
Puhemies.
   Julistan Euroopan parlamentin 29. syyskuuta 2005 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi. 
Puhemies.
   Hyvät parlamentin jäsenet, otamme tänään osaa tuskaan, joka on kohdannut viimeviikkoisten luonnonkatastrofien lukuisten uhrien perheitä. Katastrofeilla tarkoitan Etelä-Aasian järkyttävää maanjäristystä ja Keski-Amerikassa riehunutta hirmumyrskyä Stania.
Pakistania, Intian pohjoisosia ja Afganistania koetellut maanjäristys on jättänyt jälkeensä tuhansia kuolleita, monia loukkaantuneita ja valtavia aineellisia vahinkoja. Vahingot ovat olleet suuria erityisesti Kashmirissa.
Suuri murhenäytelmä on koetellut myös Keski-Amerikkaa. Hirmumyrsky Stan kulki useiden maiden läpi kyseisellä alueella aiheuttaen valtavia aineellisia vahinkoja ja ihmishenkien menetyksiä, joita ei kukaan voi korvata. Seurauksista on vaikea selvitä, ja tilanne jatkuu vaikeana vielä pitkään.
Puhemiehemme Josep Borrell ilmaisi näiden murhenäytelmien koettelemien maiden viranomaisille välittömästi Euroopan parlamentin solidaarisuuden ja myötätunnon.
Euroopan unioni on toiminut nopeasti mobilisoimalla hätäapua ja tarjoamalla sitä kyseisille alueille ja niiden asukkaille. Jatkossa meidän on pohdittava, miten voimme osallistua tuhoalueilla toteutettaviin jälleenrakennustoimiin yhteistyössä kyseisten maiden hallitusten kanssa.
Me Euroopan parlamentissa haluamme ilmaista solidaarisuutemme, rakkautemme ja tukemme uhreille ja heidän perheilleen Aasiassa ja Keski-Amerikassa. Seisomme heidän rinnallaan tänä äärimmäisen kovana ja vaikeana aikana.
Hyvät parlamentin jäsenet, pyydän teitä viettämään minuutin hiljaisuuden niiden ihmisten muistoksi, jotka julmat luonnonvoimat ovat vieneet meiltä iäksi.
Puhemies.
   Surullisena tehtävänäni on myös kertoa teille, että kollegamme Jürgen Zimmerling menehtyi 8. lokakuuta.
Kuten tiedätte, Jürgen Zimmerling oli parlamenttimme jäsen jo edellisellä vaalikaudella ja kuului Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmään jälleen viime heinäkuusta lähtien. Hän kuului kehitysyhteistyövaliokuntaan sekä suhteista Persianlahden valtioihin mukaan lukien Jemen vastaavaan valtuuskuntaan.
Surullisena velvollisuutenani on nyt pyytää teitä viettämään minuutin hiljaisuus arvostetun kollegamme muistoksi. Hän menehtyi palvellessaan Eurooppaa ja ihanteita, jotka ovat yhteisiä meille kaikille.
Puhemies.
   Tämän istuntojakson lopullinen esityslistaluonnos, jonka puheenjohtajakokous on laatinut 26. syyskuuta pitämässään kokouksessa työjärjestyksen 130 ja 131 artiklan mukaisesti, on jaettu. 
Martin Schulz (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, minulla on esityslistaan liittyvä ehdotus. Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän puolesta ehdotan, että komissio antaa tämän istuntojakson aikana julkilausuman kannastaan Euroopan sosiaaliseen malliin, ja ehdotamme, että komission jäsen McCreevy ja komission puheenjohtaja Barroso antavat tämän julkilausuman yhdessä.
Sallinette minun todeta ehdotukseni perusteluksi, että mikäli saamamme tiedot pitävät paikkansa, komission jäsen McCreevy toi Ruotsissa julki näkemyksensä Euroopan sosiaalisesta mallista todeten, ettei komissio pidä pohjoismaista eurooppalaisen hyvinvointivaltion mallia yhteensopivana Euroopan sisämarkkinoiden kanssa. Jos komissio todella on tätä mieltä, se voi varautua Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän määrätietoiseen vastarintaan.
Näköjään komissio voi varautua myös muiden poliittisten ryhmien, myös vihreiden, vastarintaan, mihin olemme hyvin tyytyväisiä.
Kun sosiaalista Eurooppaa hahmotellaan, juuri pohjoismainen malli kuuluu niihin peruskiviin, joiden varaan me eurooppalaiset voimme rakentaa. Näin ollen on täysin mahdotonta hyväksyä, että komission puheenjohtaja väittää jokaisessa istunnossamme puolustavansa Euroopan sosiaalista mallia mutta sallii sitten komissionsa jäsenten kulkea ympäriinsä puhumassa aivan muuta. Tämä ei käy päinsä!
Tämän vuoksi ryhmämme kehottaa komissiota antamaan tämän julkilausuman. Huippukokoukseen, jossa Euroopan sosiaalista mallia pohditaan, on enää muutama päivä aikaa. Jos kokouksessa aiotaan esittää komission jäsenen McCreevyn ajamaa sosiaalista mallia, voin todeta sosialidemokraattisen ryhmän puolesta, että komission on parasta varautua myrskyyn, sillä odotettavissa on taistelu Euroopan unionin tulevasta suunnasta – ja voitte olla varmoja, ettei lopputuloksena ole McCreevyn ehdottama suunta. Vaadimme, että komissio selvittää meille kantansa viipymättä ja selkeästi.
Puhemies.
   Työjärjestyksen mukaan yksi jäsen voi nyt puhua ehdotusta vastaan. 
Hans-Gert Poettering (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, nyt täytyy sanoa, että olen hieman yllättynyt. Pohdittuaan tätä asiaa ryhmämme on tullut siihen tulokseen, että mikäli komission jäsen on tuonut julki näkemyksensä, parlamentilla on oikeus kuulla häntä riippumatta arvioista, joita voidaan esittää hänen sanomisistaan. Vaadimme ehdottomasti, että tämä asia selvitetään, ja ryhmämme onkin päättänyt, että komission jäsenen McCreevyn on selvitettävä kantansa parlamentillemme.
Voin kertoa jäsen Schulzille, että kannatamme komission jäsenen McCreevyn esiintymistä juuri tästä syystä, mutta pyydän myös, ettei asioita liioitella tässä vaiheessa. Meidän mielestämme tämä tapaus ei edellytä komission puheenjohtajan vastausta; haluamme kuulla ensin komission jäsentä McCreevyä. Jos hänen sanomisensa osoittautuvat mahdottomiksi hyväksyä, voimme ottaa seuraavan askeleen ja pyytää komission puheenjohtajaa parlamentin kuultavaksi. Kannatamme tätä kuitenkin vain sillä edellytyksellä, että komission jäsen McCreevy selvittää ensin kantansa parlamentille.
Puhemies.
   Työjärjestyksen mukaan meidän pitäisi käsittääkseni kuulla yksi mielipide jäsen Schulzin ehdotuksen puolesta ja yksi sitä vastaan.
Koska poliittisten ryhmien puheenjohtajat ovat pyytäneet puheenvuoroa, tulkitsen sääntöjä kuitenkin joustavasti, mutta kehotan teitä – ja hyvä jäsen Cohn-Bendit, kehotan teitä kuuntelemaan tätä kehotusta erityisen tarkasti – rajoittamaan puheenvuoronne yhteen minuuttiin ja puhumaan erityisen ytimekkäästi. 
Daniel Marc Cohn-Bendit (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, nyt kun Saksassa on saatu aikaan suuri koalitio, haluamme tehdä siihen pienen särön. Me vihreät kannatamme sosialidemokraattien vaatimusta, jonka mukaan komission jäsenen McCreevyn lisäksi myös komission puheenjohtajan Barroson on astuttava parlamentin kuultavaksi. Tämä ei ole mikään sirkus, ja mikäli komission jäsen McCreevy antaa mainitun kaltaisia lausuntoja Euroopan sosiaalisesta mallista, komission puheenjohtajan velvollisuutena on sanoa komission puolesta, mikä on hyväksyttävää ja mikä ei.
Graham Watson (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, jos tämä tilanne on osoitus siitä, että Berliinin tapahtumat vaikuttavat Euroopan parlamenttiin, meille ei ole tiedossa mitään hyvää. Komission jäsenellä McCreevyllä on oikeus omiin mielipiteisiin. Se, mitä hän sanoi Ruotsissa, oli täysin normaalia. Ryhmäni ei kannata komission jäsenen McCreevyn kutsumista parlamentin kuultavaksi.
Jos todella haluamme saada Euroopan unionin toimimaan, meidän on osoitettava solidaarisuutta toisillemme. Solidaarisuuteen kuuluu, että uusissa jäsenvaltioissa perustetut yritykset voivat tehdä tarjouksen työstä vanhoissa jäsenvaltioissa ja myös suorittaa työn. Tämä on osa prosessia, jonka myötä taloutemme saadaan toimimaan tarkoituksenmukaisesti yhdessä. Siksi ryhmäni vastustaa komission jäsenen McCreevyn kutsumista parlamentin kuultavaksi.
Francis Wurtz (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, tuen täysin jäsen Schulzin vaatimusta siitä, että komission jäsen McCreevy ja komission puheenjohtaja kutsutaan kertomaan näkemyksensä samalla kertaa, mutta tähän on syynä se, ettei komission jäsen McCreevy takuulla säästele tälläkään kertaa sanojaan. Nähdäkseni hän on tottunut sanomaan suoraan sen, mitä jotkut hänen kollegoistaan komissiossa kaunistelevat. Esimerkiksi Lontoossa järjestetyssä konferenssissa komission jäsen McCreevy totesi, ettei pidä unohtaa, että juuri sisämarkkinat ovat ehdottomasti se hanke, jonka avulla päästään pisimmälle Euroopan unionin vapauttamisessa.
Siksi haluamme tietää, onko niin, että tuodessaan näkemyksensä julki komission jäsen McCreevy sanoo itse asiassa vain suoraan ja kiertelemättä sen, mitä komission puheenjohtaja Barroso ei uskalla sanoa julkisesti. Tästä syystä ehdotan, että kumpikin heistä esittää parlamentille näkemyksensä näistä kysymyksistä. 
Brian Crowley (UEN ). –
   Arvoisa puhemies, olen täysin eri mieltä jäsen Schulzin kanssa siitä, mitä komission jäsen sanoi ja mitä ei, sillä jos luette 16 erilaista lehdistökertomusta Ruotsin tapahtumista, mikään niistä ei liity Ruotsin sosiaaliseen malliin. Ainoa henkilö, joka mainitsi Ruotsin sosiaalisen mallin, oli Ruotsin teollisuusministeri. Kyseessä on täysin aiheeton myrsky vesilasissa, jota sosialidemokraatit yrittävät nyt käyttää komission jäsentä McCreevyä vastaan. Jos haluatte tuomita komission jäsenen hänen tekemisistään, teidän on todellakin syytä tutustua hänen sosiaalista mallia koskeviin ansioihinsa Irlannin valtionvarainministerinä, Hänen virkakaudellaan vahvistettiin terveydenhuoltoa, nostettiin eläkkeitä ja otettiin käyttöön korkein minimipalkka. Lisäksi käytiin aiempaa enemmän kansallisen tason kauppaneuvotteluja ja ammattiyhdistysneuvotteluja, ja seitsemän vuoden aikana toteutettiin neljä eri ohjelmaa työntekijöiden oikeuksien ja heidän edustajiensa osallistumisoikeuden takaamiseksi.
Tässä tilanteessa on kyse sosialidemokraattisen ryhmän opportunistisesta yrityksestä saada aikaan myrsky ennen Lontoossa järjestettävää konferenssia. Meidän on odotettava ja kuunneltava, mistä keskusteluja on määrä käydä, ja varmistettava, että keskitymme työssämme todellisiin, Euroopan unionin kansalaisten kannalta merkityksellisiin kysymyksiin emmekä tuulesta temmattuihin ajatuksiin. Vastustan ehdotusta.
Puhemies.
   Hyvät parlamentin jäsenet, jäsen Faragella on virallinen ehdotus. 
Nigel Farage (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, näytätte unohtaneen, että parlamentissamme on ainakin yksi ryhmä, joka on euroskeptinen, joka vastusti Euroopan perustuslakia ja joka on kaiken lisäksi suurempi kuin UEN-ryhmä. Vaikken tunnetusti kaihda nykyisen komission arvostelua, voinko teidän luvallanne pyytää jäsen Sinnottia puhumaan ryhmämme puolesta ja esittämään kantamme? 
Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, on esitetty kaksi ehdotusta: ensinnäkin Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä on ehdottanut komission puheenjohtajan kutsumista parlamentin kuultavaksi, ja toiseksi Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmää edustava jäsen Poettering ehdotti, että komission jäsenelle McCreevylle annettaisiin mahdollisuus toistaa täällä se, mitä hän sanoi Ruotsissa. Tämä merkitsee, että näistä kahdesta ehdotuksesta on äänestettävä. Jos komission jäsenen McCreevyn lausunnot ovat virheellisiä, hänellä on oltava oikeus korjata ne täällä parlamentissa. Arvoisa puhemies, vetoan teihin, että järjestätte äänestyksen mainituista ehdotuksista. 
Puhemies.
   Selkeyttäkäämme tätä kysymystä niin, että voimme tehdä päätöksemme tosiasioiden perusteella.
Hyvä jäsen Schulz, ymmärtääkseni ehdotatte virallisesti, että sekä komission jäsentä McCreevyä että komission puheenjohtajaa kuullaan.
Hyvä jäsen Poettering, voisitteko selventää, pyytääkö Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä, että komission jäsentä McCreevyä kuullaan? 
Hans-Gert Poettering (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, politiikka on oikeudenkäyntiä, ja me haluamme säilyttää uskottavuutemme. Ryhmämme on juuri päättänyt, että mikäli sosialidemokraatit ehdottavat komission jäsenen McCreevyn kutsumista parlamentin kuultavaksi, äänestämme ehdotuksen puolesta.
Parlamentille on esitetty kuitenkin myös toinen ehdotus, joka koskee kutsun laajentamista koskemaan sekä komission jäsentä McCreevyä että komission puheenjohtajaa. Emme aio äänestää tämän ehdotuksen puolesta vaan sitä vastaan. Emme itse esittäneet ehdotusta komission jäsenen McCreevyn kutsumisesta, mutta haluamme säilyttää uskottavuutemme. Jos siis ehdotus myös komission puheenjohtajan kutsumisesta hylätään äänestyksessä, voitte järjestää toisen äänestyksen siitä, kutsutaanko komission jäsen McCreevy yksin.
Nykytilanteessa oman uskottavuutemme säilyttäminen edellyttää tätä päätöstä. 
Puhemies.
   Hyvä jäsen Poettering, ehdotatteko Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän puolesta, että komission jäsen McCreevy kutsutaan kuultavaksi, vai ehdotatteko, että äänestämme siitä, kutsutaanko komission jäsen McCreevy kuultavaksi? 
Hans-Gert Poettering (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, on päivänselvää, että mikäli sosialidemokraattisen ryhmän ehdotus sekä komission puheenjohtajan että komission jäsenen McCreevyn kutsumisesta hylätään, meidän on äänestettävä siitä, kutsutaanko komission jäsen McCreevy yksinään. Äänestyksen osalta tilanne on tämä. 

 Parlamentin puhemies ottaa parlamentin päätöksen mukaisesti yhteyttä komissioon ja toimii päätöksen edellyttämällä tavalla. 
Kathalijne Maria Buitenweg (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, erään keskustelun otsikosta on tullut kiihkeän keskustelun aihe parlamentissamme. Tämä kiihkeä reaktio on todella tyypillinen esimerkki siitä, miten muuttoliikkeeseen ja kansallisten hallitusten arvosteluun suhtaudutaan Euroopan unionissa.
Yhtenä tämänpäiväisen esityslistan aiheista ovat maahanmuuttoasioihin liittyvät ajankohtaiset ongelmat. Tämä on varsin laaja aihe, jonka määrittelyssä ei ole viitattu erityisesti mihinkään nimeen tai maahan, vaikka me kaikki tiedämme tarkalleen, mistä on kyse. Kyse on inhimillisistä murhenäytelmistä Ceutassa, Melillassa ja Lampedusan saarella. Meidän on yksinkertaisesti puhuttava asiasta sen oikealla nimellä.
Aluksi useimmat ryhmät kannattivat Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän ehdotusta, jonka mukaan keskustelun otsikkona pitäisi olla (Neuvoston ja komission julkilausumat maahanmuutosta: tilanne Ceutassa, Melillassa ja Lampedusan saarella). Tämä otsikko sai taakseen useimpien ryhmien tuen. Myöhemmin sosialidemokraatit ovat kuitenkin peruneet tukensa tälle otsikolle ja tilanne on muuttunut epäselväksi.
Haluan, että äänestämme uudelleen kyseisestä otsikosta, jossa pitäisi määritellä paljon nykyistä selkeämmin, mistä puhumme. Luotan myös sosialidemokraattisen ryhmän vilpittömyyteen tämänpäiväisen keskustelun suhteen. 
Puhemies.
   Hyvät parlamentin jäsenet, meidän on nyt syytä pohtia joitakin tarkistuksia, jotka koskevat tämänpäiväistä ja huomista esityslistaa.
Ensimmäinen tarkistus liittyy siihen, mitä jäsen Buitenweg juuri sanoi. Tarkistuksen mukaan neuvosto ja komissio antaisivat ennen Irania koskevia julkilausumiaan julkilausumat maahanmuuttoasioihin liittyvistä ajankohtaisista ongelmista.
Jäsen Buitenweg on juuri ehdottanut kyseiselle esityslistan kohdalle annetun otsikon tarkistamista siten, että otsikossa määriteltäisiin tiettyjä paikkoja, joissa ongelmia esiintyy. 
Hannes Swoboda (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, mieleeni nousee kysymys siitä, voisiko kyseessä olla kenties väärinkäsitys. Eurooppaan suuntautuvasta maahanmuutosta on luonnollisesti olemassa yksittäisiä esimerkkitapauksia, mutta on yhtä selvää, ettei tätä yleistä ja perusluonteista ongelmaa voida ratkaista jäsen Buitenwegin mainitsemissa paikoissa. Tästä syystä päädyimme tähän kaikenkattavaan otsikkoon ja aiomme myös pitäytyä siinä. 
Puhemies.
   Työjärjestyksen mukaisesti sallin yhden jäsenen puhua ehdotuksen puolesta. 
Francis Wurtz (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, kannatan täysin jäsen Buitenwegin pyyntöä, sillä nyt ei ole kyse mistä tahansa vanhasta maahanmuuttokeskustelusta. Sellaisia keskusteluja ehditään käydä vielä myöhemmin. Ongelma on siinä, että tällä kertaa ihmisiä on kuollut. Tämän aiheen osalta pidän valitettavana, ettemme osoittaneet istunnon aluksi kunnioitustamme näille viattomille uhreille.
Euroopan unionin etelärajan molemmin puolin on syyllistytty äärimmäisen rajuihin toimiin. Nämä toimet ovat olleet niin rajuja, että jopa kollegat, jotka suhtautuvat unionin maahanmuuttopolitiikkaan toisin kuin me, luultavasti paheksuvat niitä ja tuomitsevat ne siinä, missä mekin. Siksi kannatan täysin otsikon muuttamista ja Ceutan ja Melillan mainitsemista siinä. 
Kathalijne Maria Buitenweg (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan myös tehdä selväksi jäsen Swobodalle, joka haluaa käydä keskustelua yleisellä tasolla, että yleinen keskustelu on luvassa seuraavalla istuntojaksolla Strasbourgissa. Tuolloin esityslistalla ovat maahanmuutto ja sitä koskeva jäsen Klamtin mietintö. 
Puhemies.
   Haluan tehdä selväksi, että ehdotuksen tarkoituksena on lisätä tietyt paikannimet kyseiseen esityslistan kohtaan.
(1)

Puhemies.
   Esityslistalla ovat seuraavina neuvoston ja komission julkilausumat maahanmuuttoasioihin liittyvistä ajankohtaisista ongelmista. 
Douglas Alexander,
   . Arvoisa puhemies, tänä aamuna ja kuluneena kesänä on esiintynyt ennätyksellinen määrä laitonta maahanmuuttoa Välimeren poikki Euroopan unioniin. Merellä hukkuneiden ja niiden, jotka ovat yrittäneet ylittää Euroopan unionin rajat laittomasti, traaginen kuolema on nostanut rajulla tavalla huomion keskipisteeseen ne ongelmat, jotka liittyvät muuttovirtojen hallintaan ja laittoman maahanmuuton torjuntaan.
Viime aikoina huomiomme on keskittynyt tapahtumiin Espanjan ja Marokon välisellä rajalla Ceutassa ja Melillassa, mutta vakavia ongelmia on esiintynyt kuluneiden kuukausien aikana myös Maltalla ja Italialle kuuluvalla Lampedusan saarella. Välimereen rajoittuvat jäsenvaltiot kärsivät suhteettomasta taakasta, sillä niiden on yhtäältä autettava kansainvälisen suojan tarvitsijoita ja toisaalta pysäytettävä ja palautettava laittomat maahanmuuttajat, joilla ei ole oikeutta tulla Euroopan unioniin.
Euroopan unionin yhteisenä haasteena on näiden kysymysten käsittely tiukalla mutta oikeudenmukaisella tavalla, joka vastaa kansainvälisiä sitoumuksiamme. Jäsenvaltioiden on kannettava tämä taakka yhdessä. Mielestäni tänä iltapäivänä käytävässä keskustelussa ei ole syytä käsitellä Espanjan, Italian ja Maltan erityiskysymyksiä. Komissio lähetti aiemmin tällä viikolla teknisen valtuuskunnan Ceutaan ja Melillaan ja raportoi valtuuskunnan havainnoista tänään oikeus- ja sisäasioiden neuvostolle. Olen varma, että komission jäsen Figeľ käsittelee näitä kysymyksiä yksityiskohtaisemmin hetken kuluttua.
Meidän on tärkeää ymmärtää, että nämä tapahtumat ovat oireita laajemmasta ongelmasta, joka edellyttää pitkän aikavälin ratkaisua. Euroopan unioni on edistynyt viime vuosina merkittävästi ottamalla käyttöön turvapaikka- ja maahanmuuttolainsäädäntöä koskevat vähimmäisnormit ja tekemällä yhteistyötä rajahankkeissa, jotka kuuluvat nyt EU:n uuden rajavalvontaviraston Frontexin toimialaan. On kuitenkin selvää, ettei tämä vielä riitä. Voidaksemme hallita laillista maahanmuuttoa meidän on tehostettava yhteistyötämme Euroopan unionin ulkopuolisten maiden kanssa.
On oikein, että Euroopan unioni pyrkii hyödyntämään koko painoarvoaan parannettaessa yhteistyötä lähtö- ja kauttakulkumaiden kanssa maahanmuuton alalla. Komissio ja jäsenvaltiot ovat antaneet kolmansille maille huomattavaa teknistä ja taloudellista tukea auttaakseen niitä tehostamaan muuttovirtojen hallintaa. Tämä tapahtuu Euroopan unionin rahoittamien ohjelmien ja kahdenvälisten hankkeiden avulla. Näillä toimilla on saatu aikaan todellisia tuloksia: rajavalvontaa on tehostettu, ja muuttoliikkeiden hallintaa, myös pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden suojelua, koskevia valmiuksia on parannettu. Lisäksi Euroopan unioni on vauhdittanut neuvotteluja palauttamissopimuksista. Tällainen sopimus on nyt lyöty lukkoon merkittävän kauttakulkumaan Venäjän kanssa, ja neuvotteluja käydään parhaillaan Marokon kanssa. Tätä työtä on jatkettava.
Oikeus- ja sisäministerit keskustelivat maahanmuuttokysymyksistä Pohjois-Afrikan ja koko Afrikan edustajien kanssa viime kuussa pitämässään epävirallisessa neuvoston kokouksessa Newcastlessa. He antoivat voimakkaan tukensa Euroopan unionin sitoutumisen syventämiselle. Tämä kuuluu Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden painopisteisiin, ja aiomme edistää aitoa kumppanuutta Afrikan kanssa maahanmuuttokysymyksissä käyttämällä kanavina esimerkiksi Euromed-ohjelmaa ja Afrikan unionia. Merkittävä esimerkki tästä on Euroopan unionin tämänhetkinen työ maahanmuuttoyhteistyön parantamiseksi Libyan kanssa rajavalvontaa ja turvapaikkasuojaa koskevissa kysymyksissä. Kesäkuun Eurooppa-neuvosto kuvasi tätä yhteistyötä kiireelliseksi tehtäväksi ja välttämättömäksi, jos halutaan välttää humanitaariset katastrofit ja uudet kuolonuhrit. Kesäkuun jälkeen Libyan kanssa on järjestetty yhteistä rajavartijakoulutusta ja tehty työtä etsintä- ja pelastustekniikoiden parantamiseksi.
Yhtä tärkeä näkökohta on Marokon kanssa tehtävä yhteistyö. Marokko on allekirjoittanut Espanjan ja Ranskan kanssa yhteisen asiakirjan, jossa määritellään toimia laittoman maahanmuuton torjumiseksi. Näihin toimiin kuuluvat esimerkiksi ennakkovaroitustoimet ja ihmiskaupan uhrien auttaminen. Tämän asiakirjan sisältämiä ajatuksia viedään eteenpäin Euro–Välimeri-huippukokouksessa marraskuussa.
Lopuksi totean, että Euroopan unionin on tehtävä lähtö- ja kauttakulkumaiden kanssa yhteistyötä, jotta pakolaisten suojelua koskevia valmiuksia voidaan parantaa asianosaisilla alueilla. Tässä kysymyksessä saavutamme koko ajan konkreettista edistystä. Oikeus- ja sisäasioiden neuvosto ja YK:n pakolaisasiain päävaltuutettu keskustelevat tänään alueellisten suojelueohjelmien täytäntöönpanosta. Näiden alueellisten suojeluohjelmien tarkoituksena on saada aikaan olosuhteet, jotka mahdollistavat ihmisten paluun ja aiempaa tiiviimmän integroitumisen lähtöalueilleen tai maihin, joiden kautta he kulkevat.
Euroopan unionin maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaa on tasapainotettava ja todellakin myös pohdittava huolellisesti. Maahanmuutto on monitahoinen aihe, eikä kysymyksiä rajavalvonnasta, laittomasta maahanmuutosta ja pakolaisten suojelusta saada sekoittaa keskenään. Kansalaisten tuki lailliselle maahanmuutolle ja itse maahanmuuttajien hyvinvointi edellyttävät kuitenkin, että torjumme määrätietoisesti sekä laitonta maahanmuuttoa että järjestäytynyttä rikollisuutta, jolla aivan liian usein tuetaan laitonta maahanmuuttoa. Tämän vuoksi puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta pitää tärkeänä, että Euroopan unioni jatkaa sitkeästi yhteistyötään kolmansien maiden kanssa, jotta voimme välttää uudet inhimilliset murhenäytelmät Välimerellä ja vakiinnuttaa laillisen maahanmuuton, joka on sekä Euroopan unionin että todellakin myös sen naapureiden etujen mukaista. 
Ján Figeľ,
   . Arvoisa puhemies, tämä on erikoislaatuinen päivä. Tänä aamuna meillä oli kahden komission – Euroopan unionin komission ja Afrikan unionin komission – välinen kokous, ja maahanmuuttoasiat olivat osa monitahoista toimintaohjelmaa ja strategiaa, joista nämä kaksi tärkeää organisaatiota keskustelivat.
Euroopan komissio palauttaa mieliin, että vuonna 1999 pidetyn Tampereen Eurooppa-neuvoston jälkeen Euroopan unionin lähestymistapa maahanmuutto- ja turvapaikkakysymyksiin on ollut tasapainoinen. Yhtäältä unioni suojelee ja edistää niiden oikeuksia, jotka oleskelevat unionissa laillisesti tai tarvitsevat kansainvälistä suojelua, ja toisaalta se torjuu väärinkäytöksiä ja laitonta maahanmuuttoa.
Tämä lähestymistapa maahanmuuton hallintaan vahvistettiin ja sitä lujitettiin Haagin toimintasuunnitelmassa. Myös tätä alaa koskevat toimet, jotka komissio hyväksyi 1. syyskuuta, tietävät hyvää lähestymistavan kannalta. Kolmansien maiden kansalaisten integroimiseksi esitettiin toimia, joiden tarkoituksena on parantaa laillisten maahanmuuttajien oikeuksia ja asemaa Euroopan unionissa. Samalla komissio hyväksyi palauttamista koskevan ehdotuksen, jolla tehostetaan laittoman maahanmuuton torjuntaa siten, että samalla pidetään kiinni ihmisoikeuksien täysimääräisestä kunnioittamisesta.
Näitä tärkeitä toimia säestävät myös muut aloitteet, jotka liittyvät toimintamme ulkoiseen ulottuvuuteen sekä vaikutukseen, joka sillä saattaa olla kolmansien maiden kehitys- ja suojeluvalmiuksiin. Myöhemmin tänä vuonna komissio aikoo ottaa käyttöön laillista maahanmuuttoa koskevan toimintasuunnitelman, joka merkitsee tärkeää askelta kohti tasapainoista lähestymistapaa.
Jotkut parlamentin jäsenet ja neuvoston puheenjohtaja Alexander ovat maininneet viimeaikaiset järkyttävät tapahtumat Ceutassa ja Melillassa. Nämä tapahtumat muistuttavat meitä jälleen kerran siitä, miten tärkeää on löytää kattavia ja tulevaisuuteen suuntautuvia vastauksia maahanmuuttokysymyksiin. Jos tässä ei onnistuta, maahanmuutto voi hyvinkin johtaa humanitaariseen murhenäytelmään, jonka seurauksia on vaikea ennustaa.
Mainittujen tapahtumien välittömänä seurauksena komission varapuheenjohtaja Frattini on päättänyt lähettää Marokkoon ja Espanjaan teknisen valtuuskunnan muodostamaan ensi käden arvion tämänhetkisestä maahanmuuttotilanteesta ja selvittämään tapoja, joilla EU voisi auttaa kyseisiä maita tämän vaikean tilanteen ratkaisemisessa.
Huomisessa kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan kuulemisessaan varapuheenjohtaja Frattini aikoo antaa lisätietoja tämän teknisen valtuuskunnan havainnoista. Hän on pyytänyt minua välittämään teille vilpittömät pahoittelunsa siitä, ettei voi ottaa osaa tähän tärkeään keskusteluun tänään. Kuten monet teistä luultavasti tietävät, varapuheenjohtaja Frattini osallistuu tänään oikeus- ja sisäasioiden neuvoston kokoukseen Luxemburgissa.
On selvää, että toimia on lisättävä kiireesti laittoman maahanmuuton muodostaman ongelman ratkaisemiseksi. Tavoitteenamme on oltava yhteistyö kaikkien asianosaisten maiden kanssa, jotta ihmishenkien menetykset ja inhimillinen kärsimys voidaan välttää jatkossa. Meidän on kehitettävä kattava lähestymistapa, joka pitää sisällään useita välineitä lainsäädännön täytäntöönpanosta aina kehitysapuun saakka.
Pelkät aidat eivät riitä vastaukseksi tähän inhimilliseen murhenäytelmään. Aidat eivät estä epätoivoisia ihmisiä vaarantamasta omaa henkeään heidän yrittäessään päästä Euroopan unionin alueelle. Komissio ymmärtää täysin parlamentin huolenaiheet, kuten todetaan selkeästi hiljattain annetussa kertomuksessa laittomien maahanmuuttajien vastaanotto-olosuhteista Lampedusan saarella.
On syytä korostaa, ettei tämä ongelma koske ainoastaan Italiaa. Viimeaikaisissa kansalaisjärjestöjen kertomuksissa ja yksittäisissä valituksissa on painotettu, että monet jäsenvaltiot – eivät ainoastaan ne, jotka ovat maantieteellisen sijaintinsa vuoksi erityisen alttiita maahanmuutolle – saattavat kohdata ongelmia pyrittäessä takaamaan riittävät vaatimukset turvapaikanhakijoiden vastaanotossa.
Turvapaikanhakijoiden vastaanottoa koskevia vähimmäisvaatimuksia koskeva direktiivi astui voimaan 6. helmikuuta tänä vuonna, ja komissio tarkastelee parhaillaan kansallisia toimia tämän direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä. Varapuheenjohtaja Frattini antaa huomenna lisätietoja siitä, miten komissio aikoo edetä erityisesti tässä asiassa.
Komissio on tietoinen siitä, että Lampedusan saarelle tehdyn vierailun jälkeen parlamentti aikoo vierailla myös useissa muissa vastaanottokeskuksissa. Euroopan parlamentin havainnot otetaan asiamukaisesti huomioon komission laatimassa kertomuksessa. 
Ewa Klamt,
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, viime päivinä olemme nähneet kuvia Ceutan ja Melillan järkyttävistä tapahtumista, mutta Ceuta ja Melilla ovat vain jäävuoren huippu. Mayottella, Maltalla ja Lampedusalla – joka puolella – näkyy pakolaisvirtoja, mutta laittomasti maassa oleskelevien ihmisten määrä on jatkuvassa kasvussa myös Euroopan unionin uusissa itäisissä jäsenvaltioissa.
Viimeksi mainittu ongelma ei ole noussut julkisuuteen, koska siihen liittyvät kuvat eivät ole niin puhuttelevia ja järkyttäviä kuin toiset. Kaikkien näiden kuvien takana on kuitenkin ihmisiä ja heidän yksilöllisiä kohtaloitaan, ja ne panevat meidät tiukoille. Yksi poliitikkojen tehtävistä on estää tiettyjen väärinkäytösten tapahtuminen alun alkaenkin ja tarjota apua mahdollisimman nopeasti.
Tämänhetkiset tapahtumat ovat seurausta laiminlyönneistä ja väärin perustein toteutetuista toimista. Pelkkien oireiden hoitaminen ei ole mikään ratkaisu: meidän on puututtava myös taustalla oleviin syihin. Meidän on selvittävä huomattavasta maahanmuuttopaineesta sekä nyt että tulevaisuudessa, joten maahanmuuttovirtojen hallinta on yksi Euroopan unionin kiireellisimmistä tehtävistä. Euroopan maahanmuuttopolitiikan tavoitteiksi on asetettava laillisen maahanmuuton hallinta, humanitaarisen avun tarjoaminen pakolaisia koskevan Geneven yleissopimuksen mukaisesti sekä laittoman maahanmuuton torjunta. Unionin maahanmuuttolainsäädännöllä on siis taattava paitsi ulkorajojemme turvallisuus myös salakuljetuksen ja ihmiskaupan johdonmukainen torjunta sekä selkeä palauttamispolitiikka.
Ihmisten kuljettaminen autiomaahan on epäinhimillinen ratkaisu ja merkitsee antautumista kaiken sen edessä, mitä emme ole vielä onnistuneet ratkaisemaan. Ei myöskään auta, jos päästämme Ceutassa ja Melillassa olevat sadat tai tuhannet laittomat maahanmuuttajat EU:hun ja uskomme, että ongelma ratkeaa sillä. UNHCR:n mukaan Afrikassa on 4,6 miljoonaa pakolaista. Kansalaisjärjestöt perustavat työnsä arvioihin, joiden mukaan Marokossa odottaa 20 000 ihmistä.
Valitettavasti tilanteeseen ei ole yhtä yksittäistä ratkaisua, vaan tarvitsemme ratkaisupakettia. EU:n on annettava yksiselitteisiä säännöksiä maahanmuuton alalla ja lisättävä samalla tukeaan maille, joista maahanmuuttajat lähtevät ja joiden kautta he kulkevat, mutta yhtä johdonmukaisesti sen on varmistettava myös ulkorajojemme ylittämistä koskevien säännösten noudattaminen. Tämä edellyttää paitsi johdonmukaista palauttamispolitiikkaa myös sitä, että EU solmii palauttamissopimuksia lähtö- ja kauttakulkumaiden kanssa.
Meidän on ratkaistava kaikki nämä kysymykset yhdessä. Emme voi aina poimia pöydästä herkkupaloja, jotka sopivat kuhunkin tilanteeseen ja takaavat hyväksynnän kansalaisten silmissä. Kyse on meidän tehtävästämme, ja meidän on vastattava haasteeseen!
Martine Roure,
   Arvoisa puhemies, Euroopan unionin rajoilla on käynnissä inhimillisiä murhenäytelmiä: tuhannet maahanmuuttajat saapuvat yhä säännöllisemmin rajoillemme, erityisesti Maltalle, Lampedusalle, Ceutaan ja Melillaan. Lampedusalle tehdyn vierailun jälkeen olemme saaneet lukea hälyttävän kertomuksen tilanteesta saarella sijaitsevalla leirillä. Tässä kertomuksessa vahvistetaan pahimmat pelkomme. Lisäksi olemme kaikki olleet viime päivinä hyvin yllättyneitä siitä, miten maahanmuuttajiksi pyrkineitä ihmisiä on jätetty heitteille autiomaahan, ja väkivallasta, jonka uhreiksi he ovat joutuneet.
Kyse on naisista ja miehistä, joilla on usein mukanaan lapsia ja jotka ovat tehneet kipeän päätöksen jättää kotimaansa. He pakenevat äärimmäistä köyhyyttä, puutetta tai väkivaltaa. He haluavat vain elää rauhassa ja säilyttää ihmisarvonsa, mutta Euroopan unionin nykyisellä turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikalla ei ole kyetty vastaamaan tilanteeseen asianmukaisesti. Turvapaikkapolitiikkamme on vastattava arvojamme. Muistutan teitä siitä, että ihmisarvon kunnioittamisesta puhutaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan ensimmäisessä artiklassa.
Lisäksi totean, että asianmukainen vastaus nykyisiin haasteisiin piilee eurooppalaisessa solidaarisuudessa. On mahdotonta hyväksyä, että meidän pitäisi jättää Euroopan rajoilla sijaitsevat maat oman onnensa nojaan näissä kysymyksissä. Meidän on varustauduttava voimavaroilla, joita tarvitaan maapalloa uhkaavan hävityksen eri muotojen, kuten sodan, terrorismin, köyhyyden ja alikehittyneisyyden, torjumiseksi, unohtamatta myöskään muita hävitysmuotoja, kuten ihmisoikeusloukkauksia ja yhä lisääntyvää suvaitsemattomuutta, joka liittyy muukalaisvastaisuuteen ja kansalliseen ja etniseen identiteettiin.
Sanokaamme ääneen, että jos meillä on tahtoa ja jos hyödynnämme käytössämme olevia poliittisia välineitä, voimme auttaa taltuttamaan ilmiön, joka näyttää nyt uhkaavan ihmiskuntamme kohtaloa. Meillä on jo vastaus. Rauhan lujittamisen ja köyhyyden poistamisen välillä on yhteys. Yksilön taloudellinen turvallisuus on kulttuurin ja rauhan peruselementti. Köyhyyden poistamisessa on pohjimmiltaan kyse inhimillisten voimavarojen kehittämisestä ja niiden oikeudenmukaisesta jakamisesta, johon on liitettävä myös koulutus. Rauhaa tai hallittua maahanmuuttoa ei saavuteta, ellei köyhyyttä vähennetä.
Euroopan linnaketta ei ole olemassa. Se on kuvitelmaa. Meidän on ymmärrettävä – ja nopeasti – että on välttämätöntä osoittaa solidaarisuutta kehitysmaita kohtaan ja edistää rauhaa ja vaurautta kaikkialla maailmassa. Tämä ei ole kuvitelmaa eikä utopiaa. Tarvitaan tahtoa ja voimavaroja, joita tämän tahdon toteuttaminen edellyttää. 
Graham Watson,
   . Arvoisa puhemies, hädin tuskin 15 kilometriä etelään edustamastani Gibraltarin vaalipiiristä tuhannet Saharan eteläpuolelta lähteneet maahanmuuttajat ovat kokoontuneet Euroopan linnakkeen rajalle. Monet ovat nälkäisiä ja heikkoja kuljettuaan halki Afrikan aavikoiden ja vuoristojen. He kamppailevat tauteja, väkivaltaa ja rikollisjoukkioiden ryöstelyä vastaan. Nyt meille kerrotaan, että he ovat kuolemassa niiden aitojen juureen, jotka erottavat köyhyyden vauraudesta, ja että heidät on jätetty autiomaahan ilman ruokaa ja vettä. Monet meistä muistavat vastaavia tilanteita Raamatusta. Erona on, ettei tämä kansanmuutto ratkea jumalallisella väliintulolla. Tarvitaan poliittisia toimia.
Afrikka on Euroopan takapiha, läheinen naapurimme. Emme voi erottautua siitä aidoilla emmekä voi pitää oviamme kiinni ja sulkea silmiämme sen sosiaalisilta ja taloudellisilta ongelmilta. Runoilija Thomas Grayn sanoin emme saa sulkea armeliaisuuden portteja ihmiskunnalta.
Maahanmuuttajien tulva etelärajoillamme on murentamassa kotoisan laskelmointimme, jonka mukaan eriarvoisuus voi jatkua ilman kustannuksia. Kun puhutaan kehitysmaista, muistakaa, että nälkäiset äänestävät jaloillaan. Meidän on siis joko hyväksyttävä kehitysmaiden tuotteet ja sallittava niiden talouksien vaurastuminen tai otettava vastaan niistä lähtevät maahanmuuttajat.
Tulevaisuutemme ovat riippuvaisia toisistaan. Kestävä taloudellinen, sosiaalinen ja poliittinen kehitys Afrikassa on yhteinen asiamme, ja se on elintärkeä tekijä Euroopan tulevaisuuden kannalta. Tunnustimme tämän vuonna 1995, kun Barcelonan prosessissa todettiin, että monenväliset suhteet Välimeren alueella ovat osa uutta strategista todellisuutta. Nyt, kymmenen vuotta myöhemmin, Espanja neuvottelee Marokon kanssa suunnitelmasta, jonka tarkoituksena on puuttua maahanmuuttoon ja edistää yhteistyötä lähtömaiden kanssa.
Kumppanuus on todellakin oikea tie eteenpäin. Euroopan unioni ei kuitenkaan voi eikä sen pidäkään tukea esitettyjä ehdotuksia, ennen kuin Marokon rajavartijat lopettavat aseettomien pakolaisten ampumisen ja heidän jättämisensä maan rajojen lähistölle ilman suojaa. Monet niistä, jotka kärsivät nykyisestä tilanteesta, eivät ole Marokon kansalaisia: he ovat kolmansien maiden kansalaisia, jotka ovat tulleet unioniin Marokon kautta ja jotka ansaitsevat lainsäädäntömme takaaman suojan.
Tähän mennessä suunnitelmat eurooppalaisesta yhteisymmärryksestä maahanmuuttopolitiikan alalla ovat hautautuneet poliittisen postilaatikon pohjalle. Miksi? Jäsenvaltiot eivät pääse yhteisymmärrykseen yhdestäkään Euroopan unionin ehdottamasta lähestymistavasta. Tämä ei kuitenkaan estä niitä vaatimasta unionin toimia, kun ne kohtaavat omia erityisongelmia maahanmuuttokysymyksissä.
Melillaan ja Ceutaan liittyvät ongelmat eivät ole ainoastaan Espanjan ongelmia: ne ovat koko Euroopan ongelmia. Myös Lampedusan saarella kohdatut haasteet ovat Euroopan ongelma, vaikka Italia kuinka yrittäisi piilotella niitä vierailevilta Euroopan parlamentin jäseniltä. Ei ole mikään ihme, että Barcelonan prosessiin kuuluvien eteläisten maiden kärsivällisyys on lopussa.
Meidän on ajateltava suurempia kokonaisuuksia ja tunnustettava Kofi Annanin tapaan, että muuttoliikkeet ovat välttämättömiä. Tarvitsemme yhteisymmärrystä talouspolitiikasta. Dohan ja Hongkongin avulla on saatava tuloksia, jotka hyödyttävät Afrikkaa.
Kun komission jäsen Louis Michel hahmottelee Afrikkaa koskevaa strategiaansa myöhemmin tänään, toivon, että jäsenvaltiot panevat merkille hänen viestinsä, jonka mukaan kehityksen ja maahanmuuton alalla on aika muodostaa eurooppalainen yhteisymmärrys, jolle on ominaista demokratian, ihmisoikeuksien ja oikeusvaltioperiaatteen kaltaisten arvojen kunnioittaminen. 
Kathalijne Maria Buitenweg,
   . Arvoisa puhemies, yhdyn suurimmaksi osaksi siihen, mitä Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmää edustava jäsen Watson sanoi. Sivumennen sanoen on valitettavaa, ettemme pitäneet toisiamme kädestä, kun tämän keskustelun otsikosta keskusteltiin.
Ryhmäni haluaa osoittaa sydämelliset kiitokset komissiolle siitä, että se lähetti pikaisesti valtuuskunnan Espanjan erillisalueille Melillaan ja Ceutaan. Tilanne näissä kaupungeissa on järkyttävä, ja se koskettaa koko Eurooppaa. Haluaisin kuitenkin kuulla komissiolta, onko se aikonut tarkastella myös Marokon ja Algerian välistä raja-aluetta, ei kenenkään maata, jossa valtava määrä maahanmuuttajia on jätetty heitteille autiomaahan ilman ruokaa ja juomaa.
Espanjan ulkoministeri on esittänyt ajatuksen ihmisten kuljettamisesta linja-autoilla takaisin lähtömaihinsa, mutta suurena ongelmana on, etteivät he useinkaan pääse perille saakka. Me tässä parlamentissa emme voi kieltäytyä selvittämästä, mihin nämä ihmiset viedään. Olemme velkaa sekä itsellemme että Euroopan unionin kansalaisille sen, että selvitämme, mihin ihmiset viedään ja nääntyvätkö he autiomaahan.
Haluaisin myös tietää, onko valtuuskunta selvittänyt sitä, onko Espanjalla oikeutta siirtää maahanmuuttajia Marokkoon. Sikäli kuin tiedän, kahdenvälisessä palauttamissopimuksessa sallitaan Espanjan luovuttaa Marokkoon ainoastaan marokkolaisia, ei ghanalaisia, liberialaisia tai malilaisia, joista tässä tapauksessa on kyse. Onko tämä hyväksyttävää? Onko näiden maahanmuuttajien joukossa myös ihmisiä, jotka ovat hakeneet turvapaikkaa? Selvitetäänkö tätä kysymystä parhaillaan, vai onko kyse jonkinlaisesta joukkokarkotuksesta? Itse asiassa on myös syytä kysyä, miksi tämä valtuuskunta koostui yksinomaan ihmisistä, jotka työskentelevät lähinnä rajavalvonnan parissa? Kuuluiko valtuuskuntaan ihmisoikeusasiantuntijoita, ja selvittikö se, miten paikallisviranomaiset kohtelevat ihmisiä?
Me täällä Euroopan unionissa olemme aina tyytyväisiä, kun ihmiset tarttuvat tilaisuuteen, kehittävät itseään ja etsivät uusia mahdollisuuksia, mutta kun on kyse Euroopan unionin ulkopuolisista ihmisistä, jotka yrittävät hyödyntää mahdollisuuksia unionin sisällä, heitä kohdellaan kuin rikollisia. Jaan jäsen Watsonin näkemyksen, jonka mukaan on aika pohtia laillista maahanmuuttokanavaa. Olemmeko uhranneet ajatustakaan sille, millaisia ihmisiä maahanmuuttajat ovat? He ovat pääasiassa nuoria miehiä, jotka ovat opetelleet ammatin ja jotka tietävät, ettei heillä ole tulevaisuutta omassa maassaan. Meidän kaikkien on työskenneltävä tosissamme laillisen maahanmuuttokanavan kehittämiseksi. Tämä edistäisi paitsi laittoman maahanmuuton kanavointia myös unionimme talouden dynaamisuutta.
Päätän puheenvuoroni toteamalla, että eurooppalaisessa hankkeessa on kyse kulttuurista, johon eurooppalaisilla ei pidä olla yksinoikeutta. Meidän on todellakin korkea aika kääriä hihamme ja keskittyä rajavalvonnan ja säännösten tiukentamisen sijaan mahdollisuuksiin, joita voimme tarjota ihmisille, jotka haluavat epätoivoisesti päästä Euroopan unioniin. 

Giusto Catania,
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minusta on hurskastelua puhua tänään maahanmuutosta käsittelemättä sitä kaksinkertaista muuria, joka erottaa Melillan saarekkeen muusta Afrikasta. Symbolisesti tämä muuri edustaa epäonnistumista pyrkimyksessämme rakentaa rauhan, sosiaalisen oikeudenmukaisuuden ja kulttuurien välisen yhteiselon Eurooppaa. Vain kaksi päivää sitten ryhmämme valtuuskunnalla oli tilaisuus todeta itse paikan barbaarinen luonne: militarisoitu raja-alue, kauhistuttava paikka, joka erottaa toisistaan toivon ja kuoleman alueet.
On taantumuksellista utopiaa kuvitella, että miesten ja naisten vapaata liikkuvuutta voidaan rajoittaa kaksi maanosaa erottavalla piikkilangalla. On itsekästä hulluutta rakentaa fyysinen muuri vauraan ja mukavan Euroopan sekä nälästä ja sodasta jatkuvasti kärsivien epätoivon välille. Sen sijaan, että auttaisimme heitä ja toivottaisimme heidät tervetulleiksi, Espanjan ja Marokon armeija ampuvat heitä kumiluodein.
Myös Espanjan hallitus on vastuussa Marokon hallituksen toteuttamista joukkokarkotuksista sekä kymmenien ihmisten kuolemasta autiomaassa. Monien Ceutassa ja Melillassa toimivien kansalaisjärjestöjen esittämät tätä koskevat syytökset ovat vakavia, ja vaadin ryhmäni puolesta tutkimuslautakunnan perustamista välittömästi selvittämään totuutta ja sitä, kuka on vastuussa Ceutan ja Melillan tapahtumista, sekä tarkastelemaan tapaa, jolla maahanmuuttajat otetaan vastaan Euroopassa.
On poliittisesti ja oikeudellisesti sekä eettisesti ja inhimillisesti tuomittavaa, että Euroopassa toteutetaan joukkokarkotuksia. Maahanmuuttajat, jotka ovat ylittäneet vasta Melillan ensimmäisen muurin mutta eivät ole selviytyneet toisesta muurista, karkotetaan Euroopan unionin alueelta ilman heidän tilanteensa tunnustamista, ilman minkäänlaista pyrkimystä selvittää heidän syntyperäänsä tai sitä, olisiko heillä oikeus pakolaisen asemaan.
Komission toiminta asianomaisissa tapahtumissa on täysin tuomittavaa: se saarnaa ihmisoikeuksien puolustamisesta ja käyttäytyy kuin kolme apinaa: se ei näe eikä kuule mitään rikkomuksia, joihin jäsenvaltiot syyllistyvät, eikä puhu niistä. Espanja on toiminut Italian tavoin, kun tämä toteutti joukkokarkotuksia Lampedusasta Libyaan, ja maahanmuuttajia on hylätty autiomaahan.
On valitettavaa, että neuvosto nyt puhuu tiivistetystä yhteistyöstä Libyan kanssa, kun sen olisi vaadittava Libyaa ratifioimaan Geneven yleissopimus. Kaikki tämä kuitenkin lakaistaan maton alle. Lampedusan ja Libyan tapauksesta, joka katsottiin hyvin vakavaksi sääntöjenvastaisuudeksi, tulee nyt tavanomainen käytäntö. Parlamentin, joka tuomitsi Italian ja sen hallituksen rikollisesta karkotuksesta Libyaan, on nyt toimittava johdonmukaisesti, ja tämän vuoksi kehotamme niitä ryhmiä, jotka kanssamme äänestivät Lampedusaa koskevan mietinnön puolesta, laatimaan nyt päätöslauselman, jossa tuomitaan Ceutan ja Melillan tapahtumat.
Emme voi hyväksyä periaatetta, jonka mukaan Eurooppa myöntää kansainvälisillä ja yhteisön sopimuksilla taatut oikeudet vain niille vahvimmille ja onnekkaimmille maahanmuuttajille, jotka ovat onnistuneet ylittämään myös seuraavan muurin, sillä näitä oikeuksia ei hallita luonnonvalinnan mekanismeilla. Tämä johtaisi siihen, että Euroopasta tulisi Thomas Hobbesin sanojen mukaan luonnonvaltio. Oikeuden tulla vastaanotetuksi on oltava luovuttamaton oikeus. Melillan leirillä olisi tarjottava asianmukainen ja inhimillinen vastaanotto, joka olisi valitettavasti täysin päinvastainen kuin vastaanotto Lampedusassa. Olemme onnistuneet todistamaan – kuten Italian suurimman viikkolehden tutkimusraportissa vahvistetaan – että Lampedusassa rikotaan järjestelmällisesti ihmisoikeuksia.
Katsomme, ettei Eurooppaa voida rakentaa muurein ja piikkilangoin. Sen sijaan meidän on pyrittävä avaamaan rajat varmistaaksemme, että Euroopalla on tulevaisuus ja toivoa menestyksestä. 
Mario Borghezio,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, täällä teeskennellään jatkuvasti, ettei nähdä tai ymmärretä sitä, että rajojen sulkeminen ja laittomien maahanmuuttajien tulon estäminen on ainoa tapa torjua ihmiskaupan aiheuttamat vaarat. Vasemmisto puhuu vain ihmisoikeuksista eikä ehdota tarvittavia toimia laittomien maahanmuuttajien kaupan torjumiseksi, kun miljoonia ihmisiä revitään juuriltaan kotiseuduiltaan. Tämän me haluaisimme kuulla kaikilta ihmisoikeuksia puolustavilta.
Lampedusasta on puhuttu aivan kuin se olisi Guantánamo. Tämä on yksinkertaisesti naurettavaa, ja koska olin mukana Lampedusassa vierailleessa parlamentin jäsenten ryhmässä, voin vakuuttaa kuulleeni itse jonkun sanovan: "täällä on liian siistiä, jokin on hullusti", koska vastaanottokeskukset toisaalla Euroopassa ovat paljon likaisempia ja huonommassa järjestyksessä.
Tämän vuoksi meidän olisi kiitettävä Italian hallitusta – joka käyttää kymmeniä miljardeja veronmaksajien rahoja – siitä, mitä Lampedusassa tehdään. Lääketieteellistä hoitoa tarjotaan ympäri vuorokauden, toisin kuin Euroopan kansalaisille. On häpeällistä, että tietyt sanomalehdet pyrkivät mustamaalaamaan italialaisten vapaaehtoisten ja työtä, sillä heitä voitaisiin käyttää esimerkkinä koko Euroopalle siitä tavasta, jolla he toimivat Lampedusassa ja merellä auttaakseen laittomia maahantulijoita.
Tämä vasemmiston herrojenkin olisi syytä myöntää sen sijaan, että esittävät olevansa tietämättömiä siitä, mitä Zapateron hallitus tekee, sillä se itse asiassa ampuu laittomia maahanmuuttajia. 
Romano Maria La Russa,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen halukas ymmärtämään jäsen Catanian luonnollisesti pessimististä liioittelua, korostuksia ja fantasioita, sillä tunnen hänet nyt hyvin. Pyydän sen sijaan jäsen Watsonia tarkistamaan tietonsa ennen kuin puhuu Italian hallituksen toiminnasta, jotta hän ei puhuisi pötyä täällä parlamentissa.
Arvoisa puhemies, Ceutan ja Melillan äskettäisten tapahtumien vuoksi toivon joka tapauksessa, että kaikki jäsenvaltiot ovat lopultakin täysin tietoisia siitä, että laiton maahanmuutto on eurooppalainen ongelma eikä tiukkaa ja keskitettyä toimintaa maahanmuuttoasiassa enää voida lykätä sekuntiakaan.
Panen tyytyväisenä merkille, että vahvistaakseen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa eurooppalaista aluetta komissio aikoo osoittaa ajanjaksolla 2007–2013 merkittäviä resursseja maahanmuuttovirtojen hallinnointiin, ottaa käyttöön erityistoimenpiteitä maahanmuuton torjumiseksi ja edistää yhdentymistä. Toivon, että ulkorajojen vahvistamiseen ja eurooppalaisen pakolaisrahaston sekä palautetuille tarkoitetun rahaston perustamiseen käytettävien rahojen lisäksi arvioidaan myös mahdollisuutta kehittää vastaanottokeskuksia Lampedusan keskuksen mallin mukaan. Vasemmiston siihen kohdistamat hyökkäykset ovat epäreiluja.
Valitettavasti minulla ei ole aikaa puhua pitempään siitä, mitä pääministeri Zapatero on tehnyt viime päivinä, mutta on oikein todeta, että harvoja poikkeuksia lukuun ottamatta vasemmisto ei ole yhtä kiihkeästi ottanut kantaa tähän aiheeseen.
Italia, joka jo nyt käyttää kohtuuttomia summia laittomien maahanmuuttajien kotiuttamiseen, ei enää kykene yksinään selviytymään maahanmuuttoaaltojen aiheuttamista taakasta ja kuluista. Tarvitaan EU:n rahoitusta uusien keskusten kehittämiseksi ja perustamiseksi sekä yhteistyön edistämiseksi lähtömaiden kanssa, mikä on tehokkain tapa välttää Lampedusan kaltaiset tapaukset, sillä siellä joudutaan aivan liian usein selviytymään niin vakavasta tilanahtaudesta, että sitä on lähes mahdoton hallita.
Tästä syystä, ja tämä on viimeinen aiheeni, meidän olisi kiitettävä lämpimästi Lampedusan keskuksessa työskenteleviä – siviilejä, oikeuslaitoksen edustajia, poliiseja ja , uskonnollisia työntekijöitä ja vapaaehtoisia – heidän osoittamastaan humaanisuudesta ja ammattimaisuudesta sekä heidän päivittäin tekemistään uhrauksista.
Meidän on kuitenkin arvostettava sitä, ja tästä haluan kiittää arvoisaa puhemiestä, että parlamentti on ollut halukas uhraamaan tämän ajan – mitä ei oltu suunniteltu – keskusteluun näin tärkeästä ja arkaluonteisesta aiheesta. 
Frank Vanhecke (NI ). –
   Arvoisa puhemies, on tietenkin totta, että Espanja ja muut Euroopan valtiot ovat pitkälti vastuussa siitä, ettei laittoman maahanmuuton torjunta ole edistynyt. Tämä johtuu pehmeästä suhtautumisesta laittomiin maahantulijoihin ja luonnollisesti siitä seuraavasta lainsäädännöstä, joka houkuttelee satojatuhansia ja miljoonia muita onnenonkijoita.
