Håndtering af energipriserne  (forhandling) 
Formanden
Det næste punkt er forhandlingen om:
mundtlig forespørgsel om håndtering af energipriserne, af Hannes Swoboda for PSE-Gruppen, til Rådet - B6-0460/2008),
mundtlig forespørgsel om håndtering af energipriserne, af Hannes Swoboda for PSE-Gruppen, til Kommissionen - B6-0461/2008),
mundtlig forespørgsel om, hvordan man får styr på energipriserne, af Giles Chichester for PPE-DE-Gruppen, Anne Laperrouze og Sophia in 't Veld for ALDE-Gruppen, Eugenijus Maldeikis for UEN-Gruppen, til Rådet - B6-0463/2008),
mundtlig forespørgsel om, hvordan man får styr på energipriserne, af Giles Chichester for PPE-DE-Gruppen, Anne Laperrouze og Sophia in 't Veld for ALDE-Gruppen, Eugenijus Maldeikis for UEN-Gruppen, til Rådet - B6-0465/2008),
mundtlig forespørgsel om håndtering af energipriserne, af Rebecca Harms og Claude Turmes for Verts/ALE-Gruppen til Kommissionen - B6-0466/2008),
mundtlig forespørgsel om håndtering af energipriserne, af Esko Seppänen og Ilda Figueiredo for GUE/NGL-Gruppen, til Rådet - B6-0468/2008),
mundtlig forespørgsel om håndtering af energipriserne, af Esko Seppänen og Ilda Figueiredo for GUE/NGL-Gruppen, til Kommissionen - B6-0469/2008).
Hannes Swoboda
forslagsstiller. - (DE) Hr. formand! Jeg vil gerne byde hjertelig velkommen til kommissæren og hr. minister Borloo. Vi har en række spørgsmål, fordi vi helt oprigtigt føler, at EU, og det gælder for Kommissionen og måske også for Rådet, ikke har været tilstrækkeligt opmærksomme på oliepristendenserne. Selvom jeg nærer den største respekt for kommissæren, mener jeg, at vi bør gøre mere her.
Lad mig først tage fat på de stigende oliepriser. Jeg har altid påpeget, at der hentes betydelige overskud. Hvad sker der med dem? I realiteten investeres de for eksempel ikke i alternative energikilder eller i andre vigtige investeringsprojekter. I stedet bruges de til opkøb af aktier og betaling af udbytte.
For det andet, hvad de faldende oliepriser angår, som vi også ser i et vist omfang, har Kommissionen så overblik over, om disse faldende oliepriser bliver givet videre til forbrugerne? Jeg er bange for, at det ikke er tilfældet, og jeg vil være taknemlig for også at få svar fra Dem på det spørgsmål
For det tredje vil jeg gerne rejse spørgsmålet om energifattigdom, som vi har drøftet før, også i forbindelse med de betænkninger, vi har vedtaget i udvalget. Der er intet til hinder for, at Kommissionen, uafhængigt af fremtidig lovgivning, indfører en meget praktisk brændselsfattigdomspakke. Det er ikke en foranstaltning, som kun Kommissionen kan træffe. Det er også en foranstaltning, som de enkelte regeringer naturligvis skal træffe. Men også her vil vi gerne se flere initiativer fra Kommissionen.
Det bringer mig så frem til mit fjerde punkt, spørgsmålet om ekstern energipolitik og energiforsyningen, og selvfølgelig især gas, som er et emne, vi har drøftet mange gange. Jeg har hørt, at De for nylig var i Nigeria. Det ville være interessant at høre, hvilke initiativer der er blevet vedtaget i den forbindelse.
Vi konstaterer, at Nabuccoprojektet flyder, for blot at nævne ét eksempel. Amerikanerne har fået gennemført BTC-olierørledningen. Alle hævdede, at det ikke ville give overskud, men det er bestemt overskudsgivende nu, med den kraftige stigning i oliepriserne.
De sagde blot: "Det er, hvad vi ønsker, og hvad vi behøver, for at diversificere vores energiforsyning".
Hvad er Europa i færd med? Efter min mening har Europas tilgang været alt for tyndbenet til at opnå bestemte ting, og jeg vil gerne se Rådet og Kommissionen optræde langt fastere og mere beslutsomt i bestræbelserne på en diversificering for Europa, da det også er vigtigt for vores energiforsyning. Vores gruppe har imidlertid en særlig interesse i spørgsmålet om energifattigdom, og hvad vi gør for at behandle den, for den er fortsat et meget alvorligt problem i Europa.
Giles Chichester
forslagsstiller. - (EN) Hr. formand, det er beklageligt, at socialisterne har valgt at give udtryk for deres gamle fordomme om overskud og sociale spørgsmål i noget, der i bund og grund er et økonomisk og industrielt spørgsmål. Det er klart, at olieprisstigninger er alvorlige for realøkonomien, især flygtige eller ustabile priser, men lad os ikke glemme det, vi lærte af 1970'erne. Den lære inkluderer den kendsgerning, at højere priser vil tilskynde til mere efterforskning og udnyttelse af ressourcer. De vil afskrække folk fra overdrevet forbrug og virke som drivkraft for effektivitet. Spørgsmålet om brændselsfattigdom er efter min mening vigtigt, men det skal tackles gennem sociale sikringsforanstaltninger og ikke gennem markedsforvridning såsom at forsøge at lægge loft over priserne.
Vi må heller ikke glemme, at priserne kan falde såvel som stige, og at markederne altid har en tendens til at skyde over målet, inden de falder til ro på et mere realistisk niveau. Etablering af reel konkurrence på markedet er en afgørende forudsætning for at kunne efterstræbe andre politiske mål. Dette prisspørgsmål understreger de grundlæggende elementer i EU's energipolitik og EU's energisituation, de tre søjler, nemlig: det grundlæggende behov for reel konkurrence på markederne, markeder, som vil give de laveste priser og de mest effektive tjenesteydelser; forsyningssikkerhedsspørgsmålene i vores afhængighed af importerede brændstoffer og konvergensen mellem bæredygtighedsmålsætninger og de to andre elementer i vores politik. Vi skal passe på ikke at komme til at smide barnet ud med badevandet, fordi vi er foruroligede over prisstigninger sidste sommer og glemmer, at prisen kan falde såvel som stige.
Rebecca Harms
forslagsstiller. - (DE) Hr. formand, mine damer og herrer, hr. kommissær, hr. Chichester! Selvfølgelig kan priserne både falde og stige, men jeg tror, at vi nærmest alle her er enige om, at i lyset af de knappe energiressourcer og den begrænsede tilgængelighed, den stigende konkurrence på globalt plan om adgangen til og en andel i disse ressourcer, vil priserne sandsynligvis blive med at være meget høje på lang sigt.
Den nuværende udvikling og problemet med energifattigdom påviser, at vi endnu ikke har reageret hensigtsmæssigt på denne situation. Efter min mening skal de akutte sociale problemer i forbindelse med høje energipriser altid tackles via socialpolitikken, men vi skal også på det strukturelle plan sikre, at vores samfund ikke længere ødsler med energiressourcerne. Hr. Piebalgs vil utvivlsomt have noget at sige om det, eftersom han viste stærkt engagement i det spørgsmål ved starten af sin embedsperiode.
Målsætningerne for energibesparelse og energieffektivitet skal forfølges meget mere konsekvent, end det hidtil har været tilfældet. Vi har ofte sagt, at vi bør bygge en anden type bolig, og at vi har behov for forskellige typer opvarmnings- og kølesystemer og meget mere effektive elapparater, men hvor er de store samordnede aktioner, der behøves for at udnytte det betydelige potentiale, vi har til rådighed i relation til energieffektivitet og energibesparelse?
Hvis der eksisterer et område, hvor vi har behov for en form for europæisk masterplan eller nationale planer, så er det her. Efter min opfattelse bør strukturfondenes, Samhørighedsfondens og Den Europæiske Investeringsbanks programmer osv. bruges på koordineret vis for seriøst at efterstræbe de mål, som De, hr. Piebalgs, foreslog gentagne gange for tre år siden.
