Frågestund (frågor till kommissionen)
Talmannen
Nästa punkt är frågestunden (B7-0552/2010).
Följande frågor har ställts till kommissionen.
Del I

Angående: Basel III-kriterierna och europeiska banker
Den 12 september 2010 meddelade Baselkommittén att det fastställts nya kriterier för att öka stabiliteten i finanssystemet. Dessa kriterier syftar framför allt till att öka andelen stamaktier i förhållande till riskvägt tillgångsbelopp.
Anser kommissionen att behovet av Basel III uppstått på grund av senaste finanskrisen, eller är det snarare tänkt att Basel III ska åtgärda de strukturella svagheter som inte har kunnat åtgärdas med Basel II? Vilka konsekvenser kommer Basel III att få för de europeiska bankernas tillförsel av likviditet på marknaden? Anser kommissionen att Basel III kommer att påskynda sammanslagningar mellan banker? Anser kommissionen att de nya villkoren innebär att små banker hamnar i ett ännu sämre läge i förhållande till stora bankkoncerner? Borde dessa kriterier bli föremål för ett bredare samråd inom ramen för G20, i syfte att lägga grunden för en mer rättvis konkurrens för finanssektorn på världsmarknaden?
Michel Barnier
Herr talman! Jag önskar alla god afton. Jag har precis anlänt från Luxemburg, där ekonomi- och finansministrarna möttes i rådet och enhälligt beslöt att anta förslaget till direktiv om hedgefonder och private equity.
Jag nämner detta nu för parlamentet eftersom vi med detta förslag, som kommer att fortsätta att vara ett förslag tills ni har debatterat det här själva, har mycket att tacka Europaparlamentet för, det arbete som er föredragande, Jean-Paul Gauzès, utfört och de många ändringsförslag som lagts fram och som ingick i ministerrådets slutgiltiga omröstning, särskilt de som gällde paketet för finansiell tillsyn, och även där har vi en hel del bidrag från Europaparlamentet att tacka för.
Naturligtvis vill vi nu arbeta tillsammans med parlamentet för att slutföra överenskommelsen om regleringen av hedgefonder och private equity. Detta är första gången som sektorn blir föremål för europeisk reglering, och jag vill tacka er alla för den roll som ni har spelat för det föreslagna direktivet.
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou frågade mig om de pågående diskussionerna i Basel och vilka som har anknytning till den regleringsfråga som jag just nämnde. Bankreformen är en mycket viktig fråga, och ännu en gång välkomnar jag parlamentets engagemang, som framgår av Othmar Karas utmärkta arbete. Vi talade om det här för två veckor sedan. Ni kommer att bli ombedda att yttra er om den föreslagna fjärde revideringen av kapitalkravsdirektivet, som kommer att läggas fram under våren 2011 för att genomföra Basel III-avtalet i EU.
Det är en underdrift att säga att vi har mött och fortfarande möter en finansiell kris av en omfattning vi aldrig tidigare sett och som ännu inte är över. Enligt Internationella valutafonden uppgick bankförlusterna på grund av krisen till 2 300 miljarder euro i slutet av 2010, varav hälften härrör från europeiska banker. Denna kris som började i finanssektorn har försatt den europeiska ekonomin i en allvarlig recession. EU:s BNP sjönk med 5,7 procent, eller 700 miljarder euro, bara under det här året.
Vi behöver återställa förtroendet och stabiliteten inom banksektorn och se till att kredit fortsätter att driva på realekonomin, företagen, sysselsättningen och tillväxten. EU och medlemsstaterna antog ett oöverträffat antal nödåtgärder som vid den tiden, inte för så länge sedan, finansierades av skattebetalarna. Kommissionen godkände 4 100 miljarder i statligt stöd, vilket utgjorde 35 procent av EU:s BNP. Tillsammans med en skattepolitik som utformats för att ta Europa ut ur recessionen har dessa stödåtgärder drivit upp underskotten och den offentliga skuldsättningen.
Det var medborgarna, skattebetalarna, som betalade en gång - kommer de att få betala en andra gång? Jag tror inte det, och jag hoppas inte det, för det vore inte rättvist. Vår politik är att förutse eftersom det alltid är billigare att förebygga än att bota. Vi behöver förhindra att krisen och dess katastrofala effekter inträffar ännu en gång, och det är just för att överföra detta behov av förutseende och förebyggande till vår tillsynspolitik som vi ska genomföra Basel III-reglerna i EU.
Det är i samma anda som vi vill förse EU med ett tillsynsregelverk för att lösa bankkriser, som återigen kommer att bygga på parlamentets ställningstaganden. Jag tänker särskilt på det arbete som utförts av Elisa Ferreira.
I sitt beslut av den 2 april 2009 gav G20 Baselkommittén för banktillsyn ansvar för att vid behov göra djupgående förbättringar av Basel II-reglerna för att förstärka bankernas motståndskraft och förbättra den finansiella stabiliteten. EU-ledarna uttryckte sitt stöd för detta mål den 19-20 mars 2009. Basel III-reglerna utarbetades inom Baselkommittén av experter från reglerings- och tillsynsmyndigheterna från de 27 viktigaste internationella bankmarknaderna, med mycket aktiv medverkan av kommissionen på alla EU-medlemsstaternas vägnar.
Analysen som gjordes av vår kommission och Baselkommittén visar att de nya reglerna kommer att förstärka den finansiella stabiliteten, begränsa procyklikaliteten och leda till betydande ekonomiska och sociala fördelar för ett brett spektrum av intressenter, tack vare den förväntade minskningen i frekvensen av bankkriser och de risker som de medför. Reformen kommer särskilt att vara till nytta för låntagare, företag och enskilda, men även för långivare, små och medelstora företag och våra medborgare i allmänhet.
Dessa fördelar kommer först att bli märkbara med tiden eftersom de nya reglerna införs successivt i likhet med de övergångsbestämmelser som tillkännagavs av centralbanks- och tillsynscheferna den 12 september 2010.
Samma sak gäller likviditetskraven. Likviditetsreglerna är föremål för en observationsperiod fram till 2015. Rodi Kratsa-Tsagaropoulou frågade mig om de nya reglerna kommer att påskynda sammanslagningar mellan banker. Det är inte syftet med reformen, men om vissa banker underlåter att följa de nya reglerna i tid och därför tvingas gå samman med sina konkurrenter eller till och med sina partner skulle det leda till större skydd för deras insättare och långivare och till ökad finansiell stabilitet.
Jag förstår också era farhågor att de nya reglerna ska drabba mindre banker oproportionerligt. Rodi Kratsa-Tsagaropoulou, den kvantitativa studie som utfördes av Kommittén för europeiska banktillsynsmyndigheter om konsekvenserna av Basel III för banksektorn visade att mindre banker faktiskt påverkas mindre av de nya reglerna än de 50 främsta bankkoncernerna i EU. Det beror främst på de mindre bankernas högre inledande kapitaltillskottsgrad och deras enklare affärsmodell.
Slutligen fäster kommissionen stor vikt vid att upprätta rättvis konkurrens på internationell nivå. På det här stadiet ansåg jag det inte lämpligt att G20 skulle inleda en stor diskussion om alla regler som definierats inom ramen för Basel III, eftersom de är resultatet av långvariga och välavvägda diskussioner. Den politiska styrningen av G20 och rådet för finansiell stabilitet är dock ett redskap för EU, som gör det möjligt för EU att se till att alla verkligen kommer att genomföra Baselavtalet ordentligt och i tid. Detta är vad jag kan svara på din mycket viktiga fråga.
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou
(EL) Herr talman! Jag instämmer i att kommissionsledamot Michel Barnier har gett ett mycket utförligt svar. Han hänvisade till varje enskild fråga, vilket inte alltid är fallet i kommissionens svar. Om kommissionsledamoten tillåter skulle jag vilja ställa en följdfråga om bankernas likviditet under Basel III. Anser du att likviditeten inte kommer att påverkas direkt, eftersom marknaden redan är drabbad av bankernas bristande likviditet och bestämmelserna kommer att tillämpas successivt? Varför anser kommissionen att det inte kommer att påverka likviditeten vid en tidpunkt då marknaden är i så skriande behov av den?
Paul Rübig
(DE) Kommissionsledamot Barnier! Det skulle vara intressant att få veta vilken effekt Basel II har på den amerikanska marknaden där en mängd - hundratals - småbanker har gått i konkurs. Vilken inverkan har det på de stora bankerna? Vad är läget för Basel III i USA? Kommer detta att genomföras samtidigt som i Europa, eller kommer USA att genomföra avtalet före oss? Vad är tidtabellen för genomförandet av Basel II och Basel III i USA?
Janusz Władysław Zemke
(PL) Herr kommissionsledamot! Jag vill tacka dig för denna information, som är viktig eftersom den beskriver det finansiella läget i Europa och det finansiella läget för bankerna, och dessa frågor handläggs dagligen av Europeiska kommissionen. Lyckligtvis kan vi se en viss förbättring i detta avseende. Min fråga är mycket kort: Du sade att kommissionen kommer att lägga fram nya förslag under våren 2011. Kan du säga något om vilka de viktigaste inslagen i dessa förslag kommer att vara?
Michel Barnier
Herr talman! Rodi Kratsa-Tsagaropoulou frågade mig om likviditet. Jag vill upprepa att finanskrisen har visat att banker med överskottslikviditet har avhållit sig från att låna ut på interbankmarknaden genom att de mycket försiktigt har ackumulerat likviditet för sina egna potentiella behov. Vidare har detta problem förvärrats på grund av avsaknaden av förståelse för andra institutioners finansiella styrka. Enligt min mening kommer de nya likviditetskraven att bidra till att lösa problemen med bristande likviditet på marknaderna både genom att förbättra riskhanteringen av bankernas likviditet och genom att förstärka deras kassareserver.
