Mot ett fördrag om vapenhandel (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är uttalanden av rådet och kommissionen - mot ett fördrag om vapenhandel.
Günter Gloser
rådets tjänstgörande ordförande. - (DE) Herr talman, kommissionsledamot Benita Ferrero-Waldner, mina damer och herrar! Otillbörlig vapenhandel och vissa staters oansvariga politik när det gäller kontroll av vapenexport ger näring åt konflikter över hela världen, undergräver respekten för mänskliga rättigheter och uppmuntrar till brott och terrorism. Dessutom hämmas en hållbar ekonomisk utveckling i hela regioner.
Mot denna bakgrund uppstod för några år sedan idén om att i ett internationellt avtal fastställa bindande principer för vapenhandeln. Tanken på om ett fördrag om vapenhandel var född. EU:s medlemsstater propagerade redan från början för ett sådant avtal och rådets nuvarande ordförandeskap fäster också stor vikt vid denna process. Vid ett möte den 18 juni betonade rådet (allmänna frågor och yttre förbindelser) än en gång betydelsen av ett fördrag om vapenhandel.
Det gladde mig mycket att Raül Romeva i Rueda, Europaparlamentets föredragande om EU:s uppförandekod för vapenexport, tackade ja till en inbjudan att delta i det informella seminariet för ledamöterna av arbetsgruppen för export av konventionella vapen (COARM) i Berlin i början av januari, där han i detalj förklarade Europaparlamentets uppfattning om ett globalt fördrag om vapenhandel. Ordförandeskapet delar Raül Romeva i Ruedas uppfattning att ett sådant fördrag skulle tjäna det synnerligen viktiga syftet att göra den globala vapenhandeln till föremål för rättsligt bindande och ansvarskrävande regler.
Ett viktigt steg togs när FN:s generalförsamling den 6 december 2006 antog resolution 61/89. I resolutionen uppmanas generalsekreteraren att ta reda på uppfattningen hos FN:s medlemsstater och utse en grupp experter senast 2008. Denna grupp kommer att få till uppgift att värdera genomförbarheten, tillämpningsområdet och förslagen till parametrar hos ett sådant fördrag. Under den tid som föregick generalförsamlingens session var många av EU:s medlemsstater involverade i utarbetandet av resolutionen och med att bearbeta andra stater i syfte att få den att anta den.
Omkring 80 stater, däribland alla medlemsstater i EU, har hittills besvarat uppropet från FN:s generalsekreterare. I ett särskilt yttrande från EU till generalsekreteraren nämner rådets ordförandeskap EU:s uppförandekod som ett gott exempel på internationellt samarbete för kontroll av vapenexport och pläderar för ett fördrag om vapenhandel. Tillsammans med andra EU-medlemsstater fortsätter ordförandeskapet även att försöka få fler länder att utfärda egna dokument. Det är av största vikt att ett stort antal positiva yttranden lämnas som visar vilket starkt stöd detta projekt har i hela världen.
Om ett sådant fördrag kommer att bli framgångsrikt är på ett avgörande sätt beroende av om det inte bara binder alla viktiga vapenexportörer utan även de länder som importerar vapen. Förenta nationerna är därför rätt forum för dessa förhandlingar.
Låt mig nämna två exempel på frågor som expertgruppen måste ägna särskild uppmärksamhet för att bana väg för ett effektivt fördrag. För det första måste fördragets tillämpningsområde beskrivas i detalj. För detta ändamål kommer en särskild checklista att behövas. Den får inte begränsas till de kategorier som används i FN:s vapenregister utan måste även gälla materiel som handeldvapen och lätta vapen, ammunition och bärbara luftvärnsrobotsystem (MANPADS). Tillverkningsapparatur och teknik bör också ingå på lämpligt sätt.
