ja hyviksi osoittautuneiden käytäntöjen vaihtoa tällä alalla.
Tämän ryhmän työ on johtanut muun muassa euroa koskevien pedagogisten aloitteiden ja työkalujen luettelointiin, niin kansallisella kuin yhteisön tasollakin, ja tämä luettelo on nähtävissä Internetin välityksellä Europa-palvelimen sivulla, jonka nimi on " Euro kouluopetuksessa" . Parhaillaan laaditaan käsikirjaa, jossa kuvaillaan jäsenvaltioiden aloitteita tällä alalla, muun muassa opettajien koulutuksen ja koulun opetusohjelmien ja oppikirjojen mukauttamisen osalta. Tämä asiakirja tulee saataville myös Internetiin, ja sitä jaetaan asiasta kiinnostuneille.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komission jäsen, minulla olisi vielä yksi lisäkysymys, joka on seuraavanlainen: Jos tietoa tarjotaan Internetissä ja loppujen lopuksi siten tarjotaan käyttöön myös multimediasisältöjä, onko teistä mahdollista, että viihteellisen opetuksen tai oppimisseikkailujen avulla annetaan ihmisille iloa oppia näistä aiheista, koska kyse on loppujen lopuksi myös siitä, että lasten vanhemmat saavat tietoa siitä, minkälaisia mahdollisuuksia tässä on tulevaisuuden kannalta?
Tutkimusta käsittelevän ohjelman osalta minua kiinnostaa seuraava: onko tutkimuksen alalla ohjelmia, joissa käsitellään sitä, kuinka euro voidaan ottaa käyttöön parhaiten ja mitä ongelmia käyttöön ottamisessa ylipäänsä voisi olla, jotta ongelmia voidaan torjua hyvissä ajoin tapahtuvan oppimisen kautta?

Cresson
Tämä toiminta tai tämä toimi ei koske suoraan tutkimuksen alaa, vaan pikemminkin opetuksen alaa, ja kuten jo teille ilmoitin, aiomme todellakin levittää Internetissä tietoa, joka mukautetaan koululaisten tarpeisiin ja esitetään siis mahdollisimman houkuttelevasti. Ei ole ollenkaan mahdotonta, että innovoisimme opetusohjelmistoja ja -pelejä.
Haluaisin lisäksi ilmoittaa teille, että toteutamme vuosittain toimia viikon kestävillä niin kutsutuilla nettipäivillä, joiden aikana levitetään tietoa Internetistä ja multimediasta. Niinpä suosittelen seuraavilla nettipäivillä, jotka järjestetään ensi lukuvuoden alussa, euroa koskevan aiheen sisällyttämistä eurooppalaisten koulujen väliseen kanssakäymiseen siten, että tämä aihe, josta tulee todellakin ajankohtainen, voisi sisältyä ensi lukuvuoden opetusohjelmiin.
Toisaalta olen sitä mieltä, että on aivan välttämätöntä saada opettajat suopeaksi tälle asialle. Heihin vaikuttaminen alkoi jo kolme vuotta sitten, kun tein aloitteen, joka koski multimedian ja Internetin käyttöä. Mutta kun kyseeseen tulee erityisesti euroa koskevan aiheen tarkka käsittely, opettajien osalta voidaan toteuttaa toimia tosiaankin jo etukäteen. Siinä kaikki, mitä voin sanoa teille tämäntyyppisestä toiminnasta.
Tutkimuksen osalta sanoisin, että tutkimuksen viidennen puiteohjelman rakennetta muutettiin pyynnöstäni ja ehdotukseni perusteella erittäin merkittävästi neljänteen puiteohjelmaan verrattuna, ja tämän viidennen puiteohjelman laajoista luvuista toinen luku koskee tietotekniikkaa. Tietotekniikkaa koskevaan lukuun, kuten muihinkin puiteohjelman lukuihin, sisältyy joukko keskeisiä toimia eli horisontaalisia toimia, jotka koskevat paitsi eksakteihin tieteisiin myös humanistisiin tieteisiin kuuluvia oppiaineita. Opetusohjelmistoja ja multimediaa koskevan aiheen osalta on myös hyödyllistä toteuttaa euroon liittyviä kannustustoimia ja tarjouskilpailuja, jotta saisimme vastauksia ehdotuksiimme ja jotta voisimme hyväksyä ne, jos ne ovat hyviä, ja levittää niistä tietoa.

Puhemies

Kysymys nro 39 Richard Stuart Howitt (H-0094/99): Aihe: Kansainvälisistä pankkisiirroista perittävät maksut ja rahoituspalvelujen yhtenäismarkkinat
Onko komissio samaa mieltä Rochfordista kotoisin olevan äänestäjäni Vaughanin kanssa siitä, että on kohtuutonta, että Yhdistyneen kuningaskunnan pankit perivät 20 £ suorista siirroista muiden EU: n jäsenvaltioiden pankkeihin, kun taas Alankomaiden pankki ABN/AMRO perii samasta tehtävästä ainoastaan 15 guldenia (eli 6, 5 £)? Unionissa pyritään kumoamaan kaupan ja työntekijöiden vapaan liikkuvuuden esteet. Eivätkö näin korkeat jäsenvaltiosta toiseen tehtävien rahasiirtojen kustannukset ole ristiriidassa komission periaatteiden kanssa ja eivätkö ne lannista kansalaisia siirtymästä muiden maiden työ- tai liike-elämään? Aikooko komissio tarkastaa, syyllistyvätkö Yhdistyneen kuningaskunnan pankit perustamissopimuksen 85 artiklassa tarkoitettuun kilpailunvastaisuuteen tai onko kyseessä rahoituspalvelujen yhtenäismarkkinoiden loukkaaminen?
Toivotan herra Van Miertin tervetulleeksi ja pyydän häntä vastaamaan herra Howittin kysymykseen. Teillä on puheenvuoro, herra Van Miert.

Van Miert
Arvoisa jäsen kysyi ensinnäkin, voisivatko Ison-Britannian pankkien kansainvälisistä pankkisiirroista Euroopan unionissa perimät maksut olla Rooman sopimuksen 85 artiklan vastaisia. Tässä kuuluisassa artiklassa kielletään sellaiset yritysten väliset sopimukset ja yhdenmukaistetut menettelytavat, joiden tarkoituksena on rajoittaa kilpailua ja jotka ovat omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Joten niin kauan kuin nämä maksut johtuvat yksittäisten pankkien riippumattomista, yhdenmukaistamattomista päätöksistä, 85 artiklaa ei ole rikottu. Mutta jos tekeillä on jotakin muuta, ongelma voi tosiaan olla todellinen.
Toiseksi arvoisa jäsen kysyy, rikkooko kyseessä olevien maksujen taso rahoituspalvelujen yhtenäismarkkinoita vastaan. Komissio ilmaisi vuonna 1992 julkaisemassaan tiedonannossa, joka koski rajojen yli tapahtuvien maksujen helpottamista, että yhtenäismarkkinoista ja talous- ja rahaliitosta saadaan täysi hyöty vain, jos yritykset ja yksittäiset henkilöt voivat suorittaa rahasiirtoja yhteisön osasta toiseen yhtä nopeasti, luotettavasti ja edullisesti kuin tällä hetkellä useimmissa jäsenvaltioissa.
Komissio on edelleen tällä kannalla. Perustamissopimuksessa ei kuitenkaan ole oikeudellisia perusteita sille, että lainsäädännöllä poistettaisiin rajojen yli tapahtuvia maksuja suorittavien käyttäjien kustannuksia, jotka ovat liian korkeat verrattuna siihen, että käyttäjät suorittaisivat siirrot kotimaassaan.
Komissio on kuitenkin epäsuorasti painostanut näitä pankki- ja maksujärjestelmiä, etenkin ehdottamalla rajojen yli tapahtuvia maksuja koskevaa direktiiviä. Tämä direktiivi hyväksyttiin ja se tulee voimaan 14. elokuuta 1999. Ehdotus on kannustanut pankkeja tarkistamaan järjestelmiään ja tehostamaan toimintaansa, jotta ne voisivat täyttää direktiivin vaatimukset, etenkin mitä tulee avoimuuteen, taattuihin siirtoaikatauluihin ja takuuseen siitä, että lähettäjä saa rahansa takaisin. On saatu todistuksia siitä, että jotkin pankit ovat alentaneet hintojaan viimeisen viiden vuoden aikana, kun ehdotus otettiin komission esityslistalle. Hintapolitiikka on kuitenkin viime kädessä yksittäisten palvelujen tuottajien asia, tapahtuivatpa siirrot sitten yhden maan sisällä tai maiden välillä.
Lopuksi komissio uudisti vihreässä kirjassaan yhtenäisvaluutan käyttöönotosta pankeille suunnatun kehotuksen, että nämä pitäisivät euron käyttöönottoa loistavana tilaisuutena siirtyä kohti yhtenäistä maksualuetta, ainakin euroissa tapahtuvien maksujen osalta. Komissio tarkistaa paraikaa rajojen yli tapahtuvia vähittäismaksuja koskevaa politiikkaansa voidakseen käsitellä muiden muassa vielä huomattavan paljon korkeampien hintojen kysymystä.
Tilanne ei nykyisellään todellakaan ole tyydyttävä. Voitte luottaa siihen, että komissio pyrkii edelleen parantamaan tilannetta.

Howitt
 Kiitän arvoisaa komission jäsentä hyvin täydellisestä vastauksesta ja siitä, että hänestäkin tilanne on epätyydyttävä. Meneekö hän vielä pitemmälle sanomalla, että vuonna 1992 tehty tutkimus osoitti, että useimmissa jäsenvaltioissa - useimmissa, mutta ei kaikissa - on alhaiset hintajärjestelmät ja tehokkaat maksujärjestelmät? Eikö valitsijamieheni, herra Vaughanin, tekemä tutkimus, joka osoittaa, että Ison-Britannian pankit perivät jopa kolme kertaa korkeampia maksuja kuin niiden hollantilaiset vastineet, paljasta, että Isossa-Britanniassa on erityinen ongelma? Sitoudutteko itse käsittelemään erityisesti tätä ongelmaa?
Kun sanotte, että jatkatte vapaaehtoisin voimin, otatteko huomioon omien kollegojenne sitoumukset? Komission jäsen Monti sanoi neuvoteltuaan Euroopan pankkiyhdistyksen kanssa 29. tammikuuta: " Aion tarkastella tiedonannossa sitä, mitä on vielä tehtävä vähittäismaksujärjestelmien toiminnan parantamiseksi yhtenäismarkkinoilla." Komission jäsen de Silguy antoi vastaavasti varoituksen Euroopan rahoituselimille 7. toukokuuta 1998 ja vaati niitä tarkastelemaan asiaa uudelleen. Tehdäänkö asialle jotakin, vai jatkuuko kaikki entiseen tapaan?

Van Miert
Mitä kysymyksen viimeiseen osaan tulee, vastaus on " kyllä" , mutta antakaa meidän toimia niin hyvin kuin osaamme ja sääntöjen mukaisesti. Ei pitäisi olla epäilystäkään siitä, että olemme päättäneet toimia niin kaikin tavoin. Mitä kysymyksen ensimmäiseen osaan tulee, se pitäisi esittää brittiläisille viranomaisille, jotta saisimme selville, mitä Isossa-Britanniassa tapahtuu. Jos asia koskee Euroopan komissiota, myös kilpailuviranomaisena, olemme varmasti valmiit tarkastelemaan asiaa.

McIntosh
 Saanen toivottaa komission jäsenen tervetulleeksi parlamenttiin tänä iltana. Saanen kysyä häneltä, onko hän samaa mieltä kanssani siitä, että siirroista perittävien maksujen avoimuutta on vaikea taata, ennen kuin euro on käytössä kaikissa jäsenvaltioissa? Onko hän myös samaa mieltä kanssani siitä, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa on pulaa sellaisista rahoituspalveluja tarjoavista välittäjistä, joiden avulla etenkin pienet ja keskisuuret yritykset pääsisivät kiinni riskipääomaan? Olen hyvin huolissani - minkä haluaisin kirjattavan ylös - siitä, että kun haetaan lainoja Euroopan investointipankista, Yhdistyneessä kuningaskunnassa voi valita vain yhden välittäjän. Voivatko komission jäsen tai Ison-Britannian viranomaiset tehdä mitään kilpailun kannustamiseksi tällä alalla?

Van Miert
Välittäjien osalta olisimme taatusti valmiit tarkastelemaan asiaa, jos antaisitte meille enemmän todisteita. Asia liittyy myös kollegani Mario Montin tehtäviin, mutta suhtaudumme edelleen asiaan varmasti avoimin mielin ja tarkastelemme kaikkia todisteita, jotka toimitatte meille.
Muun osalta olen ymmälläni saatuani kuulla, että Isossa-Britanniassa ja joissakin muissa Euroopan maissa vielä perittävien siirtomaksujen välillä on niin suuria eroja. Tähän on oltava jokin selitys, vaikkakin, mikäli ymmärrän asian oikein, olisi hyvin vaikeaa löytää tyydyttävää selitystä. Asialle on tehtävä jotakin. Kuten mainitsin aikaisemmin, tämä on myös Ison-Britannian viranomaisille syy joko ryhtyä toimenpiteisiin tai tarkastella sitä, mitä todella tapahtuu. Ei pitäisi kuitenkaan olla epäilystäkään siitä, että nykyinen tilanne on laajalti epätyydyttävä sellaisena kuin me sen näemme.

Puhemies

Kysymys nro 40 Willy C.E.H. De Clercq (H-0091/99): Aihe: Huomattavat kansalliset erot lääkkeiden tunnustamisessa, tunnustamismenettelyssä, määrittelyssä ja valvonnassa
Sisämarkkinoiden toteutuminen lääkkeiden alalla vaikuttaa vielä kaukaiselta. Yrityksillä on vaikeuksia saada uudet lääkkeet tunnustetuksi toisissa jäsenvaltioissa, mikä johtuu tunnustamisen, menettelyjen ja määrittelyjen eroista siinä, millaiset tuotteet luokitellaan lääkkeiksi.
Yritysten lisäksi myös kuluttajille aiheutuu haittaa, kun yhdessä jäsenvaltiossa voidaan käyttää tiettyä lääkettä ja toisessa sitä taas ei voida käyttää. Jäsenvaltioiden toisistaan eroavien valvontatoimien vuoksi myös oikeusvarmuudessa on puutteita ja suojelu on riittämätöntä. Potilaiden turvallisuutta ei siis myöskään voida täysin taata.
Voisiko komissio ilmoittaa, missä vaiheessa on EU: n farmaseuttisten tuotteiden markkinoiden yhdenmukaistaminen ja yhtenäistäminen ja mihin toimiin se aikoo lähiaikoina ryhtyä?
Toivotan herra Papoutsisin tervetulleeksi ja pyydän häntä vastaamaan herra De Clercqin kysymykseen. Arvoisa komission jäsen, teillä on puheenvuoro.

Papoutsis
Arvoisa puhemies, sisämarkkinoilla on saavutettu lääkkeiden osalta merkittävää edistystä. Arvoisan parlamentin jäsenen, herra De Clercqin, antama kuva vastaa todellisuutta sellaisena kuin se oli muutama vuosi sitten. Kuitenkin on totta, että vuodesta 1995 lähtien sisämarkkinoilla on saavutettu merkittävää edistystä. Tekninen yhdenmukaistaminen on saatettu lähestulkoon loppuun. Pääpiirteissään tällä alueella tehty työ on keskittynyt kolmeen painopisteeseen: eurooppalaisen menettelyn kehittämiseen myyntiluvan myöntämistä varten, henkisen omaisuuden korkean suojelutason kehittämiseen ja lääkemarkkinoiden kehittämiseen.
Mitä tulee lääkkeiden myyntilupiin, vuonna 1995 säädettiin kahdesta uudesta yhteisömenettelystä, jotka nykyisin mahdollistavat nopean pääsyn koko Euroopan markkinoille yhdessä ainoassa menettelyssä, joka perustuu joko yhteiseen keskitettyyn arviointiin lääkearviointivirastossa, minkä seurauksena komissio on myöntänyt yhden myyntiluvan, tai vastavuoroisen tunnustamiseen jäsenvaltioissa, mikä johtaa joukkoon yhdenmukaistettuja kansallisia myyntilupia.
Mitä tulee henkiseen omaisuuteen, on sanottava, että Euroopassa on jo käytössä yhteisön toimielinten hyväksymä lainsäädäntö, johon sisältyy maailmanlaajuisesti täysin riittävät määräykset lääketuotteista. Yhteisön toimielinten vuonna 1998 hyväksymässä lainsäädännössä luotiin mahdollisuus turvata bioteknologian alan keksintöjä patenteilla, millä lopetettiin tälle alalle elintärkeää kysymystä leimannut epätietoisuus. Myyntilupien myöntämismenettely lisäksi suojelee tietoja, joita annetaan lupahakemuksissa kuudeksi tai yleisemmin kymmeneksi vuodeksi.
Lääketuotteiden sisämarkkinoiden kehittämisstrategian kolmas osa onkin juuri yhteismarkkinat ja erityisesti vapaan liikkuvuuden ja kilpailun periaatteiden kehittäminen alan taloudellisten järjestelyiden puitteissa, alalla, jossa tuotteiden hinnoittelua ja palauttamista valvotaan tiiviisti. Vuoden 1998 maaliskuussa sisämarkkinaneuvosto hyväksyi lääketuotteiden yhteismarkkinoiden kehittämisen. Komissio antoi tiedonannon näistä kysymyksistä jo viime marraskuussa, ja tässä tiedonannossa käydään läpi tähänastinen kehitys lääketuotteiden sisämarkkinoiden osalta.
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen De Clercq esittää kysymyksen siitä, onko olemassa suunnitelmia parantaa lähitulevaisuudessa sisämarkkinoiden toimintaa tältä osin. Haluan nyt vakuuttaa, että komissio on tehnyt esityksiä, jotka koskevat harvinaisten tautien lääkkeitä sekä lisäksi kliinisten tutkimusten tehokasta sääntelyä. Lisäksi jatketaan keskustelua lääketuotteiden yhteismarkkinoista. Komission viimevuotinen tiedonanto korosti, kuinka tärkeää on ajaa markkinoihin perustuvaa entistä rationaalisempaa lähestymistapaa lääkealan sääntelyyn. Tavoitteena onkin parantaa laadukkaitten lääkkeiden saatavuutta sekä lääketeollisuuden kilpailukykyä.

De Clercq
Kiitokset tästä vastauksesta. Varmistan sen oikeellisuuden niiltä, jotka pyysivät minua esittämään kysymyksen.

Puhemies

Kysymys nro 41 Ludivina García Arias (H-0080/99): Aihe: Euroopan komission pääosaston XVII (Energia) pääjohtajan puolueettomuus
Ottaen huomioon Euroopan energiasäätiössä (Fundación Europea de la Energía) käydyssä keskustelussa " sähködirektiivin täytäntöönpanosta Espanjassa" esitetyt lausunnot, eikö komission mielestä ole syytä epäillä Euroopan komissiossa energia-asioista vastaavan pääosaston espanjalaisen pääjohtajan puolueettomuutta sen suhteen, ovatko vapaaseen kilpailuun siirtymistä koskevat kustannukset Espanjan sähköalalla oikeutettuja, jos kyseinen johtaja on myötävaikuttanut direktiivin 96/92/EY 24 artiklan, joka liittyy vapaaseen kilpailuun siirtymistä koskeviin järjestelyihin, täytäntöönpanosta ja tulkinnasta käytyyn keskusteluun?
Herra Papoutsis, pyydän teitä vastaamaan rouva García Ariasin kysymykseen.

Papoutsis
Arvoisa puhemies, vastauksena arvoisan parlamentin jäsenen, rouva Ludivina García Ariasin, esittämään kysymykseen komissio haluaa selventää, että energia-asioista vastaava pääjohtaja on vakuuttanut meille, että julkaisut, joissa viitataan hänen itsensä antamiin lausuntoihin Euroopan energiasäätiön järjestämässä tapaamisessa, jossa oli mukana teollisuuden edustajia, eivät vastaa sitä, mitä hän sanoi. Näin ollen komissio katsoo, että energia-asioista vastaavan pääjohtajan puolueettomuus ei ole kyseenalaistunut.
Mitä tulee itse asiaan ja rouva Garcían esittämän kysymyksen sisältöön, komissio haluaisi korostaa seuraavaa:
Ensiksi, vapaaseen kilpailuun siirtymiseen liittyvät kustannukset Espanjassa sekä muissa jäsenmaissa, jotka ovat ilmoittaneet asiaan liittyvistä kuluista, ovat nykyään tutkittavana komission osastoissa sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 24 artiklan mukaisesti; -Toiseksi, selvennämme, että komissio ei ole tähän asti ottanut virallisesti kantaa kyseisten kulujen luonteeseen siltä osin kuin ne koskevat mahdollisia poikkeuksia sähkön sisämarkkinoita koskevan direktiivin 24 artiklaan tai mahdollisiin valtion tukiin; -Kolmanneksi, komissio on direktiivin määräysten mukaisesti ja jäsenvaltioiden selvän päätöksen nojalla velvollinen toteuttamaan asiaa koskevat selvitykset noudattaen tiukasti luottamuksellisuuden periaatetta.Siirtymismenettely sähkön sisämarkkinoita koskevaan direktiiviin on Espanjassa edistynyt tähän asti tyydyttävästi; markkinoiden avautumisaste, kelvollisten asiakkaiden lukumäärä, markkinoiden hallinnoijan ja riippumattoman verkko-operaattorin luominen sekä määräys, joka koskee yhteistuotantoa ja uusiutuvia energialähteitä. Energiasta vastaavan pääjohtajan lausuntoja, joihin kunnianarvoisa parlamentin jäsen viittasi, tulee tulkita tätä taustaa vasten.

García Arias
Arvoisa komission jäsen, mitä tulee vastauksenne alkuosaan, pelkäänpä, ettei se vastaa sitä, mitä todella tapahtui. Olin itse Euroopan energiasäätiön päivällisillä muiden toimittajien kanssa, ja sen perusteella, mihin sävyyn siellä puhuttiin joistakin asioista, minulla oli lähtiessäni sellainen tunne, että olin espanjalaisena syyllistymässä maanpetokseen. Muut läsnä olleet toimittajat kuitenkin vahvistavat sen, mitä todellakin saatiin kuulla, ja minä - joka olin paikalla - allekirjoitan tämän.
Toiseksi tämä panee minut epäilemään vahvasti, käsitteleekö energia-asioista vastaavan pääosaston pääjohtaja tätä asiaa puolueettomasti, tasapuolisesti ja objektiivisesti, sillä tuossa kokouksessa hän vahvisti läsnäolollaan ja puheenvuorollaan Espanjassa sovellettavien vapaaseen kilpailuun siirtymistä koskevien kustannusten laillisuuden. Esitän teille kuitenkin konkreettisen kysymyksen, sillä Espanjassa ei ole päästy yksimielisyyteen näiden kustannusten osalta. Päinvastoin asiasta keskustellaan kiivaasti, on vedottu kustannusten perustuslain vastaisuuteen, ja kuluttajajärjestöt ovat esittäneet vetoomuksia taatakseen sen, että menettely toteutetaan objektiivisesti. Olisiko arvoisa komission jäsen valmis kuulemaan kaikkia näitä asianosaisia kuluttajia ja poliittisia puolueita, jotka vastustavat näitä tukia varten valittua menettelyä?

Papoutsis
Arvoisa puhemies, minäkin haluan pysyä tiukkana tässä asiassa. Vapaaseen kilpailuun siirtymisen kustannukset ovat kysymys, jota tutkitaan komission osastoissa todellakin täysin luottamuksellisesti, enkä minä eikä kukaan muu komissiossa haluaisi missään tapauksessa pitää lopputulosta ennalta varmana, koska me kunnioitamme perustamissopimuksen määräyksiä, joissa edellytetään tämän menettelyn luottamuksellisuutta.
Tästä syystä teemme kaiken voitavamme, jotta tämän konkreettisen tapauksen arviointi olisi mahdollisimman objektiivista, puolueetonta ja käytännönläheistä. Tällä tiellä meidän kaikkien, sekä komission jäsenten, pääjohtajien että komission kaikkien avainhenkilöiden, velvollisuus on pysyä puolueettomina ja objektiivisina eri tapausten arvioinnissa. Haluaisin vakuuttaa kaikille Espanjan poliittisille puolueille, että tämä on joka tapauksessa komission tie.

Estevan Bolea
Vapaaseen kilpailuun siirtymistä koskevia kustannuksia ei makseta valtionbudjetista. Ne maksetaan kuluttajien kukkarosta ja ne lisätään kilowattitunnin hintaan.
Minun kysymykseni liittyy kustannusten luonteeseen, mutta haluan sanoa teille rouva García Ariasin sanojen mukaisesti, että minäkin olin tuolla päivällisellä ja että olen teidän kanssanne täysin samaa mieltä pääjohtajan puolueettomuudesta. On aivan tavallista, että komission johtavat virkamiehet käyvät illallisilla: teidän pitäisi paremminkin kieltää heitä menemästä niille! Me haluamme kuulla teitä. Olen myös vakuuttunut siitä, että te teette työnne huolellisesti ja luottamuksellisesti.
Minun kysymykseni on kuitenkin tämä: ovatko nämä kustannukset, joista puhumme, valtiontukia? Vai merkitsevätkö ne vain sellaista uutta korotusta kilowattitunnin hintaan, joka lisätään siihen kuin mikä tahansa muu korotus, koska se on seurausta niistä sijoituksista, joita tehtiin tehokkuuden ja toimitusten takaamiseksi tarkoin säännellyillä ja valvotuilla markkinoilla?

Papoutsis
Arvoisa puhemies, haluaisin vakuuttaa teille, että Espanjan hallitus, sen jälkeen, kun se oli ollut yhteydessä komissioon, sekä minuun että kollegaani herra Van Miertiin, myöntyy julkistamaan Espanjan tapauksen ja sallii näin komission osastojen tutkia, niin kuin periaatteen mukaan on tehtävä, että nämä kustannukset ovat todellisia menoja, jotka liittyvät valtion viranomaisten aiemmin yrityksissä sopimiin velvoitteisiin ja jotka nyt kilpailua vapautettaessa ovat luomassa uhkia asianomaisille yrityksille.
Nämä ovat tämän kysymyksen puitteet. Tällä hetkellä en kuitenkaan voi sanoa enempää ja missään tapauksessa en voi ennakoida tulosta, johon komission osastoissa päädytään. Sen voin kuitenkin teille vakuuttaa - jälleen kerran - että osastoissamme arvioidaan edelleenkin vain ja ainoastaan objektiivista aineistoa ja täysin puolueettomasti. Lisäksi haluaisin vakuuttaa teille, että koska tämä menettely kuuluu lähinnä energian sisämarkkinoiden toimintaan, sen pitää olla järjestelmän luotettavuuden koetinkivi. Myös tästä syystä komission tulee vaatia ehdotonta objektiivisuutta tässä menettelyssä.

Pérez Royo
Se, ovatko nämä niin kutsutut vapaaseen kilpailuun siirtymistä koskevat kustannukset todellisia kustannuksia, jotka lisätään sähkölaskuun, vai pidetäänkö niitä päinvastoin valtiontukina, on asia, jota komission on tutkittava. Käytän tilaisuutta hyväkseni ja sanon, että ennen kuin tämä keskustelu aloitettiin, hallitus oli kieltäytynyt esittämästä asiaa komissiolle.
Toiseksi olen, samoin kuin rouva García Arias, esittänyt kysymyksen, joka koskee herra Benavidesin asennetta, jota ei mielestäni todellakaan voida hyväksyä. Pidän itseäni asianosaisena. Herra Benavides puhui poliittisesta ekshibitionismista erään viittauksen yhteydessä, viittauksen, jonka saattoi tulkita kohdistuvan ainoastaan joko Espanjan parlamentin tai tämän parlamentin jäseniin, mikä ei ole mielestäni lainkaan hyväksyttävää.
Käytän tätä tilaisuutta hyväkseni myös todetakseni herra Papoutsisille tämän: pian, kun energian yhteismarkkinat toteutuvat, energiakysymys - ja tarkalleen ottaen tämä kysymys - tulee kuulumaan komission toimivaltaan. Tämän osalta haluan kiinnittää huomiota siihen, että minun mielestäni - meidän mielestämme - herra Benavides on menettänyt sen objektiivisen puolueettomuutensa, jota tällaisen asian käsittelyssä ehdottomasti tarvitaan.

Papoutsis
Arvoisa puhemies, haluaisin jälleen kerran vakuuttaa arvoisalle parlamentin jäsenelle sekä parlamentille, että sekä minä henkilökohtaisesti että oma osastoni komissiossa teemme kaikkemme turvataksemme sähkön sisämarkkinoiden vapauttamista koskevan direktiivin täytäntöönpanon ehdottoman puolueettomalla ja objektiivisella tavalla. Toistan, että tämä on asia, joka koskee itse sisämarkkinajärjestelmän luotettavuutta ja komission vastuuta tämän direktiivin täytäntöönpanosta. Pyytäisin teitä siis arvioimaan tältä pohjalta vastausta, jonka aiemmin annoin kysymykseen energia-asioita käsittelevästä pääjohtajasta.
Arvoisa puhemies, parlamentin määräysten ja istunnossa noudatettavien ohjeiden mukaan parlamentin jäsen saa saman vastauksen, jonka annoin rouva García Ariasille kirjallisesti niin kuin työjärjestyksessä edellytetään.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Papoutsis. Kiitämme teitä vastauksistanne ja läsnäolostanne.

Puhemies

Kysymys nro 42 Jan Andersson (H-0020/99): Aihe: Edellytykset Ruotsin osallistumiselle yhteiseen rahaan
Kun euro vuodenvaihteessa otettiin käyttöön, keskustelu mahdollisesta osallistumisesta yhteiseen rahaan kiihtyi entisestään Ruotsissa. Yksi suurista kiistakysymyksistä koskee euroon liittymisen mahdollista ajankohtaa. Tässä yhteydessä on tärkeää selvittää euroon liittymisen muodolliset vaatimukset.
Voiko Euroopan komissio selventää, miten olemassaolevaa ERM-kytkennän aikarajaa pitäisi tulkita? Onko kyseinen aikaraja lopullinen ja ehdoton vaatimus, vai onko mahdollista, että Ruotsi voisi tietyissä olosuhteissa liittyä euroon aiemmin kuin ERM-kytkennän aikaraja edellyttäisi?
Herra de Silguy, pyydän teitä vastaamaan herra Anderssonin kysymykseen.

De Silguy
Arvoisa puhemies, herra Anderssonille vastatakseni haluaisin huomauttaa ensin, ettei perustamissopimuksessa määrätä mistään määräaikaa koskevista ehdoista jäsenvaltion liittymiselle talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen. Palautan mieliinne, että 109 K artiklan 2 kohdan mukaan - jossa täsmennetään EMUun liittymisen menettely niiden jäsenvaltioiden osalta, jotka eivät siihen tällä hetkellä kuulu - komissio ja Euroopan keskuspankki antavat neuvostolle kertomuksen ainakin kerran kahdessa vuodessa tai sellaisen jäsenvaltion pyynnöstä, jota koskee poikkeus.
Talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen liittyminen edellyttää siis sitä, että jäsenvaltio on saavuttanut kestävän lähentymisen korkean tason. Näin määrätään perustamissopimuksessa. Komissio arvioi tätä varten, missä määrin jäsenvaltio on täyttänyt seuraavat arviointiperusteet: hintatason korkeatasoisen vakauden toteutuminen, kestävä julkistalouden tilanne joko alijäämän tai velan osalta, Euroopan valuuttajärjestelmän valuuttakurssijärjestelmässä määrättyjen tavanomaisten vaihteluvälien noudattaminen ainakin kahden vuoden ajan, jäsenvaltion saavuttaman lähentymisen ja jäsenvaltion Euroopan valuuttajärjestelmän valuuttakurssijärjestelmään osallistumisen pysyvyys, sellaisena kuin se ilmenee pitkän aikavälin korkokantojen tasossa.
Mitä Ruotsiin tulee, komissio arvioi 25. maaliskuuta 1998 antamassaan kertomuksessa, ettei tämä jäsenvaltio täyttänyt yhtenäisvaluutan vahvistamiseksi vaadittavia ehtoja. Yhtäältä Ruotsin kansallinen lainsäädäntö, myöskään kansallisen keskuspankin perussääntö, ei nimittäin ollut sopusoinnussa perustamissopimuksen 107 ja 108 artiklan kanssa eikä Euroopan keskuspankkijärjestelmän perussäännön kanssa. Toisaalta Ruotsi ei täyttänyt valuutan vakautta koskevaa perustetta. Ruotsin kruunu ei ollut koskaan mukana valuuttakurssijärjestelmässä, ja lisäksi komission tarkastelemina kahtena vuotena - vuonna 1996 ja 1997 - Ruotsin kruunun arvo vaihteli valuuttakurssijärjestelmään osallistuviin valuuttoihin nähden, mikä heijastelee muun muassa valuuttakurssin epävakautta.
Valuuttakurssien vakautta koskevan perusteen osalta, josta määrätään perustamissopimuksen 109 J artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa, komissio arvioi viime vuoden maaliskuussa antamassaan kertomuksessa, että Suomen ja Italian valuutat, vaikka ne liittyivätkin valuuttakurssijärjestelmään vasta lokakuussa 1996 ja marraskuussa 1996, olivat osoittaneet riittävää vakautta kahden vuoden ajan.
Sanon lopuksi, ettei määräaikaa koskevia ehtoja ole, ja muistutan siitä, että liittymisehdot ovat nykyisille " pre-in" -valtioille samat kuin niille jäsenvaltioille, jotka osallistuvat tällä hetkellä talous- ja rahaliittoon.

Andersson
 Haluan aloittaa kiittämällä komission jäsentä vastauksesta. Olen tehnyt kysymyksen, koska vallitseva mielipide on tärkein syy siihen, että Ruotsi ei osallistu rahaliittoon. Voin hyvin sanoa, että mielipiteet ovat nyt muuttuneet Ruotsissa dramaattisesti. Viimeisten tutkimusten mukaan suurin osa ruotsalaisista suhtautuu myönteisesti euroon ja yhteiseen rahaan osallistumiseen. Se merkitsee myös sitä, että lähimmän vuoden aikana, tai hieman myöhemmin, Ruotsissa voidaan kansanäänestyksen perusteella päättää rahaliittoon liittymisestä. Sen vuoksi haluankin kiittää siitä, että aikarajat eivät ole niin tiukkoja. Ruotsin hallitus on viime vuoden aikana tehnyt päätöksiä keskuspankin asemasta. Sitä paitsi luulen, että edessämme ovat nyt vakaammat ajat.
Toistan sen vuoksi komission jäsenelle esittämäni kysymyksen. Tärkeimpänä asiana on kuitenkin kai pidettävä Ruotsin taloutta ja sen kykyä " muovautua" yhteisöön, kun kyse on inflaatiosta, korkoehdoista ja niin edelleen. Tämän asian osalta tilanne on melko valoisa.

De Silguy
Arvoisa puhemies, minulla on jo ollut tilaisuus puhua tästä aiheesta ja muistuttaa siitä, että ainoastaan kahdella maalla on perustamissopimuksen mukaan mahdollisuus jäädä EMUn ulkopuolelle, eli Tanskalla ja Isolla-Britannialla. On tietenkin selvää, ettemme aio pakottaa jotakin jäsenvaltiota hyväksymään yhtenäisvaluuttaa, jos se ei halua sitä hyväksyä.
Muun osalta todella haluan ja toivon, että yhtenäisvaluuttaan liittymisen taloudelliset ja poliittiset edut, jotka panemme tällä hetkellä merkille, voivat saada mielipiteet kehittymään niissä maissa, jotka eivät siihen tällä hetkellä osallistu. Toivon, että mielipiteet voivat muuttua nopeasti, ja tässä suhteessa se erinomainen vakausohjelma, jonka Ruotsin hallitus esitteli eilen ja jonka ministerineuvosto hyväksyi, on kannustava seikka.
Lisään kuitenkin, että valuuttakursseja koskeva peruste on tärkeä. Se on peruste, jolla on lainvoima ja jota siis sovelletaan täysin samalla tavalla kaikkien jäsenvaltioiden osalta. Toimitan parlamentin jäsenelle, jos hän niin haluaa, eilisen puheeni tekstin, joka koski Ruotsin hallituksen lähentymisohjelmaa.

