Spørgetid (spørgsmål til Rådet) 
Formanden
Mine damer og herrer! Vi går nu over til spørgetid til Rådet. Ligesom i går skal vi eksperimentere med nogle nye regler, der er foreslået som en del af reformen af Parlamentet. Reglerne bliver gennemgået af en særligt udpeget gruppe og dækker grundlæggende to områder. Først vil jeg gerne opfordre medlemmerne til at rykke frem til de forreste rækker, så vi sidder mere samlet. Og dernæst vil tillægsspørgsmål blive besvaret samlet af rådsformanden, efter de er blevet stillet. På denne måde vil Rådet besvare begge spørgsmål samtidig til sidst i stedet for som hidtil at besvare hvert af de typisk to tillægsspørgsmål hver for sig.
Næste punkt på dagsordenen er spørgetiden (B6-0318/2007).
Vi behandler en række spørgsmål til Rådet.
Om: Solidaritetsfond i forbindelse med katastrofer
Der har i sommer forekommet alvorlige skovbrande i nogle EU-lande som Grækenland og Spanien, og dette har kastet lys over EU's manglende evne til at reagere hurtigt og effektivt på sådanne situationer. Vil Rådet opstille standarder for Solidaritetsfonden, så den i fremtiden kan råde over passende mekanismer i tilfælde af sådanne katastrofer for at afbøde deres virkninger?
Manuel Lobo Antunes
formand for Rådet. - (PT) Hr. formand, mine damer og herrer! Som svar på dette spørgsmål vil jeg sige, at, som De ved, blev Den Europæiske Unions Solidaritetsfond oprettet for at yde bistand ved større katastrofer efter de oversvømmelser, der ramte Centraleuropa i sommeren 2002.
I 2002 vedtog Rådet et forslag fra Kommissionen om en forordning til oprettelse af EU's Solidaritetsfonden. I artikel 14 i forordningen om Solidaritetsfonden hedder det, at Rådet skal revidere forordningen på grundlag af et forslag fra Kommissionen senest den 31. december 2006.
In 2005 foreslog Kommissionen, at forordning (EF) nr. 2012/2002 erstattes af en ny forordning om Solidaritetsfonden. Formålet med dette forslag er navnlig at udvide dækningsområdet for instrumentet til at omfatte industrielle og teknologiske ulykker, nødsituationer vedrørende folkesundheden og terrorhandlinger og at sænke grænserne for, hvornår en katastrofe betegnes som en større katastrofe.
Forslaget gik ud på, at de regionale undtagelseskriterier skulle fjernes fra den gældende forordning, men at Kommissionen under særlige omstændigheder kan anerkende, at der er sket en større katastrofe.
Europa-Parlamentet udsendte en udtalelse om dette i maj 2006, og ligeledes i 2006 drøftede Rådet Kommissionens forslag og Parlamentets udtalelse på de relevante niveauer, selv om man ikke nåede frem til nogen aftale.
Dette betyder, at forordning (EF) nr. 2012/2002 fortsat finder anvendelse, og Kommissionen har foreslået den anvendt i løbet af 2007. Som jeg kunne fortælle Dem sidste måned som svar på et tilsvarende spørgsmål, har anvendelsen, så vidt Rådet er orienteret, været effektiv i forbindelse med de katastrofer, der tages højde for i forordningen. Kommissionen udarbejder regelmæssige rapporter, hvori man giver en nærmere beskrivelse af anvendelsen af Solidaritetsfonden.
Manuel Medina Ortega
(ES) Rådets forslag er helt klart. Vi er blevet meget forsinkede med hensyn til denne nye forordning. Det konkrete tillægsspørgsmål, jeg stiller Rådet, lyder som følger: I sommer var den vestlige civilisations vugge, dvs. det klassiske Grækenland, herunder de olympiske stadier, ved at brænde ned til grunden. Venter Rådet på, at Vatikanet brænder ned, at Prado Paladset brænder ned, at Belém Paladset brænder ned, eller kan vi forvente, at vi inden næste sommer har en forordning, der kan håndtere denne slags kriser?
Manuel Lobo Antunes
(PT) Hr. formand, hr. Medina Ortega! Vi venter naturligvis ikke på, at der skal ske naturkatastrofer i Rom, Lissabon, London eller Paris, før vi kigger nærmere på dette spørgsmål. Vi håber virkelig, at Belémslottet og Belémtårnet bliver stående i mange århundreder endnu.
Med hensyn til de specifikke frister for ændring af de gældende regler kan jeg naturligvis ikke på Rådets vegne lægge mig fast på en bestemt dato.
Elizabeth Lynne
(EN) Hr. formand! Tak for svaret, men jeg ville være enig med det opfølgende spørgsmål. Vi har faktisk brug for at vide, hvornår det bliver ændret.
Jeg taler især om oversvømmelse i Det Forenede Kongerige. Her er naturligvis tale om brande, men Solidaritetsfonden dækker oversvømmelser. Min region i West Midlands blev meget hårdt ramt. Lige præcis min landsby i Worcestershire blev ramt sammen med resten af Worcestershire og de omkringliggende områder i Hereford og Shropshire.
Den britiske regering har naturligvis ansøgt om penge fra Solidaritetsfonden. Jeg håber, at Kommissionen vil se velvilligt på det, og at Rådet rent faktisk vil forsøge at få ændret den måde, Solidaritetsfonden fungerer på, så vi kan få pengene hurtigere i fremtiden.
Desuden, kan repræsentanten for Rådet fortælle os, hvad han mener om den hurtige udrykningsstyrke, og om den vil blive fremlagt, så der kan gribes akut ind mod oversvømmelse i berørte områder?
Jörg Leichtfried
(DE) Hr. formand! Først og fremmest vil jeg gerne sige, at det efter min mening er udmærket, at vi nu kan sidde sammen her. Jeg mener, at det er en virkelig god idé.
Med hensyn til spørgsmålet vil jeg gerne sige et par ord om brandene, hr. minister, som i nogle tilfælde har naturlige årsager, men som i andre tilfælde er påsatte. Disse påsatte brande skyldes den retlige situation i nogle lande, fordi det giver visse fordele til visse mennesker.
Har man overvejet muligheden for at lægge pres på disse lande for at få dem til at ændre denne retlige situation, så dette incitament ikke findes fremover?
Manuel Lobo Antunes
(PT) Hr. formand! Udmærket. Jeg mener, at jeg allerede har besvaret i det mindste dele af det spørgsmål, der netop blev stillet. Jeg har også allerede sagt, at vores vurdering af, hvordan Solidaritetsfonden har fungeret tidligere, var positiv i den forstand, at den har fungeret korrekt.
Vi overvejer muligheden for den europæiske reaktionsstyrke. Der er endnu ikke truffet nogen beslutning, da spørgsmålet stadig vurderes og diskuteres i Rådet. Der er heller ikke truffet nogen beslutning om forebyggelse af brande, selv om der er sket en hel del. Det er meget at gøre endnu, og jeg formoder, at dette er et område, hvor udveksling af erfaringer i form af "bedste praksis" og samarbejde mellem medlemsstaterne på EU-niveau kan vise sig nyttige.
Der skal stadig gøres en indsats på dette område. Jeg må sige, at mit eget land systematisk, år efter år, rammes hårdt af brande, brandstiftelse og alt vedrørende brande, især skovbrande. På nationalt plan har vi vedtaget en række foranstaltninger og initiativer, der har vist sig at være meget vellykkede med hensyn til at forebygge brande og brandstiftelse, og vi vil naturligvis meget gerne dele vores erfaringer med medlemsstaterne.
Formanden

Om: Integreret europæisk politik for personer med handicap
Overvejer Rådet at træffe en fælles afgørelse om vedtagelse af en integreret europæisk politik til understøttelse, erhvervsuddannelse og integration af borgere med handicap?
