Godkendelse af protokollen fra foregående møde
Formanden
Protokollen fra mødet i går er omdelt.
Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg den som godkendt.

Knörr Borràs
Hr. formand, i går tog jeg ikke ordet ved mødets begyndelse, men jeg vil gerne pointere en ting i forbindelse med noget, som blev sagt af Parlamentets formand i går. I tråd med fremlæggelsen af den såkaldte antiterrorismepagt i Spanien sagde Parlamentets formand, at den er blevet underskrevet af talrige organisationer, fagforeninger, og Kirken blev nævnt. Jeg vil gerne til orientering for alle sige, at dette ikke er korrekt på trods af pres fra regeringen og det Socialistiske partis side. Erklæringen er ikke engang blevet underskrevet af partier, som støtter regeringen i Madrid, og med al respekt må jeg sige, at den situation, som der tales så meget om her, nemlig situationen i Baskerlandet, er kompliceret og kræver en indsats i form af dialog, således som det f.eks. kræves i den erklæring, som jeg har fremlagt for formanden, og som er underskrevet af mere end 4.000 intellektuelle og kulturfolk fra Catalonien.
Endelig vil jeg sige Dem, at situationen er så kompliceret og nuanceret, at selv det parti, som Parlamentets formand, fru Fontaine, tilhører, stiller op til kommunalvalgene i Frankrig - i Bayonne, i Biarritz, i Anglet - i valgforbund med baskiske nationalistpartier, herunder hr. Gorostiagas parti, som ikke bliver støttet af mig, og jeg forestiller mig heller ikke af fru Fontaine.

Tannock
Hr. formand, sidste lørdag døde Marie-José, den sidste dronning af Italien og datter af Italiens kong Albert. Hun var en anerkendt demokrat og historiker. Marie-José nåede desværre ikke at opleve sin søn og sit barnebarn få lov til at vende tilbage til hjemlandet fra deres eksil. Derfor kunne hendes begravelse pinligt nok ikke finde sted i Italien, da sønnen og barnebarnet ikke ville få tilladelse til at deltage.
Denne italienske forfatningsparagraf hører ingen steder hjemme i et moderne Europa og er et klart brud på den frie bevægelighed i henhold til EU-traktaterne. Jeg har tre gange forsøgt at få Parlamentets støtte til fordømmelse af denne lov. Spørgsmålet er under behandling ved Menneskerettighedsdomstolen i øjeblikket. Jeg vil i forbindelse med den sørgelige nyhed om dronning Marie-Josés død anmode den italienske regering om at opfylde sine forpligtelser over for Den Europæiske Union og give de to prinser samme rettigheder som alle andre italienske borgere og lade dem komme hjem.
(Protokollen godkendtes)

Afgørelse om uopsættelig forhandling
Varela Suanzes-Carpegna
Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne meddele, at Fiskeriudvalget har forkastet denne uopsættelige behandling, som Rådet har anmodet Parlamentet om den 18. januar, og hvor vi anmodes om at fremføre vores synspunkter inden den 14. februar. Udvalget påtager sig at behandle dette forslag til retsakt hurtigst muligt og med omhu, men altid inden for de fastsatte lovgivningsmæssige procedurer, i henhold til hvilke afstemningen vil finde sted den 13. februar på plenarmødet i Strasbourg, hvor det allerede er opført på dagsordenen.
Hr. formand, da dette hastværk i sidste øjeblik har været almindeligt i den senere tid, vil jeg gerne benytte lejligheden til at sige, at Parlamentet har en tidsplan, som Kommissionen og Rådet kender lang tid i forvejen, faktisk et år i forvejen, hvilket burde give dem mulighed for at arbejde - og lade os arbejde - i et passende tempo med behandlingen af disse forslag.
Vi blev konsulteret sent, nemlig den 7. december, men alligevel udnævnte vi hr. Nicholson som ordfører, og ordføreren fremlagde straks sit udkast til betænkning den følgende dag, nemlig den 8. Afstemningen i udvalget er som sagt planlagt til mandag den 5. og forhandlingen i plenum af betænkningen til mandag den 12. i Strasbourg, således at afstemningen kan finde sted den 13., og de krævede frister dermed kan opfyldes. Det, som vi ganske enkelt ønsker at påpege, er, at vi har den allerbedste vilje, men vi ønsker ikke at blive afkrævet det umulige og endnu mindre at udføre vores arbejde dårligt.
(Uopsættelig forhandling forkastedes)

Udviklingen på fællesskabsplan og i medlemsstaterne med hensyn til bekæmpelse af BSE
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om udviklingen med hensyn til foranstaltninger på fællesskabsplan og i medlemsstaterne til bekæmpelse af BSE.

Byrne
Jeg er glad for denne lejlighed til at opdatere Parlamentet om de seneste begivenheder i forbindelse med BSE. Der var mange til stede, da jeg talte til Landbrugsudvalget i sidste uge. Jeg vil alligevel give et kort resumé af de seneste ugers vigtigste begivenheder.
Den 1. januar blev der iværksat nye foranstaltninger, bl.a. forbud mod anvendelse af kød- og benmel samt undersøgelse af alle dyr over 30 måneder til anvendelse i fødekæden. Kommissionen skrev til landbrugsministrene den 4. januar og anmodede om svar på et omfattende spørgeskema om gennemførelsen af BSE-foranstaltninger. Der blev sendt et arbejdsdokument med et resumé af svarene til Landbrugsudvalget sidste mandag. Den Videnskabelige Styringskomités udtalelse om en række BSE-relaterede spørgsmål fra Kommissionen blev offentliggjort den 17. januar.
Alt dette satte dagsordenen for Landbrugsudvalgets møde i mandags. Efter de sædvanlige langvarige drøftelser blev medlemsstaterne enige om følgende hovedpunkter: Forbud mod maskinudbenet kød, varmebehandling af fedtstoffer fra drøvtyggere til dyrefoder og fjernelse af rygsøjle fra kvæg. Alle tre punkter er direkte følger af tidligere drøftelser i Rådet om de foranstaltninger, der er nødvendige for at genoprette forbrugernes tillid. De er også baseret på Den Videnskabelige Styringskomités udtalelse.
Jeg vil inden for de næste dage forelægge Den Videnskabelige Styringskomité forslag om alle disse spørgsmål. Forslagene vil naturligvis resultere i endnu mere kontrol og formentlig betydelige omkostninger. Medlemsstaterne er imidlertid villige til at acceptere praktisk talt alle foranstaltninger for at sikre, at oksekødet er sundt.
Det er helt klart meget beklageligt, at beslutningen om at løse BSE-problemet har trukket så længe ud. Det er blot syv måneder siden, at Kommissionens forsøg på at opnå kvalificeret flertal for et forbud mod hjerne og rygmarv i dyrefoder og fødevarer til konsum mislykkedes. Det var heller ikke alle medlemsstater, der gennemførte et tilstrækkeligt forbud mod kød og benmel i foder til drøvtyggere.
Jeg vil gennemgå de forslag, som Kommissionen vil forelægge Den Stående Veterinærkomité. Først og fremmest forslaget om maskinudbenet kød. Kommissionen vil om kort tid overveje et forslag om forbud mod anvendelse af maskinudbenet udtaget kød fra drøvtyggere, uanset alder. Materiale fra ben, ud over kranium og rygsøjle, eller fra ben fra unge dyr kan være sikkert. Der er imidlertid store problemer forbundet med kontrol heraf, og det er efter omstændighederne sikrest med et totalt forbud.
Jeg kan tilføje, at anvendelsen af maskinudbenet kød virker mere og mere frastødende på forbrugerne. Industrien for forarbejdet kød har også anmodet om dette forbud. Den foreslåede foranstaltning vil derfor være velkommen hos både industrien og forbrugerne. Med hensyn til spørgsmålet om fedtstoffer fra drøvtyggere vil Kommissionen foreslå, at fedtstoffer fra drøvtyggere i dyrefoder skal trykkoges ud over de nuværende krav om ultrafiltrering. Kommissionen vil også indføre krav om, at sådanne fedtstoffer kun må stamme fra diskret fedtholdigt væv, når det anvendes som mælkeerstatning til kalve.
Vi må også overveje, om disse ændringer kan håndhæves i tilstrækkelig grad. Vil der f.eks. være problemer med kontrollen, når der skal skelnes mellem forskellige typer fedtstof. Er der så behov for et direkte forbud mod anvendelse af fedtstoffer fra drøvtyggere i dyrefoder? Og hvordan sikrer vi i givet fald, at de fedtstoffer, som vi bruger som erstatning, er sikre?
Et sidste punkt i forbindelse med fedtstoffer fra drøvtyggere: Forbrugerne må helt sikkert sætte spørgsmålstegn ved en højere standard for anvendelse af fedtstoffer fra drøvtyggere i dyrefoder end for anvendelse i fødevarer til konsum. Men sådan er det faktisk, og det vil jeg lave om på.
Med hensyn til rygsøjlen vil Kommissionen fastsætte et krav om fjernelse af rygsøjlen i tilfælde, hvor der er tvivl om effektiviteten af forbuddet om kød- og benmel, eller hvor det ikke kan påvises, at det er meget usandsynligt, at dyrene kan have BSE. Dette krav er i tråd med Den Videnskabelige Styringskomités henstillinger.
Men der er imidlertid stadig vigtige spørgsmål at behandle. Hvor bør rygsøjlen fjernes? Hvis den fjernes på slagteriet, som er lettest at kontrollere, vil det påvirke opbevaringen og transporten af slagtekroppene. Der er endvidere risiko for mikrobiologisk manipulation på grund af den øgede manipulation. Men hvis fjernelse af rygsøjlen skal ske hos slagteren eller i detailledet, skal vi være opmærksomme på virkningerne for forbrugerne. Streng gennemførelse af Den Videnskabelige Styringskomités henstillinger vil kræve, at rygsøjlen fjernes hos alle dyr, der er over 12 måneder, som man i øjeblikket gør det i Frankrig. Det vil medføre et forbud mod bestemte udskæringer af kød, der er meget populære - T-bone-steaks og bistecca fiorentina, f.eks.
Og endelig, hvilke medlemsstater skal så fritages fra kravet? Skal medlemsstater som f.eks. Østrig, Sverige og Finland, som stadig er BSE-frie lande, fritages? Kommissionen overvejer disse spørgsmål nøje og vil inddrage dem i forslaget.
Jeg håber, at disse observationer vil medvirke til at belyse de meget komplicerede spørgsmål, som opstår i forbindelse med tilsyneladende enkle foranstaltninger. Jeg er klar over, at spørgsmålet om kontrol er meget vigtigt. I denne forbindelse er ministrenes svar på min skrivelse af 4. januar meget betryggende. Alle medlemsstater insisterer nu på, at sikker gennemførelse af BSE-relaterede foranstaltninger har højeste prioritet.
Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret vil fortsætte sit inspektionsprogram i denne forbindelse. Som yderligere tilskyndelse til bedre overholdelse af foranstaltningerne overvejer jeg et forslag i den nærmeste fremtid, som vil medføre, at medlemsstaterne udarbejder månedlige rapporter om gennemførelsen af BSE-kontrolforanstaltningerne. Det Forenede Kongerige og Portugal udarbejder allerede sådanne rapporter i forbindelse med deres foranstaltninger til begrænsning af eksport af oksekød. Jeg mener, at det har været nødvendigt for at sikre aktiv gennemførelse af kontrolforanstaltningerne. Det vil derfor, tror jeg, også blive iværksat på fællesskabsplan.