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou! De övergångsbestämmelser som planerats av Baselkommittén innebär att den nya likviditetstäckningsgraden kommer att bli obligatorisk först från och med 2015, vilket jag anser bör ge bankerna tillräckligt med tid för att följa bestämmelserna och begränsa all oönskad inverkan på marknaderna under övergångsperioden.
Paul Rübig nämnde Basel II. Får jag påminna oss alla om att när det gäller Förenta staterna, som du nämnde, har Basel II ännu inte genomförts, och inte heller Basel 2.5, skulle jag kunna tillägga. Under mitt första besök i Förenta staterna den 9 och 10 maj 2010, ingick jag också ett avtal, eller snarare uppnådde ett avtal, med den amerikanska finansministern - som jag ska träffa igen nästa vecka - för att försäkra mig om att Förenta staterna genomför Basel 2.5 i mitten av 2011.
Paul Rübigs fråga är mycket viktig, eftersom den ger oss ett tillfälle att säga att vi har internationella åtaganden. Amerikanerna har spelat en viktig roll i utarbetandet av Baselstandarderna. De är mycket delaktiga i processen och därför skulle det vara obegripligt... låt mig säga det på ett mer positivt sätt. Det skulle vara ganska naturligt om dessa gemensamma beslut genomfördes gemensamt och parallellt. Jag är mycket uppmärksam på denna parallellism med Förenta staterna. Dessutom kommer jag att försäkra mig om den under mitt nästa besök.
I fråga om konsekvenserna av Basel III, för såväl de större som de mindre bankerna, kommer vi att mycket försiktigt fortsätta med makro- och mikroekonomiska konsekvensundersökningar utan att improvisera, och jag kommer att använda alla flexibilitetsmarginaler för att förbereda bra åtgärder och bra beslut som är så välavvägda som möjligt.
Janusz Władysław Zemke frågade mig om timing. Det som vi kommer att göra under våren 2011 är att utarbeta lagstiftningstexter, ett förslag till direktiv kallat det fjärde kapitalkravsdirektivet. När vi har genomfört en utvärdering av Baselåtgärderna, en makro- och mikroekonomisk konsekvensutvärdering samt utvärderingar av de övriga åtgärder som jag är angelägen om och - jag talade om detta tidigare - som innebär extern eller intern tillsyn, kommer detta direktiv att medföra att ett riskförebyggande system genomförs på ett lämpligt sätt i bankerna, följt av en transatlantisk utvärdering.
Jag behöver ett par månader för att genomföra arbetet: lyssna till parlamenten, lyssna till intressenterna inom de finansiella tjänsterna, vidta rätt åtgärder och lägga fram bra förslag. Allt detta kommer att äga rum under våren 2011, med det fjärde kapitalkravsdirektivet och dessa lagstiftningstexter.
Angående: Toppmötet mellan EU och Afrika om livsmedelssäkerhet
Världsdagen för livsmedel firades den 16 oktober 2009. FAO meddelade nyligen att situationen fortfarande är oacceptabel trots en liten förbättring när det gäller antalet människor som lider av kronisk hunger i världen (925 miljoner i år jämfört med 1 023 miljarder 2009). Den osäkra livsmedelsförsörjningen hotar millennieutvecklingsmål 1, särskilt i Afrika söder om Sahara. Inför nästa toppmöte mellan EU och Afrika (i Tripoli den 29-30 november 2010) kräver många aktörer att det strategiska partnerskapet lägger större tonvikt vid livsmedelssäkerheten, däribland aspekter som har att göra med tillgång till livsmedel, infrastruktur, äganderätt till mark och anpassning till klimatförändringar. Anser kommissionen att det behövs ett nytt specifikt partnerskap för livsmedelssäkerheten i den gemensamma strategin för EU och Afrika? Tänker kommissionen stärka och samordna övergripande frågor i befintliga partnerskap, vilket är nödvändigt för att uppnå tryggad livsmedelsförsörjning i Afrika?
Andris Piebalgs
Herr talman! Frågorna gällde mycket viktiga saker. Att garantera att varje medborgare får tillgång till näringsrik mat är ett av huvudmålen med utvecklingssamarbetet. Att minska andelen svältande människor med hälften är därför helt riktigt det första av åtta millennieutvecklingsmål som världssamfundet har lovat att uppfylla senast 2015.
Livsmedelsförsörjningen kommer också att fortsätta att vara den främsta prioriteringen för EU i dess förbindelser med Afrika, där många av länderna ligger längst från att uppnå detta millennieutvecklingsmål 1, där över 70 procent av befolkningen lever på landsbygden och där över 90 procent av jordbruksproduktionen utförs av småbrukare i familjejordbruk.
Livsmedelsförsörjningen prioriterades redan i den första handlingsplanen mellan EU och Afrika, inom partnerskapet om millennieutvecklingsmålen, och vi kommer att föreslå att detta ska förbli ett prioriterat område för nästa handlingsplan, som håller på att utvecklas för närvarande.
Vi kommer att se till att sektorsövergripande aspekter med direkt anknytning till livsmedelstrygghet, exempelvis forskning, handelsintegration och regional integration ges tillräcklig uppmärksamhet i nästa handlingsplan.
EU:s fokus på livsmedelstrygghet går hand i hand med den vikt som de afrikanska ledarna själva har fäst vid jordbruk och livsmedelstrygghet.
Afrikas ramprogram för tryggad livsmedelsförsörjning är den gemensamma ramen för åtgärder på detta område och vi kommer att fortsätta att stödja det.
Med andra ord anser jag att vi har tillräckliga mekanismer på det här stadiet för att hantera frågan om tillgången till näringsrik mat, och att det inte är nödvändigt att införa ett nytt partnerskap särskilt för en tryggad livsmedelsförsörjning i den gemensamma strategin för Afrika och EU.
Som jag har sagt täcks denna dimension redan av bland annat partnerskapet om millennieutvecklingsmålen.
Enrique Guerrero Salom
(ES) Herr talman! Jag vill tacka kommissionsledamoten för hans svar, som kommer att vara till stor nytta inför toppmötet mellan EU och Afrika.
Jag vill fråga om han kan ge oss någon ytterligare information om vilken slags diskussion som ägde rum vid högnivåmötet i New York om millennieutvecklingsmålen och tryggad livsmedelsförsörjning, och om FAO:s kommitté för världens livsmedelsförsörjning har fått det nödvändiga stödet för att samordna den globala insatsen för att bekämpa svält.
Georgios Papanikolaou
(EL) Herr talman, herr kommissionsledamot! Kommissionen inrättade Reflex, en mekanism för sårbara länder, för ett år sedan i augusti 2009, och öronmärkte 500 miljoner euro för att bekämpa den globala ekonomiska krisens konsekvenser för de mer sårbara afrikanska länderna under perioden 2009-2010.
Har detta program utvärderats av kommissionen för att fastställa om pengarna användes väl i slutändan? Jag vill påminna Europaparlamentet om att detta program är till för småbrukare som får gödselmedel och utsäde så att de kan öka sin gårds produktion på lång sikt och uppnå en tryggad livsmedelsförsörjning på medellång sikt.
Marc Tarabella
(FR) Förutom de siffror som vår ärade kollega Enrique Guerrero Salom nämnde svälter ungefär 240 miljoner av de 829 miljoner invånarna i Afrika söder om Sahara, dvs. 30 procent av befolkningen. Eftersom vi vet att livsmedels- och jordbruksproduktionen ökade 2,6 gånger under den senare hälften av 1900-talet, blir det dock tydligt att den ökade mer under 50 år än den gjort under de 10 000 åren dessförinnan.
Därför anser jag att det är ansvarslöst att fortsätta att odla bomull som huvudprodukt i exempelvis Burkina Faso, när 49 procent av befolkningen svälter. Jag vill fråga kommissionsledamoten om man inte återigen borde sätta livsmedelsproduktionen i centrum för prioriteringarna inom utvecklingspolitiken?
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - (EN) Ett kort svar på frågan om toppmötet om millennieutvecklingsmålen är att jag anser att huvudresultatet från detta toppmöte är ett tydligt avtal mellan industri- och utvecklingsländerna om att fortsätta att arbeta för att uppnå millennieutvecklingsmålen senast 2015, och i synnerhet det första målet att minska den globala fattigdomen med 50 procent, och också att förstärka insatserna för att trygga livsmedelsförsörjningen. Det är tydligt att vi behöver vidta många åtgärder nu för att uppnå millennieutvecklingsmålen.
När det gäller Georgios Papanikolaous fråga har vi i princip två medel. Reflex var främst avsett för länder i kris. Vi har också betalat ut 1 miljard euro genom livsmedelsmekanismen för att stödja småbrukare, och detta har definitivt gett många resultat som bidrar till att lösa livsmedelskrisen. I många länder har livsmedelsförsörjningsläget förbättrats. Problemet är att denna insats för en tryggad livsmedelsförsörjning är en engångsåtgärd, och därför hjälper vi till i kristid.
Detta leder oss över till den fråga som Marc Tarabella ställde till mig. En tryggad livsmedelsförsörjning är definitivt ett av de områden som jag kommer att föreslå i grönboken som ett särskilt insatsområde för EU, i synnerhet eftersom vi hade en mycket positiv erfarenhet av livsmedelsmekanismen. Vi vet vad som behöver göras och vi bör verkligen försöka att uppnå en produktiv tillväxt, som också bygger på de jordbruksstrukturer som fortfarande är allmänt utbredda i Afrika.