Hvis vi for eksempel betragter den nuværende debat om oliepriser og ser, hvad der er blevet foreslået her i Parlamentet for at bremse Kommissionen, som trods alt ønskede at gøre biler mere energieffektive, skal det spørgsmål, vi bør stille os selv, om den tanke, at priserne vil forblive høje på langt sigt, faktisk tages alvorligt.
Hr. kommissær, jeg vil gerne tilskynde Dem til at sætte Deres tidligere forslag om energieffektivitet og energibesparelse i centrum for den strategiske energiredegørelse, fordi det område vil blive afgørende for, om vi gør det rigtige for vores samfund eller ej, og om vi tjener deres behov i tider med permanent høje priser.
Anne Laperrouze
forslagsstiller. - (FR) Hr. formand, hr. Borloo, hr. kommissær, mine damer og herrer! Stigningen i energipriserne får i øjeblikket alle mulige negative følger, hvoraf den mest indlysende er stigningen i leveomkostninger for vores medborgere. Det illustrerer endnu en gang, hvor afhængige vi er af energi. Det vil kræve handling på forskellige fronter at få reduceret energiprissvingningerne og især at få tvunget priserne ned.
Jeg har tre forslag i den forbindelse. Den første handlingsstrategi vedrører den økonomiske forvaltning af energipriser. Her skal der handles med det samme. Medlemsstaterne skal med andre ord udvikle finansielle mekanismer, hvorved faktoren prisstigninger kan fjernes både i virksomhedernes og i husholdningernes budgetter. De skal også fremme sociale foranstaltninger med sigte på at bekæmpe energifattigdom i lavindkomsthusholdninger.
Den anden angrebsvinkel bliver at sætte ind over for de priser, der forlanges for importeret energi. Hvad foreslår De, som vil sætte EU i stand til at tale med én stemme i forhold til producentlandene, og der snakkes jo altid om "at tale med én stemme", så alle disse naboskabspolitikker og partnerskabsaftaler langt om længe reelt kan tage højde for energidimensionen? Tillad mig, måske lidt naivt, at foreslå en løsning, som kunne bidrage til at lette relationerne i vores forhandlinger med Rusland. Hvorfor ikke sammenkæde Nabucco-gasrørledningsoperationen med South Stream-projektet? Måske ville det bidrage til at berolige tingene en smule.
Den tredje handlingsstrategi er at reducere importen, eller endda at standse den fuldstændig, hvilket ville være den ideelle løsning. For at opnå det vil vi skulle bryde den symbiotiske forbindelse mellem stigning i væksten og stigning i energiforbruget. Det er af afgørende betydning, at vækst ikke automatisk skaber en proportionel stigning i energiforbruget. Selvfølgelig skal vi udvikle vedvarende og CO2-fattige energiformer, og den betænkning, vores kollega hr. Turmes har fremlagt, er et skridt i den retning. At være energieffektiv betyder også at være energibesparende, noget vi ikke er i tilstrækkelig grad i øjeblikket. De tekster, der vil blive fremlagt her, burde derfor være blevet fremlagt for længst. Vi skal fokusere på fysisk og teknologisk oplagringskapacitet og afgjort på de elementer, der øger energiforbruget.
Hr. Borloo, kunne De fortælle os, om De nærer store forhåbninger om vedtagelse af energi- og klimapakken på et tidspunkt i de kommende uger? Hvad vil der skulle ske, før en ambitiøs pakke af foranstaltninger gennemføres til opfyldelse af disse forskellige mål?
Esko Seppänen
forslagsstiller. - (FI) Hr. formand, hr. kommissær! I kompromisbeslutningsforslaget er betydningen af spekulation i energiprisstigninger holdt ude af energipriserne. Virtuel olie sælges imidlertid på derivatmarkedet til seks gange mere end prisen på fysisk olie. Elektricitetsprisen er også bundet til værdipapirmarkedet: Virtuel elektricitet sælges på energimarkederne for mere end fysisk elektricitet, og på Den Europæiske Energibørs koster den fem gange så meget.
Der er omfattende beviser på svig på OTC-derivatmarkedet, som er ureguleret og ikke overvåges af fondsbørserne selv. Harmoniseringen af elsektoren vil medføre automatiske gevinster for store selskaber, og i 2013 vil emissionshandel øge muligheden for spekulation adskillige gange.
På energiderivatmarkederne tvinges forbrugerne til at betale prisen for spekulation på samme måde, som de gjorde på markedet for højrisiko-realkreditlån i USA: Overskuddet blev privatiseret, og tabene bliver nu lagt over på samfundet. Kapitalisme er et kasino, hvor der trækkes lod om energiprisen på fondsbørserne. Tak.
Jean-Louis Borloo
Hr. formand, mine damer og herrer! Efter at have lyttet til de forskellige spørgsmål, som nærmest alle synes at stille, vil jeg gerne selv fremsætte et par bemærkninger.
Den første vedrører den uberegnelige måde, priserne har ændret sig på: På et tidspunkt var prisen 10 USD, så for kort tid siden 140, og nu er den tilbage på 100. Faktisk synes der at være manglende forbindelse mellem den måde, produktet selv stiger i værdi på, og det finansielle marked, der er baseret på selvsamme råvare. Imidlertid står det for mig temmelig klart på lang sigt, at spekulanterne altid vil være i aktivitet, så længe vi har den opfattelse, at det globale energibehov, som fortsat vokser, ikke er baseret på et nyt energimiks, som er mindre afhængigt af kulbrinter.
Desuden bemærkede jeg, at det fælles budskab var absolut klart i Jeddah mod slutningen af juni, hvor kommissær Piebalgs og jeg var til stede ved et møde for alle producent- og forbrugerlandene. Forventningerne var ikke til at tage fejl af: De store forbrugerlande har angivet deres klare intentioner om at modificere deres energimiks, implementere energieffektivitetsforanstaltninger og blive mindre afhængige af kulbrinter. Producenterne selv går helt ind for det. Det er efter min mening, hvad den kommende klima-/energipakke drejer sig om, og jeg tror, at Europas 500 mio. forbrugere siger: Lad os få mere lokalt produceret energi, mere selvforsynende energi, og lad os få en mere direkte forbindelse mellem producenter og forbrugere.
Når det er sagt, er det på kort sigt indlysende, at forskellige reguleringsmæssige problemer kræver en løsning, herunder adgang til information om kommercielle lagre, og det betyder ikke blot strategiske lagre. Det er USA's tilgang, det er Japans tilgang. Kommissionen er blevet bedt om at overveje dette. Jeg tror, at vi ved udgangen af oktober eller først i november vil se Kommissionen fremsætte et forslag med sigte på etablering af større gennemsigtighed på dette område på meget kort sigt. Imidlertid udgør en ordentlig strategi for selvforsyning med energi og et anderledes energimiks fortsat det mest effektive svar på mellemlang og lang sigt.
Andris Piebalgs
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Disse spørgsmål stilles efter min mening på det helt rigtige tidspunkt, og dette er en meget vigtig forhandling. Kommissionen er i øjeblikket ved at færdiggøre den anden strategiske energiredegørelse, som også er baseret på forhandlingerne her i Parlamentet. Jeg forventer, at denne anden strategiske energiredegørelse vil blive vedtaget i november, og den vil specielt dække de spørgsmål, vi har behandlet her i dag.
Der er afgjort en grænse for, hvad vi kan foreslå i den strategiske energiredegørelse på grund af ratificeringen af Lissabontraktaten, fordi der er en energiartikel, som ville give meget mere lejlighed til at strømline svaret. Men vi kan stadig gøre en masse.
Kommissionen er enig i den opfattelse, at oliepriserne sandsynligvis forbliver høje på mellemlang og lang sigt. Denne type prognose begrundes af volatiliteten på markederne fra dag til dag. Selv om olieprisen i dag er 106 USD eller 110 USD pr. tønde, som er meget lavere, end den var for nogen tid siden, nemlig 145 USD, gør volatiliteten fra dag til dag det stadig relativt vanskeligt at forudsige situationen, og det har afgjort en betydelig og vidtrækkende indvirkning og fortjener et svar.