Manuel Lobo Antunes
formand for Rådet. - (PT) Hr. formand! Tak for Deres spørgsmål, fru Panayotopoulos-Cassiotou. Som De ved, kan Rådet kun handle som lovgiver med udgangspunkt i et forslag, som Kommissionen har fremsat på et tidspunkt.
Som tingene står, har Rådet endnu ikke modtaget et forslag til Rådets afgørelse om indførelse af en integreret europæisk politik for støtte og faglig uddannelse af borgere med særlige behov og sikre deres integration i samfundet.
Som De ved, vedtog Rådet i 2000 direktiv 2000/78/EF om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv. Heri forbyder man forskelsbehandling af en række grunde, bl.a. handicap. Desuden blev dette år (2007) udnævnt til Det Europæiske År for Lige Muligheder for Alle gennem en beslutning, som Rådet og Parlamentet tog i fællesskab under den fælles beslutningsprocedure.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Hr. formand!, Jeg vil gerne takke formanden for Rådet. Afskaffelsen af forskelsbehandling på arbejdsmarkedet er ikke en effektiv løsning på problemet med handicap. Så sent som i går annoncerede man sundhedsprogrammet, der omfatter nye teknologier. Kan dette forslag ikke bruges til at give en stor del af de europæiske borgere, der kunne være aktive og nyttige for samfundet som helhed i demografiske nedgangstider, mulighed for at udnytte deres potentiale og leve i social samhørighed?
Manuel Lobo Antunes
(PT) Hr. formand! Fru Panayotopoulos-Cassiotou, jeg tror, at den tale mere var en generel bemærkning end et direkte spørgsmål. Men jeg mener, at vi trods alt har oplevet en gradvist større bevidsthed blandt medlemsstaterne og ligeledes på EU-plan om behovet for at arbejde sammen for at levere et passende svar på de problemer, der findes på dette område.
Jeg må også sige, at under det portugisiske formandskab og som led i Det Europæiske År for Lige Muligheder for Alle vil formandskabet være vært for en stor konference i Lissabon den 19. og 20. november om emnet, hvor vi naturligvis vil forsøge at gennemgå situationen med hensyn til de relevante spørgsmål. Vi vil naturligvis også forsøge at opnå politiske løfter om fremtiden for dette spørgsmål.
Paul Rübig
(DE) Hr. formand! Hvilke foranstaltninger planlægger Rådet for at gøre den offentlige transport mere tilgængelig for handicappede? Ser De nogen mulighed for at bruge bedste praksis og benchmarking til ganske enkelt at forbedre situationen på dette område?
Reinhard Rack
(DE) Hr. formand, hr. rådsformand! Vi har udtrykkeligt indskrevet handicappedes rettigheder i chartret om grundlæggende rettigheder, som bliver en del af Lissabontraktaten, og som dermed bliver fuldt ud juridisk bindende. Ser De nogen mulighed for, at Rådets formandskab opfordrer medlemsstaterne til at reagere meget praktisk over for de nye muligheder, der er blevet skabt, og indføre hensigtsmæssige foranstaltninger for at sikre, at de handicappede får flere og bedre muligheder?
Manuel Lobo Antunes
(PT) Hr. formand! Jeg har to bemærkninger. Chartret om grundlæggende rettigheder er endnu ikke trådt fuldt ud i kraft og er ikke blevet offentliggjort. Det samme gælder Lissabontraktaten, og derfor er vi indtil videre nødt til at vente. Jeg kan naturligvis ikke forudsige i oktober, hvilke initiativer eller beslutninger Rådet vil vedtage på dette område. Som De ved, er chartret om grundlæggende rettigheder desuden ikke i sig selv noget retsgrundlag for lovgivningsinitiativer.
Med hensyn til transportområdet foreslår Kommissionen ikke initiativer, som Rådet skal vedtage på dette område, og derfor hører dette spørgsmål stadig under medlemsstaternes kompetence. Det er helt klart op til dem at på nationalt plan at foreslå de foranstaltninger, som de finder nødvendige i henhold til de specifikke omstændigheder.
Formanden
Mine damer og herrer! De næste tre spørgsmål af Marian Harkin, Avril Doyle og Esko Seppänen indgik i gårsdagens forhandling. I henhold til forretningsordenens bilag II A, stk. 2, er disse spørgsmål ikke antagelige, hvorfor vi går over til næste spørgsmål.
Spørgsmål nr. 3, 4 og 5 er ikke antagelige, da det omhandlede emne allerede står på dagsordenen for dette parlamentsmøde.
Om: Seksualforbrydere
Er det portugisiske formandskab overbevist om, at EU og dets medlemsstater træffer enhver mulig foranstaltning med henblik på at identificere, retsforfølge og efter domfældelsen overvåge gerningsmænd, som begår seksualforbrydelser mod børn, at udveksle oplysninger om seksualforbrydelser mod børn samt at beskytte og redde børn i tilfælde af, at de savnes, bortføres eller er i fare?
Manuel Lobo Antunes
formand for Rådet. - (PT) Hr. formand, fru Ludford! Beskyttelse af børn mod seksuel udnyttelse og bekæmpelse af menneskehandel er særdeles vigtige spørgsmål for EU.
I den forbindelse vil jeg gerne henvise til Rådets resolution af 27. september 2001 om civilsamfundets bidrag til eftersøgning af forsvundne eller seksuelt udnyttede børn, hvori Rådet erklærede, at bekæmpelse af forsvindinger og seksuel udnyttelse af børn er en prioritering for EU.
Med henblik herpå har Rådet vedtaget forskellige juridiske instrumenter rettet mod specifikke aspekter af dette spørgsmål, herunder den fælles aktion af 24. februar 1997 om bekæmpelse af menneskehandel og seksuel udnyttelse af børn, ovennævnte resolution fra Rådet af 27. september 2001 om civilsamfundets bidrag til eftersøgning af forsvundne eller seksuelt udnyttede børn og endelig Rådets rammeafgørelse af 22. december 2003 om bekæmpelse af seksuel udnyttelse af børn og børnepornografi.
Det seneste forslag til en rammeafgørelse om anerkendelse og håndhævelse i EU af forbud, der skyldes domme for seksualforbrydelser begået mod børn, er fremsat af Kongeriget Belgien og er blevet vurderet i Rådet sammen med andre forslag, som f.eks. forslaget til Rådets rammeafgørelse om hensyntagen til domme afsagt i EU-medlemsstaterne i forbindelse med en ny straffesag og forslaget til Rådets rammeafgørelse om udveksling af oplysninger fra strafferegistre mellem medlemsstaterne.
Efter forhandlingerne har Rådet besluttet at sammenlægge bestemmelserne i initiativet fra Kongeriget Belgien med instrumentet om udveksling af oplysninger fra strafferegistre. Dette betyder, at oplysninger om en persons dom for seksualforbrydelser mod børn skal stilles til rådighed for medlemsstaternes kompetente myndigheder.
Rådets rammeafgørelse af 22. december 2003 om bekæmpelse af seksuel udnyttelse af børn og børnepornografi indeholder en definition af lovovertrædelser vedrørende seksuel udnyttelse af børn og børnepornografi, og medlemsstaterne opfordres til at træffe foranstaltninger for at sikre, at disse lovovertrædelser straffes med fængsel i mellem et og tre år og i nogle tilfælde den maksimale straf på mellem fem og 10 år. I den nævnte rammeafgørelse fastsættes den 20. januar 2006 som frist for gennemførelsen i medlemsstaterne. På grundlag af anmeldelserne, som Rådet og Kommissionen har modtaget om gennemførelsesforanstaltningerne, og af rapporten fra Kommissionen, skal Rådet inden den 20. januar 2008 vurdere, hvorvidt medlemsstaterne har overholdt forpligtelserne i denne rammeafgørelse.
Sarah Ludford
(EN) Hr. formand! Mange tak til formandskabet for svaret.
Sagen med Madeleine McCann har vakt stor interesse og ikke mindst mange kontroverser. Jeg vil ikke gå i detaljer om sagen, men det, der ligger mig på sinde, er, hvad vi overordnet kan lære om tilstrækkeligheden af europæiske foranstaltninger i tilfælde af forsvundne børn. Jeg vil gerne stille spørgsmål om tre ting.