Böge
Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg vil gerne sige til Dem, hr. kommissær Byrne, at De har handlet meget seriøst i bestræbelserne på at forankre en forebyggende og bæredygtig forbrugerbeskyttelse i Den Europæiske Union. Det er sandt, at mangt og meget er nødvendigt i meget vidtrækkende beslutninger, fordi de fejl, der er begået i fortiden, nu indhenter os. Jeg vil klart holde fast ved, at BSE i høj grad har at gøre med svigt fra statens side, med store forsømmelser hos Det forenede Kongerige og også med mange forsømmelser hos Kommissionen indtil 1996. Jeg vil gerne understrege, at jeg ikke kender nogen, der har gjort alt korrekt i forbindelse med bekæmpelsen af BSE. Det er kendetegnende, at der i høj grad er svigt fra statens side, at der for sent blev taget hånd om fejltagelserne, at der for sent blev truffet bestemmelser, og hvis der blev truffet bestemmelser eller indført forbud, blev de ikke kontrolleret tilstrækkeligt. Det forfølger os nu. Derfor er de foranstaltninger, som De har fremlagt, hr. kommissær, helt sikkert nødvendige og rigtige, og vi appellerer til, at medlemsstaterne virkelig vil gøre alt for at gennemføre dem så hurtigt som muligt.
Men jeg vil også gerne understrege, at Parlamentet i november krævede, at alle dyr over 18 måneder skulle testes, men jeg ser her en risiko, hr. kommissær. Hvis det i forbindelse med udtagningsprogrammet i dag bliver besluttet at teste eller udtage som defineret i den forebyggende forbrugerbeskyttelse, og nogle medlemsstater tester alle dyr, andre tester eller udtager, så har vi sidst på året en forvanskning af statistikken. Det kan ikke nytte noget!

Derfor ville det være godt, hvis De vil gøre noget i den forbindelse. Jeg vil også gerne appellere til, at De så hurtigt som muligt afklarer spørgsmålet vedrørende problematikken i tredjelandene, for også dér har vi de sidste år haft et kæmpe potentiale med at bortskaffe infektiøst materiale. Også her melder spørgsmålet om den fælles forbrugerbeskyttelse sig. Vi må ganske enkelt tage højde for de finansielle komponenter. Vi risikerer, at hundredtusinder af arbejdspladser i Europa ruineres, og derfor bør Kommissionen også undersøge, om vi f.eks. som i Frankrig via en udgiftsfordeling eller en afgift på kød eller også ved at hæve momsen på landbrugsprodukter kan fordele de finansielle byrder ligeligt og solidarisk på alle skuldre, så bortskaffelsen kan løses på en fornuftig måde. Vi skal gøre alt, også i forbindelse med de finansielle programmer i landbrugsbudgettet, for f.eks. via brancheaftaler at markedsføre dyrene 20% eller 30% nemmere, ellers får vi slet ikke styr på tingene.
(Bifald)

Roth-Behrendt
Hr. formand, vi befinder os i en situation, som vi har befundet os i i seks år. Egentlig skal hr. Graefe zu Baringdorf tale lige efter mig, og så er de personer igen samlet, som i princippet i seks år stort set ikke har arbejdet med andet end BSE. Meget af det, som landbrugsministrene - lad os sige delvist frivilligt, delvist ufrivilligt - nu har besluttet, har Europa-Parlamentet allerede krævet i over seks år. Hr. Byrne har refereret til det. Hvordan var det så med bortskaffelse af risikomaterialer? Alle medlemsstater har jo forsøgt at forhindre det og blokere for det, så længe det går. Hr. Byrne, når jeg nu hører, at det er vanskeligt at overveje spørgsmålet om fjernelse af rygsøjlen, så er der jo allerede ballade igen. Hvad skal det til for? I øjeblikket må vi opfatte rygsøjlen som risikomateriale, og det gælder i alle medlemsstater. Den skal fjernes, den skal fjernes på slagteriet, og den skal behandles som risikomateriale. Slut! Punktum! Ikke noget med et lille smuthul her og der!
Efter 11 år i Europa-Parlamentet har jeg imidlertid erfaret, at fremskridt sker i slowmotion. Sådan er det nu. Vi har bevæget os fremad i snegletempo. Det er jo fint, så længe det går fremad. Det har jeg slet ikke noget imod, men nu kunne jeg godt ønske, at det ville gå en lille smule hurtigere, for vi har den store mulighed, at vi rundt omkring i medlemsstaterne har skælvende kødmarkeder og dermed skælvende landbrugsministre, skælvende økonomiministre og alt, hvad dertil kommer. Desværre rammer det også landmændene, det rammer også den forarbejdende kødindustri og dyrefoderproduktionen, som jeg altid nævner i ét åndedrag, og som tidligere ikke ubetinget har gjort noget for at øge kvaliteten.
Når vi nu betragter disse kødmarkeder, der er ved at bryde sammen, og erkender den mulighed, der ligger i det, nemlig at fremme foranstaltninger, så skal vi overveje, hvilke foranstaltninger vi har brug for. Det indebærer naturligvis, som De netop har sagt, hr. Byrne, at begrebet risikomateriale udvides, så vi nu langt om længe kan forbyde maskinudbenet kød. Nå godt, det kunne vi have gjort for flere år siden, men det skal forbydes overalt, og det skal ikke igen kun være en lille del af kraniet og rygsøjlen! Alt skal væk, vi har ikke længere brug for det i et overflodssamfund som vores, det er helt klart!
Hvad har vi så brug for? Vi har i virkeligheden brug for ens behandling af animalsk fedt. Det kan ikke være rigtigt, at vi gør forskel på animalsk fedt eller gelatine, om de f.eks. kommer i den menneskelige fødekæde, eller om det f.eks. anvendes til kosmetik eller farmaci. Det kan ikke være rigtigt. Fedt skal steriliseres under højtryksproceduren, punktum! Intet andet skal anvendes længere. Vi skal minimere risiciene, det skal være helt klart!
De har sagt noget meget positivt, hr. Byrne. Det vil jeg gerne vende tilbage til. Hvordan behandler vi undtagelsestilfældene i medlemsstaterne, i forbindelse med rygsøjlen, fedt og andet? Hvordan behandler vi medlemsstater, der ikke har BSE? Her læner jeg mig afslappet tilbage og tænker: Det kender jeg jo. Det har jeg da allerede hørt om i de sidste år. Hvilken medlemsstat har så ikke BSE? Og tillad mig at spørge: Hvorfra ved de det? Undersøger de kvægets hjerne, og hvis de kan det, vil de så være så venlig at forklare os, hvordan det går! For det vil vi også gerne kunne!
Så længe medlemsstaterne ikke udfører altomfattende test og trods skødesløshed med disse test, som vi kender til, og så længe alt ikke testes fuldstændigt, og det gælder også de dyr, der er fjernet fra markedet - her er jeg enig med hr. Böge - får vi ikke et fuldstændigt billede. Så længe der ikke bliver testet overalt, ved vi ikke, om Finland, Tyskland, Østrig eller Italien er fri for BSE. Så længe vi ikke ved det, må vi behandle alle medlemsstater ens, punktum! Så må vi se, hvilken medlemsstat der igen blokerer, og det gør vi klart i offentligheden. Jeg vil gerne se de medlemsstater, der i øjeblikket holder det ud.
Ud over alle de punkter, som jeg nu ikke længere kan berøre, vil jeg alligevel kort komme ind på det, der i længere tid har været mit yndlingstema: Vi kan lave den bedste lovgivning her i Den Europæiske Union - men den nytter ikke, så længe den ikke bliver kontrolleret i medlemsstaterne. Jeg er overbevist om, at der i alle medlemsstater er for få dyrlæger, for få levnedsmiddelkonsulenter og for lidt kontrol på stedet. Derfor vil jeg gerne opfordre Dem til, hr. Byrne, at forpligte medlemsstaterne til at rapportere til Dem, hvor mange dyrlæger der er, hvor mange levnedsmiddelkonsulenter, hvornår de kontrollerer hvad, og hvad de tidligere har gjort, og Deres månedlige rapporter bifalder jeg meget og takker Dem for!

Pesälä
Hr. formand, jeg vil gerne først ganske kort konstatere, at der nu er tale om et så bredt og så stort problem, at der under ingen omstændigheder er nogen, der kan tillade sig at komme med beskyldninger. Nu bør man ikke komme med beskyldninger mod nogen anden. Hverken Finland, Sverige eller Østrig har givet nogen skylden for BSE. Vi har gennemført nogle foranstaltninger allerede for 10-15 år siden, og tilsyneladende er der på grund af disse foranstaltninger måske mindre risiko for, at vi får sygdommen. Vi påstår ikke, at vi ikke har den, men vi har gennemført de foranstaltninger, som alle til syvende og sidst burde gennemføre.
Først og fremmest burde man specielt holde øje med, at man i hvert enkelt medlemsland virkelig efterlever de nu vedtagne løsninger. De efterleves ikke i alle medlemslande. Derfor er det rigtig godt, at Landbrugsudvalget nu foreslår et underudvalg, hvor man kontrollerer fødevaresikkerhed, herunder bl.a. BSE, således at man i fremtiden på forhånd kan forebygge de farer og risici, som er til stede, særligt når man tager hensyn til udvidelsen, som bringer meget store lande, der har husdyravl som hovederhverv, ind i Fællesskabet.

Auroi
Hr. formand, hr. kommissær, da vi tog den parlamentariske beslutning om kogalskabskrisen, sagde jeg på De Grønnes vegne, at de europæiske lande, der foregiver ikke at have nogen tilfælde af kogalskab, er dem, der ikke leder efter dem. Nu ser De desværre, at omstændighederne har givet mig ret, som de så ofte gør, når man i god tid advarer om de risici, som den tøjlesløse liberale økonomi udsætter jorden og menneskene for. Men det bliver først hørt, når den proklamerede katastrofe er en realitet.
Jeg kan nu i sandhed sige, at kogalskabskrisen er blevet undervurderet af Kommissionen og ikke mindst af medlemsstaterne. Efter pression fra hvilken lobby? Alle her i salen ved, at Europa først og fremmest har været et stort marked uden grænser siden 1993, hvor alt, selv inficeret kød- og benmel, kan købes og sælges. Har vi fået sat en stopper for denne egoistiske politik i dag? Jeg er lige kommet hjem fra Porto Alegre, hvor de brasilianere og argentinere, jeg har mødt, indrømmer, at de af og til har oplevet den samme praksis, nemlig at kvæg fodres med døde dyr. Jeg frygter i høj grad, at de, hvis de også begynder at lede, vil finde tilfælde af BSE.
Under alle omstændigheder halter fællesskabsbeslutningerne stadig, 15 år efter det første tilfælde af kogalskab, bagefter sygdomsudviklingen. Resultaterne af det sidste møde i Rådet (landbrug) afviger ikke fra denne regel. I stedet for ganske enkelt at forbyde visse former for animalsk fedtstof, som Den Videnskabelige Veterinærkomité halvvejs havde foreslået, foretrak Rådet at træffe en halv foranstaltning, nemlig at varmebehandle animalske fedstoffer.
Den foreløbige rapport, som De har fremlagt for os, kommissær Byrne, er foruroligende på flere punkter. Vi får f.eks. at vide, at en medlemsstat graver de særlige risikomaterialer ned uden forudgående behandling, at andre ikke har held med at fjerne dyrenes rygsøjle på slagteriet, og at visse godkendte tests har vist sig kun at være meget lidt effektive i praksis.
Endelig sætter jeg spørgsmålstegn ved antallet af gennemførte tests i medlemsstaterne, eftersom visse tal er svære at gennemskue. F.eks. tester Portugal, Grækenland og England (hvor epidemien opstod) kun 600 dyr om dagen, mens Tyskland f.eks. tester 37.000 dyr og Irland 150.000.
Hvad har De tænkt Dem at gøre, hr. kommissær, for reelt at harmonisere disse kampagner, for reelt at opnå samme beskyttelse mod denne epidemi over hele Europa, og for at forbrugeren ikke skal være ene om at betale?
Vi har brug for nye retningslinjer. De skal målrette den fælles landbrugspolitik mod en sikret fødevareproduktion, idet denne reform ikke skal begrænse sig til kvægopdræt og den nuværende krise, men sætte spørgsmålstegn ved buropdræt generelt, og idet den ikke skal rette en fejl ved at begå en ny. Hvis De her indrømmer Deres skyld i kogalskabskrisen, hr. kommissær, skal De ikke andetsteds gøre reklame for genmanipulerede organismer.