Mens der tydeligvis er behov for, at medlemsstaterne handler på kort sigt for at afbøde virkningerne for de mest sårbare husholdninger, bør det overordnede politiske svar tilsigte at lette overgangen til klart mere bæredygtige måder at producere og forbruge energi på. Med andre ord at forfølge vores målsætning om at blive en CO2-fattig og energieffektiv økonomi. For at gøre det bliver det afgørende at videreudvikle Kommissionens forslag om klima- og energipolitik til opfølgning af Det Europæiske Råds politiske forpligtelser.
Om strukturreformerne. Det er vigtigt at understrege, at vi står over for en energiprisstigning, ikke blot for olie: Den gælder også for kul, den gælder også for gas, og som følge heraf får den også indvirkning på elpriserne. Forbindelsen mellem disse priser hænger sammen med prisstrukturen: Eksempelvis anvender gaskontrakter ofte olieprisen som rettesnor. Elproduktion i gasfyrede værker er i stigende grad marginal og dermed prissættende. Derfor mener jeg, det er meget vigtigt ikke blot at behandle spørgsmål i forbindelse med oliepriser, men med alle sektorer. Situationen styrker klart behovet for at tilskynde til konkurrence i hele energisektoren. Det er grunden til, at jeg endnu en gang gerne vil understrege betydningen af hurtigt at nå til enighed om den tredje indre energimarkedspakke.
Europa kan og skal udvikle sine egne kræfter, så det kan håndtere en global energiøkonomi i hastig forandring. Et velfungerende, indbyrdes fuldt forbundet og konkurrencedygtigt EU-dækkende indre marked er et svar. Det vil mindske den europæiske sårbarhed over for afbrydelser i energiforsyningen og lette vores samarbejde med energiproducent- og transitlande. Solidaritet mellem medlemsstater i krise vil blive muliggjort af europæiske net.
Hvad europæiske energilagre af olie angår, har vi nu forberedt lovgivning, som klart vil behandle to ting: For det første, at disse olielagre altid vil være til rådighed i krisesituationer og let kan bruges. For det andet spørgsmålene om præcedens, gennemsigtighed og redegørelse på ugentlig basis for kommercielle lagre. I den henseende er vi, selv om vi ikke er den største olieforbruger i verden, i stand til at øve indflydelse på gennemsigtigheden på markedet og mindske volatiliteten og spekulationsniveauet på markedet.
Spekulation er afgjort et problem. Vi har foretaget en analyse. De til rådighed stående data antyder, at udbud og efterspørgsel er de væsentligste drivkræfter for oliepriserne, og at disse grundlæggende elementer kommer til at underbygge høje priser i fremtiden. Men samtidig vil vi fortsætte vores arbejde med at analysere, hvilken indvirkning spekulation har på et givet tidspunkt, og om det reelt er muligt at mindske volatiliteten og øve mere tilsyn på energimarkedet.
Under alle omstændigheder står det i høj grad klart, at gennemsigtighed på oliemarkederne, både med hensyn til kontrakter og tilknyttede finansielle instrumenter og grundlæggende elementer, er en absolut nødvendighed. Jeg vil også gerne sige, at både Kommissionen og de nationale konkurrencemyndigheder skrider ind over for konkurrenceforstyrrende adfærd. Det er en måde, hvorpå vi kan give ændringerne i oliepriserne videre til forbrugerne, fordi forbrugerne anvender raffinerede produkter. Kommissionen vil gøre yderligere bestræbelser i denne henseende, idet vi følger denne sag, og et stort antal konkurrencemyndigheder i medlemslandene har allerede påbegyndt efterforskning i spørgsmålet om, hvor tidligt og hvor hurtigt olieprisændringerne gives videre til forbrugerne. Samtidig står det meget klart, at der er forskelle mellem de enkelte medlemslande, fordi de berørte selskaber har forskellige indkøbsstrategier. I visse lande findes der også biobrændselsblandinger, som også øver indflydelse på, hvor hurtigt det er muligt at ændre priserne i forhold til olieprisen. Ikke desto mindre bør alle konkurrencemyndigheder klart have opmærksomheden rettet på det.
Energieffektivitet, vedvarende energi og diversificering: Det står meget klart, at vores hovedopgaver ligger i energi- og klimapolitikken, og det vil få en fremtrædende rolle i vores strategiske energiredegørelse.
Der er allerede en omfattende europæisk lovramme på plads. Derudover er der mange aktioner under opsejling under den nuværende handlingsplan for energieffektivitet, herunder også lovinitiativer og studier. Og der findes også støtteaktioner, for eksempel under programmet Intelligent energi til Europa.
Med hensyn til eksisterende EU-lovgivning er implementeringen det helt afgørende. Det ambitiøse 2020-mål for energibesparelse kan ikke nås uden passende gennemførelse i medlemsstaterne. Kommissionen forfølger energisk overtrædelsesprocedurer for at sikre, at medlemsstaterne virkelig implementerer den eksisterende EU-lovgivning.
Kommissionen vil i år også vedtage en energieffektivitetspakke. Den vil omfatte en meddelelse med en omfattende oversigt over Kommissionens ambitioner for energieffektivitet samt initiativer til lovgivning og politik, især fremtrædende forslag til en ambitiøs omarbejdning af direktivet om bygningers energimæssige ydeevne, samt en modificering af energimærkningsdirektivet for at sikre en mere effektiv og dynamisk mærkning. Det siger sig selv, at fortsat høje energipriser giver yderligere støtte til behovet for at handle på området. Desuden får vi et klart engagement fra Den Europæiske Investeringsbank på dette område.
Det Europæiske Råd understreger i sin analyse af egnede svar på den høje oliepris vigtigheden af en bæredygtig og tilstrækkelig beskatningsramme.
EU og medlemsstaterne har betragteligt spillerum for at gøre mere systematisk og effektiv brug af beskatning for at tilskynde til energibesparelser. Kommissionen agter at præsentere forslag og henstillinger om omkostningseffektiv brug af beskatning og specifikke skattemæssige tilskyndelser, herunder nedsat moms, for at fremme efterspørgselen efter og udbuddet af energieffektive varer og tjenesteydelser.
Desuden vil Kommissionen ved sin gennemgang af direktivet om energibeskatning se på, hvordan den bedre kan støtte EU's energi- og klimapolitik ved tilskyndelse til energieffektivitet og emissionsreduktioner. Mere udbredt og systematisk brug af kørselsafgift, på linje med Kommissionens meddelelse "Grønnere Transport", ville også tilskynde til et skift til mere energieffektive gennemsigtighedsbestemmelser.
Hvad finansiering af alternative energiteknologier og forskning angår, lad mig så henlede opmærksomheden på den kendsgerning, at vi er i færd med at forberede en meddelelse om finansiering af teknologier med lav kulstofintensitet til opfølgning af den strategiske plan for energiteknologi for EU. Meddelelsen vil analysere ressourcebehovene for langsigtet forskning og udvikling, demonstrationsprojekter i stor skala og det første trin af den kommercielle indførelsesfase. Vi overvejer foranstaltninger, som gør bedst mulig brug af offentlige investeringer til at fremskaffe yderligere private investeringer, såsom skabelse af en særlig facilitet for demonstrationsprojekter i stor skala. Det kunne bygge på eksisterende instrumenter såsom finansieringsfaciliteten for risikodeling, et fælles initiativ mellem Kommissionen og Den Europæiske Investeringsbank. Kommissionen tilskynder også medlemsstaterne til at bruge nationale ressourcer, for eksempel potentielle ressourcer som kunne rejses ved at bortauktionere CO2-kvoter i de reviderede ETS-ordninger.