Sandberg-Fries
 Haluaisin vain varmistaa, että olemme käsittäneet vastauksen oikein. Asia lähti liikkeelle siitä, että ranskalainen Eurooppa-ministeri kirjoitti muutama päivä sitten ruotsalaisessa lehdessä laajan artikkelin näkemyksistään Ruotsin suhteesta euroon. Otsikko oli: " Euron asema voimistuu, jos Ruotsi liittyy siihen." Hän kirjoitti myös, että Ruotsi on käyttänyt hyväkseen oikeuttaan olla ottamatta euroa käyttöön tällä hetkellä.
Kuten ruotsalainen kollegani aikaisemmin sanoi, asia on muuttunut huomattavasti. Tämänhetkiseen Ruotsissa vallitsevaan myönteiseen mielipiteeseen vaikuttaa myös se, että euroon liittyvät maat haluavat, että ruotsalaisetkin osallistuisivat siihen ja että ne toivottavat ruotsalaiset tervetulleiksi, mikä on mielestäni erittäin tärkeää.
Haluan vain varmistaa, voidaanko vastaus tulkita siten, että komission jäsenen ja Eurooppa-ministerin näkemykset ovat tässä asiassa yhtenevät.

De Silguy
Arvoisa puhemies, minun tehtävänäni ei ole kommentoida Euroopan unionin jäsenvaltioiden ministerien lausuntoja tai kirjoituksia, olivatpa ne millaisia tahansa. Voin sanoa vain sen, että komissio toivoo tietenkin, että Ruotsi, kuten muutkin talous- ja rahaliittoon kuulumattomat jäsenvaltiot, liittyvät tai voivat liittyä euroalueeseen mahdollisimman nopeasti, sillä mielestämme se on jäsenvaltioiden ja koko unionin edun mukaista.

Puhemies

Kysymys nro 43 Astrid Thors (H-0042/99): Aihe: Target-maksujärjestelmä
Eurooppalaisten pankkien välisten maksutapahtumien uusi Target-järjestelmä otettiin käyttöön euroon siirtymisen yhteydessä tämän vuoden alussa. Ainakin alkuvaiheessa järjestelmä on toiminut erittäin vajavaisesti ja johtanut huomattaviin myöhästymisiin EU: n pankkien välisessä maksuliikenteessä. Maksujen viivytykset ovat aiheuttaneet pankeille tuntuvia tappioita.
Tällä hetkellä Target-järjestelmällä vaikeutetaan pankkien välisiä maksutapahtumia. Mitkä toimenpiteet olisivat komission mielestä tarpeen maksuliikenteen helpottamiseksi?
Herra de Silguy, pyydän teitä vastaamaan rouva Thorsin kysymykseen.

De Silguy
Arvoisa puhemies, Target-maksujärjestelmä kuuluu Euroopan keskuspankkijärjestelmään, jonka toiminnan se varmistaa. Komissiolla ei siis ole toimivaltaa ratkaista kysymyksiä, jotka koskevat Target-järjestelmän toimintaa, eikä minun asiani ole myöskään antaa neuvoja tässä asiassa Euroopan keskuspankkijärjestelmälle.
Komissio on kuitenkin tutustunut eri kertomuksiin, joissa on selostettu järjestelmään liittyneitä alkuvaikeuksia. Korostan sitä, että näitä vaikeuksia on vähän, ne ovat rajallisia emmekä voi missään tapauksessa puhua vajavaisesta toiminnasta.
Komission käytettävissä olevien tietojen mukaan itse Target-järjestelmä ei ole juurikaan aiheuttanut ongelmia, ja se näyttää toimineen normaalisti alusta alkaen. Mainitut vaikeudet näyttävät pikemminkin johtuneen joidenkin kaupallisten pankkien kokemattomuudesta, mikä on minusta uuden järjestelmän toiminnan alkuvaiheessa normaalia. Nämä pankit esimerkiksi syöttivät järjestelmään sellaisia tietoja, jotka eivät olleet järjestelmän toimintatavan mukaisia. Jotkin pankit keskittivät toisinaan myös vanhasta tottumuksesta suurimman osan toimistaan päivän viimeisiin tunteihin ja saivat siten järjestelmän tukkeutumaan.
Sanon lopuksi, että meidän on vielä hienosäädettävä kansallisten maksujärjestelmien ja Target-järjestelmän välisiä yhteyksiä - varsinkin tietoliikenneyhteyksiä - mikä myös selittää näitä alussa tapahtuneita virheitä. Nämä vaikeudet vaikuttavat kuitenkin järjestelmän laajuuteen ja monimutkaisuuteen nähden pieniltä. Näyttää siltä, että ne on saatu tällä hetkellä Euroopan keskuspankkijärjestelmässä täysin hallintaan. Todisteena siitä on 21. tammikuuta annettu lehdistötiedote, jossa Euroopan keskuspankki ilmoitti, että euroalueen valuuttamarkkinoilla ensimmäisinä päivinä koetut ongelmat, jotka koskivat rajat ylittäviä käteisvaravirtoja, olivat merkittävästi vähentyneet ja että kokonaisuudessaan näiden markkinoiden yhdentymistä voitiin pitää ainoastaan kolme viikkoa niiden luomisen jälkeen tyydyttävänä.

Thors
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen kanssanne jokseenkin samaa mieltä. Mielestäni selititte hyvin, että vaikeudet, joista esitin kysymykseni, olivat alkuvaikeuksia.
Mielestäni on tärkeää todeta, että osa ongelmista johtui siitä, että tietyt järjestelmät eivät toimineet koko päivää, minkä vuoksi maksut keskittyivät työpäivän loppuun. Onko komissio tietoinen siitä, että tällaisia ongelmia olisi vieläkin? Tietojeni mukaan tilanne oli tammikuun lopussa sellainen, että tietyt pankit eivät vielä olleet yhteydessä Target-maksujärjestelmään koko päivää. Sen vuoksi syntyi ongelmia.
Samalla haluan kysyä, onko komissio osallistunut mihinkään niistä keskusteluista, joissa käsiteltiin myöhästymisistä aiheutuneita korvauskysymysten sääntelyjä. Ymmärtääkseni tietyissä tilanteissa on mainittu, että nämä kysymykset olisi otettava esiin. Haluaisin sitä paitsi kiittää komission jäsentä kirjeestä, jonka sain tänään ja joka koski erästä toista kysymystä.

Puhemies
Herra de Silguy, koska puheet tulkataan meille, rouva Thorsin ruotsiksi esittämän puheenvuoron tulkkaus ei ollut vielä päättynyt, ainakaan espanjan tulkin osalta, ja minua tietenkin kiinnosti kuulla se aivan loppuun saakka. Näin ollen pyydän teitä odottamaan, että minä annan teille puheenvuoron, ei siksi, että vahvistaisin näin uudelleen auktoriteettiani, vaan että työskentelymme sujuisi juohevasti. Teillä on nyt puheenvuoro rouva Thorsin lisäkysymykseen vastaamista varten.

De Silguy
Arvoisa puhemies, pyydän teiltä anteeksi, ehkä tulkkaukset eivät ole yhtä nopeita kaikkiin suuntiin. Onnittelen joka tapauksessa rouva Thorsia hänen ranskan kielestään, minä en todellakaan kykene puhumaan ruotsia tai suomea.
Hyvä rouva, mainitsemienne kahden seikan osalta haluan ilmoittaa ensinnäkin, että järjestelmä oli äärimmäisen monimutkainen ja raskas ja että havaitut vaikeudet ovat olleet vähäpätöisiä siihen verrattuna, mitä olisi voinut sattua, vaikka kaikki asiat olikin valmisteltu. Vielä kerran, tässä on kyse tottumuksista. Viittaatte päivän lopulla tehtäviin maksuihin: tässäkin on kyse tottumuksista ja markkinoiden yhdentyessä ja hioutuessa nämä ongelmat katoavat. Luullakseni tällä hetkellä sattuu joskus ainoastaan pieniä teknisiä tai sähköisiä ongelmia, mutta ne ratkaistaan erittäin nopeasti, ja sanoisin, että kaikkien kannalta parhain päin. Järjestelmä joka tapauksessa toimii.
Mitä tulee toiseen huomautukseen, kun järjestelmää pantiin täytäntöön, komissio oli mukana käsittelemässä joitakin toimivaltuuksiensa piiriin kuuluvia asioita, etenkin kilpailuun liittyviä kysymyksiä, jotka saattoivat ehkä aiheuttaa ongelmia järjestelmän täytäntöönpanon hetkellä. Kaikki on nyt kunnossa, ja sanon vielä kerran, että nämä asiat kuuluvat Euroopan keskuspankin toimivaltaan, ja te voitte esittää kysymyksenne herra Duisenbergille seuraavan kuulemistilaisuuden yhteydessä.

Puhemies
Kysymys nro 44 jätetään käsittelemättä, koska sen esittäjä ei ole läsnä.

Puhemies

Kysymys nro 45 Anna Terrón I Cusí (H-0082/99): Aihe: Espanjan pankin liialliset välityspalkkiot
Onko komissio tietoinen siitä, että euron käyttöönoton johdosta Espanjan pankki veloittaa yhdentoista talous- ja rahaliiton maan valuuttoja vaihdettaessa liiallista, noin 3 prosentin suuruista, välityspalkkiota, joka voi nousta jopa 10 prosenttiin alle 30 000 pesetan arvoisia rahamääriä vaihdettaessa? Uskooko komissio, että tällaiset menetelmät saavat kansalaiset ottamaan euron innolla vastaan?
Arvoisa komission jäsen, pyydän teitä vastaamaan rouva Terrónin kysymykseen.

De Silguy
Arvoisa puhemies, molemmat kysymykset ovat äärimmäisen sidoksissa toisiinsa ja niitä on vaikea erottaa, koska ne nostattavat perustellusti esiin pankkitapahtumien kustannuksia koskevan ongelman euron käyttöönoton hetkellä. Tämä on komission mielestä olennainen ja keskeinen asia, sillä siitä riippuu, hyväksyvätkö kaikki kansalaiset euron.
On puhuttava selvästi ja erotettava tarkoin kansalliset pankkitapahtumat ja rajat ylittävät pankkitapahtumat. Kansallisten toimien osalta komissio antoi 15. huhtikuuta suosituksen, jossa määrätään euron ja kansallisen valuutan samanlaisesta kohtelusta sekä ilmaisista pakollisista toimista. Tämän periaatteen mukaan kaikkien pankkipalvelujen on oltava samanhintaisia, olipa tili eurona tai kansallisena valuuttana. Tietääksemme suositusta on rikottu tältä osin melko vähän.
Sitä vastoin rajat ylittävien pankkitapahtumien osalta tilanne on erilainen. Valuutanvaihto tapahtuu yhtäältä manuaalisesti siten, että setelejä vaihdetaan toisiin seteleihin, ja toisaalta rajat ylittävin tilisiirroin. Komissio on molempien osalta sitä mieltä, että pankkikulujen tasoa ja rakennetta koskeva selkeä ja yksityiskohtainen esittely on olennainen kilpailun edistämiseksi ja siis perittävien toimitusmaksujen vähentämiseksi, ja tämä kaikki hyödyttää mitä suurimmassa määrin kuluttajaa.
Valuutanvaihdon riski on nimittäin kadonnut euron myötä. Euroalueen valuuttojen väliset muuntokurssit on vahvistettu peruuttamattomasti, mikä kieltää spread -käytännön eli sen, että osto- ja myyntikurssit ovat erilaiset. Euro ei kuitenkaan poista kaikkia kustannuksia, muun muassa jotkin käsittely- tai tapahtumakulut säilyvät.
Kaiken kaikkiaan euron syntymisen on määrä vastata tietojemme ja laskelmiemme mukaan keskimäärin noin 20 %: n säästöä tapahtumakustannusten osalta euroa edeltäneeseen aikaan verrattuna, ja säästö on luonnollisesti siirrettävä kuluttajan hyväksi.
Kun tarkastellaan lähemmin rajat ylittäviä maksujärjestelmiä, jotka koskevat pieniä summia, on sanottava, että euron käyttöönotto ei johda näiden järjestelmien automaattiseen yhdentymiseen. Niiden toiminta siis jatkuu kansallisten rakenteiden mukaisesti, eikä näiden rakenteiden välillä ole yhteyttä. Manuaalisen valuutanvaihdon kysymys ratkeaa puolestaan itsestään ja lopullisesti 1. tammikuuta 2002. Tilisiirtojen osalta ei tapahdu automaattista edistystä. Siksi tavoitteena on oltava kansalaisia koskevan Target-järjestelmän mahdollisimman nopea toteuttaminen siten, että yksityishenkilöitä koskevista pienten summien tilisiirroista - Target-järjestelmä, josta puhuimme äsken, koskee pankkeja - euroalueen maiden välillä tulee kansallisiin tilisiirtoihin nähden turvallisuudeltaan ja nopeudeltaan yhtäläisiä ja kustannuksiltaan vastaavia.
Tämä on tilanne. Komissio on sen osalta toteuttanut joitakin toimia saadakseen pankit helpottamaan euron käyttöä vähentämällä kohtuuttomia pankkikuluja. Ensinnäkin pankkeja kehotetaan lisäämään avoimuutta. Niiden on sitä varten julkaistava 1. tammikuuta 1999 lähtien soveltamiensa pankkikulujen rakenne. Varsinkin Irlanti on toiminut tässä asiassa näin julkaisemalla tiedotteita kansallisessa lehdistössä, ja tämä on mielestäni esimerkki muille maille.
Eurooppalaisten pankkiyhdistysten on esiteltävä komissiolle täydellinen tilannekatsaus viimeistään 31. maaliskuuta mennessä, ja komissio tekee silloin kokonaisarvion tilanteesta.
Toiseksi komissio on juuri perustanut faksi- ja sähköpostijärjestelmän, jonka nimi on Eurosignaali ja jonka puoleen kansalaiset voivat kääntyä suoraan. Komissio on myös julkaissut lehdissä sähköpostiosoitteet, joihin voi jättää viestejä, joihin vastaamme poikkeuksetta.
Kolmanneksi jäsenvaltioita kehotetaan panemaan alulle nopeasti euron seurantakeskuksia, joiden perustamista komissio on suositellut. Komissio on myös juuri kehottanut pankkeja kehittämään rajat ylittävien maksujen järjestelmiä, joista ilmoitin teille äsken ja joiden on oltava varmoja, nopeita, tehokkaita ja kohtuuhintaisia.
Komissio julkaisee keväällä tiedonannon, jonka avulla meidän on mahdollista tehdä kaikesta tästä yhteenveto ja ehdottaa kehystä maksuja koskevan yhtenäisalueen toteuttamiseksi. Tässä tiedonannossa tarkastellaan paitsi nykyisiä maksuvälineitä - kortteja, sekkejä - myös tulevia välineitä, ja ajattelen sähköistä rahaa.
Tavoitteeni on, että tänä kesänä kaikki matkailijat, ja luoja tietää kuinka paljon heitä on Euroopassa, huomaavat, että euron myötä heille on halvempaa matkustaa vuonna 1999 toiseen jäsenvaltioon ja vaihtaa rahaa kuin viime vuonna. Komissio ei ole odottanut toimiakseen, se on päättänyt saada tilanteeseen todellisen parannuksen, ja tämän on oltava nähtävissä viimeistään kesään mennessä.

Terrón I Cusí
 Arvoisa komission jäsen, kiitos tyhjentävästä vastauksestanne, jossa kerroitte, miten asioita täytyy hoitaa euroalueella. Minä kysyin kuitenkin nimenomaan sitä, että tiedättekö te sen, että 4. tammikuuta lähtien Espanjassa on pantu merkille, että kaikki rahoituslaitokset ovat alkaneet samanaikaisesti soveltaa korkeita välityspalkkioita euroalueen valuuttoja ostettaessa.
Tämä ja se, että tämä on tapahtunut samanaikaisesti ja kaikissa rahoituslaitoksissa, saa epäilemään, että tämän politiikan taustalla on jokin sopimus, sellainen, joka on ristiriidassa markkinoiden perussääntöjen kanssa.
Toisin kuin te sanotte, eli että matkailijat tulevat huomaamaan, että euroalueella matkustaminen on tänä kesänä halvempaa, ne, jotka tulevat Espanjaan ja yrittävät vaihtaa taskurahaa, saattavat huomata, että heidän rahasummansa onkin pienentynyt vaihdettaessa jopa 10 %, ilman että heille kerrottiin siitä etukäteen.
Tiedättekö asian olevan näin ja aiotteko ryhtyä joihinkin konkreettisiin toimiin sen osalta?

De Silguy
Arvoisa puhemies, lisäyksityiskohtien osalta rohkenen sanoa teille, että komission jäsen Van Miert tulee puhumaan raha-asioita käsittelevään alivaliokuntaan ensi viikolla. Olen varma, että tässä mainitsemassanne nimenomaisessa tapauksessa hän voi antaa teille kaikki haluamanne ja annettavissa olevat tiedot. Haluan sanoa teille lisäksi, että komissio kantaa täysin vastuunsa ja käyttää toimivaltuuksia, jotka sillä on ja joita sen on käytettävä perustamissopimuksen nojalla. Sanon lopuksi, että olemme jo puolentoista kuukauden ajan olleet tiiviissä ja jatkuvassa yhteydessä pankkeihin juuri siksi, että saisimme asiat kehittymään. Luulen, että ne ovat kehittymässä. Kaikkea ei voitu ratkaista ensimmäisenä päivänä. Mielestäni koko pankkimaailma on nyt saatu hyvin suopeaksi tälle asialle ja lukuisissa tapauksissa asiat ovat jo parantuneet. Toivon, että tämä tilanne yleistyy tulevina viikkoina ja kuukausina.

Pérez Royo
 Arvoisa komission jäsen, muistanette, että kun parlamentti hyväksyi euroa ja kuluttajia koskevan mietinnön - jonka esittelijänä minä itse olin - se hyväksyi suosituksen, jonka mukaan komissio ehdottaisi lakialoitetta tällaisten käytäntöjen lopettamiseksi tai rajoittamiseksi. Valitettavasti sitä ei tehty ja valitettavasti syy sille löytyy menneisyydestä ja nyt meidän on pakko puhua ja korottaa äänemme esittääksemme kuluttajien puolesta vastalauseen eri maissa olevia erilaisia käytäntöjä kohtaan, joilla todellakin pyritään siihen, että kansalaiset, kuluttajat, eivät huomaisi, että euro on jo täällä ja että sen vuoksi kustannusten pitäisi hävitä.
Espanjassa Banco de España on tehnyt kiitettävän aloitteen ja tarjoutunut vaihtamaan ilmaiseksi kaikkia euroalueen valuuttoja, mutta valitettavasti Banco de Españan verkosto on pieni eikä sen aloite estä yksittäisiä pankkeja - varsinaisesti yksityisiä pankkeja - toteuttamasta politiikkaa, joka on mahdollisesti yhdessä sovittua politiikkaa - herra Karel Van Miertillä lienee jotain sanottavaa tämän osalta - ja joka antaa meille joka tapauksessa syyn pelätä tällä alueella mahdollisesti tapahtuvia väärinkäytöksiä.

De Silguy
Arvoisa puhemies, ensinnäkään mielestäni ei pidä yleistää joitakin tapauksia, joita on saattanut sattua. Toiseksi on ymmärrettävä, ettei komissiolla ole tarpeellista lainsäädäntövaltaa pakottamaan säädösteitse pankkeja ja valuutanvaihtotoimistoja vaihtamaan valuuttaa ilman toimitusmaksuja tai sellaisen maksun mukaan, jolle on asetettu yläraja. Tämä koskee myös rajat ylittäviin valuutansiirtoihin liittyviä kuluja. Komissio valvoo sitä, että pankit noudattavat nykyisiä lakisääteisiä velvoitteita: euron ja kansallisen valuutan välistä muuntamista ilman kuluja, tilien muuttamista euromääräisiksi ilman kuluja ja sitä, ettei euroa eikä kansallista valuuttaa syrjitä samanlaisten palvelujen hinnoittelussa.
Olemme toimintamme ansiosta lisäksi saamassa asioihin vauhtia. Olen sanonut tämän aiemminkin ja toistan sen: tiedotusvälineissä kiinnitettiin todennäköisesti liikaa huomiota alkuvaiheen tapahtumiin. Tätä ei pidä yleistää koko Euroopan unioniin. On oltava valppaana. Siksi jatkamme pankkien painostamista. Tällä painostuksella on oltava konkreettiset seuraukset. Jos emme todellakaan panisi merkille kohtuullisen ajan kuluttua mitään muutosta, olisi kaavailtava todennäköisesti muita määräyksiä. Luulen kuitenkin, ettei tilanne ole tällä hetkellä tuollainen: viime viikkoina toteutettujen toimien tulokset antavat ymmärtää, että asiat kehittyvät.
Tarvittiin 40 vuotta tämän yhtenäisvaluutan liikkeelle saamiseksi, eikä voida odottaa, että maanmiestemme ja kuluttajien kokemat esteet ja vaikeudet katoavat yht'äkkiä. Näillä esteillä ei sitä paitsi ole yleensä mitään tekemistä valuutan kanssa vaan ne riippuvat muista tekijöistä; ajattelen etenkin sitä, että pankkijärjestelmät on kytketty toisiinsa.
Näin ollen ja vielä kerran voin vakuuttaa teille: komissio on tietoinen ongelmista. Komissio on valppaana. Se tekee tiivistä yhteistyötä pankkien ja kuluttajien kanssa. Se on avannut puhelinlinjan kerätäkseen valituksia ja kuullakseen vaikeista tilanteista, joita esiintyy. Vastaamme kaikkiin soittoihin.

García Arias
 Minä uskon Euroopan rakentamiseen kuten tekin, ja mielestäni olemme todellakin ottaneet historiallisen askeleen eteenpäin. Itse asiassa tuhlaamme miljoonia euroja kansalaisille suunnattuihin tiedotuskampanjoihin jostakin sellaisesta, joka tapahtuu kahden vuoden sisällä, ja sen mukanaan tuomista eduista. Kaikesta huolimatta he ovat saaneet maksaa pankkeihin ilmestyneitä välityspalkkioita pankkien ensimmäisestä aukiolopäivästä lähtien, ja lisäksi heillä on ollut outo aavistus siitä, että pankkilaitokset olisivat sopineet asiasta, mikä on todella helppoa, koska niitä ei ole paljon.
Näin ollen mielestäni ei voida sanoa, että " joitakin tapauksia on ilmennyt" , ja tämän osalta mielipiteisiin on pyritty vaikuttamaan liikaa. Tavallinen kansalainen tulee käytännössä törmäämään matkustaessaan siihen, että hänen on pakko maksaa palkkiota.
Arvoisa komission jäsen, eikö teidän mielestänne pitäisi esittää julkinen vetoomus? Ymmärrän kyllä, että käytte parhaillaan keskustelua pankkien kanssa, mutta ettekö voisi puhua selkeämmin niiden kansalaisten puolesta, jotka ovat esittäneet vetoomuksia?

De Silguy
Luulen, että vastasin jo äsken kaikkiin parlamentin jäsenen esille nostamiin kohtiin, paitsi yhteen. Kysytte minulta, voisinko tehdä niin julkisesti. Me olemme jo tehneet niin: julkaisimme 5. helmikuuta äärimmäisen tarkan tiedotteen, jossa käsitellään mainitsemianne kysymyksiä. Toimitan tämän tiedotteen teille viipymättä ja jaan sen koko parlamentille osoittaakseni, että huolehdimme kysymyksestä.
Pidän kuitenkin mielessä - koska näillä keskusteluilla on aivan erityinen merkitys minulle - että tässä asiassa ollaan Espanjassa erityisen herkkätunteisia.

Puhemies

Kysymys nro 46 Christine Margaret Oddy (H-0002/99): Aihe: Amnesty International ja Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikka
Onko komissio tietoinen siitä, että Amnesty International aikoo julkaista ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 50-vuotisjuhlan johdosta selvityksen EU: n ihmisoikeuspolitiikasta? Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä arvioidakseen tätä selvitystä, jotta se voisi käyttää selvityksen keskeisimpiä suosituksia EU: n ihmisoikeuspolitiikan konkretisoimiseksi?
Toivotan herra van den Broekin tervetulleeksi ja pyydän häntä vastaamaan rouva Oddyn kysymykseen. Arvoisa komission jäsen, teillä on puheenvuoro.

Van den Broek
Haluaisin vahvistaa, että komissio on vastaanottanut selvityksen, jota arvoisa parlamentin jäsen tarkoittaa. Tämä Amnesty Internationalin selvitys sisältää joitakin kiinnostavia ehdotuksia, joita tulee tarkastella lähemmin. Komissio on siksi kutsunut Amnesty Internationalin ja muita ihmisoikeusjärjestöjä vaihtamaan tästä asiasta ajatuksia ihmisoikeuskomitean pääosastojen väliseen työryhmään, jonka kokouksissa on mukana edustajia kaikista tätä asiaa käsittelevistä pääosastoistamme.
Haluaisin tämän kysymyksen johdosta huomauttaa vielä, että ulkoisen ihmisoikeuspolitiikan alueella, josta olemme saaneet keskustella ja vaihtaa ajatuksia parlamentissa monta kertaa, on varmasti kysymys Euroopan unionin hyvin aktiivisesta ihmisoikeuspolitiikasta. Mielestäni meidän on tarpeen tehostaa toimiamme, kun on kysymys ehdotuksista, jotka koskevat sitä, että Euroopan unionissa pitäisi kiinnittää enemmän erityistä huomiota ihmisoikeustilanteisiin.
Tässä yhteydessä haluaisin vielä ottaa esille Amsterdamin sopimuksen. Neuvotteluissa on puhuttu myös paljon ihmisoikeuksia koskevista kohdista. Haluaisin viitata vielä myös puheenjohtajamaa Saksan ehdotukseen, joka on tällä hetkellä käsiteltävänä, jotta saataisiin aikaan ihmisoikeuksia koskeva peruskirja. Puhumme tästä asiasta huomenna myös Euroopan neuvoston edustajien kanssa erityisesti nähdäksemme, mikä on kyseisen aloitteen suhde nykyiseen Euroopan ihmisoikeuksia koskevaan yleissopimukseen.
Palaan vielä ulkoiseen ihmisoikeuspolitiikkaan ja muistutan teitä tärkeästä julkilausumasta, jonka ministerineuvosto on antanut Wienissä kansainvälisen ihmisoikeuksien julistuksen 50-vuotisjuhlan kunniaksi. Myös tähän julkilausumaan sisältyy joitakin aloitteita tutkimuksista, joita suoritetaan ihmisoikeuksien alalla, ja niistä haluaisin mainita erityisesti yhden. Se on ehdotus siitä, että selvitettäisiin, voisiko Euroopan unioni itse laatia vuosittain raportin ihmisoikeuksista. Euroopan parlamentti on muuten myös esittänyt tästä pyynnön jo useamman kerran.
Lopuksi haluaisin vielä huomauttaa komission olevan sitä mieltä, että jos halutaan saada aikaan niin pitkälle menevä aloite, olisi erittäin tärkeää valita vuosittainen kertomus, jossa käsitellään tiettyjä ihmisoikeuskysymyksiä, ja että on ehkä vähemmän järkevää pyrkiä laatimaan vuosittaista kertomusta, joka käsittää koko maailman. Huolimatta tarvittavasta työpanoksesta ja rahoituksesta Yhdysvaltain ulkoministeriö laatii jo tällaisen vuosittaisen kertomuksen. Pelkään, että muuten ollaan pian tekemässä toisintoa.
Kaikista näistä aloitteista käydään keskusteluja. Olemme siitä iloisia. Haluaisin myös sanoa rouva Oddylle, että meillä on selvästi sellainen tunne, että kiinnostus ihmisoikeuskysymyksiin ei ainoastaan laajene vaan myös syvenee Euroopan unionissa, ja sitä voi varmasti pitää ilon aiheena.

Oddy
Kiitän arvoisaa komission jäsentä hänen hyödyllisestä vastauksestaan. Koska aihe on laaja, keskityn vain yhteen alueeseen. Onko jo olemassa yhteistä luetteloa EU: n asekauppaa koskevien käytännesääntöjen kattamista sotilasvarusteista? Kuinka monet maat ovat kieltäytyneet myöntämästä aseille vientilupia? Entä kuinka valvotte sitä, että jäsenvaltiot suorittavat tehtävänsä asianmukaisesti näiden sääntöjen puitteissa?

Van den Broek
Rouva Oddyn olisi syytä muistaa, että Britannian puheenjohtajuuden aikana päästiin lopultakin sopimukseen asevientiä koskevista käytännesäännöistä ja että asian luonteen vuoksi sen sisältö oli tulosta jäsenvaltioiden välisestä kompromissista tässä vaikeassa aiheessa, josta oli keskusteltu jo vuosien ajan. Hänen olisi myös syytä muistaa, että puheenjohtajamaa Saksa aikoo tarkastella, voidaanko näiden käytännesääntöjen vaatimuksia hieman terävöittää ja voidaanko aseviennin valvonnan tavoitteita hieman nostaa. Meidän täytyy odottaa tuloksia tästä, mutta on itsestään selvää, että Euroopan komissio kannattaa vahvasti näitä pyrkimyksiä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen. Kiinnitän huomionne vielä tähän samaan kysymykseen. Teillä on puheenvuoro vastataksenne herra Truscottin lisäkysymykseen.

Truscott
Kun suhtaudutaan myönteisesti Latvian ja Viron viimeaikaisiin lainsäädännöllisiin muutoksiin, joilla on tarkoitus nopeuttaa kansalaisoikeuksien myöntämistä näissä maissa syntyneille muille kuin maiden kansalaisille, uskooko komissio, että on tarpeen ryhtyä lisätoimenpiteisiin Kööpenhaminan ihmisoikeuskriteerien rajoissa, jotta venäjää puhuvat voitaisiin saattaa täysin yhtäläiseen asemaan Latvian ja Viron kansalaisten kanssa?

Van den Broek
Myös neuvosto ja komissio ovat iloinneet lainsäädännöstä, joka on hyväksytty hiljattain sekä Virossa että Latviassa kansalaisoikeuksien antamisen helpottamiseksi. Uskon voivani sanoa ulkomuistista, että esitimme joskus kriteerit, joiden täytyy vastata suosituksia, jotka OECD: n kansallisia vähemmistöjä käsittelevä päävaltuutettu on antanut. Voin sanoa, että tässä asiassa - ja erityisesti kansalaisuutta vailla olevien lasten tapauksessa - suositukset on täytetty. Seuraamme tällä hetkellä yhteistyössä ja käyden hyvää ja rakentavaa vuoropuhelua kyseisten maiden kanssa lähemmin sitä, mikä on erityisesti vähemmistöjä koskevien kielilakien tilanne ja mitkä ovat kielitaidolle asetettavat vaatimukset, kun on kysymys mahdollisuudesta asettua ehdolle vaaleihin sekä valtakunnallisella että alueellisella tasolla. Mielestäni syyt optimismiin ovat kuitenkin hyvät, sillä poliittisesti vaikeat päätökset, joita kyseisissä maissa - ja erityisesti Latviassa - on näissä asioissa tehty, ovat saaneet hyvin laajan kannatuksen järjestetyissä kansanäänestyksissä.

Sandbæk
Herra van den Broek, te puhuitte perusoikeuksia käsittelevästä EU: n peruskirjasta, mutta kaikki jäsenvaltiothan ovat sisällyttäneet ihmisoikeudet omiin perustuslakeihinsa ja on myös ihmisoikeuksiin liittyviä kansainvälisiä määräyksiä, joten mihin EU: ssa tarvittaisiin erityistä EU: n ihmisoikeuksia käsittelevää peruskirjaa?

Van den Broek
Tämä on sinänsä kiinnostava kysymys. Siksi olen myös aikaisemmin sanonut, että on tarpeen selvittää huolellisesti, mitä tämä peruskirja tarkalleen merkitsisi unionin ihmisoikeustilanteen vahvistamisen kannalta. Arvoisa parlamentin jäsen on kuitenkin täysin oikeassa, että jäsenvaltioiden kansallisten perustuslakien lisäksi, jotka yleisesti takaavat riittävän suojan perusoikeuksille ja -vapauksille, on luonnollisesti olemassa melko ainutlaatuinen Euroopan neuvoston ihmisoikeusyleissopimus, joka on siinä mielessä ainutlaatuinen, että se on oikeastaan maailmassa ainoa sellainen ihmisoikeussopimus, joka sisältää myös painostusmekanismin. Sopimuksen mukaisesti voidaan tehdä valitus erilliseen Strasbourgin tuomioistuimeen, joka voi antaa tuomioita yleissopimuksen loukkauksista ja rikkomisista.
Ottaessaan kaiken tämän huomioon arvoisan parlamentin jäsenen pitäisi myös muistaa, että aikoinaan käytiin perusteellista keskustelua siitä, eikö olisi mahdollista antaa Euroopan yhteisön tulla mukaan oikeushenkilönä Euroopan ihmisoikeusyleissopimukseen. Luxemburgin tuomioistuin katsoi, että se ei ole mahdollista nykyisen perustamissopimuksemme nojalla. Jos se ei kerran ole mahdollista, herää kysymys, millä muulla tavalla ihmisoikeuksien suojelua voidaan säännellä enemmän unionin tasolla. Ehkä se olisi mahdollista Luxemburgin tuomioistuimelle annettavilla valtuuksilla.
Tätä keskustelua käydään tällä hetkellä, mutta siitä käydään jälleen neuvotteluja myös Euroopan neuvoston kanssa. Pidämme teidät mielellämme ajan tasalla neuvottelujen jatkosta.

Puhemies

Kysymys nro 47 Giorgos Dimitrakopoulos (H-0007/99): Aihe: Kyproksen turvallisuus
Kun otetaan huomioon, että EU ja erityisesti jotkut jäsenvaltiot vastustivat Kyproksen hallituksen alkuperäistä suunnitelmaa sijoittaa saarelle S-300-ohjuksista koostuva maasta ilmaan ammuttavien ohjusten järjestelmä ja onnittelivat sittemmin Kyprosta sen päätöksestä peruuttaa suunnitelma, miten Kyproksen tulisi komission mukaan parantaa turvallisuuttaan?
Arvoisa komission jäsen, pyydän teitä vastaamaan herra Dimitrakopoulosin kysymykseen.