Jové Peres
Hr. formand, det tilfælde, som vi her behandler, er værdigt til at optræde i en manual over, hvad man ikke må gøre i politik ved forvaltning af en offentlig sag. For det første er det beklageligt, at disse foranstaltninger - foranstaltningerne til bekæmpelse af BSE - er iværksat så sent, og altid efter at befolkningen er blevet opskræmt og i lang tid har været udsat for risikoen. Det er nu over fire år siden, at Parlamentet formulerede nogle henstillinger, som kunne have gjort det muligt at undgå denne sygdom.
For det andet er det beklageligt, at der mangler midler til at gennemføre de foreslåede foranstaltninger og til den egentlige krisestyring. Disse mangler belyser, at Unionen på visse områder er blind og har nogle huller. Selv om der er forskelle staterne imellem, er det overraskende, at der ikke i tide er blevet planlagt logistiske foranstaltninger til analyse og udryddelse af kød- og benmel samt risikomateriale. De økonomiske mangler er derimod indlysende, både på fællesskabsplan og nationalt. Både fællesskabstraktaterne og staternes forfatninger indeholder forpligtelsen til at beskytte borgernes sundhed. Det er derfor absurd at forsøge at finansiere denne krise med afgifter på kødforbruget eller med kvægavlernes indtægter, hvilket medfører, at de små bedrifter forsvinder.
Nogle gange virker det, som om vi er vores egne fanger. I Verdenshandelsorganisationen har vi ved at give afkald på en del af vores marked for vegetabilske proteiner til USA accepteret en begrænsning af vores egen produktion. Hvad skal vi gøre nu? Skal vi erstatte animalsk mel med gensplejset soja, som er importeret fra USA? I Agenda 2000 blev der vedtaget en reduktion af bistanden til kvægavlerne. Vi var klar over konsekvenserne heraf. Hvordan tror vi, at man kan klare en forøgelse af omkostningerne samtidig med en brutal reduktion af priserne? Agenda 2000 gennemfører heller ikke foranstaltninger til udviklingen af ekstensiv kvægavl.
Og endelig vil den "religiøse" respekt over for det finansielle overslag, der blev vedtaget i Berlin, ikke give mulighed for at tackle exceptionelle situationer.
Mine damer og herrer, lad os være realistiske: Denne krise kræver en ændring i Den Europæiske Unions holdning over for WTO, en revision af det finansielle overslag fra Berlin og en revision af den fælles landbrugspolitik med korrektion af dens uligheder og retningslinjer.

Hyland
Hr. formand, det er med nogen ærgrelse, at jeg endnu en gang deltager i en forhandling om BSE. Jeg beklager, at kommissærerne Byrne og Fischler ikke har haft held med deres første tiltag med henblik på indførelse af BSE-kontrol og genoprettelse af forbrugernes tillid.
Det er mildt sagt meget skuffende, at nogle medlemsstater var parate til at skjule forekomsten af BSE i deres eget kvæg og uvillige til at gennemføre de kontrolforanstaltninger, som Kommissionen havde foreslået, og som Parlamentet havde godkendt.
Disse handlinger, eller mangel på samme, har ført til en forståelig og begrundet modstand fra forbrugernes side, og det har igen har ført til et fald i oksekødforbruget på op til 27%. Vores nye omkostningskrævende nødplan for at genopbygge forbruget og forbrugernes tillid kræver alle medlemsstaternes fulde deltagelse. Der er ikke plads til uenighed på dette kritiske tidspunkt, og de lande, der overtræder forskrifterne, skal efter min opfattelse straffes behørigt.
Der har tidligere været eksempler på, at landmænd overtrådte fødevarereglerne og blev behørigt straffet. Denne gang er de dog stort set uskyldige ofre for en situation, der er uden for deres kontrol. De er ofre for producenter af dyrefoder, som bruger kød- og benmel i foder til kvæg, og der er desværre noget, der tyder på, at skruppelløse producenter fortsat har brugt kød- og benmel efter indførelsen af de nye regler.
Efter min opfattelse er vi nu villige til at gennemføre ekstreme foranstaltninger, og jeg er enig med kommissær Byrne i, at det er nødvendigt i den nuværende situation. Den barske realitet er dog, at der er store arbejdsmæssige og økonomiske konsekvenser for landmændene, der står som garanter for fødevareudbud og -kvalitet, og landbruget har mistet hele sin troværdighed på grund af ødelæggelsen af en primær fødevare.

Bonino
Hr. formand, kære kolleger, det lader til, at kogalskabsproblemet også forfølger mig i mit politiske liv og i mit privatliv, og det i en situation, hvor institutionerne - i dette tilfælde medlemsstaternes regeringer - tilsyneladende kun reagerer, når de står over for en katastrofe, men aldrig tænker på forebyggelse, og det er, som om historien ikke har lært os noget. F.eks. fik De, hr. kommissær, til opgave af Rådet (landbrug) at gennemføre de foranstaltninger, De fortalte os om. Jeg vil gerne ønske Dem held og lykke, for jeg kan allerede nu forestille mig det postyr, De vil møde, når De foreslår disse foranstaltninger. Nogle medlemsstater vil bede om at blive fritaget, andre vil - f.eks. for rygsøjlens vedkommende - bede om en forlængelse af fristen fra 12 til 20 måneder, og andre igen vil forlange, at vi skal tilbyde forbrugerne sikkert kød. Alt i alt er det på en måde allerede muligt at forudse det hele, og jeg kan kun håbe, at De har den fornødne styrke og gode nerver, så de kan holde tungen lige i munden, selv om jeg udmærket er klar over, at det ikke bliver let.
Det, der har været på tale i de sidste par måneder, er efterhånden et velkendt emne, nemlig medlemsstaternes kontrol med fællesskabsbestemmelsernes gennemførelse. Dette er efter min mening det egentlige spørgsmål, der bør rejses over for Rådet, for på den ene side fastlægger man de foranstaltninger, der skal gennemføres, og på den anden side sker der det, at medlemsstaterne enten ikke gennemfører dem - hvilket giver anledning til overtrædelsesprocedurer af enhver art, som dog altid er meget langsommelige - eller at de under alle omstændigheder ikke er i stand til at kontrollere dem. Resultatet er, at man til sidst bliver nødt til at træffe nogle tilsyneladende drastiske foranstaltninger, netop fordi kontrollerne absolut ikke giver nogen garanti eller sikkerhed.
Dette er et punkt, der vil give anledning til yderligere vanskeligheder, eftersom medlemsstaterne er tilbøjelige til enten at foretage for få kontroller eller også - når de foretager kontrollerne - til ikke at videresende de pågældende oplysninger til de andre institutioner. Derfor tror jeg, at Parlamentet vil rette nogle stadig kraftigere opfordringer til Dem, hr. kommissær, men jeg tror også, at De kan regne med vores støtte i denne vanskelige kamp.
Afslutningsvis vil jeg blot sige, at hver gang man forsøger at løse et spørgsmål, opstår der naturligvis nye spørgsmål. Hvad skal vi f.eks. gøre ved dette kød- og benmel? Vi skal brænde det. Det er klart, vi ikke har den nødvendige forbrændingskapacitet i dag, og derfor er vi nødt til at oplagre det. Det er dog lige så klart, at der ikke er nogen, der har undersøgt de miljømæssige konsekvenser af, at man forbrænder hundredtusinder ton kød- og benmel. Det andet spørgsmål er, hvilket proteintilskud vi skal give dyrene. Som De måske ved - men det er en god ting at minde om det - importerer Europa allerede 30 millioner t genetisk modificeret sojaderivat, og hvis man ikke anvender kød- og benmel, vil det udelukkende få denne import til at stige, eftersom Europa er afhængigt af sojaen. Hvad skal vi gøre ved alt dette? Når jeg siger dette, ønsker jeg blot at gøre opmærksom på, at der ikke er nogen mirakelløsninger, men at vi skal være åbne og gøre en indsats for at finde nogle passende løsninger fra gang til gang.

Bernié
Hr. formand, Den Europæiske Union er for en stor dels vedkommende selv skyld i omfanget af kogalskabskrisen, fordi Unionen har været alt for langsom til at træffe de nødvendige foranstaltninger. Resultatet er nedslående: en gennemsnitlig forbrugsnedgang på 27% og en flerdobling af eksportembargoerne. Alene i Frankrig beskæftiger kvægsektoren 400.000 mennesker. Opdrætterne er fortvivlede og truer med fallit på grund af faldet i kurser og forbrug. De kan ikke beholde dyrene på gården. Mælkeproducenterne overskrider deres kvoter. De forvirrede og skræmte forbrugere ved ikke længere, hvad de skal købe. Slagterierne, der er i arbejdsstandsning af tekniske årsager, kan ikke opbevare alle slagtekroppene, mens de venter på testresultaterne, på grund af alt for store forsinkelser samt mangel på uddannet personale og godkendte laboratorier. I dag kan man udelukkende teste døde dyr. Hvordan går det med forskningen inden for blodscreening? Ifølge kommissær Byrne er man i færd med at udarbejde en patentansøgning. Bliver der gjort en maksimal indsats for at fremme forskningen og især den offentlige forskning? Systematisk nedslagtning af besætninger er dyrt, og det ødelægger opdrætternes bestræbelser på at forædle. Skal man, eftersom screeningtest nu er obligatoriske, fortsætte med at destruere sunde dyr eller de sunde dele af dyr? Denne systematiske destruktion udrydder også de raske bærere af sygdommen. Ville det ikke være klogt at bevare en del af denne hjord, selvfølgelig fuldstændigt isoleret, i forskningsøjemed? Med hensyn til tyre til tyrefægtning, der regnes for at være i risikogruppen og derfor automatisk er pålagt destruktion som alle andre dyr, der er døde uden for slagteriet, bliver deres kød uegnet til føde, selv om det er efterspurgt, og det kan ikke tåle at blive frosset ned, mens man afventer testresultaterne.
Endelig er det blevet nødvendigt med et forbud mod kød- og benmel på grund af rå- og hjælpestoffernes manglende sporbarhed. Hvordan skal man opbevare det, brænde det og erstatte det? De offentlige myndigheder beslaglægger områder til denne brug uden at konsultere befolkningerne eller foretage undersøgelser af miljøpåvirkningerne eller risikovurderinger i øvrigt. Hvis afbrændingen skal være forsvarlig set fra et sundhedsmæssigt synspunkt, skal den ske i særlige forbrændingsanlæg, som i dag er utilstrækkelige til opgaven. På trods af et proteinunderskud kan de medlemsstater, der er afhængige af import af olieholdige proteinafgrøder, ikke sikre, at disse ikke kommer fra GMO'er. Samtidig fortsætter Europa med at braklægge jorden. Det er altså på tide at genoptage forhandlingerne i WTO og på ny forhandle om bl.a. Blair House-aftalen. Europa skal ikke efterleve sin erklæring om at reducere støtten til opdrætterne ved f.eks. at stoppe for præmier til ammekøer eller reducere antallet af tilladt kvæg.
Selv om landmændene lægger mange kræfter i at sikre en bedre sporbarhed og producere kvalitetsprodukter, skal Europa ikke tvinge dem til at bringe nye ofre, som det blev besluttet på det sidste møde i Rådet, men tværtimod støtte dem også ved hjælp af direkte tilskud. Ekstraordinære omstændigheder kræver ekstraordinære foranstaltninger. Den offentlige sundhed overskrider langt rammerne for landbrugsbudgettet. En del af de nødvendige udgifter til fødevaresikkerhed og genopretning af forbrugernes tillid skal altså pålægges det almindelige budget.

