Ett millennium för utveckling - Mål 5: Förbättring av mödrars hälsa (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är rådets och kommissionens uttalanden om ett millennium för utveckling - Mål 5: Förbättring av mödrars hälsa.
Jean-Pierre Jouyet
rådets ordförande. - (FR) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Liksom Europaparlamentet fäster rådet stor vikt vid att uppnå millennieutvecklingsmålen i hela världen 2015 och framför allt målet att minska mödradödligheten med tre fjärdedelar mellan 1990 och 2015.
I detta avseende påminner EU om att varaktiga framsteg på detta område kräver att man respekterar och främjar kvinnors och flickors rättigheter genom att garantera dem tillgång till hälsovård, framför allt när det gäller sexuell hälsa, samt skyddar dem från aidsviruset. De tre EU-institutionerna har visat att de vill förbättra mödrahälsan i utvecklingsländerna, i synnerhet genom att den 20 december 2005 underteckna det europeiska samförståndet om utveckling, varigenom mödrahälsan görs till en prioritering i EU:s utvecklingspolitik. Nu har vi de finansiella instrument som krävs för att genomföra målet, framför allt inom ramen för partnerskapet mellan EU och Afrika i fråga om millennieutvecklingsmålen. Som ni vet finns det fortfarande stora utmaningar när det gäller hälsa. De nämndes i FN:s årsrapport. 500 000 kvinnor dör fortfarande varje år på grund av komplikationer under graviditet eller förlossning som inte kan behandlas. Dessa dödsfall kan inte undvikas om vi inte gör framsteg. Sannolikheten att en kvinna dör av dessa orsaker är 1 på 16 i Afrika söder om Sahara jämfört med 1 på 3 800 i industriländerna. Eftersom utmaningarna är mycket stora och situationen helt oacceptabel har rådet beslutat sig för att intensifiera sina insatser. I juni antogs en åtgärdsplan. I den fastställs att EU omgående kommer att se till att man uppnår det mål som sattes upp 2005 angående allmän tillgång till reproduktiv hälsa samt 2010 års milstolpar att - som ni vet - rädda 4 miljoner fler barns liv varje år, varav 2 miljoner i Afrika, och att 35 miljoner fler födslar ska övervakas av utbildad hälsopersonal varje år, varav 13 miljoner i Afrika. Om vi vill minska mödradödligheten med tre fjärdedelar till 2015 betyder det att 21 miljoner fler födslar per år måste övervakas av professionell sjukvårdspersonal till 2010.
EU kommer att ge stöd för att man ska kunna uppnå målet att 50 miljoner fler kvinnor i Afrika ska ha moderna preventivmedel 2010 samt mer allmänt ha tillgång till familjeplanering. I rådets plan uppges också att EU kommer att bidra till att minska det finansiella underskottet så att målen kan uppnås år 2010. Jag kan berätta för er att Världshälsoorganisationen i dag uppskattar det finansiella underskottet till mer än 13 miljarder euro.
Om - och kommissionsledamoten kommer att berätta för oss om så är fallet - Europeiska kommissionen anser att vi, för att åtgärda det finansiella underskottet, måste öka EU:s bistånd med 8 miljarder euro till 2010, varav 6 miljarder skulle avsättas för Afrika, är det mycket viktigt att både partnerländer och donatorer hjälper till att ta itu med de utmaningar vi står inför.
Därför är ordförandeskapet övertygat om att en stärkning av sjukvårdssystemen kommer att förbli en huvudprioritering i millennieutvecklingsmålen. En rad konkreta åtgärder planeras: Ordförandeskapet och kommissionen förbereder ett gemensamt dokument om hälsorisker. Utvecklingsministrarna kommer att träffas i samband med det informella mötet den 29-30 september om slutsatserna från rådets möte i november och de kommande ordförandeskapen när det gäller allmän tillgång till hälsovård. Slutligen kommer rådet att granska kommissionens rapport om EU:s handlingsprogram för att avhjälpa den akuta bristen på hälso- och sjukvårdspersonal i utvecklingsländer - och jag har noterat hur oerhört viktig den här uppgiften är.
Ni kan vara säkra på att rådet även fortsättningsvis kommer att göra allt det kan för att EU ska fortsätta att driva på förbättringar av mödrahälsan i utvecklingsländerna, i synnerhet i Afrika.
Benita Ferrero-Waldner
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Rätten till hälsa är antagligen den grundläggande rättighet som är mest ojämlikt fördelad i världen i dag. De med störst behov, som löper störst risk att drabbas av ohälsa och för tidig död, har sämst tillgång till hälsovård - oftast ingen tillgång alls. Det utgör enorma utmaningar för EU och för hela världssamfundet.
EU är mycket engagerat i genomförandet av millennieutvecklingsmålen, inklusive femte målet om mödrars hälsa, som är ämnet för dagens diskussion.
Vi är medvetna om att det, om den sexuella och reproduktiva hälsan samt hälsofinansieringen i allmänhet ska kunna förbättras, krävs en mycket mer konsekvent och sektorsövergripande strategi, som också omfattar andra millennieutvecklingsmål. Hälsoresultat kan inte uppnås utan adekvata investeringar i system som leder till bättre hälsa. Länderna behöver långsiktig, förutsägbar hjälp från externa donatorer. Donatorerna behöver se en tydlig länk mellan finansiering och resultat, och det behövs verkligen mekanismer som gör att alla partner uppfyller sina åtaganden enligt internationella avtal.
Fattiga människor - kvinnor, män och barn - som lever i utvecklingsländer drabbas av ett stort antal sammanhängande sexuella och reproduktiva hälsoproblem såsom hiv/aids, sexuellt överförbara sjukdomar, oplanerad eller oönskad graviditet, komplikationer vid graviditet och förlossning, könsstympning eller omskärelse, infertilitet, sexuellt utnyttjande, farliga aborter och livmoderhalscancer. Tillsammans orsakar dessa tillstånd mycket lidande och många för tidiga dödsfall. De förvärras av fattigdom och kvinnors underordnade ställning i samhället. De beror ofta på brist på tillgång till adekvat hälsovård och information samt otillräcklig tillgång till professionell personal och förnödenheter på området för reproduktiv hälsa.
Därför har Europeiska kommissionen i sitt arbete med hälsa och utveckling fokuserat på förbättrad mödrahälsa och minskning av mödradödlighet. Trots våra ansträngningar och millennieutvecklingsmålen är det femte millennieutvecklingsmålet dock troligen det mål som man är längst ifrån att uppnå i världen - i synnerhet, som redan har sagts, i Afrika. Det är mycket allvarligt, framför allt eftersom de flesta mödrar dör i hemmet, långt från hälsovården. Dödsfallen registreras oftast inte och därför kan den verkliga mödradödligheten vara mycket högre än den halva miljon som vi känner till från statistiken.
Ur politisk synvinkel finns det ett annat oroväckande problem, nämligen den ökande tendensen att inte prioritera åtgärder för sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter på grund av att abort är en känslig fråga. Därmed glömmer vi bort att kvinnorna i många av våra partnerländer har en ojämlik ställning och inte har rätt att bestämma hur många barn de vill ha eller tvingas till sexuella förbindelser, ibland till och med med en partner som sannolikt är hivsmittad. Låt oss inte glömma de många våldtäktsoffren, de unga flickor och kvinnor som, förutom att de får skador och trauman, ofta förskjuts av sina släktingar och samhällen.