Hvad aspekterne energisikkerhed og udenrigspolitik angår, vender jeg tilbage til den tanke, at Europa kan og skal styrke sine egne kræfter, så det kan klare en global energiøkonomi i hastig forandring. Intern og ekstern energipolitik fungerer sammen. Jo stærkere et fælles europæisk energimarked er, desto stærkere vil det være over for eksterne energileverandører. Vi forfølger en diversificering med lande som Azerbaijan, Turkmenistan, Egypten, Irak og Nigeria, men det står klart, at vi også tilskynder til forudsigelige forbindelser med nuværende leverandører som Rusland, og vi ser afgjort i høj grad på muligheden af, at Norge kunne øge forsyningen af markedet, fordi det står klart, at EU-markedet er attraktivt for leverandører, og vi skal ikke frygte for at løbe tør for gas, men bør virkelig arbejde for konkurrencedygtige leverancer til det europæiske marked og ikke befinde os i en situation, hvor vi kunne afpresses i prismæssig sammenhæng.
Så er der spørgsmålet om bistand til olieimporterende udviklingslande. I lyset af den stærke indvirkning, som adgangen til og prisen på energi har på udvikling og global klimaændring, er energisamarbejde af stigende betydning hele vejen igennem vores udviklingsbistandsaktiviteter. Det var et centralt tema under mit besøg sammen med kommissær Michel i Den Afrikanske Union og i en række afrikanske lande tidligere på måneden. Vi investerer betydelige ressourcer i støtte til disse landes udvikling, ikke blot for at eliminere energifattigdom, men for at landene kan fungere på basis af deres egne rene og nye energikilder.
Hvad de makroøkonomiske og sociale aspekter angår, udøver stigningen i olieprisniveauet afgjort et pres på forbrugerne og visse sektorer af økonomien, som står over for nogle vanskelige tilpasningsprocesser. Mere umiddelbart har de fleste medlemslande truffet eller overvejer i øjeblikket at træffe kortsigtede foranstaltninger som reaktion på den nylige kraftige stigning i energipriserne. På linje med konklusionerne fra Det Europæiske Råd fokuserer de fleste af disse politikker på sårbare husholdninger. Visse medlemsstater har også implementeret eller drøftet midlertidige foranstaltninger målrettet mod specifikke sektorer.
Da de høje energipriser forventes at være fremherskende på lang sigt, er det afgørende, at de politiske foranstaltninger tilsigter at lette det strukturelle skift til mere bæredygtige produktions-, transport- og forbrugsmønstre. Det peger også i retning af betydningen af fleksible produkt- og arbejdsmarkeder og af Lissabondagsordenen samt vigtigheden af at gå over til en CO2-fattig og yderst energieffektiv økonomi.
Men det er efter min mening indlysende, at der ikke findes ét svar på disse spørgsmål. Alligevel er rammen i energi- og klimaændringspakken og den indre energimarkedspakke, vi foreslår, rygraden, fordi jo hurtigere den vedtages, desto stærkere vil vi være, og der vil også blive mere konkurrence og lavere priser for forbrugerne. Samtidig skal vi være åbne og ærlige og sige til folk: I skal ikke forvente, at oliepriserne vender tilbage til 20 USD pr. tønde. Det betyder, at vi hver især skal ændre adfærd, fordi vores adfærd også er en del af problemet, og jeg mener, vi virkelig bør gøre det til genstand for reel opmærksomhed i dagligdagen.
Jerzy Buzek
Hr. formand! Vi står over for to forskellige problemer. Det første vedrører prisen på olie og gas. EU importerer størstedelen af disse ressourcer. Det andet vedrører prisen på elektricitet.
Med hensyn til det første punkt vil jeg gerne sige, at prisen på olie og gas kan falde, hvis producenterne og ikke kun forbrugerne underkaster sig markedskræfterne. Det er et emne for EU's forhandlinger med Rusland, de nordafrikanske lande og OPEC. Vi skal også i høj grad forbedre energieffektiviteten og øge energibesparelsen. Det er vores pligt at gøre det, og vi skal prioritere denne opgave. Vi har længe talt om det. Vi skal selvfølgelig også udvikle brugen af vedvarende energikilder, da de udnytter vores indenlandske ressourcer. Det er imidlertid ikke tilstrækkeligt til at dække vores behov. Så har vi vores kul og atomkraft tilbage. Hvis vi ønsker at undgå voldsomme prisstigninger, har vi ikke råd til at se bort fra nogen af disse to energikilder.
Det fører mig til det andet punkt, nemlig elektricitet. Prisen på elektricitet kan reduceres via en determineret indsats for at skabe et fælles europæisk energimarked. Der er brug for at gennemføre den tredje energipakke hurtigt. Vi kan også kontrollere energipriserne med en fornuftig og gradvis gennemførelse af den tredje energi- og klimapakke. Det er særlig vigtigt for elektricitetssektoren. I forbindelse med sidstnævnte er det vigtigt at overveje benchmarking eller indfasningsordninger i direktivet eller emissionshandelsordningen.
Jeg vil gerne takke Kommissionen for dens store arbejdsindsats med disse spørgsmål samt beslutningsforslagets forfattere for at tage emnet op.
Robert Goebbels
Hr. formand! Den 2. januar 2008 tilbød Richard Arens, der handler på Nymex-børsen, 100 000 amerikanske dollars for et parti på 1 000 tønder olie. Prisen på en tønde olie var for første gang nået op på 100 amerikanske dollars. Den handlende betalte omkring 5 000 amerikanske dollars for transaktionen. Han videresolgte straks olien og accepterede dermed et tab på 800 amerikanske dollars. Det var et beskedent tab, som han fejrede på behørig vis med sine kolleger, fordi han var den første til at bryde den psykologiske barriere på 100 amerikanske dollars pr. tønde.
De handlende på New Yorks varebørs fejrede mange nye rekorder i de følgende måneder. Den 14. juli nåede olieprisen op på 148 amerikanske dollars pr. tønde. Selv om priserne nu falder igen, er skaden sket. Eksplosionen i oliepriserne har udløst et spekulationsorgie i råvarer inklusive levnedsmidler.
Den globale økonomi kan ikke klare sig uden markeder, men det er uacceptabelt, at finansverdenen hengiver sig til vilde kommercielle spekulationsforretninger, der er et spillekasino værdigt. Med en løftestang på blot 5 000 amerikanske dollars lykkedes det en handlende på New Yorks varebørs at udløse en bølge af spekulationer i olie, der efterfølgende forvoldte ødelæggelser på hele verdensøkonomien. Børsmyndighederne satte endelig bremserne i over for denne uforfalskede spekulation ved at udsende et midlertidigt forbud mod, at de handlende sælger aktier, som de ikke er i besiddelse af - den såkaldte "naked short selling". Hvis vi skal tøjle denne usunde praksis, har vi ikke brug for midlertidige regler, men meget strenge regelsæt. Vi skal derfor være mere konsekvente i vores kontrol med spekulanternes hasardspil. I det amerikanske Senat drøfter man nu et forslag om at hæve den andel, som de handlende som minimum skal have i hver enkelt transaktion, til 25 %. Det vil forhindre mange af de risikobetonede hasardspil, som i øjeblikket baseres på småbeløb.
Alene det beløb, der investeres på det amerikanske råvaremarked, er tidoblet i løbet af de seneste fire år. Prisindekset for de 25 vigtigste råvarer er eksploderet med mere end 200 %. Priserne fastsættes ikke længere på baggrund af fysisk udbud og effektiv efterspørgsel, men på baggrund af finansmarkedernes spekulationsmekanismer. I løbet af årets første seks måneder var 60 % af handlerne på det amerikanske oliemarked virtuelle handler med virtuel olie, der blev solgt og videresolgt gentagne gange. Børserne bruges ikke længere som et middel til at regulere det komplicerede samspil mellem det tilgængelige udbud og den faktiske efterspørgsel, men som et mødested for væddemål om finansielle produkter, der er så komplekse, at ikke engang finansieringsvirksomhedernes ledere forstår dem. Det eneste, som de handlende og deres chefer bekymrer sig om, er bonussen. Alle disse "forgyldte drenge" fra det globale kasino har stukket millioner i lommerne, samtidig med at deres klienter har tabt milliarder. Gevinsterne er indløst, mens tabene nu er blevet nationaliseret. De amerikanske skatteydere skal punge ud med mere end 1 000 milliarder amerikanske dollars for at betale for finansverdenens kredittab. Det svarer til syv gange EU's samlede budget.