Ilgenfritz
Hr. formand, hr. kommissær, de foranstaltninger vedrørende BSE-krisen, som Kommissionen hidtil har foreslået, kommer oftest for sent, de er ikke specielt effektive og også ensidige. Kommissionen reagerer i stedet for at agere. Den skal være mere dynamisk for virkelig at få kontrol over denne sag. Mange af de spørgsmål, der optager de implicerede, er stadig ubesvarede. Hvordan kan man forklare prisforskellene på BSE-test i Europa? Hvordan vil man gå til værks over for en eventuel konkurrenceforvridning? Hvorfor bliver de, der er uskyldigt ramt, ikke hjulpet på en effektiv måde? Jeg tænker især på landmændene i de lande, hvor der stadig ikke er nogen BSE-tilfælde, samt husdyrbrug og slagterier, der alle kæmper og frygter for deres eksistens i den nuværende situation. Man hjælper de forkerte. Især ved forbrændingshandlingen sløres data, og problemet bliver i sidste ende fejet ind under gulvtæppet, men især bliver de uskyldige ikke hjulpet. I de lande, der ikke har deltaget i aktionen, bliver kvæget i staldene. Det er en urimelig byrde, der hviler på de ramte.
70% af tillægsbudgettet skal alene anvendes til det. Hvorfor bliver BSE-test på levende dyr ikke støttet yderligere, og hvorfor forceres de ikke yderligere? Det må være klart for Dem: Hvis vi mister vores landmænd, mister vi også vores livsgrundlag, for især i vores regioner, og her mener jeg alperegionerne, er det landmændene, der dyrker naturen. Med landmændene mister også vi vores livsgrundlag!

Grossetête
Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, vi er endnu en gang samlet for at tale om BSE. Jeg gør opmærksom på, at det kun er et par måneder siden, jeg i Europa-Parlamentet i Strasbourg talte om Kommissionens tilbageholdenhed i sine forslag.
Så nu kan man virkelig forbavses over den nervøsitet og denne panikbevægelse i nogle lande, der længe har troet, at de ville undslippe plagen, men som trods alt havde tid til at observere de foranstaltninger, der blev truffet i nabolandene. Denne panik må ikke gribe os, for vi er politisk ansvarlige. I dag foreslår Kommissionen os et antal foranstaltninger, og når jeg hører på mine kolleger, går det op for mig, at det er vigtigt at harmonisere disse. Jeg sagde, at vi var politisk ansvarlige. Derfor må vi, som jeg har gjort det i årevis, sige fra over for fejlgrebene i den fælles landbrugspolitik, der mest har favoriseret de store landmænd og tilsidesat den egentlige landbefolkning, som vores landområder har så stort behov for. Det kræver en større indsats at iværksætte et bæredygtigt landbrug, der bekymrer sig om den sundhedsmæssige kvalitet af produkterne, deres sikkerhed samt miljøet. Det kræver ikke blot en stor indsats, men også en stor del beslutsomhed at forklare de nye omfordelingssystemer for landbrugspræmier og især holde stand mod Rådet, så vores drøftelser ikke bare bliver ved snakken. Vi står midt i et sandt europæisk drama. Vi må benytte denne lejlighed til at omdefinere en europæisk landbrugspolitik, der ikke skal være en dilettantpolitik som José Bovés, men som skal leve op til forbrugernes og landmændenes forventninger, eftersom det er dem, vi støtter. Det fører ikke til noget at træffe autoritære og teknokratiske foranstaltninger, der begrænser kvægproduktionen i fremtiden. Iværksættelsen af et ekstensivt landbrug fører af sig selv til en regulering af produktionen. Vi skal producere bedre, men mindre, styrke kontrollen og iværksætte ekstraordinære foranstaltninger. Lad os finde viljen til at starte med det samme til almen gavn for vores medborgere. De har ret til at kræve en indsats fra os alle.

Garot
Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, på nogle få uger har BSE-fænomenet antaget helt nye dimensioner i Europa og er nu nærmest blevet et generelt problem. Situationen er alarmerende på grund af et fald i forbruget og eksporten og på grund af udsigten til at skulle forvalte store lagre af oksekød. Den er ekstremt alvorlig, eftersom den lover opdrætterne en usikker fremtid og næsten garanterer, at Den Europæiske Unions disponible støtte vil være utilstrækkelig. I denne forbindelse, hr. kommissær, er det først og fremmest bydende nødvendigt, at medlemsstaterne udviser disciplin og solidaritet i gennemførelsen af de vedtagne fællesskabsforanstaltninger for ikke at forværre situationen yderligere. Selv om vi må afvente Rådets møde i februar og sandsynligvis også andre store europæiske møder for at drage samtlige konsekvenser, kan vi allerede nu fremhæve nogle hovedtræk i sagen.
Derfor henleder jeg opmærksomheden på den centrale betydning af fødevaresikkerhed og forbrugerbeskyttelse, der kræver en styrket kontrol, som skal øge troværdigheden af de vedtagne beslutninger, samt sørge for en hurtig oprettelse af en europæisk fødevaremyndighed.
Jeg vil også understrege behovet i alle medlemsstater for at styrke solidariteten mellem de forskellige brancher, der hører under den fælles landbrugspolitik, ved især at benytte den horisontale forordning i Agenda 2000. Og så vil jeg nævne Europas pligt til at opfylde de internationale betingelser for, og støtte udviklingen af, en produktion af vegetabilske proteiner til erstatning for kød- og benmel i dyrefoder.
Jeg vil endelig understrege vores forpligtelse til at drage så mange konklusioner som overhovedet muligt af udviklingen i landbruget, en udvikling som er en følge af vores fælles successive landbrugspolitikker og internationale forpligtelser. Er denne form for udvikling, der er baseret på at opnå den størst mulige konkurrenceevne, for at Europa kan vinde markedsandele, ikke gået for vidt i sin industrialisering og jagt på profit? For mit eget vedkommende tror jeg, at den har nået sin grænse, og at vi bør genoverveje den, især inden for rammerne af WTO-forhandlingerne og i forberedelsen af den kommende fælles landbrugspolitik.
Men spørgsmålet er under alle omstændigheder, hvordan vi kan sikre landbrugets fremtid, hvis BSE skulle føre til, at alle producenterne forsvinder.
Derfor anmoder jeg om, hr. kommissær, at vi tager opdrætternes og branchens forventninger op til reel og alvorlig overvejelse, således at vi kan hjælpe dem igennem denne krise.

Paulsen
Hr. formand, kære kommissær, ærede kolleger, uden et øjeblik at forklejne problemerne med BSE vil jeg påpege, at vi i øjeblikkets panik ikke må glemme alle andre problemer, risici og også muligheder, der findes i vores fødevareindustri. Jeg kan give et eksempel. Hvis fedtet fra drøvtyggere er garanteret fri for proteiner, er det dermed også fri for dioxiner, quinoloner osv.
I dag vokser mistroen som en lavine mod den europæiske fødevareindustri, mod landbruget og mod vores landdistrikter og vores landmænd. Det er meget farligt for beskæftigelsen i Europa og for landdistrikterne, men også for miljøet og for vores kulturarv. Men tænk, hvis vi kunne gribe chancen! En klog gammel mand sagde engang, at kaos er Guds nabo. Lad os bruge det kaos, vi har i dag, på en kreativ måde, for i dag har vi støtte fra vores vælgere til at åbne og forandre hele fødevaresektoren.

Graefe zu Baringdorf
Hr. formand, BSE er stadig farlig. Risikoen er ikke manet i jorden. Men hvis sandsynligheden for at blive smittet med BSE er mindre i dag, end det var tilfældet for bare nogen tid siden, har det at gøre med vores arbejde i Parlamentet. Hr. Byrne, jeg vil vedstå, at det også har med Deres arbejde at gøre. Den nye Kommission og De personligt arbejder konsekvent. Alligevel vil jeg tillade mig at fremsætte lidt kritik af beslutningerne.
Den åbne flanke var mælkeerstatningen, fedtet, forurenet med rester af æggehvide. Dette var Kommissionens åbne flanke på det europæiske plan. Desværre er den afsluttet for sent. Hvad der nu skal gøres, går i den rigtige retning. Men der skal stadig blandes fedt i, også selv om det er varmebehandlet. Hr. Byrne, man må jo spørge, hvad der skal blive af det maskinudbenede kød, hvis det ikke længere indgår i fødekæden. Går det så i retning af benmel, i retning af fedt, og vil rester fra hjernen så lande i det, når kraniet suges ud? Har vi så en tilstrækkelig sterilisering med 133 grader? Vi ved, at disse prioner tilsyneladende også viser sig resistente over for denne varmebehandling.
Her ville det have været bedre at sige, at der ikke skal noget fedt i mælkeerstatningen fra andre kilder end mælken selv. Hvis man absolut vil have fedt, skal man igen rense smørret, som man tidligere har trukket ud, eller eventuelt straks give mælken til dyrene.
Det andet problem er hjernen. Vi har stadig den situation, at hjernen fra dyr under 12 måneder godt må anvendes. Vi kan også bruge svinehjerne. Der skal ikke føres bevis i pølsen. Det ville altså være påbudt at frigøre hele pølsen, hele fødekæden fra hjernen fra både svin og kvæg.
Det tredje aspekt er testen. Hr. Böge har tidligere sagt, at vi vil teste fra 18 måneder. Jeg vil gerne korrigere: Parlamentet har vedtaget, at alle dyr, der indgår i fødekæden, skal testes, begyndende fra 18 måneder. Også det skal garanteres, og vi må ikke undlade at forfølge dette mål. Hr. Byrne, vi må heller ikke tillade, at dyr, som ikke testes, bliver slagtet, fordi vi af diagnostiske grunde - hr. Böge har allerede refereret til det - har hårdt brug for dette resultat til at foretage en samlet vurdering af BSE-presset i Europa.

Papayannakis
Hr. kommissær, om end det er sent, træffer vi til stadighed mere alvorlige foranstaltninger. Men af Deres tale fremgik det, at der er nogle endnu vigtigere spørgsmål, som De ikke fortalte os om, og som Rådet heller ikke fortæller os om. Koordinering og kontrol. De konstaterede indirekte mangler. Vi ved godt, at de er vigtige, men vi har ikke nogen forslag. Lovgivningen om revisioner kommer f.eks. ikke videre på europæisk plan.
Det andet spørgsmål var, om der findes nogle alternative løsninger. Også andre medlemmer har stillet dette spørgsmål. Hvad skal der ske med det kød- og benmel, som skal destrueres? Hvad skal der ske med de farlige stoffer, som vi fjerner fra foderet? Jeg kender det også fra mit eget land. Jeg kender ikke nogen troværdige løsninger på destruktionen af dem, eller på hvordan omkostningerne skal blive dækket.
Nu da vi taler om omkostninger, er der også det sidste spørgsmål. Der findes en måde at dække omkostningerne på, i hvert fald på EU-plan. Men så vidt jeg ved, har vi ca. 1,5 millioner euro til rådighed. De billigste løsninger taler om omkostninger på 3,5 millioner euro, og mange siger oven i købet, at vi kommer op på syv eller otte millioner. Der findes ingen forslag til at dække omkostningerne under den eksisterende budgetsituation og de finansielle perspektiver, som De støtter. Hvad skal vi gøre? Vi kræver mere troværdige svar.

