
Puhemies
Aluksi minun täytyy kertoa jotakin ikävää. Lienette huomanneet, että läsnäololistat eivät ole vielä salin sisäänkäynnin luona. Siinä tietokoneessa kanssa, josta listat tulostetaan, on teknisiä ongelmia, ja minun täytyy valitettavasti pyytää teitä kirjoittamaan nimenne listaan myöhemmin - esimerkiksi tämän iltapäivän äänestyksen yhteydessä. Muulla tavoin tämä ei valitettavasti onnistu.
(Jäsen Ferberin välihuomautus: Tämä kaikki on varapuhemiehen syytä!) Hyvä jäsen Ferber, tällaiset tapaukset ovat automaattisesti vieressäni istuvan virkamies Rømerin syytä!

Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Sacrédeus
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmoittaa, että olin täällä eilen läsnä. Saavuin parlamenttiin eilen klo 18:aa, mutta en valitettavasti kirjoittanut nimeäni läsnäololuetteloon, sillä minulla oli kiire.

Puhemies
Jäsen Sacrédeus, virkamiehemme selittävät, miten asiassa on toimittava.

Van den Berg
Arvoisa puhemies, puhuin eilen ryhmäni puolesta kuolemanrangaistuksesta ja sanoin myös, että eurooppalainen arvomaailma törmää mielestämme amerikkalaiseen arvomaailmaan, kun on kyse siitä, mitä Yhdysvalloissa ajatellaan tästä aiheesta tällä hetkellä. Lisäksi sanoin, että asia on hyvin tärkeä erityisesti siksi, että presidentti Bush vierailee Euroopassa tällä viikolla. Näitä kahta asiaa, kahden arvomaailman yhteentörmäystä ja presidentti Bushin asemaa ja tämän viikon Euroopan vierailua ei mainita tässä pöytäkirjan kohdassa. Haluan, että asia korjataan.

Puhemies
Olemme tietoisia siitäkin.

Posselt
Arvoisa puhemies, otin eilen puheeksi kyselytuntiaiheen. Puhemies - niin kuin pöytäkirjassa lukee - vastasi minulle, että kahdelle komission jäsenelle oli tullut liian vähän kysymyksiä, joten heidät poistettiin kyselytunnin puhujalistalta. Tarkistin asian. Komission jäsen Kinnockille oli esitetty yksi ainoa kysymys. Hän on kuitenkin yhä listalla. Minä esitin komission jäsen Schreyerille kysymyksen, eikä hänen nimeään ole listalla, vaikka myös muut kollegat ovat esittäneet hänelle osoitettuja kysymyksiä, esimerkiksi kollega Trakatellis. Koko jutussa on siis jotakin hullusti. Pyytäisin teitä tarkistamaan asian ja antamaan minulle huomenna selvän tiedon, miksi kyselytuntia lyhennettiin.

Puhemies
Jäsen Posselt, asia tarkistetaan.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Äänestykset kiireellistä käsittelyä koskevista pyynnöistä
Graefe zu Baringdorf
, maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan lausunnon valmistelija. (DE) Arvoisa puhemies, maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan enemmistö päätti eilen illalla noudattaa kiireellistä käsittelyä. Kun hyväksyimme mietinnön eilen illalla, loimme edellytykset sille, että - jos myös täysistunnossa päätetään noudattaa kiireellistä käsittelyä - asiasta voidaan äänestää tällä viikolla.
(Parlamentti päätti noudattaa kiireellistä käsittelyä.) 
 
Komission ehdotus neuvoston päätökseksi [KOM(2001) 81 - C5-0138/2001 - 2001/0045(CNS)] poikkeuksellisesta lisärahoitusavusta Kosovolle.

Brok
Arvoisa puhemies, komissio ja neuvosto ovat pyytäneet kiireellistä käsittelyä. Tämä on kiireellinen asia, jotta tarvittavaa apua voidaan antaa maahan niin pian kuin mahdollista. Valiokunta äänesti mietinnöstä jo eilen, jotta voimme suositella kiireellistä käsittelyä.
(Parlamentti päätti noudattaa kiireellistä käsittelyä.)   
Komission ehdotus neuvoston päätökseksi [KOM(2001) 277 - (DE) C5-0231/2001 - 2001/0112 (CNS)] makrotaloudellisen avun myöntämisestä Jugoslavian liittotasavallalle.

Brok
Arvoisa puhemies, me ulkoasioiden valiokunnassa - ja uskon, että lausunnon antaneet valiokunnat, budjettivaliokunta ja teollisuusvaliokunta, ovat tästä samaa mieltä - haluaisimme suositella hylkäämistä. Asiasta ei kerrottu ajoissa. Tekstit ovat olleet käytettävissä vasta perjantaista lähtien. Kyse on tuen myöntämisestä ensimmäistä kertaa, eikä ole täysin selvää, miltä muilta aloilta nämä rahat osaksi otettaisiin. Tästä syystä asiassa tarvitaan asianmukaista poliittista harkintaa. Haluaisimme kuitenkin samaan aikaan tehdä tiettäväksi, että teemme kaikkemme, jotta voimme heinäkuussa saada täysistunnossa päätöksen aikaan, ja hoidamme myös tarvittavat valmistelut. Tämän vuoksi suosittelemme hylkäämistä.
(Parlamentti hylkäsi pyynnön noudattaa kiireellistä käsittelyä.)

Euroopan elintarvikeviranomainen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Whiteheadin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0198/2001) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuutta koskevista kiireellisistä toimenpiteistä (KOM(2000) 716 - C5-0655/2000 - 2000/0286(COD)).

Whitehead
Arvoisa puhemies, tämä on tärkeä hetki kuluttajansuojelulle Euroopan unionissa. Unionin toimielimet ovat kokoontuneet yhteen vahvistaakseen elintarvikelainsäädäntöä koskevat periaatteet ja perustakseen uuden viranomaisen, joka voi varmistaa sekä nauttimiemme elintarvikkeiden että niiden valmistustapojen turvallisuuden. Nämä kaksi asiaahan kulkevat käsi kädessä.
Niille, jotka sanovat meidän edenneen liian kiireesti tai komission tai neuvoston painostavan meitä toimimaan liian nopeasti tämän puheenjohtajakauden aikana, sanoisin yksinkertaisesti niin, että korjaamme parhaillaan vuosikymmeniä jatkuneita laiminlyöntejä, joiden vuoksi monipuolisessa ja omavaraisessa elintarviketuotannossamme piili suurkatastrofeja BSE:stä dioksiineihin ja muihin nykypäivän vitsauksiin.
Parlamentin tehtävänä on nimenomaan hioa ja täsmentää komission ehdotusta, toisin sanoen muistuttaa sekä kansalaisia että eturyhmiä siitä, mitä aiomme tarkalleen tehdä elintarvikeketjun kaikkien osien turvaamiseksi alkaen alkutuottajista aina kuluttajiin asti riippumatta siitä, mistä kohdasta elintarvikeketjua on kysymys. Meillä kaikilla on oma panoksemme siinä pelissä, minkälaisia elintarvikkeita Euroopassa liikkuu, miten niitä tuotetaan, miten niitä valmistetaan ja miten niitä lopulta tarkastetaan.
Tämä viranomainen huolehtii pääasiassa elintarviketurvallisuuteen liittyvistä asioista. Siksi valiokuntamme kannatti voimakkaasti viranomaisen nimen muuttamista. Meistä se on tarpeen, koska viranomaisella on oltava paitsi selkeät myös rajoitetut ja kohdennetut tehtävät. Ne on suhteutettava siihen, mitä viranomainen voi tehdä toimivaltansa ja myös talousarvionsa rajoissa - ei kaikkien niiden muiden odotusten rajoissa, joita viranomaiseen voi kohdistua niiden taholta, jotka haluaisivat sen hoitavan monia erilaisia tehtäviä.
Kaikki on nähtävä tästä näkökulmasta. Sanoisin niille kollegoilleni valiokunnassa, jotka jättivät monenlaisia tarkistuksia muotoillakseen tämän viranomaisen nimeä vielä lisää: viranomaisen toiminnan painopisteet on täsmennetty tarkistetussa mietinnössä. Jos haluatte selvän viittauksen hygieniaan, ravitsemukseen, laatuun tai - kuten joissakin tarkistuksissa ehdotettiin - perinteisten tuotteiden arvostukseen, vastaukseni on seuraava: tutustukaa mietintöön. Kaikki nämä asiat on mainittu siellä asianmukaisesti. Niitä ei silti mainita viranomaisen nimessä. Nehän eivät sinänsä ole tämän uuden viranomaisen ensisijaisia tehtäviä.
Olen suuressa kiitollisuudenvelassa kaikille kollegoilleni valiokunnassa puolueryhmästä riippumatta. Mietintö hyväksyttiin ympäristövaliokunnassa äänin 40 puolesta ja 0 vastaan kahden äänestettyä tyhjää. Tänään ryhminä jättämiemme tarkistusten suuri määrä osoittaa, mille yksimielisyyden tasolle olemme päässeet. Olen kiitollisuudenvelassa myös komissiolle sen avusta, puheenjohtajavaltio Ruotsille, joka on vienyt tämän asian läpi kiitettävän ripeästi, sekä ennen kaikkea omalle avustajalleni Michele Smythille, joka on uurastanut väsymättä mietinnön hyväksi.
Haluaisin ottaa esille joitakin keskeisiä näkökohtia, joista todennäköisesti tulee vielä kiistaa ja joihin osa tarkistuksista perustuu. Olisiko uusi viranomainen nimitettävä kykyjen ja ansioiden perusteella täysimittaisessa valintamenettelyssä, vai olisiko nimitykset tehtävä perinteiseen tapaan kaikessa hiljaisuudessa? Kannatamme aina ansioihin perustuvaa nimitystä. Kannatamme avoimuutta. Kannatamme läpinäkyvyyttä. Jäsenvaltioilla on kyllä täydet mahdollisuudet vaikuttaa neuvoa-antavan foorumin kautta. Niiden ei tarvitse pystyttää lippujaan suhteutetusti jokaisen istuimen ympärille uuden viranomaisen kokouspöydässä.
Meidän mielestämme viranomaisen ei pitäisi vastata nopeasta hälytysjärjestelmästä. Meistä lopullisen vastuun on oltava komissiolla.
Viranomaisen perustaminen olisi rahoitettava kokonaan talousarviosta, johon liittyvien päätösten tekoon parlamentti voi osallistua. Ehdotettu 44 miljoonan euron summa on aika pieni muihin yhteisön virastoihin verrattuna. Sehän on vain kolmannes brittiläisen FSA:n saamista alkumäärärahoista. On joitakin tarkistuksia - joista osa tuli muuten talousarviovaliokunnalta - joita kannatan; niissä nimittäin ehdotetaan, että ottaisimme itse hoitaaksemme tämän viraston täsmällisen rahoituksen.
Viimeinen asiani koskee uuden viranomaisen kotipaikkaa. Jotkut haluaisivat, että se määrättäisiin yhteispäätösmenettelyssä, johon parlamenttikin osallistuu. Jotkut puolestaan ovat sitä mieltä, että neuvoston kuuluisi viime kädessä tehdä asiasta päätös komission ehdotuksesta ja parlamentin suostumuksella. Oma näkemykseni on, että meidän pitäisi järjestää menettelyasiasta vapaa äänestys, koska minusta niillä parlamentin jäsenillä, jotka haluaisivat valita yhteispäätösmenettelyn, pitäisi olla oikeus äänestää siitä. Itse olen yhä epäilevällä kannalla. Minusta meidän pitäisi valita perinteinen menettely, ainakin tässä asiassa.
Suosittelen tätä mietintöä parlamentille. Siinä esitetty ajatus ei ole niinkään osunut oikeaan aikaan, vaan pikemminkin se esitettiin meille juuri oikealla hetkellä. Toivon, että parlamentti äänestää sen puolesta.

Gebhardt
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan elintarvikeviranomaisella on hyvin suuri merkitys yhteisömme ihmisille. Tästä me olemme jo monta kuukautta muistuttaneet toinen toisiamme kerran toisensa jälkeen ja olemme lisäksi vielä korostaneet, että kansalaisten pitää taas voida luottaa päivittäiseen leipäänsä menneiden skandaalien jälkeen, olipa kyse sitten kenestä tahansa, joka tuo leivän heidän pöytäänsä. Jokainen päivä, jona tämä uusi viranomainen ei toimi elintarvikkeiden turvallisuuden puolesta, on Euroopan unionin ihmisten terveyden kannalta menetetty päivä. Siksi meidän on kiirehdittävä valmisteluja. Meidän on huolehdittava, että elintarvikeviranomainen on ensi vuoden alussa toimintavalmis.
Väistämätön kiire ei saa kuitenkaan johtaa tilanteeseen, jossa lainsäädännön valmistelutyön laatu kärsii. Euroopan elintarvikeviranomainen tarvitsee perustan, joka on oikeudellisesta näkökulmasta vakaa ja joka estää viranomaista muuttumasta jo syntyvaiheessaan satunnaisten edunvalvojien leikkikaluksi. Hyvät kollegat, siksi pyydänkin teitä noudattamaan äänestyksessä oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan kantaa ja päättämään koko asetuksesta yhteispäätösmenettelyssä. Lähestymistapa, jossa Euroopan parlamenttia kuullaan vain ja ainoastaan juuri viranomaisen sijoituspaikasta, on työskentelytapana huono. Lisäksi se tukee hyvin erilaisista syistä toimivien asianosaisten tinkimisaikeita, mikä voi olla elintarvikeviranomaiselle ainoastaan vahingoksi.
Vetäkää siis yli se komission puheenjohtaja Romano Prodin laskelma, josta jo saimme lehdistön välityksellä tietää, että Prodi aikoo sysätä elintarvikeviranomaisen Luxemburgiin korvauksena muualle sijoitetuista Euroopan unionin virkamiehistä. Olkaa hyvä ja äänestäkää tarkistuksen 215 puolesta, joka varmistaa yhtenäisen oikeusperustan ja asiaan kuulumattomien intohimojen torjumisen.

Kuckelkorn
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ryhmäni on tehnyt täysistunnossa tarkistuksen, jossa todetaan, että viranomaisen perustaminen on ennalta arvaamaton menoerä. Lisäksi toteamme, että rahoitusta ei ole mahdollista järjestää, jollei rahoitusnäkymiä tarkisteta tai otsakkeen 3 muita tehtäviä vähennetä. Tarkistuksen alkuperä on budjettivaliokunnassa. Meille on tärkeää antaa signaali - se, että meidän on pystyttävä myös rahoittamaan tekemisemme.
Valitettavasti ympäristövaliokunta ei ole ottanut huomioon useita budjettivaliokunnan tarkistuksia. Yksi niistä oli klassinen tarkistus, jonka budjettivaliokunta tekee aina uudelleen ja joka koskee sellaisen johdanto-osan kappaleen ottamista mukaan, jossa tehdään selväksi, että erityisesti avoimuus ja valvonta sekä talousarviomenettelyn noudattaminen täytyy ottaa huomioon. Tässä suhteessa monessa virastossa on vielä yksi ja toinen asia hullusti.
Lisäksi ympäristövaliokunta on päättänyt, että viranomaista rahoitetaan pelkästään yleisestä talousarviosta. Viranomainen halutaan pitää riippumattomana. Perustelu saattaa olla eettisesti hieno, mutta se on todellisuudelle vieras. Sillä meillä on virastoja, kuten lääkearviointivirasto ja yhdenmukaistamisvirasto, jotka rahoitetaan kustannuksiin osallistumalla, eikä niistä voi sanoa, että ne olisi jotenkin solutettu.
Pidimme kuitenkin budjettivaliokunnassa erittäin järkevänä ehdotusta, jonka mukaan kolmen vuoden kuluttua pitäisi tutkia, olisivatko käyttömaksut mahdollisia ja suositeltavia. Eihän tässä vielä päätetty, että maksut otetaan käyttöön. Lisäksi ehdotuksesta on jäänyt pois se, että viranomaisen työntekijöiden eläkkeitä varten maksamat maksut otetaan komission talousarvioon tulopuolelle.
Valiokunta ei hyväksynyt myöskään tarkistusta, joka edellyttää jäsenvaltion osallistuvan rahoitukseen tai tonttien ja kiinteistöjen hankintaan. Ja viranomaisen pitäisi esittää talousarvioesitys joka vuosi.

Ayuso González
. (ES) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin ensiksi mitä vilpittömimmin onnitella Whiteheadia tästä mietinnöstä, joka oli kaikkea muuta kuin helppo, ja Bowisia, joka teki merkittävän urakan valkoista kirjaa käsitelleessä aiemmassa mietinnössä.
Mietintö ei ollut helppo, koska tarkistusten valtavan määrän lisäksi komission ehdotus - vaikka se onkin hyvä lähtökohta ja täynnä hyviä aikomuksia - kärsii mielestäni joistakin harkitsemattomista ehdotuksista ja monista epäselvistä kohdista.
Esimerkiksi 5 artiklassa olisi määriteltävä selkeästi elintarvikelainsäädännön tavoitteet ja rajattava ne kansanterveyden suojeluun, kuluttajansuojaan ja elintarvikkeiden turvallisuuteen koko elintarvikeketjussa vaarantamatta elintarvikkeiden vapaata liikkuvuutta yhteisössä sekä edistettävä Euroopan elintarviketeollisuuden kilpailukykyä kansainvälisillä markkinoilla.
Arvoisa komission jäsen, muut tavoitteet, kuten ympäristönsuojelu, eläinten terveyden ja hyvinvoinnin suojelu sekä kasvien terveyden suojelu, ovat kaikki erittäin kiitettäviä tavoitteita, mutta elleivät ne vaikuta elintarvikkeiden turvallisuuteen, on olemassa muuta lainsäädäntöä, jossa jo otetaan tai voidaan ottaa ne huomioon. Olemme esimerkiksi juuri äänestäneet sikojen hyvinvointia koskevasta kiireellisestä asiasta, jolla ei ole muuta tavoitetta kuin lisätä puheenjohtajavaltio Ruotsin lainsäädäntöaloitteiden lukumäärää.
Viranomaisen toiminta-ajatuksessa on keskityttävä riskinarviointiin ja tieteelliseen neuvontaan, joka ei suinkaan ole vähäinen tehtävä.
Arvoisa komission jäsen, olette sanonut useaan otteeseen, että uusi nopea hälytysjärjestelmä on osa kriisinhallintaa ja että se olisi komission vastuulla. Ehdotuksessaan komissio kuitenkin esittää tätä viranomaisen tehtäväksi johdanto-osan 35 kappaleessa, 21 artiklan 2 kohdassa, 22 artiklan h alakohdassa, 34 artiklassa ja 49 artiklassa.
Riskinarvioinnin on oltava luonteeltaan tieteellistä ja riippumatonta. Tämä on tulevan elintarvikeviranomaisen varsinainen tehtävä, ja olen iloinen, että sen tieteelliset lausunnot asetetaan etusijalle tarkistuksessa 123.
Riskiviestintä puolestaan kuuluu asiantuntijoille, sillä epäasianmukainen viestintä voi herättää levottomuutta kansalaisten keskuudessa, kuten on jo käynytkin, sekä aiheuttaa merkittäviä taloudellisia menetyksiä ja tappioita koko Euroopan unionin elintarvikealalle.
Lopuksi: toivon, että tulevaa päätöstä elintarvikeviranomaisen kotipaikasta edeltää toimielinten välinen vakava keskustelu ja että se tehtäisiin lopulta yhteispäätösmenettelyssä.

Folias
, teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan lausunnon valmistelija. (EL) Arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, hyvät kollegat, keskustelu komission asetusehdotuksesta tarjoaa meille mahdollisuuden sanoa, että muutaman vuoden aikana joudumme jo kolmatta kertaa todistamaan suurta räjähdystä sisämarkkinoiden perustassa. Kolme kertaa olemme nähneet kuluttajien luottamuksen elintarvikkeiden turvallisuuteen luhistuvan, ja keskustelu, jota käymme, on erittäin ajankohtainen, ja päätös elintarvikkeiden turvallisuutta käsittelevän viranomaisen välittömästä luomisesta on täysin oikea.
Kolmen vakavimman tapauksen aikana ei huomattu ainoastaan kuluttajien luottamuksen katoamista, vaan lisäksi kaikkien kuluttajien kulutustottumukset muuttuivat, monet yritykset tuhoutuivat jäätyään äkisti ilman markkinoita, mitä ne eivät koskaan olleet osanneet kuvitella, ja monet tuhannet ihmiset menettivät ilman omaa syytään työpaikkansa. Näin ollen sen lisäksi, että talousarviot kärsivät taloudellista vahinkoa, kun niiden puitteissa piti hoitaa eläinten ja tuotteiden tuhoja, tapauksiin liittyi myös yhteiskunnallisia kustannuksia, joihin meidän pitää puuttua hyvin nopeasti ja tosissaan.
Tilaisuuden tarjoutuessa meidän on sanottava, että elintarvikelainsäädännössä on välttämätöntä ottaa huomioon niiden perinnetuotteiden erikoisasema, jotka ovat ominaisia Euroopan tietyille seuduille ja paikkakunnille ja jotka ovat myös osa kulttuuriperintöämme. Lopuksi on tunnustettava yksiselitteisesti ja virallisesti pk-yritysten rooli tällä alalla ottaen huomioon, että juuri pk-yritykset tuottavat korkealaatuisia tuotteita ja luovat työpaikkoja.

Pesälä
Arvoisa puhemies, arvoisa komission edustaja, käsittelyssä oleva ruokaturvallisuuslainsäädäntö on maataloussektorin näkökulmasta äärimmäisen tärkeä asia. Se pitkälti ratkaisee yrittämisen toimintaolosuhteet ja siten luo pohjan koko maataloustoiminnalle. Valiokuntamme puolesta esitän lämpimät kiitokset herra Whiteheadille, sillä hän veti valmisteluprosessin asianmukaisella tavalla niin, että me muut esittelijät pääsimme osallistumaan prosessiin. Ja erityinen kiitos teille siitä, että olette ottaneet huomioon maatalousvaliokunnan tarkistukset, sanoisinko aivan täydellä kattavuudella ja asiantuntemuksella, osaa tarkistusten sanamuodosta jopa edelleen parantaen. Olette tehneet suuren työn.
Kiinnittäisin kuitenkin vielä erityisesti yhteen asiaan huomiota. Esitätte uuden elintarvikeviranomaisen johtokuntaan kahtatoista edustajaa, joista kaksi olisi elintarviketeollisuuden edustajaa. Esittäisin valiokunnan tahdon mukaisesti tuohon muotoiluun pientä korjausta niin, että toinen edustajista tulisi alkutuotannosta. Tätä asiaa koskee tarkistus 208.
Menemättä sen pitemmälle valiokuntamme esittämiin lukuisiin, ehkä teknisluontoisiin yksityiskohtiin kiitän teitä, herra Whitehead. Toivon myös, että tämä lakiesitys saadaan nopeasti päätökseen ja toimeenpanoon. Yksi osa sitä on elintarvikeviraston toiminnan aloittaminen. Siinä emme voi enää viivytellä, vaan Göteborgin huippukokouksen on kansalaisten silmissä uskottavuussyistäkin päästävä nopeaan ratkaisuun viraston perustamisesta.

Hudghton
Arvoisa puhemies, totean kalatalousvaliokunnan puolesta, että suhtaudumme ehdotukseen varauksettoman myönteisesti. Samalla korostan, että kalatalouteen ja maatalousalaan liittyvien erityisnäkökohtien huomioon ottaminen on välttämätöntä. Näiden alojen ongelmat ovat aika erilaisia kuin elintarviketeollisuudessa yleensä, ja kalatalousalalla hiljattain havaitut ongelmat, kuten lohen tarttuva anemia, muistinmenetyksen aiheuttava simpukkamyrkytys (amnesiac shellfish poisoning) ja dioksiinit edellyttävät kalatalousteollisuuden erityistoimenpiteitä. Lisäksi on otettava riittävästi huomioon kalataloustukea saavien reuna-alueiden, kuten Skotlannin ja muiden kalastusvaltioiden erityistarpeet.
Siksi kalatalousvaliokunta kannatti tarkistustani, jossa asetuksen johdanto-osaan lisättiin uusi kappale jäljitettävyydestä. Kalatalouden perusluonnehan vaikuttaa jäljitettävyyteen. On lukuisia mahdollisia vaikeuksia, ja komission on varmistettava, että niihin varaudutaan ja otetaan huomioon esimerkiksi eri pyyntimenetelmät, kalojen pyynti- ja purkupaikat ja laittomaan pyyntiin liittyvät ongelmat.
Minusta olisi lisäksi tärkeää, että johtokunnan jäseniä valittaessa varmistetaan tasapainoinen asiantuntijaedustus, joka kattaa kaikki elintarvikkeiden sekä eläinrehujen tuotantoon ja jakeluun liittyvät alat, kalatalous mukaan luettuna. On valitettavaa, että asiasta vastaava valiokunta ei hyväksynyt kumpaakaan näistä painopisteistä. Kehottaisin komission jäsentä ottamaan ne huomioon. Huomatkaa, etten nyt esitä johtokunnan jäsenmäärän lisäämistä tai jäsenten valintamenettelyn muuttamista, vaan ainoastaan sitä, että johtokunnassa on joku, jolla on alan asiantuntemusta.
Suhtaudun kuitenkin myönteisesti tarkistuksiin, jotka ovat lausuntoni ydinajatuksen mukaisia, nimittäin tarkistuksiin 43 ja 44 ihmisravinnoksi soveltumattomien ja saastuneiden elintarvikkeiden määritelmien uudelleenmuotoilusta, koska nämä määritelmät ovat enemmän sen toimintalinjan mukaisia, jota komissio on noudattanut lohen tarttuvan anemian puhkeamisen jälkeen.
Kalatalousvaliokunta tuki tarkistuksia 35 ja 51, joissa otetaan huomioon vesiviljelyalan erityistarpeet, sekä erityisesti niitä tarkistuksia, joilla on vastattu geneettisesti muunnetun kalan kehittämiseen liittyviin huolenaiheisiin ja joiden tavoitteena on estää tällaisia kaloja pääsemästä ravintoketjuun "takaovesta" eli tuonnissa yhteisön ulkopuolisista maista. Siksi kehotan parlamenttia kannattamaan näitä tarkistuksia.

Bowis
Arvoisa puhemies, on kaksi tärkeää syytä, joiden vuoksi meidän on ryhdyttävä tällä alueella toimiin. Ensinnäkin olemme kaikki riippuvaisia toisistamme, kun on kyse ruokien ja juomien turvallisuudesta. Elintarvikkeet muodostavat yhtenäismarkkinat ja elintarviketurvallisuus on kansanterveyskysymys. Kukin jäsenvaltio ei voi lähettää omaa elintarvike- ja maataloustarkastajaansa ottamaan maissinäytteitä, tarkastamaan karjaa ja tekemään pistokokeita viiniviljelmille muissa jäsenvaltioissa. Me luotamme yhteisiin standardeihin, joita ylläpidetään yhtenäisin tarkastuksin, arvioin ja täytäntöönpanotoimin.
Toiseksi kansalaiset ovat menettäneet luottamuksensa jäsenvaltioiden ja yhteisön vanhoihin elintarviketurvallisuusjärjestelmiin kaiken sen skandaalinkäryn ja joukkohysterian jälkeen, jota on aiheutunut oliiviöljystä, viinistä, kivennäisvedestä, naudanlihasta, kananmunista, siipikarjasta, maidosta, kolibakteerista, listeriasta, salmonellasta, dioksiineista, hormoneista ja geneettisesti muunnetuista elintarvikkeista - ja luettelo vain jatkuu. Kansalaiset haluavat olla varmoja, että elintarvikkeiden pitkä tie pellolta tai navetasta kauppaan, supermarkettiin, jalostamoon, uuniin, jääkaappiin ja ruokapöytään on niin turvallinen kuin vain on kohtuullista odottaa. He toivovat komissiolta turvallisuusarviointia, jota ei tehdä suljettujen ovien takana ja jota eivät tuottajien ja painostusryhmien intressit ole vääristäneet.
Kuten sanoimme jo valkoisen kirjan julkaisemisvaiheessa laatimassani mietinnössä, jossa vaadittiin tieteellisiin lausuntoihin perustuvaa ja turvallisuuteen painottuvaa järjestelmää, me sanomme parlamentille jälleen kerran: pitäkää elintarviketurvallisuusviranomainen pienilukuisena, avoimena ja riippumattomana ja antakaa sen keskittyä elintarvikkeiden turvallisuusriskeihin ja suosituksiin siitä, mihin toimiin - jos mihinkään - olisi ryhdyttävä. Älkää eksykö terveellisen ravinnon tai ruokavalioiden vertailun tielle, olivatpa nämä asiat miten tärkeitä tahansa kansanterveyden edistämistyölle. Pitäkää sana "turvallisuus" viranomaisen nimessä viestittämässä selkeästi sen päämäärästä ja menettelytavoista. Olkaa ja osoittakaa olevanne riippumattomia yksittäisistä jäsenvaltioista ja komissiosta - älkää siis perustako sellaista johtokuntaa, johon kukin jäsenvaltio saa edustajapaikan. Pitäkää jäsenten lukumäärä 12:ssa. Älkää sijoittako EFSAa (Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen) mihinkään sellaiseen rakennukseen tai paikkaan, jolla on läheisiä yhteyksiä Euroopan unionin toimielimiin. Nimittäkää johtokunnan puheenjohtaja avoimen kilpailun jälkeen ja vasta sitten, kun parlamenttia on kuultu. Laatikaa parlamentille vuosittain selonteko viranomaisen toiminnasta. Julkaiskaa viipymättä johtokunnan päätelmät ja kaikki niistä eriävät päätelmät jokaisesta riskinarvioinnista ja pitäkää johtokunnan kokoukset julkisina. Kytkekää jäsenvaltioiden elintarviketurvallisuuselimet tähän viranomaiseen sellaisen neuvoa-antavan komitean kautta, joka muodostuu näiden kansallisten elinten johtajista.
Suosittelen tätä mietintöä parlamentille ja kiitän esittelijää hyvin tehdystä työstä, jota laadittaessa puolueiden ja jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä ja keskustelua jatkettiin koko ajan. Sen tuloksena voidaan kannattaa lähes kaikkia valiokunnassa tehtyjä tarkistuksia, joista suurin osa aiotaan sisällyttää asetukseen eri tavoin yhdistelemällä. Komissiolle ja neuvostolle sanoisin seuraavaa: pankaapa merkille, miten paljon voimaa parlamentin yksimielisyydessä on ollut näissä keskeisissä kysymyksissä; tehkää kanssamme yhteistyötä tasavertaisina kumppaneina, niin silloin edunsaajina ovat eurooppalaiset kuluttajat kaikissa jäsenvaltioissa.

Olsson
Arvoisa puhemies, haluan ensiksikin onnitella Whiteheadia, joka on tehnyt erinomaisen hyvää työtä. Haluaisin lisäksi korostaa ympäristöasioiden valiokunnassa vallinnutta yksimielisyyttä.
Tiedämme, että EU:ssa esiintyneet elintarvikekriisit ovat johtaneet siihen, että ihmiset ovat huolissaan siitä, mitä syövät. Samanaikaisesti tämä on johtanut siihen, että on kiinnitetty huomiota elintarvike- ja maatalouspolitiikkaan. Meidän on nyt päästävä nopeasti liikkeelle tässä uudessa järjestelmässä - se on suunnattoman tärkeää. Jos rajat ovat avoimet, kuten unionissa pitää olla, ja tavarat saavat liikkua vapaasti, on tietenkin tärkeää, että elintarvikkeetkin saavat liikkua vapaasti. Se ei saa kuitenkaan merkitä, että myös sairaudet ja huono terveys liikkuvat vapaasti. Yhteinen järjestelmä ei saa tietenkään merkitä sitä, että paikallisesti tuotettua ruokaa ei sallita.
Jos tarkastelemme koko toimenpideketjua, tarvitsemme muun muassa tieteellistä neuvontaa, riskinarviointia, riskinhallintaa, valvontaa, mukaan luettuna jäsenvaltioissa toimivien tarkastajien valvontaa. Saatamme jatkossa tarvita myös pakotteita. Tämä uusi viranomainen ei pysty tähän kaikkeen, mutta se voimistaa erityisesti ketjun alkupäätä, kun on kyse tieteellisestä neuvonnasta ja riskinarvioinnista. Dublinissa on jo elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto, jolla on tärkeä asema, kun on kyse riskinhallinnasta ja valvonnasta. Nyt on tärkeää, että nämä molemmat viranomaiset ryhtyvät yhteistyöhön keskenään. Loppujen lopuksi en usko, että Euroopan unioni selviää ilman EU:n tason pakotejärjestelmää. Kuitenkin vain komissio voi tehdä sitä koskevan päätöksen. On tärkeää, että jatkamme työtä tehokkuuden parantamiseksi.
Tämä on erittäin tärkeä askel, joka meidän on otettava pian, jotta saisimme turvallisempia elintarvikkeita. Emme kuitenkaan saa unohtaa tätä kysymystä sen jälkeen, vaan meidän on mentävä asiassa eteenpäin ja parannettava järjestelmää entisestään tulevaisuudessa.

Staes
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämä mietintö muodostaa tärkeän vaiheen lainsäädäntömenettelyssä, jonka pitää tarjota ratkaisu niihin moniin kriiseihin, joihin kuluttajat ovat joutuneet viime vuosikymmenen aikana. Phillip Whitehead onnistui erinomaisesti yhdistämään tasapainoiseksi mietinnöksi ne monet mielipiteet, joita parlamentissa esiintyy elintarvikeviranomaisen perustamisesta. Kiitän häntä siitä sekä hänen kuunteluvalmiudestaan ja rakentavasta suhtautumistavastaan.
Mietintö on koottu muutamien avainsanojen ympärille. Ensimmäisenä on turvallisuus. Viranomaisen nimi muutetaan Euroopan elintarvikeviranomaisesta Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaiseksi. Tällä tavalla ilmaistaan suoraan, mikä on tämän uuden laitoksen keskeinen tehtävä. Toisena on laatu. Painotetaan laadullisesti parempaa ravinnontuotantoa. Tästä lähtien laatu asetetaan määrän sijasta keskeiselle sijalle. Kolmantena on ravinnon kulttuurisen moninaisuuden säilyttäminen Euroopan unionissa. Alueellisesta ja perinteisestä tuotannosta ei saa tulla Euroopan unionin lainsäädännön uhria. Neljäntenä on tuotteiden jäljitettävyys ja avoimuus ja tuottajien lisääntyvä vastuu. Viides asia on riippumattomuus. Se merkitsee sitä, että Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen rahoittamisen tulee tapahtua vain yhteisön varoilla. Kuudenneksi ennaltaehkäisyn periaatetta tulee noudattaa jokaisen todetun riskin yhteydessä. Hyvät kollegat, Euroopan elintarviketurvallisuusvirastosta ei tule valtavaa laitosta, mutta toivottavasti se tarjoaa meille piakkoin asianmukaista ja luotettavaa tieteellistä neuvontaa. Ryhmäni vaatii kuitenkin, että mahdollistetaan johtokunnan jäsenmäärään laajentaminen 12 jäsenestä 16 jäseneen. Olemmehan sitä mieltä, että ensisijaisten tuottajien, maanviljelijöiden ja kalastajien, pitää olla johtokunnassa paremmin edustettuina. Ryhmäni tukee myös kantaa, jonka mukaan lopullinen vastuu nopeasta varoitusjärjestelmästä annetaan komissiolle. Poliittista vastuutahan ei voida koskaan siirtää muille, vaikka näin onkin valitettavasti tapahtunut liian usein viime vuosina, sekä EU:ssa että sen jäsenvaltioissa.

Fiebiger
Arvoisa puhemies, on ilahduttavaa, että BSE:stä ja suu- ja sorkkataudista on viime aikoina raportoitu julkisessa keskustelussa enimmäkseen tieteellisten tutkimustulosten ja tosiasioiden näkökulmasta. Juuri BSE:n esimerkki tekee selväksi, kuinka tärkeää on tukeutua riippumattomaan, pitkäkestoiseen tiedon lisäämiseen pyrkivään resurssitutkimukseen. Vaikka ehdotus elintarvikeviranomaisen perustamisesta muuten on hyvin monimutkainen, tässä kohdin idearikkautta on säästelty. Olen vakuuttunut, että valinta monien sinänsä oikeiden viranomaisen tehtäviä koskevien ehdotusten välillä voidaan tehdä vain sopusoinnussa ajankohtaisten tutkimustulosten kanssa.
Nykyinen elintarvikelainsäädäntökin on jo sangen monimutkaista, eikä se siitä varmastikaan sen paremmaksi muutu, jos vain juristit hiovat sitä. Siksi puollankin ajatusta, jonka mukaan tarvittava rahoitus lisätään talousarvioon tieteellisen tavoitesuunnittelun perusteella.
Meillä on hyvät lähtökohdat viranomaisen perustamiseen pyrkivälle ehdotukselle, koska sille on olemassa hyväksyntä maanviljelijöiden ammattikunnassa ja heidän elintarvikealan edustajiensa joukossa. Nämä ihmiset hyväksyvät viranomaisen perustamisen, mikä voi ilman muuta olla hyvä alku.
Ne, jotka ovat tekemisissä hyötyeläinten ja niistä valmistettujen elintarvikkeiden kanssa, tarvitsevat lobbaajia, jotka pystyvät edustamaan tuotantoa menestyksekkäästi elintarvikemarkkinoiden jatkuvasti maailmanlaajuistuessa ja jotka ennen kaikkea suojelevat näitä ihmisiä kommelluksilta. Näiden suurten yhteiskunnallisten odotusten täyttäminen on tekijä, joka ratkaisee menestyksen ja menestymättömyyden.
Lihan ja lihatuotteiden kulutus kasvaa hitaasti, ja niiden hinnat kehittyvät kulujen mukaan. Kuluttajat vaativat kattavaa tietoa lihan ja lihatuotteiden jalostuksesta ja terveysvaikutuksista. Minäkin olen sitä mieltä, että tässä asiassa tarvitaan ehdottomasti toimintaa, koska monet ovat kaupan tiskillä jälleen kerran juuttuneet silkkaan tavarasta ja rahasta kiistelyyn.
Lihalla on tulevaisuudessa iso merkitys. Minusta se on myös hyvä asia. Perinteinen ruokasuunnittelu, jonka perustana on hedelmiä, vihanneksia ja lihaa sisältävä ruokakassi, sisältää suuria määriä terveellisiä ainesosia verrattuna funktionaalisesti valmistettuihin elintarvikkeisiin.
Mutta mitä terveelliset elintarvikkeet saavat maksaa? Hippokrates vaati 2000 vuotta sitten: olkoon ravinto lääkkeesi ja lääke ravintosi! Minusta hän on yhä oikeassa - näin vastaan hintaa ja laatua koskevaan kysymykseen.
Ekologian ja etiikan kysymyksillä on elintarviketuotannossa yhä tärkeämpi rooli. Niitä on selvitettävä tarkoin, kun elintarvikeviranomaisen tehtäviä toteutetaan.

Hyland
Arvoisa puhemies, BSE:stä, dioksiineista ja geneettisesti muunnettujen elintarvikkeiden turvallisuudesta puheen ollen parlamentti on ollut valppaana ja suhtautunut myötämielisesti kuluttajien huoliin. Tässä mielessä esitän kiitokseni komission jäsen Byrnelle, joka vastaa nimenomaan tästä politiikan alasta, sekä komission jäsen Fischlerille. Haluan myös kiittää Whiteheadia perusteellisesta mietinnöstä.
Elintarviketurvallisuutta koskevan komission valkoisen kirjan julkaiseminen ja Euroopan elintarvikeviranomaisen perustaminen merkitsevät uuden aikakauden alkua elintarviketuotannossa. Tästä lähtien elintarvikeketjun jokaisesta lenkistä tulee erottamaton osa tuotantoprosessia. Lopputuloksena pitäisi olla, etteivät minkään elintarvikkeen laatu ja turvallisuus anna aihetta epäilyksiin, ja että kuluttajille annetaan heidän pitkään kaipaamansa takeet, joihin he ovat oikeutettuja. Euroopan elintarvikeala kasvaa nopeasti. Maatalouden perustuotteiden jalostusarvon kasvattaminen on prosessi, joka tuottaa laajan valikoiman laatuelintarvikkeita tarjottavaksi kuluttajille. Tällä alueella tehtävä uusi tutkimus myötävaikuttaa merkittävästi elintarvikealan tulevaan kehitykseen.
Jalostusalalla työllisyys kasvaa jatkuvasti, mutta perhetilojen määrän vakava lasku ja nuorten haluttomuus ryhtyä tilallisiksi ovat voimakkaasti ristiriidassa tämän myönteisen kehityssuuntauksen kanssa. Saatatte sanoa, ettei tämä seikka liity mitenkään tähän keskusteluun, mutta väitän parlamentille, että jollemme pysty varmistamaan Euroopan elintarvikealan tuotantopohjan vaatimustenmukaisuutta, elinkelpoisuutta ja tuottavuutta, emme todennäköisesti koskaan yllä niihin standardeihin, joihin pyrimme. Tässä mielessä viljelijöiden ainutlaatuista roolia elintarviketurvallisuuden ja laadun takaajina pidetään aivan liian usein itsestään selvänä. Elintarvikelainsäädännön ja elintarviketurvallisuuden kehittämistä koskevat komission ehdotukset ovat myönteisiä. Elintarviketurvallisuuden varmistamiseksi koko elintarvikeketjun on oltava aukoton ja sen valvonnan on oltava kattavaa. Olen täysin samaa mieltä siitä, että elintarvikkeet on voitava jäljittää kaikkien elintarvikeketjun vaiheiden kautta tilalta ruokapöytään.
Pyrkiessämme kovasti turvaamaan kuluttajien edut - mikä onkin päätavoitteemme - meidän on myös varmistettava, että maatalous voi hyötyä nykyaikaisen tekniikan kehityksestä.

Blokland
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin ravinto on maailman turvallisinta ravintoa. Viimeaikaisten ravintokriisien seurauksena eurooppalaiset kuluttajat ovat kuitenkin menettäneet luottamuksensa ravintoon. Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisen tarkoituksena on ennen kaikkea tuon luottamuksen saaminen takaisin. Alankomaissa kulutetaan tällä hetkellä miltei yhtä paljon lihaa kuin ennen mainittuja kriisejä, kun taas lihan kulutus Saksassa ja Ranskassa on yhä paljon alhaisempi. Tämä tekee toisaalta selväksi sen, että eurooppalaista kuluttajaa ei ole olemassa. Toisaalta voimme päätellä tästä, että kuluttajan luottamus riippuu ennemminkin kansanluonteesta kuin Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta. Kiistely sijoituspaikasta, jota monet jäsenvaltiot tavoittelevat, saa minut epäilemään, että tässä on kyse ennen kaikkea arvostuksesta. Minulle ei ole tullut selväksi, mikä on kriteerin "elintarviketurvallisuuteen liittyvä traditio" merkitys.
Vaara siitä, että elintarviketurvallisuusviranomainen pitää kuluttajat tyytyväisinä, vaikka tällä laitoksella ei ole minkäänlaista tieteellistä lisäarvoa kansallisiin elintarviketurvallisuusvirastoihin nähden, ei ole kuvitteellinen. Siksi on erittäin tärkeää, että ravinnontuotanto ja ravinnon turvallisuus liitetään yhteen. Ongelma on ravinnontuotannossa ja ratkaisuakin on etsittävä sieltä. Sen seurauksena Euroopan unionin maatalouspolitiikka on uudistettava kokonaan. On saatava aikaan maatalouspolitiikka, jonka puitteissa ravinto kasvatetaan lähellä lihakarjaa, jotta ravintoa ja eläimiä ei tarvitse kuljettaa pitkiä matkoja. Näin vähennetään myös tartunnan riskiä. Tällainen politiikka on ennaltaehkäisyn periaatteen ja läheisyysperiaatteen mukainen. Lisäksi kyse on integraatiosta, koska tällainen politiikka edistää muun muassa ympäristön tilaa ja eläinten hyvinvointia.
Tähän liittyvä ongelma, joka ansaitsee huomiomme, on ravinnonvienti, jossa noudatetaan alhaisempia normeja kuin Euroopan unionissa sovellettavat normit. Käytännössä on usein niin, että Euroopan unionin ulkopuolisilla mailla ei ole mahdollisuutta pyrkiä kaikkein turvallisimpaan ravintoon. Meidän ei tietenkään pidä viedä näihin maihin ravintoa, joka ei täytä omia turvallisuusnormejamme. Niissä tapauksissa, joissa vienti nostaa ravinnon turvallisuutta näissä maissa, vienti on kuitenkin sallittava. Parasta on tietenkin, että ravinnontuotanto tapahtuu omalla maaperällä sekä Euroopan unionissa että kolmansissa maissa. Vain niissä tapauksissa, joissa tämä ei mitenkään ole mahdollista, voidaan sallia täydentävä kauppa.
Noudatettaessa kuvattua politiikkaa suuria ravintoeriä ei tarvitse tuhota, koska saastumisriski on paljon pienempi, jos ei käytetä kansainvälisiä kuljetuksia. Näissä puitteissa voidaan sallia oman eläinravinnon käyttö yrityksessä. Kielto merkitsisi nimittäin käyttökelpoisen ravinnon tuhoamista, vaikka ei olisi juurikaan kyse riskin alentamisesta.
Olen samaa mieltä ympäristönsuojeluvaliokunnan esityksestä, jonka mukaan riskinarviointi on elintarvikeviranomaisen tehtävä. Riskinhallinnan muuttaminen politiikaksi on Euroopan unionin toimielinten asia. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että nopea varoitusjärjestelmä toimii hyvin ja että komissio saa ajoissa tietoja. Näissä oloissa ei ole välttämätöntä, että kaikki jäsenvaltiot ovat edustettuina elintarviketurvallisuusviranomaisen hallintoneuvostossa.
Nyt ei perusteta vain elintarviketurvallisuusviranomaista, vaan säädetään hyvin perusteellisista muutoksista. Mielestäni uuden lain säätäminen ei ole hyvä reaktio olemassa olevan lainsäädännön noudattamatta jättämiseen. Siksi etusijalle on asetettava sellaisten riippumattomien tarkastuselinten perustaminen jäsenvaltioihin, jotka valvovat lakien noudattamista paikan päällä. Kun perustana on luotettava valtio, kaikki kuluttajat voivat luottaa eurooppalaiseen ravintoon.

Cappato
Arvoisa puhemies, vaikka onnittelenkin esittelijää hänen tekemästään työstä, rohkenen hieman kyseenalaistaa tapaa, jolla ongelmiin pyritään aina vastaamaan perustamalla jokin virasto tai elin, jonka tarkoitus on voittaa tai ratkaista kyseinen ongelma. Tämä on kuitenkin byrokratian luomisen ja lisäämisen kultainen sääntö. Toivomme tietenkin, ettei tämä päde elintarviketurvallisuusvirastoon, mutta on kuitenkin tarpeen ryhtyä kaikkiin asianmukaisiin varotoimiin, sillä juuri tällainen tapa on saamassa vankkaa jalansijaa Euroopan unionissa. Tiedämme, että elintarviketurvallisuuteen liittyy unionissa huomattavia poliittisia ongelmia, jotka me kaikki olemme voineet havaita etenkin hullun lehmän taudin (joka ei kuitenkaan ollut ainoa) aiheuttaman elintarvikeriisin yhteydessä. Nämä poliittiset ongelmat vaativat poliittisia vastauksia, jotka koskevat väliintulon mahdollisuuksia sekä unionin ja jäsenvaltioiden välisiä toimivaltuuksia. Poliittisia vastauksia ei siis voida sivuuttaa sellaisen viraston luomisessa, jonka odotetaan antavan noita vastauksia.
Näin ollen meidän olisi lähiaikoina tehtävän päätöksen pohjalta varmistettava vähintäänkin viraston moitteeton toiminta, ja tässä tarkoituksessa viraston tavoite on mielestäni määriteltävä ja rajattava hyvin tarkoin, kuten muut kollegat ovat todenneet: sen tavoitteena on elintarvikkeiden turvallisuuden takaaminen. Mielestäni on aika varomatonta esittää - ja viittaan tässä joidenkin kollegoideni puheenvuoroihin - tavoitteen laajentamista siten, että viraston toimiala käsittäisi ympäristökysymykset ja elintarvikeperinteitä koskevat kysymykset: markkinoilla ja jäsenvaltioissa on otettava huomioon nämä kysymykset. Mielestäni sen ensisijaisena tehtävänä on huolehtia elintarvikkeiden turvallisuudesta ja antaa tieteellisiä lausuntoja. Sen tehtävänä ei ole välttää ristiriitaisia tieteellisiä lausuntoja, kuten tekstissä esitetään, vaan päinvastoin tuoda esiin kaikki erilaiset tieteelliset lausunnot ja valtuuttaa kenties myös demokraattiset parlamentit käsittelemään ja vertailemaan tieteellisiä tuloksia sekä keskustelemaan niistä.
Näin ollen olisi syytä parantaa parlamentin mahdollisuuksia vaikuttaa ja puuttua johtokunnan jäsenten kokoonpanoon ja viraston tekemiin päätöksiin koko sen olemassaolon ajan nyt ja tulevaisuudessa.
Tekisin seuraavaksi yhden huomautuksen mietintöön sisältyvästä tarkistuksesta, jossa sanotaan: "yhteisön oikeuden kunnioittamisen lisäämiseksi se tulee sijoittaa johonkin niistä jäsenvaltioista, joita vastaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa on vireillä vähiten tapauksia, joissa epäillään yhteisön oikeuden rikkomista". Tämä on mielestäni todellinen möhläys, ja se merkitsee myös täysin virheellistä perussopimusten tulkintaa. Perussopimuksiin sisältyy sääntöjä, joiden nojalla määrätään rangaistuksia ja valvotaan, kuinka jäsenvaltiot ovat noudattaneet Euroopan lainsäädäntöä: siksi katson, että virastojen sijaintipaikkojen myöntämisellä käytävä "kauppa" jäsenvaltioiden välillä siten, että "hyvät" maat saavat enemmän myönnytyksiä kuin "pahat" maat, joilla on lukemattomia keskeneräisiä tapauksia EY:n tuomioistuimen käsittelyssä, merkitsee perussopimusten ja Euroopan lainsäädännön todellista väärinkäyttöä. Viraston sijainnista olisi päätettävä sen toimintaa koskevien kriteereiden pohjalta ottamalla huomioon kyseisen sijaintipaikan maatalous- ja elintarvikekulttuuri, sekä elintarvikkeita ja elintarviketuotteita koskevien tieteellisten toimivaltuuksien perusteella. Virastojen toimipaikkojen myöntäminen kuin "palkintona" jollekin tietylle valtiolle on vaarallista, sillä se sitoo virastot jäsenvaltioihin, vähentää niiden riippumattomuutta ja edustaa ennen kaikkea vääristynyttä tapaa soveltaa Euroopan lainsäädäntöä.

Souchet
Arvoisa puhemies, Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamishanke on suoraa seurausta hyvin vakavista puutteista tavassa, jolla komissio hoiti hullun lehmän kriisiä. Elintarvikkeiden turvallisuutta koskevassa valkoisessa kirjassa ehdotettiin tämän päivän keskustelunaiheena olevan viraston perustamista. Whiteheadin mietinnön ansiona voidaan pitää asetusehdotuksen tiettyjen epäselvyyksien korostamista, mutta siinä ei kuitenkaan ehdoteta keinoja noiden epäselvyyksien poistamiseksi. Esittelijä painottaa aivan syystä tarvetta tehdä selvä ero Euroopan elintarvikeviranomaisen roolin - joka on toimia neuvojen ja lausuntojen antajana - sekä jäsenvaltioille ja komissiolle kuuluvan riskienhallintaroolin välillä. Nopeaa hälytysjärjestelmää ei siis pidä asettaa elintarvikeviranomaisen valvontaan. Ihmettelen, miksi virasto-sana on korvattu viranomaisella, joka on harhaanjohtava ja viittaa toimeenpanevaan elimeen, jota me emme halua.
Mietinnössä perustellusti korostetaankin Euroopan elintarvikeviranomaisen ja jäsenvaltioiden virastojen välisen verkottumisen tarvetta, mutta siinä ei mainita sanallakaan tällaisen tiiviin yhteistyön toteuttamistavoista. Miten neuvoa-antavan ryhmän on määrä toimia, sillä senhän pitäisi ainakin periaatteessa olla yksi järjestelmän välineistä? Tätä tärkeää seikkaa ei ole käsitelty ollenkaan. Jäsenvaltioilla nimittäin on tarjota huomattavaa tieteellistä asiantuntemusta elintarvikkeiden turvallisuutta koskevissa kysymyksissä. Tällaisia asiantuntijaelimiä ovat esimerkiksi Britannian tai Ranskan FSA. Meidän on kaikin keinoin vältettävä luomasta Eurooppaan kansallisten elinten kanssa kilpailevaa tai toiminnoiltaan päällekkäistä järjestelmää, sillä kansallisten virastojen on edelleen voitava toimittaa arvioita, joiden pohjalta Euroopan elintarvikevirasto voi hoitaa koordinointiaan, sillä Euroopan elintarvikevirastosta ei pidä tehdä kansallisten virastojen "yliviranomaista".
Lopuksi puhun tarpeesta työskennellä aktiivisesti, jotta voidaan yhdenmukaistaa korkeatasoisia eurooppalaisia standardeja ja nykyisiä kansainvälisiä standardeja, kuten on ehdotettu. Tätä ongelmaa on vain hätäisesti sivuttu mietinnössä, harmittelen myös, ettei parlamentti ole paneutunut kunnolla tähän tärkeään kysymykseen, jotta aloitteemme eivät koituisi kuluttajien vahingoksi.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, komission ehdotukset Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamiseksi ovat suora ja kauan odotettu reaktio niihin ravintokriiseihin, joiden kanssa Eurooppa on joutunut tekemisiin viime vuosien aikana.
On selvää, että tämä keskustelu merkitsee paljon Euroopan unionin kansalaisille. Onhan kuluttajien luottamus ravinnon turvallisuuteen palautettava ja Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustaminen on ensimmäinen iso askel sitä kohti.
Arvoisa puhemies, ehdotuksia on odotettu pitkään. Onhan siitä jo melkein kaksi vuotta, kun komission puheenjohtaja Prodi ilmoitti virkaan tullessaan asettavansa etusijalle kuluttajien luottamuksen palauttamisen ravinnon turvallisuuteen. Vasta nyt, kesäkuussa 2001, parlamentilla on mahdollisuus ilmaista kantansa suunnitelmista. Toivon, että elintarviketurvallisuusviranomainen voi siitä huolimatta aloittaa työnsä ensi vuoden alussa. Paikka, johon virasto perustetaan, on vielä löydettävä. Odotan, että parlamentti vahvistaa tähän liittyvän tarkistukseni uudelleen.
Ei ole nykyisen esittelijän Whiteheadin eikä silloisen esittelijän Bowisin syytä, että lainsäädäntötyön ja ehdotusten alkuperäisen esittämisen välillä on niin pitkä aika. Molemmat esittelijät ovat tehneet työnsä erinomaisesti.
Nyt muutama huomautus sisällöstä. Ympäristönsuojeluvaliokunta on oikeutetusti tiukentanut ehdotusta. Ensiksi viranomaisen toimivaltaisuus: on tehtävä selvä ero neuvoa-antavan ja lakiasäätävän tehtävän välillä. Viranomaisen tehtävänä on kartoittaa riskit tieteellisesti ja arvioida niitä. Se merkitsee siis myös, että nopean hälytysjärjestelmän lopullinen toteuttaminen on komission tehtävä.
Arvoisa puhemies, lainsäädäntö ja nyt esillä olevat tehtävät ovat vasta ensimmäinen askel. Kannatan tehtävien laajentamista tulevaisuudessa.

Sacconi
Arvoisa puhemies, tämän päivän äänestys ja esittelijämme todella huomattava työ ovat mahdollistaneet merkittävän askeleen kohti tilannetta, jossa voimme vastata Euroopan yleisessä mielipiteessä esiintyneisiin odotuksiin ja kenties myös pelkoihin. Monille kansalaisille syöminen ei merkitse pelkästään vatsan täyttämistä vaan paljon enemmän: kyse on tietoisesta, elämänlaatuun liittyvästä valinnasta, tapahtumasta, jonka juuret juontavat syvälle alueellisiin kulttuuri- ja ruokaperinteisiin. Unionin ensisijainen ja ehdoton velvollisuus on eittämättä taata mahdollisimman turvalliset elintarvikkeet tuotanto- ja jakeluketjun kaikissa eri vaiheissa, mutta unionin tehtävänä on myös eri alueille tyypillisten tuotteiden suojelu ja esille tuominen sekä asianmukainen tiedottaminen markkinoilla olevista elintarvikkeista, jotta kuluttaja voi tehdä valintansa kriittisen tietoisesti.
Tältä näkökannalta minusta on tärkeää korostaa, että ympäristöasioiden valiokunnassa hyväksytyt tarkistukset parantavat merkittävästi komission esitystä: tämä koskee sekä lainsäädännön yleisperiaatteita käsittelevää osaa että Euroopan elintarvikeviranomaisen täytäntöönpanoa koskevaa kohtaa, joissa molemmissa valotetaan pienten ja keskisuurten yritysten roolia laadukkaan tuotannon esiin tuomisessa.
Lopuksi puhuisin vielä tulevan elintarvikeviranomaisen sijainnista. Jokaisella meistä on käsitys ihanteellisesta sijaintipaikasta, ja erilaisten enemmän tai vähemmän sitovien kriteereiden määrittely ei ainakaan auta ongelman ratkaisua, vielä vähemmän eriävät mielipiteet siitä, kuinka ympäristökysymykset vaikuttavat sijaintipaikan ratkaisuun. Sitten, kun elintarvikeviranomaisen riippumattomuus ja maantieteellinen pääsy sinne on varmistunut, minusta on tärkeää, että sijaintipaikka valitaan vahvistetun kuulemisen perusteella, kuten tehtiin Euroopan kulttuuripääkaupungin valinnan yhteydessä. Hyväksymme siis tarkistuksen 215 ja vaadimme siten yhteispäätösmenettelyä.

Caveri
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tällä valinnalla Eurooppa vastaa omien kansalaistensa huoliin elintarvikkeiden turvallisuudesta sen laajassa merkityksessä, jotta kansalaisia voidaan suojella etenkin sairauksilta, ruokamyrkytyksiltä, petoksilta, skandaaleilta ja tieteen uusilta saavutuksilta. Elintarvikeviranomaisen perustamisessa on kuitenkin otettava huomioon kaksi varotointa: ensiksikin on vältettävä byrokraattisuutta ja keskittämistä; toiseksi Eurooppaa on jo syytetty pyrkimyksestä hävittää tyypilliset ja perinteiset tuotteet soveltamalla hygieniaa ja terveyttä sekä valmistus- ja säilyttämistapoja koskevia sääntöjä, jotka ovat sopimattomia, jäykkiä ja kohtuuttomia kulutuksen hetkellä ja jotka pätevät standardoituihin, steriileihin ja suurteollisuuden tuotteisiin, mutta eivät alueellisiin laatutuotteisiin, kuten kotipaikkani Valle d'Aostan ja muiden Alppien alueiden tuotteisiin, esimerkiksi juustoihin, makkaroihin jne. Euroopan ymmärtämistä vaikeuttaa, että maalaismaisemissa sijaitsevat meijerit tai teurastamot esiintyvät suuresta koostaan huolimatta pienteollisuutta edustavina laitoksina. Toivon, että elintarvikeviranomainen ottaa kritiikistäni vaarin!

Auroi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, elintarvikkeiden turvallisuudesta vastaavan Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamista koskeva Whiteheadin mietintö on mielestämme oikeansuuntainen sekä siinä esitetyn tilannearvion - joka oli elintarvikeviranomaisen perustamisaloitteen pohjana - että viranomaiselle esitettyjen tehtävien ja parhaimman toimivuuden takaavien menetelmien kohdalla.
On syytä muistuttaa, että aloite sai alkunsa valitettavista ja toistuvista elintarvikeskandaaleista, jotka liittyivät toisaalta tuottavuuspainotteiseen maatalouteen ja toisaalta laajojen jakeluketjujen monopoliasemaan. Nämä ovat johtaneet ylihygieeniseen maatalousteollisuuteen, mutta eivät ole silti kyenneet estämään dioksiinikriisin, kaikenlaisten eläinlääkintätuotteiden salakuljetuksen tai ennen kaikkea BSE-kriisin kaltaisia kuohuttavia tapauksia.
Kaikkien näiden vahinkojen korjaaminen on elintarvikeviraston yksi ensisijaisista tavoitteista kuluttajien terveyden ja kuluttajaturvan takaamiseksi "pellolta pöytään" -periaatteella. Elintarvikevirastolla on oltava kaksi tehtävää: varmistaa elintarvikkeiden turvallisuus koko ravintoketjussa sekä taata kaikkien kuluttajille suunnattujen tuotteiden laatu. Tässä tarkoituksessa sen on toimittava toimielimistä riippumattomasti, sillä kaikilla kansalaisilla on oltava oikeus puhtaaseen ja turvalliseen ruokaan. Asiantuntijana toimivana virastona sen on myös oltava tietoinen tämän vaatimuksen edellyttämistä säännöistä ja kustannuksista.
Elintarvikeviranomaisen on jo heti ensi vuoden alussa ehdotettava mietinnössä asianmukaisesti kehiteltyjä periaatteita, jotta voidaan täysin vapaasti soveltaa avoimuuden ja seurannan periaatteita. Elintarvikeviranomaisella on oltava valmiudet tutkia kaikkia tuotteita, myös muuntogeenisiä organismeja, rokotuksia ja torjunta-aineita, jotka voivat milloin tahansa päästä ravintoketjuun. Hygienian puutteellisuus ainoana viitekriteerinä on tullut todistetuksi eläinjauhoskandaalin myötä. Elintarvikeviraston on voitava tiedottaa hyvistä käytännöistä ja maatilojen paikallisten erityistuotteiden laatumerkeistä pikemminkin kuin teollisuuden standardeista, joilla ei estetä salmonellaa eikä vahingollisia ruokaepidemioita. Sen pääasiallisena tehtävänä on oltava kansallisten virastojen toiminnan koordinointi, jotta ne noudattaisivat samoja ohjesääntöjä ja jotta kansalaiset tietäisivät riittävästi niiden tehtävästä laatia tieteellisiä arvioita ja ehkäistä ennalta riskejä.
Viraston on tietenkin vaadittava kaikilta unionin mailta samanlaista valvontaa ja jäljitettävyyssääntöjä, onpa kyse sitten vienti-, tuonti- tai kulutustuotteista. Sen sijainnilla sen sijaan ei ole suurtakaan merkitystä, kunhan kaikki noudattavat avoimuuden ja jäljitettävyyden periaatetta.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, esittelijämme on tehnyt erittäin hyvää työtä ja haluan onnitella häntä myös oman ryhmäni puolesta.
Haluan kuitenkin esittää joitakin huomautuksia. Mielestäni emme ole kovinkaan vakavasti ottaneet huomioon, kuinka monimutkaisia olivat tapahtumat, jotka johtivat niihin skandaaleihin, joiden vuoksi keskustelemme tänään tästä uudesta lainsäädännöstä. Emme ottaneet tosissamme huomioon jäsenvaltioiden poliitikkojen ja teknokraattien, korkean tason viranomaisten asennetta näihin tapahtumiin, heidän vaikenemistaan, tapahtumien salailua, väärintulkintoja, toimettomuutta, itsekästä vetoamista kaupan vapauteen. Olemmeko unohtaneet kaiken tämän?
Nämä seikat on todettu myös parlamentin mietinnöissä. Nämä seikat edellyttävät voimakasta poliittista väliintuloa, yhteisiä tavoitteita, yhteisiä kriteerejä, yhteisiä välineitä yhteisen politiikan toteuttamiseksi. Asia, josta tänään keskustellaan, merkitsee kuitenkin joitakin edistysaskeleita, me hyväksymme joitakin periaatteita ja joitakin virastoja. Tämä virasto ei kuitenkaan ole viranomainen, se on lähinnä hallitustenvälinen neuvoa-antava elin. Haluaisimme elintarvikkeita valvomaan "Interpolin", mutta saamme vain neuvonantajia. Arvoisa puhemies, tämä ei ole paha asia, mutta se on liian vähän. Tavallaan se vastaa unionin hallitusten välistä luonnetta.
Arvoisa puhemies, erityisesti kansainvälisen kaupan ja vapaakaupan kohdalla keskustelu ei ole lainkaan selvää. Elintarvikkeiden turvallisuuden kannalta kyse ei ole vain siitä, mitä me viemme, kyse on myös siitä, mitä me tuomme. Emme ole vielä hyväksyneet bioturvallisuutta koskevaa perussopimusta, jotta voisimme laillisesti vedota varovaisuusperiaatteeseen vapaakaupan saarnaajia vastaan. On olemassa jatkuva uhka, että vedotaan Maailman kauppajärjestöön. Ellen erehdy, on keskusteltu jo jonkin aikaa Yhdysvalloista tulevasta hormonilihasta.
Kaikki nämä asiat siis rajoittavat kyseisen viraston roolia. Tästä huolimatta se on arvokas. Meidän on turvattava, että se voi muodostaa oman kantansa ja ottaa kantaa myös kysymättä, tiedottaa ja julkistaa kantansa erityisesti silloin, kun se on eri mieltä niiden kanssa, jotka ovat vastuussa vaarojen hallinnasta. Tämä voisi parantaa keskustelu- ja tiedotusilmapiiriä, ja kuvittelisin tämän saavan varuilleen myös ne, jotka haluaisivat toistaa menneiden skandaalien tapahtumat.
Arvoisa puhemies, jäljelle jää kuitenkin yksi varauma. Mitä tämä virasto voi tehdä verrattuna vastaaviin kansallisiin virastoihin ja toimintaohjelmiin seuraavan kriisin sattuessa, jota en toivo näkevämme?

Thomas-Mauro
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, BSE-tauti, dioksiinikriisi sekä suu- ja sorkkatauti ovat Eurooppaa koetelleita vitsauksia, jotka ovat kylväneet paniikkia jäsenvaltioiden kuluttajien keskuuteen. Joidenkin valtioiden välinpitämättömyys on edistänyt, etten sanoisi pahentanut, näiden kriisien vaikutusta. Kuinka siis voimme vastustaa Euroopan elintarvikeviraston perustamista, kun kuluttajien huoli kasvaa jatkuvasti ja kun tuota huolta on lisännyt entisestään tiedotusvälineiden lähes sensaatiomainen tapa käsitellä asiaa?
Jo virastoa suunniteltaessa puhuttiin elintarvikeviranomaisen perustamisesta, joka saa minut huolestumaan. Ollaanko Eurooppaan nyt jälleen suunnittelemassa yhtä teknokraattista järjestelmää? Onko elintarvikeviranomaisen tarkoitus syrjäyttää elintarvikkeiden turvallisuudesta vastaavat kansalliset virastot, millä on yleensä kauaskantoisia seurauksia? Vai onko elintarvikeviranomaisen tehtävänä toimia vain koordinoijana, kuten toivon, jolloin jäsenvaltioille jäisi valtuudet hoitaa itse elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvät kysymykset?
Tässä tilanteessa olisi liian helppoa ryhtyä halveksimaan Irlannin äänestystulosta, joka kuvaa hyvin Euroopan kansojen toiveita, sillä meidän ei pidä unohtaa, että jos haluamme Euroopan kestävän, sitä voidaan rakentaa vain kansojen suostumuksella.

Fiori
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tavoitteeksi on esitetty elintarvikeviranomaista, joka kykenisi hyödyntämään kaiken kokemuksen ja jolla olisi valmiudet ja ammattitaito, joita Euroopasta löytyy vaikka kuinka paljon: vaikka tämä on Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamista koskeva hyväksytty ja yhteinen periaate, niin periaate, jossa tehdään ero arvioinnin ja riskienhallinnan välillä, ei kyllä mielestäni ole tarkoitettu kestämään ajallisesti eikä tarkoitusperiensä kannalta. Tämän logiikan mukaan Euroopan elintarvikeviranomaisen perustaminen edustaa ehdottomuutta, ensi askelta kohti turvaamiseen ja vaatimuksiin perustuvaa järjestelmää, mutta se kylvää myös pelkoa kuluttajien keskuuteen. Jotta Euroopan elintarvikevirasto voisi toimia käytännössä, Euroopan unionin kaikkien toimijoiden on oltava käytännössä hyvin perillä perustamistehtävästä. Läheinen ja myönteinen yhteys unionin jäsenvaltioiden sopiviin rakenteisiin on siis ehdoton ja elintärkeä. On myös vaikea ajatella, että eläinten terveyttä pitäisi käsitellä kansanterveydestä erillään: siis että kansanterveys erotettaisiin eläinten ja myös kasvien terveyttä, geenimuunnettuja organismeja ja tuotteiden merkitsemistä (joka myös on tärkeä) koskevista kysymyksistä.
Eurooppalaisen jäljitettävyyskäsitteen on mielestäni konkretisoiduttava juuri Euroopan elintarvikeviraston välityksellä: se toimisi sekä tuotannon että teollisen jalostamisen ja kaupan pitämisen kaikkien vaiheiden "punaisena lankana". Jos emme kykene vaatimaan jäljitettävyyttä kansalaisten hyväksi, menetämme väistämättä mainion tilaisuuden toimia avoimesti politiikassa osoittaaksemme, että välitämme eurooppalaisten maanmiestemme vaatimuksista.

Myller
Arvoisa puhemies, muiden tapaan haluan antaa vilpittömän tuen herra Whiteheadille hänen tekemästään erinomaisesta työstä. Haluan myös tukea Whiteheadia siinä, että neuvosto päättäisi sijaintipaikasta kuultuaan komissiota ja parlamenttia. Tämä päätös pitäisi tehdä viipymättä jo Göteborgin huippukokouksessa. Täällä on esitetty useita toiveita siitä, että viraston pitäisi aloittaa välittömästi ensi vuoden alussa. Jos me haluamme siitä viraston, joka todella paneutuu niihin tehtäviin, joita siltä odotetaan, täytyy myös uhrata valmisteluaikaa viraston perustamiseen.
Sijaintipaikka ei toki ole tämän viraston tärkein asia, mutta sympatisoin hyvin paljon niiden valiokunnan kautta esille tulleiden ajatusten kanssa, että erityisesti tämän viraston kohdalla pitäisi kiinnittää huomiota siihen, mihin se sijoitetaan. Huono kriteeri ei myöskään ole se, että sijaintipaikka voisi edustaa maata, jolla on vähiten asioita EU:n tuomioistuimessa ruokaturvallisuuden osalta. Nämä asiat ovat kansalaisia kiinnostavia.
On huolehdittava siitä, että virasto saa riittävät voimavarat, paitsi taloudelliset, taidolliset myös tiedolliset. Viranomaisen tulee olla riippumaton ja sillä on oltava hyvä yhteys tieteelliseen yhteisöön. Avoimuus ja ansioihin perustuvat nimitykset ovat välttämättömiä. Sen tulee olla asiantuntijavirasto, johon luotetaan täällä parlamentissa, johon kansalaiset luottavat, joka tiedottaa niin uhkista, riskeistä kuin myös niistä edistyksistä, joita ruokaturvallisuuden alalla saavutetaan.

Sterckx
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, perustakaamme mahdollisimman nopeasti elintarvikeviranomainen siinä muodossa kuin se on esitetty kollega Whiteheadin erinomaisessa mietinnössä. Tällä tavalla saamme toivoakseni aikaan hyvää yhteistyötä Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden välillä. Kun on kyse riskianalyysista, siitä mikä on turvallista ja mikä ei, meillä on parempi tieteellinen pohja ratkaisuja varten. Dublinissa sijaitseva viranomainen toimii valvontaelimenä. Jäljelle jää politiikka, jonka hoitamisen olemme varanneet itsellemme, riskinhallinta, jonka puitteissa komission ja parlamentin pitää tehdä yhteistyötä. Siinä emme ole päässeet vielä riittävän pitkälle. Pitää laatia selkeät eurooppalaiset normit ja meillä pitää olla myös eurooppalaiset mittausmenetelmät. Jäsenvaltioilla ja unionilla pitää olla yhteinen toimiva järjestelmä. Kriisit ovat osoittaneet meille, että näin ei ole ja että komissiolla on liian vähän valtaa tällä alueella. Oletan, että saamme perustettua viranomaisen Belgian puheenjohtajakaudella, mutta samalla kaudella meidän pitää ottaa myös erittäin tärkeä askel kohti aitoa yhteistä eurooppalaista ravintoturvallisuuspolitiikkaa.

Schnellhardt
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kaikki kunnia esittelijälle ja varjoesittelijälle! He ovat tehneet erinomaista työtä tosissaan ja päämäärätietoisesti. Minusta me olemme nyt ampuneet lähtölaukauksen elintarvikkeiden turvallisuuden lisäämiseksi Euroopan unionissa.
Hygieniaa koskevan erityislainsäädännön esittelijänä voin perustaa kantani vain selviin ja selkeisiin näkemyksiin, ja niihin kuuluu myös se, ettei parlamentti ole koskaan kyseenalaistanut minkään asetuksen oikeusperustaa. Painotin tätä erityisesti, koska neuvostossa on olemassa myös muita käsityksiä. Siksi haluaisin korostaa vielä kerran, että ainoastaan oikeusperusta-asetus on pätevä näiden ja viiden muun säännöksen kohdalla. Mitään muuta emme voi hyväksyä.
Asetukset edellyttävät tietysti laajoja muutoksia jäsenvaltioiden elintarvikelainsäädännössä, mutta minusta ristiriitaisuudet ja aukot voidaan poistaa vain näin. Asetuksen arvio, jonka mukaan elintarvikkeiden tuottaja on entistä enemmän vastuussa tuotteensa turvallisuudesta ja laadusta, on varmasti oikea, mutta myös valtion valvontatehtäviä on vahvistettava samassa mitassa. Tämä koskee valvonnan laajuutta ja määrää, mutta myös laatua. Valvontaa harjoittavien ammatillista osaamista ja asiantuntemusta on lisättävä. Ammattitaidottomat työntekijät eivät tässä työssä ole paikallaan, ja viime aikoina rahoitukseen kohdistetut vähennykset on peruttava.
Elintarvikeviranomaisesta: haluaisin kiinnittää huomiota erityisesti siihen, että viranomaisen tehtävät rajataan selvästi. Painopisteen on oltava elintarvikkeiden turvallisuudessa, tarkemmin sanottuna riskianalyysin alueella. Siksi meidän ei pitäisi ottaa mukaan niitä alueita, jotka jäävät tämän rajauksen ulkopuolelle, kuten laatua, ravintoarvoa jne.
Viranomaisen sijoituspaikasta keskustellaan hyvin paljon. Parlamentti - päätetäänpä asiasta sitten yhteispäätösmenettelyssä tai ei - on antanut sellaiset selvät kriteerit, joista on pidettävä kiinni, ja haluaisin sanoa, että emme saa enää sallia samanlaisen ongelman syntymistä kuin Dublinissa, nimittäin, että viranomainen ei pysty toimimaan, koska toimintaedellytykset eivät ole kunnossa.

Patrie
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin ensinnäkin osoittaa kiitokseni esittelijällemme ja onnitella häntä hänen tärkeästä ja laadukkaasta aikaansaannoksestaan. Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamista koskeva asetus auttaa toivoakseni palauttamaan eurooppalaisten kuluttajien luottamuksen. Näin ollen minusta on äärimmäisen tärkeää, että elintarvikeviranomainen, jonka on määrä muodostua elintarvikkeiden turvallisuutta koskevan unionin strategian kulmakiveksi, voisi aloittaa toimintansa mahdollisimman pian ja joka tapauksessa viimeistään ensi vuoden alussa.
Esittelijä korostaa täysin syystä tarvetta erottaa tarkoin toisistaan tulevan viranomaisen ja komission tehtävät ja vastuualueet. Näin ollen on tehtävä selväksi, että vaikka viranomaisen tarkoituksena on varmistaa riskien arvioinnissa tärkeän välineen eli nopean hälytysjärjestelmän toimiminen käytännössä, riskinhallintavastuu eli toteutettavien toimien hallinta on jätettävä edelleen poliittista päätäntävaltaa edustavalle komissiolle.
Saman logiikan mukaan on korostettava, että vaikka elintarvikeviranomaisen on osoitettava kelpoisuutensa asiantuntijoittensa pätevyydellä ja riippumattomuudella, sillä ei kuitenkaan ole omaa poliittista legitiimiyttä. Näin ollen on perusteltua harmitella luopumista virastonimityksestä, joka olisi hyvä ilmaisu järjestelmälle, jonka valtuuksien on oltava luonteeltaan teknisiä tai tieteellisiä ja jolle ei missään nimessä pidä antaa lakiasäätävää tai toimeenpanevaa roolia. Sen vuoksi minusta olisi asianmukaista asettaa viranomainen kolmen elimen eli komission, neuvoston ja Euroopan parlamentin alaisuuteen, kuten komissio on ehdottanut.
Haluaisin kuitenkin lopuksi muiden kollegojeni tavoin korostaa, että ellemme tarkista maatalouspoliittisia valintojamme ja yhteisiä maatalouspolitiikkojamme, yksikään viranomainen, olkoon se sitten kuinka tehokas tahansa, ei kykene missään tilanteessa edes estämään hiljattain kokemiemme kriisien kaltaisia kriisejä.

Doyle
Arvoisa puhemies, elintarviketurvallisuus ja kansanterveys ovat harvoin poissa lehtien otsikoista ja ne ovat keskeisiä poliittisia tavoitteita meille kaikille Euroopassa. Tänään käsiteltävänä olevassa ehdotuksessa pyritään selkiyttämään koko EU:ta koskevia elintarvikelainsäädännön yleisperiaatteita, ja haluaisin onnitella Whiteheadia sekä erinomaisesta mietinnöstä että siitä yhteistyöhalukkuudesta, jota hän on osoittanut hoitaessaan tehtäviään ympäristövaliokunnassa. Toivotan myös tervetulleeksi komission jäsen Byrnen.
Euroopan elintarvikeviranomaisen lahjomattomuus perustuu riippumattomuuteen ja vahvaan tieteelliseen johtajuuteen elintarviketurvallisuuden alalla. Meidän on voitava luottaa niihin, joiden tehtävänä on antaa meille neuvoja, toisin sanoen viljelijöihin, kalastajiin, elintarvikkeidentuottajiin, jalostajiin, vähittäismyyjiin, hallituksiin, kuluttajaneuvojiin, tutkijoihin ja viime kädessä elintarviketurvallisuusviranomaisiin. Meidän on voitava luottaa heihin.
On elintärkeää, että pidämme lähtökohtanamme tieteellisiä tutkimustuloksia - olimmepa kuluttajia, poliittisia päättäjiä tai jopa elintarvikeketjun toimijoita - ja että tiedämme, mikä on hyväksyttävä tasapaino riskien ehkäisyn ja kuluttajan perustellun valinnan välillä. Kyse on siis ennen kaikkea tasapainosta.
Haluaisin käsitellä lyhyesti joitakin tähän komission ehdotukseen jättämiäni tarkistuksia, ja toivon, että ne hyväksytään täällä. Kun puhumme elintarviketurvallisuutta koskevista vaatimuksista, on ehdottomasti puhuttava myös elintarvikkeiden tuottajien vastuusta elintarvikeketjussa. Komissio on nimittäin jättänyt asetustekstistä pois elintarvikeketjun keskeisen ensimmäisen lenkin: viljelijät tai kalastajat. Jätin 40 artiklaan tarkistuksen 72, joka koskee viljelijöiden vastuuta elintarviketurvallisuudesta ja jossa ehdotetaan force majeure -turvaa sellaisia tilanteita varten, joihin viljelijät eivät pysty itse vaikuttamaan. Niitä ovat esimerkiksi luonnonmullistukset ja ympäristön vakava saastuminen. Tämän ei kuitenkaan ole tarkoitus heikentää viljelijöiden ensisijaista roolia tuotteidensa turvallisuuden varmistamisessa.
Uskon lujasti myös siihen, että saadakseen Euroopan kansalaisten luottamuksen ja tuen elintarvikeviranomaisen on välttämättä toimittava ja viestittävä täysin avoimesti ja riippumattomasti. Riskiviestintä on yksi elintarvikeviranomaisen keskeisistä tehtävistä. Syy siihen selviää pelkästään tutustumalla Yhdistyneessä kuningaskunnassa tehtyyn BSE-tutkimukseen ja lordi Phillipsin mietintöön, jossa todetaan riskiviestintäjärjestelmän pettämisen olleen yksi suurimmista syistä kriisin pahenemiseen siellä. Jätin 39 artiklaan tarkistukset 147 ja 148 sen varmistamiseksi, että viranomainen selvittää tieteelliset riskinarviointinsa parlamentille, kuluttajille, yrityksille ja akateemiselle yhteisölle. Viranomaisen olisi myös pidettävä säännöllisin väliajoin kokouksia komission ja neuvoston kanssa selvittääkseen riskinarviointeja näille elimille ja auttaakseen niitä tekemään tietoisia riskinhallintapäätöksiä.
Riskinhallinnasta on lopuksi todettava, että ennalta varautumisen periaatteen harkittu ja suhteutettu käyttö on avainperiaate Euroopan selvittäessä elintarvikekriisejä. Suhtaudun myönteisesti komission tasapainoisiin ehdotuksiin tässä asiassa.