On itse asiassa naurettavaa, että Louis Michel useiden muiden komission edustajien tavoin ajattelee ja sanoo, että rajatun laillisen maahanmuuton politiikka ratkaisisi ongelmia. Se, että ottaisimme vastaan joitakin kymmeniä, joitakin satoja tai edes muutamia tuhansia lääkäreitä tai insinöörejä, ei pysäyttäisi ammattitaidottomien kehitysmaiden kansalaisten maahanmuuttoa. Päinvastoin, meidän on itse asiassa edettävä kohti avointa politiikkaa, jossa laitonta toimintaa ei palkita vaan maahanmuuttajat pakotetaan välittömästi palaamaan kotimaahansa.
Pakolaispolitiikkamme on perustuttava kolmeen pilariin: ensinnäkin turvapaikkahakemusten vastaanotto ja käsitteleminen on lähtömaiden asia, ei meidän tehtävämme. Toiseksi lähtömaiden on otettava takaisin tekaistujen turvapaikkahakemusten tekijät tarvittaessa kehitysavun menettämisen uhalla. Kolmanneksi on tarkistettava perusteellisesti kehitysyhteistyötä, sillä kehitysyhteistyön ei pidä auttaa itsevaltiaita tallettamaan miljardeja dollareita sveitsiläisille pankkitileilleen.
Olemme valmiita osoittamaan solidaarisuutta, mutta emme enää halua maanosaamme kaikkialta maailmasta tulevien onnenonkijoiden tulvaa, koska ensisijainen velvollisuutemme on puolustaa omia kansalaisiamme. 
Agustín Díaz de Mera García Consuegra (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, minä puhua Ceutasta ja Melillasta. Meitä uhkaa kauhea kriisi, jota parlamentti tai Euroopan unioni eivät voi jättää huomiotta. Vaadimme kaikkien maahanmuuttoasioiden siirtämistä yhteisön toimivaltaan sekä kattavaa ja laaja-alaista näkemystä yhdentymisen, turvapaikkojen, laillisen maahanmuuton, laittoman maahanmuuton ja kansainvälisen suojelun kaltaisissa asioissa.
Meitä uhkaa hallinnollinen kriisi, Espanjan hallituksen täydellinen epäonnistuminen. Mikä on tämän välitön syy? Niitä on useita: valtava sääntely, lainsäädännön porsaanreiät. Meitä uhkaa humanitaarinen kriisi, räikeä ihmisoikeuksien loukkaaminen, Espanjan ja yhteisön rajojen loukkaaminen. Armeija on virheellisesti sijoitettu rajalle ilman mitään ennakkovalmisteluja ja ilman ROASia. Tupaten täynnä olevat internointikeskukset, ruuhkautuneet sosiaalipalvelut (haluan kiittää lämpimästi Ceutan ja Melillan kaupunkien kansalaisjärjestöjä ja hallintoa). Moraalinen kriisi: demokraattinen hallitus, joka toimii omahyväisesti ja myöntyy toisen valtion edessä, jossa ihmisoikeuksia ei kunnioiteta (uusien tilastojen mukaan 67 prosenttia espanjalaisista on sitä mieltä, että hallitus suhtautuu Marokkoon liian suvaitsevaisesti). Vastuukriisi: kukaan ei kanna vastuuta tästä tragediasta. Sekaannusta, tahallisuutta, tiedon ja avoimuuden puutetta, kahdenlaisia asenteita ja kaksi kieltä: ensin heidän sallitaan tulla ja toteuttaa rajaloukkauksia, sitten heitä ammutaan, siirretään ja hylätään oman onnensa nojaan autiomaahan; emme tiedä, mihin he menevät tai mihin heidät viedään. Tragediaa käytetään pelinappulana: meille lähetetään viesti: "jos haluamme lopettaa tämän, voimme tehdä sen, mutta teidän on maksettava ja käännettävä selkänne, ettekä varsinkaan saa esittää kritiikkiä". Korkea edustaja Solana on oikeassa: tukea ei pidä myöntää ilman sitoumuksia, ilman vilpitöntä yhteistyötä eikä ilman toisten maiden ja ihmisten kunnioittamista.
Mikä on ratkaisu? Tilanne on vaikea, mutta joitakin ratkaisuja on: enemmän yhteisöllistämistä, enemmän tietoa, enemmän vaatimuksia, enemmän virastoja ulkorajoille, enemmän yhteistyötä, enemmän yhteistä tukea, enemmän yhteistä valvontaa, ihmisoikeuksia kunnioittavat palautukset sekä epäluotettavien valtioiden määrittäminen ja sanktioiden asettaminen. Marokon on kunnioitettava ihmisoikeuksia, oltava uskottava ja luotettava sekä hyödynnettävä mahdollista tukea: muuten tarvittava naapuruuskumppanuus ei ole mahdollista. Arvoisa jäsen Catania, vielä yksi huomautus: Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän espanjalaiset jäsenet kannattavat ehdotustanne tutkimuslautakunnan perustamisesta.
Enrique Barón Crespo (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, vastaanottaessaan Saharov-palkinnon täällä parlamentissa Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri Kofi Annan kiinnitti eurooppalaisten huomion maastamuuton dramaattisuuteen ja neuvoston puheenjohtaja Tony Blair sanoi Afrikan olevan meille hyvin tärkeä.
Juuri nyt todistamme tilannetta, joka osoittaa, että kyseessä on raamatulliset mittasuhteet omaava tragedia, sillä kuten jäsen Klamt totesi ― ja minusta hän on oikeassa ― Afrikassa on yli neljä miljoonaa siirtolaista.
Meillä on GPS-järjestelmät, jotka näyttävät pommitusten tarkkuuden; me voisimme seurata, mitä Saharassa ja Sahelissa tällä hetkellä tapahtuu, kun kuivuuden, nälänhädän, heinäsirkkojen ja suojelemiemme satojen tuhoutumisen vuoksi sadattuhannet ihmiset joutuvat lähtemään. Kyseessä on raamatullinen tragedia, johon meidän on puututtava. Entisen poliisiylijohtajan valituksille ei nyt ole sijaa. Hän myönsi tänään epäonnistumisensa, turhautumisensa ja epäisänmaallisuutensa.
Se mitä ehdotamme hyvin konkreettisesti ja välittömästi on sama, mitä puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta on ehdottanut: on otettava askel eteenpäin Afrikan suhteen. Tämä merkitsee — ja uskon komission hyväksyneen sen tänään — sellaista Marshall-apua Afrikalle, jossa otetaan huomioon ihmisten oikeus ihmisarvoisiin oloihin. Me emme voi siirtää ongelmiamme edelleen naapurille.
Ministerit Moratinos ja Benaissa esittivät eilen Rabatissa vetoomuksen Euroopan unionille. Minusta meidän on vastattava siihen. Pyydämme konferenssia, johon osallistuvat Euroopan unioni, asianomaiset Euroopan ja Afrikan maat, Yhdistyneet Kansakunnat sekä Afrikan valtioiden järjestö ja jossa käsitellään tätä ongelmaa. Kuten neuvoston puheenjohtaja totesi, meidän on yhdessä hallittava siirtolaisvirtoja inhimillisellä tavalla.
Me tuemme tällaista ratkaisua. Meillä on Thabo Mbekin ja Kofi Annanin tuki; tarvitsemme Euroopan unionin tuen. Katsotaan, saammeko sen. 
Agustín Díaz de Mera García Consuegra (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, toivoisin teidän kuulevan tämän ehdotuksen. Edellinen puhuja esitti vakavia valheellisia väitteitä minusta. Pyydän tukeanne ja vetoan parlamentin työjärjestykseen, jotta saisin vastata näihin väitteisiin. 
Puhemies. –
   Voitte puhua asiasta keskustelun lopuksi. 
Jean-Marie Cavada (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää neuvoston edustajia ja ennen kaikkea komissiota. Odotamme huomista yhteistyötä Frattinin kanssa.
Se, mitä nyt koemme, kuvattiin ja ennakoitiin tarkkaan jo yli 35 vuotta sitten Rooman klubina tunnetussa aivoriihessä. Sen johtaja Aurelio Peccei sanoi, että etelä epäilemättä siirtyy pohjoiseen.
Tehokas ja kestävä politiikka ei ole mahdollinen puhtaasti kansallisella tasolla. Merkilliset ehkäisevät pyrkimykset tai satunnaiset toimenpiteet turvallisuuden ja ihmiselämän kunnioittamisen edistämiseksi eivät ole riittäviä. On siis tullut aika tehdä siirtolaisvirtoja koskevasta politiikasta Euroopan kiireellinen ensisijainen tavoite. Ehdotamme tämän vuoksi Euroopan, Afrikan ja Välimeren valtioiden välisen konferenssin perustamista. Tämä voitaisiin järjestää yhteistyössä YK:n ja Euroopan unionin kanssa tai jopa niiden yhteisesti hallinnoimana. Konferenssissa olisi laadittava Marshall-avun kaltainen hätäsuunnitelma YK:n ja EU:n tasolla seuraavilla kahdella alalla.
Tarkasteltaessa nälkää, terveysasioita ja ihmishenkien suojelemista meidän on ensin hankittava resurssit, jotta voimme kohdella inhimillisesti pakolaisia, joita nyt kuolee autiomaassa tai joita ammutaan heidän yrittäessään ylittää muureja tai jotka tietyissä tapauksissa hukkuvat Atlanttiin tai Välimereen, sillä tällaista todellakin tapahtuu. Seuraavaksi meidän on pääasiallisena tehtävänämme kiireesti käytettävä kansainvälisiä rahoitustoimielimiä luodaksemme taloudellista toimintaa etelän valtioihin ja erityisesti tarjotaksemme vakautta niille nuorille, jotka haluavat tehdä työtä kotimaassaan ja jäädä sinne. Tarvitaan perustavaa laatua olevia toimia koulutuspolitiikan ja taloudellisen vakauden edistämiseksi, jotta väestö ei lähde siirtymään. On lakkautettava tuet, jotka joka tapauksessa johtavat korruptioon. Kansainvälisten elinten – Yhdistyneiden Kansakuntien ja Euroopan yhteisön – sekä luonnollisesti myös Afrikan yhtenäisyysjärjestön on viipymättä ryhdyttävä ratkaisemaan ongelmaa. 
Jean-Claude Martinez (NI ). –
   Arvoisa puhemies, kaikki ovat luonnollisesti huolestuneita Ceutan ja Melillan tapahtumista. Tijuanassa ja Brindisissä, Lampedusassa ja Ceutassa naiset ja miehet liikehtivät parhaillaan. Espanjalaiset ystävämme tai marokkolaiset ystäväni eivät tietenkään pysty yksinään ratkaisemaan ongelmaa, jolla on tällä hetkellä eurooppalaisen ulottuvuuden lisäksi myös maailmanlaajuinen ulottuvuus. Niin kauan kuin ihmisillä on jano ja nälkä, he lähtevät liikkeelle, vaikka rakentaisimme kuinka korkeita piikkilankaesteitä.
Mitä siis on tehtävissä? Meidän on peräänkuulutettava neliosaista humanitaarisuuden malliamme. Toisin sanoen ruoan, veden, lääkkeiden ja rokotteiden sekä koulutuksen on oltava maailmanlaajuisesti yhteistä hyvää. Tämä ei ole enää pelkästään Euroopan asia, vaan maailmanlaajuinen ongelma. Kyse ei ole enää hiilen ja teräksen yhdistämisestä, kuten 1950-luvulla. Kyse on veden, rokotteiden, ruoan ja koulutuksen jakamisesta maailmanlaajuisesti. Sinä päivänä, kun tämä onnistuu, planeettamme ihmisten ei enää tarvitse ylittää Gibraltaria tai Saharan ja Arizonan autiomaita tai Rio Grandea. 
Stefano Zappalà (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämä on hyvin tärkeä asia, jota jotkut kuitenkin käsittelevät kiistanalaisella tavalla. On kaksi lähestymistapaa, joista toinen on kuultu myös täällä parlamentissa hieman eri sävyyn kuin lehdistössä on raportoitu. Toinen lähestymistapa on nähtävissä jäsenvaltioiden tapahtumissa, lehdistössä ja poliittisessa toiminnassa.
Tuen neuvoston ja komission eri tavalla esittämiä julkilausumia. Kävin Lampedusassa yhdessä kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan kollegoideni kanssa ja aion osallistua kaikille vierailuille, joita päätämme tehdä Euroopan muihin vastaanottokeskuksiin. Mielestäni kaikkia julkilausuman näkökulmia ei pitäisi kuitenkaan korostaa. Olen samaa mieltä jäsen Buitenwegin kanssa ja osittain – kerrankin – myös jäsen Catanian kanssa. En kuitenkaan ole samaa mieltä niistä jäsen Catanian lausunnoista, jotka koskevat Italian toteuttamia karkotuksia tai lehdistön toimintaa, sillä ne eivät millään tavalla edistä tätä tärkeää asiaa. 
Arvoisa puhemies, tämä on asia, jonka pitäisi koskea koko Euroopan unionia ja jota joku juuri kutsuikin maailmanlaajuiseksi ongelmaksi. Tällä hetkellä ei ole Euroopan unionin yhteistä maahanmuuttopolitiikkaa, eivätkä kaikki valtiot kykene selviytymään ongelmasta yksin. Italia ja Espanja ovat suuria valtioita – Espanjassa jopa armeija on puuttunut asiaan – ja joillakin valtioilla, muun muassa Italialla, on Lampedusan kaltaisia meren keskellä sijaitsevia keskuksia. Jotkin valtiot, esimerkiksi Malta, jonka väkiluku on tuskin 400 000:ta, ovat kuitenkin valtavan paineen alla eivätkä kykene selviytymään ongelmasta.
Lampedusasta voidaan puhua vaikka kuinka pitkään ja sitä voidaan käyttää omien etujen ajamiseen – viittaan jäsen Cataniaan – mutta Lampedusa on edelleen 5 000 asukkaan pieni saari meren keskellä, eikä se pysty selviytymään tilanteesta ja majoittamaan tuhansia ja taas tuhansia sinne saapuvia ihmisiä luksushotelleihin. Meidän on jäsenten Borghezion ja La Russan tavoin kiitettävä kaikkia saarella työskenteleviä sekä Maltalla asuvia ystäviämme, jotka tekevät kaiken voitavansa. Vierailemme Maltalla tammikuussa.
Arvoisa puhemies, on tärkeää luoda nyt kerralla tätä asiaa koskeva yhteinen politiikka, jollaista neuvoston puheenjohtajavaltio on luonnostellut. Tähän politiikkaan on kuitenkin todella sitouduttava. Neuvoston on otettava siitä vastuu, ja komission on laadittava siitä erityinen ehdotus. Arvoisa puhemies, lopetan pian. Meidän on luotava yhteinen maahanmuuttopolitiikka, koska inhimillisten tragedioiden sekä köyhien, nälkäisten ja työttömien ihmisten lisäksi on otettava huomioon myös asian muut puolet, kuten laittomia maahanmuuttajia kuljettavien laivojen omistajat, ihmiskauppiaat ja ennen kaikkea terroristit, jotka voivat käyttää näitä tilanteita hyväkseen soluttautuakseen Eurooppaan. 
Giovanni Claudio Fava (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, vilpittömästi sanoen odotimme enemmän neuvoston julkilausumalta. Odotimme sen olevan paljon selkeämpi, etenkin kun maahanmuuttoasioiden käsittely edellyttää yhteisiä ja koordinoituja EU:n poliittisia toimia, joissa ei keskitytä pelkästään tarpeeseen suojautua maahanmuuttajilta ja suojautumiskeinoihin. Toimilla on ennen kaikkea kyettävä varmistamaan maahanmuuttajien ihmisoikeuksien ja ihmisarvon kunnioittaminen sekä jäsenvaltioiden välisen sopimuksen noudattaminen. 
Sellainen politiikka edellyttää ennen kaikkea rohkeutta ja totuudenmukaisuutta, minkä vuoksi puutun neuvoston puheenjohtajan puheenvuorossa ilmenneeseen puutteeseen, joka on mielestäni erityisen vakava. Hän ei viitannut sanallakaan Lampedusan viime päivien tapahtumiin. Haluankin siten esittää nopeasti neljä kysymystä hänelle ja neuvostolle. 
Onko neuvosto tietoinen siitä, että Lampedusan väliaikainen vastaanottokeskus on muuttunut käytännössä – ei virallisesti – tutkintavankilaksi, jossa ei ole oikeuksia ja jossa pahoinpitely ja väkivalta ovat arkipäivää?
Onko neuvosto tietoinen siitä, että Italian hallitus piti Euroopan parlamentin virallista valtuuskuntaa pilkkanaan ja tyhjensi keskuksen vierailua edellisenä päivänä?
Onko Yhdistyneen kuningaskunnan ministeri tietoinen siitä, että tänä aamuna hänen italialainen kollegansa ministeri Castelli viittasi kintaalla Lampedusan tapahtumiin pitäen niitä toimittajien keksimänä roskana?
Lopuksi kysyisin, onko neuvosto tietoinen siitä, että Libyan kanssa tehdyt voimassa olevat yhteistyösopimukset mahdollistavat rajojen valvonnan lisäksi myös Euroopan unionin ulkopuolisten kansalaisten, jotka on käännytetty takaisin ja karkotettu, eristämisen Libyan autiomaassa sijaitseville tuntemattomille pakolaisleireille?
Odotamme vastauksia.
Lapo Pistelli (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, voisin vain todeta sen, että tarvitsemme Euroopan unionin yhteisen maahanmuuttopolitiikan ja lopettaa siihen, sillä kaikki tarvittava on jo sanottu. 
Yhdymme niihin tulevaisuutta koskeviin ehdotuksiin ja aloitteisiin, joita komission varapuheenjohtaja Frattini on esittänyt viime kuukausien aikana laittomasta maahanmuutosta, turvapaikkapolitiikasta ja ihmiskaupan torjunnasta. Olemme kuitenkin erittäin huolestuneita siitä, ettei Italiaa, Ranskaa ja Espanjaa edusta neuvostossa sisäministeri vaan muut ministerit, vaikka tämän kysymyksen pitäisi olla korkean tason ministerien suurin huolenaihe. 
Euroopan parlamentin jäsenenä aion painostaa neuvostoa, koska maahanmuuttajien rynnistys kohti Ceutaa ja Melillaa symboloi tulevaa väestötieteellistä ja poliittista suhdettamme. Euroopan parlamentin jäsenenä aion myös tuomita ankarasti totuuden vääristelyn, jota tapahtui kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan vieraillessa Lampedusan vastaanottokeskuksessa, ja sen häpeällisen toiminnan, jonka tutkivat toimittajat paljastivat. 
Arvoisat komission jäsenet, teillä on parlamentin tuki, mikäli toimitte ripeämmin. Euroopan unionin maahanmuuttoasioiden hoitamisessa ei ole harkintataukoa. Meillä on kiire, ja poliittisilla päättäjillä on velvollisuus ryhtyä kiireellisiin toimiin hädässä olevien ihmisten auttamiseksi. 
Luca Romagnoli (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ilmaista osanottoni menehtyneiden laittomien maahanmuuttajien puolesta sekä solidaarisuuteni niille paikallisille viranomaisille ja niiden Euroopan unionin rajoilla sijaitsevien valtioiden, alueiden ja kaupunkien asukkaille, joihin maahanmuutto vaikuttaa joka päivä. Maahanmuuttajien tulvan pysäyttämiseksi meidän on poistettava se harhakuva, jonka mukaan Eurooppaan on mahdollista tulla laittomasti ja sen jälkeen joko pysyä siellä laittomasti tai onnistua laillistamaan asemansa. 
On järjetöntä vaatia, että myös muille kuin Euroopan unionin kansalaisille on osoitettava yhteisvastuullisuutta ja vieraanvaraisuutta sekä annettava etuoikeuksia. Sen sijaan olisi suojeltava Euroopan unionin veronmaksajien oikeuksia ja sosiaalisia takeita. Tällainen asenne on hyvin epäoikeudenmukainen, ja se merkitsee orjakauppiaiden toimintaan osallistumista ja vastuuta niistä traagisista seurauksista, joita on näillä tuhoon tuomitun toivon matkoilla. 
Kiitän Espanjan pääministeriä Zapateroa sekä hänen sosialistihallitustaan siitä, että ne ovat osoittaneet ministerikollegoilleen ja muille hallituksille, että valtaapitävien velvollisuutena on varmistaa hallintoalueensa kansalaisten tilanteen lainmukaisuus ja heidän hyvinvointinsa. Hyvät kollegani, kiitän teitä, jos olette vihdoin ymmärtäneet, että on välttämätöntä puolustaa omaa maata laitonta maahanmuuttoa vastaan. Kiitos siitä, että olette seisoneet niiden laillisuuden ja yleisen järjestyksen arvojen takana, joita me kaikki, ennen kaikkea me Euroopan parlamentin jäsenet, pidämme hyvin tärkeinä ja jotka koskevat meitä kaikkia. 
Elmar Brok (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan puhua kahdesta asiasta, jotka ovat erilaisia mutta jotka kuitenkin liittyvät toisiinsa. Nämä tapahtumat osoittavat toisaalta sen, että meidän on Euroopan unionin kehittyessä edettävä kohti yhteisiä sääntöjä turvapaikka-asioissa, Schengen-asioissa ja muissa oikeus- ja sisäasioissa. Tämä on mielestäni kiireellisen välttämätöntä, mikäli haluamme toimia nopeammin näiden asioiden selvittämiseksi. 
Yhteinen politiikka olisi kuitenkin nykyisessä tilanteessa vain oireiden hoitoa, koska tekijöitä on useita erilaisia, kuten useat parlamentin jäsenet ovat tänään kertoneet. Jos ihmiset ovat niin pahassa pulassa, että he ovat valmiita vaarantamaan henkensä, parhaimmatkaan toimenpiteemme eivät hyödytä mitään, ellei ongelmien syitä poisteta. Meidän on luotava sellaiset olosuhteet, joissa näillä ihmisillä on jälleen jotain mitä odottaa tulevaisuudeltaan. 
Olemme tekemisissä kuolintuskissaan kamppailevan maanosan kanssa, sillä joissain sen valtioissa aids tekee tuhoaan ja toisissa ihmiset eivät enää kykene ruokkimaan itseään ilmastonmuutoksen vuoksi. Antamamme apu ei ole aina ollut oikeanlaista, eikä sitä ole ollut riittävästi. Myöskään kauppaehdot eivät ole aina oikeudenmukaiset. Jos haluamme antaa näille ihmisille toivoa, meidän on omaksuttava erilainen lähestymistapa, joka ei ainoastaan mene syvemmälle vaan on myös laaja-alaisempi. 
On myös selvää, ettei meitä voida yksin pitää syypäinä, koska me toimimme, kuten hyvien ihmisten kuuluu toimia. On aivan yhtä tärkeää tunnustaa, että näitä valtioita johtavat poliittiset eliitit ja diktaattorit, jotka uhkaavat omia kansalaisiaan asein, sortavat heitä ja estävät kaiken kehityksen. Meidän on nujerrettava näiden valtioiden diktatuurit, jotka kohtelevat omia kansalaisiaan näin epäinhimillisellä tavalla. 
Kaikki nämä seikat on sovitettava yhteen, jos haluamme ratkaista ongelmat ja saavuttaa myös omien kansalaistemme hyväksynnän. Meneillään olevat tapahtumat osoittavat, että voimme kääntää asian myös omaksi eduksemme. On oman etumme mukaista antaa näille ihmisille mahdollisuus parempaan elämään kotimaassaan. Meidän on tehtävä selväksi, että nämä kaksi asiaa liittyvät yhteen. Se meidän on opittava, jos haluamme muuttaa lähestymistapaamme. 
Kaikki tämä on ollut tiedossamme jo 1970-luvulta saakka, jolloin Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerin Edward Heathin, Saksan liittokanslerin Willy Brandtin sekä muiden laatimissa selvityksissä käsiteltiin näitä samoja asioita. Asiat eivät ole uusia, tarvitsemme vain päättäväisyyttä niiden toteuttamiseksi käytännössä. 
Louis Grech (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, laittoman maahanmuuton nykytilanne on kestämätön EU:n jäsenvaltioille. Niillä on taakkanaan vastuu, jota ne eivät pysty yksin kantamaan. Tilanne on kestämätön myös itse maahanmuuttajien hyvinvoinnin ja ihmisarvon kannalta. Maltan kaltaisissa jäsenvaltioissa tilanne on suhteeton ja muuttumassa hälyttäväksi, kun otetaan huomioon saaren koko ja väestötiheys.
Haluan tässä ilmaista arvostavani komission varapuheenjohtajan Frattinin aloitetta. Tunnustan, että yksittäisten jäsenvaltioiden on kannettava osansa tästä ongelmasta, mutta mielestäni Euroopan unioni ei ole kuitenkaan suhtautunut tähän traagiseen todellisuuteen riittävän kiireellisesti, konkreettisesti eikä tehokkaasti. 
On selvää, ettemme ole vielä lainkaan jakaneet vastuuta keskenämme. Euroopan unionin on toimittava välittömästi ja kiireellisesti ja tarjottava tarvittava rahoitus, taitotieto, ammattitaito ja diplomaattinen tuki, joita tämän maailmanlaajuisen ongelman tehokas ja inhimillinen selvittäminen edellyttää. 
Tämä on kansainvälinen ongelma, joka edellyttää kansainvälistä ratkaisua. Euroopan unionin ja Yhdistyneiden Kansakuntien yhteiset toimet edistäisivät pitkällä aikavälillä paljon tämän kysymyksen kokonaisvaltaista ratkaisua, varsinkin EU:n ulkopuolisiin valtioihin liittyvissä tapauksissa. Tässä suhteessa suhtaudun erittäin myönteisesti jäsen Barón Crespon ehdottamaan "Marshall-apuun". Se on sellaista Euroopan unionin yhteisvastuullisuutta, johon EU:n kansalaiset, jäsenvaltiot ja maahanmuuttajat voisivat todella samaistua ja jota ne voisivat arvostaa. 
Antonio Tajani (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, maahanmuutto on terrorismin torjunnan tavoin yksi uuden vuosituhannen hälyttävimmistä asioista. Yhä useammin pääasiassa Etelä-Euroopassa toistuvat tapahtumat osoittavat kuitenkin, ettei Euroopan unioni pyri riittävän päättäväisesti selvittämään tätä nykyaikaista ilmiötä. 
Liian monet pitävät tätä ainoastaan Italian, Espanjan ja Maltan ongelmana, mikä ei pidä paikkaansa. Euroopan unionilla on velvollisuus kantaa niin poliittinen kuin taloudellinenkin vastuu siitä, mitä tapahtuu Välimeren rannikoilla, jotka ovat Euroopan unionin eteläistä ulkorajaa. Euroopan unionin ei pidä siis suhtautua välinpitämättömästi tähän asiaan, vaan sen on lisättävä aloitteita, joilla pyritään selvittämään tämä hätätilanne. 
Tämän kysymyksen selvittämiseksi eivät riitä vain pakolliset ja välttämättömät yleistä järjestystä koskevat aloitteet. Ne ovat tärkeitä, mutta meidän on tehtävä enemmän. Meidän on tehtävä sopimuksia alkuperävaltioiden kanssa. Meidän on myös edettävä Barcelonasta alkaneella tiellä ja lisättävä investointeja ja kehitysyhteistyöaloitteita. Olemmekin yhä vakuuttuneempia siitä, että maahanmuuton on tulevaisuudessa oltava yksi Euroopan unionin vastuista. Komission jäsenen Figel'in sanat ja komission varapuheenjohtajan Frattinin aloitteet antavat meille toivoa. 
Viimepäiväisten tapahtumien jälkeen emme voi olla voimakkaasti tuomitsematta sitä, mitä tapahtui Ceutassa ja Melillassa. Zapateron hallitus ei kyennyt selvittämään tilannetta niin, että samalla olisi kunnioitettu rajoilla sisäänpääsyä vaativien maahanmuuttajien ihmisoikeuksia. Emme halua, että viime päivinä televisiosta näkemämme tapahtumat toistuvat. Niin paljon viattomia uhreja on kuollut, koska olemme täysin kykenemättömiä selvittämään hätätilannetta emmekä tiedä, miten liittää yhteen turvallisuus ja ihmiselämän kunnioittaminen. 
Lopuksi toteaisin – ja tämä on viimeinen huomioni – että on täysin mahdotonta hyväksyä minkäänlaista vertailua Ceutan ja Melillan ja toisaalta Lampedusan tapahtumien välillä. Italian hallitus, lainvalvontaviranomaiset tai kansalaisjärjestöt eivät ole aiheuttaneet kenenkään kuolemaa tai karkotusta autiomaahan. Ne itse asiassa pelastavat päivittäin kymmenien ja taas kymmenien sellaisten maahanmuuttajien hengen, jotka ovat joutuneet tragedioiksi muuttuvia unelmia kaupittelevien moraalittomien ihmiskauppiaiden uhreiksi.
David Casa (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan myös ilmaista mielipiteeni valtavasta maahanmuuttajien tulvasta Eurooppaan. Tämä on tilanne, joka vaikuttaa kotimaani Maltan lisäksi myös Espanjaan, Italiaan ja muihin Euroopan unionin jäsenvaltioihin. Tämä on tilanne, joka on venyttänyt Maltan voimavarat äärimmilleen ja jota Euroopan unioni ei mielestäni valitettavasti ole pitänyt riittävän tärkeänä.
Maltan viranomaiset ovat olleet tekemisissä tämän ongelman kanssa jo vuosia, mutta viime vuosina maahanmuutto on lisääntynyt niin paljon, että sen valvominen on muuttunut hyvin vaikeaksi. Laittomien maahanmuuttajien majoittaminen niin, että samalla taataan heidän yksityisyytensä ja ihmisarvonsa, on muuttunut logistisesti erittäin raskaaksi, ellei mahdottomaksi. Pelkästään tänä vuonna alueemme vesille on saapunut noin 44 venettä, joista jokaisessa on 1600 laitonta maahanmuuttajaa. Luku vaikuttaa pieneltä, mutta suhteutettuna esimerkiksi Saksan väkilukuun, se vastaa 830 venettä. Yhteensä Saksaan saapuisi siis lähes 300 000 ihmistä. Tähän tilanteeseen tuskin mikään EU:n jäsenvaltioiden hallituksista haluaisi joutua. 
Saarellamme tällainen tilanne on valitettavasti todellisuutta, ja kehotan komissiota toimimaan mahdollisimman pian pysyvän ratkaisun löytämiseksi. Työskennelkäämme yhdessä saadaksemme aikaan muuttoliikeasioita koskevan yhteisen politiikan, joka on sopusoinnussa yhtenäisen Euroopan periaatteiden kanssa. Tämä ongelma on kriittinen, mutta olen kuitenkin varma, että Maltan viranomaiset tekevät edelleen kaikkensa auttaakseen ja suojellakseen näitä onnettomia ihmisiä, jotka useimmissa tapauksissa pakenevat kotimaastaan poliittisista, sosiaalisista tai taloudellisista syistä. 
Teemme edelleen parhaamme, mutta tarvitsemme tukea, koska tämä ei ole vain Maltan, Italian tai Espanjan ongelma, vaan se koskee koko Euroopan unionia. 
Douglas Alexander,
   . Arvoisa puhemies, kiitos, että saan vastata tähän tärkeään ja ajankohtaiseen keskusteluun. Pyrin vastaamaan useisiin keskustelussa esitettyihin huomioihin.
Aluksi totean olevani samaa mieltä komission jäsenen Figel'in kanssa siitä, että muuttoliikeasioiden käsittely edellyttää, kuten hän sen kuvaili, tasapuolista lähestymistapaa, jossa suojellaan puutteenalaisten ihmisten oikeuksia ja torjutaan laitonta maahanmuuttoa. Jäsenet Klamt ja Roure olivat perustellusti huolissaan huhuista, joiden mukaan maahanmuuttajia olisi hylätty autiomaahan. Tällainen käytös ei ole missään nimessä hyväksyttävää, ja se osoittaa kuinka tarpeellista on tehdä yhteistyötä kolmansien maiden kanssa ja auttaa niitä hallitsemaan paremmin muuttoliikettä. 
Jäsen Watson kiinnitti voimakkaassa puheenvuorossaan huomiota siihen, kuinka lähellä Afrikka sijaitsee ja miten tärkeä se on Euroopan unionin etuja ajatellen. Tämä seikka tuli ilmi myös jäsenten Barón Crespon, Cavadan ja Brokin puheenvuoroissa. Asia on epäilemättä näin, ja olen vilpittömästi samaa mieltä. Olenkin suunnattoman ylpeä siitä, että Euroopan unioni on tämän vuoden aikana osoittanut suurta johtajuutta. Tämä näkyi Gleneaglesin huippukokouksen aattona, jolloin päätettiin kaksinkertaistaa EU:n jäsenvaltioiden tarjoama kahdenvälinen kansainvälinen apu. Gleneaglesin huippukokouksessa puolestaan ryhdyttiin lisätoimiin varmistamalla monenkeskinen voimakkaasti velkaantuneiden köyhien maiden velkojen anteeksiantaminen. Viime syyskuussa järjestetyssä YK:n vuosituhatjulistuksen seurantakokouksessa Euroopan johtavat valtiot työskentelivät yhteistyössä sen varmistamiseksi, että aikaan saadaan Yhdistyneiden Kansakuntien intressejä edistävä asialista, jolla vastataan tulevan vuosisadan haasteisiin. 
Jäsen Catania arvosteli neuvostoa sen suhteesta Libyaan, mutta tästä aiheesta olen valitettavasti eri mieltä hänen kanssaan. Neuvosto ei siis ole samaa mieltä jäsen Catanian kanssa. Libyan kanssa käytävässä muuttoliikettä koskevassa vuoropuhelussa tähdennetään sitä, että Euroopan unionilla on Libyan suhteen muun muassa ihmisoikeuksiin liittyviä odotuksia, ja mielestämme on tärkeää vaikuttaa Libyan toimintaan ja ihmisoikeuksien kunnioittamiseen ylläpitämällä kokonaisvaltaisia suhteita.
Yritän päästä pian puheeni loppuun, sillä olen tietoinen aikarajoituksista. Kuten aiemmin mainitsin, on tärkeää, että ymmärrämme Espanjan, Italian ja Maltan ongelmien olevan Euroopan unionin yhteisiä ongelmia. Ongelmat koskevat myös Euroopan naapurivaltioita, kuten Libyaa ja Marokkoa, ja Saharan eteläpuolisen Afrikan valtioita, joissa paineet laittomaan muuttoliikkeeseen ovat ehkä suurimmat. 
Pitkän aikavälin ratkaisu piilee yhteistyössä. Euroopan unionin tähänastinen yhteistyö unionin ulkopuolisten valtioiden kanssa laittoman maahanmuuton torjumiseksi ei suoraan sanottuna ole ollut riittävän tehokasta. Tilanne on nyt muuttumassa, sillä Euroopan unioni on ryhtynyt käyttämään hyväkseen kollektiivista vaikutusvaltaansa tehostaakseen yhteistyötä ja samalla muuttoliikeasioiden hoitamista alkuperä- ja kauttakulkuvaltioiden kanssa. Tämä on yksi Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajuuskauden työn painopisteistä myös marraskuussa, kun ulkoministerit tapaavat keskustellakseen tästä asiasta. 
Varoitan kuitenkin yksinkertaistamasta liikaa muuttoliikekysymystä. Euroopan unionin muuttoliike- ja turvapaikka-asioita koskevan politiikan on oltava tarkkaan harkittu ja tasapainoinen. Siinä ei saa sekoittaa rajatarkastusten tehostamisen tavoitetta, jolla pyritään pysäyttämään laiton maahanmuutto, pakolaisten suojelua koskevaan tavoitteeseen, mikä on Euroopan unionimme perustavanlaatuinen arvo. 
Meidän on jatkettava sitkeästi Euroopan unionin yhteistyötä kolmansien maiden kanssa. Tämä on ainoa tapa välttää uudet inhimilliset tragediat Välimerellä ja vakiinnuttaa hallittu muuttoliike, joka toimii niin Euroopan unionin kuin naapurimaidemmekin parhaaksi. 
Ján Figel',
   Arvoisa puhemies, minulla on vain vähän lisättävää, koska ymmärtääkseni tätä aihetta käsitellään tämänpäiväisen keskustelun lisäksi myös huomenna ja muutamana seuraavana päivänä. Tämä on kysymys, joka sivuaa monia muita läheisiä aloja. Se ei liity ainoastaan kehitysyhteistyöasioihin, vaan myös ulkosuhteisiin ja Euroopan unionin tulevaisuuteen. Haluan kiittää Euroopan parlamentin jäseniä heidän puheenvuoroistaan sekä myös heidän hyödyllisistä ehdotuksistaan ja ideoistaan tulevaa toimintaa varten. 
Muuttoliikkeeseen on monia syitä. Meidän on otettava selvää perimmäisistä syistä ja tehtävä paljon enemmän kuin olemme tehneet tähän saakka. Tämä ei ole ainoastaan kasvava ilmiö, vaan se vaikuttaa myös yhä enemmän nykytilanteeseemme. Muistuttaisin, että vuosia sitten – 60 vuotta tai enemmän – ihmiset pakenivat Euroopasta muihin maanosiin. Nyt Eurooppa on houkutteleva paikka. Meidän on siis arvostettava yhdentymisen saavutuksia. Meidän on aktiivisesti jaettava Euroopan ulkopuolilla asuvien ihmisten kanssa yhteisvastuullisuuden ja oikeudenmukaisuuden arvomme, jotka muodostavat eurooppalaisen rakennelmamme perustan. Ihmisoikeuksien kunnioittaminen on otettava huomioon kaikissa menettelytavoissa, joita sovellamme suhteissamme alkuperä- ja kauttakulkuvaltioihin. Suhteiden ja arviointikriteerien on siis perustuttava ihmisoikeuksien kunnioittamiseen ja ihmisoikeuskulttuuriin. 
Tarvitsemme kokonaisvaltaisen lähestymistavan, jossa yhdistyvät kehitysyhteistyöpolitiikka, taloudellinen yhteistyö, humanitaarinen politiikka ja tietysti oikeus ja sisäasiat. Komissio pyrkii edistämään tällaista linjaa ja jatkaa sen edistämistä yhdessä Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa. Olen varma, että marraskuussa, Barcelonan prosessin kymmenvuotispäivänä, sama linja tuodaan esille vielä syvemmin ja intensiivisemmin. Silloin on tärkeä hetki pohtia tämän alueen tulevaisuutta.
Parlamentissa keskustellaan myöhemmin illalla Afrikkaa koskevasta Euroopan unionin toimintasuunnitelmasta. EU:n osuus Afrikkaan kohdistuvasta kokonaisavusta on nykyään 60 prosenttia. Tämä on selkeästi suurin osuus verrattuna muihin valtioihin ja järjestöihin maailmassa. Autamme selviytymään monista ongelmista ja annamme ihmisille toivoa tulevaisuudesta kotimaissaan, kuten aiemmin mainittiin. Tämä ei tapahdu ainoastaan tarjoamalla tukea, vaan myös noudattamalla politiikkaa, jolla edistetään perusarvoja, koulutusta ja parempia elinolosuhteita. 
Arvoisa puhemies, haluan lopettaa vakuuttamalla, että keskustelemme tästä aiheesta Euroopan parlamentin huomisessa istunnossa. Olemme yhä enemmän riippuvaisia toisistamme, ja kuten jäsen Buitenweg sanoi, eurooppalainen projekti merkitsee todellisuudessa sivilisaatiota, ei vain meille, vaan koko maailmalle. 
Puhemies. –
   Hyvä jäsen Díaz de Mera García Consuegra, voitte käyttää työjärjestyksen 145 artiklan mukaisen puheenvuoron. 
Agustín Díaz de Mera García Consuegra (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan vain vastata jäsen Barónille sanomalla, että ennen tätä iltapäivää kunnioitin häntä hyvinkin paljon. Puheenvuorollaan hän kuitenkin onnistui tuhoamaan tuon kunnioituksen. En enää kunnioita häntä lainkaan. 
Arvoisa puhemies, kohteliaisuuden nimessä en tarkoita, että se, mitä jäsen Barón sanoi minusta, tekisi hänestä kelvottoman ja säädyttömän. Sanon vain, että hän käytti kelvotonta ja säädytöntä kieltä, enkä tarkoita, että hän itse on sellainen. 
Arvoisa puhemies, lopuksi totean, että kotimaassani jäsen Barón sanoi kerran olevansa hyödyksi Espanjan valtiolle. Hän on osoittanut, ettei hän itse asiassa ole hyödyksi Espanjan valtiolle vaan useille muillekin valtioille. Sitä jäsen Barón on puhuessaan ja käyttäytyessään tuolla tavalla. 
Lopuksi totean olevani ylpeä siitä, että olen omistanut osan elämästäni kaikkien espanjalaisten turvallisuuden varmistamiselle. Se on vaatinut monia unettomia öitä. Arvoisa puhemies, kuinka valtavan ikävää onkaan, että kun ihmisillä ei ole esittää asiallisia väitteitä, he turvautuvat loukkauksiin. Kuinka valtavan ikävää on, että kun ihmisillä ei ole esittää asiallisia väitteitä tai kun heillä ei ole mitään käsitystä asiasta, heidän on käytettävä tällaista kieltä. Jäsen Barón on osoittanut, ettei hänellä ole mitään käsitystä tästä tai muistakaan asioista. 
Puhemies. –
   Hyvä jäsen Barón Crespo, voitte myös käyttää henkilökohtaisen puheenvuoron. Emme aio aloittaa keskustelua tästä aiheesta, mutta voitte selventää vielä teitä koskevia asioita. 
Enrique Barón Crespo (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, jos luemme huolella pöytäkirjaa, huomaamme, etten ole viitannut henkilökohtaisesti jäsen Díaz de Meraan. En kuitenkaan aio vastata hänen esittämiinsä epäasiallisiin kommentteihin, mutta huomautan hänelle vain sen, että oikea paikka hänen esittämälleen vakavalle ja perusteettomalle kritiikille Espanjan hallitusta kohtaan on edustajainhuone Carrera de San Jerónimolla Madridissa — voin antaa jäsen Díaz de Meralle osoitteen. Meidän tehtävänämme täällä on tarkastella Euroopan unionin toimielimiä, ei Espanjan hallitusta. 
Puhemies. –
   Keskustelu on päättynyt. 
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Iranista. 
Douglas Alexander,
   . Arvoisa puhemies, tämänpäiväinen keskustelumme täällä Euroopan parlamentissa on todellakin ajankohtainen. Tiedän, että useat teistä seuraavat Iranin tapahtumia tarkkaan, ja odotan kiinnostuneena, että pääsen vaihtamaan parlamentin jäsenten kanssa ajatuksia aiheesta tämän iltapäivän keskustelun aikana.
Iranilla on nyt uusi presidentti ja hallitus, joiden on tehtävä tärkeitä päätöksiä uudistuksista, ulkopolitiikasta ja Iranin ydinohjelmasta. Nämä valinnat vaikuttavat Iranin tulevaisuuteen kyseisellä alueella mutta myös joihinkin EU:n keskeisiin intresseihin.
Iranilla on valtavasti potentiaalia: sen väestö on nuorta ja korkeasti koulutettua, ja siitä kaksi kolmasosaa on alle 30-vuotiaita. Useat iranilaiset ovat hyvin yrittäjähenkisiä. Kun tämä yhdistetään Iranin valtaviin luonnonvaroihin, etenkin öljyyn ja mineraaleihin, saadaan tulokseksi elämää sykkivä talous ja yhteiskunta edellyttäen, että uusi hallitus pystyy luomaan laillisuusperiaatteeseen perustuvan mahdollisuuksien ilmapiirin.
EU on vuodesta 1998 lähtien harjoittanut sitouttamispolitiikkaa Irania kohtaan. Sitoumuksemme perustuu vahvaan haluun kannustaa edistykseen aloilla, joilla Iranin toiminta aiheuttaa vakavaa huolta. Näihin kuuluvat Iranin ydinohjelma ja ballistisia ohjuksia koskeva ohjelma, sen terrorismia ja Lähi-idän rauhanprosessia koskeva lähestymistapa sekä ihmisoikeudet.
Keskityn tänään kahteen aiheeseen eli ihmisoikeuksiin, joiden tiedän olevan usean parlamentin jäsenen keskeinen huolenaihe, sekä ydinohjelmaan. Jos ydinohjelmassa ei edetä viisaasti, se voi haitata kaikkia Iranin ja kansainvälisen yhteisön, myös EU:n, välisiä suhteita.
Haluankin aloittaa viimeksi mainitusta. Kun Iranin havaittiin vuosina 2002 ja 2003 salanneen ydinohjelmaansa liittyviä keskeisiä seikkoja, tavanomaisen menettelyn mukaan Kansainvälisen atomienergiajärjestön IAEA:n hallintoneuvoston olisi pitänyt ilmoittaa Iranista YK:n turvallisuusneuvostolle. Päätimme edetä niin, että annoimme Iranille mahdollisuuden hälventää huolemme ja osoittaa, että sen ydinohjelman tavoitteet ovat täysin rauhanomaiset. IAEA:n hallintoneuvosto suostui lykkäämään selvityksen tekoa turvallisuusneuvostolle ja antoi eurooppalaiselle aloitteelle mahdollisuuden. Aloitteen ytimenä oli ehdotus siitä, että Iranin olisi palautettava muiden maiden luottamus itseensä keskeyttämällä kaikenlainen uraanin rikastamiseen ja jalostukseen liittyvä toiminta siksi aikaa, kun keskustellaan molemminpuolisesti hyväksyttävistä pitkän aikavälin järjestelyistä.
Haluan todeta, ettei kukaan, ei EU eikä laajempi kansainvälinen yhteisö, pyri estämään Irania tuottamasta sähköä ydinvoiman avulla, kuten Iran on joskus väittänyt. Iranille elokuussa esittämissämme ehdotuksissa EU tarjoutui erityisesti tukemaan sellaisen turvallisen ja taloudellisesti kannattavan siviilikäyttöön tarkoitetun ydinvoima- ja ydintutkimusohjelman kehittämistä, jonka tarkoitus ei ole levittää ydinaseita. Päätavoitteemme on aina ollut saada Iran toteuttamaan välttämättömät toimet, jotta se voi luotettavasti osoittaa, että sen ydinohjelman tarkoitus on täysin rauhanomainen.
Kuten arvoisat parlamentin jäsenet tietävät, Iran päätti elokuussa aloittaa uudelleen uraanin muuntamistoimet, joiden keskeyttämistä IAEA oli siltä pyytänyt ja jota pidettiin olennaisena edellytyksenä. Kaikkien ydinpolttoainekiertoon liittyvien toimien täysi keskeyttäminen oli myös viime marraskuussa Pariisissa Iranin ja EU:n välillä tehdyn sopimuksen perustana. Pitkän aikavälin järjestelyistä on keskusteltu juuri tämän sopimuksen pohjalta.
Olemme kehottaneet Irania keskeyttämään uudelleen kaikki ydinohjelmaan liittyvät toimet ja jatkamaan neuvotteluja Pariisin sopimuksen pohjalta. EU on ilmoittanut selvästi, että se on halukas työskentelemään Iranin kanssa ja tekemään pitkän aikavälin sopimuksen läheisen taloudellisen, poliittisen ja sosiaalisen yhteistyön aloittamisesta. IAEA:n hallintoneuvoston 24. syyskuuta antamasta päätöslauselmasta käy selväksi, kuinka laajaa kansainvälistä huolta Iranin päätös aiheuttaa. Jää nähtäväksi, kuinka Iran vastaa päätöslauselmaan. Iranilla on nyt mahdollisuus noudattaa IAEA:n hallintoneuvoston kehotuksia. Toivomme, että se valitsee rakentavan yhteistyön vaihtoehdon.
Käsittelen seuraavaksi ihmisoikeuksia eli alaa, jolla puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta on perustellusti toiminut aktiivisesti kolmen viime kuukauden aikana, sillä vakavia ja jatkuvia ihmisoikeuksien loukkauksia tapahtuu edelleen. Presidentti Khatamin ensimmäisenä virkakautena vuosina 1997–2001 perustettiin eloisa vapaa lehdistö, kansalaisyhteiskunta kasvoi ja poliittiset puolueet saivat alkunsa. Edistys oli katkonaista, mutta sitä kuitenkin tapahtui. Iran on valitettavasti taantunut näillä aloilla muutaman viime vuoden aikana. Toivon, että Iranin uusi hallitus kiinnittää jälleen huomiota ihmisoikeuksiin.
Yksi aloista, joilla Iran ei ole noudattanut kansainvälisiä sitoumuksiaan, on nuorisorikollisten rankaiseminen. Kuulemme edelleen kuolemaan tuomituista lapsista, ja joissakin kauhistuttavissa tapauksissa nämä tuomiot on ilmeisesti myös pantu täytäntöön. Henkilöiden tuomitseminen kuolemaan alle 18-vuotiaana tehdyistä rikoksista on selvä osoitus siitä, että Iran on rikkonut kansainväliseen oikeuteen perustuvia velvoitteitaan. YK:n lapsen oikeuksien komitea kehotti tammikuussa Irania lopettamaan tällaisen käytännön. EU on painostanut Irania varmistaakseen, ettei tällaisia tuomioita enää anneta ja että nämä tuomiot laittomiksi tekevä uusi laki tulisi voimaan viipymättä.
Myös ilmaisunvapaus on kärsinyt viime kuukausina. Useita ihmisoikeuksien puolestapuhujia, toimittajia ja Internet-sivujen ylläpitäjiä on pidätetty. Tiedän, että useat parlamentin jäsenet ovat huolissaan tästä. Haluankin mainita erityisesti Akbar Ganjin, joka on innoittava tutkivaa journalismia harjoittava toimittaja, ihmisoikeuksien puoltaja ja nyt mielipidevanki. Hän on edelleen vankilassa, jossa hän on viettänyt suurimman osan viidestä viime vuodesta. EU on useaan otteeseen vaatinut hänen vapauttamistaan, ja toivon tänään, että Iranin viranomaiset antavat nyt asialle ensisijaisen huomion.
Huolta aiheuttaa myös uskonnonvapaus. Useita Iranin uskonnollisten vähemmistöjen edustajia vainotaan jatkuvasti ja kohdellaan epäoikeudenmukaisesti. Neuvoston mielestä meillä on paremmat mahdollisuudet saada Iran parantamaan toimiaan ihmisoikeuksien alalla, jos noudatamme diplomaattista sitouttamispolitiikkaa. Seuraamme Iranin ihmisoikeustilannetta jatkuvasti ja puheenjohtajavaltio on vastikään kiinnittänyt maan johdon huomion useisiin kiireellisiin tapauksiin, joihin on puututtava välittömästi. EU:n jäsenvaltiot ovat valmiita tarpeen mukaan kannattamaan YK:n yleiskokouksen päätöslauselmia Iranin ihmisoikeustilanteesta.
EU:n ja Iranin välisen ihmisoikeusvuoropuhelun avulla EU pystyy vaikuttamaan Iranin ihmisoikeustilanteen parantumiseen. Haluaisimme Iranin sitoutuvan huomattavasti tiukemmin tähän vuoropuheluun ja sen varmistamiseen, että vuoropuhelu todellakin johtaa edistymiseen. Olemme suoraan sanottuna pettyneitä siihen, ettei Iranin kanssa ole vielä saatu sovittua seuraavan neuvottelukierroksen päivämääristä, mutta jatkamme painostusta. Iranin ihmisoikeuksia koskeva asenne vahingoittaa sen mainetta kansainvälisen yhteisön silmissä, ja arvoisat parlamentin jäsenet ovat varmasti kanssani samaa mieltä siitä, että Iranin kansalaisilla on oikeus vaatia hallitukseltaan merkittävää edistymistä tällä alalla.
Ymmärrämme varmasti kaikki, että nämä ovat erityisen ratkaisevia aikoja Iranin ja sen uuden hallituksen kannalta. EU on osaltaan sitoutunut tukemaan edistymistä meille tärkeillä aloilla sitouttamispolitiikan avulla. Tiedän, että myös parlamentin jäsenet tarkkailevat edelleen ihmisoikeuksien, ydinohjelman ja muun kehityksen tilannetta Iranissa seuraavien tärkeiden kuukausien ja vuosien aikana. 

Ján Figeľ,
   . Arvoisa puhemies, kun otetaan huomioon tämänhetkinen ilmapiiri, on luonnollista, että Irania koskevissa keskusteluissa keskitytään sen ydinohjelmaan. Se on yksi kansainvälisellä asialistalla tällä hetkellä olevista vakavimmista turvallisuutta koskevista huolenaiheista. Kansainvälisen yhteisön on toimittava yksimielisesti, jotta löydetään tyydyttävä ratkaisu. Tämä tarkoittaa työskentelyä asianmukaisten kanavien kautta: ensinnäkin IAEA:n kautta ja tarvittaessa YK:n turvallisuusneuvoston kautta.
EU:n Iranin-suhteiden kehitys määräytyy suurelta osin asiassa tapahtuvan edistymisen ja kansainvälisen yhteisön omaksuman lähestymistavan perusteella. Suhteemme Iraniin ei kuitenkaan käsitä yksinomaan ydinohjelmaa, vaan komission mielestä meidän on keskusteltava edelleen myös muista asioista.
Haluan tässä yhteydessä kiittää parlamentin jäsenen Beerin dynaamisessa johdossa toimivaa Iranin-suhteista vastaavaa valtuuskuntaa sen työskentelystä. Toivon, että pystytte tulevina kuukausina syventämään yhteyksiä kollegoihinne Iranin Majlisissa ja mahdollisimman laajasti myös Iranin koko yhteiskuntaan.
Henkilökohtaiset kontaktit ovat paras tapa päästä eroon ennakkoluuloista ja kielteisistä stereotypioista sekä lisätä molemminpuolista ymmärrystä. Olisi esimerkiksi erittäin tärkeätä tukea Euroopan ja Iranin välistä akateemisen, kulttuurisen ja taiteellisen vaihdon kehittämistä edelleen, sillä näillä vanhoilla kulttuureilla on paljon annettavaa toisilleen.
Virallisesti haluan kiinnittää huomionne ensisijaisesti kahteen toimintamalliin: kattavaan vuoropuheluun sekä EU:n ja Iranin väliseen ihmisoikeusvuoropuheluun.
Kattava vuoropuhelu seuraa kriittistä vuoropuhelua. Sen yhteydessä molemmat osapuolet voivat keskustella suoraan ja avoimesti useista talouteen, politiikkaan ja turvallisuuteen liittyvistä eri asioista. Alusta alkaen on korostettu neljää pitkäaikaista huolenaihetta eli joukkotuhoaseita, terrorismia, Lähi-idän rauhanprosessia ja ihmisoikeuksia. Komission mielestä tätä aiemmin hyödylliseksi havaittua vuoropuhelua olisi nyt jatkettava. Seuraava kokous olisi pidettävä Teheranissa. Odotamme Iranin tekevän käytännön ehdotuksia asiasta.
Vuonna 2002 aloitettu kahdenvälinen ihmisoikeusvuoropuhelu muodostaa järjestelmällisen foorumin, jolla voidaan keskustella muodollisesti yksittäistapauksista sekä laajemmin huolta aiheuttavista ihmisoikeusasioista selvien vertailuarvojen perusteella. Se käsittää myös pyöreän pöydän keskustelut, joihin osallistuu useita kansalaisyhteiskunnan toimijoita sekä parlamentin jäseniä. Tämä on eräs keino, jonka avulla EU voi edistää kestävästi järjestelmällistä muutosta ja ihmisoikeustilanteen parantumista alueella.
Ihmisoikeusvuoropuhelua käytiin kuitenkin viime kerran yli vuosi sitten. Yritimme järjestää kokouksen syyskuussa, mutta emme onnistuneet siinä, sillä emme saaneet vahvistusta Iran puolelta. Kollegani komission jäsen Ferrero-Waldner ilmoitti YK:n yleiskokouksen yhteydessä Iranin ulkoministerille Manuchehr Mottakille, että Iranin pitäisi vahvistaa sitoutumisensa EU:n ja Iranin väliseen ihmisoikeusvuoropuheluun sopimalla lähitulevaisuudessa pidettävän kokouksen aikataulusta. Odotamme yhä Iranin vastausta.
Iranin tämänhetkinen ihmisoikeustilanne aiheuttaa yhä enemmän huolta, mistä on esimerkkinä Akbar Ganjin, josta jäsen Alexander jo mainitsi, ja hänen tukijansa ja asianajajansa Abdulfattah Soltanin jatkuva vankeus. Viime aikoina on ilmennyt myös muita vakavia huolenaiheita, kuten alaikäisten kuolemantuomiot, vaikka kyseiset tuomiot on kielletty, Baha’i-uskontoa harjoittavien pidättämiset, Khuzestanin ja Kurdistanin alueilla vallitsevien levottomuuksien tukahduttaminen liiallisella voimankäytöllä sekä lehdistönvapauden jatkuva loukkaaminen. Nämä kaikki aiheuttavat syvää huolta.
Euroopan komissio toimii vastaisuudessakin aktiivisesti näiden asioiden edistämiseksi. Olemme täysin samaa mieltä Euroopan parlamentin kanssa siitä, ettemme pysty kunnolla kehittämään suhteitamme Iraniin, ellei Iranin ihmisoikeustilanne kohene järjestelmällisesti. Suhteemme Iranin islamilaiseen tasavaltaan onkin tällä hetkellä merkittävästi jäljessä siitä, millainen se voisi olla: Iran on yksi harvoista maista, joiden kanssa EU:lla ei ole sopimussuhdetta.
EU:n kanssa tehtävä puitesopimus voisi helpottaa Iranin integroitumista uudelleen kansainväliseen yhteisöön ja myötävaikuttaa talouskasvua ja työpaikkojen luomista edistävän ilmapiirin syntymiseen. Näin puolestaan lujitettaisiin maan sisäsyntyistä uudistusprosessia, joka johtaa avoimemman yhteiskunnan syntymiseen. Kuten presidentinvaalikampanja osoitti, Iranin kansalaiset vaativat ensisijaisesti edellä mainittuja seikkoja.