För det andra måste fördraget innehålla en omfattande katalog över kriterier som ska tillämpas när beslut fattas om vapenexport. Bland dessa kriterier ingår iakttagande av vapenembargon, respekt för mänskliga rättigheter i bestämmelselandet, bevarande av regional stabilitet, förhindrande av inre och regionala konflikter, främjande av hållbar utveckling och förhindrande av all vidarebefordran av varor.
Talrika regionala organisationer runtom i världen har redan granskat dessa frågor. Europeiska unionens uppförandekod för vapenexport är det mest utvecklade internationella instrumentet för kontroll av vapenexport. Tack vare sin erfarenhet med uppförandekoden kan Europeiska unionen på ett särskilt sätt bidra till diskussionen om dessa frågor. Samtidigt måste den emellertid undvika att skapa ett intryck av att den försöker att påtvinga andra medlemmar av FN sin uppförandekod. Faktum är att stödet för detta projekt för närvarande är påfallande starkt i alla delar av världen. Icke desto mindre faller en viktig roll i denna process på Europeiska unionen, vilken flera stora exportnationer tillhör.
Låt mig även ge ett särskilt erkännande åt den roll som civilsamhället spelar, för icke-statliga organisationer, forskare och andra lärda samt medier har spelat en viktig roll för att övertyga tvekande regeringar om behovet av ett fördrag om vapenhandel. Från första början har de lämnat värdefulla förslag och bidrag, och jag uppmanar de icke-statliga organisationerna att fortsätta sitt aktiva engagemang i denna process.
Ordförandeskapet noterar med tillfredsställelse att Europaparlamentet vid olika tillfällen har uttryckt sig till förmån för lösningen med ett globalt fördrag om vapenhandel och att det använder sina överstatliga kontakter i detta syfte. Jag har läst det senaste förslaget till resolution med stort intresse och välkomnar med glädje de övertygande förslag som det innehåller. Jag hoppas verkligen att vi kan fortsätta och intensifiera vår livaktiga dialog även om detta viktiga ämne.
(Applåder)
Benita Ferrero-Waldner
ledamot av kommissionen. (EN) Herr talman! Jag har ett par tillägg jag vill göra till det som rådsordföranden har sagt.
Under de senaste åren har kampen mot illegal spridning av vapen fått mycket uppmärksamhet från politiker och allmänhet och frågan är fortfarande mycket viktig för oss alla. Låt mig gratulera de ärade ledamöterna till det ledarskap de visar i fråga om ett rättsligt bindande fördrag om vapenhandel för att reglera den internationella handeln med konventionella vapen. Det är en ambitiös strategi där man föreslår gemensamma internationella normer. Jag förstår att ert resolutionsförslag redan har lagts fram. Kommissionen välkomnar också rådets slutsatser för två dagar sedan. Jag behöver inte gå in på dem i detalj eftersom de redan har nämnts.
Vi inser alla de negativa konsekvenser som oansvarig export av militär utrustning medför regional säkerhet, ekonomisk utveckling och säkerheten för människor i de mest sårbara områdena i världen. Ett vapenfördrag skulle därför vara av stort värde, till exempel genom att minska den illegala spridningen av handeldvapen och lätta vapen. Dessa vapen leder till stora mänskliga tragedier, och eftersom de gör världen mindre säker påverkar de säkerheten och välståndet för oss själva.
Den illegala handeln med konventionella vapen har globala konsekvenser som innebär att vi måste förbättra sambandet mellan EU:s säkerhetspolitik och gemenskapens utvecklingsbistånd. Utveckling och säkerhet är mer intimt förknippade med varandra än någonsin och hotet från dessa illegala vapen sträcker sig längre än till det omedelbara våld de orsaker. I vår globaliserade värld innebär förlorad BNP och minskade utländska investeringar missade möjligheter som få länder har råd med.