Del II
Angående: Kontroll av tillämpningen av tåg- och flygresenärers rättigheter
I och med förordningarna (EG) nr 261/2004 och 1371/2007 fick Europeiska unionens tåg- och flygresenärer viktiga gemensamma grundläggande rättigheter. Var och en av medlemsstaterna har delegerat kontrollen av att förordningarna tillämpas till ett oberoende organ.
I synnerhet med tanke på den emellanåt kaotiska hanteringen av flygresenärernas situation på grund av vulkanutbrottet på Island, hur kan kommissionen garantera att kontrollorganen tillämpar förordningen på ett enhetligt sätt och att de har tillräckliga resurser för att snabbt ingripa?
Siim Kallas
Precis som den ärade ledamoten påpekade ger förordning (EG) nr 1371/2007 om tågresenärers rättigheter, förordning (EG) nr 261/2004 om flygpassagerares rättigheter - och låt mig också lägga till förordning (EG) nr 1107/2006 om rättigheter i samband med flygresor för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet - medborgarna vissa minimirättigheter när de reser med tåg eller flyg.
Det är de nationella tillsynsorgan som medlemsstaterna utsett som ska se till att dessa förordningar tillämpas korrekt. Dessa organ har särskilt till uppgift att vidta alla rimliga åtgärder för att garantera att resenärernas rättigheter respekteras till fullo. Kommissionens uppgift är att se till att EU-rätten genomförs korrekt och upprätthålls av medlemsstaterna genom att ständigt övervaka deras verksamhet.
De nationella tillsynsorganen har inga rättsliga skyldigheter att rapportera enbart enligt villkoren i förordningarna. De svarar på kommissionens begäran enligt den allmänna princip om lojalt samarbete mellan medlemsstaterna och EU-institutionerna som är stadfäst i fördraget.
I fråga om den kris som orsakades av vulkanaskan har kommissionen reagerat snabbt och gjort sitt yttersta för att enligt slutsatserna från rådets extramöte den 4 maj 2010 se till att bestämmelserna om flygpassagerares rättigheter tillämpas och upprätthålls på ett enhetligt och harmoniserat sätt i hela EU. För att uppnå detta mål har kommissionen utarbetat och kommit överens med de nationella myndigheterna om informella tolkningsriktlinjer och har hållit nära kontakt med dem och alla intressenter.
Marc Tarabella
(FR) Herr kommissionsledamot! Du förstår naturligtvis att antagandet av förordningarna om rättigheter för passagerare som reser med tåg och flyg och nyligen också med fartyg, med rätta väckte EU-medborgarnas hopp om att till sist få snabba lösningar på förseningar, inställda resor och andra allvarliga störningar. Dessa medborgare blir desto mer besvikna när de får veta att tusentals klagomål ännu inte har följts upp, till exempel efter vulkanutbrottet på Island, som du nämnde.
Medlemsstaterna tillhandahåller helt enkelt inte de fungerande och effektiva tillsynstjänster som skulle tvinga företagen att följa bestämmelserna i dessa förordningar och bötfälla dem om de inte följer dem. I exempelvis Belgien har tillsynstjänsten ännu inte bötfällt ett enda flygbolag sedan den 1 februari 2006, vilket visar att denna situation inte löser några konsumentproblem.
Ádám Kósa
(HU) Jag har en kort fråga. Vad anser du om de olika transportsektorerna, om skillnaderna i deras hantering av passagerarrättigheter? Jag undrar om kommissionsledamoten eller kommissionen har några planer på en enhetlig hantering av passagerarrättigheter och en enhetlig kontroll av att de upprätthålls inom de olika transportsektorerna?
Justas Vincas Paleckis
(EN) Situationen i samband med vulkanutbrottet visade att vissa EU-länder, särskild de nya, inte har några alternativ. De har inga järnvägsförbindelser med Västeuropa, vilket bland annat är fallet för mitt land.
Ledde denna situation till att arbetet i järnvägsprojektet Baltica påskyndades?
Siim Kallas
För det första i fråga om erfarenheterna av vulkankrisen och passagerarnas rättigheter har vi en ganska heltäckande bild som visar att de flesta flygbolag betedde sig ansvarsfullt och att passagerarna på det hela taget betedde sig rationellt och förnuftigt och därför har de flesta av dessa problem lösts. Det finns givetvis alltid krav och det finns alltid problem, men ingen talar om bötesstraff för flygbolagen: det är en fråga om nödvändiga ersättningar för dem.
Så vitt jag vet hanterar vi de krav som inte har handlagts särskilt väl. Vi står i kontakt med de nationella tillsynsorganen, men det är fortfarande dessa organ som har ansvaret och situationen ser inte särskilt dålig ut.
Svaret på nästa fråga är ja, vi trycker på för att få harmoniserade bestämmelser om passagerarnas rättigheter för alla transportslag. Den 30 november kommer vi att ha ett samråd med rådet på detta område för att diskutera den mycket omtvistade frågan om busspassagerarnas rättigheter. Vi har redan lagstiftning som täcker tågresenärernas rättigheter, men den är inte så ambitiös. I fråga om flyg är svaret ja, vi arbetar för harmoniseringstanken.
I fråga om Rail Baltica kommer jag att göra mitt yttersta för att utveckla projektet och jag hoppas att vi i samarbete med er och med alla våra länder kan se till att projektet blir framgångsrikt.
Angående: Direktiv 2002/15/EG
Den 16 juni 2010 röstade Europaparlamentet ner kommissionens förslag om arbetstidens förläggning för personer som utför mobilt arbete avseende vägtransporter. Vad händer nu med förslaget?
Siim Kallas
Läget för närvarande är att kommissionen den 30 juni 2010 beslöt att dra tillbaka förslaget sedan det hade avvisats av parlamentet.
Eftersom direktivet nu också omfattar förare som är egenföretagare, är det medlemsstaternas sak att visa hur de uppfyller sina rättsliga skyldigheter och genomför bestämmelserna för förare som är egenföretagare.
Kommissionen har begärt information från medlemsstaterna om införlivandet och genomförandet av direktivet i fråga om förare som är egenföretagare. Kommissionen kommer att fatta beslut om eventuella nödvändiga åtgärder när svaren är tillgängliga och har analyserats.
Marian Harkin
(EN) Tack för svaret. Jag undrade bara om ni har några förslag eller riktlinjer som ni kommer att lägga fram för medlemsstaterna som förslag på hur de ska övervaka arbetstiden för förare som är egenföretagare, särskilt den tid som de ägnar åt att rengöra eller underhålla sina fordon eller utföra pappersarbete om det aktuella uppdraget, vilket jag tror kommer att vara extremt svårt att övervaka.
Och kommer ni också att granska de socioekonomiska konsekvenserna för egna förare eftersom deras körtid nu kommer att minska betydligt?
Siim Kallas
Vi har inga tankar på att ta fram sådana riktlinjer ännu. Detta är definitivt en mycket komplicerad fråga och vi kommer att diskutera den med medlemsstaterna. Rättsligt är bestämmelserna i direktivet nu gällande och måste följas, men för ögonblicket funderar vi över riktlinjerna och analyserar svaren och sedan får vi se vad vi kan göra.
Angående: Vägtrafiksäkerhet 2011-2020: Särskild omsorg om skolbussar och deras chaufförer
Nästan varje år mister 35 000 människor livet och 1,7 miljoner människor skadas i trafikolyckor i EU. Dessa statistiska uppgifter rymmer dock en siffra som ger anledning till ytterligare oro: över 1 100 av offren i trafikolyckor är barn (2008). Kan kommissionen - mot bakgrund av sitt europeiska handlingsprogram för vägtrafiksäkerhet 2011-2020 och det faktum att miljontals barn dagligen åker skolbuss till och från sina skolor - svara på följande:
Vilka konkreta initiativ och åtgärder ämnar kommissionen vidta för att i samarbete med medlemsstaterna på ett effektivare sätt än tidigare förhindra att barn råkar ut för trafikolyckor? Har kommissionen för avsikt att införa strängare säkerhetsföreskrifter för, och kvalitetskontroller av, fordon som används som skolbussar och av yrkeschaufförerna på dessa (till exempel avseende relevant teknisk utrustning på hög nivå, kompletterande kontroller av chaufförernas yrkesförmåga, erfarenhet och personliga integritet, till exempel med hjälp av psykologiska test)?
Angående: Trafiksäkerhetsmål i EU
Är kommissionen oroad över att det årliga antalet dödsoffer i trafiken i EU fortfarande är oacceptabelt högt? År 2009 uppgick antalet dödsoffer i trafiken i hela EU till 35 000. Är kommissionen oroad över att målet inte har uppnåtts med det europeiska åtgärdsprogrammet för trafiksäkerhet, nämligen att minska antalet dödsoffer i trafiken från 50 000 till 25 000 under perioden 2001-2010? Kan kommissionen redogöra för hur den kommer att se till att målen i EU:s reviderade program för trafiksäkerheten under perioden 2011-2020 verkligen kommer att uppnås?
Siim Kallas
Kommissionen instämmer i att antalet dödsoffer per år i hela EU fortfarande är oacceptabelt högt.
År 2009 omkom ungefär 35 000 i trafiken i EU, vilket motsvarar storleken på en mindre stad.
Kommissionen håller dock inte med den ärade ledamoten om att det tredje europeiska åtgärdsprogrammet för trafiksäkerhet 2001-2009 är ett misslyckande. Det inledande målet uppnåddes inte. Det ledde till en stark mobilisering av alla berörda parter. Under denna period räddades 78 000 liv i EU och totalt 2 miljoner offer skonades.
Bortom siffrorna är fördelarna i form av utebliven smärta och uteblivna personliga tragedier och familjetragedier omöjlig att uppskatta. I de nyligen antagna politiska riktlinjerna för trafiksäkerhet 2011-2020 föreslog kommissionen att vi ska fortsätta att sträva efter målet att halvera antalet dödsoffer i trafiken inom EU och utgå från de resultat som uppnåddes under 2010.