Van den Broek
Minun asiantuntevat virkamieheni ovat laatineet pitkän vastauksen herra Dimitrakopoulosin kysymykseen. Kaikella kunnioituksella siihen sisältyviä totuuksia kohtaan, jotka eivät ole tuntemattomia myöskään herra Dimitrakopoulosille, haluan kuitenkin muotoilla hieman spontaanimman vastauksen, sillä olen hänen kanssaan täysin samaa mieltä siitä, että Kyproksen kehitys on saanut myönteisen sysäyksen, kun presidentti Clerides on päättänyt hylätä ilmatorjuntaohjusten sijoittamisen saarelle, mikä on vaikuttanut merkittävästi jännityksen vähentämiseen saarella, eikä pelkästään vain saarella. Tämä on vähentänyt myös jännitystä, joka selvästi uhkasi kiristyä Kreikan ja Turkin välillä, mikä olisi vastaavasti taas vaikuttanut helposti Euroopan unionin ja Turkin suhteisiin.
Lisäksi tiedämme, että olemme Kyproksen kanssa intensiivisessä jäsenyyttä koskevassa yhteistyöprosessissa. Mielestäni tämä presidentti Cleridesin viisas ja rohkea päätös saa aikaan sellaisen tilanteen, että prosessi etenee paremmassa ilmapiirissä.
Kolmanneksi, eikä se ole vähiten tärkeä asia, arvoisa parlamentin jäsen on tietoinen siitä, että Euroopan unioni, neuvosto ja komissio tukevat voimakkaasti Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin ponnisteluja ja erityisesti erityslähettiläs Herkusta, joka tällä hetkellä oleskelee saarella yrittääkseen saada Kyproksen poliittisen ratkaisun lähemmäksi.
Voimme myös sanoa tässä yhteydessä, että prosessi ei luonnollisestikaan helpotu, niin kauan kuin ilmatorjuntaohjuksiin liittyvän konfliktin uhka leijuu ilmassa. Presidentti Cleridesin myönteinen askel, mikä muuten aiheutti sisäistä poliittista jännitystä hänen hallituksessaan, ei ollut ainoastaan viisas vaan myös rohkea teko. Mitä tämä tarkoittaa nyt Kyproksen koko poliittisen kehityksen kannalta? Vaikka en voikaan olla kovin optimistinen - sillä meillä on liian vähän myönteistä näyttöä siitä, että Yhdistyneiden Kansakuntien valvoma poliittinen prosessi johtaisi lähiaikoina konkreettiseen tulokseen - minun on joka tapauksessa sanottava, että mahdollisuudet ovat parantuneet ja että esimerkiksi turvallisuutta ja saaren sotilaallista tilannetta koskeva vuoropuhelu, jota YK käy luottamuksellisen diplomatian muodossa, saa siten enemmän mahdollisuuksia. Kun näemme mahdollisuuksien jossakin paranevan, arvoisa parlamentin jäsen voi jäädä sen varaan, että Euroopan unioni yrittää auttaa asiassa puheenjohtajamaansa sekä jäsenvaltioiden ja myös Euroopan komission yhteyksien avulla.
Tämän vastauksen loppuun haluan sanoa, että me kaikki tiedämme, kuinka valtava vaikutus Kyproksen liittymiseen Euroopan unioniin olisi sillä, että saaren yhä vielä melko perustavaa laatua olevat ongelmat saataisiin ratkaistua.

Dimitrakopoulos
 Haluan kiittää arvoisaa komission jäsentä ja tietysti myös hänen kollegoitaan hänen spontaanista vastauksestaan.
Minulla olisi kaksi lisäkysymystä:
Ensiksi: voiko arvoisa komission jäsen antaa meille mitään esimerkkejä näistä eleistä, joita odotamme toiselta osapuolelta eli Turkilta ja jotka oli aiemmin mainittu komission tiedonannossa S-300-ohjuksista?-Toiseksi: koska arvoisa komission jäsen käytti konditionaalia, haluan kysyä häneltä, että jos kaikkea tätä ei tapahtuisi, mitä komissio tekee, jotta poliittiset ratkaisut, joiden komissio katsoo olevan välttämättömiä Kyproksen turvallisuuden kannalta, edistyisivät?
Van den Broek
Minun vastaukseni täytyy ilmaistessani odotuksia olla aina ehdollinen siinä mielessä, että luonnollisesti molemmilta osapuolilta voidaan odottaa myönteisiä askelia poliittisten konfliktien ratkaisussa. Olen ilmaissut selvästi, mikä on ollut presidentti Cleridesin osuus. Voi sanoa, että edistyminen olisi erityisen ilahduttavaa, varsinkin kun turvallisuustilanne itse saarella - tarkoitan tässä saaren militarisointia tai demilitarisointia - liittyy selvästi presidentti Cleridesin tekemiin päätöksiin. Siksi meidän pitäisi rohkaista myös Kyproksen turkkilaista yhteisöä ja Ankaraa ottamaan askelia eteenpäin juuri tässä asiassa.
Herkus on myös viime aikoina ponnistellut sen selvittämiseksi, että olisi mahdollista päästä vaiheittain saaren varmaan demilitarisointiin, ottaen huomioon myös sen hyvin myönteisen ilmapiirin, jonka tämä ratkaisu loisi muille poliittisille keskusteluille, jotka ovat nyt melko pahassa umpikujassa, kuten arvoisa parlamentin jäsen tietää.
Toistan vielä, että aina silloin kun Euroopan unioni ja Euroopan komissio voivat rohkaista tähän ollessaan yhteydessä Turkin hallitukseen, ne varmasti tekevät niin. Mielestäni meidän myös ehkä täytyy olla tarpeeksi realisteja tunnustaaksemme, että Turkissa on nyt tulossa parlamenttivaalit, mikä on yleisesti ottaen ajanjakso, jolloin politiikassa ei tehdä rohkeimpia käytännön tekoja. Toivokaamme siksi, että kun vaalit ovat ohi, avautuu kuitenkin taas uusia mahdollisuuksia.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen. Kiinnitän huomionne vielä hetkiseksi, sillä herra Hatzidakis on pyytänyt minulta työjärjestyksen mukaisesti puheenvuoroa lisäkysymystä varten, ja hänellä on puheenvuoro minuutin ajan. Sen myötä päättyy herra van den Broekille osoitetuille kysymyksille varattu aika.

Hatzidakis
 Arvoisa komission jäsen, haluaisin kysyä kahta asiaa.
Ensiksikin Kyproksen hallitus on aiemmin esittänyt saaren täyttä demilitarisointia, jonka kyproksenturkkilaiset torjuivat, mielestäni virheellisesti, mutta joka tapauksessa, koska esitys torjuttiin, Kyproksen hallitus on tehnyt uuden esityksen Naton rauhanturvajoukon luomisesta ja saarella olevien Turkin miehitysjoukkojen sekä Kreikan sotavoimien pois vetämisestä. Mikä on teidän kantanne tähän asiaan?
Toiseksi, kun otetaan huomioon Kyproksen hallituksen myönteiset eleet ja se, että se keskeytti suunnitelman sijoittaa saarelle S-300-ohjuksia, kun otetaan huomioon, että Kyproksen hallitus on esittänyt kyproksenturkkilaisten osallistumista jäsenehdokasryhmään, mistä kyproksenturkkilaiset ovat kieltäytyneet, ja kun yleisellä tasolla otetaan huomioon Kyproksen hallituksen sovitteleva asenne, eikö teidän mielestänne komission ja neuvoston pitäisi sanoa entistä selvemmin, että riippumatta kyproksenturkkilaisten asenteesta ja niiden osallistumisesta neuvotteluihin Kypros liittyy Euroopan unioniin?

Van den Broek
Euroopan komission tehtävänä ei ole varsinaisesti antaa lausuntoa siitä, onko toivottavaa vai ei, että nykyinen Kyproksessa toimiva YK: n edustus pitäisi vaihtaa vahvempiin rauhanturvajoukkoihin. Olen kuitenkin vakuuttunut siitä, että se otettaisiin varmasti puheeksi YK: n turvallisuusneuvostossa, jos osapuolet olisivat jossain vaiheessa samaa mieltä demilitarisoinnin ehdoista ja jos YK: n pääsihteerin erityislähettiläs pitäisi sitä varten hyödyllisenä ja tarpeellisena vastata toiveisiin YK: n rauhanturvajoukoista. Silloin sellainen päätös täytyisi tehdä tietyllä hetkellä. Mielestäni kysymys ei siis ole kansainvälisen yhteisön hyvän tahdon puutteesta panostaa asiaan missä muodossa sitten tahansa. Kuitenkin itse osapuolten välillä täytyy luonnollisesti vallita periaatteellinen sopimus asiasta.
Mitä tulee neuvotteluihin, te tiedätte komission kannan. Olemme sanoneet kerran jos toisenkin - neuvotteluja on käyty yhdeksän tai kymmenen kuukautta - että nyt ei itse asiassa ole aika puhua siitä, millaiseksi tilanne muodostuisi, jos neuvottelut päättyisivät hetkellä, kun saaren jakamisesta ei ole enää mahdollista päästää poliittiseen ratkaisuun. Tämänhetkiset arvailut siitä eivät ole meistä juurikaan rakentavia, ja siksi me myös pidättäydymme niistä. Samalla komissio on joka tapauksessa tehnyt kaiken tarvittavan neuvottelujen tahdin säilyttämiseksi ja aikoo myös tehdä niin, mikäli tilanne säilyy nykyisellään.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra van den Broek.
Hyvät jäsenet, kuten jo teille ilmoitin, komission jäsen van den Broekille osoitetuille kysymyksille varattu aika on päättynyt. Sen vuoksi ilmoitan teille, että kysymyksiin nro 48-56 vastataan kirjallisesti.

Puhemies
Kysymykset nro 57 ja 58 jätetään käsittelemättä, koska niiden esittäjät eivät ole läsnä.

Puhemies

Kysymys nro 59 Alex Smith (H-0045/99): Aihe: Puutteellinen ydinjätteen käsittely
Onko komissio tutkinut ydinvoimalaitosten tarkastuselimen laatimaa, joulukuussa 1998 julkaisemaa raporttia puutteellisesta ydinjätteen käsittelystä Yhdistyneen kuningaskunnan ydinvoimalaitoksissa? Raportista käy ilmi, että puutteellinen kiinteän radioaktiivisen jätteen käsittely Dounreayssa ja Sellafieldissa voi vaikuttaa Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisten terveyteen sekä muiden EU: n jäsenvaltioiden ympäristöön sen tuloksena, että radioaktiivista jätettä vuotaa mereen.
Rouva Bjerregaard, teillä on puheenvuoro vastataksenne herra Smithin kysymykseen.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, komissio ei tiennyt, että Nuclear Installations Inspectorate (ydinvoimalaitosten tarkastuselin) julkaisi joulukuussa 1998 raportin Dounreayssa ja Sellafieldissä olevaan kiinteään radioaktiiviseen jätteeseen liittyvästä kysymyksestä. Komissio on pyytänyt Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisilta tätä raporttia. Ei ole selvää, koskeeko tämä raportti, johon herra Smith viittaa, pelkästään laitosten turvallisuutta vai käsitelläänkö siinä myös sitä, minkälaisia seurauksia ympäristölle aiheutuu siitä, jos radioaktiivinen päästö joutuu mereen. Jos jälkimmäinen vaihtoehto on oikea, raportin käsittely koskee perusturvallisuuteen liittyvien normien noudattamista kansalaisten suojaamiseksi ionisoivalta säteilyltä, ja se tapahtuu mahdollisesti Euratom-sopimuksen 35 artiklan mukaisen tarkastuksen perusteella. Komissio suunnittelee tekevänsä uuden tarkastuksen Euratom-sopimuksen 35 artiklan mukaan Dounreayssa maaliskuussa 1999 ja Sellafieldissä todennäköisesti vuonna 2000.

Smith
 Huomaan, että herra Fitzsimons on tällä hetkellä istuntosalissa. Ehkä arvoisa komission jäsen vastaa hänenkin kysymykseensä.
Minun on tunnustettava, että olen hyvin hämmästynyt siitä, että komissio ei ollut tietoinen tästä raportista, kun otetaan huomioon sen arkaluonteisuus tänä erityisenä ajankohtana. Raportissa voidaan tosiaan puhua niistä asioista, joista komission jäsenkin puhuu, tai sitten siinä voidaan tosiaan puhua jostakin aivan muusta. Mutta tärkeää on: olisin olettanut, että kun otetaan huomioon komission 35 artiklan mukaiset velvollisuudet, se olisi ollut tietoinen tästä erityisestä asiasta. Olen aivan rehellisesti sanottuna hieman väsynyt siihen, että komissio tulee tänne ja kertoo meille erilaisia asioita. Kun lähestymme neuvostoa näissä asioissa, neuvosto sanoo aina niiden kuuluvan komissiolle, komission tehtäviin. Tulemme tänne esittämään kysymyksen komissiolle ja komissio sanoo: " Emme olleet tietoisia tästä."
Joten minulla ei ole lisäkysymystä esitettävänäni, haluan vain, että vastalauseeni kirjataan ylös.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, olen puolestani hyvin hämmästynyt herra Smithin kommentista, koska herra Smithin esittämän kysymyksen vuoksi velvollisuuteni on tietenkin selvittää parlamentin täysistunnolle, että emme tienneet kyseisestä raportista ja että heti kun saimme tiedon siitä, pyysimme tätä raporttia Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisilta. Lähdemme tietenkin siitä, että saamme sen, ja käsittelemme sitä, kuten sanoin, Euratom-sopimuksen 35 artiklan mukaisesti. Koska emme olleet kuulleet tästä raportista, minun olisi ollut hyvin vaikea vastata toisin kuin tein täällä tänään.

Sandbæk
 Haluaisin kysyä rouva Ritt Bjerregaardilta, onko ympäristöministerien ja komission välinen yhteydenpito niin huonoa, että komissio ei myöskään ole selvillä siitä, minkä rouva Nuala Ahern kysymyksessään toi esiin, nimittäin, että Pohjoismaiden ympäristöministerit valittivat joulukuussa 1998 Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukselle radioaktiivisesta jätteestä, joka vaikuttaa myös pohjoisiin merialueisiin, ja eikö sen vuoksi ole melko pitkä aika odottaa vuoteen 2000, ennen kuin tutkimus tehdään, ja eikö olisi aiheellisempaa lähettää heti tutkijaryhmä Dounerayhin, kuten rouva Nuala Ahern pyytää komissiota tekemään.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, osoitan mielelläni tänään poissa olevalle rouva Ahernille valmistelemani vastauksen rouva Sandbækille, koska hänen kysymyksensä liittyi käsittääkseni samaan asiaan.
Komissio ei myöskään ole tietoinen siitä, että Pohjoismaiden ympäristöministerit olisivat tehneet valituksia merien saastumisesta, joka johtuu Sellafieldin ja Dounreayn uudelleenkäsittelylaitosten radioaktiivisista päästöistä. Se ei oikeastaan ole meille erityisen suuri yllätys, koska kyse on näiden maiden ja Yhdistyneen kuningaskunnan välisistä kahden- ja monenkeskisistä suhteista ja rouva Sandbækhan sanoikin, että asiassa on käännytty Yhdistyneen kuningaskunnan puoleen. Komissio tietää kuitenkin tietenkin sen, että Pohjoismaiden rannikoilla ja arktisilla merialueilla on todettu korkeita technetium-99-pitoisuuksia. Komissio osallistui aktiivisesti Sintrassa heinäkuussa 1998 pidettyyn ministerikokoukseen. Osallistuin siihen itsekin, ja siellä keskusteltiin radioaktiivisista päästöistä ja hyväksyttiin jätteen määrän periaatteellisesta vähentämisestä lähes nollatasolle ennen - ja nyt puhumme ajasta, joka on kaukana tulevaisuudessa - vuotta 2020. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on vakuuttanut, että se ottaa erittäin tarkasti huomioon technetium-99: ään liittyvän ongelman, erityisesti Sellafieldin päästölupia käsiteltäessä. Tämän perusteella voin mielestäni sanoa, että seuraamme tietenkin hyvin aktiivisesti tilanteen kehittymistä ja että meillä on myös tarvittavat yhteydet, mutta ongelman pitää tietenkin olla osa työohjelmaamme, ja meidän on otettava huomioon käytettävissämme oleva ihmismäärä, kun ryhdymme tarkastustutkimuksiin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Bjerregaard. Muistutan teitä siitä, että käsittelemme edelleenkin herran Smitihin esittämää kysymystä nro 59 ja että tämä oli kysymystä nro 59 koskeva lisäkysymys. Herra Fitzsimonsilla on nyt puheenvuoro toista lisäkysymystä varten.

Fitzsimons
 Kysymykseni liittyy herra Smithin kysymykseen. Kiitän teitä tähänastisista vastauksistanne, arvoisa komission jäsen, mutta komissio on jo vuosia kiertänyt koko Sellafieldiin liittyvää kysymystä, jonka herra Smith, minä ja monet muut olemme esittäneet. Komissio on aina sivuuttanut todellisen asian, nimittäin Sellafieldin sulkemisen. Saksan hallitus on viime aikoina tehnyt takinkäännöksiä ja joutunut väistelemään koko ydinvoima-asiaa.
Koska ydinjätteiden kierrättämisellä ei ole todellista tulevaisuutta, oletteko samaa mieltä siitä, arvoisa komission jäsen, että nyt on aika ja syytä sulkea Sellafield?

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, on todellakin ilo nähdä herra Fitzsimons, jotta voimme selvittää myös kysymyksen tämän osan. Tietenkin ydinvoimasta ja siten myös Sellafieldistä ja muista asioista voidaan olla monta eri mieltä. Ymmärrän hyvin, että herra Fitzsimons ja muut ovat sitä mieltä, että muutamat vastaukset ovat olleet puutteellisia, mutta minunhan on pysyttävä toimivaltamme rajoissa. Komissiollahan ei ole toimivaltaa valvoa ydinvoimalaitosten turvallisuutta. Kyseinen valvonta kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille. Laitosten taloudellisen kestävyyden arviointi kuuluu myös toiminnanharjoittajalle ja kyseiselle jäsenvaltiolle. Siksi meidän on joka kerta, kun olemme käsitelleet tällaista kysymystä, täytynyt tarkastella, missä asioissa meillä on toimivaltaa ja missä asioissa ei, ja jos haluamme - kuten ymmärtääkseni herra Fitzsimons ja muut haluavat - että asiassa tehdään enemmän, jään luonnollisesti häviölle, koska en voi ylittää toimivaltaamme tässä asiassa.

Ewing
 Arvoisa puhemies, haluaisin esittää lisäkysymyksen. Ilmoitin kyselytunnin alussa haluavani tehdä niin. Olen istunut täällä kärsivällisesti, ja pidän varsin merkillisenä sitä, että ette kutsu minua. Dounreay sijaitsee vaalipiirissäni.

Puhemies
Rouva Ewing, kyse ei ole siitä, etten myöntäisi teille lisäkysymystä, vaan siitä, että työjärjestys sallii kaksi lisäkysymystä ja ne on jo esitetty, enkä sen vuoksi voi puhemiehenä toimia vastoin työjärjestystä. Herra Smithin kysymystä koskevat kaksi lisäkysymystä on jo esitetty. Nyt meidän on siirryttävä kysymykseen nro 60. Olkaa hyvä, rouva Ewing.

Ewing
Arvoisa puhemies, herra Fitzsimonsilla oli oma kysymyksensä. Kun joku on minuutin pari myöhässä, on hyvin yleistä antaa hänen kysymyksensä eteenpäin. Sitä herra Smith ehdotti. Sen sijaan kutsuitte herra Fitzsimonsin herra Smithin sijaiseksi. Hyvissä ajoin esittämäni pyyntö on jätetty huomiotta. Tämän parlamentin pitkäaikaisimpana jäsenenä sanoisin teille, ettei ole mitään mieltä tulla kyselytunnille, jos te kohtelette tällä tavalla asianomaista aluetta edustavaa jäsentä. Olen hyvin kyllästynyt.

Puhemies
Rouva Ewing, minustakin tämä on hyvin noloa. Kaikesta huolimatta en kuitenkaan antanut herra Fitzsimonsille puheenvuoroa hänen oman kysymyksensä vaan lisäkysymyksen esittämistä varten, sillä herra Fitzsimons saapui myöhässä, rouva Ewing.

Puhemies

Kysymys nro 60 Antonios Trakatellis (H-0026/99): Aihe: Maliakosin lahden rakennustyöt - yhteisön ympäristölainsäädännön rikkominen
Osana käynnissä olevaa PATHE-tieverkon (Patras-Ateena-Thessaloniki-Evzoni) rakennushanketta suunnitteilla on tarjouskilpailu Maliakosin lahden poikki kulkevan pituudeltaan 4, 5 kilometriä ja leveydeltään 4 metriä olevan maanalaisen tunnelin rakentamisesta. Tunneli kaivetaan 18 metrin syvyyteen merenpohjan tasosta. Kyseisen alueen ja lähikuntien viranomaiset ja asianomaiset tahot suhtautuvat ehdottoman kielteisesti suunniteltuun hankkeeseen, ja tutkimuksissa on osoitettu Maliakosin lahden soveltumattomuus hankkeeseen seuraavien tekijöiden perusteella: pieni, suljettu ja matala lahti, geologinen halkeamakohta, maanjäristysaltis alue, alueella sijaitseva kalanviljelylaitos.
Onko komissio tietoinen siitä, että alueen valinta ja hankkeen tarjouskilpailu ovat direktiivien 85/337/ETY ja 97/11/EY vastaisia, koska tarjouskilpailua edeltävää täydellistä ympäristövaikutusten arviointia ei ole tehty, hankkeesta ei ole tiedotettu julkisesti eikä vaihtoehtoisia ratkaisuja ole etsitty?
Ottaen huomioon, että Maliakosin lahtea ja Sperhiosin joen kosteikkoaluetta on ehdotettu Natura 2000 -ohjelman suojelukohteiksi, voidaanko kyseinen rakennushanke toteuttaa, kun siitä aiheutuvat vaikutukset uhkaavat häiritä alueen ekosysteemiä ja tuhota alueen merieliöstön kokonaan?
Voidaanko hankkeen rahoitukseen osallistua yhteisön varoin, vaikka hanke rikkoo yhteisön lainsäädäntöä? Mitä komissio aikoo tehdä, jotta edellä mainittuja direktiivejä noudatettaisiin?
Rouva Bjerregaard, pyydän teitä vastaamaan herra Trakatellisin kysymykseen.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, tämä hanke on osa uuden moottoritien rakentamista Ateenan ja Thessalonikin välille. Suuri osa muusta moottoritiestä rakennetaan yhteisrahoituksessa komission kanssa. Se osuus, josta arvoisa jäsen puhuu, ei kuulu tämän rahoituksen piiriin. Päinvastoin, moottoritie on siis rakennettava, rahoitettava ja tehtävä yksittäisten rahoittajien turvin. Mutta - ja tätä korostan - EU: n lainsäädäntöä on tietysti noudatettava edelleenkin. Vain väliaikaiset tunneliin liittyvät tutkimukset, mukaan luettuna siis myös ympäristötutkimukset, rahoitetaan yhteisrahoituksella Kreikalle vuosille 1994-1999 myönnetyn EU: n tuen puitteisiin kuuluvan tieverkkoja koskevan operationaalisen ohjelman avulla.
Käsitykseni mukaan arvoisa jäsen tarkoittaa sitä, että tunneliin liittyvä julkinen tarjouskilpailu on alkanut. Tietojeni mukaan niin ei ole. Komission saamien tietojen mukaan niin ei ole, ja Kreikan viranomaiset ovat ainoastaan julkistaneet, että hanke suoritetaan, ja he ovat ilmoittaneet, että yksityiset tahot voivat ilmoittaa kiinnostuksensa hanketta kohtaan. Ennen julkisen tarjouksen antamista tehdään arvio ympäristövaikutuksista direktiivin 85/337/ETY määräyksien mukaisesti. Sperhiosjoen kosteikkoalue ja Maliakoslahti kuuluvat niihin muutamiin alueisiin, jotka Kreikan viranomaiset ovat ehdottaneet liitettäviksi Natura 2000 -verkostoon osana elinympäristödirektiiviä. Lintudirektiivissä Sperhiosjoen kosteikkoalue on otettu esiin erityisesti suojeltavana kohteena. Elinympäristödirektiivin 6 artiklan mukaan hyväksyntä voidaan antaa vain yhdelle hankkeelle, joka vahingoittaa Natura 2000 -alueen ekologista koskemattomuutta ja jolle ei ole muita vaihtoehtoja, jos se on välttämätöntä olennaisten yhteiskunnallisten etujen kannalta ja jos toteutetaan sopivia korvaustoimenpiteitä. Näillä määräyksillä on jo käyttöä erityissuojelussa olevien alueiden osalta, mukaan luettuna Sperhiosjoen kosteikkoalue, mutta ne eivät koske koko alueen oloja. Se astuu määräysten piiriin automaattisesti, kun alue liitetään Natura 2000 -verkkoon.
Tämän seurauksena Kreikan viranomaisten täytyy direktiivin 92/43 ja Euroopan unionista tehdyn sopimuksen mukaan pidättäytyä kaikesta toiminnasta, joka saattaa olennaisesti vahingoittaa tämän alueen ekologista koskemattomuutta. Komission virkamiehet haluavat ottaa yhteyttä Kreikan viranomaisiin varmistuakseen siitä, että viranomaiset ovat noudattaneet velvollisuuksiaan asiaa koskevan lainsäädännön osalta myös kyseisessä hankkeessa. Kreikan viranomaisten mukaan hanke ei vaikuta Sperhiosin alueeseen, mutta muun muassa siitä komissio haluaa saada täyden varmuuden.

Trakatellis
 Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin kiittää arvoisaa komission jäsentä hänen vastauksestaan ja kiinnittää hänen huomionsa - luulen tämän kiinnostavan häntä - siihen, että kaikki läänit ja kunnat ovat esittäneet protestin.
Koko alueella 32 virallista tahoa, jotka protestoivat ja joiden mielipidettä hankkeesta ei ole kysytty, on vedonnut Kreikan oikeuslaitokseen, korkeimpaan hallinto-oikeuteen. Yhteisön direktiivin mukaan myös näiden virallisten tahojen olisi pitänyt voida osallistua hankkeen toteuttamiseen. Näin ollen alueella ollaan hyvin kuohuksissa, ja kukaan ei halua tätä hanketta. Päinvastoin, on olemassa vaihtoehtoisia ratkaisuja. Tämä yhteys voidaan toteuttaa toisella tavoin - muutoin kuin Maliakoslahden kautta - ja aiheuttaakin kummastusta, että samalla kun ympäristöministeriö liittää alueen Natura 2000 - ohjelmaan, se aikoo tuhota samaisen alueen aloittamalla siellä rakennushankkeen, joka käytännössä tekee nykyisestä syvästä lahdesta kalastukseen kelpaamattoman. Haluaisinkin siis pyytää arvoisaa komission jäsentä seuraamaan tätä tapausta, joka on hyvin tärkeä kaikille alueen kunnille ja asukkaille.

Bjerregaard
Tiedän, että tämä asia on herättänyt suurta kiinnostusta Kreikassa ja että hanketta vastaan on järjestetty myös mielenosoituksia. Myös sen vuoksi voin sanoa herra Trakatellisille, että kysymme Kreikan viranomaisilta yhtä asiaa. Sekä Habitat-direktiiviin että Natura 2000: een liittyy sääntöjä, joita on mahdollista soveltaa tässä asiassa, ja tutkimme tietenkin huolellisesti saamamme vastaukset, koska tehtävämme on varmistaa, että ympäristöasioita käsitellään kunnolla, ja niin tehdään myös tässä asiassa.

McMahon
 Kello on nyt 19.14, ja koska komission jäsen Bjerregaardille annettiin klo 18.55 20 minuuttia aikaa vastata kysymyksiin, aikaa on vielä laskujeni mukaan jonkin verran.
Saanen kiinnittää huomionne työjärjestykseen, erityisesti liitteen 7 kohtaan - kyselytunnin järjestämiseen -, ja ehdottaa kunnioittavasti, että niin kuin parlamentin jäsenillekin näytetään punaista valoa, näyttäisitte toisinaan punaista valoa ja punaista korttia komissaareillekin, koska tämä juuri vie aikaa. Komission jäsen Bjerregaardin antama viimeinen vastaus kesti 3 minuuttia 56 sekuntia. Jäsenten puheenvuorot katkaistaan minuutin kuluttua, vaikka jotkin komission jäsen van den Broekin vastaukset olivat hyvin pitkiä. Komission jäsenten kannalta olisi hyödyllistä, jos komissio opettaisi henkilöstöään antamaan lyhyempiä ja nasevampia vastauksia jäsenten kysymyksiin, mikä antaisi vuorostaan jäsenille mahdollisuuden tuoda valitsijamiestensä huolenaiheet esiin.
Aioin pitää puheenvuoron hyvin vakavasta tapahtumasta, joka liittyi ydinvoimalassa sattuneeseen sähkökatkoon ja joka olisi voinut johtaa katastrofaalisiin seurauksiin. Haluaisin kiinnittää huomiotanne tähän.

Puhemies
Kuulkaahan, herra McMahon. Olen aina kiitollinen kaikesta avusta ja kaikista varoituksista, joita parlamentti minulle antaa, koska mielestäni on kuunneltava kaikkia, jos toimii puhemiehenä. No niin, ottakaa huomioon, herra McMahon, että aloitimme tänään iltapäivällä tasan puoli kuudelta. Tämä merkitsee sitä, että meidän olisi pitänyt päättää komission kyselytunti seitsemältä, sillä kyse ei ole ainoastaan parlamentin jäsenistä, vaan myös parlamentin yksiköistä, ja esimerkiksi nyt olemme ylittäneet 16 minuutilla parlamentin yksiköiden, kaikkien yksiköiden, työajan, tulkkausyksiköt mukaan luettuna, joiden työn te tiedätte hyvin olevan erityisen raskasta.
Herra McMahon, yritän myöntää luvan kaikkiin esiin tuleviin lisäkysymyksiin, joita on lukuisia, mutta en missään tapauksessa pysty ihmeisiin. Näin ollen tänään olemme tähän mennessä ylittäneet suunnitellun aikataulun 16 minuutilla, ja rouva Bjerregaard on käyttänyt sen ajan, joka todellakin kuului hänelle. Nyt minun on päätettävä kyselytunti kiitettyäni ensin rouva Bjerregaardia hänen vastauksistaan, hänen läsnäolostaan ja myös hänen kärsivällisyydestään ja minun on ilmoitettava teille, että kysymyksiin nro 61-104 vastataan kirjallisesti.
Julistan komission kyselytunnin päättyneeksi.
Istunto keskeytettiin klo 19.15 ja sitä jatkettiin klo 21.00.

Viinin YMJ (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Martinin laatima maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0046/99) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi (EY) viinin yhteisestä markkinajärjestelystä (KOM(98)0370 - C4-0497/98-98/0126(CNS)).

Colino Salamanca
Arvoisa puhemies, ensimmäiseksi on mielestäni kiitettävä Euroopan komissiota niistä tärkeistä oikaisuista, joita se on tehnyt vuoden 1994 ehdotukseen. Tuo ehdotus - joka tänään on onneksi ohitettu - antoi ainoastaan sellaisen kuvan, että viinialalla on erittäin paljon ylituotantoa ja että sen ainoana pelastuksena olisivat massiiviset viinitilojen raivaukset.
Tämän mietinnön lähestymistapa - mietinnön, joka epäilemättä myös aiheuttaa tänään keskustelua ja ristiriitoja - on kuitenkin se, että parannetaan nykyistä kysynnän ja tarjonnan tasapainoa, mutta että ennen kaikkea tarjotaan tuottajille mahdollisuus mukautua laajeneviin markkinoihin ja hyödyntää niitä.
Kaikesta huolimatta meidän ei pitäisi tuudittautua liialliseen optimismiin. Itse olen sitä mieltä, että erään keskustelun aiheen osalta - oikeudet uusiin istutuksiin - Euroopan komission ehdotukset ovat soveliaampia kuin maataloutta käsittelevän valiokunnan esittämät. Minun mielestäni komission ehdotuksilla taataan paremmin kehittyvä tasapaino. Istutusoikeuksien myöntäminen alueelle, joka vastaa 1 %: ia viininviljelyalasta sellaisilla alueilla, joilla kysyntä on kasvussa, on mielestäni myönteisempi merkki kuin se, että oikeuksia koskeva rajoitus poistettaisiin vasta vuonna 2010.
Lopulliset raivaustoimet niillä alueilla, joilla on rakenteellista ylijäämää, ja mukautettu paikkausistutusten sääntely, joka koskisi mahdollisesti jopa 13: a raivauksen jälkeistä viinivuotta, voivat olla samansuuntaisia lisätoimia.
Sitä lukua, joka koskee rakenteellista uudistamista ja jonka tarkoitus on mukauttaa tuotanto aikanaan markkinoiden kysyntään, on täydennetty myönteisellä tavalla sekä oletettujen uudistusten huomioon ottamiseksi että niiden erityisten toimenpiteiden rahoitusmahdollisuuden mukaan ottamiseksi, jotka on tarkoitettu tukemaan viininviljelyä kuivuuden vuoksi epäsuotuisilla alueilla. Kaikesta huolimatta olemme täysin eri mieltä siitä, että tavoitteen 1 ulkopuolella sijaitsevilla tuotantoalueilla kansallisen rahoituksen osuus voi olla jopa 25 %.
Mitä tulee markkinamekanismeihin, kannatamme lujasti viinin sivutuotteiden alkoholipitoisuuden kohottamista 15 %: iin viinin alkoholitilavuudesta, ja 7 %: iin viiniyttämällä rypäleen puristemehusta valmistettujen viinien osalta. Pidämmme myönteisenä myös sitä alkoholijuomien erityistä tislaustoimenpidettä, jolla taataan niiden yhteisön markkinoiden toimitukset, joiden kysyntä on vuosittain lähes 15 miljoonaa hehtolitraa.
Lopuksi haluaisimme, että erityislainsäädännön soveltaminen poikkeustilanteissa säilyisi vapaaehtoisena, kuten komissio ehdottaa 30 artiklassaan. Mielestämme on välttämätöntä, että uuteen asetukseen sisällytetään uusi osasto, joka koskee erityistukia ja viininkulutuksen edistämistä koskevia toimenpiteitä, kuluttajille suunnattu tiedotus mukaan luettuna.
Kilpailun osalta niiden tärkeiden päätösten määrä, jotka annetaan hallintokomitean hoidettavaksi 74 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen nojalla, on mielestämme liian suuri, ja siinä mielessä kannatamme niitä tarkistuksia, joilla pyritään tasapainottamaan päätöksentekomenettelyjä.
Lopuksi meidän on jälleen painotettava vastustavamme sellaisia enologisia käytäntöjä, jotka liittyvät alkoholipitoisuuden lisäämiseen sakkaroosia lisäämällä, mikä asettaa suoraan kyseenalaiseksi liitteessä 1 olevan viinin määritelmän, jonka mukaan viini on tuote, jota saadaan yksinomaan tuoreiden rypäleiden tai rypälemehun täydellisen tai osittaisen alkoholikäymisen tuloksena.

Cunha
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ensiksi onnittelen komissiota sen aloitteesta ja ehdotuksesta yhteisen politiikan uudistamiseksi viinin osalta. Itse asiassa ympärillä olevaa maailmaa katsellessamme huomaamme, että Eurooppa on menettänyt tällä alalla taloudellista ja kaupallista merkitystään sellaisten uusien tuottajamaiden vuoksi kuin Yhdysvallat, Etelä-Afrikka, Chile, Brasilia, Australia tai jopa Uusi-Seelanti. Nuo maat ovat laajentaneet huomattavasti viiniviljelmiensä pinta-aloja, minkä vuoksi niiden tuotanto on kasvanut valtavasti, ja ne ovat epäilemättä parantaneet viiniensä laatua.
Tällaisen laajentamiseen pyrkivän politiikan vastapainoksi komissio ehdottaa, että jatkamme Euroopan unionissa politiikkaa, joka rajoittaa viiniköynnöksen istuttamista kymmenen seuraavan vuoden aikana. Komission ehdotusta voidaan arvostella seuraavien asioiden osalta:
Ensiksi: 1 %: n lisäys uusien viiniviljelysten istutusoikeuksiin on liian vähän viinintuotantokyvyn kehitykselle Euroopan unionissa. Maataloutta käsittelevän valiokunnan hyväksymä 3 %: n ehdotus, jota myös parlamentti tulee ehdottamaan, on realistisempi huolimatta siitä, että siinä ei mielestäni mennä tarpeeksi pitkälle.-Toiseksi: viiniviljelysten rakenteen uudistamisohjelma sulkee pois vanhimmat viljelykset, mitä ei voida hyväksyä Euroopan viiniköynnösten enemmistön korkean keski-iän vuoksi. Mainitsen esimerkkitapauksena maani Portugalin, missä 60 % viiniköynnöksistä on yli 40-vuotiaita. Parlamentti ehdottaa komission virheellisen ehdotuksen korjaamista tämän asian osalta ja vaatii viiniviljelysten uudistamista eräänä etusijalle asetettavana seikkana alan uudistusohjelmassa.Kolmanneksi: ehdotus on liian tiukka toimiala- ja alakohtaisten järjestöjen osalta. Siksi on tarpeen panostaa enemmän toissijaisuuteen ja kunnioittaa eri jäsenvaltioiden järjestötoiminnan perinteitä. Esimerkiksi tarkistuksen 171 toinen kohta tulee hylätä.
Haluaisin lopuksi onnitella herra Philippe-Armand Martinia sovitteluratkaisusta, jonka hän pystyi neuvottelemaan. Hänen kunniakseen ja hänen työnsä ansiosta saatiin aikaan selkeästi parempi ehdotus kuin komission ehdotus oli. Haluaisin kuitenkin korostaa, että hänen tekstiin liittämänsä 42 a artikla on tuhoisa suurimmalle osalle tuottajamaita, koska se estää jäsenvaltioita tekemästä alkuperämaassa pullottamisesta pakollista. Kyseisestä aiheesta ei ole mielekästä keskustella tämän asetuksen yhteydessä, koska komissio teki sitä koskevan erityisen ehdotuksen, jota käsitellään rouva Lullingin mietinnössä. Tämän vuoksi tarkistus 179 on hylättävä, ettemme syyllistyisi suureen vääryyteen ja peliin, joka ei mielestäni ole avointa. Meidän on käsiteltävä aihetta ainoastaan tältä pohjalta. Sitä paitsi tuomioistuin ei vielä tehnyt lopullista päätöstä " Riojaa" koskevan kysymyksen osalta, ja siksi on varsin perusteltua keskustella kysymyksestä myöhemmin, rouva Lullingin mietinnön käsittelyn yhteydessä.