Komissio on vuodesta 2002 neuvotellut kauppaa ja yhteistyötä koskevan sopimuksen tekemisestä Iranin kanssa. EU:n puheenjohtajavaltio käy samanaikaisesti neuvotteluja poliittista vuoropuhelua koskevasta sopimuksesta. Nämä kaksi sopimusneuvottelua ovat erottamattomat ja toisiaan vahvistavat. Niiden eteneminen riippuu yleisestä poliittisesta ilmapiiristä. Muistanette, että jouduimme keskeyttämään nämä molemmat neuvottelut vuonna 2003, jolloin ydinohjelmaa koskeva kriisi puhkesi ensimmäisen kerran. Neuvotteluja jatkettiin vasta sen jälkeen, kun marraskuussa 2004 allekirjoitettiin Pariisin sopimus, jonka avulla saatiin luotua myönteisempi poliittinen ilmapiiri.
Kahdeksas ja tähän mennessä viimeisin neuvottelukierros järjestettiin Teheranissa 12. ja 13. heinäkuuta 2005. Neuvottelijamme edistyivät kiitettävästi aina ydinohjelmaa koskevan uusimman kriisin puhkeamiseen asti.
Tässä vaiheessa voinkin sanoa sanasen komission omaksumasta ydinohjelmaa koskevasta kannasta ja siitä, miten ydinasekysymys on vaikuttanut kauppaa ja yhteistyötä koskevaan sopimukseen IAEA:n annettua päätöslauselmansa 24. syyskuuta. Yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston 3. lokakuuta pidetyssä kokouksessa vahvistettiin, että EU noudattaa täysin yksimielisesti EU:n troikkaa koskevaan lähestymistapaa. Tämä vahva tunne troikan kautta välitetystä EU:n yksimielisestä kannasta muodostaa perustan, johon kansainvälinen yhteisö voi liittyä lujittaakseen kantaa ja tukeakseen IAEA:n ja sen johtajan Mohamed ElBaradein kiitettäviä pyrkimyksiä.
Yhdistynyt EU voi lisäksi muodostaa perustan, jolta kansainvälinen yhteisö voi välittää Iranille selkeän viestin siitä, että vaikka Iranilla on ydinsulkusopimuksen IV artiklan nojalla luovuttamaton oikeus kehittää ydinenergian tutkimusta, tuotantoa ja käyttöä rauhanomaisiin tarkoituksiin täysin ilman syrjintää, me tarvitsemme objektiiviset takeet siitä, että Iranin ydinohjelma on täysin rauhanomainen.
EU katsookin, että ydinsulkusopimusta on noudatettava ja että kansainvälistä yhteistyötä on toteutettava sopimuksessa ja ydintekniikan valvontajärjestelyn suuntaviivoissa vahvistetuissa rajoissa. Nämä periaatteet ovat EU:n jäsenvaltioiden viime marraskuussa Pariisissa laatiman toimintakehyksen taustalla. Iranille viime elokuussa esitetty kattava paketti muodostaa lujan perustan, jonka pohjalta Iran ja kansainvälinen yhteisö voivat päästä yksimielisyyteen legitiimeistä huolenaiheistaan.
Myös komissio on hoitanut tehtävänsä. Kun uraanin muuntamistoimia jatkettiin kaksi kuukautta sitten Isfahanin ydinvoimalassa, päätimme keskeyttää kauppaa ja yhteistyötä koskevat sopimusneuvottelut. Komissio toivoo vahvasti, että Iranin johto arvioi nyt pelissä olevat panokset oikein, ja toteuttaa sen johdosta tarvittavat toimet kääntääkseen nykyisen kehityssuunnan parempaan päin ja ryhtyäkseen täyteen yhteistyöhön kansainvälisten järjestöjen kanssa. 
Michael Gahler,
   . Arvoisa puhemies, tällä päätöslauselmaesityksellä on lähetettävä Iranin hallitukselle selkeä poliittinen viesti niin ihmisoikeuksista kuin ydinasioistakin.
Euroopan parlamentti ei tee kompromisseja ihmisoikeuskysymyksissä. Parlamentti vastustaa yleisesti kuolemanrangaistusta ja vaatii sitäkin tarmokkaammin, että alaikäisten teloitukset lopetetaan eikä kuolemaan tuomita ketään alle 18-vuotiaana rikokseen syyllistynyttä. Kiitän puheenjohtajavaltiota siitä, että se on ollut yhtä johdonmukainen ihmisoikeusvuoropuhelun jatkamisen suhteen.
Odotamme komission antavan riittävät varat eurooppalaisen ihmisoikeus- ja demokratia-aloitteen käyttöön, jotta voimme lisätä yhteistyötä Iranin kansalaisyhteiskunnan kanssa. Kiitän komission jäsentä Figel'iä siitä, että hän mainitsi useita aloja, joille voimme toimia näin. Kumppanuus- ja yhteistyösopimusta koskevia neuvotteluja ei voida saattaa päätökseen, jos ihmisoikeustilanteessa ei tapahdu selvää parantumista.
Sama syy–seuraus-suhde liittyy ydinasekysymykseen, joka on aivan yhtä olennainen suhteiden kehittämisessä EU:n kanssa. Suhtaudumme myönteisesti kaikkiin Iranin pyrkimyksiin tehdä yhteistyötä IAEA:n kanssa tehokkaan valvonnan mahdollistamiseksi, mutta kehotamme sitä tästä huolimatta keskeyttämään ensisijassa koko uraanin rikastamisprosessinsa, kuten sovittiin viime marraskuussa Pariisissa.
Kehotamme iranilaisia jatkamaan vuoropuhelua EU:n kanssa ennen IAEA:n hallintoneuvoston seuraavaa marraskuun kokousta. He tietävät, että EU on tarjoutunut toimittamaan rikastettua uraania siviilikäyttöön. Myös esimerkiksi Venäjä voisi tarjoutua tähän, jolloin voisi olla mahdollista palauttaa käytetyt polttoainesauvat, mutta Iranin on toteutettava käytännön toimia palauttaakseen luottamuksen itseensä etenkin ydinasioissa. Jos se tekee näin, se ei voi epäonnistua, mutta jos se ei niin tee, se joutuu tekemisiin YK:n turvallisuusneuvoston kanssa, jolloin sen onnistumisen mahdollisuudet ovat heikommat. 
Pasqualina Napoletano,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Iranin viranomaisten päätös keskeyttää neuvottelut kolmen neuvottelijoina toimivan Euroopan maan kanssa herättää erityistä huolta. Haluan kuitenkin heti aluksi todeta yksiselitteisesti, ettei minkäänlainen sotilaallinen ratkaisu tule kysymykseenkään.
Tässä yhteydessä kehotamme Yhdysvaltojen hallitusta osallistumaan neuvotteluihin, kuten se teki Pohjois-Korean tapauksessa jossain määrin onnistuneesti. Yhdysvaltojen asennoitumiserot itse asiassa huolestuttavat meitä osaksi siksi, että useat Iranin turvallisuuttaan koskevat huolet johtuvat Yhdysvaltain asenteesta, sen alueella toteuttamasta politiikasta ja painostuksesta, jota se harjoittaa osittain aseellisesti Iranin naapurialueilla sijaitsevista sotilastukikohdista käsin.
Iranin on omalta osaltaan keskeytettävä kaikki toimet ydinmateriaalin hankkimiseksi sotilaskäyttöön. Sen on tehtävä näin siksi, että se on allekirjoittanut ydinsulkusopimuksen ja sitoutunut samalla noudattamaan sopimuksen lisäpöytäkirjaa. Tuemme näin ollen täysin IAEA:n hallintoneuvoston päätöslauselmaa, jossa IAEA:n johtaja ElBaradei valtuutetaan jatkamaan neuvotteluja. ElBaradeille on tämän jälkeen aiheellisesti myönnetty Nobelin rauhanpalkinto.
Hyväksymme myös Eurooppa-neuvoston 3. lokakuuta laatiman päätöslauselman. Se ei ole muodollisuus, vaan olemme todellakin sitä mieltä, että tällainen lähestymistapa on erityisen viisas. Asiahan kuuluu YK:n turvallisuusneuvoston toimialaan, kuten hyvin tiedetään, kuten Iranin viranomaiset tietävät ja kuten neuvoston puheenjohtajakin juuri totesi. Päätös olla aloittamatta prosessia, joka voisi johtaa tilanteen kärjistymiseen, on siis valinta, joka tekee neuvotteluratkaisun löytämisestä entistä houkuttelevamman vaihtoehdon ja jolla Iranille tarjotaan mahdollisuus, jota sen ei pidä hukata.
Selkeyden vuoksi totean, että Iranilla on minkä tahansa muun maan tavoin oikeus hankkia itselleen ydintuotantokapasiteettia muuhun kuin sotilaalliseen tarkoitukseen, mikä käy selväksi niin IAEA:n kuin parlamentinkin päätöslauselmista.
Haluan lopuksi vedota neuvostoon ihmisoikeuskysymyksessä, johon kaikki ovat keskustelussa viitanneet. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, viittasimme päätöslauselmassamme teidän esille ottamiinne tapauksiin. Haluan kehottaa komissiota ja neuvostoa jatkamaan neuvotteluja ja liittämään aina ihmisoikeusasiat Iranin kanssa tehtäviin kauppasopimuksiin. 
Janusz Onyszkiewicz,
   . Arvoisa puhemies, pyrkimys estää ydinaseiden leviäminen on osittain onnistunut. Useat maat, kuten Argentiina ja Etelä-Afrikan tasavalta, ovat päättäneet lopettaa ydinaseohjelmiensa toteuttamisen. Myös muun muassa Valko-Venäjä, Kazakstan ja Ukraina, joihin jäi ydinaseita Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen, ovat yleisesti päättäneet olla käyttämättä niitä. Valitettavasti tämä prosessi ei ole saanut ansaitsemaansa tukea, jotta voitaisiin varmistaa sen täysimääräinen onnistuminen.
Useat maat ovat jättäneet allekirjoittamatta ydinsulkusopimuksen ja hankkineet ydinaseita muun maailman vahvasta painostuksesta huolimatta. Tarkoitan nyt Israelia, Pakistania ja Intiaa, joiden esimerkkiä muutkin maat ovat päättäneet seurata.
Keskustelemme tänään tällaisesta maasta eli Iranista. On täysin aiheellista pelätä, että muutkin maat seuraavat tätä esimerkkiä, ja tämä dominovaikutus on estettävä.
EU on nyt joutunut umpikujaan neuvotteluissa, joten asia on saatettava YK:n käsiteltäväksi. YK:n turvallisuusneuvostoa on kehotettava toimimaan nopeasti ja tehokkaasti tässä asiassa.
Lisäksi on muistettava, kenelle olemme kiitollisuudenvelassa näistä Iranin salaisia sotilaallisia ydinaseohjelmia koskevista tiedoista. Iranin oppositio kiinnitti maailman yleisen huomion näihin toimiin, ja sen merkittävä osuus olisi tunnustettava asianmukaisesti. 
Mielestäni olisi asianmukaista pohtia myös erästä toista ongelmaa, johon on odotettu ratkaisua jo jonkin aikaa. Se liittyy Iranin Mujahedin-järjestön julistamiseen terrorijärjestöksi. Parlamentti on jo kerran aikaisemmin ottanut esille tämän hankalan asian, ja toivon, että neuvosto ryhtyy nyt toimiin. 
Angelika Beer,
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, kiitän teitä sanoistanne ja huomion kiinnittämisestä ihmisoikeuksiin, sillä tiedämme kaikki, että rauha edellyttää ihmisoikeuksia ja päinvastoin.
Tämänpäiväinen keskustelumme käydään hetkenä, jona kukaan ei tiedä, mitä seuraavaksi tapahtuu. Äänestämme huomenna useista eri päätöslauselmista, ja meidän olisikin perusteltava ne yksityiskohtaisesti. Yksityiskohtien perusteella määräytyy se, täyttääkö parlamentti velvollisuutensa ja löytääkö se tilanteen vakautumiseen johtavan strategian. Tällainen strategia käsittää mielestäni uusien neuvotteluvaihtoehtojen esittämisen, jotta saavutetaan poliittinen tavoitteemme eli ydinaseiden leviämisen estäminen Lähi-idässä sekä se, ettei Iran saa haltuunsa atomipommia.
Ryhmäni mielestä tilanteen vakautuminen on mahdollista, mutta siihen ei päästä turvautumalla YK:n turvallisuusneuvostoon, kuten huomattiin Irakin tapauksessa. Pelkäämme tilanteen kärjistyvän, jollemme pysty esittämään yhtenäistä kantaamme turvallisuusneuvostolle, eikä IAEA tällöin pystyisi enää tekemään työtänsä Iranissa esteettä. Tämän tiedetään tekevän aseellisesta kärjistymisestä yhä todennäköisemmän.
En epäile, ettemme olisi yhtä mieltä tavoitteesta. Meidän on aina pyrittävä pitämään ovemme avoimina, sillä Iranin kansalaiset, joihin olemme yhteydessä, sekä tuntemamme toimittajat ja ihmisoikeusjärjestöt, puhumattakaan Nobelin rauhanpalkinnon voittajista, kohdistavat meihin tiettyjä odotuksia: he odottavat meidän antavan diplomatialle mahdollisuuden. Kannatankin komission jäsenen Ferrero-Waldnerin toteamuksia tässä yhteydessä. Puhuimme iranilaisten kanssa tällä viikolla: olemme kääntäneet selkämme turvallisuusneuvostolle ja pyrimme poliittiseen ratkaisuun.
Näistä samoista syistä olemme huolissamme myös ihmisoikeuksista. Emme yleensä puhu jatkuvasti ihmisoikeuksista, mutta ihmisoikeusvuoropuhelu on yksi aihe, joka on ollut jäissä aina presidentti Ahmadinejadin valitsemisesta alkaen, ja tilanne huonontuu jatkuvasti. Iranin hallitus on lähettänyt viralliset edustajansa tätä keskusteluamme kuulemaan, ja vetoankin heihin, jotta he selvittäisivät meille, onko Akbar Ganji vielä elossa, ja jotta he varmistaisivat hänen ja hänen lakimiehensä välittömän ja ehdottoman vapauttamisen. Ganjin lakimies vieraili parlamentissa viime heinäkuussa ja keskusteli näistä asioista kanssamme. Tähän päätöslauselmallamme pyritään, ja olen tässä täysin vakavissani. Minua ilahduttaisi, jos komissio ja neuvosto auttaisivat meitä saavuttamaan tämän tavoitteen. 
Erik Meijer,
   . Arvoisa puhemies, Iranin tekniset valmiudet käyttää ydinenergiaa ovat saaneet muun maailman havahtumaan. Jos ei oteta huomioon ydinenergian vakavia ympäristöhaittoja, ei ole mitään syytä, miksi Aasian maat eivät saisi kehittää tekniikkaansa Euroopan ja Pohjois-Amerikan tasolle. Asiasta nousee häly vasta sitten, jos tätä taitotietoa käytetään sotilaallisesti väärin muita maita vastaan.
Tässä tapauksessa riskit ovat todellisia, sillä Iranissa vallassa olevaa hallitusta tukee militantti vähemmistö, joka on ajanut pois maasta ja sulkenut päätösvallan ulkopuolelle muut poliittiset voimat. Tämä vähemmistö haluaa perustaa teokraattisen järjestelmän Iraniin ja myös kaikkialle muualle maailmaan. Järjestelmälle on ominaista muun muassa naisten heikko asema ja kuolemanrangaistuksen yleinen käyttö. Lisäksi järjestelmää ylläpitävä vähemmistö ei hyväksy yhdistymisvapautta, mielipiteenvapautta, tasavertaista oikeutta tehdä poliittisia päätöksiä eikä yksilön valinnanvapautta. Hirmuvalta perustuu vähemmistön käsitykseen Jumalan sanasta, mikä tekee sen immuuniksi järkeilylle.
Poliittinen oppositio on joutunut pakenemaan Eurooppaan ja muualle maailmaan. Demokraattisen Euroopan on suhtauduttava vakavasti tähän oppositioon. Solidaarisuutemme oppositiota kohtaan ei koskaan saisi kärsiä pyrkimyksistä lykätä ydinuhan syntymistä Iranin järjestelmän kanssa tehtävillä väliaikaisilla kompromisseilla. Oppositio on toiveemme Iranin paremmasta tulevaisuudesta, Iranista, jonka kansalaiset saavat nauttia niistä vapauksista ja oikeuksista, joita me Euroopassa pidämme itsestään selvinä. Tilanteeseen voidaan jossain vaiheessa saada muutos tukemalla opposition toimintaa. Siksi tietyt opposition osat, kuten Kansan Mujahedin-järjestö, olisi poistettava terroristijärjestöjen luettelosta.
Mikäli ryhdyttäisiin sotilaallisiin toimiin, kuten yhdysvaltalaiset ovat viime vuosina tehneet Iranin naapurivaltioissa Irakissa ja Afganistanissa, se antaisi kuitenkin Iranin kansalaisille sellaisen käsityksen, että heidän kotimaataan uhataan ulkopuolelta ja sitä on siksi puolustettava. Näin pelattaisiin fundamentalistisen järjestelmän pussiin.
Tästä syystä Euroopan valinnan on oltava selvä. Sen on osoitettava solidaarisuuttaan demokraattiselle oppositiolle niin Iranissa kuin muuallakin ja torjuttava päättäväisesti kaikki ulkopuolisten sotilaalliset toimet. 
Bastiaan Belder,
   Arvoisa puhemies, iranilainen sanoittaja Said julkaisi kymmenen vuotta sitten vaikuttavan päiväkirjansa nimeltä "Mullahien pitkä käsi, muistiinpanoja maanpakoni ajalta". Islamilaisen tasavallan vallanpitäjien kauas ulottuva vaikutusvalta on varmasti puheenjohtajavaltio Yhdistyneelle kuningaskunnalle liiankin tuttu. Teheranin terroristien lonkerot ulottuvat jopa eteläistä naapurimaata Irakia pidemmälle. Se on Iranissa vallitsevan julman sorron ja ulkomaiden vakavan epävakauden syynä.
Neuvoston ja komission olisi otettava asianmukaisesti huomioon nämä Iranin hallituksen epäilyttävät ansiot etenkin, kun tämä hirmuvalta julistaa arvoituksellisesti pyrkivänsä ydinohjelmallaan ainoastaan rauhanomaisiin tarkoituksiin.
Haluan kysyä neuvostolta ja komissiolta, kuinka voimme estää tätä mullahien pitkää kättä turvautumasta ydinaseisiin. Presidentti Ahmadinejad on joka tapauksessa saatava ymmärtämään, että hän joutuisi maksamaan tästä aivan liian korkean poliittisen hinnan. Konkreettisesti sanottuna tämä tarkoittaa, että meidän on Yhdysvaltojen hallituksen kanssa oltava sitoutumatta mihinkään Iranin hallituksen suhteen. Mullahit ovat nimittäin täysin pystyväisiä nöyrtymään.
Jos YK ei pysty laatimaan vaikuttavaa strategiaa, jolla estetään Iranin vaaralliset ydinaseita koskevat pyrkimykset, itsensä uhatuiksi kokevat valtiot epäilemättä ryhtyvät toimiin itse. Neuvoston ja komission pitäisi olla tietoisia tästä. Varmaa on se, että Lähi-idän rauhan edistäjinä niiden on päättäväisesti tuomittava ja torjuttava mullahien verentahrima käsi niin periaatteessa kuin käytännössäkin. 
Ģirts Valdis Kristovskis,
   . Arvoisat komission ja neuvoston edustajat, hyvät parlamentin jäsenet, ulkoasioiden valiokunnassa keskusteltiin viikko sitten joukkotuhoaseita koskevasta Euroopan parlamentin mietintöluonnoksesta. On muistettava, että kiivainta keskustelua käytiin Iranin ydinohjelmasta.
Parlamentin jäsenten mielipiteistä käyvät ilmi sekä vaatimus toteuttaa rakentavia toimia Iranin suhteessa että toive olla rasittamatta tätä suhdetta äärimmilleen. Päätöslauselmamme seuraa neuvoston ja IAEA:n viimeaikaisten lausuntojen linjaa. Niissä on korostettu, että poliittinen vuoropuhelu on paras keino saada Iran vakuuttuneeksi. Tämä osoittaa, että keinoja, joilla Iraniin voidaan vaikuttaa, on tosiasiassa hyvin vähän. Emme saa kuitenkaan unohtaa, että tämä on jo kolmas päätöslauselma, jonka Euroopan parlamentti on antanut Iranista tänä vuonna. Tämän lisäksi ovat myös muiden kansainvälisten järjestöjen päätöslauselmat.
Millaisia vastauksia nämä järjestöt ovat saaneet? Iranin vastauksesta ei voida erehtyä: se on rikkonut Pariisin sopimusta ja muita sopimuksia, peitellyt rikkomuksiaan ja aloittanut uudelleen energiantuotannon ydinaseiden valmistamiseksi. IAEA toteaa 24. syyskuuta antamassaan päätöslauselmassa aivan oikein, että Iranin toiminta horjuttaa muun maailman luottamusta siihen ja että seuraavaksi asia annetaan YK:n turvallisuusneuvoston käsiteltäväksi. Tässä yhteydessä on ymmärrettävä, ettei poliittiseen vuoropuheluun voida enää pitkään turvautua ehkäisevänä keinona, jolla puututaan Iranin uhmaaviin ja provosoiviin toimiin. Tästä tulee kuitenkin sellainen käsitys, että niin tämänpäiväinen päätöslauselma kuin neuvoston 3. lokakuuta antama lausuntokaan eivät ole kumpikaan riittävän päättäväisiä, jotta asia todella saatettaisiin YK:n turvallisuusneuvoston käsiteltäväksi. Tämä johtunee siitä, että neuvosto ja parlamentti eivät ole vakuuttuneita YK:n turvallisuusneuvoston halusta tehdä päätöksiä Iranin ydinohjelman suhteen. Toivottavasti olen väärässä, mutta vaikuttaa siltä, että uusimmissa kansainvälisen yhteisön päätöksissä Iranin johdon sallitaan edelleen toimia oman mielensä mukaan. 
Hans-Peter Martin (NI ). –
   Arvoisa puhemies, kaikki puhuvat nyt tilanteen vakautumisesta, poliittisen ratkaisun ensisijaisuudesta verrattuna YK:n turvallisuusneuvostoon turvautumiseen ja ennen kaikkea uskottavuudesta. Tämä on luonnollista. Jos me kuitenkin asetumme toisen osapuolen asemaan, emme voi olla huomaamatta, että IAEA on jo rakenteensakin vuoksi luonnollisesti vakiintuneiden ydinasevaltioiden puolella. Ongelma on siinä, että rauhanomaista ja sotilaallista käyttöä ei yksinkertaisesti ole mahdollista erottaa toisistaan täydellä varmuudella.
Katson, että EU:n olisi omaksuttava huomattavasti radikaalimpi toimintatapa ja asetettava kyseenalaiseksi myös oman ydiniskuvoimansa tarpeellisuus. Tilanne olisi vakautettava sellaiseksi, ettei maailmassa olisi lainkaan ydinaseita. 
Jana Hybášková (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, muistan vielä tilanteen 15 vuotta sitten, jolloin Iranin lähetystö lähestyi vastavapautunutta Tšekkoslovakiaa ostaakseen siltä ydinvoimalaitteita Bushehrin ydinvoimalaa varten. Mielestäni tilanne ei ole juurikaan muuttunut tuolloisesta, vaikka olemmekin nähneet iranilaisten marssivan Shaff al-Arabin yli Basraan ja brittisotilaiden kuolevan Etelä-Irakissa ja vaikka tiedämme Iranin tukevan Hizbollahia ja rikkovan ihmisoikeuksia. Mielestäni tänne tänään kokoontuminen oli ainoa selvä tavoite.
Irania on estettävä saattamasta loppuun ydinpolttoainekiertoa. On estettävä uraanin rikastaminen sen muuntamistarkoituksessa, sillä sitä ei sallita eikä sille anneta perusteita ydinsulkusopimuksessa. Kukaan ei kiellä Iranin oikeutta tuottaa siviilitarkoitukseen käytettävää ydinenergiaa. Sotilaskäyttöön tarkoitettu ydinohjelma on kuitenkin keskeytettävä. Iran on saatava takaisin neuvottelupöytään, jotta se saadaan ratifioimaan lisäpöytäkirja, toteuttamaan avoimuutta lisääviä toimia ja tekemään avointa yhteistyötä IAEA:n kanssa.
Annamme kaiken tukemme neuvoston päätöksille ja EU:n troikalle. Tuemme erityisesti Ranskaa ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa, jos todellakin on totta, että Iran on tänä iltapäivänä antanut merkkejä siitä, että se jatkaisi neuvotteluja. Olisi hienoa, jos näin kävisi. Meillä ei kuitenkaan ole oikeutta syyttää Yhdysvaltoja, vaan sen sijaan on syytettävä vahingollista, totalitaarista ja sortavaa hallitusta, joka ei pysty osoittamaan käyttävänsä ydinenergiaansa ainoastaan siviilitarkoitukseen. Meidän kaikkien, niin parlamentin, neuvoston ja komission, on pysyttävä tänään lujina ja yksimielisinä. 
Lilli Gruber (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, mielestäni me äänestämme huomenna avoimuutta ja vuoropuhelua koskevasta päätöslauselmasta, joka edustaa sellaista Eurooppaa, joka uskoo politiikkaan näkemysten ja todellisuuden yhdistäjänä.
Tänään on tärkeä vahvistaa se keskeinen tehtävä, joka IAEA:lla on sen varmistamisessa, ettei Iranin ydinohjelmaa käytetä sotilaallisiin tarkoituksiin. Yhtä tärkeää on kuitenkin lähettää komissiolle, jäsenvaltioiden hallitukselle ja kansainväliselle yhteisölle selkeä viesti siitä, että parlamentin edustamat Euroopan kansat haluavat, että Iranin kysymys ratkaistaan jättämällä ovi auki neuvotteluille.
Meidän on myös tunnustettava Iranin hallituksen oikeutettu huoli omasta turvallisuudestaan ja Iranin olennainen tehtävä alueellisena valtana. On yhtä selvästi ja päättäväisesti kuitenkin kieltäydyttävä kaikenlaisista lehmänkaupoista, kun kyse on ihmisoikeuksien vakavista loukkauksista, joihin Iran syyllistyy edelleen erityisesti ilmaisunvapauden sekä naisten ja lasten oikeuksien alalla. Näillä aloilla ollaan vielä kaukana oikeusvaltion tilanteesta.
Iranin hallituksen olisi suhtauduttava tähän päätöslauselmaan vilpittömänä ja selvänä kehotuksena jatkaa neuvotteluja sekä hyödyllisenä askeleena pyrkimyksissä saada muut tärkeät osapuolet, erityisesti Yhdysvallat, osallistumaan tämän hankalan asian käsittelyyn.
Kuten joudumme Irakissa joka päivä dramaattisesti huomaamaan, olennaiset ainekset katastrofin syntymiselle ovat voimankäyttö, yksipuoliset toimet ja aseiden käyttöön perustuvat järjestelmien muutokset. Ainoastaan monenvälisillä, päättäväisillä ja avoimilla toimilla voidaan luoda olosuhteet, joissa Irania ei nähdä enää ainoastaan uhkana vaan päinvastoin keskeisenä toimijana, jolla on olennainen tehtävä maailman strategisimman alueen vakauttajana. 
Nicholson of Winterbourne (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, mielestäni Iranin islamilaisella tasavallalla on paljon annettavaa alueelleen ja koko muulle maailmalle. Se harjoittaa edistyksellisempää demokratiaa kuin useimmat naapurimaansa. Vaikka maan valtiollinen järjestys perustuisikin teokratiaan, naisten oikeudet ovat kehittyneemmät Iranissa kuin muualla tuolla alueella, sillä kaikki kansalaiset saavat käydä koulua ja tehdä töitä, myös Iranin varapresidentti.
Taiteista puheen ollen, kutsun teidät Lontooseen British Museumiin, jossa on meneillään upea Persiaa koskeva näyttely, jonka Iranin varapresidentti avasi viime kuussa.
Mielestäni on jo todellakin aika ja ehdottoman välttämätöntä, että Iran integroituu uudelleen kansainväliseen yhteisöön. Väistämätön edellytys on ja on oltava, että ydinohjelmaa koskeva kysymys saadaan ratkaistua. Jotta EU kuitenkin välttäisi mahdolliset ja perustellut syytökset tekopyhyydestä, sen on harjoitettava ydinaseiden leviämisen torjuntapolitiikkaa yhtä aktiivisesti koko alueella. Tämä on vähintä, mitä voidaan edellyttää EU:n yhtenäiseltä ulkopolitiikalta. 
Bernat Joan i Marí (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan korostaa, että puhun omasta puolestani. En ilmaise ryhmäni mielipidettä.
Iranin ihmisoikeustilanne on huonontunut sen jälkeen, kun uusi presidentti "valittiin". Erityisesti naisten ja nuorten tilanne on heikentynyt merkittävästi. Julkisten teloitusten määrä on lisääntynyt. YK on tuominnut maan hallituksen ihmisoikeusrikkomuksista useammin kuin minkään muun maan: 51 kertaa.
Kaikki toiveet ovat nyt haihtuneet siitä, että Iran etenisi kohtuuden tiellä. Useilta tahoilta on lisäksi kuultu, että Iranin hallitus toimii yhä aktiivisemmin Irakissa tavoitteenaan perustaa itselleen islamilainen sisarvaltio. Iranin hallitus on lisäksi päättänyt olla noudattamatta mitään EU:n kanssa tekemiään ydinohjelmaa koskevia sopimuksia, kuten Pariisin sopimusta.
Yksi Iranin päävaatimuksista liittyy Kansan Mujahedin -oppositioryhmään. Se sisällytettiin terroristiryhmien luetteloon noin kolme vuotta sitten ilman mitään oikeudellista perustetta. Useat parlamentin jäsenet sekä Yhdistyneen kuningaskunnan, Belgian ja Italian parlamenttien enemmistö ovat vaatineet oppositioryhmän poistamista luettelosta. Mielestämme ainoa tapa tehostaa demokratiaa Iranissa on tukea pääoppositioryhmää. 
Gerard Batten (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, olemme kuulleet keskustelua kahdesta keskeisestä Irania koskevasta aiheesta eli sen ydinaseohjelmasta ja sen toimista ihmisoikeuksien alalla. Kolmas tekijä on kuitenkin käymässä selväksi: Iranin rooli sellaisten irakilaisten kapinallisten koulutuksessa ja varustamisessa, jotka tappavat brittiläisiä ja amerikkalaisia sotilaita, ja pyrkimys siihen, että Irakin kivulias muutos demokraattiseksi valtioksi epäonnistuu.
Jollei Irak onnistu muuntautumaan demokraattiseksi valtioksi, koko alueesta tulee epävakaa. Komission jäsenellä Figeľillä ei ollut paljonkaan sanottavaa, vaan hän ainoastaan tarjosi enemmän ylistävää vuoropuhelua ja yhteistyötä. Kuten Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on havainnut muutaman viime vuoden aikana, tämä lähestymistapa ei ole tuottanut paljonkaan menestystä.
Tilanteen vakavuutta ja vaikeutta ratkaista ongelma rauhanomaisesti ei voida korostaa liikaa, mutta EU ei tilannetta pysty ratkaisemaan. Jälleen kerran EU julkeaa omia itselleen poliittisen valtion ominaisuuksia. Asianmukaisesti perustettujen suvereenien valtioiden on puututtava Iranin vakavaan tilanteeseen asianmukaisesti perustettujen kansainvälisten elinten välityksellä.
Jos EU onnistuu kehittämään eurooppalaista puolustusidentiteettiään eli EU:n sotilasjoukkoja ja jos Turkista tulee EU:n jäsenvaltio, sotilasvoima EU:lla on yhteinen raja Iranin lisäksi Irakin ja Syyrian kanssa. Jos nykytilanne tuntuu hälyttävältä, kuvitelkaapa vain tuota tulevaisuudennäkymää. 
Karl von Wogau (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Iran päätti 1. elokuuta jatkaa Isfahanissa ydinpolttoainekierron toteuttamista, mikä rikkoo selvästi Pariisin sopimusta. IAEA:n hallintoneuvosto totesi 24. syyskuuta, että aiempien tapahtumien johdosta se ei voi luottaa siihen, että Iranin ydinohjelmaa toteutetaan ainoastaan rauhanomaisiin tarkoituksiin.
Mitä tämä tarkoittaa? Se todellakin tarkoittaa sitä, että vaakalaudalla eivät ole ainoastaan suhteemme Iraniin vaan myös ydinsulkusopimuksen tulevaisuus, minkä lisäksi vaarana on, että yhä useammat maat päättävät hankkia itselleen ydinaseita. Iranista saadaan jatkuvasti kuulla alaikäisten teloituksista ja tuomitsemisesta kuolemaan, minkä lisäksi yli viisi vuotta sitten pidätetty Akbar Ganji on vieläkin vankilassa kriittisessä tilassa.
Tästä saa väistämättä sen käsityksen, että Iran käyttää EU:ta keinona voittaa lisää aikaa ydinohjelmansa toteuttamiseen. Näyttää lisäksi siltä, että Iran olettaa, ettei EU tulevaisuudessakaan pysty toimimaan yhtenäisesti, mikä kävi valitettavan selväksi Irakin tilanteen yhteydessä.
Olen vakuuttunut siitä, ettei nyt ole oikea aika antaa myönteisiä päätöslauselmia ja tehdä ystävyysvierailuja. Sen sijaan meidän on oltava yksimielisiä ja tehtävä Iranille selväksi, että se heikentää omaa tilannettaan jatkamalla tällä tuhoon tuomitulla tiellä. 
Richard Howitt (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Iranin tilanne on veitsenterällä. Haluan kuitenkin alkajaisiksi tehdä selväksi myös viimeistä edelliselle puhujalle, ettemme olisi päässeet näinkään pitkälle ilman EU:n troikan vaivalloista työtä.
Eri poliittisiin ryhmiin kuuluvat parlamentin jäsenet ovat vaatineet vahvempaa ja päättäväisempää EU:n ulkopolitiikkaa. Iranin kanssa käymämme neuvottelut ovat juuri tällainen esimerkki siitä, mitä yhteistyöllä voidaan saada aikaan. Tästä syystä on perusteltua, että tämänpäiväisessä päätöslauselmassa kehotetaan aloittamaan neuvottelut uudelleen ja pyritään saamaan kaikilta yhteisön ulkopuolisilta valtioilta tukea toimillemme, joiden ei pidä olla vaihtoehtona näiden valtioiden toimille ja jotka on toteutettava viime marraskuussa tehdyn Pariisin sopimuksen mukaisesti. Olenkin ylpeä siitä, että Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoministeri totesi 28. syyskuuta, ettei sodan aloittaminen Irania vastaan tule kysymykseenkään, vaan tilanne voidaan ratkaista ainoastaan diplomatian keinoin ja diplomaattista painostusta käyttäen.
Tämänpäiväisessä päätöslauselmassa todetaan aiheellisesti myös, että EU:n ja Iranin välisen ihmisoikeusvuoropuhelun keskeytymiseen olisi suhtauduttava aivan yhtä vakavasti kuin Iranin ydinohjelmaa koskevien neuvottelujen keskeytymiseen. Iranin hallitus pyrkiikin perustelemaan ihmisoikeusasianajaja Abdulfattah Soltanin pidättämistä leimaamalla hänet ydinalan vakoojaksi. Vaikka onkin lämpimästi onniteltava ElBaradeita Nobelin rauhanpalkinnosta, älkäämme unohtako aiempaa Nobelin rauhanpalkinnon voittajaa, iranilaista ihmisoikeusasianajajaa Shirin Ebadia, jonka henki on tällä hetkellä uhattuna hänen työnsä takia. Poliittiset ja ihmisoikeuksiin liittyvät aiheet ovat läheisessä yhteydessä toisiinsa, ja kiitän vielä puheenjohtajavaltio Yhdistynyttä kuningaskuntaa sen tänään iltapäivällä antamista tähän liittyvistä vakuutuksista.
Tänä aamuna saimme lisänäyttöä siitä, että Iranin vallankumouskaarti on mahdollisesti osallistunut panssarin lävistävän infrapunapommiteknologian tarjoamiseen Irakin kapinallisille. En voi vakuuttaa näitä tietoja oikeiksi, mutta kotimaani Yhdistyneen kuningaskunnan kahdeksan sotilasta on kuollut viiden viime kuukauden aikana Irakissa, joten Euroopan on perusteltua pyrkiä kaikin keinoin estämään Irania levittämästä perinteisiä aseita ja ydinaseita. 
Georgios Karatzaferis (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, kysymys kuuluu: mitä haluamme? Haluammeko Iranista uuden Irakin?
Meidän ei pidä antaa aggressiivista päätöslauselmaa, jota yhdysvaltalaiset voisivat käyttää tekosyynä Iranin yksipuoliselle miehittämiselle. Olen huolestunut yhä useammista viattomista uhreista, esimerkiksi Madridissa ja Lontoossa. En halua öljynhinnan nousevan jälleen 70–100 USD:iin. Meidän onkin edettävä toista tietä, jolla olennaista on , ja . Näin hälvennämme Iranin pelot, vähennämme sen suvaitsemattomuutta ja saamme sen hylkäämään fanaattisuuden. Fanaattisuus on ydinpommiakin pahempi asia.
Deng Xiaoping on sanonut, ettei kissaa pidä koskaan ahdistaa nurkkaan vaan sille on aina jätettävä ulospääsy. Olemme nyt ahdistamassa kissaa nurkkaan. En halua, että se hyökkää kiinni kurkkuuni tai Euroopan kurkkuun.
Yhdysvaltalaisten tavoitteet ovat järjettömiä. Yhdysvallat kehottaa meitä tuomaan islaminuskon Eurooppaan ottamalla Turkin EU:n jäseneksi, mutta samalla se kehottaa meitä torjumaan islamin Iranin muodossa. Noudattakaamme vihdoin selkeätä EU:n politiikkaa. 
Charles Tannock (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, Iran aiheuttaa edelleen päänsärkyä EU:lle ja liittolaisellemme Yhdysvalloille. Iran on salassa yrittänyt jo viimeisten 20 vuoden ajan saada haltuunsa riittävästi tietotaitoa, jotta se pystyisi muiden tietämättä rikastamaan uraania pakistanilaisen A. Q. Khanin ja hänen ydinteknologian toimittajiensa tuella. Kaikille Iranin tilannetta seuraaville tahoille on selvää, että maan kovan linjan fundamentalistinen hallitus on päättänyt rakentaa ydinpommin, vaikka se onkin kieltänyt tämän julkisuudessa, ja että uraanin rikastaminen sotilaskäyttöön on olennainen osa maan turvallisuusstrategiaa. Päätöslauselman 12 kohta onkin tässä mielessä erityisen laimea ja siksi mahdoton hyväksyä. Se ei tule kysymykseen myöskään siksi, että Iran on allekirjoittanut ydinsulkusopimuksen. Tuen täysin IAEA:n uusinta päätöslauselmaa, jolla valmistellaan maaperää asian saattamiseksi lopulta YK:n turvallisuusneuvoston käsiteltäväksi.
Mielestäni kaikkia vaihtoehtoja on harkittava ydinaseiden leviämisen estämiseksi. Emme halua Pohjois-Korean esimerkin toistuvan: sehän pääsi kuin koira veräjästä irtisanouduttuaan ydinsulkusopimuksesta. Mitä muuten Nobelin rauhanpalkinnon voittaja ElBaradei ja IAEA tekivätkään estääkseen Pohjois-Koreaa hankkimasta ydinaseita?
Jos puhutaan YK:n pakotteista, Iranilta voitaisiin hyvin kieltää uraanimalmin raaka-ainetuonti, koska sillä on tällä hetkellä noin 35 tonnia uraanirikastetta, joka riittää enintään yhteen tai kahteen ydinpommiin. Olen samaa mieltä myös siitä, että Iran rikkoo räikeästi ihmisoikeuksia, sillä se muun muassa teloittaa alaikäisiä seksuaalirikkomuksista ja jopa raskaana olevia naisia. Käsittääkseni se on ainoa maailman maa, jossa teloitetaan raskaana olevia naisia.
Lopuksi haluan tuomita Iranin toiminnan, jota se harjoittaa terroristivälikätensä Hizbollahin kautta – kehotan neuvostoa kieltämään tämän järjestön – kun se tukee Irakin kapinallisia ja toimittaa niille uudenaikaisia pommeja, joilla tapetaan brittiläisiä ja yhdysvaltalaisia sotilaita. Se estää näin rauhan saavuttamisen, demokratian luomisen ja jälleenrakennuksen tässä kurjuudesta kärsivässä maassa. 
Józef Pinior (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti on toistuvasti käsitellyt ihmisoikeusloukkauksia Iranissa. Iranin poliittinen järjestelmä ei ole perusihmisoikeuksia ja poliittista vapautta koskevien kansainvälisesti hyväksyttyjen normien mukainen.
Tuomitsemme erityisesti nuorisorikollisten tuomitsemisen kuolemaan ja alaikäisenä rikokseen syyllistyneisiin kohdistuvan uhan kuolemantuomiosta Iranissa. Iranin viranomaiset rajoittavat tiukasti tiedotusvälineiden vapautta, mikä käsittää myös Internetin sensuroinnin. Internet on yksi harvoista riippumattomista tietolähteistä Iranissa. Internet-sivujen ylläpitäjien ja Internetin käyttäjien pidätykset huolestuttavat meitä.
Vetoamme ensinnäkin Iranin parlamenttiin, jotta se puolustaisi tiedotusvälineiden vapautta ja Iranin kansan ilmaisunvapautta sekä perinteisissä julkaisuissa että Internetissä.
Tuomitsemme Iranin viranomaisten kurdeja koskevat toimet. Kansainvälisissä sopimuksissa kansallisille vähemmistöille taataan tietyt poliittiset vapaudet, mutta kurdeille näitä vapauksia ei ole myönnetty Iranissa.
Erityistä huolta on aiheuttanut se, että Iran on rikkonut joukkotuhoaseiden leviämisen estämistä koskevia kansainvälisiä järjestelyjä. Tuemme IAEA:n kehotusta saattaa Iranin ydinohjelma YK:n turvallisuusneuvoston käsiteltäväksi. Iranin hallituksen on julkistettava kaikki sen ydinohjelmaan liittyvät tiedot. Tämä on erityisen tärkeää, sillä kun otetaan huomioon Iranissa vallitseva demokratiavaje, kansainvälisellä yhteisöllä on perusteet epäillä, etteivät Iranin ydinohjelmaa koskevat tavoitteet ole täysin rauhanomaiset.
Euroopan unioni ei voi sallia, että epädemokraattinen maa jatkaa sellaisen ydinohjelman toteuttamista, jonka tavoitteena voi olla atomipommin valmistaminen. 
Vytautas Landsbergis (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, neuvoston ja komission julkilausumat ja parlamentin päätöslauselma ovat taas osoitus eräästä unionin politiikan epäonnistumisesta. Yhteisessä päätöslauselmassa esitetään yksityiskohtaisesti useita perusteluja Iranin ydinohjelmalle. Samalla tiedetään hyvin, että Iranin hallituksen lopullinen päämäärä ei ole enää kovinkaan kaukana.
On selkeästi todettava, että olemassa on todellinen vaara siitä, että tämä terroristeja tukeva fundamentalistinen terroristivaltio hankkii itselleen ydinaseistusta "pettämällä ja johtamalla harhaan typeriä eurooppalaisia", kuten Iranin ydinohjelman johtaja avoimesti totesi heinäkuussa 2005.
Jos Euroopan parlamentti vähättelee tätä kansainväliseen rauhaan ja demokraattisten valtioiden tulevaisuuteen kohdistuvaa vakavaa uhkaa, se vähättelee samalla itseään. Paradoksaalista kyllä ainoa terroristivaltion johdon haastava todellinen oppositio sisällytettiin terroristijärjestöjen eurooppalaiseen luetteloon, ja sitä vainotaan Euroopassa. Olisi aitoa ja järkevää eurooppalaista politiikkaa ottaa Mujahedin-järjestö pois tästä luettelosta.
Käsittelen nyt päätöslauselmaa. Tarkistuksessa 12 mainitut Irania tukevien ja yhdysvaltalaisten varoituskeskusten perustaminen olisi poliittisesti harkitsematonta ja kielteisesti vaikuttavaa. Kahdessa tarkistuksessa eli tarkistuksissa 1 ja 4 ehdotetaan turvallisuusneuvostoa koskevan lausekkeen lisäämistä, mitä on tuettava. Sen vastustaminen olisi palvelus Venäjälle, jotta sen ei tarvitsisi käyttää turvallisuusneuvostossa ikävää veto-oikeuttaan. En ymmärrä, miksi EU:n olisi menetettävä kasvonsa Venäjän pelastamiseksi. Jos Venäjä käyttäisi veto-oikeuttaan, voisimme havaita, kuinka luotettava meidän väitetty strateginen kumppanimme onkaan. Jos tarkistus 1 hylätään, koko päätöslauselma menettää merkityksensä ja siitä tulee antautumisasiakirja. 
Helmut Kuhne (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, edeltävän tunnin aikana pidettyjen puheenvuorojen ja etenkin edellisen puheenvuoron perusteella voin todellakin ymmärtää, miksi jotkut muut parlamentin jäsenet ovat huolissaan siitä, että Irania ollaan ahdistamassa nurkkaan eikä se enää siksi olisi valmis jatkamaan vuoropuhelua tai neuvotteluja.
Mielestäni on toistettava, että EU:n troikka ja EU:n toimielimet ovat vuoropuhelun yhteydessä esittäneet Irania koskevaa tasapainoista strategiaa. On totta, ettei onnistumisesta voida olla varmoja, mutta muuta vaihtoehtoa ei kuitenkaan ole. Kaikki keskustelussa mainitut sotilaalliset vaihtoehdot johtaisivat poliittiseen katastrofiin riippumatta siitä, toimisivatko ne todellisuudessa. Tämä on tehtävä täysin selväksi.
Haluan muistuttaa eräille edellisen tunnin aikana puhuneille kollegoilleni, että olemme jo – Euroopassakin – joutuneet tilanteeseen, jossa kaksi hampaisiin asti aseistettua ydinasevaltiota ottivat toisistaan mittaa. Jolleivät nämä osapuolet olisi kyenneet tarkastelemaan puolueettomasti toistensa turvallisuusintressejä, ydinsulkusopimusta ei olisi saatu laadittua eikä aseistariisuntaa aloitettua ja ydinsota olisi voinut syttyä. Minä olisin kuollut tuossa sodassa ja varmaan nekin riidanhaluiset henkilöt, jotka ovat tänään pitäneet täällä kovaa ääntä. Tätä kannattaisi pohtia.
Meidän on todellakin pystyttävä ottamaan laskelmissamme huomioon muiden valtioiden legitiimit turvallisuusintressit, jopa Iranin. On järkevää laatia strategia, jossa Iranille tarjotaan jotain, mutta emme saa sulkea pois mahdollisuutta käyttää YK:n turvallisuusneuvostoa painostuskeinona, sillä sehän olisi poliittisesti järjetöntä. 
Douglas Alexander,
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kiitos osallistumisestanne tähän tärkeänä aikana käytyyn merkittävään keskusteluun. Yritän vastata joihinkin tämän ajankohtaisen keskustelun aikana esille tulleisiin kysymyksiin.
Alkajaisiksi korostan jäsen Howittin ja muiden tavoin, että olemme todellakin viime kuukausien aikana osoittaneet, mihin Eurooppa pystyy toimimalla yhtenäisesti. Kiitän kollegojani EU:n troikassa, sillä se on osoittanut EU:n diplomatian voiman haasteellisessa tilanteessa.
Useat arvoisat parlamentin jäsenet ottivat esille ihmisoikeudet. Iranin kaltaisella islamilaisella poliittisella järjestelmällä ei ole mitään syytä kieltää demokraattisia perusoikeuksia, kuten valinnanvapautta ja ilmaisunvapautta. Mikään järjestelmä ei voi mitenkään puolustella ihmisoikeuksien loukkauksia. Jäsen Beer ja muut toistivat itse aiemmin Teheranissa esittämäni kehotuksen vapauttaa Ganji ja lujittaa laajemman ihmisoikeuksia koskevan asialistan merkitystä Iranissa. Toistan tämän kehotuksen ja myös komission jäsenen Figel’in, jäsen Howittin ja muiden Soltanin tilannetta koskevat kehotukset.
On tunnustettava, että YK:n turvallisuusneuvostolla voi tässä yhteydessä olla merkittävä tehtävä. Useissa puheenvuoroissa tosin kyseenalaistettiin turvallisuusneuvoston rooli. Parlamentti olkoon kuitenkin vakuuttunut siitä, että tilanne voidaan todellakin saattaa YK:n turvallisuusneuvoston käsiteltäväksi. Välittömien jatkotoimien toteuttaminen on nyt Iranin viranomaisten vastuulla.
Useat parlamentin jäsenet – muun muassa jäsenet Napoletano, Beer ja Howitt – ottivat keskustelussa jälleen kerran esille sotilasoperaation mahdollisuuden. He ilmaisivat huolensa siitä, että Irania vastaan mahdollisesti ryhdyttäisiin sotilastoimiin. Toistan, että EU:n ulkoministerit vakuuttivat 3. lokakuuta 2005 EU:n tukevan diplomaattisen ratkaisun löytämistä Iranin ydinohjelmaa koskeviin kansainvälisiin huolenaiheisiin, ja sen olisi käsitettävä myös sopimus pitkän aikavälin järjestelyistä. Tällainen ratkaisu helpottaisi suotuisan ilmapiirin luomista paremman suhteen kehittämiseksi Euroopan ja laajemman kansainvälisen yhteisön kanssa.
Kuten edellä mainittiin, yhteistyö ja keskustelu Iranin kanssa on haasteellista. Meidän on kuitenkin tehtävä parhaamme vastataksemme haasteeseen. Iranille, sen kansalle, sen naapurivaltioille ja laajemmalle kansainväliselle yhteisölle koituvat edut ovat todellakin mittaamattomat. Ensisijaisena tavoitteenamme on edelleen luoda molempia osapuolia hyödyttävä suhde, joka perustuu yhteisen etumme mukaiseen yhteistyöhön. Eurooppa haluaa Iranin hyödyntävän potentiaalinsa ja kasvavan ja vaurastuvan, sillä sen nuori väestö ansaitsee tämän. Tällaisen suhteen on kuitenkin vastattava myös EU:n keskeisiin huolenaiheisiin, kuten useat parlamentin jäsenet tänään korostivat. Näihin huolenaiheisiin sisältyvät yksiselitteisesti sekä ydinaseiden leviäminen että siihen liittyvät ihmisoikeuskysymykset.
Lopuksi totean, että Iranin kehitys on erityisen ratkaisevassa vaiheessa. Maailman huomio on kiinnittynyt siihen, jotta nähdään, kuinka sen uusi hallitus harjoittaa talous- ja sosiaalipolitiikkaansa ja tuleeko siitä vastuuntuntoinen kumppanimaa sen perusteella, kuinka se vastaa ihmisoikeuksiin ja ydinaseiden leviämisen estämiseen liittyviin kansainvälisiin huolenaiheisiin. Mielestäni parlamentin lähettämä viesti EU:n ensisijaisista tavoitteista on nyt selkeämpi kuin ennen keskustelua. 
Ján Figeľ,
   . Ensiksi haluan kiittää arvoisia parlamentin jäseniä harkituista mielipiteistä, joista useimmissa tuettiin yhteistä toimintatapaa ydinasioissa ja ydinsulkusopimuksen noudattamista ja lisäksi käsiteltiin vakavasti ihmisoikeuskysymyksiä ja tuettiin Iranin nousevan kansalaisyhteiskunnan kanssa käytävää vuoropuhelua.
Toiseksi haluan ilmaista kiitokseni tästä laaja-alaisesta päätöslauselmaesityksestä, josta käy ilmi poliittisten ryhmien valtava työ ja jossa tuetaan Irania koskevaa tasapainoista, harkittua ja vastuullista strategiaa, jota noudatamme.
Kolmanneksi ilmaisen toiveeni siitä, että EU:n jäsenvaltiot, EU:n toimielimet ja kansainvälinen yhteisö hyväksyvät pysyvästi rakentavan ja tehokkaan yhteisen kannan tähän asiaan. Tällä tavoin saadaan ennemmin tai myöhemmin aikaan myönteisiä tuloksia. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä(1).
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana minuutin puheenvuorot poliittisesti tärkeistä asioista. 
Zita Pleštinská (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Iranin tilannetta koskeneen edellisen keskustelun jatkoksi haluan kertoa teille yhdestä Euroopan parlamentissa edustamani valtion saavutuksesta.
Olen hyvin ylpeä siitä, että YK:n yleiskokous on tällä viikolla valinnut kotimaani Slovakian turvallisuusneuvoston vaihtuvaksi jäseneksi. Slovakian ansiosta Euroopan unionilla on tammikuusta 2006 alkaen tähän mennessä laajin edustus siinä YK:n elimessä, joka on yksin toimivaltainen tekemään sotaa ja rauhaa koskevia päätöksiä. Tämä on Slovakian lisäksi historiallinen tilaisuus myös koko Euroopan unionille, sillä jopa kolmannes turvallisuusneuvoston jäsenistä edustaa nyt EU:ta.
YK:n arvioidessa Kosovon tulevaa asemaa sekä kehitystä Ukrainassa, Valko-Venäjällä ja Moldovassa EU:lla on mahdollisuus antaa panoksensa koko Euroopan mantereen turvallisuuteen. Tämän lisäksi EU voi vakiinnuttaa asemansa maailmanpolitiikan keskeisenä toimijana ja osoittaa maailmalle määrätietoisuutensa ja toimintavalmiutensa Lähi-idän ja Afrikan konfliktien menestyksekkään ratkaisemisen avulla. 

Neena Gill (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Etelä-Aasian valtuuskunnan puolesta, jonka puheenjohtajana toimin, haluan esittää vilpittömän ja syvän osanottoni kaikille perheille ja ystäville, jotka ovat menettäneet rakkaansa Pakistanin ja Intian maanjäristyksissä.
Tragedia on viimeisin alueen luonnonkatastrofien sarjassa, ja jälleen kerran maailman köyhimmät tarvitsevat apuamme. Tuhannet kuolleet ja vielä useammat kodittomat ja haavoittuvassa asemassa olevat, tautien leviäminen, äärimmäiset ilmasto-olosuhteet ja jopa rikollisille tarjoutuvat mahdollisuudet asettavat alueen ihmiset vaaraan. Valitettavasti apu ei saavuta heitä kyllin nopeasti. Vaikka olenkin tyytyväinen komission kolmen miljoonan euron lupaukseen, se ei ole tarpeeksi. Pyydän tämän vuoksi komissiota ja neuvostoa varmistamaan, että heidän toimensa ovat oikeassa suhteessa tragedian laajuuteen.
Ensinnäkin komission ja neuvoston on kiireesti koordinoitava toimia EU:n jäsenvaltioiden välillä, jotta alueelle saadaan oikeantyyppistä apua. Toiseksi on tarjottava teknistä asiantuntemusta ja laitteita sekä toteutettava yksityiskohtainen tarpeiden arviointi, jotta yhä useammat ihmiset eivät enää joutuisi kärsimään kansainvälisen yhteisön piittaamattomuuden seurauksena. Kolmanneksi meidän on ryhdyttävä pohtimaan tulevaisuutta ja sitä, kuinka toimimme luonnonkatastrofeissa. Kannatan puheenjohtajavaltion ehdotusta pysyvän kansainvälisen rahaston perustamisesta, jotta tsunamin, hirmumyrsky Katrinan ja maanjäristysten kaltaisiin katastrofeihin voidaan reagoida mahdollisimman nopeasti ja tehokkaasti. 
Puhemies.
   Paljon kiitoksia, jäsen Gill, olen varma, että kaikki jakavat tuntemuksenne. 
Marios Matsakis (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, lintuinfluenssa on jälleen Euroopan reunoilla. Romanian ja Turkin hyvin epäilyttävät lintujen joukkokuolemat ovat erittäin huolestuttavia. Maailmanlaajuista lintuinfluenssaepidemiaa koskeva pelko on todellinen. Kaikkien asianomaisten jäsenvaltioiden hallitukset ja komissio laativat laaja-alaisia suunnitelmia uhkaan varautumiseksi.
Valitettavasti Turkin hallitus ei vaikuta suhtautuvan ongelmaan vakavasti. Tämä on käynyt ilmi kahdessa tapauksessa. Ensinnäkin EU:n virkamiehet raportoivat, että merkittävien testien tulosten antamista viivytettiin ja että niitä odotetaan edelleen, koska Turkki toimitti näytteet asiasta vastaavaan laboratorioon myöhässä. Toiseksi Turkin maatalousministeri ilmoitti eilen julkilausumassaan, että "ei ole syytä huoleen".
Arvoisa puhemies, voitteko välittää Turkin hallitukselle syvän huolemme siitä omahyväisestä ja vastuuttomasta tavasta, jolla kyseisen ehdokasvaltion viranomaiset vaikuttavat käsittelevän tätä äärimmäisen vakavaa asiaa? Voitteko lisäksi painottaa komissiolle, että odotamme radikaaleja toimenpiteitä, jotta estetään taudin leviäminen Turkista muihin naapurivaltioihimme? 
Andrzej Tomasz Zapałowski (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, on kulunut vuosi siitä, kun Puolasta tuli Euroopan unionin jäsenvaltio. Puolan maatalouden tilanne on jatkuvasti pikemminkin huonontunut kuin parantunut tämän ajanjakson aikana, ja olisi muistettava, että Puolan maatalous oli jo valmiiksi uhkaavassa tilanteessa viiden vuosikymmenen neuvostomiehityksen jälkeen.
Ensinnäkin Puolan oli liittymissopimuksen mukaan suostuttava alentamaan maanviljelijöille suoritettavia maksuja pitkällä ajanjaksolla. Käytännössä tämä merkitsi maanviljelijöiden vallitsevan tilanteen säilyttämistä sen sijaan, että heille olisi tarjottu kehitysmahdollisuuksia. Tätä valitettavaa tilannetta on vakavoittanut entisestään se, että euron valuuttakurssin muutoksen vuoksi tämän vuoden suoran tuen arvo laski suhteessa viime vuoteen. Lisäksi halvan viljan virtaaminen Puolaan johti hinnanalennukseen, joka vastaa noin 35 prosenttia verrattuna hintoihin vuonna 2003, jolloin Puola ei vielä ollut unionin jäsen.