Det første er en hotline i sager om forsvundne børn. I går fortalte kommissær Frattini os, at han på ingen måde var tilfreds med medlemsstaternes indsats for at indføre Rådets beslutning fra februar om et fælles telefonnummer, 116, for forsvundne børn, som skulle have været oprettet i august. Kun fire medlemsstater har valgt en serviceudbyder, tre medlemsstater har helt undladt at svare på en anmodning om oplysninger. Det er ikke særlig imponerende! Vil De lægge pres på de øvrige 23 medlemsstater?
For det andet, for et par uger siden krævede ministrene for retlige og indre anliggender en EU-database over forsvundne børn. Jeg mener, at der har været nogle private forsøg i samarbejde med YouTube og Madeleine McCanns forældre. Vil EU støtte en egentlig database?
For det tredje, De talte om arbejdet på udveksling af oplysninger om sexforbrydere, men hvornår vil vi have en computerdatabase?
Manuel Lobo Antunes
(PT) Hr. formand, fru Ludford! Jeg vil gerne sige følgende som svar på de forskellige spørgsmål.
For det første er mange af disse foranstaltninger forholdsvis nye eller ganske nye, og vi mangler derfor at vurdere deres virkninger. Dette er i gang, og vi vil naturligvis vurdere, hvad der har virket, og hvad der ikke har virket, og hvorvidt vi gør fremskridt på dette område. Det er det, vi skal gøre, ikke jagte medlemsstaterne og forsøge at finde skyldige eller lægge ansvaret over på dem.
Dette er en samarbejdsproces, der kræver dialog mellem medlemsstaterne baseret på de erfaringer, vi skal udveksle. Jeg mener trods alt, at vi har gjort gode fremskridt på dette område som reaktion på situationer, der er virkelig forfærdelige i humanitær henseende.
Endelig mener jeg, at reformtraktaten også er godt nyt i denne henseende, eftersom den rent faktisk tilskynder til og giver mulighed for et bredere og bedre samarbejde mellem medlemsstaterne om bekæmpelse af denne type lovovertrædelser.
Mairead McGuinness
(EN) Hr. formand, hr. formand for Rådet! Formanden for Rådet nævnte "menneskesmugling", og det glæder mig at høre Dem bruge dette ord, for jeg tror, at selv om der er opmærksomhed om børn, f.eks. McCann-sagen, bliver der smuglet mange børn og unge ind i EU's medlemsstater. Jeg vil gerne spørge, om De mener, at der gøres nok på dette område? Og jeg vil også gerne bede om, at de får hjælp, når de bliver fundet i medlemsstaterne, at de bliver rehabiliteret, og at vi enten hjælper dem med at komme hjem til deres egne lande eller sørger for, at de ikke ender som kriminelle i den medlemsstat, de er blevet smuglet til. Jeg tror, der er tale om et virkelig alvorligt problem i EU.
Jörg Leichtfried
(DE) Hr. formand, hr. minister! Jeg prøvede at lytte nøje til Deres svar til fru Ludford. Hun stillede Dem et meget specifikt spørgsmål, som De ikke har besvaret, nemlig, hvordan De agter at få de medlemsstater, der endnu ikke har oprettet denne hotline, med. Måske kan De være lidt mere specifik i Deres svar.
Manuel Lobo Antunes
(PT) Hr. formand! Jeg er hverken ekspert i kriminalpolitik eller justitsminister. Her repræsenterer jeg Rådet, og jeg kan kun fortælle Dem, hvad der i øjeblikket er den generelle følelse i Rådet. Det er altid muligt at gøre mere og gøre tingene bedre, men sandheden er, som jeg allerede har sagt, at der findes en række retlige instrumenter, som er i overensstemmelse med ønsket om at bekæmpe denne type af forbrydelse effektivt. Som sagt er mange af disse foranstaltninger nye, og de skal alle vurderes korrekt.
Der var et nyt spørgsmål: At styrke medlemsstaternes og deres borgernes bevidsthed om omfanget og alvoren af et fænomen, er rent faktisk nyt. Som det altid er tilfældet med et nyt fænomen, der skal overvejes og vurderes, findes der naturligvis en procedure, der skal følges. Hvor det er nødvendigt, vil vi fortsætte med at opfordre de medlemsstater, som måske endnu ikke har opfyldt deres forpligtelser med hensyn til at gennemføre initiativer eller lovgivning, til at gøre det så hurtigt som mulig. Hvis man har indgået en forpligtelse, skal denne opfyldes og gennemføres på dette og alle andre områder.
Formanden

Om: Fusionen mellem Suez og Gaz de France
Den 3. september blev det oplyst, at bestyrelserne i den franske energivirksomhed Suez og statsvirksomheden Gaz de France havde besluttet at gennemføre den planlagte fusion. Hermed vil koncernen blive den fjerdestørste energileverandør efter Gazprom, det franske Electricié de France og EON. Kommissionen har dog forpligtet koncernen til at frasælge en række franske og belgiske aktiviteter.
Mener Rådet, at disse fusionsplaner stadig er i overensstemmelse med de gældende principper, som det håndhæver i forbindelse med liberaliseringen af energimarkedet i Den Europæiske Union?
I hvilken udstrækning har den nye fusionerede virksomhed og den franske stat lovet at gennemføre det salg af hovednet, som Kommissionen har krævet?
Manuel Lobo Antunes
formand for Rådet. - (PT) Hr. formand, mine damer og herrer! Først må jeg sige, at, som De ved, dækkede konklusionerne af Det Europæiske Råds forårstopmøde i 2007 alle aspekter af EU's energipolitik, herunder spørgsmålet om det indre marked for gas og el.
Rådet kan ikke udtale sig om, hvorvidt de øjeblikkelige fusionsplaner er i overensstemmelse med den del af konklusionerne. Rådet påpeger, at disse konklusioner fra Det Europæiske Råd var et bidrag til Kommissionens tredje energipakke, der blev fremlagt i september 2007, og som har til formål efterfølgende at åbne det indre marked for gas og el. Først efter at være nået til enighed om de foreslåede forordninger og direktiver, og når disse er trådt i kraft, bliver det muligt at vurdere, hvorvidt det fusionerede selskab GDF Suez overholder de relevante lovgivningsbestemmelser. For det andet skal Rådet påpege, at i henhold til traktatens bestemmelser om konkurrence er Kommissionen ansvarlig for at vurdere, hvorvidt alle aftaler mellem selskaber er i overensstemmelse med Fællesskabets bestemmelser.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Jeg tror, det er helt rigtigt, at politik og konkrete skridt bedømmes af Kommissionen. Jeg har et tillægsspørgsmål, hvad angår det europæiske marked, harmoniseringen af markedet.
Hensigten med en opsplitning af virksomheder er udtrykkeligt, at investeringer i netværkerne virkelig foretages. Og så ser vi, også mellem lande, at vi ikke overholder de aftaler, som indgås. Lande skulle udveksle 10 %, hvilket blev kaldt interoperabilitet, og hvad det angår, halter vi bagefter.
Mit spørgsmål lyder: Hvilke foranstaltninger træffer Rådet for virkelig at få investeringerne i gang for at forbedre forholdet mellem f.eks. Frankrig og Spanien? Folk kan købe billigere ind hos naboerne, men hvis der ikke er nogen forbindelse, er det ikke muligt. Hvad agter De at gøre ved det?
Manuel Lobo Antunes
(PT) Hr. formand, hr. van Nistelrooij! Rådet vedtog en række foranstaltninger om energispørgsmål på Det Europæiske Råds seneste møde i marts. Disse skal naturligvis gennemføres nu baseret på Kommissionens forslag. De enkelte organer og institutioner skal påtage sig deres ansvar: Kommissionen ved at fremsætte sine forslag, Rådet ved at vedtage, forkaste eller ændre disse, og dernæst Domstolen ved at vurdere, hvorvidt medlemsstaternes lovgivning og sanktioner overholder gældende lovgivning. Mere kan jeg ikke sige i øjeblikket.