För att uppnå detta mål krävs det större effektivitet från EU och medlemsstaternas nationella trafiksäkerhetspolitik. Detta innebär ett starkt politiskt åtagande av alla medlemsstater, särskilt av dem som tidigare har haft dåliga trafiksäkerhetsresultat, vilket bör avspeglas i utarbetandet av heltäckande nationella trafiksäkerhetsstrategier, där man drar nytta av åtgärder som har visat sig vara framgångsrika på annat håll. Det kommer också att kräva särskilda insatser för att minska trafikolyckorna i områden där framstegen har gått långsammare, exempelvis säkerheten för motorcyklister och säkerheten på landsbygdsvägar.
Teknisk utveckling, särskilt så kallade intelligenta transportsystem, kommer också att spela en viktig roll.
När det gäller den särskilda frågan om att förebygga trafikolyckor där barn är inblandade, särskilt i skolbussar, bör det noteras att betydande framsteg har gjorts under det senaste decenniet med en minskning med 70 procent av antalet olyckor med barn under 15 år.
Kommissionen är dock fullt medveten om behovet av att trygga en högre skyddsnivå för barn, som är en särskilt sårbar användarkategori.
Georgios Koumoutsakos
(EL) Tack, Siim Kallas, för svaret. Jag ställer min fråga ändå, eftersom miljontals elever varje dag reser till och från skolor i fordon som används som skolbussar. Vi talar bokstavligen om blomman av europeisk ungdom. Därför anser jag att vi verkligen bör anta striktare tekniska säkerhetsnormer för dessa fordon, striktare och tätare återkommande inspektioner för att se till att dessa normer tillämpas och självklart också striktare kontroller av yrkesskickligheten bland förarna av dessa bussar.
Jag anser att kommissionen bör överväga ett initiativ i denna riktning. Jag är säker på att det skulle tas väl emot av den europeiska allmänheten eftersom vi, som jag sade tidigare, talar om en mycket sårbar grupp som engagerar alla europeiska medborgare.
Jim Higgins
(GA) Jag håller inte med kommissionsledamoten om att allt är tillfredsställande. Han erkände att 35 000 personer dog 2009. Detta är resultatet av strategin för säkerhet på EU:s vägar mellan 2000 och 2010, 15 000 fler än det reducerade mål som kommissionen satt upp. Jag vill fråga kommissionsledamoten om han eller kommissionen har någon plan eller några nya idéer för att förbättra situationen? De nuvarande insatserna fungerar inte. Vi misslyckas.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Siffran 35 000 dödsoffer i trafiken motsvarar att befolkningen i en liten europeisk stad försvinner varje år, vilket jag betraktar som oerhört allvarligt. Gångtrafikanter, cyklister och motorcyklister utgör 57 procent av trafikoffren. Jag anser att undervisning om detta är något som särskilt saknas i det allmänna skolsystemet för barn (eftersom det också ställdes en fråga som gällde skolbarn). Det är därför som jag frågar vilka åtgärder som kommissionen vidtar för att undervisa dem som löper risk i trafiken.
Marian Harkin
(EN) Jag har en särskild fråga till kommissionen som gäller skolbussar. Kommer kommissionen också att överväga ett förslag om att det bara får vara ett barn per plats och att alla barn under 15 ska ha säkerhetsbälte i skolbussar?
Siim Kallas
Först av allt bussarna. Vi har strikta bestämmelser om tekniska standarder för bussar och särskilt för skolbussar. Jag har inte hört talas om några särskilda problem för skolbussar som sådana. Vi kommer naturligtvis att följa läget och - nu kommer jag till den sista frågan - vi föreslår en strikt tillämpning av reglerna om att alla barn måste ha ordentlig plats och att säkerhetsbälten ska användas. Jag har dock inte fått några signaler om att problemet med trafiksäkerheten för skolbussar är en fråga som har misskötts.
30 000 personer har dött och det är vi naturligtvis alla olyckliga över. Varje olycka är en tragedi, men jag håller inte med om att trafiksäkerhetsplanen har blivit ett misslyckande. Antalet olyckor har minskat med 40 procent i Europa. I mitt eget land har minskningen varit fyrfaldig under de senaste 15 åren. Vi följde samma väg. För dem av er som är intresserade av våra planer kan jag nämna att vi just före sommaruppehållet antog politiska riktlinjer som är den nästa handlingsplanen för trafiksäkerhet, och vi har samma mål - att halvera antalet trafikoffer.
En rad åtgärder som kan bidra till att uppnå det här målet beskrivs, bland annat att utbilda de personer som är mest sårbara i trafiken. De mest sårbara är alltid de äldsta, fotgängare, cyklister och även motorcyklister, som uppenbart kräver särskild uppmärksamhet, eftersom motorcyklisterna är den enda kategori där antalet olyckor har stigit - alla övriga kategorier har sjunkit.
Angående: För tät trafik på Östersjön
Den internationella icke-statliga organisationen Världsnaturfonden rapporterade i augusti att den ökade kommersiella trafiken i Östersjön allvarligt kommer att försämra Östersjöns tillstånd under de kommande tjugo åren. Sjöfarten, industriverksamheten på öppet hav och turismen kommer mer än fördubblas. Inom turismsektorn beräknas antalet fartygspassagerare öka från fem till tjugo miljoner. Fram till 2030 kommer antalet fartyg att öka från 4 000 till 9 000. Risken för miljöolyckor kommer att öka i motsvarande utsträckning. För närvarande noteras en årlig ökning med över 150 fartyg. Till skillnad från andra havsstränder förorenas Östersjöns stränder snabbt av oljeutsläppen. Östersjöns vatten förnyas endast med trettio års mellanrum
Vad anser kommissionen om den fara som den alltför täta sjöfarten i Östersjön medför och vilka åtgärder föreslår den att medlemsstaterna kring Östersjön ska vidta för att lösa frågan? Ställer sig kommissionen bakom organisationens förslag om att begränsa den kommersiella trafiken i Östersjön?
Siim Kallas
Förmodligen är siffrorna i mina papper inte riktigt de samma, men jag svarar naturligtvis gärna på Justas Vincas Paleckis fråga.
Sjöfarten i Östersjön har ökat avsevärt under de senaste åren, till följd av snabb ekonomisk tillväxt. Samtidigt har Europeiska unionen i dag ett av världens mest avancerade regelverk för sjösäkerhet. Det tredje sjösäkerhetspaketet, som parlamentet och rådet antog 2009, är en avsevärd förbättring av EU:s övervaknings- och informationssystem för sjötrafik. Det omfattar alla hav som omger Europa och föreskriver ett införande av noggranna inspektioner av fartyg som besöker hamnar i EU, även känt som hamnstatskontroll. Det innehåller specifika åtgärder för Östersjön såsom krav på säkrare navigering vid is och skärpta isklasser för fartyg.
Kommissionen har ett nära samarbete med alla Östersjöstater i EU för att garantera ett smidigt genomförande av dessa nya åtgärder. Europeiska sjösäkerhetsbyrån (EMSA) ger också tekniskt stöd. Om en olycka skulle inträffa har EMSA insatsberedda saneringsfartyg och utrustning som är permanent stationerad i Östersjön. Detta är en förstärkning av de saneringsåtgärder som redan införts av Östersjöstaterna.
Kommissionen för också en kontinuerlig dialog med Ryssland för att se till att säkerhetsåtgärderna tillämpas enhetligt i Östersjön. Inom denna ram är kommissionen i färd med att lansera ett pilotprojekt tillsammans med de ryska myndigheterna för att övervaka sjötrafiken i Östersjön. Även i EU:s strategi för Östersjöregionen, som nyligen antogs, tas skydd och säkerhet upp.
Jag skulle naturligtvis gärna reagera positivt på detta intressanta förslag om att minska sjöfarten i Östersjön, men innan begränsningar av sjöfarten införs måste de övervägas noggrant och vara i linje med Förenta nationernas havsrättskonvention och med andra internationella konventioner. Internationella sjöfartsorganisationen erkänner redan Östersjön som ett särskilt känsligt havsområde, och denna status innebär särskilda krav på sjöfarten för att minska risken för olyckor och skydda den marina miljön.
Jag vill också påpeka att sjöfarten är ett relativt miljövänligt transportslag. Ytterligare restriktioner för den kommersiella trafiken i Östersjön skulle kunna gynna andra mindre miljövänliga transportslag, med ökade utsläpp som följd.
Justas Vincas Paleckis
(EN) Jag är glad över att kommissionsledamoten nämnde samarbetet med Ryssland. När det gäller standarder för miljöförbättringar av fartyg, vilka länder är enligt din uppfattning ledande inom detta område, och vilka hör inte till de bästa?
Siim Kallas
Det är mycket svårt att göra en åtskillnad och jag har inga belägg för att säga att ett land är bättre än ett annat. I allmänhet är alla Östersjöländer mycket medvetna om miljöfrågor och även om sjöfartsfrågor. Ni känner till att de nordiska länderna tog initiativet till - och var de viktigaste drivkrafterna bakom - ett särskilt beslut om att minska svavlet i fartygsutsläpp, så jag har verkligen inga belägg för att skilja ut ett land från ett annat.
Talmannen
Herr kommissionsledamot! Du är en förebild med dina exakta, givande och korta svar. Det kommer väldigt väl till pass under frågestunden.