Även med ett fördrag om vapenhandel skulle otaliga illegala vapen finnas kvar i omlopp runtom i världen. Utöver unionens starka politiska engagemang ger vi därför praktiskt stöd till att bygga upp rättslig och administrativ kapacitet, vilket ger EU en viktig roll i kampen mot den illegala spridningen av handeldvapen och lätta vapen.
Vi är fullt engagerade i genomförandet av 2005 års EU-strategi mot illegal spridning av handeldvapen och lätta vapen. Detta område är som ni vet inte nytt för oss. Kommissionen har varit helhjärtat engagerad i frågan under många år och har också vunnit erfarenhet av att arbeta med internationella organisationer, akademier, icke-statliga organisationer och civilsamhället för att hantera konsekvenserna av otillbörlig eller illegal vapenförsäljning. Mycket återstår dock att göra, både inom fördraget och utanför det.
(Applåder)
Ana Maria Gomes
för PSE-gruppen. - (PT) Under senare år har bifallet varit ringa för dem som har förespråkat vapenkontroll och nedrustning med hjälp av multilaterala rättsliga instrument. FN:s generalförsamlings beslut i december förra året att inleda en process för att upprätta ett globalt fördrag om vapenexport är en sällsynt källa till glädje.
Även om det inte kom som någon överraskning var det sorgligt att se den enda nej-rösten, den från Förenta staterna, mot den resolution som satte i gång processen. Fördraget syftar till att finna en gemensam rättslig nämnare för import, export och överföring av vapen, att ge ett globalt svar på en fullständigt globaliserad handel och att skapa enhetliga kriterier som gör vapenhandeln beroende av de oavvisliga villkor som krävs för mänskliga rättigheter, stabilitet och en hållbar utveckling.
Den har även som syfte att mobilisera den allmänna opinionen i de utvecklade länderna mot det mörker som utmärker de lagliga miljonkontrakt som kringgärdar vapenförsäljningen till allierade länder. Förenade kungarikets skandalösa beslut att stoppa den senaste undersökningen av landets vapenförsäljning till Saudiarabien och därmed sammanhängande korruption på hög nivå är ett utmärkt exempel på vapenhandelns sanna natur.
Det är endast på detta område som en europeisk regering skulle våga stoppa en viktig undersökning av nationellt intresse. Det är på grund av den särskilda behandlingen av dessa frågor som regeringar runtom i världen har vidtagit särskilda åtgärder för att kontrollera vapenhandeln. EU kan och måste gå i spetsen på detta område. EU måste kämpa för att de lärdomar man fått från att tolka och genomföra sin uppförandekod - särskilt när det gäller kriterierna för hållbar utveckling och mänskliga rättigheter - ska ingå i det nya fördraget, eftersom dessa båda aspekter är särskilt relevanta, som Benita Ferrero-Waldner påpekade.
Med tanke på detta välkomnar jag slutsatserna från det senaste rådet (allmänna frågor) där man fäste uppmärksamheten på vikten av att förena sina krafter med andra länder och regionala organisationer för att utarbeta ett nytt fördrag. Allt som återstår för EU är att överföra denna goda vilja till en diplomatisk strategi, som är vederbörligen förankrad i rådets gemensamma ståndpunkt i förhållande till fördraget om vapenhandel. Eftersom förnuft och samvete inte hedrar Vita huset med sin närvaro är behovet av europeiskt ledarskap på detta område särskilt starkt.
Marios Matsakis
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Det är verkligen skamligt att vi trots farorna för mänskligheten av de många oansvariga vapenöverföringar som genomförts under så många år fortfarande inte har ett rättsligt bindande FN-fördrag om internationell handel med vapen. Även om vi hade det tvivlar jag på att vi skulle ha haft medlen eller att de som har mest inflytande skulle ha haft viljan att noga övervaka och genomföra fördraget, men detta är något som vi får ta itu med när ett FN-fördrag har kommit till stånd.