Formanden
Spørgsmål nr. 8 er trukket tilbage. Da spørgeren ikke er til stede, bortfalder spørgsmål nr. 9.
Om: Visumlettelse for borgere fra Republikken Moldova og Georgien
Borgere fra Republikken Moldova og Georgien støder på betydelige vanskeligheder, når det gælder om at opnå visa til EU's medlemsstater. Ikrafttrædelsen af aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Den Russiske Føderation om lettelse af udstedelsen af visa har desuden medført en paradoksal situation: Indbyggerne i de separatistiske regioner Abkhasien, Sydossetien og Transdnjestrien, hvoraf de fleste har russisk pas, kan meget nemmere opnå visum og rejse. Hvordan har Rådet til hensigt at fremme processen yderligere for at gøre det nemmere for borgere fra Republikken Moldova og Georgien at opnå visum samt fremme gennemførelsen af de pågældende aftaler? Det er desuden vigtigt, at så mange medlemsstater som muligt inden længe tilslutter sig det fælles center for behandling af visumansøgninger i Chisinau, så aftalen om visumlettelse omsættes konkret. Hvordan kan det forklares, at kun nogle medlemsstater har tilsluttet sig dette center, og hvordan har Rådet til hensigt at foranledige, at de øvrige medlemsstater tilslutter sig så hurtigt som muligt?
Manuel Lobo Antunes
formand for Rådet. - (PT) Hr. formand, fru Anastase! I en afgørelse af 19. december 2006 gav Rådet Kommissionen mandat til at forhandle om en aftale mellem Det Europæiske Fællesskab og Republikken Moldova om lettere visumadgang. Aftalen blev paraferet i Chisinau den 25. april 2007 og underskrevet i Bruxelles den 10. oktober 2007, faktisk af undertegnede.
Fordi aftalen blev indgået så hurtigt vil Europa-Parlamentet blive hørt om udkastet til afgørelse om indgåelse af denne aftale. Den 17. oktober vedtog Moldovas regering to lovforslag om ratificering af aftalerne med EU om lettere visumadgang og tilbagetagelse.
På Rådets vegne kan jeg fortælle Dem, at Kommissionen i øjeblikket ikke har mandat til at indlede forhandlinger om en tilsvarende aftale med Georgien. Med hensyn til det fælles visumcenter i Chisinau er samarbejdet mellem medlemsstaterne et spørgsmål, som de selv skal afgøre.
Roberta Alma Anastase
(RO) Hr. formand! Tillykke med underskrivelsen af aftalerne med Republikken Moldova. Jeg vil gerne påpege to ting i denne forbindelse: Først og fremmest finder jeg det nødvendigt, at medtage en situation, der opstod umiddelbart efter underskrivelsen af disse aftaler, i drøftelserne mellem Rådet og Republikken Moldova: Den 12. oktober blev nogle officielle delegationer fra Rumænien nægtet adgang til Republikken Moldovas område ved grænsen. Eftersom jeg mener, at en aftale om lettere visumadgang med et tredjeland helt sikkert skal følges op med hensyn til gensidighed, vil jeg gerne vide, om Rådet har til hensigt at bringe emnet op. For det andet henvises der i de aftaler, De har underskrevet, til det moldoviske sprog, et sprog, der ikke anerkendes. Jeg vil gerne påpege dette i særlig grad, fordi kun ét sprog, rumænsk, er anerkendt i EU. Med hensyn til Georgien mener jeg, at tingene bør bevæge sig fremad, så man undgår, at borgerne i Georgien skal forholde sig til en tilsvarende situation som borgerne i Sydossetien.
Manuel Lobo Antunes
(PT) Hr. formand! Som sagt underskrev jeg denne aftale om lettere visumadgang med Moldova, og jeg kan fortælle Dem, at denne foranstaltning, dette initiativ, denne aftale blev påskønnet og anerkendt af Moldovas regering.
Den er et fantastisk vigtigt instrument, både med hensyn til vores forbindelser med Moldova og alle vores forbindelser med vores nabolande. Jeg håber virkelig, at denne aftale som ventet vil bidrage til at styrke forbindelserne mellem EU og Moldova og navnlig til at styrke den "menneskelige dimension" af den europæiske naboskabspolitik, med andre ord til at bringe folk tættere sammen, så vi alle kan lære hinanden bedre at kende, for der er ingen tvivl om, at dette styrker den europæiske ånd og forståelse.
Vi skal naturligvis skulle vurdere alle problemer med anvendelsen af denne aftale. Sådanne problemer er af meget ny dato, men jeg kan sige, at når aftaler, som EU indgår med tredjelande fører til problemer eller vanskeligheder, når de ikke fører til de ønskede resultater, eller når de fører til de forkerte resultater, skal Kommissionen, evt. i samarbejde med Rådet, undersøge, hvad der sker, og evt. foretage de nødvendige ændringer.
Med hensyn til Georgien har jeg noteret mig Deres bemærkning, fru Anastase.
DanutBudreikait
(LT) Hr. formand! Er der planer om at indgå en aftale om en ordning for lettere visumadgang for Belarus? Efter udvidelsen af Schengenområdet vil Litauen med sin lange grænse med Belarus få svært ved at invitere folk fra dette land på besøg, og desuden vil belarussere ikke kunne besøge deres slægtninge på den anden side af grænsen. Har man planer om dette?
Manuel Lobo Antunes
(PT) Hr. formand, fru Budreikatė! Som De ved, træffes beslutningerne om indgåelse af aftale om lettere visumadgang fra sag til sag. Der tages naturligvis hensyn til det pågældende land, den type af forbindelser, vi har med landet, tekniske sikkerhedsspørgsmål osv. Dette betyder, at Kommissionen skal fremsætte et forslag til en beslutning vedrørende Belarus eller et hvilket som helst andet land på behørig vis over for Rådet, som så vil skulle træffe beslutningen. Men som sagt kan man ikke blot beslutte at indgå en aftale af denne type eller at indlede forhandlinger, uden at visse tekniske og politiske betingelser er opfyldt.
Men når det er teknisk og politisk muligt at indgå sådanne aftaler, bidrager aftaler om lettere visumadgang som sagt til den "menneskelige dimension" eller den "humanitære dimension" af naboskabspolitikken. Vi må ikke være fremmede for hinanden, men tværtimod lære hinanden bedre at kende.
Formanden

Om: Indførelse af en europæisk beredskabsenhed
Europa-Parlamentet vedtog den 4. september 2007 en beslutning (P6_TA(2007)0362) om naturkatastrofer under særlig henvisning til de ødelæggende brande, som hærgede Grækenland i denne sommer. I beslutningen såvel som i betænkningen af 18.9.2006) om indførelse af Fællesskabets civilbeskyttelsesordning anerkendes - bl.a. - betydningen af Fællesskabets civilbeskyttelsesordning, og der opfordres til indførelse af en europæisk beredskabsenhed, som hurtigt skal kunne sættes ind i katastrofesituationer, hvilket også blev foreslået i beretningen fra det tidligere medlem af Kommissionen, Barnier.
Hvilken holdning indtager Rådet til indførelsen af en beredskabsenhed, i betragtning af at indførelsen af en europæisk beredskabsenhed især vil være til stor hjælp for medlemsstaternes nationale myndigheder, som varetager civilbeskyttelsen?
Manuel Lobo Antunes
formand for Rådet. - (PT) Hr. formand, hr. Papadimoulis! Rådet vil gerne påpege, at Det Europæiske Råd den 15. og 16. juni 2006 og ligeledes den 14. og 15. december 2006 godkendte eller tog formandskabets beretning om en styrkelse af Unionens nød- og kriseberedskab til efterretning for at forbedre koordineringen og leveringen af de tilgængelige aktiver.