Tällä hetkellä unioni ehdottaa niiden kansallisten sokerimäärien leikkausta, joille tukea maksetaan. Lisäksi kaupasta vastaava komission jäsen suunnittelee maatalouskaupan tukien leikkaamista noin 60 prosentilla tulevaisuudessa. Kaikki tämä on osoitus unionin laajamittaisesta piittaamattomuudesta uusien jäsenvaltioiden etuja kohtaan ja sen kyvyttömyydestä tukea kehitystä yhteisön itäosissa. Tällä alalla unioni on antanut tyhjiä lupauksia. Vetoan komissioon, että se myöntäisi täydet maksut näille alueille vuodesta 2007 alkaen, jotta estettäisiin maatalousalan tragedia ja yhteiskunnallisten jännitteiden syntyminen uusissa jäsenvaltioissa. 
Puhemies.
   Erityispyynnöt maanviljelijöille eivät saa minulta sympatiaa. 
Nigel Farage (IND/DEM ). –
   ( Arvoisa puhemies, äänestäjillämme on oikeus saada tietää, ajavatko heidän valitut hallituksensa heidän etujaan ministerineuvoston kokouksissa. Sitä he eivät tietenkään saa tietää, sillä menettelyt ovat salaisia. Tämän vuoksi olen iloinen voidessani olla yksi kirjallisen lausuman N:o 45 laatijoista. Lausumassa vaaditaan tämän lopettamista sekä ministerineuvoston avoimuutta. Kehotan muita parlamentin jäseniä allekirjoittamaan lausuman.
Puheenjohtajavaltio Yhdistyneelle kuningaskunnalle totean, että tämä on sille mahdollisuus. Juuri täällä istuntosalissa Tony Blair sanoi haluavansa näyttää Euroopalle esimerkkiä ja saada Euroopan kansalaiset uudelleen osallistumaan. Tämä on jotain, minkä puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta voi tehdä helposti ja vaivattomasti: lopettakaa salailu; tehkää siitä voittoisa saavutus puheenjohtajavaltio Yhdistyneelle kuningaskunnalle. Oletan, että pääministeri Blair tarvitsee pari onnistumista joulukuun loppuun mennessä. 
Puhemies.
   Haluan kertoa teille, että COSAC-konferenssissa maanantaina kokoontuneet kansalliset parlamentit päättivät myös, että neuvoston kokousten on oltava julkisia, joten saatte tukea sieltäkin, arvoisa jäsen Farage. 
Laima Liucija Andrikiene (PPE-DE ).
   – Haluan puhua Kazakstanista. Vaikka kyseinen valtio ei sijaitsekaan Euroopassa, se on hyvin tärkeä Euroopan unionille, eikä vähiten öljykenttiensä vuoksi. Euroopan unionin ja Kazakstanin yhteistyö tällä alalla voisi merkittävästi vähentää EU:n riippuvuutta Venäjän öljy- ja kaasutoimituksista. Yhden valtion määräävä asema millä tahansa markkinoilla on huolestuttavaa ja epämieluisaa. Kazakstanissa on määrä järjestää presidentinvaalit 4. joulukuuta tänä vuonna. Lisäksi valtio toivoo saavansa Etyjin puheenjohtajan tehtävät vuonna 2009. Kansainväliset ihmisoikeusjärjestöt raportoivat kuitenkin ihmisoikeusrikkomuksista ja vapauksien rajoittamisesta Kazakztanissa sekä lainsäädännöstä, joka ei vastaa demokraattisen valtion standardeja, kuten esimerkiksi poliittisia puolueita koskeva laki. Pyydän Euroopan parlamentin johtajia lähettämään Euroopan parlamentin valtuuskunnan tarkkailemaan vaaleja ja tarkistamaan, että ne toimitetaan kansainvälisten vaatimusten ja standardien mukaisesti. Tällä koetinkivellä arvioitaisiin presidentinvaalien tulokset ja pääteltäisiin, onko Kazakstania tuettava sen pyrkimyksissä Etyjin puheenjohtajaksi. Paljon kiitoksia. 
Arlene McCarthy (PSE ). –
   () Arvoisa puhemies, haluan kiittää teitä ja puhemiehistöä siitä, että vastasitte vaalipiirini kashmirilaisten pyyntöön ja erityisesti Manchesterin kashmirilaisen kaupunginjohtajan Afzal Khanin pyyntöön esittää osanottomme ja toimittaa apua maanjäristyksen uhreille.
Kuolemantapaukset lisääntyvät; ainakin kaksi miljoonaa ihmistä on kodittomana, ja talvi saapuu muutamassa viikossa. Järkyttävä tragedia edellyttää dramaattisia ja nopeita toimia sekä rahoituksen ja tuen antamista, jotta tavoitteet voidaan saavuttaa ja jotta yltäisimme myös tsunamin uhreille osoitetun tuen tasolle.
DM Digital Television, kotimaassani toimiva alueellinen televisioyhtiö, on saanut yhteydenottoja hätääntyneiltä sukulaisilta ympäri Eurooppaa. He pyytävät nopean avun antamista orvoille. Pyydän komissiota asettamaan lasten ja orpojen tukemisen ensisijaiseksi tavoitteeksi. On autettava perheitä ja sukulaisia Euroopassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa adoptoimaan halutessaan orpoja ja saamaan hallitukselta ja maahanmuuttoviranomaisilta tässä tukea. Pyydän myös välittömän lääketieteellisen avun tarjoamista.
Pyydän komissiota ja EU:ta toimimaan tässä viipymättä hädässä olevien lasten ja orpojen auttamiseksi. 
Elizabeth Lynne (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, puhun edelleen hiljattaisesta maanjäristyksestä ja minäkin haluan esittää osanottoni. Voiko parlamentin puhemies kuitenkin hyödyntää hyvää asemaansa taivutellakseen niin Intian kuin Pakistaninkin hallitukset sallimaan apukuljetukset kontrollilinjan yli? Olen iloinen kuultuani, että tähän mennessä viisi Pakistanin kashmirilaista perhettä ja yksi Intian valvomalta Kashmirin alueelta kotoisin oleva perhe ovat saaneet palata koteihinsa. Tämä on askel oikeaan suuntaan. Tiedän kuitenkin, että monet henkilöt ja järjestöt Intian puolella ovat saaneet kuulla, että Intian ja Pakistanin jo yli 50 vuotta jatkuneen Kashmiria koskevan kiistan vuoksi he eivät saa ylittää rajaa auttaakseen uhreja. Toivon, että vanhat vihamielisyydet voidaan siirtää syrjään, jotta voidaan keskittyä pelkästään humanitaarisen avun antamiseen. 
Caroline Lucas (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, puhun yhden äänestäjäni, John Packwoodin puolesta. Hän on Yhdistyneen kuningaskunnan kansalainen, joka karkotettiin äskettäin Espanjasta Marokkoon vastaamaan huumeiden salakuljetusta koskeviin syytteisiin huolimatta siitä, ettei mitään näyttöä sellaisesta ole. Hän on joutunut paitsi räikeän väärän tuomion uhriksi, mutta tullut myös syrjityksi kansalaisuutensa perusteella EU:n lainsäädännön hengen ja kirjaimen vastaisesti. John Packwood karkotettiin Espanjan ja Marokon hyvin syrjivän sopimuksen perusteella. Sen mukaan Espanjan kansalaisia ei voida karkottaa, mutta muiden EU-valtioiden kansalaiset voidaan karkottaa ilman, että Espanjan viranomaisten olisi mitenkään tutkittava asiaa.
Tämä on täysin vastoin EY:n perustamissopimuksessa esitettyä kansallisuuden perusteella tapahtuvan syrjinnän kieltoa ja räikeässä ristiriidassa EU:n arvojen kanssa. Pyydän tämän vuoksi parlamentin puhemiestä ja erityisesti komission jäsentä Frattinia ryhtymään toimiin sen varmistamiseksi, että vapauteen, oikeuteen ja turvallisuuteen perustuva alue todellakin toteutuu korjaamalla John Packwoodin kokeman vääryyden ja syrjinnän.
Voisiko parlamentin puhemies ystävällisesti kirjoittaa Marokon viranomaisille tästä aiheesta? 
Urszula Krupa (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, lintuinfluenssan uhka saa minut ottamaan esille vastuun kansanterveydestä täällä parlamentissa. Kansanterveydenhän oli määrä olla yksi Euroopan unionin ensisijaisista tavoitteista. Vaikuttaa siltä, että komissio haluaa vain hallita piittaamatta solidaarisuudesta ja vastuusta ja että se on enemmän huolissaan lintujen suojelemisesta kuin ihmisten suojelemisesta.
Eurooppa jakautuu jälleen kerran kahtia. Toisaalla on rikas puolisko, joka varastoi kiireesti viruslääkkeitä, ja toisaalla köyhempi puolisko, jolla on varaa vain pieneen määrään näitä valmisteita. Niiden tarjonnan koordinointi koko unionissa johtaisi varmasti hintojen laskuun, kun taas ihmisten terveyden kustannuksella omaisuuksia havittelevat tuottajat ja salakuljettajat ovat ainoita, jotka hyötyvät Tamiflu-valmisteen ja rokotteiden hankintojen hajauttamisesta.
Oseltavimirin ja muiden neuraminidaasin estäjien patentteja ja niiden tunnustamista retroviruslääkkeiksi koskeva oikeudellinen tilanne olisi myös standardoitava kaikkialla unionissa. Tällä hetkellä vaikuttaa siltä, että hi-viruksesta ja aidsista kärsivien ihmisten elämän pidentäminen on tärkeämpää kuin muiden syiden aiheuttamien kuolemien ehkäiseminen. 
Tunne Kelam (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, viime toukokuussa laaditussa Malmströmin Venäjää käsittelevässä mietinnössä tarkasteltiin kaikkien Venäjän ja uusien jäsenvaltioiden välisten rajojen lopullista merkitsemistä ennakkoedellytyksenä EU:n ja Venäjän väliselle viisumimenettelyjen yksinkertaistamista koskevalle sopimukselle. Viimeisimmässä Lontoon huippukokouksessa parlamentin kanta selkeästi sivuutettiin. Tähän mennessä Venäjä on kieltäytynyt saattamasta päätökseen rajasopimusta Latvian kanssa. Viron kanssa rajasopimus allekirjoitettiin toukokuussa, ja Viron parlamentti ratifioi sen asianmukaisesti. Sen jälkeen Putinin hallitus kuitenkin teki jotakin ennennäkemätöntä: se kiisti oman allekirjoituksensa pätevyyden kansainvälisessä sopimuksessa. Tämä asettaa hyvin kyseenalaiseksi Venäjän kanssa tehtyjen sitoumusten uskottavuuden.
Näitä asioita ei edes mainittu Lontoon huippukokouksessa. Surullista kyllä, saamme nyt todistaa, kuinka EU antaa Kremlin jakaa itsensä sen sijaan, että YUTP:sta tehtäisiin entistä uskottavampaa ja johdonmukaisempaa, kuten Malmströmin mietinnössä ehdotettiin.
Csaba Sándor Tabajdi (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, puheenvuoroni jälkeen haluan ojentaa teille kahden euron kolikon. Kolikko on lyöty vuonna 2005, ja siinä kuvataan 15 vanhaa jäsenvaltiota – ei pelkästään euroalueen jäseniä, vaan myös Yhdistynyt kuningaskunta, Ruotsi ja Tanska, jotka eivät ole euroalueen jäseniä. Nyt kun uusien jäsenvaltioiden liittymisestä on kulunut jo vuosi, tahtoisin nähdä ne Euroopan kartalla, vaikka mekään emme kuulu vielä euroalueeseen. Tällä olisi suuri symbolinen merkitys, ja pyydän Euroopan keskuspankkia ja teitä, arvoisa puhemies, ryhtymään toimeen tämän osalta. Tämä olisi pieni symbolinen ele, mutta uskokaa minua, se on hyvin tärkeää meille uusille jäsenvaltioille. 
Georgios Karatzaferis (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, entistä Jugoslavian tasavaltaa Makedoniaa koskevat neuvottelut alkavat kuukauden kuluessa. Yksi kysymys on edelleen ratkaisematta: ratkaisematta on edelleen nimikysymys. He vaativat kreikkalaisen Makedonian nimeä. Amerikkalaisen neuvottelijan Nimitzin epäonnistuttua asiassa meidän on tehtävä joitakin aloitteita.
Pyydän tämän vuoksi Euroopan parlamenttia kysymään asiasta tietäviltä, kysymään professoreilta; pyydän teitä menemään kirjastoihin ja selvittämään, millä kielellä Aristoteles, Protagoras ja Demokritos kirjoittivat, mitä kieltä puhui Aleksanteri Suuri, ja tekemään vihdoinkin oikeutta. Emme voi sallia tämän jatkuvan: he ovat ryöstäneet nimen, joka ei kuulu heille, sekä historian, joka ei sekään kuulu heille. Tämä ystävällinen kansakunta, tuli alueelle kahdeksannella vuosisadalla jKr. Kuinka se voi vaatia itselleen Makedonian historiaa, jonka juuret juontavat viidennelle vuosisadalle eKr? Vaadimme vihdoinkin oikeutta. Ymmärrättekö te? Totuus on tappava. Haluamme Euroopan unionilta aloitteen. Euroopan on kiinnitettävä huomiota sen reunalla tapahtuviin asioihin. 
Pál Schmitt (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, sallinette minun EU:n ja Kroatian parlamentaarisen sekavaliokunnan valtuuskunnan puheenjohtajana ilmaista iloni ja kiitollisuuteni neuvoston viimeviikkoisesta päätöksestä, jolla se suostui aloittamaan liittymisneuvottelut myös Kroatian kanssa.
Vaikka neuvottelut Turkin kanssa käynnistyvät samaan aikaan, mielestäni on tärkeää, ettei näitä kahta valtiota sidota toisiinsa, olipa kyse kansallisen lainsäädännön arvioinnista tai sopimusta koskevista neuvotteluista. Kroatiaa on arvioitava yksinomaan sen omien ansioiden ja saavutusten perusteella. Kroatian tapauksessa kyse on todellakin uudelleen yhdentymisestä laajentumisen sijaan, sillä tämä 4,5 miljoonainen kansakunta on aina ollut osa Eurooppaa; meillä on yhteinen historia ja kulttuuri. Parlamentaarisen valtuuskuntamme tapaamisessa kroatialaiset kollegamme myös vakuuttivat jatkavansa täysimääräistä yhteistyötä entistä Jugoslaviaa käsittelevän Haagin kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa, mikä oli yksi liittymisneuvottelujen käynnistämisen edellytyksistä. Pyydän teitä tekemään omalta osaltanne voitavanne neuvottelujen saattamiseksi päätökseen nopeasti ja menestyksekkäästi, jotta voimme toivottaa kroatialaiset ystävämme tervetulleiksi parlamentin uusina jäseninä Euroopan parlamentin vuoden 2009 vaalien jälkeen. 
Carlo Fatuzzo (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin todellakin koko Euroopan tietävän, mitä minulle tapahtui viime maanantaina, 10. lokakuuta 2005, antaessani puhelimitse tietoja eläkeläisille yksityisellä italialaisella televisiokanavalla.
Genovasta soitti eläkeläinen, joka aluksi kertoi nauttivansa leskeneläkettä. Hän keskeytti puheensa alkaen itkeä, mutta kertoi sitten, että koska hän ei ollut saanut eläkettään tässä kuussa, hän ei tiennyt, kuinka selviäisi.
Sitten muistin, mitä tapahtui Lontoossa, jossa eläkeläinen, joka ei ollut saanut eläkettään postilaatikkoonsa, koska Yhdistyneen kuningaskunnan postilaitos oli siirtänyt sen, löydettiin kuolleena kuukausia myöhemmin, koska hän ei ollut enää nostanut eläkettään.
Arvoisa puhemies, kuinka kauan mitään väriä tunnustavat eurooppalaiset hallitukset voivat kohdella eläkeläisiä roskina tai risuina hengittävien, elävien, työtä tehneiden ja kaikkien kunnioituksen ansainneiden ihmisten sijaan? 
Gerard Batten (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, viime viikolla Euroopan yhteisöjen tuomioistuin antoi tuomion, jonka mukaan Yhdistyneen kuningaskunnan vangeilla on oikeus äänestää vaaleissa. Tämä oli tulosta siitä, kun brittiläinen vanki valitti ihmisoikeuksiaan loukatun, kun Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädäntö estää vankeja äänestämästä. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin ei tietenkään ole tuomioistuin. Sen tavoitteena on valvoa, että Euroopan unionin poliittista tahtoa noudatetaan jäsenvaltioissa.
Tämä erityisen idioottimainen asia on suoraa seurausta Työväenpuolueen johtaman hallituksen vuonna 1998 tekemästä päätöksestä sisällyttää eurooppalainen ihmisoikeussopimus Yhdistyneen kansakunnan lainsäädäntöön. Jos lainsäädäntöä noudatetaan, tämä tuomio merkitsee, että Ian Huntley, Sohamin murhaaja, Ian Brady, nummien murhaaja, Robert Black, lapsentappaja ja jokainen Britannian vankiloiden pedofiili ja rikollinen saa esittää kantansa siihen, minkälaisen hallituksen me valitsemme. Tuomio osoittaa varsin selvästi, miksi Yhdistyneen kuningaskunnan olisi saatava takaisin omien asioidensa valvontaoikeus. 
Milan Gaľa (PPE-DE ). –
   Kuulun niihin Euroopan parlamentin jäseniin, jotka voivat väittää tietävänsä jotain bioetiikasta. Ehdotimme Euroopan parlamentin jäsen Mikolášikin kanssa vuonna 1998 Slovakian parlamentille päätöslauselmaa, joka koski Slovakian liittymistä kloonauksen kieltävään "Oviedon pöytäkirjaan".
Olen myös määrätietoisesti pyrkinyt tekemään kiistanalaisesta sikiöillä ja ihmisalkion kantasoluilla tehtävästä tutkimuksesta rikollista toimintaa Slovakiassa. Tämän vuoksi allekirjoitin Euroopan parlamentin jäsenten ryhmän kanssa komission puheenjohtajalle Barrosolle esitetyn pyynnön, jonka mukaan tällaiselle kiistanalaiselle tutkimukselle ei pidä antaa rahoitusta EU:n talousarviosta. Tarkoitamme tällä varojen osoittamista tutkimuksen ja kehittämisen seitsemännen puiteohjelman erityisohjelmiin.
Kiitän puheenjohtaja Barrosoa hänen vastauksestaan, jossa luvataan, että Euroopan komissio kiinnittää tarkkaa huomiota asiaan ja että huolemme otetaan huomioon. Vakuutan myös komission puheenjohtajalle, että kirjeen allekirjoittajat seuraavat tiiviisti alan kehitystä ja pysyvät kannassaan. 
Proinsias De Rossa (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluaisin tuoda esiin ongelman, jonka Frontline-niminen järjestö on kohdannut. Frontline on kansainvälinen säätiö, joka suojelee ihmisoikeuksien puolustajia, järjestö, joka pyrkii auttamaan niitä, jotka eri puolilla maailmaa tekevät työtä puolustaakseen ihmisoikeuksia ja jotka ovat itse vaarassa. Frontline järjesti tällä viikolla Dublinissa merkittävän konferenssin, ja kahdeksalta konferenssin osanottajalta on kielletty matkustusoikeus kotimaissaan. Tämä koski yhtä uzbekistanilaista osanottajaa, yhtä tunisialaista osanottajaa, yhtä palestiinalaista osanottajaa, jolta Israel epäsi matkustusoikeuden, iranilaisia ja saudiarabialaisia osanottajia, yhtä länsisaharalaista osanottajaa, jolta Marokko kielsi matkustusoikeuden, yhtä syyrialaista osanottajaa sekä yhtä tšetšenialaista osanottajaa, jolta Venäjä epäsi matkustusoikeuden.
On selvästi kyseessä tilanne, jossa yleismaailmallista ihmisoikeusjulistusta puolustavilta henkilöiltä evätään oikeus poistua kotimaastaan ja palata sinne, toisin sanoen oikeus, joka heillä tämän julistuksen mukaan on. Pyydän parlamentin puhemiehistöä puuttumaan asiaan näiden ihmisten puolesta. Toimitan yksityiskohtaiset tiedot näistä tapauksista puhemiehistölle. 
Kathy Sinnott (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, valtiot ovat hyödyntäneet alv-vähennystä työvoimavaltaisessa toiminnassa tehdäkseen asuntojen ja kiinteistöjen hankinnasta edullisempaa kansalaisille ja perheille. Ellemme tee mitään, nämä vähennykset poistuvat 31. joulukuuta. Tämä olisi haitallista aikana, jona väestö ikääntyy ja tarvitaan työvoimapainotteisia rakennustoimia asuntojen mukauttamiseksi väestön tarpeisiin. Koska myös vammaisten määrä lisääntyy, tarvitaan työvoimapainotteisia mukautuksia.
On myös ironista, että poistamme alv-vähennykset samaan aikaan, kun EU vaatii ja kannustaa rakennusten energiatehokkuutta. Jos aiomme tehdä rakennuksista entistä energiatehokkaampia, meidän on kyettävä hyvin työvoimapainotteiseen rakentamiseen ja remontointiin, mutta teemme siitä parhaillaan entistä kalliimpaa, emme halvempaa. Aiommeko vakavissamme vähentää energiankäyttöä jäsenvaltioissamme? Jos näin on, meidän on laajennettava työvoimapainotteisten toimien alv-vähennyksiä erityisesti rakennusalalla. 
Den Dover (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, olemme jäsen Sinnottin kanssa esittäneet kaksi kirjallista lausumaa, joissa kiinnitetään parlamentin jäsenten huomiota siihen, että arvonlisäveron vähennykset joulukuun loppuun mennessä 2005, jos ministerineuvosto ei tee oikeaa ja asianmukaista päätöstä niiden jatkamisesta. Pyrimme myös laajentamaan valinnanvaraa, jotta iäkkäät ja vammaiset voisivat hyötyä alennetusta alv-asteesta, mikä mahdollistaisi heille halvemmat asumiskustannukset, varsinkin kun he joutuvat teettämään remonttia.
Tällä hetkellä rakennusalalla – toimin Euroopan parlamentin rakennusfoorumin puheenjohtajana – ei ole tietoa siitä, jatketaanko alennettujen alv-kantojen soveltamista muutaman viikon kuluttua. On hyvin tärkeää tehdä pikaisia päätöksiä. 
Antonio López-Istúriz White (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kuten hyvin tiedätte, neuvoston puheenjohtajavaltio on antanut 25 jäsenvaltion puolesta julkilausuman, jossa ilmaistaan huoli kolmen kuubalaisen poliittisen vangin tilanteesta, koska Kuuban hallitus on kiduttanut heitä. Nämä vangit, José Daniel Ferrer García, Víctor Rolando Arroyo ja Félix Navarro olivat syömälakossa.
Koska tiedän, että parlamentin puhemies Borrell osallistuu iberoamerikkalaiseen huippukokoukseen Salamancassa ja että diktaattori Fidel Castroa ei ole estetty tulemasta henkilökohtaisesti paikalle, pyydän puhemies Borrellia välittämään Kuuban edustajille Euroopan unionin ja parlamenttimme lopullisen kannan: kaikki Kuuban poliittiset vangit on vapautettava välittömästi ja ehdoitta. 
Paul Rübig (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, eräs kaupunginjohtajien seurue kävi Belgian-vierailullaan Brysselissä viime viikolla, ja yhdeltä heistä varastettiin reppu Grand Placella. Hän halusi ilmoittaa asiasta poliisille, mutta virkailija Grand Placella kertoi hänelle, ettei se ole mahdollista, jos hän ei antaisi passinsa numeroa. Tämä ei ole ainutkertainen tapaus, tällaista tapahtuu jatkuvasti.
Toimistossani on kasoittain valituksia, joiden mukaan vierailijaryhmien kimppuun on käyty ja heiltä on varastettu jotain. Pyydän parlamenttia ja sen johtajia harkitsemaan sellaisen tukipisteen perustamista, jolle valitukset voitaisiin osoittaa. Tarvitaan myös yhteistyötä Belgian viranomaisilta. 
Puhemies.
   Paljon kiitoksia. Olen varma, että komission jäsen Michel kuunteli tätä mielenkiinnolla.
Tähän päättyivät minuutin puheenvuorot. Vastausta pyytäneet saavat sellaisen luonnollisesti toimielimeltä. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto EU:n Afrikka-strategiasta. 
Louis Michel,
   Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, hyvät kuulijat, aluksi haluan ilmaista suruni ja suuttumukseni Darfurin tämän viikonlopun tapahtumista. Afrikan unionin Darfurin rauhanturvaoperaation kahden sotilaan ja kahden siviilin kuolema oli meille kaikille järkytys. Euroopan komissio tuomitsee jyrkästi tällaisen julman ja raukkamaisen teon. Haluan esittää vilpittömän osanottoni Afrikan unionille ja kaikille operaation sotilaille ja kertoa heille, että Eurooppa tukee heitä enemmän kuin koskaan heidän rauhanpyrkimyksissään.
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, esittäessään tänään eurooppalaisen Afrikka-strategian Euroopan komissio ottaa mielestäni valtavan askeleen kohti Euroopan ja Afrikan välistä uutta poliittista kumppanuutta – strategista, vankkaa ja järkevää kumppanuutta laajentuneen Euroopan sekä uudistuneen Afrikan välillä. Euroopan ja Afrikan välisiä suhteita on aivan liian kauan leimannut johdonmukaisuuden puute politiikan laatimisen ja sen täytäntöönpanon välillä; tiettyjen jäsenvaltioiden politiikan ja toimien sekä Euroopan komission politiikan ja toimien välillä; Saharan eteläpuolista Afrikkaa ja Pohjois-Afrikkaa koskevien lähestymistapojen välillä; kauppayhteistyön ja talouskehitystä koskevan yhteistyön välillä sekä perinteistä sosioekonomista kehitystä koskevien aloitteiden ja strategista politiikkaa koskevien toimenpiteiden välillä. Eurooppa ja Afrikka eivät kumpikaan enää kestäneet tällaisen tilanteen jatkumista.
Tänään esittelemäni uuden Afrikka-strategian tavoitteena on näin ollen tarjota EU:lle yhtenäinen, laaja-alainen ja yhdennetty kehys sen Afrikan-suhteiden hallinnoimiselle pitkällä ajanjaksolla. Eurooppa kohtelee ensimmäistä kertaa Afrikkaa kokonaisuutena Kairosta Kapkaupunkiin. Vaikka Afrikalla on monet kasvot, rikas historia ja erilaisia tarpeita, se on nyt luonut koko maanosan kattavan yhtenäisen kokonaisuuden, joka tähtää poliittiseen, taloudelliseen ja kulttuuriseen yhdentymiseen. Tämä sitoumus on ilmaistu konkreettisesti pyrkimyksenä integroida alueelliset talousyhteisöt sekä Uusi kumppanuus Afrikan kehittämiseksi (NEPAD) -aloitteessa ja Afrikan unionin perustamisessa. Näihin järjestöihin sisältyy nyt koko maanosan toivo. Muistan myös Afrikan unionin perustamiseen liittyneen skeptismin kolme vuotta sitten. Nyt kaikilla aloilla, varsinkin rauhan ja turvallisuuden aloilla, on havaittavissa huomattavaa kehitystä. Afrikan unioni on merkittävä strateginen toimija, ja uskallan jopa sanoa toimija, jota meidän kannaltamme ei voi jättää huomiotta Afrikan maanosassa. Euroopan velvollisuus on vastata pyyntöön, jonka esittää Afrikka, jossa tapahtuu niin paljon.
Tällä strategialla luodaan ensimmäistä kertaa myös toimintakehys koko Euroopalle. Kyse ei ole erilaisten kansallisten politiikkojen eliminoimisesta. Toistan edelleen, että kansallisilla politiikoilla on omat erityispiirteensä ja lisäarvonsa. Ei, pikemminkin on kyse johdonmukaisen kehyksen luomisesta yhteisen toiminnan vahvistamiseksi Euroopan tasolla. Yhdessä olemme tehokkaampia ja meillä on enemmän painoarvoa. Euroopan unionin laajentuminen kymmeneen uuteen jäsenvaltioon on lisännyt tätä tarvetta, sillä se on kasvattanut mahdollisten yksittäisten kumppanien määrän 26:een; 25 jäsenvaltiota ja Euroopan yhteisö.
EU:n tuen lisääminen ei riitä. Myös sen tehokkuuden on parannuttava. Avunantajien koordinoinnin ja täydentävyyden puute on aiemmin estänyt sen, että kehitysapupolitiikka olisi johtanut käytännöllisiin ja tehokkaisiin tuloksiin. Euroopan unioni on jo tehnyt paljon parantaakseen tilannetta, erityisesti Pariisissa maaliskuussa 2005 järjestetyn tuen tehokkuutta käsitelleen korkean tason foorumin yhteydessä. Katson kuitenkin, että meidän on mentävä vieläkin pidemmälle. Tämän vuoksi ehdotan, että laadimme ensi vuonna toimintasuunnitelman avun tehostamiseksi ja että sitä sovelletaan ensisijaisesti Saharan eteläpuoliseen Afrikkaan. Toimintasuunnitelmaan sisältyisi käytännön välineitä, kunhan esimerkiksi EU:n avunantajista laaditaan toiminnallinen ja interaktiivinen kartasto, kansalliset yhdenmukaistetut toimintasuunnitelmat, yhteiset suunnitteluasiakirjat ja yhteiset menettelyt. Jotkut saattavat ajatella, että aloite merkitsee muutosta tavanomaisesta. Itse asiassa kyse on vain siitä, että sovelletaan käytännössä sitä, mistä on jo tehty päätökset.
Katson myös, että Euroopan unionin olisi lisättävä tukea talousarviostaan niin yleisesti kuin alakohtaisestikin. Tämä tekisi EU:n tuesta avoimempaa ja ennakoitavampaa ja antaisi sille jatkuvuutta mutta myös antaisi EU:lle paljon enemmän kollektiivista vaikutusvaltaa sen toiminnassa. Euroopan unionilla on ensimmäistä kertaa globaali ja yhdennetty kehys sen suhteita Afrikkaan hallinnoivia politiikkoja varten. Kuten olen jo useaan otteeseen sanonut täällä parlamentissa, ensisijainen kohde on Saharan eteläpuolinen Afrikka sovellettaessa tuen määrää, laatua, tehokkuutta ja johdonmukaisuutta koskevia päätöksiä.
Palatkaamme johdonmukaisuuden käsitteeseen. Tähän asti kauppaa, turvallisuutta, ympäristöä ja kehitysapua koskevat Afrikkaan sovellettavat politiikat ovat toimineet rinnakkain siinä määrin kuin se oli mahdollista. On todettava, että politiikat eivät aina olleet yhteydessä toisiinsa ja olivat toisinaan jopa ristiriitaisia. Esimerkiksi eurooppalainen turvallisuuspolitiikka on pitkään ollut erillään kehitysapupolitiikasta, toisinaan huonoin seurauksin. Äskettäiset tapahtumat – ja ajattelen nyt erityisesti Afrikan mahdollisuuksia rauhaan – osoittavat, kuinka tiiviisti turvallisuus ja kehitys liittyvät toisiinsa ja kuinka tärkeää on, että eurooppalaista politiikkaa näillä aloilla koordinoidaan tiukasti.
Arvoisat parlamentin jäsenet, Euroopan unionin Afrikka-strategian keskeinen tavoite on helpottaa Yhdistyneiden Kansakuntien vuosituhattavoitteiden saavuttamista Afrikassa. Minusta näiden tavoitteiden on oltava lähtökohta ja viitekehyksemme. Tämän vuoksi komissio ehdottaa kolmiosaista strategiaa: ensinnäkin on vahvistettava politiikkaa niillä aloilla – esimerkiksi rauhan, turvallisuuden ja hyvän hallintotavan aloilla – joilla katsotaan alustavien edellytysten täyttymisen olevan ehtona kehitystavoitteiden saavuttamiselle. Toiseksi on vahvistettava politiikkaa – esimerkiksi kaupan, yksityisen sektorin kehittämisen ja näiden välisten yhteyksien aloilla – jolla luodaan kehitystavoitteiden saavuttamisen edellyttämä taloudellinen ympäristö. Lopuksi on vahvistettava politiikkaa aloilla, jotka liittyvät välittömästi kehitystavoitteisiin, kuten terveydenhuollon, koulutuksen, työllisyyden ja ympäristön aloilla.
Yhdessä nämä toimenpiteet muodostavat Euroopan unionin yhteisen, globaalin ja johdonmukaisen vastauksen Afrikan kehityshaasteisiin. Toimenpiteet ovat kunnianhimoisia ja luonnollisesti hyvin laaja-alaisia, mutta kehityksen suunnan muuttamiseksi lopullisesti meidän on tehtävä vielä muutakin: meidän on selvennettävä peruslähestymistapaamme, suhteidemme yleistä henkeä ja kenties myös omaa ajattelutapaamme. Tämän vuoksi tiedonannossa ehdotetaan Euroopan ja Afrikan välisiä suhteita hallitsevien periaatteiden muokkaamista vastaamaan Afrikan ja Euroopan uutta todellisuutta. Tästä syystä on sovellettava kolmea keskeistä periaatetta: tasa-arvoa, vastuunottoa ja vuoropuhelua. Meidän on korvattava syyllisyys ja hyväntekeväisyys kumppanuutemme määräävinä tekijöinä.
Ensimmäinen periaate on tasa-arvo. Afrikan unioni ja alueellisten talousyhteisöjen muodostuminen sekä toisaalta Euroopan yhdentymisen vahvistuminen ovat luoneet entistä tasasuhtaisemman ja tasapuolisemman institutionaalisen kehyksen. Euroopalla on muutakin tarjottavaa kuin kehitysapu. Sillä on ainutlaatuista kokemusta yhdentymisestä, vuoropuhelusta ja ylikansallisten poliittisten toimielinten perustamisesta, vaikka yhdentyminen toisinaan onkin ollut hidasta eikä se koskaan ole ollut helppoa.
Toinen periaate on kumppanuus. Euroopan unionilla ja Afrikalla on samat arvot ja samat tavoitteet. Uskomme paljon nykyistä monenkeskisempään maailmanjärjestykseen, oikeudenmukaisempaan kehitykseen ja monimuotoisuuden edistämiseen. Kahden maanosamme on nyt enemmän kuin koskaan toimittava strategisina liittolaisina kansainvälisessä yhteisössä.
Kolmas periaate on vastuunotto. Kehityspolitiikkaa tai –strategiaa ei voida sanella ulkoa käsin. Afrikan unionin ja NEPADin näkemykset hyvästä hallintotavasta, demokratiasta ja ihmisoikeuksista ansaitsevat Euroopan unionin tuen. Tämä täysin afrikkalähtöinen aloite on tuonut uuden ulottuvuuden vastuunoton käsitteeseen perustana jokaisen valtion ja alueen sekä koko maanosan kanssa käytävälle vuoropuhelulle ja tehtävälle yhteistyölle.
Afrikka-strategian sanamuotokin on erinomainen esimerkki siitä tavasta, jolla näitä kolmea periaatetta on sovellettava. Haluan kiittää myös alueellisia järjestöjä ja Afrikan unionia niiden laaja-alaisesta, rakentavasta ja arvostelukykyisestä panoksesta asiakirjaa laadittaessa. Aivan liian usein strategioita on valmisteltu "suhteessa" afrikkalaisiin kumppaneihimme tai niitä "varten" yhteistyössä toimimisen sijaan.
Arvoisat parlamentin jäsenet, hakiessani lähes vuosi sitten kehitysyhteistyöstä ja humanitaarisesta avusta vastaavan komission jäsenen virkaa olin tietoinen siitä, että Afrikka olisi keskeisessä asemassa toiminnassani ja velvoitteissani. En voi salata teiltä tyytyväisyyttäni, kun nyt havaitsen koko Euroopan komission sitoutuneen näihin pyrkimyksiin. Yhteisessä tapaamisessa Afrikan unionin komission kanssa kävi selväksi, kuinka motivoituneita ja sitoutuneita kollegani ovat. Euroopalla on nyt ennennäkemätön mahdollisuus uuden kumppanuuden luomiseen Afrikan ja Euroopan maanosien välillä. Komissio esittää teille suunnitelman, näkemyksen sekä johdonmukaisen ja yhdennetyn kokoelman käytännöllisiä ja kunnianhimoisia ehdotuksia. Nyt on Euroopan parlamentin jäsenten sekä neuvoston vuoro kantaa vastuunsa.
Viisi vuotta Kairon huippukokouksen jälkeen katson nyt, että on aika siirtyä vuoropuhelusta toimintaan. Meidän on tehtävä yhdessä työtä nykyisen umpikujan avaamiseksi ja Lissabonin huippukokouksen mahdollistamiseksi. Menestyksellä kruunattu Lissabonin huippukokous on symbolisesti arvokas hetki, jolloin vahvistamme kahden maanosan välisen entistä tiiviimmän kumppanuuden ja teemme uuden ja kunnianhimoisen Euro-Afrikka-sopimuksen.
Maria Martens,
   . Arvoisa komission jäsen, olen tietoinen siitä, missä määrin olette sitoutunut tähän aiheeseen. Minusta meidän on oltava iloisia tiedonannosta, jossa ehdotetaan pitkän ajanjakson strategiaa vuosituhattavoitteiden saavuttamiseksi Afrikassa. Se on myönteinen asia ja aloite on järkevä. Saharan eteläpuolisen Afrikan palauttamiseksi raiteille tarvitaan kunnianhimoista suunnitelmaa.
Arvoisa puhemies, haluan aivan aluksi kommentoida menettelyä, joka on itse asiassa kammottava. Komissio esitteli kertomuksen tänään ja arvostaa parlamentin kantaa, mutta jos haluamme esittää sellaisen ajoissa, olemme jo myöhästyneet tarkistusmahdollisuuksista. Tämä ei ole mikään ihanteellinen tilanne.
Toinen hankala kysymys on, että olen saanut valituksia Afrikkaa koskevasta tiedonannosta. Käytännössä tällaisen pitäisi olla mahdotonta, ja olen utelias kuulemaan, kuinka kertomuksessa on otettu huomioon Afrikan unionin itsensä esittämät 23 ensisijaista tavoitetta.
Kuten täällä on jo todettu, uutta Afrikka-strategiaa tarvitaan kiireesti. Köyhyys on siellä pahinta ja lisääntyy jatkuvasti. Paljon apua on jo annettu, mutta kovin vähän on saatu aikaan. Vaikka kertomuksessa selvästi nimetään ongelmat ja ehdotetaan hyödyllisiä ratkaisuja, en ole vakuuttunut siitä, että kuten komission jäsen toisteli meille, uusi strategia antaisi mahdollisuuden tehdä enemmän tehokkaammin ja nopeammin, eikä vähiten niiden odotusten vuoksi, joita meillä on oman yhteisömme toiminnasta. Kuten komission jäsen totesi, oman politiikkamme on oltava johdonmukaista ja koordinoitua, jos haluamme lisätä sen tehoa. Suhtaudun epäilevästi siihen, että uusi strategia todella tarjoaisi tähän oikeat välineet. Paljon riippuu kuitenkin myös jäsenvaltioiden ja asiasta komissiossa vastaavien poliittisesta tahdosta.
Afrikan osalta komissio viittaa aivan perustellusti sen monipuolisuuteen sekä Afrikan valtioiden tarpeeseen hyväksyä oma vastuunsa. Pääasiallinen vastuu on niillä. Strategiassa komissio ei erottele riittävällä tavalla toisistaan niin kutsuttuja vakaita valtioita ja valtioita, joissa tilanne on arkaluonteinen. Vastuunotto on suotavaa molemmissa tapauksissa. Meidän on tosin Euroopan unionissa turvauduttava molemmissa tapauksissa erilaisiin välineisiin; tämän vuoksi ehdotan mietinnössäni kaksiosaista lähestymistapaa.
On oikein ja asianmukaista, että komission jäsen mainitsee vuosituhannen kehitystavoitteet lähtökohtanamme ja lopullisena tavoitteenamme. Tämän vuoksi olen yllättynyt lukuisista ehdotuksista, kuten laajojen infrastruktuurihankkeiden yhteydessä Nyerere-yliopiston ja Erasmus-ohjelman välisestä vaihdosta. Ajatukset ovat kyllä hyviä, mutta en täysin ymmärrä, kuinka ne liittyvät köyhyyden torjumisen ensisijaisiin tavoitteisiin. Puheaikani päättyy. Luotan komission jäseneen, jota haluan myös kiittää hänen paneutumisestaan asiaan. 
Mauro Zani,
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minusta komission ehdottama uusi Afrikka-strategia ansaitsee parlamentin tuen.
On totta, että meitä pyydetään ensimmäistä kertaa käsittelemään kehitystä Afrikassa monilla toisiinsa yhteydessä olevilla tasoilla pitkän ajanjakson suunnitelmassa. Toivokaamme, että tämä innovatiivinen lähestymistapa saa vankan tuen EU:n jäsenvaltioiden hallituksilta Eurooppa-neuvoston joulukuun kokouksessa.
Me kaikki joka tapauksessa tiedämme, että vuosituhattavoitteiden pääosan saavuttamiseksi erityisesti Saharan eteläpuolisessa Afrikassa tarvitaan keskittynyttä sitoutumista kehitysapuun ja asianmukainen täydentävä lähestymistapa kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin.
Avun määrää on lisättävä – tästä olen samaa mieltä komission jäsenen Michelin kanssa – mutta apua on myös tehostettava huomattavasti. Tämä voi toteutua vain eurooppalaisella konsensuksella, jossa kaikki kahdenväliset suhteet sijoitetaan yleiseen ja johdonmukaiseen kehykseen. Suurimmat vaikeudet piilevät luonnollisesti tässä, sillä vanhat kansallisiin etuihin liittyvät paheet pyrkivät aina ohittamaan yhtenäisen eurooppalaisen strategian edut.
Minusta on entistäkin tärkeämpää saattaa apu ja kehitysapupolitiikka kansallisten etujen ohella – ja haluan kiinnittää komission huomion tähän – vastuunoton periaatteen mukaiseksi. Tämä koskee myös talousarviosta myönnettävää tukea: afrikkalaisten on oltava asemassa, jossa he voivat itse rakentaa tulevaisuuttaan ja ottaa siitä täyden vastuun. Yksi näistä edellytyksistä on kuitenkin entistä oikeudenmukaisempi maailmankauppajärjestelmä, ja tästä muodostuu testi Euroopalle, parlamentille ja komissiolle: kehitysapupolitiikkaa ei voida erottaa maailmankauppajärjestelmästä.
Toivon, että Eurooppa kykenee tekemään täysin osansa seuraavassa Hong Kongissa pidettävässä konferenssissa erityisesti niiden asioiden yhteydessä, jotka ovat ratkaisevia Afrikan mantereen vastuunotossa kehitysapupolitiikasta. Tällaisia asioita ovat muun muassa tullit, tariffit ja vientituet.
Lopuksi haluan lisätä, että parlamentille koituu erityinen tehtävä Euroopan julkisen mielipiteen muokkaajana, sillä usein sen mukaan tilanne Afrikassa on toivoton. Näin ei ole, ja meidän on tehtävä se selväksi: Afrikka on meillekin voimavara. 
Thierry Cornillet,
   . Arvoisa puhemies, me puhumme nyt selvästikin taloudellisesta ja sosiaalisesta kehityksestä, emme kulttuurisesta ja hengellisestä kehityksestä: siinä Afrikka ei todellakaan tarvitse meitä. Se voisi jopa opettaa meille muutaman seikan.
Olemme näin ollen asettaneet vuosituhannen kehitystavoitteet. Haluan kiinnittää huomionne siihen, ettei näitä tavoitteita pidä katsoa pyhiksi ja loukkaamattomiksi, sillä jos jostain syystä emme saavutakaan niitä, syntyy epätoivon ja epäonnistumisen ilmapiiri, ja palaamme jälleen lähtöruutuun, mikä olisi äärimmäisen haitallista.
Kehityksen malli tunnetaan melko hyvin. Olkaamme kuitenkin nöyriä ja korostakaamme aluksi, että vaikka julkinen tuki epäilemättä edistää kehitystä, sen vaikutus on kovin vähäinen verrattuna siihen, mitä yksityisen sektorin varoilla voitaisiin tehdä Afrikan kehityksen hyväksi. On myös varottava soveltamasta kovin yksinkertaisia ajatuksia Afrikkaan, joka on hyvin monipuolinen alue. Ei ole hyödytöntä tuoda esiin joitakin perustavaa laatua olevia tekijöitä. On selvää, että tarvitsemme teitä, satamia ja lentokenttiä, viestintäinfrastruktuuria ja terveydenhuoltoinfrastruktuuria. Sitten on turvallisuus, ja tarkoitan tällä tavaroiden ja ihmisten turvallisuutta, oikeusvarmuutta, oikeusturvaa ja pankkitoiminnan turvallisuutta. Lopuksi tarvitaan valtiota: valtiota, joka suvereenisti kantaa vastuunsa, maksaa virkamiehilleen palkkaa ja seisoo rinta rinnan kansalaisyhteiskunnan kanssa. Tämän vuoksi meidän on valvottava näitä perustavaa laatua olevia tekijöitä.
Arvoisa komission jäsen, haluan erityisesti mainita tiedonantonne laadun, sillä siinä hyödynnetään kaikkia EU:n voimavaroja. Siinä esitetään erinomainen diagnoosi, annetaan oikein hyvät lääkkeet ja todetaan, että potilaan on jatkettava hoitoa mutta että on pidettävä huolta siitä, ettei tämä parannuttuaan sitten kuitenkin kuole. Raha ei riitä estämään tätä. Varojen osoittaminen ei ole riittävää. Afrikan on autettava itse itseään. Omalta osaltamme meidän on luotettava instituutioihin, joita Afrikka luo itselleen. Toiseksi politiikkamme on oltava johdonmukaista ja koordinoitua. Kolmanneksi Afrikan on itse noudatettava hoito-ohjeitaan, ja tällä tarkoitan erityisesti NEPAD:in laatimaa diagnoosia. Neljäs ja viimeinen toteamukseni kuuluu, että rahaa on, joten lopettakaamme syyttely.
Kasvu 0,31 prosentista 0,5 prosenttiin vastaa 20 miljardia euroa: tästä puolet eli kymmenen miljardia euroa osoitetaan Afrikalle. Tämä kymmenen miljardia euroa vastaa yhtä EKR:n vuotuista rahoituksen jaottelua – EKR:lle osoitetaan 13 miljardia euroa viidelle vuodelle. Voimme näin ollen tarjota vuosittain kymmenen miljardin euron rahoituksen Afrikalle. Nykyisin käytössä olevat menettelyt ja kanavat eivät mahdollista näiden varojen sijoittamista ja käyttämistä. Tämän todistaa EKR:n käyttämättä oleva määrä. Meidän on siis tarkistettava tuen talousarviovälineitä. Lisäksi meidän ei mielestäni pidä katsoa talousarviotukea yleiseksi parannuskeinoksi ottamatta käyttöön hyvin tiukkoja valvonta- ja seurantamenettelyjä. 
Caroline Lucas,
   . Arvoisa puhemies, jos tämä uusi EU:n strategia todella toisi lisäarvoa nykyisiin ohjelmiin ja toimintatapoihin, ryhmäni kannattaisi sitä. Afrikka tarvitsee kipeästi vahvaa tukeamme, ja tähän sisältyy teknologian siirtäminen, velkojen anteeksiantaminen, kehitysresurssit sekä johdonmukaisesti sovelletut reilun kaupan ehdot.
Toivon strategian tuovan mukanaan entistä suurempaa johdonmukaisuutta ja lisäarvoa. En kuitenkaan ole vakuuttunut tästä, sillä asiakirjassa ei edes arvioida aiempien politiikkojemme vaikutusta eikä siinä suunnitella mitään uusia rahoitusvälineitä parempien toimintatapojen toteuttamiseksi vastaisuudessa. Siinä ehdotetaan samoja epäonnistuneita toimintatapoja, sillä järkyttävä tosiasia on, että köyhyydessä elävien ihmisten määrä kasvaa Afrikassa edelleen.
Me kaipaamme komissiolta asiakirjamuutosten sijaan politiikan muutosta, erityisesti kauppapolitiikassa, joka edelleen vaarantaa Afrikan kehitysmahdollisuudet. Talouskumppanuutta koskevissa sopimuksissa AKT-maiden on saatava takeet jatkuvasta vastavuoroisuuteen perustumattomasta pääsystä EU:n markkinoille niin halutessaan. Maailmankauppajärjestössä komission on varmistettava, että neuvotteluissa pääsystä muille kuin maatalousmarkkinoille otetaan täysimääräisesti huomioon Afrikan valtioiden tarpeet suojella vasta perustettua teollisuuttaan. Meidän on ryhdyttävä toimiin kulutushyödykkeiden hintojen laskun kääntämiseksi nousuun. Palvelujen alalla komission on luovuttava uusista esikuva-analyyseihin liittyvistä ehdotuksistaan, jotka pakottaisivat köyhemmät valtiot avaamaan palvelusektorinsa, mikä on täysin päinvastoin kuin mitä komissio on vakuuttanut palvelujen joustavuudesta aiemmin. Maatalouden alalla on luonnollisesti lopetettava kokonaan polkumyyntivienti. Tarvitaan tukea Afrikan valtioille, jotta ne voivat suojella maatalouttaan omavaraisuuteen asti.
Vapauttamiseen, yksityistämiseen ja sääntelyn purkamiseen perustuva ohjelma ei ole onnistunut lisäämään kasvua tai poistamaan köyhyyttä. Uuden strategian on perustuttava uusiin arvoihin: reilun kaupan ja yhteistyön arvoihin vapaan kaupan ja lisääntyvän kilpailun sijaan. Tätä me odotamme komissiolta. 
Luisa Morgantini,
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jaan komission jäsenen Michelin surun kahden Afrikan unionin sotilaan kuolemasta Darfurissa. Minusta tämä on jälleen yksi esimerkki siitä, kuinka usein keskitymme erityisiin seikkoihin vain unohtaaksemme ne sitten.
Minun on kuitenkin todettava, että olisin toivonut kuulevani myös maininnan tuhansien Saharan eteläpuolisen Afrikan ihmisten liikkeestä, siitä kuinka nämä kohtasivat muureja, piikkilankaa ja usein kumiluoteja tai jopa oikeita luoteja, sekä ihmisistä, jotka vaeltavat autiomaassa ilman ruokaa. Katson, että maahanmuuttoasia on liitettävä läheisesti kehityksen ongelmiin.
Pidän komission ja erityisesti sen jäsenen Michelin tekemää työtä hyvin merkittävänä. Kuten jäsen Zani jo korosti, minustakin kehitysapupolitiikkaa on koordinoitava, eikä vain Afrikassa vaan yleisesti. Tämän vuoksi katson, että neuvoston, parlamentin ja komission on toimittava yhteisymmärryksessä, sillä todellisuudessa jäsenvaltioilla on viimeinen sana – kuten jäsen Zani totesi.
Koska Euroopan unioni ei ole ainut suuri avunantaja Afrikassa, Maailmanpankin ja Kansainvälisen valuuttarahaston kaltaisten kansainvälisten instituutioiden läsnäoloa ja politiikkaa olisi myös vahvistettava. Niiden päätöksillä on huomattava vaikutus alkuperäiskansojen elämään ja vuosituhannen kehitystavoitteisiin.
Kuten olemme todenneet, velkojen anteeksiantaminen on hyvin tärkeää, vaikka se velkaantuneille valtioille onkin vasta ensimmäinen askel. Meidän on tämän vuoksi varmistettava myös, että tämän uuden politiikan yhteydessä pyrimme määrittämään uudella tavalla velkojen kestävyyden. Olennaisena tekijänä on otettava huomioon myös Afrikan valtioiden rahoitustarpeet. Kuten nyt tarkasteltavana olevassa asiakirjassa todetaan, olisi hyvä saada myös kansalaisyhteiskunta ja kansalliset parlamentit ottamaan tiiviimmin osaa valtion strategia-asiakirjojen laatimiseen.
Komission jäsen Michel mainitsi rauhan, turvallisuuden ja hyvän hallintotavan. Turvallisuusasian on kuitenkin katsottava koskevan myös ihmisten turvallisuutta, ei pelkästään 11. syyskuuta jälkeen ilmenneitä tragedioita. Katson, että politiikkamme olisi ennen kaikkea koskettava sellaista rauhan ja turvallisuuden mallia, joka olisi esimerkiksi virallisen kehitysapumme määritelmien mukainen.
Olemme hyvin usein itse vastuussa Afrikan konflikteista ottaen huomioon ennen kaikkea sen, että myymme edelleen aseita. Tälläkin alalla tarvitaan siis hyvin tiukkaa valvontaa. Toiset puhujat mainitsivat kaupan, joka on varmasti perustavaa laatua oleva väline, mutta meidän ei pidä keskittyä pelkästään kehitysavun ja kaupan toisiinsa sitomiseen: kaupan on oltava reilua molemmille osapuolille. 
Eoin Ryan,
   . Arvoisa puhemies, toivotan komission jäsenen Michelin tervetulleeksi tänne tänään. Kuuntelin mielenkiinnolla hänen puhettaan ja kannatan monia hänen ajatuksiaan.
Euroopan unionilla on ratkaiseva asema kehitysavussa, koska se antaa 55 prosenttia maailman kehitysavusta, ja tästä suurin osa menee Afrikkaan. New Yorkissa syyskuussa 2005 pidetyssä Yhdistyneiden Kansakuntien huippukokouksessa EU vakuutti voimakkaasti tahtoaan osallistua vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiseen. Ensimmäinen näistä kahdeksasta kunnianhimoisesta tavoitteesta on äärimmäisen köyhyyden ja nälän poistaminen. Maailman köyhyyden puolittaminen vuoteen 2015 mennessä on suuri haasteemme tulevina vuosina.
EU:n sitoutumista Afrikkaan ja köyhyyden poistamiseen ei voida kyseenalaistaa. On kuitenkin vakavaa puutetta luotettavista tiedoista siitä, mitä me avunantajat todellisuudessa teemme Afrikassa. Kuinka varma EU on tukensa tehokkuudesta? Kannatan komission jäsenen esitystä tuen tehokkuutta koskevan toimintaohjelman perustamisesta.
Euroopan unioni antaa Afrikalle enemmän rahaa kuin mikään muu instituutio tai hallitus maailmassa. Kuitenkin korruptio vie paljon siitä, mitä annamme eniten tarvitseville. Suurien rahamäärien lahjoittaminen on ihailtavaa, mutta siihen liittyy vastuuta: avunantajan vastuu – viime kädessä teidän ja minun – sekä avunsaajien vastuu, tässä tapauksessa Afrikan.
Tarvitaan kipeästi vastuunottoa, vastuullisuutta, tilivelvollisuutta ja johtamistaitoa, jota on kehitettävä Afrikassa vallassa olevissa hallituksissa ja valtioissa. Euroopan unionin on omaksuttava kliininen lähestymistapa hyvään hallintotapaan. Köyhyyden vähentämisen ensisijainen tavoite perustuu hyvän hallintotavan edistämisen ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen täydentävään tavoitteeseen. Meidän on palkittava Afrikan valtioita, jotka tunnustavat demokratian käsitteen ja kunnioittavat ihmisoikeuksia ja meidän on edelleen tuomittava korruptoituneet järjestelmät, jotka hitaasti mutta varmasti tuhoavat valtioita. 
João de Deus Pinheiro (PPE-DE ).
   – Arvoisa komission jäsen, kuuntelin tarkkaavaisesti puheenne täällä ja lisäksi luin huolellisesti tiedonannon, jonka komissio käsittääkseni antoi tänä aamuna, ja aluksi haluan onnitella teitä. Olette onnistunut käyttämään selkeää kieltä ja nostamaan uudelleen esiin tunnettuja mutta hajanaisia käsitteitä, välineitä, joita joko on jo testattu tai testataan parhaillaan, sekä kaikille selviä tavoitteita, nimittäin vuosituhannen kehitystavoitteita. Luovuitte sensaationhakuisuudesta ja lööppijulkisuudesta laatiaksenne johdonmukaisen ja yksinkertaisen lähestymistavan, jonka minun on todettava olevan harvinainen tällaisissa olosuhteissa. Arvoisa komission jäsen, tietoisena tehtävänne vaikeusasteesta minun on näin ollen todettava teille, että ongelmaa koskeva lähestymistapanne on teille ansioksi, ja mitä minuun tulee, epäilyksistäni huolimatta hyväksyn toimenne ja jopa tuen niitä. Luotan siihen, että jatkatte työtä käyttökelpoisten, tehokkaiden ja yksinkertaisten ratkaisujen löytämiseksi, sillä tämä on paras tapa edistää EU:n ja Afrikan välistä yhteistyöpolitiikkaa. 
Miguel Angel Martínez Martínez (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, viime viikkojen järkyttävät tapahtumat, kun sadat afrikkalaiset ovat joukkoina pyrkineet Marokosta Ceutaan ja Melillaan, ovat järkyttäneet julkista mielipidettä. Tämä ei ole uutta; olemme vuosia todistaneet epätoivoa, joka pakottaa nämä miehet ja naiset vaarantamaan henkensä päästäkseen Eurooppaan, tai pikemminkin pakenemaan Afrikasta, huolimatta siitä, että heidän kotimaansa on siellä.
Koko tämän ajan olemme nähneet lauttojen tuovan afrikkalaisia miehiä ja naisia rannikollemme, ja sinne on ajautunut useita ruumiita, jotka meri on nielaissut heidän traagisen seikkailunsa aikana. Meillä on vaikutelma, että tämä ei koske vain satoja ja tuhansia ihmisiä, vaan että epätoivo voi ajaa liikkeelle miljoonia ihmisiä, joilla ei ole mitään menetettävää ja jotka eivät pelkää mitään pyrkiessään selviytymään hengissä.
Se tosiasia, että maailma on valtavan epäoikeudenmukainen, kun eriarvoisuus lisääntyy teollistuneen pohjoisen ja kehityksessä jälkeen jääneen etelän välillä, ja se, että tällä on epäilemättä räjähdysvaarallisia seurauksia, ei ole enää asia, jonka mainitsevat vain jotkut maailmanyhteisön edelläkävijät. Asia, jota aiemmin käsittelivät vain asiantuntijat, on nyt yleisellä esityslistalla. Nyt ei kuitenkaan ole oikea aika ennakoida kriisiä: kriisi on räjähtämässä käsiimme, eikä meillä ole selvää ajatusta siitä, kuinka meidän olisi reagoitava. Komission ehdottama Afrikka-strategia ja puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan ehdottamat toimet voivat olla vastaus tarpeeseemme reagoida asiassa, jossa selvää on vain se, että kyse on eurooppalaisten ongelmasta, johon ainoa ratkaisu on eurooppalainen ulottuvuus yhdessä jäsenvaltioiden kanssa.