Querbes
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kollega Martinin mietinnön osalta on oltava tyytyväinen paitsi esittelijän tekemän työn merkittävyyteen ja laatuun myös siihen, että tämän työn laatimiseen, käsittelyyn ja järjestämiseen käytetyn ajan ansiosta maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan oli mahdollista antaa parlamentille hyvä, kokonaisvaltainen ja johdonmukainen mietintö, joka hyväksyttiin suurella äänten enemmistöllä.
Meidän on tiedettävä, että tällainen tulos oli mahdollista ainoastaan tuottajien kanssa käytyjen tiiviiden neuvottelujen ansiosta ja myös siksi, että tämän mietinnön perusajatukseen on vaikuttanut yhteisen maatalouspolitiikan uudistusta koskeva yleinen mietintö, jonka parlamentti on jo hyväksynyt. Tämä tarkoittaa myös sitä, että tässä mietinnössä kieltäydytään seuraamasta joissakin kohdin komission liberalistisia ehdotuksia.
Tässä mietinnössä säilytetään siten sellainen viinin määritelmä, joka takaa tuotteen laadun - viini on maatalous- ja viininviljelystuote - ja hylätään samalla kaikki viinintuotannon teollistamisen muodot. Tässä mietinnössä vahvistetaan eurooppalaisen viinintuotannon pyrkimys kasvattaa asemiaan maailmanlaajuisessa laatutuotannossa, joka yhdistää kohtuukulutuksen ja terveyden. Mietinnössä ehdotetaan siksi viiniviljelmien hallittua kasvua, etenkin nuorten viininviljelijöiden hyväksi, ja tehokkaampaa järjestelmää viljelysten uudelleen istuttamisen ja parantamisen osalta. Sanon lopuksi, että tämä kaikki on saatava aikaan hallitulla tuotannonhoidolla, johon sisältyy myynninedistäminen ja mukauttamismekanismeja, kuten pakollinen tislaus, eikä sitä pidä jättää komission vastuulle.
Kannatan tässä yhteydessä etusijan antamista sille, että väkevöiminen tehdään pikemminkin rypälemehujen kuin sokerin avulla, kolmansista maista peräisin olevien rypälemehujen tuontikieltoa - tämä tuonti vahingoittaisi eurooppalaisen tuotannon laatua - puna- ja valkoviinien sekoittamisen kieltoa ja lopuksi jokaisen erityisviinin selvää määrittämistä, esimerkiksi luontaisesti makeiden viinien, jotka ovat ainoa tuote, jonka osalta on mahdollista säilyttää inhimillistä tuotantoa joillakin unionin alueilla.
Jokainen voi todeta, että YMP: n uudistusehdotuksilla on taipumus jumiutua uriin, jotka ovat komission liian liberalististen pyrkimysten viitoittamia. Maataloutta käsittelevä valiokunta kiinnittää erittäin tarkasti huomiota ammatinharjoittajien ja yhteiskunnan asettamiin vaatimuksiin. Siksi hyväksymme meille esitellyn mietinnön.

Lambraki
 Arvoisa puhemies, tänään sulkeutuu keskustelukierros YMP: n uudistamisesta Agenda 2000 - ohjelman puitteissa. Keskustelut ovat osoittaneet, että on valtavia ongelmia löytää yhteinen nimittäjä, joka sovittaisi yhteen vakavat ja näkyvät vastakkaiset kansalliset edut.
Toivottavasti keskustelu viinialasta johtaa myönteiseen tulokseen, joka hyödyttää sekä tuottajia, tuotetta että kuluttajia. Tähän suuntaan on vaikuttanut myös esittelijä, herra Martin, ja jos ei muuta, niin viini on ikiajat yhdistänyt ihmisiä ja ollut keskeisellä sijalla sosiaalisessa, kulttuurisessa sekä myös uskonnollisessa elämässä.
Kun arvioimme komission ehdotusta, panimme merkille, että ensinnäkin alaa vaivaavien ongelmien kannalta se on askel oikeaan suuntaan. Tähän mennessä muotoutunut monimutkainen sääntelykehys on hillitsevä tekijä, joka tasapainottaa markkinoita, tuotantovoimien kehitystä, viinin laadun parantumista ja tuotteiden saattamista Euroopan ja maailman markkinoille.
Tähän asti sovellettu raivauspolitiikka on johtanut Euroopan unionin viininviljelyalan pienenemiseen noin 20 %: lla, samalla kun unioniin on tulvinut viinejä kolmansista maista, jotka ovat harjoittaneet hyökkäävää tuotanto- ja kauppapolitiikkaa. Erityisesti Kreikassa vähennystä on tapahtunut jopa 35 %, mikä uhkaa kreikkalaisen viinin laatutuotantoa, koska pääasiassa on raivattu pientuottajien paikallisia laatuviinejä.
Tästä syystä on tarpeellista, että edellytetään uusien viljelmien istutusoikeuksien lisäämistä vähintään 3 %: lla, jotta olisi mahdollista kehittää laatuun painottuvaa viininviljelyä varsinkin niillä alueilla, joita raivauspolitiikka on erityisesti vahingoittanut. Samaan aikaan kolmansien maiden kanssa käytävän kaupan yhteydessä ei voida hyväksyä ehdotusta siitä, että viininvalmistukseen tarkoitetun rypälemehun tuonti sallitaan kolmansista maista.
Mitä tulee enologisiin käytäntöihin ja mahdollisuuteen lisätä alkoholipitoisuutta sokerilla, nykyinen tilanne on säilytettävä ennallaan, jotta taataan tämän erityisen perinteisen tuotteen historiallinen jatkuvuus.
Haluaisin päättää puheenvuoroni ottamalla esiin yhden erityiskysymyksen: saarilla ja vuoristoalueilla harjoitettavan viininviljelyn ongelmat. Ongelma koskee pääasiassa Kreikkaa, jonka viinintuotanto on hajautunut pieniin tiloihin saarilla ja vuoristoalueilla. Erityiset ilmasto- ja maaperäolosuhteet mahdollistavat korkealaatuisten viinien tuottamisen, joka on sitä, mitä kuluttajat tarvitsevat, mutta kustannuskertoimet muodostavat ehkäisevän tekijän. Uuteen YMJ: yyn tulee sisältyä jokin erityinen tukimuoto näille viiniviljelmille.

Arias Cañete
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan yhtyä herra Martinin onnitteluihin sekä hänen laatimastaan loistavasta mietinnöstä että hänen väsymättömistä ponnisteluistaan yhteisymmärryksen ja kompromissien löytämiseksi.
Haluan onnitella myös komissiota, koska tällä kertaa se on esittänyt ehdotuksen, joka eroaa oleellisella tavalla vuonna 1994 esitetystä surullisenkuuluisasta ehdotuksesta. Tällä kertaa ehdotus vastaa paremmin alan nykyisiä tarpeita ja huolenaiheita, ja näin ollen se on hyväksyttävä lähtökohta tärkeille parlamentin ja neuvoston sopimuksille.
Tässä puheenvuorossa haluan keskittyä kolmeen tärkeään parlamentin hyväksymään aiheeseen.
Ensinnäkin keskityn suojalausekkeiden sisällyttämiseen johdanto-osan kappaleisiin, artikla-osaan ja kumoamista koskevaan osaan, joiden tavoitteena on varmistaa yhteisön säännöstön kunnioittaminen tulevaisuudessa määritetyillä alueilla tuotettujen laatuviinien osalta, huolimatta siitä, että yli 23 neuvoston asetusta kumotaan.
Toiseksi, mitä tulee alkoholijuomiksi valmistettavien pöytäviinien tislaukseen, kiitän esittelijää siitä, että hän hyväksyi meidän tarkistuksemme ja otti ne mukaan aikaan saatuun kompromissiratkaisuun. Tämän ansiosta alkoholijuomiksi valmistettavien pöytäviinien tislaukseen myönnettävien tukien määrääminen ei olisi komission vapaassa harkintavallassa, vaan sillä olisi tähän velvollisuus, joka olisi yhdenmukainen alkoholijuomien toimitustarpeen suuruuden kanssa niillä aloilla, joilla asetukset vaativat käyttämään sitä. Tämä mahdollistaa brandyn ja väkevien viinien tuotannon selviytymisen, säilyttäen yli 300 000 hehtaaria viiniviljelmiä ja tuhansia työpaikkoja viinitiloilla, viinikellareissa, viiniteollisuudessa ja siihen liittyvien palvelujen piirissä.
On tärkeää, että näistä tuista määrätään sen tasoisia, että ne mahdollistavat alkoholijuomiksi tislattujen viinien kilpailukyvyn, sillä jos viinitisleet ja niille myönnettävät tuet poistettaisiin, brandyn valmistuksessa käytettävien viinitisleiden kustannukset nousisivat 300 %, samalla kun melassi- ja viljapohjaisen alkoholin kustannukset pysyisivät vakaina, ja ero viinistä peräisin olevan alkoholin hintaan kasvaisi, minkä seurauksena ne juomat, joissa näitä asetusten mukaan on käytettävä, syrjäytettäisiin markkinoilta.
Parlamentti on lisäksi parantanut komission ehdotusta vahvistaen tukien tarkistamisen vuosittain ja säännellen yksityiskohtaisesti perustukea ja toissijaista tukea, ja myöhemmin parlamentille esittämissäni tarkistuksissa pyrin siihen, että alkoholijuomien hintojen kilpailukykyisyys taataan, samoin kuin tislattavan alkoholin vuosittainen 15 000 hehtolitran vähimmäismäärä.
Lopuksi olen iloinen siitä, että maataloutta käsittelevä valiokunta hyväksyi erilliset tekniset määritelmät väkeville viineille ja viiniliköörille liitteessä 1. Näiden viinityyppien valmistukseen liittyvät ja aistein havaittavat erityispiirteet tekevät niistä erillisen ja erilaisen tuotteen, joka ansaitsee oman ja erillisen määritelmän.
Uudistusehdotus tarjoaa hyvän tilaisuuden säännönmukaiseen oman ja erillisen määritelmän vahvistamiseen näiden väkevien viinien osalta, jotka eivät ole kuuluneet eivätkä kuulu niihin väkeviin viineihin, joita käsiteltiin YMJ: n alkuperäisessä versiossa vuonna 1970 ja jotka alkuperänimityksen, viinitarhan pinta-alan, valmistuksen ja kypsymisen, kaupan ja työvoiman luomisen osalta eroavat muista alkuperäisen YMJ: n perusasetuksen sisältämistä tuotteista, joille on annettu erillinen määritelmä.

Ephremidis
 Arvoisa puhemies, ehdotuksessa pyritään edistämään kolmansista maista tuotavien viinien ja yhteisön viineihin sekoitettavan rypälemehun tuonnin vapauttamista. Neuvosto ja komissio unohtavat, että yhteisössä on olemassa erityisiä viinilaatuja, joilla voidaan hienolla ja aivan luonnollisella tavalla väkevöidä yhteisön viinejä eikä siihen tarvita tuontia kolmansista maista.
Toisaalta neuvosto ja komissio unohtavat viinitilojen kokeman monivuotisen raivopäisen vainon ja ajojahdin. Kymmeniä tuhansia hehtaareja on raivattu, ja erityisesti Kreikassa luvut ovat vielä synkempiä. Toimintatapanne ovat tässä asiassa murheellisen epäjohdonmukaisia, ellei takana ole salaisia tarkoitusperiä, jotka palvelevat hämäriä etuja.
Te ajatte istutusten jäädyttämistä, haluatte rajoittaa viininviljelyä ja marginaalistaa sen, jotta syntyisi vaje, joka oikeuttaisi ovien avaamisen tuonnille, koska jälleen kerran haluatte palvella WTO: n, GATTin ynnä muiden piirien etuja saadaksenne vastikkeita muilla aloilla, joista on teille hyötyä. Sallitte sokerin lisäämisen yhteisön viineihin ja erityisesti saksalaisiin viineihin alkoholipitoisuuden nostamiseksi. Tämä on ristiriidassa tuotannon rajoittamisen ja haluamanne laadun kanssa. Jos haluatte tehdä Saksalle mieliksi, merkittäköön edes tuotteeseen sokeripitoisuus.
Lopuksi sanoisin, arvoisa puhemies, että ehdotuksella vahvistetaan tätä toimialakohtaisten ryhmien ym. asemaa ja halutaan pakottaa köyhä viininviljelijä elämään samassa tarhassa kuin pedot, joita kutsutaan tämän arvokkaan tuotteen jalostajiksi tai teollisiksi valmistajiksi. Arvoisa komission jäsen, te uhraatte viinin laittomille ja hämärille eduille. Unohdatte, että kyseessä ei ole vain tuote, vaan aina myös kansan ravintoaine, jonka työllistävä vaikutus on valtava, ja viini on sivistystä, perinnettä ja kulttuuria. Älkää unohtako tätä. On olemassa maita, jotka Homeroksen ajoista lähtien ovat eläneet ja saaneet ravintonsa viinikulttuurista. Ja te uhraatte sen hämärien monikansallisten etujen alttarilla.

Filippi
Arvoisa puhemies, minunkin mielestäni herra Martin on laatinut hyvän yleiskatsauksen tästä aiheesta, ennen kaikkea mikäli otetaan huomioon maataloutta käsittelevässä valiokunnassa tällä alalla saavutettu tulos muihin verrattuna. Tästä huolimatta en liity siihen kuoroon, joka on ilmaissut tyytyväisyytensä tehtyyn työhön, enkä tästä syystä äänestänyt sen puolesta maataloutta käsittelevässä valiokunnassa. Mielestäni olisi mahdollista tehdä enemmän, ja siksi käsittelen erityisesti kahta seikkaa, joita pidän puutteellisina ja joiden osalta olen tyytymätön.
Ensimmäinen seikka on komission ehdotuksesta poistetun pakollisen tislauksen palauttaminen. Ehdotus on ristiriitainen: markkinoilla nyt saavutetun tasapainon pohjalta emme voi vaatia mahdollisuutta edistää paikkausistutusten ja istutusten uudistamisen politiikkaa ja ehdottaa samaan aikaan uudelleen pakollista tislausta. Mielestäni tämä on ristiriita, joka pitää ratkaista äänestyksessä täysistunnossa käyttäen - kuten olen jo ehdottanut vuoden 1997 hintapaketin yhteydessä - ennen kaikkea Euroopan unionin alueiden sisällä harjoitettavaa uusien istutusten tai suunnitelmallisen raivauksen politiikkaa. Tällaista politiikkaa meidän mielestäni pitäisi edistää joustavasti, mukautumiskykyisesti ja luovasti, kuten myös muut kollegat ovat todenneet. Mielestäni tämä kohta on korjattava. Me kaikki italialaiset jäsenet kuitenkin pyrimme tähän suuntaan myös täysistunnon äänestyksessä.
Toinen seikka liittyy käsitykseemme laadusta. Useat jäsenet ovat puhuneet täällä laadusta ja siitä, että tuotteen, viinin, yhteyttä maanviljelykseen on puolustettava; yhdenmukaistamiseen ei kuitenkaan ole pyritty millään tavoin, ei myöskään tuotannon ja viiniyttämisen tekniikoiden osalta. Myönnän, että sokerin poistaminen on vaikeaa, mutta yhtä kaikki jotakin olisi voinut tehdä laadun parantamiseksi: olisi voitu ryhtyä toimiin rypälemehujen vähimmäisalkoholipitoisuuden lisäämisen tai päällysmerkintöjen suhteen tai jättää tilanne ennalleen ja palkita jollain tavoin ne maat, jotka ovat tässä asiassa muita parempia. Tämän asian suhteen ei kuitenkaan ole tehty mitään merkittävää. Tästä syystä - tahtomatta nousta barrikadeille - ottakaamme laatu uudelleen esille hieman vakavammin ja johdonmukaisemmin.
Lopuksi on hyvä muistaa, että lyhyesti sanoen tämä ala kärsii voimavarojen puutteesta: alalle osoitetaan puolet siitä, mikä sen merkitys on Euroopan maanviljelyksen BKT: n kannalta. Pontevammat toimet tuotteen myynnin edistämiseksi kansainvälisillä markkinoilla ovat tarpeen.

Novo
 Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kollega Philippe-Armand Martinin mietinnössä esitetään joitakin tarkistuksia komission ehdotukseen. Nuo tarkistukset ovat periaatteessa myönteisiä ja niissä otetaan huomioon maataloutta käsittelevässä valiokunnassa esittämämme ja vahvistamamme tarkistukset. Mainittakoon muiden muassa mahdollisuus viiniviljelmien uudistamiseen ja kulutuksen edistäminen sisä- ja ulkomarkkinoilla, mainittakoon, että kolmansista maista peräisin olevan puristemehun tuonti viiniyttämis- tai viininvalmistustarkoituksessa on mahdotonta. Mainittakoon lopuksi tislaamisen salliminen tuotantoa koskevissa kriisitilanteissa tai tuottajajärjestöille ja epäsuotuisille alueille istutetuille viiniviljelmille suunnattujen, joskin riittämättömien tukien käyttöönotto.
Emme kuitenkaan voi enää hyväksyä sitä, että viinin - Välimeren alueen tuotteen - jonka osuus on lähes 7 % yhteisön maataloustuotannosta, rahoitukseen voidaan käyttää talousarviosta ainoastaan 2, 5 %, kun viljantuotanto, joka kiinnostaa lähinnä unionin Keski- ja Pohjois-Euroopan maita, saa 43 % kyseisestä talousarviosta, vaikka se edustaa ainoastaan 15 %: a yhteisön maataloustuotannosta.
Tämä esimerkki selventää muun muassa syrjintää, jota esiintyy eri tuotannonalojen välillä ja joka jatkuu uudistuksen myötä. Emme myöskään voi hyväksyä sitä, että tuotetta, joka syntyy sellaisten menetelmien tuloksena, joissa sallitaan sokerin lisääminen alkoholipitoisuuden nostamiseksi, kutsutaan viiniksi. Tämän seikan välttämiseksi esitämme täysistunnossa tarkistuksia - joiden toivomme tulevan hyväksytyiksi - jotka koskevat edellä mainitulla tavalla valmistettujen tuotteiden päällysmerkintöjä kuluttajien valistamiseksi ja puolustamiseksi sekä toisaalta tavoitetta, jonka mukaan sokerin lisääminen viiniin hylätään lopullisesti.

Fantuzzi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olemme keskustelleet viinistä ja kuuluisasta viiniä koskevasta uudistuksesta jo ainakin seitsemän tai kahdeksan vuoden ajan. Erityisesti, kuten tiedätte, arvoisa komission jäsen, jo vuosina 1993 ja 1994 esitettiin ehdotuksia, joiden esittelijänä parlamentissa minulla oli kunnia olla vuonna 1995. Viiniasiaa on siis puitu jo kauan. Toisaalta tämä osoittaa, kuinka monimutkainen ja ristiriitainen tämän alan uudistus on, mutta toisaalta se osoittaa myös sen, etteivät kaikki hankaluudet ole haitaksi. Se, että näin kävi, on hyvä asia, sillä vanhan vuoden 1994 uudistussuunnitelman toteutumatta jääminen on ollut todellinen lahja Euroopan viininviljelijöille. Mainittu uudistus päätyi näet pöytälaatikkoon ja nyt, kuten ennen minua puhuneet kollegat ovat oikeutetusti huomauttaneet, uudet ajatukset ovat varmastikin paljon aiempia kehittyneempiä.
Aiemmat ideologiset perusteet olivat näet virheellisiä. Muistan, että edeltäjänne, komission jäsen Steichen, ennusti, että vuonna 2000 viinin ylijäämä olisi ollut 40 miljoonaa hehtolitraa. Tämä antoi aihetta virkamiesmäisen pessimismin innoittamiin voimakkaisiin ja toimintaa suuresti vaikeuttaviin toimiin, jotka olisivat olleet Euroopan viininviljelijöille äärimmäisen vahingollisia. Ylijäämiä ei itse asiassa ole ollut enää muutamaan vuoteen; uskon, ettei tämä tilanne johdu viininjumala Bacchuksen suopeudesta vaan siitä, että näinä vuosina valtavat raivaustoimenpiteet ja uusien istutusten kieltäminen ovat merkittävästi köyhdyttäneet ja vanhentaneet Euroopan viinitarhoja.
Eurooppa on siis menettänyt asemaansa taidossa, jossa se on ollut ja on yhä paras koko maailmassa. Tämä on luonnollisesti antanut aihetta huolestumiseen. Uusien eurooppalaisten tuottajien aiheuttama kilpailu alkaa tuntua raskaana myös Euroopassa. Muutamassa vuodessa viinin tuonti Euroopan ulkopuolelta on kaksinkertaistunut. Joissakin maissa toiminnan kustannukset ovat paljon alhaisemmat kuin meillä, nämä maat hyötyvät paljon suuremmasta liikkumisen vapaudesta eivätkä Euroopan viininviljelijöiden tiellä aina olleet byrokraattiset esteet ja raja-aidat rajoita niiden toimintaa. Tämä uudenlainen viisaus on siis myönteinen asia: tästä annan teille tunnustuksen, komission jäsen Fischler.
Mielestäni komission uudessa ehdotuksessa esitetään uudenlaista lähestymistapaa, joka perustuu ajatukseen, että nyt on välttämätöntä myötäillä markkinoita, jotka näinä vuosina ovat saavuttaneet tasapainon, ja vältettävä siis sellaisia toimia, jotka saattaisivat tuhota sen. Uskoakseni paras lääke olisi huomattava vapauttaminen. Ymmärrän, että tällainen toteamus saattaa sosialistin lausumana olla yllättävä, mutta juuri viinin tapauksessa meillä on osoitus siitä, kuinka liiallinen säätely saattaa jopa vaarantaa kokonaisen alan. Euroopan viinitarhojen suurempi dynaamisuus, aikaistetut paikkausistutukset, viinitarhojen laaja rakenneuudistus ja komission ehdotuksessa esitettyjä suuremmat tuet ovat sen vuoksi välttämättömiä. Mielestäni, kuten muutkin ovat jo todenneet, huomattavasti suurempi tasapainottaminen olisi toivottavaa.
Maatalouspolitiikkamme suojaa tuotteitaan yhä kahdella eri painolla ja mitalla, politiikassa on suuria, valtavia eroja Manner-Euroopan tuotteille annetun tuen ja Välimeren alueen tuotteiden tuen välillä. Mielestäni esittelijä on tehnyt hyvää työtä, mutta ei tarpeeksi: hyvää työtä eräiden ristiriitaisten seikkojen, kuten rypäleiden puristemehujen tuonnin, komission vallan ja Euroopan viinitarhojen dynamiikan laajentamiseksi tehtyjen ponnistelujen osalta. Kahdesta jo kollega Filippin mainitsemasta seikasta en kuitenkaan voi olla samaa mieltä komission jäsen Fischlerin kanssa, nimittäin pakollisesta tislauksesta ja sokerin lisäämistä koskevasta kysymyksestä. En ole samaa mieltä pakollista tislausta koskevasta kohdasta, sillä komissio esitti ehdotuksen vapaaehtoisesta kriisitislauksesta, joka on mielestäni asianmukainen vastaus markkinoiden uudenlaiseen dynamiikkaan. Sokerin lisäämiseen liittyvän kysymyksen osalta olen täysin tietoinen siitä, että tämän ongelman käsittelyyn liittyy valtava riski, nimittäin vaara koko uudistuksen keskeytymisestä. Tästä huolimatta olisi ollut arvokasta ottaa huomioon olemassa olevat vaikeudet ja epätasa-arvo ja osoittaa, että pyrimme siihen eurooppalaisten tuottajien väliseen yhtäläiseen arvoon ja solidaarisuuteen, johon olemme aina pyrkineet. Laadusta keskustellaan jatkuvasti; minä kuitenkin uskon, että laatu merkitsee myös sitä, että annetaan etusija sellaiselle tuotteelle, joka on valmistettu pelkästään viinitarhan antimista.

Lulling
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hitaasti hyvä tulee, toivottavasti! Vuonna 1994 esitetyn epäonnistuneen ehdotuksen jälkeen, joka koski viinin yhteisen markkinajärjestelyn uudistusta, ja vuonna 1995 esittämiemme tarkistusten jälkeen komissio tarvitsi tosin paljon aikaa esittääkseen meille uuden ehdotuksen uudistuksesta, mutta lähestymistapa on nyt paljon myönteisempi, sillä eihän voi olla niin, että heikennämme perinteikkään ja verrattoman monipuolisen eurooppalaisen viininviljelyn mahdollisuuksia ja luovutamme Euroopan yhtenäismarkkinat ja maailmanmarkkinat kolmansien maiden kilpailulle - sanokoon Maailman kauppajärjestö mitä tahansa.
Ihmiskunta olisi terveempää, jos huomattavasti useammalla ihmisellä olisi varaa juoda päivittäin yhdestä kolmeen lasiin viiniä. Tuollaisen tarpeen kattamiseksi ei tarvittaisi tislausvelvollisuutta eikä raivauksia vaan huomattavasti suurempaa laatuviinien tuotantoa, erityisesti yhteisössä, ja tietysti huomattavasti alhaisempia valmisteveroja kotimaassa valmistetuille tavaroille kuin useissa jäsenvaltioissa - erityisesti unionin pohjoisosissa - nyt on. Tämän sanottuani iloitsen siitä, että onnistuimme myös esittelijämme Martinin kovan työn ansiosta, josta kiitän häntä sydämellisesti, parantamaan merkittävästi komission ehdotusta järkevin kompromissein, jolloin jokainen meistä joutui tietysti hieman antamaan periksi vaatimuksistaan.
Olen pahoillani, että muutama etelän kollega on näistä ponnisteluista huolimatta lähtenyt taas tarkistuksineen sotapolulle yhteisön pohjoisilla seuduilla vuosisatoja noudatettuja enologisia menetelmiä vastaan. Myös sellaiset erikoiset pohdiskelut, joiden mukaan niiden, jotka eivät väkevöi, pitäisi saada lisää istutusoikeuksia, ovat suorastaan järjettömiä! Kannatan tätä kovalla työllä aikaansaatua kompromissia. Voin elää sen kanssa, varsinkin kun se edustaa myönteistä lähestymistapaa myytävissä olevien viinituotteiden säilyttämisen ja viljelyn kannalta ja auttaa loistavasti säilyttämään ihania seutuja myös kotimaassani. Maataloutta käsittelevän valiokunnan ehdotukset ovat kuitenkin tasapainoisia ja sen vuoksi järkeviä myös enologisten menetelmien, uusien istutusoikeuksien, epäedullisia sääolosuhteita tai poikkeuksellisen suuria satoja koskevien joustavien toimien osalta - tällöin on kyse maksimituotosta hehtaaria kohti.
Haluaisin pyytää komissiota ja erityisesti herra Fischleriä hyväksymään ehdotuksemme, joka koskee lisäotsikkoa " erityistuki ja viiniköynnöksestä saatavien tuotteiden edistämistoimenpiteet" , ja siihen liittyvän viinialan ammatillisten järjestöjen myötävaikutuksen. Haluaisin myös mielelläni kuulla sen teiltä nyt. Sehän sisältää myös viinin kohtuullisen kulutuksen edistämistoimet ja yhteisön ulkopuoliset mainoskampanjat. Se on oikea tie! Toivon, että komissio ja ministerineuvosto seuraavat meitä tällä oikealla tiellä, jota toivottavasti myös parlamentin suuri enemmistö tukee, sillä parlamentin suuren enemmistön tuki tälle järkevälle kompromissille on paras tilaisuutemme saada ministerineuvosto kuuntelemaan meitä!

Alavanos
Arvoisa puhemies, haluan painottaa, että toisaalta viinitilat ovat toipumassa massiivisten raivausten aiheuttamasta järkytyksestä. Toisaalta niitä syrjitään ankarasti. Arvoisan komission jäsenen ja komission EMOTR: sta antamien tietojen mukaan meijerialan yritys sai vuonna 1994 keskimäärin 13 140 ecua vuodessa, ja sekä liha-että meijerialan yritys 11 536 ecua, peltokasvien viljelijät 11 207 ecua, kun taas viinintuottajayritys sai keskimäärin 4 590 ecua. Tämä osoittaa, millainen on tilanne.
Me olemme huolissamme tästä kehityksestä, ja haluan korostaa seuraavia tärkeinä pitämiämme asioita:
Ensiksikin sokerista on tarkoitus valmistaa leivoksia ja makeisia eikä viiniä. Olemassa olevat järjestelyt ja niiden ennakoitu laajuus ovat asia, joka mielestäni vääristää Euroopan unionin kantaa ja ehdotusta viinintuotannosta.
Toiseksi, onko viinien laadullinen väkevöiminen toivottavaa? Yhteisössä, Euroopan unionissa on saatavissa hyvin varteenotettavaa rypälemehua, eikä meidän tarvitse turvautua tuontiin kolmansista maista.
Kolmanneksi raivausten aiheuttaman järkytyksen vastapainoksi pitää olla lisäystä, joka voi alkaa keskustellusta 3 %: sta.
Neljänneksi olemme sitä mieltä, että tislaus on jotain sellaista, johon tuottajia ei voi pakottaa hinnalla millä hyvänsä. Tuottaja tuottaa viiniä. Jos hän haluaa tislata, sen pitää olla vapaaehtoista, kuten nykyään, eikä meidän pidä säätää tislausta pakolliseksi.
Arvoisa puhemies, lopuksi olen sitä mieltä, että saaristo- ja vuoristoalueiden viininviljelyssä tarvitaan erityistoimenpiteitä.

Hallam
 Arvoisa puhemies, olen pahoillani huomatessani, että ajatus lähtöpaikassa tapahtuvan viinin pullottamisen korostamisesta on hiipinyt herra Martinin muutoin erinomaiseen mietintöön. Lähtöpaikassa tapahtuvan viinin pullottamisen korostaminen on hyvää tarkoittava ja naiivi yritys suojella työpaikkoja ja erityisiltä viininviljelyalueilta peräisin olevien viinien mainetta. Valitettavasti ja kaikella kunnioituksella ajatuksen korostaminen osoittaa suurta tietämättömyyttä siitä, mitä viinille itse asiassa tapahtuu niissä maissa, joihin se kuljetetaan. Siinä ei myöskään tunnusteta muuttuvaa tapaa, jolla viiniä jaellaan, markkinoidaan tai kulutetaan, etenkin Pohjois-Euroopassa.
Perille saavuttuaan viinit pakataan erityisesti, jotta ne vastaisivat tiettyjen markkinoiden tarpeita. Viinit pakataan valintamyymälöiden omin etiketein varustettuihin tölkkeihin tai laatikoihin tai sitten ne sijoitetaan erityisiin kylmäsäiliöihin ravintoloita ja pubeja varten, jotta ne voivat myydä viinejä helposti laseittain. Olen vakuuttunut siitä, että Yhdistyneeseen kuningaskuntaan suuntautuvaa massatuontia suojellaan huolellisesti sen varmistamiseksi, että oikeaan viiniin tulee oikea etiketti. Kolmannesta maasta peräisin olevaan viinipulloon tai -tölkkiin ei laiteta sanaa " Bordeaux" . Yhdistyneessä kuningaskunnassa varmistetaan, että sen tietokonejärjestelmät kunnioittavat laatua. On pullottajien edun mukaista vaatia heitä myymään laatuviinejä.
On mahdollista, että meidän on varmistettava, että nämä valvontajärjestelmät ovat avoimia ja kaikille ilmiselviä. Kenties voimme myöhemmin keskustella tästä yksityiskohtaisesti rouva Lullingin mietinnön käsittelyn yhteydessä. Mutta pyydän, älkäämme ottako sitä riskiä, että viininviljelyalueillamme menetetään työpaikkoja ja että pullottajillemme aiheutetaan mahdollisesti vaikeuksia luomalla tuottajien, jakelijoiden ja kuluttajien välille sellaisia esteitä, jotka ovat keinotekoisia ja jotka vahingoittavat unionissa käytävää kauppaa.

Bébéar
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kaikki tunnustavat viininviljelyn alan merkityksen Euroopan unionin maataloudessa. On kuitenkin täsmennettävä, arvoisa komission jäsen, että tämä johtuu Euroopan hallitsevasta asemasta maailmassa - Euroopan osuus tämän alan tuotannosta on 60 % - ja etenkin siitä, että 80 % tästä tuotannosta menee vientiin. Te kysytte minulta siis, miksi markkinajärjestelyä tarvitaan. No aivan yksinkertaisesti siksi, että taloudesta tulee maailmanlaajuinen ja että yhteisön on vahvistettava sääntöjä järjestääkseen asiansa kunnolla tähän maailmanlaajuiseen talouteen nähden. Siksi minusta on syytä korostaa joitakin mietinnön kohtia, jotka ovat eurooppalaisen viininviljelyn kannalta olennaisen tärkeitä.
Istutusten osalta olemme ponnistelleet kovasti jo 10 vuotta vähentääksemme viiniviljelmien pinta-alaa. Vaikka vastedes onkin voitava jatkaa viiniköynnösten maasta nostamista joillakin herkillä alueilla, on myös syytä voida istuttaa uusia köynnöksiä ottamalla huomioon laadulliset tarpeet ja vaatimukset. Siksi on osoitettava joustavuutta ja sallittava kehittyvien alueiden tyydyttää kysyntää istuttamalla köynnöksiä lisää samalla, kun liikatuotantoa joillakin alueilla rajoitetaan.
Mitä enologisiin käytäntöihin tulee, se, mitä juuri kuulin, huolestuttaa minua kovasti. Minä, joka olen ranskalainen ja elän keskellä Eurooppaa, sanon teille: lopettakaamme tämä yhteisön sisäinen sota, lopettakaamme eteläisten jäsenvaltioiden sota pohjoisia jäsenvaltioita vastaan ja kunnioittakaamme tunnustettuja ja tehokkaita ikivanhoja perinteitä. Taistelemme itseämme vastaan, jos asenteemme on näin taipumaton.
Viininviljelyalan toimijoiden osalta on ilmeistä, että tuottajien ja kauppiaiden välinen tiivis yhteistyö on mahdollistanut sellaisen kauppavaihdon aikaan saamisen, joka on sekä kuluttajan että kuluttajan arvostaman viinin laadun kannalta tyydyttävä. Siksi on kunnioitettava järjestöjä, joita alueillamme on, ja etenkin niiden ensiarvoisen tärkeää asemaa tarpeiden mukauttamisessa resursseihin.
Viennin osalta meidän on osattava suhtautua maailmaan avoimesti ja hankittava itsellemme keinot edistää tietoa eurooppalaisten tuotteiden laadusta.
Sanon lopuksi, että maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevä valiokunta käsitteli tätä viinin YMJ: tä koskevaa mietintöä tässä hengessä ja komission ehdotuksen pohjalta, joka vaikutti meistä liian varovaiselta, joskus tuotannon rajoittamiseen tähtäävältä, joskus liian hallinnolliselta. Pääsimme käsiteltävänä olevan tekstin ilmentämään yhteisymmärrykseen lukuisten tapaamisten ja keskustelujen avulla. Hyvät sekä pohjoisen että etelän kollegat, meidän on hyväksyttävä tämä teksti. Se merkitsee huomattavaa edistystä vuoden 1994 ehdotukseen verrattuna. Tämän mietinnön pitäisi mahdollistaa se, että neuvosto ottaa mielipiteemme huomioon. Toivon sitä joka tapauksessa kovasti.