Berlato
Hr. formand, jeg vil naturligvis gerne understrege noget, der er blevet gentaget ved flere lejligheder, nemlig at det er nødvendigt at genskabe forbrugernes tillid til de erhvervsdrivende inden for denne sektor. For at dette skal blive muligt, vil jeg gerne endnu en gang opfordre Kommissionen til at skabe klarhed og dermed stille alle oplysningerne til rådighed, så en korrekt information kan bidrage til at mindske denne massepsykose, som vi efter min mening på en måde også er ofre for. Jeg vil gerne komme med en provokerende bemærkning og sige, at hvis vi holder os til kendsgerningerne, er det på nuværende tidspunkt meget lettere at blive ramt af lynet end at blive smittet med BSE. Hermed mener jeg ikke, at vi ikke skal træffe alle de nødvendige sikkerhedsforanstaltninger, der kan hindre, at selv ét eneste menneskeliv kommer i fare, men vi skal passe på, for medierne gør stor skade, og de er ved at lamme en hel sektor, selv om de tit ikke har nogen objektive oplysninger som grundlag for de konkrete nyheder. En korrekt information er således en absolut betingelse for, at spørgsmålet bliver behandlet på den rette måde, og for, at man ikke skal give uberettiget næring til en psykose, der - hvilket jeg gerne vil gentage - ofte ikke har hold i virkeligheden.
Det er vigtigt at sørge for, at forbrugerne er klar over, hvad de spiser. Det er derfor nødvendigt at fremskynde fristerne for den obligatoriske mærkning, så forbrugerne får et nøjagtigt kendskab til dyrets karakteristika, lige fra dets fødsel til slagtningen.
Hvad indgrebene angår, vil jeg også minde om, at det er nødvendigt at give de erhvervsdrivende inden for denne sektor mulighed for at overvinde dette vanskelige øjeblik. Derfor er der behov for nogle direkte indgreb af økonomisk art. Tænk blot på, at mange opdrættere har tusindvis af køer i staldene, og de ved ikke, hvordan de skal fremme afsætningen af dette produkt. Det er nødvendigt at oprette lagre med offentlig støtte, hvorefter der skal foretages direkte indgreb, så man afhjælper bedrifternes økonomiske kriser med direkte offentlig støtte.

Berthu
Hr. formand, før dagens forhandling genlæste jeg et særdeles interessant dokument, nemlig den klage, der i 1996 blev indgivet til Domstolen af den franske landboforening for landøkonomisk koordinering (le syndicat agricole français de la coordination rurale) og af Philippe de Villiers mod Kommissionen. Kommissionen blev anklaget for at have håndteret kogalskabskrisen på uhensigtsmæssig vis, at have ladet hensynet til varernes frie bevægelighed veje tungere end hensynet til folkesundheden og at have undladt at anvende forsigtighedsprincippet.
Hvad er der i øvrigt sket med den klage, Kommissionen for to år siden rettede mod Frankrig for manglende sikring af den frie bevægelighed, når det gjaldt kødprodukter? Kommissær Byrne gjorde ikke i den redegørelse, vi netop har hørt, status vedrørende dette forhold. Vi bør drage følgende lære heraf i den aktuelle situation: Hensynet til folkesundheden bør komme i første række, vi bør tage højde for alle risici, selv om det er dyrt, og vi bør respektere de medlemsstater, der måtte ønske at træffe beskyttelsesforanstaltninger, som er mere vidtrækkende end de alment gældende. Vi kræver i særdeleshed maksimale sikkerhedsforanstaltninger, selv om det belaster Fællesskabernes budget i betydelig grad. Den Europæiske Union og medlemsstaterne må påtage sig ansvaret for de fejl, der er begået. Skal vi fremover undgå sådanne problemer, forudsætter det, at landbruget pålægges strenge forsigtighedsregler og krav om respekt for naturen. Sådanne regler indebærer selvsagt ekstra omkostninger, som i sig selv vil skade landbrugets konkurrenceevne på internationalt plan. For at opveje dette handicap bør vi i WTO-sammenhæng i forbindelse med de forhandlinger, som netop nu tager deres begyndelse, kæmpe for tanken om frit valg af landbrugsmodel i de enkelte områder, og der bør sættes spørgsmålstegn ved den model, der beror på Uruguay-runden, som tilsigter på verdensplan at skabe fri konkurrence på landbrugsområdet uden nogen form for beskyttelse eller godtgørelse.

Fiori
Hr. kommissær, jeg henvender mig ikke til Dem som kommissær for dette område, men som repræsentant for den institution, der er EU's udøvende organ. Jeg er forvirret, og de taler, der har været her i formiddag, giver mig fortsat denne ubehagelige fornemmelse, som jeg har, fordi BSE-problemet - bortset fra Deres forklaringer og de indgreb, De gjorde rede for, og som naturligvis er en løsning på konjunkturkrisen - udgør en strukturel krise, som vi endnu ikke har fundet en løsning på. BSE er et moralsk problem, for vi har i flere årtier bygget landbrugspolitikken op omkring landbruget, og nu er der ved at opstå en mistro til landbruget. Denne mistro må vi som institution ikke tillade. Landbrugssektoren er en sektor, der består af folk, som arbejder, familier, der beskytter området, mennesker, som i deres daglige virke betaler en høj pris for noget, de ikke kan gøre for. Det er absolut nødvendigt, at vi laver bestemmelserne om, men vi kan ikke bede de mennesker, der arbejder, om at betale en høj pris - i mange europæiske lande har de været på fallittens rand - for noget, de ikke kan gøre for.
Når der er jordskælv, siger man ikke "lad os se, hvad vi kan gøre", for når der er jordskælv, gør man en konsekvent og ikke mindst øjeblikkelig indsats. Landbruget befinder sig nu i en af de vanskeligste faser i dets historie i Europa. Vi må ikke begå den perfekte forbrydelse over for landbrugssektoren, for denne forbrydelse ender med at få nogle endnu større følgevirkninger for EU end for landmændene, eftersom landmændene og de europæiske befolkninger til syvende og sidst forventer, at vi - nemlig EU og institutionerne - er den instans, der skal finde en løsning på deres problemer.

Whitehead
Hr. kommissær, De har den tvivlsomme fornøjelse af at have fået ret, og det er jo aldrig populært eller særlig rart. De samme personer og medlemsstater, der ikke tog Deres advarsler for to år siden alvorligt, og som stemte imod kvalificeret flertal, som De selv nævnte for et par måneder siden, er dem, som skriger på kompensation og støtte nu, hvor oksekødmarkedet kollapser, og vi står over for en situation med millioner af dyr på lager, som ikke kan sælges eller bortskaffes i løbet af de næste to år.
I Det Forenede Kongerige ser vi med nogen sympati på alt dette. Folk siger til mig: Ja, I var de første. Vi var som de allerførste igennem hele processen fra selvtilfredshed til desperation og tilbage igen. Og når oksekødmarkedet i dag er sundt og oksekødforbruget stigende i Storbritannien, er det kun fordi, man har forstået, hvor skrappe foranstaltningerne skal være.
Alle de spørgsmål, som jeg nu ønsker at stille Kommissionen, er affødt af den erfaring. For det første drejer det sig om omfanget af BSE. Hvad viser prøverne? Hvad siger medlemsstaterne selv? Vi har set rapporter om, at nogle lande, som for et år siden påstod, at de var BSE-frie, nu forventer op mod 500 tilfælde i løbet af det næste år.
Hvis Europa har accepteret princippet om at slå dyr, der er over 30 måneder, ned, vil det så være nok? Hvad siger undersøgelses- og forskningsresultaterne om BSE hos dyr, der er under 30 måneder?
For det tredje, hvor stor kapacitet har medlemsstaterne til at destruere det materiale, der nu skal fjernes? Er der medlemsstater, der har forbrændingskapacitet til det? Er der stadig lande, som vil smide dette materiale på lossepladser?
Det drejer sig om alvorlige spørgsmål, som vi ved, at De vil forsøge at besvare. Vi mener, at De skal gå endnu længere, og jeg vil gerne tilslutte mig min ven, hr. Garot, i hans udtalelse om, at Europa bør være solidarisk.

Lynne
Hr. formand, jeg glæder mig over forslagene om forbud mod produktion af maskinudbenet kød fra drøvtyggere, uanset alder. I Det Forenede Kongerige er der i øjeblikket forbud mod maskinudbenet kød, og vi har heller ingen dyr i fødekæden, der er over 30 måneder, men problemet er, at der kommer maskinudbenet kød fra alle andre EU-lande. Så vidt jeg ved, er der ingen test, der er god nok til at sikre, at kødet er BSE-frit. Så jeg glæder mig over forbuddet.
Med hensyn til at fjerne rygsøjlen har De rejst spørgsmålet: Hvor skal det foregå, på slagterierne eller på salgsstederne? Men er det virkelig nødvendigt? Vi må taget højde for Den Videnskabelige Styringskomités vurdering, men det må vel være nok blot at fjerne rygmarven. Uanset, hvad der sker, skal disse sikkerhedsforanstaltninger overvåges nøje.
Jeg er glad for, at man vil indføre udarbejdelse af en månedlig rapport fra andre EU-lande, som man allerede har indført det i Det Forenede Kongerige, men foranstaltningerne skal gennemføres hurtigt. Man skal sikre, at de gennemføres, og man skal lære af Det Forenede Kongeriges fejltagelser.

Bautista Ojeda
Hr. formand, hr. kommissær, BSE-krisen har blot over for den europæiske offentlighed afsløret og understreget medlemsstaternes skrøbelighed og mangel på strenghed i overholdelsen af og kontrollen med de europæiske regler vedrørende risikomateriale, som anvendes til fremstilling af dyrefoder.
På trods af alle forhandlinger om selve krisen tillader vi stadig, at visse potentielle risikomaterialer når ud i fødekæden, eftersom der f.eks. endnu ikke er indført forbud mod animalsk fedtstof til animalsk brug. Borgerne, som er forsvarsløse over for politiske beslutninger, der træffes af politikere på baggrund af økonomiske kriterier, kræver større strenghed og ansvar.
Hvilket ansvar vil medlemsstaterne, Kommissionen og Parlamentet selv påtage sig over for de mennesker, der er blevet ramt af den menneskelige variant af BSE? Der er stadig ingen ensartethed i Rådets foranstaltninger, og derfor mister princippet om forebyggelse sin virkning.
Der er behov for mere forskning, så vi kan få tilbundsgående kendskab til denne sygdoms egenskaber og overførselsmekanismer, og endelig må vi stramme op på kontrollen med foderfabrikkerne, som udgør et vigtigt element i overførslen af denne sygdom.
Hvis fælles beslutninger på landbrugsområdet var en realitet, ville denne krise have udviklet sig anderledes.

Figueiredo
Hr. formand, den aktuelle situation med stadig flere tilfælde af BSE i EU viser tydeligt, at det ikke er nok at fremsætte hensigtserklæringer om reform af den fælles landbrugspolitik, men at problemet må løses fra grunden af, og at der hurtigst muligt må gennemføres en virkelig reform af den fælles landbrugspolitik. Budgetindskrænkninger og almindelig tilbageholdenhed inden for Fællesskabet må ikke bruges som undskyldning for ikke at træffe de foranstaltninger, der er absolut nødvendige for at løse dette problem, samtidig med at kvægavlerne får hjælp. Den nødvendige reform af den fælles landbrugspolitik må ikke have budgetbesparelser som mål, men derimod en mere rimelig fordeling af støtten mellem producentlande og produktioner, der tager hensyn til regionale forhold og den enkelte medlemsstats virkelighed. Nye behov må modsvares af nye løsninger, hvorfor den nuværende finansieringsramme, der blev besluttet i Berlin, skal revideres.
Til sidst en bemærkning om Portugal for at høre, hvad kommissæren siger til det uretfærdige i at opretholde dette eneste eksportforbud, når der bliver klart færre tilfælde i Portugal, mens der i de andre EU-lande kommer stadig flere. Det giver ikke mening.