Sornosa Martínez
Arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensiksi onnitella Whiteheadia hänen hyvästä työstään ja panoksestaan asetuksen hyväksi.
Haluaisin viitata kahteen tähän asetukseen liittyvään kiisteltyyn aiheeseen: kotipaikan valintamenettelyyn ja niihin ehtoihin, jotka sijaintipaikan on täytettävä. Asetusehdotuksessa ei nimetä kotipaikkaa eikä ehdokkaita; 63 artiklassa asetetaan ne ehdot, jotka kaikkien ehdokkaiden olisi täytettävä, sekä säädetään valintamenettelystä. Esittelijän ehdotus, jonka mukaan neuvosto päättää komissiota ja Euroopan parlamenttia kuultuaan elintarvikeviranomaisen kotipaikan, on mielestäni onnistunut.
Mielestäni ei kuitenkaan ole asianmukaista, että riippumattomuutta ja lahjomattomuutta, tieteellisiä perusteita, riittävää infrastruktuuria ja viestintäteknisesti helppoa saavutettavuutta koskevien ehtojen lisäksi vaaditaan, että kotipaikan valinnassa välttämättömänä ehtona on yhteisöjen tuomioistuimessa kyseistä jäsenvaltiota vastaan vireillä olevien tapausten lukumäärä. Arvoisa komission jäsen, haluaisin tietää, mitä mieltä olette tästä uudesta mielestäni syrjivästä ehdosta. Ehdokkaista hylättäisiin etukäteen Ranska, Italia ja Barcelona. Olen sitä mieltä, että tämä uusi peruste ei ole järkevä ja että se ei sovi siihen tulevan elintarvikeviranomaisen tavoitteeseen, joka koskee kuluttajansuojaa ja terveyden suojelua.

Korhola
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi yhtyä kollega Whiteheadille esitettyyn kiitokseen hyvin tehdystä työstä. Hän on jatkanut sillä viisaalla linjalla, jonka jo jäsen John Bowis omassa mietinnössään valitsi. Euroopan parlamentti on heidän esittelystään selkeästi ottanut oman osuutensa vastuusta eurooppalaisen kuluttajan luottamuksen palauttamiseksi ja elintarviketurvallisuuden takaamiseksi.
Merkittävin osa nyt käsittelyssä olevassa asetuksessa koskee elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamista. Olen erityisen tyytyväinen siitä, että valiokunta Whiteheadin esityksestä päätti toistaa ne kriteerit, jotka aloitteestani tulivat hyväksytyiksi jo viime vuoden lokakuussa Bowisin mietintöä käsiteltäessä. Sillä on oltava hyvä maine elintarviketurvallisuuden alalla, jotta viranomainen herättäisi luottamusta yli 300 miljoonassa eurooppalaisessa kuluttajassa. Sen ei pidä vaarantaa viranomaisen riippumattomuutta ja rehellisyyttä, sen pitää tarjota hyvä tieteellinen infrastruktuuri ja edellytykset elintarviketurvallisuuden alalla. Sen on oltava hyvien liikenne- ja tietoliikenneyhteyksien ulottuvilla. Erityisen suuri arvo tällä on siksi, että vielä lokakuussa sosiaalidemokraattinen ryhmä vastusti näiden kriteerien määrittelyä. Nyt hekin näyttävät Whiteheadin johdolla ymmärtävän, että on tärkeätä määritellä, mitä me odotamme elintarvikevirastolta ja millaisia kriteereitä asetamme sijaintipaikalle. On syytä toivoa koko EU:n kansalaisten edun vuoksi, että nämä kriteerit myös toteutuvat, kun neuvosto asiasta päättää. Parlamentissa aiemmin tehdyn sopimuksen mukaan sellaisia muutosesityksiä ei kannateta, jotka ottavat suoraan kantaa jonkin paikkakunnan puolesta. Tämä linja on syytä pitää edelleen.
Arvoisa puhemies, haluan lopuksi syvästi pahoitella sitä, että neuvosto ei näytä kykenevän asiassa riittävän nopeaan päätöksentekoon. Ja siten viranomaisen perustaminen on vaarassa lykkääntyä suunnitellusta. Elintarvikeviranomaisen perustaminen on asia, jossa kansalaisten luottamusta ei enää enempää saa horjuttaa synnyttämällä poliittisia paketteja toisiinsa liittymättömistä ratkaisuista tai - vielä pahempaa - synnyttämällä vaikutelma neuvostossa tekeillä olevasta poliittisesta lehmänkaupasta, jollaisen pitäisi selkeästi olla menneeseen kuuluvaa politiikkaa.

Corbey
Arvoisa puhemies, ensiksi haluan onnitella Phillip Whiteheadia. Hänen mietintönsä on erinomainen. Ravinnon pitää olla korkealaatuista, mutta sen pitää olla ensisijaisesti turvallista. Kuluttajien pitää voida luottaa siihen, että tarkastukset ovat asianmukaisia. Luottamus on nykyään yhä useammin kansallista ja se merkitsee mielestäni askelta taaksepäin. Sisämarkkinat ovat hyvä asia, mutta ne voivat toimia vain yhteisten normien ja sääntöjen pohjalta, ja tänään laskemme niille merkittävän perustan. Olennaisia periaatteita ovat jäljitettävyys, korvausvelvollisuus, vastuu ja ennaltaehkäisy. Tuottajat ovat vastuussa optimaalisesta laadusta ravintoketjun jokaisessa vaiheessa. Vastuun pitää olla myös selvä. Nopean hälytysjärjestelmän pitää pysyä poliittisten päättäjien asiana. Meidän on taattava, että kolmansista maista tuotettu ravinto on yhtä turvallista kuin täällä tuotettu, mutta ravintoturvallisuus ei saa kuitenkaan olla tekosyy protektionismille. Tässä tarvitaan hyvää ja rehellistä valvontaa mutta myös yhteistä ja maailmanlaajuista lähestymistapaa. Tunteet kuumenevat usein ravintoon liittyvissä asioissa. Poliittiset päättäjät eivät voi eivätkä saa jättää näitä tunteita huomiotta, mutta heidän on kuitenkin punnittava tosiasiat. Euroopan unionin elintarvikeviranomaisen pitää olla objektiivinen. Sen pitää tietenkin toimia yhteistyössä jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa. Meidän ei pidä kuitenkaan lamauttaa sen toimintaa etukäteen. Emme halua saattaa asioita umpikujaan kansallisten ja Euroopan unionin viranomaisten välillä. Jos yhden tai useamman kansallisen viranomaisen kanssa esiintyy erimielisyyksiä, EU:n elintarvikeviranomaisen pitää antaa tieteellisesti perusteltu yksiselitteinen neuvo. Laskemme laadun perustan elintarvikelainsäädännön yleisten periaatteiden turvin ja jatkamme tätä tehtävää tulevina vuosina. Eläinten hyvinvointi on otettava huomioon ja tuotantomenetelmiemme laatua on parannettava. Meidän on uskallettava toteuttaa maatalouspolitiikkamme todellinen uudistus. Laadun ja ravintoturvallisuuden pitää olla siinä keskeisellä sijalla.

Thyssen
Arvoisa puhemies, keskustelemme tänään puiteasetuksesta, jossa määritellään ensimmäistä kertaa elintarvikkeet, jossa luetellaan elintarvikepolitiikan periaatteet ja jossa säädetään sellaisen elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta, jonka tehtävänä on huolehtia tämän politiikan vankoista tieteellisistä perusteista. Ympäristönsuojeluvaliokunta hyväksyi tämän mietinnön yksimielisesti, mistä haluan onnitella esittelijää, sillä se on osoituksena siitä, että hänen onnistui vakuuttavasti erottaa pää- ja sivuasiat toisistaan. Haluan onnitella myös komissiota, sillä tämä merkitsee myös sitä, että komissio on ohjannut meidät oikeille raiteille hyvällä ehdotuksellaan. Panos onkin suuri. On kyse ravinnon turvallisuuden parhaimmasta mahdollisesta takaamisesta, sisämarkkinoiden rehellisestä toiminnasta, tuonnista ja viennistä ja siitä, että kuluttajat luottavat kaikkiin sisämarkkinoilla tarjottaviin tuotteisiin, kuten edellinen puhuja oikeutetusti korosti. Kuluttajat ovat kadottaneet suuren osan luottamuksestaan. Meidän velvollisuutemme on antaa kansalaisille objektiiviset syyt tämän luottamuksen palauttamiseen. Tärkeä tekijä tässä on elintarvikeviranomaisen hankkima arvovalta, sillä me voimme nimittää sitä viranomaiseksi, mutta loppujen lopuksi sen on itse huolehdittava, että siitä tulee todellinen auktoriteetti kuluttajien, tuottajien ja myös kansallisten viranomaisten silmissä. Viranomaisen rakenteen, työtavan, työntekijöiden taitojen, riippumattomuuden ja myös sen verkonmuodostustaitojen on tarjottava mahdollisuus tähän.
Toivon tämän hankkeen onnistuvan. Toivon puheenjohtajavaltio Belgian onnistuvan saattamaan asian päätökseen, tai ainakin melkein, ja toivon parlamentilla olevan rohkeutta kokeilla, läpäisevätkö tarkistuksemme tämän elintarvikeviranomaisen tieteellisen testin.

Keppelhoff-Wiechert
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, elintarvikeviranomainen ei ole julkisuudessa vain nyt, ei, sen täytyy lähitulevaisuudessa olla ylevän päämääränsä arvoinen. Sekään ei kuitenkaan poista rikollisia salahankkeita, hutilointeja, mustia lampaita. Minusta keskustelu vaikuttaa joskus siltä kuin elintarvikkeiden turvallisuuden pyörä keksittäisiin uudelleen. Ei, minä päinvastoin väitän, että me emme ole vielä minkään sukupolven aikana voineet jäsenvaltioissamme valita niin runsaasta ja turvallisesta tarjonnasta.
Elintarvikkeiden turvallisuutta ei voi valvoa. Sitä täytyy tuottaa. Siksi kannatan yksiselitteisiä ja johdonmukaisia toimia. Tuottajalta kuluttajalle, navetasta kaupan tiskille, minun puolestani vaikka lantatalikosta pöytähaarukkaan - kaikkia elintarvikkeiden tuotantoketjun osia, ensiksi maatalouden tuotantopanoksia, elintarviketeollisuuden jalostustoimintaa, loppukäyttäjälle myymistä ja toiseksi ravintoloille, ruokaloille jne. tarjottavia elintarvikkeita pitäisi valvoa vielä paljon tarkemmin. Elintarvikkeiden jäljitettävyys koko elintarvikkeiden tuotantoketjun pituudelta on varmistettava.
Tänä aamuna - ja ehkä myös tulevaisuudessa - käymme keskustelua tästä elintarvikeviranomaisaiheesta. Kysymme itseltämme, perustetaanko virasto vai viranomainen, kysymme, mihin elintarvikeviranomainen sijoitetaan, kysymme, miten toimivalta rajataan suhteessa kansallisiin virastoihin tai miten työtä tehdään eri elinten verkostossa. Viimeisenä, mutta ei vähäisimpänä: kyse on myös viranomaisen toimivaltuuksista.
Äänestäjäni sanovat minulle: toivottavasti tämä ei ole vain taas uusi paperitiikeri. Toivottavasti meidän onnistuu todella säilyttää eri kulttuurien kirjo elintarvikkeissa, vaikka turvallisuus- ja hygienialainsäädäntöä noudatetaankin. Toivotan tälle uudelle toimielimelle tosiaankin menestystä; emmehän halua vähän ajan päästä seistä taas tyhjin käsin seuraavan skandaalin edessä.

Lage
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, siitä ei ole kovin pitkä aika, kun eurooppalaisten suurimpana pelkona oli nälkä. Nälkä oli sodan ja ruton ohella yksi kolmesta kaikkein tuhoisimmasta uhasta, joka on koetellut Eurooppaa keskiajalta lähtien. Ajat ovat muuttuneet rajusti nälän osalta, ikävä kyllä ei koko maailmassa, vaan 15 jäsenvaltion muodostamassa Euroopassa. Runsas ravinto on yksi nykyajan suurimmista saavutuksista Euroopassa, samoin kuin ravinto, joka on puhtaampaa kuin vielä jokin aika sitten. Siitä huolimatta elintarvikkeiden turvallisuus ja laatu on äkisti noussut yhdeksi suurimmista levottomuuden, pelon ja epävarmuuden aiheuttajista Euroopan valistuneiden kuluttajien keskuudessa. Todellakin, julmat ja armottomat sairaudet kuten BSE-tauti, joiden edessä lääketiede on osoittautunut voimattomaksi, johtuvat elintarviketuotannon sokeasta ja luonnottomasta teollistamisesta.
Tämänkaltaiset tilanteet pitää saada loppumaan, erityisesti muuttamalla Euroopan yhteistä maatalouspolitiikkaa nopeasti ja perusteellisesti. Elintarviketurvallisuuden alalla sovellettava lainsäädäntö ja strategia ovat elintärkeitä Euroopan unionille ja sen uskottavuudelle. Niistä on tultava yksi sen tärkeimmistä poliittisista ja lainsäädännöllisistä painopistealueista. Käsiteltävänä olevaa asetusehdotusta voidaan pitää korkeatasoisen terveydensuojelun edistämiseksi ja kuluttajien luottamuksen palauttamiseksi rakennettavan lainsäädännöllisen rakennuksen peruspilarina. Tämän lainsäädännön tärkein kappale on sellaisen toiminnallisen Euroopan elintarvikeviranomaisen perustaminen, jolla on käytössään korkealuokkaiset tieteelliset voimavarat ja joka on hyvin riippumaton ja itsenäinen. Elintarvikkeiden turvallisuuden takaamiseksi on välttämätöntä, ettei elintarvikeketju petä missään vaiheessa ja että riskit havaitaan varhain. Huolellinen valvonta on välttämätöntä maatiloilta aina kuluttajan pöytään asti. Siksi arvostettu ja hyvämaineinen elintarvikeviranomainen on tarpeellinen.
Komission ehdotukset on muotoiltu hyvin, se on tunnustettava. Ne ovat hyviä, käyttökelpoisia ja oivallisesti rakennettuja, ja niitä pitää vain selventää hieman, kuten on jo sanottu. Meidän on hyväksyttävä ne pikaisesti. Siinä, että jakaannumme mielipiteissämme esimerkiksi hallintoneuvoston kokoonpanosta tai viranomaisen sijaintipaikasta, ei ole mitään mieltä eikä se tuo meille kunniaa. Phillip Whiteheadin mietintö on tasapainoinen ja järkevä, minkä takia se saa kannatukseni.

Bushill-Matthews
Arvoisa puhemies, esittelijä viittasi kaunopuheisessa alustuksessaan keskittymisen merkitykseen ja painotti sanan "turvallisuus" tärkeyttä viranomaisen nimessä, mistä olen aivan samaa mieltä.
Minä kuitenkin painottaisin nimessä eri sanaa ja se on sana "viranomainen", koska on hyvin tärkeää, että elintarvikeviranomainen on elin, jota muu EU voi kunnioittaa. Siksi jätin valiokunnassa tämän uuden viranomaisen kotipaikkaa koskevan tarkistuksen, jossa todetaan seuraavaa: "yhteisön oikeuden kunnioittamisen lisäämiseksi se tulee sijoittaa johonkin niistä jäsenvaltioista, joita vastaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa on vireillä vähiten tapauksia, joissa epäillään yhteisön oikeuden rikkomista". Tarkistus hyväksyttiin valiokunnassa yksimielisesti, ja olen yllättynyt ja hieman pettynytkin, että jotkut kollegat ovat tänään närkästyneet tästä tarkistuksesta. Kyse on siitä, että jotkin valtiot äänestävät ensin EU:n säädösten puolesta ja sitten yksinkertaisesti jättävät noudattamatta niitä. Tämän tekopyhyyden on loputtava. Äänestämällä tämän nyt tarkistukseen 188 sisällytetyn tarkistuksen puolesta parlamentti tekisi selväksi, että tällaiset jäsenvaltiot eivät voi odottaa hyötyvänsä mitään uusien virastojen isännöimisestä, jolleivät ne ole valmiita täyttämään velvollisuuksiaan.
En ehdottanut tarkistusta tehdäkseni kiusaa. En ehdottanut sitä kylvääkseni eripuraa. Ehdotin sitä periaatteen vuoksi. Eurooppalaisten virastojen tehtävänä on pitää EU:n lainsäädäntöä voimassa ja olla esimerkkejä muille, vaatia kunnioitusta ja herättää luottamusta. Tämä rooli heikkenisi, mikäli jäsenvaltiot eivät itse toimisi niiden EU:n säännösten puolustajina, joita niiden oletetaan pitävän voimassa.
Meillä on tänään ja huomisessa äänestyksessä tilaisuus antaa hyvin selvä signaali. Minkä signaalin haluamme antaa? Haluammeko sanoa, että EU:n lainsäädännön voimassa pitämisellä ei ole mitään väliä vai että sillä on paljonkin väliä? Kehotan parlamenttia antamaan hyvin selkeän ja hyvin myönteisen signaalin hyväksymällä tämän tarkistuksen, ja toivon äänestystuloksen olevan selvä ja yksiselitteinen.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää Philip Whiteheadia ja sekä lausuntojen valmistelijoita Pesälää, Foliasia, Hudghtonia, Kuckelkornia, Pomés Ruizia ja Gebhardtia sekä heidän edustamiaan valiokuntia yleistä elintarvikelainsäädäntöä ja Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamista koskevasta mietinnöstä. Arvostan heidän erinomaista työtään ja haluaisin lisäksi kiittää kaikkia työhön osallistuneita, myös omaa henkilöstöäni, siitä ripeydestä, jolla tätä monimutkaista ehdotusta on käsitelty. Haluaisin myös kiittää aamulla paikalla olleita parlamentin jäseniä heidän komission työtä koskevista myötämielisistä kommenteistaan.
Tämä ehdotus on Euroopan elintarviketurvallisuusstrategian kulmakivi, ja siinä esitetään perusperiaatteet, vaatimukset, menettelyt ja organisaatiorakenteet elintarvikelainsäädännön ja etenkin elintarviketurvallisuuden tulevaa kehittämistä varten. Kuten ehdotuksesta havaitsitte, komissio on ottanut tarkasti huomioon Bowisin mietinnön elintarviketurvallisuutta käsittelevästä valkoisesta kirjasta. Whiteheadin mietintöluonnos on pääosin samoilla linjoilla komission ehdotuksen kanssa lukuisista tarkistuksista huolimatta. Huomattava osa tarkistuksista on toimituksellisia eivätkä ne muuta ehdotuksen yleissisältöä.
Mietinnössä ei kuitenkaan tueta komission tavoitetta eräissä tärkeissä kysymyksissä, ja tämä käy ilmi seuraavista tarkistuksista: viranomaisen valtuudet, johtokunnan kokoonpano, nopea hälytysjärjestelmä, menettelyt, joita noudatetaan tieteellisten lausuntojen ollessa keskenään ristiriitaisia, tarkistukset, jotka saattavat haitata yhteisön kykyä neuvotella kansainvälisillä foorumeilla, sekä jotkin tarkistukset, jotka ovat ristiriidassa tämän ehdotuksen laaja-alaisen luonteen kanssa.
Tarkistuksia on hyvin paljon, joten siirryn tarkastelemaan niitä viivyttelemättä enempää. Ympäristöasioiden valiokunnan mietintöön tehdyistä 189 tarkistuksesta ja täysistunnossa jätetyistä 26 tarkistuksesta komissio voi hyväksyä reilusti yli puolet kokonaan tai periaatteessa. Ei olisi käytännöllistä esittää yksityiskohtaista analyysia kustakin tarkistuksesta, joten keskityn tässä vain tärkeimpiin kysymyksiin, etenkin niihin, joiden kohdalla komissio ei voi hyväksyä ehdottamaanne tarkistusta.
Ehdotuksen oikeusperustana on perustamissopimuksen 95 artikla, joka antaa parlamentille täyden yhteispäätösoikeuden, ja se on saanut lujan tukeni täällä käytyjen keskustelujen aikana; se on saanut myös komission ja neuvoston oikeudellisen yksikön täyden kannatuksen. Siksi komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 4 tai 209 oikeusperustan muuttamisesta tai laajentamisesta.
Osa tarkistuksista viittaa elintarvikehygieniaan. Emme voi hyväksyä tällaisia tarkistuksia näin yleisluonteiseen, laaja-alaiseen tekstiin, joka käsittää paitsi hygienian, myös vieraat aineet, lisäaineet, elintarvikkeiden kanssa kosketuksissa olevat materiaalit ja paljon muuta. Samoin tarkistukset 59 ja 72 ovat aivan liian yksityiskohtaisia näin horisontaaliseen tekstiin. Emme voi myöskään hyväksyä tarkistuksia 11 ja 202 pk-yrityksille tarkoitetuista myönnytyksistä, koska kuluttajien pitäisi saada pk-yrityksiltä sama suoja elintarvikkeiden kohdalla. Emme myöskään voi hyväksyä tarkistuksia 26, 40, 50 ja 193, joissa laajennetaan asetuksen soveltamisalaa elintarvikkeiden laatuun. Tämä asetus ei ole oikea oikeudellinen väline tähän tarkoitukseen, ja asian suhteen on tekeillä muita töitä.
Asetuksen soveltamisala kattaa harhaanjohtavat ja petolliset käytännöt, mutta ei kauppiaiden välisiä taloudellisia petoksia. Siksi voimme hyväksyä tarkistuksen 49 vain osittain. Olemme halunneet pitää elintarviketurvallisuutta koskevat vaatimukset erillään kuluttajien muista eduista. Siksi voimme periaatteessa hyväksyä tarkistuksen 57 - emme kuitenkaan kuluttajien etuja käsittelevään 8 artiklaan vaan 12 artiklaan, joka kattaa elintarviketurvallisuutta koskevat vaatimukset.
Emme voi hyväksyä 12 artiklaan tehtyä tarkistusta 214, jossa vaaditaan elintarvikkeen kaloriarvon ja koostumuksen sisällyttämistä turvallisuusarviointiin. Emme hyväksy tiettyjä määritelmiin tehtyjä tarkistuksia. Syynä on se, että ne vaarantavat tekstin laaja-alaisen luonteen, se, että ehdotettu muutos on tarpeeton tai virheellinen verrattuna kyseisen termin käyttöön tässä tekstissä, tai se, että kyseinen tarkistus sisältyy jo johonkin toiseen määritelmään. Voimme hyväksyä tarkistuksen 38 jakelua koskevan osan, mutta emme liikkeeseen laskua koskevaa osaa. Tarkistuksesta 45 voimme hyväksyä alkutuotannon määritelmää koskevan muutoksen, kunhan sen sanamuotoa tarkistetaan.
Osa tarkistuksista voi haitata yhteisön kykyä neuvotella Codex Alimentarius -komiteassa tai sitten tarkistukset eivät ole niiden kansainvälisten sopimusten mukaisia, joihin yhteisö on jo sitoutunut. Tämä pätee etenkin niihin tarkistuksiin, joilla pyritään muuttamaan sellaisia kansainvälisesti hyväksyttyjä määritelmiä, joiden hyväksymisen puolesta olemme taistelleet, tai muutoksiin, jotka eivät ole neuvoston ja parlamentin hyväksymän ennalta varautumisen periaatteesta annetun komission tiedonannon mukaisia. Esimerkiksi tarkistuksella 53 pyritään muotoilemaan uudestaan WTO-sopimusten määräyksiä tapauksista, jotka edellyttävät täyttä riskianalyysia. Emme myöskään voi hyväksyä tarkistusta 54, joka velvoittaisi meidät hyväksymään muita kansainvälisiä laillisia tekijöitä. Tällä hetkellä sellaisia tekijöitä ei ole olemassa. Tarkistus 52 ei myöskään ole hyväksyttävä, koska se vaikuttaa kansainvälisiin velvoitteisiimme; se rikkoo WTO:n oikeuksia ja velvollisuuksia. Vaikka voimmekin hyväksyä tarkistuksen 84 sisällöllisesti, se on siirrettävä 5 artiklaan.
Samanlaisia ongelmia aiheuttavat tarkistukset 55 ja 56 ennalta varautumisen periaatteesta. Emme voi hyväksyä tarkistusta 55, koska viranomaisille on annettava jonkin verran harkintavaltaa ilman pakollista velvoitetta ryhtyä toimenpiteisiin ja ehkä myös mahdollisuus olla toteuttamatta mitään toimenpiteitä, mikäli tämä katsotaan tyydyttäväksi riskinhallintatoimenpiteeksi. Tämä periaate sisältyy komission tiedonantoon, jonka parlamentti ja neuvosto ovat hyväksyneet, ja tarkistus on siten ristiriidassa parlamentin aikaisemmin hyväksymien kantojen kanssa. Vaikka nämä kannat näkyvätkin monista tarkistuksen 56 kohdista, tarkistuksen teksti on liian yksityiskohtainen, ja lainopillisen näkemyksemme mukaan se aiheuttaisi ongelmia tällaisessa oikeudellisesti sitovassa asetuksessa. Emme voi hyväksyä tarkistusta 63, jossa esitetään elintarvikkeiden valvontatyöhön ja seurantaan liittyvien tietojen pitämistä luottamuksellisina. Tarvittava luottamuksellisuus varmistetaan laaja-alaisella valvontasäädöksellä, jota on tarkoitus ehdottaa lähitulevaisuudessa.
On useita muitakin yleiseen elintarvikelainsäädäntöön liittyviä tarkistuksia, jotka voimme periaatteessa hyväksyä tekstin yleisten periaatteiden ja linjausten mukaisina, kunhan sanamuotoa tarkistetaan. Voimme hyväksyä tarkistuksesta 61 ainoastaan sen ensimmäisen osan, jossa täsmennetään rehualan yritysten oikeudellisia velvoitteita. Tarkistuksesta 69 voimme hyväksyä vain viittauksen kuljetukseen. Voimme hyväksyä sisällöllisesti tarkistuksen 80, jonka mukaan terveydelle vaarallisien elintarvikkeiden ja rehujen vientiä ei pitäisi sallia, mutta minun täytyy vielä pohtia, miten teksti olisi muotoiltava. Sama kielto sisältyy myös tarkistukseen 82, mutta tästä tarkistuksesta emme voi hyväksyä sitä osaa, jossa viitataan tuotteiden palauttamiseen toimittajalle, koska se voi sekoittaa tuonnin ja viennin oikeudellisen merkityksen.
Tarkistukset 70 ja 75 petosepäilyjen ilmoittamisesta ovat periaatteessa hyväksyttäviä, mutta mietimme niille sopivamman tekstin. Emme voi hyväksyä tarkistuksia 48 ja 189, jotka ovat epätarkoituksenmukaisia tekstin eri osien soveltamispäivien kannalta. Tarkistuksesta 185 puheen ollen kertomuksen antaminen elintarvikelainsäädännön periaatteiden soveltamisesta ei ole mahdollista, koska näiden periaatteiden vaikutus tulee näkymään vasta erittäin pitkän ajan päästä.
Voimme periaatteessa hyväksyä tarkistuksen 47, jossa laajennetaan asetuksen II luvussa käsiteltyjen tuotanto- ja jakeluvaiheiden määritelmää. Voimme periaatteessa hyväksyä tarkistukset 85 ja 207 avoimuudesta, mutta samalla on varmistettava, että teksti on täysin Amsterdamin sopimukseen sisältyvän toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatetta koskevan pöytäkirjan mukainen.
Tarkistus 87 ja siihen liittyvät tarkistukset 88 ja 187 eivät ole hyväksyttäviä Euroopan elintarvikeviranomaisen toimivallan osalta, koska ne rajoittavat sen tehtävät aloihin, joilla tiedetään olevan vaikutus elintarvikkeiden turvallisuuteen. Laaja toiminta-ala on tarpeen, ettei enää kävisi samoin kuin silloin, kun BSE:tä ei kyetty riittävän varhaisessa vaiheessa tunnistamaan ihmiselle vaaralliseksi. On kuitenkin hyväksyttävä tarkistus 86, jossa tehdään selväksi, että viranomaisen keskeisenä toiminta-ajatuksena on edistää elintarviketurvallisuutta. Haluaisin tässä yhteydessä korostaa, että rahoitusselvitystä varten tehtiin arvio siitä, miten paljon viranomaisella on tehtäviä, jotka eivät suoraan tai epäsuorasti liity elintarvikkeiden turvallisuuteen; niitä on itse asiassa alle 5 prosenttia, mistä pääsenkin tarkistukseen 1.
Emme voi tässä vaiheessa hyväksyä tarkistusta, jossa ehdotetaan sanan "turvallisuus" lisäämistä viranomaisen nimeen. Ottaen huomioon parlamentissa tänä aamuna esitetyt voimakkaat kannanotot olemme kuitenkin valmiita keskustelemaan asiasta, harkitsemaan sitä uudestaan ja ehkä hyväksymään sen.
Emme voi hyväksyä tarkistusta 91 menettelysyistä. Tarkistus 195 on periaatteessa hyväksyttävä edellyttäen, että sitä muutetaan niin, että haitallisiin organismeihin liittyvät kasvien terveyttä koskevat kysymykset voidaan saattaa kasvinsuojeluaineita käsittelevän tiedelautakunnan käsiteltäväksi.
Komissio katsoo nyt, että sen olisi saatava edelleen vastata nopean hälytysjärjestelmän toiminnasta, jolloin viranomainen olisi vain yksi verkoston jäsenistä, joten emme voi hyväksyä tarkistuksia 15, 89, 94, 158, 159, 161, 162, 163 ja 169. Voimme hyväksyä tarkistukset 160, 164 ja 166, jos niihin tehdään toimituksellisia muutoksia.
Komissio pitää kiinni alkuperäisestä ehdotuksestaan elintarvikeviranomaisen johtokunnan kokoonpanosta, koska siinä on harkiten määritelty yhteisön toimielinten tasapainoinen edustus: johtokunnassa on neljä edustajaa komissiosta, neljä edustajaa parlamentista ja neljä edustajaa neuvostosta sekä neljä kuluttajien ja teollisuuden edustajaa. Päätavoitteemme oli ja on vieläkin pieni ja toimiva johtokunta, jota voidaan tasapainoisen kokoonpanonsa vuoksi pitää riippumattomana mutta joka kuitenkin on tilivelvollinen yhteisön toimielimille. Tästä syystä emme voi hyväksyä tarkistuksia 17, 18, 101, 194, 208 ja 213. Emme myöskään voi hyväksyä tarkistusta 102, jossa poistetaan mahdollisuus korvata johtokunnan jäsenet varajäsenillä, emmekä tarkistusta 143, jossa vaaditaan, että johtokunnan on pidettävä kokouksensa julkisina, koska tämä päätös tulisi jättää johtokunnan omaan harkintaan.
Voimme hyväksyä tarkistukset 103 ja 105 johtokunnasta. Voimme myös hyväksyä tarkistuksen 106, jonka mukaan tiedekomitean puheenjohtaja voi osallistua johtokunnan kokouksiin, mutta vain sillä edellytyksellä, että teksti muutetaan muotoon "voi osallistua", jotta elintarvikeviranomaisen hallinnolle jäisi joustovaraa.
Tarkistuksia 219, 221 ja 222, jotka liittyvät johtokunnan puheenjohtajan ja tiedekomitean jäsenten toimikausien uudistamiseen, ei voida hyväksyä, koska ne ovat tarpeettoman rajoittavia. Tarkistukset 107 ja 220, joiden mukaan johtokunta nimittää toiminnanjohtajan avoimella valintamenettelyllä sen jälkeen kun ehdokkaat ovat olleet parlamentin kuultavina, ovat periaatteessa hyväksyttäviä. Painotan kuitenkin, että tässä asiassa on pyrittävä käytännöllisyyteen ja varmistettava, ettei parlamentaarinen menettely aiheuta viivästyksiä. Lisäksi voimme periaatteessa hyväksyä monia muitakin tarkistuksia, kunhan niihin tehdään toimituksellisia tarkistuksia ja ne yhdenmukaistetaan muiden artiklojen kanssa. Voimme myös hyväksyä sen osan tarkistuksesta 134, jonka mukaan luettelo toimivaltaisista ja riippumattomista elimistä, jotka voivat avustaa elintarvikeviranomaista sen tehtävässä, on julkistettava; emme kuitenkaan hyväksy sen kohdan poistamista, jonka mukaan näiden elinten on oltava jäsenvaltioiden nimeämiä. Tarkistuksen 134 loppuosa, joka käsittelee ETA- ja EFTA-maita, on periaatteessa hyväksyttävä, mutta se olisi siirrettävä 48 artiklaan yhteisön ulkopuolisten maiden osallistumisesta. Voimme hyväksyä tarkistuksen 113 osittain, mutta neuvoa-antavaa ryhmää ei pitäisi velvoittaa kokoontumaan kuudesti vuodessa. Tarkistus 118 ei ole hyväksyttävä, koska siinä poistetaan viranomaiselta mahdollisuus kieltäytyä lausuntopyynnöstä tai muuttaa sitä. Tällainen joustovara on viranomaisen tärkeä toimintaedellytys. Tarkistusta 13 ei voida hyväksyä, koska lausuntopyynnöt tulisi lainsäädäntöprosessin aikana rajoittaa vain perusteltuihin tapauksiin - esimerkiksi sellaisiin, joissa on saatu uusia tieteellisiä taustatietoja - jotta vältetään toistuvat lausuntopyynnöt samasta asiasta.
Riskinhallinnasta vastaavien on oltava selkeästi vastuussa päätöksenteosta ja riskinarvioinnista vastaavien riskien arvioinnista. Tästä syystä tarkistukset 21 ja 212 eivät ole hyväksyttäviä. Tarkistus 92 on kuitenkin hyväksyttävä, jos sitä muutetaan sen varmistamiseksi, että viranomainen voi riskinhallinnasta vastaavien pyynnöstä antaa suosituksia riskinhallintavaihtoehdoista. Tarkistus 93 olisi hyväksyttävä, jos maininta "toimissa, jotka ovat tarpeen" poistetaan; näin tehdään täysin selväksi, että viranomainen voi antaa "riippumattomasti" omia päätelmiä ja ohjeita. Tarkistus 92 kattaa loput tarkistuksesta 98. Lopuksi totean, että tarkistusta 97 ei voida hyväksyä, koska sen perusteella viranomainen joutuisi osallistumaan riskinhallintaan.
Tarkistuksia 23, 153 ja 157 ei voida hyväksyä, koska niissä poistetaan viranomaiselta mahdollisuus periä palkkioita. Komissio haluaa tarkistaa tätä artiklaa kolmen ensimmäisen toimintavuoden kuluessa, vaikka myönnämmekin, että viranomaisen on tässä vaiheessa sopimatonta ottaa palkkioita.
Tarkistuksia 121, 122 ja 123 ei voida hyväksyä. Niissähän poistettaisiin menettely, jota sovelletaan, jos viranomaisen ja jäsenvaltion elimen välille syntyy ristiriita tieteellisistä lausunnoista; sehän tekisi viranomaisesta lopullisen sovittelijan tieteellisissä kysymyksissä. Tämä on oikeudellisesti mahdotonta. 29 artiklan menettely on joka tapauksessa suunniteltu niin, että sen kautta päästään ratkaisuun avoimesti, ja lopullisen päätöksen asiasta tekee riskinhallinnasta vastaava. Jos jäsenvaltio tämän jälkeen jättää noudattamatta jotakin riskinhallinnasta vastaavan tai lainsäädäntöviranomaisen antamaa määräystä, tästä seuraa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely. Mielestäni tämä säännös takaa kyllä sellaisen selkeyden ja varmuuden tason, jota parlamentti edellyttää.
Voimme hyväksyä tarkistukset 135-142, 144 ja 206, jotka parantavat viranomaisen toiminnan avoimuutta; tarkistusta 145 emme kuitenkaan voi hyväksyä oikeudellisista syistä. En voi hyväksyä tarkistusta 125, jossa poistetaan viranomaisen valtuudet kerätä elintarvikkeiden kulutukseen liittyviä tietoja. Tämä on perusluonteinen vaatimus, joka auttaa tutkijoita arvioimaan kuluttajien altistumista erilaisille aineille ruokavalionsa kautta. Tarkistus 126 on periaatteessa hyväksyttävä, mikäli sitä muutetaan niin, että voidaan ottaa huomioon kaikki sellaiset biologiset riskit, joilla voi olla suora tai epäsuora vaikutus elintarvikkeiden tuotantoketjuun.
Tarkistus 174 ei ole hyväksyttävä, koska kriisiyksiköstä ei tule pysyvää rakennetta. Tarkistusta 24 hätämenettelystä ei voida hyväksyä, koska "vakavaa riskiä" pidetään hätätoimenpiteiden edellytyksenä kaikissa voimassa olevissa yhteisön säädöksissä. Tarkistus 178 on kuitenkin periaatteessa hyväksyttävä, koska siinä otetaan huomioon se tosiseikka, että sana "elintarvike" kattaa jo elintarvikeavun.
Muita tarkistuksia ei voida hyväksyä, koska ne eivät ole nykyisten yhteisön menettelyjen tai tärkeiden oikeudellisten periaatteiden mukaisia tai koska tässä asiakirjassa tai muissa yhteisön asiakirjoissa annetut muut oikeudelliset säännökset kattavat ne jo. Näistä syistä hyväksymme tarkistuksesta 154 vain 6a ja 6b kohdan. Tarkistus 155 voidaan hyväksyä "neuvoston suosituksen" osalta, mutta ei siltä osin kun on kyse johtokunnalle annettavasta vastuuvapaudesta. Tarkistusta 19 ja tarkistuksen 20 sitä osaa, johon sisältyvät sanat "virallisten toimivaltaisten", ei hyväksytä. Tarkistuksissa 172 ja 173 ehdotetaan, että parlamentti osallistuisi käytännössä kriisinhallintaan. Tämä ei mielestäni sovi yhteen parlamentin institutionaalisen valvontaroolin kanssa.
Tarkistukset 175, 179, 180, 181 ja 182 eivät ole komitologiamenettelyn mukaisia eikä niitä sen vuoksi voida hyväksyä. Emme voi myöskään täysin hyväksyä tarkistuksia 183 ja 184. Viranomaisen toimeksiantama arviointi ei voi kattaa koko asetusta, vaan ainoastaan viranomaisen toiminnan. Tarkistusta 205 ei hyväksytä, koska on itsestään selvää, että viranomaisella on oikeus muuttaa omia sisäisiä sääntöjään. En voi hyväksyä tarkistusta 191, koska se olisi mahdollisesti aiheuttamansa viivästyksen vuoksi epäkäytännöllinen ja voisi vaikuttaa haitallisesti voimaantulopäivään. En voi hyväksyä tarkistusta 192, koska elintarvikeviranomainen ei voi vaikuttaa rahoitusnäkymien otsakkeen 3 enimmäismäärään; kiinnitän tässä yhteydessä huomionne vuoden 2002 talousarvioesitykseen PDB 2002, joka on parhaillaan parlamentin ja neuvoston käsiteltävänä.
Lopuksi haluaisin tarkastella elintarvikeviranomaisen kotipaikkaan liittyvää kysymystä. Tarkistukset 188, 190, 216, 217, 218 ja 223 voidaan hyväksyä osittain. Komissio suostuu hyväksymään sijaintipaikan valinnan seuraavien operationaalisten ehtojen perusteella: suhteellisen hyvät ja nopeat liikenneyhteydet, viranomaisen ja komission yksiköiden tehokas yhteistyö etenkin elintarviketurvallisuuskriiseissä, kustannustehokkuus ja henkilöstön tarvitsema sosiaalinen infrastruktuuri. Muita ehtoja ei voida hyväksyä. Näistä tarkistuksista emme myöskään voi hyväksyä sitä osaa, joka koskee sijaintipaikan valintamenettelyä. Tarkistusta 215 ei hyväksytä.
Ennen kuin päätän puheenvuoroni, haluaisin hyvin lyhyesti kommentoida joidenkin parlamentin jäsenten viittauksia perinteisiin elintarvikkeisiin. Tämä on kysymys, jota pidän erityisen tärkeänä. Se on lähellä niin minun kuin teidänkin sydäntänne, ja siihen puututaan piakkoin annettavissa elintarvikehygieniaa koskevissa asetuksissa, joihin sisällytetään erityissäännökset perinteisten elintarvikkeiden erityiskohtelusta.
Lopuksi haluan vielä kerran kiittää etenkin Whiteheadia hänen erinomaisesta mietinnöstään ja varsinkin hänen tuestaan. Kaikkiaan komissio hylkäsi seuraavat 100 tarkistusta: 1, 4, 11-13, 15, 17-19, 21, 23, 24, 26, 28, 29, 32-34, 36, 37, 39-41, 43, 44, 46, 48, 50-56, 59, 63, 68, 72, 74, 77, 78, 81, 87-89, 91, 94, 95, 97, 99, 101, 102, 117, 118, 121-123, 125, 133, 143, 145-148, 153, 157-159, 161-163, 169, 172-175, 179-182, 185, 187, 189, 191-194, 202, 205, 208-215, 219, 221 ja 222.
Sen sijaan komissio hyväksyi kokonaan seuraavat 44 tarkistusta: tarkistukset 3, 6-8, 14, 22, 25, 30, 31, 58, 64-66, 71, 79, 86, 90, 103-105, 109-111, 116, 119, 124, 127-130, 131, 135-142, 152, 164, 176, 186 ja 206. Lisäksi komissio hyväksyi osittain ja/tai periaatteessa seuraavat 64 tarkistusta: tarkistukset 2, 5, 10, 16, 20, 27, 35, 38, 42, 45, 47, 49, 57, 60-62, 67, 69, 70, 73, 75, 76, 80, 82-85, 92, 93, 96, 98, 106, 107, 108, 112-115, 120, 126, 132, 134, 144, 149, 150, 154-156, 160, 161, 170, 177, 178, 183, 184, 188, 190, 195, 207, 216, 217, 218, 220 ja 223.

Puhemies
 Kiitän teitä, arvoisa komission jäsen. Annoitte meille epäilemättä hyvin hyödyllisiä tietoja komission kannoista moniin esitettyihin tarkistuksiin. Kenties yksikkönne voisivat seuraavan kerran toimittaa kaikille jäsenille jaettavan jäljennöksen tiedonantonne viimeisestä osasta. Olen nimittäin pannut merkille, ettei kukaan kollegoistani kyennyt seuraamaan lukemaanne viimeistä luetteloa, kun taas aikaisemmin annetut perustelut osoittautuivat kovin hyödyllisiksi.

Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

Eläinten sivutuotteet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteinen keskustelu Paulsenin esittämästä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan kahdesta mietinnöstä:
(A5-0185/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi neuvoston direktiivin 90/425/ETY ja neuvoston direktiivin 92/118/ETY muuttamisesta eläinten sivutuotteiden terveysvaatimusten osalta (KOM(2000) 573 - C5-0538/2000 - 2000/0230(COD));
(A5-0200/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinten sivutuotteiden terveyssäännöistä (KOM(2000) 574 - C5-0539/2000 - 2000/0259(COD)).

Paulsen
. (SV) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, eläinten sivutuotteita käsittelevä komission ehdotus merkitsee luokkien tiukkaa erottelua kolmeen luokkaan. Haluan muistuttaa, että luokka 1 sisältää riskiaineksen ja sisältyy siihen TSE-asetukseen, jonka parlamentti hyväksyi äskettäin kolmannen kerran. Osa tarkistuksista on juuri hyväksymämme TSE-asetuksen vastaisia.
Luokka 1 sisältää riskiaineksen. Luokka 2 sisältää muun muassa kuolleet eläimet. Luokkaan 3 sisältyy sellaista, mikä luokitellaan elintarvikkeiden tuotantoon hyväksytyistä eläimistä peräisin oleviksi sivutuotteiksi.
Ympäristöasioiden valiokunta, kuten minä itsekin, on päättänyt tukea komission lähestymistapaa ja pyrkinyt parantamaan ja ennen kaikkea tiukentamaan käytännön säännöstöä. Tämän mietinnön periaatteet ovat nimittäin yksinkertaiset, mutta käytäntö on huomattavasti vaikeampi. Ennen kaikkea täytäntöönpanosta tulee vaikeaa. Näin ollen vaadimme, että kolmen luokan sisältämät materiaalit pidetään tiukasti erillään. Myös laitokset, kuljetuslinjat ja niin edelleen on eroteltava tiukasti. Voin lisätä, että tulevassa lainsäädännössä joudumme todennäköisesti vaatimaan samaa erottelua rehutehtaiden tai erilaisten rehulinjojen kohdalla.
On tärkeää mainita, että kaikki luokkaan 1 ja luokkaan 2 kuuluva materiaali on merkittävä lähtemättömillä väri- ja hajuaineilla, jotta niitä ei tahallaan tai vahingossa käytettäisi enää uudestaan esimerkiksi rehuntuotannossa. Samojen sääntöjen, jotka koskevat kotimaista tuotantoa, on tietenkin koskettava myös vientiä, jälleenvientiä ja tuontia.
Olen valiokunnan kanssa erittäin iloinen tämän "kannibalismin" lopettamisesta. Se merkitsee sitä, että sioille ei enää saa syöttää niiden omia lajitovereita. Pyydän kuitenkin, että kiinnitämme huomiota siihen, että märehtijöiden ruokkiminen minkäänlaisella eläinproteiinilla on edelleen täydellisesti kielletty ja että sitä säännellään TSE-asetuksessa, ei tässä. Minä olenkin erittäin iloinen, että luokkaan 2 kuuluvaa rasvaa saadaan tästä lähtien käyttää vain lannoitteena tai mieluiten polttoöljynä. Käsitykseni mukaan on nimittäin erittäin tärkeää, että jossain vaiheessa lakkautamme raskasmetallien, PCB:n ja dioksiinin rikastamisen.
Toivon nyt, että parlamentti hyväksyy suurella enemmistöllä nämä päätetyt periaatteet. Sen vuoksi minun on otettava esille PPE-DE-ryhmän laatima tarkistus 100. Tässä tarkistuksessa, joka esitettiin valiokunnassa ja hylättiin siellä toimitetussa äänestyksessä, kielletään pysyvästi kaiken liha- ja luujauhon, paitsi kalajauhon, käyttö kaikissa eläinrehuissa. Pyydän teitä pohtimaan tätä asiaa. Tiedämme, minkä katastrofin me saimme aikaan, kun teimme märehtijöistä kaikkiruokaisia. Voimme jo nyt havaita ongelmia siinä, että yritämme tehdä kaikkiruokaisesta kasvissyöjän. Pyydän olemaan nöyrä luonnon omaa järjestystä kohtaan! Me emme saa manipuloida sitä enää kertaakaan! Parempi keino olisi äänestää vihreiden ryhmän tarkistuksen puolesta, joka on nykyään tarkistus 64, jossa jäsenvaltioita kehotetaan viimeistään 1. helmikuuta 2003 esittämään kertomus siitä, ovatko ne tarkasti ja täsmällisesti onnistuneet soveltamaan tätä uutta asetusta. Sen jälkeen keskustelemme nykyisen liha- ja luujauhon käyttöä koskevan tilapäisen kiellon poistamisesta.
Haluaisin myös, että äänestäisitte tarkistuksia 22 ja 33 vastaan. Ne pilaisivat todellakin osan tehdyistä luetteloista ja vaikeuttaisivat asioita. Meillä ei ole erityistä tarvetta testata, pitääkö kuolleen kanan kuulua luokkaan 2 luokan 1 sijasta.
Kun kyse on uudesta tekniikasta, kannatan itsepintaisesti, että meidän on kokeiltava uutta tekniikkaa, emmekä saa koskaan olla kehityksen esteenä. Olen sen vuoksi tehnyt itse tarkistuksen, jonka valiokunta hyväksyi ja joka sallii uusien sellaisten menetelmien käytön, jotka tiedekomiteat ovat hyväksyneet. Tämä tarkistus 43 avaa mahdollisuudet kaikenlaisten uusien tekniikoiden käytölle, sitten kun ne ovat saatavilla ja kun ne on hyväksytty. Haluaisin sen vuoksi, että äänestäisimme tarkistusten 20, 25, 26, 35 ja 43 niiden osien puolesta, joissa otetaan esille eräs uusi tekniikka, nimittäin alkaalihydrolyysi. Se saattaa olla erinomainen tekniikka, mutta sitä ei pidä mielestäni kirjoittaa säännöstöön viittä kertaa. Se on lievästi sanottuna oikeudellista liioittelua.
Hyvät kollegat, vetoan teihin, jotta äänestäisitte tarkistusta 36 vastaan, koska se on liian tyly komission alkuperäistä ehdotusta kohtaan. Tekstin nykyisessä muodossa tämän lain ulkopuolelle jäisivät vakavat zoonoosit, toisin sanoen sekä ihmisiä että eläimiä koskevat sairaudet. Laki koskisi siis vain eläinten sairauksia. Se tarkoittaa sitä, että vakavat tartuntataudit, esimerkiksi salmonella, listeria ja jopa tuberkuloosi, jäisivät tämän asetuksen ulkopuolelle. Se olisi tuhoisaa kansanterveyden kannalta.
Tarkistuksessa 23 esimerkiksi kuolleet lampaat ja vuohet jätetään riskiaineksen määritelmän ulkopuolelle. Se on selkeästi TSE-asetuksen vastaista ja käytännössä mahdotonta.
Olen päättänyt tukea vihreiden ryhmän laatimia kotitalousjätteen valvontaa koskevia tarkistuksia, joissa kyse on suu- ja sorkkataudin ja sikaruton vaarasta, toisin sanoen tarkistuksia 102 ja 103. On hyvä, jos saamme selkeät säännöt, mutta tähän asiaan liittyvä suuri kysymys ei ehkä oikein ratkea näiden tarkistusten avulla. Kyse on nimittäin kannibalismin ja kotitalousjätteiden välisestä ristiriidasta.
Lopetan - ajoissa - kiittämällä komissiota ja neuvoston työryhmää erittäin rakentavasta, luovasta ja antoisasta vuoropuhelusta sekä varjoesittelijöitäni heidän tuestaan ja avustaan.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, jos meillä olisi ollut tämä asetus jo 10-15 vuotta sitten ja jos olisimme toimineet sen mukaisesti, jos jäsenvaltiot olisivat toteuttaneet sitä, silloin mitään BSE:tä ei olisi. Silloin olisimme voineet säästää itseltämme miljardiluokan maksut ja eläinten ja ihmisten kokeman moninkertaisen kärsimyksen.
Tämän alkuhuomautuksen jälkeen haluaisin kuitenkin jakaa myös ruusuja. Aluksi kiitokseni Paulsenille. Olen monivuotisen parlamenttityöni aikana harvoin tehnyt asiapolitiikan kannalta yhtä hyvää ja virkaveljellistä yhteistyötä. Ryhdyin aina mielihyvin keskustelemaan näistä tarkistuksista ja parannusehdotuksista. Kiitän lisäksi komission jäsen Byrneä. Komissio kokonaisuudessaan oli tosin hiukan myöhässä, mutta te henkilökohtaisesti tartuitte kuitenkin reippaasti työhön ja olette tuonut hyvän ehdotuksen käsiteltäväksemme. Kiitän kuitenkin myös Euroopan parlamenttia, joka tässä kysymyksessä on ollut hyvin johdonmukainen, nimittäin johdonmukainen tutkintavaliokunnan laatimissa esityksissä, päätöslauselmissa, joita olemme täällä laatineet, eikä vähimmin siinä mielessä, että olemme nyt päässeet tässä asiassa yhteispäätösmenettelyyn.
Minulla on sellainen vaikutelma - tällä en halua väheksyä teidän ansioitanne, komission jäsen Byrne - että aina, kun sovelletaan yhteispäätösmenettelyä, komission esitykset ovat tarkempia, oikeampia ja jo valmiiksi paremmin Euroopan parlamentin tahtoon ja työhön sovitettuja, ja ne käyvät esimerkiksi sellaisesta työstä, jota meidän kaiken kaikkiaan pitäisi täällä tehdä.
Haluaisin sanoa vielä, että maatalousvaliokunta kiinnittää huomiota erityisesti siihen, että näiden ankarien turvallisuusnormien täytyy koskea myös kolmansista maista tuotua tai kolmansiin maihin vietävää ainesta, ja että tarvitsemme varainhoitoasetusta, joka takaa tasapuolisen kohtelun riskiaineksen hävittämisessä kaikille EU:n unionin rajojen sisäpuolella toimiville maatalousyrityksille.

Goodwill
Arvoisa puhemies, Ison-Britannian maataloudessa on viime vuosina tapahtunut kaksi katastrofia. Ne ovat BSE-kriisi sekä suu- ja sorkkatautiepidemia, joka riehuu edelleen kotiseudullani. Molemmilla on ollut tuhoisa vaikutus karjankasvattajien elinkeinoon ja koko teollisuuteen. Kansalaisten luottamus on rikottu. Markkinamme ovat joutuneet epätasapainoon ja veronmaksajien on maksettava miljardeja puntia, jotta karjankasvattajille voitaisiin maksaa korvauksia tartunnan saaneista ja tartunnasta epäillyistä eläimistä. Monet ovat nähneet sukupolvien työn haihtuvan sananmukaisesti savuna ilmaan polttorovioilla, jotka roihuavat vieläkin. Eniten levottomuutta herättää se, että BSE:n takia on kuollut ihmisiä - tosin ei niin suuria määriä kuin jotkut tutkijat ennustivat - mutta yhdenkin nuoren ihmisen kuolema on liikaa yhdelle perheelle. Variantti CJD:n (Creutzfeldt-Jakobin taudin ihmismuunnoksen) vaatimien kuolonuhrien lopullista määrää emme vielä tiedä.
Näillä kahdella epidemialla on yksi yhteinen tekijä: molemmat voidaan yhdistää suoraan teurasjätteen syöttämiseen takaisin eläimille. On keskusteltu siitä, miten BSE-epidemia sai alkunsa. Viimeisimmän teorian mukaan se on peräisin hirvistä; se on myös saattanut olla jokin mutaatio tai tauti on voinut olla olemassa piilevänä jo vuosia. On tunnettu tosiasia, että tauti levisi, kun eläinjätettä kierrätettiin liha- ja luujauhona.
Yhdistyneen kuningaskunnan ensireaktiona oli kieltää märehtijöistä saadun raaka-aineen käyttö liha- ja luujauhossa. Tämä ei tehonnut ristikontaminaation takia. Rehu saastui myllyissä, kuljetuksen aikana tai tiloilla, joilla pidettiin erityyppistä karjaa. Siksi Yhdistynyt kuningaskunta päätti asettaa täydellisen kiellon. Esittelijä Paulsen haluaa hienosäätää osittaista kieltoa niin, että estetään kannibalismi eli luokkaan 3 kuuluvasta aineksesta, toisin sanoen ihmisravinnoksi kelpaavasta aineksesta, tehdyn liha- ja luujauhon kierrätys lajin sisällä. Hän haluaa syöttää kanoja sioille ja sikoja kanoille. Tiedän kyllä, että kanat ovat kaikkiruokaisia, mutta ne eivät varmasti luonnostaan söisi porsaanlihaa.
Mikäli sääntöjä noudatettaisiin, meillä ei olisi minkäänlaisia ongelmia. Minun suurin huolenaiheeni on kuitenkin ristikontaminaatio. Tammikuusta lähtien on tullut ilmi jo 15 tapausta, joissa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan tuoduista naudanruhoista on löytynyt erikseen määriteltyä riskiainesta: liha oli tuotu Alankomaista, Espanjasta, Irlannista, Italiasta sekä seitsemässä tapauksessa Saksasta. Jos me emme pysty takaamaan ihmisravinnoksi tarkoitetun naudanlihan turvallisuutta ja jos Saksakaan, jonka tapaustilastot kuuluvat EU:n puhtaimpiin, ei pysty sitä varmistamaan, miten sitten voimme odottaa, että eläinjäte lajitellaan asianmukaisesti Kreikassa, Italiassa tai Espanjassa? Sen vuoksi liha- ja luujauhokielto olisi pidettävä voimassa. Tarkistus 100 helpottaa tämän jatkuvan kiellon soveltamista.
Sama koskee suu- ja sorkkatautia. Yhdistyneessä kuningaskunnassa oli vuonna 1967 epidemia, joka yhdistettiin sikojen ruokintaan ruokajätteellä. Otimme käyttöön tiukat tarkastukset. Näitä tiukkoja tarkastuksia ei ole tehty kaikilla tiloilla asianmukaisesti, muuten maassa ei olisi puhjennut sellaista vakavaa epidemiaa, joka siellä tällä hetkellä on. On tärkeää, että ruokajäte sisällytetään näihin ehdotuksiin.
Haluaisin sanoa Paulsenille, että arvostan suuresti sitä rakentavaa asennetta, jolla hän on lähestynyt muita ryhmiä tässä asiassa, sekä erityisesti niitä täällä ehdotettuja käytännön parannuksia. Parannukset koskevat muun muassa jätteenpolton sallimista jatkossakin pientilojen polttolaitoksissa, tilalla hautaamisen sallimista kaukana sijaitsevilla alueilla, maatiloilla syntyvään lantaan liittyvää poikkeusta, liha- ja luujauhon käyttöä lannoitteena ottaen huomioon olemassa olevat suojatoimenpiteet sekä renderoinnin vaihtoehtoja, kuten alkalihydrolyysiä.
Emme voi lieventää suojatoimenpiteitä, koska kierrättäessämme eläinten sivutuotteita olemme myös vaarassa "kierrättää" BSE-tautia, suu- ja sorkkatautia ja muita tauteja aiheuttavia patogeeneja. Tästä riskialttiista käytännöstä saadut taloudelliset edut ovat mitättömiä verrattuna sen aiheuttamiin tuhoihin.

Whitehead
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella Paulsenia siitä, miten hän on käsitellyt tätä monimutkaista kysymystä ja - kuten Goodwill sanoi - miten hän on jälleen onnistunut luotsaamaan valiokunnan yksimieliseen ratkaisuun. Ryhmäni suosittelee hänen ratkaisumalliaan ja kannattaa kaikkia ympäristövaliokunnassa jätettyjä tarkistuksia.
Haluaisin esittää pari kommenttia kärsimiemme vitsausten luonteesta. Goodwill mainitsi meidän kohdanneen kaksi eläintautikatastrofia, mutta on vielä kolmaskin katastrofi, joka ne on aiheuttanut. Tämä kolmas katastrofi oli niiden ihmisten välinpitämättömyys ja joskus myös ahneus, jotka seurasivat sivusta, kun eläinjätteen renderointi ja syöttäminen takaisin eläimille levisi menetelmänä yhä laajemmalle ja lisäsi siten katastrofin mahdollisuutta.
Vielä ei siis ole aika pohtia huolettomasti eläinproteiinin lajinsisäistä kierrätystä tai mitään muutakaan sellaista toimenpidettä, joka lisää maatalousjärjestelmäämme kohdistuvia riskejä. Yhdistyneellä kuningaskunnalla on vieläkin oppimista suu- ja sorkkatautiepidemiasta. Eläinjätteen hävittämisen kohdalla olemme havainneet, että yrittäessämme välttää yhtä riskiä olemme aina törmänneet toiseen. Kun tarkastelemme polttamista, hautaamista sekä vaaroja, joita aiheutuu niistä 1 prosentista tiloja, joilla on edelleen ruokittu sikoja ruokajätteellä, näemme joka puolella lisää riskejä. Siksi minäkin kannatan ajatusta sellaisten vaihtoehtoisten menetelmien etsimisestä, jotka minimoivat riskin. Yksi näistä menetelmistä on alkalihydrolyysi.
Meidän on pystyttävä osoittamaan, että olemme ehtineet tämän vitsauksen edelle. Ennen ongelmana oli se, että olimme kuin maita, jotka varustelevat aiempaa eivätkä tulevaa sotaa varten. Kamppailemme jatkuvasti tuntemattomien riskien kanssa. Paulsenin ehdotukset ovat tuoneet huomattavia parannuksia siihen, mitä komission on yrittänyt tehdä TSE-tartunnan saaneiden eläinten hävittämisessä.

Pesälä
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, käsittelyssä on eläinten sivutuotteiden käsittelyä koskeva direktiivi. Minun näkökulmani asiaan on toisaalta tuottajien ja toisaalta pienten volyymien ja pitkien etäisyyksien maan olosuhteet. Ensi alkuun haluan sanoa, että rouva Paulsen on tehnyt perusteellista ja hyvää työtä. Kiitän erityisesti, että hän on myös huomioinut edustamieni harvaan asuttujen alueiden ongelmia tarkistuksessa 69, jossa paikallinen hävittäminen sallitaan olosuhteiden ollessa poikkeuksellisia.
Minun ongelmani suhtautumisessa esitykseen on se, miksi koko EU:n alueella varotoimet ovat samanlaiset, jos riskit joillakin alueilla ovat olemattomat. Tällöin näillekin alueille aiheutetaan turhia kustannuksia. Jo nyt esimerkiksi pohjoisen alueen tuottajilla on suuremmat kustannukset johtuen luonnon olosuhteista.
Kuulutankin periaatteellisuuden sijaan ja sen myötä myös maalaisjärkeä. Maamme ainoassa eläinjätelaitoksessa vielä eri kategorioiden jätteet voidaan erotella toisistaan, mutta eri eläinlajeista peräisin olevien jätteiden erottaminen tuntuu erittäin vaikealta, niin pienistä volyymeistä on kyse. Siksi sinänsä hyvään tavoitteiseen kannibalismin lopettamisesta tulee suhtautua ohjeellisesti ja järkiratkaisuja etsien. Onhan eläinkunnassa ilmiöitä, joissa on niin sanottua luonnollista kannibalismia. Miten tulevaisuudessa kohdellaan tällaisia eläimiä? Direktiivit eivät estä eläinten luonnollista kannibalismia. Vaikka nyt hyväksymme parlamentin kannan direktiiviesitykseen, näitä asioita pitää vielä pohtia. En puolusta tällä tehomaataloutta vaan haluan, että alueiden erilaiset olosuhteet otettaisiin paremmin huomioon.

Staes
Arvoisa puhemies, jos Belgian dioksiinikriisi, BSE-kriisi ja suu- ja sorkkatautiepidemia ovat tehneet jotakin selväksi niin ainakin sen, että tarvitaan tiukkoja sääntöjä eläinjätteen kauppaa, varastointia ja käsittelyä varten. Vuosittain pitää poistaa noin 16 miljoonaa tonnia eläinjätettä.
Maatalouden kotieläinten ruokkiminen eläinproteiineilla on kielletty kokonaan 4. joulukuuta vuonna 2000. Siinä ehdotuksessa asetukseksi, josta tänään keskustelemme, kuvataan, kuinka eläinjätettä pitää tästä lähtien käsitellä ja kuinka vältetään ei-toivottujen tuotteiden joutuminen ravintoketjuun. Tämä saa aikaan järjestyksen alalle, jolle määritellään selvästi erotellut jätteet, joita ei saa missään tapauksessa sekoittaa keskenään.
Marit Paulsen kuvaili selvästi kaikki ongelmakohdat johdannossaan. Tämä asetus on erittäin tärkeä. Jos käy ilmi, että kolmeen luokkaan jakamista, jätteiden pakollista erottelua ja kannibalismin kieltoa ei noudateta alalla ollenkaan tai sitä noudatetaan puutteellisesti ja että petokset ovat liian suuria, voimme lähteä siitä, että ei ole täytetty poliittisia reunaehtoja liha- ja luujauhon käytön sallimiselle sikojen ja kanojen ravinnossa. Silloin on vaadittava oikeutetusti täydellistä kieltoa.
Hyvät kollegat, siksi pyydän teitä tukemaan 26 artiklaan tehtyä tarkistusta 64, jossa esitetään, että toistaiseksi voimassa olevaa kieltoa ruokkimisesta kaikenlaisilla eläinten sivutuotteilla ei pidä jatkaa siihen hetkeen asti, jolloin esillä oleva asetus tulee voimaan, kuten komissio haluaa, vaan siihen asti, jolloin tätä asetusta noudatetaan jäsenvaltioissa. Haluamme siis saada ennen 1. helmikuuta 2003 jäsenvaltioilta raportin tämän asetuksen yhdenmukaisesta soveltamisesta ja vasta tämän raportin saamisen jälkeen voidaan aloittaa keskustelu täydellisen kiellon kumoamisesta. Meidän pitää olla varmoja, että asetus toimii, että petokset on suljettu pois ja että alalla on otettu opiksi kriisistä. Hyvät kollegat, uskon, että tämä asetus antaa alalle kunnon mahdollisuudet. Toivottavasti siellä tartutaan tähän mahdollisuuteen.

Blokland
Arvoisa puhemies, kuten edellisessä keskustelussa, joka koski ravinnon turvallisuutta, haluan tässäkin keskustelussa painottaa, että uusi maatalouspolitiikka on erittäin tärkeää. Tarkoitan maatalouspolitiikkaa, jossa eläimiä ruokitaan vastuullisesti. Meidän pitää luopua kannibalismista sekä eettisistä että tieteellisistä syistä. Haluan lisäksi painottaa, että märehtijöitä ei ole tarkoitettu eläinproteiinien vaan kasviproteiinien syöjiksi.
On hyvä asia, että suuri enemmistö kannattaa tällä hetkellä tiukkoja toimia, mutta niiden toteuttamista on myös seurattava. Jos haluamme nähdä näiden toimien vaikutuksen, jäsenvaltioiden on myös valvottava tosissaan niiden toteuttamista.
Lopuksi totean tyytyväisenä, että polttolaitteita koskevassa lainsäädännössä ollut tyhjiö täytetään. Saimme valitettavasti nähdä Englannin viimeaikaisen suu- ja sorkkatautiepidemian aikana suurten kuolleitten eläinten kasojen polttamisen. Tällainen tuhoamistapa ei todellakaan anna takuita saastumista vastaan eikä se paranna ilman laatua. Toivon, että näitä polttorovioita ei tarvita enää tulevaisuudessa.

Klaß
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, ponnistellessamme rehua koskevan avoimuuden, selvyyden ja läpinäkyvyyden puolesta lähestymme vähä vähältä koko asian ydintä, nimittäin kysymystä: mitä rehussa saa loppujen lopuksi olla ja mikä on kiellettyä?
Arvoisa komission jäsen Byrne, annoitte BSE-kriisin yhteydessä selvän lausunnon, jonka mukaan eläinperäistä ainesta, joka ei sovi ihmisravinnoksi, ei saa käyttää myöskään rehun valmistuksessa. Tämä on oikeastaan looginen johtopäätös, jos tiedämme jotakin elintarvikeketjun kiertokulusta. Kiitän komissiota sen päättäväisestä ehdotuksesta jakaa eläinten sivutuotteet kolmeen luokkaan. Olisi ollut paljon yksinkertaisempaa kieltää saman tien kaikki. Tälle tielle on lähtenyt esimerkiksi Saksan liittotasavallan hallitus. EU sen sijaan kulkee tässä minusta järkevämpää tietä, vaikka - senhän me tiedämme - se onkin myös vaikeampi tie. Kolmen eri luokan ainekset on nimittäin kerättävä, varastoitava, käsiteltävä ja markkinoitava todistettavasti erikseen. Tällainen määräys edellyttää kokemustemme mukaan myös valvontaa.
Esittelijä tuo tässä yhteydessä uudestaan esille rehun virallisen valvonnan järjestämistä Euroopan unionissa koskevan direktiivin muotoilun, jota vähempään emme millään muotoa saa tyytyä, nimittäin, että komission asiantuntijat voivat yhteistyössä jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa suorittaa tarkastuksia paikan päällä. Tulos on sen hyväksi nähdyn vaivan arvoinen, nimittäin se tulos, että arvokkaita ravintoaineiden lähteitä ei pelkästään tuhota vaan että ne käytetään hyödyksi - tämä pätee myös kotitalousjätteisiin - ja että toisaalta heitetään pois ja tuhotaan se, mikä ei kuulu elintarvikeketjuun. On selvää, että meidän on varmistettava, että eläinrehu valitaan eläinlajin mukaan, ts., että vastustamme kannibalismia. Tämäkin täytyy estää tarkastuksin.
Kiitän Paulsenia hänen mietinnöstään, joka on tärkeissä kohdissa vielä komission ehdotusta selvempi, ja toivon kollegoilta selvää tukea.

Kindermann
Arvoisa puhemies, eläinten sivutuotteita, jotka periaatteessa kelpaavat ihmisravinnoksi, on voitava käyttää myös jatkossa asianmukaisen käsittelyn jälkeen eläinten ruuaksi. Minusta on käsittämätöntä, että tämä arvokas valkuaisen lähde halutaan kieltää pysyvästi. Silti kannatan nykyistä väliaikaista eläinjauhon syöttökieltoa! On varmistettava voimassa olevien sääntöjen ja tarkastusten tarkka soveltaminen. Kun nämä asiat ovat taatusti kunnossa, eläinjauhon käytön pitäisi olla jatkossa mahdollista.
Toinen erityisasia on ruuanjätteiden, toisin sanoen suurkeittiöravintoloiden ja catering-yritysten ruuanjätteiden kierrätys. Vuosikymmenten ajan jätteitä on hyödynnetty laadukkaana sianrehuna. Tämän täytyy olla mahdollista myös tulevaisuudessa. Kannatan siksi vihreiden ryhmän tarkistusta 102.
Lopuksi vielä muutama sana eläinten kannibalismin välttämisestä: eläinjauhoksi jalostettavan aineksen erotteleminen eläinlajien mukaan on minusta vaikeasti toteutettavissa. Siat, kanat, kalat jne. syövät siekailematta lajitovereitaan. Minua hämmästyttää kovasti, että eläimiltäkin vaaditaan nyt inhimillisiä, eettisiä mittapuita. Toivon, että pysymme tässä asiassa realisteina; vaikka - niin kuin on ehdotettu - sivutuotteet olisikin pakko erotella eläinlajin mukaan, emme pysty estämään eläinten kannibalismia.

Jeggle
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kun ajatellaan koko elintarviketurvallisuuden ja lisäksi eläinten terveyden laajalle ulottuvaa ja tärkeää kokonaisuutta, myös käsiteltävänä oleva Paulsenin mietintö on BSE:n ja suu- ja sorkkataudin vuoksi nähtävä laajemmassa yhteydessä kuin muita kuin ihmisravinnoksi tarkoitettuja eläinten sivutuotteita koskevana. Näillä sivutuotteilla tarkoitetaan varsinkin eläinjauhoa. Komissio on ehdotuksessaan laatinut ehdollisen, toisin sanoen asteittaisen kiellon eläinjauhojen käyttämiselle rehuna ja lannoitteena. Paulsen on viimeistellyt ehdotuksen erittäin hyvin.
On pakko suhtautua myönteisesti jakoon kolmeen erilliseen luokkaan, samoin siihen, että komissio sallii ainoastaan 1. luokan jauhojen käyttämisen karjan ruokinnassa ja vain, kun niitä on sterilisoitu 20 minuuttia 133ºC:ssä ja 3 baarin paineessa. Komission ehdotus vastaa silloin valiokunnan muokkaamassa muodossaan BSE-tutkintavaliokunnan vaatimusta, jonka mukaan eläinjätteet on eroteltava tarkasti luokkiin: sinänsä ihmisravinnoksi kelpaavat ja sellaiset, jotka ovat peräisin kuolleista ja sairaista eläimistä. Elintarvikkeiksi kelpaavat teurasjätteet ovat arvokkaita proteiinin lähteitä, joista meidän ei pitäisi luopua. Kaikkiruokaiset ovat todellakin kaikkiruokaisia. Meidän ei pitäisi kasvattaa niitä uudestaan. Eläinjauhon antaminen märehtijöille on tietenkin tabu.
Me tarvitsemme eläinjauhon valmistuksessa ja jalostuksessa vastuuntuntoisesti sovellettua ja valvottua tekniikkaa ja tarvitsemme vielä lisää tutkimusta. Jos toimimme tämän asetuksen mukaisesti ja toteutamme sitä myös jäsenvaltioissa, meillä on hyvä pohja taata luottamus elintarvikkeisiimme ja hankkia kuluttajillemme riittävästi elintarvikkeita.