Afrikan kehitys on tärkeää Afrikan lisäksi myös Euroopalle. On esitetty komission strategia, ja sitä pitäisi kutsua Afrikan kehityksen eurooppalaiseksi strategiaksi. Strategia on epäilemättä myöhässä, mutta parempi myöhään kuin ei milloinkaan.
Meille esitetyt ehdotukset vaikuttavat riittävän kunnianhimoisilta, mutta eivät riittävän tarkoilta, ja hyvin pitkällisiltä ja ennen kaikkea hankalilta toteuttaa. Joka tapauksessa tämä on askel oikeaan suuntaan. Toivokaamme, että me erityisesti täällä Euroopan parlamentissa voimme tehdä prosessista niin laaja-alaisen ja erityisen kuin uskon olevan tarpeellista ja tukea näin komission hyviä aikeita. On myös hyvin tärkeää käsitellä asiaa riittävän nopeasti, jotta voimme reagoida valtavaan hätätilaan, joka lisäksi kyseenalaistaa Euroopan unionin uskottavuuden ja kyvyn toimia johdonmukaisesti periaatteidensa mukaisesti. 
Danute Budreikaite (ALDE ).
   – Afrikan osuus maailmankaupasta on edelleen vain kaksi prosenttia – vähemmän kuin 50 vuotta sitten. Ovatko kauppasopimukset häikäilemättömiä, vai eikö Afrikalla ole mitään myytävää?
Kuluneiden 20 vuoden aikana köyhyys on kaksinkertaistunut Afrikassa. Se ei ole kyennyt hyödyntämään kaupan vapauttamismahdollisuuksia, joita niin paljon ylistämme. EU ja sen jäsenvaltiot antavat kehitysmaille tukea talousarviostaan ja Euroopan kehitysrahastosta. Pelkästään Euroopan kehitysrahaston varat ovat 13,5 miljardia euroa.
Mitä tehoa on tällaisella tuella, joka ei vähennä vaan pikemminkin lisää köyhyyttä?
Yksi tärkeimmistä tavoista torjua köyhyyttä on investoida kehittyviin talouksiin niiden elvyttämiseksi ja kehittämiseksi. Mihin avunantajamaiden varat on sijoitettu, jos kauppa vähenee ja köyhyys lisääntyy?
Pyydän Euroopan komissiota arvioimaan kehitysmaille myönnetyn tuen tehokkuutta ja kehotan niitä jäsenvaltioita, joilla on historiallisia yhteyksiä Afrikkaan, sekä muitakin jäsenvaltioita investoimaan näihin valtioihin ja auttamaan niitä luomaan itsenäisiä talouksia, investoimaan alakohtaisesti, luomaan työpaikkoja, hyödyntämään niiden luonnonvaroja ja inhimillisiä voimavaroja järkevästi ja rehellisesti sekä suuntautumalla reiluun kauppaan.
Sen lisäksi, että tuemme Afrikkaa taloudellisesti, antakaamme Afrikalle mahdollisuus antaa oma panoksensa tulevaisuutensa ja vaurautensa luomiseen. 

Margrete Auken (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä. Uskon meidän kaikkien olevan tyytyväisiä siihen, että on saatu näin tarkka näkemys – sekä poliittinen että onneksi myös taloudellinen – Afrikasta. On kiistatonta, että tarvitaan varsin erityislaatuisia ponnisteluja köyhyyden poistamiseksi Afrikasta, ja tämän vuoksi on asianmukaista, että EU valmistelee suhteitamme Afrikkaan käsittelevän yleisen strategian.
Komission ehdotukseen sisältyy paljon hyvää. Huoli ympäristöstä, hyvästä hallintotavasta, naisten tasa-arvosta, rauhanturvaamisesta, kaupasta ja yksityisen sektorin vahvistamisesta on merkittävää kehityksen edistämiseksi, vaikka olisinkin halunnut kuulla niistä enemmän komission jäsenen puheessa. Nyt esitettiin kuitenkin myös hyvin hälyttävä ehdotus EU:n Afrikka-tuen keskitetymmästä suunnittelusta esimerkiksi avunantajakartastojen avulla, aivan kuin me voisimme Euroopassa istua paikoillamme ja suunnitella sitä, kuinka apua olisi koordinoitava yksittäisissä Afrikan valtioissa. Tämä on täysin vastoin tuen tehokkuuden ja avunantajien järkevän toiminnan periaatteita, joista päättämiseen EU osallistui Pariisissa pidetyssä kehitysavun tehokkuutta käsitelleessä korkean tason foorumissa tämän vuoden maaliskuussa. Afrikan valtioiden on oltava keskeisessä asemassa tuen koordinoinnissa toimimalla omien köyhyyden torjumista koskevien strategioidensa perusteella. Jos romutamme kaiken sen, mitä olemme alalla saavuttaneet, puhuaksemme yksiäänisesti ylhäältä alaspäin suuntautuvassa strategiassa, on vaarana, että asianmukaisesti toteutetun köyhyyden torjumisen sijaan näemme valkoisten elefanttien karavaanin Afrikan mantereella.
Haluan kysyä komissiolta, mitä pohjimmiltaan tarkoitetaan 3.3 kappaleen neljässä alakohdassa, ja eivätkö nämä ole ristiriidassa sen kanssa, mitä olemme tähän mennessä sanoneet, nimittäin että työmme on perustuttava valtioiden omiin köyhyyden poistamiseen tähtääviin strategioihin. 
Marcin Libicki (UEN ). –
   Arvoisa puhemies, Afrikka on huono-onninen maanosa. Sen tilanne on heikentynyt jatkuvasti viimeisten 30 vuoden ajan.
Valitettavasti komission jäsenen lausuma oli mielestäni hyödytön. Kuulimme paljon puhetta johdonmukaisuudesta, strategioista ja edistymisestä, mutta vain vähän, jos ollenkaan, käytännön yksityiskohdista.
Talouskehitystä kaivataan kipeästi, mutta jotta sitä syntyisi kansainvälisen pääoman ansiosta, on lakkautettava sopimukset korruptoituneiden paikallisviranomaisten kanssa. Tämä on erityisen tärkeää, koska kansainvälinen pääoma vaikuttaa saavan tukea alkuperämaistaan, mikä ei todellakaan ole suotavaa.
Todellisen edistymisen aikaansaamiseksi Afrikassa on ensin kehitettävä paikallista taloutta, joka toimii paikallisen väestön eduksi ja perustuu siihen. Toiseksi on koulutus, koulutus ja koulutus. Eurooppa ei tee juuri mitään tämän eteen, mutta se voisi tehdä paljonkin. Sitten on vielä tautien torjuminen. Hätäapua tarvitaan välittömästi tautien torjumiseksi tehokkaasti ja nälän torjumiseksi. Kuten edelliset puhujat ovat jo todenneet, Euroopan unionin on lopetettava maataloustuotteiden polkumyynti, jos se todella haluaa tukea paikallista taloutta ja erityisesti maataloutta. 
John Bowis (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, pidin kuulemastani komission jäsenen puheenvuorosta. Yksi erityinen seikka oli kunnioitus ja kumppanuus; afrikkalaisten kunnioittaminen ja kumppanuus heidän kanssaan. Aluksi haluan kertoa, että kun puhut afrikkalaisille, he sanovat: "te eurooppalaiset puhutte aivan liian usein kuivuudesta ja nälästä ja kaikista Afrikan huonoista asioista, miksi ette välillä juhlisi Afrikan hyviä puolia?". Minusta komissio teki juuri näin. Näin meidän on toimittava. Meidän on korostettava Afrikan hyviä puolia. Meidän on otettava toimintamme perustaksi Afrikan voimavarat.
Olen hyvin iloinen komission jäsenen panoksesta ja tiedonannosta. Vuosituhannen kehitystavoitteet ovat selvästi keskeisessä osassa. Toivoisin terveydenhuoltoa ja koulutusta painotettavan vielä enemmän; niitä varmasti korostettiin hänen puheessaan, vaikka niitä saakin hieman etsiä. Käsittelimme niitä ennen rauhaa, turvallisuutta, hyvää hallintotapaa, talouskasvua, kauppaa ja keskinäisiä yhteyksiä – mitä se sitten tarkoittaakin. Nämä kaikki asiat ovat varmasti hyvin tärkeitä, mutta niin ovat terveydenhuolto ja koulutuskin.
Pienenä esimerkkinä esitetään kummitoiminnan kumppanuusohjelma. Aivan, kummitoiminnan kumppanuusohjelmat ovat hyvästä: niitä on suositeltu kouluille ja kaupungeille, jopa museoille, miksipä ei myös sairaaloille? Miksi ei opetussairaaloille, miksi ei terveydenhuoltoalan tiimeille ja kansalaisjärjestöille?
Haluaisin saada tietää ja kuulla enemmän komission aiemmista sitoumuksista, jotka koskevat unohdettuja tauteja ja parlamentin aiempia mietintöjä. Niiden osalta on vielä paljon tehtävää.
Lopuksi haluan korostaa yhtä asiaa, jonka Afrikka on itse esittänyt, nimittäin sen ensimmäinen elintarvikkeiden turvallisuutta koskeva suunnitelma. Me kehotamme usein ihmisiä auttamaan Afrikkaa, jotta sen ruoasta tehtäisiin turvallista; ja nyt he tekevät sille itse jotain. Mainitsen kuitenkin yhden luvun: kyvyttömyys noudattaa Euroopan unionin uusia elintarvikkeita koskevia standardeja vuonna 2001 johti Afrikan viljan, kuivattujen hedelmien ja pähkinöiden viennin vähenemiseen 64 prosentilla – 670 Yhdysvaltain dollarin menetykseen. Tämä on vain yksi esimerkki siitä, miksi meidän on tuettava Afrikkaa lahjojensa hyödyntämisessä, jotta voimme auttaa afrikkalaisia auttamaan itseään. 
Glenys Kinnock (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiinnittää huomiota siihen, kuinka meidän eurooppalaisten olisi mielestäni siivottava omat nurkkamme.
Ensinnäkin kaupan alalla on tärkeää lopettaa eurooppalaisille maanviljelijöille maksettavat tuet, jotka pitävät hinnat matalina ja ajavat afrikkalaiset hyödykkeet markkinoiltamme, sekä vientituet, joiden turvin halpoja elintarvikkeita polkumyydään Afrikkaan. Korkeita tariffeja, jotka pitävät afrikkalaiset tuotteet poissa markkinoilta, on leikattava, mutta Afrikan valtiot tarvitsevat aikaa ennen markkinoidensa avaamista. Niillä ei ole samanlaisia turvaverkostoja työntekijöidensä suojelemiseksi kuin meillä mahdollisesti on.
Lisäksi meidän on kehotettava jäsenvaltioita allekirjoittamaan YK:n korruption vastainen yleissopimus. Jäsenvaltioiden on kannettava vastuu oman henkilöstönsä ja edustajiensa korruptoituneista käytännöistä. Tämä ei käy ilmi asiakirjasta, ja minusta kotimaani kaltaisia jäsenvaltioita on kehotettava allekirjoittamaan yleissopimus.
Syyskuun yhdennentoista päivän jälkeen korruption vastaista toimintaa on tiukennettu, mutta siihen ei vieläkään suhtauduta samalla vakavuudella kuin terrorismiin ja huumeisiin. Euroopan on myös lakattava kannustamasta aivovientiä Afrikasta. Tätäkään ei mainita kertomuksessa, mutta sillä on suuri merkitys erityisesti Afrikan terveydenhuoltopalvelujen kannalta.
Lopuksi puhun asekaupasta, jota kukaan ei ole maininnut. Tuhansia ihmisiä jo useiden sukupolvien ajan Afrikassa tappavat aseet ja miinat ovat pääosin neuvostovalmisteisia. Tiedämme kuitenkin, että niitä myydään, välitetään ja levitetään ympäri Eurooppaa. Ne tulevat Euroopasta. Eurooppalaisina meidän on tehtävä paljon enemmän valvoaksemme aseiden välitystä sekä kauttakulkua, joka tapahtuu omassa maanosassamme.
Näistä asioista meidän eurooppalaisten on kannettava vastuu, emmekä saa pyrkiä siirtämään vastuuta pelkästään afrikkalaisille. 
Carl Schlyter (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, jäsen Kinnock on oikeassa. Afrikka ei tarvitse lisää aseita. Strategia osoittaa, että on tehtävä enemmän. Kehitysapupolitiikka ei tule koskaan onnistumaan, jos sitä sabotoidaan kauppapolitiikalla. Haluan myös varoittaa luottamasta liiaksi siihen, että ulkomainen pääoma ja ulkomaiset yritykset ratkaisisivat Afrikan ongelmat. Meidän on tuettava paikallisten omistamaa teollisuutta, jonka tuotot jäävät Afrikkaan. On tärkeää antaa afrikkalaisille täysi vapaus valita ne tavat, joilla he haluavat kehittyä, ilman paineita ja markkinoiden pakon edessä tehtävää avaamista. Afrikkalaisten on itse päätettävä, mikä on heidän etunsa mukaista. Tarvitaan johdonmukaista strategiaa, joka koskee kauppaa, kehitysyhteistyötä ja demokratian tukemista, jotta Afrikalla on tähän mahdollisuus.
Tämä koskee myös tutkimuspolitiikkaamme. Pyydän teitä tukemaan pyyntöjä tutkimuksen seitsemännen puiteohjelman hyödyntämiseksi unohtuneita trooppisia tauteja koskevan tutkimuksen lisäämiseksi, sillä ne tappavat miljoonia ihmisiä vuosittain. 
Godelieve Quisthoudt-Rowohl (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, Afrikka voi saavuttaa kestävän menestyksen ainoastaan siten, että autamme sitä itse luomaan oman tulevaisuutensa. Yhtä lailla parhaatkin tukiohjelmat ovat hyödyttömiä, jos emme auta sikäläisiä auttamaan itseään tai jos emme onnistu siirtämään demokratiaa ja oikeusvaltiota sinne tavalla, jolla ne eivät jää heiveröisiksi taimiksi vaan juurtuvat voimakkaasti. Tärkeää on, että autamme afrikkalaisia itse muovaamaan oman kohtalonsa ja ottamaan vastuun siitä, kuinka he sen tekevät.
Minusta on häpeällistä, että heistä liikkuvaisimmat pyrkivät pakenemaan Afrikasta ja ettemme auta heitä kotiseuduillaan antamaan omaa panostaan yhteisölleen ja edistämään sen asemaa. Heillä ei ole mahdollisuutta tehdä mitään tällaista, ellemme keskity "koulutukseen, koulutukseen ja koulutukseen", nähdäkseni erityisesti tyttöjen ja naisten koulutukseen. Mitä kauemmin koulutamme tyttöjä ja mitä kehittyneempiä ja koulutetumpia heistä tulee, sitä paremmin he pystyvät kasvattamaan lapsensa ja myös saamaan niitä myöhemmin, ja tämä on merkittävä tekijä kehittyvässä yhteiskunnassa.
Meidän on keskitettävä voimamme, sillä nyt vasen käsi ei tiedä, mitä oikea tekee, ja se kuuluu menneisyyteen. Tarvitsemme ennen kaikkea optimistista politiikkaa, ja tämän vuoksi haluan onnitella komission jäsentä tästä asiakirjasta ja siitä painoarvosta, minkä se antaa hänen puheilleen. Tiedän kuitenkin, että yhdistetyinkin voimin vie kauan ennen kuin Afrikasta tulee toivomamme kaltainen, ja siihen asti meidän on pyrittävä auttamaan Afrikkaa, jotta se välttäisi ne virheet, joita olemme itse menneisyydessä tehneet. Afrikka saa vapaasti hyödyntää meidän kokemuksiamme. 
Ana Gomes (PSE ).
   – Ceuta ja Melilla osoittavat, että kauniista puheista huolimatta Euroopan Afrikka-strategia on epäonnistunut. Tämä ei ole Espanjan ja Marokon ongelma, eikä sitä pidä tarkastella pelkästään laittoman maahanmuuton valvonnan näkökulmasta. Kyse on koko unionin ongelmasta, ja se vaarantaa uskottavuutemme ihmisoikeusasioissa.
Olen iloinen komission jäsenen Michelin sanoista, sillä hän totesi aivan oikein, että tarvitaan johdonmukaista Afrikka-strategiaa, joka lisää kehitysapupolitiikkamme tehokkuutta ja antaa meille mahdollisuuden saavuttaa vuosituhattavoitteet. Jos strategia halutaan saada aikaan, se on otettava asianmukaisesti huomioon unionin talousarviossa, komission ja jäsenvaltioiden on tehtävä tiivistä yhteistyötä, on edistettävä reilua kauppaa ja tarkistettava vuorostaan yhteistä maatalouspolitiikkaa, koska sillä on ollut tuhoisa vaikutus kehitysmaihin. Tähän liittyy myös korruption torjuminen, ja sen on oltava molemminpuolista.
Tarvitsemme strategian, joka asettaa EU:n etulinjaan uuden suojelemisvastuun käsitteen alalla, sillä se lisää unionin kykyä säilyttää ja luoda rauhaa yhdessä Afrikan unionin kanssa. Olennainen osa tätä strategiaa on rikoksiin ihmisyyttä vastaan syyllistyneiden syytteeseen asettaminen kansainvälisen rikostuomioistuimen ja muiden tuomioistuinten avulla. Meneillään on tätä koskevia hankkeita, kuten Hissène Habréa, Charles Tayloria ja Darfurin rikollisia koskevat tapaukset.
Unionin on tarjottava enemmän käytännön apua vaalimenettelyissä, kansalaisyhteiskunnalle, kansalaisjärjestöille, demokraattisille toimielimille, naisten täysivaltaisiksi tekemiselle ja hyvälle hallintotavalle Afrikassa. Euroopan unionin on tuettava rauhaa ja turvallisuutta koko maailmassa ja pysäytettävä terrorismi alkuunsa Afrikassa. On tarkasteltava terrorismin taustalla piileviä syitä sekä lopultakin myös aseiden lisääntymistä Afrikan mantereella, toisin sanoen asevientiä Euroopasta ja muualtakin, sillä aseet ruokkivat Afrikkaa raastavia konflikteja.
Ceuta, Melilla ja Lampedusa nostavat esiin vakavia kysymyksiä turvallisuudesta Afrikassa sekä omasta turvallisuudestamme. Maahanmuuttajat ja pakolaiset pakenevat, koska ovat epätoivoisia, ja osittain heidän epätoivonsa johtuu Euroopan hiljaisuudesta ja myöntymättömyydestä, mistä Länsi-Sahara on hyvä esimerkki. Sama epätoivo ja viha ruokkivat kansainvälistä terrorismia, ja sen värväämät henkilöt onnistuvat pääsemään Eurooppaan, vaikka maanosan rajoilla sijaitsevat muurit rakennettaisiin kuinka korkeiksi tahansa. 
Marie-Hélène Aubert (Verts/ALE ). –
   Arvoisa komission jäsen, haluan puhua energiasta ja energiapolitiikasta, joita ei mielestäni ole käsitelty asiakirjassanne riittävän perusteellisesti. Euroopan parlamentin edellisessä istunnossaan hyväksymässä päätöslauselmassa öljyriippuvuudesta korostettiin kestävän energiapolitiikan tarvetta osana EU:n kehitystä edistävää politiikkaa. Tämä on erityisen merkittävä esimerkki tarvittavasta johdonmukaisuudesta.
Kuten tiedätte, ilmassa on merkkejä vakavasta öljykriisistä, joka kohdistuu Euroopan unioniin ja pohjoiseen yleisesti, ja samaan aikaan tiedämme, että Afrikan runsaita öljyvaroja ei ainakaan ole hyödynnetty paikallisyhteisöjen eduksi. Mainitsen esimerkkinä Nigerian, jossa on suurin väestö ja jossa tarvittavaa kehitystä ei ole havaittu, vaikka se on yksi Afrikan luonnonvaroiltaan rikkaimmista valtioista. Jännitteet lisääntyvät, ja tarvitsemme uusia lainsäädäntö- ja rahoitusvälineitä sekä voimakasta EU:n strategiaa, jotta öljyä voidaan hallinnoida tasapuolisesti ja kestävästi. Haluaisin kuulla ehdotuksenne tässä asiassa. 
Alexander Stubb (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, koska hyvä ystäväni ja entinen kollegani Stefano Manservisi on huoneessani, aloitan tietenkin kehumalla tätä raporttia. Nostan esille viisi kohtaa.
Ensinnäkin EU on Afrikan merkittävin avustaja ja näin kuuluu ollakin jo historiallisista syistä. Tehokkuutta karsii se, että meillä on 26 erilaista kehityspolitiikkaa. On yhdistettävä voimat ja panostettava yhteen yhteiseen kehityspolitiikkaan, mitä myös komissio kannattaa.
Toiseksi haluan todeta, että komission tiedonannossaan esittämä vaikuttaa erinomaiselta. Sen on perustuttava tasavertaiseen kumppanuuteen Euroopan unionin sekä Afrikan unionin välillä.
Kolmanneksi totean, että WTO:n meneillään olevalla Dohan neuvottelukierroksella on päästävä tuloksiin, jotka parantavat afrikkalaisten toimintamahdollisuuksia maailmanmarkkinoilla. Tämä tarkoittaa teollisuusmaiden protektionististen tullien ja vientitukien lopettamista esimerkiksi maataloudessa.
Neljänneksi totean, että rauha, vakaus, terveydenhuolto ja hyvä hallinto ovat ensisijaisia tavoitteita monille vielä epävakaille Afrikan maille.
Lopuksi totean, että Afrikan kehityksestä vastaavat viime kädessä afrikkalaiset itse. Tässä mielessä NEPADin eli in kaltaiset aloitteet ovat keskeisiä ja kannattavia. Tuen siis komissiota tässäkin kysymyksessä. 
Enrique Barón Crespo (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aluksi haluan antaa tunnustusta komission ja erityisesti sen jäsenen Louis Michelin poliittiselle rohkeudelle, kun se esittää tämän Afrikkaa koskevan strategisen suunnitelman, joka ei toivoakseni jää muistoihin hyvien aikeiden luettelona — sillä tie helvettiin on kivetty hyvillä aikomuksilla — vaan Michelin suunnitelmana, joka tietyllä tavalla muistuttaa Marshallin suunnitelmaa. Tämä on teille haaste. Lisäksi katson, että nyt oikea aika tehdä näin.
Muistutan mieliinne, että myös neuvoston puheenjohtaja Tony Blair on käsitellyt tätä kysymystä — pahoittelen sitä, ettei hän ole täällä, sillä katson tämän meidän kaikkien yhteiseksi sitoumukseksi — ja haluan korostaa erästä seikkaa, jonka komission jäsen jo mainitsi: Afrikan unionin puheenjohtaja on myös osallistunut tämän suunnitelman esittämiseen, mikä on osoitus yhdenvertaisuudesta ja kumppanuudesta.
Lisäksi haluan esittää kaksi erityistä huomiota. Ensinnäkin mitä tulee tähän todistamaamme raamatulliseen tragediaan — pakenevien ihmisten joukkomuutot, varsinkin Sahelissa, nälän, heinäsirkkojen, sotien ja kuivuuden ajamina — Euroopan valtioilla on hyvin vähäinen edustus Sahelin eteläpuolisissa valtioissa, ja tämä koskee myös diplomaattista edustusta. Katson tämän vuoksi, että meidän on ryhdyttävä kiireesti toimiin, jotka komission on käynnistettävä.
Arvoisa puhemies, Hong Kongin kierroksen neuvotteluissa meidän olisi löydettävä keino puolustaa etujamme tavalla, joka mahdollistaa maatalousalan avaamisen Afrikalle. 
Karin Scheele (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, yksi komission jäsenen mainitsemista Afrikka-strategian keskeisistä periaatteista on siinä esitetty tasa-arvon ja kumppanuuden yhdistelmä. Kumppanuudella tarkoitetaan tässä sitä, että niin Eurooppa ja Euroopan unioni kuin afrikkalaiset kumppanimmekin uskovat monenkeskiseen järjestykseen ja tekevät työtä sen eteen.
Afrikan viimeisen siirtomaan, Länsi-Saharan osalta katson, ettemme me – enkä nyt tarkoita pelkästään Euroopan unionia instituutiona vaan myös jäsenvaltioita – nyt tee hyvää työtä. Minulta kysytään usein, miksi Euroopan unioni assosiaatiosopimusten avulla syytää rahaa valtioon, jota toinen valtio on jo tarkalleen 30 vuoden ajan miehittänyt kaiken kansainvälisen lainsäädännön vastaisesti.
Väestönkasvu on toinen aihe. On selvää, ettei keskustelua Afrikan kehitysstrategiasta voida käydä tarkastelematta väestönkasvun ongelmaa sekä siellä asuvien ihmisten lisääntymisoikeutta. On yleisesti tiedossa, että hitaammalla väestönkasvulla on myönteinen vaikutus valtion kehitykseen ja että se auttaa vähentämään köyhyyttä.
Tarkasteltaessa Afrikka-strategiaa on kaksi asiaa, joihin meidän on kiinnitettävä enemmän huomiota: toinen on se, että tämänhetkinen nuori sukupolvi on suurin koskaan ihmiskunnan historiassa, ja toinen hiv/aids-pandemian leviäminen. 
Panagiotis Beglitis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Euroopan komission ja komission jäsenen Louis Michelin ehdotus Euroopan unionin ja Afrikan uudesta strategisesta kumppanuudesta poikkeaa todellakin aiemmin toteutetusta Euroopan unionin kehitysapupolitiikasta.
Euroopan unioni on ensimmäistä kertaa ylittänyt tavanomaisen humanitaarista apua ja kehitysyhteistyötä koskevan ajattelutapansa ja laatii – ja toivottavasti panee välittömästi myös täytäntöön – yhdennetyn Afrikka-strategian.
Afrikalla ei ole tulevaisuutta, jos se jatkuvasti luottaa vain rikkaiden armeliaisuuteen. Afrikassa tarvitaan rauhanomaista vallankumousta tuotantorakenteiden muuttamiseksi sekä talouden, kaupan, maatalouden, instituutioiden ja koulutuksen kehittämiseksi.
Kansainvälinen Afrikka-strategia ei ole onnistunut, jos sillä ei auteta vahvistamaan demokraattisia instituutioita, torjumaan itsevaltiutta, vahvistamaan kansalaisyhteiskuntaa sekä puolustamaan ihmisoikeuksia ja demokraattisia vapauksia.
Euroopan komission on suunniteltava erityisohjelmia afrikkalaisia tiedotusvälineitä, kansalaisjärjestöjä, korkeakouluja ja tutkimuslaitoksia varten.
Köyhyyden torjumiseksi ja Afrikan mantereen talouskehityksen kannalta Euroopan komission asettamien alueellisen, taloudellisen ja kaupallisen yhdentymisen tavoitteiden saavuttaminen on hyvin tärkeää.
Tätä tavoitetta ei kuitenkaan saavuteta itsestään. Samalla tarvitaan Euroopan unionin lisätoimia oikeudenmukaisen maailmankauppajärjestelmän luomiseksi, Maailman kauppajärjestön toiminnan parantamiseksi sekä yleisen tullietuusjärjestelmän uudistamiseksi rohkealla tavalla köyhien valtioiden hyväksi. 
Kader Arif (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, komission jäsen Michel ehdottaa meille tänään Euroopan unionin ja Afrikan välistä strategista kumppanuutta. Tämä on meille uusi mahdollisuus vastata Afrikan mantereen perustarpeisiin.
Valtioiden ja hallitusten päämiehet tapasivat muutama viikko sitten New Yorkissa. Siellä annettiin mahtipontisia julistuksia ja voimakkaita hyvän tahdon lupauksia, ja ilmassa oli toivoa. Tulokset olivat kuitenkin merkityksettömiä. Vuosituhannen kehitystavoitteita ei saavuteta, ja Afrikka on jälleen kerran suuri häviäjä. Afrikan epätoivoista tilannetta on viime aikoina kuvattu televisiossa: olemme nähneet maanosamme piikkilanka-aidoilla kuolemaan valmiita miehiä, jotka toivovat parempia mahdollisuuksia ja tulevaisuutta itselleen ja lapsilleen sekä kotimaalleen ja maanosalleen.
Me kaikki tiedämme, että Afrikan auttamiseksi köyhyydestä, sodasta, nälästä ja väkivallasta pääsemiseen on käynnistettävä prosessi ja löydettävä tarvittavat varat. Olemme tienneet vastuumme jo kauan. Euroopan unionilla on pitkät perinteet kehityksen edistämisessä Afrikassa, mutta tulokset ovat tavallisesti jääneet heikoiksi. Arvoisa komission jäsen, ilmoititte, että suunnitelmallanne pyritään luomaan tasapaino sosiaalisten tavoitteiden ja talouskehityksen välille. En kuulu niihin, jotka uskovat talouden vapauttamisen automaattisesti johtavan yhteiskunnalliseen edistykseen, ja kun nyt puhumme asiasta, olen huolissani vapaakauppasopimuksista AKT-maiden kanssa. Katson, että investointiemme olisi ensisijaisesti keskityttävä koulutukseen, tutkimukseen, terveydenhuoltoon ja julkisiin palveluihin. Meidän on varmistettava – ja uskon tämän olevan yksi ensisijaisista tavoitteistanne – että varat käytetään ja jaetaan entistä tehokkaammin, hallintotapaa parannetaan ja että luodaan tosiasiassa avoimet ja rauhanomaiset demokratiat.
Arvoisa komission jäsen, luotan poliittiseen tahtoonne. Toivoisin teidän kuitenkin selventävän meille muutamia seikkoja. Kuinka aiotte suhtautua Afrikan valtioiden monimuotoisuuteen? Ja vielä tarkemmin: mikä yhdistää tämän yleisen suunnitelman ja jo olemassa olevat erilaiset kumppanuussuhteet? Kuinka meidän tulisi käsitellä velka-asiaa, sillä mielestäni tätä näkökohtaa ei tarkastella suunnitelmassa riittävästi? Lyhyesti sanottuna, minkälaisiin käytännön täytäntöönpanotoimiin ryhdytään, ja millaiset resurssit strategialle osoitetaan? 
Louis Michel,
   . Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, aluksi haluan vastata jäsen Morgantinin ja viimeisen puhujan puheenvuoroihin, sillä he viittasivat molemmat siihen, mitä parhaillaan tapahtuu Euroopan porteilla.
Olen kaltaisenne. Kuulun niihin, jotka uskovat, että todellinen vastaus ihmisten epätoivoon ja hyödyttömiin toiveisiin ei todellakaan ole oviemme sulkeminen tai brutaali tai epäinhimillinen käytös. Todellinen vastaus on vahva kehitysapupolitiikka, voimakas politiikka, joka avaa uusia mahdollisuuksia valtioissa, joista muuttoliike on lähtöisin. Tämä on vastaus, ja mielestäni teille esittelemäni strategia antaa kunnianhimoisen vastauksen toiveeseen löytää kestävät keinot näiden tragedioiden, vääryyden ja epäoikeudenmukaisuuden ratkaisemiseksi. On siis sanomattakin selvää, että jaan huolenne näistä asioista.
Keskustelimme näistä asioista jokin aika sitten Afrikan unionin komission puheenjohtajan Konarén kanssa, Afrikan unionin komission ja Euroopan unionin komission kesken, ja meidän on parasta pitää mielessä, kuten olette itse todenneet, että tämä ongelma ei koske pelkästään Espanjaa tai Marokkoa. Ongelma koskee koko Afrikkaa ja koko Euroopan unionia. Jos meillä ei ole poliittista kykyä ratkaista asiaa EU:n tasolla todellisessa kumppanuudessa ja todellisen poliittisen vuoropuhelun kautta Afrikan mantereen kanssa, emme koskaan löydä ratkaisua. Tulemme jatkuvasti seuraamaan tällaisia tragedioita ja saamme osaksemme – perustellusti – ylenkatsetta, koska olemme kykenemättömiä toteuttamaan tärkeää tehtäväämme.
Arvoisat parlamentin jäsenet, minun on todettava teille, etten voi langeta minulle mahdollisesti täällä parlamentissa – kenties tiedostamatta tai ainakin tahattomasti – asetettuun ansaan. Katson, että tämän osalta asioiden on oltava selviä meidän välillämme: en tahdo Afrikkaa koskevasta suunnitelmastani eräänlaista joulukuusta, johon jokainen parlamentin jäsen, eturyhmä, kansalaisjärjestö tai kansalaisyhteiskunta ripustaa omat koristeensa siten, että pääasia on vaarassa unohtua. Toivon todellakin, että tämän suunnitelman ansiosta voimme – ja tässä pyydän teidän apuanne – määrittää suunnan ja kehyksen asettamatta ensisijaisia tavoitteita tai sulkematta mitään pois. Toivon myös, ettei kukaan pysty hämärtämään suunnitelman laajamittaisuutta lisäämällä siihen kaikenlaisia sinänsä merkittäviä mutta pääkohdat hämärtäviä näkökohtia.
Parlamentin jäsenet ovat puhuneet strategian tehokkuudesta. Ette voi vaatia komission jäsentä toimimaan tiukasti asioissa, jotka eivät ole täysin tämän hallinnassa. Komissiossa teillä on vain minun hyvä tahtoni ja sitoumukseni. Pyydän myös teitä tekemään jotain: auttamaan minua jäsenvaltioiden taivuttelemisessa. Esittämässäni ehdotuksessa on kenties hieman poikkeuksellista se, että pyrin luomaan kehystä, yhteistä strategiaa komission ja jäsenvaltioiden välille, jotta kehitystä edistävä työ voidaan jakaa entistä tehokkaammin. Suunnitelmani on seuraava: pyritään luomaan ja kehittämään yhdessä kehys, tavoitteet ja strategia. Strategian yhteydessä pyritään vetoamaan jäsenvaltioiden ryhmiin, jotka ovat erityisen kiinnostuneita tietystä alasta tai alueesta, ja katsotaan, voidaanko työ jakaa entistä tehokkaammin. Näin voisimme myös tehdä säästöjä ennen kaikkia prosesseja, hankkeita ja asiakirjojen tutkimismenettelyjä, jotka muuten aiheuttavat paljon päällekkäistä työtä, toisiaan sivuavia tehtäviä ja hallinnollista työtä. Haluan joka tapauksessa korostaa, että meillä on tällä hetkellä 26 erilaista lainsäädäntöä. Tämän me tarjoamme kumppaneillemme.
Toivoisin tämän suunnitelman tarjoavan tarvittavaa painoarvoa ja poliittista tahtoa kaikkien näiden säännösten vähentämiseksi, yhdenmukaistamiseksi ja yksinkertaistamiseksi. Voisimme lisätä paljonkin tehokkuutta, ja ennen kaikkea politiikkamme olisi tehokkaampaa. Tässä jäsenvaltioilla on ratkaiseva asema.
Joku esitti varsin oudon kysymyksen siitä, miksi keskityn infrastruktuureihin. Meidän on tiedettävä, mitä halutaan. Itse asiassa uskon, että olemme kaikki samaa mieltä siitä, että vastuunoton periaate on olennainen. Olemme samaa mieltä siitä, että afrikkalaisten on kerrottava omalta osaltaan, mitkä ovat heidän ensisijaiset tavoitteensa. No – minä vastaan henkilölle, joka esitti tämän hieman oudon kysymyksen – afrikkalaiset ovat nimenomaan pyytäneet meitä keskittymään ensisijaisesti infrastruktuuriin. Totean myös, ettei tarvitse olla afrikkalainen ymmärtääkseen päätöksen merkitystä. Kuka tahansa Afrikkaan menijä tai Afrikan sydämen tuntija ymmärtää, että niin kauan kun Afrikan laajuisia verkkoja tai yleisafrikkalaisia yhteisöjä ei ole, ei Afrikan talouttakaan voida uudistaa ja voimme unohtaa sen. Tämä on siis syy, jonka vuoksi keskitymme infrastruktuuriin.
Lisään vielä, ettei tämä todellakaan tarkoita sitä, että olisimme unohtaneet koulutuksen tai terveydenhuollon. Olen täysin samaa mieltä tästä puhuneiden kanssa, ja minä jos kukaan olen asiasta tietoinen. Viittaan asiakirjan sivuun 33, jossa selitetään perusteellisesti, että keskitymme luonnollisesti koulutukseen. Miksi haluaisin viettää kanssanne päivän keskustellen talousarviotuen ensisijaisista tavoitteista, kun tämä on mahdollista? Juuri sen varmistamiseksi, että jäsenvaltiot voivat toteuttaa itsenäisesti politiikkaa esimerkiksi koulutuksen alalla. Myös sen varmistamiseksi, että opettajien toimintaa voidaan rahoittaa ja heidän palkkansa maksaa, mikä ei usein ole mahdollista nykyisin. Voitte siis olla vakuuttuneita siitä, että olen hyvin tietoinen koulutuksen ensisijaisuudesta. En voi laatia tyhjentävää luetteloa ensisijaisista tavoitteista, mutta voitte uskoa minun jakavan ne kanssanne. Halusin tehdä tämän selväksi.
Mitä tulee luonnonvaroihin, havaitsette asiakirjasta, että aiomme liittää kumppanivaltioiden talousarviotuen edellytyksiin vaatimuksen siitä, että niiden on osoitettava luonnonvaroistaan saamansa tulot kansallisiin talousarvioihin. Oli aivan perusteltua korostaa tätä asiaa. On täysin epäoikeudenmukaista, että rikkaita luonnonvaroja omaavissa potentiaalisesti vauraissa valtioissa luonnonvaroja valitettavan usein kavalletaan tai jopa ryöstetään eikä niistä näy jälkeäkään kansallisissa talousarvioissa, vaikka luonnonvaroilla voitaisiin rahoittaa suvereenia politiikkaa, josta olemme puhuneet.
Haluaisin vielä tarkastella kahta seikkaa aloittaen aseista. Haluan palata siihen, mitä olen kuullut. Kun väitetään, että Eurooppa saattaa olla yksi Afrikan aseidentoimittajista, minun on asian hyvin tuntevana tiukasti kumottava tällainen väite. En kiistä sitä, että Euroopan naapurustossa on valtioita, jotka myyvät pois menneen aikakauden varastojaan. Tunnustan, että laitonta kauppaa käydään, ja me jopa pyrimme voimakkaasti torjumaan sitä. Muistutan teitä kuitenkin siitä, että Euroopan tasolla on olemassa eettiset säännöt, joita jäsenvaltiot ovat sitoutuneet noudattamaan. Näin ollen Euroopan jäsenvaltiot eivät periaatteessa voi myöntää vientilupia afrikkalaiseen tai muuhunkaan valtioon, jossa vallitsee konfliktitilanne. Tämän halusin todeta, ja jatkamme työtä entiseen malliin.
Viimeinen huomautukseni koskee kauppaa. On selvää, että WTO:n neuvotteluissa kehitys on asetettava huolenaiheiden kärkeen. Vakuutan teille, että kollegani Mandelson toimii juuri näin, ja me luonnollisesti tuemme häntä. Annan esimerkin: olemme kauppaan liittyvien avustusten suurin tarjoaja maailmassa. Muistutan mieliinne komission puheenjohtajan Barroson G8-maiden huippukokouksessa antaman lausunnon: lahjoitamme miljardi euroa vuodessa. Muistutan teitä myös toisesta itsestään selvästä seikasta: olemme maailman ainoa valtioryhmä, joka toteuttaa "kaikki paitsi aseet" -menettelyä. Maatalouspolitiikan alalla on olemassa periaatesopimus Dohan esityslistasta ja YMP:tä on uudistettu, mikä jo oli suuri askel eteenpäin. Riittääkö se? Epäilemättä ei, mutta emme saa myöskään osoittaa naivia optimismia. Meidän on oltava tietoisia siitä, että Euroopan ja joidenkin muiden valtioiden edut ovat yksi tekijä, ja juuri se estää meitä edistymästä nopeammin ja pidemmälle. Meidän on tiedostettava tämä seikka. Katson hyödyttömäksi sen, että hautaisimme päämme hiekkaan sen sijaan että seuraisimme sitä, mitä todella tapahtuu eri valtioissa maatalouspolitiikan alalla.
Talouskumppanuussopimusten tavoitteena on kehitys, erityisesti alueellisen yhdentymisen tukemisen kautta. Esimerkiksi etelä-etelä-kaupan edistäminen on yksi afrikkalaisten ensisijaisista tavoitteista. Puheenjohtaja Konaré selitti tämän meille perusteellisesti tänä aamuna. Luonnollisesti mukautumisesta seuraa kustannuksia, ja me autamme tässäkin.
Kaikki tämä on hyvin aatteellista, ja olen aina kunnioittanut suuresti aatteellisia "äärimmäisyyksiä", koska ymmärrän niitä. Ne tulevat suoraan sydämestä, minkä vuoksi kunnioitan ja ymmärrän niitä niin suuresti. Auttaako nykyinen järjestelmä kehitysmaita? Haluan kiinnittää huomionne siihen, että kaikista etuisuuksistamme ja etuisuusjärjestelmistämme huolimatta kumppaneidemme osuus maailmakaupasta on vähentynyt jatkuvasti. Meidän on tarjottava niille resurssit, jotta ne voivat todella mukautua maailmanlaajuiseen talouteen ja tulla osaksi sitä.
Lopuksi esitän vielä viimeisen huomautuksen, koska katson sen tärkeäksi: etuisuuksista eivät hyödy eniten pienet AKT-maat, vaan Brasilian kaltaiset suuret viejämaat. Tämä osoittaa, että on hyödyllistä tehdä hienoista erottelua.
Arvoisa puhemies, olen kenties hieman ylittänyt puheaikaani ja pyydän sitä anteeksi. Täällä esitettiin kuitenkin niin paljon hyviä kysymyksiä, että pyrin vastaamaan mahdollisimman moneen niistä. 
Puhemies. –
   Arvoisa komission jäsen Michel, voitte olla varma, ettette ole ylittänyt puheaikaanne. Komission jäsenenä puheaikaanne ei lasketa muutenkaan.
Keskustelu on päättynyt.
Nigel Farage (IND/DEM ). –
   Jälleen kerran todistamme, kuinka EU heittelee kiviä lasitornistaan.
Muutama viikko sitten EU neuvoi Irakia perustuslain laatimisessa huolimatta vaikeuksista sen oman perustuslain laatimisessa.
Tänään paljastetaan "Afrikka-strategia", jossa saarnataan häpeämättömästi hyvästä hallintotavasta.
Komissiolla on otsaa sanoa, että afrikkalaisen demokratian ongelmana on "rajoitettu tiedottaminen" ja "yleinen korruptio"; siellä on "legitimiteettikriisi" ja "valtion koneiston ja sen legitimiteetin välillä kasvava katkos tavallisten kansalaisten silmissä".
Kuulostaako tutulta?
Tässä seuraa kuitenkin asiakirjan varsinainen helmi: "aivan liian usein vaaleista seuraa konflikteja, koska häviävä osapuoli ei hyväksy tappiota".
On kulunut vain joitakin kuukausia siitä, kun silloinen neuvoston puheenjohtaja Jean-Claude Juncker sanoi kieltäytyvänsä uskomasta sitä, että ranskalaiset ja alankomaalaiset hylkäsivät perustuslakisopimuksen kansanäänestyksissä.
Totean komissiolle – ja kaikille Junckerin näkemyksen jakaville poliitikoille täällä parlamentissa – ettei Afrikka tarvitse teiltä opetusta, mutta jos todella haluatte olla esimerkkinä, myöntäkää perustuslakisopimuksen epäonnistuminen. Hyväksykää se seikka, että äänestäjät tekivät teistä häviäjiä. Ja ennen seuraavia saarnojanne voisitte puuttua omaan huonoon hallintotapaanne. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma Etiopian tilanteesta. 
Louis Michel,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen tyytyväinen Euroopan unionin koordinoituun toimintaan Etiopian kriisin hallinnassa. Olen puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan ja EU:n korkean edustajan Javier Solanan kanssa pitänyt säännöllisesti yllä korkean tason yhteyksiä.
Euroopan unionin troikka välitti Addis Abebaan Euroopan unionin viestin, jossa pyydettiin, ja pyydetään, kaikkia poliittisia puolueita pitämään vaaliprosessi ja poliittinen vuoropuhelu oikeilla raiteillaan. Olen myös tyytyväinen siihen, miten hallituksen ja opposition vuoropuhelu on edistynyt 2. lokakuuta jälkeen. Tosiasiassa edistys oli uhattuna, ja maa oli vaarassa joutua tilanteeseen, josta ei varmasti olisi ollut paluuta. Kirjoitin tuolloin pääministerille ja ilmaisin huolestuneisuuteni poliittisten osapuolten välisestä kireästä ilmapiiristä ja tarpeesta pitää kaikki viestintäkanavat avoinna. Aluksi voitaisiin vapauttaa kaikki poliittiset vangit ja avata hallituksen sulkemat oppositiopuolueiden puoluetoimistot.
Seurasin erittäin kiinnostuneena Etiopian liittovaltion parlamentin avajaisistuntoa ja pääministeri Zenawin uudelleenvalintaa 10. ja 11. lokakuuta. Monipuoluejärjestelmän perustaminen ja demokratian juurruttaminen Etiopiaan edellyttävät asianmukaista ja normaalisti toimivaa parlamenttia. Tapasin pääministeri Zenawin kolmesti ennen tätä vaihetta. Jokaisella kerralla toistin tiukasti, kuinka odotamme oppositiota kohdeltavan. Mielestäni tämä on äärimmäisen tärkeää. Suurimman oppositiopuolueen – CUD:n – jatkuva poissaolo Etiopian parlamentista saattaisi aiheuttaa levottomuuksia. Näin voisi tapahtua myös, jos uutta enemmistöä ei asetettaisi pääkaupunki Addis Abeban hallintoon.
Olen vakuuttunut siitä, että Euroopan unionin on edelleen osallistuttava kaikkien osapuolten rakentavaan, vaikkakin tiukkaan ja vaativaan, vuoropuheluun, jotta se voi vaikuttaa myönteisesti Etiopiassa käynnissä olevaan prosessiin. Tätä odotan poliittiselta vuoropuhelulta.
Lopuksi vielä yksi kommentti. Olen huolestunut Etiopian ja Eritrean jälleen kiristyneistä väleistä. Euroopan unionin on seurattava tilannetta valppaasti. 
Anders Wijkman,
   Arvoisa puhemies, monet meistä olivat sitä mieltä, että toukokuussa järjestetyt vaalit merkitsivät Etiopialle demokratian läpimurtoa. Kuinka väärässä olimmekaan! Heti vaaleja seuranneina päivinä Melesin hallitus osoitti, että sen on vaikea hyväksyä opposition suurta menestystä. Hallitus sääti lakeja, joilla rajoitettiin opposition toimintamahdollisuuksia. Media on jälleen hallituksen tiukassa valvonnassa, ja oppositiopoliitikkoja pidätetään toistuvasti. Turvallisuuspoliisi on julmasti tukahduttanut rauhallisia mielenosoituksia, ja tämän seurauksena kesäkuussa kuoli yli 40 ihmistä.
Muutaman viime päivän tapahtumat valitettavasti vahvistavat tätä näkemystä. Opposition ja hallituspuolueen väliset neuvottelut kariutuivat muutama päivä sitten, kun hallitus oli kieltäytynyt keskustelemasta mielestäni täysin ymmärrettävistä demokratiauudistuksista. Tämän johdosta useat oppositiojäsenet jäivät pois parlamentin seuraavasta istunnosta. Seurauksena oli laki, jolla kumotaan näiden jäsenten koskemattomuus. Istuntoon osallistuneilta opposition jäseniltä evättiin oikeus osallistua prosessiin.
Me täällä parlamentissa tiedämme, ettei tällainen toiminta ole millään tavoin demokraattista. Keskusteltavanamme olevassa päätöslauselmassa käsitellään toukokuussa pidettyjä vaaleja seuranneita tapahtumia. Ensisijaisena tarkoituksenamme ei ole arvostella hallitusta ja hallituspuoluetta. Tarkoituksenamme on osoittaa komission jäsenen Michelin tavoin tyytymättömyytemme Etiopian tapahtumiin sekä osittain pyytää molempia osapuolia aloittamaan neuvottelut ja käyttämään hyväkseen mahdollisuutta Etiopian rauhanomaiseen ja demokraattiseen kehitykseen, mille annettiin vahva tuki toukokuun vaaleissa.
EU haluaa myötävaikuttaa myönteiseen kehitykseen Etiopiassa ja tukea erityisesti toimintaa, jonka tarkoituksena on vähentää köyhyyttä. Kaikessa tässä voidaan onnistua ainoastaan demokratiaa sekä ihmisvapauksia ja -oikeuksia kunnioittavassa ilmapiirissä. Tässä asiassa Melesin hallituksen on tehtävä työtä. Muutoin saattaa olla vaarana, että se menettää ystävänsä, mikä koituisi loppujen lopuksi köyhien kansalaisten vahingoksi. 
Ana Maria Gomes,
   . Arvoisa puhemies, kun edellisen kerran käytin puheenvuoron, totesin olevani hyvin huolestunut. Olen sitä edelleen. Sitten 1. lokakuuta 2005 on todellakin tapahtunut mielenkiintoista kehitystä, kun neuvottelut käynnistyivät ja niissä toimivat välittäjinä avunantajamaat ja suurlähettiläät. Saamieni tietojen mukaan edessä on kuitenkin yhä umpikuja, vaikka Etiopian hallitus on jo kutsuttu koolle. Käsittääkseni toimintatavat ovat demokratian vaatimuksiin nähden erittäin puutteellisia.
Arvostan komission jäsenen Michelin julkilausumaa ja hänen toteuttamiaan toimia. Toivoisin, että erityisesti neuvosto ja puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta ilmaisisivat myös kantansa tilanteesta ja siitä, pitävätkö he lähestymistapaansa toimivana. Olen erityisen huolestunut ja tietoinen puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan erityislaatuisesta suhteesta Atlantin toisella puolella oleviin liittolaisiimme. Kansainvälisen yhteisön ja avunantajina toimivien yhteisöjen yhtenäisyys tässä asiassa on ratkaisevan tärkeää. Haluaisin kuulla neuvoston kannan asiasta.
En käsittele asiaa tämän syvällisemmin, sillä toimin edelleen Etiopian osalta Euroopan unionin vaalitarkkailuvaltuuskunnan johdossa. Saatan tietenkin kommentoida asiaa vielä sen jälkeen, kun olen toimittanut loppuraporttini. On kuitenkin aivan oikein, että Euroopan parlamentti osoittaa välittävänsä Etiopian tilanteesta ja jatkaa tilanteen tarkkaa seurantaa. 
Fiona Hall,
   . Arvoisa puhemies, olin mukana Euroopan parlamentin valtuuskunnassa, joka tarkkaili 15. toukokuuta pidettyjä vaaleja. Puhuin valtuuskunnan edustajana 17. toukokuuta järjestetyssä lehdistötilaisuudessa ja totesin vaalien olevan tärkeä edistysaskel Etiopian demokratisoitumisprosessissa. Tämän vuoksi olen henkilökohtaisesti todella harmissani ja järkyttynyt tilanteen pahenemisesta vaalien jälkeen.
Vaalien osalta meidän on luotettava Euroopan unionin vaalitarkkailuvaltuuskunnan ja Carter-keskuksen tekemiin huomioihin. Näiden mukaan 15. toukokuuta pidettyihin vaaleihin johtaneet toimet toteutettiin asianmukaisesti, mutta 15. toukokuuta seuranneissa toimissa havaittiin joitakin väärinkäytöksiä.
Vaaleista on kulunut nyt viisi kuukautta. Demokraattisten vaalien yleisenä tarkoituksena on muodostaa toimiva demokraattinen kokous. Näin ei ole tapahtunut, ja pyydän hartaasti, että osapuolet – hallituspuolue ja oppositio – jatkavat vuoropuhelua selvittääkseen erimielisyytensä. Mikäli vuoropuhelujen tuloksena ei muodosteta toimivaa parlamenttia, jossa toimii aktiivisesti erilaisin vakaumuksin varustettuja poliitikkoja, vaaliprosessi voidaan todeta kaiken kaikkiaan epäonnistuneeksi. Tällöin tulisivat tietenkin petetyiksi ne 90 prosenttia etiopialaisista äänestäjistä, jotka äänestivät 15. toukokuuta, ja usein jopa jonotettuaan useita tunteja. He luottivat vaaliprosessiin. Toivon, etteivät äänestäjien valitsemat johtajat petä heidän luottamustaan.
Hallituksella on toki velvollisuus kunnioittaa perustuslain olennaisia periaatteita ja taata perusvapaudet ja ihmisoikeudet. Etiopian hallituksen on sitouduttava siihen, että oppositiopuolueen jäseniä ei pelotella tai vangita ilman oikeudenkäyntiä. Lisäksi hallituksen on jälleen myönnettävä oppositiopuolueille pääsy tiedotusvälineisiin.
Puolueilla oli 15. toukokuuta edeltävänä aikana hyvä edustus tiedotusvälineissä, mutta enää näin ei ole. Aikana, jolloin kaikkien olisi pysyttävä rauhallisina, on erityisen vaarallista, että perustuslain noudattamiseen sitoutuneiden oppositiojohtajien on hankala olla yhteydessä kannattajiinsa tiedotusvälineiden kautta.
Tästä toivottomasta tilanteesta ei kukaan selviä voittajana. Jos poliittinen prosessi kariutuu, häviäjiä eivät ole ainoastaan Etiopian oppositiopuolueet. Häviäjä on koko Etiopian kansa, koska maa muuttuu hetkessä Afrikan johtotähdestä, toivon ja edistyksen tuojasta, jonka presidentti johti Afrikan komissiota, epäonnistuneeksi valtioksi.
Mielestäni Etiopia ei ansaitse Afrikan viimeisimmän epäonnistuneen valtion asemaa. Tämän vuoksi vetoan kaikkiin puolueisiin, jotta ne pysyvät tiukasti mukana neuvotteluprosessissa. 
Margrete Auken,
   Arvoisa puhemies, ihmisoikeustilanne Etiopiassa on hyvin huolestuttava. Saatuamme tarkkailla – kuuluin itsekin valtuuskuntaan – loistavia ja rauhallisia vaaleja ja liikututtuamme aidosti erinomaisesta äänestäjämäärästä, vaalien jälkeiset tapahtumat tuntuvat pelottavilta. Satoja on vangittu, suurten oppositiopuolueiden puoluetoimistot on tyhjennetty ja suljettu. Tiedotusvälineet on monopolisoitu, ja opposition on mahdotonta edustaa itseään julkisesti ja nyt myös parlamentissa. Hallitus vaikeuttaa tilannetta kohtalokkaasti asenteellaan ja toimillaan.
Oppositiojohtajien jatkuva nöyryyttäminen tekee Etiopian tilanteesta tietenkin äärettömän jännittyneen ja vaarallisen. Edelliset puhujat ovat kerranneet tapahtumat. Opposition hyväksyttyä vaalien tulos heiltä evättiin mahdollisuus osallistua parlamentin toimintaan.
Olen tietenkin sitä mieltä, että meidän on tehtävä kaikkemme, jotta väkivalta ei valtaa alaa, mutta en kuitenkaan ole täysin varma, että paras tapa saavuttaa poliittisia ratkaisuja on toimia hienotunteisesti. Mielestäni Euroopan parlamentin on lausuttava suureen ääneen ja selkeästi, että se pitää erittäin vakavana tapaa, jolla oppositio ja demokratia ovat tällä hetkellä nujerrettuina. Lisäksi toivon todella, että komissio saadaan tämän keskustelun ja hyväksyttävänä olevan päätöslauselman ansiosta toteamaan erittäin selvästi, että neuvottelut on todella saatava käyntiin. Poliittisia ratkaisujakin tarvitaan, mutta nämä hienotunteiset toimemme ovat tähän mennessä aiheuttaneet vain lisää nöyryytyksiä ja harmia oppositiolle. Meidän kaikkien on kuitenkin tehtävä kaikkemme, jotta tilanne ei riistäydy käsistä. 
Luisa Morgantini,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, demokratian perustaminen ei ole yksinkertaista: siihen liittyy paljon myötä- ja vastoinkäymisiä. Minäkin toimin tarkkailijana vaaleissa ja näin, kuinka äänestäjät osallistuivat äärimmäisen tärkeään demokraattiseen prosessiin. Tämä prosessi on kuitenkin keskeytynyt huolestuttavien tapahtumien vuoksi.
Olen tyytyväinen komission toimiin tässä asiassa ja haluan kiittää paitsi Tim Clarkea – Euroopan unionin edustajaa Etiopiassa, jolle lähetän terveiseni – poikkeuksellisen hyvästä työstä, myös jäsen Gomesia erittäin järkevästä toiminnasta tässä tilanteessa. On aivan liian helppoa huutaa ja tuomita, mutta mielestäni on paljon vaikeampaa pyrkiä hallitsemaan Etiopiassa käynnissä olevan kaltaista, äärimmäisen monimutkaista prosessia.
Komission toiminta vuoropuhelun ja yhteistyön kannustamiseksi sekä kaikkien osapuolten, niin hallituksen kuin enemmistöpuolueen ja oppositiopuolueidenkin, painostamiseksi on kunnioitettavaa. Näilläkin on kuitenkin erilaiset menettely- ja toimintatavat.
Vahvimmalla osapuolella, eli tässä tapauksessa Etiopian hallituksella, on aina selkeästi rankin tehtävä. Tästä huolimatta on tärkeää pyrkiä edistämään yhteistyötä ja vuoropuhelua, jotta demokratiaprosessi toteutuu käytännössä. 
Rainer Wieland (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, väliaikaisten tarkkailijoiden valtuuskuntaan kuuluneena haluan kiittää erityisesti pitkäaikaisia tarkkailijoita heidän tekemästään työstä. Ehdotetussa tekstissä todetaan, että etiopialaiset osoittivat uskovansa demokratiaan. Mielestäni he ovat tehneet enemmän. Heidän arvokkuutensa on merkitty muistiin, ja he ovat osoittaneet olevansa valmiita demokratiaan. Ennen kaikkea he ansaitsevat kiitollisuutemme ja demokratian hengen mukaisen kiitollisuuden.