Parish
Kommissær Byrne, jeg er ikke kendt for at komplimentere Kommissionen, men jeg må retfærdigvis gøre det i dette tilfælde. Det er helt forkert af medlemsstaterne at lægge skylden på Kommissionen, da det er to år siden, at Kommissionen understregede de problemer, der ville opstå. Medlemsstaterne har ødelagt det europæiske oksekødmarked i deres forsøg på at fastslå, hvilket oksekød der er sikrest i Europa.
Jeg er landmand, og jeg klarede mig igennem BSE-krisen i Det Forenede Kongerige. Jeg så værdien af mit kvæg falde til næsten ingenting. Det er meget pinefuldt for landbruget i hele Europa, så der er behov for foranstaltninger.
Jeg tror ikke, at vi ønsker at starte forfra, så vi bør se på de foranstaltninger, der blev truffet i Storbritannien, og som har genoprettet forbrugernes tillid. Jeg vil indtrængende anmode om, at vi har én fælles politik i hele Europa, og jeg ved, at kommissær Byrne er enig. Hvis vi ikke har det, vil den europæiske presse gennemgå medlemsstaterne én efter én, se på deres sikkerhedsforanstaltninger og sammenligne, og vi vil miste forbugernes tillid til oksekød generelt.
Der er ingen tvivl om, at ældre kvæg må tages ud af fødekæden, uanset hvor pinefuldt det måtte være. De må destrueres. Der er ikke kun mulighed for forbrænding, nu er der også en natriumhydrolysemetode til destruktion af kvæg. Jeg er sikker på, at De vil undersøge det, for det vil måske være en bedre og billigere måde til bortskaffelse af kvæg. Vi må også se på importen af kvæg, der ikke kommer fra EU, for det er ikke kun os, der skal tage os sammen, jeg tror, at der er en del ligegyldighed i forbindelse med dette problem i resten af verden.
Vi må simpelthen styrke oksekødforbruget, vi må overbevise forbrugerne om, at det er sikkert at spise oksekød og få dem til at spise europæisk oksekød.
(Bifald fra højre)

Izquierdo Rojo
Hr. formand, i betragtning af hvor meget dette kommer til at koste alle os europæere, at vores formål er at genskabe tilliden, og at det nu ikke længere drejer sig om den gældende lovgivning, men om gennemførelse og kontrol med denne lovgivning, burde vi så ikke tænke over, hvordan vi kan genskabe tilliden? Kan tilliden blive genskabt af den uansvarlige minister, der fornærmede dem, som egentlig advarede os om denne risiko, ved at kalde dem uansvarlige? Eller sundhedsministeren, som udviste ekstrem inkompetence på området?
Hr. kommissær, kan de ansvarlige for den nuværende forvirring, mangelen på kontrol med forbudte foderstoffer, det miljøfusk, der finder sted, den uautoriserede begravelse af hundredvis af køer, så miskrediterede som de er, genskabe tilliden? Vil disse så miskrediterede personer kunne genskabe den tillid, som vi har behov for?
Hr. kommissær, hvis vi ikke afkræver dem et ansvar, vil de afkræve os det. Det kan De være sikker på.

Maat
Hr. formand, indledningsvis vil jeg gerne henlede opmærksomheden på BSE-krisens finansielle konsekvenser. For det første har Kommissionen endelig overtaget Landbrugsudvalgets forslag om at udnytte den plads på 970 millioner euro, som stadig var til stede på landbrugsbudgettet. Jeg tilføjer, at pladsen virkede større, end den faktisk er nu, hvilket bl.a. skyldes euroens nuværende værdi, som faktisk har opslugt 250 millioner af dette beløb.
Det andet punkt er, at hermed er finansieringen naturligvis ikke klaret. Det er kun en begyndelse. Jeg anmoder udtrykkeligt Kommissionen om at undersøge, om der også er andre finansieringsmuligheder inden for rammerne af denne krise, f.eks. en forbrugerafgift. Det kunne være en midlertidig afgift på kød, hvorigennem vi i hvert fald kan dække omfattende foranstaltninger også i år på en god måde. Det er i sig selv ikke nyt at garantere sikkerheden på denne måde, heller ikke for andre produkter. Se blot på miljøafgiften på en række produkter i flere EU-lande.
Det tredje punkt, som efter min mening er vigtigt, vedrører spørgsmålet om, hvordan vi skal forholde os til medlemsstater, som med fuldt overlæg har brudt sig pokker om EU-reglerne. Lad os være ærlige, den rød-grønne koalition i Tyskland påstod gang på gang sidste år, at der ikke var problemer, og så opstod problemet, der derefter blev skubbet over på andre. Hvordan forholder Kommissionen og Rådet sig til dette? Jeg må sige, at Kommissionen, hvad det angår, har været lidt mere konsistent end Rådet i de forløbne år for bare at nævne et eksempel.
Hvad er løsningen? Løsningen er i sidste ende ikke andet end god kædeovervågning, god kontrol og af og til hårde foranstaltninger. I den forbindelse mener jeg, at det er politisk misbrug i øjeblikket at hævde, at en ændring af den europæiske landbrugspolitik i retning af små virksomheder eller biologisk landbrug er løsningen. Det er ikke det, det drejer sig om. Det er fødevaresikkerhed. Politikerne i Europa skal passe på, at de ikke bruger denne krise til egne politiske formål.

Ayuso González
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, dette er grundlæggende et problem om dyresundhed, som har antaget proportioner af en stor krise, fordi den påvirker fødevaresikkerheden, selv om de medicinske eksperter siger, at smittefaren er lav. Problemet opstod i Det Forenede Kongerige for over 10 år siden og har derfra bredt sig til hele det europæiske fastland. Kommissionen undervurderede sandsynligvis problemet i sin tid og tog ikke de nødvendige forholdsregler for at undgå spredning af sygdommen.
Det må erkendes, at det var en fejl at vente indtil den 27. marts 1996 med at træffe nødforanstaltninger og indføre forbud mod eksport af dyr og kød- og benmel fra Det Forenede Kongerige og efterfølgende at give efter for presset om at afskaffe forbuddet to år senere, nemlig den 16. marts 1998. Det er på tide at lære af fejlene og at træffe effektive og proportionerede foranstaltninger, som kan opfyldes uden at forsøge at skyde gråspurve med kanoner. Frem for alt skal det være ensartede foranstaltninger, for det, der skaber mest forvirring, desorientering og mistillid, er mangelen på klare og konkrete kriterier.
De har fortalt os, hvad Den Videnskabelige Komité mener, og hvad Rådet forsøger at gøre, men hvad er Kommissionen indstillet på at gennemføre, hvornår og hvordan?
Endvidere skal det kontrolleres, at alle disse regler overholdes, for den store fejl har været kontrollerne. Jeg siger altid det samme: Det er fundamentalt, at Kommissionen koordinerer og harmoniserer kontrollerne og især, at den kontrollerer kontrolløren. Klare og konkrete regler er uundværlige, for vi er 15 lande, som hver har sine egne problemer, og i nogle lande - rent konkret i mit eget - hører kontrollen på dette område under de 17 selvstyrende regeringer.
Til sidst foreslår jeg, at Kommissionen gør en indsats for at informere om risikoen, for de mange nyheder og kommentarer i medierne bidrager til forvirringen og borgernes uro. Ud over alt dette, hr. kommissær, er det nødvendigt at tænke over den fælles landbrugspolitiks fremtid, for til grund for dette problem ligger den konkurrence, som landbrugssektoren er underkastet.

Schnellhardt
Hr. formand, mine damer og herrer, hr. kommissær, jeg vil gerne takke Kommissionen for den information, som den har givet os om BSE-bekæmpelse, og jeg vil også gerne sige til kommissær Byrne, at jeg har indtryk af, at han har situationen under kontrol, og at hans forslag er overskuelige og målrettede. Det har vi efter min mening også brug for, for ud over BSE har vi også hysteri og panik på mange områder. Denne første information drejer sig helt sikkert om et meget omfangsrigt værk. Men jeg vil også gerne sige til Dem, hr. kommissær, at jeg gerne havde set, at informationerne fra de lande, som De så flot har listet op, var blevet sammenlignet med resultaterne fra den kontrol, som Levnedsmiddel­ og Veterinærkontoret har foretaget.
Jeg vil gerne sige til Dem helt ærligt, at jeg ikke har tillid til de informationer, vi får fra landene og ministrene, når jeg tænker på den uvidenhed og de forvridninger, som Rådet (landbrug) i de sidste måneder har ageret med over for forslagene, også Parlamentets forslag. Man kan sikkert indvende noget mod mange foranstaltninger. Men vi har alle konstateret, at de foranstaltninger, der nu er vedtaget, er resultatet af forsømmelser, også af de sidste års forsømmelser, og der kan ikke slækkes på noget. Nogle kolleger har allerede refereret til testene. Det er sådan, at hvis vi ikke tester alle dyr, forfalsker vi resultatet. Jeg oplever, at slagterierne ganske enkelt vægrer sig ved at slagte dyr. Hvad bliver der gjort? De nedslagtes uden at blive testet. Det går ikke! Her må vi skride ind, vi må klarlægge det i hele Europa.
Fru Roth-Behrendt har sagt, at vi har brug for mere og bedre kontrol - javel, det har vi brug for! Men vi har også brug for love i Europa, der er forståelige og overskuelige. Vi skal i den kommende tid behandle sundhedsbestemmelserne. Jeg vil gerne sige til Dem helt ærligt, at hvad jeg i den forbindelse hører fra medlemsstaterne i øjeblikket forekommer alt andet end optimistisk. Da skal den gamle fure igen pløjes, og man vil igen gå de gamle veje, og det går ikke! Her må vi stå sammen og på europæisk plan udarbejde klare love. Kun på den måde kan vi også få dette problem under kontrol!

Nisticò
Hr. formand, jeg vil gøre det ganske kort. Sådan som det er blevet understreget, vil jeg blot sige, at vi risikerer hele tiden at gentage de samme ting. Om 10 år vil vi gentage de samme ting, for vi er utroligt meget bagud med den videnskabelige forskning om prioner. Nu har vi haft kendskab til prionerne i 15 år, kære kommissær Byrne, og i 15 år har vi ikke vidst, hvilke molekylære mekanismer der er årsag til nervernes ødelæggelse. Vi ved ikke, om prionerne går igennem moderkagen, vi ved ikke, om de kan overføres til mælken, vi har ingen meget hurtige testmetoder ...
(Formanden afbrød taleren)

Formanden
Hr. Nisticò, det var ikke et indlæg til forretningsordenen. Jeg ved, at jeg bør være fleksibel, men udnyt det venligst ikke.
Jeg giver ordet til kommissæren.