Også i Europa er købekraften faldet, lånene er blevet dyrere, og lavkonjunkturen lurer om hjørnet. Kommissionen og de nationale regeringer har altid nægtet at indføre alt for megen regulering af de finansielle markeder, der var berømte for deres effektivitet. Med disse finansielle geniers totale fiasko skal de offentlige myndigheder være hurtige til at indføre skrappere regler og effektive foranstaltninger for at forhindre en vild spekulation på markederne inklusive oliemarkedet.
Liam Aylward
Hr. formand! Det glæder mig, at denne forhandling gælder for alle energipriser og ikke kun prisen på olie - der selvfølgelig har størst betydning. I det seneste år er det ikke kun olien, der har været udsat for et prischok: Prisen på kul og gas stiger lige så voldsomt som olieprisen, hvis ikke endnu voldsommere. Som det altid er tilfældet, er det forbrugerne, der rammes hårdest.
Store stigninger i energipriserne lægger et enormt pres på budgettet for gennemsnitsforbrugeren. Som befolkningens repræsentanter på politisk plan er det op til os at gennemføre politikker, der kan sikre en bæredygtig brændstofforsyning til fornuftige priser. Hvordan skal det kunne lykkes, når brændstofbrøndene er ved at være udtømte? Vi bør i endnu højere grad koncentrere os om vedvarende energikilder og vedvarende ressourcer. Vi bør øge forskningen og investeringen i alternative brændstofkilder. Det er på ingen måde en ny tanke, men hidtil er der ikke gjort nok i denne henseende. Vi har en pligt over for Europas befolkning og miljø til at sætte handling bag vores ord.
Målsætningerne om miljøbeskyttelse og forbrugernes finansielle tarv udelukker ikke gensidigt hinanden. Ved at bruge flere penge, mere tid og flere ressourcer på de vedvarende energikilder kan vi opfylde begge målsætninger og sikre en bæredygtig energiforsyning i fremtiden.
Claude Turmes
Hr. formand, mine damer og herrer! Hr. Goebbels har helt ret i, at der spekuleres voldsomt i oliepriserne, og hr. Borloo og hr. Piebalgs har sagt det samme. De Grønne, Socialdemokraterne og Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe har alle stillet ændringsforslag med henblik på at tage hensyn til dette spørgsmål i vores beslutningsforslag, og de personer fra højre side af parlamentssalen, der roste tanken om foranstaltninger mod vilde spekulationer på oliemarkedet - hvilket glæder mig overmåde - stemmer forhåbentlig for vores ændringsforslag i morgen. Det ville være latterligt, hvis Parlamentet stemte for et beslutningsforslag, der ikke beskæftiger sig med emnet om voldsom spekulation på oliemarkederne.
Det andet vigtige emne er det sociale aspekt. Vi er nødt til at hjælpe de fattigste medlemmer af vores samfund med at klare sig gennem denne situation. For mit eget vedkommende vil jeg anbefale målrettet bistand. Efter min mening er det bedre at give de fattigere husholdninger 100 euro end at søsætte såkaldte gode idéer som f.eks. en momsnedsættelse. Denne idé, som hr. Sarkozy er så glad for, bliver helt sikkert forkastet af Parlamentet i morgen, for vi vil hellere støtte hr. Borloo, der går ind for at fremme præmie-/bødeordningen ved at give borgerne adgang til tjenesteydelser og apparater, der bruger mindre energi.
Jeg vil gerne komme med to afsluttende bemærkninger. For det første kan vi kun behandle spørgsmålet om fordelingsfonden ved at gøre fremskridt på området for forvaltning af energi og vedvarende energikilder. Jeg vil derfor spørge kommissæren, om Kommissionen endnu en gang er indstillet på at tage sig latterlig ud ved at præsentere et strategidokument om energi og energisikkerhed, der ikke behandler spørgsmålet om transport? Transporten er ikke nævnt i de udkast, jeg har set. Det er latterligt, for Europa er meget afhængig af olie og ikke gas, og der står intet herom i Deres dokumenter.
Så har jeg en afsluttende bemærkning til hr. Borloo. I dag diskuterede Coreper vedvarende energi, og jeg forstår ikke længere det franske formandskab. De underminerer ting med rendezvousklausulen inklusive målet om 20 %. Gudskelov blev forslaget i dag forkastet af et flertal af medlemsstaterne. Jeg vil derfor rette en direkte appel til det franske formandskab: Hold op med at bringe dette direktiv i fare, for det er et meget vigtigt dokument.
Sergej Kozlík
- (SK) Hr. formand! Europa har en stor mulighed for at påvirke energipriserne ved at opbygge en tilstrækkelig produktion af dets egen energi baseret på andre ressourcer end olie og gas. Men følger Europa så denne kurs?
I 1980'erne indledte Slovakiet og Ungarn en fælles konstruktion af Gabcíkovo-Nagymaros-vandkraftværket. Ungarn trak sig efterfølgende ud af projektet, og Slovakiet færdiggjorde vandkraftværket alene. I stedet for en værdifuld energiproduktion endte det med en international voldgiftsag, som Ungarn imidlertid har ignoreret resultatet af.
I 1990'erne investerede Slovakiet betydelige ressourcer i at forbedre sikkerheden og øge levetiden for atomkraftværket i Jaslovske Bohunice. Den Internationale Atomenergiorganisation bekræftede, at sikkerhedsstandarderne var tilfredsstillende. Som en del af EU-tiltrædelsesprocessen var Slovakiet imidlertid nødt til at lukke to af atomkraftværkets reaktorer før tiden.
Kommissionen overvejer i øjeblikket sagen vedrørende opførelsen af to ekstra reaktorer ved Mochovce-atomkraftværket. De første to reaktorer kører allerede sikkert og effektivt. Kommissionen tager sig imidlertid god tid med at udarbejde et svar. Eksemplet fra Slovakiet viser, at der fortsat er lang vej endnu, før vi opfylder målsætningen om at øge vores egenproduktion og dermed kontrollere energipriserne i Europa.
Margaritis Schinas
- (EL) Hr. formand! Dette års olieprisstigninger er en stor skandale, der rammer Europas lavindkomsthusstande. Det kræver politiske svar, fordi vi sideløbende med en omstilling til en grøn økonomi, en rørledningspolitik og en energipakkepolitik bestemt også skal tage kampen op med oliekartellerne.
I øjeblikket findes der to oliekarteller, der opererer på bekostning af europæiske borgere.
Det ene er et internationalt oliekartel, som vi ikke kontakter med én røst - eller nogen som helst røst - for når OPEC handler, føler den sig ikke presset af EU til ikke at gøre det.
Der er endnu et kartel på selve det europæiske marked. Kommissæren for konkurrence observerer det fortsat uden at blande sig. Ud over det vareågerspørgsmål, som hr. Goebbels med rette bragte på bane, bør vi efter min mening også se nærmere på den manglende gennemsigtighed på det indre marked for olieprodukter. Det er en enestående mulighed for Kommissionens GD Konkurrence, hvorfra vi forventer handling til fordel for borgerne, da konkurrencepolitikken, hvis ikke jeg tager meget fejl, fortsat er et af Fællesskabets ansvarsområder.
Hvis vi så har problemer med OPEC, så lad os gennemføre konkurrencepolitikken i EU.
Eluned Morgan
(EN) Hr. formand! Der kommer til at ske radikale ændringer i den måde, hvorpå EU producerer og bruger sin energi. Den har været baseret på en trestrenget strategi fra Kommissionens side: forsyningssikkerhed, bæredygtighed og konkurrenceevne. Men Kommissionen undlod en meget væsentlig del af denne vigtige debat, nemlig spørgsmålet om overkommelige priser.