I dag kan de mest samvetslösa och mordlystna i världen lätt komma över vapen. Med tillräckligt med pengar och rätt kontakter kan allting köpas, alltifrån handeldvapen till jaktplan. Det är förmodligen endast en tidsfråga innan kärnvapen kan köpas på den öppna marknaden.
Ni kanske frågar er varför dessa beklämmande omständigheter råder på 2000-talet. Svaret är mycket enkelt: Det kommer alltid att finnas störda personer i världen som vill påtvinga andra sina sjukligt kriminella planer, och på samma sätt kommer det alltid att finnas onda handlare som tillhandahåller medlen att döda och förstöra till vem som helst, så länge som de gör en god vinst. Det måste nämnas här att vapenindustrin är en mycket lönsam verksamhet som ständigt producerar mer avancerade dödsmaskiner i allt större antal och i allt högre takt.
Jag vet att vi inte kan förändra världen över en natt och att ondskans makter alltid kommer att ha sin del i att bestämma ödet för våra medmänniskor. Men vi måste åtminstone börja försöka att i någon mån förändra saker och ting. Därför stöder jag förslaget till en resolution där vi efterlyser upprättandet av gemensamma internationella normer för import, export och överföring av konventionella vapen. Trots allt är det bättre än ingenting, och låt oss hoppas att människor en dag kommer att ha det sunda förnuftet att inse att det inte finns något behov alls av att tillverka vapen.
Slutligen anser jag att det bör nämnas att av de 17 ledande vapenexportörerna är över hälften EU-medlemsstater. Låt oss alla betänka denna statistik.
Raül Romeva i Rueda
för Verts/ALE-gruppen. - (ES) Herr talman! Europaparlamentet har vid många tidigare tillfällen uttalat sig till förmån för ett internationellt fördrag om vapenhandel.
Dagens debatt och den resolution vi i dag har lagt fram är emellertid särskilda såtillvida att FN nu börjar arbeta med frågan. Utgångspunkten för dagens debatt är en resolution som antogs i december 2006 med stöd av 153 länder. Vi bör mycket riktigt minnas att den undertecknats av 153 länder, eftersom det ger processen verklig legitimitet.
Mot den bakgrunden måste vi betona vissa punkter i det resolutionsförslag vi i dag lägger fram.
För det första uppmanas de 153 länderna att lägga fram sina rapporter till FN:s generalsekreterare och där ange vad de anser att fördraget bör innehålla, vad det ska ha för räckvidd och i synnerhet hur de ser på fördragets genomförbarhet på lång sikt.
För det andra bör rapporterna grunda sig på gällande internationell lagstiftning, i synnerhet vad avser internationell humanitär rätt och mänskliga rättigheter i allmänhet. Det finns viktiga internationella fördrag som måste beaktas.
För det tredje måste ländernas regeringar åta sig att genomföra en djupstudie av i vilken mån gällande bestämmelser och internationella vapenembargon efterlevs och framför allt åsidosätts, och för Europas del i vilken mån uppförandekoden om vapenexport tillämpas strikt. En av de frågor man bör titta extra noga på är vapenexporten till Sudan, som vi kommer att diskutera mer ingående under sammanträdesperioden i juli.
För det fjärde måste regeringarna även beakta och på alla tänkbara vis stödja arbetet med att inrätta den expertgrupp som ska bildas under 2008 i syfte att fastställa fördragets innehåll.
Slutligen måste vi vara medvetna om att processen med att utforma ett internationellt fördrag om vapenhandel kommer att ta lång tid, även om den redan är i gång, och under tiden fortsätter vapenförsäljningen i världen att öka. Enligt SIPRI ökade värdet på vapenförsäljningen 2005 till 290 000 amerikanska dollar, varav en tredjedel från EU. Under tiden måste vi därför vara särskilt stränga och krävande i fråga om befintliga kontrollmekanismer, lägga särskild vikt vid kontrollen av mellanhänder och efterlevnaden av vapenembargon och se till att insynen och den parlamentariska kontrollen av exporten ökar.