Byrne
Hr. formand, jeg vil først og fremmest takke alle medlemmer, der har givet værdifulde bidrag til denne forhandling. Alle bidrag er taget til efterretning. Som foreløbigt svar på de forskellige indlæg vil jeg gerne sige, at de personer, der talte om forbrugernes tillid, berører et særligt vigtigt spørgsmål ud over de spørgsmål, som vi i dag behandler om den offentlige sundhed.
Jeg vil gerne henlede Deres opmærksomhed på et aspekt af forbrugertilliden, som en række medlemmer, især hr. Whitehead, henviste til. Forbrugernes tillid afhænger ofte af den BSE-fase, som medlemsstaterne befinder sig i. Spørgsmål om offentlig sundhed er utrolig vigtige, men jeg vil gerne tale om forbrugernes tillid, inden jeg går over til aspekter om offentlig sundhed.
Hr. Whitehead har helt rigtigt observeret, at forbrugernes tillid i Det Forenede Kongerige er stor. Oksekødforbruget i Det Forenede Kongerige er større end før 1996. Hvorfor? Hvilke konklusioner kan vi drage med hensyn til forbrugernes tillid? Jeg mener, at det er fordi, man kan se et fald i forekomsten af BSE-tilfælde i Det Forenede Kongerige, selv om antallet af tilfælde stadig er langt det højeste i Den Europæiske Union. Så hvorfor er forbrugerne så afslappede, at de spiser langt mere oksekød end før 1996? Jeg tror, at det er fordi, de stoler på den videnskabelige dokumentation. De tror på, at lovgiverne har reageret og iværksat tilstrækkelige foranstaltninger, og at myndighederne i Det Forenede Kongerige har gennemført disse foranstaltninger med det resultat, at vi har langt færre tilfælde af BSE. Forbrugerne har derfor konkluderet, at der bliver gjort noget ved det af personer, som tilsyneladende har forstand på det, med det resultat, at der er færre tilfælde af BSE. Dermed stiger forbrugernes tillid og oksekødforbruget.
Det er det, man skal opnå i resten af Europa, men det vil tage tid, fordi forbrugerne i resten af Den Europæiske Union ikke har været igennem alle BSE-faserne, og vi ved alle hvorfor: Fordi en række medlemsstater, der påstod, at de ikke havde tilfælde af BSE, efter meget kort tid måtte indrømme, at det havde de alligevel. Det havde naturligvis en umiddelbar virkning på forbrugernes tillid, fordi budskabet til forbrugerne var: De personer, der skal gøre noget ved det, ved ikke, hvad de har med at gøre og kan ikke beskytte forbrugerne.
Vi ønsker ikke, at forbrugerne skal være små mikrobiologer, men de skal vide, at personer, der har forstand på det, gør noget effektivt for at beskytte forbrugerne.
Jeg vil nu tage fat på nogle af spørgsmålene om offentlig sundhed og de procedurer, der er behov for. Flere har nævnt spørgsmålet om undersøgelser, som blev drøftet i Rådet sidste mandag. Undersøgelser af dyr over 30 måneder er stadig standard, men under overvejelse. En lang række igangværende undersøgelser vil give uvurderlige oplysninger inden for en meget kort tidshorisont. Vi har endnu ikke tilstrækkelig mange undersøgelser til at kunne drage velunderbyggede konklusioner. Den statistiske stikprøvetagning er ikke omfattende nok, men når den er mere udbygget, kan vi drage konklusioner. Det vil gøre det lettere for os at træffe yderligere foranstaltninger.
Med hensyn til tredjelande kan jeg sige, at beslutningen om certificeret referencemateriale, som vi udarbejdede for et stykke tid siden, vil gælde tredjelande fra 1. april 2001. Jeg har skrevet til alle tredjelande og gjort dem opmærksom på fællesskabsforanstaltningerne, og jeg har advaret dem om farerne ved kød- og benmel. Min tjenestegren vil desuden holde en konference for tredjelandene om kort tid for at understrege alt dette yderligere.
Med hensyn til spørgsmålet om rygsøjlen skal rygmarven naturligvis fjernes og destrueres. Nogle har stillet spørgsmålet: Er dette ikke nok - hvorfor skal vi fjerne hele rygsøjlen, hvis risikofaktoren sidder i rygmarven? Her er der jo ikke taget højde for faren fra nerverne i ryggen, og fjernelse af rygsøjlen er specifikt rettet imod denne særlige risiko. Fjernelse af rygmarv har været et krav fra 1. oktober. Spørgsmålet er hvordan og hvor. Som jeg forklarede, er der komplikationer og risici, som afhænger af om det gøres på slagteriet eller i slagterbutikken. Vi har ikke tid nok til at gå i detaljer, men jeg vil gerne gentage, at det er et spørgsmål, som vi må overveje nøje.
Med hensyn til undtagelser undersøger alle medlemsstater i øjeblikket døde dyr og dyr, som er i risikogruppen. Undersøgelserne udføres på stikprøvebasis, og det vil være en hjælp til at vurdere omfanget af sygdommen og give os flere oplysninger. De relevante beslutninger vil blive truffet på dette grundlag.
Antallet af inspektioner skal indgå i den rapport, som jeg vil anmode medlemsstaterne om at udarbejde. De vil huske, at jeg sendte en skrivelse til medlemsstaterne den 4. januar med et bilag til detaljerede oplysninger. Vi har modtaget mange af disse oplysninger nu, og vi vil naturligvis have løbende kontakt med medlemsstaterne og få yderligere oplysninger og sikre, at alt gennemgås.
Der blev henvist til den fælles landbrugspolitik. Det er mere et emne for min kollega, hr. Franz Fischler, men medlemsstaterne udnytter endnu ikke fuldt ud mulighederne for det, man kunne kalde en grønnere fælles landbrugspolitik. Jeg vil i denne forbindelse sige, at hr. Franz Fischler og jeg har oprettet et paritetisk udvalg med vores tjenestegrene for at se på netop dette spørgsmål og for at se, hvilke justeringer der er behov for, så vi kan opnå en mere naturlig fødevareproduktion. Dermed mener jeg ikke, at vi skal opgive tanken om industriel fødevareproduktion. Det er umuligt.
(Bifald fra højre) Det er en automatisk reaktion, som ikke opfylder forbrugernes behov. Vi må producere masser af fødevarer til forbrugerne, og det skal der også tages højde for. Men der er et ønske fra forbrugernes side om mere naturlig produktion af fødevarer. Jeg er ikke helt overbevist om, at der tidligere har været fokuseret nok på det, og efter mine drøftelser med hr. Franz Fischler vil vi se nøjere på det.
Det blev nævnt, at støtten fra den fælles landbrugspolitik rettes mere mod store end små landbrug. Jeg er ikke helt overbevist om, at det er rigtigt, men der synes at være tegn på det, og det vil vi naturligvis også se nøjere på.
Min fortræffelige forgænger, fru Bonino, havde nogle bemærkninger vedrørende håndhævelse. Håndhævelse af foranstaltninger er naturligvis et spørgsmål af afgørende betydning. Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret spiller en væsentlig rolle i denne forbindelse. Rapporterne om gennemførelse af foranstaltningerne vil også øge medlemsstaternes opmærksomhed.
Der var også meget relevante kommentarer til fedtstoffer. Det er ikke blot et spørgsmål om at forbyde dem. Dyr skal have fedtstoffer i deres diæt. Det er mere et spørgsmål om, hvor disse fedtstoffer skal komme fra, og om fedtstofferne er sikre. Den Videnskabelige Styringskomité skal måske uddybe dette aspekt. Der var en omfattende diskussion om dette spørgsmål i Rådet sidste mandag. I konklusionerne henvises der til, at fedtstoffer til drøvtyggere skal trykkoges på den måde, vi alle kender, men derudover var holdningen, at tiden måske er inde til at fjerne de animalske fedtstoffer fra dyrefoder, og det er et spørgsmål, som vi må overveje. I den forbindelse må man se på alternativer: vegetabilske fedtstoffer, soya, nogle har nævnt genetisk modificerede stoffer. Der er mange komplicerede spørgsmål, men i mellemtiden vil jeg ikke udsætte det relevante forslag om trykkogning af fedtstoffer i dyrefoder. Med hensyn til Blair House-aftalen vil jeg gerne sige, at min kollega, hr. Franz Fischler, er helt klar over landmændenes krav om en genforhandling af denne aftale.
Der er mange, som har henvist til budgettet, og jeg må sige, at vi har nået loftet som fastsat i Berlin. Enhver forøgelse af budgettet skal nu enstemmigt vedtages af alle medlemsstater. Der blev også henvist til den momsstigning, som nogle medlemsstater har pålagt. Det er medlemsstaternes eget ansvar. Kommissionen har ingen kompetence i forbindelse med pålæggelse af moms på produkter, og det omfatter også landbrugsprodukter.
Der henvises også til konkurrenceforvridning, og her står vi over for en krise. Vi kan ikke harmonisere alle foranstaltninger inden etablering af vigtige beskyttelsesforanstaltninger. Vi må fortsætte, og hvis foranstaltningerne kræver justering eller finjustering for at undgå konkurrenceforvridning, må vi foretage denne justering.
Andre henviste til behovet for at sikre harmoniserede foranstaltninger over hele Den Europæiske Union, og jeg er helt enig. Det har jeg sagt ved flere lejligheder. Jeg tror, at forbrugernes tillid vil blive undermineret, hvis forbrugerne oplever forskellige foranstaltninger til afhjælpning af samme risikofaktorer i de forskellige medlemsstater. Som jeg har sagt ved flere lejligheder, vil det underminere forbrugernes tillid, og budskabet er opfattet. Jeg oplevede i Rådet sidste mandag, at ministrene accepterede forslaget om at forbyde ensidige foranstaltninger i de individuelle medlemsstater og iværksætte foranstaltningerne på europæisk plan.
Jeg skulle have nævnt tidligere, da jeg talte om undersøgelser, at undersøgelse af levende dyr endnu ikke er muligt. Men der er omfattende forskning på dette område, og der bruges en del midler. Der er håb forude med hensyn til undersøgelse af levende dyr, men det er endnu ikke afklaret, og jeg vil ikke skabe forventninger på dette område.
Fru Grossetête henviste til den fælles landbrugspolitik, og jeg er ikke uenig i hendes bemærkninger om virkningerne for store og små landbrug. Kan vi f.eks. fortsætte med en situation med 45% støtte til markafgrøder, en sektor, der er meget intensiv, og som beskæftiger langt færre personer end de andre hovedsektorer? Det må vi også se på.
Hr. Posselt henviste til fedtstoffer og dioxiner, og spørgsmålet om dioxiner har været under behandling af mine tjenestegrene og undertegnede efter offentliggørelsen af rapporten fra Den Videnskabelige Styringskomité inden for de sidste par uger om netop dette spørgsmål. Der findes dioxiner i fedtstoffer. Det er ikke praktisk muligt at bortfiltrere dioxiner. De skal elimineres på anden måde, og det arbejder vi på.
Hr. Graefe zu Baringdorf bad mig derefter om at berøre spørgsmålet om et totalt forbud mod fedtstoffer fra drøvtyggere i dyrefoder. Som jeg sagde tidligere, er det under overvejelse, det blev drøftet af Rådet sidste mandag og skal ses i lyset af yderligere oplysninger. Der er problemer vedrørende kontrol, og det vanskeliggør sikringen af effektiv adskillelse. Men jeg vil holde alle informeret om udviklingen.
Der blev rejst et spørgsmål om praktisk gennemførelse af maskinudbening af kød. Det vil indgå i definitionen af certificeret referencemateriale. Vi vil udvide definitionen af certificeret referencemateriale til at omfatte maskinudbening af kød, som så skal bortskaffes i henhold til lovens krav. Det vil blive gjort i overensstemmelse med gældende lovgivning.

Graefe zu Baringdorf
Hr. formand, tillad mig at komme med en bemærkning til hr. Byrne. Til spørgsmålet om animalsk fedt vil jeg komme med et forslag om at lade fedtet blive i mælken, altså vende tilbage til smørret. Det er netop godt for kalvene. Naturen har indrettet det sådan, at fedtet i den form er let fordøjeligt for dem, og der er ingen risiko for smitte.

Formanden
Det er sikkert en interessant videnskabelig overvejelse, men jeg tror ikke, der er tale om et indlæg til forretningsordenen.
Forhandlingen om Kommissionens redegørelse er afsluttet.

Stoffer med hormonal og thyreostatisk virkning og af â-agonister i hysdyrbrug
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0002/2001) af Olsson for Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af Rådets direktiv 96/22/EF vedrørende forbud mod anvendelse af visse stoffer med hormonal og thyreostatisk virkning og af beta-agonister i husdyrbrug (KOM(2000) 320 - C5-0357/2000 - 2000/0132(COD)).