Siden offentliggørelsen af grønbogen om energi har socialdemokrater her i Parlamentet bedt om at få forbrugerne tilbage i førersædet. Vi vil gerne have energifattigdom med som en del af denne forhandling. Hidtil har der ikke været nationale definitioner eller dataindsamling i EU, så vi har ikke nogen fornemmelse af problemets omfang. Vi ved, at energipriserne er steget eksponentielt, og at de rammer de mest sårbare i samfundet hårdest.
Jeg vil gerne advare Rådet om, at spørgsmålet om energifattigdom har afgørende betydning for vores opbakning i de forestående forhandlinger om el- og gasdirektiverne. Vi vil ikke træde Dem over tæerne. Vi beder om en indenlandsk indsats på dette område - ikke en EU-indsats - men vi forventer en indsats vedrørende energifattigdom til fordel for de fattigste EU-borgere.
Luca Romagnoli
- (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil vove at påstå, at man umuligt kan forklare, hvordan man kan tøjle stigende energipriser på godt et minut. Lad os forsøge at ridse situationen op: Vi har først og fremmest brug for nationale socialpolitikker til fordel for de mest sårbare grupper og mindre virksomheder som f.eks. fiskere, men også til fordel for offentlige myndigheder. Jeg går derfor ind for målrettede sociale foranstaltninger, sådan som hr. Turmes nævnte. Dernæst har vi brug for en anderledes politik over for producentkarteller og lande, sådan som hr. Buzek og måske nogle andre har sagt. Det er helt afgørende.
Jeg vil også gerne fremhæve et andet aspekt, hvor vi ofte trækker en nitte. Det er i spørgsmålet om punktafgifter. Hvis der blev lagt loft over den maksimale pris, som regeringerne kunne forlange for brændstoffer, ville punktafgifterne automatisk blive tilpasset dette loft uden krænkelser af den skattemæssige subsidiaritet eller lovene om fri konkurrence. Hvorfor ikke overveje idéen? Det forekommer mig, at hr. Piebalgs antydede, at han gik ind for noget i den retning.
Efter min mening har vi generelt set brug for en strategi, der belønner dem, der forbruger mindre, og straffer dem, der forbruger mere - med andre ord en strategi, der belønner energieffektivitet. Vi har imidlertid også brug for foranstaltninger til at slå hårdt ned på spekulation, da sådanne ikke findes, samt for en tovejsjustering af detailpriser og produktionsomkostninger.
Vito Bonsignore
- (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Tendensen inden for energipriser kvæler økonomien og underminerer købekraften hos familierne, hvis energiregninger stiger ubarmhjerteligt.
I denne nye sammenhæng er der en tydelig forbindelse mellem energipriser og udenrigspolitik og dermed producentlandenes øgede politiske magt. Europa skal helt klart følge en kortsigtet strategi, der går ud på at fremme brugen af vedvarende energikilder, fremme og forske i nye metoder til udnyttelse af naturlig og ren energi samt opbygge nye rørledninger. Derfor er det også nødvendigt at øge vores olie- og gasreserver.
Alt dette er ikke nok. Der er brug for nye initiativer. Jeg vil fremhæve de to forslag, som ministerpræsident Berlusconi har stillet i løbet af de seneste uger: afholdelse af et møde mellem alle energiproducerende lande med henblik på at indføre en maksimumpris og iværksættelse af en omfattende plan for atomkraftværker. Kan Kommissionen svare på disse to forslag, hr. kommissær? Og når Kommissionen forklarer sine strategier for planlægningen af en anderledes forsyningsfremtid, kan den så fortælle os, om den kender til finansielle spekulationer, og hvad den agter at gøre ved dette problem?
Reino Paasilinna
- (FI) Hr. formand! Dette beslutningsforslag er vigtigt, og vi har vores egen grundholdning til det. Situationen er lige så stormfuld som Bermudatrekanten, og afhængighed, klimaproblemer og priser, som de fattige simpelthen ikke kan betale, pisker havet til skum - for ikke at glemme spekulanterne og fødevarepriserne.
Vi ved, at energibesparelser er nødvendige og den mest effektive løsning. De fattige sætter imidlertid kun et beskedent aftryk sammenlignet med de rige, der ikke har nogen intentioner om at spare på energien, men som er villige til blot at betale mere.
Bør vi derfor i denne situation indføre love om progressiv energibeskatning? De, der har råd til det, skal betale relativt mere for energien. Eller bør vi indføre højere priser på varer, der forbruger megen energi, eller på tjenesteydelser, der bortøder energi? Spekulanterne skal helt klart bringes under kontrol. Vi taler om bæredygtig udvikling. Dens helte er de energifattige, og deres situation skal organiseres på bæredygtig vis. Det er vores grundholdning.
Jim Allister
(EN) Hr. formand! Blandt de projekter, som EU har fremmet, er det indre marked for elektricitet på øen Irland. Kan Kommissionen forklare, hvorfor det ikke fungerer for forbrugerne i Nordirland, og hvorfor vi i stedet for stabilitet og prisbesparelser har haft en omfattende prisstigning på 52 % siden januar i år og en stadigt voksende kløft til priserne i resten af Det Forenede Kongerige, hvor prisstigningen i samme periode har været på 29 %. Det er en ganske stor stigning, men den er langt mindre end 52 %.
Vil Kommissionen undersøge ordningens manglende evne til at gennemføre hr. minister Dodds' løfter om energibesparelser og forbedret konkurrenceevne som hjælp til at minimere engrospriserne på elektricitet, hvor størstedelen af fordelene skulle gå til forbrugerne? For mine vælgere klinger disse løfter meget hult mindre end et år senere. Vil Kommissionen i særdeleshed undersøge bidraget til den manglende gennemførelse af det indre marked for elektricitet, den manglende begrænsning af ESB's dominerende rolle på det sydlige marked og den deraf følgende mangel på den konkurrence, der selvfølgelig er afgørende for et vellykket indre marked for elektricitet?
Ari Vatanen
- (EN) Hr. formand! Vi taler altid om vedvarende energi, når vi taler om priser. Vi ved udmærket, at det koster det hvide ud af øjnene, og derfor er det økonomiske ansvar vedrørende energipriser ofte gået fløjten. Hvad med disse 80 %? Hvad med at opfylde morgendagens behov for et stigende energiforbrug?
Se på Nord Stream. Vi taler blot om de miljømæssige standarder vedrørende Nord Stream. Det svarer lidt til at se på standarden af rebet omkring ens hals, for Nord Stream og lignende projekter reducerer vores energiuafhængighed, når vi har brug for at øge den.
Hvad skal vi så gøre? Det eneste virkeligt ansvarlige svar er atomkraften, der er uafhængig, billig og konkurrencedygtig og har forudsigelige priser - og så er den emissionsfri og Rusland-fri.
Atanas Paparizov
- (BG) Hr. formand, hr. kommissær! I en tid med stigende energipriser er det særlig vigtigt at sikre større gennemsigtighed med hensyn til prisdannelse. De fælles regler skal tilpasses udviklingen af det indre energimarked. Det vil give større sikkerhed for nye investeringer i energisektoren og i el- og gastransmissionsnet. Det er netop den tredje energipakke, der skal vedtages hurtigst muligt, og her spiller Kommissionen og Rådet en særlig vigtig rolle. Pakken styrker energiregulatorernes rettigheder og uafhængighed, og den harmoniserer deres aktiviteter gennem det nyoprettede agentur. Det er også nødvendigt at være særlig opmærksom på begrebet "energifattigdom" og på den nationale definition af dette begreb - blandt andet for gennem mekanismen om offentlige forsyningspligtydelser at sikre et vist minimum af energi om vinteren til folk under fattigdomsgrænsen.
Efter min mening kan problemet med høje energipriser også bringes under kontrol gennem en passende energipolitik, der fremmer effektiv energiudnyttelse, vedvarende energikilder og miljøvenlige produkter. Vi vil meget gerne overveje det forslag om energieffektivitet, som hr. kommissær Piebalgs omtalte i sin redegørelse.