I den tionde Europeiska utvecklingsfonden och kommissionens budget planerar vi därför direkt stöd till hälsa i 31 utvecklingsländer. Många av dessa länder har mycket hög mödradödlighet och väldigt svaga hälsosystem.
I detta avseende blir budgetstöd kopplat till hälsoläget ett annat verktyg för att ta itu med mödradödligheten. För att göra detta stöd mer förutsägbart inför kommissionen en ny finansieringsform, upphandlingsmekanismen för millennieutvecklingsmålen, i ett antal partnerländer. Härigenom kommer budgetstödet att blir mer långsiktigt och sammanlänkas med de mål man kommit överens om för att bidra till att millennieutvecklingsmålen kan uppnås. På så sätt kommer det att bli möjligt för regeringarna att klara av återkommande kostnader i hälsosystemen, t.ex. hälso- och sjukvårdspersonalens löner. Det är viktigt för att man ska kunna öka tillgången på grundläggande hälsovård, inklusive säkra förlossningar, och göra framsteg mot det femte millennieutvecklingsmålet.
Vi vet dock att det som görs för att stödja mödrahälsa just nu inte är tillräckligt och att man behöver anstränga sig mer för att förändra den aktuella situationen. Därför antog Europeiska rådet den 24 juni 2008 EU:s åtgärdsplan för millennieutvecklingsmålen. Planen innebär att kommissionen och medlemsstaterna åtar sig att öka sitt stöd till hälsa med de ytterligare 8 miljarder euro som har nämnts, och 6 miljarder i Afrika till 2010.
När det gäller millennieutvecklingsmål 5 nämns två viktiga mål inför 2010 i åtgärdsplanen. För det första ska 21 miljoner fler födslar övervakas av professionell hälsopersonal och för det andra ska 50 miljoner fler kvinnor ha tillgång till moderna preventivmedel i Afrika.
Kommissionen - men också medlemsstaterna - måste tillsammans få detta att ske. Vi har gjort ett åtagande och vi är beslutna att förbättra situationen för kvinnor i fattiga länder som föder barn, vilket jag anser är det mest naturliga i världen. Jag är glad att jag kan säga det i dag, i egenskap av kommissionsledamot med ansvar för yttre förbindelser, i stället för Louis Michel, eftersom jag som kvinna känner stor solidaritet.
(Applåder)
Filip Kaczmarek
Herr talman, fru kommissionsledamot! Det femte millennieutvecklingsmålet är ett mycket viktigt mål, eftersom det inte bara rör livskvaliteten, utan livet självt, dess början och fortsättning. Det femte millennieutvecklingsmålets betydelse är ännu större eftersom det inte kostar särskilt mycket i pengar att genomföra det. Det finns program och projekt som redan genomförs runtom i världen och som har minskat den perinatala dödligheten avsevärt utan stora kostnader. Trots detta har framstegen mot att nå mål 5 i vissa regioner varit små eller mycket små. I en del regioner, särskilt i Afrika söder om Sahara, har inte ens någon förbättring åstadkommits sedan 2000. Det är mycket oroande eftersom det betyder att genomförandet av millennieutvecklingsmål 5 är allvarligt hotat på global nivå.
Tyvärr ser vi att vissa utvecklade länder fortfarande tenderar att ideologisera problemet och koncentrera sig på en verkligt kontroversiell fråga, nämligen reproduktiva rättigheter. Det har redan nämnts i dag. En av de viktigaste orsakerna till mödradödlighet är emellertid riskfyllda aborter. Hur man än ser på det är det logiskt att mödradödligheten sjunker om man minskar antalet aborter. Det vore därför säkerligen enklare att minska antalet aborter än att öka antalet så kallade ”säkra” aborter.
Därför är det svårt att hålla med om att man bör prioritera reproduktiv hälsa i utvecklingspolitiken. Den är viktig, men man bör fortsätta att prioritera kampen mot fattigdom (jag håller med kommissionsledamoten), förbättra kvinnornas ställning och se till att de utvecklade länderna håller sina löften. Det är väldigt viktigt att prioritera rätt, annars kan det få negativa konsekvenser. Till exempel inkluderar vi vanligen utbyte av erfarenheter och bästa praxis i resolutioner, men om målet är olämpligt kan ett utbyte av erfarenheter och bästa praxis vara ineffektivt eller fullständigt oönskat.
Det är också värt att komma ihåg att det är moraliskt tvivelaktigt att påtvinga andra länder och samhällen våra regler och normer. I etiska frågor bör länder som får stöd från oss få fatta sina egna beslut om vad som är bra och acceptabelt. Vi bör till exempel inte säga att abort är en bra lösning. Det skulle vara inkonsekvent och det skulle vara omotiverad inblandning. Vi vill nämligen själva öka födelsetalet i Europa samtidigt som vi främjar en minskning av det i andra länder. Det är fel att lägga sig i eftersom ingen har gett oss tillåtelse att påverka beslut i etiska frågor i andra stater.
Därför anser jag att vi bör koncentrera oss på det som inte är kontroversiellt, i synnerhet som det finns mycket som inte är kontroversiellt och som vi alla är överens om: stöd till utbildning, stärkt ställning för kvinnor, skydd för moderskap, bra kost och tillgång till professionell medicinsk hjälp och förlossningsvård. Dessa områden kan vi tillsammans koncentrera oss på och därmed göra det enklare att uppnå mål 5.
Alain Hutchinson
för PSE-gruppen. - (FR) Herr talman, herr rådsordförande, fru kommissionsledamot - som jag vill gratulera på födelsedagen. Jag kommer inte att hänvisa till den text jag planerade att läsa för er här på min grupps vägnar, eftersom jag anser att vi är mitt uppe i en synnerligen viktig diskussion.
Eftersom vi har uppmärksammat att man har misslyckas med att uppnå millenniemålet, det femte målet, som är mycket viktigt eftersom det rör kvinnor och deras lidande under graviditeten, måste vi i Europa sluta att hyckla. Vi vet hur situationen ser ut bland befolkningen i Afrika, i byar, på landet och i vildmarken. Jag blev ganska irriterad av vad vår kollega Filip Kaczmarek just sa och därför kommer jag inte att läsa mitt papper. Vi får inte påstå att abort är en mirakulös lösning på alla problem som gravida kvinnor drabbas av. Absolut inte. Vi måste ägna de resurser som krävs åt att se till att dessa kvinnor får allt de behöver: en utbildning, riktig familjeplanering, preventivmedel och, när så är nödvändigt, rätten att frivilligt få avsluta sin graviditet under rimliga förhållanden - men vi gör inte allt för att åstadkomma detta. Det är mycket svårt att säga saker och ting tydligt i parlamentet eftersom det finns vissa människor som, i moralens namn och ibland i konservatismens namn, hindrar oss från att vidta lämpliga och effektiva åtgärder för kvinnornas bästa i de berörda länderna.
Beniamino Donnici
Herr talman, mina damer och herrar! Vi har arbetat med det gemensamma förslaget till resolution om mödradödlighet och tagit hänsyn till att mål 5, ” mellan 1990 och 2015 minska mödradödligheten med tre fjärdedelar”, långtifrån är uppnått. För att det ska kunna uppnås krävs ett starkt initiativ, ett starkt och konkret initiativ från det internationella samfundet, och rättigheternas och värdenas EU kan inte göra annat än att tolka och garantera detta initiativ.