Eräänä päivänä kello 6 aamulla Etiopiassa laskin jonossa olevan 150 ihmistä, ja puoliltapäivin näin eri äänestyspaikoilla 1 500 jonottajaa. Myös jäsen Gomes näki, kuinka vanhat ihmiset jonottivat yhtäjaksoisesti tunteja ilman ruokaa tai vettä, ja tämän jälkeen äänestivät leveä hymy huulillaan. Kun yhä harvempi omien äänestäjäkuntiemme äänestäjä vaivautuu äänestämään, havaitsin jälleen Etiopiassa, että demokratiassa on seksiä. Toivottavasti sallitte tällaisen suorasukaisen ja imelän sanonnan. Näin, kuinka kaunista demokratia voi olla!
Näimme kuitenkin myös, kuinka hauras demokratiaprosessi voi olla, kun ihmiset kuiskailivat meille äänestyspaikoilta lähtiessämme: "älkää menkö!". Näimme, millainen maine Euroopan unionilla on, ja miten ihmiset luottavat unioniin ja pitävät sitä kokonaisuutena, joka paitsi pitää ihanteitaan esillä kuin julisteita on myös valmis puolustamaan ihanteitaan. Voin todeta, etten koskaan aiemmin ole ollut niin ylpeä kantamastani Euroopan unionin "tähtirenkaasta".
Saimme myös kuulla vaalitarkkailijoiden kertovan, että kunhan ääntenlaskenta päättyisi, he aikoivat kadota muutamaksi päiväksi oman turvallisuutensa vuoksi. Addis Abebassa kuulimme usein sanottavan, ettei hallitus ehkä ole halukas luopumaan asemastaan, mutta myös, ettei oppositio ehkä ole halukas ja kykenevä ottamaan tehtävää vastaan. Näin epävarmoissa olosuhteissa oli hyvä, että Euroopan unionia neuvottiin varovaisuuteen.
Vaalien jälkeiset tapahtumat ovat osoittaneet, että hallitus ei todennäköisesti voi pysyä koossa ja että oppositio on luultua valmiimpi valtaan. Päätöslauselmien selvästä varovaisuudesta olisi päästävä vähitellen eroon. 
Michael Gahler (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, tilanne Etiopiassa muuttuu päivä päivältä epävakaammaksi, ja tästä on ensisijaisesti vastuussa hallitus. Vaikka 90 prosentin äänestäjämäärä on osoitus Etiopian kansalaisten luottamuksesta demokratiaprosessiin, hallitus selvästikin joutui paniikkiin heti ensimmäisten tulosten selvittyä.
Tuen EU:n ensisijaista vaalitarkkailijaa, jäsen Gomesia, hänen aikomuksessaan laatia asiasta puolueeton ja todenperäinen raportti. Niiden, jotka yleensä – ei vähiten täällä Brysselissä – haluaisivat Afrikkaan liittyvissä asioissa pitää yllä vallitsevaa tilannetta ja joiden kannattajien mielestä demokraattiset vaalit ovat oikeastaan häiritseviä, olisi varottava tekemästä täällä parlamentissa ehdotuksia asiasta saatujen tietojen vääristelemiseksi.
Amerikkalaiset ystävämme näyttävät nyt valitettavasti langenneen samaan kiusaukseen. Varoitan tekemästä samoin, sillä näin ei edistetä millään tavoin demokratiaa tai kestävää vakautta eikä edes torjuta kansainvälistä terrorismia.
Kaikesta siitä huolimatta, mitä 15. toukokuuta jälkeen on tapahtunut, on tärkeää, että hallitus ja oppositio asettavat maan edun etusijalle ja jatkavat vuoropuhelua. Vaikka diplomaattiemmekin toiminta Addis Abebassa on hyödyllistä tässä asiassa, luottamuksen aikaansaaminen on hallituksen velvollisuus. Hallituksen olisikin muutettava parlamentin työjärjestystä vielä siten, että oppositiolla olisi edes mahdollisuus käyttää hyväkseen perustuslaissa sille suotuja oikeuksia. Koskemattomuus on palautettava niille jäsenille, jotka eivät olleet läsnä avajaisistunnossa, sekä Addis Abeban kaupunginvaltuuston jäsenille. Lisäksi pyydän hallitusta vapauttamaan poliittiset vangit ja takaamaan oppositiolle pääsyn tiedotusvälineisiin.
Mikäli hallitus ei suostu luomaan demokratialle suotuisia olosuhteita, se paljastaa todellisen luonteensa ja osoittaa toistavansa Afrikassa niin usein tapahtunutta, eli sitä, että vaalitulos hyväksytään ainoastaan, jos tulos vahvistaa olemassa olevan hallituksen asemaa. Tämä ei ole kuitenkaan vaalien tarkoitus. Vaaleissa 90 prosenttia etiopialaisista ilmaisi, mitä he odottavat demokraattisilta vaaleilta, ja hallituksen on hyväksyttävä etiopialaisten mielipide asiasta. 
Ursula Stenzel (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, on yllättävää, että käytän puheenvuoron käsitelläkseni Etiopian kriisin syvenemistä. Kyseessä on kuitenkin maa, josta välitän todella paljon, koska maanmieheni Karlheinz Böhm työllistää siellä muiden avuksi toimivia ihmisiä, ja hän jatkaa tuen tarjoamista, vaikka tuo tuki vaikuttaakin pisaralta meressä.
Tämän vuoksi on mielestäni entistä harmittavampaa, että Etiopian demokratiakokeilu uhkaa epäonnistua, kun hallitus selvästikään ei kykene hyväksymään demokratian tosiasioita ja takaamaan oppositiolle sen perusoikeuksia. Kehotan komissiota pyyntöjensä ja kauniiden sanojensa lisäksi selvittämään, ettei siltä heru tukea ennen kuin demokratiakehitys edistyy, ja vahvistamaan sanansa tuen antamiselle asetettavilla ehdoilla.
Minäkin olen vahvasti parlamentista Etiopiaan lähetettävän tilapäisen tutkintakomitean kannalla ja kannatan jäsen Gomesin hanketta. Mitä enemmän Euroopan unioni – ja jokainen sen toimintataso – on näkyvästi läsnä, sitä parempi, sillä näin tuomme ilmi, ettemme aio sallia Etiopian kriisin syvenemistä. 
Louis Michel,
   . Arvoisa puhemies, puhun hyvin lyhyesti, sillä olen oikeastaan hyvin laajalti samaa mieltä parlamentin ilmaisemista asioista. Jäsen Gomesia haluan myös onnitella ja kiittää siitä, että hän säilytti malttinsa niinä hetkinä, joiden voin ymmärtää olleen kovin työläitä. Kiitän häntä siitä, että tarkkailutehtävä toteutettiin täysin myönteisessä hengessä ja asianmukaisesti. Yhdyn niihin, jotka kiittivät jäsen Clarkia: työ ei varmasti ole ollut helppoa joka päivä.
Itse asiassa olen sitä mieltä, että poliittista vuoropuhelua on äärimmäisen vaikea jatkaa nykyisissä olosuhteissa, mikäli pääministeri ei lyhyen aikavälin kuluessa täytä vähimmäismäärää odotuksistamme. Tästä olen todella varma. Kuulun niihin, jotka ovat suhtautuneet erittäin ymmärtävästi Etiopian tapahtumiin. Kaikki nämä viestit on välitetty pääministerille. En tiedä, miksi minusta toisinaan tuntuu, ettei pääministeri täysin ymmärrä, millaiseen vaaraan hän on maataan asettamassa. Olemme painostaneet häntä. Olen myös keskustellut syvällisesti opposition jäsenten kanssa ja kehottanut heitä lunastamaan paikkansa parlamentissa, jotta parlamentarismi saadaan toimivaksi. Tällöin on vastaavasti selvää, että pääministerin on nyt lähetettävä useita toivomamme kaltaisia viestejä.
Yhteistyön keskeyttämisestä olen sitä mieltä, ettemme tässä vaiheessa voi harkita aloittavamme virallista kehitysyhteistyön keskeyttämiseen tähtäävää menettelyä. Cotonoun sopimusten 8 artiklan mukaan vuoropuhelu on aina avointa, ja mielestäni tällainen vuoropuhelu on kaikkein soveliain tapa pitää ovet avoinna ja kannustaa osapuolia rakentavaan toimintaan.
Joka tapauksessa seuraan hyvin tarkasti poliittisen tilanteen kehittymistä enkä aio peitellä sitä, että jopa minä, joka tiedän varsin hyvin kaoottisen tilanteen vaarat, alan pikkuhiljaa käydä kärsimättömäksi. Pääministeriä on nyt painostettava kaikin keinoin, jotta hän ymmärtäisi, ettei demokratiaa saada aikaan yksipuolisesti ja että oppositiota on kunnioitettava ottamalla myös vaalitulos huomioon. Itse asiassa näissä vaaleissa tilanne on aivan erilainen, ja jos pääministeri haluaa kansainvälisen yhteisön suhtautuvan maahan vastedeskin myönteisesti, hänen on varottava käyttämästä hyväksi tätä myönteisyyttä. Tätä mieltä minä olen. Arvoisa puhemies, olen siis laajalti samaa mieltä siitä, mitä täällä on sanottu. 
Puhemies. –
   Keskustelu on päättynyt.
Keskustelun päätteeksi olen vastaanottanut viisi työjärjestyksen 103 artiklan 2 kohdan(1) mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.
Äänestys toimitetaan huomenna.


Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana Bonon laatima kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan mietintö (A6-0245/2005) koulutuksesta, Lissabonin prosessin kulmakivestä (2004/2272 (INI)). 
Christopher Beazley (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, huomasin, että puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan edustajat eivät ole paikalla. He eivät olleet – varmasti erittäin hyvästä syystä – paikalla edellisenkään keskustelun aikana. Voisimmeko seuraavan kerran, kun koulutuksesta keskustellaan, pyytää puheenjohtajavaltion edustajaa –Britanniasta tai muualta – olemaan paikalla?
Puhemies. –
   Kolleganne näyttävät olevan samaa mieltä kanssanne. 
Guy Bono (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, ensimmäiseksi haluan muistuttaa teitä kontekstista, jossa mietintö on laadittu. Tämän jälkeen kerron niistä kuudesta ensisijaisesta tavoitteesta, jotka minulla oli tekstiä laatiessani, ja lopuksi kiinnitän huomionne kuuteen mietinnössä esitettyyn tärkeään ehdotukseen.
Kontekstista totean, että mietinnön tarkoituksena on saada neuvosto tietoiseksi Euroopan unionin viivästyksistä Lissabonin strategian täytäntöönpanossa yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen alalla. Kuten parlamentin jäsenet tietävät, 22.–23. maaliskuuta 2005 kokoontunut kevään Eurooppa-neuvosto asetti tavoitteeksi eurooppalaisen koulutusalueen toteuttamisen. Jäsenvaltioiden on joka tapauksessa vaihdettava hienot lausuntonsa käytännön toimiin. Tässä mietinnössä määritellään ensisijaiset toiminta-alat.
Hiljattain annetussa työasiakirjassa, joka koskee edistymistä Lissabonin tavoitteiden saavuttamisessa yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen alalla ja joka julkaistiin 11. huhtikuuta 2005, komission yksiköt tarkastelevat tuloksia 30:stä yleissivistävästä ja ammatillisesta koulutusjärjestelmästä. Asiakirjan sisältämiä erittäin tarkkoja tietoja tarkasteltuani haluan käsitellä kuutta ensisijaista alaa, joilla jäsenvaltioiden on mielestäni toimittava pikaisesti, jos haluamme koulutuksella olevan jatkossakin keskeinen sija Lissabonin prosessissa.
Kulttuuri- ja koulutusvaliokunnassa olen jo aikaisemmin luetellut seuraavat kuusi ensisijaista toiminta-alaa: vähennetään koulunkäynnin ennenaikaisesti lopettavien nuorten määrää; selvitetään tutkijoiden riittävä lukumäärä; pannaan täytäntöön johdonmukaiset ja sosiaalista osallisuutta edistävät elinikäistä oppimista ja koulutusta koskevat strategiat; houkutellaan yli miljoona ihmistä opettajan ammattiin seuraavan kymmenen vuoden aikana; tarkastellaan, miksi useimmilta Euroopan unionin alueen oppilailta jää saavuttamatta tavoite vähintään kahden vieraan kielen oppimisesta; ja lisäksi vahvistetaan avointa koordinointimenetelmää ja vaihdetaan tietoja hyvistä toimintatavoista yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen alalla. Näiden kuuden ensisijaisen toiminta-alan ja kulttuurivaliokunnan kollegoiltani saamani palautteen perusteella kiinnitän huomionne kuuteen mietinnössä esitettyyn ehdotukseen.
Ensimmäiseksi todettakoon, että jos tavoitteena on kehittää tietoon perustuvan yhteiskunnan tarpeita vastaavaa osaamista, on ratkaisevan tärkeää, että jäsenvaltiot ryhtyvät pikaisesti vauhdittamaan opiskelijoiden, harjoittelijoiden, työntekijöiden ja heidän perheidensä sekä tutkijoiden liikkuvuutta ja toisaalta kehittämään politiikkoja heikommassa asemassa olevien ja köyhyydestä kärsivien nuorten sosiaalisen osallisuuden edistämiseksi.
Toiseksi mietinnössä kehotetaan, että komissio ja jäsenvaltiot lisäävät nuorten keskuudessa sellaisten teknisten alojen arvostusta, jotka synnyttävät työpaikkoja ja edistävät integraatiota. Tässä yhteydessä katsoisin hyödylliseksi, että Euroopan unioni käynnistää viestintäkampanjan, jonka tarkoituksena on saada nuoret kiinnostumaan teknisistä osaamisaloista ja siten kirkastaa näiden alojen usein kielteistä yhteiskunnallista kuvaa.
Kolmanneksi mietinnössä korostetaan, että parlamentin on osoitettava kannattavansa pilottihanketta Erasmus-tyyppisen ohjelman luomiseksi oppisopimusoppilaille, jotta nämäkin oppilaat voisivat helpommin osallistua "uuden sukupolven" ohjelmiin yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen alalla.
Neljänneksi ehdotan, että talousarviokeskustelussa olisi hyödyllistä tuoda esille, kuinka tärkeää Euroopan unionin on turvata riittävät rahoitusmuodot elinikäisen oppimisen ja koulutuksen alan uudelle yhdennetylle toimintaohjelmalle. Lisäksi on varmistettava, että Euroopan sosiaalirahaston varat ovat kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden saatavilla vuoden 2006 jälkeen.
Viidenneksi mietinnössä pyydetään, että neuvosto varaa seuraavien rahoitusnäkymien yhteydessä riittävät määrärahat kaikille elinikäiseen oppimiseen ja koulutukseen liittyville toimenpiteille, joista Lissabonin strategian tavoitteiden saavuttaminen suureksi osaksi riippuu.
Kuudes ja viimeinen ehdotus osoitetaan jäsenvaltioille, joita kehotetaan määrittelemään viipymättä entistä johdonmukaisempia kansallisia koulutuspolitiikkoja, joilla pyritään helpottamaan työnhakijoiden pääsyä koulutukseen.
Hyvät kollegat, elämme erittäin ratkaisevaa aikaa Euroopan unionin kannalta. Viimeaikaiset poliittiset tapahtumat ovat saaneet meidät tietoisiksi siitä, että kansalaisten koulutus ja työttömyyden torjunta on asetettava keskeiselle sijalle kaikissa julkisen vallan toimenpiteissä. Taloutemme ei ole kilpailukykyinen ilman riittävää ja kilpailukykyistä yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen järjestelmää. Seuraava asia koskee sekä parlamentin jäseniä että kollegojamme komissiossa ja neuvostossa. Jos yhteisö ei myönnä riittäviä määrärahoja koulutukseen, aitoa Euroopan kansalaisuutta ei milloinkaan saavuteta, ja 25 maan on edelleen yhtä vaikea sopia yhteisestä eurooppalaisesta hankkeesta.
Tämän vuoksi odotan teidän äänestävän mietinnön puolesta, sillä siten saamme lähetettyä vahvan viestin jäsenvaltioille siitä, että niiden on kiireellisesti asetettava koulutus jälleen Lissabonin strategian ytimeksi. 
Ján Figeľ,
   . Arvoisa puhemies, jäsen Bono on laatinut mietintönsä Lissabonin strategian kannalta erittäin ratkaisevalla hetkellä. Työmme on puolivälissä, ja yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen asemasta strategian täytäntöönpanossa keskustellaan yhä enemmän, ja sitä tuetaan entistä enemmän. Olen tyytyväisenä pannut merkille tässäkin mietinnössä ja parlamentissa asialle ilmaistun tuen, ja erityisesti sen kannan, joka parlamentilla on tässä yhteydessä rahoitusnäkymistä ja koulutuksesta. Mielestäni Euroopan suurimpia etuja ovat kansalaistemme äly, tiedot, taidot ja luovuus. Erityisesti haluan kiittää jäsen Bonoa erinomaisesta työstä. Mietinnössä esitetyistä ajatuksista on paljon apua komissiolle.
Olitte aivan oikeassa todetessanne, että koulutus on Lissabonin strategian kulmakivi. Unionissa ei tosiaankaan tapahdu todellista kasvun nopeutumista tai innovaatioiden, työllisyyden ja sosiaalisen yhtenäisyyden lisääntymistä, jos henkilöresursseja ei oteta entistä enemmän huomioon yleissivistävässä ja ammatillisessa koulutuksessa. Mietinnöstä on paljon apua, kun pyrimme välittämään tämän tärkeän viestin poliittisille päättäjille.
Mietinnössä painotetaan useita aloja, joilla on Lissabonin strategian onnistumisen kannalta keskeinen merkitys. Korostaisin vielä kolmea alaa, joilla on komission mielestä tapahduttava huomattavaa edistystä lähitulevaisuudessa.
Ensin todettakoon elinikäistä oppimista koskevista strategioista, että jäsenvaltiot ovat sitoutuneet laatimaan nämä strategiat vuoteen 2006 mennessä. Jatkossa komissio seuraa tiiviisti jäsenvaltioiden edistymistä asiassa. Yhä useammat maat ovat määritelleet kansalliset strategiansa, mutta koko Euroopassa suurimpana haasteena on strategioiden täytäntöönpano.
Toiseksi arvostamme sitä, että mietinnössä kiinnitetään huomiota heikommassa asemassa olevien tarpeisiin sekä muihin kohderyhmiin, esimerkiksi nuoriin – kuten eurooppalaisessa nuorisosopimuksessa edellytetään – ja työnhakijoihin. Erityisen huolestunut olen siitä, että ei ole saavutettu erityisesti sosiaaliseen osallisuuteen liittyviä EU:n vertailuarvoja.
Jos emme ryhdy merkittäviin toimiin koulunkäynnin ennenaikaisen lopettamisen, toisen asteen tutkinnon suorittamisen ja keskeisten taitojen hankkimisen aloilla, sosiaalinen syrjäytyminen kohtaa yhä useampaa seuraavasta sukupolvesta, ja tämä olisi vahingollista heidän itsensä, talouden ja yhteiskunnan kannalta. Komissio aikoo antaa suositusluonnoksen, jossa käsitellään elinikäiseen oppimiseen liittyviä keskeisiä taitoja, ja toivomme siten edistävämme merkittävästi uudistuksia, jotka ovat välttämättömiä tällä tärkeällä alalla.
Kolmanneksi haluan mainita hallintotavan parantamisen. Järjestelmien hallinnointitavan uudistamistarve on ehkä suurin haaste elinikäisen oppimisen toteuttamisessa. Hallinnoinnin on oltava johdonmukaista ja koordinoitua, ja tämä edellyttää synergiaa asianmukaisilta ministeriöiltä, vahvaa työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua ja muiden sidosryhmien valveutuneisuutta ja aktiivista osallistumista. Komissio aikoo seurata alojen kehitystä tarkasti käytännön vertaisryhmäopetustoimissa, joissa jäsenvaltiot tukevat toisiaan uudistusten toteuttamisessa, kun he oppivat muiden jäsenvaltioiden kokemuksista. Samoin jatkamme yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen eurooppalaisen alueen luomista. Komissio neuvottelee parhaillaan ehdotuksesta tutkintojen tunnustamista koskeviksi eurooppalaisiksi puitteiksi, ja toivomme ehdotuksen tarjoavan hyvin käytännönläheistä apua opiskelijoiden, harjoittelijoiden ja työntekijöiden liikkuvuuden lisäämiseen.
Kiitän parlamenttia jatkuvasta tuesta ja erityisesti yleissivistävälle ja ammatilliselle koulutukselle annetusta ensisijaisesta asemasta rahoitusnäkymiä koskevissa keskusteluissa. 
Christopher Beazley,
   . Arvoisa puhemies, käytin työjärjestyspuheenvuoron, joka saattoi kuulostaa hieman epäkohteliaalta, kun huomautin, että neuvoston puheenjohtaja ei ole paikalla. Jäsen Bonon mietinnön nimi kuuluu englanniksi "Education as the cornerstone of the Lisbon process" (Koulutus – Lissabonin prosessin kulmakivi). Haluaisin poistaa englanninkielisestä nimestä sanan "corner" (kulma) ja lisätä sanan "key" (laki). Holvin lakikivi on keskeinen osa holvia. Jos se heikkenee tai putoaa, koko holvin rakenne murentuu. Kulmakiven paikka on puolestaan kulmassa. 
 Hyvä jäsen Bono, puhuitte ranskaksi ja käytitte ilmaisua "au coeur du processus de Lisbonne" (keskeinen sija Lissabonin prosessissa). Ilmaisut "keystone" ja "au coeur" tarkoittavat samaa asiaa. 
Arvoisa komission jäsen Figel’, olette kohteliaan tapanne mukaisesti ilmaissut komission oikean kannan, jonka mukaan koulutuksella on oltava keskeinen sija. Koulutuksen on oltava avainasemassa. Täällä ei ole oman maani hallituksen edustajia. Minulla ei ole mitään erityistä ongelmaa hallitukseni kanssa – pääministerimme piti täällä loistavan puheen. Minulla on pieni poliittinen ongelma, eli se, että pääministerimme ei ole puolueeni jäsen. Vaikka puolueeni olisikin hallituksessa, arvostelisin puoluettani ja hallitustamme aivan kuten arvostelen vastustajianikin siitä, että he eivät koskaan suhtaudu vakavasti koulutukseen. Petämme nuoret kansalaisemme ja epäonnistumme, koska luulemme tietävämme, kuinka opettaa.
Moni valiokunnan jäsen on toiminut työurallaan aikaisemmin opettajana. Opettajat tietävät opettamisesta, hallitukset eivät tiedä mitään koulutuksesta. Hallitukset eivät tiedä mitään työpaikkojen luomisesta. Työnantajat luovat työpaikkoja, hallitukset eivät. Hallitukset estävät työpaikkojen luomisen. Ne estävät opettajia harjoittamasta ammattiaan. Mainitsen vain lyhyesti yhtenä esimerkkinä Englannissa koulutetut brittiläiset opettajat, jotka eivät löydä työtä Ranskasta tai Italiasta, sillä opetusviranomaiset kieltäytyvät hyväksymästä heidän tutkintojaan, koska he ovat kotoisin eri jäsenvaltiosta.
Aikani on loppumassa, joten totean lopuksi, että asialle on tehtävä jotakin. Englannissa opettajana toimivan on voitava halutessaan opettaa Ranskassa, Italiassa tai Liettuassa. Kun minulla seuraavan kerran on mahdollisuus puhua puheenjohtajavaltio Yhdistyneelle kuningaskunnalle, jatkan tätä keskustelua. Kannustan kuitenkin kaikkia äänestämään jäsen Bonon mietinnön puolesta; näin minun ryhmäni tekee. 
Gyula Hegyi,
   . Arvoisa puhemies, jäsen Bonon mietintö on erinomainen, ja näiden kahden minuutin aikana esitän muutaman lyhyen kommentin mietinnöstä. Uudet jäsenvaltiot ovat useilla aloilla vähemmän kehittyneitä kuin vanhat jäsenvaltiot, mutta tämä ei koske koulutusalaa. Unkarilaisesta koulujärjestelmästä tuli melko suosittu toisen maailmansodan jälkeen ideologisista muureista huolimatta. Sosiaalista syrjintää ei ollut juuri lainkaan: erilaisen sosiaalisen taustan omaavat lapset kävivät samoja kouluja ja ylimääräiset oppitunnit olivat joko ilmaisia tai erityisen edullisia.
Jos haluamme syrjimättömän pääsyn laadukkaaseen koulutukseen, vaatimuksia on yleistettävä ja koulutusta koskevia poikkeuksia vähennettävä. Esimerkiksi määrärahat yleiseen opetussuunnitelmaan kuuluvaa vieraan kielen opetusta varten on saatava talousarviosta eikä oppilaiden vanhemmilta. Syrjimättömällä pääsyllä on tarkoitettava sitä, että jäsenvaltiot tarjoavat alempien yhteiskuntaluokkien sekä etnisten vähemmistöjen lapsille yhtäläiset mahdollisuudet päästä koulutukseen.
Joissakin jäsenvaltioissa, kuten Unkarissa, yliopistoihin järjestetään pääsykokeet. Yleisen koulutusjärjestelmän olisi tarjottava riittävät tiedot näitä kokeita varten, sillä erityiskurssit ovat valikoivia ja kalliita alempien yhteiskuntaluokkien lapsille, yksinhuoltajille ja etnisten vähemmistöjen lapsille. Yliopistojen ja teollisuuden ja sen tutkimuskeskusten olisi tehtävä säännöllistä ja tiivistä yhteistyötä. Tarkoituksena olisi paitsi kehittää koulutusta myös kouluttaa opettajia.
Vasta tänään tapasin nuoren turkkilaisen asiantuntijan, joka on sosialidemokraattien ryhmän vieraana kansainvälisestä nuorkauppakamarista (Junior Chamber International). Hän kertoi Nuorkauppakamarin ja Euroopan unionin toteuttamasta pilottihankkeesta, jonka avulla turkkilaisille opettajille on jo jaettu hyödyllistä tietoa yrittäjyydestä. Meidän olisi kannustettava tällaisten pilottihankkeiden toteuttamista. 
Lena Ek,
   Arvoisa puhemies, keskustelin Lissabonin prosessin yhteydessä ALDE-ryhmän puolesta Euroopan parlamentin antamasta päätöslauselmasta. Näin perustein voimme varmasti todeta rehellisesti, että Lissabonin strategian välitarkastelun tulokset ovat katastrofaalisia. Tärkeistä tavoitteista on saatu tosiasiassa saavutettua vain muutama. Tavoitteiden saavuttamiseen on enää puolet ajasta jäljellä, mutta itse asiassa työtä on kaksinkertainen määrä. Samaan aikaan, kun parlamentti miettii, miksi taloutemme laahaa Yhdysvaltojen talouden perässä, amerikkalaiset ihmettelevät, miksi Kiinan kasvu on kaksinkertaista Yhdysvaltoihin verrattuna.
Mielestäni esittelijä on laatinut erinomaisen mietinnön, mutta jos sallitte minun sanovan, se on aivan liian hyväntahtoinen. Olemme hyväksyneet komission ehdotuksen ja tukeneet ajatusta, että koko prosessin perustana on Euroopan tarvitsema tietoon perustuva talous, mutta tämän toteuttaminen edellyttää paitsi muutamia todella tiukkoja päätöksiä myös talousarviokeskusteluissa esitettyjen kunnianhimoisten tavoitteiden noudattamista. Ministerineuvosto ei näytä lainkaan hyväksyvän komission tekemiä ja Euroopan parlamentin suurimpien ryhmien kannattamia ehdotuksia.
Nyt käytävät talousarviokeskustelut rahoitusnäkymistä ovat suoraan sanoen häpeällisiä, sillä sen sijaan, että tutkimusmäärärahojen määrää oltaisiin lisäämässä nykyiseen verrattuna, nyt esitetyillä ehdotuksilla tutkimusmäärärahoja itse asiassa vähennettäisiin yli 40 prosentilla. EU:n alueella esitetyt koulutusta koskevat ehdotukset ovat samansuuntaisia. Keskustelussa mainittiin elinikäinen oppiminen. Tämä on tietenkin erittäin tärkeä peruste sille, että kaikki kansalaiset voivat osallistua tietoon perustuvaan talouteen. Tämän vuoksi haluan kysyä komissiolta, miksi on olemassa sellaisia budjettikohtia, joissa on valtavasti elinikäiseen oppimiseen osoitettuja käyttämättömiä määrärahoja, jotka on varattu, joita on mahdotonta hakea ja joita kukaan ei voi käyttää ennen tämän budjettikauden päättymistä.
Lisäksi minua mietityttää, eikö tässä yhteydessä olisi todella tärkeä käsitellä hallinnon parantamista. Mielestäni jäsenvaltioilla on tässä asiassa suuri vastuu.
Mietinnön osalta haluaisin kysyä kielten opetuksesta. Kielten opetus on tietenkin erittäin tärkeää, mutta miksi keskittyä naapurimaiden kieliin? Oppilaat voivat varmastikin vapaasti valita opiskelemansa kielet, eikä komission ja neuvoston pitäisi puuttua tähän.
Lopuksi totean, että ryhmämme äänestää mietinnön puolesta. Esittelijä on tehnyt erinomaista työtä, mutta itse asiassa vaadimme vielä paljon ankarampia toimenpiteitä. Sen lisäksi, että vaadimme parlamenttia toimimaan tavoitteidensa mukaisesti, vaadimme tätä myös komissiolta, jota pyydämme vapauttamaan elinikäistä oppimista varten varatut määrärahat, jotta niitä voidaan hakea. Vaadimme myös, että neuvosto vastaa kysymykseen, miksi se ensin puhuu tietoon perustuvasta taloudesta ja heti seuraavaksi jättää myöntämättä tarvittavat määrärahat. 
Sepp Kusstatscher,
   . Arvoisa puhemies, mietintö on täynnä hyviä ehdotuksia, ja toivon, että mahdollisimman monet niistä toteutetaan. Haluan vielä korostaa kahta näkökohtaa – ensin ammatillista koulutusta ja toiseksi liikkuvuutta.
Käsittelen aluksi ammatillista koulutusta ja kerron lyhyesti eräästä kokemuksestani. Eräs italialainen poliittinen päättäjä kertoi minulle innoissaan, kuinka hänen alueellaan valmistuu korkeakoulututkinnon suorittaneita enemmän kuin millään muulla alueella. Esitin hänelle kaksi kysymystä. Ensin kysyin, mitä nämä kaikki ihmiset tekevät tutkinnoillaan, ja toiseksi, onko alueelta vaikea löytää ammattimiehiä, jos kotona on esimerkiksi sähkönasennusongelmia. Italialainen myönsi, että molempien asioiden kanssa on suuria ongelmia. Monet korkeastikoulutetuista ovat työttömiä tai viettävät vuosia toimettomina yliopistossa, ja käytännön työtä tekeviä ihmisiä, siis ihmisiä, jotka ovat käteviä käsistään, on vaikea löytää alueelta. Tämä on yksi esimerkki väärin suunnatusta koulutuspolitiikasta, ja se on vallalla monilla alueilla Euroopassa. Näillä alueilla laiminlyödään vahvasti ammatillista koulutusta, ja tämän seurauksena monet nuoret ovat ilman työtä, vaikka samaan aikaan on vakava pula ammattitaitoisista työntekijöistä.
Toiseksi käsittelen liikkuvuutta. Harmittavana voidaan pitää sitä, että ainoastaan 1,5 prosenttia Euroopan työntekijöistä asuu muussa jäsenvaltiossa kuin kotimaassaan. Yksi erittäin kätevä tapa kouluttaa heitä ja täydentää heidän koulutustaan olisi jo keskiajallakin tunnettu oppipoika- tai kisällitoiminta. Tämä toiminta olisi taas herätettävä henkiin. Sokrates- ja Erasmus-ohjelmat ovat elävöittäneet Euroopan kouluja ja yliopistoja, ja niiden menestys on ollut loistavaa. Vielä on tehtävä paljon työtä, jotta oppisopimusoppilaat, ammattikouluopiskelijat, nuoret ammattityöntekijät ja koulutuksessa olevat saadaan liikkeelle.
Kun olemme kuitenkin nähneet kuinka välinpitämättömästi ja innottomasti komissio on valmistautunut vuoteen 2006, liikkuvuuden eurooppalaiseen teemavuoteen, ja kun tiedämme, kuinka paljon talousarviovaliokunta on joutunut ponnistelemaan, kuinka vaikeaa muutamien viime päivien aikana on ollut saada irti 4 miljoonaa euroa tätä erityisaloitetta varten, on selvää, että jotakin on pielessä. Mitään todellista aloitetta ei valitettavasti ole näkyvissäkään. 
Jiří Maštálka,
   .   Hyvät kollegat, käsiteltävänämme olevassa mietinnössä koulutus asetetaan Lissabonin strategian kulmakiveksi. Mietinnössä korostetaan useita edessämme olevia ongelmia, ja mielestäni tämä on oikea lähestymistapa. Samalla haluan kuitenkin todeta vastustavani mietintöä sellaisena kuin se nyt on, sillä koulutus on pelkistetty pelkäksi talouskasvun välineeksi, ja koulutuksen merkitys henkilökohtaisen kasvun välineenä on jätetty huomiotta. Tämä jälkimmäinen käsitys koulutuksesta on jo aikanaan kerran hyväksytty Jan Amos Comeniuksen, kansakuntien opettajan, ansiosta. Tästä ongelmasta huolimatta olen kuitenkin samaa mieltä, että koulutus on asetettava etusijalle etenkin, kun harkitaan 17 kohdassa käsiteltyä talousarviotukea.
Lisäksi haluan korostaa nuorten ongelmia. Usein heille tarjotaan mahdollisuus kouluttautua, mutta heidän on vaikea päästä mukaan koulutusprosessiin, löytää sopivaa ammattia tai varmistaa heille tarjotun koulutuksen tunnustaminen. Sen lisäksi, että kohdistamme huomiota nuoriin ihmisiin, meidän on muutettava suhtautumistamme muihin ikäluokkiin kuuluviin ihmisiin. Minun kantani on, että koulutuksen on oltava elinikäinen oikeus, velvollisuus ja vaatimus. 
Thomas Wise,
   . Arvoisa puhemies, mietinnössä peräänkuulutetaan koulutusinvestointien lisäämistä Lissabonin tavoitteiden saavuttamiseksi. Tässä saattaa jopa olla taustalla kotimaani pääministerin, Tony Blairin esittämä pyyntö. Hän käynnisti vaalikampanjansa vuonna 1997 mantralla "koulutus, koulutus, koulutus". Koulutusta koskevat päätökset ovat kuitenkin jäsenvaltioiden vastuulla. Ne eivät missään tapauksessa kuulu EU:n toimivaltaan, vaikka niin toivottaisiin.
Mietinnön etääntyneisyys todellisuudesta korostuu siltä osin, kun siinä pyydetään varmistamaan, että tieteellisen loppututkinnon suorittaneiden määrä kasvaa 15 prosenttia vuoteen 2010 mennessä. Tavoite on mahdoton, koska nuoret tieteenharjoittajat muuttavat valmistuttuaan yhä enenevässä määrin muualle, pääasiassa Yhdysvaltoihin. Komission omien tutkimusten mukaan jo tässä vaiheessa 400 000 eurooppalaista tieteellisen ja tekniikan alan loppututkinnon suorittanutta on muuttanut muualle etsimään töitä. Miksi? Vastaus on harvinaisen yksinkertainen: EU:n loputon sääntely ja byrokratia tukahduttaa innovatiiviset yritykset, ja niillä ei ole juuri muuta mahdollisuutta kuin siirtää toimintansa muualle tai lopettaa toimintansa.
Tältä osin mietintö on omiaan korostamaan sitä, että investoivatpa jäsenvaltiot kuinka paljon tahansa yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen, investoinnit eivät kannata, jos yritykset ja teollisuus ovat siirtyneet muualle tukahduttavan sääntelyn vuoksi. Mietinnössä ei kiinnitetä huomiota siihen tosiasiaan, että tällä menolla Lissabonin tavoitteet jäävät saavuttamatta. On tuhoon tuomittua yrittää estää tätä epäonnistumista edes EU:ta eksyttämällä.
Kuten olen aikaisemmin todennut, jos vastaus on EU, kysymyksen on täytynyt olla mieletön. Tämän ymmärtämiseen ei tarvita akateemista tutkintoa. 
Irena Belohorská (NI ). –
   Esittelijä Bono oli aivan oikeassa todetessaan, että koulutus on yksi tärkein edellytys sille, että Euroopasta tehdään maailman dynaamisin talous vuoteen 2010 mennessä. Olen tyytyväinen, kun voin kertoa, että Slovakiassa tämä tosiasia ymmärretään. Lisäksi olen iloinen, että tästä alasta vastaa slovakialainen komission jäsen.
Maamme koulutustaso on Euroopan unionin korkeimpia. Opiskelijoillamme on jo keskiasteen koulutuksessa kaksi vierasta kieltä pakollisena aineena, ja useimmat yliopistojemme opinto-ohjelmat ovat viisivuotisia. Kolme vuotta kestäviä kandidaatintutkintoja on tarjolla vain muutamilla tieteenaloilla.
Monet slovakialaiset opiskelijat ovat Slovakian tasavallan liityttyä Euroopan unioniin hyödyntäneet vapaan liikkuvuuden tarjoamia mahdollisuuksia ja suorittaneet osan opiskeluistaan ulkomailla, joko Erasmus-ohjelmassa tai jatko-opintojensa aikana. Opiskelijamme ovat kuitenkin törmänneet henkilöiden vapaan liikkumisen osalta erityisongelmaan. Koska elinkustannukset ulkomailla ovat huomattavasti korkeammat kuin Slovakiassa, väliaikaisesti ulkomailla oleskelevien opiskelijoiden on hankittava työpaikka. Irlantia ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa lukuun ottamatta muissa maissa he tarvitsevat työviisumin saadakseen töitä, sillä useimmat maat ovat asettaneet Slovakialle siirtymäajan, mikä estää työntekijöiden vapaan liikkuvuuden. Viisumeilla työaika usein rajataan 20 tuntiin viikossa, joskus jopa vähemmäksi.
Nämä rajoitukset estävät opiskelijoiden vapaan liikkuvuuden. Yliopistojen lukukausimaksut ovat usein yli 1 000 euroa. Koska uusien jäsenvaltioiden taloudellinen tilanne on heikompi, opiskelijoillemme olisi myönnettävä oikeus samanaikaisesti opiskella ja tehdä työtä. Tämän vuoksi olisi pyrittävä poistamaan hallinnolliset esteet työ- ja opiskeluviisumien myöntämiseltä. 
Nina Škottová (PPE-DE ).
      Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, yksikään parlamentin jäsen tuskin vastustaa ehdotusta, että Lissabonin strategiassa tuetaan koulutusta Euroopassa. Yhteiskunnan monet tasot hyötyvät koulutuksen tukemisesta, ja Lissabonin strategiassa, jonka tavoitteena on erittäin dynaamisen ja kilpailukykyisen talouden luominen, korostetaan koulutuksella olevan avustava tehtävä talouden kulmakivenä tai perustana. Kun näin sanotaan, odotin, että tänään käsiteltävässä mietinnössä olisi asetettu vähintäänkin välitavoitteita ja näiden saavuttamiseen kuluvalle ajalle strategiset päämäärät. Toisin sanoen odotin mietinnöltä helppotajuisempaa rakennetta.
Olen kuitenkin tyytyväinen, että mietinnössä korostetaan "yliopistojen ratkaisevaa asemaa". Tämä ilmaistaan 21 kohdassa, joka on toiseksi viimeinen kohta, ja sen jälkeen mietinnössä enää kehotetaan puhemiestä välittämään päätöslauselma eteenpäin. Mietinnössä kehotetaan "lisäämään niiden (yliopistojen) merkitystä vahvistamalla eurooppalaisen korkeakoulutuksen, eurooppalaisen tutkimusalueen, eurooppalaisen elinikäisen oppimisen ja tuotantosektorin välistä synergiaa", ja tämä kehotus on niin tärkeä, että sitä voidaan pitää strategisena tavoitteena. En tietenkään voi käsitellä jäljellä olevassa ajassa yksityiskohtaisesti kaikkia näitä synergioita, jotka lopulta tekisivät yliopistoista nykyaikaisempia ja parantaisivat näin yliopisto-opetusta. Haluan kuitenkin korostaa muutamia seikkoja.
On yleisesti tiedossa, että tutkimuksissa raha muuttuu tiedoksi ja innovaatioissa tieto muuttuu rahaksi. Haluttuja tuloksia ei kuitenkaan saada, jos yliopistojen rahoitusta lisätään mielivaltaisesti. Näin ollen yksi tärkeimmistä muutoksista, joita Euroopan unionin olisi tuettava, on yliopistojen osallistuminen innovaatiotoimintaan. Taloudelliset tutkimukset ovat osoittaneet, että yliopistojen ja yritysten yhteistyö, innovaatiopääoman saatavuus sekä yksityissektorin ja julkisen sektorin välisten kumppanuuksien kehittäminen ja edistäminen vaikuttavat merkittävästi maan yleisiin innovaatiovalmiuksiin.
Näille aloille on hyvä kohdistaa EU:n varoja mielekkäästi ja tehokkaasti. Näin aloilla voidaan tehostaa ja edistää toimenpiteitä innovaatiovoimavarojen lisäämiseksi. Varoja jaettaessa hankkeiden laadulla on oltava suurempi merkitys kuin sillä, että hanke on sekavien virallisten vaatimusten mukainen. Jotta yliopistojen nykyaikaistaminen saadaan lupaavasti käyntiin, selkeät, joustavat ja avoimet hankkeet sekä asianmukaiset oikeudelliset vaatimukset ovat ratkaisevan tärkeitä. 
Marios Matsakis (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, Lissabonin strategian mukaan unionista on tultava maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous. Tämän tavoitteen saavuttaminen edellyttää koulutusalan laajan muutosprosessin käynnistämistä.
Ei ole yllättävää, että näissä entistä materialistisemmissa ja pelkkään talouteen perustuvissa yhteiskunnissamme monet poliittiset päättäjät ovat ymmärtäneet muutoksen väärin, ja ajattelevat sillä tarkoitettavan, että on tuotettava pääasiassa ensiluokkaisia taloustieteilijöitä, tieteen harjoittajia ja muita ammattilaisia. Niinpä päättäjät ovatkin painottaneet erityisesti tämän tavoitteen saavuttamista. Mielestäni tämä on täysin väärin, ja olen tyytyväinen, että jäsen Bono on kanssani samaa mieltä erinomaisessa mietinnössään.
Jokaisesta koulujemme oppilaasta ei kasva Einsteinia, eikä kovin moni meistä haluaisi maailmaa, joka on täynnä einsteineja. Tarvitsemme epäilemättä muutaman menestyksekkään akateemikon, ja heille on annettava täydet mahdollisuudet käyttää kaikkia mahdollisia voimavarojaan. Humanistinen ja välittävä yhteiskunta tarvitsee myös heikkolahjaisempia ja heikommin suoriutuvia oppilaita. Heistä on pidettävä huolta aivan yhtä innokkaasti.
Useissa paljon keskustelua herättäneissä koulutusjärjestelmissämme ei kuitenkaan valitettavasti pystytä vastaamaan erityistä huomiota tarvitsevien lasten tarpeisiin. Järjestelmissä ei oteta huomioon fyysisesti vammaisten tai oppimisvaikeuksista, kuten lukihäiriöstä, kärsivien oppilaiden erityistarpeita. Tällaisia oppilaita on noin 10 prosenttia opiskelijaväestöstämme. Ongelmallisen sosioekonomisen taustan omaavien lasten tai levottomista oloista tulevien lasten erityistarpeita ei myöskään pystytä ottamaan huomioon.
Hyvä jäsen Beazley, ei siis ole yllättävää – pikemminkin huolestuttavaa – että UNESCOn 1990-luvun puolivälissä antaman raportin mukaan yli 2 miljoonaa brittiä oli täysin lukutaidottomia. Tulokset ovat maasta, jonka koulutusjärjestelmä on tunnettu korkeasta tasostaan.
Mielestäni jäsen Bonon mietintö on erinomainen, ja äänestämme sen puolesta. Olen pahoillani, mutta aikani ei riitä päätelmien tekemiseen. 
Athanasios Pafilis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, koulutus liitetään Lissabonin strategiaan, jotta kaikille tarkoitettu koulutus voidaan korvata kunkin ajan markkinoiden tarpeita vastaavilla hajanaisilla ja epätieteellisillä tiedoilla. Katsomme, että näin muutetaan koulutuksen luonnetta ja koulutuksesta tulee pelkää kauppatavaraa.
Elinikäisen oppimisen tavoitteella vastataan suuryritysten vaatimuksiin, saadaan joustavuutta työaikoihin ja elinikäisesti puolikoulutettuja työntekijöitä, joiden on pysyttävä töissä tuottaakseen jatkuvasti enemmän.
Koulutus- ja tutkimusyritysten invaasiolle raivataan tietä. Tämän seurauksena koulutus yksityistetään täydellisesti, ja työntekijöiden koulutuksen taso laskee huomattavasti, kun yritetään erottaa koulutus ja tutkintotodistukset työstä sekä vahvistaa holhousvaltiota ja kontrolloida työntekijöiden omaatuntoa. Haluatteko saada halpoja ja mukautuvaisia työntekijöitä, joilla saadaan valtavia tuottoja? Tällainen on teidän strategianne.
Koulutuksen todellinen demokratisoiminen ei tarkoita sitä, että kaikilla nuorilla on mahdollisuus saada uudelleenkoulutusta ja hajanaista tietoa. Se tarkoittaa standardoitua, ilmaista 18-vuoden ikään kestävää julkista koulutusta, josta nuoret saavat yhtenäisen tietopohjan. Koulutuksen tarkoituksena on kouluttaa, ei tuottaa halpaa mukautuvaista työvoimaa. 
Manolis Mavrommatis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, yhteiskunnan kehittyessä on viisasta tarkistaa säännöllisesti Euroopan nuorisopolitiikan ensisijaisia tavoitteita.
Valtion- ja hallitusten päämiesten 22. ja 23. maaliskuuta 2005 hyväksymä eurooppalainen nuorisosopimus on erityisen tärkeä kehitysaskel tällä alalla. Näin siksi, että ensimmäisen kerran kaikille jäsenvaltioille on määriteltynä yhteiset toimintalinjat työllisyyden ja koulutuksen kaltaisilla tärkeillä Euroopan poliittisille aloilla.
Sopimuksen tavoitteena on parantaa nuorten yleissivistävää ja ammatillista koulutusta, lisätä heidän liikkuvuuttaan, ammatillista sopeutumistaan ja sosiaalista osallistumistaan Euroopan unionissa. Sopimus on siis perusedellytys jatkuvan ja kestävän kehityksen takaamiselle Euroopassa, sillä nuoret ovat tulevia työntekijöitä sekä tulevaisuuden tutkimusvoimavarojen, innovaatioiden ja yrittäjyyden lähde.
Tässä yhteydessä on välttämätöntä soveltaa eurooppalaista nuorisosopimusta, joka velvoittaa kaikkia jäsenvaltioita. Tämä tarkoittaa, että jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle sopimuksen täytäntöönpanon edistymisestä komissiolle toimittamissaan vuosikertomuksissa, jotka koskevat Lissabonin strategian uudistamista koskevien kansallisten ohjelmien edistymistä.
Jäsenvaltioiden on myös syytä muistaa, että työttömistä 17,9 prosenttia on alle 25-vuotiaita nuoria. Tietoon perustuva yhteiskunta on siis avain Lissabonin strategian onnistumiseen. Toiseksi voidaan ehdottaa, että Lissabonin tavoitteiden saavuttamista helpotettaisiin yhtenäistämällä 25 jäsenvaltion koulutusjärjestelmiä. Näin voitaisiin taata eurooppalaisen koulutuksen laatu, ja jäsenvaltiot voisivat suunnitella entistä yhtenäisempiä käytäntöjä parantaakseen edistymistään Lissabonin tavoitteiden saavuttamisessa.
Lisäksi olennaisia tavoitteita, jotka olisi saavutettava vuoteen 2010 mennessä, ovat koulunkäyntinsä varhain keskeyttävien määrän vähentäminen ja korkea-asteen koulutuksen aloitusmahdollisuuksien laajentaminen.
Lopuksi haluan todeta, että nuorten vieraiden kielten taidon parantaminen on tärkeä vaatimus eurooppalaisten nuorten kannalta ja edistää tietoon perustuvan yhteiskunnan luomista. 
Małgorzata Handzlik (PPE-DE ). –
    Arvoisa puhemies, kiitän esittelijää erittäin mielenkiintoisesta ja yksityiskohtaisesta mietinnöstä, jonka aiheena on koulutus Euroopassa. Mielestäni mietinnössä esitetään useita haasteita, joihin Euroopan olisi vastattava.
Olen samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että yleissivistävässä ja ammatillisessa koulutuksessa on keskityttävä nuoriin ja työnhakijoihin. Opettajia ei pidä myöskään laiminlyödä, ja heidän tarpeensa on otettava entistä paremmin huomioon. Nykynuoret kasvavat armottoman kilpailun maailmassa. Rahan hallitsemassa yhteiskunnassa on yleistä, että rahan vähyydestä seuraa väkivaltaisuuksia ja erilaisia levottomuuksia. Alaikäisten lainrikkojien määrä lisääntyy huolestuttavalla vauhdilla. Opettajilla on siis hyvin tärkeä rooli. Asiatietämyksen lisäksi he tarvitsevat asianmukaista psykologista koulutusta. Tämän vuoksi katson, että unionissa sovellettavissa opetusohjelmissa on muistettava ottaa huomioon tärkeänä pidettävä laadukas opettajien koulutus.
Toinen asia, jota haluan käsitellä, on korkea-asteen koulutuksen laatu. Jotkut nuorten opiskelemista aiheista ovat merkityksettömiä nyky-yhteiskunnan kannalta. Monien maiden koulutusjärjestelmät eivät edelleenkään ole maailmanlaajuistumisen haasteiden, Internet-maailman ja huipputeknologian tasolla. Vieraiden kielten oppiminen on tärkeää, mutta niiden opetuksen yhteydessä olisi lisättävä tietoisuutta kulttuurien ja uskontojen eroista sekä erilaisista tavoista. Kaikilla kielillä on oltava yhtäläiset mahdollisuudet, ja yhtäkään kieltä ei saa syrjiä. On opetettava hyväksymään erilaiset ihonvärit, tavat ja uskonnot. Erityisen tärkeää on ottaa tämä huomioon rauhankasvatuksessa, sillä kuten rauhan hengessä tehtävää yhteiskuntien koulutusta koskevassa julistuksessa todetaan, myös rauha saa alkunsa ihmisten mielissä kuten sodatkin. Tällainen rauhanajattelu saadaan aikaan ainoastaan asianmukaisilla koulutusjärjestelmillä, joiden perustana on suvaitsevaisuuden, avoimuuden, tasa-arvon ja eri kulttuureja koskevien tietojen opettaminen.
Nykymaailmassa kouluilla on suurin vastuu nuorten kasvatuksesta. Oppikirjoja on siis tarkistettava, ja niistä on poistettava kaikki sellainen aines, joka saattaa herättää vihaa tai aggressiivisuutta. On tärkeää opettaa kunnioittamista, antamisen iloa, jakamista, epäitsekkyyttä ja itseään heikommassa asemassa olevien auttamista. Näiden on oltava perusarvoina 2000-luvun kouluissa annettavassa koulutuksessa. 
Tomáš Zatloukal (PPE-DE ).
      Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, keskustelumme aiheena oleva asia on varmasti äärimmäisen tärkeä monille parlamentin jäsenille. Jos haluamme saavuttaa Lissabonin strategiassa asetetut tavoitteet, toisin sanoen tavoitteenamme on ylläpitää tietoon perustuvan talouden kestävää kehitystä, luoda uusia ja parempia työpaikkoja sekä lisätä sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja yhtäläisiä mahdollisuuksia, meillä ei ole varaa laiminlyödä näiden tavoitteiden saavuttamiseen liittyviä avaintekijöitä, nimittäin henkilöresursseja.
Koulutukseen investoiminen ei ole koskaan turhaa. Omassa ammatissani olen huomannut, että ammattitaitoiset opettajat ovat hyvän opetuksen tärkein edellytys. Jotta opettajat selviytyisivät tietoon perustuvassa yhteiskunnassa, heillekin on tarjottava mahdollisuudet erityisesti informaatioteknologiaa koskevaan täydennyskoulutukseen. Elinikäinen oppiminen on avainasemassa koulutuksessa, jota tapahtuu paljon muuallakin kuin vain kouluissa. Lissabonin tavoitteiden saavuttamisessa on olennaista laatia kansalliset strategiat elinikäiselle oppimiselle ja ammatilliselle koulutukselle. Tämän lisäksi on tärkeää ottaa kansallisissa uudistuksissa huomioon Euroopan olosuhteet. Saatavilla on oltava riittävät rahoituslähteet, jotta suurinta osaa näistä vaatimuksista voidaan noudattaa. Näin ollen haluankin yhtyä niihin, jotka pyytävät EU:a takaamaan riittävän rahoituksen asianmukaisten kulujen kattamiseen. Kaikilla EU:n jäsenvaltioilla on oltava vuoden 2006 jälkeen mahdollisuus saada rahoitusta Euroopan sosiaalirahastosta.
Yksittäisiä koulutusjärjestelmiä vertailtaessa on huomattu hyvin monia ällistyttäviä asioita. Tämän vuoksi olisikin erittäin toivottavaa, että luotaisiin uusia indikaattoreita avainaloilla tai aloille, joilla näitä ei vielä ole. Tällaisia aloja ovat kielet, informaatio- ja viestintäteknologiat, investointien tehokkuus ja aikuiskoulutus. Näin pystyisimme arvioimaan yksittäisten koulutusjärjestelmien tuloksia ja kehitystä. Kiitän esittelijää. 
Laima Andrikiene,
   . Ennen kuin minusta tuli Euroopan parlamentin jäsen, toimin luennoitsijana ja tiedekunnan dekaanina eräässä Liettuan dynaamisimmassa yliopistossa, joka perustettiin Liettuan itsenäistyttyä. Liettuan yliopistoilla ja kaikilla EU:n jäsenvaltioilla on erityinen vastuu ja tehtävä, kun Lissabonin strategiaa pannaan täytäntöön ja kun tavoitteena on tietoon perustuva Euroopan unioni ja dynaamisen kehityksen talousunioni.
Jotta EU:n yliopistot voisivat toteuttaa tehtävänsä ja vastata kansalaisten odotuksia, oppilaitosten ja yliopistojen opetuksen laatua on parannettava ja akateemista tutkimusta kehitettävä. Toinen yhtä tärkeä tehtävä on kouluttaa yhteiskunta valmiiksi nykypäivän haasteisiin. Eurooppalaisten elämä on yhteiskunnallisesti ja poliittisesti monimutkaista. He pyrkivät itse suunnittelemaan elämänsä; he elävät ja työskentelevät kulttuurisesti, etnisesti ja kielellisesti moninaisessa ympäristössä, ja lisäksi heidän odotetaan osallistuvan aktiivisesti yhteiskuntaan ja päätöksentekoon. Yhteiskuntiemme ja kansalaistemme on ymmärrettävä, että on vanhanaikaista ajatella, että yksi yliopistotutkinto riittää koko elinajaksi. Elinikäisestä oppimisesta on tehtävä tärkeä periaate, ja meidän on yhdistettävä voimamme tämän näkemyksen toteuttamiseksi. Jäsenvaltioilta edellytetään aktiivista osallistumista, ja yhteisön on tarvittaessa tuettava ja avustettava niitä. Elinikäisen oppimisen yhtenä tavoitteenahan on työllisyyden lisääminen. Lisäksi elinikäisellä oppimisella lisätään innovaatiotoimintaa, uudistetaan taloutta ja lisätään kilpailukykyä. Näin puolestaan lisätään työpaikkojen määrää ja muutetaan työn laatua. Tämän tavoitteen saavuttaminen edellyttää ehdottomasti yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen välineiden muuttamista ja mukauttamista. Lisäksi on äärimmäisen tärkeää, että elinikäisestä oppimisesta tehdään kaikenkattavaa. Tämä tarkoittaa, että virallinen oppiminen ja epävirallinen oppiminen täydentävät toisiaan ja ovat laadultaan yhteistyökelpoisia. Näin saamme luotua taitavia yhteisöjä.
Haluan myös huomauttaa, että Lissabonissa asetetun elinikäistä oppimista koskevan tavoitteen saavuttaminen riippuu hyvin pitkälti siitä, että toimille saadaan riittävä ja jatkuva rahoitus. Koko EU:n ja kansallisten hallitusten on otettava tämä vastuulleen. Elinikäistä oppimista koskeva tavoite on asetettava ensisijaiseksi, ja sille on löydettävä riittävät varat uusissa rahoitusnäkymissä. 
Ján Figeľ,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää monista mielenkiintoisista puheenvuoroista ja ajatuksista, joita olemme kuulleet keskustelun aikana. Pidettiinpä koulutusta kulmakivenä, keskeisenä tai avainaiheena, on itsestään selvää, että Lissabonin strategiaan tai Euroopan tai unionin jäsenvaltioiden nykyisiin ongelmiin on mahdotonta kehittää sopivia taloudellisia ja yhteiskunnallisia vastatoimenpiteitä, jos yleissivistävästä ja ammatillisesta koulutuksesta ei tehdä parempaa, laadukkaampaa ja helpommin saatavilla olevaa. Olen vakuuttunut, että koulutuksen on oltava ensisijaisena tavoitteena sekä täällä ja – tietenkin – erityisesti jäsenvaltioiden politiikoissa.
Käsittelen vielä vain yhtä kommenttia, joka koski liikkuvuutta ja eurooppalaista liikkuvuuden vuotta 2006. Mielestäni liikkuvuutta lisättäisiin parhaiten poistamalla kiellot, joita monet vanhemmat jäsenvaltiot ovat asettaneet uusien jäsenvaltioiden työntekijöiden liikkuvuudelle. Nämä voitaisiin sopivasti poistaa 1. toukokuuta 2006, jolloin päättyy ensimmäinen, aluksi kahdeksi vuodeksi sovittu jakso.