Angående: Den gemensamma jordbrukspolitiken efter 2013: utdelningen av direktstödet
Europaparlamentet, som anser att basen för arealstödet inte räcker till för en rättvis utdelning av direktstödet inom ramen för GJP efter 2013, har begärt att kommissionen föreslår kompletterande, objektiva kriterier för att kunna utvärdera eventuella effekter av direktstödet. Jordbrukssektorns karaktär är sammansatt och skillnaderna mellan medlemsstaterna är ett faktum (Lyons betänkande om den gemensamma jordbrukspolitikens framtid efter 2013).
Kan kommissionen upplysa mig om vilka åtgärder den vidtagit med anledning av detta? Vilka utdelningskriterier gäller för direktstödet?
Angående: Åtgärder för att förhindra jorderosion inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken efter 2013
Alltfler naturkatastrofer i Central-, Öst- och Sydeuropa är en följd av hydrogeologisk obalans.
I sin resolution av den 5 maj 2010 om EU:s jordbruk och klimatförändringarna underströk Europaparlamentet vikten av att man ”i den kommande reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken” satsar på ”skydd av marken mot vatten- och vinderosion (för att bevara det organiska materialet)”.
Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta i samband med den nya gemensamma jordbrukspolitiken för att främja åtgärder för att förebygga jorderosion?
Angående: Ny ram för EU:s gemensamma jordbrukspolitik för perioden 2014-2020
Utan en betydande ökning av jordbruksstödet till Bulgarien skulle jordbruket där kunna kollapsa. Detta problem är särskilt allvarligt i kristider. Bulgarien och Rumänien är de två länder som senast anslöt sig till Europeiska unionen, 2007. För närvarande uppgår jordbruksstödet till dessa länder till endast 40 procent av det stöd som beviljas äldre medlemsstater såsom Tyskland, Frankrike m.fl. Den 100 procentiga anpassningen av stödet till dessa två medlemsstater, så att det i enlighet med deras anslutningsfördrag blir detsamma som för andra medlemsstater, kommer inte att ske förrän 2016. Avser kommissionen att påskynda ökningen av stödet till Bulgarien i samband med de pågående förhandlingarna om den nya ramen för EU:s gemensamma jordbrukspolitik för perioden 2014-2020? Kommer villkoren i så fall att ändras?
Angående: Beaktande av den biologiska mångfalden vid reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken
I Europaparlamentets betänkande av den 21 september 2010 (P7_TA(2010)0325) kritiserar parlamentet skarpt misslyckandet med den europeiska strategin för att stoppa förlusten av biologisk mångfald till 2010. Alltmer intensiva odlingsmetoder, en ökande användning av bekämpnings- och gödningsmedel, allt större jordbruksföretag och utbredningen av monokultur har drabbat den biologiska mångfalden särskilt hårt och situationen är alarmerande.
Vi måste handla snabbt. Det är tydligt att EU måste börja tillämpa ett integrerat angreppssätt, vilket också efterfrågas i betänkandet. Det är nämligen inte enbart miljöpolitikens uppgift att skydda och återställa vårt naturkapital. Samtliga EU:s politikområden bör återspegla detta behov eftersom det är vår vision av morgondagens jordbruk som är avgörande.
En hållbar användning av den biologiska mångfalden inom jordbruket kräver ett starkt engagemang för en miljömässigt hållbar framtid. Reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken måste ses som en möjlighet att bryta trenden och en gång för alla säkra skyddet och återställandet av den biologiska mångfalden. De miljömässiga tvärvillkoren är en nyckelfaktor i denna förändring.
Kommissionsledamot Cioloş, vilka kriterier med avseende på skyddet av den biologiska mångfalden kommer att integreras i den gemensamma jordbrukspolitiken för perioden efter 2013, mot bakgrund av misslyckandet med att stoppa förlusten av biologisk mångfald till 2010? Är det möjligt att återställa den biologiska mångfalden inom jordbruket med denna nya politik?
Angående: En rättvis fördelning av det jordbruksstöd som beviljas enligt den gemensamma jordbrukspolitiken
I betänkandet om den gemensamma jordbrukspolitikens framtid efter 2013, antaget den 8 juli 2010 (föredragande: George Lyon), efterlyser Europaparlamentet ”en rättvis fördelning av jordbruksstödet och insisterar på att stödet bör vara rättvist för jordbrukare i både nya och gamla medlemsstater”.
Vilka åtgärder vidtar kommissionen och vilka lösningar avser den att presentera för att tillmötesgå kravet på en rättvis fördelning av jordbruksstödet mellan gamla och nya medlemsstater?
Dacian Cioloş
Jag ska nu besvara fem frågor som togs upp tillsammans och som rör samma ämne.
Den totala mängden direktbetalningar i EU:s medlemsstater speglar jordbruksproduktionen och den genomsnittliga stödnivån under en tidigare period. Eftersom fastställandet av direktbetalningar utgår från uppgifter om tidigare produktion fördelas direktstödet inte jämnt mellan medlemsstaterna, regionerna eller de olika kategorierna av jordbrukare.
I EU-12, dvs. de tolv nyaste EU-medlemsstaterna, införs finansiering gradvis. Med andra ord genomförs direktbetalningar successivt.
Inom EU-10 kommer direktbetalningarna att uppgå till 100 procent av EU-nivån under 2013. De två medlemsstater som senast anslöt sig till unionen, Bulgarien och Rumänien, som behandlas lika, kommer gradvis att införa direktbetalningar under 2016, efter att ha börjat på 25 procent av dessa betalningsnivåer 2007.
Alla medlemsstater i EU-12, dvs. alla nya medlemsstater, har emellertid även möjlighet att komplettera direktbetalningar från EU med nationellt stöd inom de gränser som tydligt anges i förordningen och anslutningsfördragen.
Kommissionen har varit engagerad i arbetet med att hitta sätt att utveckla systemet för direktbetalningar, framför allt när det gäller problemet med olika betalningsnivåer i olika medlemsstater, sedan rådet uppmanade den att göra detta vid hälsokontrollen av den gemensamma jordbrukspolitiken 2008 och under reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken 2003.
Kommissionen kommer att undersöka och bedöma de olika alternativen för perioden efter 2013 för att reformera systemet för direktbetalningar. De ändringar av systemet för direktbetalningar, och mer specifikt av sättet att fördela betalningar, som måste genomföras för att garantera en mer rättvis behandling av medlemsstaterna och de olika kategorierna av jordbrukare är centrala för debatten om den gemensamma jordbrukspolitikens framtid. Trots detta återstår fortfarande frågor när det gäller vilka metoder och kriterier som ska användas för att tillhandahållandet av stöd ska bli mer rättvist. När det gäller den framtida fördelningen av direktstöd bland medlemsstaterna kommer det att vara viktigt att fastställa hur man ska övergå från den nuvarande situationen till en mer rättvis fördelning i framtiden, och samtidigt undvika större omvälvningar som kan få avsevärda ekonomiska följder i vissa regioner eller för vissa produktionssystem.
Den gemensamma jordbrukspolitiken efter 2013 kommer också att behöva hantera miljöproblem, t.ex. markförsämringen i Europa som i dag är ett mycket allvarligt problem och som förvärras av klimatförändringarna.
Biologisk mångfald är också en huvudprioritering för den hållbara utvecklingen av naturresurser inom ramen för Europa 2020-strategin. Trots att målet att stoppa förlusten av biologisk mångfald till år 2010 inte uppnåddes är det uppenbart att framsteg har gjorts, och den gemensamma jordbrukspolitiken har bidragit avsevärt till detta.
Den gemensamma jordbrukspolitiken stöder hållbar markhantering genom direktbetalningar som sker i enlighet med miljökrav, framför allt god praxis för miljö och jordbruk när det gäller jorderosion, organiskt material i marken och markstruktur, samt genom särskilda åtgärder för landsbygdsutveckling, i synnerhet betalningar för miljöåtgärder inom jordbruket som överskrider de nivåer som fastställs i grundvillkoren för god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden.
För att garantera bättre markanvändning i Europa och bidra till att bevara det organiska materialet i marken lade kommissionen år 2006 fram ett förslag till ett ramdirektiv för mark. Ett av målen är att identifiera orsakerna till erosion och motverka detta fenomen. I förslaget beaktas även de verktyg som den gemensamma jordbrukspolitiken har att erbjuda när det gäller detta.
När det gäller biologisk mångfald innehåller den gemensamma jordbrukspolitiken i dag hänvisningar till överensstämmelse med miljökrav, däribland fågeldirektivet och livsmiljödirektivet, som om de överträds leder till böter. Genom dessa böter minskar direktstödet och de särskilda åtgärderna för landsbygdsutveckling, framför allt betalningar för Natura 2000-områden samt stödet till miljöåtgärder inom jordbruket.
Kommissionen är väl medveten om miljöutmaningarna i den gemensamma jordbrukspolitiken efter 2013, och undersöker olika metoder för att på ett bättre sätt integrera miljöfrågor i den gemensamma jordbrukspolitikens alla instrument under den första och andra pelaren. Det pågår en konsekvensbedömning för att utforma lagstiftningsförslagen för den gemensamma jordbrukspolitiken efter 2013, och i november 2010 planerar man att presentera ett meddelande där grunddragen för den gemensamma jordbrukspolitikens framtid anges. Jag kommer att lägga fram detta meddelande inför utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling den 17 november.
Georgios Papastamkos
(EL) Herr kommissionsledamot! Jag är säker på att du är medveten om att skillnaderna mellan enskilda regioner och medlemsstater är stora inom jordbrukssektorn. Jag vill bl.a. nämna företagens omfattning, struktur och typologi samt jordbrukets bidrag till sysselsättningen och ekonomin i missgynnade områden och områden som är sårbara ur miljösynpunkt. Enligt min mening bör vi därför inte ha något enhetligt områdesstöd, dvs. stöd på EU-nivå. Kan du bekräfta att objektiva kriterier kommer att tillämpas när det gäller anslag av direktstöd?