Klaß
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, on kyse monimuotoisuudesta, eroista, erityistuntomerkeistä, makusuuntauksista ja loppujen lopuksi myös samastumisesta alueisiin, joilla viinimme kasvaa. Ne kaikki antavat loppujen lopuksi leimansa Euroopan viineille. Olemme nyt siinä vaikeassa tilanteessa, että tätä monimuotoisuutta pitäisi säädellä yhteisellä markkinajärjestelyllä - vieläpä siten, että monimuotoisuus säilyy, sillä emme halua yhdenmukaistettua eurooppalaista viiniä - ja että samanaikaisesti viitoitamme oikeudellisen kehyksen, joka määrittelee vallitsevat olosuhteet.
Olen kotoisin yhdeltä Euroopan pohjoiselta viininviljelyalueelta, Moselin alueelta. Meidän viinimme kasvavat toisenlaisissa ilmasto-oloissa. Meidän viinimme ovat erilaisia, mutta niillä on harrastajansa ja niillä on myös markkinansa.
Kiitän komissiota ja esittelijä Martinia, ja kiitän myös maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevää valiokuntaa siitä, että saatoimme saada aikaan tässä viiniasetuksessa kompromissin, jonka avulla säilytetään perinteiset enologiset menetelmät ja tunnustetaan erityiset alueelliset olosuhteet. Näin säilytämme Euroopan eri alueilta tulevan viinin, jonka tunnemme ja jota arvostamme. Samalla säilytämme kuitenkin myös syrjäseuduilla sijaitsevat työpaikat ja loppujen lopuksi myös kulttuurimaisemat. Markkinoita voidaan säädellä, mutta luontoa, säätä ja satoa ei.
Kannatan siis kunakin vuonna markkinoitavissa olevan viinimäärän määrittelemistä. Meidän viininviljelyalueillamme on jo määritelty vastaavat hehtaaria kohti laskettua maksimituotosta koskevat määräykset. Vastustan kuitenkin kiivaasti komission ehdotusta siitä, että jos määritetty maksimituotos ylittyy 120 %: lla, koko sato menettäisi oikeuden käyttää haettua laatuviini-nimitystä. Emme ole toistaiseksi säädelleet laatuviiniä tällä tavalla. Jokainen maanviljelijä, jokainen viininviljelijä on säiden armoilla. Hyvien vuosien on korvattava huonot vuodet. Runsaan sadon tuottavat vuosikerrat tuodaan markkinoille huonompisatoisina vuosina, ja ne varmistavat tällä tavalla perheyritysten toimeentulon. Tarvitsemme siis varastointimahdollisuuksia. Pyydän, että harkitsette vielä erityisesti tätä kohtaa.

Redondo Jiménez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, ensinnäkin haluan onnitella esittelijää hänen mietintönsä johdosta sekä hänen parlamentissa saavuttamansa yhteisymmärryksen johdosta, mikä ei ole ollut helppo tehtävä. Tämä on vuoden 1992 YMP: n osalta keskeneräiseksi jäänyt asia, ja komission esittämä ehdotus on mitä tärkein alamme nykyisyyden - ja ennen kaikkea tulevaisuuden - kannalta, erityisesti nyt, kun eurooppalainen viininviljely on saapunut tienhaaraan. Tarvitsemme sellaisia välineitä, jotka antavat meille mahdollisuuden olla kilpailukykyisiä jo nyt avoimilla markkinoilla ja säilyttämään Euroopan unionin maailman johtoaseman tällä alalla; alalla, joka tuo valtavasti lisäarvoa sekä yhteiskunnallisessa että taloudellisessa mielessä.
On selvää, että tällä saavutetulla yksimielisyydellä kunnioitetaan historiallisia erityispiirteitä ja erilaisia enologisia käytäntöjä sekä annetaan paljon painoarvoa laadulle ja myynnin edistämiselle sekä Euroopan unionin sisä- että ulkopuolella, ja lisäksi sillä mahdollistetaan viininviljelymme maltillinen ja valvottu kasvaminen.
Mitä tulee alkoholeihin, jne., yritän olla toistamatta jo sanottuja asioita, mutta haluaisin kuitenkin sanoa, että on säilytettävä tasapaino teknisen kehittymisen ja eurooppalaisten viinien erikoislaadun säilyttämisen välillä. Tämä on toinen asia, joka tällä uudistuksella pitää ratkaista.
Kaiken tämän perusteella kilpailukyvyn parantaminen, joka ei rajoitu ainoastaan viinitiloihin, vaan jota sovelletaan myös laitteistojen parantamiseen - kuten on jo sanottu - ja viinin myynnin edistäminen, joka yhdistetään viiniä koskevan tieteellisen tiedon levittämiseen, lisäisi viiniemme kysyntää yhä avoimemmilla markkinoilla. Kannatamme myös viennistä vastaavan korkean tason komitean perustamista. Se on mielestämme välttämätöntä.
Arvoisa komission jäsen, yksi asia on kuitenkin minulle vielä epäselvä: se koskee teoriassa eurooppalaista viininvalmistusta, jossa käytetään kolmansista maista tuotavia rypälemehuja. Mitä voitte sanoa tämän osalta?
Arvoisa komission jäsen, teillä on - niin sanoakseni - kullanarvoinen tilaisuus ottaa omaksenne tämän parlamentin hyväksymät tarkistukset, ja ennen kaikkea, ottaa omaksenne täällä saavutettu yksimielisyys, täällä, missä me kaikki olemme ottaneet pitkän askeleen eteenpäin, toiset suuremmin ponnistuksin kuin toiset - se on myönnettävä - mielestäni eurooppalaisen viininviljelyn hyväksi.

Santini
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen ilmeisesti viimeinen puhuja. Olemme siis tyhjentäneet melkein koko pullon ja huomaamme, kuten usein käy, että pullon pohjalla on hieman sakkaa, joka olisi saattanut jopa tehdä viinistä sameaa. Toistan, että on hyvä, että olen viimeinen, sillä pidän komission ehdotusta hyvänä, pidän esittelijän pikemminkin diplomaattista kuin teknistä vaivannäköä kiitettävänä, mutta en näe syytä aloittaa ilotulitusta tämän uudistuksen ja tämän työn tulosten kunniaksi.
Politiikassa kaikkia ongelmia arvioidaan helposti oikeiston tai vasemmiston näkökulman kannalta. Maanviljelyksestä puhuttaessa, rouva Lulling, palaamme vääjäämättä vanhoihin asemiin ja tutkimme ongelmia pohjoisen tai etelän näkökulmasta. Vaikka hyvää tahtoa on ollut, eroa ei vielä ole kurottu umpeen; päinvastoin eri laidat ovat yhä melko kaukana toisistaan. Tämä olisi saattanut tarjota tilaisuuden niiden lähentämiseen, mutta syistä, joita muut italialaiset kollegat ovat jo kuvanneet, emme voi sanoa, että tämä olisi rohkaissut meitä kulkemaan tietä, joka johtaisi sen historiallisen vamman parantumiseen - rohkenen kutsua tätä parantumista hieman juhlavasti lähes historialliseksi - josta tässä asiassa kärsitään ja jonka osittainenkin parantuminen saattaa olla mahdollista vasta tulevina vuosina.
En kuitenkaan tahdo tehdä tästä viinistä täysin sameaa. Siinä on eräitä myönteisiä seikkoja, ja tahdon mainita niistä muutamia: ennen kaikkea pyrkimys laadun parantamiseen ja kohti näkemystä, jonka mukaan viini on täysin vaaraton ja helposti nautittava juoma, tuote, jota voidaan tarjota kaikenikäisille ja kaikissa tilanteissa, lisäksi viinitarhojen rakenneuudistuksen tukeminen ja pöytäviinien korvaaminen laatuviineillä; edelleen, nuorille tuottajille ja epäsuotuisille vuoristoalueille suunnatut tuet. Seikkoja, joita en sen sijaan voi arvostaa, ovat puutteellinen suoja kolmansista maista tulevia viinejä vastaan, liiallinen huomion kiinnittäminen valmistuksen ja pullotuksen teknisiin seikkoihin ja vähäisempi tuotantoon liittyvien seikkojen huomioon ottaminen. Lisäksi pyrkimys sokerin korvaamiseen puhdistetulla tiivistetyllä puristemehulla ei kaiken tähän liittyvän uuden kehityksen johdosta, eli syistä, joita myös muut kollegat ovat jo kuvanneet, ole tyydyttävä.
Lopuksi pakollisen tislauksen osalta minäkin tahtoisin hieman näpäyttää vanhaa ystävääni Martinia. Komission jäsenen ja komission ajatus sen poistamisesta ja ainoastaan kriisitislauksen jättämisestä jäljelle oli erittäin hyvä. Ystävämme Martin halusi palauttaa sen - enkä vieläkään ole käsittänyt miksi. Arvoisa komission jäsen, yrittäkää te palauttaa tasapaino!

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvät naiset ja herrat, haluaisin aluksi kiittää teitä kaikkia siitä työstä, jonka olette tehneet komission viiniä koskevan ehdotuksen tarkistamiseksi. Minäkin haluaisin kiittää aivan erityisesti esittelijää, herra Martinia, ehdotuksen analysoinnista ja ennen kaikkea myös - ja sitähän kiiteltiinkin toistuvasti - hänen ponnisteluistaan kompromissin aikaansaamiseksi. Näiden ponnistelujen ansiosta onnistuimme varmistamaan sen, että viinisektoria koskevaa ehdotusta ei saada myöhemmin kuin Agenda 2000: n yhteydessä esitettäviä muita uudistusehdotuksia.
Kuten tiedätte, tämän ehdotuksen on tarkoitus korvata 23 tähänastista neuvoston asetusta, yksinkertaistaa niitä ja kattaa kaikki perustavat alueet viiniköynnöksestä etiketillä varustettuun tuotteeseen. Vaikka tarkistustenne lopullinen määrä on suhteellisen suuri, olen iloinen voidessani todeta, että on melkoinen määrä tärkeitä aiheita, joista olemme yhtä mieltä. Erityisesti olemme yhtä mieltä siitä, että voimme säilyttää ja parantaa yhteisön viinien kilpailukykyä vain laadun avulla ja että suunnitellut rakenneuudistustoimet ovat tärkeitä tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
Lisäksi olemme yksimielisiä siitä, että markkinatilanne vaatii tuotantokyvyn joustavampaa hallintoa. Lisäksi vallitsee yksimielisyys siitä, että kyse on kaikkien yhteisön viinien erityisluonteen varmistamisesta ja tämän varmistamisen lujittamisesta myös oikeudellisesti perinteisiä viininvalmistusmenetelmiä koskevien määräysten avulla.
Ennen kuin käsittelen tarkemmin joitakin tarkistuksianne, sallikaa minun muistuttaa vielä niistä seitsemästä tavoitteesta, joita komissio tavoittelee uudistusehdotuksillaan. Ensinnäkin: haluamme tehdä viinisektorista kilpailukykyisemmän. Toiseksi: haluamme, että saavutettu parempi tasapaino säilyy kysynnän ja tarjonnan välillä. Kolmanneksi: haluamme poistaa mahdollisuuden käyttää interventiota, joka on ylituotannon keinotekoinen markkinointikeino. Neljänneksi: haluamme tukea kaikkia perinteisiä markkinointimahdollisuuksia, siis myös alkoholijuomien ja muiden tuotteiden. Viidenneksi: haluamme ottaa sopivalla tavalla huomioon alueelliset erot. Kuudenneksi: haluamme vahvistaa tuottajien ja toimialakohtaisten organisaatioiden tehtäviä. Seitsemänneksi: haluamme yksinkertaistaa oikeussäännöksiä ja muuttaa niitä läpinäkyvämmiksi.
Näistä tavoitteistahan vallitsee suuri yksimielisyys. Muutamat tarkistuksistanne merkitsevät myös parannusta toimiin, joita olemme ehdottaneet näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. Erityisen rakentavana ehdotuksena pidämme tuottajia ja toimialakohtaisia organisaatioita koskevan oikeudellisen kehyksen aikaansaamiseen tähtäävien määräysten uutta muotoilua. Toivon, että tämä riittää vastaukseksi rouva Lullingin kysymykseen. Olemmekin jo aloittaneet keskustelun tästä asiasta.
Muut hyödylliset tarkistukset koskevat erityisen tislaustoimenpiteen käynnistävien kriteerien käyttöönottoa, likööriviinejä koskevia uusia määräyksiä sekä suurta määrää teknisiä parannuksia. On kuitenkin myös aloja, joista olemme erimielisiä ja joita haluaisin myös käsitellä hieman lähemmin. Jotta alueet, joiden tuotanto ei pysty täyttämään markkinoiden kysyntää, saisivat mahdollisuuden hillittyyn laajentamiseen, komissio ehdottaa uusien istutusoikeuksien myöntämistä, vieläpä noin 35 000 hehtaarin verran. Se on - kolmen vuoden ajalle jakaantuneena - lähes kaksinkertainen määrä kahden edellisen maataloushintapaketin yhteydessä myönnettyihin uusiin oikeuksiin verrattuna.
Lisäksi ehdotus johtaa todellisuudessa tuotantokyvyn huomattavaan lisääntymiseen, koska tuottajille, jotka sitoutuvat viininviljelyalueiden raivaamiseen, myönnetään jo tuolloin myös paikkausistutusoikeudet, ja lisääntyminen voi olla esimerkiksi jopa huomattavasti suurempaa kuin 35 hehtaaria, jonka saavutamme tämän lisäprosentin avulla. Sen vuoksi en näe mahdollisuutta mennä nyt vielä pitemmälle, koska silloin emme enää pysty noudattamaan kysynnän ja tarjonnan tasapainon tavoitettamme.
Toisessa tarkistuksessa vaaditaan, että pelkkä viininviljelyalojen uudistus sisällytetään rakenneuudistustoimiin. Haluaisin muistuttaa siitä, että rakenneuudistustoimien tarkoituksena on mukauttaa tiettyjen ongelma-alueiden tuotantoa markkinoiden muuttuneeseen kysyntään. Meillä on varmasti vain rajoitetusti varoja emmekä voi nyt rahoittaa toimia, jotka ovat aina kuuluneet viininviljelyalojen normaaliin ylläpitoon.
Olette myös ehdottaneet, että jäsenvaltioiden rahoitusosuudeksi jätettäisiin rakenneuudistustoimien yhteydessä tavoitteen 1 alueiden ulkopuolella jopa 25 %. Tunnustan, että yhteisrahoitus on edelleen keskustelun kohde, josta on kuitenkin saatava aikaan lopullinen päätös Agenda 2000 -kokonaispaketin yhteydessä. Sitä pitäisi sen vuoksi käsitellä viinin markkinajärjestelyn yhteydessä käsittelyn lisäksi myös Agenda 2000: n kokonaisrahoituksen yhteydessä.
Muut tarkistukset kyseenalaistavat tämän väkevöimismenetelmän vallitsevan tilan, erityisesti sokerin avulla väkevöimisen osalta. Voin vain vahvistaa sen, mitä jäsen Bébéar sanoi: uskon, että olemme 150 vuotta myöhässä, jos mietimme nyt sitä, pitääkö meidän käydä nyt uusi sota etelän ja pohjoisen valtioiden välillä. Sen vuoksi uskon, että noudatamme oikeutetusti edelleen erilaisia perinteisiä väkevöimismenetelmiä tai enologisia käytäntöjä.
Ehdotettujen tislausvelvollisuutta koskevien tarkistusten osalta olen vakuuttunut, että komission lähestymistapa on oikea. Pakolliset toimet eivät sovellu nykyisiin Uruguayn kierroksen jälkeisiin avoimempiin markkinoihin, joilla ei enää voida määritellä vähimmäishintoja, koska viinimäärien poistamisesta seuraisi ainoastaan se, että joutuisimme sallimaan lisätuonnin. Voin kuitenkin hyväksyä ehdotuksenne, jonka mukaan neuvoston tekstiin lisätään toimet käynnistäviä, erityisesti markkinahintoja koskevia kriteerejä.
Toisen tarkistuksen tavoitteena on sisällyttää yhteiseen markkinajärjestelyyn toimia myynnin edistämiseksi sekä yhteisön sisällä että sen ulkopuolella. Jotta asia kävisi selväksi: mitä tulee myynnin edistämiseen yhteisön ulkopuolella, olen sitä mieltä, että horisontaalinen asetus vaikuttaa paremmin. Kannatan kuitenkin tietysti sitä, että yhteisön ulkopuolista myyntiä edistetään. Koska jäsenvaltioilla on kuitenkin erilaisia käsityksiä siitä, miten myyntiä pitäisi edistää yhtenäismarkkinoilla ja miten alkoholipitoisia juomia pitäisi ylipäänsä myydä tai tukea, uskon, että meillä on tässä ongelma, joka tuntuvasti vaikeuttaisi yhteiseen markkinajärjestelyyn sisällyttämistä.
Kolmansista maista tuoduista rypäleen puristemehuista valmistettujen viinien nykyisen valmistuskiellon poistamisen osalta, kysymyksen, jota myös monet käsittelivät, tiedän, kuinka voimakkaasti jotkin jäsenvaltiot suhtautuvat tähän määräykseen. Olemme kuulleet tässä asiassa perusteellisesti erilaisia asiantuntijoita, ja meillä on yksiselitteisiä lainopillisia lausuntoja, joiden mukaan WTO: n määräykset yksinkertaisesti edellyttävät nykyisen yleisen kiellon poistamista. Komission yksiköt ovat kuitenkin kertoneet jäsenvaltioille, että ehdotuksessamme esitetään valvonta- ja päällysmerkintämääräyksiä sekä tuontivarmuuden säilyttämistä koskevia määräyksiä, joiden avulla taataan, että viiniä, joka valmistetaan kolmansista maista tuodusta rypäleen puristemehusta, ei voida pitää yhteisön viininä.
Lopuksi on tehty useita tarkistuksia, jotka koskevat eräitä tma-laatuviinejä. Haluaisin selventää, että aikomuksenamme on täysin säilyttää nykyisten neuvoston asetusten määräykset. Aiomme kuitenkin rajoittua neuvoston asetuksissa yleisiin määräyksiin ja ottaa muut täytäntöönpanomääräyksiin. Laatuviinien hehtaaria kohti lasketun maksimituotoksen osalta komissio on käyttänyt tilannetta hyväkseen ja on määrännyt yhteisen järjestelyn niitä tapauksia varten, joissa maksimituotos ylittyy, niin että laatuviinin tuottajille taataan yhteisössä yhtäläiset olosuhteet.
Sillä edellytyksellä, että jäsenvaltiot säätelevät tätä asiaa tehokkaasti avoimin, ennen kaikkea kansallisin määräyksin, voisimme vielä harkita tätä ehdotusta ja ottaa näin huomioon rouva Klaßin pohdiskelut.
Lopuksi haluaisin käsitellä tarkistusta, jota käytettiin ehdotuksen monissa kohdissa. Siinä vaaditaan, että monien neuvoston markkinavalvontaa koskevien päätösten yhteydessä edellytetään Euroopan parlamentin kannanottoa. Pidän tällaista menettelyä erinomaisena välineenä saada aikaan päätöksiä suurista ja ennen kaikkea poliittista muutoksista. Se on kuitenkin aivan yksinkertaisesti liian hidas ja raskas väline markkinoiden hallintaan liittyviin täysin teknisiin toimiin. Niiden yhteydessä tarvitaan päätöksiä, joiden avulla voidaan reagoida nopeasti markkinatilanteisiin. Nimenomaan sen vuoksi päädyimme tietoisesti rajaamaan asetuksen perustavat periaatteet neuvostolle, kun taas markkinoiden hallintaan liittyvät päätökset pitää tehdä komissiossa. Sen pitäisi varmistaa hyvä joustavuus ja reagointinopeus. Sen vuoksi en voi hyväksyä tarkistuksia, jotka kyseenalaistaisivat jälleen tämän tavoitteen.
Toivon, että huomautukseni ovat selvittäneet riittävästi komission kantaa mietinnön sisältämiin tarkistuksiin. Haluaisin kuitenkin lopuksi korostaa suurta yksimielisyyttä, joka vallitsee monessa tärkeässä kysymyksessä.

Cunha
 Arvoisa puhemies, olen hyvin hämmästynyt komission jäsen Fischlerin kolmansista maista tuotavia viiniyttämiseen käytettäviä puristemehuja koskevasta vastauksesta. En ymmärtänyt hänen selitystään ja kysyn komission jäseneltä, huomasiko hän, miten tyrmäävä hänen vastauksensa oli?

Fischler
Arvoisa puhemies, kuvittelin kyllä, että esitykseni oli siltä osin erittäin selkeä. Totesin selvästi, että GATT-sopimuksen nykyiset määräykset eivät salli rypäleen puristemehun tuontikiellon jatkamista. Sitä on muutettava, jotta noudatamme GATT-sopimuksen määräyksiä. Me voimme kuitenkin aivan hyvin varmistaa, että tuotu rypäleen puristemehu - vaikka se sekoitettaisiin yhteisössä tuotettuihin rypäleen puristemehuihin - että tällainen tuote on merkittävä riittävän hyvin, niin että jokaiselle on selvää, että kyseessä on viini, joka on valmistettu ulkomaisista rypäleen puristemehuista.
On siis kyse siitä, että selvitetään, että kuluttaja myös tunnistaa helposti viinin, joka sisältää ulkomaista rypäleen puristemehua, viiniksi, joka on osittain tai kokonaan valmistettu ulkomaisesta rypäleen puristemehusta. Emme voi kuitenkaan edeltä käsin yksinkertaisesti kieltää rypäleen puristemehun tuontia.

Puhemies
Kiitoksia, komission jäsen Fischler.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 11.00.

Unionin rajojen ylittäminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Lindepergin laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A4-0450/98) pakolaisten asemaa täydentävien suojelumuotojen yhdenmukaistamisesta Euroopan unionissa, -Lehnen laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan toinen mietintö (A4-0045/99)I.ehdotuksesta neuvoston säädökseksi kolmansien maiden kansalaisten jäsenvaltioihin pääsyn sääntöjä koskevan yleissopimuksen tekemisestä, II.luonnoksesta kolmansien maiden kansalaisten jäsenvaltioihin pääsyn sääntöjä koskevaksi yleissopimukseksi (KOM(97)0387 - C4-0681/97-97/0227(CNS)), -Lehnen laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A4-0043/99) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi niiden kolmansien maiden vahvistamisesta, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ylittäessään jäsenvaltioiden ulkorajat (KOM(93)0684 - C4-0665/97-97/0922 (CNS)) ja ehdotuksesta neuvoston asetukseksi niiden kolmansien maiden vahvistamisesta, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ylittäessään jäsenvaltioiden ulkorajat (KOM(93)0684 - C4-0665/97-97/0922 (CNS)).
Lindeperg
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsent, hyvät kollegat, jäsenvaltioiden johtajat ovat nyt vakuuttuneita siitä, ettei turvapaikkapolitiikkaa voida enää harjoittaa yksinomaan kansallisella tasolla.
Tämä lähestymistapa vahvistettiin Amsterdamin sopimuksessa, jossa säädettiin mahdollisuudesta tehdä turvapaikkapolitiikasta tietyn ajan kuluttua yhteisön politiikkaa, jonka puitteissa neuvosto tekee päätökset määräenemmistöllä. Aikaa on kuitenkin vähän, eikä ole mahdollista odottaa näin epävarmaa määräpäivää käytäntöjen yhdenmukaistamisessa. Joitakin aloitteita on tehty kolmannen pilarin puitteissa, ja on toivottavaa, että nämä aloitteet saatetaan nopeasti osaksi yhteisön oikeutta.
Dublinin yleissopimus on tullut voimaan, mutta lukuisia toimintahäiriöitä voidaan havaita. Turvapaikkamenettelyjen vähimmäistakuita koskeva päätöslauselma sisältää myönteisiä edistysaskelia, mutta voimme pahoitella sitä, etteivät sen säännökset ole sitovia. Maaliskuussa 1996 vahvistetussa pakolaisen määritelmää koskevassa neuvoston yhteisessä kannassa päädytään rajoittavaan tulkintaan, jonka mukaan kolmansien osapuolien vainoamat henkilöt suljetaan pakolaisaseman ulkopuolelle ja luodaan tilanteita, joita on vaikea hallita ja jotka ovat inhimillisessä mielessä dramaattisia. Ehdotukset väliaikaista suojelua koskevaksi yhteiseksi toiminnaksi, jotta siirtymään joutuneiden henkilöiden joukkoliikehdinnän tapaukset voitaisiin ratkaista, ovat törmänneet kerta toisensa jälkeen vaikeuksiin neuvostossa.
Yhdellä alalla yhdenmukaistaminen ei ole edistynyt, vaikka se on kuulunut jo vuosia neuvoston ohjelmaan, eli Geneven yleissopimuksessa määritettyä pakolaisasemaa täydentävien suojelumuotojen alalla. Tämä yleissopimus ei nimittäin kata kaikkia tilanteita, joissa henkilöt ovat paenneet maastaan eivätkä voi palata sinne, koska he pelkäävät perustellusti joutuvansa vainotuiksi. Vaikka Geneven yleissopimusta tulkittaisiin UNHCR: n antamien suositusten mukaisesti, mitä vaadimme tässä mietinnössä lujasti, siinä varmistetun suojelun ja parhaillaan käsiteltävänä olevan väliaikaisen suojelun - joka koskee ainoastaan väestön joukkoliikehdintää eikä siis yksittäistapauksia - välillä jatkuisi tietynlainen oikeudeton tila.
Ratkaisut, silloin kun niitä on, jätetään kansallisten viranomaisten arvioitaviksi, ja voidaan vähintäänkin sanoa, että nämä ratkaisut vaihtelevat äärimmäisen paljon. Mitä niille ihmisille tapahtuu, joiden Geneven yleissopimuksen mukaisesti tekemä pakolaisasemahakemus hylätään ja jotka ovat suuressa vaarassa, jos he palaavat alkuperämaahansa? Enemmistö heistä jää onneksi unionin alueelle, nähtäväksi jää, minkälaisten olosuhteiden vallitessa. Ei pidä kuitenkaan unohtaa sitä, että jotkut heistä palautetaan alkuperämaahansa heitä kohtaavasta vaarasta piittaamatta, kuten monet dramaattiset tapaukset ovat osoittaneet.
Tilanteesta on tulossa niin vakava, että esimerkiksi kotimaassani - muiden jäsenvaltioiden tilanne ei ole sen parempi - kansalaisjärjestöt, joita ei kuitenkaan pidetä yltiöpäisinä tai vastuuttomina, ovat soittaneet hälytyskelloja ja tuominneet hallinnon järjettömät vaatimukset henkilöitä kohtaan, jotka ovat anoneet pakolaisasemaa kidutuksen tai halventavan kohtelun perusteella. Nämä järjestöt valittivat yleissopimuksen mukaisen pakolaisaseman saaneiden lukumäärän laskua ja niiden oman onnensa nojaan jätettyjen dramaattista tilannetta, joista jotkut eivät enää uskaltaneet anoa pakolaisasemaa, koska olivat vakuuttuneita siitä, että anomus hylättäisiin. Nämä järjestöt vaativat ajattelutavan muutosta ja paluuta ennaltaehkäisyn etiikkaan.
Minkälainen on niiden tilanne, joiden pakolaisasemahakemus on hylätty mutta joita ei ole palautettu alkuperämaahansa? He ovat vastaanottomaan kansallisten määräysten alaisia, jotka vaihtelevat mitä suurimmassa määrin. On henkilöitä, joilla on onni saada todellinen täydentävän suojelun asema, mutta on myös niitä, joille sallitaan ainoastaan oleskelu maassa ja jotka elävät ilman asemaa, ilman oikeuksia ja täydellisessä epävakaisuudessa ja epävarmuudessa ja joiden tilanne on jatkuvasti kyseenalainen.
Nykyiset kansalliset määräykset, silloin kun niitä on olemassa, vaihtelevat täysin jäsenvaltiosta toiseen ja usein jopa saman jäsenvaltion sisällä. Ketä tällainen sekava viidakko voi hyödyttää? Ei luonnollisesti asianomaisia, muttei myöskään jäsenvaltioita itseään, jotka eivät voi silloin toivoa, että pakolaisaseman hakijoiden määrä jakaantuisi tasaisesti jäsenvaltioiden kesken ja jotka ovat tekemisissä niiden yhteiskunnallisten ongelmien kanssa, joita epävarmassa tilanteessa elävät henkilöt aiheuttavat.
Mietintöni tavoitteena on kiinnittää komission ja neuvoston huomio siihen, kuinka kiireellistä ja välttämätöntä on edistyä näiden täydentävän suojelun muotojen yhdenmukaistamisessa ja määritellä sellainen asema ja sellaiset oikeudet, joiden avulla nämä henkilöt, jotka joka tapauksessa jäävät alueelle, voivat päästä epävarmuudesta ja ahdistuksesta eroon. Nämä täydentävän suojelun muodot eivät saa asettaa Geneven yleissopimuksen täydellistä soveltamista kyseenalaiseksi, ja ne on samalla erotettava selvästi väliaikaisesta suojelusta.
Mitä ehdotettuihin tarkistuksiin tulee, niistä useimmissa pyritään muuttamaan merkittävästi tekstin lähestymistapaa, ja ne ovat itse asiassa ristiriidassa itse mietinnön tavoitteen kanssa. Jokainen ymmärtää siis sen, että torjun ne.
Olisin halunnut hyväksyä ARE-ryhmän tekemät tarkistukset, jotka koskevat homoseksuaaleihin kohdistuvaa vainoa. Ymmärsin kuitenkin, että näiden tarkistusten hyväksyminen olisi saattanut tehdä tyhjäksi muiden ryhmien jäsenten kanssa käydyt pitkät neuvottelut ja vaarantaa loppujen lopuksi lopullisen äänestyksen. Pyydän siis ryhmääni hylkäämään ne.
Haluaisin lopettaa puheenvuoroni kiittämällä niitä lukuisia kollegoja, jotka osallistuivat tähän yhteiseen työhön, jonka toivon johtavan loppujen lopuksi Euroopan unionissa sellaiseen turvapaikkakäytäntöön, jossa noudatetaan paremmin niitä kansainvälisiä sitoumuksia, jotka jäsenvaltiot ovat hyväksyneet, ja niitä humanistisia periaatteita, joihin unioni perustuu.

Lehne
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, edustan tässä nyt kahta mietintöä: ensinnäkin on kyse kolmansien maiden kansalaisia koskevasta yleissopimuksesta, toiseksi viisumioikeuden yhdenmukaistamisesta Euroopan unionissa. Sallikaa minun aloittaa kolmansien maiden kansalaisia koskevalla yleissopimuksella, joka on varmasti myös monimutkaisempi lainsäädäntöhanke.
Minusta vaikuttaa välttämättömältä, että Euroopan unionin toimivilla yhtenäismarkkinoilla tehdään myös tiivistä yhteistyötä maahanmuuttoa sekä tietysti myös pysyvästi maahan asettautuneita kolmansien maiden kansalaisia koskevissa asioissa. Ei ole järkevää, että poistamme Schengenin ja muiden määräysten avulla rajoja, kun toisaalta keskuudessamme elää suuri määrä kolmansien maiden kansalaisia, joilla on erittäin rajoitetut mahdollisuudet liikkua vapaasti näiden yhtenäismarkkinoiden sisäpuolella, ja kun jäsenvaltioilla on lisäksi vielä erilaiset maahanmuuttoa koskevat säännöt. Tämähän voi johtaa yksittäisissä tapauksissa siihen, että tietyt jäsenvaltiot vastaanottavat maahanmuuttajia, jotka ovat sitten tietysti myös yhtenäismarkkinoiden työmarkkinoiden käytettävissä ja voivat näin aiheuttaa lopulta seurauksia - en halua sanoa rasitusta - muille jäsenvaltioille.
Sen vuoksi suhtaudun erittäin myönteisesti siihen, että Euroopan komissio on esittänyt ehdotuksen kolmansien maiden kansalaisia koskevasta yleissopimuksesta. Pidän jo pelkästään sitäkin edistyksenä.
Kolmansien maiden kansalaisia koskevan yleissopimuksen käsittelyllä täällä parlamentissa on valitettavasti hieman häpeällinen menneisyys. Muistatte, että päätimme asian käsittelyn kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnassa jo viime kesänä ja yleissopimuksen lopullisen käsittelyn piti olla parlamentin täysistunnossa syyskuussa. Sitten sosialistit tekivät esityksen, jota tuin, jonka mukaan tämä kolmansien maiden kansalaisia koskeva yleissopimus pitäisi palauttaa kansalaisoikeuksien ja sisäasiain valiokuntaan. Syynä oli yksinkertaisesti se, että kansalaisoikeuksien ja sisäasiain valiokunnassa laadittiin silloin suuri määrä erittäin kiistanalaisia päätöksiä, jotka esitettiin myös parlamentille, esimerkiksi läheisten perheenjäsenten, isovanhemmat mukaan lukien, lähes rajoittamaton oikeus maahanpääsyyn perheiden yhdistämiseksi. Kumppanuussuhteiden olemassaolon piti riittää perheiden yhdistämiseen. Kausityöntekijöiden toistaiseksi voimassa olevien työsopimusten jatkamismahdollisuuksia laajennettiin. Jo pelkän työpaikan tarjoamisen piti riittää maahanmuutto-oikeuden perusteeksi. Vakavat rikokset eivät enää olisi aiheuttaneet maastakarkotusta. Kaikki tämä olisi johtanut Euroopan unionin jäsenvaltioiden työmarkkinoiden ja sosiaalijärjestelmien erittäin suureen kuormittamiseen.
Ilmeisesti ne, jotka kannattivat esityksiä silloin, pelästyivät itse hieman omaa rohkeuttaan ja esittivät sitten järkevästi esityksen palauttamista valiokuntaan. Pyrin silloin esittelijänä löytämään kompromisseja. Uskon, että meillä on nyt käsiteltävänä mietintö, joka on todellinen kompromissi ja jossa on myös pyritty kokoamaan erilaiset kannat, joita valiokunnassa esitettiin, yhteiseksi tulokseksi.
Perheiden yhdistämisen osalta olemme rajoittuneet siihen, mitä komissio meille ehdotti. Kausityöntekijöiden osalta asetimme etusijalle toissijaisuuden yksittäisissä jäsenvaltioissa. Mitä tulee työpaikkojen tarjoamiseen jäsenvaltioissa, siinäkin lähdimme toissijaisuusperiaatteesta. Samanaikaisesti poistimme - ja se oli koko ajan minun mielipiteeni - luvun 8 asian, pysyvästi Euroopan unioniin asettautuneiden kolmansien maiden kansalaisten oikeudet, kokonaan yleissopimuksesta yksinkertaisesti siitä syystä, että olemme sitä mieltä, että sopimuksen pitää otsikkonsa mukaisesti säädellä maahanmuuttoa eikä pysyvästi maahan asettautuneiden kolmansien maiden kansalaisten oikeuksia.
Kehotamme kuitenkin samanaikaisesti komissiota tekemään meille uuden ehdotuksen, joka käsittelee erityisesti pysyvästi maahan asettautuneiden kolmansien maiden kansalaisten oikeuksia, koska nekin asiat vaativat tietysti säätelyä.
Euroopan komission virkamiesten kanssa käytyjen valmistelevien keskustelujen perusteella päättelimme muuten valiokunnassa, että komission tarkoituksena on joka tapauksessa - kun parlamentti on nyt ilmaissut kantansa kolmansien maiden kansalaisia koskevasta yleissopimuksesta ja neuvostokin on ilmaissut ensimmäisessä käsittelyssä kantansa siitä - palauttaa tämä yleissopimusehdotus muodollisesti itselleen ja muokata sitä, ja että se haluaisi tehdä siitä taas Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen direktiiviehdotuksen. Minä ja varmasti myös perusoikeuksien ja sisäasiain valiokunta suhtaudumme siihenkin myönteisesti. Uskon, että komission muokattu ehdotus voisi sitten synnyttää vieläkin asiallisempia keskusteluja kuin tähän asti olemme käyneet.
Haluaisin sanoa aivan selvästi, että torjun ARE-ryhmän, GUE-ryhmän ja liberaaliryhmän tarkistukset, yksinkertaisesti ja selkeästi siitä syystä, että niissä esitetään periaatteessa uudelleen syyskuussa käytyjen ensimmäisten neuvottelujen ajatuksia, jotka torjuin edellä jo mainituista syistä ja jotka minun on tälläkin kertaa torjuttava. Sanon aivan selvästi: jos näiden ryhmien tarkistukset hyväksyttäisiin, se pakottaisi minut esittelijänä suosittelemaan täysistunnon äänestyksen lopussa oman mietintöni hylkäämistä. Sen vuoksi pyydän, että nämä tarkistukset torjutaan.
Sitten toiseen mietintöön: se koskee niin sanottua viisumidirektiiviä. Silläkin on hieman häpeällinen menneisyys. Muistanette, että Euroopan parlamentti ilmoitti jo vuosia sitten kantansa tähän direktiiviin, josta päätettiinkin sitten neuvostossa. Emme olleet tyytyväisiä neuvoston päätökseen, aivan yksinkertaisesti siksi, että komissio oli tehnyt sitovan viisumiluetteloehdotuksen, jota parlamentti tuki, mutta neuvosto teki sen jälkeen päätöksen viisumiluettelosta, joka ei ollut periaatteessa ollenkaan sitova, koska jokainen jäsenvaltio saattoi ottaa sen ohessa käyttöön viisumipakon muita valtioita varten, jolloin sillä oli pelkästään ilmoitusvelvollisuus komissiolle.
Tämä johti siihen, että Euroopan parlamentti valitti tästä direktiivistä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen ja voitti jutun, koska meitä ei kuultu riittävästi.
Tuomion julistamisen jälkeen viimeksi kuluneina kuukausina käyty keskustelu on koskenut pääosin enää käytäntöjä, nimittäin sitä, mistä meidän pitäisi oikeastaan neuvotella: neuvoston muuttuneesta päätöksestäkö, jonka yhteisöjen tuomioistuin hylkäsi, vai komission alkuperäisestä ehdotuksesta? Päädyimme jälkeenpäin sitten periaatteessa kompromissiin, jossa otimme tosin keskustelujen pohjaksi komission ehdotuksen, mutta ilmoitimme uudessa mietinnössä myös kantamme ehdotuksiin, joita käsiteltiin ja jotka mainittiin neuvoston päätöksessä.
Haluaisin kiinnittää huomionne keskeiseen poliittiseen ongelmaan, johon olen esittelijänä ottanut aina sen kannan, jonka parlamentin enemmistökin käydyissä keskustelussa on ottanut. Ongelma koskee sitä, pitääkö Bulgaria ja Romania mainita viisumipakon piiriin kuuluvien maiden luettelossa. Olen sitä mieltä, että Bulgaria ja Romania pitäisi poistaa siitä, vieläpä kahdesta syystä: ensinnäkin, koska komission asiasta vastaavien virkamiesten, erityisesti pääosaston 1 a kanssa käydyt keskustelut ovat osoittaneet, että osa Romanialle ja Bulgarialle viisumipakon poistamiseksi esitetyistä vaatimuksista on jo täytetty. Ei kaikkia, mutta huomattava osa.
Toiseksi, koska uskon, että Euroopan parlamentinkin on jo aika antaa merkki. Te tiedätte, että laajentumista itään koskevissa neuvotteluissa ja laajentumisvalmisteluissa ei ole mukana vain maita, jotka ovat sitä mieltä, että niillä on ollut hyvä onni, vaan myös Keski- ja Itä-Euroopan maita, jotka ovat sitä mieltä, että niiden on käynyt huonosti. Uskon, että meidän parlamenttina sopii hyvin antaa siinä merkki, mennä bulgarialaisia ja romanialaisia vastaan ja päättää viisumipakon poistamisesta.
En käytä koko aikaani. Kiitän sydämellisesti tarkkaavaisuudestanne. Siinä oli kaikki, mitä halusin sanoa näistä kahdesta mietinnöistä, jotka esittelen tänään parlamentissa.