På Det Europæiske Råds møde i juni fremlagde man også yderligere retningslinjer for en forbedring af Unionens beredskab over for nødsituationer, kriser og katastrofer, både i og uden for EU. Man opfordrede til, at der lægges særlig vægt på at videreudvikle EU's hurtige reaktionskapacitet, som er baseret på midler, der stilles til rådighed af medlemsstaterne, herunder civilbeskyttelsesmoduler, og til at arbejde med Kommissionens forslag om styrkelse af Fællesskabets civilbeskyttelseskapacitet.
Med hensyn til rapporten fra Michel Barnier i maj 2006 ønsker Rådet også at påpege, at Det Europæiske Råd på sit møde den 15. og 16. juni 2006 hilste dette dokument velkommen som et vigtigt bidrag til diskussionen. Selv om visse aspekter af Barnier-rapporten er blevet indarbejdet i Fællesskabets regler og praksis, har man endnu ikke fremsat et forslag til Rådet om oprettelse af en europæisk civilforsvarsstyrke.
I sine konklusioner af 15. og 16. oktober 2007 opfordrede Rådet i lyset af de seneste ødelæggelser i nogle medlemsstater og i erkendelse af, at EU skal være i stand til at reagere effektivt og rettidigt på nødsituationer efter naturkatastrofer Kommissionen til at fortsætte sine undersøgelser af emnet og til at fremsætte relevante forslag inden mødet i Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) den 10. december 2007.
Dimitrios Papadimoulis
(EL) Hr. formand! Jeg vil gerne takke rådsformanden, men i det sædvanlige Råds-sprog har han beskrevet 18 måneders træghed og forsinkelser. Den tekst, De har læst op for os, evner at undergrave hele Barnier-forslaget. Jeg spørger Dem: Hvor mange flere ofre for brande og oversvømmelser skal vi sørge over? Hvor mange flere huse skal gå tabt? Hvor længe skal medlemsstaterne spilde deres ressourcer, før De i Rådet endelig foreslår den undersøgelse, som Europa-Parlamentet længe har bedt om? Jeg spørger Dem: Vil De som rådsformand den 10. december foreslå, at Rådet undersøger det, Europa-Parlamentet anbefaler, nemlig at denne supplerende civilbeskyttelsesstyrke skal oprettes, eller vil Deres efterfølger om 18 måneder fortælle os endnu en historie om flere forsinkelser?
Manuel Lobo Antunes
(PT) Hr. formand, hr. Papadimoulis! Rådet afventer naturligvis med stor interesse Kommissionens forslag om dette spørgsmål, med andre ord den mulige oprettelse af en civilbeskyttelsesstyrke. Det er håbet, at Kommissionen vil fremsætte disse forslag inden mødet i Rådet (almindelige anliggender) den 10. december, rent faktisk om mindre end to måneder. Vi håber at skulle kigge på og vurdere Kommissionens forslag, og vi vil derefter handle i henhold til dette.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Hr. formand! Jeg vil også gerne påpege, at dette spørgsmål er meget vigtigt, så det glæder mig, at Rådet har henvendt sig til Kommissionen og afventer et svar. Alligevel vil jeg gerne spørge: Hvad mener Kommissionen om denne styrke i forbindelse med ekstraordinære situationer, og hvad er Kommissionens holdning til en sådan styrkes reelle rolle i ekstraordinære situationer i lyset af alle disse oversvømmelser og brande, klimaændringer og begivenheder, der finder sted langt herfra, i Amerika?
Reinhard Rack
(DE) Hr. formand, hr. rådsformand! De har nævnt Barnier-rapporten flere gange. Denne rapport har skabt frygt blandt bistandsorganisationerne, fordi den tilsyneladende fører til quasimilitære ledelsesstrukturer eller foreløbig beslutningstagning på militært niveau. Er Rådet opmærksomt på denne frygt for "militarisering" af denne civilbeskyttelsesstyrke, og hvordan kan og vil Rådet reagere på denne frygt?
Manuel Lobo Antunes
(PT) Hr. formand! Som jeg allerede har nævnt, var Rådets forslag og konklusionerne i hr. Barniers rapport, at dette kan udgøre et grundlag for fremtidige beslutninger. Der var ikke tale om en 100 % opbakning eller endog en delvis opbakning til, at dette skal danne udgangspunkt for arbejdet. Det var simpelthen, hvad Rådet aftalte dengang. Som jeg netop har sagt, kan jeg ikke foregribe Rådets reaktion på forslag, modeller og metoder, der endnu ikke eksisterer, fordi jeg så ville foregribe historien.
Vi må afvente Kommissionens forslag og vurderinger. Derefter vil vi drøfte dem i Rådet og nå frem til konklusioner. Vi vil også beslutte, hvilken retning vi skal gå i den forbindelse, hvilket leder mig frem til et vigtigt punkt. Ved at bede Kommissionen fremsætte forslag om dette spørgsmål har Rådet utvetydigt udtrykt sin interesse for emnet og sit ønske om at gå videre i denne henseende. Efter min mening er det et ubestrideligt og positivt tegn.
Formanden

Om: Professor Ukshin Hotis skæbne
Den internationalt anerkendte videnskabsmand og fredsaktivist, professor Ukshin Hoti, der i 1990'erne var udenrigsminister i den demokratiske undergrundsrepublik Kosovo, der blev ledet af præsident Rugova, blev arresteret af Milosevic-regimet og har i årevis været forsvundet sporløst.
Kan Rådet fra regeringen i det nuværende demokratiske Serbien få oplyst, hvad der er sket med professor Hoti, eller om myndighederne i Beograd er rede til at indlede en undersøgelse i denne sag?
Manuel Lobo Antunes
formand for Rådet. - (PT) Hr. formand, hr. Posselt! Professor Ukshin Hoti er en ud af mere end 2.000 personer på Den Internationale Røde Kors Komités (IRKK) liste, som familierne har meldt forsvundne i Kosovokonflikten.
IRKK har siden januar 1998 indsamlet oplysninger om personer, der er forsvundet i Kosovo. Disse oplysninger er blevet fremsendt til myndighederne i Beograd og Pristina sammen med en anmodning om, at de gør deres yderste for at finde ud af, hvor disse mennesker befinder sig.
IRKK i Kosovo arbejder også med dette spørgsmål i et tæt samarbejde med FN's missioner i Kosovo. Som led i dialogen om gensidige interesser mellem Pristina og Beograd har arbejdsgruppen om savnede personer, der består af repræsentanter for begge regeringer, holdt regelmæssige møder siden marts 2004 under ledelse af Røde Kors.
Der arbejdes på begge sider for at finde frem til, hvor de savnede personer befinder sig, men der gøres kun langsomme fremskridt. Retten til at vide, hvor ens nærmeste befinder sig, er et grundlæggende spørgsmål inden for den humanitære lovgivning og menneskerettigheder.
Det betyder, at Rådet støtter det arbejde, der udføres af de internationale og lokale myndigheder i Serbien og Kosovo i denne forbindelse, og tilskynder dem til at intensivere deres indsats.
Bernd Posselt
(DE) Hr. formand! Alle ofre er naturligvis lige vigtige, og derfor glæder jeg mig over denne undersøgelse. Men professor Hoti var virkelig meget kendt. Jeg er i tæt kontakt med hans familie. Han var Ibrahim Rugovas, vores Sakharovprismodtager, nærmeste rådgiver, og han har været formelt tilbageholdt af serberne. Det betyder, at de må have nogen viden om, hvor han er! Dette er et spørgsmål, som skal afklares formelt med regeringen i Beograd, ved Rådets mellemkomst. Hvad har den serbiske regering at sige om, hvor deres fange er, en fange, som den har ansvaret for, fordi den tilbageholder ham?
Manuel Lobo Antunes
(PT) Hr. formand! Som jeg allerede har sagt, støtter Rådet naturligvis alle bestræbelser, som de myndigheder, der har det direkte ansvar på dette område, gør for at forsøge at finde ud af, hvor professor Ukshin Hoti befinder sig. Vi forstår som sagt også, at dette er et spørgsmål om menneskerettigheder og beskyttelse af menneskerettigheder. I den forbindelse skal det være en del af vores politiske dialog med de respektive regeringer, der er ansvarlige for dette.