Santkin
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan kiittää ennen kaikkea Paulsenia hänen meille esittelemästään kahdesta laadukkaasta mietinnöstä.
Arvoisa puhemies, Euroopan sosialistiryhmä on samaa mieltä molempien mietintöjen termivalinnoista ja päätelmistä sekä muutetuista ehdotuksista. Me kaikki muistamme maatani Belgiaa vuonna 1999 koetelleen dioksiinikriisin. Eläinperäisiä elintarvikkeita saastuttanut dioksiini puhutteli kansanterveydestä vastuussa olevia henkilöitä ja horjutti voimakkaasti kuluttajien luottamusta rehujen valvontajärjestelmään. Se myös heitti epäilyksen varjon lihan laatuun. Eläinrasvat ja -öljyt olivat tuolloin päivän puheenaiheena. Näin ollen asiaan oli reagoitava voimakkaasti kansanterveyden suojelemiseksi ja kuluttajien luottamuksen palauttamiseksi, joka ei ole mikään vähäpätöinen asia.
Neuvosto päätti vuonna 2000 kieltää tilapäisesti kaikenlaisten eläimistä saatavien sivutuotteiden käytön elintarviketuotantoketjuun kuuluvien eläinten ravinnoksi, mutta eläimistä saatavia sivutuotteita koskeva ongelma vaati niin ikään ratkaisua. Muutettu asetusehdotus elintarvikkeiden turvallisuuden parantamisesta pyrkii kansanterveyttä koskevan vaatimuksen täyttämiseen.
Olemme kiinnittäneet suurta huomiota tieteellisen ohjauskomitean lausuntoon, jonka mukaan terveystarkastuksessa ihmisravinnoksi kelpaamattomaksi havaitut eläinperäiset tuotteet on vedettävä pois ravintoketjusta. Annamme siis täyden tukemme asetuksen tueksi esitetyille periaatteille, sillä vain ihmisravinnoksi kelpuutettuja eläinten ruhojen sivutuotteita voidaan asetusehdotuksen nojalla käyttää eläinten tai ihmisten ravinnon raaka-aineena.
Sivutuotteiden sekä kotitalousrasvojen ja -jätteiden erillinen käsittely voi jouduttaa haluttuun tavoitteeseen pääsemistä. Sivutuotteiden luokittelu, luokkien erottelu ja luokkien 1 ja 2 ainesten merkintä ovat toimia, joilla pyritään toteuttamaan asetettuja tavoitteita. Myös tuotteiden jäljitettävyys, välivarastointi, jalostusteollisuuden valvonta ja poikkeusjärjestelyt ovat toimia, joilla voidaan edistää tavoitteisiin pääsyä. Korvaavat tuotteet ja tuotteiden valikoiva käyttö ja poistaminen edistävät niin ikään ongelmien ratkaisua.
Arvoisa puhemies, lopuksi sanoisin yhteenvetona ja loppupäätelmänä, että ehdotetun asetuksen ansiosta käyttöön otettu vapaaehtoinen menetelmä on kansalaistemme toivomusten suuntainen.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen iloinen voidessani keskustella komission ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinten sivutuotteista. Ehdotus on toinen tärkeä rakenneosa BSE-taudin torjumiseksi pystyttämässämme suojamuurissa. Toinen on tietenkin TSE-asetus, joka tulee voimaan 1. heinäkuuta.
En voi kyllin painottaa tämän ehdotuksen tärkeyttä. Edessämme on hyvin vaikea valinta. EU:ssa tuotetaan vuosittain yli 16 miljoonaa tonnia ihmisravinnoksi kelpaamattomia eläinten sivutuotteita. Nämä 16 miljoonaa tonnia eivät katoa itsestään. Ne on hävitettävä ja käsiteltävä. Tämä voidaan tehdä terveydelle ja ympäristölle turvallisella, taloudellisella ja tehokkaalla tavalla tai sitten sääntelemättä, mikä aiheuttaa riskejä kansanterveydelle ja ympäristölle. Kaikki yhteisön toimielimet joutuvat yhdessä vastuuseen, jollemme pidä tiukasti kiinni tästä ensimmäisestä vaihtoehdosta. Tätä komissio nimenomaan ehdotti lokakuussa 2000: se ehdotti kehystä, joka mahdollistaa tämän 16 miljoonan tonnin massan turvallisen ja tehokkaan käsittelyn.
Tämä ehdotus liittyy läheisesti BSE-tapaukseen. Syy siihen on ilmeinen. Huomattava osa eläinten sivutuotteista, joista olemme keskustelleet, on erikseen määriteltyä riskiainesta. On hyvin tärkeää, että erityisesti nämä tuotteet kerätään, käsitellään ja hävitetään tehokkaasti. Ehdotuksen avulla tämä tavoite voidaan saavuttaa.
Minua on rohkaissut valtavasti parlamentin rakentava suhtautuminen tähän ehdotukseen. Siitä on käyty hyvin tervettä keskustelua, jossa on keskitytty tekstin parantamiseen. Olen tyytyväinen, että tarve suojella kansanterveyttä ja ympäristöä on käsiteltävässä tekstissä asetettu ylivoimaisesti etusijalle. Lisäksi se on tehty toimivasti. Kun asetus tulee voimaan, meillä on järjestelmä, joka vastaa alan viimeisintä kehitystä.
Haluaisin antaa kunniamaininnan erityisesti esittelijänne Paulsenin panoksesta; hän näki valtavasti vaivaa saadakseen tämän ehdotuksen näin nopeasti tähän vaiheeseen. Hänen ja teidän ponnistelujenne ansiosta voin tänään hyväksyä hengen ja periaatteen puolesta suurimman osan esittämistänne tarkistuksista joidenkin toimituksellisten muutosten jälkeen. Sivuan myös lyhyesti ehdotusta direktiiviksi direktiivien 90/425/ETY ja 92/118/ETY muuttamisesta. Minulla ei tietenkään ole aikaa selvittää yksityiskohtaisesti komission kantaa kaikkiin tarkistuksiin, joten keskityn vain tärkeimpiin kysymyksiin.
Ensinnäkin voimme hyväksyä kaikki sellaiset johdanto-osan kappaleiden tarkistukset, jotka vastaavat säädösosan säännöksiä, sekä historiallista taustaa valottavat tarkistukset, myös viittaukset viimeisimpiin eläinrehun turvallisuudesta annettuihin parlamentin päätöslauselmiin. Suostun poistamaan johdanto-osan kappaleesta viittauksen tuottavuuden lisäämiseen, mutta alkuperäinen viittaus perustamissopimukseen olisi säilytettävä. Joudumme kuitenkin hylkäämään tarkistukset, joissa tekstiin lisätään sellaisia johdanto-osan kappaleita, jotka eivät vastaa säädösosan tekstin säännöksiä tai joissa poistetaan säädösosan tekstiin viittaavia johdanto-osan kappaleita, koska tämä on lainsäädäntökäytännön vastaista.
En voi hyväksyä geneettisen materiaalin sisällyttämistä ehdotuksen soveltamisalaan, mutta täsmentäisin tekstiä kuitenkin niin, että se koskee vain sellaisen geneettisen materiaalin hävittämistä, jota ei enää tarvita lisääntymistarkoituksiin. Tuen tarkistuksia, joilla pyritään laajentamaan lajinsisäinen kierrätyskielto muihin eläinlajeihin kuin märehtijöihin; näiden eläinlajien kohdalla kannibalismi on ollut kiellettyä vuodesta 1994. Kuten BSE-epidemian kehityksestä opimme, lajinsisäinen kierrätys voi lisätä riskiä kierrättää potentiaalista tartuntaa, kun tauti voi levitä esteettä lajin sisällä.
Hyväksyn tuotteiden jäljitettävyyden parantamiseksi esitetyt lisävaatimukset. Luokkaan 1 kuuluvan käsittelemättömän aineksen merkintää koskevat vaatimukset voidaan kuitenkin hyväksyä vain, kun on kyseessä erikseen määritelty riskiaines. Samoista syistä luokkaan 2 kuuluvan käsittelemättömän aineksen, myös lannan, merkintää ei voida hyväksyä. Lisäksi merkintä hajun ja denaturoinnin avulla voidaan hyväksyä vain periaatteessa, koska tässä vaiheessa ei vielä ole löydetty asianmukaista ja turvallista hajuominaisuuteen ja denaturointiin perustuvaa merkintätapaa. Huomauttaisin kuitenkin, että lannan merkintä hajuaineella voi lievästi sanottuna olla hieman yliampuvaa. Ymmärrämme kuitenkin yleisen huolenne ja pidämme asian mielessä tulevaisuuden varalta. Komissio ei epäröi vahvistaa tällaisia ylimääräisiä merkintäsääntöjä tarpeen vaatiessa.
Hyväksymme, että ristikontaminaation välttämiseksi on tarpeen asettaa ylimääräisiä ja tiukempia vaatimuksia. Komission ehdotuksessa on jo esitetty eläinjätteiden pitämistä täydellisesti erillään keräyksen ja kuljetuksen ajan sekä niiden pitämistä täydellisesti erillään elintarvikkeita valmistavista laitoksista. Voimme hyväksyä poikkeuksen, joka koskee ruhojen ja erikseen määritellyn riskiaineksen hautaamista ja polttoa kaukana sijaitsevilla alueilla ja vakavien tartuntatautien puhjetessa, jos on olemassa terveysriskin leviämisen vaara tai jos hävittämiseen ei ole käytettävissä tarpeeksi kapasiteettia. Pidämme erityisen myönteisenä tarkistuksissa ehdotettuja ehtoja, joiden tarkoituksena on estää tämän poikkeuksen väärinkäyttö. Kaukana sijaitseville alueille ehdotetaan kahta eri määritelmää. Voisimme hyväksyä niiden yhdistelmän.
Suostumme antamaan kansanterveyttä koskevat vaatimukset polttolaitoksille, jotka eivät kuulu jätteen polttamisesta annetun direktiivin 2000/76/EY soveltamisalaan. Hyväksymme, että tekstiin lisätään oikeudellinen mahdollisuus tarkistaa hyväksyttyä hävittämismenetelmää uusien tieteellisten tutkimustulosten pohjalta. Emme voi hyväksyä uusien erityistekniikoiden lisäämistä tekstiin, koska se on tarpeetonta ja nähdäkseni ennenaikaista.
Hyväksymme ruokajätteen sisällyttämisen asetuksen soveltamisalaan, mutta täsmennämme, että ehdotus kattaa tällaisen jätteen vain, jos sitä käytetään erityistarkoituksiin; näin vältetään päällekkäisyys ympäristölainsäädännön kanssa. Voimme hyväksyä ruokajätteen määritelmän sillä edellytyksellä, että se kattaa kotitalouksien ruokajätteen, jotta varmistetaan johdonmukaisuus tulevan klassista sikaruttoa koskevan lainsäädännön kanssa. Voimme hyväksyä ruokajätteen luokittelun luokkaan 3 kuuluvaksi ainekseksi, kunhan ulkomailta kuljetettu ruokajäte sisällytetään ylimpään riskiluokkaan 1 ja hävitetään nykyisen yhteisön lainsäädännön vaatimusten mukaisesti.
Emme voi hyväksyä ehdotusta, jonka mukaan ruokajätteen käyttö sikojen ruokinnassa olisi sallittava jatkossakin. Tämä käytäntö ei ensinnäkään sopisi yhteen lajinsisäisen kierrätyskiellon eikä rehun kaikkien ainesosien jäljitettävyysvaatimuksen kanssa, joita kumpaakin parlamentti on itse vaatinut. Toiseksi äskettäinen dioksiinikriisi ja nykyiset suu- ja sorkkatautiepidemiat riittänevät perusteeksi sille, ettei tällainen ruokintakäytäntö ole tarkoituksenmukainen.
Emme voi hyväksyä maatilalla syntyneen lannan sulkemista ehdotuksen soveltamisalan ulkopuolelle, koska tämä vain vähentäisi terveyden suojelua. Emme voi rajoittaa lannan levittämistä pelkästään tapauksiin, joissa sen epäillään levittävän Maailman eläintautijärjestön (OIE) eläintautiluetteloon A kuuluvaa tautia, koska jotkin jäsenvaltiot ovat määränneet ylimääräisiä hävittämistoimenpiteitä myös taudeille, joita kyseisessä luettelossa ei mainita, esimerkiksi salmonellalle. Suostumme täsmentämään, että lannan tuonnissa käytettävä yhdenmukaistettu terveystodistus on vahvistettava komitologiamenettelyssä. Tarkistus, jossa pyydetään ottamaan todistus tämän asetuksen liitteeksi, on tarpeeton eikä sitä sen vuoksi voida hyväksyä. Hyväksymme ehdotuksen, jonka mukaan tekstissä olisi mainittava mahdollisuus sallia vastaavia lannan käsittelymenetelmiä tieteellisten lausuntojen perusteella, mitä komission ehdotus ei missään tapauksessa estä. Maininta on kuitenkin ennenaikainen, eikä näin ollen ole hyväksyttävää lisätä viittausta neuvotteluihin ennen tiedekomitean arviota.
Emme voi hyväksyä ehdotusta, joka koskee uusien eläinten sivutuotteiden lisäämistä luokkaan 1. Ehdotus on kohtuuton, tarpeeton ja aiheuttaa sekaannusta nykyisen lainsäädännön ja erityisesti TSE-asetuksen kanssa parantamatta mainittavasti turvallisuutta. Testaaminen BSE-taudin varalta kuuluu TSE-asetuksen soveltamisalaan ja uskon, että kyseisessä asetuksessa tämä asia on kyllä ratkaistu aivan asianmukaisesti. Ei myöskään olisi käytännöllistä testata kaikkia eläimiä kaikkien tunnettujen tautien varalta. Se olisi epärealistista. Tiloilla kuolleet eläimet jäävät joka tapauksessa elintarvike- ja rehuketjun ulkopuolelle.
Näiden tarkistusten nettotuloksena olisi, että huomattavaa määrää eläinten sivutuotteita ei saisi käyttää biokaasu- ja kompostointilaitoksissa. Lisäksi ehdotetaan, että painekeittostandardien soveltamista eläinten sivutuotteisiin olisi vaadittava silloinkin, kun tästä syntyvä aines on tarkoitus vielä polttaa. Jotta asetus olisi yhdenmukainen TSE-asetuksen kanssa, voimme hyväksyä tämän prosessin käytön ennen polttamista, jos kansallinen toimivaltainen viranomainen sitä vaatii. Näin jäsenvaltioille annettaisiin mahdollisuus vaatia tätä prosessia esimerkiksi silloin, kun ennen polttamista tarvitaan pitkä varastointijakso. Panimme merkille, että monissa muissakin parlamentin tarkistuksissa on säilytetty tämä joustovara.
Emme voi hyväksyä, että kielletään luokkaan 2 kuuluvasta aineksesta peräisin olevien renderoitujen rasvojen käyttö rasvajohdannaisten valmistuksessa kosmetiikka- ja lääketeollisuudessa. Emme voi hyväksyä märehtijöistä saatujen tuotteiden tuontirajoituksia TSE-riskin vuoksi, koska tällaisista rajoituksista säädetään TSE-asetuksessa. Lisäksi tieteellinen ohjauskomitea tarkistaa parhaillaan märehtijöistä saatujen rasvojen turvallisuutta koskevia säännöksiä.
Voimme hyväksyä asetuksen voimaantulon aikaistamisen ja pidämme myönteisenä ehdotusta, jonka mukaan jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kertomus asetuksen täytäntöönpanosta.
En voi hyväksyä kuolleiden lampaiden ja vuohien jättämistä erikseen määritellyn riskiaineksen määritelmän ulkopuolelle, koska tämä olisi ristiriidassa TSE-asetuksen kanssa. En voi hyväksyä, ettei kiinteää ja hajonnutta lantaa sisällytettäisi niiden lannoitteiden joukkoon, joiden levittäminen laitumelle on kielletty, koska jo tämä kielto sulkee pois lannan kaikissa muodoissaan, eikä ole mitään perusteita jättää hajonnutta lantaa sen yleisen toimintalinjan ulkopuolelle, jota sovelletaan lannoiteaineksen levittämiseen laidunmaalle.
Voimme periaatteessa hyväksyä luokkiin 1 ja 2 kuuluvien ainesten vientikiellon. Hyväksymme periaatteessa luokkaan 3 kuuluvan raaka-aineen pakastamisen. Voimme hyväksyä sen, että tekstiin sisällytetään tuotteet, jotka eivät ole läpäisseet luokkaan 3 kuuluvien ainesten tuontitarkastuksia. Jotta teksti olisi yhdenmukainen liitteen ja yhteisön nykyisen lainsäädännön kanssa, haluamme kuitenkin täsmentää, ettei tätä säännöstä kuitenkaan sovelleta, jos tuotteet on tarkoitus lähettää edelleen tai jos niiden tuonti on hyväksytty yhteisön lainsäädännössä säädetyin rajoituksin.
Emme voi hyväksyä, että tekstiin lisätään pysyvä kielto käyttää liha- ja luujauhoa rehussa, koska käyttökielto kuuluu äskettäin hyväksytyn TSE-asetuksen soveltamisalaan. Itse asiassa ehdotan, että nykyisen täydellisen käyttökiellon voimassaoloa pidennetään TSE-asetuksen oikeudellisten säännösten nojalla siihen asti, kunnes tämä asetusehdotus on hyväksytty ja pantu täytäntöön.
Lisäksi uskon, että tämän asetusehdotuksen mukaisesti tuotettuja eläinproteiineja voidaan käyttää täysin turvallisesti muiden eläinten kuin märehtijöiden ruokintaan. Se, että eläinproteiinin käyttö kielletään muidenkin eläinten kuin märehtijöiden ruokinnassa, ei ole tieteellisesti perusteltua. Se saattaisi aiheuttaa kiistaa WTO:ssa ja sillä olisi valtavia ympäristöllisiä ja taloudellisia seurauksia.
Emme voi hyväksyä tiettyjen paikallisten ruokintamenetelmien kieltämistä, koska tämä haittaisi huomattavasti jäsenvaltioiden nykyisiä uhanalaisten lajien suojeluohjelmia. Asetusehdotuksessa määritellyt ehdot näiden ruokintamenetelmien valvomiseksi ovat nykyistä tiukemmat, ja ne ovat komission tarkastajien suosituksen mukaisia.
Lopuksi todettakoon, että komissio pitää myönteisenä tätä mietintöä ja siihen sisältyviä monia hyödyllisiä ja rakentavia tarkistuksia. Arvoisa puhemies, aikaisemmin esittämänne ehdotuksen mukaisesti suosittelen, että tarkistuksista tehdään yhteenveto, joka pannaan kiertoon.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella komission jäsen Byrneä, että hän onnistui selvittämään asiansa niin lyhyessä ajassa, mutta meille saakka siitä ei ehtinyt paljoakaan, koska tulkit eivät kyenneet seuraamaan teidän tahdissanne. Jotenkin meidän pitää löytää järjestelmä, jonka avulla komission lausunnot saavuttavat meidätkin - joko niitä on lyhennettävä tai niille on annettava enemmän aikaa. Nykyisen käytännön jatkamista meidän ei pitäisi missään tapauksessa vaatia itseltämme pitkään. Sitä ei voi vaatia komission jäseneltä eikä meiltä, joiden pitää kuunnella!

Puhemies
Jäsen Graefe zu Baringdorf, sanoitte olevanne samoilla linjoilla sen hetki sitten tekemäni ehdotuksen kanssa, että komission yksiköiden olisi hyvä laatia jäsenille jaettava kirjallinen esitys aina, kun on näinkin paljon tarkistuksia, joihin komission jäsenen on otettava kantaa. Siten myös komission jäsenellä olisi mahdollisuus keskittyä itse asiaan puheenvuorossa, jossa ei siten tarvitsisi kertoa komission kantaa kaikkiin tarkistuksiin.
Yhteinen keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

Ilman otsoni
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0187/2001) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi ilman otsonista (13114/1/2000 - C5-0090/2001 -1999/0068(COD)) (Esittelijä: Davies).

Davies
. (EN) Arvoisa puhemies, eräässä johtavassa luonnonsuojelujärjestössä työskennellyt ystäväni kertoi, miten masentava kokemus oli lukea joka aamu sähköpostiviestejä, joissa ilmoitettiin luontotyyppien tuhoutumisesta ja eläinlajien eloonjäämistä uhkaavista uusista vaaroista eri puolilla maailmaa. Ymmärrän sen. On siis ilo todeta, etteivät kaikki ympäristöongelmat ole mahdottomia ratkaista ja että ainakin joissakin tapauksissa pystymme muuttamaan kehityksen suuntaa. Näin on ilmansaasteiden kohdalla. Tutkimusten mukaan ainakin joissakin Euroopan kaupungeissa hengitysilma on nyt ehkä puhtaampaa kuin koskaan ennen sitten teollisuusvallankumouksen alkamisen. Ongelmat ovat syvällä. Ilmansaasteiden väitetään nimittäin edelleen aiheuttavan enemmän ennenaikaisia kuolemia kuin liikenneonnettomuudet, mutta edistystä tapahtuu koko ajan.
Maanpinnan otsoni on saaste, joka vaikuttaa yhä vakavasti monien kansalaistemme terveyteen. Se aiheuttaa lapsille astmaongelmia - otsonin sanotaan pelkästään Yhdistyneessä kuningaskunnassa vaikuttavan nykyisin jopa joka kymmenenteen lapseen - ja iäkkäille henkilöille hengitysvaikeuksia. Vaikeissa oloissa ihmisiä kuolee. Monissa maani hallituksen tekemissä tutkimuksissa arvioidaan otsonin saattavan aiheuttaa vuosittain jopa 12 500 ihmisen ennenaikaisen kuoleman. Olemme kaikki hyvin tietoisia joissakin Euroopan kaupungeissa, kuten Ateenassa, havaituista ongelmista, joita erityiset ilmasto-olot pahentavat entisestään. Saasteilla on myös taloudellisia jälkiseurauksia, koska ne pienentävät satoja ja vahingoittavat metsiä.
Yhteisön lainsäädännöllä on yhä tärkeämpi rooli normien tiukentamisessa ja saastumisen hillitsemisessä. Mikään ei kuvasta tätä paremmin kuin tarve toteuttaa koordinoituja toimia otsonin vähentämiseksi. Otsonia syntyy, kun auringonvalo reagoi kemiallisesti typen oksidien ja haihtuvien orgaanisten yhdisteiden kanssa, joita syntyy pääasiassa ajoneuvojen päästöistä ja polttoaineen jakelusta. Otsonia muodostuu usein kilometrien päässä ongelman lähteestä. Se on siis klassinen rajat ylittävä saaste, joka vaatii rajat ylittäviä toimia Euroopassa.
Kansallisia päästörajoja koskeva direktiivi muodostaa kehyksen pahimpien ilmansaasteiden vähentämiselle. Direktiivi koskee toimia, joita jäsenvaltioiden olisi toteutettava paikallisella tasolla otsoniongelman ratkaisemiseksi. Ensimmäisessä käsittelyssä pidin myönteisinä komission ehdotuksia sellaisen tavoitearvon asettamisesta, jolla kannustettaisiin jäsenvaltioita olemaan ylittämättä Maailman terveysjärjestön suosittamaa otsonin enimmäistasoa useampana kuin 20 päivänä vuodessa, kansalaisten varoittamisesta suurista paikallisista terveysriskeistä sekä eri maiden suorituskyvyn vertaamisesta. Minusta ehdotukset eivät kuitenkaan olleet tarpeeksi tiukkoja. Parlamentti teki niihin joitakin muutoksia, ja niistä 19 tarkistuksesta, joista pääsimme yksimielisyyteen, neuvosto on hyväksynyt kymmenen vähäpätöistä tarkistusta kokonaan ja neljä muuta osittain. Neuvosto on myös päättänyt, että se haluaa ylityspäivien enimmäismääräksi 25 eikä 20 päivää. Tämä kompromissi ei vaikuta lainkaan hassummalta. Siksi olenkin ehkä hieman kyyninen väittäessäni, että ministerien on varsin helppo sopia tiukoista tavoitteista, kun ne eivät ole oikeudellisesti sitovia. Parlamentin pitäisi nyt edetä sen varmistamiseksi, että lopullisessa muodossaan lainsäädäntö asettaa jäsenvaltioille tiukat velvoitteet saavuttaa tavoitteet, jotka ne väittävät haluavansa saavuttaa.
Haluan, että jäsenvaltioilta vaaditaan tavoitteen täyttämistä paitsi silloin, kun se on niille käytännössä mahdotonta. Haluan jäsenvaltioiden neuvottelevan sellaisen määräpäivän, johon mennessä pitkän aikavälin tavoite - siis se, että otsonitaso ei ylitä koskaan WHO:n suosituksia - on saavutettava. Haluan niiden panevan kiireesti täytäntöön lyhyen aikavälin toimintasuunnitelmat, kun otsonitasot ylittävät WHO:n suositukset kaksinkertaisina, ja haluan niiden toimittavan komissiolle tiedot standardista, jonka avulla eri maiden suoritustasoa voidaan vertailla, jotta kansalaiset voivat nähdä, mitkä maat ponnistelevat tosissaan ja mitkä eivät.
Tämän sanoessani myönnän, että on otettava myös huomioon se tosiseikka, että jokainen jäsenvaltio ei välttämättä ole itse vastuussa saasteista, jotka sen alueella vaikuttavat. Ymmärrän myös, että jäsenvaltioissa on erilaiset sääolot. Esimerkiksi Englannin luoteisosissa voi muodostua enemmän liikenteen pakokaasuja kuin muualla Euroopassa, mutta koska meitä ei ole siunattu kovin suurella määrällä auringonvaloa, otsoni on meillä pienempi ongelma kuin esimerkiksi Espanjassa.
En halua sälyttää liian raskasta taakkaa etenkään Välimeren maiden harteille. Parlamentin on nyt silti omaksuttava tiukka kanta, jotta lopullisesta ratkaisusta, johon me neuvoston kanssa päädymme, näkyisi se, että jäsenvaltioiden on tarpeen ryhtyä tositoimiin.
Kiitän muiden puolueryhmien kollegoita siitä, että he ovat uurastaneet yhdessä minun kanssani sen varmistamiseksi, että parlamentin kanta saa enemmistön kannatuksen. Kiitän parlamentin henkilökuntaa ja erityisesti avustajaani Vikki Phillipsiä, joka on kuluneen vuoden aikana antanut erittäin merkittävän panoksen tähän prosessiin.
Meillä on nyt tilaisuus myötävaikuttaa prosessiin, jossa vähennetään saasteita ja puhdistetaan hengittämäämme ilmaa. Toivon parlamentin antavan tukensa tässä mietinnössä esitetyille ehdotuksille ja eri poliittisten puolueiden sopimille kompromisseille ja toivon meidän tekevän oman osuutemme siinä prosessissa, josta voi tulla Euroopan ympäristöpolitiikan uusi menestystarina.

García-Orcoyen Tormo
Arvoisa komission jäsen, ilmakehän otsonipitoisuudet ovat vakava ongelma paitsi ympäristölle myös kansanterveydelle, sillä ne vaikuttavat kansalaisten terveyteen, erityisesti lasten ja vanhusten kaltaisiin riskiryhmiin, ja aiheuttavat muun muassa allergioita sekä sydämen ja hengitysteiden ongelmia.
Otsonipitoisuudet vaikuttavat jäsenvaltioihin erittäin epätasaisesti. Ne vaikuttavat rajat ylittävän luonteensa takia usein kaukana sieltä, mistä ne ovat peräisin.
Jäsenvaltiot eivät toistaiseksi ole tutkineet eivätkä käsitelleet riittävästi tätä ilmiötä, eivätkä ne ole arvioineet sitä järjestelmällisesti ja koordinoidusti. Tästä syystä saatavilla ei ole ollut luotettavia ja vertailukelpoisia tietoja, ja lyhyen ja pitkän aikavälin toimintasuunnitelmat ovat olleet riittämättömiä. Pidän tämän direktiivin antamista siis erittäin tarpeellisena, ja suhtaudun erittäin myönteisesti esittelijä Daviesin työhön, erityisesti tässä ongelmassa omaksuttuun lähestymistapaan, jossa hän korostaa tutkimukseen ja valvontaan liittyviä näkökohtia, ja hänen halukkuuteensa ottaa huomioon muiden ryhmien ehdotukset, sillä sen ansiosta täysistunnossa voidaan toimittaa äänestys ehdotuksesta, johon sisältyvät tärkeät kompromissitarkistukset parantavat komission ehdotusta ja takaavat ehdotettujen toimenpiteiden toteutettavuuden.
Direktiivin ensimmäisenä tärkeänä tuloksena on, että se edistää lopultakin sitä, että jäsenvaltiot kiinnittävät entistä enemmän huomiota alailmakehän otsonia koskevaan ongelmaan tehostamalla tutkimusta ja valvontaa; toiseksi siinä tehdään pakolliseksi lyhyen ja pitkän aikavälin toimintasuunnitelmien laatiminen sekä nopean hälytysjärjestelmän ja kansalaisille tiedottamista koskevan järjestelmän parantaminen. Tässä mielessä pidän erittäin tärkeänä, että suunnitelmissa tehostetaan kussakin tapauksessa niiden paikallisten olosuhteiden tutkimusta, joissa pitoisuuksia ilmenee, jotta niiden torjuntaa voitaisiin tehostaa. Mielestäni on niin ikään välttämätöntä asettaa tavoitepäivämääriä, sillä näin ongelma voidaan saada nopeammin hallintaan.
Emme kuitenkaan voi sivuuttaa nykyisiä ongelmia, jotka liittyvät alailmakehän otsonipitoisuuksien täysimääräiseen valvontaan ja näin ollen asetettujen arvojen ja määräaikojen jatkuvaan ja täsmälliseen noudattamiseen. Tästä syystä ryhmämme on halunnut löytää sellaisia keinoja, joissa asetetaan sellaisia realistisia tavoitteita ja määräaikoja jäsenvaltioiden velvoitteita tiukentamalla, jotka mahdollistavat tietyn jouston tapauksissa, joissa tavoitteiden saavuttaminen on ollut fyysisesti mahdotonta ja joiden mukaan vertailevissa kertomuksissa otetaan huomioon meteorologiset ja paikalliset olosuhteet niillä alueilla, joilla tavoitearvot on ylitetty. Olemme luonnollisesti vastustaneet niitä tarkistuksia, joissa ei oteta huomioon tieteellisiä mahdollisuuksia ongelman hallitsemiseksi.

Lund
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä Daviesiä siitä suuresta ja erittäin pätevästä työstä, jota hän on tehnyt mietinnön parissa. Yhdessä esittelijä Myllerin laatiman mietinnön kanssa, jossa käsitellään kansallisia päästörajoja ja jota käsitellään parhaillaan sovittelukomiteassa, käsittelemämme mietintö edistää merkittävästi paremman ilmanlaadun varmistamista, erityisesti Euroopan suurkaupungeissa. Se edistää merkittävästi otsonin haitallisten vaikutusten estämistä ja vähentämistä ympäristön ja ihmisten terveyden kannalta. Haluaisin ottaa esille Daviesin mietinnön olennaisimpia osia. Ennen kaikkea on tärkeää, että emme ylitä Maailman terveysjärjestön suosittamaa otsonin enimmäistasoa tällä alalla ja että rajoitamme mahdollisimman paljon niitä enimmäistason ylityksiä, jotka on hyväksytty monien vuosien ajan, näissä tapauksissa 20 päivään vuodessa. Tämän mietinnön avulla torjumme siten neuvoston toiveen, jonka mukaan enimmäistason ylittävien tapausten määrä voisi olla suurempi.
Toinen asia, jota haluan korostaa, on ilman otsonipitoisuuksiin liittyvät pitkän aikavälin tavoitteet. Olemme nyt asettaneet määräajan sille, mihin mennessä pitkän aikavälin tavoitteet on saavutettava, nimittäin vuoteen 2020 mennessä, ja siitä saa poiketa vain, jos tavoitteiden saavuttaminen on fyysisesti mahdotonta. On tärkeää, että sekä komissio että parlamentti huolehtivat siitä, että saavutettu kompromissi, joka koskee fyysisesti mahdotonta tilannetta, ei jätä tulkinnanvaraa, jotta kompromissia ei pystytä todellisuudessa käyttämään verukkeena. Korostan myös, miten tärkeää on, että tietoa annetaan niin tavallisille ihmisille kuin erityisesti erittäin herkille ihmisryhmillekin, lapsille ja ikääntyville ihmisille. Tämä vaatii tiedottamista ja toimintasuunnitelmien laatimista, jotta voitaisiin ryhtyä nopeisiin toimiin, jos otsonipitoisuus nousee liian korkeaksi.
Sallikaa minun lopuksi korostaa myös kahta muuta asiaa, jotka Davies on sisällyttänyt mietintöön. Toinen on suhde ehdokasvaltioihin. Mielestäni on oikein, että yritämme saada ehdokasvaltiot mukaan tähän prosessiin mahdollisimman varhain, mitä ympäristövaliokunta onkin suositellut. Otsonin aiheuttama ilman pilaantuminenhan on selvästi rajat ylittävää, ja sen vuoksi olisi toivottavaa, että mahdollisimman suuri määrä naapurivaltioita osallistuisi alusta lähtien toimenpiteiden toteuttamiseen. Lopuksi haluaisin todeta, että Daviesin tämänpäiväisessä puheenvuorossaan mainitsema raportointikin on tärkeää, jotta pystyisimme vertailemaan jäsenvaltioissa tehtävien aloitteiden lisäksi myös niitä enimmäistasojen ylityksiä, joita jäsenvaltioissa todellakin tapahtuu. Tarkoitan, että jos hyväksymme tämän mietinnön, otamme merkittävän askeleen eteenpäin ja saamme hyvän perustan niille jatkoneuvotteluille, joita komission ja neuvoston kanssa käydään sovittelukomiteassa.

De Roo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kollega Davies on laatinut erinomaisen mietinnön kesäisestä saastesumusta. Ryhmäni voi tukea kaikkia tarkistuksia. Kiitän myös kollega García-Orcoyen Tormoa kompromissitarkistusten tukemisesta. Ympäristöministerien neuvosto haluaa ratkaista kesäisen saastesumun ongelman vuonna 2010 vain puoliksi. Se ei halua mennä pitemmälle. Me haluamme mennä pitemmälle. Ryhmäni ja ympäristönsuojeluvaliokunta esittävät, että kesäinen saastesumu on menneisyyttä vuonna 2020. Se on mahdollista, jos lopetetaan kokonaan saastuttavan aineen NOx:n käyttö. Näin tehdään aluksi ottamalla käyttöön toisen sukupolven katalysaattorit, jotka tulevat pakollisiksi uusiin autoihin vuonna 2005 ja uusiin kuorma-autoihin vuonna 2007. Sen jälkeen otetaan käyttöön polttoainekennot rakennuksissa, asunnoissa ja ajoneuvoissa.
Toistan lopuksi kysymyksen komission jäsenelle. Missä viipyy ehdotus direktiiviksi maalien haihtuvista orgaanisista aineista? Sillä myös haihtuvien orgaanisten aineiden määrää pitää saada alhaisemmaksi, jotta kesäinen savusumu saadaan lopullisesti poistettua.

Puhemies
 Keskeytämme nyt keskustelun ja jatkamme sitä klo 15.00.

von Wogau
Arvoisa puhemies, kuulin tänään iltapäivällä erittäin suureksi yllätyksekseni, että kolmen varapuhemiehen ryhmä on päättänyt lähettää yleishyödyllisten palvelujen kysymyksen oikeusasioiden valiokunnan päätettäväksi, vaikka se on selvästi kilpailuasia. Työjärjestyksessä sanotaan, että talous- ja raha-asioiden valiokunta on toimivaltainen kilpailua koskevissa kysymyksissä. Yleishyödyllisiä palveluja koskevan ehdotuksen, josta tässä on kysymys, on myös tuonut käsiteltäväksi kilpailuasioista vastaava komission jäsen, Mario Monti.
Esittelijämme, jäsen Langen, joka on jo kuukausia työskennellyt asian parissa ja jättänyt nyt mietinnön käsiteltäväksi, saa nyt yllätyksekseen tietää, että toinen valiokunta on toimivaltainen. Haluaisin sanoa tästä aivan suoraan: kolmen varapuhemiehen ryhmällä ei ole valtuuksia tehdä työjärjestyksestä pätemätöntä.

Siksi vaadin, että menettelemme työjärjestyksen mukaisesti ja että puheenjohtajakokous ryhtyy tässä asiassa toimeen. Tämä ei valitettavasti ole ainut asia, jossa on kyse oikeusasioiden valiokunnan toimivallasta, jota yritetään laajentaa aina vain enemmän. Tämä kysymys on nyt kerrankin selvitettävä pohjiaan myöten, ja nimenomaan puheenjohtajakokouksen on se tehtävä, sillä tällä tavoin estetään parlamentin järkevä työskentely!
(Suosionosoituksia)

Puhemies
Jäsen von Wogau, panemme huomautuksenne erittäin hyvin merkille. Aion varmistaa saamani tiedot, mutta tämänhetkisten tietojeni mukaan toimivaltakiistoista vastaava komitea - joka on mainitsemanne kolmesta varapuhemiehestä koostuva elin - teki kuitenkin päätösehdotuksen, jonka poliittisten ryhmien puheenjohtajakokous vahvisti viime torstaina pitämässään kokouksessa. Tämä on työjärjestyksemme mukainen menettely. En ryhdy väittelemään, onko kyseinen päätösehdotus kaikkein toivottavin vai ei, mutta olemme pystyneet ratkaisemaan asian työjärjestyksen mukaisesti. Varmistamme kuitenkin, ovatko saamani tiedot ajan tasalla.

ÄÄNESTYKSET
Karamanoun laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0206/2001) ehdotuksesta neuvoston puitepäätökseksi lasten seksuaalisen hyväksikäytön ja lapsipornografian torjumisesta [KOM(2000) 854 - C5-0043/2001 - 2001/0025(CNS)]

(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Klamtin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0183/2001) ehdotuksesta neuvoston puitepäätökseksi ihmiskaupan torjumisesta [KOM(2000) 854 - C5-0042/2001 - 2001/0024(CNS)]
Ennen äänestystä:Puhemies. Jäsen Pirkerillä on puheenvuoro menettelyä koskevaa esitystä varten.
Pirker (PPE-DE). (DE) Arvoisa puhemies, haluaisin tehdä huomautuksen menettelystä, ja osoitteena on neuvosto, joka loistaa jälleen kerran poissaolollaan, kun on kysymys keskustelusta ja erittäin tärkeiden aihealueiden hyväksymisestä, niin kuin nyt jäsen Klamtin mietinnön yhteydessä; mietinnössähän on kyse puitepäätöksestä, joka koskee ihmiskaupan torjumista. Halusin käyttää puheenvuoron siksi, että parlamenttia kehotettiin antamaan lausunto tästä puitepäätöksestä. Esittelijälle on myös henkilökohtaisesti vakuutettu, että parlamentin lausuntoa odotetaan. Sitä täytyykin joka tapauksessa odottaa Euroopan unionin perustamissopimuksen 39 artiklan 1 kohdan mukaan; artiklassa sanotaan, että neuvosto tekee päätöksensä vasta saatuaan parlamentin lausunnon.
Neuvosto on kuitenkin käsitellyt aihetta kokouksessaan jo 28. toukokuuta. Yksimielisyys saavutettiin kaikista paitsi yhdestä kohdasta. Toisin sanoen neuvosto on jo tosiasiassa päättänyt kantansa tästä asiasta, vaikka me emme ole vielä voineet käydä keskustelua siitä emmekä pystyneet toimittamaan päätöstämme oikaisuksi neuvoston käsittelyyn. Toisin sanoen parlamentin on protestoitava tässä asiassa mitä kiivaimmin - sen aion nyt tehdä - ensinnäkin, koska neuvosto ei ole täyttänyt lupaustaan ja toiseksi - ja näin on käynyt ennenkin - koska se ei noudata perustamissopimuksen 39 artiklaa.
Euroopan kansanpuolueena pidättäydymme jatkotoimista, mutta me odotamme neuvostolta, että se antaa lausunnon ja perustelee tämän täysin hyväksymiskelvottoman menettelyn ja paitsi perustamissopimuksen, myös parlamentin työn halveksimisen!

Terrón i Cusí
Arvoisa puhemies, on selvää, miksi ryhmämme äänestää Klamtin mietinnöstä eikä puolla sen peruuttamista.
Näin tässä istuntosalissa eilen unta: Euroopan unionissa oli yksi ainoa täytäntöönpanoelin eli komissio ja yksi ainoa lainsäädäntöelin eli parlamentti, mutta komission jäsen Vitorino havahdutti minut tästä unesta viimeisessä puheenvuorossaan muistuttamalla, että puuttuva osapuoli on olemassa. Paitsi, että puuttuva osapuoli on olemassa, se oli jo hyväksynyt valtaosan siitä, mistä tuolloin keskustelimme.
En halua, että neuvosto voi väittää, ettei se ole saanut parlamentin lausuntoa, joten äänestämme Klamtin mietinnöstä, mutta pyytäisin, että neuvostolla olisi ainakin hitunen lojaaliutta.

Puhemies
Kiitos, jäsen Terrón i Cusí.
Toteaisin neuvoston poissaolosta, että tiedätte jo, että - en tiedä, onko sattumaa, että se tapahtuu minun toimiessani puhemiehenä - neuvosto on erittäin allerginen vapauksia koskeville keskusteluille ja äänestyksille. Tämä sairaus ilmenee aina sopivin väliajoin.
Sanoisin jäsen Pirkerin puheenvuorosta, että hänen vastalauseensa on täysin aiheellinen, ja välitän sen eteenpäin neuvostolle asiaankuuluvasti ja sitä varten säädetyin keinoin.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Dybkjærin laatima kehitysyhteistyövaliokunnan mietintö (A5-0191/2001) tieto- ja viestintätekniikoista (ICT) ja kehitysmaista (2000/2327(INI))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Aparicio Sánchezin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0122/2001)
komission kertomuksesta kulttuuriesineiden viennistä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3911/92 ja jäsenvaltion alueelta laittomasti vietyjen kulttuuriesineiden palauttamisesta annetun neuvoston direktiivin 93/7/ETY soveltamisesta [KOM(2000) 325 - C5-0509/2000 - 2000/2246(COS)]
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

ÄÄNESTYSSELITYKSET- Whiteheadin mietintö (A5-0198/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, sallinette minun tervehtiä yleisön joukossa olevaa äitiäni, siskoani ja vaimoani, jotka tulivat vihdoinkin katsomaan minua Strasbourgiin ja jotka antoivat minulle vinkin ensimmäiseen äänestysselitykseeni sanomalla: "Hei, nyt on lounasaika." Tunnemme jo italialaisten herkkujen, Reggio Emilian alueen juuston, Parman kinkun ja höyryävän spagetin tuoksun. Puhumme Euroopan elintarvikeviranomaisesta: missä muualla se voisikaan sijaita, ellei Parmassa? Siksi äänestin mielelläni mietinnön puolesta.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, haluaisin nyt oikeastaan ilmaista pahoitteluni, ettei parlamentti ole halunnut puoltaa alkutuotannon, jalostuksen ja kaupan pienyritysten tarpeiden ottamista huomioon elintarvikealan yleisten periaatteiden ja tarpeiden yhteydessä. Alkutuotannon, siis jalostuksen ja kaupan, jäljitettävyys on erittäin tärkeää kuluttajille ja maanviljelijöille, enkä voi muuta kuin korostaa tätä yhä uudelleen.
Minusta on kuitenkin muistettava, että yrityksen koon huomioon ottaminen on välttämätöntä, eikä pieniä yrityksiä voi käsitellä samoin kuin maailmanlaajuisesti toimivia elintarvikekonserneja. Arvoisa puhemies, lisäksi pahoittelen, ettei näistä säännöistä ole olemassa mitään poikkeuksia niiden yritysten kohdalla, jotka käyttävät itse tuottamaansa rehua eläintensä ruokinnassa.
Olen erittäin tyytyväinen, että ennalta varautumisen periaatteen sovellusalaa laajennetaan kuluttajansuojan vuoksi kolmansista maista tuleviin tuontielintarvikkeisiin ja -rehuun.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, oman elintarvikeviranomaisen perustaminen on välttämätön signaali kuluttajalle, jonka elintarvikkeita kohtaan tuntemaa luottamusta on viime aikoina horjutettu voimakkaasti. Ei vain komissiolla, vaan myös jokaisella jäsenvaltiolla on oltava oikeudellinen mahdollisuus vedota yksittäisissä kysymyksissä tähän viranomaiseen. Tämä on järkevää.
Euroopan elintarvikeviranomaisen on työskenneltävä komissiosta riippumattomana, jotta se voi kriisin sattuessa puuttua asiaan niin pian kuin mahdollista. Me kohdistamme tähän viranomaiseen suuria odotuksia ja me haluamme saada riippumattomia asiantuntijoita, jotka tarjoavat politiikalle tieteelliset perusteet, jotta voimme tehdä oikeat päätökset ja palauttaa kuluttajien luottamuksen täydellisesti.

Berthu
Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamista koskevan komission ehdotuksen tarkoituksena on varoittaa aiempaa paremmin hullun lehmän tapaisista kriiseistä. Todellisuudessa nyt ollaan kuitenkin kehittämässä perusteellisesti tutkittua järjestelmää, jonka tarkoituksena on asettaa rajoituksia jäsenvaltioille, jotka käyttävät kansallisia valtuuksiaan ryhtyä suojelutoimiin kansanterveyttä uhkaavien kriisien varalta (kuten Ranska teki vuoden 1999 lopulla, kun se säilytti komission suureksi harmiksi Britannialle yksipuolisesti asettamansa lihantuontikiellon), ja suojella siten mahdollisimman hyvin tuotteiden vapaan liikkumisen pyhää periaatetta.
Vaikka tämän uuden eurooppalaisen järjestelmän tavoitteena on vain saada aikaan tieteellisiä lausuntoja yhteisön toimielimille ja jäsenvaltioille, sillä pyritään selvästi kiertämään tai vesittämään elintarvikkeiden turvallisuudesta vastaavien kansallisten virastojen, kuten Ranskan AFSSAn, lausuntoja, jotta hallituksilta vietäisiin niiden laillinen oikeus tukeutua kyseisiin lausuntoihin.
Uutta elintä johtaa johtokunta, joka muodostuu 16 jäsenestä, joista Euroopan parlamentti nimittää neljä, neuvosto neljä, komissio neljä, ja loput neljä jäsentä ovat komission nimittämiä kuluttajien ja elintarviketeollisuuden edustajia (24 artikla). Komissio siis nimittää puolet jäsenistä, ja kaikki nimitykset ovat Euroopan toimielinten tekemiä. Elintarvikkeiden turvallisuudesta vastaavat kansalliset virastot eivät vastaa yhdestäkään nimityksestä, vaikka se olisi ollut välttämätöntä verkkoyhteistyön kannalta. Mutta tämähän ei selvästikään ole tavoitteena.
Järjestelmän rajoittavaa luonnetta lisää vielä se, että johtokunta nimittää toiminnanjohtajan komission tekemän ehdotuksen perusteella (25 artikla) ja että samainen johtokunta nimittää myös tiedekomitean jäsenet toiminnanjohtajan tekemän ehdotuksen perusteella (27 artikla). Voiko joku väittää, ettei tällainen kokoonpano tukisi komission kantoja?
22 artiklassa täsmennetään, että uusi järjestelmä mahdollistaisi "parhaat mahdolliset tieteelliset lausunnot", mikä tietenkin vähentäisi kaikkien muiden lausuntojen arvoa. Keskuselintä kutsutaan "Euroopan elintarvikeviranomaiseksi" (joka on lyhennetty isolla E-kirjaimella). Sitä olisi pitänyt kutsua "virastoksi", koska elin antaa käytännössä vain lausuntoja, mutta komissio pitää itsepintaisesti kiinni "viranomaisesta", ja syyn kyllä voi arvata. Toisaalta puhutaan "elintarvikeviranomaisesta", eikä "elintarviketurvallisuusviranomaisesta", ja näin viranomaisen toiminta-alaa pyritään laajentamaan 21 artiklassa luetelluille aloille. Alojen joukossa mainitaan vaatimattomasti listan lopussa muuntogeeniset organismit. Eikö voida epäillä, että "viranomaisen" ensimmäisten "lausuntojen" tarkoituksena onkin edistää muuntogeenisten organismien käyttölupien palauttamista?
Olemme jälleen kerran tyrmistyneitä huomatessamme, että jäsenvaltiot menevät näin helppoon ansaan ja menettävät siten valmiutensa suojella kansalaisiaan tulevaisuudessa. Mutta sitä ne kenties haluavatkin.

Figueiredo
. (PT) Emme voi pitää Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamista ihmelääkkeenä, jolla ratkaistaan elintarviketurvallisuuden ongelmat. On tarpeen tehdä muutos niissä Euroopan unionin nykyisissä politiikoissa, jotka vaikuttavat elintarviketurvallisuuteen, erityisesti yhteisen maatalouspolitiikan ja yhteisen kalatalouspolitiikan piirissä. Tuottavuuden ja yhä suurempien voittojen etsimisellä on ollut turmiollisia vaikutuksia yleiseen elintarviketurvallisuuteen, mistä on aiheutunut suuria kustannuksia, kun on ollut kyse ihmisten ja eläinten terveydestä, minkä saatoimme havaita BSE-taudin, dioksiinikriisin sekä äskettäin suu- ja sorkkataudin yhteydessä. Euroopan elintarvikeviranomaisen toiminta ei saa olla hämärää kansalaisille.
Toisaalta viranomaista, joka arvioi elintarvikkeiden turvallisuusriskejä perustaen kantansa aukottomiin tieteellisiin lausuntoihin, ei voi päästää vastuusta eikä sillä voida korvata komission vastuulla olevaa riskinhallintaa yhteisen elintarvikepolitiikan tasolla, eikä myöskään jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia.
Koko elintarvikeketju pitää ottaa huomioon, ja erityisesti on tuotava esiin, mikä on maatalousteollisuuden rooli elintarvikkeiden turvallisuudessa. Olimme yhtä mieltä siitä, että perusperiaatteena elintarvikelainsäädännössä on aina ihmisten terveyden suojelu ja että juuri siksi on keskeistä sisällyttää ennalta varautumisen periaate riskienhallintaan, kun tieteellinen tieto on riittämätöntä tai viimeistelemätöntä. Elintarvikkeiden jäljitettävyys yhtenäisesti "pellolta pöytään" on oikea periaate, vaikka sen soveltaminen Portugalissa välittömästi ilman siirtymäaikaa herättää epäilyksiä, kun otetaan huomioon maataloustuotantomme ja siihen liittyvien alojen ominaispiirteet.
On kuitenkin kyseenalaista, onko niin raskas hallinto- ja talousarviorakenne tarpeellinen sen enempää kuin hallintoneuvoston edustajien nimeäminenkään, sillä nimittämistä varten kunkin jäsenvaltion asiasta vastaavien viranomaisten pitäisi saada osallistua enemmän keskusteluun.
Joka tapauksessa parlamentin ehdottomat tarkistukset, jotka koskevat sitä, että tuontitavaroiden kohdalla on noudatettava yhteisön lainsäädäntöä, samoin kuin lainsäädännön ulottamista eläinten ruoan alalle, ovat meistä olennaisia.

Gahrton ja Schörling
. (SV) Olemme äänestäneet mietinnön puolesta, joka parantaa monilla alueilla komission ehdotusta ja tiukentaa säännöstöä. Olisimme kuitenkin toivoneet rajoittavampaa kantaa, kun kyse on liha- ja luujauhon käytöstä eläinrehuissa. Äänestimme sen vuoksi tarkistuksen 100 puolesta, joka valitettavasti hylättiin. Tässä tarkistuksessa vaaditaan, että jäsenvaltioiden on varmistettava, että liha- ja luujauhoa, kalajauhoa lukuun ottamatta, ei päästetä eläinrehumarkkinoille.

Grossetête
Äänestin mietinnön puolesta.
Periaatteessa en kannata viraston perustamista. Viimeaikoina näitä uusia virastoja on tullut rutkasti lisää: on perustettu meriturvallisuusvirasto, Euroopan ilmaturvallisuusvirasto jne. Nyt ollaan jälleen luomassa uutta byrokraattista järjestelmää yhteisöön, mikä on valitettavaa. Erityisen viranomaisen perustamista voidaan kuitenkin tietyissä tilanteissa harkita, ja nykytilanne on juuri sellainen.
Mietintö on itse asiassa erään valitettavan tosiasian tulosta: Euroopan komissio ei kyennyt reagoimaan tehokkaasti elintarvikekriiseihin.
Näin ollen erityisen elintarviketurvallisuusviranomaisen perustaminen voisikin auttaa korjaamaan komission puutteita, vastaamaan kuluttajien ja maanviljelijöiden odotuksiin sekä palauttamaan heidän luottamuksensa.
Elintarvikeviranomaisen toimintaa on ohjattava kahden perusperiaatteen pohjalta: sille on osoitettava tarkka tehtävä, ja tieteelliset ja poliittiset vastuualueet on erotettava toisistaan. Viranomaisen toiminnassa on keskityttävä riskien tunnistamiseen ja arviointiin, koordinoitava sen ja kansallisten virastojen välistä toimintaa sekä toimitettava kaikki tarpeellinen tieto. Nopean hälytysjärjestelmän johtaminen ei saa missään nimessä olla elintarvikeviranomaisen tehtävänä. Hälytysjärjestelmä on kuluttajille suunnattu väline, joten toteutettavia toimia koskevien päätösten on kuuluttava kokonaan ja yksinomaan politiikkaan.
Äänestin viranomaisen sijaintia koskevan tarkistuksen 188 puolesta kokonaisuudessaan. Ranska on yksi unionin suurista perustajamaista. Sen on osoitettava kumppaneilleen sitoumustaan Eurooppaan siten, että se sisällyttää viipymättä eurooppalaisia direktiivejä omaan lainsäädäntöönsä. Toistaiseksi maani on kuitenkin ollut huonoimpien oppilaiden joukossa.
Haluan äänelläni vain välittää vahvan viestin Ranskan poliittisille vastuuhenkilöille siitä, että odotan tilanteen korjaantumista. Siten Ranska voisi lisätä arvovaltaansa ja painoarvoaan tulevissa neuvotteluissa.

Muscardini
Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta ilmoitettiin syyskuussa 1999. Elintarvikkeiden turvallisuutta koskeva valkoinen kirja valmistui tammikuussa 2000. Nyt olemme jo vuoden 2001 puolessavälissä, emmekä vieläkään tiedä, koska elintarvikeviranomainen voisi aloittaa toimintansa. Monet konkreettiset kysymykset ovat vailla ratkaisua, ratkaisuehdotukset ovat myöhässä, eikä meillä ole aavistustakaan sellaisten toimien toteutumisajankohdasta, joilla on tarkoitus estää tilanteen räjähtäminen käsiin ja tartuntojen leviäminen. Harmittelen tätä vastuutonta viivästystä, sillä kieltäydyn kaatamasta kuluttajien ja tuottajien niskaan riskejä ja esim. hullun lehmän taudin aiheuttamia käytännön vahinkoja. Odotellessamme menettelyjen käynnistymistä ja sitä, että hallitukset ja komissio pääsisivät sopuun arviointia koskevasta toimivallasta, riskien ilmoittamisesta sekä riskienhallinnasta, jonka on kuuluttava yksinomaan komission toimivaltuuksiin, ehdotamme jälleen sellaisen väliaikaisen valiokunnan perustamista, joka voisi vakuuttaa Euroopan kansalaiset markkinoilla tarjolla olevien elintarvikkeiden laadusta.
Elintarvikeviranomaisen sijaintipaikasta puhuttaessa haluaisin jälleen kerran korostaa mahdollisuutta sijoittaa se maatalousalueelle, jolla on pitkät perinteet elintarviketurvallisuuden alalla ja joka sijaitsisi Välimeren alueen ja Euroopan mantereen leikkauspisteessä. Sen olisi sijaittava alueella, jolla olisi pitkät ja vakaat maatalouden elintarviketuotantoa koskevat perinteet ja joka tarjoaisi sijaintipaikan maatalouden elintarvikekysymyksiin erikoistuneille yliopistoille ja tutkimuskeskuksille. Sitä vastoin mielestämme on sopimatonta, että komissio ja hallitukset käyvät "vaihtokauppaa" elintarvikeviranomaisen sijaintipaikasta, sillä tämä on kansalaisten etujen ja terveen järjen vastaista.
Koska olen varma, että viivästyksistä huolimatta mietinnössä viitoitettu tie on oikea, äänestän sen puolesta.

Titley
. (EN) Suosittelen varauksettomasti Labour-puoluetta edustavan kollegani Whiteheadin työtä sellaisten toimenpiteiden läpiviemiseksi, joiden tarkoituksena on perustaa elintarviketurvallisuutta ja kuluttajien huolenaiheita käsittelevä Euroopan elintarvikeviranomainen. Euroopan kansalaisten ja elintarvikkeiden turvallisuusstandardien suojelu on suorastaan välttämätöntä nyt, kun elintarvikkeiden turvallisuudesta tulvii jatkuvasti hälyttäviä uutisia.
Tätä silmällä pitäen kannatan Whiteheadin ehdotusta sisällyttää sana "turvallisuus" tämän elimen nimeen, josta näin ollen tulisi "Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen". Meidän on asetettava turvallisuus etusijalle ja varmistettava, etteivät haitalliset aineet pääse ravintoketjuun vaivihkaa "takaoven kautta".
Viranomaisen toiminta-alaa olisi laajennettava eläinten terveyteen ja hyvinvointiin, kasvien terveyteen, geneettisesti muunnettuihin organismeihin ja elintarvikkeiden merkintöihin. Kansalaistemme terveys ja hyvinvointi on tietenkin ensisijaisen tärkeää. Vaadimme, että viranomaisella on selkeä ja kohdennettu toimivalta tutkia elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyviä asioita ja että valinnat tehdään periaatteessa avoimesti ja ansioiden perusteella.
Labour-puolueen edustajat ovat parlamentissa olleet eturintamassa puolustamassa Euroopan kuluttajia. Olemme johdonmukaisesti tukeneet ehdotuksia, joilla pyritään varmistamaan, että elintarvikkeiden turvallisuutta valvotaan EU:ssa tiukasti. Esittelijä Whiteheadin mietintö on jälleen yksi todiste siitä, että unioni on puhdistamassa toimintaansa ja asettamassa kansalaisten turvallisuuden etusijalle. Elintarviketurvallisuusviranomainen voittaa EU:n kuluttajien ja koko EU:n elintarviketeollisuuden luottamuksen vain selkeillä periaatteilla ja täsmällisellä toiminta-ajatuksella.
Paulsenin mietinnöt (A5-0185/2001 ja A5-0200/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin Paulsenin erittäin hyvin esittämien terveysvaatimusten puolesta yhteisymmärryksessä kaikkien puolueeseeni kuuluvien eläkeläisten kanssa. Haluaisin myös todeta teille, että tyttäreni Cristina - joka on yksi niitä harvoista perheenjäsenistäni, joka ei ole tänään läsnä täällä istuntosalissa - kulki tässä menneellä viikolla nälkäisenä hot dog- ja hampurilaismyyjän ohitse ja kiskoi minua eteen päin huudahtaen: "Mikä tuoksu! Minulla on nälkä, mennään ostamaan noita ihanan tuoksuisia hot dogeja!". Minun on kuitenkin sanottava, että törmäsin myyntipaikan edustalla Paulseniin, joka tukki vaimonsa kanssa sisäänkäynnin, joten minun oli jäätävä juttelemaan hänen kanssaan. Hän sanoi: "Kun menette sisälle, katsokaa tarkoin, onko ostamanne hot dogit varustettu tuotemerkinnöin. Katsokaa tarkoin niiden valmistusmenetelmät ja tarkistakaa terveysvaatimukset ja se, mitä nämä meille niin herkullisen näköiset eläimet ovat syöneet." Minä luonnollisesti vaadin päästä sisälle, vastaan nimittäin aina myöntävästi Cristina-tyttäreni kaikkiin pyyntöihin, mutta sisälle astuessani muistin tarkistaa, että kaikkia Euroopan unionin terveysvaatimuksia olisi varmasti noudatettu ja että kaikki asianmukaiset merkinnät olisivat paikallaan. Haluan korostaa, että tämä tapahtui jo ennen kyseisten direktiivien antamista. Näin ollen söin mitä parhaimpia hot dogeja!

Muscardini
Kun kysyin viisi vuotta sitten komissiolta, oliko se tietoinen Saksassa havaitusta Creutzfeldt-Jacobin taudista ja pelkäsikö se, että tauti leviäisi ilman asianmukaista valvontaa myös nautoihin, sain vastaukseksi, että komissio on siitä tietoinen, tilanne on hallinnassa ja ettei olisi mitään syytä huoleen. Jatko onkin meille sitten tuttu. BSE-tauti levisi Isoon-Britanniaan ja myös muihin Euroopan maihin (tosin vähäisemmässä mittakaavassa), vaati ihmisuhreja ja johti lukuisten nautojen teurastuksiin, tosin teurastettujen nautojen tarkkaa määrää ei ole vielä kyetty ilmoittamaan. Tauti aiheutti huomattavia vahinkoja karjankasvattajille ja koko alueen eläintaloudelle. Yleisen mielipiteen mukaan eläinjauhoperäiset rehut ovat edistäneet eläintautiepidemioiden leviämistä. Eläinten sivutuotteiden käsittelyä koskeva komission esitys on oikeansuuntainen, mutta olen samaa mieltä esittelijän kanssa, kun hän vaatii sääntöjen tiukentamista ja ainesluokkien selkeää erottamista toisistaan ja siten ravintoketjun näkyvyyttä: vaaralliset ainekset, joissa on kyse dioksiinin ja TSA:n tartuntatapauksista; TSA:sta johtuville eri tautimuodoille alttiit riskiainekset ja terveistä eläimistä valmistetut ainekset. Ensimmäisen ja toisen luokan sivuttuotteiden on oltava jäljitettävissä väri- tai hajuaineiden avulla, ja ne on kiellettävä. Eläinten ruuan valmistuksessa voidaan käyttää vain kolmannen luokan aineksia. Mitä tiukempi valvonta on, sen parempi se on kuluttajien terveyden kannalta.
Vaikka arvostamme esittelijän pyrkimyksiä parantaa komission ehdotuksia kannatettavilla tarkistuksilla, monet kriisitilanteiden kiireellisiä toimia koskevat kohdat ovat vielä ratkaisematta. Tästä syystä aion äänestää tyhjää.
Karamanoun mietintö (A5-0206/2001)

Eriksson
Arvoisa puhemies, GUE/NGL-ryhmä ei voi tukea Karamanoun lapsipornografiaa käsittelevää mietintöä . Tuomitsemme ankarasti lapsipornografian. Pidämme sitä erittäin törkeänä ja erittäin vakavana rikoksena. Juuri sen vuoksi olemme sitä mieltä, että komission ehdotus on parempi kuin oikeudellisten asioiden valiokunnan mietintö.
On tärkeää, että lapsipornografia määritellään lainsäädännössä mahdollisimman selvästi. Määritelmät eivät saa olla niin väljiä, että poliisityö ja muu viranomaisten toiminta vaikeutuu. Jos lailliset huoltajat tunnustavat lasten, omien tai muiden lasten, törkeän häpäisyn, heitä on kohdeltava tekonsa mukaisina rikollisina eikä millään erityisellä tavalla. Jos tähän kysymykseen liittyvien, todellisia rikoksia koskevien tietojen ilmoittaminen ei ole jäsenvaltioiden tehtävä, toivomme, että komissio kehottaa toteuttamaan tällaisen lainsäädännön. Emme halua kuitenkaan kehottaa minkäänlaiseen niin kutsuttuun moraaliseen paniikkiin kehottamalla kansalaisia ilmiantamaan jonkun ilman olennaista epäilyä.
Lopuksi vastustamme komission ja valiokunnan tekemää ikärajaa koskevaa esitystä. Lasten oikeuksia koskevan YK:n yleissopimuksen mukaan henkilö on lapsi siihen asti kunnes täyttää 18 vuotta. Iästä riippumatta altistuminen, häpäisyn aste ja hyväksikäytön laatu ovat ratkaisevia rangaistusta langetettaessa - tämä siis iästä riippumatta.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin tämän mietinnön puolesta. Sen avulla Euroopan unioni valmistautuu taistelemaan lasten seksuaalista hyväksikäyttöä ja lapsipornografiaa vastaan. Haluan lisätä, että Italian kansallisen eläkeläispuolueen pääsihteerinä olen tavannut monia vanhuksia. Heidän joukossaan on myös äitini, joka nuorekkaasta olemuksestaan ja käyntitavastaan huolimatta on jo hyvän aikaa sitten ylittänyt 65 vuoden iän. Hän sanoi minulle: "Minulla on paljon vapaata aikaa, olen vapaa. Voisin hyvinkin saattaa lapsenlapset kouluun, jopa lapsenlapsenlapset, jos minulla niitä olisi." Samaa minulle ovat sanoneet myös monet muut vanhukset, jotka olisivat valmiita huolehtimaan lapsista kaikenlaisissa tilanteissa. Toivoisin siis, että Karamanou ja parlamentti esittäisivät seuraavissa mietinnöissä keinoja helpottaa vanhusten käyttöä lasten hoidossa.

Angelilli
UEN-ryhmä äänesti Karamanoun mietinnön puolesta, sillä vihdoinkin Euroopan toimielimet ovat lupautuneet taistelemaan päättäväisesti lapsipornografian ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön kaltaisia ilmiöitä vastaan, jotka ovat saamassa yhä vakavampia muotoja ja leviämässä yhä laajemmalle. Ongelma koskee Euroopan unionin heikointa ja puolustuskyvyttömintä väestönosaa, lapsia.
Nyt on otettu ensimmäinen tuntuva askel, joka vaatii jäsenvaltioilta vastuunottoa entistä asianmukaisemman lainsäädännön aikaansaamiseksi, jotta näitä kammottavia rikoksia voitaisiin käsitellä niiden erityisluonteen edellyttämällä tavalla.
UEN-ryhmä on korostanut moneen otteeseen kiireellistä tarvetta toimia ja vaatia tiukkoja valvonta- ja kieltotoimia Internetissä, joka on yksi sekä äänellisen että kuvallisen lapsipornografian välityksen ja levityksen pääkanavista. Näin palvelun tuottaja voitaisiin asettaa rikosoikeudelliseen vastuuseen palvelujen sisällöstä.
Olemme erityisen tyytyväisiä ehdotukseen takavarikoida lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä saadut tulot ja luovuttaa ne uhreille ja kansalaisjärjestöille, jotka huolehtivat lasten oikeuksien puolustamisesta. Euroopan unionilla on siis ratkaiseva rooli tämän ilmiön torjumisessa, joka ei tunne rajoja, koska sitä johtavat usein laajat kansainväliset rikollisjärjestöt.

Arvidsson, Gunilla Carlsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman ja Stenmarck
PPE-DE-ryhmään kuuluvan maltillista kokoomuspuoluetta edustavan valtuuskunnan mielestä lasten seksuaalista hyväksikäyttöä ja lapsipornografian torjumista käsittelevän mietinnön sisältämät rangaistuksen antamista koskevat artiklat ovat osittain epämääräisiä, ja sen vuoksi rangaistavaa aluetta on vaikea tarkastella. Olemme äänestäneet mietinnön puolesta, koska olemme sitä mieltä, että mikään perustuslakiin tehtävä muutos ei ole ajankohtainen.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
Vaikka äänestimme tyhjää, se ei tarkoita, että suhtautuisimme välinpitämättömästi tai neutraalisti pedofiliaan, jonka tuomitsemme ehdottomasti.
Tyhjä ääni tarkoittaa vain sitä, että teksti on tietyiltä osiltaan puutteellinen ja epämääräinen.

Eriksson, Frahm, Sandbæk, Seppänen ja Sjöstedt
. (SV) GUE/NGL-ryhmä ei voi tukea Karamanoun lapsipornografiaa käsittelevää mietintöä. Tuomitsemme ankarasti lapsipornografian. Pidämme sitä erittäin törkeänä ja erittäin vakavana rikoksena. Juuri sen vuoksi olemme sitä mieltä, että komission ehdotus on parempi kuin oikeudellisten asioiden valiokunnan mietintö.
On tärkeää, että lapsipornografia määritellään lainsäädännössä mahdollisimman selvästi. Määritelmät eivät saa olla niin väljiä, että poliisityö ja muu viranomaisten toiminta vaikeutuu. Jos lailliset huoltajat tunnustavat lasten, omien tai muiden lasten, törkeän häpäisyn, heitä on kohdeltava tekonsa mukaisina rikollisina eikä millään erityisellä tavalla.
Jos tähän kysymykseen liittyvien, todellisia rikoksia koskevien tietojen ilmoittaminen ei ole jäsenvaltioiden tehtävä, toivomme, että komissio kehottaa toteuttamaan tällaisen lainsäädännön. Emme halua kuitenkaan kehottaa minkäänlaiseen niin kutsuttuun moraaliseen paniikkiin kehottamalla kansalaisia ilmiantamaan jonkun ilman olennaista epäilyä.
Lopuksi vastustamme komission ja valiokunnan tekemää ikärajaa koskevaa esitystä. Lasten oikeuksia koskevan YK:n yleissopimuksen mukaan henkilö on lapsi siihen asti kunnes täyttää 18 vuotta. Iästä riippumatta altistuminen, häpäisyn aste ja hyväksikäytön laatu ovat ratkaisevia rangaistusta langetettaessa - tämä siis iästä riippumatta.

Figueiredo
. (PT) Kuten mietinnössä tunnustetaan, on jo olemassa merkittäviä kansainvälisiä asiakirjoja, joiden nojalla suojellaan lapsia, erityisesti Yhdistyneiden Kansakuntien lasten oikeuksia koskeva yleissopimus, lasten myyntiä sekä lapsiprostituutiota ja -pornografiaa koskeva pöytäkirja ja Euroopan neuvoston tietokonerikoksia koskeva yleissopimus. Euroopan unionin pitää täydentää ja parantaa näitä asiakirjoja, kun otetaan huomioon, miten vakavana tilanne tällä alalla jatkuu. Lainsäännölliset puitteet eivät kuitenkaan riitä. On myös tarpeen ryhtyä sellaisiin poliittisiin toimiin, jotka liittyvät keskeisesti ongelman syihin.
Nythän Euroopan komission ehdotuksessa tarkastellaan melko suppeasti lasten seksuaalisen hyväksikäytön syitä ja niiden seurauksia, minkä lisäksi siinä esitetyt toimet ja jo lapsipornografiasta annettu määritelmä merkitsevät melkoista takapakkia. Kun ehdotuksesta keskusteltiin naisten oikeuksien valiokunnassa, esitimme useita tarkistusehdotuksia ja annoimme siten myönteisen panoksen alkuperäisen kannan parantamiseksi. Kaikkia tarkistuksia ei suinkaan hyväksytty, mutta mietinnöllä parannetaan merkittävästi komission ehdotusta monessa suhteessa, vaikka se ei olekaan niin käyttökelpoinen kuin olisi toivottavaa tällä alalla, erityisesti lapsipornografian käsitteen ja sovellettavien rangaistusten kohdalla.

Krivine ja Vachetta
Kannatamme menettelytapaa, jossa korostetaan tarvetta tehdä sellainen puitepäätös, jonka avulla voidaan puolustaa tehokkaan ja yhtenäisen toiminnan välttämättömyyttä lasten seksuaalisen hyväksikäytön ja lapsipornografian torjumiseksi. Viimeksi mainittu on päässyt kehittymään etenkin Internetin ja uusien tekniikoiden välityksellä.
Näitä ilmiöitä vastaan on taisteltava kaikilla aloilla, koska niillä on tuhoisat vaikutukset lapsiin, minkä vuoksi kannatamme ajatusta, että yksistään pornografisen materiaalin hallussapito on rikos. Suurimpana ongelmana on estää, etteivät taantuneet "moraalinvartijat" hyödy lasten seksuaalisen hyväksikäytön ja lapsipornografian välttämättömästä torjunnasta ja ettei torjunta johda seksuaalivalistuksen tai tiettyjen fiktiivisten ohjelmien liialliseen rajoittamiseen.
Näin ollen ei voida väittää, että lasten esittäminen "seksuaalisina olentoina" olisi aina tuomittavaa. Tämä on jäänyt epäselväksi muutamissa virtuaalituotantoa käsittelevissä tarkistuksissa. Huoli on kenties oikeutettu, mutta liioittelun vaara on todellinen.
Kannatamme siis ehdotonta taistelua lasten seksuaalista hyväksikäyttöä ja lapsipornografiaa vastaan. Muutamissa tarkistuksissa piilee kuitenkin sellainen todellinen vaara, että tätä oikeutettua taistelua hyödynnetään taantumuksellisissa tarkoituksissa. Siksi äänestämme tyhjää.

Meijer
. (NL) Marc Dutroux'n Belgiassa tekemiin rikoksiin ja muualla tapahtuneisiin vastaavanlaisiin rikoksiin on odotettu reaktiota jo vuosia. Ihmiset, jotka pitävät omaa nautintoaan tai rahan ansaitsemista toisten nautinnon keinoin tärkeämpänä kuin lasten suojelua, ovat vaaraksi koko yhteiskunnalle. Yhteiskuntaa on suojattava ihmisiltä, jotka pakottavat lapset seksuaaliseen toimintaan ja jotka pystyvät jopa murhaamaan nämä lapset, jos he eivät enää ole käytettävissä siihen tarkoitukseen. Voin tukea tätä osaa Karamanoun mietinnön esityksistä. Valitettavasti havaitsin joissakin muissa esityksissä ja niistä käydyssä keskustelussa 1800-luvun viktoriaanisen pohjavireen. Sain sen käsityksen, että muutamat tiukkojen toimien kannattajat kieltäisivät mielellään homoavioliitot, nudistirannat, pornografiset kuvat ja tekstit, avioliiton ulkopuolisen seksin ja Manneke Pis -patsaan. He haluavat myös kriminalisoida vanhemmat, joiden lapsia ei heidän mukaansa kasvateta riittävän siveellisesti. Hyväksytyt rajat ylitetään jo, jos lapsille annetaan seksuaalivalistusta, jos muut ihmiset näkevät lapset alasti tai jos lapset näkevät vanhempansa alasti. Tällä tavalla ei vaikuteta vastuuttomiin henkilöihin, hyväksikäyttäjiin ja rikollisiin, vaan tavallisilta hyvää tahtovilta imisiltä otetaan pois heidän saavuttamansa vapaudet. En tue tätä osaa näissä pyrkimyksissä.

Muscardini
UEN-puolue on jo yli seitsemän vuoden ajan vaatinut toimia Euroopan parlamentissa käyttämiensä puheenvuorojen sekä tekemiensä kysymysten ja päätöslauselmaesitysten muodossa sekä lehdistötilaisuuksissa, paneelikeskusteluissa ja kokouksissa voidakseen taistella pedofilian kaltaisia kammottavia rikoksia sekä lapsipornografian välityksellä tapahtuvaa lasten seksuaalista hyväksikäyttöä vastaan. Olemme myös esittäneet kansanomaisen vetoomuksen, jotta komissio, hallitukset ja poliittiset puolueet heräisivät puolustamaan niitä tuhansia lapsia, jotka ovat kaksinkertaisen rikoksen uhreja: he ovat ensinnäkin kokemansa väkivallan ja toiseksi oikeusprosessin pitkittymisen ja toimielinten välinpitämättömyyden uhreja.
Neuvosto ja parlamentti ovat vihdoinkin suositelleet uusia aloitteita, joilla ei kuitenkaan ole ratkaisevaa merkitystä, ellei niitä suositella kaikkialla maailmassa ja etenkin länsimaissa, sekä nuorten oikeuksia kunnioittavaa kulttuuria ja tiukkaa ja nopeasti laadittavaa lainsäädäntöä lapsiin kohdistuvan vainon torjumiseksi. Sellaiset länsimaat, joissa sallitaan lapsipornografian välittäminen Internetin välityksellä sekä hämäräperäisissä piireissä liikkuvien lapsipornokuvien ja propagandan levitys, eivät kykene tehokkaasti suojelemaan lapsia. Komission on otettava tehtäväkseen tämän käsittämättömän tilanteen hoitaminen ja neuvoteltava kansainvälisten elinten ja hallitusten kanssa tehdäkseen lopun Internetin käytöstä laittomissa tarkoituksissa.

Titley
. (EN) Onnittelen sosialistipuoluetta edustavaa kollegaani, jäsen Karamanouta, hänen mietinnöstään lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjumisesta. Euroopan on toteutettava ankaria toimenpiteitä tämän levottomuutta herättävän ongelman torjumiseksi ja varmistettava, että tekijöitä rangaistaan samalla tavalla kaikkialla Euroopassa.
Olemme kaikki kuulleet hirvittävistä ja traagisista lapsipornoon ja lasten hyväksikäyttöön liittyvistä tapauksista eri puolilla Eurooppaa. Meidän on pyrittävä varmistamaan, ettei historia toista itseään. Emme enää koskaan saa antaa lastemme kokea tällaisia kauhistuttavia kärsimyksiä, ja meidän on tehtävä kaikkemme estääksemme ne. Jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä olisi lisättävä Euroopan unionissa määrittelemällä tekijöille yhteiset rangaistukset ja tekemällä poliisiyhteistyötä jäsenvaltioiden välillä.
Lasten seksuaaliseen hyväksikäyttöön osallistuneille on annettava ankarat rangaistukset, eikä tekijöiden saa antaa selvitä rangaistuksetta. Lasten hyväksikäyttöön syyllistyneitä vastaan olisi toteutettava ankaria toimenpiteitä; sama koskee henkilöitä, jotka hyötyvät siitä taloudellisesti tai ovat jonkin rikollisorganisaation jäseniä. Vanhempia, jotka ovat antaneet lapsensa osallistua prostituutioon tai pornografiaan, olisi myös pidettävä rikoksentekijöinä.
Olen täysin samaa mieltä Karamanoun kanssa siitä, että uhreille ja todistajille olisi annettava parempaa suojelua ja apua. Taloudellisten korvausten myöntäminen kuntoutusta varten on tärkeää, mutta meidän olisi muistettava, ettei viattomuutta voi koskaan ostaa takaisin. Lapset ovat kansalaisista haavoittuvimpia, ja meidän olisi tehtävä kaikki mahdollinen heidän suojelemisekseen.

Carlsson, Gunilla
Haluaisin vain kysyä, eikö kirjallisia äänestysselityksiä voitaisi käsitellä ensin. Käsitykseni mukaan meidän on nimittäin oltava läsnä istuntosalissa silloinkin, kun kyse on kirjallisista äänestysselityksistä. Vai onko näitä sääntöjä muutettu jälleen? Valtuuskuntani on edelleen paikalla, koska haluamme jättää kirjallisen äänestysselityksen. Haluamme saada sen rekisteröityä ja poistua täältä sen jälkeen. Sen vuoksi olisi helpompaa, jos kirjalliset äänestysselitykset käsiteltäisiin ensin.
Haluan selvennyksen: onko istuntosalissa oltava läsnä vai ei, jos haluaa jättää kirjallisen äänestysselityksen ja saada sen hyväksytyksi?

Puhemies
En ole varma, ymmärsinkö asian oikein, jäsen Carlsson, mutta käytäntönä on jo vuosikausia ollut, että jokaisen äänestykseen osallistuneen jäsenen tarvitsee vain jättää kirjallinen äänestysselitys puhemiehistölle tai ilmoittaa, että hän jättää sen kahden tunnin kuluessa, eikä hänen tarvitse odottaa, että häntä kutsutaan. Jos osallistuitte äänestykseen ettekä halua odottaa, vaan haluatte jättää kirjallisen äänestysselityksen, teidän tarvitsee vain ilmoittaa siitä ja jättää se meille kirjallisesti klo 15:een mennessä. Onko asia selvä?

Carlsson, Gunilla
Kiitos vastauksesta. Minulla oli sellainen käsitys, että läsnä olisi oltava myös silloin, kun kyse on kirjallisesta äänestysselityksestä. Oikein hyvä, olen nyt tietoinen asiasta ja voin säästää aikaa jatkossa.

 
Klamtin mietintö (A5-0183/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, en tiedä miksi saan äänestysselityksiini idean ravintolakokemuksistani, mutta se johtuu kenties siitä, että äänestysselitykset annetaan aina vähän ennen lounastuntia. Jotta siis voisin perustella puoltavaa ääntäni ihmiskaupan torjumista koskevaan mietintöön, minun on kerrottava, että söin vuonna 2010 eräässä kiinalaisessa ravintolassa. Arvoisa puhemies, teidän ei tarvitse ihmetellä ajankohtaa, sillä tulevaisuus voikin muuttua minulle menneisyydeksi. Söin siis vuonna 2010 erinomaisen hyvin eräässä kiinalaisessa ravintolassa. Söin jopa niin hyvin, että tutustuin ravintolan omistajaan, jolta kyselin hänen elämästään. Hän vastasi minulle: "Mutta ettekö te olekin ollut Euroopan parlamentin jäsen? Teitte aivan oikein äänestäessänne ihmiskaupan salakuljetusta koskevan mietinnön puolesta! Katsokaas, muuten olisin joutunut tekemään työtä avustuksitta, palkatta ja ilman eläkettä, sillä tulin tänne Strasbourgiin laittomasti. Sitä vastoin nyt olen voinut työskennellä hyvää palkkaa vastaan, saan myös jonkinmoista eläkettä, joten nyt olen omistautunut ravintolalleni. Tämä on siis Euroopan parlamentin ja sen henkilöstön ansiota, sillä se äänesti 10 vuotta sitten tämän mietinnön puolesta." Ja sitten hän kiitti minua.

Berthu
Komissio esittää meille tänään ihmisten salakuljetuksen ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön vastaisia säännöksiä, jotka voimme vain hyväksyä, vaikka niihin sisältyy vähemmän suositeltava ajatus laittomaan maahanmuuttoon liittyvistä kysymyksistä. Komissio, jota syytetään usein siitä, että se käyttää hyväkseen Amsterdamin sopimuksella sille myönnettyjä uusia aloitteentekovaltuuksia (joista esimerkkinä mainittakoon perheiden yhdistämistä ja etenkin väliaikaista turvaa koskevat esitykset), yrittää nyt nimittäin sovitella toimiaan sisällyttämällä ihmiskauppaan myös työvoiman hyväksikäyttöön tarkoitetun ihmiskaupan. Komissio väittää edistävänsä siten laittoman maahanmuuton torjuntaa.
Tämä on tosiasiassa kuitenkin vain alibi. Jos tekstiä tarkastellaan lähemmin, huomataan, että valitulla lähestymistavalla pyritään lähinnä peittelemään tukahduttavia toimia. Jotta 1 artiklassa kuvailtu "työvoiman hyväksikäyttöön tarkoitettu ihmiskauppa" täyttäisi rikoksen tunnusmerkit, se ei edellytä rajojen laitonta ylitystä, mikä on kuitenkin laittoman maahanmuuton tärkein kriteeri. Tulos: rikkomus on kuvailtu epämääräisesti ja se voi koskea hyvinkin erilaisia tapauksia, eikä ainoastaan laitonta maahanmuuttoa. Väljän tulkinnan varjolla ihmiskaupan kohteena olevia henkilöitä pidetään komission tekstin perusteluosassa "uhreina". Jotta rikoksen tunnusmerkit täyttyisivät, uhrin on täytynyt kokea pakottamista, mikä ei taas päde laittomiin maahanmuuttajiin, jotka tulevat yleensä omaehtoisesti.
Näin ollen nämä laittoman maahanmuuton torjuntaan väitetysti pyrkivät säännökset eivät voi olla tehokkaita, koska niillä pyritään torjumaan kaikenlaista hyväksikäyttöä, myös lapsipornografiaa. Niillä pyritään vain saamaan aikaan valheellinen vastine muille maahanmuuttoteksteille, jotka nekin ovat kovin hölliä.
Onneksi jäsenvaltiot ja etenkin Ranska ovat käyttäneet aloiteoikeuttaan - joka niillä on vielä 1. toukokuuta 2004 asti - voidakseen tehdä muita, täsmällisempiä ja asianmukaisempia ja siten tehokkaampia ehdotuksia, joista voidaan mainita seuraavat: puitepäätösluonnos rikosoikeudellisten puitteiden vahvistamisesta laittomassa maahan tulossa ja maassa oleskelussa avustamisen ehkäisemiseksi; direktiiviluonnos laittomassa maahantulossa, liikkumisessa ja maassa oleskelussa avustamisen määrittelystä; direktiiviluonnos laittomia maahanmuuttajia kuljettavien henkilöiden vastuusta. Jos jäsenvaltiot eivät olisi tehneet näitä tilanteen tasapainottamiseen pyrkiviä aloitteita, ei komission nykyisillä teksteillä, ei ainakaan laitonta maahanmuuttoa koskevilla, olisi juurikaan merkitystä.

Bonde ja Sandbæk
. (DA) Suhtaudumme varauksellisesti kummankin mietinnön oikeusperustaan.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
Vapaaehtoiseksi siirtolaisuudeksi väitetyllä ihmiskaupalla ja kurjuudesta johtuvalla ihmiskaupalla, jota vapaaehtoinen siirtolaisuus todellisuudessa on, on se yhteinen piirre, että molempia ruokkii maapallomme suurinta osaa vaivaava köyhyys.
Ns. vapaaehtoista siirtolaisuutta tai ihmiskauppaa ei voida poistaa ilman perusteellista sosiaalista muutosta sellaisen järjestelmän kukistamiseksi, jossa maapallomme työväenluokat köyhtyvät, jotta rikkaudet voisivat keskittyä vauraiden maiden etuoikeutettujen luokkien käsiin.
Hyväksyimme tekstin tuomitaksemme ihmiskaupasta tai seksikaupasta hyötyjät. On kuitenkin sanottava, ettei tässä varovaisessa päätöslauselmassa mennä edes loppuun asti siten, että ihmiskaupan uhreille myönnettäisiin väliaikaisen oleskeluluvan sijasta täysivaltainen lupa jäädä halutessaan kyseiseen Euroopan unionin maahan.

De Rossa
. (EN) Minusta on myönteistä, että olemme hyväksyneet nämä kaksi mietintöä, joissa vaaditaan jäsenvaltioiden läheisempää yhteistyötä näiden kahden pahan - lasten seksuaalisen hyväksikäytön ja ihmiskaupan - kitkemiseksi.
Klamtin ja Karamanoun mietinnöt liittyvät toisiinsa siinä, että niissä pyritään yhdenmukaistamaan seksuaalisen hyväksikäytön määritelmät. Niissä vaaditaan yhteisiä määritelmiä ja rangaistusten soveltamista pornografiaan aikana, jolloin Internet on mahdollistanut seksuaalisen hyväksikäytön yli kaikkien rajojen.
On pöyristyttävää, että Euroopan mantereella, jossa kehumme itseämme sivistyneeksi yhteiskunnaksi, esiintyy vieläkin orjuutta ja hyväksikäyttöä. On välttämätöntä, että ehdotukset ankarien rangaistusten langettamiseksi seksuaalisesta hyväksikäytöstä ja ihmiskaupasta tuomituille saadaan vietyä läpi.
Ennen kuin neuvostossa tehdään mitään päätöksiä, pyydän Irlannin hallitusta ilmoittamaan selvästi, mikä on sen kanta näihin asioihin.