Vi känner till Jean-Pierre Jouyets och Benita Ferrero-Waldners försäkringar, men vi måste snabbt gå från ord till handling. När allt kommer omkring är mödradödlighet tillsammans med barnadödlighet den viktigaste indikatorn på mänsklig utveckling, och det är oacceptabelt, som vi redan har sagt, att mer än en halv miljon kvinnor fortfarande dör varje år i samband med barnafödande.
Som vi alla vet lever majoriteten av dessa kvinnor i Afrika söder om Sahara, där en person dör varje minut. Som vi har sagt är samma risk för kvinnor i industriländerna 1 på 3 700. Siffrorna blir ännu mer dramatiska om vi tittar på de framsteg som har gjorts under samma period i vissa medelinkomstländer i östra Asien, sydöstra Asien, Nordamerika, Latinamerika och Nordafrika, vilket bevisar att den förfärliga situationen kan bemästras.
Enligt vår åsikt är resolutionen därför läglig, tydlig och uttömmande. I resolutionen identifieras strategier för hur detta verkligt globala hälsohot kan bemötas, samtidigt som man medger att tillgång till tillräcklig hälsovård är en grundläggande mänsklig rättighet.
Avslutningsvis hoppas jag att den värdefulla kompromiss som uppnåtts mellan grupperna i en så svår fråga kan uppbåda största möjliga samförstånd i parlamentet och att antagandet av den gemensamma resolutionen kommer att leda till konkret handling från alla våra institutioner och nationer, såväl som adekvata investeringar i infrastruktur och transport, medicinsk utrustning, utbildning av maskinskötare, undervisning, säkerhet samt åtgärder för att främja kvinnors frigörelse, så att det mål som är så oerhört viktigt för mänskligheten kan uppnås år 2015.
Ewa Tomaszewska
Herr talman! Perinatal dödlighet fortsätter att vara ett mycket oroande fenomen, som inte kan rättfärdigas med tanke på dagens medicinska kunskap. Att förbättra gravida kvinnors hälsa är ett ännu större problem i en tid som kännetecknas av demografisk kollaps.
Det är värt att komma ihåg vilken allvarlig lemlästning en abort är för en kvinna. Vi kan inte ställa kvinnor inför följande dilemma: om du går med på att döda ditt barn har du en chans att överleva. Om vi ska kunna minska den perinatala dödligheten med 75 procent till 2015 i förhållande till 1990 måste kvinnors hälsa förbättras allmänt, och mer pengar måste läggas på hälsovård och utbildning i förebyggande syfte.
Situationen är värst i södra Afrika och söder om Sahara, samt i Asien. Varje år betalar en halv miljon kvinnor där med sina liv för sin längtan efter att få barn. Kvinnor som har hiv och malaria löper, förutom att deras egen hälsa är i fara, också en risk att få barn som är smittade. Det bör betonas att en viktig negativ faktor är fattigdom, och man bör lösa detta problem genom ekonomiska medel. Situationen visar mycket tydligt hur viktigt det är med solidaritet mellan människor. Att erkänna att kvinnors hälsa - blivande mödrars hälsa - är en prioritering och att mobilisera internationella styrkor för att förbättra hälsovården för gravida kvinnor är en stor utmaning.
Kathalijne Maria Buitenweg
för Verts/ALE-gruppen. - (NL) Herr talman! Nu har jag varit parlamentsledamot under nio år och under den tiden har jag fått två barn. De är nu två och åtta år. Graviditeter är givetvis alltid fyllda av oro - man undrar alltid om barnet kommer att födas fullt friskt - men jag kan ärligt säga att jag inte under någon av dessa graviditeter funderade över om jag själv skulle överleva. Vilken oerhörd lyx det är!
Siffrorna har redan nämnts. I Europa dör mindre än 1 av 3 800 kvinnor i samband med graviditet, men siffran är så hög som 1 av 16 i vissa afrikanska länder. I Nigeria är siffran till och med 1 av 7. En anledning är riskfyllda aborter. Jag önskar att de inte förekom, men det skulle kräva stora förändringar som tillhandahållande av preventivmedel eller återhållsamhet från männens sida. Ytterligare orsaker är brist på medicinsk hjälp eller för sen hjälp samt alltför många graviditeter efter varandra i alltför ung ålder.
De stora skillnaderna mellan Europa och många av dessa länder visar att investeringar lönar sig. Det är uppenbart att investeringar i hälsovård minskar mödradödligheten. Ändå händer mycket lite i detta avseende. År 1987 dog cirka en halv miljon kvinnor varje år under graviditet eller förlossning och denna siffra var oförändrad 2008 - det är en stor besvikelse. Jag döljer inte min cynism. Jag menar att man anstränger sig mycket mer för att bekämpa aids eftersom sjukdomen även drabbar män. Jag är dock uppmuntrad av vad kommissionsledamot Benita Ferrero-Waldner och rådets ordförande hade att säga, och jag skulle varmt vilja tacka kommissionsledamoten för hennes anförande.
Det finns en tydlig koppling mellan mödradödlighet och självbestämmande. Enligt en aktuell undersökning skulle runt 200 miljoner kvinnor i utvecklingsländerna verkligen vilja ha färre barn, men hälften av dem har inte tillgång till preventivmedel och sexuell upplysning. Det leder till 52 miljoner oönskade graviditeter per år, och det är något vi bör oroa oss över. Enligt Kofi Annan är kampen mot hunger och fattigdom från början dömd att misslyckas om inte det internationella samfundet lyckas stärka kvinnornas rättigheter. Vi, EU, är i en unik ställning för att främja lika rättigheter för kvinnor över hela världen. Vi vill verkligen det, men i själva verket smiter vi från vårt faktiska ansvar.
Därför skulle jag vilja arbeta för ett EU-sändebud för kvinnors rättigheter. Majoriteten i parlamentet har redan välkomnat detta, och jag skulle vilja be om kommissionsledamotens stöd. Det kommer att vara en toppdiplomat som kan höja sin röst för EU:s räkning eller medla i fall av våld mot kvinnor. Sändebudet kommer att lägga fram förslag för ministerrådet och Europeiska kommissionen samt vara ansvarig inför Europaparlamentet. Det är en drivkraft som vi behöver, någon som ser till att vi tar hänsyn till kvinnors rättigheter i alla våra förslag eftersom det är av så avgörande betydelse.
Jag har redan lagt fram förslaget för en representant för det franska ordförandeskapet. Han ansåg att det var intressant. Jag skulle vilja fråga rådets ordförande vad han kommer att göra åt det. Jag har förslaget här, på tyska och på franska. Jag ska överlämna det till honom, och jag hoppas verkligen att ett sändebud för kvinnors rättigheter kommer att införas eftersom vi verkligen behöver denna drivkraft för att kunna åstadkomma verklig förändring.
Feleknas Uca
Herr talman, fru kommissionsledamot, herr rådsordförande! Aktuell statistik visar att man överallt är långt från millennieutvecklingsmål nummer 5 och att mödradödligheten till och med ökar i Afrika och Södra Asien.
Varje år dör 536 000 kvinnor på grund av graviditet och förlossning. Av dessa dödsfall sker 99 procent i utvecklingsländerna. I Afrika dör 1 av 16 kvinnor under graviditet eller förlossning. I industrialiserade länder är det mycket mindre sannolikhet att detta händer. De vanligaste dödsorsakerna är blödningar, infektioner och illegala aborter. Runt 68 000 kvinnor dör varje år på grund av farliga aborter och miljontals kvinnor drabbas av livslånga skador eller andra hälsoskador. Det är faktiskt 97 procent av alla farliga aborter som utförs i utvecklingsländerna.