Formanden

Om: Klimaændringer
Er Rådet stadig af den overbevisning, at EU's målsætning om at holde den globale temperaturstigning inden for 2°C sandsynligvis kan nås?
Har Rådet drøftet, hvilke yderligere foranstaltninger der skal tages op til overvejelse på EU-plan med henblik på at imødekomme de bekymringer, der kom til udtryk i 2007-rapporten fra Det Mellemstatslige Panel om Klimaændringer (IPCC).
Manuel Lobo Antunes
formand for Rådet. - (PT) Hr. formand! Som De ved, besluttede de europæiske ledere at sende det internationale samfund et klart signal om, at de er fast besluttede på at bekæmpe klimaændringer ved at påtage sig følgende forpligtelser med henblik på at tilskynde til forhandlinger om en global aftale for perioden efter 2012.
Indtil vi når frem til denne aftale, har EU uafhængigt forpligtet sig til inden 2020 at sikre en reduktion af drivhusgasemissionerne svarende til mindst 20 % af 1990-niveauerne. For det andet er EU parat til at forpligte sig til en 30 % reduktion, hvis de øvrige udviklede lande foretager tilsvarende reduktioner, og hvis de mere økonomisk udviklede udviklingslande også yder et hensigtsmæssigt bidrag.
EU mener, at vi skal gå i spidsen for de ambitiøse emissionsreduktioner, så de udviklede lande kan overbevise udviklingslandene om, at de skal bidrage til den globale indsats.
Det vil helt klart også være et ambitiøst mål at styrke det global kulstofmarked, der skal forefindes for at begrænse omkostningerne ved emissionsreduktioner. Der er allerede truffet forskellige foranstaltninger under det europæiske program vedrørende klimaændringer, og andre er planlagt inden for den strategiske analyse af EU's energipolitik for at nå en betydelig del af målet for drivhusgasreduktion.
Emissionshandelsordningen kommer til at spille en central rolle for opnåelsen af EU's langsigtede mål for reduktion af drivhusgasemissioner, og analysen af denne bliver af central betydning for gennemførelsen af de overordnede mål for EU.
Robert Evans
(EN) Hr. formand, hr. formand for Rådet! Jeg vil gerne takke formanden for Rådet for det meget opmuntrende svar. De sagde, at De ønsker at sende et kraftigt signal, og at der er behov for en global aftale. Det var interessant at høre om målet på 30 %. Jeg er enig i, at vi er nødt til at være ambitiøse. Dette er naturligvis et område, der ikke kun påvirker de fleste borgere i Europa, men også et, der bekymrer dem en hel del.
Jeg spekulerede på, om De kunne fortælle lidt mere om Deres tanker om de positive, reelle skridt, vi kunne tage for at tilskynde de lande, der burde kunne gøre mere - som f.eks. USA - og hjælpe de lande - uanset om det er Kina, Indien eller Rusland - der måske kæmper i øjeblikket. Hvilke andre ting kunne vi rent faktisk gøre for at få gang i processen, ud over at tale? Jeg antyder ikke, at det er det eneste, De har gjort, men hvad vil vi rent faktisk gøre for at få det til at ske, ud over bare at tale om det?
Manuel Lobo Antunes
(PT) Hr. formand! De værktøjer, EU råder over, er diplomatiske værktøjer og ligeledes vores overbevisning og skal vi sige politiske beslutsomhed. Jeg mener, at vi nemmest kan overtale andre til at følge os ved, at vi sætter tempoet og foregår med et godt eksempel, hvilket er præcis, hvad vi gør.
Ved at sætte os ambitiøse mål, der svarer til det, vores borgere forventer af os, foregår vi med et godt eksempel, ikke kun inden for Unionen, men også globalt. Dette inspirerer den offentlige opinion i andre lande, hvilket igen tvinger de respektive regeringer til at indføre foranstaltninger på højde med vores ambitiøse mål.
Med hensyn til USA har denne foregangseffekt efter min mening været meget tydelig. Det eksempel, som EU har vist i denne henseende på verdensplan, har ført til, at det amerikanske samfund lægger pres på de respektive myndigheder i den forstand, at de også skal være mere ambitiøse. Det er min personlige holdning, at det, at Al Gore modtog Nobels fredspris for klimaændringsspørgsmål, har meget med dette at gøre, med vores ambitiøse politik, med vores ønske om forandring, med vores ønske om at få andre til at forpligte sig til vores mål, alt sammen naturligvis inden for rammerne af et FN-baseret multilateralt diplomati.
Mairead McGuinness
(EN) Hr. formand! Må jeg opfordre Parlamentet til at udvise lederskab ved at slukke for klimaanlægget, for jeg fryser, og det kan måske bidrage til indsatsen mod klimaændringer?
Hr. formand for Rådet! De har besvaret et af de spørgsmål, jeg havde tænkt mig at stille, men der skal formentlig mere end Al Gore til for at få offentligheden til at interessere sig for emnet. Derfor vil jeg gerne bede Rådet om at skitsere, hvordan det har tænkt sig at forvandle bekymring blandt borgerne til handling blandt borgerne i EU, og om at tage i betragtning, at vi ikke ønsker at forhindre udviklingslandene i at gøre fremskridt, for det er faktisk til vores fordel, at de udvikler sig.
Formanden
Vi vil forsøge at løse problemet med temperaturen her i Parlamentet.
Manuel Lobo Antunes
(PT) Hr. formand, fru McGuinness! Tak for Deres spørgsmål. Det, vi skal gøre, er at indgå i en konstant bevidstgørelses- og informationskampagne. Vi skal også foregå med et godt eksempel. Det har vi gjort.
Det er klart, at der fortsat skal gøres en del, men jeg mener, at processen med bevidstgørelse af befolkningen om klimaændringsspørgsmålet bliver stadig vigtigere, fordi virkningerne kan ses hver eneste dag, de er reelle, og folk kan mærke dem. Jeg kan fortælle om mine egne personlige erfaringer, hvis det har nogen interesse. Klimaet i Portugal, da jeg var seks eller syv år gammel, er ikke det samme som i dag, hvor jeg er 50. Jeg har rent faktisk, og det samme har andre, kunnet iagttage, at tingene har ændret sig. Det betyder, at folk spørger, hvorfor tingene har ændret sig, og hvilke konsekvenser disse ændringer får.
På den anden side skal medlemsstaterne vedtage den lovgivning, der er nødvendig for at håndtere, bremse eller minimere årsagerne til klimaændringer. Medlemsstaterne har indgået politiske forpligtelser på EU-plan og skal nu forpligte sig til at vedtage den nødvendige lovgivning og sikre, at denne lovgivning rent faktisk overholdes. Endnu en gang skal vi foregå med et godt eksempel på verdensplan.
Jeg ønsker ikke at undervurdere den kampagne, som den tidligere vicepræsident Al Gore gennemfører, for jeg mener, at den har haft en betydelig indvirkning på den offentlige opinion på verdensplan.
Formanden

Om: Uro på de globale finansmarkeder
På et uformelt møde mellem EU's finansministre for nylig (Porto, den 14.-15. september) drøftedes den krise, der er opstået i Europa som følge af de ustabile forhold på de amerikanske finansmarkeder. Kan Rådet redegøre for arten af disse drøftelser? Behandlede Rådet det særlige tilfælde Northern Rock, som i øjeblikket er inde i finansielle vanskeligheder som et direkte resultat af manglende stabilitet i USA?
Mener Rådet, at dette spørgsmål har bredere implikationer for Europas finansmarkeder?
Kan Rådet endelig oplyse, om det føler sig overbevist om, at de eksisterende beskyttelsesforanstaltninger i sektoren for finansielle tjenesteydelser yder forbrugerne tilstrækkelig beskyttelse, navnlig de forbrugere, der har købt finansielle produkter uden for deres hjemmedlemsstat?