Rareş-Lucian Niculescu
- (RO) Hr. formand! Ifølge forskningen går mindst 20 % af den energi, der forbruges i EU, tabt. Vi bør understrege, at husholdningerne har et energibesparelsespotentiale på næsten 30 %, hvilket betyder, at man kan spare en tredjedel af det aktuelle energiforbrug i beboelsesejendomme. En let løsning er istandsættelse af husenes varmesystemer, men denne løsning ignoreres og underfinansieres uretmæssigt af EU.
I Rumænien vil en istandsættelse f.eks. medføre årlige besparelser svarende til over 600 000 t olie. Efter min mening bør Europa-Parlamentet støtte stigningen med mindst 10 % af de EU-bevillinger, der kan gives til at forbedre husholdningernes varmevirkningsgrad. Det er en konkret, passende og bæredygtig løsning på de problemer, som de stigende energipriser giver borgerne.
Gyula Hegyi
- (EN) Hr. formand! Jeg vil gerne tale om et enkelt aspekt af energipriserne, nemlig prisen på fjernvarme. I Ungarn bruger tusindvis af husholdninger fjernvarme - primært familier med beskedne indkomster - og fjernvarmeprisen har afgørende social betydning. Men på grund af den nedslidte infrastruktur og andre tekniske problemer er fjernvarme langt dyrere end individuel opvarmning. Det strider mod sund fornuft og miljøets grundlæggende interesser. Derfor opfordrer jeg ved hver given lejlighed Kommissionen og Rådet til at yde økonomisk støtte til forbedring af fjernvarmesystemer for at gøre dem miljøvenlige og socialt acceptable. Så længe fjernvarme er dyrere end individuel opvarmning i nogle medlemsstater giver det ikke mening at tale om energieffektivitet.
Paul Rübig
- (DE) Hr. formand, hr. formand for Rådet! Kommissionen har præsenteret en pakke med sikkerheds- og sikringsforanstaltninger vedrørende atomkraftværker. Vil De sørge for, at denne pakke nu endelig kommer på dagsordenen for Rådets arbejdsgruppe, så den kan blive en succes for det franske formandskab for Rådet?
Jeg vil gerne spørge hr. kommissær Piebalgs, om det er muligt at få hr. kommissær Kovács til at undersøge, hvorvidt vi kan få nogle initiativer og muligheder for at afskrive investeringer i energisektoren, så fortjenesten kan investeres fornuftigt. Det kunne også være med til at sænke priserne.
DanutBudreikait
- (LT) Hr. formand! For at løse vores energiproblemer er det helt afgørende med en fælles energipolitik med udenrigspolitiske aspekter. Vi skal indføre et indre energimarked. Den tredje energipakke udgør grundlaget herfor. Direktivet selv er imidlertid ikke svaret. Der er brug for økonomiske input og oprettelse af ordentlige forbindelser for både gas og elektricitet. Det vil garantere energisikkerheden.
Med hensyn til det eksterne aspekt bør EU ligesom WTO tale med én stemme. Kommissionen bør have de nødvendige beføjelser til at forhandle om energipriser. Det bør ikke være noget, som hver enkelt stat skal gøre. Vi bør forhandle herom i fællesskab som en førende aktør på verdensmarkedet.
Vi skal se vores energileverandører i et bredere perspektiv. Er vi ikke i færd med at bygge gasledninger, som der måske ikke er gas til, sådan som man frygter for Nord Stream? Betragter vi nordpolsområdet som en potentiel energikilde?
Jeg vil også gerne pointere vigtigheden af kortsigtede foranstaltninger. Her tænker jeg på forhandlinger med OPEC-landene samt momsspørgsmålet.
Christopher Beazley
- (EN) Hr. formand! Under denne forhandling har kolleger fra Socialdemokraterne og De Grønne talt om spekulation og om, hvor uacceptabelt det er at spekulere i energipriser, og jeg er enig med dem. Jeg vil bede Dem om også at overveje den politiske sammenhæng med energiprissætning og i særdeleshed den tidligere tyske forbundskansler Gerhard Schroeders karriere som ansat hos Gazprom, hvor han tydeligvis plejer atomfri interesser, men som Ari Vatanen pointerede, er hans interesser præget af russisk politik.
Jeg vil gerne bede Rådet om at forklare sin køreplan for en fælles energipolitik i EU i betragtning af tidsskalaen. Og jeg vil gerne spørge kommissæren, om han har udarbejdet en tabel for Rådet over relative prisberegninger vedrørende olie og gas fra f.eks. Rusland i modsætning til flydende naturgas fra Qatar, atomkraft og alle de øvrige energiformer, fordi det forekommer mig, at vores regeringer rent faktisk ikke producerer energi til de priser, som forbrugerne ønsker. De plejer deres egne politiske interesser.
Jean-Louis Borloo
Hr. formand! Her er tre oplysninger. Jeg mener virkelig, at den tid, hvor energi produceres på ét sted for derefter at blive solgt og transporteret hele verden rundt, har ført os til en territorialsituation, der med god grund er blevet en del af den globale finanskrise, for der er nyttig regn, og så er der oversvømmelse. Når der pludselig er for megen regn på ét sted, hvor den ikke kan opsuges, taler vi om oversvømmelse og katastrofe, hvilket resulterer i en strøm af biprodukter, og i alt dette forvaltes en akkumuleret pengeforsyning på en uvirkelig måde.
Energi er århundredets emne. Jeg lyttede til hr. Goebbels' indlæg, og jeg blev ramt af det følelsesmæssige tonefald i hans indlæg. Jeg mener, at vi ikke blot skal reducere vores forbrug, men også lokalisere det på en måde, der fjerner vores afhængighed af den pågældende energitype. Det vil også skabe problemer, sådan som det er tilfældet med kul, der er en lokal ressource, der skal tages hensyn til. Vi skal også lokalisere, begrænse og bekæmpe spekulation.
På mødet mellem EU og OPEC for halvanden måned siden foreslog man at indkalde specialister for at gennemføre en større reform i et forsøg på at forstå, hvad der er sket inden for de forskellige markedssektorer i et kortsigtet perspektiv.
Så er der spørgsmålet om langsigtede forventninger. Det eneste svar med hensyn til forventninger er at rette sig efter det, der blev besluttet i Jeddah, nemlig at Europa - hvilket er ensbetydende med alle lande i Europa og Europa under ét - skal bevæge sig i retning af energieffektivitet og reduceret forbrug. Hvis vi opgiver seks til ni milliarder og følger denne model, vil forventningerne altid blive indfriet.
Der kan blive tale om en bestemt reaktionsmulighed, og om at øge den globale finansiering for forskellige forskningsområder. Med hensyn til energieffektivitet er det noget, som vi bestemt vil vende tilbage til.
Andris Piebalgs
Hr. formand! Jeg ville virkelig gerne berolige Dem med, at oliepriserne falder. Men jeg vil gerne gøre opmærksom på de spørgsmål, som vi på en eller anden måde har undervurderet. Oliemarkederne har sikret den fysiske levering af olie, gasmarkederne leverer fysiske gasforsyninger, og kulmarkederne leverer kul. Det betyder, at samspillet mellem finans- og oliemarkederne kan fungere. Vi behøver med andre ord ikke stille spørgsmålstegn ved markedet, men vi er nødt til at ændre den måde, hvorpå vi producerer og forbruger energi i EU. Det er den rette løsning, fordi vi ikke kan forvente, at markedet bliver lettere.
Der er vækst. Hvis der er vækst, er der større efterspørgsel efter energiressourcer, og ingen af de eksisterende energiressourcer findes i så store mængder, at vi er sikret let adgang til dem. Vi har derfor brug for et paradigmeskift og for at investere massivt i energieffektivitet, vedvarende energikilder, forskning og udvikling: en ny investering.