Figueiredo
. (PT) Tämä mietintö perustuu komission ehdotukseen, jossa yhdistetään toisiinsa seksuaalista hyväksikäyttöä (prostituutiota) ja työntekoa (siirtotyöläiset) varten harjoitettu ihmiskauppa. Tämä ei kuitenkaan ole paras tapa tarkastella näitä kahta huolestuttavaa ongelmaa. Sitä paitsi Yhdistyneissä Kansakunnissa niitä käsitellään aivan oikein toisistaan erillään, ovathan ne kaksi aivan eri todellisuutta, joiden hoitaminen edellyttää kahta erilaista ja itsenäistä lähestymistapaa.
Mietinnössä kuitenkin parannetaan melkoisesti komission ehdotusta noin 50 tarkistuksen avulla, erityisesti todettaessa, ettei ihmiskaupasta pidä vain rangaista, vaan että se pitää erikseen luokitella rikolliseksi teoksi. Siinä esitetään myös vankilarangaistusten koventamista ja pidetään yllytystä, rikoskumppanuutta ja avunantoa rangaistavina tekoina.
Ihmiskaupan uhreille tarkoitetun korvausrahaston perustamista koskeva ehdotus on myös tärkeä, ja rahoituksen lähtökohtana pitää olla rikollisilta takavarikoitu omaisuus. Myönteisenä voidaan pitää myös vaatimusta, joka koskee uhrien ja todistajien asianmukaista suojelua sekä ihmiskaupan uhreille koko tutkinnan tai oikeudenkäynnin ajaksi myönnettävää väliaikaista oleskelulupaa, johon kuuluu asianmukaisen asunnon ja muun tuen erityisesti uudelleenintegroitumisessa osoittaminen samoin kuin kadonneita henkilöitä koskevan tietokannan perustaminen.
Äänestämme siis mietinnön puolesta, mutta pahoittelemme, että komission jäsen António Vitorino ei ole ollut halukas hyväksymään kaikkia Euroopan parlamentin ehdotuksia.

Krivine ja Vachetta
Puitepäätöksen johdanto-osan kohdat, joissa korostetaan tarvetta ryhtyä tiukkoihin ihmiskaupan torjuntatoimiin, sekä viittaukset YK:n teksteihin ovat mielestämme yleisesti ottaen oikeansuuntaisia. Tosin työvoiman hyväksikäytön käsitettä olisi voitu käsitellä laajemmin (lisäksi Euroopan unionin perusoikeuskirjaa koskevat viittaukset ovat liian yksipuolisia).
Suurin vaara piilee ihmiskaupan ja maahanmuuton rinnastamisessa tai niiden sekoittamisessa toisiinsa. Sen vuoksi olemme antaneet tukemme tarkistuksille, joissa muistutetaan, ettei ihmiskaupan torjuminen saa johtaa laittomien maahanmuuttajien aseman tukahduttamiseen, tai tarkistuksille, jotka koskevat kaikkien uhrien oikeutta oleskelulupaan. Olemme hyväksyneet myös tarkistukset, joiden tarkoituksena on muuttaa alun perin käytetty termi rikkomus "rikokseksi", kun otetaan huomioon, että ihmiskauppaan sisältyy hyväksikäyttöä, nöyryyttämistä sekä fyysistä ja psyykkistä väkivaltaa.
Haluamme selkeästi tuoda esiin, että puitepäätösehdotuksen hyväksyminen ei merkitse, että hyväksyisimme tai oikeuttaisimme poliisiyhteistyötä ja oikeudellista yhteistyötä koskevat nykyiset eurooppalaiset järjestelmät.

Meijer
. (NL) Köyhyys ja rikkaus jakautuvat yhä epätasaisemmin eri maiden välillä ja eri ryhmien välillä jonkin maan sisällä. Yhä kasvava joukko rikkaimmissa maissa pitää tärkeämpänä ansaita mahdollisimman paljon rahaa kuin panostaa kanssaihmisten hyvinvointiin ja elinympäristön suojeluun. Tämä vetoaa ihmisten huonoimpiin puoliin. Kolonialistinen orjuus poistettiin 140 vuotta sitten, mutta nyt syntyy nopeaan tahtiin uusia orjuuden muotoja. Monet Itä-Euroopasta ja kolmannesta maailmasta tulevat naiset ja lapset, jotka etsivät parempaa toimeentuloa, joutuvat rikkaimmissa maissa uusien orjakauppiaiden käsiin. Nämä haluavat ansaita rahaa pakottamalla toiset ihmiset tarjoamaan seksipalveluja. Tarvitaan tiukkoja toimia, ei siksi, että uhreja rangaistaisiin, vaan jotta hyväksikäyttäjien olisi mahdotonta jatkaa rikollista toimintaansa. On myönteistä, että esityksessä tehdään ero ilman vaadittuja papereita tuleville ihmisille tarjottavan humanitaarisen avun ja ihmiskaupan välillä ja että uhreja varten perustetaan korvausrahasto, joka rahoitetaan takavarikoiduilla laittomilla tuloilla ja että uhreja ja todistajia suojellaan. Siksi voin tukea Klamtin mietinnön peruslinjoja, vaikka pelkäänkin Sörensenin tavoin, että todellisia rikollisia ei saavuteta näilläkään toimilla.

Sacrédeus ja Wijkman
Me ruotsalaiset sosiaalidemokraatit pidämme myönteisinä ihmiskaupan vastustamista koskevaa aloitetta. Mielestämme ihmiskaupan ja ihmissalakuljetuksen käsitteet eroavat todellakin toisistaan. Näin ollen näitä asioita on hyvä käsitellä eri juridisissa välineissä, ja tämä näkemys käy ilmi äänestyskäyttäytymisestämme.
Olemme lisäksi sitä mieltä, että koska puitepäätöksessä käsitellään ihmiskaupan torjumista ja siihen syyllistyneiden rankaisemista, tässä asiakirjassa ei pidä säännellä ihmiskaupan uhrien kohtelun kaltaisia kysymyksiä. Olemme sen vuoksi päättäneet jättää äänestämättä näitä kohtia koskevassa äänestyksessä.

Titley
. (EN) Kannatan tätä mietintöä ihmiskaupan torjumisesta. Euroopan on ryhdyttävä ankariin toimenpiteisiin ihmiskaupan suhteen.
Ihmiskauppaan liittyy uhrien pakottamista, väkivaltaa, harhaanjohtamista ja hyväksikäyttöä, eikä sitä voida missään tapauksessa hyväksyä. Itä-Euroopassa siepataan vuosittain yli 120 000 naista ja lasta, jotka tuodaan Euroopan unioniin hyväksikäytettäviksi. Tällaista toimintaa ei tulisi pelkästään luokitella rangaistavaksi teoksi vaan se olisi kriminalisoitava.
Uskon vahvasti, että näistä rikoksista tuomituille langetettavista rangaistuksista olisi annettava yhteiset säännöt siten, että vähimmäisrangaistus olisi kuusi vuotta ja vakavammissa tapauksissa kymmenen vuotta vankeutta. Kaikille ihmiskaupparenkaisiin osallistuville olisi määrättävä tiukat rangaistukset, olivatpa he poliiseja, tullimiehiä tai valtion virkamiehiä.
Emme saa tämän kaiken keskellä unohtaa uhrien tarpeita ja heidän kärsimystään. Heitä olisi tuettava paremmin, myös maksamalla heille korvauksia rikoksen yhteydessä takavarikoiduista tuloista. Euroopan yhtenäismarkkinat mahdollistavat rajanylitykset, mutta meidän on tehtävä voitavamme rajojemme hyväksikäytön estämiseksi. Jos todella olemme kansojen Eurooppa, meidän on asetettava kansalaiset etusijalle ja suojeltava heitä tällaiselta hyväksikäytöltä.
Karamanoun mietintö (A5-0256/2001) ja Klamtin mietintö (A5-0183/2001)
Dybkjærin mietintö (A5-0191/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, palatessani eilen hotelliin Strasbourgiin vihdoinkin tulleen vaimoni Graziellan kanssa, luin hänelle otteen Dybkjaerin mietinnöstä, jossa sanotaan, että maailmassa, lähinnä kehitysmaissa, on kaksi miljardia ihmistä, joilla ei ole koskaan ollut puhelinta, jotka eivät ole koskaan katsoneet televisiota, jotka eivät ole koskaan käyneet elokuvissa tai matkustaneet lentokoneella tai autolla. Siihen vaimoni huudahti, että nuo ihmiset ovat onnekkaita, kun tulevat hyvin toimeen ilman puhelinta, televisiota ja autoja. Minä taas olin eri mieltä ja selitin hänelle, etten voisi hylätä mietintöä, kuten vaimoni olisi toivonut. Sanoin hänelle, että minun on äänestettävä sen puolesta, sillä kehitysmaiden on voitava kehittyä ja saada televisionsa, elokuvateatterinsa ja puhelimensa. Ja todellakin äänestin mietinnön puolesta. Arvoisa puhemies, vaimoni kuitenkin suuttui riitelyyn asti, joten vietin jo toistamiseen unettoman yön. Äänestin kuitenkin mietinnön puolesta, ja olen tyytyväinen päätökseeni.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
Voimme vain hylätä heti mietinnön johdanto-osan ensimmäisessä kappaleessa esitetyt perättömät väitteet, joiden mukaan kehitysmailla on "suuria mahdollisuuksia kohentaa taloudellista tilannettaan, torjua köyhyyttä" jne. jos ne osaavat hyödyntää "tieto- ja viestintätekniikoiden vallankumousta".
Suurin osa monien köyhien maiden ihmisistä on vailla sähköä ja kunnollista ruokaa. On paljon helpompi laatia ja hyväksyä tämäntyyppisiä päätöslauselmia tai jopa myöntää jonkinasteista tukea tietokoneiden valmistajille, jotta ne pääsisivät eroon myymättä jääneistä koneistaan, kuin taata näiden maiden kansojen elintarvikkeiden saanti tai tarjota niille mahdollisuus omavaraisuuteen sen sijasta, että niitä rosvotaan ja ne pakotetaan luopumaan ruokakasvien viljelystä länsimaisten markkinoiden tuotantotarpeiden tyydyttämiseksi.
Vaatii suurta tietämättömyyttä tai kyynisyyttä väittää, että "tieto- ja viestintätekniikat tarjoavat mahdollisuuden lisätä merkittävästi suoraa kansanvaltaa". Monien köyhien maiden, etenkin Afrikan, väestö tyytyisi siihen, jos Euroopan suurvallat "lisäisivät" niiden kansanvaltaa siten, että ne lopettaisivat diktaattoreiden tukemisen, rahoittamisen ja aseiden toimittamisen niille. Olisi kuitenkin liikaa vaatia Euroopan hallituksia hylkäämään köyhille maille ominaiset diktatuurit, jotka suojelevat niiden etuja ja trusteja.
Kansat toivovat demokratiaa, mutta heidän on tyytyminen Internetiin!
Aparicio Sánchezin mietintö (A5-0122/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, toivotan hyvää ruokahalua teille ja kaikille tulkeille ja toimihenkilöille, jotka ovat kärsivällisesti jääneet kanssani istuntosaliin. Äänestin tämän mietinnön puolesta, ja siskoni ehdotti minulle tätä äänestysselitystä. Hän kysyi minulta: "Kuule, koska Monalisa oikein tulee nähtäväksi Italiaan? Koska voisimme Strasbourgissa ihastella Michelangelon Moosesta? Ja koska Espanjassa voidaan nauttia Van Goghin ja Renoirin töistä, joita ei ole koskaan nähty museoissamme?" Vastasin hänelle: " Hyvin pian, sillä Euroopan unioni pitää varmasti huolen siitä, että - kuten myös siitä, että annetaan säädöksiä taideväärennösten varalle - tällaiset teokset voivat liikkua vapaasti ja esteittä kaikkialla Euroopassa."
Tämänpäiväiset äänestysselitykseni päättyvät tähän.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
Äänestimme mietintöä vastaan paljastaaksemme siihen sisältyvän tekopyhän väitteen, jonka mukaan tavoitteena on vastustaa taide-esinevarkauksien lisääntymistä Euroopan unionissa sekä näiden esineiden laitonta kauppaa.
Mietinnön laatija on unohtanut täsmentää, että sekä Euroopan maiden kansallismuseot että yksityiset taidekokoelmat ovat täynnä Välimeren maista, Keski-idästä, Aasiasta, Latinalaisesta Amerikasta tai Afrikasta vuosisatojen kuluessa varastettuja taide-esineitä.
Kun British Museum, Louvre ja Berliinin Pergamonin museo ovat täynnä antiikin ajan taideaarteita, Kreikan museoissa on jäljellä enää kipsijäljennöksiä.
Museoissa taide-esineet ovat sentään yleisön nähtävissä. Niin ei ole yksityiskokoelmien laita.
Jos kerran mietinnössä pyritään laittoman kaupan torjumiseen, siinä olisi ensinnäkin pidettävä laittomana kauppana kaikkia hankintoja, joilla "ökyrikkaat" onnistuvat anastamaan ja pitämään yksityisessä käytössä kulttuuriomaisuutta, jonka kuuluisi olla osa koko ihmiskunnan perintöä ja siten kaikkien saatavilla.

Puhemies
Jäsen Fatuzzo, kerron teille ennen istunnon keskeyttämistä erään seikan, joka varmastikin ihastuttaa teitä: jokainen parlamentissa puhuttu sekunti maksaa unionin veronmaksajille 9,65 euroa.
Äänestykset ovat päättyneet.
(Istunto keskeytettiin klo 13.20 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Ilman otsoni (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Daviesin laatimasta ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suosituksesta toiseen käsittelyyn (A5-0187/2001) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi ilman otsonista [13114/1/2000 - C5-0090/2001 - 1999/0068(COD)].

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, Daviesin mietinnössä käsitellään ymmärtääkseni pohjimmiltaan EU:n ympäristöpolitiikan uskottavuutta ja sitä, pitäisikö meidän todella yrittää saavuttaa unionin asettamat tavoitteet.
Maanpinnan otsoni on vakava ilmansaaste, joka aiheuttaa merkittäviä ongelmia kansanterveydelle ja ympäristölle. Saasteiden laajuuden vähentämiseksi asettamiemme tavoitteiden on oltava sitovia, muuten vaarana on, että päätökset ovat yhtä tyhjän kanssa. Sen vuoksi sellainen lainsäädäntö ei ole hyvä, jossa vain puhutaan tavoitteiden saavuttamisesta mahdollisimman hyvin, kuten ministerineuvosto asian ilmaisee. Tässä mielessä kannatamme tietenkin valiokunnan tekemää ehdotusta, jonka mukaan tekstiä pitäisi selventää. Ryhmämme tukee myös tarkistuksia 5 ja 23, joissa sanotaan, että tavoitteet on saavutettava täysin vuoteen 2020 mennessä ja että niitä ei pidä ylittää useampana kuin 20 päivänä vuodessa vuoteen 2010 mennessä. Ilman näitä tarkistuksia lainsäädäntö on tehoton.
Toinen tärkeä osa Daviesin mietintöä on kansalaisille annettavaa tietoa koskevat tiukemmat vaatimukset. Tällaisilla ilmansaasteilla on merkittäviä kansanterveydellisiä vaikutuksia. Sen vuoksi on tärkeää, että kaikki tarjolla oleva tieto on kansalaisten ja vapaaehtoisjärjestöjen saatavissa.
EU:n ympäristöpolitiikan on oltava koordinoitua eri aloilla. Meillä on ilmanlaatua koskevat yhteiset tavoitteet, ja juuri nyt neuvottelemme sovittelukomitean välityksellä neuvoston kanssa kansallisista päästörajoista ja suuria polttolaitoksia koskevista säännöistä. Jotta tämä politiikka olisi kestävää, tarvitaan myös sitovat otsonipäästöjä koskevat säännöt. Näillä sanoilla haluan kiittää esittelijää erittäin hyvästä työstä, jota aiomme kannattaa kokonaisuudessaan.

Fitzsimons
Arvoisa puhemies, tämän direktiivin tärkein päämäärä on asettaa tavoitteet Euroopan unionissa sallitulle ilmakehän otsonipitoisuudelle. Tämä direktiivi on osa yleispakettia, jonka Euroopan unioni on pannut täytäntöön Kioton sopimuksen mukaisten velvoitteiden noudattamiseksi. Muistamme kaikki, että Kioton sopimuksessa määritellään aikataulu kasvihuonekaasujen päästötason alentamiseksi. Yhdysvaltain presidentti George Bush on jo ilmoittanut haluavansa neuvotella uudestaan Kioton sopimuksesta. Tämä on hyvin valitettavaa, koska monien mielestä Kioton sopimuksessa asetetut tavoitteet eivät riitä edes sen päämäärän saavuttamiseen, että kasvihuonekaasut vähenisivät merkittävästi. Tieteelliset tutkimustulokset osoittavat selvästi, että ilmastonmuutos on todellinen, että se on käynnissä ja että se pahenee jatkuvasti. Teollisuusmaiden päästöt ovat suurin syy maapallon ilmaston lämpenemiseen. Niiden on nyt otettava ensimmäiset mielekkäät askeleet päästöjen vähentämiseksi.
Euroopan unioni on päättänyt tehdä oman osuutensa, jotta saavutamme tavoitteemme, joka on kasvihuonepäästöjen vähentäminen tällä vuosikymmenellä 8 prosentilla verrattuna vuoden 1990 tasoihin. Olemme kaikki tietoisia siitä, että presidentti Bushin on määrä tavata Euroopan unionin johtajat tällä viikolla Göteborgissa. Toivon, että Yhdysvaltain presidentillä on esittää vakuuttava ehdotus, jossa selostetaan, miten hänen hallituksensa aikoo vähentää kasvihuonekaasujen päästötasoa lähitulevaisuudessa.
Tieteelliset tutkimustulokset osoittavat kiistatta, että otsonikerroksen ohenemisesta on aiheutunut vahinkoa monille yhteisöille. Kasvihuonekaasujen runsas muodostuminen aiheuttaa otsonikerroksen ohenemista, mikä puolestaan johtaa merenpinnan kohoamiseen ja sitä kautta rannikoiden eroosion pahenemiseen, runsaisiin tulviin ja monien saariyhteisöjemme autioitumiseen.
Moraalinen velvollisuutemme on varmistaa, ettemme suojele vain nykyisten vaan myös tulevien saariyhteisöjen elämänlaatua. Siksi on niin tärkeää, me kaikki takaamme vähentävämme kasvihuonekaasujen päästötasoa Euroopassa, Amerikan yhdysvalloissa ja muualla niin, että pääsemme tätä varten asettamaamme tavoitteeseen.
Onnittelen Daviesiä hänen erinomaisesta mietinnöstään.

Grossetête
Arvoisa puhemies, olemme aamusta asti puhuneet juuri otsonista ja sen vakavista vaikutuksista paitsi ihmisten terveyteen myös ekosysteemeihin ja ympäristöön. Johdan omassa departementissani erästä ilmanlaatuverkostotyöryhmää ja pelkäänkin autoliikenteen seurauksia aina hyvin kauniilla, aurinkoisella ja tuulettomalla säällä. Tiedän nimittäin, että kauniilla säällä otsonin raja-arvot ylittyvät väistämättä, ja tätä kutsutaan yleisesti otsonihuipuksi.
Mitä voimme tässä tilanteessa tehdä? Mitä on tehtävissä Kioton pöytäkirjan noudattamiseksi ja ilmastonmuutosta koskevan ongelman korjaamiseksi? Tiedämme, että ihmisten toiminta ja teollisuus ovat otsonin raja-arvojen ylittymisen alkuperäinen syy kaupungeissamme, mutta sieltä otsoni leviää tuulen mukana ja pinnanmuodostuksesta riippuen alueille, joiden pitäisi olla otsonilta suojassa.
Näin ollen on tärkeää asettaa selkeät tavoitteet ja luoda todelliset ja asianmukaiset ilmanlaadun valvontaverkot. Herkkien väestöryhmien, kuten lasten, vanhusten, sydän- tai hengityselinsairauksista kärsivien, terveyttä vaarantavan otsonin raja-arvojen ylittymisen varalta luotavien nopeiden hälytysjärjestelmien on oltava tehokkaita. Euroopan alue on verkotettava siten, että jokainen saa asianmukaista tietoa.
Meidän on kuitenkin muistettava, että otsonin raja-arvojen ylittymistä on vaikea estää Espanjassa, Kreikassa tai Italiassa ja että Etelä-Euroopassa ongelma on paljon vaikeampi kuin Pohjois-Euroopan maissa. Paikallisten vastuuhenkilöiden on ryhdyttävä asianmukaiseen kaupunkisuunnitteluun kestävän kehityksen takaamiseksi vahingoittamatta kuitenkaan yritystemme kilpailukykyä. On valistettava ennen kaikkea niitä väestöryhmiä, jotka ovat valmiita muuttamaan käyttäytymistään, mutta tehtävän onnistumiseksi kaikki valtiot on saatava tuntemaan ennen kaikkea vastuuta ja ymmärtämään, että päätöksemme eivät koske pelkästään Eurooppaa vaan koko maailmaa. Nyt, kun presidentti Bush on tullut valtiovierailulle Eurooppaan, meidän on saatava hänet tunnustamaan myös Yhdysvaltojen vastuu asiassa.

Bowe
Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi onnitella Daviesiä hänen työstään tämän mietinnön hyväksi. Hän esittää meille joitakin näkökohtia, joista toivottavasti saadaan aikaan mielenkiintoinen väittely ja keskustelu ja jotka sen jälkeen voidaan ratkaista kuulemismenettelyssä. Tästä mietinnöstä käy mainiosti ilmi, miksi ympäristöpolitiikkaa on harjoitettava Euroopassa. Otsoni on Euroopan laajuinen ongelma, enkä tiedä, onko olemassa parempaa esimerkkiä ongelmasta, joka pitäisi ratkaista Euroopassa.
Esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jonka olojensa puolesta kuuluu monessa mielessä Euroopan unionin suotuisimpiin alueisiin, 50 prosenttia otsonista muodostuu Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopuolisista päästöistä. Sama kaava pätee paljolti muuhunkin Eurooppaan. Monilla Euroopan alueilla otsoniin liittyvät ongelmat eivät välttämättä ole seurausta kyseisen yksittäisen jäsenvaltion toiminnasta. Otsoni on yhteinen ongelma, joka on ratkaistava yhteisesti.
Minua huolestuttaa eräs asia, nimittäin, että yritämme asettaa liian tiukkoja arvoja. Olemme nyt määritelleet sellaisia tavoitearvoja, jotka ovat jo luonteensa puolesta monille jäsenvaltioille lähes mahdottomia saavuttaa tietyissä oloissa vuoden aikana. Nämä jäsenvaltiot joutuvat rikkomaan yhteisön lainsäädäntöä ilman omaa syytään. Ei ole järkevää antaa sellaisia säännöksiä, jotka pakottavat jäsenvaltiot tällaiseen asemaan.
On monia etenkin Euroopan etelä-, itä- ja keskiosissa sijaitsevia jäsenvaltioita, jotka sitten huomaavat rikkovansa jatkuvasti tätä lainsäädäntöä, tekivät ne mitä hyvänsä. Silloin ne joutuvat - mikäli tämä on käytännössä mahdollista, kuten kompromissitarkistuksissa todettiin - tekemään joitakin asioita, kuten sulkemaan tehtaita, ehkä lopettamaan kokonaisia teollisuudenaloja ja perustamaan kaupunkeihinsa ajoneuvoliikenteeltä suljettuja vyöhykkeitä. Sittenkään ne eivät pysty ratkaisemaan otsoniongelmaa. Sittenkin ne huomaavat rikkovansa tätä säädöstä, jota olemme muokkaamassa. Kun siirrymme sovittelumenettelyyn - kuten luullakseni käy, koska parlamentti aikoo äänestää monista nyt käsiteltävinä olevista tarkistuksista - meidän on harkittava hyvin tarkkaan, aiommeko jatkaa tämäntyyppistä lähestymistapaa ja tämäntyyppisten säädösten antamista.

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, ehdotus, josta tänään keskustelemme, on suuria polttolaitoksia sekä kansallisia päästörajoja koskevien direktiivien tapaan tärkeä osa yhteisön jatkuvia ponnisteluja Euroopan ilman puhdistamiseksi. Haluaisin ensinnäkin kiittää Daviesiä hänen uutterasta ja antaumuksellisesta työstään tämän tärkeän ja monimutkaisen kysymyksen hyväksi.
Ehdotuksessa määritellään tavoitearvot ja pitkän aikavälin tavoitteet ilman otsonille. Vaikka pitkän aikavälin tavoitteet perustuvat Maailman terveysjärjestön viimeisimpiin ohjeisiin, tavoitearvot on määritelty parhaan mahdollisen ilmanlaadun perusteella. Näin on haluttu ottaa huomioon otsonin rajat ylittävä luonne ja kustannustehokkuuteen liittyvät näkökohdat.
Kuten aikaisemmin mainitsin, tämä ehdotus liittyy läheisesti kansallisista päästörajoista annettuun direktiiviehdotukseen, josta käydään parhaillaan sovitteluneuvotteluja, ja on myönnettävä, että on vaikea esittää ratkaisua kysymyksiin - esimerkiksi otsonin tavoitearvoihin - jotka liittyvät tähän direktiiviehdotukseen, kun neuvottelujen lopputulosta ei vielä tiedetä. Ensimmäisessä käsittelyssä viime vuoden maaliskuussa parlamentti esitti tarkkaan harkitun mietinnön, johon sisältyi 18 tarkistusta. Maaliskuussa 2001 hyväksytyssä neuvoston yhteisessä kannassa on otettu asianmukaisesti huomioon useimmat parlamentin huolenaiheet. Nyt yhteisen kannan tekstiin on jätetty 32 tarkistusta.
Tarkistuksissa 4 ja 15 sekä tarkistuksen 23 ensimmäisessä osassa pyritään kaikissa muuttamaan tavoitearvot sitoviksi raja-arvoiksi. Koska otsonin muodostumisesta ei ole olemassa riittävästi tieteellistä tutkimustietoa, komissio ei voi hyväksyä yhtään näistä tarkistuksista. Toisaalta voimme hyväksyä periaatteessa tarkistukset 30 ja 31, joissa vaaditaan sitovia tavoitearvoja paitsi silloin, kun ne ovat käytännössä mahdottomia. Meidän on kuitenkin myös pidettävä mielessä, että tavoitearvoihin ei kannata pyrkiä, jos se ei ole taloudellisesta näkökulmasta tehokasta.
Tavoitearvoista puheen ollen ei olisi hyväksyttävää, jos komissio suostuisi 20 päivän tavoitearvoon ihmisten terveyden suojelemiseksi. Komissio on nimittäin hyväksynyt kansallisista päästörajoista annetun neuvoston yhteisen kannan, jossa saavutettavissa olevaksi tavoitteeksi määritellään 25 päivää. Siksi komissio ei voi hyväksyä tarkistuksen 23 toista osaa. Lisäksi tarkistuksessa 23 määritellään sitovaksi tavoitteeksi pitkän aikavälin tavoitteiden saavuttaminen vuoteen 2020 mennessä. Tarkistuksilla 3, 5 ja 15 on sama tarkoitusperä. Koska ei ole vielä olemassa tieteellisiä todisteita siitä, että tämä tavoite olisi saavutettavissa, komissio ei voi hyväksyä näitä tarkistuksia. Komissio on kuitenkin täysin samaa mieltä siitä yleisestä päämäärästä, että pitkän aikavälin tavoitteiden ja nykyisten otsonitasojen välinen kuilu on kurottava umpeen, ja se voi hyväksyä tarkistukset 2 ja 6.
Tarkistukset 26-31 vaatisivat pitkän aikavälin tavoitteiden saavuttamista paitsi, jos se olisi käytännössä mahdotonta. Tätä olisi jälleen kerran täydennettävä ottamalla huomioon myös taloudellinen tehokkuus. Siksi nämä tarkistukset voidaan hyväksyä vain periaatteessa. Useissa tarkistuksissa asetettaisiin jäsenvaltioille velvoitteita antaa selvityksiä kansalaisille ja komissiolle. Komissio suhtautuu myönteisesti näihin tarkistuksiin, mikäli nämä vaatimukset katsotaan toteuttamiskelpoisiksi ja hyödyllisiksi. Komissio voi siten hyväksyä tarkistuksen 8 sekä tarkistusten 10 ja 16 toisen osan. Tarkistus 11 voitaisiin hyväksyä osittain ja tarkistus 17 periaatteessa. Tarkistus 32 täydentäisi hyväksyttävästi tarkistusta 17. Tarkistuksen 10 ensimmäinen osa sekä tarkistukset 18-20 ja 25 eivät ole hyväksyttäviä.
Tarkistuksissa 12 ja 14 täsmennetään kummassakin lyhyen aikavälin toimintasuunnitelmien laatimiseen liittyviä velvollisuuksia, ja ne hyväksytään osittain ja periaatteessa. Tarkistuksen 12 jälkimmäinen osa ja tarkistus 13 voidaan hyväksyä siltä osin kuin niissä painotetaan ohjeiden huomioon ottamista lyhyen aikavälin toimia esitettäessä. Komissio hyväksyy tarkistuksen 24, jossa kannatetaan entistä tehokkaampaa varoituskynnystä lyhyen aikavälin toimien käynnistämiselle.
Loput neljä tarkistusta koskevat muita asioita. Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 1, koska se koskee suoraan ehdokasvaltioita, mikä ei sovi EU:n direktiiviin. Voimme hyväksyä tarkistuksen 7 vaatimusten tiukentamisesta ilmanlaadun säilyttämiseksi. Tarkistuksessa 21 vaaditaan jäsenvaltioiden suorituskyvyn suoraa vertailua ilmanlaadun parantamisessa, eikä komissio voi hyväksyä tätä tarkistusta, koska siinä ehdotettua vertailua ei pidetä tarkoituksenmukaisena varsinkin otsonin rajat ylittävän luonteen vuoksi. Koska tarkistus 33 sisältää nämä näkökohdat, se voitaisiin periaatteessa hyväksyä. Jäsenvaltioiden suoraa vertailemista ei kuitenkaan pitäisi vaatia. Lopuksi tarkistuksessa 22 ehdotetaan, että otsonin vaikutukset terveyteen ja ympäristöön otettaisiin erityisesti huomioon, ja komissio hyväksyy tämän tarkistuksen.
Mielestäni on elintärkeää, että tämä lainsäädäntö saatetaan pian voimaan, jotta voidaan aloittaa asianmukainen seuranta. Jäsenvaltioiden on kyettävä määrittelemään ongelma-alueet voidakseen varmistaa, että kansalaisten terveyttä suojellaan tulevaisuudessa kunnolla koko unionissa. Toivottavasti löydetään pian sopiva kompromissiratkaisu, jossa on otettu huomioon kansallisista päästörajoista annetusta direktiivistä käytyjen sovitteluneuvottelujen tulokset.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Margot Wallström.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Maailman kauppajärjestön paneeli ja 211 luku
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Westendorp y Cabezan laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan suullinen kysymys neuvostolle (B5-0326/2001) Maailman kauppajärjestön paneelista ja 211 luvusta.

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa johdannoksi muutamia sanoja ja sen jälkeen ehkä päästä asiaan, jota suullinen kysymyksemme koskee.
Olemme tehneet valiokunnan puolesta suullisen kysymyksen. Ennen kaikkea on kyse siitä, että olemme valiokunnassa kritisoineet tapaa, jolla neuvosto on 133 artiklan mukaisessa menettelyssä päättänyt pyytää paneelia ratkaisemaan asian tutkimalla, onko Yhdysvaltain tavaramerkkilain 211 luku ristiriidassa TRIPS-sopimuksen kanssa. Emme ole niinkään puuttuneet asiasisältöön - tästä asiasta oli todellakin ristiriitaisia käsityksiä ja valiokunnassa käytiin kiivaita keskusteluja - vaan olemme pääasiassa keskittyneet sanomaan, että toivoisimme, että meille tiedotetaan tulevaisuudessa kaikesta ja että meidät otetaan mukaan neuvoston ja 133 artiklassa tarkoitetun komitean päätöksenteon yksityiskohtiin. Tämä näyttää meistä välttämättömältä erityisesti kauppapolitiikassa. Hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen ja neuvoston edustaja, kuten te kaikki tiedätte, meidät parlamentissa otetaan mukaan päätöksentekoon vain rajallisessa määrin, kun on kyse kaupan kysymyksistä. Tämän vuoksi meillä on ollut kiistaa jo monien vuosien ajan pääasiassa neuvoston ja vähäisemmässä määrin komission kanssa.
Tässä tapauksessa kyse oli siitä, että menettelyllä piti tutkia, voidaanko Pernod/Ricardin ja Bacardin, pääosin eurooppalais-kuubalaisen hallintayhtiön ja pääosin yhdysvaltalais-eurooppalaisen yrityksen välisessä riita-asiassa antaa asianmukaista tukea. Neuvosto on ottanut asiassa yksiselitteisesti kantaa ja saanut tukea myös komission taholta, ja kanta on ollut Pernod/Ricardia tukeva.
Emme ottaneet valiokunnassa kantaa tähän asiaan. Olemme todenneet ainoastaan, että olisimme toivoneet, että meille olisi tiedotettu paremmin ennen menettelyn aloittamista ja paneelin perustamista niin, että me olisimme sitten voineet parlamentissakin ottaa perustellusti ja harkitusti kantaa neuvoston ja komission päätökseen.
Haluaisin lisätä, että komissio, erityisesti komission jäsen Lamy, on tiedottanut meille asiasta säännöllisesti. Siksi kritiikkimme ei tässä asiassa kohdistukaan komissioon.
Pääasia lienee, että tavaramerkkilain 211 luku on siihen kiistaan liittyvä asia, joka meidän ja amerikkalaisten välillä on jo kauan kytenyt Helmsin-Burtonin lain vuoksi - tästä syystä asia on meille niin tärkeä. Kysymys on ekstraterritoriaalisen lain soveltamisesta. Sikäli komission ja neuvoston menettelytavalle on meidän taholtamme löydettävissä tukea - niin kuin jo mainitsin - mutta ei parlamentin ja valiokunnan riittävässä määrin ajan tasalla pitämisen osalta.
Miksi tämä asia on niin tärkeä? Näettehän, että molemmilla puolilla, sekä Yhdysvalloissa että Euroopassa, poliittisten päättäjien velvollisuus on yhä enenevässä määrin tukea hallitusten päätöksiä. Meistä on hyvin, hyvin tärkeää tehdä selväksi, että jos te haluatte saada parlamentin ja kulloisenkin valiokunnan tuen, voitte varmistaa tuen saannin tulevaisuudessa vain tiedottamalla asiasta täydellisesti parlamentille ja asianomaiselle valiokunnalle.
Kirjeestä, jonka ovat allekirjoittaneet monet kollegamme - luulen, että heitä oli yli 100 - ja joka on osoitettu sekä Yhdysvaltain hallitukselle että neuvostolle, selviää, miten välttämätöntä tämä on. Kirjeessä ei kritisoida pelkästään neuvoston menettelyä, vaan myös päätöksen sisältöä. Siksi haluaisinkin kehottaa neuvostoa tekemään tulevaisuudessa ehdottomasti kaikkensa, jotta parlamentille tiedotettaisiin kulloinkin käsiteltävästä asiasta aina laajasti ja tämä tiedotusvelvollisuus laajennettaisiin koskemaan myös tilannetta, jossa aloitatte menettelyn, niin että tulette silloinkin valiokuntaan ja parlamenttiin ja tiedotatte parlamentille asiasta, jotta syntyy laaja avoimuus.

Danielsson
. (SV) Arvoisa puhemies, haluan neuvoston puolesta muistuttaa, että neuvosto päättää perustamissopimuksen 133 artiklan mukaan yhteisestä kauppapolitiikasta komission ehdotuksen perusteella. Neuvostossa ollaan hyvin tietoisia niistä parlamentin usein esittämistä toiveista, jotka liittyvät yhteistä kauppapolitiikkaa koskevissa päätöksissä sovellettavaan menettelyyn. Näitä toiveita on tutkittu ja arvioitu erittäin tarkasti. Kuten me kaikki tiedämme, niitä kaikkia on käsitelty siinä hallitustenvälisessä konferenssissa, joka päätti työnsä Nizzassa 7.-9. joulukuuta 2000.
Ne sopimustekstiin tehtävät muutokset, joista tämä hallitustenvälinen konferenssi pääsi yhteisymmärrykseen, eivät liittyneet 133 artiklan tähän piirteeseen. Huomiota on kiinnitettävä myös siihen, että enemmistö jäsenvaltioista ei pitänyt välttämättömänä artiklan muuttamista tässä suhteessa.
Sopimuksessa asetettujen velvoitteiden lisäksi neuvosto vaatii avoimuutta. Erityisesti teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan puheenjohtajan kanssa pidettävissä kokouksissa neuvosto tiedottaa säännöllisesti parlamentille niistä kysymyksistä, joilla on merkitystä yhteisön kauppapolitiikan kannalta, ja niin kutsutun vuonna 1973 laaditun Westerterp-menettelyn mukaan neuvosto tiedottaa parlamentille kolmansien maiden kanssa solmittavia kauppasopimuksia koskevista neuvotteluista ennen neuvotteluja, niiden kuluessa ja neuvottelujen päätyttyä.
Haluan myös todeta, että Ruotsin kauppaministeri Leif Pagrotsky osallistuu Ruotsin puheenjohtajakauden aikana kahteen teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan kanssa käytävään kokoukseen. Euroopan parlamentin edustajia kutsuttiin lisäksi 29. toukokuuta järjestettyyn Euro-Välimeri-alueen ministerikokoukseen. Lisäksi 133 artiklaa käsittelevän komitean puheenjohtaja on kutsunut kaikki teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan jäsenet epäviralliseen kokoukseen 31. toukokuuta 2001.

Schwaiger
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston edustaja, hyvät kollegat, WTO:n menettely EU:n ja Yhdysvaltojen välisessä Havana Clubin, siis 211 luvun, tapauksessa, suuntaa valokeilan siihen, miten tärkeää on, että asioista tiedotetaan ja että parlamentti osallistuu neuvoston välityksellä yhteisen kauppapolitiikan tärkeisiin vaiheisiin.
Toisin kuin komissio, neuvosto on laiminlyönyt toimenpiteet, joihin sen olisi pitänyt ryhtyä, jotta yhteisen kannan muodostamisesta voitaisiin viipymättä tiedottaa laajasti, minkä neuvosto on parlamentille velkaa. Muussa tapauksessa neuvosto soveltaisi vastaavasti 300 artiklan 2 ja 3 kohdan viimeistä virkettä ja tiedottaisi meille tällaisista tärkeistä asioista. Jos nimittäin ajatellaan, että neuvosto pysyy itsepäisesti nykyisessä käytännössä, se ei noudata parlamentaarista vastuuvelvollisuuttaan sen paremmin jäsenvaltioita kuin meitäkään kohtaan. Tämä on ajan mittaan kestämätön tilanne, ja me vaadimme, että tilanteessa tapahtuu muutoksia!
Nyt käsiteltävänä olevassa tapauksessa - tämän Erika Mann jo sanoikin - neuvoston tiedotuksen puute on johtanut Euroopan parlamentissa hyvin moniin yksittäisiin mielipiteenilmauksiin, jotka eivät nähdäkseni olleet yhteneviä ulkomaankauppavaliokunnan enemmistön kannan kanssa ja jotka ovat kaiken kaikkiaan olleet mukana aiheuttamassa neuvoston asemaa koskevan epävarmuuden voimakasta lisääntymistä Euroopan parlamentissa. Neuvosto on siis laiminlyönyt tiedotuksen, aiheuttanut epävarmuutta ja lisäksi antanut osapuolille, tässä tapauksessa Yhdysvalloille, mahdollisuuden, en tahtoisi sanoa heikentää, mutta joka tapauksessa pitää komission asemaa vähemmän yksiselitteisenä kuin se oikeastaan on.
Tarkoitan siis, että emme pidemmän päälle pääse yli emmekä ympäri menettelyn järkevästä muuttamisesta. Toteutamme silloin vain parlamentin valvontatehtävää. Me olemme vastuussa parlamentaarisesta valvonnasta ja yhteisen kauppapolitiikan toteuttamisesta, ja meidän pitäisi voida harjoittaa valvontaa nykyistä paremmin myös tulevaisuudessa. Ja kun komissio tiedottaa meille asioista jatkuvasti, ei riitä, että luoksemme vain tullaan, niin kuin esimerkiksi Ruotsin kauppaministeri teki, ja keskustellaan asioista yleisesti ottamatta meitä mukaan esimerkiksi myös kauppaministerien epävirallisiin keskusteluihin. Portugalin puheenjohtajakaudella meillä oli esimerkiksi tilaisuus saada kutsu tällaisiin keskusteluihin. Minusta puheenjohtajavaltio Ruotsilla olisi tässä suhteessa vielä sitoumus lunastamatta.
PPE-ryhmän puheenvuoron pitäjänä haluaisin vielä erikseen toistaa, että tuemme sinänsä komission tapaa sekä hoitaa tiedotustoimintaa että myös puolustaa Euroopan unionin etuja Yhdysvaltoja vastaan riitojen ratkaisemisessa, kuten nyt on käynyt ilmi. Neuvosto on kuitenkin - kuten jo sanoin - vastoin ministeri Pagrotskyn väitettä laiminlyönyt velvollisuutensa tiedottaa meille tästä yhteisestä kannasta.
Minusta meidän pitäisi siis tehdä tästä käytännössä seuraava johtopäätös: neuvoston pitäisi hyväksyä parlamentti tasa-arvoiseksi kumppaniksi yhteistä kauppapolitiikkaa koskevissa kysymyksissä paitsi sanoissa myös teoissa, erityisesti ottamalla huomioon oikea oikeusperusta kaikissa yhteisen kauppapolitiikan toteuttamistoimissa, siis 133 artikla, tässä tapauksessa yhdessä 3 artiklan ja 300 artiklan 2 ja 3 kohdan, uuden muotoilun kanssa - tätäkin artiklaa voi soveltaa samalla tavoin silloin, kun katsotaan, mitä hyvällä tahdolla voidaan tehdä yhteistyön edistämiseksi.
Toiseksi neuvoston pitäisi antaa komissiolle mahdollisuus pyytää parlamentilta lausuntoa - kuten tässä Havana Clubin tapauksessa - ennen neuvotteluvaltuuksien hyväksymistä. Silloin voisimme aloittaa vuoropuhelun ja myös viedä sen tyydyttävään lopputulokseen. Meidän mielestämme tällainen toimielinten välinen sopimus, jollaisen olemme tehneet komission kanssa, on välttämätön niin kauan, kunnes myös perustamissopimusta lopulta muutetaan.
Lopuksi haluaisin muistuttaa, että 133 artikla muotoillaan Nizzan sopimuksen seuraavan tarkistamisen yhteydessä - toivottavasti jo Laekenissa - niin, että Euroopan parlamentti otetaan mukaan tärkeiden kauppapoliittisten päätösten eri vaiheisiin: yleisiin suuntaviivoihin, toteutukseen ja loppuun saattamiseen. Tämä ehdotus on mukana myös jäsen Méndez de Vigo Seguron Nizzan sopimuksen päätelmiä koskevan mietinnön 28 artiklassa, ja me pidämme kiinni siitä, että tämä ehdotus toteutetaan myös itse sopimuksessa niin mahdollisimman pian.

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, haluaisin tarttua yhteen kohtaan kollega Konrad Schwaigerin esityksessä. Minäkin uskon - ja puhun nyt ryhmäni puolesta - että on välttämätöntä määritellä uudelleen neuvoston vastuuvelvollisuus.
Tiedämme kaikki, että neuvosto on toki toiminut muodollisesti oikein, ettei neuvoston tarvitse muodollisesti kysyä parlamentilta mitään tällaisessa asiassa - näinhän te perustelittekin kantaanne. Minusta me emme nyt puhu muodollisista menettelytavoista, vaan järkevästä sisällöllisestä poliittisesta yhteistyöstä. Minusta neuvosto on vielä jotakin velkaa parlamentille, kun puhutaan järkevästä yhteistyöstä. Toivoisin, ettei neuvosto tulevaisuudessa aina vetoaisi muodolliseen asemaansa, vaan etsisi toimielinten välisiä menettelytapoja, joiden avulla me voisimme tulevaisuudessa tehdä kauppapolitiikassa säädyllistä yhteistyötä.
Sen mitä olette nyt nähnyt, näette tulevaisuudessa yhä useammin. Mutta älkää luulko liikoja: kauppapolitiikkaan kuuluu entistä enemmän asioita, monet asiat ylittävät kauppapolitiikan rajat ja muuttuvat kansainväliseksi politiikaksi. Monet kauppakiistat Yhdysvaltojen kanssa ovat tästä hyvä esimerkki. Jos haluatte saada parlamentin puolellenne - ja, niin kuin kollega Konrad Schwaiger sanoi, komissiolla on parlamentti sisällön puolesta puolellaan - teidän täytyy myös huolehtia, että voimme tehdä sisällöllisesti säädyllistä yhteistyötä. Teidän täytyy nähdä meidät aikuisena kumppanina, vaikka perustamissopimus ei tätä vielä muodollisesti vahvistakaan.
Minusta me olemme aikaisemmin aina onnistuneet löytämään muodot toimielinten väliselle yhteistyölle. Toivoisin, että neuvosto tekisi jotakin tässä asiassa ja etsisi uuden menettelytavan. Voisi olla niinkin, että meillä olisi neuvonpito tai tiedotustilaisuus aina 133 artiklassa tarkoitetun komitean kokouksen jälkeen. Tai jos aloitatte virallisen menettelyn, tulisitte valiokuntaan ja tiedottaisitte asiasta siellä. Nämä olisivat minun nähdäkseni yhteistyömahdollisuuksia, ja niiden avulla pääsisitte eroon paljosta kipakkuudesta, jota keskusteluissamme tällä hetkellä esiintyy ja jota pidän täysin tarpeettomana. Sisällöstä olemme pääosin samaa mieltä. Toivon, että myös monet kollegat, jotka allekirjoittivat kirjeen, ymmärtävät nyt, etteivät he olleet siinä oikeassa. Tästä syystä haluaisin todellakin kehottaa neuvostoa kenties heti tänään ottamaan askeleen eteenpäin ja puoltamaan yhteistyön uutta muotoa.

Clegg
Arvoisa puhemies, tästä asiasta viime viikkoina ja kuukausina käydyn muodollisen keskustelun aikana sekä komissio että neuvosto ovat antaneet ymmärtää, ettei parlamentin pidä työntää nenäänsä WTO-tapausten sisältöön. Olen paljolti samaa mieltä. Neuvosto ja komissio ovat myös antaneet ymmärtää, että niiden mielestä ei ole Euroopan parlamentin asia antaa kiusallisia julkilausumia asioista, jotka ovat periaatteessa tiedotuskiellossa. Jälleen olisin normaalioloissa samaa mieltä. Pyytäisin kuitenkin neuvostoa ja komissiota kertomaan minulle, mitä meidän sitten olisi pitänyt tehdä, kun pyydettyämme valiokunnassa niiltä molemmilta useaan kertaan perusteluja siitä, miten ja miksi tähän erittäin arkaluonteiseen tapaukseen päätettiin tarttua, saimme pelkän teknokraattisen vastauksen.
Mitä meidän pitäisi tehdä, kun meille kerrotaan, että päätös tehtiin lounaalla, eikä se ollut edes ministerien vaan jonkin epämääräisen neuvoston työryhmän lounas, josta ei tehty edes pöytäkirjaa, jolla kansalaisille tai varsinkaan meidän kaltaisillemme poliitikoille voitaisiin perustella, miksi EU on käynnistänyt jälleen uuden poliittisesti arkaluonteisen kauppariidan?
Minua hämmästyttää sekä komission että neuvoston sinisilmäisyys, kun ne puhuvat tällaisesta poliittisesti herkästä kysymyksestä ikään kuin se olisi pelkkä tekninen päätös. On yksikertaisesti mahdoton uskoa, että Washingtonissa istuva Yhdysvaltain hallitus syöksyisi suinpäin uuteen kauppariitaan EU:n kanssa varmistamatta ensin, että se saa edes jonkin verran poliittista tukea kongressilta. Minusta on hyvin silmiinpistävää, että sekä komissio että neuvosto ovat tällä kertaa jättäneet varmistamatta tämän omalla tahollaan.
Tämän kiihkeän julkilausuman allekirjoittaneita on moitittu vastuuttomasta käytöksestä. Jotkut parlamentin jäsenistä kokevat, että se oli vastuutonta. Eiköhän ole paljon vastuuttomampaa aloittaa tällainen poliittisesti ja kaupallisesti arkaluonteinen kauppariita noudattamatta avoimuuden ja poliittisen nuhteettomuuden tavanomaisia normeja edes rituaalisesti. Kysymys ei ole 133 artiklan uudistamisesta. Kysymys on yksinkertaisesti siitä, että sekä komission että neuvoston odotetaan harjoittavan kauppapolitiikkaa entistä avoimemmin ja poliittisesti järkevämmin etenkin siihen liittyvissä arkaluonteisissa kysymyksissä.

Lucas
Arvoisa puhemies, muut jäsenet ovat tarkastelleet puheenvuoroissaan nimenomaan riitojen ratkaisua. Minä haluaisin keskittyä laajempaan kysymykseen, nimittäin demokratiaan ja vastuullisuuteen yleensä.
Tämä tapaus osoittaa nimenomaan, että EU:n kauppapolitiikalta puuttuu demokraattinen vastuullisuus. Tämä on erittäin häpeällistä maailmankaupan suurimmalle ryhmittymälle, joka kerskailee puolustavansa noita samoja arvoja. Nizzan sopimuksen yhteydessä olisi ollut hyvä tilaisuus alkaa kehittää EU:n kauppapolitiikan demokraattisuutta ja avoimuutta, mutta tosiasiassa perustamissopimus heikentää näitä periaatteita, koska siinä laajennetaan komission toimivaltaa mutta ei tasapainoteta sitä lisäämällä parlamentin toimivaltaa yhteispäätösmenettelyn kautta.
Tällä välin 133 artiklaa käsittelevä komitea kokoontuu neuvostossa suljettujen ovien takana. Parlamentin jäseniä ei päästetä komiteaan edes tarkkailijoiksi saati sitten jäseniksi. Emme saa näiden kokousten pöytäkirjoja. Välillämme ei ole virallista vuoropuhelua. Kiitämme teitä epävirallisista vastaanotoista, jotka ovat oikein mukavia, mutta ne eivät tosiasiassa korvaa virallista vuoropuhelua. Kun tarkastellaan, keitä 133 artiklaa käsittelevän komitean kokouksiin osallistuu, havaitaan, että siellä on yleensä - kaikista kestävää kehitystä tukevaa kauppapolitiikkaa koskevista korkealentoisista puheista huolimatta - pelkästään kauppa- ja valtiovarainministeriöiden edustajia. Jos suhtaudumme vakavasti kansainvälisen kaupan integrointiin ja kestävään kehitykseen, niin silloin vähin, mitä voimme tehdä, on varmistaa, että myös sosiaali-, ympäristö- ja kehitysyhteistyöasioista vastaavien ministeriöiden edustajat saavat äänensä kuuluville 133 artiklaa käsittelevässä komiteassa.
Jos kestävä kehitys on todella tärkeä asia EU:lle ja jos puheenjohtajavaltio Ruotsi suhtautuu todella vakavasti avoimuuteen, voisiko se kertoa meille, aikooko se ensinnäkin virallistaa parlamentin ja 133 artiklaa käsittelevän komitean välisen vuoropuhelun ja toiseksi onko se valmis ehdottamaan komitean kokoonpanon tarkistamista. Jotta kauppapolitiikka saisi todennäköisemmin sekä parlamentin jäsenten että laajemman yleisön tuen, parlamentilla pitäisi viime kädessä olla pitkällä aikavälillä yhteispäätösvaltuudet paitsi uusien kauppasopimusten lopputulokseen myös ratkaisevasti komission neuvotteluvaltuuksiin . EU sanoo olevansa sitoutunut Maailman kauppajärjestön uudistamiseen, mutta sen olisi kyllä ensin syytä uudistaa oma päätöksentekojärjestelmänsä.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Seattlessa opimme, että maailma muuttuu. Uskon, että meidän täytyy hyväksyä, että joitakin menneisyyden päätöksiä on tarkistettava. Euroopan parlamentti on vastuussa yhteisen kauppapolitiikan valvonnasta. Sisämarkkina-asioista päätetään yhteispäätöksin. Kansainvälistä kauppaa koskevien tärkeiden kysymysten kohdalla demokraattinen avoimuus ei varsinaisesti näytä toteutuneen yhtä esikuvallisesti.
Uskon, että juuri Ruotsi, avoimuuden esikuva, olisi sopiva ottamaan nykyisen puheenjohtajakautensa aikana askeleen eteenpäin tässä asiassa. On yksinkertaisesti välttämätöntä taata 133 artiklan puitteissa avoin ja läpinäkyvä päätöksentekomenettely.
Tiedämme, että meistä, Euroopan unionista, tulee laajentumisen ja lähestyvän euron myötä tämän maailman maailmankaupan selvä ykkönen. Yhdysvalloissa yhteistyö hallituksen, presidentin ja kongressin välillä on osoittautunut oikeastaan sangen hyvin toimivaksi ja tieto erittäin hyvin kulkevaksi. Nykyinen komission ja neuvoston välinen yhteistyö on erittäin hyvää; komission jäsen Lamya on syytä onnitella. Toivon, että myös neuvosto tarttuu kansainvälisiin aloitteisiin yhdessä Euroopan parlamentin kanssa, sillä nämä kysymykset ovat meidän tulevaisuutemme kannalta erittäin tärkeitä. Jos meitä ei jonakin päivänä enää olekaan 15 valtiota vaan enemmän, meidän painoarvomme nousee, ja uskon, että jäsenvaltioille annettu palaute kuuluu demokratian perusasioihin. Jos haluamme rakentaa maailmanlaajuiset markkinat, ne koskevat lopulta meitä kaikkia. Me taistelemme toisin sanoen yhdessä tasa-arvoisina kumppaneina menestyksemme puolesta.

Danielsson
. (SV) Arvoisa puhemies, sallikaa minun sanoa, että neuvosto arvostaa tätä mahdollisuutta keskustella yhdessä arvoisien jäsenten kanssa siitä tärkeästä kysymyksestä, kuinka meidän on muotoiltava unionin kauppapolitiikkaa tehokkaasti mutta myös avoimesti ja läpinäkyvästi.
Olen havainnut täällä istuntosalissa käydyissä keskusteluissa kaksi erilaista suuntausta. Toinen suuntaus, jota muun muassa Schwaiger edustaa, merkitsee, että meidän on muutettava menettelyä. Oletan, että Schwaiger tarkoittaa, että meidän on muutettava sääntöjä. Clegg, joka edustaa toista suuntausta, sanoo sitä vastoin, että kyse ei ole ensisijassa 133 artiklasta vaan neuvoston yleisestä avoimuutta koskevasta tahdosta.
Mielestäni ainoa tapa käydä käsiksi tähän kysymykseen on se, mitä sopimuksessa ja 133 artiklassa säädetään. Koska elämme oikeusyhteiskunnassa, toimintamme voi perustua vain siihen, mitä sopimuksessa sanotaan. Voidaan tietenkin olla sitä mieltä, että sitä olisi ehkä pitänyt muuttaa. Kerroin sen vuoksi hieman niistä keskusteluista, joita Nizzassa käytiin sopimuksen tekstin muuttamisen kynnyksellä, ja tähän kysymykseenhän on mahdollisuus palata. Olemme hallitustenvälisen konferenssin kynnyksellä, jonka on tarkoitus alkaa vuonna 2004. Jäsen Schwaiger toivoo, että muutoksia saataisiin aikaan jo Laekenissa. Se on ehkä hieman liian optimistista, mutta kuten sanottu, hallitustenvälinen konferenssi järjestetään vuonna 2004. Palatkaamme silloin tähän keskusteluun.
Mitä mahdollisuuksia meillä sitten on, jos emme pysty etenemään virallista tietä? Onko neuvosto tehnyt tarpeeksi edetäkseen epävirallisia teitä, pitääkseen parlamentin ajan tasalla ja antaakseen parlamentille mahdollisuuden osallistua keskusteluun? Avoimuutta ja neuvotteluja voidaan tietenkin aina parantaa, mutta haluan hieman pahoitellen todeta, että yksikään parlamentin jäsen ei saapunut niihin kahteen tilaisuuteen, jotka puheenjohtajavaltio Ruotsi järjesti ja joissa oli tarkoitus käydä vuoropuhelua niistä kysymyksistä, jotka mainitsin puheeni alussa. Englantilaisessa sananlaskussa sanotaan "It takes two to tango" (tangoon tarvitaan kaksi) ja se pätee kyllä näissäkin yhteyksissä. Neuvosto on osoittanut halukkuutta vuoropuheluun. Valitettavasti parlamentti ja asianosaiset valiokuntien edustajat eivät ole pitäneet osallistumista tällaiseen vuoropuheluun tarpeeksi kiinnostavana. Voin vain pahoitella sitä. Se antaa meille vain syyn jatkaa tätä vuoropuhelua, jotta voisimme varmistua, että saamme neuvottelumenettelyn, jossa kunnioitetaan sopimustekstiä. Muuten etsimme mahdollisia epävirallisia teitä demokraattisen perustan löytämiseksi, mitä me kaikki haluamme, kun kyse on tärkeistä kauppapoliittisista kysymyksistä.

Lamy
Arvoisa puhemies, olisin erittäin mielelläni antanut parlamenttinne ja neuvoston välisen keskustelun jatkua ilman komission väliintuloa asiassa, jossa komissiolla on aivan hyvä omatunto, mutta jäsen Cleggin puheenvuoro ja hänen hieman silottelevat sanansa pakottavat minut tekemään muutamia tarkennuksia.
Muistuttaisin menettelystä, että WTO:ssa tehty päätös ryhtyä tämäntyyppisiin toimiin on osa komission toimeenpanovaltaa. Teimme päätöksen kunnioittaen täysin EY:n perustamissopimuksen sääntöjä, jotka pysyvät ennallaan niin kauan kuin niitä ei ryhdytä muuttamaan. Kuten tiedätte, komissio halusi muuttaa niitä, mutta neuvosto päätti toisin, ja toistaiseksi EY:n perustamissopimuksen muutoksista päättävät jäsenvaltioiden hallitukset.
Olemme siis noudattaneet menettelyjä kaikilta osin. Neuvoston neuvoa-antavaa elintä edustava komitea 133 antoi maaliskuussa tukensa menettelyn käyttöönotolle ja vahvisti kantansa kesäkuussa 2000.
Komission ja sen yksiköiden sekä teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan välillä on käyty lukuisia keskusteluja WTO:n tapauksesta, kuten Mann ja Schwaiger totesivat. Vastasin itse parlamentin jäsenten esittämiin suullisiin ja kirjallisiin kysymyksiin. Olen myös tavannut henkilökohtaisesti muutamia jäseniä keskustellakseni aiheesta heidän kanssaan.
Jotta kantani tähän keskusteluun tulisi täysin selväksi, katson tarpeelliseksi muistuttaa, ettei kyse ollut kannanotosta jonkin tietyn yrityksen tai erityisen edun hyväksi, olipa se sitten kuinka oikeutettua hyvänsä, vaan kysymys oli siitä, että arvioidaan Yhdysvaltain tavaramerkkilainsäädännön yhdenmukaisuutta WTO:n sääntöjen kanssa unionin yleisten etujen kannalta.
Sen vuoksi katsoin, että - ja sanoin tämän myös aikanaan teollisuusvaliokunnassa - parlamentin jäsenten samanaikainen puuttuminen WTO:n menettelyyn tuntui minusta oudolta, jopa epäasialliselta, joten ilmoitin tuolloin, ja sanon sen myös tässä, että välillämme käytävän asianmukaisen tiedonvaihdon pitäisi estää vastaavien tapausten toistuminen tulevaisuudessa.

Schwaiger
Arvoisa puhemies, koska neuvoston jäsen Danielsson puhutteli minua suoraan, haluaisin vastata kahteen asiaan. Ensinnäkin, kiittäisin puheenjohtajavaltio Ruotsia erikseen siitä, että sen Brysselin-lähettiläs kutsui meidät äskettäin epäviralliseen keskusteluun 133 artiklassa tarkoitetun komitean kanssa. Kyseessä oli kuitenkin cocktail-tilaisuus eikä mikään kokous, ja mainitsinkin myös lähettiläiden puheenjohtajille, ettei ehkä ole kovin järkevää järjestää tällaista torstai-iltana, kun parlamentin jäsenet lähtevät täysistunnon jälkeen takaisin vaalipiireihinsä. Mutta tätähän voi parantaa ja ensi kerralla voidaan valita jokin muu viikonpäivä. Tämä oli ensimmäinen kohta. Siis erityiskiitos diplomaattienne tekemästä aloitteesta!
Toiseksi: sanoitte, että asioita on muutettava, mutta niitä ei muuteta nyt, vaan vuonna 2004. Mutta ajatelkaapa, neuvoston jäsen Danielsson, että meillä on nyt Qatarissa maailmankauppaa koskeva neuvottelukierros, meillä on ministerikokous, jossa Yhdysvaltain kongressista tulee edustajia. Yhdysvaltain kongressi ei ole vielä hyväksynyt nopeutettua menettelyä. Se tarkoittaa, että Yhdysvaltain kongressilla on tällä hetkellä suora vaikutusmahdollisuus Qatarissa. Te ette enää tiedota asioista riittävästi meille Euroopan parlamentissa. Verratkaapa omaa asennettanne, puheenjohtajavaltio Ruotsin asennetta, amerikkalaisten asenteeseen: hehän keskustelevat käytännöllisesti katsoen joka päivä ja joka viikko kongressiedustajiensa kanssa!
Teitä ei valvota enää kansallisella eikä eurooppalaisella tasolla...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, olen kiitollinen, että voimme keskustella tästä asiasta, mutta haluaisin puuttua vain kahteen kohtaan. Minun laitani on kuten kolleganikin: minulla on tullut tieto vain tuosta yhdestä tapaamisesta, johon olette esittänyt kutsun - se ilahdutti tietysti meitä. Mutta kyseessä oli tosiaankin cocktail-tilaisuus torstaina iltapäivällä, mistä aiheutui ilmeisiä vaikeuksia. Kun saavuin paikalle, ovi oli jo kiinni. Minun oli käytävä sitä ennen eräs keskustelu loppuun, enkä voinut olla paikalla alusta lähtien. Olisi ihastuttavaa, jos tekisitte ensi kerralla ehdotuksen paremman menettelytavan löytämiseksi, jotta me kaikki voisimme tosiaankin olla läsnä.
Mitä tulee toiseen tapaamiseen, jonka mainitsitte, olisin kiitollinen, jos kertoisitte vielä kerran, mikä tapaaminen oli kyseessä. Siitä minulla ei ole mitään tietoa. Kollegani Konrad Schwaiger ei viitannut siihen, ja lähden siksi siitä, ettei hänkään tiennyt siitä mitään. Ehkäpä voisitte olla ystävällinen ja sanoa meille, mikä oli se tapaaminen, johon olitte kutsunut valiokuntamme.
Lisäksi olen aivan samaa mieltä kuin kolleganikin - tiedän, tämä ei ole enää mikään kysymys, vaan vain lyhyt kommentti - toivoisin, että pitäisitte parlamenttia tosiaankin raskaan sarjan poliittisena toimijana ja kohtelisitte sitä sen mukaisesti. Ymmärrämme hyvin, ettei meillä muodollisesti ole vielä tähän mahdollisuutta eikä oikeutta, mutta poliittisesti voitte pitää meitä, niin uskon, tasa-arvoisena kumppanina.

Danielsson
. (SV) Arvoisa puhemies, mainitsin aloituspuheenvuorossani, mistä kahdesta epävirallisesta kokouksesta oli kyse. Toinen järjestettiin 29. toukokuuta ja toinen 31. toukokuuta. Valitan, jos päivä oli huono ensimmäisen kokouksen kannalta. Totean samalla, että kun kyse on neuvoston läsnäolosta täällä istuntosalissa, kyse ei ole koskaan siitä, mikä päivä on sopiva, vaan neuvoston oletetaan olevan paikalla koko ajan ajankohdasta riippumatta.
Tietenkin on neuvoston etujen mukaista, että käymme parlamentin kanssa näihin kysymyksiin liittyvää toimivaa epävirallista vuoropuhelua. Olen yrittänyt kuvata joitakin niistä toimista, joihin puheenjohtajavaltio on ryhtynyt. Olen vakuuttunut, että tulevat puheenjohtajavaltiot aikovat työskennellä samassa hengessä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Lars Danielsson.
Keskustelu on päättynyt.

ASEM-prosessi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Brokin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0207/2001) komission työasiakirjasta: ASEM-prosessin (Aasian ja Euroopan huippukokouksen) suuntaviivat ja ensisijaiset tavoitteet uudelle vuosikymmenelle [KOM(2000) 241 - C5-0505/2000 - 2000/2243(COS)].

Brok
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, liitynpä minäkin kauppapoliitikkojen riveihin: silloin kutsutaan ainakin cocktail-tilaisuuteen. Mutta minä voinkin muuten liittää oman osuuteni saumattomasti tähän keskusteluun, sillä meidän on ymmärrettävä, että me haluamme parlamentin osallisuuden kasvavan myös juuri sillä alueella, josta nyt alamme keskustella, nimittäin ASEM-prosessissa. Ehdotammekin siksi mietinnössämme, että ennen ASEM IV -tapaamista pitäisi järjestää toinen parlamentaarinen ASEP-kokous. Viisaat toimeenpanovallan käyttäjät ottavat parlamentin tähän leikkiin aina mukaan silloin, kun on kyse ulko- ja kauppapoliittisista kysymyksistä. Siksi pyydämme tässä yhteydessä mietinnössä - ja tämä on yksi keskeisistä pyynnöistämme - että neuvosto ja erityisesti myös komissio tiedottaisivat jatkuvasti Euroopan parlamentille asioiden edistymisestä. Erityisesti niiden pitäisi raportoida kulloisenkin tapaamisen päätösten toteuttamisesta, jotta asioiden edistymistä voidaan nopeuttaa myös parlamentaarisen valvontaprosessin kautta, joka voidaan saavuttaa tällaisen tiedotuksen avulla. Uskon, että tämä on yhteinen etumme, koska juuri tämä ASEM-alue on niin tavattoman tärkeä.
Jos molemmat sittenkin vakaat ryhmät, Euroopan unioni Euroopassa ja ASEAN Aasiassa tekevät yhteistyötä muiden Aasian valtioiden kanssa ja pääsevät niinkin tärkeillä alueilla kuin määriteltyjen kolmen pilarin, nimittäin politiikan, talouden ja kulttuurin alalla kiinteään yhteistyöhön, tällä voi olla arvaamaton merkitys näiden alueiden ja koko maailman vakaudelle. Siksi olen sitä mieltä, että meidän on otettava tämä ASEAN-prosessi mahdollisimman tosissaan ja pidettävä sitä hyvin merkittävänä ja entistä tärkeämpänä painopistealueena.
Sallikaa minun antaa tästä vielä muutamia esimerkkejä. Jos ASEM III -kokouksessa - jota me nyt selostamme - onnistutaan tekemään joitakin ehdotuksia, ja sama onnistuu myöhemmin myös ASEM IV:n valmistelussa - esimerkiksi konfliktien ehkäisemisessä - niin minusta voidaan päästä huomattaviin saavutuksiin. Ajatelkaapa vain Kiinan kansantasavallan ja Taiwanin kysymystä tai Pohjois- ja Etelä-Koreaa. Uskon, että voimme tällaisen monenkeskisen prosessin avulla saada yhdessä aikaan tärkeän edistysaskeleen, jonka avulla päästään rauhanomaiseen kehitykseen ja päätöksiin, jotka koituvat kulloisenkin alueen asukkaiden hyväksi mutta jotka edistävät myös koko maailman rauhanomaista kehitystä.
Muistuttaisin vain vaikkapa aseiden leviämisestä, sillä yhteen jos toiseenkin ASEM-jäsenvaltioon on olemassa juuri poliittisia kontakteja ja suhteita, tai on vastavuoroisia riippuvuussuhteita, minkä ansiosta meillä on huomattavaa vaikutusvaltaa joukkotuhoaseiden tai kantorakettien vaarallisen leviämisen estämiseksi, ja me voimme näin edistää maailman rauhanomaista kehitystä.
Jos onnistumme saamaan poliittisen prosessin käyntiin myös valtioiden rajojen sisäpuolella ja toteuttamaan niissä oikeusvaltion, demokratian ja ihmisoikeuksien velvoitteet, tällä on suuri merkitys paitsi ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion kannalta, myös koko alueen vakauttamisessa.
Näiden molempien Aasiassa yhteistyötä tekevien ryhmittymien pitäisi huolehtia myös talouden alueella siitä, että ne ovat vaikutusvallallaan mukana hyvän maailmantaloudellisen kehityksen edistämisessä valmistelemalla WTO-neuvotteluja yhdessä ja tekemällä hyvää yhteistyötä kansainvälisillä foorumeilla ja YK:ssa. Niiden pitäisi huolehtia rahoituspalvelujen vakauttamisesta ja ottaa myös kauppasopimusten yhteydessä huomioon, että kaikkia sosiaalisia vaatimuksia nostetaan vähitellen niin, että voidaan tällä tavoin myötävaikuttaa oikeudenmukaisuuden lisääntymiseen tässä maailmassa.
Jos meidän onnistuu lisäksi toimia kolmannen pilarin alueella, kulttuurisuhteissa, ja myös saada mukaan ihmisiä, ryhmiä ja kulttuurintuottajia ja tällä tavoin saattaa ihmisiä siellä päin maailmaa yhteen, sillä kulttuurisuhteethan johtavat muihin yhteyksiin, silloin tästäkin näyttää tulevan tärkeä avaus, jonka avulla voimme osallistua ratkaisevasti maailmamme vakauttamiseen.
Kehotamme komissiota tekemään ASEM-prosessin kymmenvuotista kehittämissuunnitelmaa koskevassa työasiakirjassaan käytännön ehdotuksia seuraavaa ASEM-konferenssia varten ja keskustelemaan näistä ehdotuksista kanssamme. Arvoisa komission jäsen Patten, olen varma, että tämä toteutetaan keskinäisen vuoropuhelun muodossa ja tukeutuen teidän kokemuksiinne tällä alueella, jotta voimme näin vaikuttaa paremman maailman syntymiseen.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, olen täysin samaa mieltä siitä, mitä valiokunnan puheenjohtaja juuri äsken esitti: ASEM-prosessi on tärkeä keino edistää EU-valtioiden ja Aasian alueen valtioiden välistä vuoropuhelua.
Rehellisesti sanottuna meidän pitäisi kuitenkin myöntää, etteivät viime vuonna Soulissa pidetyn ASEM III -huippukokouksen tulokset olleet kovinkaan merkittäviä. Monet muotoiluista jäivät hyvin epämääräisiksi, ja jos katsotaan, mitä niistä on toteutettu, huomataan, että aika paljon on vielä tekemättä. Tässä mielessä näkemykseni on täysin sama kuin valiokunnan puheenjohtajan. Arvoisa komission jäsen, uskon meidän olevan liittolaisia, kun pyydämme teitä esittämään meille kertomuksen ASEM IV:n valmistelusta, jotta me molemmat, nimittäin komissio ja parlamentti, saamme - niin kuin meillä Hampurissa sanotaan - hiukan voita leipämme päälle, toisin sanoen sisältöä ASEM IV:n valmisteluun Kööpenhaminassa ensi vuonna. Pyydämme teitä antamaan meille mahdollisimman pian kertomuksen, jossa on paljon sisältöä, jotta voimme keskustella teidän ja myös neuvoston kanssa siitä, mistä aiheista neuvotteluja on todella jatkettava.
Sallinette minulle vielä yhden huomautuksen. Haluaisin tarttua vielä siihen, mitä kollega Brok sanoi konfliktien välttämisestä, konfliktien ehkäisemisestä mutta myös konfliktien ratkaisemisesta. Me yritämme auttaa toisiamme vastavuoroisesti. Saanen muistuttaa, että japanilaiset antavat melkoisesti kehitysapua Kaakkois-Eurooppaan, meidän alueellemme, tuodakseen julki sitoutumisensa turvallisuuspolitiikkaan, eikä meidänkään pitäisi siis arastella osallistumista ja auttamista konfliktien ratkaisemisessa, olivatpa konfliktit sitten Kiinassa, Taiwanissa, Pohjois- tai Etelä-Koreassa.
Arvoisa komission jäsen, minulla on vielä yksi huomautus kielen päällä: katsokaahan, on kyse 10:stä Aasian valtiosta ja 15:stä Euroopan valtiosta. Euroopan puolella meitä on pian 18-20 valtiota. Meidän pitäisi muistaa tasapaino. Siksi minusta on tärkeää, että harkitsemme, voisiko aasialainenkin osapuoli ottaa lisäjäseniä. Uskon esimerkiksi, että Intian kaltainen valtio voisi olla hyvä yhteistyökumppani, koska sillä on merkitystä yhtäältä väkimäärän, mutta toisaalta myös demokraattisen rakenteen ja kokemuksen kannalta. Ehkäpä voisitte jo päästä keskustelun alkuun aasialaisten kollegojenne kanssa ASEM IV -prosessia valmisteltaessa, jotta vallitsisi tasapaino niiden maantieteellisten alueiden välillä, jotka osapuolet kattavat.
Uskon, että olemme yksimielisiä yhdessä asiassa: meidän täytyy saada juurtumaan poliittiseen keskusteluun sellainen ajatus, että Aasian Euroopan-suhteet ovat ratkaisevan merkittäviä, ja tästä syystä meidän pitäisi auttaa toinen toisiamme. Lopuksi haluaisin vielä muistuttaa, mitä esittelijä Brok aluksi sanoi. Valtioiden välisistä suhteista neuvottelevat tietenkin muodollisesti hallitukset. Mutta sanon hallitusten päämiehille: virkamiehet ja ministerit tarvitsevat parlamentin jäsenten tukea. Siksi tämä valiokunnan ajatus...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Wiersma
Arvoisa puhemies, saanen aloittaa onnittelemalla sydämellisesti kollega Brokia hänen erinomaisesta mietinnöstään. Sen lisäksi, että keskitytään Eurooppaan ja sen ympäristöön ja transatlanttiseen vuoropuheluun, Aasian suhteiden pitäisi muodostaa EU:n ulkopolitiikan kolmas pilari. Emme saa jättää Aasiaa amerikkalaisille, vaikka he ovatkin sotilaallisesti paremmin edustettuina siellä. Niin pitkällä ei kuitenkaan vielä olla. Huolimatta maantieteellisestä etäisyydestä ja kulttuurisista eroista on olemassa merkittäviä poliittisia keskustelunaiheita. Ne ovat onneksi tärkeällä sijalla ASEM-prosessissa. EU tekee oikein painottaessaan kysymystä ihmisoikeuksista, myös sosiaalisten epäkohtien ollessa kyseessä. Emme usko aasialaisten arvojen universaalisuuteen ja itse alueella ne joutuvatkin yhä enemmän taustalle, mikä käy ilmi viime vuosikymmeninä tapahtuneesta demokratian läpimurrosta. Konfliktien syyt, kuten köyhyys ja etniset ja uskonnolliset kiistat, eivät ole kuitenkaan poistuneet sen myötä. Esimerkkinä voidaan mainita Indonesia ja myös jatkuvan asioihin puuttumisen välttämättömyys Korean kysymyksessä. Suhtaudumme myönteisesti siihen, että Euroopan unioni puuttuu asioihin. Euroopan täytyy ottaa Yhdysvaltojen rinnalla maailmanlaajuinen rooli. Meidän ei pidä kuitenkaan tavoitella liikoja, sillä silloin emme voi toteuttaa lupauksiamme. Aasia on suuri ja aasialaisten pitää ratkaista ongelmansa etupäässä itse. ASEM-prosessin, jota on suositeltavaa laajentaa Intian kaltaisella maalla, on oltava enemmän kuin keskustelufoorumi. Meidän pitää vahvistaa molemminpuolisia etujamme samanarvoisuuden pohjalta. Se saa Aasian ja Euroopan lähemmäksi toisiaan. Edut ovat ensisijaisesti taloudellisella alueella. Sillä alueella Euroopan unioni voi merkitä eniten ja sillä on suuria mahdollisuuksia, kun otetaan huomioon maailmantalouden yhteen kietoutuminen. Kannatamme myös tiiviimpää kulttuurista vaihtoa, jotta vältyttäisiin siltä, että ASEM-prosessi pysyy elitistisenä hankkeena. Jos siteistä tulee vahvemmat, Euroopan unioni voi istuttaa odotuksensa paremmin pysyvään poliittiseen vuoropuheluun. Siinä painotetaan demokratiaa ja ihmisoikeuksia. Emme saa kuitenkaan lyödä laimin turvallisuusseikkoja. Tarkoitan tässä esimerkiksi ydinaseiden leviämisen sulkua. ASEM-prosessi ei myöskään korvaa hyviä kahdenvälisiä suhteita tärkeimpien Aasian maiden kanssa. Aasiaa ei voida verrata Euroopan unioniin. On epäselvää, kuka ottaa ajan mittaan johtavan aseman alueella. Maanosassa on suuria vastakohtaisuuksia. Kiina kehittyy nopeasti, mutta ei ole demokratia. Intia on suuri, mutta haavoittuva ja Japanilla on vaikeuksia. Euroopan unioni voi auttaa alueellisten perspektiivien parantamisessa, mutta se ei saa tapahtua alueen maiden suoran osallistumisen kustannuksella. Erityisiin tilanteisiin kohdistuva suora kritiikki ei saa hukkua monenkeskisten julkilausumien alle. Alue ei hyödy järjestäytyneestä vaikenemisesta.

Maaten
Arvoisa puhemies, keskustelimme viime vuonnakin ASEM-prosessin Soulin huippukokouksesta ja ilmaisin tuolloin ryhmäni puolesta pettymyksemme tuloksiin, ei sinänsä ASEM-prossessiin eikä suinkaan komission ja komission jäsenen esiintymiseen, joka oli osoitus näkemyksestä ja älykkyydestä. Ilmaisin pettymykseni neuvoston esiintymiseen: EU:n ministerit piti viedä väkisin tähän huippukokoukseen. Vaikutti miltei, että kyseessä oli parlamentin istunto, sillä ministerit matkustivat kokoukseen niin vastahakoisesti! Heidän läsnäolostaan ei kuvastunut minkäänlaista kiinnostusta. Uskon, että sopimuksesta tuli siksi heikompi kuin siitä muuten olisi tullut.
Se on luonnollisesti ymmärrettävää. Ministereillä on nykyään niin paljon huippukokouksia: he joutuvat matkustamaan niihin joka toinen viikko. Jos he kuitenkin antaisivat osan Euroopan unionin asioista komission ja parlamentin hoidettavaksi, heiltä säästyisi aikaa ja ehkä saataisiin aikaan päätöksiä, joita väestö tukee enemmän. Se on taas toinen asia.
Esillä oleva päätöslauselma ei olekaan kovin jännittävä, lukuun ottamatta ehkä kohtaa viisumien myöntämisestä Taiwanin vallanpitäjille. Mielestämme se on tärkeä kohta. On lievästi sanottuna kummallista, että demokraattisesti valittu presidentti Chen ei saa tulla Euroopan unioniin edes yksityishenkilönä. Yhdysvallat on sallinut hänen matkansa jo pitkän aikaa.
Tuemme joitakin GUE/NGL-ryhmän tarkistuksia. Jotkin heidän tarkistuksistaan näyttävät kuitenkin siltä kuin ne olisivat peräisin Kiinan ystävyysseurasta, emmekä me tue niitä.
Mielestämme alkuperäinen Dupuis'n mietintö oli jännittävä. Se on tosiaankin radikaali, kun siinä vaaditaan yhdenmukaista strategiaa, jonka avulla pyritään lisäämään demokratiaa ja kehittämään oikeusvaltiota, mikä on tärkeää myös talouden kehitykselle. Meidän ei tarvitse suunnata politiikkaamme enää yksinomaan Kiinaan. On olemassa kokonainen alue, joka on meille tärkeä ja laajentuminen esimerkiksi Intian kaltaiseen maahan on hyvin tärkeää.
Lopuksi ASEM-prosessi on meille erittäin merkittävä. Toivomme parlamentin jäsenten osoittavan suurempaa kiinnostusta asiaan. Odotamme innokkaasti keskustelua ASEM IV -prosessista. Toivomme, että komissio ottaa meidät kiinteästi mukaan siihen ja luotamme, että näin tapahtuu.