Manuel Lobo Antunes
formand for Rådet. - (PT) Hr. formand! Jeg vil gerne sige følgende om dette emne. Ved det uformelle møde mellem EU's finansministre og centralbankdirektører, der blev afholdt i den portugisiske by Porto den 14. og 15. september, drøftede vi forskellige spørgsmål, herunder udviklingen med hensyn til den økonomiske og finansielle situation.
Som angivet på det portugisiske formandskabs websted består vores vurdering af to dele. På den ene side mener vi, at vi oplever en periode med volatilitet og en revurdering af risici på de globale finansmarkeder, som er udløst af problemerne med subprime-realkreditlån i USA, som er blevet overført til det globale finanssystem gennem komplekse finansielle instrumenter.
Pengemarkedernes funktion er også blevet påvirket, og dette har krævet en hurtig og beslutsom indsats af de store centralbanker, herunder Den Europæiske Centralbank. På den anden side er de grundlæggende makroøkonomiske forhold i EU stærke, og væksten på verdensplan er fortsat solid, trods opbremsningen i USA, også selv om man ikke kan benægte, at turbulensen på finansmarkederne har skabt øget usikkerhed om de økonomiske udsigter.
De europæiske finansinstitutioner er tilsyneladende stærke, og deres sunde rentabilitet i de senere år sikrer, at de er i stand til at klare den nuværende periode med øget volatilitet på finansmarkederne.
Men jeg vil gerne påpege, at de specifikke tilfælde i medlemsstaterne ikke blev drøftet. Ved denne vurdering drøftede vi også de erfaringer, man kan udlede af den seneste volatilitet på finansmarkederne. Man understregede, at selv om vi har solide lovgivningsmæssige og tilsynsmæssige rammer i finanssektoren, som er blevet styrket ved den nyeste lovgivning som f.eks. gennemførelsen af kapitalkravsdirektivet og det igangværende arbejde om solvens II-direktivet, skal vi være opmærksomme, navnlig i lyset af den hurtige og innovative udvikling inden for finansielle produkter.
Tilsvarende har de seneste tilfælde af turbulens på finansmarkedet medført, at det haster yderligere med at finde løsninger på visse spørgsmål, der fortsat står på Rådets dagsorden, og de har øget behovet for, at EU sammen med sine internationale partnere finder metoder til at styrke gennemsigtigheden, forbedre vurderingsprocesserne, fortsat styrke risikoforvaltningen og forbedre markedets funktion, navnlig med hensyn til komplekse finansielle produkter.
Den 9. oktober blev man i Økofin-Rådet enige om et detaljeret arbejdsprogram, der skal gennemføres af de relevante instanser på EU-plan frem til udgangen af 2008 i et tæt samarbejde med de centrale internationale partnere.
Ved det samme møde i Økofin-Rådet i oktober vedtog man også konklusioner om at styrke de finansielle stabilitetsmekanismer i EU. Disse konklusioner findes på Rådets websted og er det konkrete resultat af mere end et års forberedelser. Rådet vedtog navnlig et sæt fælles principper, der skal være gældende for samarbejdet mellem de nationale myndigheder vedrørende finansiel stabilitet.
Man aftalte desuden at udvide aftalememorandummet om samarbejde og informationsudveksling, der blev indgået i 2005 mellem EU's finanstilsynsmyndigheder, centralbanker og finansministerier med tre nye elementer: for det første de fælles principper, der formelt blev vedtaget på mødet, for det andet fælles analyserammer til vurdering af de systemiske følger af en potentiel krise og for det tredje fælles praktiske retningslinjer for de procedurer, der skal følges i potentielle grænseoverskridende krisesituationer.
Der blev derfor defineret et arbejdsprogram med en tidsplan for denne og andre foranstaltninger, der skal gennemføres for at styrke effektiviteten af de finansielle stabilitetsmekanismer i EU. Det er klart, at formålet med hele dette arbejde er at beskytte forbrugere og investorer, som er afhængige af, at finansmarkederne fungerer korrekt.
Jeg vil gerne afslutte med at fremhæve, at Rådet, som jeg forstår det, sammen med Europa-Parlamentet og Kommissionen bakker op om målet om at nå et effektivt niveau for risikoforebyggende tilsyn og regulering for at sikre finansiel stabilitet, global konkurrenceevne og forbrugerbeskyttelse.
Mairead McGuinness
(EN) Hr. formand, hr. formand for Rådet! Jeg takker formanden for Rådet. Jeg må se nærmere på Deres meget detaljerede svar, som jeg glæder mig over, fordi der er tale om et meget alvorligt emne.
Man kan ikke nægte, at Northern Rocks indlånere har mistet tilliden til banken, og at det har udløst en dominoeffekt. Tillid er nøglen til et stabilt bankvæsen og til grænseoverskridende tjenesteydelser og forretninger i finanssektoren.
Mener De, at de initiativer, De har skitseret, er tilstrækkelige til at genskabe tilliden?
Manuel Lobo Antunes
(PT) Hr. formand! Rådet kan altid overraske medlemmerne. Som sagt bad Økofin-Rådet en arbejdsgruppe analysere situationen grundigt og detaljeret og ligeledes nye instrumenter eller foranstaltninger, der fremadrettet kan forhindre, at situationer som disse påvirker de europæiske finansmarkeder. Det er derfor opmærksomt på disse problemer, idet man har bedt de kompetente myndigheder om at udføre et detaljeret arbejde. Det har bedt denne arbejdsgruppe foreslå foranstaltninger, der skal vedtages for at forebygge situationer som den, vi for nylig har været vidne til. Vi må vente og se, hvorvidt disse foranstaltninger viser sig at være effektive i praksis. Men Rådet vil blive underrettet om de foranstaltninger, der kan blive indført for at forhindre, at vores økonomi i fremtiden påvirkes af yderligere turbulens på finansmarkedet.
Jeg skal nævne, at dette spørgsmål også blev behandlet på det uformelle måde for stats- og regeringscheferne, der blev afholdt i Lissabon i sidste uge. Ved dette møde understregede vores stats- og regeringschefer følgende budskab meget kraftigt: For det første er den europæiske økonomi det, økonomerne kalder "grundlæggende sund", og for det andet støtter man de foranstaltninger, som Økofin har truffet, og som foreslås på dette område.
Formanden

Om: Det stigende antal EU-agenturer
Der er på nuværende tidspunkt 23 europæiske agenturer fordelt på diverse lande og byer i EU. Der er praktisk taget ikke noget tilsyn med deres aktiviteter og den måde, de fungerer på. Det senest etablerede er Agenturet for Grundlæggende Rettigheder, der er hjemmehørende i Wien, hvor der nu er beskæftiget 100 mennesker. Det har til opgave at kontrollere overholdelsen af menneskerettighederne i EU, selv om denne opgave allerede udføres perfekt af Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol og egentlig også af Europarådet, der begge befinder sig i Strasbourg. Alle disse agenturer koster hvert år skatteyderne omkring en milliard euro. Nogle iagttagere er af den opfattelse, at der næppe afholdes et møde i Det Europæiske Råd, uden at der oprettes et nyt agentur.
Har Rådet til hensigt at oprette endnu flere agenturer? Bliver det i hvert tilfælde grundigt overvejet, om der er behov herfor? Har Rådet kendskab til de finansielle konsekvenser for EU's budget? Er Rådet indstillet på at lukke nogle af agenturerne, såfremt deres eksistensberettigelse ikke længere er til stede?
Manuel Lobo Antunes
formand for Rådet. - (PT) Hr. formand, hr. Van Hecke! Jeg vil gerne påpege, at spørgsmål om oprettelse og nedlæggelse af fællesskabsagenturer skal stilles til Kommissionen, som er ene om initiativretten i denne henseende. De lovgivende organer, Parlamentet og Rådet, handler udelukkende på grundlag af forslag fra Kommissionen. Med hensyn til Rådet kan det ærede medlem være forvisset om, at vi i hvert enkelt tilfælde vil overveje behovet for at oprette et nyt agentur.