Men det kræver penge fra private såvel som offentlige investorer. Vi vil således kun være i stand til at gøre dette med et velfungerende marked. På et velfungerende marked betaler alle den rigtige pris for at dække ikke alene omkostningerne, men også renten på investeringerne. Vi er nødt til at koncentrere os - og der findes allerede en EU-lovgivning på området - om offentlige tjenesteforpligtelser, der gælder for husholdninger eller små og mellemstore virksomheder, der virkelig har brug for dem. Men vi bør ikke afvige fra denne kurs.
Efter min mening - og jeg har sagt det igen og igen - er forslagene i anden pakke afgørende for denne ændring, og for at styrke den vil vi tilføje et par elementer i den anden strategiske energiredegørelse under overskrifterne: infrastrukturbehov og diversificering af energiforsyningen, eksterne energirelationer, olie- og gaslagre og krisemekanismer, energieffektivitet og bedst mulig anvendelse af EU's indenlandske energiressourcer.
Vi er på rette vej. Vi behøver ikke ændre retning og tro på, at der findes en magisk løsning, der straks får priserne til at falde. Men hvis vi følger denne vej, kan vi virkelig sikre, at vi allerede i denne generation vil få effektiv, økonomisk overkommelig og ren energi. Hvis vi er langsomme til at ændre energisektoren, vil ikke kun vi, men også de kommende generationer lide herunder.
Vi befinder os på dette kritiske stadium, og som ministeren sagde, er energien dette århundredes vigtigste spørgsmål. Det er et vigtigt spørgsmål, men offentligheden opfatter det ikke altid. Man tror, at vi har denne sølvkugle, der vil ændre alting. Vi skal fortsætte ad den kurs, vi har lagt sammen med Parlamentet, og efter min mening har konsistensen afgørende betydning, og jeg håber meget, at dette Parlament vil vedtage lovgivningsforslagene. Det er helt afgørende. Det er det bedste svar på de stigende oliepriser.
Formanden
Jeg har modtaget seks beslutningsforslag i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 103, stk. 2.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen.
Skriftlige indlæg (artikel 142)
Ilda Figueiredo  
For nylig var vi vidne til en hidtil uset stigning i brændstofpriserne. Den skyldtes primært spekulationer fra virksomheder, der har haft meget store fortjenester på spekulativ værdiansættelse af olielagre indkøbt til lavere priser.
Denne skandaløse prisstigning har forværret levevilkårene for den almindelige befolkning - specielt i de økonomisk svagere samfundsgrupper - og den har haft en ødelæggende indvirkning på den økonomiske aktivitet inden for forskellige sektorer såsom transport og andre tjenesteydelser samt industri, landbrug og fiskeri.
Trods et betydeligt fald i prisen på råolie bevares de høje priser imidlertid i nogle lande, og forbrugerne er ofrene. Det bør give anledning til indførelse af en skat i de enkelte medlemsstater, der udelukkende opkræves på ekstraordinære og spekulationsmæssige fortjenester for at føre dem over i statskasserne, så de kan bruges til at hjælpe de sektorer og folk, der er værst ramt af situationen.
De vigtigste ændringer bør imidlertid være strukturmæssige i form af at sætte en stopper for liberaliseringen af energisektoren, idet man skal huske på, at det er en strategisk sektor for udvikling. Følgelig bør sektoren nationaliseres for at sikre offentlige politikker, der tjener nationale interesser og befolkningen under ét.
Urszula Gacek  
Hvor passende, at Europa-Parlamentet drøfter energipriser, netop som sommeren er ovre. Mange mennesker i min valgkreds ser allerede med gru på termometret. Faldende temperaturer betyder, at de er nødt til at regne på, om de har råd til at tænde for den åh så dyre varme.
Husstanden ser med skræk frem til gas- eller elregningens komme. Det er ikke kun de fattigste familier, der skal afgøre, hvilke væsentlige indkøb de skal undgå i løbet af efteråret og vinteren for at holde sig varme.
Husstande med små børn eller ældre beboere rammes særlig hårdt. De har de mest begrænsede budgetter kombineret med de største energibehov.
Enhver indsats, der letter energiomkostningerne for samfundets mest ærværdige borgere, får min helhjertede støtte.
I det 21. århundredes Europas civiliserede hjerte kan et varmt hjem ikke betragtes som en luksusvare.
András Gyürk  
I de seneste måneder er energipriserne steget som aldrig før lige for øjnene af os. De skyhøje energiudgifter kan få ekstremt skadelige konsekvenser for Europas konkurrenceevne. Processen har endvidere en alvorlig effekt for de mest forsvarsløse samfundslag. Problemet bliver endnu større af det faktum, at nogle lande tillægger deres tilgængelige råmaterialer mindre betydning end deres politiske mål. Derfor er energiprisstigningen blevet et af de mest følsomme politiske spørgsmål.
Skønt ikke én eneste medlemsstat kan sige sig fri for effekten af prisstigninger, befinder nogle lande sig i en særlig forsvarsløs situation. Takket være en flydende og fejlagtig regeringspolitik er ungarske forbrugere blevet tvunget til at acceptere fire gasprisstigninger alene i 2008. Af netop denne grund er energiprisstigningerne blevet en af de væsentligste kilder til social utilfredshed i Ungarn.
Der er brug for en koordineret og konsekvent indsats, hvis priserne skal forblive overkommelige. Man skal gøre alt for at sikre et gennemsigtigt system af langsigtede internationale aftaler om definering af energiforsyningen. Endvidere skal konkurrencen skærpes både på fællesskabs- og medlemsstatsniveau, ligesom der skal indføres foranstaltninger til forbedring af energieffektiviteten. EU skal træffe ægte foranstaltninger for at indtage et fast standpunkt - primært gennem opbygning af alternative energitransportruter. Samtidig finder vi det passende at koordinere foranstaltninger med henblik på at beskytte de mest forsvarsløse. Vi mener, at energiprisstigningerne ikke må gå i forbindelse med en skærpelse af de sociale forskelle.
Katrin Saks  
Det er helt afgørende, at medlemsstaternes regeringer i den kommende vinter gør, hvad der står i deres magt for at støtte de borgere, for hvem energiprisstigningen kan være for meget. I Estland varsles der om prisstigninger på 30-40 %. Jeg er specielt bekymret over de stigende energiprisers potentielle effekt for de lavtlønnede, de fattige og de sårbare grupper.
Jeg er 100 % enig i, at medlemsstaterne skal træffe passende foranstaltninger for at sikre overkommelige energipriser. Det drejer sig bl.a. om dedikeret indkomststøtte og lempelser samt incitamenter til at forbedre husstandenes energieffektivitet.
Jeg er også overbevist om, at medlemsstaterne bør udarbejde planer til bekæmpelse af energifattigdom. Der er først og fremmest et behov for at definere "energifattigdom". En definition af begrebet vil hjælpe med at rette opmærksomheden mod målene. Vi skal løfte alle ud af brændstoffattigdommen!
I modsætning til f.eks. i Storbritannien lyder udtrykket "energifattigdom" meget mærkeligt hjemme i Letland. Det er et typisk eksempel på den eurojargon, der mere eller mindre bevidst sniger sig ind i sprogbrugen. Bag den ligger imidlertid en meget interessant tanke, som lovgiverne skal vænne sig til.
Dedikeret støtte til de ældre, børnerige familier og de handicappede i stil med Storbritanniens "vinterbrændstofudbetalinger" eller "koldtvejrsudbetalinger" spiller en vigtig rolle. Sådanne foranstaltninger er efter min mening et glimrende eksempel for andre.
Der tales meget om besparelser, men der ydes kun en beskeden indsats, skønt det ville være den hurtigste måde at ændre noget på. Jo bedre isolerede og energieffektive vores hjem er, desto mindre vil vi være nødt til at bruge på at holde temperaturen oppe inde i dem. Der vil være store besparelser at hente, fordi bygningerne i f.eks. Estland står for 40 % af primærenergien. Men på dette punkt må vi ikke sætte vores lid til den enkelte frysende borgers initiativ.