Gahrton
Arvoisa puhemies, tämän mietinnön menneisyys on jokseenkin myrskyisä. Aluksi se oli mietintö, jota kuvasin valiokunnassa diplomaattiseksi sodanjulistukseksi Kiinan kansantasavaltaa vastaan, mikä ei tietenkään ollut tarkoitus. Valiokunnassa tehdyn yhteistyön ansiosta mietintöä on muutettu perusteellisesti ja nyt siinä käsitellään enemmänkin sitä, mitä siinä oli otsikon mukaan tarkoituskin käsitellä. Vihreiden ryhmä voi hyväksyä suurimman osan mietintöä, mutta muutamia ongelmia on vielä jäljellä. Ensimmäinen niistä on 21 kohta, jossa hyökätään Kiinan kansantasavallan väestöpolitiikkaa vastaan, jolla on tietenkin useita eri puolia. Totuus on kuitenkin, että se on muuttumassa melko perusteellisesti. Jopa sellaisessa lehdessä kuin New York Times oli vasta muutama kuukausi sitten suuri artikkeli, jossa kuvattiin hyvin myönteiseen sävyyn sitä, miten yhden lapsen politiikkaa ollaan muuttamassa melko laajasti ja perusteellisesti. Tässä yhteydessä olen sitä mieltä, että Euroopan parlamentin on melko turha hyökätä Kiinan kansantasavallan väestöpolitiikkaa vastaan niin yksipuolisesti kuin 21 kohdassa tehdään.
Toinen ongelma liittyy Taiwanin korkeimpien johtajien viisumeihin. Minun on tunnustettava, että tilanne on mielestäni melko vaikea. Olen Ruotsissa käydyssä keskustelussa arvostellut sitä, että Taiwanin korkeille johtajille ei myönnetä viisumia. Toisaalta olen ymmärtänyt, että Kiinan kansantasavallan taholta asia ymmärretään siten, että olemme muuttamassa käytäntöä ja olemme enemmän tai vähemmän tunnustamassa Taiwanin valtion, mitä kukaan ei ole aikonut. Se on selvästi ongelmallista. En aio osallistua tästä kohdasta käytävään äänestykseen.

Marset Campos
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi huomauttaa, että olemme ulkoasioiden valiokunnassa ponnistelleet kovasti voidaksemme esitellä johdonmukaisen mietinnön, joka vastaa niitä tavoitteita, joihin Euroopan unioni pyrkii ASEM-prosessissa. Yhtäältä siinä pyritään muuttamaan epäonnistunutta ja aggressiivista alkuperäistä luonnosta, ja toisaalta siinä katsotaan, että Soulissa pidetyssä kolmannessa ASEM-kokouksessa hyväksytyt sopimukset ovat ylittäneet Euroopan komission alkuperäiseen asiakirjaan sisältyneet alustavat ehdotukset.
Näiden kahden alueen - Euroopan unionin ja Aasian - välisten suhteiden parantumisella on valtava merkitys koko maailmalle ja erityisesti Euroopan unionille, eikä tätä tosiseikkaa voida sivuuttaa, vaikka se olisikin ilmeinen. Kaikenlaiset suhteet ovat parantuneet: taloudelliset, sosiaaliset, kulttuuriset, tieteelliset ja poliittiset suhteet.
Nykyisistä ristiriidoista ja ongelmista huolimatta Aasia on maailman dynaamisin alue. Sen sisällä on kolme jättiläistä: Japani, Kiina ja Intia, joilla on yhä suurempi painoarvo kansainvälisellä näyttämöllä. Tästä syystä Euroopan unionin ja kyseisen alueen välisten suhteiden on oltava erityisen järkevät ja myönteiset, ja samalla niiden kautta on edistettävä vuoropuheluun perustuvaa rauhanomaista ratkaisua niihin ongelmiin, jotka juontavat juurensa kylmän sodan ja myös siirtomaa-ajan jälkeiseen lähimenneisyyteen.
Olisi pyrittävä edistämään sitä, että maailmassa vallitsisi sellainen moninapainen tilanne, jossa kansainvälinen laillisuus, rauha, oikeudenmukainen ja tasapainoinen taloudellinen ja sosiaalinen kehitys sekä ihmisoikeuksien, ammattiyhdistysoikeuksien, sosiaalisten oikeuksien ja demokratian kukoistus saavat yhä enemmän merkitystä.
Kiinan liittyminen Maailman kauppajärjestöön on ollut tärkeää, ja tästä syystä Euroopan unionilla on edelleen oltava erityinen suhde Kiinan kanssa tällä alalla. Olemmekin sitä mieltä, että Kööpenhaminassa pidettävässä ASEM IV -huippukokouksessa sekä eurooppalaisilla että aasialaisilla parlamenteilla on oltava yhä merkittävämpi tehtävä kansanvallan edustajina.

Belder
Arvoisa puhemies, ASEM-prosessi on poliittisesti kaksijakoinen. Se tarjoaa Aasian ja Euroopan hallitusten johtajille tilaisuuden neuvotella keskenään joka toinen vuosi todellisista strategisista kysymyksistä. Juuri tällainen säännöllisesti järjestettävä foorumi voi toimia jarruttavana tekijänä, jos jokin ASEM-prosessiin osallistuva valtio esiintyy aggressiivisesti.
Tällä tavalla kohtaamme ASEM-prosessiin osallistuvien eri Aasian valtioiden todellisen pelon Kiinan pyrkimyksestä alueelliseen hegemoniaan, mukaan lukien alueelliset vaatimukset. Esimerkkinä voidaan mainita jatkuva kiista Pekingin esittämästä vaatimuksesta hallita Etelä-Kiinan merta.
Mainitut Aasian valtiot toivovat voivansa laajentaa kahdenvälisiä suhteitaan Kiinan kanssa ja ennen kaikkea vakauttaa ne ASEM-prosessin kaltaisten monenkeskisten foorumien kautta. Siksi ei ole ihme, että nämä pienet Aasian valtiot kannattavat 15 Euroopan unionin jäsenvaltion tiiviimpää osallistumista ASEM-prosessiin.
Haluan lisäksi esittää kaksi huomautusta esillä olevasta päätöslauselmasta. Ensimmäinen liittyy perusteluun K. Siinä suodaan demokraattiselle Japanille epäilyttävä kunnia olla ennennäkemättömän sodanjälkeisen poliittisen kriisin kourissa ja lisäksi maan poliittinen järjestelmä tuomitaan kovin sanoin. Aasialaisten kunniantunto huomioon ottaen - ei siis pelkästään japanilaisten - tällainen melko röyhkeä länsimainen arviointi merkitsee iskua kasvoihin. Siitä näkökulmasta käsin Euroopan parlamentin osuus ASEM-prosessiin on kaikkea muuta kuin rakentava.
Tämän lisäksi monet muut ASEM-prosessin jäsenvaltiot kamppailevat todennäköisesti vielä vaikeampien sisäisten ongelmien kanssa. Ajatellaan vaikka smaragdivyöksi nimitettävää Indonesian saaristoa, joka on hajoamassa.
Perustelu K on poliittisen tasapainottomuuden ja epädiplomaattisen kielenkäytön vuoksi kaiken kaikkiaan silmiinpistävä.
Lopuksi suhtaudun myönteisesti päätöslauselmaesityksen 16 ja 17 kohtaan. Niissä vaaditaan neuvostolta ja komissiolta sekä muilta ASEM-prosessin jäseniltä ASEM-prosessin aasialaista laajentumista samaan aikaan Euroopan unionin tulevan laajentumisen, nimittäin ehdokasvaltioiden lähestyvän Euroopan unioniin liittymisen kanssa. Tässä yhteydessä on mainittu kolme maata: Intia, Australia ja Uusi-Seelanti. Tässä kunnioitettavat eurooppalaiset tarkoitusperät törmäävät aasialaisiin realiteetteihin, suoraan sanottuna kansallisesti arkoihin kohtiin. Aasialaiselta kannalta Australiaa ja Uutta-Seelantia pidetään vielä vieraina. Niiden liittyminen ASEM-prosessiin kestänee suoraan sanottuna kauan ja siihen tarvitaan ehkä eurooppalaista taivuttelua. Kiinan kansantasavalta ei suhtaudu kovinkaan myönteisesti Intian mukaantuloon. On siis voitettava kansallisia esteitä. Näin ei ole - kuten tällä hetkellä selkeästi käy ilmi - vain Euroopan unionin laajentumisen vaan myös ASEM-prosessin laajentumisen yhteydessä. Kun hyvät aikomukset yhdistetään vastaavanlaisiin poliittisiin tekoihin pääsemme eteenpäin Euroopassa ja Aasiassa, jopa yhdessä.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, ASEM-johtajat sitoutuivat Soulissa lokakuussa 2000 tukemaan ihmisoikeuksia, demokratiaa ja oikeusvaltiota Aasian ja Euroopan tulevan yhteistyön kulmakivinä. Tekomme yltävät kuitenkin harvoin lupaustemme tasolle. Liian monet jäsenvaltiot ovat menneinä vuosina antaneet asiasta tyhjiä lupauksia, ja kun sitten on pitänyt valita kaupan ja ihmisoikeuksien puolustamisen välillä, taloudellinen pyyteellisyys on aina vienyt voiton. Lisäksi kun on ollut kyse pienestä valtiosta, olemme olleet kovin kärkkäitä arvostelemaan, mutta kun tekijänä on ollut suuri maa, kuten Kiina, reaktio on ollut paljon hillitympi, ja pidänkin hyvin myönteisinä komission jäsen Pattenin äskettäisiä kommentteja tästä asiasta.
Siksi tuen mietinnön 10 kohtaan sisältyvää ehdotusta sulkea ASEM-toiminnan ulkopuolelle kaikki sellaiset valtiot, jotka eivät selvästikään kunnioita ihmisoikeuksia, demokratiaa ja oikeusvaltiota. Suhtaudun myös myönteisesti ehdotukseen, jonka mukaan ASEMin poliittiseen pilariin olisi sisällytettävä poliittisen vuoropuhelun tukeminen useilla aloilla, myös Kiinan ja Taiwanin välillä. Jos haluamme, että meillä on rooli tässä prosessissa ja että meitä pidetään rehellisinä välittäjinä, silloin kaikkien jäsenvaltioiden olisi noudatettava mietinnössä esitettyä suositusta ja myönnettävä Taiwanin presidentille ja hallituksen jäsenille viisumit, jotta nämä voisivat tehdä yksityisiä vierailuja Euroopan unioniin.
Suhtaudun myönteisesti Sri Lankassa tapahtuneen konfliktin ratkaisemiseen, toiminhan hiljattain tällä alueella EU:n vaalitarkkailuvaltuuskunnan johtajana. Yli 70 000 srilankalaista on kuollut tässä konfliktissa vuodesta 1973 alkaen, ja kaikki sellaiset aloitteet, joilla voidaan estää ihmishenkien menetysten jatkuminen, ovat arvokkaita. Näiden lyhyiden kommenttien päätteeksi suosittelen Brokin mietintöä parlamentille.

Sakellariou
Arvoisa puhemies, tämä mietintö antaa Euroopan parlamentille mahdollisuuden keskustella ASEM-prosessista ja kommentoida sen tuloksia. Tämä uusi Euroopan ja Aasian välinen kumppanuus antaa molemmille osapuolille hyvän tilaisuuden syventää ja vahvistaa suhteitaan paitsi taloudellisessa myös poliittisessa, sosiaalisessa ja kulttuurisessa mielessä.
Jo kolmannessa ASEM-huippukokouksessa Soulissa saatiin aikaan, että poliittiset näkökohdat, kuten ihmisoikeudet, demokratia ja oikeusvaltio eivät ole enää pelkästään hedelmällisen vuoropuhelun aiheita ASEM-prosessin osapuolten välillä, vaan ne ovat johtaneet myös johtavien ASEM-poliitikkojen sitoutumiseen tavoitteisiin. Ketään ei ihmetyttäne, että parlamentti, jonka työn keskipisteessä nämä arvot ovat olleet jo vuosia, panee erityisesti painoa sille, että neuvosto ja komissio kunnioittavat juuri näitä arvoja ja että neuvosto ja komissio tekevät kaikkensa, jotta näistä arvoista tulisi ASEM-prosessin piirissä aasialaisten osapuolten kanssa käytävän jatkuvan poliittisen vuoropuhelun aiheita.
Nyt, kun Euroopan unionissa puhutaan enää tuskin mistään muusta kuin laajentumisesta, minusta on hyvin sopivaa ehdottaa, että myös ASEM-prosessia ja ASEM-prosessiin kuuluvien yhteistyökumppaneiden piiriä laajennetaan, jotta voitaisiin ottaa mukaan vuoropuheluun myös sellaisia valtioita kuin Intia, jotka ovat mukaanpääsynsä ansainneet.
Haluaisin puuttua kahteen kohtaan, joista on tullut, mielestäni syyttä, neuvottelujen ja Kiinan suurlähetystön ajoittaisten protestien aiheita. Sillä kun me vaadimme Taiwanin poliitikoilta viisumin heidän Eurooppaan tekemillään yksityisillä vierailuilla, se ei tarkoita Taiwanin tasavallan tunnustamista tai mitään sentapaista, vaan kyseessä on Euroopan johdonmukainen kanta kansalaisten liikkumisvapauteen, erityisesti, kun tulevaisuudessa Kiinan lisäksi myös Taiwanista pitäisi tulla Maailman kauppajärjestön jäsen.
Arvoisa komission jäsen, lopuksi haluaisin huomauttaa Euroopan parlamentin vanhasta vaatimuksesta: olemme aina sanoneet, että meidän suhteittemme Taiwanin kaltaiseen alueeseen, johon meillä Euroopassa on hyvin tiiviit taloudelliset suhteet, on oltava sellaiset, että sinne täytyy perustaa myös edustusto, siis tiedotustoimisto.

Modrow
Arvoisa puhemies, lähentyminen ja yhteistyö voivat olla menestyksekkäitä vain, jos Aasian prosessissa pyritään vastavuoroiseen kunnioitukseen ja kumppanuuteen. Tiedämme, kuinka paljon vaivaa parlamentti on nähnyt tämän mietinnön laatimiseksi. Haluaisin kiinnittää huomiota tiettyihin kohtiin. Ensinnäkin: 1900-luvun historia on jättänyt Aasiaan syvät arvet, jotka eivät vieläkään ole täysin parantuneet. Boksarikapinan veriseen tukahduttamiseen, Mantsurian miehitykseen, Korean sotaan ja Vietnamiin kohdistettuihin vihamielisyyksiin liittyvät sellaisten valtioiden nimet, jotka kuuluvat tämän maapallon suurten valikoituun seuraan: Yhdysvallat, Saksa, Japani.
Valtioiden valta ja vastuu ymmärretään oudosti, jos EU esimerkiksi haluaa tässä yhteydessä antaa Japanille jonkinlaisen järjestyksenpitäjän roolin Aasiassa. Yhtä merkillistä on, ettei EU ota päättäväisemmin etäisyyttä siihen yhteenottolinjaan, jota Yhdysvallat noudattaa Kiinaa kohtaan esimerkiksi vakoilulennoillaan.
Toiseksi: Aasian tulevaisuus riippuu suuressa määrin Kiinan, Intian ja myös Venäjän välisestä harmonisesta suhteesta ja näiden valtioiden etujen tasapainosta. Minusta on hyvin vaarallista - myös ja nimenomaan Euroopan kannalta - yrittää saada nämä valtiot kilpailemaan keskenään! Kestävän Aasian-politiikan tavoitteena on oltava kumppanuus ja rakentava vuoropuhelu, ei vähiten Kiinan kansantasavallan kanssa. Joka nyt panee toivonsa lyhytaikaisiin etuihin ja pikavoittoihin, ei voi pitkällä aikavälillä esittää poliittisesti merkittävää osaa rauhan, yhteistyön ja kumppanuuden luomisessa Euroopan ja Aasian välille.

Souladakis
Arvoisa puhemies, viime vuosikymmenen alussa kaksinapainen maailma sortui toisen navan mukana. Uuden vuosikymmenen alussa silmiemme edessä on pikku hiljaa nousemassa esiin uusi moninapainen maailma, jonka täytyy olla meille, Euroopan unionille, strateginen valinta. Tässä mielessä tällä uutta vuosikymmentä koskevalla ehdotuksella on selvästi oleellinen poliittinen sisältö, joka on luonteeltaan strateginen. Yksinapainen maailma siirtyy seuraavaan vaiheeseen, jossa sen korvaa moninapainen järjestelmä. Juuri tänä aikana meidän pitää Euroopan unionissa tukea kaikkia niitä alueellisia aloitteita, jotka johtavat oikeusvaltioon, talouskasvuun, yhteiskunnalliseen oikeudenmukaisuuteen sekä erimielisyyksien ratkaisemiseen rauhanomaisin keinoin selkkauksitta.
Aasiassa, josta tänään keskustellaan, on selkkauksia monilla alueilla, Pakistanissa, Intiassa, Indonesiassa ynnä muualla. Näiden selkkauksien taustalla on monia tekijöitä. Kuitenkin meidän, joiden pitää lähettää viesti paitsi Euroopan kansoille, jotka kärsivät kovasti ideologisista ja poliittisista viesteistä, myös koko maailmalle, meidän pitää toimia rauhan voimana, yhteistyön voimana, edistyksen voimana, demokratian voimana ja tukea niitä prosesseja, jotka inhimillistävät kaikkia maapallon alueita luomatta selkkauksia ja tarvitsematta edistää sotilaallisia yhteenottoja, jotta saataisiin aikaan demokraattisia tuloksia.
Tässä mielessä valiokunnan mietintö, jonka esittelee kollega Brok, on vakava asiakirja, paljon vakavampi on kuitenkin komission ehdotus, jota uskoakseni noudatetaan uskollisesti mahdollisuuden rajoissa, jotta päästäisiin toivottuihin poliittisiin tuloksiin.

Alyssandrakis
Arvoisa puhemies, kellään ei voi olla vastaan panemista tasa-arvoisten suhteitten kehittämiselle kaikkien maiden kesken. Kyse ei ole kuitenkaan tästä. Huolimatta Dupuis'n alkuperäiseen mietintöön tehdyistä tarkistuksista, Brokin mietinnön noudattama linja on edelleen röyhkeä puuttuminen ASEM-maiden sisäisiin asioihin niin kutsutun oikeusvaltion, ihmisoikeuksien jne. nimissä.
Mistä ihmisoikeuksien kunnioittamisesta pystyy puhumaan se, joka asettaa niiden edelle esimerkiksi vapaan maailmankaupan kunnioittamisen? Törkeä puuttuminen alueen valtioiden puhtaasti sisäisiin asioihin yltää jopa Euroopan unionin päämääränä selvästi olevan Kiinan kansantasavallan väestöpolitiikan tuomitsemiseen. On merkille pantavaa, ettei mainita lainkaan alueen rauhaa uhkaavia vaaroja samalla, kun Yhdysvaltojen aggressiivisuus Kiinaa kohtaan lisääntyy kansallisen ohjuspuolustusjärjestelmän (NMD), Yhdysvaltain uuden puolustusdogmin sekä vakoilulentojen ja Dalai Laman ja Taiwanin presidentin vierailujen muodossa. Mietinnössä kuitenkin kehotetaan jopa kahteen kertaan myöntämään viisumeja Taiwanin hallituksen jäsenille, mikä on amerikkalaisten taktiikan jäljittelyä. Turha lienee mainita, että Kreikan kommunistisen puolueen europarlamentaarikot äänestävät mietintöä vastaan.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, molemmat alueet, Euroopan unioni, eli Eurooppa, ja Aasia ovat tulleet lähemmäksi toisiaan ja lähentyneet. Niin uskomaton kuin ensimmäinen ASEM-kokous olikin, monien alojen suhteista on nyt tulossa täysin jokapäiväisiä asioita. Kun ajattelen vaikkapa kulttuurisuhteita ja Aasia-Eurooppa-säätiön varsin hedelmällistä toimintaa Singaporessa, totean monesti, että koulujen, opiskelijoiden, tieteen ja toimitusjohtajien välillä syntyy enemmän kohtaamisia kuin politiikassa. Siksi haluaisin vielä kerran muistuttaa, että Euroopan parlamentti on jo kerran vaatinut ja toteuttanut ajatuksen, jonka mukaan silloin, kun järjestetään huippukokous hallitusten välillä, on järjestettävä huippukokous myös parlamenttien välillä. Pidän ehdottomasti välttämättömänä, että Euroopan ja Aasian parlamenttien välisiä suhteita tiivistetään ja että pääsemme viimeistään ennen seuraavaa ASEM-huippukokousta Kööpenhaminassa todellakin säännönmukaisesti seuraamaan näitä tärkeitä yhteisiä poliittisia ponnisteluja, vaikka niiden lähtökohdat olisivatkin osittain vastakkaisia.
Minusta tämä on tosiaankin olennaista, sillä molemmilla alueilla on tärkeä osa Yhdistyneiden Kansakuntien uudistamisessa ja myös Maailman kauppajärjestön uudistamisessa. Molemmat alueet ovat lisäksi hyvin kiinnostuneita ottamaan edistysaskeleita myös väestön ja kansojen turvallisuuden alueella. Ajattelen tässä yhteydessä sekä elintarvikkeiden turvallisuutta että järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa. Yhteistyön muodoilla ei näissä asioissa todellakaan ole rajoja, ja siksi Euroopan on tosiaankin päästävä asiassa eteenpäin. Onneksi pystyimme antamaan virikkeitä ASEANin, mutta myös koko Aasian alueen turvallisuuspoliittisille pohdinnoille.
Sitä paitsi minulle on myös tärkeää myötävaikuttaa ihmiskaupan torjuntaan. Tässä on nyt jo kysymys miljoonista kaapatuista ihmisistä, eivätkä he ole enää vain naisia ja lapsia, vaan nykyisin jo myös miehiä. Minusta molemmilla alueilla on tässä asiassa vastuu kannettavanaan, jotta tällainen vapaa liikkuvuus saadaan loppumaan maailmasta.

Nassauer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, sallinette, että viittaan tämän keskustelun lopuksi siihen, että Euroopan unionin toimintaan tällä tärkeällä maailman alueella liittyy huomattavia odotuksia. Ei ole niin, että voimme ilman mitään vahingollisia seuraamuksia päättää vapaasti, otammeko kantaa alueen asioihin vai emme, vaan ennemminkin on niin, että tämän Aasian alueen valtioilla on hyvin määrätietoisia ja hyvin perusteltuja odotuksia siitä, että eurooppalaiset ottavat osaa maailman tämän osan asioihin.
Nämä odotukset ovat olemassa, koska turvallisuus- ja talouspoliittinen mahti, Amerikan yhdysvallat, on jo vakiinnuttanut läsnäolonsa alueella ja koska sen rinnalla on Kiina, jonka vaikutusvalta lisääntyy jatkuvasti. Tämän voimainkoetuksen keskellä monet Kaakkois-Aasian valtioista odottavat, että myös eurooppalaiset pohtivat strategisen kumppanuuden, niin kuin aasialaiset sitä kutsuvat, aloittamista, jolloin päämääränä on tietenkin vakauttava vaikutus, tasapainon palauttaminen alueen suurvaltojen välille ja Aasian valtioiden etujen suojelu. Näillä valtioilla on jo ensimmäisiä kokemuksia valtaisasta taloudellisesta kasvusta, jota kriisi on sittemmin jarruttanut, ja ne ymmärtävät nyt, että niillä on tässä tilaisuutensa tuon kriisin voittamiseen. Ne ymmärtävät samanaikaisesti, kuinka välttämätöntä on, että kriisistä päästään eroon yhdessä muiden, ei vähiten Euroopan unionin, kanssa.
Siksi, kuten sanottu, ei ole kyse vain meidän omista eduistamme, siitä miten ja minkälaisin vaatein me tulemme alueelle, vaan kyse on jostakin, joka on leimannut meihin kohdistettuja odotuksia. Siksi emme myöskään ole vapaita sanomaan "me teemme tämän" tai "me emme tee tätä", vaan meidän velvollisuutemme on osallistua tämän maanosan kehitykseen. Ja tähän kätkeytyy suuria mahdollisuuksia. Jos olemme alueella läsnä, emme siirtomaaherroina kuten ennen vaan kumppaneina, jotka ovat valmiita hyödyntämään omia kokemuksiaan toisessa maanosassa, silloin meitä kuullaan. Tätä tilaisuutta eurooppalaiset eivät missään tapauksessa saa päästää ohitseen!

Patten
. (EN) Saanen ensinnäkin kiittää parlamenttia siitä huomiosta, jota arvoisat jäsenet ovat osoittaneet paitsi Euroopan unionin ja Aasian välisiä suhteita myös aivan erityisesti ASEM-prosessia kohtaan. Tämän mietinnön herättämä huomattava mielenkiinto osoittaakin sen, miten tärkeä Aasia on unionille, jota monet puhujat ovatkin painottaneet. Kuten parlamentti varmasti ymmärtää, tämä on aihe, josta minullakin on omat näkemykseni.
Komissio on hyvin paljon samaa mieltä mietinnössä esitetystä tilannearviosta ja huolenaiheista, ja varsinkin siitä, miten tärkeää meidän olisi vahvistaa vuoropuheluamme Aasian ASEM-yhteistyökumppaneiden kanssa sekä poliittisista että taloudellisista ja sosiaalisista asioista. Olemme myös sitä mieltä, että ASEMin pitäisi keskittyä sellaisiin huolenaiheisiin, joilla on maailmanlaajuista merkitystä.
Palaamme kerta toisensa jälkeen siihen kysymykseen, miten tärkeänä pidämme kolmen pilarin - poliittisen, taloudellisen ja sosiaalis-kulttuurillisen - kehittämistä samassa tahdissa. Jotkut aasialaisista yhteistyökumppaneistamme ovat kiinnostuneempia käymään pääasiassa taloudellista vuoropuhelua ja jättämään poliittisen vuoropuhelun taka-alalle. Aasialaiset yhteistyökumppanit pelkäävät puuttumista sisäpoliittisiin asioihinsa ja kokevat nämä kehittämisen eri tasot esteeksi tasavertaisten osapuolten kumppanuudelle. Komissio ei ole samaa mieltä tästä asiasta, kuten eivät muutkaan eurooppalaiset yhteistyökumppanit. Kehitysyhteistyötä sinänsä käsitellään tietenkin muilla foorumeilla, mutta ASEM on ja sen pitäisi pysyäkin foorumina, jossa tasavertaiset kumppanit käyvät keskenään vuoropuhelua.
Osallistuin muutama viikko sitten Beijingissä järjestettyyn kolmanteen ASEM-ulkoministerikonferenssiin. Käsittelimme siellä suuren määrän asioita. Emme olleet kaikista asioista samaa mieltä, mutta eihän tällaisessa vuoropuhelussa olisi mitään järkeä, jos meillä olisi kaikesta samanlaiset näkemykset. Samalla kävi äärimmäisen selväksi, että ASEM-prosessin hallintoa on tarpeen parantaa. Nämä erittäin pitkät esityslistat - ulkoministerikonferenssin esityslistalla oli 19 kohtaa - saavat aikaan sen, että neuvotteluilta puuttuu polttopiste. Sen vuoksi olemme ehdottaneet toimenpiteiden niputtamista. Siksi olemme ehdottaneet korkeimman tason osallistujille epävirallisia, retriittityyppisiä kokouksia, joissa voitaisiin keskittyä muutamiin keskeisiin kysymyksiin. Näillä kysymyksillä tulisi olla jotakin lisäarvoa ASEMin kannalta; toisin sanoen täytyy olla jokin järkevä syy siihen, että niitä käsitellään kahden alueen välisellä tasolla.
Vaikuttaa siltä, että uudistuksen tarpeesta vallitsee laaja yksimielisyys. Olimme samaa mieltä siitä, että on tarpeen vähentää edeltäkäsin valmisteltuja puheita ja valmiiksi pureskeltuja ja yleensä liian ympäripyöreitä puheenjohtajan julkilausumia, joita kukaan ei koskaan lue. Epäilen suuresti sellaisten kokousten lisäarvoa, joissa suurin osa aidosta vuoropuhelusta tapahtuu etukäteen keskusteluissa yhteisten julkilausumien antamisesta ja joissa on yhtä vähän osallistujia kuin oman maani vähemmän tärkeissä jalkapallo-otteluissa.
Tarvitaan entistä määrätietoisempaa asennetta ja enemmän vuoropuhelua, ja pitäisi keskittyä entistä enemmän tärkeimpiin neuvottelukumppaneihin ja ottaa käsiteltäväksi vähemmän aiheita. Vapaalle keskustelulle ja kahdenvälisille kokouksille olisi annettava enemmän tilaa. Minulla oli esimerkiksi erittäin hyödyllinen keskustelu Thaimaan uuden ulkoministerin kanssa, ja EU:n nykyisen, edellisen ja tulevan puheenjohtajavaltion ulkoministerien muodostama EU-troikka piti kokoukset myös Indonesian ja Kiinan kanssa.
Toinen myönteinen edistysaskel on se, että aasialaiset yhteistyökumppanit näyttävät olevan nyt aiempaa halukkaampia lisäämään kansalaisyhteiskunnan osallistumista. Olemme myös keskustelleet parlamentaarikkojen osallistumisesta prosessiin. Nuoret parlamentaarikot ovat jo kokoontuneet ASEFin (Aasia-Eurooppa-säätiön) suojeluksessa. Ehkä meidän olisi aika mennä vielä pitemmälle ja tiivistää ASEM-valtioiden parlamentaarikkojen välistä yhteydenpitoa, joten suhtaudun erittäin myönteisesti aikeeseen kutsua koolle Aasian ja Euroopan toinen parlamentaarinen kokous (ASEP II) ennen Kööpenhaminan huippukokousta vuonna 2002.
Olin hyvin iloinen, että parlamenttia pyydettiin osallistumaan enemmän ASEM-prosessiin. Tämä on kolmas kerta kun minulla on tilaisuus keskustella ASEMista parlamentissa. Ensimmäinen kerta oli hyvin kodikas, paikalla oli nimittäin minun lisäkseni vain kaksi parlamentin jäsentä. Pidimme yhdessä eräänlaiset kynttiläillallisen rääppiäiset. Keskustellessamme ASEMista toisen kerran paikalla oli jo kolme parlamentin jäsentä. Tänään olemme nähneet jotakin sellaista, joka voidaan tulkita vain ASEMia kohtaan tunnetun mielenkiinnon räjähdysmäiseksi kasvuksi, ja toivon, että parlamentti on ennen viisivuotisen toimikauteni päättymistä 22. tammikuuta 2005 tupaten täynnä, kun keskustelemme suhteista ASEMiin ja koko Aasiaan.
Panin merkille, että meitä pyydettiin antamaan uusi tiedonanto ennen Kööpenhaminan ASEM-kokousta, ja toivon, että meillä on silloin vähän enemmän sanottavaa EU:n ja Aasian välisistä suhteista yleensä. Palannen pian parlamenttiin keskustelemaan uudesta tiedonannosta, jonka aiheena on vuoden 1994 Aasia-strategian ajanmukaistaminen. Komission on määrä antaa tiedonanto heinäkuussa ja silloin meillä on tilaisuus keskustella laajemmin EU:n ja Aasian välisistä suhteista. Tiedonannossa on tarpeen käsitellä myös sentyyppisiä kysymyksiä, joita jotkut parlamentin jäsenet, myös ulkoasioiden valiokunnan puheenjohtaja Marset Campos, ovat ottaneet esille tässä keskustelussa.
Äskettäinen vierailumme Korean niemimaalle osoitti, että Euroopan unionilla on huomattavia intressejä myös kaukana sen unionia ympäröivän epävakaan vyöhykkeen ulkopuolella, joka alkaa pohjoisessa Kaliningradista ja päättyy etelään Etelä-Kaukasukselle. Hiljattainen Kiinan-vierailuni osoitti, että Euroopan unionilla on tärkeä merkitys myös siellä. On syytä muistaa, että Euroopan unionin osuus Kiinan kauppataseen ylijäämästä on nykyisin 45 miljardia euroa. Kiinassa vieraillessani olin iloinen voidessani tavata Kiinan parlamentin jäseniä, jotka sanoivat olevansa Kiinan jatkuvan talouskehityksen merkeistä yhtä ihmeissään kuin minäkin.
Mutta kuten Cushnahan sanoi, meidän on keskusteltava muistakin asioista kuin kaupasta ja kauppasuhteista. Emme voi käydä rehellistä poliittista vuoropuhelua Kiinan kanssa, jollemme pysty keskustelemaan yhtä rehellisesti ihmisoikeuksista. Tarkoituksemme ei ole kuulostaa ylimielisiltä emmekä väitä, että Euroopalla olisi jotenkin yksinoikeus esittää viisaita näkemyksiä ihmisoikeuksista, mutta järkkymätön kantamme on, että ihmisoikeudet ovat yleismaailmallisesti päteviä ja että vuoropuhelu ihmisoikeuksista kuuluu asiaan kaikissa valtiosuhteissamme.
Panin merkille, mitä arvoisa jäsen sanoi ulkomaanedustuksemme kehittämisestä Aasiassa. Toivon, että voimme käsitellä tätä asiaa avoimemmin muutaman viikon päästä tiedonannossa, josta meidän on tarkoitus keskustella.
Olisin voinut puhua vielä Japanista. Olisin voinut puhua Kaakkois-Aasiasta. On monia asioita, joista meidän olisi keskusteltava tarkemmin. On monia syitä väittää - kuten arvoisa jäsen hetki sitten teki - että suhteemme Aasiaan on poikkeuksellisen tärkeä osa ulkosuhteitamme. Toivon hartaasti, että meillä on tulevina viikkoina ja kuukausina monta tilaisuutta keskustella tästä asiasta parlamentissa.

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Ulkomaanedustuksen kehittäminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Galeote Quecedon laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0199/2001) komission tiedonannosta ulkomaanedustuksen kehittämisestä (KOM(2000) 456 - C5-0629/2000 - 2000/2292(COS)).

Galeote Quecedo
. (ES) Arvoisa puhemies, muutoksista huolimatta - tai kenties juuri niiden takia - on välttämätöntä, että yhteisön toimielimet vahvistavat poliittisen sitoutumisensa yhdentymisen syventämiseen. Euroopan parlamentti on toistanut useaan otteeseen, että unionilla on oltava kansainvälistä painoarvoa ja että sen on tässä yhteydessä kyettävä toimimaan johdonmukaisesti. Tätä varten Maastrichtin uudistuksessa hahmoteltiin yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka YUTP, ja nyt tätä samaa päämäärää varten esitetään useita ehdotuksia vuotta 2004 silmällä pitäen.
Jotta Euroopan unioni voisi vahvistaa kansainvälistä asemaansa, sen on kuitenkin ensiksi järjestettävä unionin ja erityisesti sen ulkomaanedustuksen käytettävissä jo olevat ulkopolitiikan välineet ja vahvistettava niitä.
On syytä myöntää, että ulkomaanedustus, jolla on nykyisin erittäin tärkeitä tehtäviä, kärsii monista puutteista, joita ei ole ratkaistu Euroopan komission itsensä edistämistä uudistuksista huolimatta, ja tästä syystä parlamentti hyväksyi viime vuoden syyskuussa valiokunta-aloitteisen mietinnön yhteisestä eurooppalaisesta diplomatiasta, jotta unionin ulkopolitiikan harjoittamista voitaisiin tehostaa. Ehdotimme tuolloin päättäväistä etenemistä kolmella alalla: ensiksikin ehdotimme ulkomaanedustuksessa toimivien yhteisön virkamiesten koulutuksen parantamista siten, että perustetaan viime kädessä yhteisön diplomaattikorkeakoulu ja että kansalliset diplomaattikunnat liitetään tätä varten perustettavaan yhdistämisjärjestelmään; toiseksi ehdotimme lähetystöjen oikeudellisen aseman, tehtävän sekä niiden ja toimielinten välisten suhteiden selkeyttämistä ja kehittämistä; ja kolmanneksi komission lähetystöjen ja jäsenvaltioiden ulkomaanedustustojen välisen koordinoinnin tiivistämistä, jota varten esitimme muun muassa, että edistettäisiin tätä haluavien jäsenvaltioiden edustustojen ryhmittämistä komission lähetystön kanssa, jos ja kun se on mahdollista.
Komission jäsen Patten totesi tuolloin täysistunnossa, että komissio suhtautuu näihin suosituksiin erittäin varovaisesti ja että se laatii vuoden 2001 ensimmäisellä puoliskolla ulkomaanedustustoistaan tiedonannon, jota me odotamme erittäin kiinnostuneina.
Parlamentin on kuitenkin nyt kunnianhimoisempia aloitteita odoteltaessa otettava kantaa ulkomaanedustuksen kehittämistä koskevaan komission uusimpaan tiedonantoon, jonka tavoite on selvästikin paljon suppeampi, koska siinä keskitytään lähinnä lähetystöjen verkostoon ja niiden henkilöstöön. Tiedonanto on silti myönteinen, koska sen myötä voidaan käynnistää keskustelu tästä tärkeästä kysymyksestä.
Komissio vahvistaa tiedonannossaan, että se on halukas kehittämään ulkomaanavun sisäistä ja ulkoista hajauttamista. Tätä voidaan pitää pelkästään myönteisenä asiana, vaikka se vaatiikin lisähenkilökuntaa ja lisää näin ollen kustannuksia, joista meidän on mielestäni omasta puolestamme vastattava. Toteamme kuitenkin, että kaikki vaikeudet lähetystöjen toiminnassa ja ulkomaanavun hallinnoinnissa eivät johdu resurssien puutteesta. On niin ikään tärkeää, että komissio ottaa käyttöön täydentäviä toimia, kuten rekrytointipolitiikkoja, koulutussuunnitelmia tai menettelyjen uudistamistoimia.
Komission ehdotus alueellistamisen kehittämisestä vaikuttaa onnistuneelta lähetystöjen verkoston kohdalla, mutta tästä huolimatta on tärkeää harkita uusien lähetystöjen avaamista joihinkin Kaakkois-Aasian, Persianlahden alueen ja Latinalaisen Amerikan maihin sekä Sveitsiin. Tässä yhteydessä on syytä mainita, että levottomuutta on herättänyt viimeaikainen huhu, jonka mukaan komissio harkitsee Costa Ricassa sijaitsevan lähetystönsä sulkemisen mahdollisuutta.
Suhtaudun siis myönteisesti komission tiedonantoon ja pidän sitä oikeansuuntaisena, mutta siinä ei käsitellä kysymystä kokonaisvaltaisesti. Toivomme, että komissio antaa lähiviikkoina uuden ja kunnianhimoisemman tiedonannon, jossa otetaan huomioon parlamentin mielipiteet ja jonka avulla ulkomaanedustusta voidaan lopultakin järkeistää, järjestää ja parantaa niin, että siitä tulisi Euroopan unionin vakaan ulkopolitiikan tehokas väline.

Bourlanges
Arvoisa puhemies, sanon selkeästi, että kannatamme sekä komission ehdottaman politiikan yleislinjauksia että Galeoten hetki sitten esiin ottamia mietinnön suuntaviivoja. "Meillä" tarkoitan tietenkin budjettivaliokuntaa.
Budjettivaliokunta haluaa vain kiinnittää jokaisen huomion tärkeimpiin kysymyksiin: ensimmäinen on toiminnan ripeys. Olemme sitä mieltä, että uudistus on toteutettava nopeasti ja kunnianhimoisesti. Uudistus tarkoittaa hajauttamisen kehittämistä siten, että tietyt lähetystöt ryhmitellään uudelleen ja niiden määrää vähennetään, mutta niiden hallinnollista kapasiteettia lisätään. Niitä myös laajennetaan paikallisin toimistoin, joissa on minimaalinen edustus.
Toinen kysymys koskee uudistusta, jolla tarkoitetaan Brysselin henkilöstön aktiivista ja vertikaalista siirtämistä kentälle. Olemme hyvin perillä siitä, että siirtoa vastustetaan komission yksiköissä inhimillisistä ja sosiaalisista syistä, jotka kyllä ymmärrämme. Vastustus on kuitenkin murrettava.
Kolmas kysymys koskee horisontaalista uudelleen järjestelyä. Osa lähetystöistä on ylityöllistettyjä ja osa taas alityöllistettyjä. Me emme myöskään ota aina huomioon henkilöstön uudelleen jakoa koskevia objektiivisia kriteerejä.
Neljäs kysymys liittyy komission vakituisten virkamiesten ja sellaisten paikallisten ja siten edullisten virastojen välisen tasapainon lisäämiseen, joilla ei kuitenkaan ole toimielimen "keskusmuistia", jos voin asian näin ilmaista. Molempia tarvitaan, joten niiden välille on saatava aikaan järkevä tasapaino.
Arvoisa komission jäsen, odotamme siis teiltä entistä nopeampaa ja kauaskantoisempaa toimintaa niiden suuntaviivojen mukaisesti, joiden tiedämme olevan teiltä lähtöisin. Tuemme toimintaanne tässä asiassa. Mutta jos osoitatte toimettomuutta, mitä en kyllä usko, asetumme vastustamaan teitä.
Toinen asia, jonka haluan tuoda nopeasti esiin, koskee määrärahoja. Budjettivaliokunta puoltaa laadullista uudistusta, jonka kustannukset ovat merkittävät, koska uudistus ei ole ilmaista, mutta budjettivaliokunta suhtautuu kielteisesti ulkomaanedustustojen henkilöstön määrän lisäämiseen. Suhtaudumme myönteisesti kustannusten kasvattamiseen ja kielteisesti määrän lisäämiseen, joka merkitsisi uudistuksen hidastumista.

Blak
Arvoisa puhemies, haluaisin ensimmäiseksi kiittää esittelijää. Hän on laatinut erittäin hienon mietinnön, ja olen tietenkin iloinen myös siitä, että hän on hyväksynyt toimintasuunnitelmani kokonaisuudessaan. Suhtaudun yleisesti ottaen hyvin myönteisesti komission suunnitelmiin antaa lähetystöilleen enemmän resursseja, lisätä niiden henkilöstöä ja sen koulutusta, mutta liian usein olemme nähneet esimerkkejä samppanjalähetystöistä, joiden henkilöstö on viettänyt enemmän aikaa diplomaattiklubeilla kuin varsinaisessa työssään. Heidän puolustuksekseen voidaan sanoa, että vanha järjestelmä ei antanut heille tarpeeksi koulutusta eikä tarpeeksi resursseja. Monet avustushankkeisiin liittyvät ongelmat johtuvat siitä, että hankkeita hallinnoidaan keskitetysti Brysselistä. Sen vuoksi tulevaisuudessa työ olisi tehtävä kentällä.
Uusi järjestelmä ei ole vielä valmis, mutta 24 lähetystölle on tähän mennessä annettu suora taloudellinen vastuu. Toivon, että voisimme mitä pikimmin jakaa muun muassa Bosniasta saamamme hyvät kokemukset muiden lähetystöjen kanssa. Ajatus siitä, että annamme lähetystöille enemmän velvollisuuksia ja enemmän vastuuta toimii todellakin käytännössä, mutta olemme viime aikoina nähneet esimerkkejä lähetystöissä tapahtuneista petoksista ja sääntöjenvastaisuuksista. Tässä yhteydessä ajattelen erityisesti Slovakiaa ja Tsekkiä. Komission on esitettävä parlamentille valvontakertomuksia lähetystöjen toiminnasta, mutta en pyydä itse kertomuksia, koska olen varma siitä, että ne sisältävät arkaluonteisia henkilötietoja, mutta haluaisin kuitenkin saada yhteenvedon taloudellisista näkökohdista. Komissio on luvannut antaa sen minulle jo vuotta 1999 koskevan vastuuvapauden myöntämisen yhteydessä, ja nyt toivonkin, että komissio pitää lupauksensa.

Junker
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kehitys- ja yhteistyövaliokunnan näkökulmasta on muistutettava, että Euroopan unionin lähetystöt syntyivät alun perin valvojista, joiden tehtävänä oli valvoa Yaoundèn ja Lomén sopimusten sisällön toteuttamista; niillä oli siis puhtaasti kehityspoliittinen tehtävä. Vuosien mittaan lähetystöjen tehtävät ja maantieteellinen vaikutusalue ovat olennaisesti laajentuneet. Sisällöllisesti ei ole kuitenkaan pysytty samassa tahdissa.
Tällä hetkellä on jo olemassa perustavaa uudistustarve, jota ei tyydytetä Euroopan parlamentin vuosia esitetyistä vaatimuksista huolimatta myöskään nyt käsiteltävänä olevassa komission tiedonannossa. Kehityspolitiikka ei ole enää EU:n ulkomaanedustuksen ainoa tehtäväalue, mutta se on edelleen erittäin tärkeä alue. Poliittisten yhteenliittymien purkautuminen ja myös kehitysmaissa tapahtuneet poliittiset murrokset ovat huomattavasti kasvattaneet poliittista sekä kauppa- ja talouspoliittista yhteistyötä. Tämä pätee erityisesti kehitysyhteistyöhön AKT-maiden kanssa - tässä kohden Cotonoun sopimus on asettanut uusia painopisteitä.
Kuitenkin juuri tässä kohdin lähetystöjen henkilökunnan ammattikoulutus on puutteellista, juuri tässä asiassa puuttuvat suunnitelmat henkilöstön joustavasta työllistämisestä, miksei myös palkkaamalla paikallisia toimihenkilöitä, joilla on korkeakoulututkinto, tai ulkopuolisia asiantuntijoita mahdollisesti myös määräaikaisiin työsuhteisiin ja vain tiettyihin tehtäviin. Käytännössä AKT-maiden lähetystöjä uhkaa ja on uhannut sittenkin supistaminen tai jopa sulkeminen. Monia virkoja jää pitkiksi ajoiksi täyttämättä, eikä tilalle palkata sopivaa paikallista henkilöstöä edes väliaikaisesti. Tätä on kritisoinut Euroopan tilintarkastustuomioistuinkin. Kehitys- ja yhteistyövaliokunta näkee tässä siksi sellaisen vaaran, että uusien alueellisten painopisteiden muodostaminen ja alueellisten lähetystöjen suosiminen - johon voi hyvinkin olla hyviä syitä - voi käytännössä johtaa delegointiketjun ohenemiseen kehitysmaissa. On päivänselvää, että alueelliset lähetystöt tulevat halvemmiksi kuin useammat yksittäiset lähetystöt. Ei ole kuitenkaan varmaa, että ne olisivat myös tehokkaampia. Myös tässä näkyy komission tiedonannon käsitteellinen heikkous.
Sisällöllisesti komissiolla on vielä maksettavaa velkaa. Kollega Galeoten mietintö ja lausunnot antaneiden valiokuntien ratkaisut antavat sen maksamiseen erinomaisen mallin.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä mietinnön esittelijä, Euroopan kansanpuolueen ryhmän puolesta kiitän aluksi esittelijäämme. Hän on jälleen kerran laatinut erinomaisen mietinnön ulkomaanedustuksesta, ja arvoisa komission jäsen, toivon teidän kallistavan korvanne minulle ja kollega Galeote Quecedolle ja että teette Galeoten mietinnöstä ilahduttavan johtopäätöksen, annatte nimittäin selviä vastauksia. Uskon nimittäin, että olemme yksimielisiä siitä, että tästä jutusta pitää päästä eroon. Meidän täytyy päästä puhumaan lähetystön nykyisistä tehtävistä, jotka perustuvat unionin tehtäviin. Maastricht nyt oli kerta kaikkiaan olemassa ulko- ja turvallisuuspolitiikan sisältävine toisine pilareineen, ja meillä on entistä suurempi vastuu maailmankauppapolitiikan alalla. Siksi meidän on pidettävä huolta siitä, että lähetystöjä avataan kaikissa poliittisesti ja taloudellisesti tärkeissä kumppanuusvaltioissa.
Arvoisa komission jäsen, palaan tästä syystä muutamia minuutteja sitten käytyyn keskusteluun. Uskon, että tarvitsemme useampia lähetystöjä juuri Aasian alueella. Kollega Galeoten mietinnössä ehdotetaan Singaporea ja Taipeita paikoiksi, joissa meidän pitäisi avata lähetystöt pikimmiten. Palaan kollega Sakellarioun Taipeita koskeviin lausuntoihin: Taiwan on siis EU:n 14:nneksi suurin kauppakumppani ja esimerkki siitä, miten aasialainen yhteiskunta voi omasta aloitteestaan vaihtaa autoritäärisen hallinnon elävään parlamentaariseen demokratiaan. Se on erinomainen esimerkki siitä, että demokratian, oikeusvaltion ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen periaatteet toimivat Aasiassa ja valtiot jopa itsekin haluavat niitä. Siksi on jo aika avata lähetystö myös Taiwanissa.
Siispä lähetystöt Singaporeen ja Taiwaniin, ja kollega Galeote mainitsi vielä muitakin maailman paikkoja. Minulle olisi tärkeää, että lähettäessänne meille seuraavan ehdotuksenne mainitsisitte täysin selvästi valtiot ja vuosiluvut ja kuukaudet, eli missä ja milloin teidän mielestänne pitäisi avata lähetystö. Jos rahaa ei ole, sanokaa: me tarvitsemme ne rahat. Sitten meidän täytyy täällä keskustelussa päättää, aloitammeko veljesriidan kollega Bourlangesin kanssa ja vakuutamme hänet asiasta. Mutta me tarvitsemme kertomusta, jossa sanotaan selvästi, missä valtioissa, minä vuonna ja minkä kuukauden aikana, ja silloin me voimme myös noudattaa ehdotuksia ja luoda unionille järkevän ulkomaanedustuksen.

Carrilho
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämä aihe, josta tänään keskustelemme, on osa huomattavasti laajempaa ongelmakenttää, johon ei kuulu ainoastaan yhteisön ulkomaanedustus vaan viime kädessä myös yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka. Unionin ulkomaanedustus on ollut viime vuosina monta kertaa arvostelun kohteena, ja sitä on vieläkin muutettava ponnistelemalla lujasti yhdessä asian hyväksi. Eri suuntauksien kaupan, kehitysavun, talouden, politiikan ja diplomatian kietoutuminen toisiinsa on yhä selvempää nykymaailmassa ja suhtautumisen siihen on oltava avointa, sitä ei ole pidettävä niinkään väistämättömänä asiana vaan hyvänä tilaisuutena. Euroopan unionilla on hyvä tilaisuus vahvistaa asemaansa kansainvälisessä järjestelmässä ja puolustaa demokratian ja ihmisoikeuksien periaatteita, joilla voidaan perustella tuo sama tavoite. Tunnustamme, että tietoisuus näistä tosiasioista on läsnä komission ulkomaanedustuksen parantamista koskevissa huolenaiheissa, joiden seurauksena on hyväksytty useita tiedonantoja vuodesta 1996 alkaen. Kokonaisuus ei kuitenkaan ole johdonmukainen ja on tehtävä vielä paljon työtä. Tunnustan, että odotamme suurin toivein komission ulkomaanedustusta koskevaa tiedonantoa, jonka komission jäsen Patten lupasi viime vuoden syyskuussa lähettää parlamentille ja jonka pitää mielestäni muodostaa strategiset puitteet merkittävälle kehitykselle tuonnempana. Joskaan ei kannata unohtaa, että tämän päivän aihe on oikeastaan hyvin ympäripyöreä, lähetystöverkoston lujittaminen ja mukauttaminen, sen seuraukset ovat äärimmäisen selvät, ja kuten olen jo korostanut, ne ulottuvat myös politiikan ja diplomatian aloille. Niinpä ulkomaanavun ja sen järkeistämisen sisäinen ja ulkoinen hajauttaminen saa yleisesti ottaen tukemme, samoin kuin siitä johtuvat voimavaroihin ja teknisiin välineisiin liittyvät tarpeet. Haluaisin kuitenkin korostaa, että olen eri mieltä siitä, sanoisin jopa idealistisesta näkemyksestä, joka on yhä pohjana tietyissä käsitteissä, jotka liittyvät unionin rooliin kansainvälisen kehitysavun antajana.
Siksi otan vapauden tähdentää kolmea näkökohtaa: ensinnäkin alueellisen yhteistyön merkitystä, jota pitää kuitenkin lisätä ottaen huomioon poliittinen epätasapaino, demokratisoitumisprosessit ja demokratian lujittaminen sekä eri valtioiden väliset suhteet. Toinen, ensimmäiseen liittyvä näkökohta on tarve olla johdonmukainen perimmäisissä tavoitteissa, jotta ne eivät olisi sidottuja varojen supistamiseen jonka kiireellisyys täytyy muuten tarkistaa ja riippuvaisia siitä. Yksi näkökohta on vielä se, että on tärkeää asettaa poliittiset kriteerit, erityisesti tunnustamalla eri valtioiden rooli demokratisoitumisprosessissa ja ihmisoikeuksien puolustamisessa kullakin alueella. Vetoamme siihen, ettei lähetystöjä noissa maissa suljeta, ja tiedostamme samalla, että niiden ylläpitokustannukset ovat merkityksettömiä kokonaisuuden kannalta.
Esittelijä Galeote Quecedo tarkasteli näitä ja muita näkökohtia mietinnössään tehden erinomaista työtä, ja siksi tuemme hänen päätöslauselmaesityksiään ja toivomme, että niitä tarkasteltaisiin komissiossa ja neuvostossa.

Dybkjær
Arvoisa puhemies, kun ajatellaan, mitä edellisen komission aikana tapahtui, voidaan sanoa, että tämä hajauttamista koskeva ehdotus ei ainakaan heikennä tilannetta kovinkaan paljon ja että joka tapauksessa on aivan välttämätöntä, että jotakin tapahtuu. Ilman tarvittavaa koulutusta hajauttaminen voi kuitenkin muuttua kaksiteräiseksi miekaksi. Huomiota on kiinnitettävä niin lähetystöjen henkilöstön osaamiseen kuin tietynlaiseen tietoa ja koordinointikykyä koskevaan osaamiseen itse päätoimipaikallakin, ja tällaisesta yhdistelmästä meillä on mielestäni nykyään aivan liian vähän todisteita.
En ole siis kovinkaan kiinnostunut diplomaattikouluista, tai miksi näitä erilaisia toimia nyt sitten kutsutaankin. Olen enemmänkin kiinnostunut asiallisista ja konkreettisista asioista, esimerkiksi naiskysymyksistä ja ITT-kysymyksistä, ja haluaisin kertoa, mitä mieltä olen käsittelemistämme ongelmista näitä asioita koskevasta näkökulmasta. Meillä ei ole juurikaan takeita siitä, että lähetystöjen henkilöstöllä olisi jonkinlaista erityistietämystä naiskysymyksistä ja minkäänlaista erityistietämystä kehitysmaihin liittyvistä naiskysymyksistä. Voidaan sanoa, että tämä piti ehkä paikkansa entisenkin komission kohdalla, mutta silloin parlamentilla oli ainakin mahdollisuus suorittaa tiukempaa valvontaa, joka kärsii hieman, kun vastuuta jaetaan eri valtioille.
Meillä ei ole myöskään mitään takeita tietotekniikkaan liittyvästä erityistietämyksestä. Sähköpostia osataan varmasti lähettää, mutta tieto- ja viestintätekniikassa kyse on varmasti jostain muustakin kuin sähköpostin lähettämisestä, ja kun komissio sanoo samanaikaisesti, että komissio, jolla on tähän asiaan liittyvää erityistietämystä, ei tarvitse mitään yksikköä, vaan että puhe on vain valtavirtaistamisen periaatteen soveltamisesta ja yleistiedosta, voidaankin olla huolissaan siitä, mistä tarvittavaa osaamista saataisiin myös lähetystöihin. Sen vuoksi toivoisin, että komissio voisi tulevassa aloitteessaan kuvata, esimerkiksi näiden kahden esimerkin - naiset ja ITT - avulla, kuinka se on ajatellut lisätä osaamista.

Frassoni
Arvoisa puhemies, olemme samaa mieltä siitä, että komission ulkomaanedustusta on tarpeen vahvistaa, ja tuemme jäsen Galeoten arviota komission tiedonannosta. Tämä mietintö on sen toimintalinjan mukainen, jota oman ryhmäni ja parlamentin enemmistöt kannattavat: tarkoituksena on nimittäin parantaa Euroopan unionin läsnäoloa kansainvälisellä näyttämöllä. Näemme ulkomaanedustuksen kehittämisen ennen kaikkea keinona lujittaa EU:n ulkopolitiikkaa, vaikka meidän on tietenkin siitä huolimatta koulutettava jäsenvaltioissa olevien edustustojemme virkamiehiä ainakin joiltakin osin.
Hämmentävimpiä kokemuksiani matkustaessani parlamentin jäsenenä Euroopan unionin ulkopuolella ovat olleet ne jäsenvaltioiden suurlähettiläiden kanssa pidetyt hyvin merkilliset kokoukset, joissa unionin valtuuskunnan jäsentä pidetään yhä ulkopuolisena tarkkailijana tai parhaimmillaankin eräänlaisena kaupallisena tai taloudellisena attaseana. Olemme iloisia, että Galeoten mietintöön on sisällytetty tarkistuksemme, jossa nykyistä puheenjohtajavaltiota pyydetään ottamaan vastuuta sen toteamisesta, ovatko jäsenvaltioiden suurlähetystöt halukkaita tekemään yhteistyötä EU:n lähetystöjen kanssa ja vahvistamaan rooliaan todellisen yhteisen eurooppalaisen edustuksen luomisessa.
Komission ulkomaanedustuksen parantamisesta saadaan mitä suurimpia etuja, jos onnistumme luomaan aidon yhteisen ulkomaan- ja poliittisen edustuksen Euroopan tasolla. Ensimmäinen askel tähän suuntaan olisi se, että YUTP:stä vastaavasta henkilöstä tehtäisiin komission jäsen: tämä on välttämätöntä, mikäli haluamme, että meillä on yhteinen edustus maailmassa.

Marset Campos
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olemme ryhmässämme samaa mieltä esittelijä Galeoten laatimasta hyvästä mietinnöstä lukuun ottamatta yhtä pientä yksityiskohtaa, jota kommentoin seuraavaksi.
Kun matkustaa Euroopan unionin ulkopuolelle, on erittäin hätkähdyttävää havaita sellainen ristiriita, että Euroopan unionin imago on unionin ulkopuolella voimakas ja unionin sisällä lähes olematon. Euroopan unionin sisällä ei ole tarvittavaa koordinointia. Tästä syystä meidän on pystyttävä antamaan ulkomaanedustustoille ja koordinoinnille kaikki niille kuuluva painoarvo. Tässä on hyväksyttävä, että niukan talousarvion avulla ei pystytä saamaan aikaan imagoa, asianmukaista koordinointia eikä yhtenäistä esiintymistä YK:ssa tai muissa kansainvälisissä elimissä, joten rahoitusnäkymiä olisi tarkistettava vastaavasti. Lisäksi olisi korostettava saatujen tietojen koordinoinnin lisäämistä, jotta emme joutuisi enää todistamaan sellaisia murheellisia tilanteita, että jäsenvaltiot antavat ristiriitaisia lausuntoja. Tästä syystä olisi tärkeää edetä esittelijä Galeoten ehdottamaan suuntaan.

Souchet
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Galeote Quecedo korostaa perusteluosassaan tärkeää kysymystä, joka on täysin sivuutettu ulkomaanedustustojen kehittämistä koskevassa komission tiedonannossa: kyse on jäsenvaltioiden lähetystöjen ja yhteisön lähetystöjen välisen toiminnan tehokkaan porrastamisen puutteesta.
Esittelijä täydellä syyllä huomauttaa, että "komissio ei tunnu kiinnittävän huomiota jäsenvaltioiden diplomaattiedustustojen kanssa tehtävän yhteistyön täydelliseen riittämättömyyteen". Hän korostaa, että liitännäisohjelmalla, joka luotiin sen takia, että jäsenvaltioiden diplomaatit ja virkamiehet voisivat palvella lähetystöissä, on toistaiseksi saatu aikaan vain hyvin heikkoja tuloksia: yhteisön lähetystöihin on nimitetty vain seitsemän tämän kategorian kansallista diplomaattia.
Sen sijasta, että ryhdytään kehittämään sellaista yhteisön ulkomaan edustustoa, joka olisi täysin riippumaton jäsenvaltioiden edustustoista ja joka olisi huomattava lisämenoerä etenkin koulutuksessa sekä synnyttäisi turhaa työtä ja väistämättömiä toimivaltakiistoja, olisi viisaampaa hyödyntää yhteisössä hankittua keskinäistä kokemusta etenkin kehitysyhteistyötä koskevissa asioissa sekä jäsenvaltioiden ulkomaanedustustojen pätevyyttä ja asiantuntemusta sekä niiden työntekijöiden diplomaattista käytännön kokemusta. Siten voisimme vähentää sekaannuksia ja lipsumisen riskejä, jotka liittyvät käsitteeseen sellaisesta yhteisön diplomaattiedustuksen kehittämisestä, joka muodostettaisiin "tyhjästä" ja koostuisi jäsenvaltioiden diplomaattiedustustoissa muista täysin erillään työskentelevistä virkamiehistä, vaikka ne, jotka kannattavat korvaavia toimia täydentävien sijasta, toivoisivat edustustojen rinnakkaista ja tiivistä kehittämistä.
Sitä vastoin tehokkuuden ja toissijaisuusperiaatteen vaatimus edellyttää liitännäisohjelman tämänhetkisten puutteiden ohittamista sekä aloitteellisuutta ja mielikuvitusta todellisen vuorovaikutuksen aikaansaamiseksi jäsenvaltioiden ja yhteisön lähetystöjen henkilöstön välille, jotta edistetään keskinäisessä yhteisymmärryksessä mahdollisimman tiiviiden suhteiden kehittämistä ulkoisten kumppaneidemme kanssa.

Van Orden
Arvoisa puhemies, minusta vaikuttaa siltä, että meidän on erotettava toisistaan kaksi pyrkimystä, jotka sisältyvät Galeoten mietintöön ja jotka johtavat jossain määrin eri suuntiin. Tarkoitan ensinnäkin tarvetta parantaa komission kykyä huolehtia tehokkaasti sille kuuluvista tärkeistä tehtävistä ja toisaalta pyrkimystä luoda jonkinlainen EU:n diplomaattinen edustus. Painopisteen tulisi olla ensimmäisellä pyrkimyksellä, ja tämä näkyy selvästi Galeoten mietinnön 1 kohdasta, jossa todetaan seuraavaa: "korostaa, että komission ulkomaanedustuksen ensisijaisena tavoitteena on oltava EU:n ulkoisten avustusohjelmien tehokas täytäntöönpano ja hallinnointi".
Aikana, jona laajentumisesta on tullut yksi unionin ensisijaisista tavoitteista - meillähän on laajamittaisia liittymistä valmistelevia tukiohjelmia tämän prosessin edistämiseksi - on tärkeää, että ulkomaanapua jakamassa ja valvomassa on juuri oikea määrä oikeassa mielessä pätevää henkilöstöä. Komissio selvästikin tunnustaa, että ulkomaanavun hallinnoinnin uudistaminen on tärkeä tavoite, kuten olemme kuluneen vuoden aikana nähneet. Yhteisön ensisijaisia politiikan aloja hoitavissa yksiköissä on kuitenkin joidenkin arvioiden mukaan noin 1 254 työntekijän vaje.
Komissio ei tarvitse lähetystöihinsä enempää yleismiehiä ja diplomaatteja, se tarvitsee päteviä johtajia, etenkin sellaisia, joilla on kokemusta tarjouskilpailuista, sopimuksista ja ennen kaikkea hankkeiden täytäntöönpanosta; ehkä myös henkilöstöä, jolla on kokemusta liike-elämästä. Mahtaako tämä ensisijainen tarve näkyä komission rekrytointi- ja eläkemenettelyissä?
Luonnos neuvoston asetukseksi noin 600 virkamiehen siirtämisestä varhaiseläkkeelle on parhaillaan käsiteltävänä. Haluaisin tietää, mitä toimenpiteitä komissio aikoo toteuttaa palkatakseen oikeanlaisia ihmisiä niiden virkamiesten tilalle, jotka siirtyvät varhaiseläkkeelle.

Martínez Martínez
Arvoisa puhemies, Galeoten mietinnössä yksilöidään niitä puutteita, jotka komissio itsekin jo myöntää tiedonannossaan yhteisön ulkomaanedustuksen parantamiseksi tarvittavasta uudistuksesta, ja lisäksi siinä tehdään joitakin ehdotuksia, jotta ulkomaanedustus toimisi mahdollisimman hyvin.
Tämän työn merkitystä korostaa kaksi viime aikoina samanaikaisesti ilmennyttä tekijää. Yhtäältä unionilla on yhä tunnustetumpi painoarvo globaalistuneella kansainvälisellä näyttämöllä, ja toisaalta sillä on yhteisvastuullinen tehtävä, jota meidän on edistettävä pohjoisen ja etelän välisen tasapainon vuoksi ja joka näkyy kaikkein selvimmin uudessa Cotonoun sopimuksessa.
Haluan kehitysyhteistyövaliokunnan jäsenenä tukea Karin Junkerin lausunnossaan esille tuomia asioita ja todeta, että on tärkeää, että ulkomaanedustuksemme edistää niiden maiden menestystä, jotka pyrkivät kehityksen kautta vapauteen ja vaurauteen.
Vaadimme kehitysyhteistyövaliokunnan hyväksymissä tarkistuksissa, että ulkomaanedustuksen järkeistäminen ei saa merkitä lähetystöjen sulkemista kehitysmaissa. Uudistuksessa on ajateltava pikemminkin toiminnan tehokkuutta kuin pelkkiä taloudellisia näkökohtia. Tästä syystä pidämme tarpeellisena komission läsnäoloa paikan päällä, virkamiesten suoria yhteyksiä kehitysmaiden todellisuuteen, kehitysyhteistyöstä vastaaviin henkilöihin ja paikallisiin viranomaisiin sekä entistä enemmän niin paikallisiin kuin myös eurooppalaisiin kansalaisjärjestöihin. Alueellisten lähetystöjen luominen ei ole hyväksyttävä vaihtoehto lähetystöjen sulkemiselle Kap Verden tai Costa Rican kaltaisissa maissa.
Vaadimme niin ikään, että komission ilmoittamissa monivuotisohjelmissa lähetystöille otetaan huomioon kehitysyhteistyön tavoitteet, että lähetystöihin palkataan paikallista henkilöstöä, että virkamiehet saavat erityiskoulutusta ja että komission lähetystöjen ja jäsenvaltioiden edustustojen välistä koordinointia pyritään tiivistämään.
Olen sitä mieltä, että olisi erittäin myönteinen asia avata lähetystö Kuubaan, joka saattaa allekirjoittaa Cotonoun sopimuksen ja jonka AKT-kumppanimme ovat jo hyväksyneet liittolaisekseen.

Rod
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin on tuettava komission edustustojen hajauttamisprosessia Euroopan unionin ja sen kumppaneiden lähentämiseksi toisiinsa. Näin ollen kannatamme lähetystöjen määrän ja henkilökunnan lisäämistä suhteessa niiden lisääntyneeseen toimivaltaan.
Kehitysyhteistyön, etenkin avustusohjelmien suunnittelun, on kuitenkin edelleen oltava kehitysmaissa toimivien lähetystöjen ensisijainen tehtävä. On tärkeää, että komission nimissä neuvottelevilla edustajilla on kentällä suora tuntuma todellisuuteen. Niiden on tässä tehtävässään kehitettävä suhteita paikallisiin kansalaisjärjestöihin ja yleisellä tasolla kansalaisyhteiskuntaan väestön, eikä pelkästään hallitusten, tarpeiden kartoittamiseksi ja sisällyttämiseksi maaohjelmiin.
Kuulemisen kehittämisen ohella on lisättävä lähetystöjen paikallisen henkilöstön määrää. On nimittäin ensisijaisen tärkeää, että lähetystöjen henkilökunta tuntee erinomaisesti paikalliset olot ja osaavat paikallisia kieliä jatkuvan yhteyden säilyttämiseksi eri väestöryhmiin.
Lisäksi lähetystöjen on tarjottava paikallisille asiantuntijoille erityisiä koulutusohjelmia näiden rekrytoinnin edistämiseksi.
On kiireesti rekrytoitava myös ympäristöalan ja sosiaalisiin kysymyksiin erikoistunutta henkilöstöä, sillä tähän asti nuo alat on sivuutettu Brysselissä laadituissa kehitysyhteistyöohjelmissa.

Zacharakis
Arvoisa puhemies, aivan aluksi haluaisin onnitella esittelijä Galeotea hyvin seikkaperäisestä ja perinpohjaisesta mietinnöstä. Epäilemättä tämä asia on erittäin vakava, koska se koskee erästä Euroopan unionin toiminnan perusaluetta eli yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa, ja näin ollen unionin aktiivista ja tehokasta läsnäoloa kansainvälisellä näyttämöllä ja sen mahdollisuutta olla pääosassa johdonmukaisesti ja koordinoidusti, riippumattomana muista ulkoeurooppalaisista tekijöistä.
Jotta tavoitteemme saavutettaisiin, se edellyttää kuitenkin asianmukaista ja toimivaa työkalua. Tämä tarkoittaa yksinkertaisesti hyvin organisoitua ulkomailla palvelevaa diplomaattikuntaa, jonka edustustoissa ja lähetystöissä palvelevat jäsenet ovat erikoistuneita ja perinpohjaisesti koulutettuja, jotta he toimiessaan säädetyssä järjestyksessä suhteessa Euroopan parlamenttiin ja neuvostoon voivat kehittyä unionin politiikan ja etujen sekä jäsenvaltioiden kokonaisedun todellisiksi edustajiksi. Viimeksi mainitun osalta vaaditaan erityisesti koordinointia unionin sekä jäsenvaltioiden lähetystöjen ja edustuslaitosten välillä, mitä käsittelyssä oleva mietintö suosii edellyttäessään yhteistyö- ja yhteisymmärrysjärjestelmän kehittämistä näiden elinten välille.
Kaikki tämä vaatii tietenkin varoja ja merkittäviä määrärahoja, jotka on tietenkin osoitettava avoimesti, huolellisesti punniten kunkin menoerän tarpeellisuutta, tarkoitusperää ja hyötyä, mutta samalla aidosti valmiina tukemaan ulkomaanedustusta, jotta sille taattaisiin välineet täyttää tehtävänsä hyödyllisellä tavalla.
Lopuksi, kuten mietinnössä korostetaan, erityinen merkitys pitää antaa järjestelyille, jotka koskevat ulkomaanedustuksen ja Euroopan parlamentin edustajien suhteita sekä yhteyksien systematisointia raportoinnin ja edustustojen johtajien ja parlamentti- ja valiokuntavierailujen avulla samoin kuin sen avulla, että kolmansien maiden edustustot ottavat tehtäväkseen Euroopan parlamentin jäsenten vierailujen ja valtuuskuntien tukemisen.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, pidän Galeoten mietintöä myönteisenä. Meidän on todellakin aiheellista uudistaa komission ulkomaanlähetystöjä ja pohtia, miten ne voisivat työskennellä paljon entistä tehokkaammin - ja toivottavasti paljon entistä johdonmukaisemman yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan puitteissa.
Haluaisin tässä yhteydessä esittää joitakin hyvin lyhyitä kommentteja. Mitä ensinnäkin tulee omaan kokemukseeni komission lähetystöistä, minusta oli Sri Lankassa ollessani erinomaista, että lähetystö oli tukenamme. Siitä oli meille paljon apua, kun hoidimme tehtäviämme ja koordinoimme alueella työskentelevien EU:n edustajien toimintaa.
Joistakin muista komission ulkomaanedustustoista saamieni kokemusten perusteella olen joskus kokenut, että ne voivat ajautua liian lähelle paikallista poliittista hallintoa ja olla jokseenkin haluttomia ottamaan voimakkaasti kantaa menettelytapoihin ja poliittisiin kysymyksiin. On tehtävä täysin selväksi, että lähetystömme eivät ole paikalla pelkästään luomassa tuttavallisia suhteita paikallisiin hallintoviranomaisiin vaan edustamassa EU:n toimintalinjaa laajemmin.
Kolmas kysymykseni kuuluu - ja olen varma, että kollegani Georg Jarzembowski on jo tehnyt tämän asian selväksi - vastaako komissio myönteisesti toistuviin pyyntöihimme perustaa lähetystö Taiwaniin? Olemme arkailleet tässä asiassa aivan liian kauan. Meillä pitäisi olla rohkeutta puolustaa vakaumustamme, ja toivon, että komission jäsen vastaisi myönteisesti ehdotukseen perustaa Taiwaniin lähetystö - ja mitä pikimmin sen parempi.

Patten
Haluaisin ensin sanoa, että annan suuren arvon ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan ja erityisesti Galeote Quecedon laadukkaalle työlle - hän on tehnyt jälleen kerran erinomaista työtä. Emme saisi unohtaa budjettivaliokunnan ja sen ikiviisaan esittelijän Bourlangesin tärkeää osuutta, talousarvion valvontavaliokunnan lausuntoa - Blakin kanssa oli ilo keskustella näistä asioista - emmekä varsinkaan Junkerin laatimaa kehitys- ja yhteistyövaliokunnan lausuntoa.
Kaikki nämä asiakirjat ovat myös oikein ajoitettuja, sillä komissio viimeistelee parhaillaan tiedonantoaan parlamentille ulkomaanedustuksen kehittämisestä jatkona viime heinäkuussa esittämällemme tiedonannolle. Voin vakuuttaa parlamentille, että mietinnössä esitetyt suositukset ovat erittäin tärkeitä komissiolle. Pidän niitä myös rohkaisevana merkkinä siitä, että parlamentti yhtyy pyrkimyksiimme tehdä ulkomaanedustuksesta vieläkin tehokkaamman ulkopolitiikkamme välineen. Aiomme tietenkin tiedottaa parlamentille jatkossakin säännöllisesti asian edistymisestä.
Haluaisin esittää joitakin huomautuksia. Ensiksi, parlamentti painottaa, että se haluaa selventää suhdettaan ulkomaanlähetystöihin. Parlamentin jäsenet ehkä muistavat, että tämä asia otettiin esille viime syyskuussa, kun keskustelimme jäsen Galeote Quecedon yhteisön yhteistä diplomatiaa käsitelleestä mietinnöstä. Vakuutin parlamentille, että vaikka lähetystöt ovat virallisesti komission lähetystöjä, olemme korostaneet, että niiden pitäisi pitää itseään myös parlamentin, korkean edustajan sekä muidenkin yhteisön toimielinten edustajina.
Vastauksena joihinkin keskustelun aikana esitettyihin huomautuksiin, meidän lähetystöjemme ja jäsenvaltioiden suurlähetystöjen on tietenkin koordinoitava toimintaansa huomattavasti nykyistä paremmin. Olemme keskustelleet asiasta neuvoston kanssa. Lähetystöjen pitäisi todellakin auttaa vierailevien parlamentin valtuuskuntien ja valiokuntien ohjelman järjestämisessä. Olen myös samaa mieltä siitä, että lähetystöjen päälliköiden kannattaisi joskus Brysselissä käydessään tulla ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokuntaan ja muihinkin parlamentin valiokuntiin tiedottamaan isäntämaidensa viimeisistä tapahtumista ja Euroopan unionin politiikan ja ohjelmien kehityksestä siellä.
Toinen parlamentin suuri huolenaihe on toimintojemme niin kutsuttu sisäinen hajauttaminen. Kuten parlamentin jäsenet tietävät, se on asiaa hoitavan ja siitä vastaavan viranomaisen ammattikieltä, ja heille, alan ammattilaisille, se kuuluukin. Parlamentti varmasti muistaa, että komissio ilmoitti viime vuoden toukokuussa ulkomaanavun hallinnon uudistamista koskevassa tiedonannossaan, että komissio sitoutuu selvästi tähän entistä suurempaan sisäiseen hajauttamiseen, ja asia toistettiin heinäkuussa ulkomaanedustusta koskevassa tiedonannossa.
Olemme nyt sisäisen hajauttamisen ensimmäisen vaiheen puolivälissä. Sisäisen hajauttamisen käsite on vakiinnutettu jokaiseen tärkeään ohjelmaan. Jokaisen lähetystön henkilöstötarpeet on arvioitu. Virkamiehiä ollaan juuri nyt valitsemassa ja kouluttamassa. Mainitsen viimeisenä, muttei suinkaan vähäpätöisimpänä asiana, että päätoimipaikkojen ja sen lähetystöjen kirjanpito- ja hallinnointijärjestelmiä yhdistetään parhaillaan. Tänä vuonna on tarkoitus vahvistaa yli 20:tä lähetystöä, ensi vuonna noin 30:tä lähetystöä, ja jäljelle jääviä vuosina 2003-2004. Tiedotan parlamentille tietenkin sisäisestä hajauttamisesta yksityiskohtaisemmin tämän vuoden kuluessa, mutta yleisesti ottaen hajauttamistoimissa on pysytty aikataulussa.
Haluan painottaa yhtä asiaa voimakkaasti. Sisäisellä hajauttamisella ei voida juurikaan kehuskella, jos Brysseliin jää lauma besserwissereitä. Sisäinen hajauttaminen edellyttää ohjelmien hallinnointia paikan päällä. Se ei onnistu, jos ihmiset vain epäilevät Brysselissä työskentelevien tekemisiä. Olen hyvin huolissani kaksoisvirkojen ongelmasta sekä siitä, aiommeko todella hajauttaa vai emmekö. Minun mielestäni ja EuropeAid-toimiston johtokunnan mielestä on välttämätöntä varmistaa, että suorituskyvyn indikaattoreidemme joukossa on jokin, joka osoittaa meille, miten olemme edistyneet projektien hallinnoinnin siirtämisessä lähetystöille, joissa se pitäisi tehdä.
Kuten joku keskustelun aikana jo mainitsikin, olemme huomanneet, miten hyvin sisäinen hajauttaminen onnistui Sarajevossa, ja minä haluan nähdä sen onnistuvan muuallakin, mutta sisäisessä hajauttamisessa ei ole kyse vain luvuista ja menettelyistä. Jotta se voisi onnistua, koko komission, päätoimipaikkojen ja lähetystöjen ulkomaanedustuksen hallintokulttuurin on todellakin muututtava. Esittelijän vaatimus koulutusohjelmiemme parantamisesta ja kehittämisestä tulee sikäli aivan oikeaan aikaan. Vaikka olenkin ensimmäisenä myöntämässä, että tällä alalla on vielä parannettavaa, suuria ponnisteluja on jo tehty ja niitä tehdään edelleen. Minulla oli tilaisuus vilkaista ulkomaan henkilöstömme koulutusohjelmaa, ja se teki minuun suuren vaikutuksen. Siihen kuuluu politiikan alojen, kuten kaupan ja yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan, lisäksi myös jokapäiväisiä käytännön asioita ja nykyaikaisia hallinnointitekniikoita. Siihen on tietenkin sisällytettävä myös kaikki sukupuolten tasa-arvoon liittyvät seikat, mihin parlamentin jäsen viittasi keskustelussa.
EuropeAid-yhteistyötoimisto on laatinut samaan aikaan hyvin kunnianhimoisen koulutusohjelman nimenomaan sisäisen hajauttamisen toimista. Parlamenttia ehkä myös kiinnostaa tietää, että Euroopan diplomaattiohjelman ensimmäistä lukukautta arvioitiin äskettäin, ja sitä pidettiin onnistuneena. Tämä ohjelma on Euroopan diplomaattien yhteinen koulutusohjelma, jota jäsenvaltiot ja komissio rahoittavat yhdessä. Toinen lukukausi alkaa ensi syksynä. Tämä aloite ei ehkä perustu tarkalleen EU:n diplomaattisen korkeakoulun malliin, jota jäsen Galeote kannatti viime syksyisessä mietinnössään; se on kuitenkin järkevä edistysaskel.
Olen myös tietoinen siitä, että parlamentti edellyttää komission toimittavan sille täydelliset tiedot henkilöresurssien uudelleen jakamisesta, verkoston alueellistamisesta ja lähetystöjen avaamisesta tai sulkemisesta - tähän asiaan haluan palata kommenttieni lopussa. Koska diplomaattisen korkeakoulun on vielä päätettävä näistä asioista, haluan vain sanoa parlamentille, että mietinnössä esitettyjä, nyt käsiteltävänä olevia suosituksia tutkitaan ja analysoidaan huolellisesti.
Lopuksi haluaisin käsitellä ehdotettua toimintasuunnitelmaa. Äskettäisen vastuuvapauden myöntämistä koskevan päätöslauselman seurantatoimena harkitaan joitakin toimintasuunnitelman kohtia, kuten ehdotusta, että tämän vuoden kesäkuusta alkaen kaikki lähetystön päälliköt allekirjoittavat vuotuisen tarkastuslausuman siitä, että asianmukaiset valvontatoimet on otettu käyttöön. Parlamentin pitäisi olla tietoinen siitä, että lähetystön päällikköjen täytyy jo nyt allekirjoittaa uusi tulojen ja menojen hyväksyjiä koskeva asiakirja, josta ilmenevät heille uskotut tehtävät, heidän velvollisuutensa ja vastuunsa.
Muita parlamenttia huolestuttavia asioita, kuten toiminta-ajatuksia, henkilöstön uudelleen jakamista, uusia lähetystöjä, seurantaa ja arviointia, käsitellään ulkomaanedustuksen kehittämistä koskevassa tiedonannossa, jonka aiomme antaa pian.
Toivon, että viesti tuli selväksi. Suhtaudumme ulkomaanedustuksen uudistamiseen ja kehittämiseen hyvin vakavasti. Olen sanonut tähän virkaan astumisestani asti, että haluan saada aikaan nykyaikaisen, tehokkaan ja ytimekkään edustuksen, jolla on olennainen merkitys komission ulkosuhteiden rakenteissa ja kaikkien unionin toimielinten edustuksessa. Tämä on vieläkin tavoitteenani, ja siihen yhtyvät myös kollegani ja komission ulkomaanedustuksen ylin johto. Se on kuitenkin pitkä tie. Sen perustana on oltava luotettava ja motivoitunut henkilöstö, josta monet joutuvat työskentelemään vaikeissa oloissa kaukana kollegoistaan ja päätoimipaikoistaan. Se vaatii huolellista suunnittelua ja koulutusta ja ennen kaikkea rahoitusta. Uskon voivamme luottaa siihen, että parlamentti tukee meitä ja suhtautuu ymmärtäväisesti vielä kesken olevaan työhömme.
Pari parlamentin jäsentä kehotti meitä olemaan työssämme entistä kunnianhimoisempia. Haluan vain muistuttaa parlamenttia yhdestä ilmiselvästä asiasta, joka saattaa tuntua hieman arkipäiväiseltä. Kunnianhimon edellytyksenä on kaksi asiaa. Kunnianhimo edellyttää ensinnäkin kunnianhimoisten tavoitteiden toteuttamiseen tarvittavia varoja. Toiseksi, tällaisten tavoitteiden toteuttaminen edellyttää valmiutta tehdä kovia poliittisia päätöksiä. Yksi minun kunniahimoinen tavoitteeni on yrittää varmistaa, että oman vastuualueeni pyrkimykset sopivat yhteen niiden varojen kanssa, jotka voimme käyttää näiden tavoitteiden toteuttamiseksi.
Lisäksi haluan, että valmistaudumme tekemään kovia poliittisia päätöksiä, joita tarvitaan ulkomaanedustuksemme nykyaikaistamiseen. Kaikella kunnioituksella parlamenttia kohtaan, ei todellakaan ole mukavaa, että jotkut parlamentin jäsenet sanovat minulle, ettei lähetystöjä saisi sulkea, ja jotkut taas kehottavat meitä avaamaan uusia lähetystöjä, ja koko parlamentti on samaa mieltä siitä, että lähetystöjen määrää pitäisi rajoittaa. Parlamentti on aikaisemmin vaatinut, että lähetystöjen enimmäismäärä pitäisi lyödä lukkoon. Minulla ei ole mitään sitä vastaan, että meillä on parlamentin ymmärrys ja tuki takanamme, jos meidän on suljettava joitakin lähetystöjä voidaksemme avata uusia.
Mutta jos meidän on oltava kunnianhimoisia, kuten haluaisin, komission ja parlamentin välillä on oltava samanlainen yhteisymmärrys kuin komission ja neuvoston välillä. Meidän on oltava ehdottomasti avoimia uusille koville päätöksille, joita joudumme tekemään. Meidän on kannettava yhdessä poliittinen vastuu näistä päätöksistä. Älkäämme antako itsemme joutua sellaiseen tilanteeseen, että kaikki haluavat olla kunnianhimoisia, mutta kukaan ei oikeastaan ole valmis käyttämään kunnianhimoisten tavoitteidensa toteuttamiseen tarvittavia varoja tai tekemään tarvittavia poliittisia päätöksiä. Odotan innokkaasti tätä keskustelua ja parlamentin ymmärtämystä, kun yritämme luoda yhdessä sellaisen ulkomaanedustuksen, jonka Euroopan unioni ansaitsee.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.