Giovanni La Via
(IT) Herr talman! Jag är tacksam över kommissionsledamotens svar på frågan om jorderosion, men jag skulle vilja ställa en kompletterande fråga.
Med tanke på att förekomsten av barmark p.g.a. skogsbränder och bränder som är typiska för Medelhavsländerna är en viktig orsak till erosion i Medelhavsområdena undrar jag om inte kommissionsledamoten anser att det är dags att förändra sättet att beräkna miljöbidrag inom jordbruket, genom att införa särskilda bidrag för bondgårdar som åtar sig att utveckla och upprätthålla miljövänliga jordbruksmetoder i syfte att förhindra bränder på bondgårdar och landsbygden?
Nadezhda Neynsky
(BG) Som du nämnde mottar Bulgarien och Rumänien, som är de länder som senast anslöt sig till EU, 2007, för närvarande jordbruksstöd som uppgår till knappt 40 procent av det stöd som äldre medlemsstater såsom Tyskland, Frankrike m.fl. beviljas.
Du påpekade att justeringen av bidragen inte kommer att ske förrän 2016, vilket med tanke på den nuvarande krisen försätter de två nya medlemsstaterna i en ytterst orättvis situation. Faktum är att jordbruket och en stor del av den befolkning som arbetar inom denna sektor utsätts för risker. Anser du inte att denna faktor, dvs. den ekonomiska och finansiella krisen, bör beaktas i det särskilda fallet med dessa två medlemsstater?
Dacian Cioloş
Som svar på den första frågan, Georgios Papastamkos, vill jag säga att det mycket riktigt finns skillnader mellan medlemsstater, regioner och olika kategorier av jordbrukare. Det är anledningen till att jag vid flera tillfällen sagt att jag anser att ett enhetligt system - dvs. ett enhetligt belopp per hektar för alla dessa kategorier - inte är en lämplig lösning.
Genom det aktuella referenssystemet för tidigare produktion har vi beräknat bidragen utifrån produktionsnivåerna från 10, 15 eller 20 år sedan. Detta är ett system som vi vill lämna bakom oss och ersätta med objektiva kriterier. Balansen måste emellertid också återställas på övergångsbasis och kostnadseffektiv basis, så att de som upplever att systemet utgör ett hinder kan införliva denna ändring ekonomiskt. Därför har jag för avsikt att föreslå objektiva kriterier, som på något sätt bör kombineras med utgångspunkten så att övergången blir hanterbar.
De frågor du, Giovanni La Via, tar upp kan hanteras inom den andra pelaren av programmet för landsbygdsutveckling genom miljöåtgärder inom jordbruket. Syftet är att bibehålla dessa miljöåtgärder som är utformade med hänsyn till den särskilda naturen i vissa regioner. Det område du talar om är drabbat av erosion och vissa buskar kan orsaka bränder där.
Genom den förordning vi ska föreslå för perioden efter 2013 kommer medlemsstaterna att få möjlighet att hantera dessa specifika frågor med miljöåtgärder och utforma ett särskilt stödsystem på detta område. Därför anser vi att flexibilitet kan bidra till att ett visst mål uppnås, dvs. hållbar användning av naturresurser, så att medlemsstaterna kan använda särskilda instrument inom ramen för den andra pelaren. Jag anser att denna fråga kan omfattas av den flexibilitet som vi kan erbjuda medlemsstaterna.
Under anslutningsförhandlingarna med Rumänien och Bulgarien föreskrevs ett infasningssystem, med andra ord ett system för att gradvis öka direktstödet, i fördraget. Under hälsokontrollen av den gemensamma jordbrukspolitiken 2008 sade vi att vi under reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken efter 2013, och kanske tidigare, skulle ta hänsyn till frågan om att skapa jämvikt i fråga om betalningsnivåerna. Därför anser jag att vi bör beakta denna fråga. Vi måste hitta en lämplig budgetlösning för att, om nödvändigt, kunna snabba på processen.
Angående: Den gemensamma jordbrukspolitiken och bestämmelserna om tvärvillkor
Systemet med tvärvillkor är ett viktigt inslag i den gemensamma jordbrukspolitiken som innebär att de flesta utbetalningar inom den gemensamma jordbrukspolitiken måste uppfylla vissa bestämmelser inom miljö-, hälso- och djurskyddsområdet. I revisionsrättens särskilda rapport nr 8/2008 dras följande slutsats: ”Medlemsstaterna tog inte sitt ansvar när det gällde att införa ändamålsenliga kontroll- och påföljdssystem. Följden är att kontrollsystemen inte ger tillräcklig säkerhet om jordbrukarnas efterlevnad.” I rapporten sägs även att ”uppgifter som lämnas av medlemsstaterna om kontroller och överträdelser är inte tillförlitliga, och kommissionens resultatövervakning var otillräcklig”.
Kan kommissionen tala om vad den gör för att uppmuntra medlemsstaterna att tillämpa och se till att bestämmelserna om tvärvillkor efterlevs mer effektivt? Kan någon märkbar förbättring noteras?
Dacian Cioloş
I revisionsrättens rapport från 2008 underströks att kommissionen är väl medveten om att medlemsstaternas tillämpning av bestämmelserna om tvärvillkor skulle kunna förbättras.
Jag vill emellertid även betona att revisionsrättens rapport omfattar en tvåårsperiod som inleddes en kort tid efter införandet av god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden.
Sedan det första året av tillämpning av bestämmelserna om tvärvillkor 2005 har kommissionen genomfört flera initiativ i syfte att dels hjälpa medlemsstaterna och dels se till att de uppfyller sina rättsliga skyldigheter. Kommissionen tillhandahåller stöd genom utbyte och diskussioner i de olika forum som hanterar dessa specifika frågor.
Samtalen om bestämmelserna har ägt rum i den berörda förvaltningskommittén. De mest tekniska diskussionerna har förts av en expertgrupp som ägnar sig specifikt åt bestämmelserna om tvärvillkor, och diskussioner om övervakningsmetoder har förts vid särskilda seminarier för specialister.
Sedan 2004 har kommissionen dessutom regelbundet offentliggjort vägledande dokument för att hjälpa medlemsstaterna att anpassa sina nationella system. Kommissionens övervakning av medlemsstaternas rättsliga skyldigheter bygger på de granskningar som medlemsstaterna har skickat. Om några brister eller risker för jordbruksfonden fastställs under granskningarna genomförs finansiella korrigeringar av utgifterna för medlemsstaterna. Så har skett tidigare och en rad förfaranden pågår därför för närvarande.
Kommissionen är övertygad om att alla dessa initiativ har lett till en avsevärd förbättring av driften av systemet med tvärvillkor, i synnerhet efter de iakttagelser som revisionsrätten gjorde i sin rapport 2007. Ansträngningarna på detta område kommer naturligtvis att fortsätta, eftersom kommissionen lägger stor vikt vid att systemet, som är en nödvändig del av den gemensamma jordbrukspolitiken, ska fungera väl.
Karin Kadenbach
(DE) Herr talman! Jag är mycket tacksam över kommissionsledamotens uttömmande svar. Jag har dock ännu en kort fråga om bestämmelserna om tvärvillkor och biologisk mångfald, något som du också har nämnt i dag. Ett hållbart jordbruk kan bidra till att bevara den biologiska mångfalden och bromsa utrotningen av vissa arter. Det bör emellertid inte bara vara upp till kommissionsledamoten med ansvar för miljö att öka medvetenheten om detta. Min fråga till dig, Dacian Cioloş, är vad du kommer att göra för att öka medvetenheten hos de berörda parterna - och med detta menar jag de berörda politiska beslutsfattarna, konsumenterna, men framför allt jordbrukarna - om värdet av biologisk mångfald och de ekosystemtjänster som är förknippade med den?
Mairead McGuinness
(EN) Om det redan nu är problem med systemet för tvärvillkor undrar jag hur vi ska hantera risken för ytterligare problem vid en skärpning av kraven på miljösidan av den första pelaren? Detta tas upp i det dokument om reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken som läckt ut. Jag skulle vilja veta vad du anser om detta.
Dacian Cioloş
Jag noterar att det för närvarande är skattebetalarna, konsumenterna och de icke-statliga organisationerna som anser att denna fråga är känslig och som begär mycket av jordbrukarna.
Jag anser emellertid även att vi måste ge jordbrukarna möjlighet att informera om de ansträngningar de gör, bl.a. i samband med att de säljer sina produkter. I det kvalitetssystem som används för livsmedel från jordbruket, som vi noggrant undersöker, kommer vi att göra det möjligt för jordbrukarna att använda sina produkter på ett bättre sätt för att visa hur mycket arbete de lägger ned och att det är många aspekter som de måste ta hänsyn till, däribland frågor som rör biologisk mångfald. Detta gäller framför allt beaktandet av de olika systemen för jordbruksproduktion, eftersom mångfalden i fråga om system innebär att vi även kan börja ta hänsyn till frågor som rör miljön och den biologiska mångfalden. När det gäller den gemensamma jordbrukspolitiken innebär stödet till de många olika produktionssystemen och direktkontakten mellan jordbrukare, producenter och konsumenter ett annat och bättre sätt för jordbrukarna att genom de produkter de säljer visa vilka villkor de måste uppfylla.
Andra metoder används redan. Kopplingen mellan jordbruksproduktion och landsbygdsturism är ett annat sätt för jordbrukarna att informera om allt de gör för att bevara marken och landskapet genom sitt produktiva arbete. Jag anser att alla dessa verktyg, som finns inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken och som kan stärkas i framtiden, kan användas på ett bättre sätt av jordbrukarna för att visa vilka ansträngningar de gör.