Tobias Pflüger
för GUE/NGL-gruppen. - (DE) Herr talman! Det gläder mig mycket att vi har ett gemensamt resolutionsförslag om ett internationellt fördrag om vapenhandel, eftersom tiden är på väg att rinna ut när vapenutgifterna och vapenexporten ökar i hela världen. Enligt en undersökning som genomförts av Stockholms internationella fredsforskningsinstitut SIPRI gick ett belopp motsvarande 900 miljarder euro till militära utgifter förra året, vilket är detsamma som 137 euro för varje man, kvinna och barn i världen.
Det innebär en ökning på tre och en halv procent i förhållande till 2005. Under den senaste tioårsperioden har de sammanlagda vapenutgifterna ökat med 37 procent. När det gäller internationell vapenhandel rapporterar SIPRI i sin nya årsbok över upprustning, nedrustning och internationell säkerhet en 50-procentig ökning av handelsvolymen sedan 2002. Än en gång är Förenta staterna och Ryssland med god marginal de största exportländerna. Tyskland har med sina 9,2 miljarder amerikanska dollar - 6,9 miljarder euro - knuffat ner Frankrike på en tredjeplats under perioden 2002-2006.
EU:s medlemsstater hör till de största vapenexportörerna i världen. Enbart förra året exporterade Tyskland vapen till ett värde av 3,9 miljarder amerikanska dollar, vilket är mer än dubbelt så mycket som 2005 års siffra på 1,5 miljarder dollar. Frankrike har sålt vapen till Sudan, och i Demokratiska republiken Kongo förser belgarna diktatorn Joseph Kabila med vapen som han bland annat använder för att slå ner oppositionen. När en konflikt väl har blossat upp kommer EU sättande med sina militära insatser i Afrika - i Kongo, Sudan med flera länder. Brandmännen sprutar bensin över lågorna. Det är hög tid för EU och dess medlemsstater att sätta stopp för denna handel. Vapenexporten kränker de mänskliga rättigheterna världen över. Vapenexporten dödar människor världen över. Vi måste äntligen få ett slut på denna dödsbringande handel.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Herr talman! EU förordar alltid att konflikter ska lösas med förhandlingar snarare än militära medel och vill gärna få kontroll över den obegränsade ökningen av handeln med dödsinstrument. Som tidigare har nämnts satsades 900 miljarder euro på militära ändamål förra året. Det motsvarar 137 euro per capita för världens hela befolkning. Sett till de militära utgifterna är vi tillbaka på det kalla krigets dagar. Närmare hälften av dessa enorma belopp utgörs av Förenta staternas militära utgifter.
Utgifterna för vapen växer i en farlig omfattning och uppgick förra året till närmare 40 miljarder euro. De största exportörerna har på senare år varit Förenta Staterna och Ryssland, som vardera svarar för 30 procent av den totala vapenhandeln, och EU ligger inte långt efter med 20 procent. Det mest oroväckande är utflödet av ultramoderna vapen till konfliktdrabbade delar av länder vars utveckling är svår att förutse.
Förra året stödde 153 länder en FN-resolution om en process för att få till stånd ett fördrag om vapenhandel. Det är för närvarande svårt för alla länder att ställa sig bakom ett rättsligt bindande instrument som innebär att import och export av vapen regleras på internationell nivå. Det är emellertid av största vikt att FN tar steg i den riktningen. Det måste samtidigt betonas att enskilda länder står i frontlinjen för att bekämpa oansvarig vapenhandel och dess negativa effekter för fred, säkerhet, utveckling och mänskliga rättigheter. I alla länder där vapenhandeln används i riskfyllda satsningar som inbegriper korruption har det internationella samfundet och även allmänheten en skyldighet att sätta lämplig press på sådana regeringar och parlament.