Terrón I Cusí
Arvoisa puhemies, ulkoasiain valiokunnan ja myös oman ryhmäni puolesta haluaisin tämän puheenvuoroni aluksi mainita asian, johon olen kiinnittänyt huomiotani. Amsterdamin sopimuksen hyväksymisen jälkeen valiokuntamme on vastaanottanut useita asiakirjoja, jotka osoittavat yhteisöllistämisessä tapahtunutta kehitystä niin maahanmuuton kuin turvapaikka-asioidenkin osalta, sekä kaiken kolmannen pilarin alueella tehtävän työn osalta.
Kaikki tämä ilahduttaa meitä ja mielestämme se on askel oikeaan suuntaan. En kiinnittäisi tähän kuitenkaan niin paljon huomiotani, ellei näistä edistysaskelista voisi nähdä, ettei niiden sisältö eikä strategia ole aina sama. Tämä komission meille esittämä ehdotus kolmansien maiden kansalaisten jäsenvaltioihin pääsystä ja muut asiakirjat, esimerkiksi se neuvoston strategiaa koskeva asiakirja, joka toimitettiin vähän aikaa sitten parlamentille kuulemista varten, ovat osoituksena tästä.
Koska parlamentti ei ole mielestäni kone, joka antaa lausuntoja tai tekee tarkistuksia mihin tahansa asiakirjaan, joka meille toimitetaan, vaan sillä on oltava tietty näkemys siitä, mitä ollaan tekemässä ja mitä toimielimet meille ehdottavat tämän asian osalta, haluaisin todellakin saada tietää, mikä on neuvoston ja komission toimintasuunnitelma, jos sellaista on olemassa, ja mihin suuntaan olemme etenemässä.
Mitä tulee tähän käsiteltävänä olevaan yleissopimukseen, haluaisin ulkoasiain valiokunnan lausunnon valmistelijana sanoa, että olemme tietoisia siitä, kuinka suuri merkitys maahanmuuton hallinnalla on kolmansien maiden suhteiden kannalta. Haluaisin mainita tämän osalta kolme näkökohtaa: ensinnäkin tietoisuus siitä, että emme voi valvoa rajoja yksin, meidän on turvauduttava näiden kolmansien maiden apuun, mikä käy selvästi ilmi Välimeren raja-alueilla ja siellä syntyvien tapahtumien kohdalla. Olemme myös sitä mieltä, että maahanmuutto on tärkeä tekijä yhteisen kehityksen kannalta ja että on lisättävä esimerkiksi - ja näin haluaisimme sen sisällytettävän tähän mietintöön - kolmansien maiden kansalaisten mahdollisuutta opiskella Euroopan unionissa ja että tämä otettaisiin asiaankuuluvalla tavalla huomioon.
Kun siirrytään seuraavaksi jo meille esitettävän yleissopimusehdotuksen sisältöön haluan sanoa ensimmäiseksi, että esittelijän viittaus edelliseen keskusteluun ei ole mielestäni kovin onnistunut. Mielestäni hän oli samaa mieltä tämän mietinnön palauttamisesta valiokuntakäsittelyyn, ja mielestäni olemme ponnistelleet tämän keskustelun viemiseksi eteenpäin, koska, kuten sanoin aikaisemmin, mielestämme se etenee oikeaan suuntaan. Sen vuoksi ei mielestäni ollut kovin sopivaa sanoa niin.
Haluaisimme - ja niin olemme yrittäneetkin - että tässä mietinnössä ennen kaikkea vältettäisiin eräät asiat. Ensinnäkin maahanmuuttajien ja maahan pyrkivien oikeudellinen epävarmuus; toiseksi taipumus liiallisesta byrokratiasta tai byrokratiasta aiheutuvista esteistä johtuviin laittomuuksiin, toisin sanoen, meidän on vältettävä sitä, että ihmiset, jotka voivat lain mukaan asua keskuudessamme päätyisivät asemaan, jossa heillä ei olisi asianmukaisia papereita, sans papiers , kuten ranskaksi sanotaan. Lisäksi on myös vältettävä liiallista tiukkuutta, koska nollasiirtolaisuutta ei ole eikä sitä koskaan tule olemaankaan, ja minun mielestäni liian ankara suhtautuminen merkitsee sitä, että tuomitsemme ihmiset joutumaan ihmiskaupan harjoittajien käsiin.
Tämän vuoksi olemme esittäneet joitakin muutoksia ja olemme päässeet kompromissiratkaisuun, mikä on mielestäni joidenkin tärkeiden asioiden osalta hyvä asia. Mitä tulee palkkatyötä tekeviin henkilöihin, mielestämme on erittäin tärkeää liittää maahanpääsy työpaikkatarjoukseen ja työsopimus oleskelumahdollisuuteen tai oleskelulupaan, eikä sekä maahanpääsyä että oleskelulupaa pitäisi liittää työsopimukseen. Tämä on mielestäni aika utopistista. Joissakin maissa, kuten Italiassa, on saatu aikaan tässä mielessä mielikuvituksellisia ehdotuksia.
Tilapäistyövoiman osalta, kuten esittelijä totesi, pyritään noudattamaan toissijaisuusperiaatetta.
Mitä tulee maahanpääsyyn itsenäisen taloudellisen toiminnan harjoittamista varten, mielestäni on tärkeää todeta, että niitä maita ei oteta huomioon, joissa sovelletaan kiintiöitä tähän mietintöön sisältyvien määräysten osalta.
Hyppään joidenkin kohtien yli, koska minulla ei ole enää aikaa niihin, mutta haluan todeta, että perheen yhdistämisen osalta olemme ottaneet huomioon poikkeuksia koskevan kysymyksen ja että emme voi hyväksyä missään tapauksessa kansanpuolueen ryhmän tarkistusta, jossa niiden lasten ikärajaa, joilla on oikeus perheen yhdistämiseen, on laskettu 16 vuoteen.
Lopuksi haluaisin viitata lukuun XVIII. Mielestämme on todella tärkeää, että komissio tekee ehdotuksen, jossa todetaan täällä asuvien kansalaisten oikeudet, jotta heille voidaan antaa oikeusasema ja ratkaista heidän oikeudellinen tilanteensa. Nämä ovat kaikille täällä asuville Euroopan unionin kansalaisille kuuluvia oikeuksia. Emme halua yhteisöä, jossa on kahdenlaisia kansalaisia, joista toisilla on yhdenlaiset oikeudet ja toisilla toisenlaiset. Itse asiassa niistä kansalaisoikeuksista, jotka perustuvat jäsenvaltion kansalaisena olemiseen - anteeksi toisto - ei ole hyötyä näille kansalaisille, ja sen vuoksi olemme sitä mieltä, että komission on esiteltävä sellainen ehdotus, joissa heidät otetaan huomioon ja jolla ratkaistaan myös maassa laillisesti asuvien vapaa liikkuvuus.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunta pyysi jo kaksi vuotta sitten, joulukuussa 1997, Oostlanderin mietinnön yhteydessä, että sekä Romanian että Bulgarian kansalaisilta poistettaisiin viisumipakko. Tämä kanta on muuten myös hyväksytty täysistunnossa, ja maaliskuussa 1998 asianomainen kanta on myös hyväksytty mietinnössä. Euroopan parlamentti on siis puolustanut jo kauan sitä, että viisumipakko pitäisi poistaa näiden maiden kansalaisilta. Tietenkin kaikki, jotka ovat täällä tänä iltana vielä läsnä ja jotka eivät ole vielä antaneet periksi, tietävät, että viisumipakko aiheuttaa suuria ongelmia molemmissa maissa, koska juuri laajentumisen yhteydessä hyvin monet ihmiset etsivät yhä enemmän mahdollisuuksia oleskella täällä Euroopan unionissa, kun on kyse opiskelusopimuksiin liittyvistä prosesseista, seminaareista, vaihdoista, ja niin edelleen. Viisumipakko aiheuttaa Euroopan unionin lähetystöihin uskomattoman pitkiä jonoja, joissa ihmiset joutuvat odottamaan matkustettuaan ensin pitkän matkan. Lyhyesti sanottuna, viisumipakko vaati runsaasti ponnisteluja ja estää mahdollisuudet suorempiin yhteyksiin. Siksi toivomme todellakin, että tästä tulisi nyt loppu.
Lisäksi ennen kaikkea ykkösryhmän maat - kuten me niitä nimitämme - jotka ovat jo varsin pitkällä neuvotteluissa Euroopan unionin kanssa, alkavat suunnitella samojen vaatimusten asettamista yhteisön säännöstön perusteella. Sen sijaan että näiden kahden maan yhdentyminen edistyisi, niitä ei pelkästään suljeta entistä tehokkaammin unionin ulkopuolelle, vaan myös niiden yhteyksiä entisiin itäblokin maihin vaikeutetaan entisestään.
Lopuksi kiinnitän lausunnossani, jota ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunta tukee, myös huomiota siihen, että viisumipakon määrääminen Hongkongin kansalaisille on huono asia, koska se ei ole molemminpuolista. EU: n kansalaiset pääsevät ilman muuta Hongkongiin ilman viisumia. Lisäksi antaisimme tärkeän poliittisen signaalin ilmaisemalla unionin nimissä, että pidämme Hongkongia edelleen riippumattomana hallintoalueena.

Lulling
Arvoisa puhemies, olen naisten oikeuksien valiokunnan lausunnon valmistelija tässä kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan tekemässä aloitteessa, jossa pyritään laatimaan yhdenmukaiset vähimmäissäännökset, joita olisi sovellettava samalla tavalla niihin turvapaikanhakijoihin, joita Geneven yleissopimus ei kata. Tämä sinänsä kiitettävä aloite ei saa johtaa missään tapauksessa siihen, että Euroopan unionin ovet avataan selkosen selälleen myöntämällä turvapaikka useimpien maailman maiden lähes kaikille kansalaisille. Jos kuitenkin tyydymme perusteltuun ja tarpeelliseen yhdenmukaistamiseen, pyrin kiinnittämään huomiota joidenkin maiden joidenkin pakolaisnaisten ryhmien erityisongelmiin, joita ilmenee erityisoloissa.
Geneven yleissopimuksen täydentämiseksi tarkoitetun yhdenmukaistamisen olisi naisten oikeuksien valiokunnan mielestä katettava sukupuolesta johtuva vaino, seksuaalinen väkivalta ja alistaminen sekä naiskauppa tilanteissa, joissa ne uhkaavat kyseisten naisten elämää ja terveyttä. Tavoitteena ei todellakaan ole myöntää turvapaikkaa kaikkien maiden kaikille naisille ainoastaan siksi, että kyseessä ovat naispuoliset henkilöt, jotka pelkäävät seksuaalista väkivaltaa, jota tapahtuu sitä paitsi myös yhteisön jäsenvaltioissa. Mutta silloin, kun naiset voivat perustellusti vedota turvapaikkaoikeuteen alkuperämaassaan vallitsevissa tämäntyyppisissä erityistilanteissa, vaadimme lausunnossamme etenkin sitä, että nämä naiset voisivat saada oman pakolaisaseman, joka on riippumaton heidän aviomiehensä ja perheensä asemasta, ja sitä, että he voisivat saada myös erityistä lääketieteellistä ja psykologista apua.

Lindholm (V)
oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan lausunnon valmistelija. (SV) Arvoisa puhemies, tämän mietinnön historia on ollut enemmän kuin merkillinen. Sen vuoksi sen saapuminen täysistuntoon on kestänyt, mutta nyt se on siis täällä.
Olemme oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa muun muassa suositelleet esimerkiksi niitä tarkistuksia, joiden mukaan kriteerien tälle yhteiselle listalle pääsemiseksi - mustalle tai harmaalle tai miksi sitä nyt kutsutaan - pitää olla objektiivisia ja samanlaisia kaikille maille sekä julkisia, ja toivoisimme, että parlamentti tukisi niitä. Näihin listan käyttöönottoon liittyviin vaatimuksiin on kuitenkin käänteisesti kuuluttava myös määräyksiä siitä, kuinka tältä listalta voi päästä pois. Tätä listaa on myös jatkuvasti arvioitava ja päivitettävä. Se ei saa olla ikuinen.
Bulgarian ja Romanian viisumipakko on jo mainittu. Tässä asiassa oikeusasioita käsittelevä valiokunta on samaa mieltä. Kyse on jäsenyysneuvotteluja käyvistä jäsenehdokasmaista, joita syrjitään neuvottelujen aikana. Sitä ei voi hyväksyä. Haluaisimme nähdä ne kertomukset, joihin Bulgarian ja Romanian viisumivaatimukset perustuvat ja jotka näissä maissa vierailleet asiantuntijakomiteat ovat laatineet. Haluaisimme, että nämä kertomukset esitettäisiin parlamentille. Olisi kiinnostavaa nähdä, mihin ne perustuvat. Haluamme sen vuoksi, että tarkistuksia 28 ja 29 tuetaan.
Pakolaispolitiikasta - asiastahan käydään yhteistä keskustelua - haluan vihreiden puolesta sanoa, että olemme huolestuneita EU: n pakolaispolitiikasta erityisesti Schengenin sopimuksen osalta, ja siitä, että entistä harvemmat pakolaiset uskovat saavansa turvapaikan EU: sta. Sen vuoksi pakolaisten määrä vähenee joka vuosi. Ovatko EU: ta ympäröivät muurit kasvamassa liian korkeiksi? Vihreät vaativat ehdottomasti YK: n pakolaissopimuksen mukaista suvaitsevaista pakolaispolitiikkaa.

D'Ancona
 Arvoisa puhemies, minun täytyy valitettavasti sanoa, että turvapaikat ja maahanmuutto ovat poliittisesti arkoja aiheita, ennen kaikkea ennen vaaleja. On hyvin harmillista, että joudumme yhä useammin toteamaan, että näitä aiheita käytetään väärin äänten kalastelemiseksi ja että sitä tapahtuu siitä huolimatta, että monet puolueet ovat allekirjoittaneet rasismin vastaisen peruskirjan, jonka Wienin seurantakeskuksemme on laatinut. Tietysti on hyvin houkuttelevaa kalastella äänestäjien suosiota pelottelemalla hallitsemattomien pakolaisvirtojen vaaralla ja hyötyä siitä, että ihmiset pelkäävät, että on liikaa muukalaisia, jotka uhkaavat hyvinvointiamme ja identiteettiämme.
Siksi kaikki puhuu sen puolesta, että näitä asioita - turvapaikkoja ja siirtolaisuutta - pitäisi säädellä unionin tasolla, eikä pelkästään siksi, että tämäntyyppistä väärinkäyttöä vältettäisiin kansallisella tasolla vaan myös siksi, että nämä ongelmat ovat luonteeltaan rajat ylittäviä. Neuvosto kuitenkin tuottaa meille tässä suhteessa jatkuvasti pettymyksen. On selvää, että ollaan samassa veneessä, kun on kyse rajoittavista toimenpiteistä, Euroopan linnoituksen rakentamisesta tai ongelmien siirtämisestä naapurimaahan. Silloin ollaan kyllä samaa mieltä. Humaanin ja oikeudenmukaisen turvapaikka- ja siirtolaispolitiikan kehittäminen tai yhdenmukaistaminen on kuitenkin lähes mahdotonta.
Arvoisa puhemies, siksi on hyvä, että komissio ja parlamenttimme ottavat nämä aiheet yhä uudelleen poliittiseen asialistaan. Rouva Lindepergin mietintö, jossa käsitellään pakolaisten asemaa täydentävien suojelumuotojen yhdenmukaistamista, on välttämätön, sillä on käynyt ilmi, että monet ihmiset joutuvat puun ja kuoren väliin siksi, että Geneven yleissopimusta tulkitaan joskus liian tiukasti tai siksi, että ihmiset eivät joskus tosiaan täytä aidon pakolaisen kriteerejä mutta eivät kuitenkaan voi palata kotimaahansa.
Arvoisa puhemies, hyvin usein sanotaan, että Geneven yleissopimusta käytetään väärin ja että ne, jotka pyytävät meiltä suojelua, eivät ole oikeita pakolaisia ja että turvapaikkaproblematiikkaa hallitsevat valheet ja rikollisuus. Me kuitenkin itse tasoitamme tietä tälle tilanteelle, koska Eurooppaan voi oikeastaan päästä vain tuon sopimuksen perusteella. Arvoisa puhemies, siksi on hyvä, että komissio on käsitellyt asian tätä puolta ja tarkastellut, minkälaisin edellytyksin unionin ulkopuolisten maiden kansalaisten pääsy unioniin voidaan sallia. Arvostamme suuresti sitä, että komissio - ja erityisesti komission jäsen Gradin - on pyytänyt meiltä lausuntoa tästä asiasta. Meidän on pitänyt kuitenkin tehdä uhraus saadaksemme lausunnon aikaan, koska valiokunnassamme oli mahdollisuus saavuttaa enemmistö ainoastaan poistamalla kappale 8. Voimme kuvitella, että se on pettymys komissiolle. Sitä se on myös meille, sillä pyrkimys, jota meidän pitää kunnioittaa, tukahdutetaan alkuunsa.
Tarkistus 49, jossa pyydetään unionin ulkopuolisten maiden kansalaisia koskevaa säännöstöä, palvelee tämän ongelman ratkaisua. Toivon, että komissio ymmärtää, että ainakin minun ryhmäni tukee sen pyrkimyksiä parantaa myös täällä laittomasti oleskelevien ihmisten asemaa. Me siis odotamme toiveikkaina tällaisia sääntöjä, joilla unionin ulkopuolisista maista tulleiden kansalaistemme oikeudet vahvistetaan.

Pirker
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin käsitellä kannanotossani ehdotuksia, keskeisiä suuntauksia ja tarkistuksia, jotka parlamentin vasen puolisko on tehnyt. Niillä on nimittäin yksi yhteinen piirre tai suurin osa tavoitteista on yhteisiä: niissä halutaan ja tuetaan jatkuvasti sitä, että kolmansista maista muuttamista helpotetaan ja ennen kaikkea perheiden muuttamista ja yhdistämistä laajennetaan, jolloin noudatetaan täysin pyrkimystä pitää perheenä myös kaikkia kumppanuuden muotoja - sukupuoleen katsomatta - ja ottaa huomioon samalla tavalla myös sukulaisuus ylenevässä polvessa. Sen vaikutus on teille selvä.
Ehdotusten tavoitteena on myös helpottaa Euroopan unionin työmarkkinoille pääsemistä, esimerkiksi yhden tarkistuksen ehdotuksen mukaan jo pelkkä työsopimuksen tarjoaminen riittää saamaan aikaan vuoden - neljän vuoden oleskeluoikeuden Euroopan unionissa.
Pakolaisaseman laajentaminenkin aiheuttaa päänvaivaa. Olen sen kannalla, että asiaa pohditaan ja siihen etsitään ratkaisuja. Niitä ei kuitenkaan löydetä määrittelemällä erittäin epämääräisesti asianomaiset ryhmät - kun esimerkiksi puhutte ihmisryhmistä, joiden perusoikeudet ovat vaakalaudalla, jolloin perusihmisoikeuksilla tarkoitetaan aina oikeutta terveyteen tai työhön, tai kun tarkoitatte ryhmiä, jotka ovat vaarassa kärsiä yleisen järjestyksen vakavista häiriöistä, tai kun mainitsette homoseksuaalisuuden turvapaikan saamisen syyksi. Menette vähitellen liian pitkälle, kun haluatte vastaanottaa kaikki nämä ryhmät Euroopan unioniin pakolaisen uuden oikeusaseman nojalla.
Jos tarkastelette laajalle ulottuvia uusia muutoksenhakukeinoja, joiden mukaan yksi muutoksenhaku vaikuttaa aina lykkäävästi kaikkiin näihin ryhmiin, vaikka olisi tapahtunut väärinkäytös, silloin teillä on samankaltaisia ongelmia kuin ne, joista aiemmin puhuin. Turvapaikan yhteydessä haluaisin mainita myös, että on tietysti annettava myönteisiä viestejä niille maille, jotka ponnistelevat kovasti, kuten Bulgaria tai Romania. Tiedän kuitenkin omasta kokemuksestani ulkoministeriössä, että suurimmat ongelmat ovat oikeuslaitoksen, poliisin ja rajojen turvaamisen alalla. Tiedämme, että meitä uhkaavat päivittäin laittomat maahanmuuttajat, jotka tulevat näiden maiden kautta Euroopan unionin maihin. Meidän on autettava näitä maita parantamaan turvallisuutta. Emme voi kuitenkaan poistaa nyt viisumipakkoa, niin kauan kuin Euroopan turvallisuus ei ole taattu.
Näiden kaikkien vaatimusten vaikutus on sellainen, että maahanmuutto ja turvapaikkaoikeuden väärinkäyttö lisääntyvät ja syntyy vaikutelma, että emme tee juuri mitään pakolaisten hyväksi. Emme voi hyväksyä tällaista seurausta, ja vaikutelma on aivan väärä. Me tarvitsemme, ja siihen pyrimme PPE: ssä, kokonaisratkaisun, joka käsittää työn takia muuttavien, turvapaikan hakijoiden ja pakolaisten muodostaman kokonaisuuden ja taakan jakamisen sekä edellyttää toimia väärinkäytöksiä vastaan. Meidän on asetettava itsellemme tavoitteeksi se, että autamme pakolaisia, mutta rajoitamme ja ohjaamme maahanmuuttoa ja torjumme väärinkäytökset ja laittomuudet, jotta turvallisuus ja vakaus taataan Euroopassa kansalaisten edun vuoksi tulevaisuudessakin.

Goerens
 Arvoisa puhemies, haluaisin tehdä neljä huomautusta yhteiskeskustelussa, jossa käsitellään Lindepergin ja Lehnen mietintöjä.
Ensimmäinen huomautus koskee sitä, onko Lehnen mietintöä tarkoituksenmukaista käsitellä nyt. Herra Lehne kirjoitti tästä itsekin mietinnössään: tätä voidaan kysyä, koska Amsterdamin sopimuksen ansiosta, sen tultua voimaan, on mahdollista käsitellä sopivammassa yhteydessä kolmansien maiden kansalaisten jäsenvaltioihin pääsyyn liittyviä ongelmia. Komissio on käyttänyt kuitenkin tässä tapauksessa ensimmäistä kertaa aloiteoikeuttaan laatimalla tätä asiaa koskevan ehdotuksen. Parlamentti, joka on kehottanut komissiota toistuvasti edistämään kolmanteen pilariin kuuluvia politiikoita, ei voisi siis olla kannattamatta tätä ehdotusta. Yhdenmukaistamisen kiireellistä tarvetta tällä alalla ei lisäksi tarvitse enää osoittaa.
Toinen huomautus: yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisten jäsenvaltioihin pääsy koskee niinkin merkittäviä ongelmia kuin työmarkkinoita, ammattikoulutusta ja perheiden yhdistämistä, jotka voivat johtaa toisinaan erittäin ankariinkin ristiriitoihin. Käsittelemme sanalla sanoen äärimmäisen arkaluonteista aihepiiriä, joka saattaa herättää kiihkeitä tunteita ja joka on lisäksi erittäin usein järjettömien pohdintojen ja reaktioiden taustalla.
Sanoilla on siis merkityksensä, ilmaisemiensa ajatusten ja välittämiensä viestien tai pikemminkin ehdotustensa kautta. Viimeaikaiset tapahtumat muistuttavat meitä siitä, että esimerkiksi etninen käsitys kansallisuudesta on omiaan herättämään henkiin vanhoja riidanaiheita ja mahdollistaa tälle tielle lähtevien puolueiden vaalivoitot. Tapa, jolla poliitikkojen on näihin haasteisiin vastattava, puhuttelee heitä kaikkia.
Ajatukseni tiivistääkseni sanon, että mitä tulee erityisesti yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisten pääsyyn Euroopan unionin alueelle ja yleensä heidän ja unionin kansalaisten välisiin suhteisiin, on syytä pohtia enemmän kuin koskaan aikaisemmin tapaa, jolla keskustelua käydään ja pohdintaa harjoitetaan ja sitä, miten epäilijät saadaan vakuuttuneiksi. On osoitettava ymmärtämystä ja toisinaan kärsivällisyyttä, mielikuvitusta ja jalomielisyyttä niitä ihmisiä kohtaan, joita Lehnen ja Lindepergin mietinnöissä käsiteltävät politiikat koskevat.
Meillä on toisin sanoen kaksi mahdollista lähestymistapaa. Ensimmäinen on populistinen ja vaalitaktinen lähestymistapa, jossa pyritään välittämään yhtäältä vahvoille ihmisille vahvaa sanomaa ja toisaalta heikoille ihmisille heikkoa sanomaa. Toinen lähestymistapa, jossa pyritään puolestaan välittämään heikoille ihmisille vahvaa sanomaa ja vahvoille ihmisille heikkoa sanomaa, on minusta ilmiselvästi yhteensopivampi solidaarisuusvelvollisuutemme kanssa, sellaisena kuin siitä on määrätty Geneven yleissopimuksessa turvapaikanhakijoiden osalta.
Kolmas huomautus, ja kiitän nimenomaan herra Lehneä siitä, että hän mainitsi tämän seikan, on se, että on oltava iloinen parlamentin johdonmukaisesta kannasta, joka koskee Romanian ja Bulgarian kansalaisten viisumipakon säilyttämistä. On tietenkin todennäköistä, etteivät jäsenvaltiot kannata parlamentin päätelmiä, joissa se kehottaa jäsenvaltioita poistamaan Bulgarian ja Romanian kuuluisasta yhteisestä luettelosta.
Neuvoston itsepintainen pysyminen kannassaan olisi suuri vahinko. Toivon kuitenkin, turhia toiveita elättelemättä, että se kannattaa vaatimustamme. Näin tehdessään se yksinkertaisesti tunnustaisi näiden kahden maan saavuttamat edistysaskeleet ja sitä paitsi lopettaisi syrjinnän, josta kärsii kaksi Euroopan unionin kanssa assosiointisopimuksen tehnyttä maata.
Viimeinen huomautus: politiikat, joista pääasiassa keskustelemme, ovat kokonaisuuden osa. Olen myös ensimmäinen, joka valittaa sitä, ettei edistystä ole tapahtunut kustannusten jakamisen osalta, josta keskustelimme edellisellä kerralla. Näin edeten voisimme päästä eteenpäin niissä politiikoissa, joita tällä hetkellä käsittelemme.

Mohamed Alí
Arvoisa puhemies, jälleen kerran käsittelemme tärkeätä turvapaikka-asiaa ja tarkemmin sanottuna pakolaisasemaa täydentävää suojelua Euroopan unionissa. Meidän on kuitenkin palautettava jälleen mieliin se, että ihmisoikeuksien julistuksessa - joka on paljon tarkasteltu ja oletetusti kaikkien omaksuma julistus - tunnustetaan kaikkien oikeus suojautua vainolta ja nauttia turvapaikkaa kaikissa maissa, ja että Geneven sopimuksen on oltava ilman rajoittavia tulkintoja viitekehyksenä kaikelle kansallisella tai yhteisön tasolla tapahtuvalle turvapaikkaoikeutta ja pakolaisasemaa koskevalle sääntelylle.
Näiden tekstien sisällön perusteella meidän on kritisoitava voimakkaasti niitä yhä vain tiukempia ehtoja, joita jäsenvaltiot asettavat niille henkilöille, jotka etsivät suojaa unionin maista. Kansainvälistä suojaa etsivien henkilöiden saapumista jäsenvaltioiden alueelle ja heidän oleskeluaan ja asemaansa siellä ei voida pitää missään tapauksessa yksinomaan näiden valtioiden sisäistä turvallisuutta koskevana asiana, ja niiden osalta on noudatettava kansainvälisiä sopimuksia ja solidaarista kehitysavun ja taloudellisen yhteistyön politiikkaa.
Viime vuosien aikana meidän on täytynyt panna huolestuneena merkille, että turvapaikkalainsäädäntö on tiukentunut, mikä taas on johtanut turvapaikkahakemusten vähentymiseen Euroopan unionissa ja siihen, että pakolaisaseman saaneiden lukumäärä on monissa maissa pysynyt muuttumattomana, vaikka ei voidakaan sanoa, että maailman ihmisoikeustilanne olisi olennaisesti parantunut.
Pakolaisasemaa täydentävän suojelun osalta olemme esittelijän kanssa samaa mieltä ehdotetuista toimista, jotka keskittyvät sellaisten henkilöiden suojeluun, jotka ovat uhattuna vallitsevan väkivaltaisen tilanteen, sisäisten konfliktien tai ihmisoikeuksien loukkaamisen vuoksi painottaen erityisesti seksuaalisesta väkivallasta kärsivien naisten aseman tunnustamista kansainvälisellä tasolla. Pidämme välttämättömänä myös sellaisten toimenpiteiden käyttöönottoa, joilla pakolaiset integroidaan yhteiskuntaan ja jotka antavat näille suojattuina henkilöinä mahdollisuuden kehittää itseään.
Lopuksi haluaisin muistuttaa kurdijohtaja Abdullah Öcalanin tapauksesta ja pyytää neuvostoa esittämään voimakkaan puheenvuoron tästä aiheesta.

Schaffner
 Arvoisa puhemies, ihmis- ja kansalaisoikeudet eivät ole sisällöltään vaihtelevia periaatteita. Ne on pantava täytäntöön pysyvästi ja johdonmukaisesti kaikissa maissa. Niiden soveltaminen ei saa olla valikoivaa, epäselvää eikä epävarmaa. Rouva Lindepergin mietinnössä pyritään tämänsuuntaisesti parantamaan pakolaisten ja vainottujen henkilöiden suojelua koko Euroopan unionin alueella. Siinä ehdotetaan hyödyllistä täydennystä ihmisoikeuksien suojelua koskeviin määräyksiin. Hyväksymme tietyin varauksin tarpeen yhdenmukaistaa Euroopan unionin tasolla säännöt, joita sovelletaan niihin pakolaisiin, jotka eivät kuulu Geneven yleissopimuksen piiriin, mutta jotka eivät kuitenkaan voi palata alkuperämaahansa, koska he ovat vaarassa menettää henkensä tai joutua kärsimään halventavasta tai alentavasta kohtelusta.
Geneven yleissopimuksessa annetaan pakolaisaseman määritelmä, jota on tulkittu neuvoston päätöksessä rajoittavasti: ainoastaan viranomaisten harjoittama tai rohkaisema vaino antaa oikeuden pakolaisasemaan. Jos viranomaiset eivät puutu asioihin, vainottuihin henkilöihin voidaan soveltaa kansallisen oikeuden mukaisia suojelun muotoja, ja juuri siitä kenkä puristaa, koska määräykset voivat osoittautua puutteellisiksi. Täydentävä suojelu voi vaihdella jäsenvaltiosta toiseen, mikä johtaa lähes epätasa-arvoiseen tilanteeseen, koska vainotun henkilön mahdollisuus saada pakolaisasema riippuu siitä, missä paikassa hän jättää hakemuksensa. Tällä epätasa-arvoisella kohtelulla voi olla vakavia seurauksia esimerkiksi silloin, kun pakolaista uhkaa alkuperämaassaan kuolema.
Yhdenmukaistaminen on siis toivottavaa. Sen avulla on lisäksi mahdollista laatia sellainen pakolaisasema, joka suosii Euroopan ihmisoikeussopimuksen mukaisten suojelukeinojen tarkastelua. Niitä pakolaisia, jotka voivat kuulua täydentävän suojelun piiriin, ei pidä kuitenkaan sekoittaa siirtolaisiin. Jossakin maassa vallitseva kurjuus ja köyhyys voivat aiheuttaa tapahtumia, jotka horjuttavat vakavalla tavalla yleistä järjestystä tai johtavat sisäiseen konfliktiin. Onko tällaista sekasortoa pakeneva henkilö pakolainen, joka kuuluu täydentävän suojelun piiriin, vai siirtolainen? Juuri tässä piilee sekaannuksen vaara. Täydentävän suojelun muotojen yhdenmukaistamisen ei pidä myöskään tietenkään olla itsetarkoitus. Meidän on paitsi harjoitettava pedagogista politiikkaa tuomitsemalla ihmisoikeusloukkaukset jatkuvasti, myös tuettava näiden ihmisoikeuksia polkevien maiden ja alueiden kehitystä. Rouva Lindepergin mietinnössä noudatetaan tätä jalomielistä ajattelutapaa, jota pidämme tärkeänä, ja ehdotetaan ratkaisuja, joissa pyritään vainottujen henkilöiden oikeuksien parantamiseen edistämällä oikeusvaltion periaatteita ja tässä tapauksessa oikeuden Eurooppaa. Lopullisessa äänestyksessä otetaan kuitenkin tietysti huomioon mahdolliset tarkistukset, jotka jätetään käsiteltäviksi ja jotka hyväksytään täysistunnossa.