Varje minut dör en kvinna någonstans i världen på grund av graviditet eller förlossning. Vi har en moralisk plikt och en möjlighet att förhindra detta. I utvecklingsländer, framför allt på landsbygden, är kvinnor i akut behov av allmän tillgång till generell hälsovård, medicinsk hjälp samt råd om graviditet och förlossning.
Jag efterfrågar också familjeplanering, inklusive tillgång till effektiva preventivmedel och säkra aborter. Om man ska kunna uppnå millennieutvecklingsmålen år 2015 är det oerhört viktigt att den reproduktiva hälsan förbättras och att alla former av diskriminering av kvinnor upphör.
Nils Lundgren
för IND/DEM-gruppen. - Herr talman! FN:s uttalande om millennieutvecklingsmålen förtjänar verkligen allt stöd från oss rika européer. Det är både en tragedi och en skandal att så många i denna värld lever i extrem fattigdom, att så många kvinnor dör under graviditet och förlossning, att så många nyfödda dör vid förlossning, att så många saknar tillgång till säkra preventivmedel och att så många drabbas av hiv/aids och inte får tillgång till bromsmediciner.
Skälen till dessa förfärande förhållanden är inte brist på resurser, teknologi eller medicinsk kunskap. Vi vet hur dessa frågor ska lösas. Det framgår tydligt av det faktum att många länder har löst dem för länge sen. Vad det gäller är att få fattiga länder att ändra sina samhällsinstitutioner så att utveckling på dessa områden verkligen möjliggörs. Framsteg har också gjorts på några håll i fattiga länder, till exempel i Egypten och Bangladesh.
FN:s medlemsländer har förbundit sig att verka för de här målen efter noggranna analyser och fördjupade politiska debatter. Men det är globala frågor och hör hemma på FN-nivå.
Varför dyker de då upp här i EU? Globala frågor ska behandlas på global nivå, i FN där alla EU-länder är medlemmar. EU ska hantera de frågor som är gemensamma för dess medlemsländer, d.v.s. gränsöverskridande inom Europa. Den insats EU kan och bör göra för att minska fattigdomen och därmed mödradödligheten är att avskaffa sin jordbrukspolitik snarast.
Irena Belohorská
(SK) Jag arbetade under tre år som barnmorska i Afrika, så problemet betyder mycket för mig. Jag var också under min tid i Europarådet föredragande för ett betänkande om moderskap. I betänkandet kom vi fram till att kvinnor i utvecklingsländerna och även i Europa ofta inte får grundläggande skydd under graviditeten.
Det finns många konventioner och deklarationer, från både FN och ILO, gällande det rättsliga skyddet av kvinnor och deras hälsa som inte observeras och ofta inte ratificeras. När det gäller grundläggande vård i utvecklingsländerna är hela hälsosystemet svagt. Bara 10 procent av befolkningen i Afrika har tillgång till hälsovård och därför är mödradödligheten mycket hög. I Afrika råder det brist på kompetent personal och läkare, och aids är fortfarande en orsak till mödradödlighet. Trots protester från omvärlden tillämpas fortfarande kvinnlig omskärelse.
I Asien problemet med moderskap anknytning till religionen och kastväsendet. Här krävs det omfattande investeringsstöd för att främja hälsovård, och i synnerhet mödra- och barnavård, men vi vet att barnadödligheten också är hög. I stället för stora mål föreslår vi att vi är försiktiga och kontrollerar de resurser vi tillhandahåller.
Om EU-finansiering ska ha någon betydelse måste målen vara tydliga, förståeliga och koncentrerade på ett litet antal målsättningar, men de kommer bara att kunna nås om vi övervakar dem ordentligt.
Colm Burke
(EN) Herr talman! Det har inte skett några framsteg med millennieutvecklingsmål 5 om att förbättra mödrars hälsa sedan 2000. Framför allt i Afrika söder om Sahara och i södra Asien samt före år 2000 var framstegen minimala.
I september 2000 antog världens ledare FN:s millenniedeklaration vilket innebar att de åtog sig att minska den extrema fattigdomen till 2015 genom millennieutvecklingsmålen. Siffrorna för mödrahälsa, som är ett av åtta millennieutvecklingsmål, är desamma som för 20 år sedan. Mer än en halv miljon kvinnor dör varje år i samband med graviditet eller förlossning, vilket innebär att en kvinna dör varje minut. Av dessa dödsfall inträffar 99 procent i utvecklingsländer. I vissa delar av Afrika är mödradödligheten så hög som 1 på 16. I de minst utvecklade länderna övervakas bara 28 av 100 förlossningar av utbildad personal. Millennieutvecklingsmål 5 är att minska antalet kvinnor som dör under förlossningar med tre fjärdedelar mellan 1990 och 2015.
Jag uppmanar rådet och kommissionen att, inför FN:s högnivåmöte om millennieutvecklingsmålen i New York i september, prioritera insatser för att nå millennieutvecklingsmålen, framför allt millennieutvecklingsmål 5. Som en del av delegationen från Europaparlamentets utskott för utrikesfrågor kommer jag att resa till FN i New York i slutet av månaden, och jag har för avsikt att betona vikten av att EU:s medlemsstater förnyar sina åtaganden att uppnå millennieutvecklingsmålen till 2015.
Nu när vi är i halvtid när det gäller millennieutvecklingsmålen är det mycket viktigt att EU-medlemsstaterna fortsättar att öka biståndet till 0,7 procent av BNI till 2015. Eftersom EU:s bistånd har minskat från 0,41 procent 2006 till 0,38 procent 2007 - en minskning på 1,5 miljoner euro - ber jag medlemsstaterna att inte ta tillbaka sina ekonomiska åtaganden. De som inte är på rätt väg just nu måste anstränga sig mer. Jag uppmanar rådets ordförandeskap att ta täten och statuera ett exempel genom att se till att adekvat förutsägbar finansiering är tillgänglig och öka sina ansträngningar för att rädda liv.
Glenys Kinnock
(EN) Herr talman! Jag skulle vilja börja med att verkligen tacka kommissionsledamoten för hennes starka och djärva uttalande, som var mycket uppskattat.
Jag vill också säga till Filip Kaczmarek att han bör vara medveten om att 19 procent av mödradödligheten orsakas av farliga aborter. Det är givetvis någonting som man verkligen måste ta itu med och man bör inte försöka göra gällande att det kan göras på något annat sätt.
Eftersom vi fokuserar på sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter hör vi från den andra sidan att de har problem med det vokabulär vi använder i resolutionen. Tydligen anser de inte ens att ordet ”rättighet” ska användas utan de skulle föredra ordet ”tjänster”. Jag är rädd för att semantiken inte är särskilt viktig för de tusentals och åter tusentals sörjande moderlösa barnen i utvecklingsländerna, eller de barn vars mödrar dött en smärtfull död på grund av att det inte fanns någon bedövning, de mödrar som blödde till döds på grund av att det inte fanns någon tråd att sy med eller de mödrar som dog för att det inte fanns några få ören för att köpa det magnesiumsulfat som skulle ha räddat dem från att förblöda. Berätta för dem att vokabulären som används i resolutionen spelar roll. Försök att berätta för dem att det kostar för mycket. Dessa liv är värdefulla och ingen kvinna ska behöva dö när hon ger liv.