Margrietus van den Berg
(NL) Herr talman! Årligen såras uppskattningsvis en miljon människor av handgevär, maskingevär och granatkastare. Skjutvapenrelaterat våld har en enorm omfattning världen över och detsamma gäller det mänskliga lidandet. I många av de senaste årens väpnade konflikter används enbart lätta handeldvapen. Bara i södra Afrika finns cirka 30 miljoner lätta handeldvapen i omlopp och i Mellanöstern beräknas siffran ligga mellan 60 och 110 miljoner. Flertalet av dessa vapen produceras och säljs lagligen. I årtionden har det funnits internationella fördrag för kontroll av biologiska och kemiska vapen samt kärnvapen och deras spridning, men trots de enorma dödstalen finns det ännu inget motsvarande när det gäller försäljning och handel med konventionella vapen. Det leder till kränkningar av mänskliga rättigheter, långvariga krig och länder som blir allt fattigare. En överväldigande majoritet av vapnen produceras av fem rika länder. År 2005 svarade Ryssland, USA, Frankrike, Tyskland och Storbritannien tillsammans för 81 procent av den internationella vapenhandeln.
Mer än två tredjedelar av dessa vapen går till Afrika, Asien, Mellanöstern och Latinamerika. Människoliv ödeläggs, men även ekonomi, infrastruktur, hälsovård och utbildning. Enbart i norra Uganda har 2 500 barn missat sin skolgång under de senaste 20 åren på grund av väpnade konflikter.
Genom FN:s resolution från den 6 december 2006 läggs grunden för ett fördrag mot denna fria handel och en övergripande kontroll av vapenhandeln främjas. Det är givetvis av yttersta vikt för att bromsa handeln med konventionella vapen. Jag vill därför uppmana rådet - och på rådets ordförande Günter Gloser förstår jag att något är i görningen - att se till att EU agerar samfällt, snabbt och beslutsamt och att vi för egen del tar i tu med de allvarliga bristerna i tillämpningen av unionens uppförandekod från 1998. Vapen från EU hittar fortfarande vägen till länder som Sudan, Kina och Sierra Leone. Det är hög tid att kodexen blir rättsligt bindande, eftersom det skulle ge FN-processen en enorm skjuts framåt.
Richard Howitt
(EN) Herr talman! Under det senaste året har jag tillbragt två veckor i Kongo på uppdrag av detta parlament. Fyra miljoner människor dog i deras inbördeskrig och givetvis misslyckades ett internationellt vapenembargo att förhindra att vapen från hela världen - däribland Tyskland och Frankrike, vilket det finns klara bevis för - kom in i landet och bidrog till de oroligheter som ägde rum där. Det kan inte finnas ett mer illustrativt exempel på varför det internationella samfundet behöver göra mer för att förstärka sin vilja och sina värderingar på detta område.
Som vi säger i vårt resolutionsförslag vill vi se ett heltäckande, rigoröst och fullt genomfört fördrag om vapenhandel. Europeiska unionen kan spela en avgörande roll i det internationella samfundet för att se till att resolutionstexten åstadkommer just detta. Jag är mycket stolt över att Europaparlamentets text som lagts fram för er här i dag hänvisar till att vapenhandeln kan orsaka "oacceptabelt mänskligt lidande, förvärra väpnade konflikter, leda till instabilitet, terroristattacker". Jag tackar Günter Gloser, det tyska ordförandeskapet och rådet för att de antar en liknande hård linje i sin resolution och talar om en oönskad och ansvarslös spridning av konventionella vapen. Låt oss gå från ord till handling så att vi verkligen kan påverka det som sker i Förenta nationerna.
Nästa steg måste vara att engagera civilsamhället. Jag anser att vår nuvarande ståndpunkt är ett resultat av icke-statliga organisationers kampanjer under mitten av 1990-talet som till sist var framgångsrika i arbetet med oss för att få till stånd EU:s uppförandekod. Jag är mycket stolt över att experterna på Lauterpacht Centre vid Cambridgeuniversitetet i min egen valkrets utarbetade det första utkastet till detta fördrag som lades fram för det internationella samfundet. Jag vädjar till parlamentsledamöterna att underteckna förklaringen till förmån för fördraget på vår webbplats controlarms.org. Vårt arbete med civilsamhället för att engagera världens människor för ett starkt fördrag är väsentligt.