Lopuksi totean, ettei elinikäinen koulutus ole ylellisyysasia eikä harrastus. Se on välttämättömyys, jos ihmisten on tarkoitus kehittää kykyjään, digitaalista lukutaitoaan, kielitaitoaan ja muita taitojaan. Sama pätee opettajiin, jotka välittävät kykynsä oppilailleen. Elinikäistä oppimista olisi sovellettava periaatteissa, käytännöissä, strategioissa ja ohjelmissa. Yhtäältä olemme huolissamme siitä, ettemme edisty jäsenvaltioiden kanssa sovittujen tulosten saavuttamisessa riittävästi, ja toisaalta olemme nähneet kannustavia esimerkkejä siitä, että nämä tulokset voidaan saavuttaa. Lissabonin prosessista, PISA-tutkimuksista ja vertailuanalyyseista on myös saatu hyviä tuloksia, vaikka ne keskimäärin ovatkin olleet epätyydyttäviä. Emme kuitenkaan saa luisua kohti "keskinkertaisuutta" vaan meidän on tavoiteltava erinomaisuutta ja otettava oppia parhaista esimerkeistä. On selvää, että Euroopan mailla on mahdollisuus olla maailman parhaimpia tieteen, taitojen tai luku- ja kirjoitustaidon aloilla sekä monien tärkeiden kilpailukyvyn edellytysten osalta.
Tavoitteena, ja myös ratkaisuna, on lisätä koulutukseen liittyviä investointeja sekä kohdentaa investoinnit entistä tehokkaammin. Investointien tehostaminen tarkoittaa uudistuksia ja mukautuksia – sellaisia, jotka ovat ensisijaisia, järkeviä ja ajankohtaisia. Investointien lisääminen tarkoittaa, että on lujitettava jäsenvaltioiden talousarvioita (osa näyttää jo hyvää esimerkkiä) ja myös unionin talousarvioita on vahvistettava. Kiitän teitä näistä näkökohdista ja tuestanne rahoitusasioissa. Odotan innolla tällaisten käytäntöjen luomista ja koulutuksen hyväksi tehtävää yhteistyötä Euroopassa. 
Puhemies. –
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana Novakin laatima kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan mietintö (A6-0261/2005) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston suositukseksi eurooppalaisen yhteistyön jatkamisesta korkea-asteen koulutuksen laadun varmistamisessa (KOM(2004)0642 – C6-0142/2004 – 2004/0239(COD)). 
Ján Figeľ,
   . Arvoisa puhemies, laatu on keskeinen osa strategiaa, jos todella haluamme muuttaa asioita, ja olen iloinen siitä, että keskustelemme jälleen koulutuksen laadusta.
Tarkalleen ottaen vuosi sitten, 12. lokakuuta 2004, komissio esitti ehdotuksen neuvoston ja Euroopan parlamentin suositukseksi eurooppalaisen yhteistyön jatkamisesta korkea-asteen koulutuksen laadun varmistamisessa. Ehdotus perustuu neuvoston vuonna 1998 antaman suosituksen tuloksiin, joten me ainoastaan jatkamme työskentelyä jäsenvaltioiden yhdessä sopimien tavoitteiden puolesta.
Tämän ehdotuksen päätavoite on edistää laadunvarmistukseen liittyvien arviointien vastavuoroista tunnustamista Euroopan unionissa ja tällä tavoin helpottaa tutkintojen tunnustamista ja kansalaisten liikkuvuutta. Unionissa liikkuessaan he voivat siis paitsi matkailla myös hyödyntää oikeuksiaan ja kykyjään. 
Komission ehdotuksesta on käyty monta antoisaa keskustelua Ecosocissa, koulutusta käsittelevässä komiteassa sekä parlamentin kulttuuri- ja koulutusvaliokunnassa. Puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan, parlamentin ja komission välisissä keskusteluissa on saatu aikaan joukko kompromissitarkistuksia, joista te keskustelette ja äänestätte tällä istuntojaksolla.
Komissio hyväksyy kaikki kompromississa ehdotetut tarkistukset. Valotan joitakin niistä ja komission kantaa käsittelemällä tärkeimpiä tarkistuksia.
Olemme tyytyväisiä uuteen Bergenin kommunikeaa käsittelevään johdanto-osan kappaleeseen. Mielestämme sillä tuetaan johdonmukaisuutta EU:n ja Bolognan prosessin laatuun liittyvien toimien välillä. Tämä on yhteisen etumme mukaista, sillä Bolognan julistuksen allekirjoittajavaltiot ovat myös EU:n jäsenvaltioita. Bolognan prosessissa on nyt mukana 45 valtiota.
Olemme tyytyväisiä myös siihen, että korkeakoulualan osallistumista, monipuolisuutta ja innovaatioita koskevassa suosituksessa B mainitaan korkeakoulualan osallistuminen laatustandardien ja ohjeistojen kehittämiseen sekä monipuolisuuden ja innovaatioiden turvaamisen ja edistämisen tarve.
Suositukseen C ja Euroopan rekisteriä koskevan liitteen 1 kohtaan tehdyissä tarkistuksissa korostetaan kansallisten viranomaisten roolia Euroopan laadunvarmistuselinten rekisterin perustamisessa. Tarkistukset osoittavat viranomaisten olevan vastuussa kansallisista laadunvarmistusjärjestelmistä.
Suositus D koskee korkeakoulujen mahdollisuutta valita laadunvarmistuselimensä. Tässä suosituksessa kehotetaan jäsenvaltioita valtuuttamaan korkeakoululaitokset valitsemaan rekisteristä sellainen elin, joka parhaiten vastaa niiden tarpeita ja profiilia. Tarkistuksen mukaan tämä valinnanvapaus edellyttää kansallisten viranomaisten lupaa. Olen iloinen siitä, että ehdotuksessa säilytetään valinnanvapauden periaate, sillä se on tärkeä.
Toimiluvan myöntämistä ja rahoitusta koskeva suositus E poistetaan. Kansainvälisen imagon vahvistamista koskevan kohdan lisääminen on mielestäni myönteistä. Mielestämme toimiluvan myöntämistä ja rahoitusta koskevan kohdan poistaminen ei sulje pois kansallisten viranomaisten mahdollisuutta käyttää ulkomaista arviointia rahoitus- ja toimilupapäätöstensä perusteena.
Kompromissiehdotuksella tuetaan komission ehdotuksen pääsisältöä. Komissio hyväksyy tarkistukset. Suosituksen täytäntöönpano lisää laadunvarmistuksen yhdenmukaisuutta ja tehokkuutta Euroopassa. Siksi toivon, että suositus hyväksytään ensimmäisessä käsittelyssä.
Korostan myös sitä, että esittelijä Novak toimi erinomaisen tiiviissä yhteistyössä komission ja neuvoston kanssa. Tämän työn ansiosta olemme tänään saavuttaneet erinomaisen tuloksen. 
Ljudmila Novak (PPE-DE ),
   . – Tämän mietinnön lähtökohtana oli tarve parantaa eurooppalaista yhteistyötä korkea-asteen koulutuksen alalla ja varsinkin laadun parantamisen alalla. Korkea-asteen koulutuksesta on tultava avoimempaa ja vieläkin luotettavampaa opiskelijoiden ja Euroopan kansalaisten sekä muissa maanosissa asuvien ihmisten kannalta.
Mietinnössä kehotetaan vahvistamaan yhteiset perusteet sisäiselle laadunvarmistusjärjestelmälle ja ulkoiselle arvioinnille yhteisten ohjeiden ja kriteerien pohjalta. Tällä tavoin haluamme kannustaa kaikkia korkeakoululaitoksia kehittämään tiukat sisäiset laadunvarmistusmekanismit ja hyödyntämään kaikkia arviointituloksia uusien parannusten aikaansaamiseksi. Samoin on tärkeää, että yleisöllä on mahdollisuus tutustua arviointien tuloksiin.
Eurooppalaisen korkeakoulutuksen laadunarvioinnin yhteistyöverkoston ehdottamat standardit ja ohjeet on jo hyväksytty. Tarkemmin sanoen ne hyväksyttiin opetusministereiden kokouksessa, joka pidettiin 19. ja 20. toukokuuta 2005 Bergenissä Bolognan prosessin yhteydessä. Nämä yhteiset yleisstandardit ja -ohjeet eivät kuitenkaan saa haitata kehitystä, ja meidän on edistettävä monimuotoisuutta ja innovaatioita korkeakoululaitoksissa.
Ministerit panivat tyytyväisinä merkille myös ehdotuksen Euroopan laadunvarmistuselinten rekisterin perustamisesta ja kehottivat toimivaltaisia viranomaisia kehittämään täytäntöönpanokäytäntöjä edelleen. Mietinnössämme korostetaan myös, että yhdenmukaisuuden vuoksi Euroopan unionin on kehitettävä korkea-asteen koulutuksen laadunvarmistustoimia 45 osanottajavaltiota käsittävän Bolognan prosessin periaatteiden mukaisesti.
Prosessin edetessä on välttämätöntä perustaa luotettavien eurooppalaisten laadunvarmistuselinten rekisteri, ja lisäksi kyseisille elimille on laadittava perusteet ja toimintasäännöt.
Korkeakoululaitokset voivat itsenäisesti valita rekisteristä elimen sellaista arviointia tai lisäarviointia varten, joka parantaa niiden kansainvälistä asemaa niiden tarpeiden ja profiilin kannalta, kunhan valinta tehdään kansallisen lainsäädännön tai toimivaltaisten viranomaisten kanssa tehtyjen sopimusten mukaisesti.
Samoin on toivottavaa, että elimet tekevät yhteistyötä vahvistaakseen keskinäistä luottamusta ja arviointien vastavuoroista tunnustamista. Tämä nopeuttaa toisessa maassa opiskelevien tai työskentelevien henkilöiden tutkintojen tunnustamista.
Mitä enemmän Euroopan unioni parantaa kaikkien koulutusasteiden laatua, sitä suuremmat mahdollisuudet sillä on päästä edes lähelle Lissabonin strategian tavoitteita. Emme saisi jättää huomiotta sitä, että tähän yhteisöön kuuluvat ihmiset voivat oppia toisiltaan paljon, jos vain pystymme tekemään yhteistyötä ja vaihtamaan menestyksekkäästi kokemuksiamme ja esimerkkejä hyvistä käytännöistä. Uskon vakaasti, että jokaisella maalla on omia myönteisiä kokemuksia ja tietoa, joita voidaan jakaa muiden kanssa. 
Nykyisenä nopean kehityksen ja taloudellisen kilpailun aikana yhteistyömme koulutuksen ja tieteen alalla on yhä välttämättömämpää ja kiireellisempää, jos haluamme pysyä mukana muiden maanosien kehitysvauhdissa.
Luotan siihen, että kaikki jäsenvaltiot ja toimivaltaiset elimet suhtautuvat tähän mietintöön vakavasti ja pyrkivät parantamaan korkea-asteen koulutuksen laatua, sillä se lisää epäilemättä myös opiskelijoiden, opettajien ja tutkijoiden sekä meidän kansalaisten tyytyväisyyttä ja edistää samalla keskinäistä yhteistyötä ja talouskasvua Euroopan unionissa. 
Tomáš Zatloukal,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, on aivan selvää, että useimmat Euroopan parlamentin jäsenet pitävät koulutusta, ja ennen kaikkea yliopistotasoista korkeakoulutusta, yhtenä keskeisistä edellytyksistä Lissabonin tavoitteiden saavuttamiselle. Eurooppalaista korkea-asteen koulutusta on kehitettävä sen avoimuuden lisäämiseksi ja sen imagon kohentamiseksi sekä kansalaisten ja opiskelijoiden että muissa maanosissa toimivien tutkijoiden silmissä. Useimmat ovat samaa mieltä siitä, että koulutuksen taso vaikuttaa kehitykseen ja maailmanlaajuiseen kilpailukykyyn.
Tutkimus on olennainen osa teknologian kehittämistä, ja jälkimmäinen on tiiviisti kytköksissä kansalliseen vaurauteen. Koska sekä huipputason tutkimus että opetus ovat keskittyneet yliopistoihin, tällaisten laitosten arviointi on sekä akateemisen yhteisön että yleisen edun mukaista. Jotta korkea-asteen koulutus olisi kaikilla aloilla mahdollisimman laadukasta, yksittäisten yliopistojen arviointiin on käytettävä yhteisiä standardeja ja toimintamenetelmiä, jotka perustuvat monipuolisiin kriteereihin. Yksittäisten jäsenvaltioiden kannattaisi selvittää, miten niiden yliopistot menestyvät kansainvälisissä vertailuissa, sillä juuri jäsenvaltiot antavat oikeuden myöntää akateemisia arvonimiä ja useimmissa tapauksissa myös rahoittavat tällaisiin tutkintoihin tähtääviä opintoja.
Neuvosto on suositellut, että jäsenvaltiot perustaisivat koulutus- ja akkreditointialan laadunvarmistuselimiä. Jos tällaisten arviointielinten halutaan suoriutuvan niille annetuista tehtävistä, niitäkin olisi arvioitava säännöllisesti, jotta voidaan taata niiden täydellinen riippumattomuus ja asiantuntevuus. Näin varmistettaisiin, että niiden tuloksia pidetään tarkkoina ja varmasti luotettavina.
Kyseisistä ongelmista eniten kärsivät, eli opiskelijat ja yliopiston henkilöstö, olisi myös otettava mukaan yleiseen arviointijärjestelmään. Tasokas eurooppalainen laadunarviointi edellyttää, että riippumattomista ja luotettavista laadunvarmistuselimistä laaditaan paikkansapitävä luettelo tai rekisteri. Kiitän esittelijä Novakia erinomaisesta työstä. 

Christa Prets,
   . – Arvoisa puhemies, tänään on puhuttu paljon Lissabonin tavoitteista ja koulutuksen merkityksestä. Yksi Lissabonin tavoitteista on eurooppalaisen yhteistyön jatkaminen korkea-asteen koulutuksen laadun varmistamisessa. Laatua on arvioitava useiden tekijöiden perusteella. Jäsenvaltioiden omat laatuvaatimukset ovat aivan yhtä tärkeitä kuin yksittäisten yliopistojen kriteerit tai ne kansainväliset kriteerit, joita sovelletaan muiden maiden kanssa kilpailevaan eurooppalaiseen korkea-asteen koulutukseen.
Tämän vuoksi on välttämätöntä perustaa laadunvarmistusjärjestelmiä ja akkreditointielimiä, jotka – kuten jo kuulimme – arvioivat korkeakoululaitoksia, kehittävät nykyisiä korkeakouluja ja lisäävät niiden kansainvälisyyttä. Tätä järjestelmää on täydennettävä Euroopan laajuisella tasokkaiden laadunvarmistuselinten rekisterillä eli luettelolla, josta korkea-asteen oppilaitokset valitsevat sopivan elimen arviointia varten.
Arvioinnin on perustuttava Bergenissä hyväksyttyihin standardeihin ja toimintamenetelmiin, joita ei kuitenkaan saada pitää jäykkinä ja muuttumattomina. Koulutus on elinvoimainen ja jatkuvasti muuttuva ala: vaatimuksia on mukautettava ajan myötä tapahtuviin muutoksiin ja uusiin kehitysvaiheisiin, ja lisäksi yhteistyö korkeakouluyhteisön kanssa on välttämätöntä tässä asiassa. Elinten on tarkoitus luoda yhteyksiä muissa jäsenvaltioissa toimiviin elimiin; se on niille välttämätöntä.
Jos vahvistamme standardeja, päädymme tunnustamaan enemmän tutkintoja, tutkintotodistuksia ja koulutusmuotoja kuin mille on kiireellinen tarve yhtenäisellä koulutusalueella.
Vaikka liikkuvuus onkin laatukriteeri, sillä voi olla äärimmäisen kielteisiä vaikutuksia silloin, kun naapurimaista tulevien opiskelijoiden määrä vaihtelee 30 ja 50 prosentin välillä, jolloin syntyperäisten opiskelijoiden asema heikkenee – kuten Itävallassa on käynyt. Ymmärrän, ettei Itävallan hallitus ole tehnyt tässä asiassa kaikkea voitavaansa, mutta pyydän komission jäseneltä tukea tämän ristiriitatilanteen ratkaisemisessa, koska sillä on erittäin suuri vaikutus etenkin yleiseen käsitykseen Euroopan unionista. 
Rolandas Pavilionis,
   . – Vaikka olenkin tyytyväinen kollegani Novakin mietintöön, kiinnitän huomionne tarkistukseen 25, jossa ehdotetaan seuraavan kehotuksen poistamista komission tekstistä: "hyväksyvät kaikkien Euroopan rekisteriin merkittyjen laadunvarmistus- ja akkreditointielinten tekemät arviot perustaksi korkeakoululaitosten toimiluvan myöntämistä tai rahoitusta koskeville päätöksille." Mielestäni komission ehdotus on perusteltu ja erityisen tärkeä, koska sen avulla korkea-asteen koulutuksen laadunarviointi voidaan yhdistää laitoksen rahoitukseen. Tällä on erityisen suuri merkitys Euroopan unionin uusille jäsenvaltioille, kuten kotimaalleni Liettualle. Jos torjumme komission ehdotuksen, menetämme erityisen merkittävän unionitason välineen, jonka avulla varmistetaan korkea-asteen koulutuksen laatu koko Euroopan unionissa ja vältetään varojen tuhlaus. 
Maria Badia I Cutchet (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, monet maat ovat merkittävästi edistäneet – ja edistävät parhaillaankin – laadunvarmistusjärjestelmien perustamista ja unionissa tehtävää yhteistyötä, mikä merkitsee edistysaskelta eurooppalaisen korkeakoulualueen kehittämisessä.
Siitä huolimatta korostan, että on mentävä pidemmälle tehostamalla yhteistyötä ja koordinointia sekä kansallisten että unionin elinten välillä, sillä laadunarviointi- ja laadunvarmistusjärjestelmien vastavuoroinen tunnustaminen hyödyttää kaikkia kansalaisia edistämällä akateemisten loppututkintojen tunnustamista jäsenvaltioissa sekä opiskelijoiden ja opettajien liikkuvuutta. Molemmat seikat ovat keskeisiä koulutustasojemme parantamisen ja yhteisen eurooppalaisen tietoisuuden luomisen kannalta.
Jotta tämä olisi mahdollista, on kuitenkin mielestäni ratkaisevan tärkeää edistää kaikkien asianosaisten toimijoiden välillä tarvittavaa keskinäistä luottamusta. Sen vuoksi myös yliopistot, opettajat ja opiskelijat on saatava mukaan.
Vain tällä tavoin pystymme vastaamaan onnistuneesti siihen haasteeseen, jonka koulutukseen ja tutkimukseen tehtäville investoinneille perustuva eurooppalainen huippuosaaminen meille asettaa. Haasteeseen vastaaminen on välttämätöntä, jos aiomme toteuttaa Lissabonin strategian mukaisen osaamisyhteiskunnan, jossa kaikilla on mahdollisuus osallistua. 
Mieczysław Edmund Janowski (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, olen kiitollinen esittelijä Novakille tänään käsittelemästämme mietinnöstä. Akateemisten opintojen laatu ei riipu ainoastaan korkeakoulututkintojen täydellisestä vastavuoroisesta tunnustamisesta. Siihen sisältyy paljon suurempiakin kysymyksiä, kuten totuuden etsiminen.
Kuten komissio vuonna 2002 totesi, eurooppalaisen koulutusmallin pitäisi toimia kansainvälisenä esimerkkinä laadusta. Siksi Bolognassa, Prahassa ja Bergenissä tehdyt päätökset ovat olennaisia, ja yksi niiden keskeisistä piirteistä on eurooppalainen akkreditointi. Akkreditointielinten on oltava avoimia ja kyettävä vastustamaan kaikenlaista painostusta. Akkreditointiin liittyy väärinkäytösten mahdollisuus. Väestötekijöiden vuoksi laitokset kilpailevat keskenään kiivaasti opiskelijoista, koska niiden toiminnan jatkuminen riippuu jälkimmäisistä. Toisaalta liian tiukkojen säännösten käyttöönotto heti alussa voi aiheuttaa vakavia vaikeuksia sellaisille laitoksille, joiden toiminta ei ole vielä käynnistynyt täysimittaisesti. Tällaisissa tapauksissa on tärkeää antaa laitoksille mahdollisuus korjata puutteensa.
Myös kotimaani Puola on ottanut suuren harppauksen eteenpäin akateemisessa koulutuksessa. Esimerkiksi viimeisten 15 vuoden aikana on perustettu noin 300 yksityistä korkeakoululaitosta, mikä on merkille pantavaa.
Kaikessa tutkimus- ja opetustoiminnassa on oltava myös moraalinen ulottuvuus. Laadukkaan oppimisen vuoksi on olennaista vaalia opettajan ja oppilaan sekä luennoitsijan ja opiskelijan välistä suhdetta. Meidän on syytä muistaa Salomon sanat: "Parempi kultaa on hankkia viisautta, kalliimpi hopeata hankkia ymmärrystä." 
Ján Figeľ,
   .  Arvoisa puhemies, kiitos erittäin paljon näistä pohjimmiltaan myönteisistä ja kannustavista kannanotoista, jotka toimivat lähtökohtana suositusta koskeville päätöksille. Korostan sanaa "suositus", koska jäsenvaltioilla on valtuudet ja oikeus päättää. Pidämme opetusministerien kokouksen marraskuussa.
Olen vakuuttunut siitä, että olemme nyt siirtyneet Bolognan prosessin ratkaisevaan toiseen vaiheeseen ja että koko Bolognan prosessin uskottavuus on tiiviisti sidoksissa laatuun, jonka pitäisi ehdotetussa järjestelmässä perustua keskinäiseen luottamukseen. Tästäkin syystä tämä kysymys on niin olennainen unionin korkea-asteen koulutuksen tulevaisuudelle ja sen houkuttelevuudelle ja kansainväliselle asemalle, ja tästä olen luonnollisesti samaa mieltä monien muiden puhujien kanssa. Jäsen Janovský huomautti, että meillä on korkeampi päämäärä – auttaa Eurooppaa saamaan takaisin vetovoimansa sekä saavuttamaan aseman vertailukohtana ja kansainvälisten teemojen, neuvotteluiden ja koulutusta koskevien uudistustoimien näyttämönä.
Yksi jäsen Pretsin esittämistä kysymyksistä koski erityisesti Itävaltaa ja sen tilannetta. Yliopistotasolla tilanteessa on otettu huomioon Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen viime heinäkuussa tekemä päätös. Se on osa unionin primaarilainsäädäntöä, toisin sanoen perustamissopimusta ja tuomioistuimen oikeuskäytäntöä, ja on tärkeää, että jäsenvaltiot panevat perustamissopimukset sovitusti täytäntöön. Komissio on kuitenkin valmis ja halukas jakamaan asiantuntemustaan ja antamaan tukea erityisesti tulevien menettelytapojen etsimisessä. Näin täytettäisiin yhtäältä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen vaatimukset ja ratkaistaisiin toisaalta liikkuvuuteen liittyvät erityisongelmat ja esteet unionissa. Olisi kuitenkin ennenaikaista päättää tämä keskustelu nyt, kun työryhmä on vasta aloittanut työnsä Euroopan komission ja jäsenvaltioiden – eli myös Itävallan – asiantuntijoiden kanssa.
Tässä on kaikki minun osaltani. Kiitän teitä paitsi mietinnöstänne myös komission ehdotusta tukevasta ehdotuksestanne; tietyistä muutoksista huolimatta komission ehdotus säilyttää alkuperäisen luonteensa ja merkityksensä. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna torstaina 13. lokakuuta klo 11.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Portasin laatima kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan mietintö (A6-0243/2005) maahanmuuttajien sopeutumisesta Eurooppaan monikielisten koulujen ja opetuksen avulla [2004/2267(INI)]. 
Miguel Portas (GUE/NGL ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kiitän aluksi varjoesittelijöitä, jotka auttoivat tämän mietinnön laatimisessa. Heidän tarkistustensa ansiosta mietintö saatiin täysistuntokäsittelyyn kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan selkeän enemmistön tuella.
Esitän yhden huomautuksen ennen kuin aloitan: koulutuspolitiikka kuuluu jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan. Tämä ei ollut minun päätökseni, vaan se on määrätty nykyisin voimassa olevissa perustamissopimuksissa. Nykyisten sääntöjen rajoissa on joka tapauksessa mahdollista lisätä ja parantaa huomattavasti toimintaa maahanmuuttajayhteisöjen kotouttamiseksi koulutusjärjestelmiemme avulla. Tämä on käsittelemämme mietinnön tarkoitus.
Arvoisa puhemies, yhteisöstä tai sen ulkopuolelta tulevaa muuttoliikettä ei voida pysäyttää, vaikka päättäjät niin haluaisivatkin. Maahanmuutosta on viime vuosikymmeninä aiheutunut uusia identiteettiin liittyviä haasteita. Mitä huonommat elinolosuhteet uusilla yhteisöillä on ja mitä huonommin ne kotoutuvat, sitä vaikeampi niiden on selviytyä noista haasteista. Kaiken lisäksi Euroopan työttömyys on synnyttänyt epävarmuutta muslimiyhteisöissä. On selvää, ettei maahanmuuttajien määrä vaikuta työttömyyslukuihin ja että juuri maahanmuuttajat suorittavat sen rakentavan työn, josta kansakuntamme ovat ylpeitä.
Sodan ja terrorismin kierteessä harkittu ja järkevä keskustelu menettää teränsä. Aikaamme leimaavat kansankiihotus, populismi ja fundamentalismi, ja näin ollen unionin ja jäsenvaltioiden on toteutettava kotoutumista edistäviä toimia. Tällaiset toimet ovat ainoa varteenotettava vaihtoehto yhtäältä gettoutumiselle ja toisaalta yrityksille pakkosulauttaa yhteisöjä, joiden tavat ja tottumukset eroavat kohdemaan tavoista ja tottumuksista.
Tässä mietinnössä esitetyt ehdotukset perustuvat näin ollen yksinkertaiseen ajatukseen: jokaisella yhteiskuntiemme jäsenellä on ihonväristä, sukupuolesta, kielestä, uskonnosta tai oikeudellisesta asemasta riippumatta oikeus koulutukseen. Tämä periaate tunnustetaan unionin toimielinten antamassa säännöstössä. Koulutusjärjestelmillä on määrä varmistaa, että maahanmuuttajat ja heidän lapsensa oppivat kohdemaan kielen lisäksi myös äidinkieltään. Vuonna 1977 hyväksytyllä direktiivillä vahvistettiin tämä oikeus yhteisön sisäisille maahanmuuttajille. Nyt on tullut aika laajentaa tätä oikeutta muista maanosista saapuviin yhteisöihin.
Arvoisa puhemies, käsittelen nyt hyviä käytäntöjä. Joidenkin parlamentin jäsenten lapset opiskelevat Eurooppa-kouluissa, jotka unioni perusti helpottaakseen työntekijöidensä kotoutumista. Näissä kouluissa korostetaan kielen ja sisällön integroitua oppimista: oppilaat ajattelevat ja opiskelevat sekä kohdemaan kielellä että äidinkielellään. Uskon kaikkien olevan ylpeitä tästä monikielisestä koulutuksesta, joka valmistaa lapsiamme kohtaamaan tulevaisuuden rohkeasti. Näin asian pitäisi ollakin. Se, mitä haluamme lapsillemme, ei kuitenkaan saa olla etuoikeutettujen maahanmuuttajien ylellisyyttä, vaan pikemminkin yleinen käytäntö Euroopan koulutusjärjestelmissä.
Vieraillessani Hampurissa minulla oli tilaisuus nähdä, miten tätä järjestelmää on sovellettu onnistuneesti valtion kouluihin. Yhdeksässä peruskoulussa on luokkia, joissa on sekä saksalaislapsia että sellaisia lapsia, joilla on eri äidinkieli. Opetusta annetaan molemmilla kielillä, ja luokkaa kohti on kaksi opettajaa. Nyt, viiden vuoden kuluttua tämän pilottihankkeen käynnistämisestä, maahanmuuttajavanhemmat yrittävät sinnikkäästi saada lapsensa noille luokille, vaikka asuvat toisella puolella kaupunkia. Portugalilaiset, italialaiset, espanjalaiset, puolalaiset ja turkkilaiset ovat hyötyneet hankkeen eduista, ja se tuottaa tuloksia. Vaikka tätä opetushanketta ei voidakaan ottaa yleiseen käyttöön eikä se ole viimeinen sana monikielisessä koulutuksessa, se viitoittaa tietä eteenpäin. Tämä tulevaisuudennäkymä on mietintöni perusta.
Mietinnön kolmas tärkeä ehdotus on sellaisen eurooppalaisen kouluverkoston perustaminen, johon kielen ja sisällön integroitua opetusta edistävät hankkeet voivat hakeutua. Ongelmana on se, että jäsenvaltioiden kahdenväliset sopimukset kärsivät tuntuvista budjettileikkauksista ja vielä suuremmasta poliittisen tahdon puutteesta. Talousarviomäärärahojen myöntäminen "elinikäistä oppimista" koskevalle ohjelmalle, jolla tuetaan erityisesti kyseistä verkkoa, lisää kiinnostusta ja antaa lisävauhtia monikielisyyteen perustuvalle koulutukselle. Tämä on vähintä, mitä voimme tehdä! 
Ján Figeľ,
   .  Arvoisa puhemies, kiitän aluksi esittelijä Portasia hänen mietinnöstään, sillä se tuo merkittävän panoksen tärkeään keskusteluun.
Tilanne Euroopassa on muuttunut olennaisesti sen jälkeen, kun edellinen direktiivi siirtotyöntekijöiden lasten koulutuksesta annettiin vuonna 1977. Sittemmin siirtotyöntekijöiden määrä ja maahanmuuttajien puhumien kielten määrä ovat lisääntyneet unionissa huomattavasti, ja unionikin on laajentunut.
Lisäksi oletus, että maahanmuuttajat ja heidän lapsensa palaisivat kotimaahansa, ei enää pidä paikkaansa. Maahanmuuttajat jäävät kohdemaihin. Maahanmuuttajien lasten opetustarpeet ovat erilaisia ja monitahoisempia kuin ennen, ja ne käsittävät nyt toisen ja kolmannen sukupolven. Euroopasta on tullut aidosti monikielinen alue, ja näiden tekijöiden pohjalta meidän on edistettävä kieliä ja kieltenoppimista.
Esittelijä Portasin mietintö antaa minulle tilaisuuden selvittää teille nykyisiä ja tulevia toimiamme. Ensinnäkin Euroopan koulutusjärjestelmien tavoitteita koskevassa työohjelmassa asetetaan konkreettisia tavoitteita. Tässä yhteydessä yleinen tavoite parantaa aktiivista kansalaisuutta, yhdenvertaisia mahdollisuuksia ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta kattaa sellaisia kysymyksiä kuin maahanmuuttajien ja heidän lastensa pääsy koulutusjärjestelmien piiriin.
EU:n viidestä vertailuarvosta kolmella on tässä yhteydessä erityisen oleellinen merkitys maahanmuuttajayhteisöille. Ensimmäinen on varhain koulunkäynnin päättävien määrän vähentäminen, toinen koulutustason nostaminen, ja kolmas maahanmuuttajiin liittyvä vertailuarvo on lukutaitotestissä huonon tuloksen saaneiden määrän vähentäminen.
Toteutamme myös "Kielten oppimisen ja kielellisen monimuotoisuuden edistäminen" -toimintaohjelmaa, joka hyväksyttiin vuonna 2003. Haluan palauttaa mieleen siinä korostetut tärkeimmät periaatteet. Ensinnäkin kielten opiskelu kestää koko elämän ja se pitäisi ulottaa kaikkiin kansalaisiin. Kaikkien pitäisi oppia äidinkielensä lisäksi kahta muuta kieltä nuoresta pitäen. Toiseksi tarjolla pitäisi olla laaja kielivalikoima, johon kuuluu myös maahanmuuttajien kieliä. Kolmanneksi vanhemmille ja opetushenkilökunnalle olisi tiedotettava paremmin varhain aloitetun kieltenopiskelun hyödyistä. Neljänneksi sisällön ja kielen integroidulla opetuksella, jossa opiskellaan jotakin oppiainetta vieraalla kielellä, on paljon annettavaa unionin kieltenopiskelutavoitteiden saavuttamiselle.
Yhteisön ohjelmalla, varsinkin Sokrates-ohjelman Comenius-, Grundtvig- ja Lingua-toimilla, tuetaan lukuisia hankkeita, joihin kuuluu esimerkiksi luokkien vierailuja, opettajavaihtoa sekä opetusmenetelmien kehittämistä ja levittämistä. Tuleva elinikäistä oppimista koskeva integroitu ohjelma tarjoaa uusia mahdollisuuksia. Kieltenoppimisen edistäminen ja kielellinen monimuotoisuus ovat tulevan uuden ohjelman erityistavoite. Poikittaisohjelmalla tuetaan kieltenoppimisen alan verkostoja ja kielellistä monimuotoisuutta. Esittelijä Portasin mietinnössä mainittua koulujen eurooppalaista verkostoa voitaisiin mainiosti tukea kyseisestä ohjelmasta. Monivuotisella rahoituksella voitaisiin varmistaa verkoston vakaa ja jatkuva rahoitus.
Kulttuuri 2000 -ohjelmalla edistetään Euroopan kulttuurien ja Euroopan ulkopuolisten kulttuurien välistä vuoropuhelua ja vaihtoa. Tätä ulottuvuutta vahvistetaan Kulttuuri 2007 -ohjelmassa.
Mainitsen kaksi kulttuurialan aloitetta, jotka ovat mietinnön mukaisia. Ensinnäkin ehdotin viime viikolla vuoden 2008 julistamista Euroopan kulttuurienvälisen vuoropuhelun teemavuodeksi, ja komissio hyväksyi ehdotukseni. Toivon voivani jättää ennen vuoden loppua komission kollegion käsiteltäväksi uuden monikielisyyttä koskevan toimintamallin, ensimmäisen Euroopan unionin monikielisyyttä koskevan asiakirjan.
Lopuksi kiitän uudelleen esittelijä Portasia hänen innostavasta mietinnöstään ja ajatuksistaan, joita tarkastelen perusteellisesti kollegojeni kanssa. Odotankin innokkaasti tulevia keskustelujamme. 
Doris Pack,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, esittelijä Portas ansaitsee suuret kiitokset mietinnöstään, jonka keskeisen tärkeänä aiheena on maahanmuuttajien kotouttaminen. Kyseinen prosessi toteutuu nimenomaan ja etupäässä kielen kautta. 
Kouluilla ja kielten oppimisella on tärkeä merkitys kotouttamisen onnistumisessa, ja tässä suhteessa on tärkeää muistaa koulujen ja kieltenoppimisen yleinen rooli ihmisten, ja varsinkin lasten, elämässä. Nämä tekijät vaikuttavat merkittävästi ihmisen älylliseen kehitykseen ja siihen, miten hän oppii ymmärtämään itseään ja muita, sekä siihen, miten hän onnistuu sopeutumaan yhteiskuntaan. Tämä koskee erityisesti ihmisiä, joilla on siirtolaistausta ja joilla on niin sanotusti sosiaalinen ja kulttuurinen kaksoisidentiteetti. Tähän identiteettiin kuuluvat heidän kotimaansa kulttuuri ja äidinkieli sekä heidän uuden kotimaansa kulttuuri ja kieli – tai Belgian tapauksessa kielet.
Esittelijä Portasin mietinnössä on löydetty kultainen keskitie siinä mielessä, että siinä korostetaan yhtäältä jokaisen henkilön ja lapsen oikeutta osallistua yleiseen opetukseen, johon kuuluu tietenkin myös kohdemaan kielen opiskelu. Toisaalta siinä korostetaan kuitenkin myös näiden lasten oikeutta oppia omaa äidinkieltään ja noudatetaan näin ollen EU:n perusoikeuskirjaa, jossa määrätään sekä oikeudesta yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen että oikeudesta omaan kulttuuriseen, uskonnolliseen ja kielelliseen identiteettiin.
Meidän on edistettävä niitä lukuisia koulutusmenetelmiä, joilla turvataan kieltenoppiminen, ja komission jäsen mainitsikin muutamia asioita, jotka on jo toteutettu hienosti. EU:lle tämä on mahdollista. Se voi panostaa poliittisia ja hallinnollisia voimavaroja ja määrärahoja tukeakseen esimerkiksi kieltenopetuksesta saatujen kokemusten arviointia, kokemustenvaihtoa ja verkostojen perustamista sellaisille kouluille, joissa kotouttamista edistetään monikielisyyden avulla joka päivä.
Nämä seikat huomioon ottaen ja elinikäistä oppimista – joka on mainittu täällä useaan otteeseen – koskevan mietinnön esittelijän ominaisuudessa annan mietinnölle tukeni. Kouluopetus ja kieltenoppiminen ovat minunkin toimintani painopisteitä, ja ne asetetaankin etusijalle varsinkin Comenius-ohjelmassa. Yhteinen tavoitteemme on esteiden poistaminen ja kieltenoppimisesta saatujen kokemusten edistäminen. 
Christa Prets,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kielellisen monimuotoisuuden edistäminen ja turvaaminen ovat keskeisiä kysymyksiä Euroopan unionissa, kuten on maahanmuuttokin. Jos kielellinen monimuotoisuus ja maahanmuutto kytkeytyvät toisiinsa, Euroopan parlamentilla on oltava siitä jotain sanottavaa, ja siksi olen kiitollinen esittelijä Portasille aloitteen tekemisestä tällä tavoin.
Kotouttamiseen on monia tapoja, ja kieli ja sen edistäminen antavat mahdollisuuden hyödyntää niitä kaikkia. Kielten asiantuntijoiden mukaan ihmisten kotoutumisen ja heidän oman persoonallisuutensa kehittämisen edellytyksenä on sekä äidinkielen että kansallisen kielen oppiminen, ja olen samaa mieltä heidän kanssaan. Koulumenestys on tärkeä osa sopeutumista, ja maan kielen oppimisen lisäksi siihen vaikuttaa perehtyneisyys omaan äidinkieleen. 
Tämän tavoitteen saavuttamiseen tarvitaan kuitenkin toimia, joiden toteuttaminen edellyttää soveltuvaa opetusmateriaalia, henkilöstöä, jolla on kulttuurienvälisiä taitoja, ja ihannetapauksessa kohdemaasta kotoisin olevaa opetushenkilöstöä, joka tuntee maahanmuuttajien kotimaissa yleisimmin käytetyt kielet. Varsinkin lasten laillisten holhoojien – joilla tarkoitan ennen kaikkea heidän vanhempiaan – on tehtävä velvollisuutensa. Huomautan, että yleensä naisten, ja varsinkin äitien, on erittäin tärkeää osallistua näihin kotouttamis- ja koulutushankkeisiin, sillä he kykenevät parhaiten kommunikoimaan lastensa kanssa ja samalla edistämään omaa sopeutumistaan.
Mikäli lasten ja heidän vanhempiensa sosiaalisen ja taloudellisen sopeutumisen halutaan onnistuvan, heidän ensisijainen tavoitteensa on ehdottomasti kohdemaan kielen oppiminen. Suuri merkitys olisi myös eurooppalaisella Internet-portaalilla, eräänlaisella "pohdintaryhmällä" tai asiantuntijaverkostolla, jonka kautta parhaita käytäntöjä voitaisiin siirtää eteenpäin, jolloin monet ihmiset voisivat oppia toisiltaan Internetin kautta. 
Manolis Mavrommatis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Euroopan unioniin suuntautuvat muuttovirrat, jotka kasvoivat huomattavasti 1980-luvun jälkeen, osoittavat, että jäsenvaltioiden kouluissa on syytä ottaa käyttöön pedagogisia erityistukitoimia niille lapsille, joiden äidinkieli on eri kuin heidän sosiaalisessa ympäristössään käytetty kieli. Jäsenvaltioiden pitäisikin tukea kaikkia kielellisen monimuotoisuuden turvaamiseen tarkoitettuja toimenpiteitä ja vähentää kyseisen tavoitteen saavuttamista haittaavia teknisiä esteitä.
Koulutusjärjestelmillä on varmistettava, että kaikki oppilaat oppivat vieraita kieliä, koska Euroopan unionin tavoite on, ja on aina ollut, aidosti monikielinen eurooppalainen yhteiskunta.
Toimielinten tavoitteena on tässä yhteydessä lisäksi taata yhtäläiset oikeudet koulutukseen niille lapsille, joiden perheissä käytetty kieli eroaa kohdemaan kielestä. Kaikki toimet, joiden avulla torjutaan erilaisia syrjinnän muotoja, ovat tervetulleita.
Monikielisyydessä on näin ollen kaksi ulottuvuutta. Yhtäältä sillä on toiminnallinen merkitys, sillä sen avulla saadaan taustoiltaan erilaiset ihmiset kommunikoimaan keskenään. Toisaalta se on tärkeä väline eurooppalaisen identiteetin muodostamisessa. Lisäksi muiden kielten oppiminen ja puhuminen äidinkielemme ohella kannustaa meitä avoimuuteen muita ihmisiä, heidän kulttuuriarvojaan ja näkemyksiään kohtaan.
Monikielisyys avaa uusia mahdollisuuksia. Se tukee epäilemättä merkittävästi integroitumista yhteiskuntaan ja edistää sosiaalisuutta Euroopan unionissa. Emme myöskään saa unohtaa, että sen avulla pystytään muodostamaan todella yhdentyneet eurooppalaiset työmarkkinat, joiden ansiosta kansalaiset voivat hyödyntää täysimääräisesti oikeuttaan asua, työskennellä ja opiskella toisessa jäsenvaltiossa.
Näin ollen meidän pitäisi tavoitella sellaista yhteiskuntaa, jossa koko yhteiskuntaa yhdistävien monikielisten kansalaisten osuus kasvaa jatkuvasti. 
Nikolaos Sifunakis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, esittelijä Portasin laatimassa valiokunta-aloitteisessa mietinnössä maahanmuuttajien sopeutumisesta Eurooppaan monikielisten koulujen ja opetuksen avulla käsitellään ratkaisevan tärkeää kysymystä, joka koskee yhtäläisesti kaikkia jäsenvaltioita. Mietintö hyväksyttiin yksimielisesti valiokunnassa käydyissä keskusteluissa, ja esitimme esittelijä Portasille kiitoksemme.
Maissamme asuvien maahanmuuttajien kouluikäisten lasten oikeuksia on laajennettava kohdemaan kielen oppimisesta heidän äidinkielensä oppimiseen ja heidän kotimaansa kulttuuriin tutustumiseen. Äidinkielen oppiminen ei kuitenkaan saa tapahtua kohdemaan kielen kustannuksella, ja kohdemaan kielen on säilyttävä pääasiallisena opetuskielenä.
Unionin turvaama monikielisyys, joka mahdollistaa kulttuurienvälisen vuoropuhelun, saa näin ollen uuden kotouttamisulottuvuuden. Siinä vahvistetaan uudeksi koulutusnäkökulmaksi kulttuurienvälisyys, turvataan aiempaa paremmin unionin alueelle ominainen monikulttuurinen identiteetti ja korostetaan yhteiskuntiemme kannalta parhaita kehitysmahdollisuuksia.
Viime vuosina Euroopan muuttoliike on ollut pääosin sisäistä. Tarkoitan, että ihmiset ovat liikkuneet pääasiassa Euroopan rajojen sisällä. Tämä liikkuvuus on muuttanut pysyvästi useiden maiden kulttuurikarttaa. Esimerkiksi Kreikassa pysyvästi asuvan ulkomaalaisväestön osuus väestön kokonaismäärästä on 10 prosenttia. Kreikka on muuttunut lähtömaasta maahanmuuttajien kohdemaaksi. Suurin osa näistä maahanmuuttajista on työikäisiä ihmisiä, joilla on kouluikäisiä lapsia ja jotka ovat tulleet maahamme jäädäkseen.
Tästä huolimatta emme voi katsoa läpi sormien sitä, että samalla kun kansallisuuksien kirjo eri maissa laajenee, muukalaisviha ja ihmisiin kohdistuvat rasistiset mielenilmaukset lisääntyvät huolestuttavasti. Nämä ilmiöt siirtyvät kouluihin, jotka heijastavat yhteiskunnallista tilannetta. Vielä vähän aikaa sitten koulutusjärjestelmiemme toimintamalli perustui sulauttamiseen. Sen mukaan ne maahanmuuttajien lapset, joiden kieli- ja kulttuuritausta erosi kohdemaan virallisesta kielestä ja kulttuurista, olivat kouluille ongelma, joka oli lakaistava maton alle.
Siksi Kreikka antoi vuonna 1996 lain, jossa kulttuurienvälisestä koulutuksesta tehtiin keskeinen osa maan koulutusjärjestelmää. 
Christopher Beazley (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, olemme yksimielisesti valinneet koulutuksen kulmakiveksi ja keskeiseksi perustekijäksi. Onkin surullista, että siitä keskustellaan aina iltamyöhällä ja ettei hallitukseni ole läsnä. Hallitukseni edustajat kuitenkin ovat täällä, ja esitän heille virallisen anteeksipyynnön: minulla on kaulassani puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan solmio ja täällä minä esitän töykeitä huomautuksia maan hallituksesta, mikä on asiatonta. Pyydän anteeksi. 
 Yritän puhua ranskaa. En tee sitä kerskaillakseni, vaan koska keskustelun aiheena on maahanmuuttajien sopeutuminen monikielisten koulujen ja opetuksen avulla. "Maahanmuuttajien sopeutuminen" on normaalia, se on hyvä asia; "monikielisten koulujen ja opetuksen avulla" on erittäin hyvä asia. 
Opimmeko todella vieraita kieliä kouluissamme? Emme ainakaan Englannissa. Englannissa vieraiden kielten opetus on samanlaista kuin latinan ja kreikan opetus: olemme erittäin hyviä kieliopissa ja kirjallisuudessa: 
 "" [Kenelle ovat nämä käärmeet, jotka päässänne sihisevät?] 
Siteerasin äsken Racinea. Tämän osasin sanoa 18-vuotiaana. Mutta osasinko ostaa metrolipun? En!
Miten me siis kotoutamme maahanmuuttajia? Sana "maahanmuuttaja" on ongelmallinen. Jos tarkastellaan maani historiaa, eräs englantilainen historioitsija kuvasi sitä maahanmuuttajien historiaksi – melko tyrmistyttävää. Tämä ei ole historiantunti, mutta Walesin prinsessoista vain kaksi on ollut englantilaisia: Lady Diana Spencer ja Anne Neville. Anne Neville nai Edward of Lancasterin, ainoan Englannin kuninkaan, joka kruunattiin Ranskan kuninkaaksi Ranskassa. Aikani ei riitä pidempiin selityksiin.
Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä tukee tätä mietintöä. Haluaisin pyytää, että keskustellessamme jostakin tärkeästä aiheesta kaikkein kokeneimmille kollegoillemme annettaisiin enemmän kuin kaksi minuuttia puheaikaa – vaikkapa kolme minuuttia. 
Marie Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, tämän hauskan historiantunnin jälkeen toistan lyhyesti sen, mitä jo sanottiin, ja esitän muutamia uusia ajatuksia.
Vapaa liikkuvuus ja sijoittautumisvapaus Euroopan unionissa kuuluvat unionin kansalaisten perusvapauksiin. Työvoiman uusjako ja sopiva sijoittaminen laadukkaisiin työpaikkoihin ovat ratkaisevia strategioita vuodeksi 2010 asetettujen tavoitteiden saavuttamisessa. Aikuisten lisäksi suuri osa eurooppalaisista nuorista muuttaa ja asettuu asumaan toisiin maihin.
Monikielinen koulutus sekä laadukas peruskoulutus ja elinikäinen koulutus kuuluvat sekä näiden unionin kansalaisryhmien että maahanmuuttajien perusoikeuksiin. Lisäksi ne ovat sijoitus jokaiseen valtioon ja koko Euroopan unioniin. Unionin monimuotoisuuden säilyttäminen on joka tapauksessa kulttuurin kannalta välttämätöntä.
Näin ollen kiitän kulttuuri- ja koulutusvaliokuntaa sekä esittelijä Portasia tästä valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä. Arvoisa komission jäsen, toivon toteamuksenne mukaisesti, että komissio pystyy mietinnön myönteisten kohtien avulla muotoilemaan uudelleen ja saattamaan ajan tasalle direktiivin 77/486/ETY.
Korostan myös kolmea muuta seikkaa:
Ensinnäkin on kunnioitettava jäsenvaltioiden toimivaltaa päättää opetuksen sisällöstä ja koulujärjestelmänsä järjestämisestä149 artiklan nojalla.
Toiseksi on tuettava maahanmuuttajien äidinkielen opetusta ja äidinkielentaidon säilyttämistä – ensisijaisesti eurooppalaisten kielten ja sen jälkeen kaikkien muiden kielten, joita maahanmuuttajien kotimaissa puhutaan, tietenkin yhteisymmärryksessä kohdemaan kanssa.
Kolmanneksi jäsenvaltioiden on tarjottava mainitsemianne lukuisia ohjelmia ja rahoitusmekanismeja koordinoidusti ja seurattava niiden käyttöä komission valvonnassa. 
Puhemies.
   Kaikki puheenvuorot tuntuvat herättävän poikkeuksellisen suurta mielenkiintoa. Huomautan myös, että Euroopan unionin tilastojen mukaan Euroopan suurkaupungeissa keskimäärin 20 oppilaan luokissa on 12 tai 13 oppilasta, jotka tulevat kymmenestä eri etnisestä ryhmästä. Monikielisyys on siis käytännössäkin melko pulmallinen kysymys. 
Ján Figeľ,
   .  Arvoisa puhemies, kiitos rohkaisustanne. Kiitän teitä myös keskustelusta, joka osoitti monikielisyyden olevan tärkeää sekä maahanmuuton että Euroopan yhdentymisen kannalta riippumatta siitä, pohditaanko sitä laajemmassa vai suppeammassa merkityksessä.
Totean ainoastaan, että meillä on riittävästi hyviä esimerkkejä, jotka havainnollistavat mahdollisuuksia käsitellä tätä kysymystä myönteisellä tavalla. Mainitsen niistä vain kaksi. Tämän vuoden syyskuussa julkaistiin tuoreita mielipidetutkimuksia 26. syyskuuta vietetyn Euroopan kielten teemapäivän yhteydessä. Tutkimusten mukaan puolet unionin väestöstä osaa puhua yhtä vierasta kieltä. Määrä on kohtuullinen ja kasvaa edelleen, vaikka onkin sanottava, että joissakin maissa lähes 90 prosenttia väestöstä pystyy kommunikoimaan vieraalla kielellä. Lisäksi on maita, joissa vain noin 30 prosenttia väestöstä pystyy käyttämään vierasta kieltä. Tavoitteena on 1 + 2 -malli (äidinkieli ja kaksi vierasta kieltä), mutta Euroopan nykyisessä koulutusjärjestelmässä luku on keskimäärin 1,5, toisin sanoen 1 + 1,5. EU:n 25 jäsenvaltion joukossa on kuitenkin myös maita, joissa oppilaat opiskelevat useampaa kuin kahta vierasta kieltä, toisin sanoen malli on 1 + enemmän kuin 2, ja muita maita, joissa opiskeltujen vieraiden kielten määrä on yksi tai vähemmän. Jäsenvaltioiden haasteena on parantaa saavutuksiaan tällä alalla, koska se vaikuttaa myös työllisyyteen, liikkuvuuteen, henkilökohtaiseen ja henkiseen kehitykseen sekä tietenkin suvaitsevaisuuteen ja kykyyn ymmärtää vieraita kulttuureja ja elää monikulttuurisessa ympäristössä.
Korostan, että Euroopan komissio aikoo perustaa Euroopan unionin portaaliin www-sivuston, jonka pitäisi palvella nimenomaan Christa Pretsin mainitsemaa tarkoitusta – kieltenopetusta ja kielellistä monimuotoisuutta. Paljon kiitoksia tuestanne ja puheenvuoroistanne; esitän erityiskiitokset esittelijälle. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna torstaina 13. lokakuuta klo 11.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Packin laatima kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan mietintö (A6-0237/2005) uusista haasteista sirkukselle osana Euroopan kulttuuria (2004/2266(INI)).
Doris Pack (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, olemme aikeissa keskustella eräästä ihmeellisestä asiasta, nimittäin sirkuksesta. Toivottavasti voimme myös nauttia siitä hieman: minulla ainakin oli hauskaa tätä aihetta käsitellessäni, sillä sain uusia ystäviä sirkusmaailmasta ja voin sanoa, että aihetta kannatti käsitellä. En kuitenkaan laatinut tätä mietintöä siksi, että nautin siitä, vaan siksi, että sirkusten ongelmat EU:ssa ja sen ulkopuolella ovat todella haasteellisia.
Yksi mietinnön tavoitteista on tunnustaa sirkus itsestään selväksi osaksi eurooppalaista kulttuuria. Sirkusta pidetään kulttuuriomaisuutena vain harvoissa EU:n jäsenvaltioissa, ja niiden onkin puututtava tähän ongelmaan ja tunnustettava sirkus tärkeäksi osaksi kulttuuria. Näin voimme poistaa ongelmat, joihin sirkukset edelleen joutuvat.
Toiseksi haluan käsitellä koulutusta ja ammatillista koulutusta. Komission olisi otettava jäsenvaltioiden välillä käyttöön yhteistyövälineitä, joilla taataan vaelluskulttuuriyhteisöissä elävien lasten asianmukainen koulutus ja edistetään sitä riippumatta siitä, missä jäsenvaltiossa he oleskelevat. Tarkoitan tällä sirkuksissa elävien lasten lisäksi myös muita vaelluskulttuuriyhteisöjen lapsia. Olisi toivottavaa, että neuvosto laatii uuden päätöslauselman, jolla taataan vaelluskulttuuriyhteisöissä elävien lasten, nuorten ja aikuisten korkealaatuinen yleissivistävä ja ammatillinen koulutus ja tunnustetaan sirkuskoulujen antama ammatillinen koulutus ja tuetaan sitä.
Kolmas ongelma liittyy niin sanottuihin tilapäisrakenteisiin. Komissio voisi ensin kuulla täällä Brysselissä sijaitsevaa eurooppalaisten sirkusten liittoa ja kehottaa sen jälkeen Euroopan standardointikomiteaa laatimaan liikkuvia sirkuksia koskevan kattavan normiston. Eri EU:n jäsenvaltioissa sovelletaan erilaisia normeja esimerkiksi sirkustelttojen turvallisuuteen ja telttojen materiaaleihin. Tämä ei ole vitsi, vaan valitettava tosiasia, johon tarvitaan muutos. Paloturvallisuutta koskevat säännöt vaihtelevat jopa alueittain, mikä on yksi jokaiselle liikkuvalle sirkukselle todellisia ongelmia aiheuttava tavanomainen asia. Tähän on todellakin puututtava niin, että taataan yleisön turvallisuus.
On myös tarkasteltava sirkustyöntekijöiden liikkuvuutta ja EU:n ulkopuolisten maiden kansalaisten työhönottoa. Komission on analysoitava nykyisiä viisumin- ja työluvanmyöntämisjärjestelmiä ja laadittava sen perusteella alan eurooppalainen sääntelyjärjestelmä, jossa otetaan huomioon tämänhetkiset vaikeudet saada viisumeja ja työlupia.
Voimassa olevia vaatimuksia, jotka koskevat lyhytaikaisella työsopimuksella työskenteleviä taiteilijoita, on vaikea täyttää, ja ne on poistettava. Tarkoitan nyt vaatimusta osoittaa, että EU:ssa on oltava puute yhtä pätevistä henkilöistä. Voitteko selittää minulle, kuinka se osoitetaan, jos haluamme ukrainalaisen tai kiinalaisen tähtiesiintyjän tulevan esiintymään sirkukseen Euroopassa? Minun olisi osoitettava, ettei kellään eurooppalaisella taiteilijalla ole samanlaista pätevyyttä, mutta sehän on järjetöntä. Yksikään oopperatalo ei suostuisi tällaiseen järjettömyyteen: La Scala voi palkata oopperalaulajia EU:sta ja yhteisön ulkopuolelta, mutta tämä ei ole mahdollista sirkuksille, ja juuri tämän vuoksi sirkuksen kulttuurinen arvo on tunnustettava. Näin helpotetaan taiteilijoiden tilannetta.
Mietintöä laadittaessa teimme kompromisseja ja sovimme, ettei siinä puututa eläinten pitoon sirkuksissa, sillä se on joillekin jäsenvaltioille todella merkittävä asia, jota ne haluavat säännellä kansallisesti. Mietinnössä katsotaan kuitenkin, että eläimet ovat osa perinteistä sirkusta ja että on voitava antaa direktiivejä, joiden nojalla sirkukset saavat pitää eläimensä. Tällainen lainsäädäntö on voimassa esimerkiksi Saksassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, meidän on ainoastaan annettava sen ohjata meitä.
Tästä seuraa, että mietinnössä esitetyt ehdotukset ovat täysin järkeviä. Kehotamme komissiota ottamaan ehdotukset huomioon ja sen lisäksi todella ryhtymään niihin toimiin, joita siltä on pyydetty. Sen on siis saatava standardointikomitea toimimaan tässä asiassa ja tehtävä jäsenvaltioiden hallituksille selväksi, että sirkus on keskeistä kulttuuriomaisuutta, jonka haluamme siirtää lapsillemme ja lastenlapsillemme.
Ján Figeľ,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Packia hänen erinomaisesta työstään ja tästä valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä. Se kattaa kaikki sirkuksen osa-alueet. Komissio ottaa luonnollisesti tarkkaan huomioon kaikki mietinnössä esitetyt suositukset. Tässä vaiheessa haluan kuitenkin kommentoida muutamia keskeisiä seikkoja.
Parlamentti haluaa, että sirkus tunnustetaan osaksi Euroopan kulttuuria. Komission tehtävänä ei tietenkään ole määritellä, mitä kaikkea Euroopan kulttuuriin kuuluu. Prosessi vaikuttaa edenneen itsestään, ja sirkus näyttää olevan luonnollinen osa kulttuuriamme. Hyvä esimerkki tästä on yhteisössä se, että useita sirkusalan yhteistyöhankkeita rahoitetaan EU:n kulttuuriohjelmista, kuten -hankkeesta, joka on Kulttuuri 2000 -ohjelmasta rahoitettava sirkus- ja musiikkikoulujen verkko.