Vi måste också ta hänsyn till att vissa personer hävdar att verkligheten är att kvinnor har låg status och lågt värde och att vi därför inte kan förändra saker och ting. Det är verkligen nonsens. Vi måste förändra saker och ting. Vi måste ta itu med den kvinnofientlighet som leder till detta lidande och denna bedrövelse.
Vi kräver också förändringar av ordförandeskapet. Vi kräver att ordförandeskapet agerar när det gäller dess åtaganden angående millennieutvecklingsmålen. Vi tyckte om de vackra orden från EU:s ordförandeskap, men vi behöver se mer handling.
Att ta itu med millennieutvecklingsmål 5 innebär att vi måste se till att hälsosystem inrättas och att vi ekonomiskt bidrar till att lösa problemet att 40 procent av världens kvinnor föder utan någon professionell hjälp. Vi uppmanar ordförandeskapet att ta täten. Exempelvis Frankrike minskade sitt bistånd till Afrika mellan 2006 och 2007. Frankrike fullföljer inte sina åtaganden, och vi behöver veta att ordförandeskapet kommer att ta till sig våra uppmaningar och genomföra de åtaganden som behövs före 2010.
Kan ordförandeskapet ange om de ekonomiska åtagandena kommer att uppfyllas? Kommer man att hålla sitt löfte? Vi vet att mödradödligheten måste bekämpas. Vi vet hur mycket det kostar. Tyvärr vet vi också vad det kostar att inte göra det.
Toomas Savi
(EN) Herr talman! Att fördöma användning av preventivmedel och legal abort är ett av de värsta brotten mot mänskligheten, eftersom vissa preventivmedel också skyddar mot sexuellt överförbara sjukdomar som hiv. De förbättrar också mödrahälsan om de kombineras med tillräcklig sexualkunskap. Genom legala aborter döms inte oönskade barn till fattigdom, hunger och sjukdomar. Genom att inte låta kvinnor välja fritt bromsar vi uppnåendet av millennieutvecklingsmålen. För att förbättra mödrahälsan i utvecklingsländerna måste EU fördöma USA:s globala munkavleregel liksom det förbud mot preventivmedel som förespråkas av vissa kyrkor.
Carlo Casini
(IT) Herr talman, fru kommissionsledamot, herr rådsordförande, mina damer och herrar! Vi måste verkligen agera så att kvinnor kan bli mödrar under optimala villkor. Det är uppenbart. Det hopp som i det avseendet kommer till uttryck i resolutionsförslaget förtjänar därför vårt stöd.
Jag kan dock inte dölja det obehag jag känner när jag hör den opassande användningen i internationella kretsar av uttrycket ”tjänster för reproduktiv hälsa”. Vi vill ha tjänster för reproduktiv hälsa men vi kan inte tillåta att fri abort ingår, eftersom detta innebär att man förvandlar det tragiska undertryckandet av människor i allra första början av deras existens till en social tjänst.
Vilka åsikter var och en av oss än har om legalisering av abort anser jag att vi inte, i ett dokument om mödrahälsa, får glömma bort att moderskap inte bara rör en individ utan två. Därför välkomnar jag att kompromissresolutionen innehåller hänvisningar både till deklarationen och till konventionen om barns rättigheter. I dem använder man termen ”barn” även om ofödda barn och efterlyser särskilda tjänster både för mödrar och för barn.
Jag anser att man inte i dokument som tillkommit för ett säkert moderskap bara ska hänvisa till dessa instrument utan även till andra livsfrämjande instrument. Det bör handla om välfärd, ekonomiskt, socialt och psykologiskt stöd samt utbildning i respekt för livet. Om detta i stället begränsas och fokus ligger på användning av preventivmedel, inklusive abort, kommer vi inte att uppnå de önskade resultaten.
Det finns länder i Europa, t.ex. Frankrike och Storbritannien, där preventivmedel helt klart är mycket vanligare än i andra länder och antalet aborter ändå ökar stadigt enligt offentliga rapporter. Jag skulle bara vilja be mina kolleger att för ett ögonblick tänka över dessa punkter.
Anne Van Lancker
(NL) Herr talman, fru kommissionsledamot, herr rådsordförande! Jag vill rikta ett varmt tack till kommissionsledamoten för hennes mycket tydliga uttalande. Det stämmer att mödradödligheten visar att det finns ytterst beklämmande skillnader mellan kvinnor i norr och i söder. Det är tydligt att ett antal av våra kolleger här i kammaren fortfarande inte förstår det. Herr Casini, varje år drabbas 50 miljoner kvinnor av oönskade graviditeter på grund av att de inte har tillgång till preventivmedel. Av dessa kvinnor genomgår 42 miljoner en osäker abort där 80 000 av dem dör. Detta är kalla fakta. De allra flesta av dessa kvinnor bor i Afrika söder om Sahara. Vi i väst har således ingen som helst anledning att läxa upp dessa kvinnor.
Det är skandal, eftersom mödradödligheten skulle kunna förebyggas helt och hållet om kvinnorna bara fick tillgång till hälso- och sjukvård och sexuell och reproduktiv hälsa. Enligt Världshälsoorganisationen (WHO) kostar det 34 euro per person och år att tillhandahålla grundläggande hälso- och sjukvård. Det skulle vi kunna uppnå - om EU, utöver utvecklingsländernas egna åtaganden, skulle spendera 15 procent av utvecklingsbiståndet på hälso- och sjukvård, inklusive sexuell och reproduktiv hälsa. Det är dock just där skon klämmer. Medlemsstaternas investeringar i hälso- och sjukvård har minskat stadigt under de senaste åren. Anslagen för familjeplanering har nästan halverats sedan 1994. Till och med inom Europeiska utvecklingsfonden (EUF) spenderas knappt 4 procent på hälso- och sjukvård, jämfört med de 30 procent som läggs på infrastruktur och budgetstöd. Det är därför uppenbarligen dags att rådets och kommissionens löften omsätts i konkreta projekt, till exempel för att knyta budgetstödet till konkreta resultat i fråga om millennieutvecklingsmål 5 och för att rädda kvinnors liv i Afrika.
Sophia in 't Veld
(NL) Herr talman! Uppriktigt sagt tycker jag att det är svårt att hålla ett sammanhängande anförande efter att ha hört vad herrarna på andra sidan kammaren sa. Det här är någonting som berör mig särskilt djupt, även som kvinna, eftersom det också rör mig och de andra kvinnorna här i kammaren. Det som vi talar om är när allt kommer omkring inte ett medicinskt problem, inte heller ett finansiellt problem (även om jag är tacksam för försäkrandena om ökade anslag). Det är ett socialt problem. Det är ett problem som rör samhällets inställning till kvinnor - ett samhälle som fortfarande ser kvinnor i hela världen som andra klassens medborgare.
Uppriktigt sagt tycker jag att det är otroligt att dessa båda ledamöter kan säga det som de har sagt, med tanke på att de vet att det här kostar en halv miljon kvinnor livet varje år. Det är helt ofattbart. Det finns inte en enda kvinna som vill göra abort - inte en enda! Om hon inte har något annat val måste hon emellertid åtminstone kunna göra det säkert och lagligt. Det är en kvinnas rätt. Jag är för övrigt mycket glad att detta har Europarådets stöd. Om vi inte erkänner denna rättighet gråter vi alla bara krokodiltårar här. Jag vädjar därför till alla här i kammaren att rösta för de ändringsförslag där man fördömer Förenta staternas globala munkavleregel och Vatikanens förbud mot kondomer - jag säger det bara rakt ut - eftersom dessa två saker är en direkt orsak till miljontals dödsfall och måste, anser jag, fördömas av parlamentet.