Ehdotus neuvoston asetukseksi yleisen tullietuusjärjestelmän perustamiseksi ajanjaksolle 2002-2004
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto ehdotuksesta neuvoston asetukseksi yleisen tullietuusjärjestelmän perustamiseksi ajanjaksolle 2002-2004.

Lamy
Arvoisa puhemies, komissio on juuri hetki sitten - siis tosiaan kymmenisen minuuttia sitten - hyväksynyt ehdotuksen yleisen tullietuusjärjestelmän perustamiseksi ajanjaksolle 2002-2004. Komissio myös päätti jättää ehdotuksen parlamentin käsiteltäväksi. Näin ollen minulla on ilo kommentoida teille lyhyesti ehdotusta yhtäältä yhteisen kauppapolitiikan ja toisaalta kestävää kehitystä ja köyhyyden torjuntaa koskevan Euroopan unionin strategian pohjalta. Yleinen tullietuusjärjestelmä (SPG) muodostaa nimittäin näiden unionin kahden tärkeimmän politiikan leikkauskohdan.
Te, jotka olette perehtyneet asiaan, tiedätte, että kyse on yksistään tullijärjestelyihin liittyvästä välineestä, joka kehiteltiin n. 30 vuotta sitten Euroopan yhteisössä UNCTADin alaisuudessa ja jonka tarkoituksena oli kehitysmaiden teollisuustuotteiden viennille asetettujen tullien alentaminen, koska välineen päätarkoituksena oli kolmannen maailman teollistaminen. Tuolloin korkeat tullit olivat kaupankäynnin suurimpana esteenä, vaikka onkin totta, että tilanne on sen jälkeen osittain muuttunut tullien keskitason alentumisen myötä. Sitä vastoin tullien ulkopuoliset esteet ovat lisääntyneet suhteellisen paljon, joten yritämme ratkaista ongelman näiden esteiden pohjalta tarjoamalla tietyille maille taloudellisia keinoja niiden institutionaalisten valmiuksien lisäämiseksi sekä tekemällä niiden kanssa tilapäisiä teknisiä sopimuksia, kuten vastavuoroista tunnustamista koskevia sopimuksia tai eläinlääkintä- ja kasvinsuojelualan sopimuksia.
Emme saa kuitenkaan unohtaa, että vielä nykyäänkin on olemassa joitakin huomattavia tulliesteitä, joista annan muutaman esimerkin: kehitysmailla on usein verrattain hyvä etulyöntiasema tekstiili- ja maatalousalalla, mutta silti me pidämme kiinni tullisuojista. Ensiasteen jalostuksessa yhdistetään edelleen toisiinsa tuotuihin raaka-aineisiin sovellettavat "nollatullit" ja tehdastuotteiden huomattavat tullit, joita määrätään suhteessa raaka-aineiden hyödyntämiseen; tätä kutsutaan syystäkin tullien "ylös kiipeämiseksi", koska tällainen tullijärjestelmä toimii pelotteena alkuperämaissa tapahtuvalle jalostamiselle. Meillä on esiintynyt myös joitakin tullihuippuja, jotka ovat joissakin tapauksissa jääneet korkeiksi huolimatta yrityksistämme tasoittaa niitä, mihin olemme muuten pyrkineet Yhdysvaltoja ponnekkaammin.
Komissio ehdottaa siis tänään yleisen tullietuusjärjestelmän ajantasaistamista ja kolmeen huoleen vastaamista. Ensiksi se pyrkii tasoittamaan tullien keskitason laskusta johtuvaa tullietuusmarginaalien häviämistä. Toiseksi komission tavoitteena on yksinkertaistaa tullien muuttamisjärjestelmää sen mukaan, kuinka herkkiä tuotteet ovat muutoksille. Olemme poistaneet kaksi tulliluokkaa, joita ennen oli neljä, ja nyt niitä on siis vain kaksi. Tällainen jako on yksinkertaisempi ja selkeämpi, ja se helpottaa operaattoreiden ja tullivirkailijoiden työtä sekä mahdollistaa yleisen tullietuusjärjestelmän entistä tehokkaamman hyödyntämisen.
Kolmas huoli koskee porrastamista eli sellaisten tapausten käsittelyä, joissa korkean bruttokansantuotteen maat hyötyvät SPG:stä tuotteissa, jotka ovat kilpailukykyisiä suhteessa kyseisten maiden markkinaosuuteen.
Olemme sitä mieltä, että tällaiset maat voivat näin ollen tulla toimeen ilman SPG:tä, jolloin porrastus tarjoaa uusia mahdollisuuksia muiden, vähemmän kilpailukykyisten kehitysmaiden vientituotteille ja antaa tällaisille kehitysmaille huomattavan kehittämisen ja köyhyyden torjumisen välineen.
Olemme ajantasaistaneet SPG:tä löytääksemme tasapainon kahden tavoitteen välille: ensimmäinen liittyy tarpeeseen antaa uusi myönteinen signaali kehitysmaille, jotta voimme osoittaa päättäväisyyttämme vastata niiden odotuksiin markkinoille pääsystä "kaikkea paitsi aseita" -aloitteen jälkeen, mistä ajatus tullietuusmarginaalien muuttamisesta sai alkunsa. Toinen tavoite on taktinen: monenvälisissä neuvottelukierroksissa on tarkoitus pitää kiinni ylimääräisistä markkinoillepääsymahdollisuuksista.
Myöntäkäämme yhdessä, että kehitysmaat yleisesti ja täysin syystä arvostavat enemmän monenvälisissä neuvotteluissa tehtyä myönnytystä kuin yksipuolisia etuuksia. Ensiksi mainittu myönnytys on varma ja vakaa, toinen taas epävarma.
Luokaamme nyt lyhyt katsaus eri tullietuusjärjestelmiimme, joita on neljä: yleinen järjestelmä, jota sovelletaan Aasian ja Latinalaisen Amerikan maihin, jotka ovat ainoat mantereet, jotka eivät hyödy AKT-maille ja Välimeren maille myönnetyistä kahdenvälisistä tullietuuksista. Aiomme soveltaa yleistä järjestelmää ja palauttaa tullietuusmarginaalit, yksinkertaistaa muutosjärjestelmää ja soveltaa normaalia porrastusta.
Toista, vähiten kehittyneisiin maihin sovellettavaa järjestelmää on parannettu huomattavasti "kaikkia paitsi aseita" -aloitteella, eikä tämä ehdotus koske sitä.
Kolmas järjestelmä on ns. "sosiaalinen ja ympäristöalan kannustinjärjestelmä", jonka tarkoituksena on alentaa entisestään sellaisten maiden tulleja, jotka panevat tosiasiallisesti täytäntöön Kansainvälisen työjärjestön puitesopimuksia ja lupaavat varmistaa sademetsien kestävän kehityksen. Nämä ylimääräiset tullialennukset saavat vahvistusta komission ehdotuksessa nykyisten alennusten vähäisyyden vuoksi, jolloin tullietuusmarginaali kaksinkertaistuu esityksessämme sosiaalisten ja ympäristöalan sitoumusten mukaisesti.
Neljäs ja viimeinen järjestelmä on Andien sopimukseen kuuluvia maita ja Keski-Amerikan maita koskeva "huumejärjestelmä". Säilytämme järjestelmän sellaisenaan ja pidennämme sen voimassaoloa merkittävästi kolmella vuodella aina vuoteen 2004. Järjestelmä ansaitsee taholtanne erityistä huomiota yhtäältä siksi, että se on osa unionille jokseenkin etuoikeutettua liittolaista Latinalaista Amerikkaa koskevaa laajamittaista tavoitetta, joka yhdistää meidät tuohon mantereeseen; toisaalta siksi, että järjestelmä on unionin tärkein väline taistelussa huumeita vastaan, sillä näissä maissa on paha huumeongelma. Meidän on mielestäni pidettävä näiden maiden huumeongelmaa lähinnä alueelle tyypillisen alikehittyneisyyden oireena kuin syynä.
"Kaikkea paitsi aseita" -aloitetta lähellä oleva "huumejärjestelmä" on maille hyvin antoisa, koska näiden keskituloisten maiden merkittävimmät teollisuus- ja maataloustuotteet pääsevät yhteisön markkinoille "nollatullein". Keskitulon mailla tarkoitan, että niiden bruttokansantuote henkeä kohti on noin 1100 nykyistä dollaria Boliviassa ja 4600 dollaria Venezuelassa, eli selvästi enemmän kuin vähiten kehittyneissä maissa, joissa vastaava luku on 700 dollaria henkeä kohti.
Tämän "huumejärjestelmän" ensisijaisena tavoitteena ei ole laittomien kokaiiniviljelmien korvaaminen, vaan edistää itse kehitystä, työpaikkojen syntyä ja sellaisen teollisuus- ja maataloustuotannon monipuolistamista, joissa maiden kehitys on huolestuttavan paljon jäljessä, mikä luo mielestämme otollista maaperää huumeiden tuotannon ja salakuljetuksen leviämiselle.
Suorien ulkomaisten, etenkin eurooppalaisten, investointien edistäminen, korruption kitkeminen ja sosiaalisen tasa-arvon ajaminen ovat mielestämme sellaisia tekijöitä, joilla voimme lunastaa näille maille antamamme lupaukset etuoikeutettujen markkinoiden avaamisesta Euroopassa.
Me nimittäin toivomme, että kyseiset maat voisivat hyötyä aiempaa enemmän yleisestä tullietuusjärjestelmästämme siten, että ne panevat täytäntöön entistä tehokkaampia kestävän kehityksen strategioita taloutta, huumeita ja väkivaltaa koskevien ongelmien perimmäisten syiden ratkomiseksi. Tämä on osa kestävän kehityksen käsitettä, koska talouskasvu synnyttää työpaikkoja ja kehittää sosiaalisia oloja, joiden paraneminen perustuu puolestaan ILOn puitesopimusten tehokkaaseen täytäntöönpanoon ja ympäristönsuojeluun, jossa sademetsien kestävällä hoidolla on ratkaiseva merkitys alueelle.
Näin ollen kehotamme Andien kumppaneitamme seuraamaan tarkoin viennin monipuolistamiseen, huumeiden torjuntaan sekä sosiaalisten ja ympäristöalan näkökohtien edistämiseen pyrkiviä ponnistelujaan.
Jotkut ovat tunteneet jo nyt hienoista huolta siitä, että komissio on rinnastanut tämän avokätisen "huumejärjestelmän" tavoitteeseen arvioida kumppanuusmaidensa taloudellisia, sosiaalisia ja ympäristöalan saavutuksia. On syytä todeta, että muulla tavoin meidän olisi ollut vaikea perustella Latinalaiseen Amerikkaan sovellettavaa erityisjärjestelmää, johon meitä sitoo hyvin kunnianhimoinen poliittinen ja taloudellinen kumppanuus suhteessa maailman muihin maihin ja etenkin Aasian maihin, joissa on Latinalaiseen Amerikkaan verrattavissa oleva kehitystaso ja joissa käydään samanlaista huumeiden vastaista taistelua ilman tätä "huumejärjestelmää". Miten muuten olisimme voineet perustella näitä eroja kuin lisäämällä näihin ylimääräisiin tullietuuksiin täytäntöönpanosääntöjä, joiden noudattamista voidaan edellyttää vain mailta, jotka jakavat näinkin suuressa mittakaavassa kestävää kehitystä koskevat eurooppalaiset arvomme.
Näiden hyviin käytäntöihin kannustavien varsinaisten ansioiden ohella komission suorittama valvonta ja käymä vuoropuhelu jokaisen sitä tarvitsevan maan kanssa ovat meille toimia, joilla voidaan estää "huumejärjestelmän" kyseenalaistaminen jopa WTO:n paneelissa sillä perusteella, että yhteisön tullietuusjärjestelmän edunsaajamaat olisivat keskenään eriarvoisessa asemassa.
Kyse ei siis ole näiden maiden asioihin puuttumisesta väärällä tai loukkaavalla tavalla. Päinvastoin valvonta toimii mielestämme "ukkosenjohdattimen" tavoin sekä suojaa niitä muiden kehitysmaiden WTO:lle esittämiltä kanteilta.
Oletamme, että latinalaisamerikkalaiset kumppanimme ryhtyisivät Dohassa läheiseen yhteistyöhön kanssamme jouduttaakseen kahdenvälistä vapauttamista ja suhteiden normalisointia, jonka on määrä vahvistaa, ei uhata, Andien sopimukseen kuluvien maiden ja Keski-Amerikan maiden erityistä järjestelmää.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Dohan kokousta edeltävänä päivänä tekemämme ehdotus uudeksi tullietuusjärjestelmäksi on "kaikkea paitsi aseita" -aloitteen jälkeen lisätodiste unionin aikomuksesta myöntää uudella neuvottelukierroksella ensisijainen asema kehitysmaiden integroinnille maailmantalouteen tasa-arvoisen ja kestävän kehityksen toteutumiseksi. Näin ollen komissio tarvitsee tukeanne saavuttaakseen tämän kunnianhimoisen tavoitteen.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, aluksi haluaisin kiittää komission jäsen Lamya sydämellisesti tästä aloitteesta. Uskon, että se on aloite, joka jälleen kerran osoittaa kaukokatseisuutta ja jolla yritetään ratkaista jo etukäteen ongelmat, joiden me kaikki näemme olevan kaatumassa niskaamme. Tiedämme kaikki, että voimme toimia maailmankaupassa menestyksekkäästi vain, jos tarjoamme tavaroita ja palveluja, joita tosiaankin myös ostetaan. Tästä kysymykseni: olemme nyt saavuttaneet Internet-kaupan avulla kansainvälisesti arvioiden erittäin korkean aktiivisuustason pienten lähetysten alalla. Meillä on Euroopassa 18 miljoonaa yritystä, joissa on alle 250 työntekijää. Voisitteko kuvitella, että ottaisimme käyttöön vastaavat toimet myös yksittäisten pienlähetysten kohdalla johonkin tiettyyn arvoon (xx euroa) asti, jotta kauppa voisi kehittyä täysin vapaasti tällä pienten yritysten tasolla, ilman esteitä ja liiallista byrokratiaa?

Lamy
Vastaan lyhyesti jäsen Rübigille kahteen eri alan kysymykseen. Ensimmäinen koskee jäljellä olevien tuontiesteiden luonnetta. On olemassa karkeasti ottaen kahdenlaisia esteitä: hintoihin tai määrään liittyviä esteitä ja teknisiä esteitä. Edellisistä olen sitä mieltä, että kehitysmaiden pääsy markkinoillemme etenkin nykyaikaisten elektronisten välineiden välityksellä on tyydyttävä "kaikkea paitsi aseita" -aloitteen ja käsittelemämme SPG:n vahvistamisen myötä.
Meillä on myös tullimenettelyjä koskeva ongelma ja ongelma, joka koskee etenkin sellaisen valvonnan toteuttamista, jossa pidetään kiinni alkuperäsäännöistä. Koska myönnämme erityisiä tullietuuksia suosituimmuuskohtelua koskevan lausekkeen nojalla, emme voi sivuuttaa alkuperäsääntöjä tai todistuksia, jotka edellyttävät tullimenettelyihin ryhtymistä. Toisaalta on siis kyse tulleista. Koska kyse on siis tulleista, tarvitsemme alkuperäsääntöjä ja siten tullimenettelyjä, joten tullimenettelyt säilyvät.
Näin ollen täsmentäisin, että koska tullimenettelyjä sovelletaan omavastuun kanssa lähetysten arvon mukaisesti, osa elektronisista lähetyksistä jää verkon ulkopuolelle. Toisin sanoen jos mennään omavastuuosan alle, elektroninen vienti on mahdollista ilman tullimenettelyjä. Lisäksi olen sitä mieltä, että tietyt tullimuodollisuudet on toistaiseksi säilytettävä, ellei alkuperäsäännöissä ilmene vakavia ja vahingollisia puutteita.

Lucas
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission jäsen Lamya hänen esityksestään. Minulla olisi muutama kysymys. Ilahduin kuullessani, mitä sanoitte tariffien laajentamisesta. Voisitteko kertoa hieman enemmän tämän uuden yleisen tullietuusjärjestelmän puitteissa toteutettavista erityistoimista ja niistä erityisistä marginaaleista, joita tässä asiassa on odotettavissa?
Toinen kysymykseni liittyy parannettuun yleiseen tullietuusjärjestelmään, joka toivottavasti kannustaa entistä sosiaalisempaan ja ympäristölle suotuisampaan toimintatapaan. Voisitteko sanoa, kuinka hyvin nykyinen järjestelmä on onnistunut, ja luuletteko, että kaksinkertaistaminen riittää? Kaksinkertaistaminen kuulostaa erittäin hyvältä, mutta lähdemme liikkeelle kovin alhaiselta tasolta. Ainahan voidaan sanoa, ettei mikään ole tarpeeksi, mutta uskotteko tosissanne voivanne osoittaa, että uusi järjestelmä kiinnostaa ihmisiä aikaisempaa järjestelmää enemmän?
Minulla on myös yksi pitkää aikaväliä koskeva kysymys. Kun sanoitte, että yleinen tullietuusjärjestelmä murenee koko ajan tariffien keskitason alenemisen myötä, mitkä muut järjestelmät voisivat mielestänne tulla kyseeseen yritettäessä edistää kehitysmaiden sosiaalisia ja ympäristöalan näkökohtia? Yleinen tullietuusjärjestelmä, tai sen hyöty, ei ole ikuisesti käytettävissämme, kun tariffit laskevat yleisesti.
Lopuksi, voisitteko selvittää hieman tarkemmin ihmisoikeusloukkauksia ylipäänsä? Parannettu yleinen tullietuusjärjestelmä toimii ilmeisesti kannustinjärjestelmänä. Oletteko ajatelleet koskaan, että yleistä tullietuusjärjestelmää pitäisi ehkä uudistaa siten, että ihmisoikeusloukkauksiin syyllistyvät, erityisesti Kolumbia, suljettaisiin todellakin järjestelmän ulkopuolelle?

Lamy
Vastaan jäsen Lucas'n eri aiheista tekemiin kysymyksiin. Toteaisin tullien porrastusta koskevista ongelmista, että tullietuusmarginaalin nostamisen takia vähennämme samassa suhteessa porrastuksen aiheuttamaa eroa, mutta, korostan tätä, emme aio tehdä perusteellisia muutoksia porrastusjärjestelmään. Tiettyjen tuotteiden nollatullit säilytetään. Tullien porrastusjärjestelmä otetaan käyttöön, mutta sen vaikutusta rajoitetaan tarjoamallamme tullietuusmarginaalilla.
Toteaisin yleisestä tullietuusjärjestelmästä ja sen ns. "kannustavasta" vaikutuksesta sosiaalisten ja ympäristöalan kysymyksiin, että komission päätös mennä pidemmälle ja kaksinkertaistaa lupaamansa etuus johtuu siitä, että se yhtyy käsittääkseni kysymyksenne epäsuoraan näkemykseen, ettei järjestelmä anna toistaiseksi syytä konkreettisiin toimiin.
Ehdotukseemme sisältyy sosiaalialan uudistus siinä mielessä, että viittaamme nyt Kansainväliseen työjärjestöön etuuksia koskevassa ns. varmentamiskysymyksessä. Kiinnittäisin huomionne tähän uudistukseen, joka vaikuttaa kahdella tavoin: yhtäältä se lisää jo valmiin diagnoosin - jos voin sitä siksi nimittää - objektiivisuutta sekä toisaalta laajentaa Kansainvälisen työjärjestön profiilia sosiaalisten kysymysten kansainvälisessä hoidossa, mikä on, kuten tiedätte, yksi tavoitteistamme.
Olemme esittäneet myös huumeongelmaa koskevan uudistuksen, sillä olemme suunnitelleet tullietuuksien edunsaajamaille erityisen "huumeiden valvontajärjestelmän", joka on sidoksissa maiden sosiaalisiin ja ympäristöä koskeviin oloihin: sosiaalisten olojen yhteydessä viitataan ILOn puitesopimuksiin; ympäristöoloja tarkastellaan suhteessa kyseisten alueiden sademetsien hoitoon. Näin ollen tästä näkökulmasta valvontaan sidottua ehdollistamista on tiukennettu, ja olen yrittänyt esittää ehdotuksessani - kuten sitä paitsi tekin - muutamia sosiaalisten oikeuksien toteutumista koskevia esimerkkitapauksia, jotka eivät ole välttämättä olleet unionin ja kyseisten maiden välisten sopimusten sisällön mukaisia.
Esittäisin vielä yhden kysymyksen etuuksista ja sosiaalisista tai ympäristöalan toimista: onko meillä muita keinoja? Kuten tiedätte, olemme tehneet periaatepäätöksen, jonka mukaan emme ota käyttöön sosiaalisten ja ympäristöalan kysymysten huomioon ottamiseen sidottuja sanktioita, vaan pidämme kiinni kannustimista. Lisäämme siis kannustimia, selkiytämme niitä ja lisäämme niiden objektiivisuutta suhteessa tiettyihin normeihin, mutta emme lipsu sanktioihin. Yksipuolisten ja monenvälisten toimien, joissa meillä on mahdollisimman suuri liikkumavara, on oltava esillä aiempaa selkeämmin Dohan kokousta valmistelevissa monenvälisissä neuvotteluissa, ja unionin neuvottelumandaattihan on tiedossanne. Koska WTO on monenvälinen elin, meidän on tehtävä siellä kompromisseja, joita meidän ei välttämättä tarvitse tehdä kahdenvälisissä neuvotteluissa ja joita meidän ei tarvitse tehdä lainkaan yksipuolisten toimien kohdalla.
Lopuksi toteaisin, että käsittelemme ihmisoikeusrikkomuksia ILOn erityissopimusten ja etenkin pakkotyötä ja orjatyövoimaa koskevan yleissopimuksen perusteella. Sopimus sisältää väliaikaisen peruutuksen orjatyövoiman tai pakkotyön tapauksissa. Esitimme tätä jo edellisessä ehdotuksessa. Nyt olemme lisänneet siihen viiteen ILOn perussopimukseen sisältyvien sosiaalisten perusnormien rikkomisen. Olemme siis tehneet eräänlaisen lisäyksen nykyiseen järjestelmään, jota on sovellettu Burman tapauksessa, kuten tiedätte.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia teille lausunnosta, komission jäsen Lamy: olette jo melkein vastannut minunkin kysymykseeni, jonka nyt esitän. Haluaisin vielä palata yleisen tullietuusjärjestelmän kannustinmalliin; sitähän laajennettiin ottamalla mukaan sosiaali- ja ympäristöasiat. Sikäli kuin olen kuullut, tämä minusta erittäin järkevä ohjelma, ei ole vielä saanut asianomaisissa valtioissa toivottua vastakaikua. Onko jo olemassa selitys sille, miksi se saa niin vähän vastakaikua, vaikka siihen ei liitykään negatiivisia sanktioita?
Toinen kysymys: onko arvioitu, missä määrin Alaskasta Tulimaahan ulottuva suuri vapaakauppa-alue, jota Yhdysvalloissa suunnitellaan ja jonka tullit aiotaan laskea aivan nollaan, missä määrin siis - jos tämä alue joskus toteutuu - se vaikuttaisi meidän kanssamme juuri yleisessä tullietuusjärjestelmässä käytävään kauppaan tai miten se edistäisi sitä? Onko komissiossa jo pohdittu tätä asiaa?
Vielä aivan lyhyt kysymys WTO:sta: viime aikoina on kirjoiteltu, että ollaan jo tyytyväisiä, jos Qatarissa pystytään päättämään edes uuden neuvottelukierroksen aloittamisesta eri aloilla. Voitteko sanoa vielä jotain tähän asiaan?

Lamy
Vastaan nyt Kreissl-Dörflerin esittämään kolmeen kysymykseen.
Hänen ensimmäinen kysymyksensä koski sosiaalisia tai ympäristöalan kannustinlausekkeita. Meille on esitetty tänään neljä sosiaalista kannustinlauseketta koskevaa pyyntöä: ne koskevat Moldaviaa, Ukrainaa, Georgiaa ja Venäjää. Neljästä pyynnöstä yksi on jo hyväksytty, ja jos muistan oikein, se koskee Moldaviaa. Teoreettisesti kiinnostuneiden maiden lista ei ole kovin pitkä vaan jopa lyhyt.
Miksei lista ole pidempi? Siihen on nähdäkseni kaksi syytä: ensimmäinen on periaatteellinen: osa kehitysmaista ei periaatteessa halua liittää toisiinsa kaupallisia etuja ja sosiaalisten normien noudattamista. Tästä kannasta ei olla yhtä mieltä, eikä se ole yhtä ehdoton kaikissa kehitysmaissa. Mielipiteiden kirjo on suhteellisen laaja, mutta silti se synnyttää toisinaan ongelmia. Tiedämme, että mailla on oikeus mielipiteisiinsä ja käsityksiinsä, sillä ne ovat riippumattomia valtioita. Olemme vain sitä mieltä, että marginaalin kasvattaminen ja etujen lisääminen voisi kenties johtaa taloudellisten etujen ja periaatteellisten etujen välillä epäröivät maat oikealle tielle, jotta ne voisivat täyttää nämä kriteerit.
Toinen kysymys koski Pohjois-Yhdysvaltojen vapaakauppa-aluetta. Parhaillaan käydään neuvotteluja 34:n Amerikan mantereen valtion kanssa. Neuvottelut ovat kestäneet pian viisi vuotta ja kestävät luultavasti vielä toiset viisi vuotta. Lyhyellä aikavälillä tämä ei ole ongelma, eikä se vaikuta "huumejärjestelmän" puitteissa alueen maille myöntämiimme suhteellisiin etuihin, olipa kyse sitten Keski-Amerikasta tai Andien alueen maista tai Andien sopimukseen kuuluvista maista. Jokainen tuo oman panoksensa, Amerikan yhdysvallat eri muodoissa, etenkin luottoina tai operaatioina, ja me taas kaupallisina etuina. Jokaisella on omat toimintatapansa, ja olenkin sitä mieltä, etteivät Pohjois- ja Etelä-Amerikan välillä käytävät vapaakauppaneuvottelut aiheuta tässä suhteessa suuriakaan muutoksia lyhyellä aikavälillä. Keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä taas kaikki riippuu maiden saavuttamasta tullietuustasosta, jota ei vielä tiedetä.
Viimeinen kysymys koskee Qatarissa käytävien neuvottelujen näkymiä. Kuten epäilemättä alan asiantuntijana tiedätte, uurastamme muutamien kehitysmaiden kanssa saadaksemme ne ymmärtämään, että ne hyötyvät Qatarin monenvälisistä neuvotteluista. Työmme on sujunut melko suopeissa oloissa. Olemme edenneet asiassa, jos on luottaminen esimerkiksi tuloksiin, joita APEC-maiden kauppaministerit saavuttivat Tyynenmeren rannikkovaliot viime viikolla koonneessa kokouksessa. Työskentelemme ahkerasti myös Yhdysvaltojen uuden hallinnon edustajien kanssa, jotta Göteborgissa ensi torstaiaamuna ennen Eurooppa-neuvoston kokousta pidettävä Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin välinen huippukokous voisi toimia viestinä siitä, että toimiin on jo ryhdytty.

Puhemies
Kiitoksia arvoisa komission jäsen. Me kaikki myönnämme, että teillä on tällä hetkellä vastuullanne erittäin tärkeä yhteisön alue.
Asian käsittely on päättynyt.

Kyselytunti (neuvosto)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvostolle osoitetut kysymykset (B5-0171/2001).

Bart Staes
Kysymys nro 1 (H-0437/01):
Aihe: Epäsäännönmukaisuudet SENSUS- ja EUROPOLIS-hankkeissa Komissio on antanut vuodesta 1996 tukea AVENTINUS-hanketta seuranneelle SENSUS-hankkeelle. Molempien ohjelmien tarkoituksena on kehittää tietojenvaihto-ohjelma Euroopan poliisi- ja tiedustelupalveluille. Koordinoijana toimii Stephan Bodenkamp/Christoph Klonowski Saksan valtion tiedustelupalvelusta (Bundesnachrichtendienst).
Alkuperäistä 3. syyskuuta 1997 annettua päätöstä E/1791/97 muutettiin 25. toukokuuta 1999 niin, että Europol voi liittyä hankkeeseen (E/696/99). Marraskuussa 1999 Europol todella liittyi SENSUS-kumppaneihin (Gesellschaft für multilinguale Systeme mbH ja italialainen yritys Datamat).
Huolimatta koordinaattori Stephan Bodenkamp/Christoph Klonowskin tekstinväärennöksen johdosta saamasta tuomiosta ja epäselvistä SENSUS/Saksan tiedustelupalvelu/L&H/ Sail Labs -järjestelyistä, Europol allekirjoitti vuoden 2001 alussa uuden 20 miljoonan euron sopimuksen.
Aikooko neuvosto teettää ulkoisen tarkastuksen AVENTINUS-, SENSUS- ja EUROPOLIS-hankkeista epäsäännönmukaisuuksien poistamiseksi ja hankkeen avoimuuden lisäämiseksi? Mikä on syynä, jos neuvosto kieltäytyy tällaisen tarkastuksen tekemisestä?

Danielsson
. (SV) Esitän asiani erittäin lyhyesti. Ilmoitan arvoisalle parlamentin jäsenelle, että ne hankkeet, joita hän kysymyksessään tarkoittaa, kuuluvat yksinomaan Euroopan komission toimivaltaan.

Staes
Arvoisa puhemies, teidän ei olisi tarvinnut kiirehtiä, sillä neuvoston vastaus oli tosiaan poikkeuksellisen lyhyt. Olen hämmästynyt, että vain komissio on toimivaltainen vastaamaan tähän kysymykseen, vaikka se on kuitenkin otettu neuvoston kyselytunnille. Hyvät kollegat, vastaus on todiste siitä, että Europolin demokraattista valvontaa tarvitaan kiireisesti. Tunnen tosiaankin Euroopan unionin perustamissopimuksen 30 artiklan, mutta tähän asiaan liittyvät tosiasiat ovat olemassa. Europol käyttää ehkä varastettua tietotekniikkaa, mikä koituu saksalaisen yrityksen haitaksi, ja kyseinen yritys on joutunut sen vuoksi vararikon partaalle. Saksan tiedustelupalvelu tutkii asiaa ja kyse on monista miljoonista Euroopan unionin varoja. Tällä hetkellä yksi Europolin työntekijä on pidätettynä ja ehkä muitakin pidätyksiä tehdään. Haluan kysyä neuvostolta, suostuuko se Europolin perusteelliseen tutkimiseen vai ei. Jos se ei suostu, miksi näin on ja miksi se suostuu siihen, että poliisin yhteistyö käynnistyy erittäin huonoissa oloissa?

Danielsson
. (SV) Sallikaa minun korostaa, että olen jäsen Staesin tavoin huolestunut tiedoista, jotka koskevat Europolissa esiintyviä epäsäännönmukaisuuksia. Saimme viimeksi tämänpäiväisistä lehdistä lukea tapauksista ja pidätyksistä, jotka aiheutuivat väitetyistä epäsäännönmukaisuuksista. Jäsen Staesin esille tuomat ongelmat ovat todella valtavia.
Haluan kuitenkin jälleen kerran huomauttaa, että komissio on vastuussa näiden asioiden käsittelemisestä. Olen myös vakuuttunut, että olemassa on Europolia, jota koskevat asiat kuuluvat oikeus- ja sisäasioiden neuvoston alaisuuteen, koskevia muun muassa tilintarkastukseen ja tileihin liittyviä määräyksiä, jotka on muotoiltu niin, että sellaiset virheet ja epäsäännönmukaisuudet, jotka jäsen Staes nimeää, huomataan helposti.
Olen kiitollinen, että hän ottaa esille tämän tärkeän kysymyksen ja olen pahoillani, että en voi neuvoston puheenjohtajana mennä tarkempiin yksityiskohtiin, koska se jää neuvoston toimivallan ulkopuolelle. Toivon kuitenkin, että huolehdimme yhdessä siitä, että me jatkossa pääsemme kuulemasta tällaisista tapauksista.

Provan
Arvoisa puhemies, useimmat meistä osaavat arvostaa taktiikkoja ja tulevaisuuden tehtäviä, jotka Europol hoitaa organisaationa. Me kaikki tiedämme, että se on hyvin välttämätön organisaatio. Määrittelitte Europolin uuden rakenteen. Onko suunniteltu Europolin saattamista demokraattisen kontrollin alaisuuteen?

Danielsson
. (SV) Neuvoston käsityksen mukaan Europolia valvotaan jo demokraattisesti. En ole tietoinen mistään ehdotuksista, joiden tarkoituksena olisi muuttaa Europolin valvontajärjestelmää.

Puhemies


Nelly Maes
Kysymys nro 2 (H-0439/01):
Aihe: Poliittista vuoropuhelua koskevat kokoukset Turkin kanssa Vastauksessaan kirjalliseen kysymykseen P-0054/01 neuvosto ilmoittaa, että "Turkin on kumottava kaikki säännökset, jotka kieltävät Turkin kansalaisilta oman äidinkielen (kurdin kieli, sic) käytön radio- ja televisiolähetyksissä (lyhyt aikaväli)". Lisäksi Turkin on "kehitettävä kokonaisvaltainen lähestymistapa alueellisten erojen vähentämiseksi ja erityisesti tilanteen parantamiseksi maan kaakkoisosassa pyrkien parantamaan kaikkien kansalaisten taloudellisia, sosiaalisia ja sivistyksellisiä mahdollisuuksia". Missä vaiheessa näiden lyhyen aikavälin tavoitteiden saavuttamisessa ollaan? Onko Turkki aloittanut tavoitteiden toteuttamisen? Onko se aloittanut mainittujen pitkän aikavälin tavoitteiden ("Turkin on turvattava kulttuurinen monimuotoisuus ja taattava kulttuuriset oikeudet kaikille") toteuttamisen? Aikooko neuvosto kehottaa Turkin hallitusta toteuttamaan ilmoittamansa politiikkauudistukset Kaukasuksen suhteen ja avaamaan rajat Armenian kanssa?

Danielsson
. (SV) Vastatessani helmikuun istunnossa jäsen Frahmin esittämään kysymykseen minulla oli tilaisuus mainita ne Turkin liittymistä valmistelevan kumppanuuden sisältämät määräykset, jotka koskevat sitä asiaa, jonka jäsen Maes ottaa esiin kysymyksessään. Kuten tiedämme, neuvosto hyväksyi liittymistä valmistelevan kumppanuuden 8. maaliskuuta 2001.
Turkki vastasi laatimalla säännöstön hyväksymistä koskevan kansallisen ohjelman, jonka Turkin hallitus hyväksyi 19. maaliskuuta. Komissio käy parhaillaan läpi Turkin kansallisen ohjelman sisältöä. Huomiota kiinnitetään muun muassa siihen, miten se vastaa liittymistä valmistelevan kumppanuuden niitä kohtia, jotka jäsen Maes ottaa esille kysymyksessään. Komissio suorittaa arviointinsa sen edistyskertomuksen puitteissa, joka esitetään neuvostolle tänä syksynä. Neuvosto on pannut merkille, että komission alustavassa analyysissa ehdotetaan, kun kyse on poliittisista kriteereistä, huomattavien lisäponnistelujen toteuttamista kuolemanrangaistuksen lakkauttamiseksi sekä kaikkien kansalaisten kulttuurioikeuksien takaamiseksi kansalaisten alkuperästä riippumatta.
Tässä yhteydessä on tärkeä muistaa se tosiasia, että ei riitä, että jokin asia on mainittu säännöstön hyväksymistä koskevassa kansallisessa ohjelmassa tai että lakeja on hyväksytty. Unioni vaatimukset ovat suurempia. Toteuttaminen on tärkeintä, ja me kaikki tiedämme, että Turkin on huolehdittava siitä, että ohjelman sisältö todellakin pannaan täytäntöön käytännössä. Sen vuoksi on tärkeää, että assosiointisopimusta valvovat eri elimet todellakin seuraavat, miten Turkin hallitus toteuttaa käytännössä ne velvoitteet, jotka ohjelmassa on mainittu.
Neuvosto aikoo jatkossa aktiivisesti kehottaa ja kannustaa Turkkia toteuttamaan uudistuksia niillä alueilla, joita jäsen Maes ottaa esille, koska parannettavaa on paljon. Esille otetut kysymykset ovat sen vuoksi jatkossakin parannettua poliittista vuoropuhelua koskevan esityslistan kärjessä.
Kun kyse on Turkin Etelä-Kaukasian politiikasta ja erityisesti suhteista Armeniaan, neuvosto kehottaa Turkkia osallistumaan ja vaikuttamaan aktiivisesti niihin ponnisteluihin, jotka voivat vahvistaa alueella vallitsevaa rauhaa ja hyvinvointia. Ruotsin ulkoministerin johtama EU:n troikka vieraili alueella helmikuussa. Tämän vierailun jälkeen yleisten asioiden neuvosto hyväksyi päätelmiä. Tämän seurauksena Etelä-Kaukasiaa koskevaa vuoropuhelua käydään säännöllisesti Turkin kanssa käytävien korkean tason neuvottelujen yhteydessä.

Maes
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, en tietenkään ole täysin tyytyväinen vastaukseenne. Niin ei oikeastaan voi olla. Ymmärrän kyllä aikaan liittyvät syyt. On tärkeää, että asiat tutkitaan huolellisesti, mutta olen ehdottomasti samaa mieltä kanssanne, että paperi ei riitä. Paperilla on kärsivällisyyttä, kuten hollanninkielinen sanonta kuuluu, ja uskon, että näin sanotaan muissakin kielissä. Toteuttaminen on kaikkein tärkeintä ja valvontaelinten pitäisi olla hyvin itsenäisiä, jotta ne voisivat tosiaan valvoa tätä toteuttamista. Olemmehan todenneet usein, että ehdokasvaltiot näkevät kovasti vaivaa antaakseen meidän ymmärtää, että asiat ovat järjestyksessä. Turkki ei voi tehdä tällä hetkellä edes niin sen vankiloissa vallitsevien dramaattisten olojen vuoksi ja siksi, että ihmiset ovat päivittäin kuolemanvaarassa tai heidät pakotetaan kuolemanvaarallisiin tilanteisiin - en halua puuttua siihen nyt - koska vuoropuhelua ei aloiteta. Mielestäni tämä on ristiriidassa vähemmistöjä koskevan asianmukaisen lainsäädännön kanssa. Toivonkin, että troikka on päätelmissään tiukka ja oikeudenmukainen.

Danielsson
. (SV) Sallikaa minun lopuksi sanoa, että neuvosto on tietenkin jäsen Maesin tavoin huolissaan Turkin vankiloiden tilanteesta. Jos muistan oikein, Turkin vankiloiden nälkälakko on vaatinut tähän mennessä 23 kuolonuhria. Tämä kehitys, jota neuvosto seuraa tarkasti, on erittäin huolestuttava. Meneillään on myös oikeudenkäynti Fasilet-puoluetta vastaan. Koska mitään tuomiota ei ole vielä langetettu, on vielä liian aikaista puhua mahdollisista seurauksista. Aivan yleisesti voidaan kuitenkin sanoa, että poliittisten puolueiden kieltäminen tuskin ratkaisee Turkin poliittisia ja taloudellisia ongelmia.
Arvostan sitä, että olen niin tässä kuin aiemmissakin yhteyksissä, saanut yhdessä jäsen Maesin kanssa kiinnittää huomiotanne erittäin tärkeään kysymykseen, nimittäin siihen, miten ihmisoikeudet kehittyvät Turkissa. Tätä tärkeää kysymystä meidän on yhdessä seurattava tarkasti jatkossakin.

Puhemies


Guido Podestà
Kysymys nro 3 (H-0444/01):
Aihe: Kaksikielisyys Istriassa Istrian alueneuvosto hyväksyi 9. huhtikuuta 2001 alueellisen säädöksen, jossa säädetään italian kielen ja kroatian tasavertaisuudesta kaikissa alueellisissa elimissä ja hallintoelinten kaikissa toimissa.
Kroatian oikeusministeriö kumosi valitettavasti mainitut säännöt 23. huhtikuuta 2001 ja vaati, että niiden perustuslaillisuus on vahvistettava. Tämä tapahtui siitä huolimatta, että säännöt ovat yleisesti ottaen Kroatian perustuslain (tai peruskirjan) mukaisia.
Tällä hetkellä ollaan tyrmistyneitä ja huolestuneita italiankieliselle väestölle mahdollisesti aiheutuvista vakavista ongelmista. Kun otetaan huomioon, että Italia on ystäväkansa ja Euroopan unionin perustajavaltio, täydellinen kaksikielisyys (italian kieli ja kroatia) olisi taattava raja-alueilla.
Mihin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä ja millä tahoilla taatakseen,
? että Kroatian hallitus palauttaa kumotut säännöt voimaan välittömästi vahvistamalla niiden perustuslaillisuuden mahdollisimman pian;
? ettei syntyisi poliittista umpikujaa, joka vaikeuttaisi Kroatian etenemistä tiiviimpien suhteiden luomisessa Euroopan unioniin, siinä tapauksessa, että Kroatian hallituksen päätös saattaisi Zagrebin Eurooppa-myönteisen asenteen kyseenalaiseksi;
? että EU:n perusperiaatteet ja yhteisön säännöstö vahvistetaan uudelleen ja siten, että italiankielisen vähemmistön oikeus kulttuuri-identiteetin tunnustamiseen taataan tai tämän oikeuden julistetaminen perustuslainvastaiseksi kumotaan?

Danielsson
. (SV) Sallikaa minun vakuuttaa arvoisalle jäsenelle, että neuvosto yleensäkin, ja erityisesti puheenjohtajavaltio Ruotsi, pitää vähemmistöjen kunnioittamista ja suojelua erittäin tärkeänä.
Siinä politiikassa, jota EU harjoittaa Kaakkois-Europpaa koskevan vakautus- ja assosiaatioprosessin piiriin kuuluvia valtioita kohtaan, vaaditaan vähemmistöjen kunnioittamista ja suojelua. Kuten me kaikki tiedämme, yksi näistä maista on Kroatia.
Neuvosto seuraa ja valvoo tarkasti vakautus- ja assosiaatioprosessia, joka siis toivottavasti tuo näitä maita lähemmäksi Euroopan yhdentymistä. Jäsen voi olla varma siitä, että alueen kehitystä seurataan tarkasti myös silloin, kun kyse on ihmisoikeuksista ja vähemmistöjen kunnioittamisesta ja suojelusta. Sallikaa minun viitata siihen, että yleisten asioiden neuvosto hyväksyi 11. kesäkuuta vakautus- ja assosiaatioprosessin valvontakertomuksen, mukaan lukien Kroatiaa koskevan arvioinnin.
Tässä arvioinnissa neuvosto pitää myönteisinä niitä edistysaskelia, joita Kroatian uusi hallitus on jo ottanut viime vuonna tapahtuneen perustamisensa jälkeen. Useilla alueilla on saavutettu olennaisia tuloksia, mutta viittaamme myös tiettyihin asioihin, joissa on ryhdyttävä lisätoimiin. Uuden vähemmistöjen suojaa koskevan lain hyväksyminen on juuri yksi näistä asioista. Lakiehdotus on jo olemassa, ja olen varma, että Kroatia hyväksyy sen ja soveltaa sitä sopivalla tavalla. Neuvosto valvoo siis jo näitä kysymyksiä.
Kroatian hallinto-oikeudessa käsitellään parhaillaan sitä erityistä kysymystä, joka liittyy kaksikielisyyteen Istriassa, jossa on melko suuri italialainen vähemmistö, ja sitä tilannetta, joka liittyy Istrian aluehallinnon äskettäin hyväksymiin aluetta koskeviin sääntöihin. Odotamme tuomioistuimen lausuntoa ja seuraamme jatkossakin tarkasti tätä kysymystä EU:n ja Kroatian välisten suhteiden avulla.

Podestà
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Danielsson, olen tyytyväinen kuunneltuani teitä ja myös siihen, mitä neuvosto päätti eilen asiasta. Sallinette minun kuitenkin vahvistaa, että vähemmistöjen kunnioittaminen on nimenomaan unionin perusperiaatteiden mukaista, kuten myös se, että me kaikki kunnioitamme kulttuurista moninaisuutta, jonka välitön ilmentymä monikielisyys eittämättä on. Vakavaa on, että Istrian alueneuvoston 9. huhtikuuta hyväksymä aluelaki on kumottu, joten perustuslakituomioistuin sai yli vuoden lisäaikaa varmistaa, onko asiassa mahdollisesti rikottu perustuslakia. Kun vielä otetaan huomioon, että tämä oli yksi tärkeimmistä syistä integraatioasioista vastaavan Kroatian ministerin erottamiseen, ihmettelen, onko kyseessä sisäinen taistelu italiankielisen vähemmistön vahingoittamiseksi vai todellakin siitä, että - tämä olisikin jo vakavampaa - Kroatian perustuslaissa ei suojella vähemmistöjä tai kulttuurista monimuotoisuutta. Ihmettelenpä vain, kuinka Kroatian hallitus voi uskoa voivansa lähentyä Euroopan unionia tällaisin asetelmin.

Danielsson
. (SV) Sallikaa minun korostaa vakautus- ja assosiaatioprosessin arvoa tällaisten kysymysten seuraamisen kannalta.
Mehän tiedämme, että juuri vähemmistöjen ja heidän oikeuksiensa suojeleminen muodostaa hyvin vaikean kysymyksen monilla Euroopan alueilla. Luulen, että unioni toteuttaa yhden monista tärkeistä toimistaan, kun me tämän prosessin ja näiden sopimusten avulla, joita on solmittu jopa sellaisien maiden kanssa, jotka eivät vielä ole ehdokasvaltiota, voimme ryhtyä seuraamaan kehitystä ja huomauttamaan asioista silloin, kun kehitys ei mielestämme mene oikeaan suuntaan.
Neuvoston eilen hyväksymä kertomus antaa tiettyä aihetta optimismiin. Odotamme nyt perustuslakituomioistuimen päätöstä ja seuraamme kysymystä tarkasti jatkossakin.

Puhemies


Josu Ortuondo Larrea
Kysymys nro 4 (H-0446/01):
Aihe: Kalastus: pyyntiponnistusten muutos, lisääntyvään kantaan vaikuttavien pohjaverkkojen lukumäärän kasvaminen Kummeliturskan pyynti on muuttunut perusteellisesti 90-luvun loppupuolella. Tämä johtuu pääasiallisesti pohjaverkkoja käyttävien kalastusalusten huomattavasta lisääntymisestä. Tällaisilla verkoilla kalastavien alusten saalismäärät ovat kasvaneet vuoden 1994 neljästä prosentista yli 20 prosenttiin vuonna 1999.
Koska tätä kalastusmenetelmää mitataan verkon pituuden ja käyttökertojen mukaan, pohjaverkkoihin siirtyminen lisää pyyntimääriä huomattavasti. Lisäksi saaliskalakanta on koko 90-luvun ollut alle ennalta varautuvan tason.
Mihin toimiin neuvosto on ryhtynyt rajoittaakseen valvomatonta pyyntiä ja sen negatiivisia vaikutuksia lisääntyvään kantaan?
Onko samalla kertaa käytössä olevien verkkojen lukumäärää ja pituutta rajoitettu?

Danielsson
. (SV) Neuvosto on tietoinen yhteisön vesien kummeliturskakannan kriittisestä tilasta ja siitä, miten lisääntyvä pohjaverkkojen käyttö kummeliturskan pyynnissä saattaa vaikuttaa kummeliturskakantaan.
On olemassa kuitenkin erityisiä teknisiä sääntöjä, esimerkiksi rajoituksia, jotka koskevat verkkojen määriä, verkkojen pituutta tai sitä aikaa, jonka ne saavat olla vedessä, jotka ohjaavat pohjaverkkojen käyttöä kummeliturskan pyynnissä tai joiden erityisenä tarkoituksena on valvoa sitä pyyntiponnistusta, jota tällaisen välineen käytöstä aiheutuu.
Arvoisa jäsen on varmasti tietoinen, että komission tehtävänä on valvoa yhteisön kalastuspolitiikkaa koskevien sääntöjen noudattamista ja ryhtyä tarvittaessa sopiviin toimiin sekä myös ehdottaa uutta tähän tarkoitukseen sopivaa lainsäädäntöä. Tässä yhteydessä pyydän saada kohdistaa jäsenen huomion niihin kummeliturskakannan elvyttämiseen tähtääviin hätätilannetoimiin, joita komissio laatii parhaillaan tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa.

Puhemies


Camilo Nogueira Román
Kysymys nro 5 (H-0453/01):
Aihe: Keskustelu perussopimusten uudistamisesta Mistä johtuu Ruotsin puheenjohtajakaudella vallitseva hiljaisuus ja aloitteiden puute mitä tulee perussopimusten uudistamiseen ja mahdollisen Euroopan unionin perustuslain laatimiseen?

Danielsson
. (SV) Kuten arvoisa parlamentin jäsen tietää, hallitustenvälisessä konferenssissa Nizzassa hyväksyttiin selvitys, joka liitettiin päätelmiin ja jossa määrättiin selkeästi ne toimet, joihin puheenjohtajavaltiot Ruotsi ja Belgia ryhtyvät. Tässä yhteydessä puheenjohtajavaltio Ruotsi, tuleva puheenjohtajavaltio Belgia, Euroopan parlamentin puhemies ja komission puheenjohtaja antoivat 7. maaliskuuta 2001 yhteisen lausunnon, joka aloitti virallisesti Euroopan unionin tulevaa kehitystä koskevan keskustelun.
Toiveena on, että useiden toimintakeskusten ja lukuisten osallistujien pohjalta voitaisiin edistää entistä laajemmalle ulottuvaa keskustelua. Keskustelussa on keskityttävä niihin olennaisimpiin haasteisiin, joita Euroopan unionilla on edessään tulevina vuosikymmeninä, ja keskustelun on johdettava ehdotuksiin niistä keinoista, joilla nämä haasteet kohdataan järkevästi, kun kyse on toimintaperiaatteisiin liittyvistä päätöksistä, toimielimistä ja työnjaosta.
"Kansalaisfoorumin" - paikka, jossa kaikki keskustelupuheenvuorot voidaan koota yhteen ja saada kansalaisten ulottuville - toteuttamiseksi avattiin samana päivänä www-sivusto nimeltä Future of Europe. Ensimmäiset keskustelupuheenvuorot saatiin Ruotsin pääministeri Göran Perssonilta, Belgian pääministeri Guy Verhofstadtilta ja komission puheenjohtaja Romano Prodilta - muiden toivotaan ottavan heistä esimerkkiä.
Samana päivänä Ruotsin pääministeri kirjoitti jäsenvaltioissa ja ehdokasvaltioissa oleville kollegoilleen ja pyysi heitä osallistumaan keskusteluun, muun muassa jättämällä kirjoituksia www-sivuille. Samasta syystä pääministeri lähetti kirjeen myös Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle, tilintarkastustuomioistuimelle, alueiden komitealle, talous- ja sosiaalikomitealle, kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin väliselle yhteistyöelimelle (COSAC) ja työmarkkinaosapuolille.
Tällä tavoin aloittamamme keskustelun seurauksena jäsenvaltioissa, ehdokasvaltioissa ja unionin toimielimissä ja eri keskustelufoorumeilla on jo varhaisessa vaiheessa tehty monia aloitteita. Tähän mennessä kaikki ovat olleet kiinnostuneita Nizzan sopimuksen hengessä käytävästä todella avoimesta ja laajasta unionin tulevaisuutta koskevasta keskustelusta. Olen täysin vakuuttunut, että keskustelu saa tulevien kuukausien aikana lisävauhtia, sitä mukaa kuin osallistujia saadaan lisää.
Puheenjohtajavaltio Ruotsi on lisäksi jättänyt Göteborgin Eurooppa-neuvoston kynnyksellä tilannekertomuksen, jossa tuodaan esille tosiasioita, jotka koskevat kansallisella ja Euroopan tasolla tehtyjä aloitteita niiden laajojen keskustelujen edistämiseksi, joita käydään kaikkien osapuolten, mukaan lukien kansallisten parlamenttien, poliittisten, taloudellisten ja akateemisten piirien, kansalaisyhteiskunnan ja niin edelleen edustajien kanssa. Viittaamme tässä kertomuksessa myös tiettyihin kehityssuuntauksiin, jotka ovat mielestämme tunnusomaisia keskustelulle, joka koskee seuraavan hallitustenvälisen konferenssin seuraavaan valmisteluvaiheeseen liittyviä valmisteluja.
Kun kyse on niiden sitoumusten täyttämisestä, jotka tehtiin unionin tulevaisuutta koskevassa selonteossa, puheenjohtajavaltio Belgian tehtävänä on jatkaa niiden aloitteiden pohtimista, jotka ovat olennaisia tämän prosessin jatkumisen kannalta. Tarkoituksena on, että joulukuussa Laekenin Eurooppa-neuvoston yhteydessä hyväksytään tätä kysymystä koskeva selvitys. Sen vuoksi olen sitä mieltä, että se hiljaisuus ja merkittävien aloitteiden puute, minkä kysymyksen esittäjä otti esille, ei pidä paikkaansa. Puheenjohtajavaltio on päinvastoin pyrkinyt Nizzan julistuksen mukaisesti kannustamaan aktiivisesti ja yritteliäästi tärkeään unionin tulevaisuutta koskevaan keskusteluun.

Nogueira Román
Esitin tämän kysymyksen nyt, kun Ruotsin puolivuotiskausi neuvoston puheenjohtajavaltiona on jo päättymässä, sillä puheenjohtajavaltio Ruotsi ei mielestäni ole tehnyt riittävästi vastatakseen Nizzan sopimusta koskevassa päätöslauselmassa - jonka se mainitsi - esitettyihin näkökohtiin ja eurooppalaisessa yhteiskunnassa esiintyvään levottomuuteen.
Uskon, että eurooppalaisessa yhteiskunnassa Nizzan sopimusta pidetään täydellisenä epäonnistumisena, ja uskon jopa, että epäonnistuminen on syynä muun muassa siihen, että Irlannissa pidetyssä kansanäänestyksessä suurin osa äänesti Nizzan sopimusta vastaan Irlannin hallituksen velttouden takia, ja myös siihen, että - vaikka tämä on myönteinen asia - Ranskan pääministeri Jospin ja Saksan liittokansleri Schröder ehdottivat jotakin sellaista, mitä he eivät olisi seitsemän tai kahdeksan kuukautta sitten rohjenneet ehdottaa, toisin sanoen tulevaa unionin perustuslakia.
Olen sitä mieltä, että puheenjohtajavaltio Ruotsi ei ole ollut tilanteen tasalla tässä elintärkeässä keskustelussa ja että Ruotsin pääministerin olisi pitänyt tehdä aloite, ei Ranskan ja Saksan. Se ei ole ollut tilanteen tasalla myöskään rakennerahastoja koskevassa elintärkeässä keskustelussa, jolla on suuri vaikutus maalleni.

Danielsson
. (SV) On valitettavaa, että arvoisa jäsen ei ole käynyt niillä kotisivuilla, jolla käydään tulevaisuutta koskevaa keskustelua ja johon alkupuheenvuorossani viittasin. Jos hän olisi tehnyt niin, hän olisi voinut lukea Ruotsin pääministerin puheenvuoron, jossa hän pohtii juuri niitä kysymyksiä, jotka arvoisa jäsen esitti. Hänen päätelmänsä eivät ehkä ole ihan samoja kuin ne, mihin pääministeri Jospin ja liittokansleri Schröder ovat päätyneet, mutta oletan, että arvoisa jäsen ei haluakaan yksimielistä vaan monipuolista keskustelua. Sellaista keskustelua käydään kotisivuilla. Sieltä voi lisäksi lukea neuvoston puheenjohtajan mielipiteen.

Sjöstedt
Minulla on lisäkysymys arvoisalle neuvoston edustajalle. Te viittaatte Nizzan sopimukseen, mutta eikö sopimuksessa sanota, että sen hyväksyminen vaatii, että kaikki valtiot hyväksyvät sen perustuslakinsa mukaisesti. Irlantihan on torjunut Nizzan sopimuksen. Jos EU noudattaa omia sääntöjään, eikö EU:n pitäisi lopettaa Nizzan sopimukseen tehtävät viittaukset ja ymmärtää, että se on kumottu?

Danielsson
Arvoisa jäsen ottaa esille toisen näkökulman. En usko viitanneeni Nizzan sopimukseen siten kuin jäsen Sjöstedt väittää. Viittasin siihen Nizzan huippukokouksessa tehtyyn julistukseen, joka liittyi tulevaisuutta koskevaan keskusteluun. Se, mitä jäsen Sjöstedt mainitsi Irlannin tapahtumista liittyy toiseen ja tärkeään keskusteluun, ja tiedän, että meillä on mahdollisuus keskustella siitä jo huomenna muun muassa Ruotsin ulkoministerin kanssa, kun hän esittelee suunnitelmat, jotka koskevat Göteborgin huippukokousta, jossa Irlannin tapahtumilla on tietenkin tärkeä asema.
Sallikaa minun kuitenkin sanoa, että Nizzan sopimuksen ratifiointiprosessi jatkuu eri jäsenvaltioissa vielä monta kuukautta, ehkä jopa vuoden ajan. Kiinnitän huomiota niihin Irlannin hallituksen lausuntoihin, joita se esittää, kun kyse on prosessin jatkosta juuri Irlannissa. Sen vuoksi luulen, että asiaan on syytä palata myöhemmin. Luulen, että on aivan liian aikaista sanoa, että Nizzan sopimus on "kumottu", kuten jäsen Sjöstedt väittää.

Puhemies
Hyvä jäsen Nogueira Román, otaksun teidän tuntevan työjärjestyksen, ja siksi voitte pyytää vain yhden työjärjestyspuheenvuoron.

Nogueira Román
Arvoisa puhemies, käytän tätä tilaisuutta hyväkseni kertoakseni olevani hyvin hämmästynyt siitä, että saadakseni tietää, mitä Euroopassa tapahtuu, minun on mentävä www-sivustolle!

Puhemies


Herman Schmid
Kysymys nro 6 (H-0456/01):
Aihe: Poliisin toiminta Göteborgin huippukokouksen aikana EU:n huippukokousten aikaan järjestetään yleensä mielenosoituksia, jotka puolestaan johtavat poliisin toimiin väkivaltaisuuksien ehkäisemiseksi. Näin tapahtui Malmössä EU:n valtiovarainministerien kokouksessa huhtikuun 21. päivänä ja sama on odotettavissa kesäkuussa Göteborgin huippukokouksessa, johon myös presidentti George W. Bush osallistuu. Saatujen tietojen mukaan Bush tuo mukanaan paljon turvallisuushenkilöstöä. Oletettavasti Yhdysvaltojen ja Ruotsin turvallisuushenkilöstöt ovat neuvotelleet, tehneet yhteistyötä ja yhteensovittaneet toimiaan Göteborgin huippukokoukseen valmistautuessaan.
Suunniteltiinko ja toteutettiinko poliisin toiminta Malmössä harjoituksena Göteborgin huippukokousta varten? Oliko Yhdysvaltojen turvallisuushenkilöstön jäseniä paikalla tai osallistuivatko he muuten poliisin toimintaan Malmössä? Kenellä on lopullinen määräysvalta ja vastuu huippukokouksen osallistujien turvallisuudesta? Vastaako Ruotsin hallitus täysin turvallisuudesta vai onko Yhdysvaltojen turvallisuushenkilöstöllä jonkinlaista itsenäistä määräysvaltaa presidentti Bushin ja hänen seurueensa turvallisuuden suhteen?

Danielsson
. (SV) Poliisin toiminta Göteborgin huippukokouksen alla ei kuulu neuvoston toimivallan piiriin.

Schmid, Herman
Tuota voi kutsua lyhytsanaiseksi vastaukseksi. Minä sitä vastoin luulin, että EU:n huippukokoukset olisivat puheenjohtajavaltion asia. Olen sen vuoksi hämmästynyt, että puheenjohtajavaltio on lähes kykenemätön vastaamaan kysymykseeni.
Jos kaikki menee niin hyvin kuin toivomme - ja Ruotsin poliisi on tuntunut varautuneen Göteborgissa rauhanomaiseen huippukokoukseen - asiasta ei ehkä tule ajankohtaista. Jos asiat kuitenkin menevät huonosti, on kummallista, jos neuvoston puheenjohtaja, joka kaiken lisäksi on Ruotsin hallituksen jäsen, ei ole kiinnostunut tai kanna vastuuta tästä asiasta. Se on huomionarvoista. Ihmettelen, kenellä oikeastaan on todellinen vastuu asiasta.

Danielsson
. (SV) Koska oletan, että jäsen Herman Schmidille ei tarvitse tulkita sitä, mitä minä sanoin, pyydän saada toistaa. Sanoin: "Poliisin toiminta Göteborgin huippukokouksen alla ei kuulu neuvoston toimivallan piiriin". Huippukokous on tietenkin neuvoston kysymys. Toivon, että jäsen Herman Schmid on kanssani samaa mieltä siitä, että poliisin toiminnan pitää olla jatkossakin kansallinen kysymys.
Sallikaa minun käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kertoa, että puheenjohtajavaltio suunnittelee erittäin laajaa toimintaa Göteborgin huippukokouksen yhteydessä, minkä lähtökohtana on vuoropuhelun käyminen kaikkien niiden kanssa, joilla on unionin toimintaan liittyviä näkemyksiä. Suuri osa Ruotsin hallituksesta on valmis tapaamaan eri ryhmiä, joilla on näkemyksiä unionin toiminnasta yleensä ja erityisesti Göteborgin huippukokouksesta, ja se on valmis keskustelemaan niiden kanssa.
Puheenjohtajavaltio aikoo toimia tehtävänsä mukaisesti, nimittäin huolehtia siitä, että Göteborgin huippukokouksesta tulee erittäin onnistunut ja että se on myös yksi tapa näyttää, että huippukokousten keskusteluista on mahdollista tehdä entistä avoimempia ja laajapohjaisempia.

Puhemies


Jonas Sjöstedt
Kysymys nro 7 (H-0483/01):
Aihe: Kansalaisten merkitseminen SIS-tietojärjestelmään Malmön mielenosoitusten yhteydessä Huhtikuussa 2001 Malmössä pidetyn ECOFIN-neuvoston kokouksen yhteydessä järjestettiin EU:n ja Emun vastaisia mielenosoituksia. Poliisi hajotti yhden EU:n vastaisista mielenosoituksista, otti kiinni yli 250 henkilöä ja pahoinpiteli useita. Kiinniotetut joutuivat todistamaan henkilöllisyytensä poliisiasemalla. Poliisi myös videoi järjestelmällisesti rauhallisia mielenosoittajia. Ruotsin radion tietojen mukaan Ruotsin turvallisuuspoliisi merkitsee tietojärjestelmään EU-kriittisiä henkilöitä Göteborgissa järjestettävän unionin huippukokouksen alla.
Schengenin sopimuksen sääntöjen mukaan SIS-tietojärjestelmään voidaan merkitä henkilöitä, jotka koetaan uhaksi valtion sisäiselle turvallisuudelle. Ovatko Ruotsin viranomaiset merkinneet SIS-rekisteriin henkilöitä sen perusteella, että he ovat osallistuneet Malmön mielenosoitukseen tai että he arvostelevat EU:ta?

Danielsson
Jäsen Sjöstedtin kysymyksessä viitataan siihen mahdollisuuteen, että tietoja on voitu rekisteröidä niin kutsuttuun SIS-rekisteriin.
Sallikaa minun huomauttaa, että Schengenin sopimuksen soveltamista koskevan yleissopimuksen 105 artiklan mukaan ilmoituksen tehnyt sopimusosapuoli on yksinomaan vastuussa Schengenin tietojärjestelmään liittyvien tietojen paikkansapitävyydestä, ajantasaisuudesta ja laillisuudesta.
104 artiklan mukaan ilmoitukseen sovelletaan ilmoituksen tehneen sopimusosapuolen kansallista lainsäädäntöä. Pitää myös muistaa, että Ruotsissa, kuten muissakin Schengenin säännöstöön liittyneissä jäsenvaltioissa on viranomainen, joka vastaa kansallisten Schengen-rekistereiden riippumattomasta valvonnasta.
Kenellä tahansa on oikeus vaatia valvontaviranomaista tarkistamaan ne Schengenin tietojärjestelmään rekisteröidyt tiedot, jotka heitä koskevat, ja sen, miten näitä tietoja käytetään. Tätä valvontaa on harjoitettava Ruotsin kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
Sallikaa minun riisua hetkeksi neuvoston puheenjohtajan hattu ja vaihtaa se Ruotsin hattuun ja ilmoittaa jäsen Sjöstedtille, että olen varmuuden vuoksi etsinyt täsmällisen vastauksen jäsen Sjöstedtin kysymykseen siitä, rekisteröidäänkö henkilöitä SIS-rekisteriin sen perusteella, että he ovat osallistuneet Malmön mielenosoitukseen tai että he arvostelevat EU:ta. Tarkistuksen jälkeen vastaus molempiin kysymyksiin on yksiselitteisesti kielteinen.

Sjöstedt
Kiitän korkea-arvoista neuvoston edustajaa poikkeuksellisen selkeästä vastauksesta. Olen iloinen vastauksesta, koska se on mielestäni tärkeä.
Haluaisin kuitenkin kysyä - ehkä Ruotsin hattu päässä - miksi Ruotsin turvallisuuspoliisi videoi järjestelmällisesti rauhanomaisia EU-kriittisiä mielenosoittajia mielenosoituksissa, joissa ei esiinny ainoatakaan välikohtausta. Onko se normaalin ilmaisu- ja mielenosoittamisvapauden mukaista?

Danielsson
Neuvoston puheenjohtajana minulla ei ole todellakaan toimivaltaa vastata kysymykseen. Ruotsin hallituksen edustajanakaan minulla ei ole toimivaltaa vastata kysymyksiin, jotka koskevat viranomaisten toimia.

Schmid, Herman
Koska hatun vaihto osoittautui mahdolliseksi, minunkin täytyy esittää yksi kysymys.
Lehdistössä, muun muassa Göteborgsposten-sanomalehdessä on esiintynyt melko perusteellisia tietoja siitä, että Yhdysvaltain turvallisuuspalvelu on hyvin aktiivisesti osallistunut huippukokouksen valmisteluihin. Se on kuulemma ollut Ruotsissa useiden viikkojen ajan. En tiedä, ovatko tiedot vääriä, mutta ne liitetään nimeltä mainittuihin Göterborgin poliiseihin enkä ole todennut, että heillä esiintyisi minkäänlaista dementiaa.
Sen vuoksi olisi kiinnostavaa tietää, olivatko Malmön tapahtumat osa niitä valmisteluja, joita tehtiin yhdessä Yhdysvaltain turvallisuuspalvelun kanssa. Voimmeko saada mitään tietoja asiasta? Jos emme, asiaa voidaan spekuloida, mikä tuskin on Ruotsin hallituksen etujen mukaista.

Danielsson
Ruotsin hallitus ei halua edistää spekulointia, mutta Ruotsin hallitus ei halua myöskään esittää kantaansa asioista, joista Ruotsin itsenäiset viranomaiset ovat vastuussa.

Puhemies
Kysymys nro 8 jätetään käsittelemättä, koska sen esittäjä ei ole läsnä.

Gérard Caudron
Kysymys nro 9 (H-0462/01):
Aihe: Danonen ja Marks & Spencerin tuotannon lakkauttamiset Danonen ja Marks & Spencerin tuotannon lakkauttamisia koskevat häikäilemättömät ja kyyniset ilmoitukset osoittavat eittämättä, että sekatalouden ja eurooppalaisen sosiaalisen mallin aikakausi on päättymässä.
Yritysten rakenteenuudistaminen todellisten taloudellisten ongelmien takia on ollut ymmärrettävää. Rakenteenuudistaminen terveissä ja vakavaraisissa yrityksissä, joiden ainoana tavoitteena on kasvattaa pääomaa tuottavaa voittoa, ei ole hyväksyttävää.
Maatalouden kriisit saavat vastuuhenkilöt ryhtymään toimiin. Samoin mielivaltaisten rahastustoimien, jotka tuhoavat voitontavoittelun takia kokonaisia perheitä, pitäisi saada unionin johtavassa asemassa olevat henkilöt ryhtymään toimiin, varsinkin kun passiivisuus johtaa jatkossa ilmiön yleistymiseen.
Mitä neuvosto aikoo tehdä tässä asiassa?

Danielsson
Neuvosto muistuttaa arvoisaa jäsentä siitä, että neuvostolla ei ole toimivaltaa valvoa lainsäädännön toteuttamista, eikä sillä sen vuoksi ole toimivaltaa kommentoida yksittäisten yritysten tapahtumia ja kehitystä. Tässä asiassa noudatettava yhteisön lainsäädäntö koskee kuitenkin erityisesti seuraavia välineitä: kyse on neuvoston direktiivistä, jossa käsitellään joukkoirtisanomista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämistä, kyse on neuvoston direktiivistä, jossa käsitellään eurooppalaisen yritysneuvoston perustamista tai sellaisen menettelyn käyttöönottoa, joka koskee työntekijöille tiedottamista ja työntekijöiden kuulemista yhteisön laajuisissa yrityksissä tai yritysryhmissä, ja kyse on neuvoston direktiivistä, jossa käsitellään eurooppalaisen yritysneuvoston perustamista tai sellaisen menettelyn käyttöönottoa jne. koskevan direktiivin ulottamista koskemaan Yhdistynyttä kuningaskuntaa.
Kun kyse on siitä arvostelusta, jota on voitu kohdistaa yhteisön lainsäädäntöä kohtaan, sekä sen arvostelemisesta, että yritysten johtoryhmien sallittiin tehdä päätöksiä yritystensä kannattamattomien osien lakkauttamisesta sellaisissa tilanteissa, joissa yritykset ovat kokonaisuudessaan olleet tuottavia, tai että ei ole rangaistu tarpeeksi työantajia, jotka ovat rikkoneet tiedottamista ja neuvotteluja koskevaa vaatimusta, neuvosto muistuttaa, että se voi toimia vain komission tekemän ehdotuksien perusteella. Jos komissio jättäisi tällaisen ehdotuksen neuvoston pohdittavaksi, mitä tässä tilanteessa ei siis ole tehty, neuvosto voisi toimia nopeasti.
Haluan korostaa, että neuvosto teki eilen päätöksen komission direktiiviehdotuksesta, jossa käsitellään yleisen kehyksen laatimista sellaisen menettelyn käyttöönotolle, joka koskee työntekijöille tiedottamista ja työntekijöiden kuulemista jäsenvaltioissa kansallisella tasolla toimivissa yrityksissä. Tätä direktiiviä pidetään sopivana muun muassa, kun on kyse yritystä koskevista tilanteista, rakenteista ja yritystä koskevan työllisyyden todennäköisestä kehityksestä ja johdon suunnitelluista päätöksistä, joiden oletetaan johtavan merkittäviin muutoksiin työorganisaatiossa tai siihen liittyvissä sopimuksissa. Siinä tutkimuksessa, johon nyt voidaan ryhtyä, neuvosto aikoo kiinnittää asianmukaista huomiota niihin äskettäin sattuneisiin tapauksiin, jotka arvoisa jäsen otti esille.

Caudron
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, kuulin kyllä antamanne vastauksen ja minäkin haluan ilmaista tyytyväisyyteni sosiaali- ja työllisyysasioiden asioiden neuvoston eiliseen päätökseen. Kuulin myös, että sysäsitte Euroopan komission vastuulle monia tänään puimiamme ongelmia, koska teidän mukaanne komissio ei ole antanut käsiteltäväksenne toimia, joilla pyritään vastaamaan nykyisiin hyvin vakaviin ongelmiin.
Haluaisin esittää kaksi kysymystä, joihin toivon tarkennuksia: ensimmäinen koskee sääntöjen laiminlyönnistä seuraavia käytännön sanktioita, kyse on siis eilen tehdystä sopimuksesta. Haluaisin tarkennuksia asiaan. Haluaisin tarkennusta myös muiden kuin brittiläisten työntekijöiden asemaan muiden Euroopan maiden yrityksissä ajanjaksolla 2004-2009. Arvoisa puhemies, esittäisin viimeisen kysymyksen: mitä voin parlamentin jäsenenä ja kansalaisten valitsemana edustajana vastata voittoa tekevistä työpaikoistaan erotetuille työntekijöille, jotka tietävät, että erottamisen ainoana syynä on noiden voittojen kasvattaminen? Voinko tyytyä vastaamaan heille, ettei neuvosto kykene tekemään mitään, koska komissio ei ole tehnyt esitystä asiasta? Tiedän, että ette ajattele näin yksilönä tai parlamentin jäsenenä, joten toivoisinkin teiltä hieman perusteellisempaa sitoutumista asiaan.

Danielsson
Mielestäni eilinen päätös antoi teille juuri sen vastauksen, jota kaipaatte niihin oikeutettuihin kysymyksiin, joita teille tekivät sellaiset työntekijät, jotka ovat menettäneet työnsä epäreilusti. Neuvosto toivoo, että tiedotusta ja konsultaatiota käsittelevästä direktiivistä tulee todellakin merkittävä väline, joka tarjoaa oikeudenmukaisen tavan käsitellä näitä kysymyksiä tulevaisuudessa. Puheenjohtajavaltio Ruotsi on työskennellyt puheenjohtajakautensa aikana intensiivisesti tämän direktiivin parissa. Sen vuoksi pidämme suurena menestyksenä, että onnistuimme eilen todellakin pääsemään yksimielisyyteen tässä asiassa, sillä minun on tunnustettava, että en uskonut sen onnistuvan.
Minun on pyydettävä, että saan palata esittämiinne yksityiskohtaisiin kysymyksiin myöhemmin. Neuvostossa käytiin eilen keskusteluja viimeiseen asti. Myöhään illalla tehtiin joitakin muutoksia, eikä minulla ole vielä ollut tilaisuutta saada kunnollista selvitystä kollega Sahlinilta, vastuussa olevalta ministeriltä. Pyydän sen vuoksi, että saisin palata asiaan myöhemmin antaakseni tarkemmat vastaukset yksityiskohtaisiin kysymyksiinne.

Désir
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olen teidän tavoin tyytyväinen sosiaali- ja työllisyysasioiden neuvoston eiliseen päätökseen hyväksyä vihdoin työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskeva direktiiviehdotus. Tämä on puheenjohtajavaltio Ruotsin aikaansaannosta.
Jäljellä on kuitenkin eräs tärkeä ongelma, joka ei ole mielestäni vähäpätöinen ja joka koskee sanktioita. Neuvosto ei ole noudattanut komission ja komission jäsen Diamantopouloun esitystä ottaa sanktioiden yhteydessä huomioon sellaisten joukkoirtisanomista koskevien päätösten peruuttaminen, jotka voivat rikkoa tiedottamis- ja kuulemismenettelyjä, ja siten ottaa tältä pohjalta huomioon sellaisten työntekijöiden mahdollisuus uuteen työsopimukseen, jotka on erotettu vastoin eurooppalaisten direktiivien säännöksiä. Oletteko te valmis, onko neuvosto valmis palauttamaan tämän sanamuodon direktiiviehdotukseen, jos parlamentti toisessa käsittelyssä hyväksyy komission tekemän ehdotuksen? Direktiivi, johon ei sisälly todellisia pelotekeinona toimivia sanktioita, olisi nimittäin täysin hyödytön, eikä sillä voitaisi suojella työntekijöiden etuja.