Mietinnössä korostetaan myös, että on tärkeää toteuttaa erityistoimia vaelluskulttuuriyhteisössä, kuten sirkusyhteisössä, elävien lasten auttamiseksi. Poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi heikommassa asemassa olevien oppilaiden opetus on erittäin tärkeä seikka. Näille lapsille olisi tarjottava mahdollisimman joustavat oppimismahdollisuudet. Komissio ehdottaa, että vuonna 2006 teetetään tutkimus, jolla päivitetään vuoden 1996 kertomusta. Siinä tarkasteltiin seurantatoimia, joita jäsenvaltiot olivat toteuttaneet neuvoston 16 vuotta sitten, vuonna 1989, antaman liikkuvien ammatinharjoittajien lasten koulunkäynnin järjestämistä koskevan päätöslauselman johdosta.
Komissiota on kehotettu kehittämään toimia tämän kohdeyleisön erityistarpeisiin. Komissio ehdottaa, että Euroopan erityisopetuksen kehittämiskeskus tarkastelee aihetta kauden 2006–2007 työohjelmassaan. Voimassa olevista Sokrates- ja Leonardo-ohjelmista tuetetaan jo liikkuvia lapsia ja perheitä koskevia hankkeita, ja tuen myöntämistä jatketaan tulevasta elinikäistä oppimista koskevasta integroidusta ohjelmasta. Kehotankin sirkusyhteisöä edustavia järjestöjä hyödyntämään kaikki yhteisöohjelmien tarjoamat mahdollisuudet. Tiedän, että jäsen Pack, joka toimii myös erittäin tärkeää elinikäistä oppimista koskevasta ohjelmasta laadittavan mietinnön esittelijänä, on täysin tietoinen näiden ohjelmien tarjoamista mahdollisuuksista.
Mietinnössä esitetään myös, että komissio luo liikkuville sirkuksille eurooppalaisen normiston. Voin ilokseni kertoa, että komissio on jo antanut Euroopan standardointikomitealle tehtäväksi eurooppalaisen standardin vahvistamisen tilapäisrakenteiden, kuten telttojen, turvallisuudesta. Standardointijärjestömme julkistanee tämän eurooppalaisen standardin tulevina kuukausina. Komissio on valmis tarkastelemaan sirkusyhteisön kanssa myös muita mahdollisia eurooppalaisia standardeja.
Mietinnön mukaan komission olisi helpotettava unionin ulkopuolisista maista kotoisin olevien sirkustyöläisten liikkuvuutta. Voimassa olevassa EU:n lainsäädännössä ei säädetä mahdollisuudesta myöntää viisumeja tai oleskelulupia taiteilijoiden tarpeisiin. Komissio on täysin tietoinen siitä, että taiteilijoiden on vaikea saada yli kuuden kuukauden viisumeja. Se tarkastelee kysymystä asianmukaisesti pohtiessaan Euroopan maahanmuuttopolitiikan tulevaisuutta.
Lopuksi lainaan ranskalaisen draama- ja laulunopettajan François Delsarten sanoja: "Taiteilija on maan matkaaja". Tämä pätee erityisesti sirkusammattilaisiin. Jäsen Pack on nyt tehnyt heidät tunnetuiksi. Hänen mietintönsä lisää epäilemättä sirkuksen tunnettuutta osana Euroopan kulttuuria ja edistää sirkusalan tarpeiden huomioon ottamista EU:n politiikkaa muokattaessa.
Voin vakuuttaa, että teen kaiken voitavani aloilla, joilla komissio voi vaikuttaa asioihin. 
Ria Oomen-Ruijten,
   Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää lämpimästi jäsen Packia, joka nimitettiin eilen illalla vuoden 2005 kulttuuriasioista vastaavaksi parlamentin jäseneksi, mikä johtuu osaksi hänen toimistaan sirkuksen puolestapuhujana.
Haluan kiittää myös komission jäsentä Figel'iä loistavasta tavasta, jolla hän vastasi jäsen Packin mietintöön sisältyviin kysymyksiin.
Charlie Chaplin sanoi kerran: . Meidän on poliittisina päättäjinä hyväksyttävä tämä. Lainaan myös William Shakespearea, joka sanoi: .
Molempien toteamusten perusteella voidaan päätellä, kuinka tärkeänä klovnin kaltaista sirkustaiteilijaa pidetään. Onhan meillä kaikilla omat rakkaat muistomme klovneista, akrobaateista, jonglööreistä ja eläinten kesyttäjistä.
Vaikka sirkus on kehittynyt vuosien varrella, se on juurtunut syvälle eurooppalaiseen kulttuuriin. Se on ollut nykymuodossaan olemassa 1700-luvulta saakka, mutta akrobaatit ja jonglöörit esiintyivät markkinoilla jo useita vuosisatoja aikaisemmin. He vaelsivat paikasta toiseen esitelläkseen taitojaan. Tässä mielessä juuri mikään ei ole muuttunut.
Jokin muu kuitenkin on muuttunut, ja se on jäsen Packin mietinnön aiheena olevan kulttuuriperinnön arvostus, joka on melko vähäistä. Sirkus tarjoaa ajanvietteen lisäksi koulutusta ja tavoittaa hyvin suuren yleisön. Nämä ovat syitä, joiden vuoksi eurooppalainen sirkuskulttuuri koskee meitä kaikkia.
Edellä mainitun perusteella esittelijä korostaa aiheellisesti vaelluskulttuuriyhteisöissä elävien lasten asianmukaisen koulutuksen merkitystä. On taattava heidän pääsynsä hyviin peruskouluihin ja ammattikouluihin sekä yhtäläisen koulutuksen tarjoaminen heille. Esittelijä toteaa, että sirkus on tarkoitettu nuorille ja vanhoille, kaikenikäisille lapsille. Haluan lopuksi lainata kuuluisan hollantilaisen Pipo-klovnin sanoja, joilla hän päätti kaikki televisioesiintymisensä "Hei hei linnut, hei hei kukat, hei hei lapset". 
Roger Helmer (NI ). –
   Arvoisa puhemies, parlamentissa on täysin aiheellista keskustella sirkuksesta, kun otetaan huomioon, että Euroopan parlamentti on maailman suurin vaeltava sirkus. Pelkäänpä, että useat äänestäjäni Yhdistyneen kuningaskunnan East Midlandsissä kuitenkin pohtivat, eikö meillä todellakaan ole mitään tärkeämpää käsiteltävää.
Kansalaiset ovat ilmaisseet minulle huolensa eläinten pidosta sirkuksissa ja niiden mahdollisesta julmasta tai haitallisesta kohtelusta. Sama huolettaa minuakin. Kehotan jäsenvaltioiden hallituksia varmistamaan, että sirkuseläimiin sovelletaan asiaankuuluvaa sääntelyä ja tarkastuksia. Olen kuitenkin sitä mieltä, että eläinten pidon kieltäminen sirkuksissa menee liian pitkälle. Eläinten hyvinvoinnin tukeminen on eri asia kuin sirkuksen rakastetun ja perinteisen piirteen kieltäminen, sillä kuten jäsen Packin mietinnössä oikeutetusti todetaan, sirkus on tunnustettu ikiaikainen osa eurooppalaista kulttuuria.
Tämä aihe liittyy läheisesti metsästykseen, jonka eläinten oikeuksia puolustavat liikkeet ovat myös ottaneet kohteekseen. Siihen pätevät samat arviointiperusteet: metsästyksen on tapahduttava ja se yleensä tapahtuukin niin, että kiinnitetään asianmukaista huomiota eläinten hyvinvointiin. Sen sijaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa ketunmetsästys, kuten sirkuskin, on olennainen osa maan kulttuuriperintöä etenkin edustamallani East Midlandsin alueella.
Vastustan ehdotuksia eläinten pidon kieltämiseksi sirkuksissa ja vastustan kotimaassani vastikään käyttöön otettua ketunmetsästyksen epäoikeudenmukaista ja kielteisesti vaikuttavaa kieltoa. 
Gyula Hegyi (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, sirkus on taikuutta lapsille ja erityistä viihdettä aikuisille. Sirkus on taidetta ja tarjoaa töitä sen parissa työskenteleville. Sirkus on myös eräänlainen eläintarha niille ihmisille, joiden kotiseudulla ei ole oikeita virallisia suurkaupunkien eläintarhoja. Sirkus on useiden perheiden koti ja näiden perheiden lasten koulu. Se sijaitsee niin yhteiskuntamme ulko- kuin sisäpuolellakin: ulkopuolella se on taianomaisine satuineen ja sisäpuolella jokapäiväisine tarpeineen ja realiteetteineen. Jäsen Packin mainiossa mietinnössä kunnioitetaan sirkuksen taianomaisuutta, ja hän tietää hyvin, ettei taikuutta voida säännellä, joten hän pyrkii sen sijaan auttamaan sirkustyöläisiä heidän jokapäiväisten ongelmiensa ratkaisemisessa, mikä on kiitettävä lähestymistapa.
Vaellusyhteisöjen lapsille on tärkeää tarjota riittävä opetus. Etäoppiminen ja sähköinen oppiminen voivat olla osa ratkaisua, mutta sirkusten lasten olisi vietettävä aikaa myös muualta niin sanotusta todellisesta elämästä tulevien lasten kanssa. Sirkustyöläisten kannalta tärkeitä ovat myös asianmukaiset viisumi- ja työlupajärjestelmät, sillä sirkus ei tunne rajoja.
Toimiessani Unkarin parlamentin jäsenenä esitin rikoslakiimme muutosta, jolla eläinten kidutus tehtäisiin rangaistavaksi. Olen siis samaa mieltä eläimiä koskevista kohdista, mutten kuitenkaan voi tukea ehdotusta, jolla kielletään eläinten kaikenlainen pito sirkuksissa, ja mielestäni jäsen Pack suhtautuu tähän asiaan järkevästi. Eläimiä on kunnioitettava, mutta niitä ilman sirkus menettäisi ikiaikaisen taianomaisuutensa, eikä taikuutta pidä nujertaa. Sirkuksen leijonat, elefantit, apinat ja muut eksoottiset eläimet tekivät lapsuudestani värikkään, ja näin olisi oltava myös uusien sukupolvien tapauksessa.
Lopuksi haluan esittää huomautuksen asiasta, joka ei täysin liity sirkukseen. Olen täysin samaa mieltä jäsen Packin kanssa siitä, että sirkustyöläisille olisi myönnettävä työlupia, mutta kuten komission jäsen Figel’ aiheellisesti totesi, työlupia olisi myönnettävä kaikille EU:ssa työskenteleville ihmisille, jopa uusista jäsenvaltioista tuleville työntekijöille ja jopa Saksan kaltaisissa maissa. 
Christa Prets (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen jäsen Bonon sijaisena. Haluan kiittää jäsen Packia aloitteesta, sillä mielestäni on tärkeää tunnustaa, että sirkuksella on kulttuurista arvoa, eikä se ole vain tavanomaista liiketoimintaa.
Kun kaikki valtiot vihdoin tajuavat tämän ja kun se näkyy myös niiden toiminnassa, sirkuksella voi olla paremmat mahdollisuudet selviytyä, sillä olemme nyt tulleet siihen pisteeseen, että sirkuksen puolesta on kampanjoitava. Tämä perinne ja sen asema eurooppalaisena erikoisuutena on iskostettava kaikkien tietoisuuteen. Vaakalaudalla on kulttuuriperinnön jatkuminen, mikä on todettava hyvin selvästi.
Tässä yhteydessä merkityksellisiä ovat usein hyvinkin pienet asiat, jotka kuitenkin vaikuttavat olevan hyvin vaikeita toteuttaa, kuten turvallisuustoimia koskevat yhteiset normit. Ei voida hyväksyä, että sirkuksen on noudatettava jatkuvasti erilaisia hallinnollisia sääntöjä ja kannettava niihin liittyvät kustannukset yhä uudelleen aina yhdestä paikasta tai maasta toiseen siirtyessään. Tämä rasittaa jo valmiiksi pientä budjettia.
Mielestäni on keskusteltava uudelleen myös viisumien myöntämisestä. Sirkustaiteilijoille olisi myönnettävä pidempiaikaisia viisumeja, vaikka onkin tarkkaan varmistettava, ettei viisumijärjestelmää käytetä väärin ihmiskauppaa varten.
Meidän on lisäksi pohdittava lasten kasvatusta ja koulutusta ja löydettävä yhteisiä ratkaisuja. Tätäkin suurempi ongelma, johon emme varmasti löydä ratkaisua yksin, on eläinten pito sirkuksissa. Siitä on voimassa hyvin erilaisia kansallisia sääntöjä ja säännöksiä, minkä vuoksi yhteisymmärrykseen on vaikea päästä. Toivon kuitenkin, että saamme aikaan jotain, josta on hyötyä eläimille ja hupia ihmisille. 
Ján Figeľ,
   Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia tästä keskustelusta. On mielenkiintoista havaita, kuinka useita asioita sirkus ja eurooppalainen kulttuuri kattavat ja kuinka samanlaisiin aiheisiin ne liittyvät. Kiusaus on luonnollisesti suuri ammattien ja foorumien sekoittamiseen, mutta todella korkealaatuinen sirkus ansaitsee tunnustusta, ja siitä tässä mietinnössä on loppujen lopuksi kyse. Kyse on myös erityisestä velvollisuudesta tarkastella kulttuurin lisäksi koulutusta, liikkuvuutta ja taloutta, sillä onhan aiheena viihdeala.
Haluan vielä kiittää esittelijä Packia hänen työstään, mietinnöstä ja siinä noudatetusta lähestymistavasta sekä parlamentin jäseniä osallistumisesta tähän keskusteluun. Toivon, että teemme jatkossakin yhteistyötä tällä alalla eurooppalaista kulttuuria koskevan asialistan kehittämiseksi. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna torstaina 13. lokakuuta klo 11.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Záborskán laatima naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan mietintö (A6-0273/2005) naisten köyhyydestä Euroopan unionissa (2004/2217(INI)). 
Anna Záborská (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, lainaan isä Joseph Wresinskin sanoja: "Ihmisoikeuksia rikotaan kaikkialla siellä, missä ihmiset joutuvat elämään kurjuudessa. On yhdessä pyrittävä varmistamaan ihmisoikeuksien kunnioittaminen, sillä se on pyhä velvollisuutemme." Tämä maailmanlaajuisen kurjuudenvastaisen päivän johtoajatus on myös Euroopan parlamentin vakiintunut motto.
Köyhyys on poistettava uudesta Euroopasta, ja tässä yhteydessä on hyödynnettävä muitakin strategioita kuin niitä, joilla Euroopasta pyritään tekemään maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin talous. Köyhyys on poistettava, jotta voidaan edistää kaikkien kansalaisten ihmisarvoisuutta ja vastuullisuutta. Eikö yhteiskunnan hyvinvointia mitatakin sen perusteella, kuinka se kohtelee heikoimpia jäseniään? On totta, että työnteon myötä yksilöstä tulee osa ryhmää, mutta se ei riitä siihen, että hänestä tulisi kansalainen, kuten olemme huomanneet. Tarvitaan todellakin kumppanuutta yhteiskunnan heikompien kanssa, sillä he ovat mestareita äärimmäisen köyhyyden torjunnassa. Köyhät, joilla ei ole kansalaisuutta, eivät myöskään integroidu yhteiskuntaelämään. Eikö myös heidät voitaisi tunnustaa uuden Euroopan tosiasiallisiksi rakentajiksi? Jotta köyhistä saadaan aktiivisia kumppaneita, heidän on kuitenkin ensiksi saatava mahdollisuus ilmaista itseään, tulla tunnustetuiksi, elää turvassa ja tulla integroiduiksi. Äärimmäisen köyhyyden torjuminen tarkoittaa kaikkien oikeuksien kunnioittamista.
Euroopan parlamentin pitkäaikaisin neljättä maailmaa käsittelevä laajennettu komitea on juuri oikeaan aikaan vaatinut sosiaalisen osallisuuden strategian lujittamista, edellytysten luomista sille, että köyhät todellakin voivat osallistua toimintaan, ja sen arvioimista, mitkä ovat eurooppalaisen politiikan todelliset vaikutukset jäsenvaltioiden köyhimpien perheiden elämään, mikä on kaikkein olennaisinta. Vaikka henkilö elää köyhyydessä, se ei tarkoita sitä, että muiden on päätettävä hänen puolestaan, mikä hänelle on parasta. Miksi lapset pitäisi esimerkiksi erottaa perheistään äärimmäiseen köyhyyteen liittyvistä sosiaalistaloudellisista syistä? Eikö sen sijaan olisi parempi tukea heidän vanhempiaan, joilla on oikeus täyttää velvollisuutensa vanhempina? He tuntevat meidän laillamme iloa, toivoa, pelkoa ja epäilyksiä mutta huomattavasti vaikeammissa oloissa. Köyhyys kohdistuu erityisesti naisiin, mutta juuri he haluavat eniten suojella rakkaitaan köyhyydeltä ja sosiaaliselta syrjäytymiseltä. Meidän on rohkaistava naisia edistämään kaikkien ihmisoikeuksia ja ihmisarvoa, sillä he muodostavat perustavan lenkin ja rakentavat rauhaa.
Haluan lopuksi korostaa, että valiokunnassa käsiteltiin 73:a tarkistusta, jotka kaikki hyväksyttiin muutamaa lukuun ottamatta. Koko mietintö hyväksyttiin yksimielisesti, ja haluankin kiittää kollegojani yhteistyöstä. Haluan kuitenkin ottaa esille yhden asian, sillä kommunistisen ryhmän kollegat ehdottivat tarkistuksessa 7, ettei köyhille naisille taattaisi perusterveydenhuoltoa. Pääsy perusterveydenhuoltoon toki on olennainen edellytys ihmisarvoisen elämän takaamiseksi kaikille. Se ei kuitenkaan riitä. Miksemme tukisi naisia heidän pyrkimyksissään torjua köyhyyttä takaamalla sen, että he saavat pysyä terveinä? Mitä oikein tarkoitamme? Tarkoitamme sitä, että naiset voisivat syödä terveellisesti, saisivat puhdasta juomavettä, voisivat suunnitella perheensä koon ja saisivat mahdollisuuden rokotuksiin ja tavallisten tautien perushoitoon. Miksi kieltäisimme heiltä oikeuden gynekologiseen terveyteen? Lääkärinä en voi ymmärtää tätä, ja se on mielestäni jopa loukkaavaa. Pyydän teitä kaikkia edistämään myös köyhimmille naisille tarjottavaa perusterveydenhoitoa ja hylkäämään tarkistuksen 7. 
Vladimír Špidla,
   Hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi kiittää parlamentin jäseniä ja erityisesti naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokuntaa tämän mietinnön laatimisesta. Naisten köyhyys ja sosiaalinen syrjäytyminen ovat erittäin merkittäviä asioita. Köyhyys on yleisesti naisistumassa eurooppalaisissa yhteiskunnissa, mikä tuleekin selvästi ilmi mietinnöstä. Suurin osa työttömistä ja pitkäaikaistyöttömistä on naisia, ja naiset ovat miehiä todennäköisemmin myös osa-aikaisissa työsuhteissa. On väistämätön tosiasia, että naiset joutuvat edelleen väkivallan uhreiksi niin julkisesti kuin yksityisestikin. Lisäksi noin 500 000 naista myydään Euroopassa vuosittain seksiorjiksi. Nämä ongelmat ovat usein seurausta köyhyydestä, jossa naiset joutuvat elämään.
Mietinnössänne vahvistetaan, että työllisyys on yhä naisille avain taloudelliseen riippumattomuuteen ja yksi parhaista keinoista välttää köyhyysloukku ja sosiaalinen syrjäytyminen. Työllisyydellä on suora vaikutus naisten asemaan koko yhteiskunnassa. EU:n työllisyystoimilla voidaan saavuttaa naisten ja miesten välinen tasa-arvo, ja yhdennetyn toimintatavan omaksuminen on tärkeää, jotta saadaan lisättyä työllisyyttä ja helpotettua naisten osallistumista työelämään. Toimintatapa on räätälöitävä naisten tarpeiden mukaisesti, ja on suojeltava suurimmassa syrjäytymisvaarassa olevia naisia, kuten yksinhuoltajaäitejä, maahanmuuttajanaisia, etnisten vähemmistöjen naisia sekä heikosta terveydestä kärsiviä ja ikääntyviä naisia.
Naisten osuus työtätekevästä väestöstä kasvoi vuosina 1997–2004 yhteensä 50,6 prosentista 55,7 prosenttiin. Yksi suurimmista syistä tähän kasvuun oli Euroopan tuolloinen talouskasvu, vaikka se olikin hitaanlaista. Työllisyys on siis lisääntymässä, vaikka alalla onkin vielä merkittävää eriarvoisuutta ja sukupuoleen perustuvaa syrjintää esiintyy edelleen usein. Yleisesti naisilla on suurempi riski joutua työttömiksi, ja he saavat usein työstään vähemmän palkkaa, työsuhteet ovat määräaikaisia tai niistä saatavat sosiaaliturvaedut ovat vähäisempiä. Samalla naiset ovat edelleen pääasiallisessa vastuussa lasten ja muiden huollettavien hoidosta. Avoimella koordinointimenetelmällä vahvistetuissa sosiaalisen syrjinnän torjumistavoitteissa korostuu, kuinka tärkeää jäsenvaltioiden on ottaa huomioon sukupuolten tasa-arvo, kun ne kehittävät sosiaalista osallisuutta koskevia kansallisia toimintasuunnitelmiaan, panevat niitä täytäntöön ja seuraavat niiden toteutumista.
Kansalliset toimintasuunnitelmat ovat keskeisiä tekijöitä eurooppalaisessa menetelmässä, ja niitä tarkistetaan kahden vuoden välein. Kaikki jäsenvaltiot ovat teoriassa velvollisia ottamaan huomioon tasa-arvoasiat kaikilla aloilla, toisin sanoen soveltamaan sukupuolten tasa-arvoa kaikissa kansallisissa täytäntöönpanotoimissaan. Tehtävän yksinkertaistamiseksi naisten ja miesten köyhyydestä ja syrjäytymisestä kerätään säännöllisesti yhteisiä tietoja. Sosiaalisen syrjäytymisen vastaisesta toimintaohjelmasta annettavalla rahoituksella lisätään sosiaalisen osallistamisen näkyvyyttä ja edistetään sidosryhmien osallistumista.
Lopuksi haluan korostaa kolmea ensisijaista tavoitetta, jotka on saavutettava. Ensinnäkin naisten ja miesten tasa-arvoisuudesta on tehtävä sosiaaliturvajärjestelmien painopiste niin, että edistetään vähemmistöihin kuuluvien työntekijöiden sosiaalisia oikeuksia. Toiseksi on edistettävä toimia, joilla taataan lapsille ja kaikenikäisille huollettaville korkealaatuinen hoito, jotta naisilla ja miehillä olisi todellinen mahdollisuus valita, kuinka he tasapainottavat työ- ja perhe-elämänsä. Kolmanneksi on lujitettava sukupuolten tasa-arvon ulottuvuutta politiikassa ja toimissa, joilla torjutaan köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä, jotta voidaan estää köyhyyden naisistuminen.
Hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiinnittää huomionne asiaan, joka osoittaa, kuinka tärkeä tehtävä meillä kaikilla on ja kuinka pelkällä lainsäädännöllä saavutetaan joskus hyvin vähän. Sukupuolten välisiä palkkaeroja torjuva EU:n lainsäädäntö on ollut voimassa jo 30 vuotta, mutta naisten ja miesten väliset palkkaerot ovat edelleen 16–33 prosenttia jäsenvaltiosta riippuen. Mielestäni on melko selvää, että nyt tarvitaan yhdennettyä ja johdonmukaista lähestymistapaa. 
Edit Bauer,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, komission vastikään julkaisemista tiedoista käy ilmi, että 25 jäsenvaltiosta 17:ssä naisten köyhyysriski on suurempi kuin miesten. Luku on ainoastaan 17, sillä jotkin valtiot eivät toimittaneet omia tietojaan.
Tilastoista on jo pitkään voitu päätellä, että erityinen riski kohdistuu kahteen ryhmään: ensinnäkin yksinhuoltajiin, joista 85 prosenttia on naisia, mikä osoittaa köyhyyden selvän sukupuolisidonnaisuuden, ja toiseksi työelämässä oleviin naisiin, jotka ovat heikommassa asemassa pääasiassa äitiyden ja siihen liittyvien palkkaerojen takia, mikä näkyy myös heidän eläkkeensä suuruudessa. Kaksi kolmasosaa eläkeikäisistä on yli 65-vuotiaita naisia, mutta silti heidän keskimääräiset tulonsa ovat ainoastaan 53 prosenttia eläkeikäisten miesten tuloista, kuten käy ilmi Euroopan talous- ja sosiaalikomitean selvityksestä.
Kööpenhaminassa vuonna 1995 järjestetyssä sosiaalisen kehityksen huippukokouksessa julistettiin, että huomiota on kiinnitettävä naisten ja lasten tarpeisiin ja oikeuksiin, sillä he ovat köyhyyden pääasiallisia uhreja. Naisten köyhyys on usein kytköksissä lasten köyhyyteen, mikä ylläpitää kouluttamattoman ja vaikeasti työllistyvän työvoiman oravanpyörää. Tämä on johtanut sukupolvien välisen köyhyysloukun syntymiseen, mikä vaikeuttaa merkittävästi Lissabonin tavoitteiden saavuttamista, kun otetaan huomioon muun muassa koulunsa kesken jättävien osuus, joka on poikien keskuudessa jopa 18 prosenttia.
Arvoisa puhemies, köyhyys on selvästi sukupuolisidonnainen asia. Haluan korostaa tätä siksikin, että jotkut kollegamme ovat sitä mieltä, että naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunta olisi mahdollista ja jopa tarpeen lakkauttaa. 
Edite Estrela,
   . Köyhyys aiheuttaa 1 200 lapsen kuoleman joka tunti. Köyhyyden vuoksi kuukausittain kuolee 900 000 lasta. YK:n vuoden 2005 selvityksen mukaan köyhyyden vuoksi kuukausittain kuolevien lasten määrä on kolme kertaa suurempi kuin Kaakkois-Aasiaa joulukuussa 2004 koetelleen tsunamin aiheuttamien kuolonuhrien määrä.
Joka päivä köyhyyden vuoksi kuolee tuhansia ja taas tuhansia ihmisiä, joista suurin osa on naisia ja lapsia. Vuonna 2000 vahvistetuista vuosituhannen kehitystavoitteista, joilla pyritään vähentämään lapsikuolleisuutta, jäädään 4,4 miljoonalla. Maailman 500 rikkaimman henkilön yhteenlasketut tulot vastaavat yli 416 miljoonan maailman köyhimmän henkilön tuloja. Alle kahdella dollarilla päivässä elävien 2,5 miljardin ihmisen osuus koko maailman väestöstä on 40 prosenttia, mutta maailman tuloista ainoastaan 5 prosenttia. Vuosituhatjulistus sisälsi lupauksen köyhyyden puolittamisesta 15 vuodessa. Rikkaiden ja köyhien välinen kuilu syvenee kuitenkin edelleen.
On useita keinoja pelastaa useat naiset ja lapset köyhyydeltä. Esittelen niistä yhden. Mikrorahoitusvälineet, kuten pienlainat, ovat osoittautuneet tehokkaiksi keinoiksi köyhyyden torjunnassa. Eniten niistä ovat hyötyneet naiset, jotka ovat niiden avulla pystyneet kohentamaan perheidensä taloudellista tilannetta. Nämä naiset ovat työttömiä tai matalapalkkaisia, eikä heillä ole mahdollisuutta saada perinteisten rahoituslaitosten lainoja.
Eurostatin mukaan vuonna 2003 yhteensä 16 prosenttia EU:n väestöstä eli köyhyysriskissä. Laajentuneessa 25 jäsenvaltion EU:ssa on noin 70 miljoonaa köyhää kansalaista. Tästä syystä Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattien ryhmä on esittänyt mietintöön tarkistuksen, jolla on tarkoitus ottaa lainsäädännön keinoin käyttöön minimitulo, vähän siihen malliin kuin kotimaassani Portugalissa. Näin voitaisiin tehokkaasti torjua erityisesti naisten köyhyyttä.
Köyhyys on syynä nais- ja lapsikauppaan, seksiorjuuteen, väkivaltaan, lasten koulunkäynnin kesken jäämiseen, lapsityövoiman käyttöön, lasten joutumiseen riskitilanteisiin, fundamentalismiin ja jopa terrorismiin. Köyhyyden estäminen tarkoittaa myös rikkaiden kannalta oikeudenmukaisemman ja turvallisemman yhteiskunnan rakentamista. 
Raül Romeva i Rueda,
   . Arvoisa puhemies, kuten mietinnössä todetaan, parlamenttimme kuluttaa yleensä huomattavasti enemmän aikaa ja vaivaa hintavakautta ja budjettivajetta koskeviin asioihin kuin köyhyyttä, sen poistamista ja Lissabonin strategian sosiaalista ulottuvuutta koskeviin kysymyksiin. Köyhyyden kasvot ovat kuitenkin Euroopassakin naisen kasvot, kuten on jo todettu.
Useimpien jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmissä ei huomioida riittävästi naisten erityisiä elinoloja. Tästä syystä parlamentin on vedottava jäsenvaltioihin, jotta ne ottaisivat käyttöön ja takaisivat kaikille perustulon. Haluan tässä korostaa, että köyhyydestä kärsivät pääasiassa naiset. Tämä köyhyyden torjunnan perusväline olisi yhdistettävä kokonaisvaltaiseen sosiaalista ja taloudellista integroitumista edistävään politiikkaan.
Vaadin jälleen kerran, että käsite "kotiväkivalta" korvataan käsitteellä "naisiin sukupuolen perusteella kohdistuva väkivalta", kuten tarkistuksessamme esitimme. Väkivaltaa ei nimittäin pitäisi luonnehtia tapahtumapaikan perusteella vaan pikemminkin sen perusteella, kuinka naisten ja miesten tehtävät on tässä yhteiskunnassa jaettu, minkä vuoksi miehet usein luulevat, että he ovat naisia ylempiarvoisia ja että nämä ovat heidän omaisuuttaan. Tämä valitettavasti johtaa väkivaltaan.
Olemme esittäneet tämän johdosta tarkistuksia, jotka liittyvät rakenteelliseen vuoropuheluun, jota EU:ssa käydään useista asioista. 
Eva-Britt Svensson,
   . Arvoisa puhemies, me Ruotsin vasemmistopuolueen edustajat olemme sitä mieltä, että naisilla on oltava tasavertainen pääsy terveydenhoitoon ja sairaalahoitoon. Emme voi hyväksyä sitä, että naisilla olisi pääsy ainoastaan tietynlaiseen terveyden- ja sairaalahoitoon. Uskomme tässä asiassa tasavertaisuuteen.
Köyhyys vaikuttaa luonnollisesti ihmisen koko elämäntilanteeseen ja koulutukseen, terveyteen, asumiseen ja sosiaaliseen syrjäytymiseen. Haluan kuitenkin erityisesti korostaa, että naisten on pystyttävä elämään omillaan. Työ on paras tie pois köyhyydestä, ja onkin erityisen huolestuttavaa, ettei vuonna 1975 annettua naisten ja miesten samapalkkaisuutta koskevaa direktiiviä ole vieläkään pantu täytäntöön. Naisten palkkojen osuus miesten palkoista EU:ssa on edelleen ainoastaan 85 prosenttia. Joissakin maissa ero on vielä suurempi.
Epäoikeudenmukaisten palkkaerojen lisäksi naiset joutuvat usein muun muassa alipalkattuihin ja osa-aikaisiin töihin ja heidän työehtonsa ovat huonommat. Tällainen syrjintä seuraa naisia läpi elämän aina eläkeikään saakka, sillä myös eläkejärjestelmät ovat naisia syrjiviä. Naiset eivät ole heikkoja, vaan heistä tehdään sellaisia. 
Urszula Krupa,
   . Arvoisa puhemies, erityisesti naisten köyhyys on merkki vakavista yhteiskunnan toimintahäiriöistä, joihin rehtien ja vastuullisten hallintovirkamiesten on puututtava. Köyhyys on sidoksissa liberaaliin maailmankatsomukseen, joka on johtanut voiton tavoitteluun ja yksilön urakehitykseen perustuvaan talouspoliittiseen malliin ihmiskunnan hyvinvoinnin kustannuksella.
Ahne kapitalismi on yksi köyhyyden perussyistä, sillä sen myötä rikkaat rikastuvat ja köyhät köyhtyvät. Käynnissä on myös epäinhimillinen globalisaatiokehitys, monopolit hallitsevat niin sanottuja vapaita markkinoita ja feministiset suuntaukset aiheuttavat ennennäkemätöntä kärsimystä perheissä. Perheet hajoavat ja ihmissuhteet katkeavat. Siirtyminen niin sanotusta patriarkaalisesta avioliittomallista kumppaneiden liittoon lisää naisten taakkaa, ja tällaisissa vaikeissa tilanteissa naiset päätyvätkin entistä helpommin ottamaan avioeron. Avioerot lisäävät köyhyyttä erityisesti yli 65-vuotiaiden naisten keskuudessa.
On totuuden kummallista vääristämistä väittää, että köyhyys johtuu työntekijöiden huonosta tuottavuudesta, joka puolestaan johtuu huonosta terveydentilasta, aliravitsemuksesta ja ammattitaidon puutteesta.
Haluan kiinnittää parlamentin huomion köyhyyden syihin Puolassa. Kotimaani on Eurostatin mukaan EU:n köyhin jäsenvaltio sen valtavasta potentiaalista huolimatta. Siellä on myös eniten työttömyyttä, mikä johtuu jälkikommunistis-liberalistisen hallituskoalition korruptoituneisuudesta ja talouden mukauttamisesta liittymiskriteerien täyttämiseksi. Suuri osa Puolan yhteiskunnasta ja maan naisista kärsivät köyhyydestä, eivätkä tilannetta helpota propaganda, tyhjät lupaukset, mietinnöt, direktiivit tai mikään maailmanlaajuinen äärimmäisen köyhyyden torjuntapäivä, jonka järjestäminen ainoastaan maksaa maltaita. Nyt tarvitaan yhteisvastuullisuuteen perustuvaa talousjärjestystä, jonka tavoitteena on tavallisten naisten ja miesten etujen puolustaminen. Tällaisen talousjärjestelmän on oltava moraalikäsitysten mukainen, sillä niiden perusteella määrittyy tapa kohdella meitä heikompia naapurimaita ja -alueita ja ennen kaikkea niiden kansalaisia. 
Brian Crowley,
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää hänen loistavasta työstään mietinnön parissa. Mietintö on erittäin ajankohtainen, sillä aloitamme juuri keskustelut Euroopan sosiaalisen mallin uudistamisesta ja suuremman tuen saamisesta Lissabonin strategialle. Näiden kaikkien toimintamallien, olivatpa ne taloudellisia tai sosiaalisia, on loppujen lopuksi oltava ihmiskeskeisiä. 
Luvuista ja tilastoista käy ilmi, että EU:n jäsenvaltioissa köyhyys koettelee kaikista yhteiskunnan väestönosista eniten naisia. Naisten tehtävä yhteiskunnassamme on ainutlaatuinen, onhan heillä pääasiallinen vastuu lasten hoidosta ja kasvatuksesta, ja jatkuvana vaarana on, että myös lapset joutuvat köyhyyden kynsiin. Meidän olisi yhä useampien mietintöjen laadinnan sijasta keskusteltava köyhyydestä kärsivien naisten kanssa ja todella kuultava, mitä tarvitsevat köyhyydestä selvitäkseen ja mikä on kaikkein vaikeinta.
Älkäämme unohtako Nelson Mandelan sanoja, joiden mukaan köyhyyden nujertaminen ei ole hyväntekeväisyyttä vaan oikeudenmukainen teko. Kyse on ihmisarvoista elämää ja vapautta koskevien perusihmisoikeuksien suojelusta. 
Irena Belohorská (NI ). –
   Haluan kiittää jäsen Záborskáa hänen mietinnöstään, jossa käsitellään naisten ja köyhyyden välisen yhteyden nykytilaa EU:ssa. Olen vakuuttunut siitä, että köyhyydellä on naisen kasvot: sellaisen äidin kasvot, joka haluaa kasvattaa lapsensa rakkaudella, sellaisen vanhan naisen kasvot, joka on raatanut yhteiskunnan puolesta ilman arvostusta, ja sellaisen nuoren naisen kasvot, joka on nykypäivänä tienhaarassa: valitako perhe vai tasa-arvo?
Nykyisin naisilla on valtavan paljon mahdollisuuksia kouluttautua ja työllistyä.
Entisajan naisten oikeuksien puolestapuhujat varmasti kadehtisivat nykyajan naisten mahdollisuuksia ja heidän suojelemisekseen säädettyjä lakeja. Kenestä tai paremminkin mistä siis johtuu, että köyhyydellä on naisen kasvot? Vastoin odotuksianne, en tällä kertaa syytä miehiä vaan yhdistän köyhyyden haluumme täyttää velvollisuutemme, jota voitte vain salaa kadehtia meiltä, eli äitinä olemisen velvollisuuden.
Tilanteemme ei johdu siitä, ettemme pysyisi miesten vauhdissa työmaailmassa, sillä useat tärkeät suurmiehet ovat päässeet asemaansa ainoastaan heidän ympärillään olevien vaatimattomien naisten ansiosta.
Yhteiskunta korostaa naisten saamaa elämän luomisen lahjaa: joissakin valtioissa naisilla ei ole lainsäädännön puitteissa muuta mahdollisuuttakaan. Heti kun naisesta tulee äiti, yhteiskunta kuitenkin siirtää kansakunnan tulevaisuutta koskevan taakan hänen harteilleen. Lainsäädännössä ei asianmukaisesti tunnusteta kotiäidin ja vaimon työtä, eikä sitä helpoteta mitenkään. Millainen tulevaisuudesta tuleekaan?
Esimerkiksi tiedotusvälineet....
Zita Pleštinská (PPE-DE ). –
   Arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Eurostatin tilastojen mukaan jopa 16 prosenttia EU:n väestöstä elää köyhyysriskissä, mikä tekee jäsen Záborskán mietinnöstä entistä tärkeämmän.
Haluan ensiksi kiittää esittelijää tiiviistä ja runsassisältöisestä mietinnöstä, jota voidaan pitää hyvänä lähtökohtana köyhyyden poistamisessa eli Lissabonin strategian perustavoitteen täyttämisessä.
Köyhyyden käsite liittyy läheisesti sen naisistumiseen. Naiset ovat alteimpia köyhyydelle etenkin, jos heillä on perhe elätettävänään. Toisaalta globalisaatio ja tietotekniikan yleistyminen ovat lisänneet joidenkin naisten taloudellisia mahdollisuuksia ja itsenäisyyttä. Toisaalta useista naisista on tullut yhteiskunnan vähäosaisia, eivätkä he ole hyötyneet tästä kehityksestä heikon koulutuksensa, sosiaalisten ennakkoluulojen tai ikänsä vuoksi.
Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että jäsenvaltioiden on ryhdyttävä erityisiin toimiin taatakseen vähäosaisten väestöryhmien naisille tasapuolisen pääsyn terveydenhuollon – pääasiassa perusterveydenhuollon, äitien ja lasten suojelun ja gynekologisen hoidon – piiriin sekä koulutukseen ja työelämään. Tämä on tärkein lääke köyhyyteen. Emme enää voi katsoa toimettomina vierestä, kun naiset ja lapset kuolevat nälkään, eivät opi lukemaan eivätkä kirjoittamaan eivätkä pysty takaamaan lähimmille perheenjäsenilleen ihmisarvoista elämää. Meidän on suojeltava elämää sen kaikissa vaiheissa ja tehtävä maailmasta parempi paikka kaikille ketään syrjimättä.
Kehotankin komissiota omaksumaan meidän laillamme vastuullisen asenteen miljoonien kurjuudesta kärsivien köyhien tilanteeseen, olivatpa kyseessä kehitysmaiden tai omien kaupunkiemme köyhät, ja luomaan näin mahdollisuudet ihmisarvoiseen elämään yhteisvastuullisuuden ja eurooppalaisten arvojen hengessä. 
Christa Prets (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, EU:ssa elää köyhyysriskissä yli 68 miljoonaa ihmistä eli 15 prosenttia sen väestöstä. Yhteisön ulkopuolisissa maissa tilanne on sitäkin vakavampi. Tämän vuoksi jokaista EU:n välinettä, olipa kyse EU:n naapuruus- tai ulkopolitiikasta, kehitysapu- tai rahoituspolitiikasta, olisi käytettävä parhaalla mahdollisella tavalla, jotta voisimme lieventää köyhyyttä EU:ssa ja sen ulkopuolella. Kansallisten toimintasuunnitelmien on sisällettävä erityistoimia köyhyyden lieventämiseksi, ja komission on valvottava niiden täytäntöönpanoa.
On erittäin tärkeää, että naisten asemaan kiinnitetään enemmän huomiota niin työllisyyspolitiikkaa koskevissa EU:n suuntaviivoissa kuin Lissabonin strategiassakin. EU:n kehitysyhteistyöpolitiikassa on pyrittävä aktiivisemmin vähentämään köyhyyttä ja kansainvälisessä kehitysyhteistyöpolitiikassa on samalla selvitettävä pikaisesti, kuinka hyvin riskiryhmiä on pystytty auttamaan vai ovatko ne sen sijaan syrjäytyneet entisestään. Maailmanpankin, G8-maiden, Kansainvälisen valuuttarahaston ja Maailman kauppajärjestön on paljastettava korttinsa ja kerrottava, kuinka niiden toteuttamat toimet ovat vaikuttaneet naisiin ja köyhyystilanteeseen aikaisemmin ja mikä niiden vaikutus on tällä hetkellä.
Yksi mahdollinen seuraus EU:n 25 jäsenvaltion ulkopuolisissa valtioissa lisääntyvästä köyhyydestä on laittoman maahanmuuton, ihmiskaupan ja rikollisuuden kasvu sekä naiskaupan yleistyminen. Haluamme siis toistaa jo useaan otteeseen esitetyn vaatimuksen siitä, että jäsenvaltioiden on lopultakin säädettävä taatusta vähimmäistulosta. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ). –
   Ei riitä, että tuomitaan äärimmäinen köyhyys, jossa kymmenet miljoonat naiset elävät 25 jäsenvaltion EU:ssa. Ei riitä, että todetaan, että köyhyys ja sosiaalinen syrjäytyminen, joista kärsii yli 72 miljoonaa EU:n kansalaista, ovat ihmisoikeusrikkomuksia ja että ne kohdistuvat pääasiassa naisiin.
Nyt tarvitaan talous- ja sosiaalipolitiikan radikaalia muutosta, sillä tällä hetkellä ne lisäävät työttömyyttä, köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä sekä saavat aikaan sen, että varallisuus jakautuu entistä epätasaisemmin. On aika irrottautua uusliberalistisesta politiikasta ja Euroopan keskuspankin suuntaviivoista.
Vakaus- ja kasvusopimus on korvattava kasvu- ja työllisyyssopimuksella. Sen lisäksi on kehitettävä talous- ja sosiaalikehitysstrategia, jolla lopetetaan julkisten palvelujen ja sosiaaliturvan yksityistäminen ja taataan kansalaisille sosiaalisen hyvinvoinnin varmistava tulotaso sekä pääsy julkiseen terveydenhuoltoon, mikä kattaa luonnollisesti naisten tarvitseman kaikenlaisen terveydenhoidon. Ainoastaan tällä tavoin kansalaisille voidaan taata korkealaatuiset työpaikat, joissa etuudet ja palkka ovat asianmukaiset, ja naiset saavat nauttia kaikista heille kuuluvista ihmisoikeuksista. 
Godfrey Bloom (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, useimmat meistä ovat sitä mieltä, että naisten oikeuksien ja tasa-arvon valiokunta tekee oikeaa miehen työtä aivan kuten muutkin valiokunnat, ainakin omasta mielestäni. Suhtaudun myönteisesti mietinnön yleiseen suuntaukseen ja ymmärrän naisten kohtaamat ongelmat palkkauksen alalla sekä tuen täysin vaatimuksia saada tästä aiheesta tarkempia tilastotietoja. Minun on kuitenkin kiinnitettävä parlamentin huomio kaksinaismoraalisuuteemme. Voitte ostaa tämän lehden parlamentin kaupasta: se on kovaa pornoa. Vaikka julkaisu on amerikkalainen, siinä poseeraavat itäeurooppalaiset mallit, luultavasti juuri jäsen Záborskán ryhmän esille ottaman köyhyyden vuoksi. Tämä on vain jäävuoren huippu hyväksikäytön ja ihmiskaupan alalla, joita mietinnössä korostetaan. Silti tämä julkaisu on kaupan parlamentin rakennuksessa. Euroopan parlamentin tekopyhyys on tässä kuten niin monessa muussakin aiheessa valitettavan helposti ennustettavaa. 
Robert Kilroy-Silk (NI ). –
   Arvoisa puhemies, mietinnössä todetaan, että on luotava uudenlainen Eurooppa, jota leimaa kulttuurien luova rinnakkaiselo. Eikä ole! Kulttuurit ja miehet ovat pääasiallisessa vastuussa naisten alistamisesta Euroopassa. Kuitenkin länsimaalaiset, valkoiset liberaalit naiset, joita istuu täälläkin, välttävät viimeiseen asti määrittelemästä monikulttuurisuutta vaaralliseksi hölynpölyksi ja sulkevat silmänsä siltä, miten etnisiin vähemmistöihin kuuluvia naisia käytetään hyväksi esimerkiksi oman vaalipiirini kaltaisilla alueilla, joilla naisia sorretaan ja kohdellaan miesten omaisuutena, joilla heiltä kielletään koulutus ja työnteko ja jopa ulkoilu ja joilla heidät on eristetty jo eristäytyneen yhteiskunnan sisällä. Vielä pahempaa on se, että heidän sukuelimensä silvotaan, heidät pakotetaan peittämään vaattein koko vartalonsa, heidät pakotetaan naimisiin ja heitä tapetaan perheen kunnian nimissä, kuten poliisi on havainnut tapahtuvan Derbyshiressä ja Suur-Lontoon alueella.
Naiset on vapautettava kulttuureista ja miesten päätäntävallasta, mikäli haluamme taata heille täydet oikeudet. Heidät on vapautettava miesten ylivallasta, jotta heidän elämästään tulee tasa-arvoista ja rikasta ja jotta köyhyys saadaan nujerrettua. Kysymys kuuluukin, onko täällä istuvilla naisilla tarpeeksi rohkeutta ryhtyä tähän? 
Kartika Tamara Liotard (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan ilmaista tyytymättömyyteni paitsi siihen, että naisia koskeva keskustelu on jälleen viimeinen aihe esityslistalla, myös siihen, ettei siitä taaskaan keskustella kunnolla.
Puhun nyt naisista ja köyhyydestä. Käsiteltävänämme on lyhyehkö mietintö, jonka teksti on jälleen kuin suora lainaus Raamatusta. Edistyksellisenä naisena olenkin hyvin pettynyt lopputuotteeseen, joka on pääasiassa kuvaileva eikä sisällä todellista toimintasuunnitelmaa.
Hyvä asia on sen sijaan se, että mietinnössä otetaan EU:n asialistalle naisia koskeva erityinen köyhyys. Tuen täysin mietinnön osaa, jossa kehotetaan perustamaan EU:n toimintaryhmä, jossa edistetään ja tuetaan kaikkein köyhimpien naisryhmien osallistumista. Juuri he nimittäin ovat niitä asiantuntijoita, joilla on paras käsitys siitä, kuinka köyhyyteen ja naisiin liittyviin kiireellisimpiin tarpeisiin voidaan vastata. 
Maciej Marian Giertych (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, elämme merkillisiä aikoja. Toisaalta työttömyys on korkealla, ja toisaalta kukin perhe tarvitsisi molempien vanhempien palkkatulot. Meidän pitäisi siirtää ainakin osa tästä työttömyydestä perheisiin ja koteihin, joita on joka tapauksessa rahoitettava. Kotiäiti ei tunne olevansa työtön. Asia on juuri päinvastoin, sillä kotiäidillä riittää tekemistä 24 tuntia päivässä. Sen näkee hänen käsistään.
Teemme suuren karhunpalveluksen arkea pyörittävälle kotiäidille, jos luokittelemme hänet työttömäksi. Sen sijaan työtön mies tuntee itsensä turhautuneeksi, hyödyttömäksi, arvottomaksi ja lyödyksi.
Yleisin syy perheiden köyhyyteen on isän joutuminen työttömäksi. Yhdellä palkalla elävien perheiden elintaso on usein hyvin vaatimaton, mutta ne eivät tunne itseään köyhiksi. Niille rikkautta on tiivis perhe-elämä. Tällaisista perheistä tulee vähemmän käytösongelmaisia lapsia. Sellaisella valtiolla, joka tukee yhdellä palkalla eläviä perheitä esimerkiksi verohelpotuksin tai muin eduin, on pienemmät päivähoitoon, nuorisorikollisten keskuksiin, vankiloihin, vanhainkoteihin ja muihin vastaaviin laitoksiin liittyvät menot. Tällaisessa valtiossa on myös enemmän onnellisia naisia, lapsia ja aviomiehiä. 
Vladimír Špidla,
   . Hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää teitä juuri käydystä keskustelusta. Mielestäni siitä voidaan tehdä useita oleellisia päätelmiä. Osa niistä sisältyy luonnollisesti alkuperäiseen mietintöön, mutta ne on mainittu tänään uudelleen erityisen kiireellisinä, ja osalle on annettu uudet perusteet. On selvää, että naisiin kohdistuu suurempi köyhyysriski eikä tämän vuoksi voida puhua tasavertaisista mahdollisuuksista yhteiskunnassa, joka selvästikin tarjoaa toiselle sukupuolelle heikommat mahdollisuudet. Meillä onkin vielä paljon tehtävää huolimatta saavutuksistamme ja edistymisestämme tasavertaisten mahdollisuuksien alalla.
Toinen keskustelussa selvästi korostunut seikka on se, että köyhyys uhkaa erityisesti tietyissä sosiaalisissa tilanteissa olevia naisia, vaikka köyhyysriski onkin olemassa naisen koko elämän ajan. Väestön vanhenemisen myötä ongelmaksi muodostuvat köyhät lesket ja erityisesti köyhät yksinelävät naiset, mikä on yksi huomioon otettavista asioista. Mielestäni keskustelussa kävi selväksi myös se, ettemme voi olettaa edistyksen olevan itsestään selvää tai odottaa sen tapahtuvan itsestään jonakin päivänä niin, että tilanne kohentuu vähitellen vuosittain kunnes saavutamme halutun tuloksen. Tällainen edistys edellyttää huomattavia toimia kaikilla tasoilla ja erityisesti jäsenvaltioissa.
Keskustelun aikana kommentoitiin myös vähimmäistulon merkitystä. Haluan ainoastaan todeta, että komissio esittää aiheesta tiedonannon kuluvan vuoden loppuun mennessä. Mielestäni tämä voi olla perusteellisen ja syvällisen keskustelun alku vähimmäistulosta ja niistä keinoista, joiden avulla yksittäiset jäsenvaltiot voivat asiaa käsitellä.
Hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää teitä vielä kerran esitetystä mietinnöstä. Olen käynyt sen läpi melko perusteellisesti, ja siinä näyttää olevan ainoastaan yksi kohta, jota en täysin ymmärrä. Luulisin ymmärtäväni perusperiaatteet, sillä niistä on keskusteltu täällä parlamentissa jo useaan otteeseen, eli sen, että suurin osa tällä alalla tekemästämme työstä on epävirallista ja jää virallista talouspolitiikkaa ja BKT:tä koskevan työskentelyn jalkoihin, vaikkei se ole yhtään sen vähempiarvoista. Näin ymmärrän mietinnön sen osan, jossa käsitellään elämäntaloutta. Haluan varmistaa, että olen ymmärtänyt asian oikein, sillä aiheesta olisi luonnollisesti mielenkiintoista järjestää kunnon keskustelu.
Hyvät parlamentin jäsenet, kiitän teitä vielä kerran esitetystä mietinnöstä. Sen päätelmät ovat tietenkin hyvin innostavat, ja ne otetaan huomioon toimissa, joilla EU pyrkii poistamaan köyhyyttä ja saavuttamaan todelliset tasavertaiset mahdollisuudet. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna torstaina 13. lokakuuta klo 11.00.
Zita Gurmai (PSE ). –
   Köyhyys on vakava ilmiö, josta kärsivät ensisijaisesti naiset. Naiset joutuvat usean erilaisen syrjinnän kohteeksi – ikääntyvät naiset, vähemmistöihin kuuluvat naiset, vammaiset naiset, yksinhuoltajaäidit – ja he ovat sosiaalisen syrjäytymisen ja äärimmäisen köyhyyden todennäköisiä uhreja.
Köyhyysriski on yhteydessä työttömyyteen. Se kasvaa, jos työttömyyttä on paljon. Keskeinen haaste on vammaisten, pitkäaikaistyöttömien, ikääntyvien ja etnisten vähemmistöjen edustajien integroiminen työmarkkinoille.
Talous-, työllisyys- ja sosiaalipolitiikat tukevat toisiaan. Talouskehitystä olisi täydennettävä köyhyyden poistamista sekä syrjäytymisen ja syrjinnän torjumista koskevilla toimilla.
Yksi keskeisistä tehtävistämme on auttaa naisia työllistymään, sillä työstä saa tuloja ja se edistää sosiaalista osallisuutta. Jos aiomme saavuttaa vuodelle 2010 asetetun Lissabonin työllisyystavoitteen, on puututtava tarmokkaasti työllisyydessä ja palkkauksessa vallitsevien sukupuolierojen perimmäisiin syihin. On jatkettava toimia, joilla helpotetaan työn ja perhe-elämän yhteensovittamista.
Jäsenvaltioiden parhaiden käytäntöjen vaihtaminen olisi erittäin hyödyllistä sosiaaliturvajärjestelmien kehittämisen kannalta sekä naisiin kohdistuvan väkivallan poistamiseksi ja estämiseksi.
On pyrittävä entistä päättäväisemmin saamaan työmarkkinaosapuolet mukaan politiikan kehittämiseen erityisesti koulutuksen, työllisyyden ja eläkkeiden alalla ja sen täytäntöönpanoon jäsenvaltioissa, alueellisesti ja paikallisesti. 
Magda Kósáné Kovács (PSE ). –
   Hyvät parlamentin jäsenet, mielestäni naisten köyhyyttä koskevat ehdotukset ovat tärkeitä, ja haluankin kiittää esittelijää ja hänen valiokuntaansa. Mietintö osoittaa, että EU:n politiikasta käydyt hajautetut keskustelut ovat hyvä keino tarkastella yhteisiä ongelmiamme, jotka liittyvät EU:n tulevaan laajentumiseen.
Naisten köyhyyden syynä on sosiaalinen ja yhteiskunnallinen kehitys, joka vaikuttaa myös muihin yhteiskunnan aloihin. Esimerkkejä ovat epäsuotuisilla alueilla elävät ihmiset, vammaiset, etniset vähemmistöt tai köyhyydessä elävät ikääntyvät ihmiset.
Köyhyyden naisistuminen korostuu erityisesti yhteiskunnan heikko-osaisimpien keskuudessa. Naisten palkat ovat yleensä pienemmät, työsuhteet lyhyempiä ja vanhoissa jäsenvaltioissa heidän elintasonsa on alhaisempi. Maahanmuuttajien ja "alkuperäisten" romanien kulttuuriperinteet muodostavat erityisiä yhteisöön liittyviä esteitä, kun pyritään varmistamaan naisten pitkäaikainen taloudellinen turvallisuus ja riippumattomuus.
Köyhyysriski on suurin yksinhuoltajanaisten ja (yksinelävien) ikääntyvien naisten keskuudessa. Naisten köyhyysriski on erityisen suuri Keski-Euroopassa, jossa köyhyysaste on 21–28 prosenttia.
Elinajanodotteen pidentyminen tarkoittaa sitä, että tulevaisuudessa köyhyys uhkaa yhä useampia vanhuksia, ellei heitä auteta eurooppalaisen yhteisvastuun hengessä.
Köyhyyttä lievennetään myös lujittamalla ihmisoikeuksia. Oikeus ihmisarvoiseen elämään on perusihmisoikeus. Köyhyyden vuoksi ihmiset eivät pysty itse päättämään, kuinka elää elämänsä. Tehtävänämme on palauttaa itsemääräämisoikeus naisille, jotka muodostavat enemmistön maailman väestöstä. Ottakaamme tämä asia EU:n toimielinten kanssa yhteisesti vastuullemme aina, kun säädämme lakeja tai jaamme yhteisön varoja. 
Katalin Lévai (PSE ). –
   Kun kuuntelee tätä keskustelua, voisi saada sellaisen käsityksen, että köyhyys ja nälänhätä ovat kehitysmaiden ongelmia. Euroopassa kuitenkin on äärimmäistä köyhyyttä. Tästä syystä parlamentti on täysin samaa mieltä siitä, että EU:n on yhdistettävä voimansa YK:n kanssa ja osaltaan helpotettava puutteessa olevien tilannetta. Sen on laadittava myös riittävä avustusstrategia.
Tulevien laajentumisten myötä Keski- ja Itä-Euroopan romanivähemmistön määrä kasvaa tämänhetkisestä arvioidusta 1,5–2 miljoonasta 5–6 miljoonaan, jolloin se muodostaa EU:n suurimman etnisen vähemmistöryhmän. Merkittävä osa romaneista elää erittäin vaikeissa oloissa, perheet ovat usein hyvin suuria ja lapsia on paljon. (Jäsen Záborská kiinnittää aiheellisesti huomiota sukupuoleen ja alkuperään perustuvaan kaksinkertaiseen syrjintään, vaikkakin unohtaa mainita sen, että myös lapset ovat vaarassa joutua köyhyyden uhreiksi.) Monenlaisen syrjinnän vuoksi tilanteisiin on vaikea saada selkeää parannusta, joten tällaisten tilanteiden syntyminen on estettävä ja niihin on puututtava välittömästi.
Kehotan komissiota varmistamaan, että epäsuotuisassa asemassa olevien väestöryhmien ja erityisesti romanivähemmistöjen elämänlaadun parantamiseksi tarkoitetut monitahoiset kehityshankkeet otetaan osaksi uutta kauden 2007–2013 koheesiopolitiikkaa, mitä vaadittiin 31. tammikuuta järjestetyssä Euroopan parlamentin ja romanien välisessä foorumissa. Siinä ehdotettiin, että yhdistäisimme voimamme ja jakaisimme tehtävämme Maailmanpankin, Open Society Foundationin ja kahdeksan eurooppalaisen hallituksen 2. helmikuuta käynnistämän romanien vuosikymmen -ohjelman kanssa. 
Puhemies.
   Istunto on päättynyt.