Mairead McGuinness
(EN) Herr talman! Vår politik om mödrahälsa i utvecklingsländerna håller på att misslyckas. Det framgår av dagens debatt eftersom det inte har gjorts några framsteg för att minska kvinnors fasansfulla dödsfall under och vid förlossningen. Om en kvinna dör i samband med en förlossning på Irland blir det ett ramaskri och en full medicinsk utredning eftersom det är så ovanligt. Jag är tacksam för att det är så men det är ändå upprörande. Det är skrämmande att en av sexton kvinnor dör i samband med barnafödande i utvecklingsländerna. Medan vi debatterar här i vår skyddade miljö så finns det gravida kvinnor i afrikanska byar som vet att deras liv är i fara och att de kanske inte kommer att få se sina barn födas eller för den delen kunna uppfostra sina andra barn.
Mödrahälsan är en del av den allmänna hälso- och sjukvården, och det innefattar tillgången till livsmedel, och livsmedelssäkerheten är en viktig fråga. Får jag ta upp en annan fråga som inte har tagits upp här ännu? Jag tackar kommissionsledamoten för hennes synpunkter på behovet av att utbilda hälso- och sjukvårdspersonal. Det behöver utbildas ett stort antal personer men - om vi ska vara ärliga - stjäl vi i den utvecklade världen utbildad personal från Afrika för att ta hand om oss här, både i Förenta staterna och i EU, och vi måste vara ärliga på den punkten. Vi har råd att betala dem och de vill komma hit och arbeta, men vi berövar dessa länder sitt eget utbildade folk. Ni kanske skulle kunna ta upp det i era slutkommentarer.
Det finns smärta, lidande och död i den fråga som vi debatterar här. Jag har nämnt de barn som efterlämnas. I Indien strax före jul fick vi inom Indiendelegationen tillfälle att sätta oss in i ett mycket nyttigt EU-finansierat projekt, där kvinnor i byarna - eftersom det inte finns några utbildade läkare och sjuksköterskor - får viss utbildning för att bidra till att minska barnadödligheten. Detta mycket småskaliga program har varit mycket framgångsrikt eftersom man arbetar nedifrån och upp. Kanske måste vi kopiera den här typen av program för att ta itu med mödradödligheten. Vi vet att vi verkligen behöver all denna välutbildade och kompetenta arbetskraft.
Neena Gill
(EN) Herr talman! Det gläder mig att parlamentet håller en debatt om millennieutvecklingsmål 5 eftersom en kvinna just nu någonstans i världen mister livet för att ge liv. Hur upprörande detta än är har det, som vi har hört, endast gjorts obetydliga framsteg med detta millennieutvecklingsmål. Det är också det enda av millennieutvecklingsmålen där situationen inte har förbättrats - och i vissa regioner har det blivit sämre.
Vissa skulle säga att frågan har fått så lite uppmärksamhet eftersom den drabbar kvinnor och på grund av att 99 procent av dödsfallen inträffar i utvecklingsländerna. Det här är en av de största frågorna som rör sociala skillnader i världen och jag anser att EU - även om jag värdesätter kommissionsledamotens personliga engagemang - har agerat mycket långsamt för att ta itu med frågan.
Jag vill därför fråga kommissionen och rådet vad de tänker göra för att öka anslagen för att se till att denna budgetpost inte minskar. När vi tittar på budgetrubrik 4, där kortvariga kriser och naturkatastrofer tenderar att få företräde, måste vi se till att detta prioriteras inte bara internt inom EU utan även internationellt. Jag vill be kommissionen och medlemsstaterna att på nytt noggrant se över programmens resultat för att se till att de åtta programmen inte präglas av dålig kvalitet, korruption och bristande ansvar, vilket är skälet till att programmet inte har utvecklats i vissa länder. Det som behövs är välplanerade program.
Som Mairead McGuinness påpekade såg vi i Indien ett projekt som hade mycket små medel men som var inriktat på att förse en kontaktperson med en mobiltelefon och så lite som två dagars utbildning. Kontaktpersonen kunde därefter känna igen varningssignalerna under och efter graviditeten. Detta, tillsammans med utbildning i mycket grundläggande personlig hygien och behovet av att koka vatten, innebar skillnaden mellan liv och död. I år, som FN har kallat handlingens år när det gäller millennieutvecklingsmålen, måste vi helt enkelt lägga självbelåtenheten åt sidan och se till att vi kommer till rätta med den tragiska klyftan mellan den rika och den fattiga världen.
Edite Estrela
(PT) Herr talman, fru kommissionsledamot! Det var ett nöje att lyssna till er. Er diagnos var korrekt och ni lade fram konkreta åtgärder. Vi behöver handlingsplaner, finansiellt stöd och utvärdering av resultaten. Mer handling och mindre orerande alltså! Vi behöver även ta igen den tid som vi har förlorat, eftersom tusentals och åter tusentals kvinnor dör i utvecklingsländerna varje år på grund av brist på information och tillgång till sexuell och reproduktiv hälsa. Statistiken är inte bara siffror utan familjetragedier, barn som blir föräldralösa, människor som dör och som kunde ha räddats. Håller tanken på det, vetskapen om att detta pågår i världen, inte oss vakna på nätterna?
Sexuell och reproduktiv hälsa måste prioriteras. Det är beklagligt att vissa försöker förminska den sexuella och reproduktiva hälsan till att enbart handla om abort. Det är dock viktigt att det är lagligt och säkert med abort, samt att det endast används i undantagsfall, eftersom det är det enda sättet att bekämpa de illegala aborterna. Alla kvinnor på alla kontinenter bör ha rätt till sexuell och reproduktiv hälsa. Utan rätten till sexuell och reproduktiv hälsa finns det inte någon jämställdhet. Kommissionen och rådet måste vidta lämpliga åtgärder.
Françoise Castex
(FR) Herr talman, fru kommissionsledamot, herr rådsordförande, mina damer och herrar! Misslyckandet med att uppnå det femte millennieutvecklingsmålet drabbar oss alla i det avseendet att det representerar bristen på framsteg när det gäller kvinnors frigörelse över hela världen. Vi håller med om att det bör göras till ett viktigt politiskt mål eftersom det också väger tungt på vårt samvete. Men vi måste också våga säga att tusentals kvinnor även är offer för okunnighet, försummelse och felaktig information. Försummelse eftersom de flesta av de 500 000 kvinnor som dör i samband med graviditet skulle kunna räddas med hjälp av förebyggande åtgärder och grundläggande hälso- och sjukvård. Genom att dela ut impregnerade myggnät skulle vi till exempel kunna förhindra att tusentals kvinnor dör i malaria. Okunskap för att flickor och kvinnor fortfarande alltför ofta inte får tillgång till en grundutbildning som skulle kunna göra det möjligt för dem att förstå enkla hälso- och hygienrekommendationer. Till sist felaktig information eftersom en viss konservativ religiös och traditionell uppfattning fortfarande innebär att kvinnor på ett oacceptabelt sätt hålls i beroendeställning, gifter sig i mycket unga år och har tätt följande graviditeter, samt att det råder tabun om kvinnors preventivmedel. Därför vidtar vi åtgärder. Nätverk av parlamentariska företrädare för befolkningen i utvecklingsländerna, från Europa och Afrika, arbetar tillsammans med FN:s befolkningsfond UNFPA. Vi tar ställning för hälso- och sjukvård, reproduktion och kvinnors kontroll över sin egen fertilitet. Förutom det finansiella stöd som behövs för detta måste vi ändra attityder och kvinnors ställning. Det här är ett centralt politiskt mål för utvecklingen i alla dessa länder.