Danielsson
Kuten arvoisa jäsen varmasti ymmärtää, on erittäin vaikeaa, melkeinpä mahdotonta, vastata hypoteettiseen kysymykseen. Totean, että eilen saavutettu kompromissi oli melko vaikea saavuttaa. Kuten sanoin, neuvosto on työskennellyt pitkään tämän kysymyksen parissa, ja olemme käyneet monia vaikeita keskusteluja.
En voi yksinkertaisesti arvioida, minkä kannan neuvososto ottaisi kuvaamassanne hypoteettisessa keskustelussa. Olkaamme toistaiseksi iloisia siitä edistyksestä, mitä eilinen päätös merkitsee. Se on tietenkin edistysaskel, jota voitaisiin parantaa, mutta luulen kuitenkin, että se on tärkeä askel Euroopan työntekijöiden kannalta.

Puhemies
Kysymys nro 10 jätetään käsittelemättä, koska sen esittäjä ei ole läsnä.
Kysymyksiä nro 11 ja 12 käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa aihetta.

Yasmine Boudjenah
Kysymys nro 11 (H-0469/01):
Aihe: Puheenjohtajavaltio Ruotsin kanta kansainvälisiä tilitapahtumia koskevan veron käyttöönottoon Vastatessaan viime kuussa sille esitettyihin kysymyksiin neuvosto ilmoitti, ettei se ole ottanut kysymystä Tobinin verosta ECOFIN-neuvoston kokouksen esityslistalle, kun taas Ruotsin varapääministeri Lena Hjelm-Wallén ilmoitti 23. maaliskuuta 2001 kannattavansa Tobinin veroa.
Jotkut jäsenvaltiot, esimerkiksi Suomi, ovat äskettäin ilmoittaneet kannattavansa tämän tyyppistä veroa ja useiden eri maiden parlamentaarikot (eurooppalaiset, kanadalaiset, amerikkalaiset) ovat esittäneet vetoomuksen veron puolesta.
Kun nämä seikat otetaan huomioon, aikooko neuvosto ottaa asian 19. kesäkuuta pidettävän ECOFIN-neuvoston kokouksen esityslistalle ja ehdottaa, että osa Tobinin verosta kertyvistä varoista voitaisiin käyttää kehitysmaiden perustarpeiden tyydyttämiseen (juomaveden saatavuus, perusterveydenhoito, rokotukset), mihin YK:n kehitysohjelman (UNDP) mukaan tarvittaisiin vuosittain 40 miljardia dollaria?

Harlem Désir
Kysymys 12 (H-0486/01)
Aihe: Puheenjohtajavaltio Ruotsin kanta kansainvälisiä tilitapahtumia koskevan veron käyttöönottoon Vaikka puheenjohtajavaltio Ruotsi ei aio tehdä aloitetta Tobinin veron käsittelemiseksi, mistä se muistuttaa vastauksissaan Euroopan parlamentin edellisessä istunnossa jätettyihin kysymyksiin , voiko neuvoston puheenjohtajavaltio ilmoittaa, mitkä syyt saivat Ruotsin varapääministerin Lena Hjelm-Wallénin lausumaan 23. maaliskuuta 2001, että hän kannattaa Tobinin veroa?
Onko kyse siitä, että tällaisen säännöstelyn mahdollistavan kansainvälisiä valuuttasiirtoja koskevan veron avulla voitaisiin jarruttaa keinottelua ja vähentää valuuttamarkkinoiden epävakautta?
Vai onko varapääministerin mielessä se, että verolla voitaisiin arvioiden mukaan kerätä vuosittain 50-250 miljardia dollaria, jotka voitaisiin kohdentaa vähävaraisimpien maiden kehitysapuohjelmiin?

Danielsson
Puheenjohtajavaltion ja neuvoston kanta on tässä kysymyksessä edelleen sama kuin siinä vastauksessa, joka annettiin samasta aiheesta esitettyihin kysymyksiin 19. huhtikuuta. Voin vain lyhyesti toistaa, mitä silloin sanoimme. Emme aio ottaa kysymystä tulevan ECOFIN-neuvoston kokouksen esityslistalle. Tähän saakka mikään muu taho ei ole toivonut sitä. Komissio ei ole myöskään antanut neuvoston käsiteltäväksi mitään asiaa koskevaa esitystä tai muuta aloitetta.

Boudjenah
Kiitos vastauksestanne. Odotin teiltä kirjallisen vastauksen kaltaista vastausta.
Haluaisin kuitenkin huomauttaa, että Tobinin veron suosio kasvaa: sitä kannattavat luonnollisesti ekonomistit, mutta myös poliittiset elimet muutamissa kannanotoissa, joita on esitetty esimerkiksi Suomen, Kanadan tai hiljattain Argentiinan tai jopa Ison-Britannian parlamenteissa tai täällä Euroopan parlamentissa.
On väitetty, että tällainen vero voi toimia tehokkaasti vain, jos useat valtiot tai alueet päättävät siitä ja panevat sen täytäntöön. Tämä on meille usein esitetty argumentti. Väite on kyllä aivan totta, mutta ensi askel on välttämättä otettava maailmaa ravistelevan taloudellisen keinottelun hillitsemiseksi, kun taas ihmisiin investoiminen kaipaa lisää uusia resursseja etenkin kehitysmaissa.
On otettava huomioon, että - tehän tiedätte tämän - valuuttamarkkinoilla päivittäin liikkuva 1500 miljardin dollarin summa on sidoksissa liiketoimiin, joista puolet tapahtuu eurooppalaisissa pörssikeskuksissa. On siis selvää, että jos Euroopan unioni lähtee tälle tielle, seuraukset olisivat mittavat. Eikö siis voitaisi harkita, että Euroopan komissio laatisi edes toteutettavuustutkimuksen?

Désir
Olen pettynyt neuvoston antamaan vastaukseen, koska Ruotsin entinen varapääministeri Hjelm-Wallén ilmoitti Tukholmassa 23. maaliskuuta tavanomaisesta vastustuksesta huolimatta kannattavansa Tobinin veroa. Jäsen Boudjenahin esittämät syyt ovat mielestäni hyvin painavia. Kuinka voidaan vastustaa tutkimuksen laatimista verosta, joka olisi äärimmäisen alhainen - noin 0,1 prosenttia - ja joka ei siten vaikuttaisi tavaroiden ja investointien kauppaan, vaan päinvastoin synnyttäisi arviolta 50-250 miljardin dollarin varat, jotka auttaisivat merkittävästi etenkin kehitysmaita kohtaamaan haasteensa.
Tehän tiedätte, että Euroopan parlamentissa Brysselissä hiljattain pidetyssä, vähiten kehittyneitä maita koskevassa kokouksessa ilmoitettiin, että 43 prosenttia vähiten kehittyneiden maiden väestöstä on ilman juomakelpoista vettä, puolet on lukutaidottomia, joka kuudes lapsi kuolee alle viiden vuoden ikäisenä ja että näiden maiden velat ovat Kölnissä tehdystä aloitteesta huolimatta kasvaneet vuoden 1990 jälkeen 121 miljardista dollarista 150 miljardiin dollariin. Näin ollen olen sitä mieltä, että neuvoston, joka valmistelee Meksikossa maaliskuussa 2002 pidettävää YK:n konferenssia kestävän kehityksen rahoittamisesta, on tutkittava mahdollisuutta ottaa käyttöön tällainen vero.

Danielsson
Keskustelin aamulla Ruotsin varapääministeri Hjelm-Wallénin kanssa, johon kysymyksessä viitataan. Hän on hyvin otettu siitä, että häneen vedotaan innokkaasti Tobinin verosta käytävässä keskustelussa, mutta hän on pyytänyt minua tuomaan esille, että se kuvaus, jota arvoisat jäsenet käyttävät hänen 23. maaliskuuta antamasta lausunnostaan, ei ole oikein täydellinen. Hän sanoi silloin juuri sen, minkä uskon neuvoston sanoneen aiemmissakin tilanteissa, nimittäin, että on helppoa olla samaa mieltä monista niistä perusarvoista, jotka ovat Tobinin veroa koskevan ehdotuksen taustalla, mutta on myös välttämätöntä tarkastella niitä monia käytännön vaikeuksia, joita tämän ehdotuksen toteuttamiseen liittyy.
Totean, että monet riippumattomat toimielimethän ovat tehneet sellaisia toteuttamista koskevia tutkimuksia, joiden perään on kyselty. Olen vakuuttunut, että tätä kysymystä koskevaa keskustelua on sen vuoksi mahdollista jatkaa asiallisesti. Kun kyse on unionin sisäisistä muodollisuuksista, viittaan aiemmin antamaani vastaukseen.

Ford
Arvoisa puhemies, olen kollegojeni tavoin pettynyt vastaukseen. Puheenjohtajavaltio Ruotsilla on ollut mahdollisuus ottaa asia esityslistalle milloin tahansa. Minusta tuntuu, että tämä on taas esimerkki poliitikoista, joilla ei ole minkäänlaista kosketusta tavallisiin ihmisiin, jotka ovat hyvin tietoisia tällaisen veron valtavasta kannatuksesta. Vaikka sen toteuttaminen ehkä onkin mahdotonta, sitä kannatetaan valtavasti, ja minusta neuvoston ja komission haluttomuus keskustella tästä verosta on hämmästyttävää. Sen täytäntöönpano lopettaisi ikävät maailmanlaajuiset spekulaatiot, jotka tuhoavat monia työpaikkoja, yhteisöjä ja perheitä, ja se saisi samalla hyvääkin aikaan kolmannelle maailmalle myönnettävien suurten avustusten kautta.
Ehkäpä arvoisa puheenjohtaja voisi vastata tähän minua huolestuttavaan kysymykseen ja kertoa minulle, miksi neuvosto pelkää tehdä itse tutkimusta tai miksi se pelkää kehottaa komissiota tutkimaan asiaa. Saisimme ainakin vastauksen, jos voisimme sanoa, että teimme puolueettoman tutkimuksen ja että vero ei toimi. Epäilen, ettei siinä päädyttäisi sellaiseen tulokseen, mutta haluan siitä huolimatta kysyä teiltä: aiotteko miettiä tutkimuksen tekemistä tai kehottaa itse komissiota tutkimaan Tobinin kaltaisia veroja, jotta saisitte selville, voidaanko ne toteuttaa ja millä ehdoilla ne voisivat toimia?

Danielsson
Vastasin jo mielestäni tähän kysymykseen, mutta toistan vastauksen mielelläni. Neuvoston tietojen mukaan jo nyt on olemassa monia riippumattomia tutkimuksia Tobinin veron eri puolista. Siitä syystä lisätutkimuksia tuskin enää tarvitaan. Kuten sanoin, neuvostossa ei ole esiintynyt mitään ehdotusta tämän kysymyksen esille ottamiseksi. Puheenjohtajavaltio ei aio ottaa sitä esille, eikä komissiokaan aio ymmärtääkseni tehdä mitään asiaa koskevaa ehdotusta.

Korhola
Arvoisa puhemies, onko neuvostossa harkittu toisia keinoja toteuttaa samoja tavoitteita? Niistä tavoitteista me olemme kai yksimielisiä. Ne ovat välttämättömiä ja tarpeellisia eli maailmantalouden ja yksittäisten valtioiden talouksia vakauttavia sekä varallisuuden siirron pohjoisesta etelään hallitsevia, kontrolloivia. Eli vaikka emme nyt löytäisi Tobinin verosta sitä keinoa, niin voitteko kertoa, mitä muuta on tehty?

Danielsson
. (SV) Haluan muistuttaa arvoisaa jäsentä, että tämän vuoden toukokuun puolivälissä - uskoakseni 14.-19. toukokuuta - Brysselissä järjestettiin konferenssi, jossa erityisenä keskustelunaiheena oli vähiten kehittyneiden maiden tilanne. Unionilla ja neuvostolla oli siinä johtava asema. Tässä konferenssissa keskusteltiin monista erilaisista aloitteista, joiden tarkoituksena on edistää niiden tavoitteiden saavuttamista, jotka arvoisa jäsen mainitsi. Ehdotan, että tutustutte niihin keskusteluihin, joita tässä konferenssissa käytiin. Saatte silloin esimerkkejä ehdotuksista, jotka koskevat sellaisia toimia, jotka toivottavasti johtavat ehkä entistä nopeammin niihin sinänsä erittäin kannatettaviin tavoitteisiin, joihin niin kutsutulla Tobinin verolla sanotaan pyrittävän.

Auroi
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minäkin olen äärimmäisen pettynyt vastaukseenne. Teidän mukaanne ei nimittäin ole mitään mahdollisuutta uudistaa rahoitusta huolimatta markkinoiden heilahteluista ja hiljattaisten kriisien, myös Aasin kriisin, epäonnistuneesta hoidosta.
Miten voimme vastata kestävään kehitykseen, johon te neuvoston puheenjohtajana kehotatte, kun tiedämme, mitä se on jo nyt maksanut Euroopan unionille? Mitä se tulee maksamaan kehitysmaille ja miten niiden kestävä kehitys aiotaan rahoittaa? Kuinka aiomme rahoittaa uusiutuvat energianlähteet, kaikkien maailman ihmisten juomakelpoisen vedensaannin ja vaarallisten jätteiden hävittämisen? Millä keinoin aiomme toimia, kun jo yksistään taloudellisia virtoja koskeva kysymys on teille näköjään ylitsepääsemätön?

Danielsson
Vuoden 2002 syyskuussa järjestetään Johannesburgissa Etelä-Afrikassa erittäin tärkeä konferenssi, nimittäin maailman kestävän kehityksen huippukokous. Siellä keskustellaan toivottavasti perusteellisesti, rakentavasti juuri niistä kysymyksistä, jotka arvoisa jäsen otti esille. Puheenjohtajavaltio Ruotsi aikoo Göteborgin Eurooppa-neuvostossa tämän viikon lopussa ottaa esille sen, kuinka välttämätöntä on, että unionin sisällä käydään nyt aktiivista näitä kysymyksiä koskevaa keskustelua, jonka tavoitteena on luoda konkreettinen perusta, joka antaa unionille mahdollisuuden toimia voimakkaasti näissä tärkeissä kysymyksissä. Olen täysin vakuuttunut, että meillä on, muun muassa mainitsemani konferenssin kynnyksellä, useita mahdollisuuksia osoittaa, että unioni haluaa edistää kestävää kehitystä näillä aloilla.

Puhemies
Kysymykset 13 ja 14 jätetään käsittelemättä, koska niiden esittäjät eivät ole läsnä.

Anna Karamanou
Kysymys nro 15 (H-0479/01):
Aihe: Ihmisoikeudet ja naisten demokraattiset vapaudet Turkissa Turkin siviilioikeuden muuttaminen ja sen myötä naisiin kohdistuvan lainsäädännöllisen syrjinnän poistaminen on viivästynyt pahasti. Työttömyys- ja lukutaidottomuusaste ovat korkeat, kotiväkivaltaa esiintyy runsaasti. Kun otetaan huomioon edellä mainitut seikat ja kansanedustaja Sema Piskinsutin ja hänen poikansa tapaukseen liittyneet demokratian vastaiset tapahtumat, joissa Bulet Ecevitin puolueen kokouksessa 29. huhtikuuta 2001 Piskinsutilta evättiin mahdollisuus asettua ehdolle puolueen johtoon, minkä seurauksena hän vetäytyi parlamentaarisesta ihmisoikeuskomiteasta, kysyn neuvostolta, mihin toimiin se aikoo ryhtyä Turkin liittymistä valmistelevan prosessin puitteissa, jotta Turkki velvoitetaan noudattamaan yhteisön säännöstöä ja kunnioittamaan ihmisoikeuksia sekä naisten demokraattisia vapauksia?

Danielsson
Neuvosto on tietoinen niistä ongelmista, jotka arvoisa parlamentin jäsen mainitsi, ja toteaa, että komissio on 8. marraskuuta antamassaan tilannekertomuksessa esittänyt useita tasa-arvoon liittyviä kysymyksiä, joihin Turkin on puututtava.
Kuten neuvosto on jo monta kertaa ennen tätä kokousta vahvistanut, ihmisoikeudet, mukaan lukien naisten oikeudet, muodostavat tärkeän osan unionin Turkin liittymistä valmistelevaa kumppanuutta, jossa määrätään ne painopistealueet, joihin liittymisen valmisteluissa on keskityttävä, kun otetaan huomioon liittymistä koskevat poliittiset ja taloudelliset kriteerit sekä jäsenvaltion velvollisuudet.
Unioni on sisällyttänyt keskipitkän aikavälin painopisteisiin erityisesti sen, että sopimuksessa on raivattava kaikki jäljellä olevat naisten sortamisen muodot ja kaikki sukupuolen, rodun tai etnisen alkuperän, uskonnon tai uskonkäsityksen, vamman, iän tai seksuaalisen suuntautuneisuuden perusteella tapahtuva sortaminen.

Karamanou
Kiitän neuvostoa vastauksesta. En tietenkään epäile, että ette tietäisi naisten oikeuksien tilannetta Turkissa ja yleensä ottaen Turkin ihmisoikeusongelmia, kuitenkin odottaisin neuvoston vastaavan konkreettisemmin ongelmiin, joita turkkilaiset naiset nykyään kohtaavat, erityisesti institutionalisoituun syrjintään, naisiin kohdistuvaan oikeudelliseen syrjintään. Siviilioikeuden muuttaminen ei edisty, ja tiedämme, että monia selkkauksia syntyi komiteassa, joka yritti keskustella siviilioikeuden muuttamisesta.
Lisäksi haluaisin kysyä neuvostolta, mikä on sen kanta siihen, että Turkki kieltäytyy vahvistamasta perustuslaissaan sukupuolten välistä tasa-arvoa, tai jarruttaa tätä. Turkkilaiset naiset odottavat Euroopan unionin ryhtyvän tehokkaampiin toimiin Turkissa nykyään vallitsevan syrjinnän ja epätasa-arvon poistamiseksi.

Danielsson
Neuvosto ei hyväksy esittämiänne seikkoja. Kuten ensimmäisessä vastauksessani mainitsin, Turkin kanssa käytävässä poliittisessa vuoropuhelussa otetaan aina käsittelyyn ja esille juuri sellaiset järjettömyydet, jotka mainitsitte. Meillä on kokous Turkin assosiaationeuvoston kanssa 26. kesäkuuta. Olen vakuuttunut, että tällaiset mainitsemianne kysymykset otetaan jälleen esille.

Puhemies


María Izquierdo Rojo
Kysymys nro 16 (H-0481/01):
Aihe: Afganistanin naisten tukeminen Onko neuvosto valmis ryhtymään kiireellisiin toimenpiteisiin parantaakseen Afganistanin yli 11 miljoonan naisen epäinhimillistä tilannetta?

Danielsson
Neuvosto on aivan parlamentin jäsenen tavoin huolissaan siitä katastrofaalisesta humanitaarisesta tilanteesta, jossa suurin osa Afganistanin kansaa, erityisesti naiset, elää.
Euroopan unioni, komissio ECHOn ja EuropeAidin välityksellä sekä jäsenvaltiot antavat jatkossakin kiireellistä humanitaarista apua väestölle ja ulkomailla oleville Afganistanista lähteneille pakolaisille aina, kun paikan päällä vallitsevat vaikeat olot sen sallivat. Talebanien suhtautuminen naisiin ja ne useat esteet, joita Taleban-hallitus on asettanut maassa toimivien kansalaisjärjestöjen tielle, vaikeuttaa kuitenkin merkittävästi tätä tehtävää.
Kyse on erityisesti siitä toiminnasta, jonka tarkoituksena on parantaa Afganistanin naisten koulutusta ja terveyttä. Vaikeuksista huolimatta jotkin humanitaariset järjestöt tukevat ja vetävät tyttökouluja.
Unionin ja muun kansainvälisen yhteisön jatkuvista ponnisteluista huolimatta Afganistanin ankea todellisuus osoittaa valitettavasti sen, että Taleban-hallitus ei ole toistaiseksi reagoinut mitenkään ulkopuolisiin argumentteihin ja painostukseen.
Taleban-joukkojen ja pohjoisen liittoutuman väliset taistelut jatkuvat pitkäkestoisesta lukkiutuneesta sotilaallisesta tilanteesta huolimatta. Talebanit torjuvat sitä paitsi edelleenkin YK:n ja muiden sovitteluyritykset. Humanitaaristen näkökohtien ja ihmisoikeuksien kannalta järkyttävää tilannetta on pakko parantaa, mutta äskettäin kuvaamieni olojen vallitessa tilanteen paraneminen ei valitettavasti näytä kovin todennäköiseltä.
Neuvosto toivoo, että ne pakotteet, jotka perustuvat turvallisuusneuvoston päätöslauselmaan 1333 ja jotka neuvosto on toteuttanut vastaavan yhteisen kannan ja EY:n asetuksen avulla, vähentävät ulkopuolista sekaantumista ja edistävät neuvotteluratkaisun syntymistä Afganistanin konfliktissa. Haluan viitata myös niihin Afganistania käsittelevien kysymysten vastauksiin, joita olen aiemmin antanut parlamentin kyselytunneilla.

Izquierdo Rojo
Paljon kiitoksia vastauksestanne. Haluaisin tietää, oletteko neuvoston puheenjohtajana saamienne kokemusten perusteella sitä mieltä, että olisi mahdollista perustaa kansainvälinen rauhankomissio, joka koostuu Afganistanin nykyisen konfliktin eri osapuolista.
Vastasitte kysymykseeni puhumalla tosiseikoista, yhteistyöpolitiikoista ja ihmisoikeuksien kunnioittamisesta. Haluaisin, ettette kertoisi parlamentille niinkään Yhdistyneiden Kansakuntien vaan Euroopan unionin poliittisista toimenpiteistä.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mitä kannattaisi tehdä? Millaisista poliittisista toimenpiteistä voisi realistisesti katsottuna olla hyötyä, jotta Euroopan unioni kantaisi oman kortensa kekoon Afganistanin nykyisen konfliktin ratkaisemiseksi?
Oletteko sitä mieltä, että neuvosto voisi edistää ainakin konfliktin osapuolista koostuvaa kansainvälistä rauhankomissiota?

Danielsson
Neuvostolla ei ole ollut tilaisuutta keskustella konkreettisesti kansainvälistä rauhankomissiota koskevasta ehdotuksesta. Sen vuoksi en voi tässä yhteydessä vastaa kysymykseenne neuvoston puolesta.
Sallikaa minun kuitenkin korostaa, että tarvitsemme luullakseni innovatiivisia ajatuksia, jotta saisimme ratkaistua sen konfliktin lukkiutumisen, jota olen yrittänyt kuvailla vastauksessani. Kuten mainitsin, neuvosto ei ole vielä ottanut kantaa siihen, olisiko kansainvälinen rauhankomissio tällainen ratkaisu, mutta voin luvata, että otan ajatuksen esille neuvostossa voidaksemme keskustella siitä lisää.
Haluan korostaa, että neuvostossa on tähän asti oltu täysin yksimielisiä, että tehokkain tapa, jolla unioni voi edistää kohtuullisemman tilanteen syntymistä Afganistaniin, on, että se antaa täyden tukensa YK:n ponnisteluille. Unionin on tuettava kansainvälistä koordinointia. Useissa tapauksissa unioni voi toimia yksin ja niin sen pitääkin tehdä, mutta Afganistanin kaltainen tilanne vaatii koordinointia samanhenkisten kanssa, ja YK tarjoaa silloin siihen parhaat puitteet. Uskon sen vuoksi, että meidän on kohdistettava toimemme juuri tällaiseen yhteistyöhön.

Puhemies


Lennart Sacrédeus
Kysymys nro 17 (H-0482/01):
Aihe: Italian vaalit ja EU yhteisten arvojen unionina Italian parlamenttivaalien myötä 13. toukokuuta 2001 yksi EU:n suurimmista jäsenvaltioista saa hallituksen, johon kuuluu edustajia sellaisista puolueista kuin Alleanza Nazionale, joka jatkaa italialaisen fasismin perinnettä sekä separatistinen ja muukalaisvastainen Lega Nord. Nämä puolueet ovat aikaisemmin olleet Italian hallituksessa, eivät tosin Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen.
Viime vuonna 14:n Euroopan unioniin kuuluvan maan hallitukset ryhtyivät kahdenvälisiin poliittisiin boikotteihin Itävaltaa vastaan muukalaisvastaisen FPÖ:n päästyä maan hallitukseen. Toimet perusteltiin Amsterdamin sopimuksen 6 ja 7 artikloilla, jotka koskevat unionin yhteisiä perusarvoja. Pakotteet poistettiin syyskuussa 2000 asiantuntijaryhmän tutkittua Itävallan toimintaa.
Millä tavoin neuvosto näkee Italian tilanteen eroavan Itävallan taannoisesta tilanteesta, ja minkälaisia johtopäätöksiä tämän perusteella tulisi tehdä Amsterdamin sopimuksen 6 ja 7 artikloiden soveltamisesta?

Danielsson
Vastaukseni on aluksi melko lyhyt: neuvosto ei ole keskustellut niistä kysymyksistä, jotka jäsen Sacrédeus ottaa esille kysymyksessään, eikä se ole ottanut niihin mitään kantaa, joten se ei sen vuoksi voi vastata kysymykseen.

Sacrédeus
Haluan kiittää vastauksesta, joka oli juridisesti ja poliittisesti täsmälleen oikea. Luulen kuitenkin, että meidän on ymmärrettävä, että vaikka parlamentti onkin vähälukuinen, Euroopan kansalaiset kysyvät tätä asiaa Italian vaalituloksen jälkeen. Amsterdamin sopimuksen jälkeen EU:sta on tullut unioni, jolla on yhteiset arvot; 6 ja 7 artiklassa määrätään niin. Jos puheenjohtajavaltio Ruotsi ei ajankohtaista Italian uuden hallituksen muodostamiseen liittyvää kysymystä ja niitä päätelmiä, joita aikaisemmista Itävallan vastaisista toimista on voitu tehdä, luulen kuitenkin, että ihmiset vaativat tulevaisuudessa, että meidän on sittenkin tutkittava Italian tapahtumia sekä sitä, mitä puolueita ja arvoja siellä esiintyy.
Sallikaa minun kuitenkin sanoa seuraava: eivätköhän Italian tapahtumat johtuneet siitä, että kyse oli suuresta valtiosta ja Itävallan tapahtumat siitä, että kyse oli pienestä valtiosta!

Danielsson
. (SV) Haluan vain selkeyttää sitä, mistä jäsen Sacrédeus on varmasti hyvin tietoinen. Neuvostohan ei osallistunut Itävallan vastaisia toimia koskevaan päätöksentekoon, vaan päätöksen tekivät 14 valtion ja hallituksen päämiestä ad hoc -periaatteella. Nämä päätökset koskivat vain kahdenvälistä vaihtoa - EU:n yhteistyötä ei siis käsitelty.
Sallikaa minun vain huomauttaa, että Nizzan sopimuksen - jota, kuten me kaikki tiedämme, ei ole vielä ratifioitu - 7 artiklassa ehdotetaan nyt säännöstöä, jollaista meillä ei ole aikaisemmin ollut ja jota on tarkoitus soveltaa Itävallan kaltaisissa tilanteissa. Jos joku haluaa arvostella jäsen Sacrédeusin kuvaamaa tilannetta, lähden siitä, että silloin käytetään 7 artiklassa kuvattuja toimintatapoja. Sopimustahan ei ole vielä ratifioitu, mutta on ehkä kuitenkin mahdollista vedota tähän artiklaan, jos joku haluaa ottaa kysymyksen esille. Tällaista pyyntöä ei ole vielä esitetty puheenjohtajavaltiolle.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin aluksi kiittää teitä selvennyksestä, jossa totesitte, ettei neuvosto päättänyt Itävallan vastaisista sanktioista eikä mikään muukaan Euroopan unionin toimielin. Uskon, että tämä on hyvin tärkeää, koska tämä pääministerien päätös syntyi tietenkin ilman oikeuspohjaa ja osapuolten kuulemista. Kyseessä oli siis virhe, jollaista ei oikeastaan ole nähty Euroopan unionissa koskaan aikaisemmin.
Siksi minua kiinnostaisi tietää: uskotteko neuvoston puheenjohtajana, että tämä Itävaltaa koskeva päätös aiheutti myös irlantilaisten kielteisen kansanäänestystuloksen viime viikolla?

Danielsson
Neuvostossa ei ole ylipäänsä keskusteltu siitä hypoteettisesta kysymyksenasettelusta, jonka jäsen ottaa esille. En voi sen vuoksi vastata kysymykseen neuvoston puolesta.

Puhemies
Kysymys nro 18 jätetään käsittelemättä, koska sen esittäjä ei ole läsnä.

Glyn Ford
Kysymys nro 19 (H-0487/01):
Aihe: Euron väärentäminen - Europolin raportti Neuvosto on jättänyt huomiotta parlamentin jäsenten ilmaiseman huolen euron väärentämisestä ja rahanpesusta euron avulla. Onko se kuitenkin huomannut Financial Timesissa 22. toukokuuta olleen raportin, jonka mukaan Europol uskoo, että siirtymisen aikana talousrikokset saattavat lisääntyä huomattavasti? Aikooko neuvosto lopultakin tarkastella asiaa uudestaan?

Danielsson
Neuvoston toiminta euron käyttöönoton kynnyksellä todistaa toivoaksemme, että se haluaa tehokkaasti suojella euroseteleitä ja kolikoita väärentämiseltä.
Haluan muistuttaa, että neuvoston asetuksessa (EY) 974/98 määrätään, että euromääräinen käteinen raha lasketaan liikenteeseen 1. päivästä tammikuuta 2002 lukien ja että siihen osallistuvat jäsenvaltiot velvoitetaan säätämään oikeasuhteiset seuraamukset väärien euroseteleiden ja -metallirahojen valmistamisesta ja niiden väärentämisestä.
Tämän jälkeen neuvosto teki 29. toukokuuta 2000 puitepäätöksen rahaväärennösten estämiseksi annettavan suojan vahvistamisesta rikosoikeudellisen ja muiden seuraamusten avulla euron käyttöönoton yhteydessä. Sen täydentämiseksi ja vahvistamiseksi, erityisesti, kun kyse on euron väärentämisen vastustamisesta jäsenvaltioiden viranomaisten, Euroopan keskuspankin, jäsenvaltioiden keskuspankkien, Europolin ja tulevaisuudessa myös Eurojustin välisen yhteistyön avulla, Ranskan hallitus esitti 22. joulukuuta 2000 päätöslauselmaluonnoksen euron suojaamiseksi väärentämiseltä. Kuten jäsen tietää, parlamentti antoi tätä luonnosta koskevan lausuntonsa 3. toukokuuta 2001.
Luonnos, jota ollaan siis parhaillaan hyväksymässä, liittyy neuvoston asetusluonnokseen, jossa käsitellään välttämättömien toimien määräämistä euron suojaamiseksi väärentämiseltä, ja neuvoston asetusluonnokseen, jossa laajennetaan tämän asetuksen soveltamisalaa. Parlamentti antoi kaikista näistäkin asetuksista lausuntonsa 3. toukokuuta 2001.
Neuvosto pääsi 29. toukokuuta 2001 järjestetyssä kokouksessa yksimielisyyteen siitä, että viime vuonna tehty päätöslauselmaluonnos jaettaisiin neuvoston päätöslauselmaluonnokseksi ja puitepäätösluonnokseksi. Euroopan parlamenttia kehotetaan antamaan lausunto näistä molemmista luonnoksista. Samassa yhteydessä neuvosto pääsi yksimielisyyteen myös niistä päätelmistä, jotka koskevat Europolin asemaa euron suojelijana, muun muassa siten, että se antaa jäsenvaltioille tarvittavaa tukea, jotta ne voisivat toteuttaa tehtävänsä euron väärentämisen estäjinä ja torjujina.
Rahanpesusta neuvosto on aikaisemmissa parlamentille antamissaan vastauksissa selvittänyt perinpohjaisesti näkemystään rahanpesun vaaran lisääntymisestä yhtenäisvaluutan käyttöönoton myötä ja niitä toimia, joihin neuvosto on ryhtynyt tämän vaaran pienentämiseksi. Nämä toimet, samoin kuin kansallisten viranomaisten ja taloudellisten instituutioiden lisääntynyt tarkkaavaisuuskin, ovat ratkaisevia rahanpesun vaaran vähentämiseksi euron käyttöönoton yhteydessä.

Ford
Arvoisa puhemies, meillä on neuvoston ja komission pitkä luettelo toiminnasta, jolla pyritään torjumaan euron väärentämistä. Financial Timesissa 22. toukokuuta olleen raportin mukaan Europolin mielestä nämäkään toimet eivät ilmeisesti vielä riitä. Yksi erityisistä huolen aiheista on 500 euron setelin suuri arvo, minkä vuoksi on olemassa vaara, että väärentäjät ja rahanpesijät valitsevat euron rikostensa kohteeksi, koska juuri tämän setelin arvo on huomattavasti suurempi kuin minkään muun Yhdysvalloissa, Japanissa tai Yhdistyneessä kuningaskunnassa säännöllisesti liikkeessä olevan setelin arvo.
Eikö neuvosto ole harkinnut 500 euron setelin liikkeeseenlaskun lykkäämistä, koska euron käyttöönoton myötä väärentäjät saavat oivan mahdollisuuden käyttää tilaisuutta hyväkseen, sillä miljoonat ihmiset ympäri maailmaa eivät ole nähneet noita seteleitä koskaan aikaisemmin. Runsaasta väärentämisestä voi aiheutua suurta maailmanlaajuista vahinkoa koko euron uskottavuudelle ja luotettavuudelle.

Danielsson
Neuvostolla ei ole ollut syytä keskustella mahdollisesta 500 euron arvoisen setelin myöhästymisestä tai sen liikkeeseen laskemisen siirtämisestä. Neuvoston käsityksen mukaan kaikkiin mahdollisiin toimiin on ryhdytty.
Luettelin kaikki neuvoston tekemät monet eri päätökset. Korostan myös, että asianosaisten jäsenvaltioiden viranomaistenkin tehtäviin kuuluu tietenkin estää tarkoituksenmukaisesti väärentämistä. Emme siis ole käyneet minkäänlaista keskustelua 500 euron arvoisen setelin liikkeeseen laskemisen siirtämisestä.

Puhemies
Kysymys nro 20 jätetään käsittelemättä, koska sen esittäjä ei ole läsnä.

Brian Crowley
Kysymys nro 21 (H-0490/01):
Aihe: Euroopan huumausainepolitiikkaa käsittelevän toisen kokouksen seuranta Euroopan huumausainepolitiikkaa käsittelevä toinen toimielinten välinen kokous pidettiin 28. 29. helmikuuta 2000. Katsooko neuvosto nyt voivansa vastata Europolin asiantuntijan kokouksessa esittämään arvosteluun, jossa hän totesi, että yhteistyö ei toiminut vielä kunnolla erilaisten poliittisten, lainsäädännöllisten ja oikeudellisten ongelmien vuoksi? Mitä mieltä neuvosto nyt on painotuksesta, jonka mukaan toimivaltaisten kansallisten viranomaisten ja kemianteollisuuden välistä yhteistyötä on tehostettava, jotta huumausaineiden kemiallisia esiasteita koskevista epäilyttävistä liiketoimista saadaan säännöllistä ja jäsenneltyä tietoa? Onko neuvosto tyytyväinen laittomien huumausaineiden kaupan torjuntaa koskevan yhteistyön tehokkuuteen kolmansien maiden kanssa?

Danielsson
. (SV) Unionin huumausaineita koskeva toimintasuunnitelma vuosille 2000-2004 on laadittu niiden keskustelujen perusteella, joita käytiin Euroopan huumausainepolitiikkaa käsittelevässä toisessa toimielinten välisessä kokouksessa, joka järjestettiin Brysselissä vuoden 2000 helmikuussa ja sen EU:n huumausainekysymyksiä koskevan strategian perusteella, jota Eurooppa-neuvosto tuki vuoden 1999 joulukuussa Helsingissä järjestetyssä kokouksessaan. Eurooppa-neuvosto tuki tätä toimintasuunnitelmaa vuoden 2000 kesäkuussa Portugalin Feirassa järjestetyssä huippukokouksessa. Nyt toteutettavassa toimintasuunnitelmassa komissiota kehotetaan yhdessä jäsenvaltioiden kanssa laatimaan niin kutsuttuja synteettisten huumausaineiden luetteloimattomia kemiallisia esiasteita koskeva vapaaehtoinen valvontamenettely yhdessä kemian teollisuuden kanssa.
Komissiota kehotetaan lisäksi säännöllisesti raportoimaan neuvostolle laittomien kemiallisten esiasteiden kulkeutumisesta, edellisenä vuonna käyttöön otetuista toimista ja niistä toimista, joita aiotaan ehdottaa seuraavana vuonna.
Komission ehdotuksen perusteella neuvosto hyväksyi äskettäin, 5. kesäkuuta 2001, asetuksen, joka korvaa aiemmin annetun asetuksen toimenpiteistä tiettyjen aineiden kulkeutumisen estämiseksi huumausaineiden tai psykotrooppisten aineiden laittomaan valmistukseen, laajentaakseen luetteloituja aineita koskevan määritelmän luonnontuotteisiin, jotka sisältävät näitä aineita, laajentaakseen jäsenvaltioiden viranomaisten ja kemianteollisuuden välistä yhteistyötä siten, että se kattaa myös luetteloimattomat aineet sekä antaakseen komissiolle vastuun sellaisten suuntaviivojen asettamisesta, jotka tukevat kemianteollisuuden pyrkimyksiä saavuttaa edellä mainitun yhteistyön tavoitteet. Näiden suuntaviivojen on sisällettävä ennen kaikkea säännöllisesti päivitetty luettelo niistä luetteloimattomista aineista, joita tavallisesti käytetään huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laittomaan valmistukseen, jotta teollisuus pystyisi vapaaehtoisesti valvomaan sellaisilla aineilla käytävää kauppaa.
Euroopan unioni on kehittämässä toimintaansa yhteistyössä erityisesti tärkeiden alkuperä- ja läpikulkumaiden kanssa laittoman huumausaineilla käytävän kaupan torjumiseksi.
Kun kyse on Latinalaisesta Amerikasta ja Länsi-Intiasta, voidaan todeta, että kolmas niin kutsutun yhteistyö- ja koordinointimekanismin puitteissa järjestettävä korkean tason kokous on juuri alkanut Bolivian Cochabambassa. EU:n ja Keski-Aasian toimintasuunnitelma hyväksytään lähiviikkoina. Huumausaineiden torjunnalla on keskeinen asema siinä yhteistyössä, jota tehdään Yhdysvaltojen kanssa transatlanttisen vuoropuhelun puitteissa ja siinä yhteistyössä, jota tehdään Venäjän kanssa kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen puitteissa. Kun ehdokasvaltioiden liittymistä valmistellaan, Phare-ohjelman huumausaineita koskevalla osalla on merkittävä asema huumausaineilla käytävän kaupan torjumisessa. Europol on lisäksi aloittanut neuvottelut 23 maan kanssa yhteistyösopimuksen aikaansaamiseksi. Useimmissa yhteistyöjärjestelmissä toimet kohdistetaan meritse tapahtuvan laittoman huumausainekaupan torjumiseen, synteettisten huumeiden valvontaan sekä poliisin ja tullin yhteistyön lisäämiseen.

Crowley
Arvoisa puhemies, haluaisin, että ministerille osoittamani kiitokset kirjattaisiin muistiin. Kiitän häntä nimittäin siitä, että hän on ollut halukas osallistumaan jokaiseen parlamentin kyselytuntiin, sekä siitä, että hän vastasi osittain kysymykseeni. Kuten kaikkien muidenkin kysymysten kohdalla, sen pääsisältö jäi käsittelemättä.
Haluaisin erityisesti kuulla hänen näkemyksensä Europolin asiantuntijan kommentista, jonka mukaan yhteistyö tai koordinointi ei toimi vielä kunnolla erilaisten poliittisten, lainsäädännöllisten ja oikeudellisten ongelmien vuoksi. Kiitän häntä vastauksesta, joka koski kemianteollisuutta sekä myös Väli-Amerikan, Karibian ja Latinalaisen Amerikan kanssa tehtyjä sopimuksia ja Aasian kanssa tehtävää sopimusta. Euroopan unionin rajojen sisäpuolella yhteistyössä ja koordinoinnissa on kuitenkin jatkuvia vaikeuksia. Haluaisin tähän vastauksen.
Haluaisin ottaa nimiini Andrewsin, Hylandin ja Fitzsimonsin kysymykset, koska he ovat parhaillaan perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan kokouksessa.

Puhemies
Hyvä jäsen Crowley, valitettavasti en voi työjärjestyksen nojalla antaa teille lupaa ottaa nimiinne poissa olevien jäsenten kysymyksiä.

Danielsson
On vaikea antaa yksiselitteistä vastausta jäsen Crowleyn esittämään tarkempaan kysymykseen. Ensimmäisessä vastauksessani yritin kuitenkin viitata siihen, että unioni ja neuvosto, aina siitä konferenssista lähtien, jossa asiantuntija, johon viittaatte, ilmaisi arvostelunsa, ovat eri tavoin yrittäneet ryhtyä sellaisiin toimiin, jotka johtaisivat tehokkaampaan yhteistyöhän tällä alueella. Olen myös yrittänyt kuvailla, miten se tapahtuu.
En uskalla esittää mitään varmaa mielipidettä syistä ja seurauksista. Luulen kuitenkin, että se Europolin asiantuntijan esittämä arvostelu, johon viittasitte, kuten monet muutkin arvostelevat kommentit ovat johtaneet siihen, että unioni tekee nyt tehokasta yhteistyötä tässä asiassa. Olemme luullakseni samaa mieltä, että työtä on kuitenkin vietävä eteenpäin vielä poliittisella alueella ja kun kyse on lainsäädännöstä ja oikeudellisesta yhteistyöstä.
Paljon on vielä tehtävä, mutta olen kuitenkin sitä mieltä, että unioni voi todeta, että viime vuosina on otettu tärkeitä askelia huumausaineiden torjuntaa koskevan yhteistyön tehostamiseksi.
Puheenjohtajavaltio Ruotsin lopullinen johtopäätös on, että oikeus- ja sisäasioita koskevan yhteistyön alueella on vielä paljon tekemistä. Aiomme perjantaina ja lauantaina Göteborgin Eurooppa-neuvoston huippukokouksessa ehdottaa, että Eurooppa-neuvosto pääsisi yksimielisyyteen oikeus- ja sisäasioita koskevan yhteistyön tahdin nopeuttamista koskevasta kehotuksesta. Tämä koskee ainakin huumausaineisiin liittyvää yhteistyöstä, koska siinä on edettävä huomattavasti nopeammin. Toivomme, että suuri osa siitä kenttätyöstä, jota puheenjohtajavaltio Ruotsi on tehnyt tässä asiassa, johtaisi konkreettisiin päätöksiin Belgian puheenjohtajakauden aikana, kun kyse on oikeus- ja sisäasioita koskevasta yhteistyöstä.

Sacrédeus
Haluan tehdä lisäkysymyksen sen perusteella, mitä neuvoston puheenjohtaja mainitsi oikeudellisesta yhteistyöstä. Belgiasta tulee puheenjohtajavaltio Ruotsin jälkeen. Belgiassa ollaan ottamassa käyttöön sellainen huumausaineita koskeva lainsäädäntö, joka muistuttaa Alankomaiden lainsäädäntöä.
Kysymykseni on: millaiset todelliset edellytykset meillä on toteuttaa huumausaineiden vastaista yhteistyötä ja taistella huumausaineiden käyttöä ja huumausaineilla käytävää kauppaa vastaan, kun otetaan huomioon, että Alankomaiden näkemys huumausaineiden väärinkäytöstä on meidän ruotsalaisten mielestä erittäin leväperäinen ja kevyen vapaamielinen, minkä vuoksi Alankomaihin hakeutuu ihmisiä kaikkialta Euroopasta? Belgia on nyt omaksumassa tällaisen politiikan. Onko mitään todellisia edellytyksiä saavuttaa tuloksia, kun kahden maan näkemykset eroavat näin paljon muiden näkemyksestä?

Danielsson
. (SV) Neuvoston puheenjohtajana en voi eikä minun pidäkään arvioida eri jäsenvaltioiden tätä asiaa koskevaa politiikkaa. Sallikaa minun vain todeta ja yhtyä siihen, mitä jäsen Sacrédeus sanoi, nimittäin, että yhteistyön saavuttaminen tässä asiassa on vaikeaa ja että olisi toivottavaa, että todellakin etenisimme asiassa. 15 jäsenvaltion tätä asiaa koskevat oikeusperinteet eroavat toisistaan. Olemme puheenjohtajakautemme aikana, muun muassa epävirallisessa oikeus- ja sisäministerien ministerikokouksessa, yrittäneet edistää sellaisen prosessin syntymistä, jossa tätä asiaa koskevat näkemyksemme lähestyisivät toisiaan.
Voin hieman masentuneena sanoa, että melko paljon on vielä tekemättä. Olen vakuuttunut, että belgialaiset ystävämme vievät tätä keskustelua pätevästi eteenpäin. Minusta tuntuu, että muutaman muunkin Belgiaa seuraavan puheenjohtajavaltion on työskenneltävä tämän asian parissa. Luulen kuitenkin, että on aivan välttämätöntä, että saavutamme parempaa edistystä oikeus- ja sisäasioissa.

Puhemies
Koska neuvostolle osoitetuille kysymyksille varattu aika on päättynyt, kysymyksiin nro 2231 vastataan kirjallisesti.
Ennen kuin keskeytän työskentelymme klo 21:een asti, haluan esittää puhemiehistön puolesta lämpimän kiitokseni ja arvonantoni neuvoston puheenjohtaja Lars Danielssonille hänen työstään Ruotsin puheenjohtajakauden aikana. Hän suoriutui kyselytunnin kiemuroista ja muista vastaavista tilanteista ystävällisesti suhtautuen, nöyrästi, tarmokkaasti ja puolueettomasti käyden vuoropuhelua Euroopan parlamentin kanssa. Toivotamme sekä hänelle henkilökohtaisesti että Göteborgin huippukokoukselle mitä parhainta menestystä.
(Istunto keskeytettiin klo 19.35. ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Yhteisön metsien suojelu
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0179/2001) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi:
I. Yhteisön metsien suojelusta ilmansaasteilta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3528/86 muuttamisesta (14644/1/2000 REV 1 - C5-0072/2001 - 1999/0159(COD))
II. Metsäpalojen torjunnasta yhteisössä annetun asetuksen (ETY) N:o 2158/92 muuttamisesta (14645/1/2000 REV 1 - C5-0073/2001 - 1999/0160(COD)) (Esittelijä: Redondo Jiménez).

Redondo Jiménez
. (ES) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, tämä on metsäpalojen torjunnasta annetun asetuksen (ETY) N:o 2158/92 ja yhteisön metsien suojelusta ilmansaasteilta annetun asetuksen (ETY) N:o 3528/86 toinen käsittely.
Viimeksi mainitussa asetuksessa, jossa luotiin puitteet eurooppalaisille metsille aiheutuneiden vaurioiden tarkkailulle, arvioinnille ja seurannalle, perustettiin näytealaverkosto, jotta voitaisiin toteuttaa säännöllisin väliajoin tehtävä kartoitus aiheutuneista vaurioista ja julkaista vuosittain kertomus asiasta, sekä täydentävä verkosto koe- ja esittelyhankkeiden seurantaa ja valvontaa varten.
Yleisenä suuntauksena on, että lehtipuiden, kuten pyökin ja tammen, tila on huonontunut entisestään, sillä vakavat ilmansaasteet aiheuttavat paitsi voimakasta lehtikatoa erityisesti Keski-Euroopassa myös maaperän happamoitumista. Laskeumat lisäävät huomattavasti maaperän nitraattipitoisuuksia sekä juomaveden saastumisriskiä uhaten näin metsille kuuluvaa vesivarojen suodatustehtävää. Asetuksen talousarviota supistetaan komission ehdotuksessa 40 miljoonasta eurosta ensimmäiseksi viisivuotiskaudeksi 34 miljoonaan euroon toiseksi viisivuotiskaudeksi eli vuosiksi 1997-2001. Ympäristöasioiden valiokunta ehdottaa jälleen määrärahojen nostamista 44 miljoonaan euroon metsäpinta-alan ja elinkustannusten lisääntymisen perusteella. Ohjelman ja sen valvontaverkostojen merkityksestä ei ole mitään epäilystä, ja niitä vahvistamalla metsistä koko eurooppalaiselle yhteiskunnalle koituva hyöty lisääntyisi tuntuvasti.
Metsäpalojen torjunnasta annetussa asetuksessa (ETY) N:o 2158/92 luotiin puitteet toimille, joilla pyritään vähentämään palojen määrää ja palaneiden alueiden laajuutta mahdollistamalla erityisesti sellaisten ehkäisytoimien kuin suojarakenteiden - palonkatkaisulinjojen, metsäteiden, vedenottopisteiden ja niin edelleen - rakentamisen yhteisrahoitus, parantamaan valvontajärjestelmiä sekä yksilöimään palojen syitä. Asetuksen 10 artiklassa määrätään 70 miljoonan euron määrärahat vuosiksi 1992-1995, kun taas nyt käsittelemässämme ehdotuksessa vuosiksi 1997-2001 arvioidaan, että 50 miljoonaa euroa on riittävästi. Toisin sanoen 10 miljoonaa euroa vuodessa on riittävästi. Sen lisäksi, että vähennys on ristiriidassa niiden suositusten kanssa, joita neuvosto antaa komissiolle Euroopan unionin metsästrategian 5 ja 6 kohdassa yhteisön metsänsuojelutoimien parantamisesta, se on terveen järjen vastainen, sillä viime laajentumisen eli vuoden 1995 jälkeen metsäpinta-ala kohosi 21 prosentista 36 prosenttiin koko yhteisön alueesta, enkä pysty ymmärtämään, miksi suojeltavien metsien määrä kasvaa mutta suojeluun annettava rahamäärä vähenee.
Tarkistuksissa esitetään tästä syystä talousarvion nostamista 77 miljoonaan euroon, mikä on mielestäni perusteltua, emmekä missään nimessä saa torjua tätä, sillä kyse on nyt maiseman, luonnon, biologisen monimuotoisuuden, perinteisten kulttuurien ja monipuolisten toimintojen suojelusta - kaiken sen suojelusta, minkä me kaikki näemme, kun suljemme silmämme ja ajattelemme metsää.
Euroopassa on 60 miljoonan hehtaarin verran metsäpalovaaran alueiksi luokiteltuja alueita. Komission ehdotus on 0,16 euroa hehtaaria kohti. Parlamentin vaatimus on 0,23 euroa hehtaaria kohti. Erotus on 0,07 euroa hehtaaria kohti. Hyvät parlamentin jäsenet, puhumme pikkusummista, vaikka kyse on metsiemme suojelusta, mutta meille ei haluta antaa tätäkään vähää.
Tekstissä mainitaan eräs asia, jota en halua olla mainitsematta, nimittäin Välimeren alueen metsät, jotka kärsivät suuresti paloista siksi, että ne sijaitsevat lämpimällä vyöhykkeellä, jolla on pitkiä kuivuuskausia ja joka kärsii suuresti myös aavikoitumisesta. Tässä asiassa on toimittava erityisen aktiivisesti ja harkittava asianmukaisesti erilaisia metsänsuojelutoimia: palojen ehkäisyä, palaneiden alueiden parantamista, kunnostamista ja ennallistamista sekä metsittämistä.
Pyydänkin, että komissio ilmoittaisi hyväksyvänsä nämä perustelut ja että tämä näkyisi sen seuraavissa ehdotuksissa, jotta parlamentin jäsenet voisivat hyväksyä tekstin tässä toisessa käsittelyssä.

Sornosa Martínez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, sosialistiryhmä äänestää mietinnön puolesta, ja olen samaa mieltä kaikesta siitä, mitä esittelijä Redondo sanoi.
Haluan kuitenkin sanoa, että pidän epäonnistumisena sitä, että metsäpalojen torjunnasta annetun asetuksen määrärahoja supistetaan 70 miljoonasta 49,4 miljoonaan euroon ja että ilmansaasteista annetun asetuksen määrärahoja supistetaan 40 miljoonasta eurosta 35,4 miljoonaan euroon. Vähennys on huomattava, eikä sitä mielestäni juurikaan kompensoi se seikka, että on hyväksytty Välimeren alueen metsiä koskeva tarkistuksemme, joka on tärkeä eteläisille maille ja erityisesti aavikoitumisesta kärsiville alueille. Ellei määrärahojen lisäämiseksi - ei niiden vähentämiseksi - ole todellista poliittista tahtoa, tämä kaikki on pelkkää sanahelinää.
Ranskan, Italian, Kreikan, Espanjan, Marokon ja Tunisian asiantuntijat kokoontuivat viime viikolla päiväksi Valencian yliopistoon, ja he korostavat päätelmissään, että 40:tä prosenttia eli miltei puolta Katalonian, Valencian ja Murcian yhteispinta-alasta uhkaa aavikoituminen ja että tätä voivat vielä pahentaa palot, eroosio, taudit ja ilmastonmuutos, että palaneiden alueiden keskimääräinen koko nousee joka vuosi 3 000 hehtaaria ja että tämän ongelman ratkaisemiseksi he antavat nämä päätelmät - kuulemma ilman turhia luuloja - FAO:lle ja Euroopan unionille, sillä heidän mielestään tarvitaan ehkäisypolitiikkoja. Tarvitaan siis investointeja.
Myös ilmansaasteet, joihin liittyy toisenlaisia ongelmia, edellyttävät investointeja, jotta niitä koskeva ongelma voitaisiin ratkaista. Ongelmana on myös Kioton kokous. Toivon, että hyväksyisitte edes Redondon ehdotuksen ja että muuttaisitte tulevissa asetuksissa tätä huonoa politiikkaa, jossa poliittisesti oikeaoppiselta asialta viedään määrärahoja niin, että siihen ei enää voida tehdä asianmukaisia investointeja.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, näistä yhteisön metsien suojelua ilmansaasteilta ja metsäpalojen torjuntaa koskevista ehdotuksista asetusluonnoksiksi on neuvoteltu ja keskusteltu lähes kaksi vuotta toimielimissämme. Näiden luonnosten alkuperäinen tarkoitus oli ainoastaan muuttaa näillä aloilla jo olemassa olevien asetusten oikeusperustaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätöksen vuoksi. Molemmat toimet päättyvät muuten kuluvan vuoden lopussa.
Komissio tukee neuvoston 26. helmikuuta annettua yhteistä kantaa, joka vastaa suurimmaksi osaksi komission omia tarkistettuja ehdotuksia tästä asiasta. Toivon siksi, että parlamentti noudattaa esittelijän suositusta - samalla haluan kiittää esittelijää sydämellisesti hänen työstään - ja myös hyväksyy tämän yhteisen kannan.

Puhemies
Kiitos, komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Laskutusta arvonlisäverotuksessa koskevien vaatimusten yksinkertaistaminen, ajamukaistaminen ja yhdenmukaistaminen
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana Torres Marquesin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0149/2001) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta laskutusta arvonlisäverotuksessa koskevien vaatimusten yksinkertaistamiseksi, ajanmukaistamiseksi ja yhdenmukaistamiseksi (KOM(2000) 650 - C5­0008/2001 - 2000/0289(CNS))

Torres Marques
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, koska arvonlisäverotusta ei ole voitu yhdenmukaistaa enempää vuoden 1992 jälkeen, komissiossa tehtiin sen sijasta järkevä päätös arvonlisäveroa koskevien hallintotapojen yhdenmukaistamisesta ja yksinkertaistamisesta SLIM (sisämarkkinalainsäädännön yksinkertaistamisen kokeiluhanke)-ryhmän tekemän työn perusteella. Tämän ehdotuksen hankaluutena on löytää paras tasapaino, jolla helpotetaan yritysten, erityisesti pk-yritysten toimintaa, sillä tätä direktiiviä sovelletaan kaikkiin Euroopan unionin yrityksiin, mutta ei aiheuteta verohallinnolle tulonmenetyksiä eikä valvontavaikeuksia. On hyvä pitää mielessä, että arvonlisäverotulot eivät ole erittäin tärkeä tulonlähde ainoastaan jäsenvaltioiden talousarvioiden kannalta, vaan myös yksi Euroopan unionin talousarvion rahoitustavoista.
Siksi esitän, että komission ehdotus, joka vastaa kolmeen poliittiseen päätavoitteeseen, hyväksytään suurimmaksi osaksi. Ensinnäkin ehdotettu laskuissa mainittavia tietoja koskevien vaatimusten yhdenmukaistaminen helpottaisi huomattavasti EU:ssa toimivien elinkeinonharjoittajien hallinnollisia rasitteita. Nykyään elinkeinonharjoittajien on otettava toiminnassaan huomioon 15 erilaista säännöstöä ja kaikkiaan 25 erilaista vaatimusta EU:ssa. Ehdotusta korvata tämä sääntöjen kirjo yhdellä ainoalla säännöstöllä on pidettävä tervetulleena, koska se merkitsisi käytännössä, että Euroopassa toimivien elinkeinonharjoittajien olisi noudatettava ainoastaan yhtä säännöstöä EU:ssa tapahtuvassa asiakaslaskutuksessaan. Toiseksi, myös yhteisen oikeudellisen kehyksen käyttöönotto keventäisi yritysten hallintorasitteita ja tehostaisi samalla arvonlisäverotuksen tarkastamista. Elektroninen laskutus merkitsee myös säästöjä yrityksille, sillä elektronisen laskun lähettämis- ja käsittelykustannukset ovat huomattavasti alhaisemmat kuin paperilaskujen. Kolmanneksi, elektronista laskutusta koskevan yhteisen säännöstön käyttöönotto edistäisi myös sähköisen kaupankäynnin kehittymistä, etenkin elektronisesti tarjottavien palvelujen alalla.
Olen sen takia yhtä mieltä, että meidän valiokunnassa esittämillämme ehdotuksilla, niin minun kuin kollegoidenikin, parannetaan direktiiviesitystä. Valiokunnassa suoritetun äänestyksen takia ehdotukseen sisällytettiin kuitenkin kaksi näkökohtaa, joita en ole samaa mieltä. Yksi koskee kollegani José Manuel García-Margallo y Marfilin esittämää tarkistusta laskujen numeroinnista. Komissio ehdottaa erityistä numeroa, ja minä esitän, että numero olisi juokseva ja yksi- tai monisarjainen. Toisin sanoen voisimme ottaa käyttöön eri sarjoja maiden tai tuotteiden mukaan, mutta ne pohjautuisivat aina juoksevaan numerointiin. Luulen, että tämä oli myös kollegani José Manuel García-Margallo y Marfilin aikomus, mutta hyväksytyssä versiossa sanotaan täsmälleen päinvastoin.
Toinen näkökohta liittyy sähköiseen allekirjoitukseen. Yhdyn komission ehdotukseen, että elektronisesti toimitettujen laskujen alkuperän aitous ja niiden sisällön koskemattomuus on taattava Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä tarkoitetun sähköisen allekirjoituksen avulla. Talous- ja raha-asioiden valiokunnassa äänestettiin tätä ehdotusta vastaan, tai pikemminkin siellä esitettiin tarkistus tämän ehdotuksen peruuttamiseksi. Minusta meidän täytyy ottaa se taas mukaan, eli meidän pitää jättää komission esitys entiselleen. Miksi? Koska sähköisten allekirjoitusten käyttö lisää kustannuksia, mutta ne ovat kuitenkin aika pieniä sähköisistä allekirjoituksista koituvaan hyötyyn nähden. Komission valitseman turvallisuustason mukainen järjestelmä on nykyään kaupan Belgian markkinoilla ja maksaa noin 15 euroa vuodessa. Näiden kustannusten odotetaan laskevan lähitulevaisuudessa, kun yhteisön direktiivi tulee voimaan. Parlamentti ja neuvosto ovat hyväksyneet direktiivin tämän yksinkertaistetun sähköisen allekirjoituksen ottamiseksi käyttöön. Meillä on nyt tilaisuus käyttää sitä ja antaa siitä takeet verohallinnolle. Mielestäni meidän on pidettävä tämä komission ehdottama periaate entisellään. Haluan sanoa, että ehdotus on hyvä ja että parlamentissa esitetyt tarkistukset vievät näitä kahta tapausta lukuun ottamatta kaikki oikeaan suuntaan: niillä edistetään hanketta yritysten ja verohallinnon toiminnan helpottamiseksi.

García-Margallo y Marfil
Arvoisa puhemies, minulla ei ole juurikaan lisättävää esittelijä Torres Marquesin sanoihin. Haluan kylläkin korostaa, että pidän komission ehdotusta hyvänä. Esittelijä Torres Marques, joka on hyvä ystäväni, toi sen hyvin esille. Mielestäni ehdotus täyttää hallinnollisten velvoitteiden yksinkertaistamisen neljä perustavoitetta.
Kuten esittelijä sanoi, laskuissa mainittavia tietoja koskevien vaatimusten yhdenmukaistamisen myötä sisämarkkinoilla toimivien elinkeinonharjoittajien on otettava huomioon yksi ainoa lainsäädäntö, kun nämä ovat tähän asti joutuneet tutustumaan 15 eri lainsäädäntöön, ottamaan ne huomioon ja soveltamaan niitä.
Toiseksi - esittelijä korosti tätäkin - yksinkertaistaminen merkitsee huomattavia säästöjä yrityksille. On totta, että - olen samaa mieltä esittelijän ja komission näkemyksestä - perinteisen laskun lähettäminen on kolme kertaa kalliimpaa kuin elektronisen laskun lähettäminen. Tällainen uudistus on siis myönteinen.
Kolmanneksi: olen samaa mieltä myös siitä, että ehdotus kehittää, vahvistaa ja edistää sähköisten palvelujen tarjoamista, joka on yksi Euroopan unionin Lissabonissa asettamista suurista tavoitteista ja josta keskustellaan huomenna Göteborgissa.
Neljänneksi: tämä ehdotus, jossa saavutetaan nämä muodollisten velvoitteiden yksinkertaistamista, yritysten taloudellisen taakan kevenemistä ja sähköisten palvelujen vahvistamista koskevat tavoitteet, ei mielestäni millään tavalla heikennä arvonlisäverotuksen hallinnollista valvontaa.
En käsittele nyt yhtään esittelijä Torres Marquesin esittämistä tarkistuksista, kuten sähköistä allekirjoitusta koskevaa tarkistusta, sillä tarkistuksen laatinut kollegani Kauppi pystyy selvittämään sitä paljon paremmin kuin minä.
Haluan kylläkin sanoa, että esittelijä ei ole mielestäni ymmärtänyt oikein juoksevasta numerosta esittämäämme tarkistusta. Komissio ehdotti laskun erityistä numeroa. Me taas sanomme, että laskun erityisen numeron ei tarvitse olla juokseva numero, koska laskut voidaan numeroida asiakkaan tai maan mukaan ja helpottaa näin tunnistusta yrityksen kannalta ja mahdollisesti myös hallinnon kannalta.
Pahoittelen myös esittelijän tavoin erästä seikkaa, jonka parlamentti ottaa esille aina, kun keskustellaan arvonlisäverosta: komissiolta puuttuu rohkeutta edetä kohti lopullista arvonlisäverojärjestelmää, joka merkitsisi valtavaa yksinkertaistamista ja joka merkitsisi näinä Euroopan rakentamisen hankalina aikoina selkeää ja vakaata tukea sekä yhdenmukaista viestiä siitä, että olemme valmiita tekemään arvonlisäverosta sen, mitä sen perustaja Maurice Lauré nimitti ensimmäiseksi eurooppalaiseksi veroksi.
Tämä askel on vaatimaton, koska siinä on kyse ainoastaan hallinnollisista velvoitteista, muodollisista velvoitteista, toisin sanoen veron toissijaisista näkökohdista, mutta se on mielestäni silti askel oikeaan suuntaan. Ryhmäni puoltaa sitä.
Sanon lopuksi, että Torres Marquesin mietintö on hyvä mietintö. Myös edellinen mietintö oli hyvä. Tuo mietintö on parantunut huomattavasti valiokuntakäsittelyn jälkeen siksi, että esittelijä on auliisti hyväksynyt valtaosan tarkistuksistamme. Olemme nyt kuulemismenettelyssä, joka on vaatimaton menettely, mutta valiokunta on - esitettyjen tarkistusten määrästä päätellen - työskennellyt erittäin vakavasti mietinnön parissa. Toivon, että komissio vastaa auliisti Euroopan parlamentin valiokunnan vakavaan työhön.

Ilgenfritz
Arvoisa puhemies, kaikki neuvoston verolakien lähentämiseen pyrkivät aloitteet eivät ole myönteisiä kansalaisen kannalta. Usein julistetaan, että verolakeja halutaan yksinkertaistaa. Todellisuudessa monilla toimilla pyritään kuitenkin pikemminkin estämään verokilpailua unionin sisällä. Tämä koskee varsinkin kaikkia toimia, joiden tarkoituksena on yksinkertaistaa verokantoja. Sellainen tilanne, jossa päästäisiin yksimielisyyteen niiden maiden tasosta, joissa verokannat ovat alhaiset, on nimittäin tuskin saavutettavissa. Useimmiten vain päinvastainen suuntaus on mahdollinen. Tästä syystä valtiot, joissa on muita säästäväisempi hallinto ja alhaisemmat verokannat pakotetaan oikeastaan kantamaan veroja, joita ne eivät lainkaan tarvitse.
Aivan toisenlainen on nyt käsiteltävä neuvoston ehdotus direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta, koska nyt esitetyillä toimilla tavoitellaan todellakin helpotuksia verovelvollisille koko Euroopassa. Tarkistuksissa suunnitellaan ennen kaikkea yritysten hallinnollisten rasitteiden vähentämistä ja kilpailukyvyn vahvistamista tällä tavoin. Tästä syystä voimme tukea näitä tarkistuksia, jotka todellakin vaikuttavat verolakejamme yksinkertaistavasti.

Kauppi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Bolkenstein, EU:ssa toimivien elinkeinonharjoittajien hallinnolliset rasitteet on minimoitava. Komission ehdotus ja rouva Torres Marquesin erinomainen mietintö edistävät tätä kehitystä. Hallinnolliset rasitteet painavat erityisesti pieniä ja keskisuuria yrityksiä, jotka pienen kokonsa vuoksi joutuvat käyttämään suhteellisesti enemmän energiaa määräysten noudattamiseksi kuin suuret yritykset. Talous- ja raha-asioiden valiokuntamme esittääkin jo ensimmäisessä komission ehdotukseen tekemässään tarkistuksessa, että toimivaltaisten kansallisten viranomaisten on aina varmistettava, ettei tämän direktiivin noudattaminen aiheuta pk-yrityksille ylimääräisiä, tarpeettomia hallinnollisia rasitteita. Yhteisölainsäädännön yksinkertaistamisella on aina oltava se seuraus, että pk-yritysten hallinnolliset rasitteet vähenevät. Tästäkin näkökulmasta on erittäin tärkeää, että äänestämme huomenna tekemäni valiokunnan tarkistuksen 18 osaksi parlamentin lopullista kantaa.
Arvoisat kollegat, laskutusta koskevien vaatimusten uudistamista ja nykyaikaistamista koskevassa lainsäädännössä on huomioitava alituisesti kasvavan sähköisen kaupan tarjoamat mahdollisuudet sekä sen asettamat uudet vaatimukset. Vastikään julkaistussa pohjoismaisessa tutkimuksessa todettiin, että vuonna 2005 noin 80 prosenttia yritysten laskuista kulkee sähköisesti. Tällä hetkellä tämä prosenttiluku on 10 prosenttia. Sähköisellä laskutuksella hinnan arvioidaan Pohjoismaissa putoavan puoleen. Merkitys ei ole siis ihan vähäinen.
Sähköinen allekirjoitus, mistä tarkistuksessa 18 puhutaan, voi olla yksi tapa varmistaa sähköisesti toimitettujen laskujen aitous ja niiden sisällön koskemattomuus, mutta se ei kuitenkaan ole ainoa tapa. Sähköisen laskutuksen hyväksyvistä jäsenvaltioista saatu kokemus osoittaa, ettei sähköisen allekirjoituksen puuttuminen ole aiheuttanut ongelmia tilintarkastajille tai muillekaan tietoja tarvitseville. Kehittyneen sähköisen allekirjoituksen käytön ei pidä olla pakollista. Se olisi askel taaksepäin niille jäsenvaltioille, jotka jo pitkään ovat hyväksyneet sähköisen laskutuksen ilman vaatimusta sähköisen allekirjoituksen käytöstä. Verkkoasioinnin turvallisuutta koskevaa kysymystä ei pidä sekoittaa arvonlisäveron oikeudellisiin vaatimuksiin. Toivonkin, että rouva Torres Marques vielä miettisi tätä kantaansa ennen huomista äänestystä.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, keskustelen erittäin mielelläni parlamentin kanssa tänään komission laatimasta ehdotuksesta, joka koskee arvonlisäverotuksen laskutusta. Tämä ehdotus juontaa juurensa SLIM-hankkeesta, jonka aikana elinkeinonharjoittajat itse sanoivat unionin nykyisten laskutussääntöjen olevan sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja sähköisen kaupankäynnin kehittymisen suuri este. Tämä on tärkeä osatekijä uudessa arvonlisäverostrategiassa, jonka komissio hyväksyi viime kesäkuussa ja jossa keskitytään yksinkertaistamaan ja ajanmukaistamaan nykyistä arvonlisäverojärjestelmää lyhyellä aikavälillä.
Siinä on määritetty kaksi ongelmaa. Meillä on 15 erilaista arvonlisäveron laskutusta koskevaa säännöstöä, jotka aiheuttavat liiketoiminnalle valtavia hallinnollisia rasitteita. Monet puhujat ovat jo kiinnittäneet tähän huomiota tänä iltana. Jokaisessa jäsenvaltiossa on todellakin erilaiset säännöstöt. Tämä merkitsee sitä, että kun elinkeinonharjoittaja toimittaa verollisia tuotteita useaan jäsenvaltioon, hänen on noudatettava erilaisia vaatimuksia laatiessaan laskuja eri valtioihin.
Toinen ongelma on, että elektronisen laskutuksen oikeudellinen kehys on tällä hetkellä erilainen eri puolilla Eurooppaa. Useimmissa valtioissa se on hyvin rajoittava. Elektroninen laskutus ei ole aina edes mahdollista. Jos se on sallittua, sen haittana ovat erilaiset tekniset vaatimukset tai veroviranomaisilta anottavat luvat. Sitä on sen vuoksi erittäin vaikeaa käyttää rajat ylittävässä kaupassa. Yhteisön oikeudellisen kehyksen luominen sekä paperilaskutukselle että elektroniselle laskutukselle on siis tarpeellista. Sen takia tämän ehdotuksen tavoitteena on ensinnäkin luoda 12 arvonlisäverotuksen laskutusta koskevaa vaatimusta, jotka ovat voimassa koko Euroopan unionissa. Toisena tavoitteena on yhteisön oikeudellisen kehyksen laatiminen laskujen elektroniselle lähetykselle ja tallennukselle.
Kun luomme yhden ainoan säännöstön, tällainen uusi kehys auttaa liiketoiminnan harjoittajia säästämään hallinnollisia kustannuksia. Haluaisin lisäksi korostaa, että tämän ehdotuksen avulla veroviranomaiset voivat tarkastaa verotusta entistä tehokkaammin. Olen iloinen siitä, että Euroopan parlamentti on asiasta samaa mieltä, mikä käy ilmi esittelijän laatimasta mietinnöstä, josta hän ansaitsee komissiolta todellakin suuret kiitokset. Komissio haluaisi erityisesti ilmaista tyytyväisyytensä talous- ja raha-asioiden valiokunnan esittelijän Torres Marquesin myönteisestä panoksesta sekä jäsen Plooij-van Gorselin hyödyllisistä ajatuksista, joita hän esitti oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan puolesta laatimassaan lausunnossa. Kun otetaan huomioon, että neuvosto käsittelee parhaillaan tätä ehdotusta ja että komissio haluaisi kovasti hoitaa tämän asian ajallaan, uskon, että komission olisi parasta tässä vaiheessa olla virallisesti hyväksymättä parlamentin esittämiä tarkistuksia, mutta pyrkiä kuitenkin huomioimaan ne mahdollisimman hyvin neuvoston kanssa käytävissä neuvotteluissa. Pelkään pahoin, ettemme voi kuitenkaan ottaa huomioon kaikkia tarkistuksia, varsinkaan niitä, jotka koskevat kehittynyttä sähköistä allekirjoitusta, josta esittelijä haluaisi tehdä mieluummin vapaaehtoisen kuin pakollisen.
Haluaisin korostaa, että komission ehdotus on jo kompromissi erittäin joustavan ja erittäin rajoittavan lainsäädännön välillä. Haluaisin kuitenkin edelleen painottaa, että sähköinen allekirjoitus on tärkeä väline joka tapauksessa arvokkaan, arvonlisäverovähennyksiin oikeuttavan kaupallisen asiakirjan aitouden ja koskemattomuuden takaamisessa.
Olen samaa mieltä siitä, että direktiivin voimaantuloa pitäisi lykätä, jotta yritykset ehtisivät sopeutua uusiin sääntöihin. Tällaisesta päivämäärästä voidaan kuitenkin päättää vasta sitten, kun neuvosto on päässyt sopimukseen ehdotuksen sisällöstä. Olen tyytyväinen, jos tällainen sopimus saadaan aikaan pikaisesti. Neuvosto on jo alkanut keskustella ehdotuksen yksityiskohdista ja tekee varmasti parhaansa päästäkseen siitä sopimukseen vielä tämän vuoden aikana, kuten Tukholman huippukokouksessa kehotettiin.
Haluaisin esittää kaksi huomautusta García-Margallolle ja Kaupille. García-Margallo y Marfil moitti komissiota siitä, ettei se kannattanut yhteiseen arvonlisäverojärjestelmään johtavaa strategiaa. Komission tavoitteena on yhtenäinen alkuperämaata koskeva arvonlisäverojärjestelmä. García-Margallo y Marfilin komissiolle osoittamat moitteet ja syytökset pitäisi suunnata jäsenvaltioille, sillä ongelmahan on niistä lähtöisin.
Kauppi huomautti kustannuksista, joita sähköisistä allekirjoituksista aiheutuu erityisesti pienille ja keskisuurille yrityksille. Muistutan häntä, etteivät kustannukset voi olla todellinen este, koska nämä allekirjoitukset eivät ole kalliita. Halvimmat maksavat 20-30 euroa. Hankintakustannukset saadaan reilusti katettua hallinnollisten kustannusten säästöillä.
Lopuksi, on tärkeää, että parlamentti tukee tätä ehdotusta, jotta saamme aikaan hyvän tuloksen. Parlamentille ja esittelijälle todellakin suuret kiitokset.

Puhemies
Kiitos, komission jäsen. Annan nyt käytännön vastaisesti puheenvuoron puhujalle, joka oli kirjattu läsnäololistaan, mutta joka erehtyi hieman aikataulusta. Annan nyt siis puheenvuoron Arlette Laguiller'lle.

Laguiller
Arvoisa puhemies, pyydän anteeksi, että käytän puheenvuoroni komission jäsenen jälkeen, mutta erehdykseni johtuu tekniikasta, sillä tarkistin aikataulun tietokoneelta ja kuvittelin, että vuoroni tulee noin varttia vaille kymmenen. Kiitos puheenvuorosta.
Unionin 15 jäsenvaltion nykytilanne on itse asiassa järjetön, sillä arvonlisäverolaskutuksesta on yhteensä 15 lainsäädäntöä ja 25 eri tyyppistä pakollista mainintaa, mutta itse arvonlisävero on epäoikeudenmukainen, ei tapa laskuttaa siitä.
Se, että aiomme äänestää mietintöä vastaan, ei johdu siitä, että vastustaisimme yhdenmukaistamista, vaan siitä, että vastustamme yleensäkin koko arvonlisäveroa ja yleisemmin sanottuna kaikkia välillisiä kulutusveroja.
Kyse on erityisen epäoikeudenmukaisesta verosta, sillä sitä kannetaan kaikilta, myös matalapalkkaisilta tai jopa työttömyyskorvausten varassa eläviltä. Kuluttaja joutuu maksamaan veroa jo yksistään kulutustavaran, vaikkapa vain leipäpalan, ostamisesta. Pahinta on se, että arvonlisäveroa ei makseta suhteessa veronmaksajan tuloihin. Miljonääri maksaa täsmälleen yhtä suurta arvonlisäveroa kuin pientä palkkaa nauttiva työntekijä.
Alv:n osuus edustaa Ranskan kaltaisessa maassa lähes kolme neljäsosaa valtion tuloista eli kaksi kertaa enemmän kuin tulovero. Tämä tarkoittaa sitä, että suurin osa pienituloisesta ja vähävaraisesta työväestöstä kantaa suurimman osan verotuksesta.
Tämä jo sinänsä on epäoikeudenmukaista: se on sitäkin epäoikeudenmukaisempaa, että valtion menoilla on taipumus kasvaa työnantajien ja hallitsevien luokkien eduksi julkisen sektorin kustannuksella. Kun verotuksella pitäisi voida kaventaa rikkaiden ja varattomien välistä kuilua, nyt tuo kuilu vain syvenee.
Kannatamme kaikkien välillisten verojen poistamista Euroopasta ja niiden korvaamista yritysvoittojen ja tuloverotuksen huomattavalla nostamisella sekä etenkin lisäämällä merkittävästi korkeiden pääomatulojen progressiivisuutta. Tämän ansiosta voisimme lisäksi ratkaista neuvoston mieltä askarruttavan arvonlisäverolaskutuksen yhdenmukaistamista koskevan ongelman.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Euroopan yhteisöjen virkamiesten palvelussuhteen lopullinen päättyminen
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana Millerin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0194/2001) ehdotuksista neuvoston asetukseksi:
I. Euroopan yhteisöjen virkamiesten palvelussuhteen lopullista päättymistä koskevista erityistoimenpiteistä komission uudistamisen yhteydessä (KOM(2001) 50 - C5-0057/2001 - 2001/0027(CNS))
II. Niiden Euroopan yhteisöjen virkamiesten ja muun henkilöstön ryhmien määräämisestä, joihin sovelletaan Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 12 artiklan, 13 artiklan toisen kohdan ja 14 artiklan määräyksiä, annetun asetuksen (Euratom, EHTY, ETY) N:o 549/69 muuttamisesta (KOM(2001) 50 - C5-0058/2001 - 2001/0028(CNS)).