Nu kommer jag att gå vidare till nästa fråga. Enligt min mening skiljer sig inte bestämmelserna för miljön och jordbrukarnas åtgärder för en god förvaltning av naturresurserna från de ekonomiska och sociala frågorna.
I de förslag som vi ska utforma, och som vi kommer att tala om efter den 17 november, är avsikten inte att fokus ska förflyttas från den ekonomiska och sociala aspekten till miljöaspekten, utan att miljöaspekten ska integreras ytterligare i jordbrukarnas sätt att tänka, så att vi i framtiden förhoppningsvis verkligen kan tala om ett konkurrenskraftigt jordbruk. Jordbrukarna måste vara konkurrenskraftiga ur ekonomisk synpunkt och miljösynpunkt, med andra ord i sitt sätt att förvalta naturresurserna, marken och vattnet de arbetar med, samtidigt som de även beaktar de sociala aspekterna av att skapa eller bibehålla sysselsättning i en landsbygdsmiljö.
Jag kan försäkra er om att vår fokusering på miljöaspekten, eller snarare en god förvaltning av naturresurserna inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken, inte innebär att jordbrukarnas möjligheter att bli ekonomiskt konkurrenskraftiga äventyras.
När vi har dokumenten på bordet kommer jag att kunna bevisa detta för er genom konkreta exempel i förslag som vi kommer att utarbeta.
Angående: Garantifond för de grekiska jordbrukarna och fiskarna
Det grekiska ministeriet för jordbrukets utveckling och livsmedel har meddelat att en garantifond för jordbruket för små och mycket små företag (TEMPME) har inrättats och att fonden inledde sin verksamhet i september 2001. Fonden fungerar enligt samma modell som garantifonden för små och mycket små företag inom industri och handel. Ministeriet har meddelat att garantifonden syftar till att täcka räntesubventioner och garantera kapital till ett belopp på 100 miljoner EUR för jordbruket och 50 miljoner EUR för fisket. Detta skulle göra det möjligt för jordbrukarna och fiskarna att minska investeringskostnaderna och kapitaldeltagandet i en tid med ekonomiska svårigheter. Kan kommissionen, mot bakgrund av ovanstående, besvara följande: Har den grekiska regeringen informerat kommissionen om ovannämnda initiativ? a) Om ja, deltar kommissionen i finansieringen? Med vilket belopp bidrar kommissionen? Vilka villkor måste de eventuella mottagarna uppfylla för att få delta i programmet? b) Om nej, anser kommissionen att det är lämpligt att inkludera detta initiativ i den nationella strategiska referensramen? Kommer kommissionen att informera den grekiska regeringen om denna möjlighet?
Dacian Cioloş
I den aktuella versionen av Greklands landsbygdsutvecklingsprogram 2007-2013, som medfinansieras av Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling, ingår inte någon garantifond för små och mycket små företag.
De grekiska myndigheterna har inte lämnat in någon begäran om att anpassa programmet så att en sådan garantifond inkluderas till kommissionens generaldirektorat för jordbruk och landsbygdsutveckling.
Det är viktigt att understryka att det i enlighet med subsidiaritetsprincipen är medlemsstaterna som föreslår innehållet i åtgärderna inom landsbygdsutvecklingsprogrammet, i enlighet med förordningen om landsbygdsutveckling.
Enligt artikel 19 i förordning (EG) nr 1698/2005 om stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska jordbruksfonden för landbygdsutveckling (EJFLU) kan en översyn av ett landsbygdsutvecklingsprogram genomföras på begäran av medlemsstaterna, efter godkännande av en nationell övervakningskommitté samt granskning och godkännande av kommissionen.
De nationella myndigheterna i Grekland har informerat kommissionen om sin avsikt att inrätta ett nytt instrument för att hjälpa små företag inom den grekiska fiskenäringen. Enligt de grekiska myndigheterna kommer detta instrument att förvaltas inom ett redan etablerat finanssystem.
De grekiska myndigheterna har även informerat kommissionen om sin avsikt att medfinansiera detta instrument genom det operativa programmet för fiskenäringen i Grekland 2007-2013.
Det finns en plan för införandet av finansiella instrument i det operativa programmet för fiskenäringen och kommissionen stöder upprättandet av sådana instrument för att skapa viktiga åtgärder. Förutsättningen är dock att instrumenten uppfyller de rättsliga bestämmelserna på området, framför allt artiklarna 34 och 37 i förordning (EG) nr 498/2007.
Det belopp som kan tillhandahållas inom ramen för Europeiska fiskerifonden till detta instrument kan uppgå till 35 miljoner euro. Övervakningskommittén för ovannämnda operativa program kommer att fastställa kriterierna för att välja mottagare av dessa medel.
De grekiska myndigheterna är i färd med att slutföra handlingsplanen, som även kommer att omfatta villkoren för användning av det finansiella instrumentet. Kommissionen räknar med att detta finansiella instrument, som kommer att medfinansieras av Europeiska fiskerifonden, tas i drift före slutet av 2010.
Nikolaos Chountis
(EL) Herr kommissionsledamot! Ditt svar var relativt uttömmande och jag tackar dig. Jag har emellertid en kompletterande fråga: Har den grekiska regeringen specifikt lämnat in detta förslag - du utvecklade vissa aspekter av frågan - och är det du sade, dvs. huruvida detta kommer att gälla fr.o.m. 2010, beroende av huruvida den grekiska regeringen lämnar in sin begäran i tid, så att de punkter du tog upp kan medfinansieras?
Dacian Cioloş
För att förtydliga fanns det två sidor av frågan: en som rörde jordbruksnäringen, små och mycket små företag i jordbruksnäringen, och en annan som gällde fiskenäringen.
Mitt svar är att de grekiska myndigheterna inte har lämnat in någon begäran om ett sådant instrument för små och mycket små företag inom jordbruksnäringen, men att de har lämnat in en för fiskerinäringen. I och med den grekiska regeringens begäran kan instrumentet för fiskenäringen komma att vara klart i slutet av 2010. När det gäller jordbruksnäringen kan jag inte ge någon ytterligare information, eftersom den grekiska regeringen ännu inte har inkommit med någon begäran. Jag har förklarat att beslutet fattades av regeringen. Regeringen kan lämna in detta förslag om den grekiska övervakningskommittén bestämmer sig för att ändra landsbygdsprogrammet.
Hittills har vi emellertid inte mottagit något sådant förslag för jordbruksnäringen.
Angående: Vattenbruk i EU
En hållbar och konkurrenskraftig vattenbrukssektor i EU kan bidra till att möta den stora och ständigt ökande efterfrågan på skaldjursprodukter i EU, och därmed minska utfiskningen av vilda bestånd och importen från tredjeländer av produkter som ofta kommer till EU:s marknader efter mycket långa flygtransporter.
Vattenbruket utgör nu 20 procent av den totala fiskproduktionen i EU, med en produktionsmängd som har varit mer eller mindre konstant sedan 2000. Produktionen av blötdjur och skaldjur har emellertid sjunkit.
Kan kommissionen med hänsyn till frågor som spårbarhet, kvalitet och koldioxidutsläpp i samband med importen av stora mängder blötdjur från avlägsna tredjeländer redogöra för hur den tänker främja vattenbruket i EU när det gäller sektorn blötdjur/skaldjur?
Maria Damanaki
ledamot av kommissionen. - (EN) Vattenbruket i EU är ledande när det gäller hållbar utveckling. Både kommissionen och jag personligen måste erkänna att vattenbrukets tillgångar och värden förtjänar ett större erkännande. Därför antog kommissionen meddelandet ”Mot en hållbar framtid för vattenbruket” där tre strategiska mål ställs upp för offentliga myndigheter: att främja vattenbrukssektorns konkurrenskraft, se till att vattenbruket är hållbart och förbättra dess förvaltning.
I meddelandet anger kommissionen en rad åtgärder som offentliga myndigheter på alla nivåer - EU-nivå, nationell nivå och regional nivå - bör vidta för att bemöta de utmaningar som sektorn ställs inför.
För att kunna stödja en hållbar utveckling av det europeiska vattenbruket, däribland produktion av skaldjur, har EU instiftat omfattande lagstiftning för djurhälsa och livsmedelssäkerhet. Vi är mycket aktiva på internationell nivå när det gäller att fastställa standarder för djurhälsa och livsmedelssäkerhet i fråga om vattenbruksprodukter, däribland skaldjur, som är nödvändiga för internationell handel.
Kommissionen har även inrättat ett EU-referenslaboratorium för blötdjurssjukdomar som varje år mottar ekonomiskt stöd för att säkerställa samordning mellan nationella laboratorier i medlemsstaterna och tillhandahålla vetenskapligt stöd till kommissionen.
Dessutom övervakar kommissionen, och de berörda medlemsstaterna, noggrant de senaste årens onormalt höga dödlighet hos ostron och har vidtagit åtgärder för att få kontroll över det virus som tycks ligga bakom detta fenomen.
När det gäller den övergripande strategin för vattenbruket i EU vill kommissionen även erinra om den debatt som hölls i parlamentet i juni 2010 och som utgick från Guido Milanas betänkande. Kommissionen uppskattar parlamentets stöd för hållbart vattenbruk och är tacksam över att det bidrar till en ökad fokusering på denna sektor.
Kommissionen anser att hållbar vattenbruksverksamhet bör stödjas på lämpligt sätt genom den gemensamma fiskeripolitiken och att denna aspekt bör ingå i den reformerade gemensamma fiskeripolitiken.
Kommissionen är övertygad om att sektorn behöver hjälp med att organisera sig på ett mer effektivt sätt. Framför allt vill vi stärka dess producent- och branschorganisationer för att på ett bättre sätt koppla produktionsprognoser till marknadsbehov och öka produkternas värde genom marknadsföring och märkning.