Slutligen är jag mycket stolt över att mitt eget land, Förenade kungariket, tillsammans med Finland föreslog detta i Förenta nationerna och att varje enskild EU-medlemsstat har sagt sig vara villig att stödja det i FN. Vi bör vara stolta över Europa också.
Günter Gloser
Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill på rådets vägnar framföra mitt uppriktiga tack för era bidrag och förslag, men även för de initiativ ni har tagit i denna mycket viktiga fråga och för de varningar som kommit från vissa av talarna.
Låt mig helt kort kommentera två frågor. För det första får vapenexport aldrig tillåtas om inte mänskliga rättigheter och internationell humanitär rätt respekteras i mottagarlandet. Jag har betonat att vi på olika nivåer världen över arbetar för att främja de mänskliga rättigheterna. Det är en annan fråga som ofta har stått på parlamentets dagordning. I alltför många länder i världen bryter man fortfarande mot rätten till liv, förbudet mot slaveri, rätten att delta i politik och samhällsliv, likhet inför lagen, yttrande- och föreningsfrihet och förbudet mot diskriminering. Därför är det vår plikt att se till att dessa brott mot grundläggande värden inte underlättas av vapenleveranser.
Sedan har vi frågan om vapenembargon. FN:s säkerhetsråd, OECD och EU har utfärdat embargon mot ett antal länder, och Europaparlamentets nuvarande resolutionsförslag lägger särskild tonvikt vid behovet att upprätthålla vapenembargot mot Sudan. Det är absolut nödvändigt att efterlevnad av embargon blir ett av de främsta kriterierna för att tillåta vapenexport i fördraget om vapenhandel. Det är ingen tillfällighet att detta kriterium står överst i kriterieförteckningen i EU:s uppförandekod.
Jag kan försäkra er att vi under vårt ordförandeskap kommer att fortsätta att anstränga oss till det yttersta för att få till stånd ett effektivt fördrag om vapenhandel. Att Europaparlamentet har intagit en så framskjuten roll i diskussionen har också varit till stor hjälp och stöd. Jag hoppas att vi kan behålla denna samarbetsinriktade strategi under kommande ordförandeskap.
Benita Ferrero-Waldner
ledamot av kommissionen. (EN) Herr talman! Jag tackar parlamentet för dess stöd, för dess initiativ och för dess resolutionsförslag. Som jag nämnde tidigare ger kommissionen som en del av en bredare EU-insats starkt stöd till inledandet av förhandlingar om ett rättsligt bindande vapenfördrag inom FN:s ram - detta är viktigt att framhålla.
Ett internationell instrument som främjar höga normer av ansvar är klart önskvärt, och för att detta företag ska bli framgångsrikt behöver vi bygga bredast möjliga samförstånd och uppmuntra alla stater att stödja detta initiativ. Vi önskar att det ska bli ett rättsligt bindande, separat och självständigt initiativ som täcker alla överföringar av konventionella vapen, som fastställer principer för definitionen av illegala överföringar och inbegriper övervakning, samt att det ska vara brett baserat. Vi vet att det inte kommer att bli lätt att övertala alla leverantörer över hela världen och det kommer därför att vara mycket viktigt för alla de främsta vapenproducenterna att undvika en situation som den vi hade med Internationella brottmålsdomstolen eller med fördraget om minförbud. Vi kommer därför att försöka uppnå bredast tänkbara samförstånd.
Talmannen
Jag har mottagit ett resolutionsförslag som har lagts fram enligt punkt 103.2 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum torsdagen den 21 juni 2007.