Marusya Ivanova Lyubcheva
(BG) Fru kommissionsledamot! Jag gratulerar er till ert yttrande. Det finns många problem som har att göra med mödrahälsa. Å ena sidan har vi hälso- och sjukvårdssystemet, å andra sidan har vi socialsystemen som har att göra med mödraomsorgen i allmänhet. Inte bara mödrarnas utan även barnens hälsa och fysiska och psykiska tillstånd är beroende av hur dessa båda system synkroniseras. För det tredje är moderskapet nära förknippat med varje lands demografiska problem och det är allmänt känt att det här är ett allvarligt problem.
Delar av problemen med mödrahälsan har att göra med finansiering. Vi bör uppmana länderna att avsätta tillräckligt med resurser för att stödja de länder som inte kan det, så att dödstalen bland nya mödrar och barn kan minskas och nödvändiga förebyggande åtgärder kan vidtas, för varje liv är en gåva. Vi måste också se till att kvinnor får tillgång till ett stort utbud av hälso- och sjukvårdstjänster och sociala tjänster.
Skyddet av moderskapet beror också på lönerna för hälso- och sjukvårdspersonalen på förlossningsavdelningarna. Det här problemet finns i många länder, inklusive EU-länder, och måste lösas.
DanutBudreikait
(LT) Europaparlamentet har inlett en diskussion om kommissionens incitament för att locka välutbildade specialister från tredjeländer till EU:s arbetsmarknad - det så kallade blåkortet. Medlemsstaterna ombes att inte tömma känsliga sektorer i utvecklingsländerna på utbildad arbetskraft - utbildning och hälso- och sjukvård - även om vissa medlemsstater, bland annat Storbritannien, inte är beredda att göra detta. Tala om att ge med den ena handen och ta med den andra! Om vi tömmer hälso- och sjukvårdssektorn på specialister, som redan lider brist på personal, kommer det att äventyra och ytterligare försämra kvinnors hälsa, och alla samhällsmedlemmars hälsa i allmänhet. Jag föreslår att vi ser till att de rättsakter som vi antar inte strider mot varandra och att vår politik är förenlig med våra principer.
Proinsias De Rossa
(EN) Herr talman! Jag deltar i den här debatten först och främst för att tacka rådet för dess handlingsplan i juni men framför allt för att välkomna kommissionsledamot Benita Ferrero-Waldners mycket rättframma uttalande.
Det är upprörande och skamligt att vi misslyckas med detta millennieutvecklingsmål, att vi inte har gjort några framsteg sedan år 2000 och att vi inte har gjort några framsteg de senaste 20 åren. Miljontals kvinnor har dött och tiotals miljoner barn har blivit föräldralösa i onödan.
Vi vet vad som orsakar dödsfallen och vi vet hur vi ska förhindra dem. Vi har resurserna och vi har kunskapen att förhindra dem och ändå händer det ingenting. Varför? Varför misslyckas vi? Jag tycker att det verkar som om vi låter ”samvetsvägrarna” hindra framstegen i dessa frågor. Vi måste lyckas ta oss förbi samvetsvägrarna - de som ständigt förminskar den här frågan till att bara handla om abort och utdelning av kondomer. Hur någon kan se en kondom som något slags ondskefullt verktyg är ofattbart och orimligt!
Jag uppmanar dem som har befogenhet att fatta beslut, och verkställa beslut, att ignorera samvetsvägrarna och börja agera.
Zbigniew Zaleski
(EN) Herr talman! Bara en liten reflektion över den här frågan, som har politiska, psykologiska, fysiska och moraliska aspekter och således är mycket komplicerad. När Glenys Kinnock säger att den här sidan inte ens tycker om begreppet ”tjänst” så vill jag protestera. Det finns så många ”tjänster” men bland dem finns det en som är mycket kontroversiell: abort. Jag tror att de som sitter på min högra sida vill dölja det med vacker semantik, genom att använda begrepp som ”reproduktiv hälsa”. Jag tror att ni vet hur de flesta på den sidan av parlamentet står i frågan. Det finns dock så många andra ”tjänster” som ni vill godkänna, använda och stödja så mycket som överhuvudtaget är finansiellt möjligt och jag hoppas att detta kommer att minska dödstalen i de situationer som vi har diskuterat i dag. Anklagelsen är därför inte särskilt befogad, även om vi vet att det finns en del moraliska problem förknippade med just en ”tjänst”.
Catherine Stihler
(EN) Herr talman! Jag tycker att det är upprörande och skamligt att det varje minut dör en kvinna när hon föder barn - en av de naturligaste sakerna i världen, som kommissionsledamoten beskrev det. Likaså är det skamligt att vi inte lyckas uppnå detta millennieutvecklingsmål och därmed sviker de mest utsatta kvinnorna och barnen i världen.
Jag vill be både det franska ordförandeskapet och kommissionen att rapportera till parlamentet om vad man beslutar i New York i slutet av månaden. Jag vill också be dem att personligen göra det till en prioriterad fråga under de kommande veckorna att se till att det blir förändring, inte bara på medlemsstatsnivå utan på internationell nivå, och att frågan placeras högre upp på den politiska dagordningen.
Jean-Pierre Jouyet
rådets ordförande. - (FR) Herr talman, mina damer och herrar! Jag tänker inte upprepa det som kommissionsledamoten sa med så mycket känsla, även om jag helt och hållet delar hennes åsikter om den skandal som vi står inför. Därför har rådet utarbetat ett handlingsprogram. Det är visserligen lite sent av rådet att engagera sig men programmet är ambitiöst. Jag kommer inte att upprepa det.
För att tala klarspråk kommer ordförandeskapet för sin del att prioritera främjandet och försvarandet av kvinnors rättigheter. Inom ramen för vårt program kommer vi framför allt att ta fram riktlinjer för att bekämpa våldet mot kvinnor. Dessa kommer EU att använda i internationella sammanhang och lägga fram i slutet av månaden vid högnivåmöten i FN om Afrikas utvecklingsbehov inom ramen för millennieutvecklingsmålen. Vi har även ett initiativ om kvinnor och väpnade konflikter som är inriktat på att ta hänsyn till kvinnors särskilda situation på ett bättre sätt i områden där EU genomför sin yttre säkerhets- och försvarspolitik. Som ordförandeskap tar vi tillsammans med Nederländerna också initiativ till en ny resolution i FN:s generalförsamling om våldet mot kvinnor. Eftersom jag har nämnt vår nationella ståndpunkt, även om jag är här för att representera rådet, bör jag säga att alla medlemsstater är välkomna att delta i den här FN-resolutionen. Slutligen kommer det i december 2008 att inrättas ett forum för icke-statliga organisationer om kvinnors situation.
När det gäller mödrahälsa och allt som ni talare har sagt kan jag bara instämma i ert engagemang och er indignation, särskilt när det gäller kopplingen till hiv, och säga att EU, som största givare till den globala fonden för bekämpning av hiv/aids under 2007, kommer att bidra med 91 miljoner euro till fonden 2007.