Ceyhun
Arvoisa puhemies, aikana, jolloin pakolaisia ei pidetä monissa Euroopan unionin maissa välttämättä turvaa hakevina ihmisinä, jotka ovat tervetulleita, rouva Lindepergin mietintö on arvokas asiakirja. Hän on parlamentin jäsen, jolla on siviilirohkeutta. Maahanmuutto on Euroopan unionissa oikeastaan yhteiskunnallinen tosiasia. Olemme huolissamme joidenkin jäsenvaltioiden pyrkimyksestä asettaa väliaikainen näennäinen suoja Geneven yleissopimuksen nojalla myönnetyn aidon pakolaisaseman tilalle. Pakolaisten oikeusasemaa koskevaa Geneven yleissopimusta täydentäviä suojelumuotoja ei pitäisi yhdenmukaistaa Euroopassa ottamatta huomioon mahdollisuuksia pakolaissopimuksen vapaamieliseen tulkintaan.
Sen vuoksi tuemme Itävallan laatiman siirtolaisuutta ja turvapaikkapolitiikkaa koskevan strategisen asiakirjan käsittelyä. Mietinnöstä käy selväksi, että Itävallan niin sanottu strategia-asiakirja ei pelkoa herättävänä tekstinä ole sopiva niiden kysymysten ratkaisemiseen, jotka koskevat maahanmuuttoa ja turvapaikkaa hakevia, koska siinä sekaantuvat syiltään erilaiset ongelmat samoin kuin niiden vastaukset ja ratkaisut. Nyt on tietysti olemassa tietty kiireellinen toimintatarve. Tavoitteena on luoda unionin jäsenvaltioihin lähes samanlaiset pakolaisten vastaanotto-olosuhteet yhteisen oikeusturvajärjestelmän ansiosta, jonka avulla pakolaisaseman kriteerit voidaan tulkita mahdollisimman yhdenmukaisesti. Rouva Lindepergin mietintö on hyvä apu siihen.
Haluaisin sanoa myös jotain ryhmäni kahdesta tarkistuksesta. Tarkistuksia 16 ja 17 ei voida mielestämme käsitellä tässä keskustelussa. Kun on kyse pakolaisten tulevaisuudesta tai kohtalosta ylipäänsä, meidän ei pitäisi keskustella yhden herra Öcalanin kohtalosta. Sitä pitäisi käsitellä erikseen.

Maes
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisat kollegat, haluaisin aluksi kiittää rouva Lindepergiä. ARE-ryhmä on tukenut häntä koko ajan hänen pyrkiessään ihmisarvoiseen ratkaisuun ongelmissa, joita turvapaikanhakijoilla ja monilla, jotka tuntevat itsensä sorretuiksi ja uhatuiksi, tässä maailmassa on. Me jaamme hänen huolensa ja tuemme häntä edelleen. Olemme periaatteessa valmiit lainsäädännön yhdenmukaistamiseen unionin tasolla mutta pelkäämme, että yhdenmukaistaminen johtaa Euroopan linnoituksen vahvistamiseen, jolloin lainsäädäntöä ja yleissopimusta sovelletaan yhä tiukemmin. Toivomme, että koko maailman suuria pakolaisvirtoja kohtaan osoitetaan ymmärrystä. Toivomme, että uhatuksi joutuvia ihmisiä ymmärretään.
Olemme pahoillamme siitä, että Euroopan parlamentti jätetään tässä asiassa vain neuvoa-antavan elimen rooliin ja että emme voi ratkaisevalla tavalla toimia mukana. Voimme todeta, että ainoastaan jäsenvaltiot tekevät päätökset. Ne tekevät sen usein tekopyhästi, arvoisa puhemies. Ne viittaavat usein ratkaisuihin, joita unionin tasolla on tehtävä, mutta samalla kieltäytyvät todellisista eurooppalaisista ratkaisuista ja haluavat toteuttaa omaa rajoittavaa politiikkaansa. Emme ole lainkaan tyytyväisiä siihen, että tällainen suuntaus vahvistuu eri maissa. Mielestämme sitä vastoin yleissopimusta pitäisi täydentää nykyaikaisella poliittisen pakolaisen määritelmällä. Toivomme, että tähän kuitenkin hyvin vaikeasti ylitettävään esteeseen hyväksytään uusia kategorioita. Toivomme, että hyväksyttäisiin myös ihmiset, joita vainotaan sukupuolen tai seksuaalisten taipumusten vuoksi. Toivomme, että uudelle sukupolvelle annetaan uudet oikeudet. Olemmehan tietoisia siitä, että Eurooppa ei voi paeta vastuutaan. Tiedämme olevamme oikeastaan heikkoja, kun on kyse demokratian suojelemisesta tässä maailmassa. Toisaalta luomme itse laittomuutta. Pitkällä aikavälillä ajateltaessa Eurooppaan on vaikeampi päästä laillisesti - nythän on jo niin - kuin laittomasti. Tämä laittomuus aiheuttaa vääristymiä yhteiskunnassamme ja tuomitsee ihmiset elämään koko elämänsä ilman henkilöllisyyspapereita. Emme halua olla mukana tällaisessa lyhytnäköisessä politiikassa. Toivomme, että näitä asioita säännellään riittävästi ja että niistä aiheutuvat ilmiöt hallitaan. Emme halua, että valtiomme on totalitaarinen tai että siitä tulee sellainen, vaan haluamme toimia käytännöllisellä tavalla ja katsoa nykyisiä ongelmia realistisesti silmästä silmään.
Olemme esittäneet kahta tarkistusta, jotka luultavasti saavat monien kannatuksen sen perusteella, mitä olen täällä kuullut. Rouva Van Lancker, olen varma siitä, että teidän lisäksenne vielä monet muut ajattelevat samoin, mutta me odotamme, kunnes he tosiaan äänestävät puolesta, sillä mitä mieltä on pyrkiä konservatiiviseen enemmistöön, kun tästä parlamentista löytyy edistyksellisempi enemmistö, joka koostuu eri parlamentin jäsenistä sekä liberaaleista että näistä ryhmistä.
Arvoisa puhemies, lopetan näillä sanoilla. Haluan mainita, että kannatamme Lehnen ensimmäistä mietintöä mutta emme voi missään tapauksessa hyväksyä toisen mietinnön päätöksiä, sillä pidämme komission tekstejä paljon parempina kuin nyt mietintöön tulleita.

Berthu
Arvoisa puhemies, tässä yhteiskeskustelussa käsiteltävät unionin ulkorajojen ylittämistä koskevat kolme mietintöä näyttävät hyvin erilaisilta. Kaksi niistä on peräisin niin kutsutun hallitustenvälisen menettelyn mukaisista neuvotteluista: kyseessä ovat luonnos kolmansien maiden kansalaisten jäsenvaltioihin pääsyn sääntöjä koskevaksi yleissopimukseksi ja asetusehdotus, joka sekin neuvoteltiin yksimielisesti neuvostossa ja jossa vahvistetaan niiden maiden luettelo, joiden kansalaisilta vaaditaan viisumi unioniin pääsemiseksi. Kolmas teksti kuuluu aivan toisenlaiseen luokkaan: kyseessä on Euroopan parlamentin valiokunta-aloitteinen mietintö, jossa ehdotetaan vuoden 1951 Geneven yleissopimuksessa määritellyn pakolaisaseman laajentavaa tulkintaa.
Mutta samalla kun kahdessa ensimmäisessä tekstissä halutaan olla tinkimättömiä ulkorajojen ylittämisen osalta, kolmannessa ollaan ilmiselvästi vapaamielisempiä ja otetaan vaikutteita ajatuksista, joista olisi vaikea sanoa, että enemmistö maanmiehistämme kannattaa niitä. Palaan tähän kohtaan äänestysselityksessäni.
Kaikki näyttää itse asiassa siltä kuin tämä yhteiskeskustelu olisi järjestetty tarkoitushakuisesti, jotta tekisimme seuraavan päätelmän: käytännön realiteetteja parhaiten vastaavat tekstit saadaan aikaan neuvoston yksimielistä päätöstä edellyttävissä hallitustenvälisissä neuvotteluissa.
Ryhmäni toivoo siksi, että kaikkien henkilöiden kansainvälistä liikkuvuutta koskevien erittäin vakavien kysymysten osalta pitäydytään tässä menettelyssä ja torjutaan mahdollisuus siirtyä Euroopan parlamentin kanssa yhteispäätösmenettelyssä tehtäviin enemmistöpäätöksiin, mistä määrätään Amsterdamin sopimuksessa.

Elliott
 Arvoisa puhemies, sallinette minun ensiksi onnitella molempien mietintöjen esittelijöitä siitä, että he ovat tarttuneet hyvin tavattoman monimutkaisiin asioihin. Lindepergin mietinnön osalta sanoisin, että tämä on hyvin myönteinen yritys antaa ylimääräistä tukea turvapaikanhakijoille - ja kannustaa tuen antamiseen. Olisi paljon sanottavaa yrityksistä yhdenmukaistaa sosiaalisia määräyksiä, missä jäsenvaltiot onnistuvat vaihtelevassa määrin, ja tosiaankin yrityksistä saavuttaa yhdenmukainen ja yhteinen lähestymistapa. On joitakin tarkistuksia, joihin rouva Lindeperg on jo viitannut ja joita en itsekään kannattaisi mielelläni. Mutta jos hyväksymme tämän mietinnön pohjimmiltaan sellaisena kuin se on laadittu, voimme päätyä hyvin myönteiseen panokseen tämän asian käsittelyn kannalta.
Lehnen mietinnön osalta minun on sanottava, että suhtaudun tähänkin asiaan hieman huolestuneesti: mietinnössä paljastetaan yleissopimusehdotusten puutteet sikäli, että ne ovat joissakin kohdin erityisen rajoittavia mutta toisissa taas eivät. Ei mikään hyvä ehdotusten sarja, kuten Lehnen mietinnössä selitetään.
Haluan pohjimmiltani puhua mietinnöstä, jossa käsitellään kolmansien maiden kansalaisten viisumipakkoa. Tämä asia on minulle hyvin ongelmallinen ja vaikea. Olen täysin samaa mieltä niiden ryhmäni puhujien kanssa, jotka ovat korostaneet sitä, miten epäsuotavaa on ottaa käyttöön monimutkaisia ja vaikeasti käytettäviä sääntöjä, jotka liittyvät työllisyysoloihin, ja alentaa perheenjäsenten maahantuloon liittyvää ikärajaa. Komission ehdotuksissa oleva viittaus täysi-ikäisyyteen on oikea, eikä meidän pitäisi esittää muita tekijöitä.
Mutta minun on sanottava - ja tässä uskon puhuvani Ison-Britannian Labour-ryhmän jäsenten enemmistön puolesta -, että meistä on todella vaikeaa hyväksyä sitä, että pitäisi poistaa jäsenvaltioiden oikeus vastata muuttuneisiin oloihin ottamalla käyttöön viisumipakko. Isossa-Britanniassa vallitsi vaikea tilanne, kun Slovakiasta saapui tulvimalla ihmisiä viime vuoden aikana, ja tämä on johtanut siihen, että Ison-Britannian hallitus on ottanut käyttöön viisumipakon, jota oli lähes mahdoton välttää. On ennenaikaista puhua romanialaisten ja bulgarialaisten viisumipakon poistamisesta, kun joihinkin Länsi-Euroopan maihin pyrkii jo huomattavia määriä Romaniasta ja Bulgariasta kotoisin olevia turvapaikanhakijoita; joidenkin valitukset ovat hyvin todellisia. Näissä maissa on tehtävä paljon enemmän niiden vähemmistöjen oikeuksien asianmukaisen suojelun puolesta, ennen kuin voimme ajatellakaan näiden pakkojen poistamista.
Kaikkien näiden kohtien vuoksi en todellakaan voinut hyväksyä mietintöä sen nykyisessä muodossa, ja äänestän näitä erityisiä kohtia vastaan.

Reding
Arvoisa puhemies, turvapaikkaoikeus on pyhä. Siinäpä meillä kaunis ja merkittävä periaate! Tätä turvapaikkaoikeutta ei saa kuitenkaan missään tapauksessa vääristää siten, että jäsenvaltiot tulkitsevat Geneven yleissopimusta rajoittavasti, eikä myöskään siten, että turvapaikkaa hakevat käyttävät tätä oikeutta väärin. Geneven yleissopimuksen sääntöjä on sen sijaan laajennettava täydentävän suojelun järjestelmällä poikkeuksellisten tilanteiden ratkaisemiseksi. Tällainen laajentaminen ei saa kuitenkaan mitenkään palvella niitä, jotka haluavat vääristää turvapaikkaoikeuden ja jotka haluavat mahdollistaa kaikenlaiset väärinkäytökset.
Jos haluamme olla tehokkaita, meidän on tehtävä ratkaisuja, jotka ovat sekä pragmaattisia että humanitaarisia. Meidän on ensinnäkin edistettävä läpinäkyviä ratkaisuja unionin tasolla ja toiseksi pyrittävä vapauttamisen sijaan sellaisiin terveen järjen mukaisiin ratkaisuihin, jotka säilyttävät turvapaikkaoikeuden estäen samalla väärinkäytökset.
En usko, että jäsenvaltiot torjuvat turvapaikanhakijoiden maahanpääsyn, kuten Lindepergin mietinnössä annetaan ymmärtää, vaan ne torjuvat perustellusti niiden henkilöiden tekemät väärinkäytökset, jotka lähtevät maastaan laittomasti, eivät poliittisen syyn vaan taloudellisen syyn vuoksi. Jos jäsenvaltiot torjuvat luvattoman ja hallitsemattoman siirtolaisuuden, ne säilyttävät turvapaikkaoikeuden ja estävät sen, että kansalaisemme suhtautuvat turvapaikanhakijoihin kielteisesti.
Sanon turvapaikkaoikeudelle " kyllä" ja täydentävälle suojelulle " kyllä" , mutta sanon " ei" tätä vakavaa aihetta ympäröivälle leväperäisyydelle ja ideologialle.

Pailler
 Arvoisa puhemies, hyväksyn täysin Lindepergin mietinnön, sillä siinä vahvistetaan turvapaikkaoikeutta ja suhtaudutaan oikein puheenjohtajamaa Itävallan laatimaan strategia-asiakirjaan, jossa kyseenalaistetaan Geneven yleissopimuksen mukainen kansainvälinen pakolaisoikeus.
Vastustan sitä vastoin komission antamaa luonnosta kolmansien maiden kansalaisten jäsenvaltioihin pääsyn sääntöjä koskevaksi yleissopimukseksi. Siinä ehdotetaan nimittäin sellaista pääsy- ja oleskelujärjestelmää, jossa jäljitellään jäsenvaltioiden kaikkein rajoittavimpia sääntöjä. Niin on asia etenkin työllisyyden osalta, koska jäsenvaltioihin pääsyä koskevan järjestelmän yksi keskeinen seikka on kansallinen ja yhteisön etuuskohtelu.
Eikö komissio ole koskaan tutustunut OECD: n laatimaan tutkimukseen, jossa tunnustetaan, ettei johonkin maahan saapuvan ulkomaalaisvirran ja työttömyystilanteen välillä ole kiinteää yhteyttä? Myönnän kuitenkin, että joidenkin tarkistusten hyväksyminen parantaa tätä luonnosta. Olen kuitenkin tyrmistynyt PSE/PPE-ryhmien tekemästä kompromissitarkistuksesta työllisyyttä koskevan 7 artiklan 1 kohtaan. Tässä tarkistuksessa paitsi hyväksytään epäsuorasti kansallinen etuuskohtelu myös oikeutetaan nimenomaisesti kiintiöjärjestelmä, jonka avulla jokainen jäsenvaltio voisi riistää köyhistä maista tarvitsemansa työvoiman.
Ryhmäni jätti siis käsiteltäväksi tarkistuksen korjatakseen asian, jonka toivoin olevan ainoastaan harha-askel, kunnes kuulin, mitä rouva Terrón I Cusi sanoi. Ryhmäni lopullinen äänestyskäyttäytyminen riippuu tälle tarkistukselle lankeavasta kohtalosta, ja aion vaatia nimenhuutoäänestystä.
Komission yleissopimusluonnos on huono enne yhteisön tulevan Amsterdamin sopimuksessa määrätyn siirtolaisuus- ja turvapaikkapolitiikan sisällölle. Meidän on varoitettava järjestöjä tämän luonnoksen vaaroista ja toimittava yhdessä niiden kanssa muuntaaksemme nämä epäonnistumiseen johtavat ehdot todellisiksi vastaanoton takaaviksi ehdoiksi. Tähän pyrin.
Torjun tämän Eurooppa-linnoituksen, joka vetäytyy kuoreensa. On tehtävä loppu tästä syntipukkistrategiasta, jota myös sisäministeri Otto Schily kannatti kansalaisvapauksien valiokunnassa kaksi viikkoa sitten. Ranskan sisäministeri ei ole kuitenkaan toiminut tässä asiassa yhtään sen paremmin. Hän ei ole koskaan sanonut, että siirtolaisilla olisi oikeuksia, vaan on yhdistänyt järjestelmällisesti siirtolaisuuden työttömyyteen, turvattomuuteen ja rikollisuuteen, ikään kuin paha tulisi aina muualta. Tämän muukalaisvihan vaara - sitä ei voi muuksi kutsua - on suuri, sillä kuten Gorki kirjoitti, on parempi odottaa ihmisiltä parasta, sillä jos heiltä odottaa pahinta, se turmelee heidät.

Voggenhuber
Arvoisa puhemies, olisin toivonut parempaa ajankohtaa ja täydempää parlamenttia rouva Lindepergin mietinnöstä käytävälle keskustelulle. Se ei ole pelkästään yksi tärkeimmistä vaan myös yksi parhaista mietinnöistä pitkään aikaan. Siinä osoitetaan ahdistavan asiallisesti ja erittäin selvästi, että olemme luisumassa ihmisoikeuksia koskevaan vaikeaan valintatilanteeseen, etten sanoisi ihmisoikeuksia koskevaan hätätilaan. Monien parlamentin jäsenten, jotka eivät ole tänään paikalla, pitäisi tätä mietintöä tutkittuaan ainakin lakata uskottelemasta julkisuudessa, että turvapaikkaan liittyvät ihmisoikeudet ja kansalaisoikeudet säilyvät ennallaan. Ne eivät säily ennallaan. Herra Pirker edustaa kuitenkin sellaista ihmistä, joka onnistuu nämä tosiasiat kuultuaan säilyttämään hyökkäävät ennakkoluulonsa.
Kysyn jo vähitellen itseltäni, miten Eurooppaan paetaan. Uskon, että siihen tarvitaan pian näkymättömäksi tekevä kypärä, tai sitten on hypättävä satelliitista. Muuten tänne oikeuden ja ihmisoikeuksien mantereelle ei kohta enää pääse. Olemme poistaneet EU: n sisällä turvapaikkaoikeuden Geneven yleissopimuksen ja voimassa olevan kansainvälisen oikeuden vastaisesti, noin vain omavaltaisesti. Kukaan ei välitä. Olemme muodostaneet EU: n ulkopuolelle valtioiden ketjun, jotka olemme julistaneet turvallisiksi kolmansiksi maiksi Geneven yleissopimuksen ja voimassa olevan kansainvälisen oikeuden vastaisesti.
Olemme muuttaneet turvapaikkaoikeuden, joka Geneven yleissopimuksen mukaan on voimassa vain, jos hakija onnistuu todistamaan, että vainon pelko on perusteltu, sellaiseksi, että nyt on todistettava todellinen vaino. Esteitä korotetaan jatkuvasti, sulkupuomeja rakennetaan, ehtoja moninkertaistetaan - Eurooppaan on tuskin enää mahdollista päästä. Tuloksena ovat joukkokarkotukset, lapsia karkotusta varten pidätettyinä, rikottuja perheitä, pakolaisten palauttamista maihin, joissa he ovat hengenvaarassa. Tämä on tilanne tässä unionissa, joka kyllä halutessaan toteuttaa todella päättäväisesti asioita, kuten yhtenäismarkkinat tai euron tai kilpailuoikeuden, mutta jättää unionin periaatteet, ihmisoikeudet ja demokratian, yhä vähemmälle huomiolle.

Stirbois
 Arvoisa puhemies, Klaus Lehnen mietintö antaa minulle jälleen kerran tilaisuuden tuomita Euroopan siirtolaisuuden suosimiseen pyrkivät vääristymät. Siirtolaisuuspolitiikka kuuluu nimittäin jokaisen jäsenvaltion toimivaltaan, ja siellä sen kuuluu olla. Torjun siirtolaisuus- ja turvapaikkaoikeuspolitiikan sekä rikosoikeudellisten ja oikeudenkäyntimenettelyjen järjestelmällisen yhdenmukaistamispyrkimyksen, jota komissio peräänkuuluttaa. Terve valtio on ennen kaikkea sellainen valtio, joka hoitaa siihen kohdistuvan siirtolaistulvan ja joka antaa kansalaisilleen mahdollisuuden tehdä työtä ja mennä ulos iltaisin täysin turvallisesti.
Äänestämme tätä mietintöä vastaan, jossa puolustetaan yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisia ja vahingoitetaan yhteisön kansalaisia ja jossa kannustetaan perheiden yhdistämistä siten, että perheenä pidetään laillisen tai lailliseksi tunnustetun perheen ohella myös kumppanuussuhdetta. Ulkomaalaisille halutaan lisäksi tarjota työpaikkoja, vaikka seitsemän miljoonaa ihmistä kärsii maassamme työttömyydestä tai elää köyhyysrajan alapuolella. Palautan mieliin, että työsopimuksen tekeminen riittää tämän mietinnön mukaan pakolaisaseman saamiseksi. Juuri nämä lukuisat tarkistukset, jos ne hyväksytään, mahdollistavat epäilemättä sen, että Euroopastamme, jonka harjoittama siirtolaisuuden valvonta vuotaa jo nyt, tulee seula, jonka läpi siirtolaisia suorastaan tulvii.
Jotkut tämän parlamentin jäsenet puhuvat meille populismista, vaalitaktiikasta ja rasismista. Mutta he eivät eläkään näissä niin kutsutuissa ongelmakaupunginosissa. Juuri köyhimmät ja heikoimmat ihmiset joutuvat kärsimään tämäntyyppisistä tilanteista, eikä tällaista voida enää hyväksyä. On uskomatonta, että ne, jotka peräänkuuluttavat turvallisuuden ja työllisyyden Eurooppaa, voivat hyväksyä tällaisia aloitteita, jotka tuhoavat kansakuntamme ja kansamme. Minä en omalta osaltani tee niin. Sallittehan, että palautan mieliinne erään kollegamme kuuluisan lauseen, jonka mukaan emme voi ottaa vastaan maailman koko kurjuutta.

Zimmermann
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minua ilahduttaa, että emme ole parlamentissa, luojan kiitos, suureksi osaksi samaa mieltä rouva Stirboisin kanssa ja että ajattelemme pakolaisista kuitenkin suureksi osaksi toisella tavalla. Minun täytyy sanoa, että minusta on nyt oikeastaan vaikea puhua siitä, mistä halusin puhua, nimittäin herra Lehnen viisumipolitiikkaa koskevasta mietinnöstä. Siitä lähtien kun olen ollut parlamentissa, olemme käsitelleet tätä aihetta. Keskustelimme koko edellisen lainsäädäntökauden siitä, minkälaista järjestelmää voimme käyttää, jotta kolmansien maiden kansalaiset todella pääsevät laillisesti Euroopan unioniin.
Euroopan yhteisön tuomioistuimen päätöksen - herra Lehnehän kertoi, että parlamentti vei asian oikeuteen - seurauksena ei ollut vielä selvää, miten päättäväisesti meidän pitäisi todella ryhtyä käsittelemään tätä asiaa. Minun ryhmäni on myös edustanut sitä kantaa, että jos haluamme pysyä uskottavina, meidän on ilmoitettava kantamme sekä neuvoston että komission ehdotukseen. Amsterdamin sopimuksen tulevan ratifioinnin jumittaman tilanteen huomioon ottaen odotamme nyt komissiolta, että se antaa jo lupaamansa uuden ehdotuksen nopeasti ratifioinnin ja sopimuksen voimaantulon jälkeen ja että parlamentin nyt esittämät tarkistukset, joista äänestämme huomenna, löytyvät sitten myös uudesta ehdotuksesta.
Olen kuitenkin esittelijän kanssa yhtä mieltä myös siitä, että viisumin myöntämisen pitäisi tapahtua kaikissa jäsenvaltioissa samojen vaatimusten ja menettelyjen mukaisesti. Se, että tiettyjen kolmansien maiden kansalaisille määrätään viisumijärjestelmä, ei tarkoita sitä, että siihen liittyvän järjestelmän pitää olla epäoikeudenmukainen, jollei peräti syrjivä. Tilanne on kuitenkin nyt monta kertaa juuri tällainen. Niiden, jotka tarvitsevat viisumin sukulaisilleen tai liiketuttavilleen, tai myös nuoriso- tai opiskelijavaihtoa varten, pitää sitä anoessaan saada selvää tietoa tarvittavista liitteistä ja ajasta, joka viisumin myöntämiseen tarvitaan. Mehän tiedämme, että viisumin saamiseen liittyy usein puolen vuoden odotusaika ja näin ollen myös erittäin suuret kustannukset.
Jäsenvaltioiden viranomaisille on annettava siitä selvät ohjeet, jotta menettelystä saataisiin avoimempi ja inhimillisempi. Amsterdamin sopimuksen 62 artiklakin vaatii tähän asiaan yhtenäistä järjestelmää. On myös toivottavaa, että kun Schengenin sopimus liitetään osaksi perustamissopimusta, voidaan laatia viimein lopullinen yhtenäinen luettelo kolmansista maista, joiden kansalaisilla täytyy olla viisumi heidän matkustaessaan EU: hun.
Haluaisin viitata myös siihen, että suuri osa ryhmästäni on sitä mieltä - kuten parlamenttikin on ollut jo viimeksi kuluneiden neljän ja puolen vuoden ajan - että sekä Romania että Bulgaria pitäisi poistaa tältä listalta. Ei voi olla niin, että maita, joiden kanssa meillä on assosiointisopimukset, syrjitään yhä edelleen ja että ne joutuvat yhä edelleen olemaan luettelossa. Käyn itsekin usein Romaniassa ja Bulgariassa. Kun näette, mitä siellä tapahtuu, voitte oikeastaan vain tehdä sen päätelmän, että on tapahduttava muutoksia, koska molemmat maat ovat ponnistelleet kovasti...
Puhemies keskeytti puhujan.

Palacio Vallelersundi
 Arvoisa puhemies, aion puhua ainoastaan Lindepergin mietinnöstä - vaikka Lehnen kaksi mietintöä ovatkin erittäin tärkeitä - koska minun olisi mahdotonta puhua niistä kaikista vain kahdessa minuutissa.
Ensinnäkin haluan sanoa olevani iloinen ja kiittää esittelijää hänen kyvystään harjoittaa vuoropuhelua. Hän on aina yrittänyt etsiä ratkaisuja ja tietenkin silloin, kun emme ole löytäneet niitä, hän on pyrkinyt muuttamaan ristiriitatilanteen sellaiseksi, jota minä kutsuisin rakentavaksi ristiriidaksi.
Esittelijä tietää, että monet meistä - luulen, että todella suuri enemmistö tässä parlamentissa - ovat yhtä mieltä hänen tavoitteistaan. Näitä täydentäviä suojelujärjestelmiä on yhdenmukaistettava, jotta, kuten hän sanoo, ei syntyisi tilanteita, joissa sellaisille henkilöille, jotka todellakin tarvitsevat määrätynlaista suojelua mutta jotka eivät täytä Geneven yleissopimuksessa vahvistettuja ehtoja, annetaan suoja. Arvoisa puhemies, tämä ei saa kuitenkaan antaa meidän langeta kansankiihotukseen. Kansankiihotus on nimittäin viime kädessä pahin vihollinen niille, jotka ovat tai joiden pitäisi olla Geneven yleissopimuksen suojassa, sekä niille, joita varten meidän on löydettävä täydentäviä suojelumuotoja.
Esimerkkinä tästä ovat ne ARE-ryhmän kaksi tarkistusta, jotka rouva Lindeperg haluaisi hyväksyä ja joita en toivo hänen hyväksyvän. Toivon, ettei niitä hyväksytä, koska ne ovat aito tiivistelmä siitä, mitä parlamentti ei voi tehdä. Halusimme sitä sitten tai emme, Geneven yleissopimuksessa sanotaan sitä mitä sanotaan, ja rouva Lindeperg, YK: n ihmisoikeusvaltuutetun lisäksi on olemassa muitakin tahoja, joilla on valtuudet tulkita Geneven yleissopimusta, muiden muassa kaikkien jäsenvaltioidemme korkean asteen tuomioistuimet. Tällä ei kuitenkaan ole merkitystä.
Epäilemättä se, mitä emme voi tehdä, on yrittää muuttaa Geneven yleissopimusta ja sanoa, että Geneven sopimuksella suojellaan homoseksuaaleja. Emme voi, koska emme voi onnistua siinä, koska Geneven sopimuksen muuttamiseksi meidän on noudatettava kaikkia kansainvälisen oikeuden klassisia menetelmiä ja koska me todellakin vain vahingoitamme kaikella tällä niitä yhteisöjä - ne voivat olla jopa homoseksuaalien yhteisöjä - joille pitäisi etsiä asianmukaista suojaa Geneven sopimuksen ulkopuolelta ja joille nämä täydentävät toimet, joita nyt etsimme, todellisuudessa on tarkoitettu.

Van Lancker
Arvoisa puhemies ja arvoisat komission jäsenet, haluaisin aluksi puhua yleissopimuksesta, joka koskee kolmansien maiden kansalaisten pääsyä jäsenvaltioihin. Herra Lehnen mietintö ja komission ehdotus ovat erityisen tärkeät osat siitä, mitä yhteisestä maahanmuuttopolitiikasta pitäisi tulla. Eurooppalainen lähestymistapa on yhä tärkeämpi, koska tämänhetkiset erot eri jäsenmaidemme välillä, kuten kollega Lehne sanoi, eivät ainoastaan haittaa kansalaisten vapaata liikkuvuutta vaan minun mielestäni myös oikeuksia, joita myönnämme maahanmuuttajille. Siksi eurooppalainen lähestymistapa on niin erityisen tärkeä.
Minun täytyy myöntää teille rehellisesti, että parlamentin tänään esittämä näkemys ei juurikaan lämmitä mieltäni. Tässäkään parlamentissa ei ole enemmistöä, joka olisi valmis avaamaan enemmän ovea uudelle maahanmuutolle. Tiedän tietysti, että tämä on erityisen arka aihe. Se liittyy työttömyyteen ja sosiaaliseen syrjäytymiseen. Se liittyy kuitenkin ennen kaikkea siihen, että aina on ihmisiä - ja myös tässä salissa - jotka jatkuvasti onnistuvat rinnastamaan maahanmuuton uhkaan ja rikollisuuteen ja jotka tällä tavoin kiihottavat muukalaisvihaan, minkä vuoksi tätä aihetta on mahdotonta käsitellä. Toivon, että joskus enemmistö on sillä kannalla, että maahanmuuttajat eivät vain tarvitsee Eurooppaa vaan että myös Eurooppa tarvitsee maahanmuuttajia työmarkkinoidemme ja väestökehityksemme vuoksi.
Haluaisin kuitenkin sanoa, että on tärkeää, että tämä mietintö on saatu aikaan, koska näiden ehdotusten avulla estämme sen, että eurooppalainen yhdenmukaistaminen on yhdenmukaistamista huonompaan suuntaan. Viittaus kiintiöön ja toimenpiteisiin sallii juuri niiden jäsenvaltioiden, joiden politiikka on laajempaa, myös toteuttaa sitä. Me emme puolusta kiintiötä. Joillakin mailla vain on kiintiö. Siksi on tärkeää, että seisomme edelleen sen takana. Se takaa myös oikeuden perheiden yhdistämiseen. Meidän täytyy oppia hyväksymään, että ihmisten maahanmuutto ei ole väliaikaista ja että on kysymys miehistä, naisista ja lapsista, joilla on oikeus perhe-elämään.
Haluaisin myös sanoa jotain kollega Lindepergin mietinnöstä. Haluaisin kiittää häntä sydämestäni, ja olen erityisen iloinen siitä, että hänen mietintönsä on lopultakin saanut osakseen parlamentin laajan kannatuksen. Täydentävä säännöstö on ehdottoman tarpeellinen. Monissa maissa, kuten Belgiassa, on olemassa vain epäviralliset säännöt täydentävistä suojelumuodoista. Arvoisat kollegat, sillä on erityisen tuhoisia seurauksia. Se johtaa epävarmuuteen asianomaisten pakolaisten keskuudessa. Se johtaa myös epävarmuuteen yhteiskunnassa, sillä oikeudettomuus ja ennakkoluuloisuus ei ole hyväksi millekään yhteiskunnalle. Siksi on saatava aikaan eurooppalainen täydentävä säännöstö.
Haluaisin vielä sanoa vain sen, että oikeus- ja sisäministerien neuvosto on ottanut joulukuussa 1998 asialistaan nämä kaksi tärkeää aihetta, joista me nyt tänään keskustelemme, tulevaa kautta varten, mutta määräaika on sellainen, että asia vaipuu pitkällä aikavälillä unohduksiin tai pyyhitään kokonaan asialistasta. Siksi minusta on erityisen tärkeää, että annamme tänään parlamentissa komissiolle ja sen kautta neuvostolle poliittisen signaalin siitä, että me parlamenttina haluamme ottaa esille nämä kaksi herkkää ja vaikeaa aihetta. Toivon, että tämä voi johtaa siihen, että ei 5: ssä tai 20: ssä vuodessa, vaan jo Tampereen huippukokouksessa annetaan selvä merkki siitä, että näissä asioissa tarvitaan päätöksiä.