Miller
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission jäsentä häneltä ja hänen henkilöstöltään saamastani avusta. Haluaisin kiittää myös varjoesittelijöitä, erityisesti Harbouria, jonka kanssa minulla oli jälleen kunnia työskennellä; meidän yhteistyömme sujuu hyvin.
Kuten monet jäsenet huomaavat, tämä on toinen vaihe komission uudistamisessa, jota koko parlamentti on aikaisemmin kannattanut. Jos haluamme toteuttaa uudistusprosessin, meidän on kannatettava tätä toista vaihetta, joka käsittää komission virkamiesten varhaiseläkejärjestelmän käyttöönoton kertaluonteisena järjestelynä. Varsinainen eläkejärjestelmä toteutetaan myöhemmin, mutta tämä nimenomainen järjestelmä on vain kertaluonteinen.
Jos haluamme ottaa ehdokasvaltioiden virkamiehet mukaan EU:n laajentuessa, meidän on alennettava nykyisten virkamiesten määrää tämän hetkisen talousarvion puitteissa. Lisäksi, jos haluamme nykyaikaisen, toimintavalmiin ja teknisesti pätevän komission, meidän on saatava uutta verta niiden virkamiesten tilalle, jotka eivät ole mukautuneet uuteen tekniikkaan tai selvinneet sen haasteista. Tämä merkitsee sitä, että jotkut virkamiehet jäävät varhaiseläkkeelle ja päästävät tilalle uuden sukupolven ja uusia ihmisiä. Se merkitsee kuitenkin myös sitä, että joidenkin meistä parlamentin jäsenistä on tehtävä päätöksiä, jotka olivat aikaisemmin epämiellyttäviä. Meidän on oltava kuitenkin realistisia ja tehtävä siis nuo päätökset.
Tarkistuksista puheen ollen kannatan kaikkia tarkistuksia, paitsi kahta jäsen Ferberin esittämää tarkistusta. En ollut alun perin halukas laittamaan nimeäni joihinkin tarkistuksiin, koska olin huolissani siitä, että muiden toimielinten mukaanotto voisi viivästyttää varhaiseläkejärjestelmän täytäntöönpanoa. Pelkoni ovat kuitenkin osoittautuneet aiheettomiksi, ja toivon, että järjestelmä saadaan pantua täytäntöön tämän vuoden loppupuolella. Se auttaa myös muita toimielimiä jatkamaan oman järjestelmänsä toimeenpanoa.
Mitä tulee jäsen Ferberin tarkistuksiin, ne jätettiin ensinnäkin vasta melko myöhään. Toiseksi, niitä ei otettu valiokunnassa missään vaiheessa esille eikä niistä koskaan keskusteltu. Siitä huolimatta niiden esittäjä on minusta kurja ja ahdasmielinen ihminen, joka haluaa heitellä kapuloita rattaisiin. En voi oikein muutakaan sanoa. En voi hyväksyä tuollaista raukkamaista tekoa, jolla yritetään suistaa tämä koko prosessi raiteiltaan, ja toivon, ettei parlamentti hyväksy tuollaista raukkamaista tekoa, jolla yritetään suistaa komission uudistamisprosessi raiteiltaan. Pyytäisinkin parlamenttia kannattamaan tätä mietintöä tällaisenaan.

Harbour
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää Bill Milleriä erittäin kattavasta ja perusteellisesta työstä. On ilahduttavaa havaita, että roolimme ovat vaihtuneet sen jälkeen, kun hän toimi varjoesittelijänä minun laatimalleni mietinnölleni, joka käsitteli henkilöresurssien uudistusten kokonaisstrategiaa ja jonka parlamentti hyväksyi viime vuoden lopussa. Olemme keränneet yhdessä kokemusta asioista, joilla on erittäin ratkaiseva merkitys sekä komission että todellakin koko Euroopan unionin tulevaisuudelle.
Oikeudellisten ja sisäasioiden valiokunnan mielestä on hyvä, että olemme nyt edistymässä henkilösääntöjen ratkaisevassa uudistamisessa, jota tarvitaan näiden uudistusten toteuttamiseksi. Toivomme, että saamme pantua ne täytäntöön perinpohjaisesti ja nopeasti, kun komission jäsen Kinnock on toimittanut meille niitä koskevat asiakirjat.
Olen samaa mieltä Bill Millerin kanssa siitä, että tämän paketin on oltava kertaluonteinen. Asia on nähtävä. On rohkaisevaa, että komissio ymmärtää, että tämä ratkaiseva askel kohti aivan uutta henkilöresurssipolitiikkaa merkitsee kokonaan uuden kulttuurin luomista - kulttuurin, jossa ihmisiä ylennetään heidän ansioidensa perusteella, jossa meillä on suoraviivainen arvostelujärjestelmä, jossa ylentämiselle ei aseteta keinotekoisia rajoja ja jossa vastuu on hajautettu nykyistä paremmin. Tämä on osa siirtymävaihetta, ja on kannustavaa, että komissio haluaa käsitellä sitä vakavissaan.
Mietimme valiokunnassamme, onko tämä varmasti oikea järjestelmä - ja myös talousarvion valvontavaliokunta ja budjettivaliokunta pohtivat asiaa. Kyseessä on selvästi hyvin suurpiirteinen paketti, mutta sen on oltava samalla myös tehokas, sillä muuten se ei toimi. Ehkä pahinta, mitä voisimme tehdä, olisi tehdä tarjous, jota kukaan ei hyväksy. Tämä estäisi komission pyrkimykset. Tässä yhteydessä voin kertoa Millerille, että en kannata kahta myöhään jätettyä tarkistusta. Ne eivät tule olemaan PPE-ryhmän äänestyslistalla. Me olemme siitä yksimielisiä.
Me siis uskomme, että tämä on oikea paketti, ja minua miellyttävät myös Bill Millerin pyrkimykset tiukentaa joitakin kohtia, erityisesti niitä, jotka liittyvät komission sellaisiin virkamiehiin, jotka saattavat ottaa vastaan eläkepaketin ja kuitenkin jatkaa vielä muissa tehtävissä. Ei ole mitään järkeä, että heille pitäisi maksaa kahteen kertaan veronmaksajien kustannuksella. Toivon, että komissio hyväksyy nämä järkevät säännöt, jotka Bill Miller esittää mietinnössään.
Lopuksi kehotan vielä kannattamaan tarkistuksia, joissa tämän järjestelmän soveltaminen ulotetaan sekä Euroopan parlamenttiin että poliittisiin ryhmiin. Se on meidän kaksoisroolimme tunnustus. Emme saa jättää näiden uudistusten edistämistä ainoastaan komission vastuulle, vaan meidän on tutkailtava myös oman toimielimemme hallintopolitiikkaa. On aivan selvää, että meidän on keskityttävä juuri samoihin asioihin. Tämä on kertaluonteinen paketti, joka ei ole mikään ennakkotapaus tulevalle eläkepolitiikan uudistukselle. Muistatte, että minä pidin mietinnössäni tärkeänä nykyisen eläkepolitiikan uudistamista, jotta pysyvä varhaiseläkejärjestelmä voitaisiin ottaa käyttöön. Tämä paketti ei kuitenkaan liity siihen, ja se on aivan oikein. Tämä on erittäin tärkeä askel komission uudistuksessa, ja ryhmämme antaa sille mielellään täyden tukensa.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, minusta tuntuu Harbouria kuunneltuani, että tänä iltana ei käydä kovinkaan vilkasta keskustelua, sillä Euroopan kansanpuolueen ryhmä ja sosialistiryhmä ovat pohjimmiltaan samaa mieltä Millerin mietinnön ja Euroopan yhteisöjen komission tekemien ehdotusten tukemisesta.
Komission jäsen Kinnock osoittaa mielestäni parlamentaarisen kokemuksensa käsitellessään erittäin tehokkaasti tätä varsin monimutkaista asiakokonaisuutta, joten tyydyn tekemään pari huomautusta näistä jäsen Harbourin epävirallisista kommenteista (obiter dictasta).
Sosialistiryhmän kannalta on olennaista, että virkamiesten oikeudet tunnustetaan, myös saadut oikeudet, samoin kuin hallintouran olemassaolo sekä se, että yhteisöjen toimielinten virkamiehet ovat ammattitaitoisia ja että he ovat tehneet erittäin hyvää työtä. Virkamiehiä ei siis saa kiusata, kuten näillä viime hetken tarkistuksilla ilmeisesti pyritään tekemään, vaan on edistettävä yhteisön hallinnon nopeaa uudistumista unohtamatta kuitenkaan riippumattoman julkisen toimen tunnustamisen ja hallintouran tunnustamisen perusperiaatteita.
Olemme ilman muuta samaa mieltä Millerin mietinnön ehdotuksista, jotka koskevat komission virkamiesten etujen ulottamista muiden toimielinten virkamiehiin, myös Euroopan parlamentin virkamiehiin, ja luulenkin, että parlamentti voi suhtautua myönteisesti esittämiimme tarkistuksiin, joissa tunnustetaan komission tekemä hyvä työ.
Minun on nyt enää vain onniteltava esittelijä Milleriä hänen mietinnöstään ja komission jäsen Kinnockia siitä, miten ripeästi, pätevästi ja edistyksellisesti hän on hoitanut tämän ensimmäisen hallintouudistuksen.

Thors
Arvoisa puhemies, ELDR-ryhmä kannattaa sitä uudistusta, jonka suuntaviivat olette antaneet valkoisessa kirjassa ja josta meillä on ollut ilo keskustella komission jäsenen kanssa. Budjettivaliokunta ja muut valiokunnat odottavat innokkaasti konkreettisten ehdotusten saamista.
Edellisen puhujan tavoin mekin hyväksymme tämän ehdotuksen yksittäisenä ja välttämättömänä toimena uudistuksen edistämiseksi. Me uskomme myös, että se on neutraali kustannusten kannalta. Olemme iloisia myös siitä, että komissio on ymmärtänyt, että muilla toimielimillä on oltava samanlaisia oikeuksia, että ne ovat osa suunnitelmaa ja että ne hyväksytään.
Kun vertaamme toimielimiämme, haluan varoittaa komission jäsentä yhdestä asiasta, nimittäin Euroopan parlamentin ylennysjärjestelmän hyväksymisestä. Olen kuullut, että komissio on kiinnostunut siitä, mutta olen valitettavasti saanut merkkejä siitä, että eri työntekijöiden todellisia taitoja ei arvioida kunnolla, koska arviointi perustuu "nollasummapeliin". Halusin sanoa tämän terveisinä jatkossa tehtävän uudistustyön kannalta.

Wuermeling
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin kiittää esittelijää mitä lämpimimmin mietinnön huolellisesta valmistelusta. Tässä on varmasti ollut osuutensa myös kollegoilla varjoesittelijöillä. Kiitostani ei vähennä sekään, että esittelijä kuvaili 32 parlamentin jäsenen ryhmää, johon itsekin kuulun, ahdasmielisiksi henkilöiksi (narrow minded individuals). Sallinette minun tietenkin torjua heti tämän kuvauksen.
Haluaisin tässä yhteydessä tuoda julki joitakin ehdotusta koskevia epäilyksiä ryhmäni vähemmistön puolesta. Ehdotuksen mukaan kymmenen vuotta komissiossa työskennellyt 50-vuotias virkamies pannaan 15 vuotta kestävälle varhaiseläkkeelle, jolla hänen tulonsa ovat ääritapauksessa 65 prosenttia hänen palkastaan. Meidän mielestämme moista tuottoisaa, suurpiirteistä varhaiseläkettä ei pystytä perustelemaan Euroopan veronmaksajille. Kun me nyt olemme koko päivän puhuneet käytävillä Irlannin kansanäänestyksestä, kun täällä aina puhutaan läheisyydestä, niin haluaisinpa kerrankin kysyä, kuka voi selittää eläkeläiselle, joka on maksanut eläkevakuutustaan 40 vuoden ajan, millä perusteella A3-virkamies voi lähteä 50 vuoden iässä ja 5500 euron kuukausipalkalla?
Minulle ei kukaan pysty selittämään sitäkään, miksi komissio, jolla on 18 000 virkaa, ei kykene työllistämään järkevästi niitä 600 virkamiestä, jotka eivät ilmeisesti enää ole tehtäviensä tasalla. Minulle ei kukaan pysty selittämään sitäkään, miksi tämän pitäisi olla tämän komission uudistuksen olennainen osa. Sillä minä pelkään, että on olemassa teräviä, ovelia ja fiksuja virkamiehiä, joiden onnistuu hyötyä tästä kultaisesta kädenpuristuksesta. Lopulta hyvät lähtevät, huonot jäävät, tuhlataan 16 miljoonaa euroa ja kaikkia nolottaa!

Zappalà
Arvoisa puhemies, olimme kaikki tämän vaalikauden alussa sitä mieltä, ja olemme edelleen, että on tarpeen uudistaa sekä komission että muiden Euroopan toimielinten tiettyjä toimialoja.
Komissiossa on todettu, että tärkeiden strategisten tavoitteiden toteuttaminen edellyttää yli 1200 lisätyöpaikkaa. Komission mukaan osa tästä vajeesta voidaan täyttää rationalisoimalla ja jakamalla uudelleen nykyisiä työtehtäviä.
Tällainen kiistanalainen menetelmä antaa kuitenkin ymmärtää, että tietyillä yksiköillä ei olisi valmiuksia sopeutua uusiin tehtäviin: tästä seuraa, että ongelman ratkaisemiseksi on kannustettava henkilöstöä valitsemaan sopiva ja edullinen varhaiseläke. Valinta on sitä paitsi sitova, eikä sitä voida tehdä toistamiseen.
Tällainen oletus merkitsee, että asianomaiset saavat kiitoksen tähän asti tekemästään työstä, mikä on aivan oikein, sekä mahdollisuuden hakea uusia töitä muualta valintansa mukaan. Tämä ei rasita unionia taloudellisesti, ja toimenpiteen hyväksyminen on vapaaehtoista.
Lopuksi sanoisin, että yleisarvioni tilanteesta on myönteinen. Ferberin tarkistukset eivät kuitenkaan saa yksimielistä kannatusta, sillä uudistus on kertaluonteinen tapahtuma, joten sitä on sen vuoksi harkittava tarkoin. Haluan antaa voimakkaan tukeni esittelijälle, jonka työllä on todella merkittävä ja ratkaiseva rooli, ja yhtä lailla tuen lähetystöjen päälliköitä koskevia ehdotuksia, joilla ratkaisu ulotetaan kaikkiin unionin toimielimiin. Lopuksi velvollisuuteni on esittää kaikille unionin toimihenkilöille, sekä varhaiseläkkeen valitseville että niille, jotka päättävät jatkaa, parhaat kiitokset, sillä se, että Eurooppa jatkaa ripeää etenemistään kohti tulevaisuutta on myös heidän innolla tekemänsä työn ansiota.

Kinnock
Kiitän aluksi oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokuntaa ja erityisesti Milleriä tästä erittäin rakentavasta mietinnöstä, joka koskee komission ehdotusta aikaan ja määriin rajoitetuksi varhaiseläkejärjestelmäksi. Tiedän, että mietinnön nopea luonnostelu ja pohdinta on pitkälti Millerin innokkuuden ja kovan työn sekä myös hänen varjoesittelijänsä Harbourin ansiota. Samalla kun lausun heille molemmille kiitokseni, haluaisin kiittää myös parlamenttia siitä, että se suostui jatkamaan tämän mietinnön käsittelyä täysistunnossa. Kuten monet jäsenet ehkä tietävätkin, tämä auttaa komissiota jatkamaan parlamentin vaatimaa uudistamista ja nykyaikaistamista ja tekemään sen vieläpä ajallaan. Jos siis kaikki muu sujuu hyvin, komissio voi toteuttaa ainakin järjestelmän ensimmäisen osan tämän vuoden loppuun mennessä.
Kuten parlamentin jäsenet ehkä muistavatkin, ilmoitimme viime vuoden maaliskuussa laatimassamme valkoisessa kirjassa aikeistamme jakaa henkilöresurssit uudelleen yksiköiden kesken erityisesti siten, että komission toiminnassa keskitytään entistä tarkemmin sen keskeisiin poliittisiin tavoitteisiin ja että komissiolle osoitetut tehtävät ja sen käytettävissä olevat resurssit saadaan entistä paremmin tasapainoon. Me muodostimme puheenjohtaja Prodin johdolla komission jäsenten ryhmän, jonka tehtävänä oli laatia perinpohjainen tilanneanalyysi. Tämä arvio osoitti, että vuosien 1999-2000 rationalisointipyrkimyksistä huolimatta ensisijaisissa toiminnoissa olevassa komission henkilöstössä oli 1 254 viran vajaus. Määritimme keinot tuon aukon täyttämiseksi, ja uusilla rationalisointitoimilla, tuottavuuden lisäämisellä ja sisäisillä henkilöstön uudelleenjärjestelyillä voitiin tyydyttää kaksi kolmannesta noista komission tarpeista.
Näiden toimenpiteiden lisäksi, joiden avulla uusiin tehtäviin siirretty henkilöstö voi hoitaa muita, keskeisiä toimintoja, ehdotimme palvelussuhteen päättymistä järjestettäväksi siten, että kahden vuoden aikana komissio voisi tarjota mielekkäät palvelussuhteen päättymisehdot 600 virkamiehelle, joiden ammattitaitoa ei ole helppo mukauttaa toimielimen muuttuneisiin ja muuttuviin tarpeisiin ja tehtäviin. Parlamentin arvioitavaksi esitetyn asetuksen tarkoituksena on siis saada lupa 300 komission virkamiehen palvelusuhteen päättämiseen tämän vuoden aikana, ja toisen 300:n ensi vuoden aikana.
Ehdotus perustuu samaan menetelmään, jota käytettiin aikaisemmin palvelusuhteen päättymisessä esimerkiksi unionin peräkkäisten laajentumisten tai tutkimuksen pääosaston vastuualueiden uudistamisen yhteydessä. Järjestelmän soveltamista koskevan pyynnön esittäminen on siis vapaaehtoista, mutta uusi järjestelmä eroaa aikaisemmista erityisesti seuraavissa pääkohdissa.
Ensinnäkin, virkamiehet, joihin varhaiseläkejärjestelmää sovelletaan, valitaan yksinomaan yksikön edun mukaisesti. Toiseksi, taloudelliset ehdot on asetettu alhaisemmiksi kuin yleensä kaikissa aikaisemmissa palvelusuhteen päättymisjärjestelyissä - virkamies saisi 75 prosentin sijasta 65 prosenttia viimeisestä palkastaan. Kolmanneksi, tämä varhaiseläkettä koskeva ehdotus ei aiheuta muutoksia kokonaistalousarvioon. 600 virkamiehelle työstä maksettavien täysimääräisten palkkojen ja heidän palvelussuhteen päättymisen jälkeen saamiensa korvausten aiheuttamien kustannusten erotuksesta saadaan säästöjä, joilla voitaisiin ottaa palvelukseen 258 uutta virkamiestä. Jäljelle jäävät 342 virkaa annetaan takaisin budjettivallan käyttäjälle.
Näiden uuden järjestelmän osatekijöiden avulla voidaan varmistaa kokonaistavoitteen toteutuminen, eli se, että komission tehtävät ja resurssit vastaavat entistä paremmin toisiaan. Näin voidaan myös varmistaa, että rahoitusnäkymien otsakkeessa 5 asetetut rajat huomioidaan kunnolla.
Mitä tulee Millerin ehdottamiin tarkistuksiin, komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 9, jossa esitetään varhaiseläkejärjestelmän menojen säilyttämistä muina kuin pakollisina menoina. Emme voi hyväksyä tätä tarkistusta yksinkertaisesti sen lakisääteisen seikan vuoksi, että palvelussuhteensa päättäneiden virkamiesten korvaukset ovat lainsäädännön mukaan pakollisia menoja. Siirryn seuraavaksi käsittelemään muita esittelijä Millerin mietinnössä ehdottamia tarkistuksia, joiden kohdalla komission kanta on myönteisempi ja moniselitteisempi. Käsittelen jäsen Ferberin tarkistuksia myöhemmin.
Komissio voi hyväksyä tarkistukset 8, 10, 11, 17, 18 ja 19 sekä ne, joiden tarkoituksena on varmistaa, että ehdotuksessa esitetyt järjestelyt pannaan asianmukaisesti täytäntöön ja etteivät käsiteltävänä olevat toimenpiteet estä muiden toimielinten uuden pysyvän varhaiseläkejärjestelmän hyväksymistä. Kuten Miller sanoi puheessaan, nämä järjestelyt olisi luotava ja hyväksyttävä mahdollisimman pian. Äsken luettelemillani tarkistuksilla on myös tarkoitus varmistaa, ettei vastaavia yksittäisiä toimenpiteitä jatkossa tarvita, että ne siis estetään.
Kaikki esittelijän ehdottamat tarkistukset sopivat yhteen niiden komission tavoitteiden kanssa, jotka liittyvät järjestelmän toteutukseen ja joilla parannetaan ja tarkennetaan komission alkuperäistä ehdotusta. Suhtaudumme tarkistuksiin siis erittäin myönteisesti. Koska komissio esittää pian pysyvän ja joustavan eläkejärjestelmän sisällyttämistä henkilöstösääntöihin, on erittäin epätodennäköistä, että jatkossa tarvittaisiin muita vastaavia toimenpiteitä.
Parlamentti on tietoinen siitä, että tärkeimmät poliittiset kohdat neuvoston ja parlamentin varhaiseläkejärjestelmästä toistaiseksi käymissä keskusteluissa ovat liittyneet siihen tosiasiaan, että ehdotettu järjestelmä koskee ainoastaan komissiota, joka on sitoutunut toteuttamaan järjestelmän siten, ettei talousarvioon aiheudu muutoksia. Viittaan tässä yhteydessä tarkistuksiin 1-6, 12, 13 ja 16, joilla pyritään laajentamaan ehdotetun järjestelmän sovellusalaa ja joissa vaaditaan kaikkien Euroopan unionin toimielinten ja parlamentin väliaikaisten toimihenkilöiden mukaanottoa varhaiseläkejärjestelmään.
Ymmärrän parlamentin ja neuvoston tähän asiaan liittyvät toiveet, koska ne ovat työntekijöitä palkkaavia toimielimiä, ja kuten parlamentin jäsenet tietävätkin, en suhtaudu kielteisesti heidän tavoitteisiinsa. Haluaisin kuitenkin korostaa, että jos kehitys on toteutettava kaikkien mieltymysten mukaisesti, kaikkien tämänkaltaisen järjestelmän täytäntöön panevien toimielinten on huolehdittava, ettei siitä koidu muutoksia talousarvioon.
Siihen on kolme syytä. Ensimmäinen, aivan ilmeinen syy on, että tarvitsemme selvästi kansalaisten ymmärtämystä ja hyväksyntää. Se edellyttää, etteivät mitkään tämän alan kehitystoimet saa vaikuttaa talousarvioon. Toiseksi, jos ainoastaan komissio takaisi talousarvion ennallaan pysymisen, neuvosto tuskin hyväksyisi järjestelmää. Kolmanneksi, rahoitusnäkymien otsakkeessa 5 talousarviotoimenpiteitä edellytetään kaikilta toimielimiltä. Ellei kaikkien toimielinten talousarvio pysy vakiona, joudutaan pienentämään entisestään tulevien vuosien varalle jätettyä pelivaraa, jota komissio on luvannut noudattaa.
Kun kaikki nämä tosiasiat otetaan huomioon, on selvää, että koko varhaiseläkejärjestelmän menestys ja hyväksyntä voi hyvinkin riippua siitä, hyväksyvätkö kaikki toimielimet talousarvion vakiona pysymisen. Jos parlamentti hyväksyy Millerin mietinnön, sen on siis vahvistettava, että se noudattaa varhaiseläkejärjestelmään osallistuessaan neuvoston ja komission soveltamia ehtoja. Olen varma, että parlamentti ymmärtää tämän vaatimuksen ja kannattaa sen noudattamista.
Lopuksi, ennen kuin vastaan kahteen Ferberin esittämään tarkistukseen, mainittakoon, että kuulin Millerin kommentit Ferberin tarkistuksista, ja luulen, että vaikka tulevaisuus toisi hyvälle ystävälleni Millerille vaikka mitä mahtavia asioita tullessaan, hänestä ei varmastikaan tule koskaan diplomaattiedustuksen päällikköä. Ferberin tarkistuksista puheen ollen komissiosta tuntuu, että tarkistus 21 vähentäisi merkittävästi toimenpiteen tehoa, koska siinä rajoitetaan ehdot täyttävien varhaiseläkkeen hakijoiden määrää. Rajoitus olisi niin ratkaiseva, että se vaikuttaisi jopa suoranaisesti tämän järjestelmän maantieteelliseen tasapainoon. Ei komissio eikä parlamentin suuri enemmistökään voi tietenkään hyväksyä sellaista. Ferberin tarkistuksessa 22 esitetään uusien ehtojen käyttöönottoa. Varsinkin 50 prosentin vero on kielteinen ja monimutkainen asia, ja se vähentäisi huomattavasti komission ehdotusten tehokkuutta. Emme siis voi hyväksyä tätäkään tarkistusta, ja toivon, että Ferber, jonka tunnen erittäin hyvin ja jota minä kaikin puolin kunnioitan, ymmärtää ja hyväksyy komission kannan.
Olen erittäin kiitollinen tästä mietinnön myönteisestä lähestymistavasta sekä alkuperäiseen ehdotukseen tehdyistä korjauksista, koska parlamentin jäsenet osoittivat suurta kiinnostusta ja innostusta asiaa kohtaan. Olen varma, että tämä myönteinen asenne säilyy jatkossakin uudistamista koskevissa keskusteluissamme, sillä kuten arvoisat parlamentin jäsenet tietävät, parlamentin ymmärtämys ja tuki ovat mielestäni erittäin ratkaisevia asioita kaikkien uudistamista koskevien ehdotustemme kannalta.

Puhemies
 Kiitos, komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Yleispalvelut ja käyttäjien oikeudet sähköisen viestinnän verkkojen ja palvelujen alalla
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Harbourin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0202/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisen viestinnän verkkojen ja palvelujen alalla (KOM(2000) 392 - C5-0429/2000 - 2000/0183(COD)).

Harbour
Arvoisa puhemies, olen erittäin iloinen saadessani esittää tänä iltana parlamentille mietintöni yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisen viestinnän alalla oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan puolesta. Tämä on uusi osatekijä parlamentin käsiteltävänä olevassa erittäin ratkaisevassa lainsäädäntöpaketissa, jonka tarkoituksena on luoda yhteinen sääntelyjärjestelmä sähköisen viestinnän alalle. Koko Euroopan talouden tulevaisuuden kannalta on tärkeää, että tästä järjestelmästä tulee onnistunut. Minulla on ollut ilo ja kunnia työskennellä ensimmäistä kertaa parlamenttiurallani tällaisen merkittävän yhteispäätösmenettelyllä laadittavan tekstin parissa.
Teksti on monimutkainen, ja tarkistusten laatiminenkin on ollut monimutkaista. Haluaisin kiittää erityisesti kolmen valiokunnan lausunnon valmistelijoita, Papayannakisia, Aparicio Sánchezia ja erityisesti Caudronia, jotka antoivat minulle lausuntonsa, kun työskentelimme yhdessä Hughes-menettelyn mukaisesti ja kun teollisuusvaliokunnan käsittelemät tarkistukset toimitettiin takaisin meidän valiokuntaamme. Emme äänestäneet yhdestäkään niistä, vaan hyväksyimme ne suoraan mietintöömme.
Haluaisin kiittää myös kanssani yhteistyötä tehneitä eri valiokuntien varjoesittelijöitä heiltä saamastani tuesta. Käsiteltävänämme oleva lopullinen teksti on todellakin monen ihmisen yhteistyön tulos. En aio ehdottaa, että tekstiin hyväksyttäisiin uusia tarkistuksia, vaikka sosialistiryhmältä on tullutkin useita tarkistuksia vielä melkoisen myöhään iltapäivällä. Uskon, että olemme päässeet tekstistä hyvin yksimielisyyteen enkä suosittele uusien tarkistuksen ottamista huomiseen äänestykseen.
Haluaisin sanoa muutaman asian itse tekstistä. Se on hyvin kattava teksti, sillä se käsittää neljä erillistä toimenpidettä. Siinä esitetään itse yleispalvelua koskevia määräyksiä: kuinka yleispalvelua pitäisi tarjota, kuinka se pitäisi rahoittaa avoimesti ja selkeästi markkinoita ja koko käyttäjien oikeuksiin liittyvää toimenpidesarjaa vääristämättä, sekä joitakin tärkeitä uusia toimenpiteitä, jotka heijastavat kohdallemme osuvaa uutta teknologiaa. Tekstissä on paljon ratkaisevia toimenpiteitä, jotka liittyvät esimerkiksi markkinainterventioihin ja jäsenvaltioiden mahdollisuuteen puuttua suoraan markkinoihin sekä asettaa vähittäishintoja. Se sisältää myös joitakin digitaalitelevisioon liittyviä toimia sekä säännöksiä, jotka koskevat erityisesti julkisen palvelun radio- ja televisiolähetysten siirtovelvoitteita.
Minulla ei ole aikaa käydä tänä iltana kaikkia näitä kohtia yksityiskohtaisesti läpi, mutta haluaisin huomauttaa, että pyysin tekstissä komissiolta, että nuo neljä tekstissä esitettyä näkökohtaa rajattaisiin selvemmin toisessa käsittelyssä. Tällä hetkellä aika monimutkaisilta tuntuvat etenkin markkinainterventiot, joita komissio pitää väliaikaisina toimina, mistä olen samaa mieltä. Ne on tarkoitettu siksi ajaksi, kun markkinoita säännellään vielä suoraan, mutta kokonaisuudessaan tämä paketti on tarkoitettu sellaista aikaa varten, jolloin markkinat toimivat tavallisen kilpailun ehdoilla. Nämä väliaikaiset toimet pitäisi määritellä selkeästi, sillä muutaman vuoden kuluttua emme toivottavasti tarvitse niitä.
Olen tukenut mietinnössä vahvasti direktiivin taustalla olevaa toimintasuunnitelmaa. Komissio ei ole pyrkinyt merkittävästi laajentamaan yleispalvelualaa, ja se on aivan oikein. Olen pyrkinyt mietinnössäni selkeyttämään tekstiä ja parantamaan sitä joissakin kohdin, mutta olen yrittänyt olla hyvin valikoiva uusien määräysten suhteen. Käyttäjien oikeuksiin liittyvissä kysymyksissä on ollut tärkeää saada oikea suhde Euroopan unionin tasolla hyväksyttävän tekstin ja jäsenvaltioiden hoitamien yksityiskohtaisten toimien välille.
Hyvät kollegat, uskokaa pois, että on riittänyt ihmisiä, jotka ovat halunneet hankaloittaa tätä tekstiä ja lisätä siihen uusia määräyksiä. Uskon, että sain tekstistä tasapainoisen, erityisesti sen tosiasian valossa, että nämä määräykset koskevat myös ehdokasvaltioita, jotka lähtevät liikkeelle paljon vaatimattomalta tekniseltä pohjalta kuin tällä hetkellä kuvitellaan. Olen varma, että tänä iltana käsiteltäviksenne antamani ehdotukset ovat tasapainoisia ja että ne kestävät tulevaisuuden koettelemukset. Niissä otetaan huomioon tuleva tekninen kehitys. Niistä on hyötyä kuluttajille, koska ne ylläpitävät ja kehittävät kilpailua. Kuluttajille myönnetään niissä oleellisia oikeuksia, mutta samalla niissä autetaan erittäin nopeasti muuttuvaa alaa menestymään ja kehittymään tulevaisuudessa ilman tarpeettomia ja monimutkaisia interventioita.

Aparicio Sánchez
. (ES) Arvoisa puhemies, kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunta suhtautuu myönteisesti komission ehdotukseen direktiiviksi ja tähän onnistuneeseen mietintöön, josta onnittelen esittelijä Harbouria.
Osa lausunnossamme esitetyistä tarkistuksista on sisällytetty tekstiin, kuten esittelijä sanoi. Osaa tarkistuksista ei taas ole hyväksytty, mutta jäsen Medina Ortega on ottanut ne nimiinsä, jotta niistä voitaisiin äänestää täysistunnossa. Niillä pyritään parantamaan tekstiä siten, että sähköistä viestintää pidetään yleispalveluna.
Perussopimuksissa tarkoitetussa yhteiskuntamallissa on vahvistettu kilpailua ja markkinoita koskevien periaatteiden ensisijaisuus, mutta Euroopan ylpeydenaiheena, joka tekee sosiaalisesta mallistamme ainutlaatuisen maailmassa, on se, että nämä periaatteet ovat sopusoinnussa kahden peruuttamattoman arvon tai tosiseikan kanssa: sosiaalisen suojelun korkean tason sekä hyvien ja laajojen yleispalvelujemme kanssa.
Ne, jotka ovat markkinoilla tekemisissä jonkin viestintäverkon tai -palvelun kanssa, eivät ole tekemisissä minkä tahansa tuotteen kanssa, vaan kyse on palveluista, joilla on suuri sosiaalinen ja kulttuurinen lisäarvo. Ne ovat saatavilla helposti ja yleisesti, joten niihin liittyy demokratiaan ja ihmisarvoon vaikuttavia periaatteita.
Kulttuurivaliokunnan tarkistuksilla on monta tavoitetta: niillä pyritään kehittämään velvollisuutta välittää palveluja sähköisiin viestintäverkkoihin, asettamaan näitä palveluja tarjoaville yrityksille tiedotukseen ja avoimuuteen liittyviä velvoitteita, parantamaan vammaisten - erityisesti kuulo- ja näkövammaisten - suojelua sähköisen viestinnän käyttäjinä ja lopuksi erottamaan toisistaan infrastruktuurit ja sisältö audiovisuaalialan lainsäädännössä.
Toivon, että esittelijä ja hänen poliittinen ryhmänsä olisivat valmiita hyväksymään nämä tarkistukset.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, olemme samaa mieltä tavasta, jolla esittelijä kuvasi ongelman, ja kiitämme häntä. Olen kuitenkin sitä mieltä, että suhtaudumme kilpailuun hyvin optimistisesti. Kilpailu pyrkii, niin kuin on loogista, kustannusten alentamiseen, asiakkaiden valikointiin ja syrjintään asiakkaiden tason perusteella. Tästä on saatu markkinoilta kokemuksia.
Arvoisa esittelijä, arvoisa puhemies, menemättä yleisiin teorioihin haluan tästä syystä sanoa, että olemme esittäneet joukon tarkistuksia, joiden päätavoitteena ei ole suojella kuluttajaa joitakin uhkia vastaan vaan suojella häntä kilpailun oloilta. Haluamme siis kattavan kaikkien saatavilla olevan, mutta myös laadultaan yhtenevän palvelun. Esimerkiksi kaikkien on päästävä Internetiin, mutta yhtä nopeasti, kaikkina aikoina ja kaikilla alueilla. Emme halua asiakkaiden alueellista syrjintää, emme erottelua yhteyden maksutavan mukaan. Tällaisia tapauksia on nähty. Lisäksi olemme vaatineet, että kuluttajajärjestöjä on kuultava silloin, kun yleispalveluiden laajuutta tarkastellaan uudestaan.
Lisäksi haluamme, että sopimusehdot ovat yksinkertaisia, tunnettuja, ymmärrettäviä ja vertailukelpoisia, ja tämän täytyy olla pakollista, jotta asiakas voisi käytännössä vaihtaa toimittajaa. Alallahan vallitsee kilpailu. Tämä edellyttää, että asiakkaan täytyy saada etukäteen tieto mahdollisista hintamuutoksista ym., jotta hän voisi ajoissa vaihtaa toimittajaa. Asiakkaan on voitava säilyttää sama puhelinnumero, kuten komissio aivan oikein ehdottaa, ja hänen on voitava vaihtaa yritystä ilman veloitusta. Lisäksi on otettava huomioon asiakkaan tarve saada ennakkotietoja myös esimerkiksi matkapuhelinten vaaroista. Asiakkaan oikeudet pitää olla kirjoitettu selkeästi ja hänen on voitava lukea ne ja käyttää niitä.
Arvoisa puhemies, emme sano tätä hankaloittaaksemme komission työtä emmekä usko, että asia pitää jättää kunkin jäsenvaltion erikseen päätettäväksi. Yleisten periaatteiden pitää olla konkreettiset kuluttajansuojan osalta, ja näin tämä asia etenee paremmin.

Caudron
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin aloittaa puheenvuoroni antamalla tunnustukseni Euroopan komission laadukkaalle, monipuoliselle ja merkittävälle direktiiviehdotukselle.
Sitä vastoin minun on todettava pahoittelevani, että tämä tietoliikennepakettiin olennaisesti kuuluva teksti otettiin pois asiasta vastaavalta teollisuusvaliokunnalta, ja toimivalta siirrettiin oikeudellisten asioiden valiokunnalle, mistä on näköjään tullut erittäin paha tapa.
Hyvät kollegat, yleispalvelut ja käyttäjien oikeudet ovat mielestäni kaksi eri asiaa, vaikka ne sisältyvätkin samaan direktiiviin ja liittyvät toki toisiinsa sekä ovat molemmat tärkeitä.
Käyttäjien oikeuksien suojelu edellyttää takeita, selkeyttä, yksinkertaisuutta ja näin ollen ennen kaikkea myös avoimuutta. Valiokunnassa hyväksytyt tarkistukset ovat tämän suuntaisia. Toisissa tarkistuksissa oltaisiin voitu mennä vieläkin pidemmälle valiokunnan enemmistön niin halutessa.
Yleispalvelun käsite on hyvin laaja ja siihen liittyvät tavoitteet moninaiset, jopa monimutkaiset. Yleispalvelun käsite edellyttää tiettynä hetkenä tehtyä määritelmää, mutta myös yksityiskohtaisia sääntöjä ja menetelmiä, joilla taataan sen kehittyminen ajan myötä. Myös sen rahoittaminen on luonnollisesti ratkaistava. Muistuttaisin vielä, että se on riippumaton yleispalvelua tarjoavan yrityksen juridisesta asemasta.
Annoin tunnustukseni Euroopan komission tekstille, mutta olen edelleen vakuuttunut tarpeesta antaa kaikkia eurooppalaisia yleispalveluja koskeva puitedirektiivi.
Haluaisin lopettaa puheenvuoroni henkilökohtaiseen mielipiteeseen, ettei yleispalvelu voi eikä sen pidä olla sellainen, että sitä voitaisiin pitää vain vapauttamisen jäänteenä tai ohimenevänä ilmiönä. Sillä on minulle ja kollegoilleni itseisarvoa ja se edustaa tavoitetta jo sinänsä, sillä se on osa Euroopan rakentamisen perustana toiminutta sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Näin ollen yleispalveluja on vaadittava, ne on määriteltävä, ne on tuotava esiin ja niistä on päätettävä sellaisinaan.

Van Velzen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kiitän ensiksi kollega Harbouria tästä erinomaisesta mietinnöstä ja myös kollega Caudronia hänen hyvästä panoksestaan teollisuusvaliokunnan puolesta.
Arvoisa puhemies, tämä mietintö on poikkeuksellisen tärkeä, sillä siinä säädetään kansalaisten oikeuksista suhteessa yritysten velvollisuuksiin. Etenkin aikana, jolloin kehitys on niin nopeaa, on erittäin tärkeää, että meillä on tällainen mietintö. Saanen tehdä siitä viisi huomautusta.
Ensiksi on olennaisen tärkeää, että mahdollisuudet ovat samanarvoiset. Siksi 13 artikla, jossa määritellään korostetusti, miten yleispalvelut voidaan rahoittaa, jos niistä koituu kohtuuton rasite operaattoreille, on luonnollisesti erittäin tärkeä. Se on mielestäni hyvin tärkeä etenkin siinä huonossa tilanteessa, jossa monet operaattorit ovat tällä hetkellä.
Toiseksi 16 artikla on tärkeä, ja olen todella hämmästynyt, että sosialistiryhmä on esittänyt tarkistuksen numeron sälyttämisen rajoittamisesta kiinteään verkkoon. Jos on olemassa jokin asia, joka on edistänyt operaattorien välistä kilpailua ja jonka pitää edistää sitä, se on tietenkin mahdollisuus numeron säilyttämiseen ja vetoankin kollegoihini, että he eivät hyväksyisi tätä tarkistusta. Se on mielestäni väärin. Olen täysin samaa mieltä siitä, että markkinoihin tai hintarakenteisiin puuttumisen, jota olemme soveltaneet kansainvälisen verkkovierailun yhteydessä, tulee olla poikkeus. Jos kansalaisten pitää maksaa liikaa eivätkä he saa tietoja kansainvälisen verkkovierailun hinnoista maasta toiseen maksamista varten, ei ole muuta mahdollisuutta kuin lainsäädäntö. Nimenomaan siksi, että olemme uhanneet lainsäädännöllä, operaattorit ovat nyt valmiit laskemaan hintoja, ja siitä on mielestäni loppujen lopuksi kyse.
Kolmas perustava tekijä ovat sijaintipaikkatiedot, jotka liittyvät numeroon 112, joka on eurooppalainen hätänumero. Ne ovat tärkeitä, mutta käyttäkäämme sijaintipaikkatietoja etupäässä niissä tapauksissa, joista kulloinkin on kyse. Yksityisyyden suojelu on erittäin tärkeää ja olen tyytyväinen siihen, että se sisältyy 22 artiklaan.
Kulttuuripoliittisesta näkökulmasta - ihmettelette varmaan, että teollisuusvaliokunnan jäsen ehdottaa tällaista - 26 artikla, jossa puhutaan siirtovelvoitteista, on erittäin tärkeä. Olen kuitenkin hämmästynyt, että sosialistiryhmä haluaa laajentaa siirtovelvoitteita siten, että ne koskisivat myös kaupallisia radio- ja televisioasemia. Tämä on mielestäni ehdottomasti väärin ja toivon todella, että he peruuttavat tarkistuksen, sillä siirtovelvoitteet on varattava julkisia radio- ja televisioasemia varten.
Lopuksi, arvoisa puhemies, te ja minä haluamme katsoa kaikkia mahdollisia ohjelmia, myös dekoodereja käyttäen, mutta jos meistä tulee sanokaamme suuren yhtymän uhreja, se ei ole mahdollista. Dekooderien pitää voida olla yhteydessä toisiinsa. Sitä nimitetään yhteiseksi rajapinnaksi. Siitä säädetään erinomaisesti liitteessä 6. Meidän pitää tukea sitä.

Berenguer Fuster
Arvoisa puhemies, on totta, että - ja olemme juuri saaneet siitä osoituksen - konservatiiviset tahot väittävät usein, että me sosialistit vastustamme vapauttamisprosessia. Mikään ei voisi olla kauempana todellisuudesta. Kannatamme täysimääräisesti sellaista prosessia, jossa on runsaasti edistyksellisiä näkökohtia. Yksi niistä on, että jonkin alan vapautuessa ja markkinoiden jakautuessa yhä useamman yrityksen kesken pystytään hillitsemään taloudellisen vallan keskittymistä, ja juuri tätä edistyksellistä päämäärää kannatetaan täysimääräisesti tällä puolella istuntosalia.
Emme voi kannattaa sellaisia monopoleja, jotka tarjoavat heikompilaatuisia ja kalliimpia tavaroita ja palveluja kuin vapaan kilpailun järjestelmässä tarjottavat tavarat ja palvelut. Julkisissa monopoleissa on siis moittimista, mutta yksityisiä monopoleja on mahdotonta sallia ja hyväksyä. Palveluja onkin mielestämme tarjottava vapaan kilpailun järjestelmässä, mutta järjestelmälle on asetettava pelisäännöt, jotta ei kävisi niin, että palveluja voivat käyttää ainoastaan ne, jotka pystyvät tulotasonsa tai asuinpaikkansa takia maksamaan yrityksille kannattavista palveluista, ja että ulkopuolelle jäävät ne, joilla ei ole varaa näihin erittäin perusluonteisiin palveluihin tai jotka asuvat yritysten mielestä kannattamattomilla alueilla.
On siis välttämätöntä asettaa yleispalveluvelvoitteita, mutta keskustelut yleispalvelun laajuudesta ja edellytyksistä ovat ymmärrettävästi sisällöltään vahvasti ideologisia. Oikeisto ajaa aina yritysten etua, joten se vaatii, että yleispalveluvelvoitteiden olisi oltava mahdollisimman vähäisiä. Edistykselliset tahot puolestaan vaativat, että yhä useammat palvelut olisivat kaikkien kansalaisten saatavilla kohtuuhintaan. Nämä näkemykset heijastuvat myös mietinnössä.
Harbour on tehnyt suurenmoista työtä, mutta en voi unohtaa, että hän edustaa sellaista poliittista koulukuntaa, jonka näkemyksissä puolustetaan pikemminkin yritysten etuja kuin markkinoiden toimintaa. Hän edustaa toisin sanoen sellaista koulukuntaa, joka on amerikkalaisittain sanottuna pikemminkin pro-business kuin pro-market. Mietinnössä on toki myönteisiäkin näkökohtia, joita me aiomme ilman muuta tukea, mutta siinä on myös sellaisia ehdotuksia, joita me emme voi hyväksyä.
Emme pidä järkevänä, että mietinnön tarkistuksesta 2 on poistettu maininta siitä huolestuttavasta tosiseikasta, että entisten monopolien määräävä markkina-asema voi säilyä vapauttamisprosessissa; emme voi hyväksyä, että tekstistä on poistettu komission lause, jonka mukaan palveluja on tarjottava kohtuuhintaan. Emme voi hyväksyä myöskään, että äänestetään sellaisia tarkistuksia vastaan, joissa - niin tehtiin valiokunnassa, ja niin ilmeisesti tehdään nytkin - ehdotetaan esimerkiksi, että teleoperaattorin vaihtaminen ei edellyttäisi numeron vaihtamista ja että se olisi käyttäjälle joko maksutonta tai kohtuuhintaista. Vaikuttaa siltä kuin tässä haluttaisiin hankaloittaa kilpailua ja uusien taloudellisten toimijoiden tuloa markkinoilla ja ikään kuin ajaa monopolien etuja, emmekä voi olla tästä samaa mieltä.

Thors
Arvoisa puhemies, tämän mietinnön laatiminen kahden valiokunnan välisen Hughes-menettelyn avulla on ollut kiinnostava työ. Luulen, että olemme useimmissa tapauksissa onnistuneet luomaan tiettyä yhteenkuuluvuutta valiokuntien välille ja myös niitä tätä samaa asiaa koskevia aikaisempia mietintöjä kohtaan, jotka edellisetkin puhujat mainitsivat. Mielestäni esittelijä on myös yrittänyt saada aikaan tällaista yhteenkuuluvuutta, erityisesti, kun kyse on sillan rakentamisesta aikaisemmin hyväksyttyjen mietintöjen ja tämän mietinnön välille. Se on erinomaista, mutta tietyissä kohdissa emme ole luullakseni vielä onnistuneet siinä. Kyse on erityisesti televisiostandardeista, joita esiintyy tietyissä tarkistuksissa.
Olemme painiskelleet melkoisesti myös yhteistä sääntelyjärjestelmää (co-regulation) koskevan käsitteen kanssa. Tässä tapauksessa minun on helpompi hyväksyä se ja voin myös hyväksyä esittelijän esityksen, mutta muille kielille käännettynä se ei kuulosta yhtä hyvältä. Yhteinen sääntelyjärjestelmä siinä merkityksessä, että viranomainen on viimeinen taho, joka huolehtii tasapainosta, voidaan hyväksyä, mutta tietyissä mietinnön käännöksissä puhutaan epämääräisesti yhteisistä määräyksistä, mikä ei ole yhtä kuvaavaa.
Tämän mietinnön tasapaino on tärkeä. Mielestäni meidän pitää huomenna toimitettavassa äänestyksessä huolehtia, että yhtäältä määräykset siirtovelvoitteista ja taloudellisista korvauksista niille, jotka ovat siihen velvoitettuja, ja toisaalta niitä teleyrityksiä koskevat määräykset, joiden velvoitteet on lueteltu muissa säännöissä, ovat tasapainossa. Meidän on mielestäni huolehdittava huomenna myös, että jatkossakin on olemassa kattava numeropalvelu, mikä on mahdollista vain, jos tällaisen palvelun ylläpitämiseen liittyy taloudellisia etuja. Emme saa unohtaa sitä huomenna järjestettävän äänestyksen yhteydessä emmekä tulevassa televerkkojen henkilösuojaa koskevassa direktiivissä.

Niebler
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, rakkaat kollegat, minäkin haluaisin aluksi kiittää hyvin lämpimästi oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan esittelijää, Harbouria. Mietinnöstä tuli erinomainen, ja Harbour on todella osannut työstää hyvän kompromissin tekemällä rakentavia ehdotuksia ja käymällä tiiviitä neuvotteluja kollegojen kanssa; kompromissi sai oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa laajalti tukea ja - siitä olen varma - se saa laajalti tukea myös huomenna täysistunnossa.
Direktiivin sisällöstä on sanottu jo paljon, joten keskityn muutamiin omasta näkökulmastani olennaisiin kohtiin. Ensimmäiseksi käsittelen yleispalveluvelvoitteen laajuutta. Haluan heti ilmaista tyytyväisyyteni siihen, että yleispalvelun on tarkoitus kattaa yksinkertaiset, mutta ei laajakaistaisia Internet-liittymiä. Joissakin yhteisön osissa laajakaistayhteyksien edellyttämää infrastruktuuria ei voida vielä lähivuosina kehittää tai sen teknistä varustelutasoa lisätä. Lisäksi sellaisten liittymien kysyntä on osaksi vielä riittämätöntä. Niinpä tällaisten liittymien tarjoaminen pitäisikin jättää tässä vaiheessa ilman sääntelypakkoa markkinavoimien huoleksi.
Paikallisverkkojen ja siten myös Internet-liittymien kilpailuttaminen on tullut mahdolliseksi tilaajayhteyksien eriyttämistä koskevan asetuksen myötä. Nyt on tärkeää soveltaa tätä direktiiviä johdonmukaisesti niin pian kuin suinkin, jotta laajakaistayhteyksiä voidaan tarjota riittävä määrä nopeasti ja edullisesti. Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta on tarkistuksessa 9 esittänyt 4a artiklan muuttamista, mutta minusta tarkistuksen suunta on valitettavasti väärä, sillä siinä pyritään juuri nopeiden Internet-yhteyksien ottamiseen mukaan yleispalveluvelvoitteeseen. Tarkistuksen mukaan jäsenvaltioiden on määriteltävä tietyt tiedonsiirtonopeudet, joiden pohjana on huipputason tekniikka. Kuvaamistani syistä pidän tätä tarkistusta liian pitkälle menevänä.
Minusta on myönteistä, että direktiivin mukaan tulevaisuudessa on olemassa myös eurooppalainen aluetunnus 3883. Uskon, että se toimii viestinnän osatekijänä ja auttaa siten edistämään sisämarkkinoitamme. Pidän myönteisenä myös matkapuhelinten numeroiden siirrettävyyttä. Jäsen van Velzen mainitsi tästäkin jo aikaisemmin. Voin vain toivoa, että jäsen Harbourin mietintö saa huomenna osakseen laajan hyväksynnän. Kaiken kaikkiaan se on todella hyvää työtä!

Liikanen
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää Harbouria sekä koko oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokuntaa erinomaisesta mietinnöstä ja haluaisin lisäksi kiittää kaikkia muita valiokuntia heidän rakentavasta yhteistyöstään.
Me kaikki tiedämme, kuinka tärkeä merkitys koko televiestintäpaketilla on tulevaisuudessa Euroopan kilpailukyvylle. Tässä mietinnössä osoitetaan suurta ymmärrystä näitä vilkkaita markkinoita, niiden tekniikoita ja niiden kehitystä kohtaan. Tämän mietinnössä esiin tuodun teknisen ja kaupallisen taitotiedon lisäksi esittelijä Harbour on esittänyt useita tarkistuksia yhteiskunnassamme usein laiminlyödyn käyttäjäryhmän, nimittäin vammaisten, puolesta.
Olen erittäin ilahtunut vammaisia koskevista tarkistuksista, ja komissio suhtautuu niihin myönteisesti. Komissio on samaa mieltä siitä, että yleispalveluun kuuluu muutakin kuin vain maantieteellisen kattavuuden varmistaminen. Yleispalvelun on katettava kaikki yhteiskuntaryhmämme, myös vammaiset ja henkilöt, joilla on erityistarpeita. Suunnittelemme nyt www-sivustojen käyttömahdollisuuksia koskevaa suositusta, joka helpottaa vammaisten Internet-palvelujen käyttöä.
Rajoitetun ajan vuoksi yritän keskittyä tänään muutamiin erityisen tärkeisiin seikkoihin. Ensiksi yleispalveluvelvoitteen laajuuteen: komissio kannattaa Harbourin mietinnössä esitettyä yleispalveluvelvoitteen laajuutta. Siinä ehdotetut avainasiat, esimerkiksi yleispalveluvelvoitteen laajuuden säännöllinen tarkistaminen ja nettokustannusten kattaminen avoimilla ja kilpailua horjuttamattomilla järjestelmillä, sopivat yhteen sen toimintatavan kanssa, jolla komissio itse tarkastelee näitä pääperiaatteita.
Tarkistukset 4, 6, 8, 10 ja 15 ovat todellisia parannuksia. Komissio ei voi kuitenkaan hyväksyä sitä, että "Internet-yhteyden" eteen lisätään sana "tehokas" tarkistuksen 9 mukaisesti, koska se voidaan tulkita monella tavalla ja se voi aiheuttaa siten markkinoiden vääristymistä. Komissio pitää myönteisinä tarkistuksia, joissa käsitellään merkittävässä markkina-asemassa olevia operaattoreita koskevaa sääntelyjärjestelmää, mutta se ei voi tukea sellaisia määräyksiä kuin "vähintään kerran vuodessa", joka asetettiin kansallisille sääntelyviranomaisille tarkistuksessa 24. Puitteiden on pysyttävä joustavina, ja kansallisten sääntelyviranomaisten on pystyttävä vastaamaan kehittyviin markkinaolosuhteisiin.
Komissio pitää vakuuttavina tarkistuksessa 26 esitettyjä uudistuksia, joiden mukaan markkinoiden jatkuvaan kyvyttömyyteen tyydyttää käyttäjien ja kuluttajien tarpeet voidaan puuttua vähittäishintoihin liittyvillä parannuksilla, mikäli tukkuhintoihin liittyvät parannukset eivät riitä. Komissio yhdistäisi kuitenkin minkä tahansa intervention mieluummin paketin yleistavoitteisiin kuin hyvin perusteltuihin valituksiin.
Mitä tulee käyttäjien etuja ja oikeuksia käsittelevään kohtaan, komissio pitää myönteisenä, että direktiivin säännöksiä kannatetaan, ja hyväksyy tarkistuksen 31, jossa operaattoreita vaaditaan sisällyttämään sovellettavat tariffit tilaajien kanssa tekemiinsä sopimuksiin. Eurooppalaisen numeroavaruuden toteuttamisesta puheen ollen komissio on jo suorittanut sitä koskevan tutkimuksen. Saimme selville, että eurooppalaisen aluetunnuksen avulla yritykset, joilla on toimipisteitä eri puolilla Eurooppaa, voisivat käyttää yhteistä puhelinnumeroa. Se lisäisi operaattoreiden välistä kilpailua sekä loisi Euroopan laajuisia palveluja ja markkinoita. Komissio ei voi siksi kannattaa tarkistusta 31, jonka mukaan ennen eurooppalaisen numeroavaruuden täytäntöönpanoa olisi tehtävä uusi tutkimus.
Harbourin mietinnön siirtovelvoitteita koskevat ehdotukset kuvastavat alan tärkeyttä ja arkaluonteisuutta. Hänen ehdottamansa verkko-operaattoreille maksettavat korvaukset tasapainottavat hyvin epätasapainossa olevia intressejä. Komissio kuitenkin uskoo, että muissa tähän artiklaan tehdyissä tarkistuksissa vain toistetaan muita järjestelmään sisältyviä määräyksiä, eivätkä ne ole sen vuoksi tarpeellisia. Tarkistuksiin 45 ja 46 suhtaudumme periaatteessa myönteisesti.
Lopuksi, mitä siis tulee mietinnössä esitettyihin tarkistuksiin, komissio voi hyväksyä kokonaan tarkistukset 4, 6, 8, 10, 15-20, 22, 27, 29, 36, 38, 39, 46, 49, 53, 57, 58 ja 60. Komissio voi hyväksyä osittain tai periaatteessa tarkistukset 2, 5, 7, 9, 11-14, 18, 21, 23-26, 28, 30, 31, 32, 33, 35, 37, 41, 42, 44-47, 50, 52 ja 54. Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 1, 3, 34, 40, 43, 48, 51, 55, 56, 69, 61 ja 62.
Lopuksi, se tosiasia, että komissio hyväksyy kaikkiaan 62 tarkistuksesta 50 kokonaan, osittain tai periaatteessa, on osoitus parlamentin ja komission ilahduttavan samansuuntaisesta ajattelutavasta, joka heijastuu myös neuvostossa käytäviin keskusteluihin. Tämä kolmen toimielimen välinen lähentyminen johtuu tunteesta, että meillä on yhtenäinen tulevaisuudenkuva ja yhteiset velvoitteet, joiden kohdalla Euroopan parlamentilla on mahdollisuus tehdä oma tärkeä osuutensa huomisessa äänestyksessä.

Puhemies
 Kiitos, komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Yritystoiminnan rakennetilastot
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lullingin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0181/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yritystoiminnan rakennetilastoista annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 58/97 muuttamiseksi (KOM(2001) 38 - C5-0031/2001 - 2001/0023(COD)).

Lulling
Arvoisa puhemies, Eurostat on laatinut jo viisi vuotta teollisuuden, rakentamisen ja kaupan alojen yritysten rakennetilastoja. Tilastot ovat vuodesta 1998 kattaneet myös vakuutuspalvelualan.
Nyt käsittelemämme ehdotuksen tarkoituksena on saada rakennetilastojen piiriin myös luottolaitokset, eläkerahastot ja muu rahoituksen välitys, jonka piiriin kuuluvat sijoitusyhtiöt, rahoitusleasing, kiinnelainat, kulutusluotot ja rahoitusta palveleva toiminta, kuten vakuutusasiamiehet, arvopaperihallinta jne.
Luetteloinnin perusteella voitte arvioida rakennetilastojen laajentamisen tärkeyttä, sillä siten voidaan arvioida paitsi rahoituspalvelumarkkinoiden kehittymistä myös yhtenäisvaluutan käyttöönoton vaikutuksia sisämarkkinoiden kehitykseen sekä alan kilpailukykyä ja kansainvälistymistä.
Kaikki nämä vuodet, joiden kuluessa olemme väitelleet täällä eläkerahastojen sisämarkkinoista, kaikki nämä kuukaudet, joiden aikana olemme käsitelleet työeläkelaitoksia koskevaa ensimmäistä direktiiviehdotusta, vapauttavat minut tarpeesta vakuuttaa, että meidän ja myös Euroopan unionin muiden poliittisten päättäjien on välttämättä saatava myös näitä aloja koskevia luotettavia tietoja muun muassa eläkejärjestelmien sekä sellaisten yritysten määrästä, joilla on työntekijöitä myös Euroopan unionin muissa maissa tai jopa Euroopan vapaakauppa-alueella, sekä toisen pilarin täydentävien eläkerahastojen tai -laitosten piiriin kuuluvien mies- tai naisjäsenten määrästä.
Olen esittänyt tarkistuksia, jotka saivat yksimielisen siunauksen talous- ja raha-asioiden valiokunnassamme ja joiden tarkoituksena on taata, etteivät kaikki jaot olisi komission esityksen mukaan valinnaisia ja että myös työllisyyttä koskevat tiedot jaoteltaisiin sukupuolen mukaan. Vaadin tätä, koska olen naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan jäsen ja koska olen sittemmin pyrkinyt valtavirtaistamisperiaatteen toteuttamiseen näitä ongelmia koskevissa mietinnöissäni. Kaiken tämän tarkoituksena on välttää esiintymästä huonosti informoituina poliittisina päättäjinä. Kuten tiedätte, huonosti informoitujen poliittisten päättäjien arvostelu- ja päätöksentekokyky ovat huonoja.
Komission esitykseen sisältyy toinen osa, jonka tavoitteena on lisätä kaksi ylimääräistä muuttujaa ympäristönsuojelun, rakentamisen ja kaupan alojen rakennetilastoja koskeviin menoihin. Omiin laitteisiin ja laitoksiin tehtyjä investointeja koskevat luotettavat tiedot sekä ympäristönsuojeluun tarkoitetut juoksevat menot jaetaan aloittain, joita ovat: ilmanlaadun ja ilmaston suojelu, jätevesihuolto, jätehuolto ja muu ympäristönsuojelu.
Investointeja koskevat tiedot on ajateltu toimitettavan vuosittain: kaikkia juoksevia kuluja koskevat tiedot toimitetaan joka kolmas vuosi.
Haluan korostaa, että on harkittu pitkää siirtymäkautta ja että pienet yritykset voidaan yleisesti ottaen jättää tutkimusten ulkopuolelle, koska niiden osuus ympäristönsuojelumenoista on hyvin pieni. Haluaisin myös lisätä, että Eurostatin kokoamia tietoja käytetään myös kestävän kehityksen mittareina.
Rahoituksessa ei tarvitse pelätä liian suuria lisäkustannuksia, koska suuri osa tiedoista on jo kerätty alojen asianmukaisen valvonnan yhteydessä. Muille aloille on suunniteltu hyvin joustavaa käytäntöä. Ensimmäinen pakollinen viitevuosi ja tietojen toimitusaika nimittäin vahvistetaan myöhemmin komitologiamenettelyn mukaisesti. Me emme ole menettelyyn tyytyväisiä, vaikka se on tässä tapauksessa osoittautunut kaikkein järkevimmäksi ja siten täysin kelvolliseksi.
Arvoisa puhemies, yleisesti ottaen tämä on hyödyllinen, jopa välttämätön esitys ja myös järkevä tietojen keräämisen suhteen. Esitutkimukset tekevät siitä myös hyvin valmistellun, ja haluankin kiittää Eurostatia kaikesta tästä valmistelutyöstä, joten uskon, arvoisa puhemies, että parlamentti on valmis hyväksymään mietintöni ja että se voi olla tyytyväinen nopeasti ja hyvin tehtyyn työhön.

Solbes
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää Lullingia hänen työstään. Hän on mielestäni tehnyt erinomaisen työn hankalasta teknisestä aiheesta sekä mahdollistanut, että on esitetty sellaisia tarkistuksia, jotka - kuten esittelijä on hyvin sanonut - vaikuttavat kaikkiin komission ehdotuksen peruspiirteisiin ja joihin liittyvistä näkökohdista olemme samaa mieltä.
Esittelijä on korostanut, että tekstiin on sisällytettävä viittaus sisämarkkinoihin, ei ainoastaan maailmanlaajuistumiseen, kun puhumme tästä tavoitteesta; hän on myös sanonut, että on korostettava joitakin erityisongelmia ja myös sukupuoleen perustuvaa jaottelua, joka on hänen mielestään valtavirtaistamiseen liittyvä asia. Mielestäni se ei ole pelkästään sitä, vaan se on myös perusluonteista informaatiota, jotta voimme analysoida työmarkkinoita ja saada tietoja, joista voi tulevaisuudessa olla meille hyötyä. Esittelijä on mielestäni parantanut komission tekstiä.
Esittelijä Lulling on viitannut myös ympäristöön. Hän sanoo aivan aiheellisesti, että uusia tilastoja voidaan kerätä rasittaen yrityksiä mahdollisimman vähän. Tämä ei aina pidä paikkaansa, kun tarvitaan uutta tietoa, mutta on totta, että esitetyt määräajat voidaan kohtuullisesti hyväksyä.
Komissio katsoo tästä syystä, että esitetyt tarkistukset, jotka parlamentti toivottavasti hyväksyy, ovat hyödyllisiä ja että suosittelemme niitä neuvostolle, jonka kuuluu tehdä lopullinen päätös, ja toivomme, että neuvosto ottaa ne olennaisilta osin huomioon.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Silikoniproteesit
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Fourtoun laatima vetoomusvaliokunnan mietintö (A5-0186/2001) silikoniproteeseja koskevista käsiteltäväksi otetuista vetoomuksista (vetoomukset 0470/1998 ja 0771/1998).

Fourtou
Arvoisa puhemies, kuten itse totesitte, vetoomusvaliokunta sai vuonna 1998 kaksi hyvin merkittävää vetoomusta. Toinen vetoomus, jonka esitti Belgian kansalainen silikonin vaurioittamien naisten ryhmän puolesta, sai lähes tuhat allekirjoitusta; toisen esitti Britannian kansalainen, joka vaati rintojen silikoni-implanttien kieltämistä.
Toimeenpaneva komissio vastasi tutkimuksen jälkeen vuoden 1999 alussa näihin vetoomuksiin. Vastauksen sisältö on lyhykäisyydessään tämä: tällä hetkellä saatavilla olevien tieteellisten selvitysten tulosten perusteella silikoni-implanttien kieltäminen ei kuitenkaan ole perusteltua. Vastaukseen oli lisätty liite kolmansien maiden ja unionin jäsenvaltioiden kannoista kysymykseen. Euroopan parlamentin tutkimuksen pääosasto luovutti maaliskuussa 2000 vetoomusvaliokunnalle valmisteluasiakirjan rintojen silikoniproteeseista. Tässä tutkimuksen tilaa kuvaavassa tiedotteessa, johon oli liitetty lääketieteellisten instituuttien, tieteellisten yhdistysten, yliopistojen, lääketieteellisten julkaisujen jne. kansainvälisiä ohjeistuksia, tehtiin seuraavanlainen johtopäätös: nykyään ei voida antaa lopullista vastausta siihen, ovatko silokonit syynä tulehdusreaktioihin, jotka stimuloivat epäsuorasti autoimmuunijärjestelmää. Toisin sanoen nykyään ei ole tieteellisiä todisteita siitä, että rintojen silikoniproteesin istuttaneet naiset olisivat muita naisia alttiimpia vakaville sairauksille, kuten sidekudossairauksille, ja että heidän imusolmukejärjestelmänsä reagoisi tietyllä tavalla.
Koska ongelma on niin vaikea ja koska parlamentti ei halua lopettaa näin hankalien vetoomusten tutkintaa, se on pyytänyt STOAlta riippumatonta tieteellistä tutkimusta. Toukokuussa 2000 tohtori Moreno esitti päätelmänsä, jotka sisälsivät kolme vaihtoehtoa: ensimmäinen vaihtoehto: annetaan tilanteen olla ennallaan, eikä asiaan puututa. Toinen vaihtoehto: rintoihin istutettavat silikoni-implantit kielletään, kolmas vaihtoehto: implantteja ei kielletä kokonaan, mutta laaditaan ja toteutetaan erityistoimia potilaille annettavan tiedon, jäljittämisen ja valvonnan, laadunvalvonnan ja -varmistamisen sekä keskeisen tutkimuksen lisäämiseksi ja parantamiseksi.
Euroopan komissio, ympäristöasioiden valiokunta ja naisten oikeuksien valiokunta, joilta pyydettiin lausuntoa, valitsivat kolmannen vaihtoehdon. Komission jäsen Erkki Liikanen vahvisti maaliskuussa 2001, että komissio valmisteli rintojen silikoniproteeseja koskevaa tiedonantoa, jonka tarkoituksena on juuri vahvistaa eurooppalaisia standardeja ja valvontaa, ottaa käyttöön potilaiden suostumukseen perustuva järjestelmä sekä jatkaa tutkimus- ja kehittämistyötä. Otettuaan huomioon vetoomuksen esittäjien vetoomukset ja asiassa kuultujen valiokuntien lausunnot, ja kiitänkin näitä valiokuntia niiden perusteellisesti työstä ja tuesta, vetoomusvaliokunta hyväksyi lopulta 29. toukokuuta 2001 yksimielisesti STOAn esittämän kolmannen vaihtoehdon pohjalta päätöslauselman, josta äänestetään huomenna täysistunnossa. Päätöslauselman tärkeimmät suositukset ovat: kaikkien potilaiden on saatava ilmaista tietoa näistä kysymyksistä, kaikissa rintaproteeseja koskevissa mainoksissa on selvästi varoitettava terveydelle aiheutuvista riskeistä, kirurgisia leikkauksia on valvottava tiukasti, on perustettava proteeseja koskeva tietokanta, tutkimus- ja kehittämistyötä on jatkettava ja esteettisistä syistä asennettavia rintaproteeseja ei pitäisi asentaa alle 18-vuotiaille potilaille.
Arvoisa puhemies, vetoomusvaliokunta esittää nyt ensimmäisen kerran täysistunnossa päätöslauselman, joka johtuu suoraan unionin kansalaisten esittämistä vaatimuksista. Vetoomusvaliokunta on tyytyväinen voituaan näin täyttää tehtävänsä kansalaisten toiveiden aktiivisena kuuntelijana.

Perry
Arvoisa puhemies, kello on jo paljon, meitä on täällä enää vain muutama paikalla, ja olemme kaikki tänä iltana varmasti hyvin väsyneitä, mutta edistämme tällä keskustelulla todellakin kansalaisten Euroopan toteutumista. Onnittelen Fourtout´ta, jonka mietinnössä vetoomusvaliokunta tuo ensimmäistä kertaa erityisen vetoomuksen Euroopan parlamentin käsiteltäväksi. Onnittelen myös Milleriä, joka tuki kovasti vetoomuksen esittäjiä tässä erikoislaatuisessa aiheessa. Olemme osoittaneet, että esittämällä vetoomuksen kansalaiset voivat saada jonkin asian Euroopan parlamentin käsiteltäväksi ja saada komissionkin tulemaan parlamenttiin, samalla tavalla kuin se todellakin tuli vetoomusvaliokuntaan. Kiitän komission jäsen Liikasta hänen esittämistään aloitteista. STOA:n, parlamentin arviointiryhmän, johdolla pantiin alulle tieteellinen tutkimus. Kaikki tämä saatiin aikaan sen ansiosta, että kaikilla Euroopan unionin kansalaisilla on mahdollisuus tuoda huolenaiheensa ilmaiseksi Euroopan parlamentin käsiteltäviksi.
Tämän mietinnön lopputuloksena on hyvä kompromissi, jonka toivon saavan huomenna yleistä kannatusta parlamentissa. On myös tärkeää muistaa, että kun jotkut kansalaiset tuovat tänne omia erityisiä huolenaiheitaan, monet muut ihmiset saattavat ajatella asioista eri tavalla. Eräs Yhdistyneessä kuningaskunnassa tunnettu ja maineikas TV-juontaja sanoi minulle taannoin: "Muista aina, että on olemassa ihmisiä, jotka tarvitsevat rintaproteeseja." Häneltä itseltään oli täytynyt poistaa rinta syövän leviämisen ennalta ehkäisemiseksi, ja hänen proteesinsa oli oikein onnistunut. Niinpä hän sanoi: "Älä estä sitä, mutta varmista, että asennettavat proteesit ovat turvallisia."
Naisten oikeuksien valiokunnan, ympäristöasioiden valiokunnan ja komission ehdotukset muodostavat kompromissin, jonka kanssa pystymme varmasti työskentelemään ja joka on taatusti hyväksi Euroopalle ja kansalaisten Euroopalle.

Miller
Arvoisa puhemies, yli seitsemän vuotta sitten eräs nainen tuli Glasgowin virkahuoneeseeni. Monet viranomaiset olivat käännyttäneet hänet pois - niin vaaleilla valitut edustajat kuin terveysviranomaisetkin. Kukaan ei kuunnellut häntä. Häntä kohdeltiin kuin mitäkin kummajaista. Me istuuduimme keskustelemaan, ja noin kolmen ja puolen tunnin aikana hän sai minut vakuuttumaan, että koko silikoni- ja silikoniproteesikysymys oli ongelmallinen.
Tuon yli seitsemän vuotta sitten käydyn keskustelun vuoksi seison nyt tänä iltana puhumassa siitä täällä - en Millerin puolesta, vaan tuon naisen ja niiden satojen tuhansien muiden naisten puolesta, jotka ovat sen jälkeen liittyneet yhteen valtavaksi verkostoksi, eivät vain Euroopassa vaan ympäri maailmaa esittääkseen vetoomuksen vaarallisten silikoniproteesien käyttöä vastaan. Se osoittaa Euroopan kansalaisille, että he voivat esittää Euroopan parlamentille vetoomuksen ja että heitä todellakin kuunnellaan. En muista, että tavallinen kansalainen olisi koskaan aikaisemmin ottanut esiin asiaa, joka olisi päätynyt Euroopan parlamentin käsiteltäväksi. Onnittelen parlamenttia ja vetoomusvaliokuntaa.
Kuten sanoin, tämä ei ollut ainoastaan Millerin ansiota, vaikka minä ajoinkin asiaa parlamentissa. Tämä on ollut näiden naisten ansiota, jotka ovat taistelleet urheasti eri tahojen halveksuntaa ja pilkkaa vastaan ja jotka ovat jatkaneet silikoniproteesien vastaista kampanjaansa. Tämä kampanja on kestänyt vuosia, ja he taistelevat edelleen. Monet näistä naisista ovat sitä mieltä, että silikoniproteesit pitäisi kieltää kokonaan. Useimmat heistä kuitenkin myöntävät, ettei tällä hetkellä ole tarpeeksi todisteita, jotka puoltaisivat silikoniproteesien kieltämistä, joten he ovat tällä hetkellä valmiita tyytymään tiukempiin sääntöihin ja määräyksiin, joilla säännellään proteesien käyttöä.
Muutamasta mietinnön kohdasta puheen ollen olen iloinen siitä vaatimuksesta, ettei proteeseja pitäisi asentaa esteettisistä syistä alle 18-vuotiaille. Kun puhumme proteesien laadusta, meidän on puhuttava myös proteesien turvallisuudesta. Tätä asiaa ei voi korostaa liikaa. Me puhumme tiedoista, joita on jaettava tällaiseen leikkaukseen mahdollisesti joutuville asiakkaille. Näitä tietoja on saatava riippumattomilta tahoilta. Ei riitä, että tiedot antaa leikkauksen suorittava kirurgi.
Puhumme myös rekisteröinnistä. Meidän on tiedettävä, kuinka paljon leikkauksia tehdään. Meidän on tiedettävä, mitkä klinikat ottavat tällaisia potilaita. Meidän on tiedettävä, ketkä kirurgit tekevät leikkauksia. Vasta sitten käsitämme täysin tämän ongelman laajuuden.
Esitän kunnioitukseni parlamentille ja lisäksi niille tuhansille naisille, jotka ovat taistelleet vuosikausia. Ongelman olemassaolo on vihdoinkin tunnustettu.

Thors
Arvoisa puhemies, hyvät ystävät, tämä on tärkeä kysymys, ja on tärkeää, että pidämme silmällä sitä, mikä kuuluu yhteisön toimivallan piiriin. Olen iloinen siitä, että olemme saaneet aikaan johtopäätökset, kun kyse on siitä, miten proteeseista voitaisiin tehdä turvallisia. Ryhmäni voi tukea näitä ehdotuksia. Haluamme samalla puolustaa kovasti sekä toissijaisuusperiaatetta että sitä, mikä kuuluu jäsenvaltioille. Kaikissa mietinnön kohdissa ei kuitenkaan kunnioiteta toissijaisuusperiaatetta, esimerkiksi 3 kohdassa, jossa käsitellään sitä, miten hoito on muotoiltava.
Haluan myös varoittaa rintaproteesirekisteriin liittyvästä järjestelmästä. Jos voin käyttää esimerkkinä parhaiten tuntemaani maata, voin kertoa, että siellä on äskettäin käyty keskustelua tästä asiasta, koska erittäin monet potilaat ovat yllättyneet siitä, että arkaluonteista lääketieteellistä tietoa on rekisteröity ja käytetty myöhemmin tavalla, jota ei voi hyväksyä. Sen vuoksi me emme voi myöskään kannattaa sitä, mitä on sanottu koko Euroopan kattavasta rekisteristä. Jokaisen jäsenvaltion on kokeiltava rekisteriä erittäin, erittäin varovasti.
Ikärajan osalta meidän on ehkä yritettävä välttää tekemästä proteeseista kiellettyä hedelmää. Ikärajan asettaminen tekisi niistä uskoakseni entistäkin houkuttelevampia. Meidän on puututtava asiaan jotenkin muuten. Luulen, että monet meistä pitävät proteesien laittamista erittäin älyttömänä ja vaarallisena, mutta meidän ei pidä päättää siitä Euroopan tasolla.
On ollut erittäin kiinnostavaa lukea ne kertomukset, jotka parlamentti on tilannut yhdessä komission kanssa. Voi vain todeta, että ennalta varautumisen periaatetta on erittäin vaikea soveltaa käytännössä. Se on mielestäni käynyt ilmi tätä kysymystä koskevista kertomuksista. Esiin on tullut muun muassa, että välillä on oltu hieman epävarmalla pohjalla, kun käyttöön on yritetty ottaa esimerkiksi täydellinen kielto.

Stihler
Arvoisa puhemies, haluan ilmaista esittelijälle ja skotlantilaiselle kollegalleni Bill Millerille kiitokseni siitä, että hän vei asian vetoomusvaliokuntaan.
Rintojen silikonigeeliproteesit ovat arka asia, ja kuten monet ovat tänä iltana jo sanoneet, tämä keskustelu on melkoisesti myöhässä. Halusimme siksi ympäristöasioiden valiokunnassa, että kaikkien potentiaalisten potilaiden on saatava ilmaiseksi riippumattomien asiantuntijoiden laatimaa kattavaa tietoa, että mainoksissa on selvästi varoitettava terveydelle aiheutuvista riskeistä ja että yhtenään naisten lehdissä julkaistujen "ennen ja jälkeen" -kuvien käyttö on lopettava. Ympäristöasioiden valiokunnan mielestä EU:n on kirjattava kaikki rintaproteesileikkaukset, ja valmistajien on sen jälkeen toimitettava tuotteitaan ainoastaan niille kirurgeille, jotka noudattavat tällaista rekisteröintikäytäntöä. Rintaproteesien kustannuksiin on sisällytettävä ennakkohoito, riippumattomien asiantuntijoiden neuvonta, vaihtoehtoja koskevat tiedot, harkinta-aika ja proteesin asettamisen jälkeinen hoito. Lopuksi, jäsenvaltioilla on oltava kattavat luettelot rekisteröityneistä yksityisklinikoista ja erikoistuneista plastiikkakirurgeista. Olen iloinen siitä, että esittelijä on sisällyttänyt mietintöönsä monia seikkoja ympäristöasioiden valiokunnan lausunnosta, ja siitä hänelle kiitokseni.

Liikanen
Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensiksi onnitella Euroopan parlamenttia tavasta, jolla se on käsitellyt vetoomusvaliokuntaan vietyä silikonirintaproteeseja koskevaa kysymystä, ja aivan erityisesti Fourtout´ta. Täytyy sanoa, että minulla oli kunnia osallistua tämän asian käsittelyyn, ja arvostan todella sitä, että valiokunta käsitteli asiaa niin asiallisesti ja ammattimaisesti. Kansalaisille tarjoutui mahdollisuus lähestyä unionia omilla vakavilla ongelmillaan ja huolillaan. Valiokunta halusi kuulla asiasta asiantuntijoiden tieteellisen näkemyksen ja tehdä sitten omat johtopäätöksensä. Tämä on toimielimillemme uudenlainen tapaus, ja toivon, että se auttaa poistamaan kansalaisten ja Euroopan unionin toimielinten välisen kuilun, ongelman, joka koskee meitä kaikkia.
Professori Morenon parlamentin pyynnöstä laatima tutkimuskertomus luo vahvan riippumattoman ja tieteellisen pohjan päätöslauselmaluonnokselle. Luonnoksessa tehdään aivan oikein ero yhteisötasolla ja pääasiassa kansallisella tasolla toteutettavien terveys- ja kuluttajapolitiikkaan kuuluvien toimien välillä. Päätöslauselmaluonnos kuvastaa toimielintemme ja jäsenvaltioiden yhteisymmärrystä - olemme keskustelleet jäsenvaltioiden kanssa asiasta viime kuukausien aikana, ja ne yhtyvät pyrkimyksiimme parantaa tilannetta, jonka vetoomuksen esittäjät toivat näin vaikuttavasti esille. Komissio hyväksyy rintaproteeseja koskevan tiedonannon seuraavien viikkojen aikana, ennen heinäkuun loppua. Asia riippuu nyt vain komission sisäisistä kuulemismenettelyistä.
Tiedonantomme tarkoituksena on vahvistaa lääkintälaitteista annetun direktiivin soveltaminen esimerkiksi yhdenmukaisuusarvioissa, standardoinnissa, valvonnassa ja kliinisissä tiedoissa. Siinä annetaan myös jäsenvaltioille terveyspolitiikkaan liittyviä suosituksia, jotka koskevat etenkin sitä erittäin tärkeää seikkaa, että potilas antaa suostumuksensa asioista tietoisena. Naisilla on oikeus saada kaikki mahdollinen tieto rintaproteesien riskeistä ja hyödyistä ennen leikkausta, niin että he voivat asioista tietoisina tehdä harkitun päätöksen. Komission yksiköt tapasivat vetoomuksen esittäjien edustajat kokouksessa, jossa käsiteltiin nimenomaan potilaiden tietoon perustuvaa suostumusta, ja meille esitettiin paljon käyttökelpoisia ehdotuksia. Komission tiedonanto toimitetaan parlamentille heti, kun se on hyväksytty.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 23.10.).