Med hensyn til de budgetmæssige aspekter af agenturerne henviser jeg det ærede medlem til fælleserklæringen af 18. april 2007, hvor de tre institutioner aftaler et sæt fælles principper for den budgetmæssige forvaltning af eksisterende eller kommende fællesskabsagenturer.
Johan Van Hecke
(NL) Hr. formand! Jeg takker ministeren for hans svar. I mit spørgsmål var jeg bekymret over to ting. For det første eksplosionen i antallet af agenturer, som oprettes efter hvert rådsmøde. 12 nye agenturer på fem år, med en stigning af antallet af medarbejdere fra 166 til 3.700. Jeg har to spørgsmål. Evaluerer Rådet jævnligt nødvendigheden af at beholde disse agenturer som sådanne, selv om deres eksistensberettigelse måske ikke længere er indlysende? For det andet, hvordan tilrettelægger Rådet selv internt kontrollen med alle disse agenturers udgifter, og hvilken rolle ser det for Parlamentet?
Manuel Lobo Antunes
(PT) Hr. formand, hr. Van Hecke! Som allerede nævnt fremsættes forslaget om etablering af et agentur af Europa-Kommissionen, og derefter vurderer Rådet i samråd med Kommissionen, hvorvidt Kommissionens forslag er begrundet. Beslutningerne tages så i overensstemmelse med traktatens bestemmelser. Jeg må sige, at Portugal er vært for et agentur, Det Europæisk Agentur for Søfartssikkerhed, der har sit hjemsted i Lissabon, som vi helt klart opfatter som et meget nyttigt europæisk agentur.
Med hensyn til den specifikke forvaltning af agenturerne har disse, som De ved, deres egne tilsynsmekanismer, som efter min mening er meget stringente. Desuden er institutionerne som sagt også blevet enige om et sæt fælles principper, som har en meget direkte indflydelse på budgetforvaltningen af disse fællesskabsagenturer.
Min personlige erfaring fortæller mig, at man gør meget ud af at sikre en stringent forvaltning og anvendelse af de midler, der stilles til rådighed for disse agenturer. Det er min personlige erfaring, hvis det har interesse.
Formanden

Om: 24/7-kontaktnettet vedrørende cyberkriminalitet
Jeg er - fra USA - blevet underrettet om, at 10 EU-medlemslande ikke deltager i 24/7-kontaktnettet vedrørende cyberkriminalitet. Disse er Belgien, Cypern, Estland, Grækenland, Irland, Letland, Polen, Slovakiet og Slovenien - samt Portugal, der for øjeblikket har formandskabet.
Hvor stor vigtighed tillægger Rådet kampen mod international cyberkriminalitet?
Manuel Lobo Antunes
formand for Rådet. - (PT) Hr. formand, hr. Newton Dunn! Rådet er ikke blevet informeret om, at medlemsstaterne deltager i dette netværk, som hovedsagelig er et initiativ fra medlemmerne af G8 og Europarådet. Derfor kan Rådet hverken be- eller afkræfte dette. Men Rådet anser kampen mod internetkriminalitet for særdeles vigtig, hvilket kommer til udtryk gennem vedtagelsen af rammeafgørelsen 2005/222/RIA af 24. februar 2005 om angreb på informationssystemer og det forhold, at Rådet støttede den hurtige ratificering af Europarådets konvention om internetkriminalitet af 23. november 2001.
Desuden vil Rådets konklusioner om en generel politik for kampen mod internetkriminalitet blive fremlagt og drøftet på det næste møde i Rådet (retlige og indre anliggender), som skal finde sted i november.
Desuden har Portugal et nationalt centralt referencecenter, som er åbent døgnet rundt, og som har ansvaret for at bekæmpe denne type kriminalitet gennem Interpol og et globalt operationelt netværk.
Bill Newton Dunn
(EN) Hr. formand, hr. formand for Rådet! Jeg vil gerne takke formanden for Rådet for det ganske åbne, ærlige og faktuelle svar. Vil De på det næste møde i RIA-Rådet, som De refererede til, tage det interessante punkt op, at Rådet ikke lader til at kende til dette, og at 10 af medlemsstaterne ikke er involveret, hvilket virker fuldstændig usædvanligt for mig? Vil De være venlig at tage sagen op i Rådet?
Manuel Lobo Antunes
(PT) Hr. formand! Jeg har noteret Deres spørgsmål og Deres bekymring. Det bliver naturligvis besluttet senere, om dette spørgsmål kommer på dagsordenen og blive drøftet, men jeg vil bringe Deres bekymring over denne sag videre.
Formanden

Om: Forbud mod at besøge cubanske fanger, som er fængslet i USA
I år ansøgte jeg de amerikanske myndigheder om tilladelse til at aflægge besøg hos de cubanske statsborgere, René González, Gerardo Hernández, Antonio Guerrero, Ramon Labañino og Fernando González, der ulovligt tilbageholdes i amerikanske fængsler. Afslaget blev begrundet med, at jeg ikke havde kendt de pågældende inden deres fængsling.
I september 2007 har jeg desuden erfaret, at to hustruer til de fængslede på ny har fået afslag på deres anmodning om besøg. De pågældende har efter en række afslag i ni år ikke været i stand til at besøge de indsatte.
Hvordan ser Rådet på denne situation, som strider mod de pågældende borgeres menneskerettigheder? Vil Rådet orientere de amerikanske myndigheder om denne henvendelse?
Manuel Lobo Antunes
formand for Rådet. - (PT) Hr. formand, fru Figueiredo! Som De sikkert er klar over, er et lands beslutning om at give adgang til dets område et anliggende, der hører under den nationale kompetence. Det specifikke tilfælde med behandlingen af cubanske fanger og deres familiemedlemmer er et bilateralt anliggende mellem USA og Cuba, idet beskyttelsen af et lands statsborgeres rettigheder og interesser i henhold til Wienerkonventionen om diplomatiske relationer er det pågældende lands ansvar.
Derfor er Rådet ikke kompetent til at udtale sig om dette spørgsmål.
Ilda Figueiredo
(PT) Hr. formand! Det er korrekt, men formandskabet skal overveje følgende: Der er fem cubanske statsborgere, der har været tilbageholdt i amerikanske fængsler i ni år, og som er blevet nægtet besøg af familiemedlemmer og for tos vedkommende endda af deres hustruer. Disse har tidligere besøgt Parlamentet og er rent faktisk til stede her i dag. Det er også korrekt, at jeg af medlem af Parlamentet, og at jeg har bedt om tilladelse til at besøge disse personer, men at dette blev afvist. Nu er jeg medlem af Parlamentet, og jeg har ikke fremsat denne anmodning udelukkende som borger, men også som repræsentant for Parlamentet. Jeg mener, at Europa-Parlamentet og dets formand og naturligvis det portugisiske formandskab bør tage stilling til dette spørgsmål, eftersom afvisningen af tilladelsen til, at et medlem af Parlamentet, i dette tilfælde mig, får lov til at besøge disse fanger er en krænkelse af menneskerettighederne og ligeledes er udtryk for manglende respekt for Parlamentet. Men der er også andre medlemmer af Parlamentet involveret i denne sag, og derfor beder jeg Dem, hr. formand, viderebringe vores bekymring.
(Formanden afbrød taleren)
Manuel Lobo Antunes
(PT) Hr. formand! Jeg har naturligvis noteret fru Figueiredos bemærkninger og kommentarer, men jeg har ikke noget at tilføje til mit tidligere svar. De må også forstå, at jeg ikke kan fremsætte mine personlige synspunkter om denne sag.
Formanden
Spørgsmål, der på grund af tidnød ikke var blevet besvaret, ville blive besvaret skriftligt (se bilag).
Spørgetiden er afsluttet.
(Mødet udsat kl. 19.30 og genoptaget kl. 21.00.)