Seán Kelly
(EN) Tack, fru kommissionsledamot, för ditt uttömmande svar. När det gäller detta vill jag bara säga att en undersökning som nyligen genomfördes i Irland visar att en stor del av fisken var felmärkt, så att människor som t.ex. trodde att de åt torsk i själva verket åt en helt annan fisk. Jag vill bara fråga om kommissionen känner till detta? Kan något göras när det gäller detta, och i så fall vad, förutom att vi utvecklar vårt eget vattenbruk, vilket är ytterst viktigt? Jag skulle uppskatta ett svar från dig.
Pat the Cope Gallagher
(EN) Herr talman! Det gläder mig att kommissionsledamot Damanakis svar visar att vattenbruket kommer att ha en viktig roll i den nya gemensamma fiskeripolitiken.
Jag vill bara påpeka för kommissionsledamoten att det finns mycket stora möjligheter att skapa sysselsättning i och med utvecklingen av vattenbruk, framför allt i områden där det råder hög arbetslöshet. Jag anser att kommissionen kan spela en viktig roll. Den kan ta täten när det gäller att informera medlemsstaterna om kommissionsledamotens åsikter och låta förstå att även om vi inte kan kompromissa när det gäller livsmedelskvalitet så bör vi se till att vattenbruket hanteras av ett organ i varje land snarare av än flera olika departement och organ.
Maria Damanaki
Jag instämmer med Pat the Cope Gallagher i att det finns enorma möjligheter för oss inom vattenbrukssektorn. Det är riktigt att vi kan skapa många arbetstillfällen. Därför planerar vi ett särskilt kapitel om vattenbruk i vår reform av den gemensamma fiskeripolitiken. Jag vill även nämna att vi kommer att se till att sektorn får en särskild budgetpost. Det är ytterst viktigt.
Till Seán Kelly vill jag säga att vi är medvetna om dessa problem och att jag instämmer i att mycket återstår att göra när det gäller spårbarhet för våra produkter. Därför har vi ett kapitel om märkning i vår reform av den gemensamma fiskeripolitiken. Kommissionen strävar efter att samma konkurrensvillkor för vårt fiske och för det fiske där de produkter vi måste importera produceras ska gälla över hela världen.
Angående: Utnyttjandet av resurser ur Europeiska fiskerifonden
I slutet av varje år ska Europeiska kommissionen lägga fram en rapport om genomförandet av förordning (EG) nr 1198/2006 om Europeiska fiskerifonden. Med tanke på den finansiella krisen, som berör flera medlemsstater som i hög grad är beroende av fiskerisektorn, ber jag Europeiska kommissionen svara på följande:
Hur bedömer kommissionen genomförandet fram till dags dato? Vilka medlemsstater anser kommissionen kan utgöra exempel på bästa metoder?
Anser kommissionen att medlemsstaterna i tillräcklig mån har utnyttjat Europeiska fiskerifonden? Hur bedömer kommissionen förverkligandet av målen för Europeiska fiskerifonden från och med 2007 då verksamheten inleddes? Vilka justeringar avseende fondens funktion och verksamhet anser kommissionen skulle behövas?
Hur bedömer kommissionen Greklands nationella strategiska plan för utvecklingen av fisket? I vilken mån har projekten förverkligats och hur stor är utnyttjandegraden av de beviljade resurserna?
Maria Damanaki
Jag vill tacka Ioannis A. Tsoukalas för hans fråga eftersom detta är ett mycket viktigt område för oss. Jag måste vara tydlig och öppen med att genomförandet av Europeiska fiskerifonden ännu inte har uppnått marschfart. Vi är inte nöjda med detta.
Auktoriserade löpande betalningar från medlemsstaterna till kommissionen uppgår till 5 procent av det övergripande anslaget från Europeiska fiskerifonden. De uppgifter vi nyligen fick från medlemsstaterna i samband med årsrapporterna visar att 18,2 procent anslogs till specifika projekt i slutet av 2009. Detta är uppmuntrande.
En viktig faktor är att dessa siffror inte bara innehåller bidrag inom område 1 utan även inom andra områden. Det enda området som dessvärre släpar efter är område 4 ”Hållbar utveckling i fiskeområden” pga. den långa genomförandeprocess som krävs för att inrätta partnerskap.
Några anledningar till detta är för det första det sena antagandet av EFF-förordningen, för det andra det försenade antagandet av de operativa programmen, varav några antogs under den andra hälften av 2008, för det tredje problem med att inrätta förvaltnings- och kontrollsystem, vars godkännande är en nödvändig förutsättning för att skicka betalningarna till kommissionen, och för det fjärde den finansiella och ekonomiska krisens effekter på fiskerisektorn.
Vid denna genomförandenivå är det för tidigt att säga huruvida EFF har uppnått målen. Mer information kommer att bli tillgänglig i samband med den interimsutvärdering som beräknas vara klar i slutet av 2011.
Det är även svårt att peka ut bästa metoder, eftersom medlemsstaterna har olika stora EFF-belopp att spendera och i och med att dessa belopp har anslagits till områden på olika sätt, vilket påverkar utnyttjandet. Område 1, ”Åtgärder för anpassning av gemenskapens fiskeflotta”, är t.ex. mycket enkelt att utnyttja. De andra är inte lika enkla.
Vid det möte med generaldirektörer som det belgiska ordförandeskapet anordnade i september förra året, för att ta itu med utnyttjandeproblemen, i synnerhet problemet med tillgång till kapital, rekommenderade kommissionen innovativa finansieringslösningar, t.ex. användning av samordnare och förenkling av förfaranden och ansökningsformulär.
Nästa kommitté för Europeiska fiskerifonden kommer att hålla presentationer om utnyttjandet av dessa möjligheter. Genomförandet av det grekiska operativa programmet för 2007-2013 har blivit fördröjt. Jag beklagar detta, men det är verkligen fördröjt.
Fram till den 15 september 2010 uppgick de faktiska betalningarna endast till 5 000 600 euro, vilket utgör 2 procent av det totala EFF-anslaget. Två procent är ett mycket litet belopp. Denna otillfredsställande situation beror främst på problem med att inrätta förvaltnings- och kontrollsystemet och fördröjningar i lanseringen av viktiga åtgärder inom ramen för det operativa programmet.
Finanskrisen ligger också bakom några fördröjningar, framför allt åtgärderna inom område 2.
För närvarande förbereder kommissionen sin årsrapport om genomförandet av EFF under 2009. Den kommer att innehålla ytterligare information och bakgrundsuppgifter om den ärade parlamentsledamotens fråga.
Ioannis A. Tsoukalas
(EL) Tack, fru kommissionsledamot, för ditt uttömmande svar. Eftersom du nämnde den mycket svåra ekonomiska situationen och det eventuella misslyckandet med att få igång Europeiska fiskerifonden vill jag ta tillfället i akt och fråga om ett totalförbud mot fiskeutrustning som fartygsvad/not skulle leda till en tillämpning av bestämmelsen om kompensation för fiskare som förlorar sitt arbete eller om det tvååriga undantaget från bestämmelserna i Europeiska fiskerifonden, i enlighet med förordningen, skulle kunna utökas för att garantera drägliga sociala villkor.
Seán Kelly
(EN) I frågan ombads du uppge vilka medlemsstater som kan utgöra exempel på bästa metoder, och jag undrar även vilka medlemsstater som kan utgöra exempel på sämsta metoder. Har du tillåtelse att säga detta och även förklara vad skillnaden mellan de bästa och sämsta beror på?
Maria Damanaki
Herr talman! Som svar på Seán Kellys fråga vill jag säga att det i allmänhet är enklare att utnyttja pengarna för länder som har ett bättre system för att kontrollera efterlevnad och som har alla instrument till sitt förfogande. I regel är det så. Jag måste erkänna att Medelhavsländerna - länderna i syd - i allmänhet har större problem än andra länder.
Grekland har ett särskilt problem. Vi måste verkligen vara säkra på att vi kan hjälpa alla att uppnå ett bättre utnyttjande. Vi planerar att göra en ansträngning för att förenkla reglerna för utnyttjande. Det är därför vi har en budgetpost inom vår reform av den gemensamma fiskeripolitiken som kommer att vara mycket enklare för medlemsstaterna att utnyttja.
Med hänvisning till Ioannis A. Tsoukalas fråga om Medelhavsförordningen har vi beslutat att denna förordning måste genomföras. Sedan den 1 juni har vi varit tvungna att genomföra förordningen och det finns ingen återvändo. För att ändra förordningen skulle vi behöva två eller tre år utan något system för kontroll och efterlevnad och därför kommer vi att genomföra förordningen.
Jag har redan samarbetat med de grekiska myndigheterna. Jag har förklarat för dem att de måste genomföra denna förordning utan några ytterligare fördröjningar. Det innebär förstås att alla bestämmelser om specialutrustning som har stor påverkan på miljön måste följas. Det innebär också att vi ska utnyttja finansieringsmarginalerna i våra fondmöjligheter för att ge dem finansiering och på så sätt kompensera dem. När det gäller fartygsvad/not, trålare och alla typer av utrustning vill jag klargöra att de måste utgöra ett gott exempel på efterlevnad. Vi kommer att göra vårt bästa för att utnyttja våra finansieringsmarginaler till att ge dem möjligheter att skaffa bättre utrustning och förbättra selektiviteten när det gäller deras utrustning.
Talmannen
De frågor som av tidsbrist inte hade besvarats skulle erhålla skriftliga svar (se bilagan).
Frågestunden är härmed avslutad.
(Sammanträdet avbröts kl. 20.30 och återupptogs kl. 21.00.)