Till svar på Glenys Kinnocks synpunkter som, som hängiven europé, säkerligen inte kan blanda ihop ordförandeskapet i rådet med en nationalstat - för då är hon inte den jag tror att hon är - vill jag säga att när det gäller EU:s finansiella åtaganden så kommer Frankrike att utöka sitt bidrag 2008. För att vara exakt ökade anslagen till hälso- och sjukvård mellan 2006 och 2008 från 820 miljoner euro till 930 miljoner euro. Jag tycker inte att det här är rätt plats att utkämpa våra vanliga stridigheter.
På ett mer personligt plan måste jag efter att ha lyssnat på er debatt säga att ordförandeskapet kommer att mycket noggrant titta på Kathalijne Maria Buitenwegs förslag, som hon har överlämnat till mig. För ordförandeskapets del vill jag att kampen mot fattigdomen ska gå hand i hand med arbetet med att förbättra kvinnors situation och öka respekten för kvinnors rättigheter, överallt. Jag vill verkligen att det vidtas åtgärder när kvinnors hälsa systematiskt äventyras och jag vill att vi har de resurser som behövs, alla de resurser som behövs, för att på lagliga och säkra villkor få slut på den här skandalen. Vi kan därför inte vägra att tillhandahålla några av dessa resurser, oavsett vad vi har för övertygelse.
Vi måste kämpa oss fram om vi ska få slut på det som verkligen är en skandal i fråga om kvinnors situation, särskilt i de fattigaste länderna. Vi måste därför nå en överenskommelse, jag upprepar, oavsett vad vi har för övertygelse. Ordförandeskapet har för sin del beslutat att vidta åtgärder, särskilt i Afrika, och använda alla resurser som det har till sitt förfogande.
Benita Ferrero-Waldner
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Vi har hört några mycket viktiga uttalanden. Det här är en känslobetonad fråga som det råder delade meningar om. Jag tycker att vi bör gå tillbaka till handlingsprogrammet från den internationella konferensen om befolkning och utveckling i Kairo där det tydligt anges att de nationella lagstiftningarna ska respekteras. Vi förkastar tvångsabort, tvångssterilisering, barnamord och andra brott mot de mänskliga rättigheterna, som naturligtvis inte överensstämmer med denna politik.
Samtidigt är det också mycket viktigt att inse att barnafödande inte är problemfritt. Som Kathalijne Maria Buitenweg sa är det en lyx i våra länder, men denna lyx finns inte i andra länder. Principen om det fria valet bör därför vara vägledande i handlingsprogrammet, som syftar till att ge alla tillgång till en rad säkra och tillförlitliga familjeplaneringsmetoder - som naturligtvis är högsta prioritet - och till sådan reproduktiv hälsa som inte strider mot lagen.
Målet bör vara att hjälpa enskilda personer och par att fatta sina egna beslut och att uppnå sina reproduktiva mål och därmed ge dem möjlighet att utöva rätten att fritt välja om de vill föda barn. Det är detta som vi måste uppnå.
Vi kommer under inga omständigheter att främja abort som en familjeplaneringsmetod. Regeringarna är fast beslutna att ta itu med hälsoeffekterna av osäkra aborter som ett folkhälsoproblem - eftersom de inträffar och vi har hört hur många kvinnor som dör av dem - och att minska antalet aborter genom förbättrade familjeplaneringstjänster. När abort inte är förbjudet måste det vara säkert och ingå i ett heltäckande system för reproduktiv hälsa. Det är väldigt viktigt.
Å andra sidan stämmer det att hälso- och sjukvårdssystemen bör förbättras, för de har brister, och vi försöker nu förbättra systemen genom att utbilda mer hälso- och sjukvårdspersonal och genom ett sjukförsäkringssystem som är ett initiativ från det franska ordförandeskapet.
Det stämmer också att mycket pengar på senare år har gått till att exempelvis bekämpa hiv/aids, men tyvärr blir alltfler kvinnor hiv/aids-smittade i Afrika: en av fyra flickor mellan 16 och 24 år är hiv-positiva. Det är fruktansvärt. Kommissionen är medveten om detta och arbetar för att initiativen inom den globala fonden ska bli mer inriktade på kvinnor och att det ska finnas en större medvetenhet om jämställdhetsperspektivet.
Slutligen kan det i fråga om migration gå i fel riktning. Den så kallade kunskapsflykten är en av de frågor som vi måste lösa när vi tar itu med migrationsfrågan som helhet. Den har både positiva och negativa aspekter och vi måste hitta rätt balans.
Talmannen
Jag har mottagit sex resolutionsförslag, som ingivits i enlighet med artikel 103.2 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Cristian Silviu Buşoi  
EU har åtagit sig att uppnå millennieutvecklingsmålen, till exempel att minska mödradödligheten med 75 procent före 2015.
Även om EU-länderna på det stora hela är på rätt väg har utvecklingen gått långsamt när det gäller mödrahälsa. Kommissionens initiativ att anslå pengar till reformer av hälso- och sjukvårdssystemen för att förbättra kvaliteten på prenatala och postnatala tjänster, samt tillgången till sådana tjänster, stödet till forskning inom reproduktiv medicin och utbildningen av hälso- och sjukvårdspersonal var lämpliga för att uppnå mål 5.
Stadgan om att förbättra hälso- och sjukvårdssystemen som antogs i Tallinn i juni 2008 är också ett viktigt framsteg. Trots det finns det utvecklade länder, till exempel Frankrike, Storbritannien eller Nederländerna, som har en mycket låg mödradödlighet som det förefaller svårt att minska med 75 procent före 2015, eftersom utvecklingen går långsammare än i länder med en högre mödradödlighet. Det finns också fortfarande stora skillnader mellan olika EU-länder och till och med mellan olika regioner i olika länder när det gäller vilka framsteg som görs.
För att uppnå det uppställda målet före 2015 är det därför nödvändigt att snarast modernisera de europeiska hälso- och sjukvårdssystemen, med särskild tonvikt på forskning för att förbättra prenatala och postnatala tjänster, samt effektivare sanitär utbildning och familjeplanering.
Monica Maria Iacob-Ridzi  
skriftlig. - (RO) EU är en varm förespråkare av de millennieutvecklingsmål för fred, säkerhet, utveckling, styrelseformer och mänskliga rättigheter som antagits av FN och som ska uppnås före 2015.
Bland de åtta målen bör särskild uppmärksamhet ägnas åt att förbättra mödrahälsan, eftersom över en halv miljon kvinnor, de flesta från Afrika och Asien, dör under graviditeten eller förlossningen.
Den främsta orsaken till att dödligheten ökar i världen är att det saknas kvalificerad personal som kan ge kvinnor stöd både under graviditeten och vid förlossningen. Vi måste åtgärda situationen och investera avsevärda medel i underutvecklade länder, både i specialistutbildning och i medicinsk utrustning.
Målet för Rumänien när det gäller att förbättra mödrahälsan är att minska mödradödligheten till 10 kvinnor/100 000 födslar före 2015 och se till att alla får tillgång till hälso- och sjukvård.
För närvarande har Rumänien en negativ naturlig tillväxt med en dödlighet på 12 procent. Med hjälp av socialhjälp och informationsprogram, tjänster för mödrar och barn, samt ytterligare finansiellt stöd från EU, måste vi få födelsetalen att börja öka igen och se till att Rumänien håller sig till EU:s demografiska strategi.