Nassauer
 Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, monet turvapaikkoja ja Eurooppaan pakenevia ihmisiä käsittelevät puheenvuorot muistuttavat minua Bertolt Brechtin kuuluisasta näytelmästä, " Sezuanin hyvä ihminen" , jossa päähenkilön on realistina öisin korjattava suurin ponnistuksin kaikki se paha, mitä hän saa päivisin hyvänä ihmisenä aikaan. Niissä suositellaan Romanian ja Bulgarian viisumipakon poistamista: jokainen turvallisuuden asiantuntija todistaa, että sellainen tapahtuma lisää järjestäytynyttä rikollisuutta, ihmiskauppaa ja huumeiden salakuljetusta. Mihin unohtuu silloin kansalaistemme turvallisuusetujen huomioon ottaminen?
Vastaanotamme Eurooppaan oikeutetusti pakolaisia ja poliittisesti vainottuja. Se on kiistatonta, kuten kaikki vakavasti otettavat ihmiset tietävät. On kuitenkin joukko taloudellisia pakolaisia, jotka eivät halua tulla eivätkä voi jäädä tänne pitkäksi ajaksi, ja sen lisäksi kollega rouva Lindeperg ehdottaa, että otamme vastaan kaikki niistä maista, joissa vallitsee yleinen väkivalta, joissa on sisäisiä konflikteja, joiden olot ovat sellaiset, että yleinen järjestys häiriytyy vakavasti.
Tämä määritelmä, arvoisa rouva Lindeperg, pätee kolmeen neljäsosaan Afrikasta ja puoleen Aasiasta. Heille kaikille haluamme sitten tarjota yhteiskuntaan ja talouselämään integroivia toimenpiteitä (kun Euroopassa on 20 miljoona työtöntä), ja samaan aikaan he saavat tehdä valituksen, jos heidät karkotetaan, mikä lykkää karkotusta. Tämä ansaitsee, arvoisa rouva Lindeperg, kunnioituksemme, ja te ansaitsette aina sympatiamme, mutta mietintönne ei ansaitse kannatustamme. Meidän on nyt päästävä siihen, että rajoitamme Eurooppaan muuttoa. Vain sillä tavalla meillä on mahdollisuus integroida ne, jotka elävät täällä keskuudessamme, ja se on tärkein tehtävämme.

Ford
Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin onnitella kahta esittelijää, herra Lehneä ja rouva Lindepergiä, siitä valtavasta työmäärästä, jonka he ovat panneet niihin kolmeen mietintöön, joista keskustelemme yhteisesti tänä iltana. Voin epäröimättä tukea rouva Lindepergin mietintöä. Kun täydentävään suojeluun liittyvien kysymysten merkitys EU: ssa kasvaa, jäsenvaltioiden on voitava järkevästi ottaa kaikkien pakolaisten osalta käyttöön samanlaiset menettelyt ja samanlainen sosiaalisten määräysten taso.
Mitä tulee herra Lehnen mietintöön kolmansien maiden kansalaisten jäsenvaltioihin pääsystä, on pakko olla samaa mieltä mietinnössä esitetyn kannan kanssa siitä, että yleissopimusluonnosta rasittaa monissa kohdin tarpeeton jäykkyys ja toisissa kohdin sellaiset osatekijät, joita on mahdoton toteuttaa. Siitä huolimatta, että myönnän herra Lehnen tehneen paljon työtä, minun on vaikea ottaa kantaa hänen mietintöönsä kolmansien maiden kansalaisten viisumeista. Suurimmat ongelmakohdat ovat: ensinnäkin se, että hän lisää niiden maiden luetteloon, joiden kansalaisilta vaaditaan viisumi, luettelon niistä maista, joiden kansalaisilta ei vaadita viisumia; toiseksi se, että jäsenvaltioilta evätään oikeus antaa kansallisia viisumimääräyksiä sellaisissa tilanteissa, joihin Yhdistyneessä kuningaskunnassa jouduttiin äskettäin; kolmanneksi, vaikka myönnänkin, että Bulgarian ja Romanian viranomaiset ovat edistyneet laittoman maahanmuuton torjumisessa, tosiasia on, että huomattavan monet Romanian ja Bulgarian kansalaiset vaativat edelleen heikoin perustein turvapaikkoja Euroopan unionin jäsenvaltioissa.
Tästä huolimatta aion kuitenkin kannattaa mietintöä, pääasiassa siksi, että olen täysin samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, ettei viisumeita pitäisi vaatia sellaisilta henkilöiltä, jotka ovat saaneet oleskeluluvan mihin unionin valtioon hyvänsä. Niin kauan kuin hän painottaa sitä, että Euroopan unionin asukkailla pitäisi olla kansalaisina samat oikeudet ja samat velvollisuudet, minun on kannatettava tätä mietintöä.

Gradin
Arvoisa puhemies, esittelijä Lehne ja oikeusasioita ja kansalaisten oikeusasioita käsittelevä valiokunta ovat käyttäneet paljon aikaa perehtyäkseen komission ehdotukseen maahanmuuton sääntöjä käsitteleväksi yleissopimukseksi, mitä arvostan. Olen erittäin kiinnostuneena seurannut ehdotuksen valiokuntakäsittelyn eri vaiheita. Haluaisin kommentoida useita esitettyjä vaatimuksia, joista monet liittyvät muutamaan ehdotuksen keskeisimpään kohtaan.
Ensiksi: perheiden yhdistäminen on yksi kansainvälisen oikeuden periaatteista. EU: n jäsenvaltiot ovat kansainvälisten sopimusten avulla todenneet, että perheellä on merkitystä ihmisen hyvinvoinnille. Sen vuoksi meillä pitäisi olla hyvät edellytykset yhteiselle linjalle. Kysymys on aina siitä, kuinka pitkälle pitää mennä. Käsitys perheestä vaihtelee jäsenvaltiosta toiseen. Sama koskee ikärajoja. Molempien kannalta ehdotukseni merkitsee askelta kohti laajempaa likimääräisten arvioiden tekemistä unionissa. Ministerineuvostossa käytävät keskustelut näyttävät, voidaanko asiassa mennä vielä pitemmälle. Komissio pitäisi sitä tietenkin myönteisenä.
Toiseksi: integraatio vaatii vakautta ja pitkän aikavälin toimintaa. Tavoitteena täytyy olla, että maahanmuuttajia koskevat samat ehdot kuin unionin kansalaisia. Tämän näkemyksen on leimattava kaikkia maahanmuuttopolitiikassa tehtäviä aloitteita. Sen vuoksi ehdotuksessamme otetaan esiin myös kysymys siitä, mitä oikeuksia Euroopan maahanmuuttajille pitää tarjota. Ajattelen lähinnä kolmansien maiden kansalaisia, jotka ovat jo pitkään asuneet laillisesti Euroopassa. Ehdotuksessa olemme tunnistaneet seuraavat perusalueet, joilla mielestämme kansalaisia ja maahanmuuttajia olisi kohdeltava samalla tavalla: pääsy työmarkkinoille ja mahdollisuus elättää itsensä yksityisyrittäjänä, peruskoulutus, ammatillinen koulutus, ammatilliset oikeudet, yhdistymisvapaus, pääsy asuntomarkkinoille sekä mahdollisuus saada sosiaaliapua. Olemme sitä paitsi tuoneet esiin kysymyksen kolmansien maiden kansalaisten vapaasta liikkuvuudesta. On kohtuullista, että esimerkiksi yhdessä maassa pitkään asunut maahanmuuttaja voi hakea vapaata työpaikkaa myös toisesta jäsenvaltiosta. Vaihtoehtona on ihmisiä erotteleva Eurooppa, jossa ihmisiä syrjitään ja jossa vallitsee sosiaalinen turvattomuus ja epävakaus.
Odotetusti ministerineuvosto ei ole läheskään yksimielinen tässä asiassa. Olin sen vuoksi toivonut voivani laskea sen varaan, että Euroopan parlamentti ilmaisisi selkeästi tukensa tässä asiassa. Nyt ei näytä siltä, että niin tapahtuu, mikä on mielestäni erittäin valitettavaa. Minulla ei kuitenkaan ole aikomustakaan vetää sopimusta takaisin.
Nykyisen maastamuuton olennaisimmat syyt eivät juurikaan ole muuttuneet. Ihmiset etsivät parempaa elämää itselleen tai lapsilleen. Nykyään ei ole enää asuttamattomia mantereita. Maastamuuttajat hakeutuvat sen vuoksi seuduille, joille heidän on fyysisesti mahdollista päästä. Eurooppa on jatkossakin houkutteleva määränpää. Meidän on hyväksyttävä tämä pysyvänä ja normaalina tilanteena, ei väliaikaisena eikä dramaattisena.
Maastamuuttopolitiikan yhteinen strategia on sitä paitsi luonnollinen seuraus integraatioprosessista ja ajatuksesta, jonka mukaan kehityksen on tapahduttava sekä sosiaalisesti että taloudellisesti samoin ehdoin koko Euroopassa niin, että kukaan ei jää jälkeen. Pidän lähtökohtana sitä, että Lehnen mietinnössä esiin otetut ajatukset otetaan huomioon neuvottelutyön nyt jatkuessa. Komissio tekee tietenkin oman osuutensa työn eteenpäin viemisessä.
Arvoisa puhemies, Lindeperg ottaa mietinnössään esiin kysymyksen sellaisten pakenevien ihmisten suojelusta, jotka eivät täytä Geneven yleissopimuksen aidon pakolaisen kriteerejä. Tätä suojelua nimitämme joskus kansainvälistä suojelua täydentäväksi muodoksi. Esittelijä kehottaa komissiota aloittamaan mahdollisimman pian työn unionin turvapaikkapolitiikan yhdenmukaistamiseksi. Voin ilahduttaa parlamentin jäseniä ilmoittamalla, että työ on jo aloitettu.
Ensiksikin olen parhaillani laatimassa ehdotusta unionin turvapaikkamenettelyjä käsitteleväksi direktiiviksi. Saksan puheenjohtajiston pyynnöstä esitän lähiaikoina tätä asiaa käsittelevän työasiakirjan. Tarkoituksena on ryhtyä keskustelemaan asiakysymyksistä jo tänä keväänä.
Toiseksi olemme aloittaneet työn komission tilapäistä suojaa ja vastuun jakoa käsittelevän ehdotuksen sopeuttamiseksi uuteen sopimukseen. Kuten kaikki tietävät, asiassa on tehty tiivistä yhteistyötä siitä lähtien, kun komissio teki alkuperäisen ehdotuksensa 1997. Kysymys otetaan nyt esiin kolmannen kerran ministeritasolla neuvoston epävirallisessa kokouksessa, joka pidetään Berliinissä loppuviikolla. Siitä huolimatta jäsenvaltioilla on paljon tehtävää päätösten osalta. Mikäli asioissa ei ole päästy yhteisymmärrykseen ennen kuin uusi sopimus astuu voimaan, meillä ei ole muuta vaihtoehtoa kuin täysin uusien välineiden esitteleminen. Arvioni mukaan siinä käy niin.
Kolmas tärkeä tehtävä on Eurodac-sopimuksen sopeuttaminen. Viime vuoden joulukuussa pidetyssä kokouksessa ministerineuvosto päätti pitää Eurodac-tekstin entisellään. Neuvosto haluaa siirtää jatkoneuvottelujen ajankohtaa, kunnes Amsterdamin sopimus on astunut voimaan. Komissiota pyydettiin kokouksessa tekemään uusi ehdotus asetuksen muodossa. Vaatimus Eurodac-sopimuksen sellaisesta sopeuttamisesta aiheuttaa paljon työtä, ja on itsestään selvää, että työhön on ryhdyttävä heti.
Arvoisa puhemies, pelkästään näiden asioiden parissa työskenteleminen vie paljon aikaa tänä kevätkautena. Uusi sopimus määrää pitemmällä aikavälillä täydentävän suojelun vähimmäissäännöt. Tämä mainitaan myös keskeisenä kohtana vapautta, turvallisuutta ja oikeudenmukaisuutta käsittelevässä toimintasuunnitelmassa, jonka neuvosto hyväksyi 4. joulukuuta.
Turvapaikkapolitiikka yleensä, ja erityisesti kysymys täydentävistä suojelumuodoista, ovat sen vuoksi laajan tarkastelun kohteena lähivuosien aikana. Lindepergin mietintö on sen vuoksi myönteinen ja rakentava panos Euroopan turvapaikkapolitiikan suuntaa koskevan keskustelun kannalta.

Monti
Arvoisa puhemies, kiitän herra Lehneä hänen erinomaisesta mietinnöstään. Tämä Euroopan parlamentin kuuleminen täydentää kehityksen, joka alkoi, kun tuomioistuin kesäkuussa 1997 mitätöi asetuksen 2317/95, jossa vahvistettiin luettelo niistä kolmansista maista, joiden kansalaisilla piti olla viisumi. On tärkeää pitää mielessä ennen kaikkea tämä asiayhteys.
Mitätöity asetus perustui Maastrichtin sopimuksen 100 c artiklaan. Tämän artiklan mukaan yhteisön toimivalta rajoittuu viisumien osalta ensinnäkin niiden kolmansien maiden vahvistamiseen, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ylittäessään ulkorajat ja toiseksi yhtenäisen viisumin kaavan laatimiseen.
Mikäli uuden viisumeja koskevan asetuksen hyväksyminen tapahtuu ennen Amsterdamin sopimuksen voimaantuloa, neuvosto hyväksyy sen edelleen 100 c artiklan perusteella. Tästä ei voida poiketa, mikä tekee tästä kysymyksestä entistä monimutkaisemman. Herra Lehne on esittänyt tämän arkaluonteisen tilanteen hyvin ja eräät esittämänne tarkistukset heijastavat sitä.
Omaa näkemystäni määrää tämä kehittyvä lainopillinen yhteys. Tahtoisin lisäksi korostaa Schengenin sopimuksen myötä tapahtuvaa unionin sisäistä yhdentymistä ja siihen liittyviä seurauksia viisumipolitiikan osalta.
Käsittelen seuraavaksi tarkistuksia, jotka tahtoisin jakaa kahteen ryhmään: ennen kaikkea syy lukuisiin tarkistuksiin on tämä muuttuva lainopillinen kehys, jota juuri kuvasin, ja luonnehtisin näitä tarkistuksia hieman jäykästi ennakoiviksi: otsikkoa koskeva tarkistus 1, jossa asetus määritellään tilapäiseksi; johdanto-osaan liittyvissä tarkistuksissa 3, 7 ja 11 viitataan Amsterdamin sopimuksen myötä tapahtuviin muutoksiin. Koska ne kuitenkin koskevat itse asetuksen artikloja, nämä ennakoiviksi luonnehtimani tarkistukset ovat ristiriidassa nykyisen 100 c artiklan määräysten kanssa. Esimerkkinä voin mainita tarkistukset 18, 19, 20 ja 21, jotka koskevat erilaisia viisumien myöntämiseen liittyviä seikkoja, aihetta, joka ei tällä hetkellä - ja tahdon korostaa tätä: ei tällä hetkellä - kuulu yhteisön toimivallan piiriin. Näissä olosuhteissa komission on lainopillisesti mahdotonta hyväksyä kaikkia niitä tarkistuksia, jotka ennakoivat sellaista yhteisön toimivaltaa, joka on olemassa vasta sitten, kun Amsterdamin sopimus tulee voimaan.
Toiseksi Euroopan parlamentti ehdottaa eräitä tarkistuksia, jotka sisältyvät täysin artiklan 100 c alaan: niissä pysytellään tämän artiklan puitteissa, mutta tästä huolimatta, vaikka tämä saattaakin tuntua hieman paradoksaaliselta, niitä on tutkittava ja pidettävä Amsterdamin sopimuksen pian tapahtuva voimaantulo mielessä. Koetan selventää ajatustani käyttäen esimerkkinä tarkistusta 5, joka koskee viisumipakon alaisten valtioiden luettelon laatimisessa käytettäviä kriteerejä. Tämänhetkinen artiklan 100 c mukainen tapa käsitellä näitä asioita muuttuu huomattavasti, kun yhteisön uusi Amsterdamin sopimuksen 62 artiklan 2 kohdan mukainen toimivalta antaa yhteisölle mahdollisuuden valmistaa luettelo myös valtioista, joiden kansalaisilta viisumia ei vaadita. Pääsy parlamentinkin toivomaan viisumipolitiikan täydellisen yhdenmukaistamisen tavoitteeseen edellyttää siis 100 c artiklan uutta tutkimista, ja se edellyttää sen tutkimista ikään kuin Amsterdamin silmälasien läpi. En kuitenkaan tahtoisi pitää mahdottomana hyväksyä parlamentin ehdottamia tarkistuksia, jotka koskevat täydentävään asetukseen liittyvää uutta kuulemista. Amsterdamin sopimuksen pian tapahtuva voimaantulo muuttaa viisumikysymystä perusteellisesti ja yhteisö saa uudenlaista toimivaltaa tällä alalla tehtävissä toimissa. Amsterdamin sopimuksessa on määritelty välttämättömät toimet, kun taas komission ja neuvoston hiljattain vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta koskeva toimintasuunnitelma itse asiassa edellyttää eräiden viisumeihin liittyvien toimien nopeampaa hyväksymistä.
Yhteisön on huolehdittava uudesta toimivallasta johtuvista velvoitteistaan ja komission on otettava viipymättä oma vastuunsa kantaakseen. Voin vakuuttaa, ettei parlamentin tämän uuden kuulemisen yhteydessä tekemä työ ole suinkaan ollut turhaa. Lisäksi olen varma siitä, että eräiden ehdotettujen tarkistusten sisältöä harkitaan uudessa asetusehdotuksessa, jonka komissio on ottanut omaan työohjelmaansa, josta parlamentti on hiljattain ilmaissut kantansa.
Lopuksi, arvoisa puhemies, viittaan esiin tulleeseen Bulgariaa ja Romaniaa koskevaan aiheeseen. Se, että valtio on niiden valtioiden listalla, joiden kansalaisilla on oltava viisumi, johtuu arviosta, joka on tehty ensisijaisista kriteereistä, joita ovat turvallisuuteen ja laittomaan maahanmuuttoon liittyvät riskit. Asetuksen hyväksymisen yhteydessä tehty arvio ei kuitenkaan ole muuttumaton seikka. Näin ollen yhteisöllä ja Bulgarialla ja Romanialla on viime kuukausien aikana ollut useita tilaisuuksia tämän monitahoisen ongelman käsittelemiseen. Näiden erilaisten assosiaationeuvostoista aina ministeritasolle asti solmittujen yhteyksien myötä sekä kirjeenvaihdossa on tullut esiin se, että Bulgaria ja Romania ovat erityisesti unionin PHARE-ohjelman puitteissa tarjoaman avun turvin ryhtyneet huomattaviin ponnistuksiin useilla tärkeillä aloilla liittyen päätökseen, joka on tehtävä näiden valtioiden yhteisellä listalla pitämisen osalta. Yksityiskohtiin puuttumatta tahtoisin mainita ulkorajojen valvonnan vahvistamisen, pakolaisten palauttamista koskevien sopimusten solmimisen muiden valtioiden kanssa, matkustusasiakirjojen turvallisuuden, viisumien myöntämismenettelyt, rikollisuuden vastaisen taistelun ja niin edelleen.
Voin vakuuttaa, että saavutettua edistystä on seurattu tarkkaavaisesti, myös näissä maissa oleskelevien asiantuntijoiden ansiosta. Euroopan parlamentin kanta on aikanaan todennäköisesti komissiolle ratkaisevan tärkeää sitten kun Amsterdamin sopimus on tullut voimaan.

Puhemies
Kiitän komission jäsen Montia hänen puheenvuorostaan ja niistä tarkennuksista, jotka hän näin antoi parlamentille.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Vaarallisten valmisteiden luokitus, pakkaaminen ja merkinnät
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0020/99) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi vaarallisten valmisteiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä (8956/98 - C4-0537/98-96/0200(COD)) (Esittelijä: M. Baldi).

Baldi
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, nyt käsittelemämme direktiiviehdotuksen tavoitteena on korvata, laajentaa ja tarkistaa direktiiviä 88/379, ja yhdenmukaistaa Euroopan markkinoilla olevien vaarallisten valmisteiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevaa lainsäädäntöä. Samalla sallitaan vapaa liikkuminen ja pyritään välttämään kaupan esteiden muodostuminen ja taataan siten ihmisten terveyden ja ympäristön suojelun korkea taso.
Euroopan parlamentti ilmaisi kantansa ensimmäisessä käsittelyssä 26. kesäkuuta 1997 ja hyväksyi 26 tarkistusta. Seuraavaksi, 23. syyskuuta 1997, komissio esitti muutetun ehdotuksensa ja 24. syyskuuta 1998 neuvosto hyväksyi yksimielisesti yhteisen kannan ja hyväksyi 12 tarkistusta ilman muutoksia, hyväksyi 2 tarkistusta periaatteessa ja hylkäsi 12.
Vaikka tässä toisessa käsittelyssä käsitellään uudelleen ensimmäisessä käsittelyssä hyväksyttyjä keskeisiä seikkoja, se sisältää lukuisia uusia ja kiinnostavia seikkoja, kuten nimenomaisen viittauksen eläinten hyvinvointiin ja velvollisuuden käyttää sopivia eläinkokeet korvaavia vaihtoehtoja aina silloin, kun se on mahdollista, velvollisuuden ilmoittaa vaarasta luokituksessa ja merkinnöissä myös torjunta-aineiden osalta siten, että merkinnöissä nimenomaan kehotetaan " noudattamaan käyttöohjetta" , jotta ihmisille ja ympäristölle aiheutuva vaara voitaisiin välttää. Lisäksi on suunniteltu selkeämpää ja yksinkertaisempaa menettelyä vaarallisten ja ärsyttävien aineiden luottamuksellisuuden sallimisen osalta, mikä antaa teollisuudelle mahdollisuuden suojata omaa taitotietoaan ja siten puolustaa kilpailukykyään maailmanlaajuisilla markkinoilla samalla kun taataan kuluttajan turvallisuuden korkeatasoinen suoja. Ehdotuksessa mainitaan lisäksi velvollisuus toimittaa käyttöturvallisuustiedote ja -tietoja, ja tämä ulotetaan siis myös sellaisiin luokittelemattomiin valmisteisiin, kuten esimerkiksi teollisiin puhdistusaineisiin, jotka sisältävät ympäristölle vaarallisia aineita. Tämä seikka on tärkeä, sillä käyttöturvallisuustiedotteet ovat hyödyllisiä ennen kaikkea erikoistuneille käyttäjille ja alan asiantuntijoille.
Pakollista ilmoitusvelvollisuutta merkinnässä aiotaan myös niille valmisteille, jotka sisältävät vähintään 0, 1 % herkistäväksi luokiteltua ainetta. Tämän aiempaa alemman rajan ylittävissä tuotteissa on oltava merkintä, joka varottaa herkistyneitä henkilöitä. Lopuksi esitykseen sisältyvät Suomea, Ruotsia ja Itävaltaa koskevat väliaikaiset järjestelyt, sillä ensimmäisessä käsittelyssä nämä valtiot ilmoittivat vaikeuksistaan. Väliaikaisten järjestelyjen tavoite on antaa näille valtioille mahdollisuus noudattaa poikkeussäännöstä, kunnes direktiivi tulee voimaan.
Näin on haluttu noudattaa kemiallisia aineita koskevan voimassa olevan lainsäädännön järkeistämis- ja yhdenmukaistamiskehitystä, ja vaikka ehdotus onkin vaikeaselkoinen asiaan perehtymättömille, on välttämätöntä tiedostaa parlamentin rooli. Valmisteen vaarallisuuden arviointi perustuu kuitenkin sen fyysisten ja kemiallisten ominaisuuksien ja terveys- ja ympäristövaikutusten määrittämiseen.
Tahtoisin muistuttaa, että vuoden 1988 ehdotukseen verrattuna tähän uuteen ehdotukseen sisältyy muutoksia, joilla pyritään laajentamaan vaarallisia valmisteita koskevan direktiivin soveltamisalaa seuraaville viidelle uudelle alalle: ympäristölle vaarallisuuden luokittelu ja merkitseminen, kasvinsuojeluaineet ja tuholaisten torjunta-aineet, valmisteet, joita ei ole luokiteltu vaarallisiksi, räjähteet ja eräiden herkistävien aineiden merkitseminen.
Toisessa käsittelyssä olen pitänyt tarpeellisena esittää uudelleen 3 niistä 12 tarkistuksesta, jotka neuvosto hylkäsi. Nämä ympäristöasioita käsittelevän valiokunnan viime tammikuun 20. päivänä yksimielisesti hyväksymät tarkistukset ovat: komitologiaan liittyvä tarkistus 1, jolla pyritään korostamaan erästä Euroopan parlamentin perusperiaatetta - tässä tapauksessa sillä viitataan A-tyyppisen komitean käsittelyyn. Tällaiseen komiteaan kuuluu yksi edustaja kustakin jäsenvaltiosta, sen puheenjohtajana on komission edustaja ja se voi, mikäli neuvosto ei ratkaise asiaa, ryhtyä ehdotettuihin toimiin ennen kuulemista. Sen sijaan B-tyyppinen komitea ei voi ryhtyä mihinkään toimiin ilman neuvoston hyväksyntää.
Olen esittänyt uudelleen tarkistuksen 2, joka liittyy mahdollisuuteen käyttää jo olemassa olevia kokeita mahdollisten vaarallisten ympäristövaikutusten arvioimiseen ja välttää siten uusien menetelmien kehittämistä, ja lopuksi tarkistuksen 3, joka liittyy herkistäviä aineita sisältävien valmisteiden merkinnän tekstin yksinkertaistamiseen.
Direktiivi perustuu perustamissopimuksen 100 a artiklaan, ja sen vuoksi, mikäli parlamentti hyväksyy mainitut tarkistukset, on välttämätöntä muodostaa mahdollisimman pian Euroopan parlamentin valtuuskunta, joka osallistuu sovittelukomitean työhön työjärjestyksen 75 artiklan mukaisesti.
Mahdollisimman suuren yksimielisyyden saavuttamiseksi tehty työ on epäilemättä ollut epätavallisen vaikeaa ja raskasta, mutta pidän välttämättömänä sellaista direktiiviä, jossa otetaan huomioon kuluttajien terveys, jäsenvaltioiden erilaiset lainsäädännöt ja vaarallisia valmisteita tuottavien tahojen tarpeet. Vaarallisten aineiden ja valmisteiden merkintä on siten keskeinen väline tarjota nopeammin helpommin ymmärrettävää tietoa tuotteeseen liittyvistä riskeistä. Toisin sanoen on tärkeää taata kuluttajan turvallisuus hänen ostaessaan ja käyttäessään tiettyjä tuotteita edellyttämällä selkeää, oikeaa ja yksinkertaista tietoa niiden vaaroista.
Käsittelemässämme mietinnössä pyritään yhdistämään yhteen lakiin koko olemassa oleva yhteisön vaarallisia valmisteita koskeva lainsäädäntö, joka koskee satoja tuhansia eri tuotteita, jotka on tarkoitettu niin eurooppalaisille kuluttajille kuin erikoistuneemmille työntekijöillekin. Kaikenlaisten tuotteiden tunnistaminen ja oikea käyttö tulee vaivattomammaksi, kun hyväksytään tämä uudenlainen merkintä, joka koskee myös valmisteiden luokittelua ja pakkausta vaarallisuuden mukaan.

Hulthén
 Arvoisa puhemies, jälleen kerran keskustelemme tärkeistä ympäristöön ja terveyteen liittyvistä kysymyksistä aikaan, joka tuskin miellyttää niitä, joita direktiivi koskee, tai meitä, jotka osallistumme keskusteluun. Tämä merkillinen yhteensattuma tapahtuu aina tiistai-iltaisin Strasbourgissa: ympäristöön liittyvä työ tehdään iltatyönä.
Käsittelemme tänä iltana melko tärkeää mietintöä. Se koskee useita Euroopan kansalaisia, sillä kyse on vaarallisten valmisteiden luokituksista ja merkinnästä. Tämä on erityisen tärkeää Suomen, Ruotsin ja Itävallan kaltaisille maille, sillä nämä maat olivat erittäin huolestuneita kemikaaleista jäsenyysneuvotteluiden yhteydessä. Näille kolmelle maalle luotiin siirtymäkauden järjestelyt, jotta niillä ainakin jonkin aikaa olisi mahdollisuus soveltaa omaa kemikaalilainsäädäntöään, joka on unionin lainsäädäntöä tiukempi.
Tunnustan, että olin hyvin huolestunut, kun direktiivin ensimmäinen käsittely aloitettiin. Esittelijä ja myöhemmin myös komissio suhtautuivat mielestäni aivan liian kevyesti kemikaaleihin liittyviin vaaroihin. Sen vuoksi keskustelimme tästä asiasta melko kiihkeästi ensimmäisen käsittelyn yhteydessä. Tulos on osoittautunut kuitenkin melko hyväksi.
Useat aikaisemmin tehdyistä tarkistuksista ovat merkittävästi tiukentaneet asiakirjan tekstiä ja siten myös unionin kansalaisten terveyteen liittyviä näkökohtia. Se on tärkeää erityisesti niille, jotka joutuvat päivittäin tekemisiin näiden valmisteiden kanssa. Tuotteiden käyttöturvallisuustiedotteista on nyt mahdollista saada kunnollista tietoa sekä valmisteen sisällöstä että siitä, kuinka sitä pitää käsitellä. On tärkeää, että nämä tiedotteet ovat kaikkien käytettävissä yrityksen koosta riippumatta. Kaikilla pitää olla oikeus turvalliseen työympäristöön. Luokitusta ja merkitsemistä ei pidä tehdä vain silloin, kun aineiden vaarallisuus on ilmeinen tai ne ovat hengenvaarallisia. Ne on tehtävä myös silloin, kun valmiste aiheuttaa allergiaa, ärsytystä tai se on ympäristölle vaarallinen. Ne ovat tärkeitä osia, jotka lisäävät turvallisuutta käyttäjän kannalta.
Toisin sanoen, mietintö on hyvä, ja esittelijä ansaitsee kiitoksen työstään. Valmisteiden luokituksesta ei ole helppo keskustella, mutta rouva Baldi on onnistunut siinä hyvin. Lopuksi haluan tehdä vielä yhden pienen huomautuksen. Vaikka valiokunnassa on oltu yksimielisiä, ei nyt laaditun tarkistuksen 1 mielekkyys ole minulle aivan selvä. Ehkä mutkistamme tätä prosessia entisestään jatkamalla asian käsittelyä, vaikka se olisi pitänyt lopettaa parlamentissa mahdollisimman pian päätöksen teon jälkeen. Mutta tehty mikä tehty, ja nyt on komission vuoro tehdä jotain tälle asialle.
Tulevaisuutta ajatellen on syytä toivoa, että näille vaarallisille valmisteille löydetään yhä enemmän vaihtoehtoja, jotta meidän ei tarvitse keskustella niitä koskevista säännöistä ja löydämme sen sijaan korvaavia tuotteita. Mikään näistä tuotteista ei ole hyväksi ympäristölle tai terveydelle pitkällä aikavälillä. Siksi meidän on ensi kädessä pyrittävä löytämään hyviä korvaavia tuotteita.

Blak
Arvoisa puhemies, tämän keskustelun aihe on niin ikävystyttävä, että koko keskustelun käyminen on monen mielestä varmaan samantekevää. Vaarallisten aineiden luokituksen ja merkitsemisen taustalla on kuitenkin tärkeitä ympäristöä ja etenkin työympäristöä koskevia sääntöjä. Konkreettisesti yhteinen kanta merkitsee sitä, että maalarit saavat nyt tietoja siitä, minkälaisten aineiden kanssa he työskentelevät. Vuoden 2000 heinäkuun 1. päivästä lähtien nestemäiset orgaaniset liuotinaineet on merkittävä niiden huumaavien vaikutusten vuoksi. Voimme kysyä itseltämme, eikö tällaisten tietojen pitäisi kuulua ihmisoikeuksiin. Orgaanisten liuotinaineiden väärä käyttäminen aiheutti ongelmia jo kaksikymmentä vuotta sitten. Tanskassa kutsumme ongelmaa maalarinsyndroomaksi. Tanskalaiset ovat taistelleet jo vuosia nyt laadittujen käyttöturvallisuustiedotteiden puolesta. Saimme vihdoinkin vaiennettua öljyteollisuuden, joka kaikin keinoin yritti estää direktiivin syntymisen. Ajatus, että maalarit olisivat muita ihmisiä tyhmempiä, on hylätty ikuisiksi ajoiksi, ja se voidaan tulevaisuudessa mainita historiankirjoissa vain esimerkkinä siitä, kuinka taloudelliset näkökohdat voivat joskus johtaa keskustelun hakoteille. Kaikille pitäisi olla itsestään selvää, että EU kehittyy oikeaan suuntaan, että työympäristön ja kansanterveyden asemaa vahvistetaan ja että tämä on ainoa tapa, jolla EU: n hanke saa tukea kansalta. Meidän on nyt jatkettava tätä hyvää työtä, jotta liuotinaineiden pitkän aikavälin vaikutukset tasapainoaistiin, kuuloon ja näköön saadaan tunnustettua ja hormoneja muistuttavien aineiden vaikutukset selvitettyä. Kemikaalit kuuluvat edelleenkin EU: n esityslistaan.

Gradin
Arvoisa puhemies, komissio arvostaa esittelijä Baldinin arvokkaita panoksia. Tähän erittäin tekniseen ehdotukseen liittyvä yhteistyö on sujunut erittäin hyvin. Sen vuoksi olemme nyt päässeet hyväksymistä edeltävään viimeiseen vaiheeseen. Ehdotuksella on erityisen suuri merkitys Suomelle, Ruotsille ja Itävallalle. Se tarjoaa hyvän ratkaisun niihin ongelmiin, joita näillä mailla oli, kun ne jäsenyysneuvottelujen aikana neuvottelivat olemassa olevasta lainsäädännöstä, joka koski valmisteita ja torjunta-aineita. Kuten tiedetään, tämä johti siihen, että näille maille luotiin liittymisasiakirjoissa tietyt siirtymäkauden järjestelyt.
Ensimmäisessä käsittelyssä Euroopan parlamentti tuki ehdotuksen perusperiaatteita. Samanaikaisesti parlamentti otti kantaa 26 tarkistukseen, jotka myös hyväksyttiin. Komissio saattoi liittää niistä suurimman osan välittömästi yhteiseen kannanottoon, ja neuvostossa on myös käyty antoisia keskusteluja. Komissio on sitä mieltä, että neuvoston yhteinen näkökanta kattaa täysin molemmat EY: n perustamissopimuksen 100 a artiklassa mainitut tavoitteet, nimittäin sisämarkkinoiden toteuttamisen ja suojelun korkean tason. Ehdotuksessa kiinnitetään lisäksi huomiota uusien jäsenvaltioiden tarpeisiin. Sen vuoksi komissio pyrkii direktiivin nopeaan hyväksymiseen.
Parlamentti on nyt toisen käsittelyn aikana tehnyt kolme tarkistusta. Komissiokin voi tukea niitä kaikkia. Ensimmäisen ehdotuksen pyrkimyksenä on muuttaa komiteamenettely III B: stä III A: han. Tämä vie meidät takaisin komission alkuperäiseen ehdotukseen. Toimmehan tämän kannan esiin neuvostossa, joka äänesti yksimielisesti sitä vastaan. Olemme sen vuoksi edelleenkin sitä mieltä, että tämä muutos helpottaisi direktiivin tehokasta toteuttamista. Toisen ehdotuksen pyrkimyksenä on selkeyttää ja parantaa tiettyä määräystä, jonka mekin voimme hyväksyä. Komissio on jo ensimmäisen käsittelyn yhteydessä hyväksynyt kolmannen tarkistuksen, mutta kuten tiedetään, neuvosto hylkäsi sen, ja palaamme sen vuoksi mielellämme jopa tähän ehdotukseen.
Komissio pitää erittäin myönteisenä parlamentin osoittamaa käytännöllistä näkökantaa, kun se on ehdottanut vain kolmea tarkistusta tässä käsittelyssä. Kuten olen jo sanonut, ne kaikki voidaan hyväksyä. Toivomme tietenkin, että neuvosto tukee tätä, jotta vältymme sovittelumenettelyltä. Päätöksen tekeminen kuuluu nyt parlamentille ja ministerineuvostolle.

Puhemies
Kiitän komission jäsen Gradinia. Minäkin pahoittelen sitä, rouva Hulthén, ettei kollegoja ollut enempää seuraamassa keskustelua tästä erittäin tärkeästä mietinnöstä, mutta näin on asia.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Istunto päättyi klo 00.10.