Olsson
. (SV) Hr. formand, hr. kommissær, vi har lige afsluttet en forhandling om problemerne med BSE - problemer, der hænger sammen med en fødevareproduktion, hvor økonomiske interesser måske er af stor betydning og presser produktionen meget hårdt. Vi må huske, at der på et globaliseret marked for fødevarer nødvendigvis må være politiske grænser for, hvordan man producerer, således at andre samfundsmæssige mål ikke bliver overset.
I Den Europæiske Union har vi haft regler om ikke at bruge vækstfremmende hormoner. Det har vi fået klager over, især fra USA, som har nedsat et WTO-panel, hvor man har sagt, at vores beviser er utilstrækkelige. Det var baggrunden for, at Kommissionen fik lavet en undersøgelse af de hormoner, der har været anvendt. Det drejer sig om seks hormoner. Ifølge undersøgelsen er der forskellige niveauer af risikomomenter. Alle hormoner indebærer visse risici, frem for alt er de kræftfremkaldende. Ét hormon, østradiol 17-ß, er værre end de andre. Derfor foreslår Kommissionen nu en ændring i lovgivningen, således at netop østradiol 17-ß forbydes helt og aldeles - både til anvendelse i foder og som vækstfremmere og til terapeutiske formål. Med hensyn til de andre fem hormoner foreslås en forlængelse af det provisoriske og tilfældige forbud, som gælder nu.
Hr. formand, jeg og Miljøudvalget støtter til fulde Kommissionens standpunkt. Det er af største vigtighed at gå videre med dette. Naturligvis er det også vigtigt at fortsætte med at undersøge de andre fem hormoner for at se, hvor farlige de kan være, men det er positivt, at østradiol 17-ß nu definitivt forbydes. Med denne undersøgelse har vi altså fået bedre argumenter, som forhåbentligt indebærer, at de, der har en anden opfattelse end vores, skal respektere vores standpunkt, vores forbud og det importforbud, der gælder p.t.
De argumenter, som man har, er lidt forskellige, og jeg vil gerne her tage nogle argumenter op, som jeg har tilført rapporten, og som er blevet godkendt af Miljøudvalget. Muligvis vejer de ikke så tungt juridisk, men politisk er de meget tungtvejende. For det første er der miljøargumentet. Det er farligt at bruge hormoner på denne måde. I USA, hvor hormonerne bliver brugt, har man opdaget, at de optages i miljøet uden for dyreproduktionen. For det andet handler det om dyrebeskyttelse. Vi må overveje, om det er rimeligt at give dyr fodertilskud, der indebærer, at dyrene vokser på unormal vis. Er det ikke en stressfaktor, der gør, at vi får en konflikt, når det gælder dyreomsorg og ambitionen om at behandle dyrene godt?
I det hele taget bør vi i sammenhænge som denne tage stilling til de etiske aspekter. Det bliver endnu vigtigere i et samfund med større viden, og hvor videnskaben finder frem til flere og flere forskellige produktionsmetoder. Man må derfor overveje, om dette stemmer overens med de grundlæggende etiske regler, som vi mennesker har. Spørgsmålet er jo, om en vidtrækkende forandring som denne indebærer, at selve livsbetingelserne for mennesker eller andre biologiske eksistenser forandres. Det bør vi nok ikke have ret til.
Hr. formand, jeg bifalder de ændringer, der er sket på området. Samtidig vil jeg fremføre, at der er en afgørende forskel på udvalgets og Kommissionens forslag. Vi fra udvalgets side vil således ikke støtte Kommissionens forslag til ny fremgangsmåde. Vi vil lade eventuelle ændringsforslag gå tilbage til Parlamentet til godkendelse, eftersom der er meget politik - ikke bare videnskab - i dette spørgsmål.

Müller, Emilia Franziska
Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, hr. Olsson har fremlagt en god betænkning om anvendelse af hormoner i husdyrbrug. fødevaresikkerhed skal have høj prioritet i alle vores afgørelser, for forbrugeren har krav på ufarlige og sikre fødevarer. Stoffer med hormonal og thyreostatisk virkning samt beta-agonister til vækstfremmende formål i produktion af oksekød har langtidsvirkning og kan derfor påvirke menneskers sundhed. De største risikogrupper er præpubertale børn og gravide, som vil være berørt af hormonrestkoncentrationer.
Inden for rammerne af WTO-tvistbilæggelsesproceduren kom Den Videnskabelige Komité med resultaterne af risikoanalysen af de seks hormoner til det resultat, at østradiol 17-ß har en entydig carcinogen, tumorfremkaldende og genotoksisk virkning. Hvis der hos nogle stoffer, som det her er tilfældet med østradiol 17-ß, blot er den mindste mistanke om, at det kan skade sundheden, skal vi reagere med et definitivt forbud. Et højt niveau af fødevaresikkerhedsikkerhed og sundhedsbeskyttelse forpligter os også til forsigtighed i forbindelse med de andre hormoner, der vil komme på tale.
Også inden for Den Europæiske Union skal det kontrolleres strengt, om hormonforbuddet overholdes. De europæiske forbrugere er jo yderst sensible, hvad angår importprodukter. Derfor skal kontrolsystemer af kødimport fra tredjelande ligeledes undersøges. Kun hvis vi anvender forsigtighedsprincippet, kan vi vise forbrugerne, at vi mener det alvorligt, når vi taler om fødevaresikkerhed i Europa. Dermed udsender vi herfra et tydeligt signal og fastlægger retningslinjerne for fremtiden.

Piétrasanta
Hr. formand, Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi må give udtryk for bekymring på baggrund af de tvistigheder, der er opstået i forhold til USA og Canada om Den Europæiske Unions forpligtelser i WTO og om anvendelsen af forsigtighedsprincippet, som vi lægger stor vægt på. På grundlag af udtalelsen fra Den Videnskabelige Komité for Veterinærforanstaltninger med henblik på Folkesundheden (SCVPH) har vi krævet opretholdelse af forbuddet mod anvendelse af østradiol 17-, der betragtes som kræftfremkaldende. Vores ændringsforslag til Kommissionens forslag har samlet set til formål at anspore Kommissionen til at indtage en aktiv holdning og til at søge og udvikle egne videnskabelige oplysninger. Den Europæiske Union må ikke efterlade det indtryk, at vi søger at vinde tid, og de manglende videnskabelige oplysninger må ikke tjene som påskud for at opretholde det midlertidige forbud i det uendelige. Det midlertidige forbud mod de fem øvrige hormoner - testosteron, progesteron, trenbolonacetat, zeranol og melengestrolacetat - bør således finde anvendelse, indtil Fællesskaberne kommer i besiddelse af mere fyldestgørende videnskabelige oplysninger fra enhver kilde, og i særdeleshed takket være vores eget forskningsprogram på dette felt. Vi mangler aktuelt viden om disse stoffer. Når denne er tilvejebragt, vil vi have det fornødne grundlag for at træffe en afgørelse om, hvorvidt forbuddet skal opretholdes.
Vi ønsker endvidere, at Kommissionen indhenter en udtalelse om disse stoffer fra Den Stående Veterinærkomité, som er nedsat i henhold til artikel 1 i beslutning 68/361/EØF, ligesom vi ønsker, at Kommissionen søger at skaffe sig yderligere oplysninger med henblik på at løse dette problem inden for en rimelig tidsfrist.
Det skal understreges, at disse forslag tager sigte på at fremme et europæisk landbrug, som tager hensyn til miljøet, dyrevelfærden og menneskers sundhed.

Grossetête
Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, vi ved i dag, at anvendelsen af visse stoffer til husdyr indebærer en betydelig risiko for mennesker. Kommissionens redegørelse om udviklingen af foranstaltninger til bekæmpelse af BSE viser i øvrigt tydeligt, at den forebyggende indsats - for så vidt en sådan er mulig - er langt mere effektiv end den efterfølgende indsats. Det er som bekendt bedre at forebygge end at helbrede. Vi bør derfor være særdeles opmærksomme på, hvilke stoffer vi anvender til husdyrene. Denne årvågenhed bør komme til udtryk på alle områder, hvad enten det drejer sig om terapeutisk veterinærpraksis eller praksis for opdræt. Nyere undersøgelser viser, at østradiol 17- er kræftfremkaldende. Anvendelsen af dette stof til alle dyr bestemt til menneskeføde bør derfor være strengt forbudt, og importen af kød fra tredjelande bør overvåges. Længe før den nuværende kogalskabskrise opstod, forfægtede jeg her i Europa-Parlamentet to principper. For det første forsigtighedsprincippet med henblik på at sikre bedre beskyttelse af forbrugeren og undgå enhver form for panik, idet denne som bekendt påvirker menneskers handlen og landbrugssektoren i negativ retning. For det andet princippet om støtte til videnskabelig forskning med henblik på at sikre, at vi snarest kan henholde os til så præcise data som muligt.
I Olsson-betænkningen genfindes disse to aspekter, hvilket jeg glæder mig over. Der hersker fortsat tvivl om fem andre hormoner, og det er vigtigt, at den videnskabelige forskning hurtigst muligt videreføres på dette felt. Mens vi afventer sikre resultater, må det midlertidige forbud dog opretholdes, når det gælder anvendelsen af disse stoffer til husdyr, ligesom man bør være særdeles opmærksom på undtagelsesbestemmelserne.

Lund
Hr. formand, først en tak til hr. Olsson for en rigtig god betænkning, som lægger sig tæt op ad det udspil, der er kommet fra Kommissionen, og som jeg synes er et godt udspil. Jeg tror, at vi allesammen er enige om, at det at bruge hormonstoffer på denne måde til at fremme dyrenes vækst i sig selv er uacceptabelt. Det er, som hr. Olsson sagde, uetisk. Det har alvorlige konsekvenser for dyrevelfærden og for miljøet, og de seks stoffer, vi her taler om, har også sundhedsskadelige konsekvenser for mennesker. Det definitive forbud mod at bruge østradiol giver sig selv. Stoffet er kræftfremkaldende. Men jeg synes også, at det er vigtigt, at vi nu får det midlertidige forbud mod anvendelsen af de fem øvrige stoffer. Det er i virkeligheden et udtryk for en meget offensiv og god anvendelse af forsigtighedsprincippet, som jeg meget gerne vil støtte.
Jeg vil også gerne støtte ordføreren i, at forbuddene ikke bør kunne ophæves eller svækkes uden en godkendelse fra Rådet og Parlamentet. Det er vigtigt, at vi fastholder det politiske ansvar i denne sag. Og lad mig så endelig sige, at det for mig er helt ubegribeligt, at de amerikanske myndigheder lukker øjnene for risiciene ved denne produktionsmetode. Hvis man ser på udviklingen af visse kræfttyper i USA og udviklingen af en ekstrem fedme i den amerikanske befolkning, så burde det få alle advarselslamper til at lyse hos de amerikanske sundhedsmyndigheder. Derfor håber jeg, at den fornyede vedtagelse af et forbud mod at bruge dette hormonkød her i Europa kan vække både de amerikanske forbrugeres og de amerikanske sundhedsmyndigheders opmærksomhed, sådan at vi slipper for at skulle have videre diskussioner om denne sag i WTO-regi.

Byrne
. (EN) Hr. formand, først og fremmest vil jeg gerne takke ordføreren, hr. Olsson, for hans betænkning, og også de udvalg, der gav udtryk for deres holdning til forslaget om Europa-Parlamentets og Rådets direktiv til ændring af Rådets direktiv 96/22 om forbud mod anvendelse af visse stoffer med hormonal og thyreostatisk virkning og af ss-agonister i husdyrbrug. Hovedformålet med Kommissionens forslag er at øge niveauet for fødevaresikkerhed og opfylde vores internationale forpligtelser i henhold til WTO's aftale om sundhed og plantesundhed, den såkaldte SPS-aftale.
Alle i Parlamentet ved, at WTO har sat spørgsmålstegn ved det gældende forbud mod anvendelse af væksthormoner, og at der i den endelige afgørelse fra 1998 var kritik af den risikovurdering af hormoner i fødevareproducerende dyr, som EU fremlagde. Som alle ved, fik Kommissionen foretaget en yderligere risikovurdering af disse hormoner i lyset af resultaterne vedrørende risikovurdering fra WTO's appelinstans.
I april 1999 offentliggjorde Den Videnskabelige Komité for Veterinærforanstaltninger med henblik på Folkesundheden en udtalelse om de potentielle negative virkninger for den offentlige sundhed på grund af hormonrester i kød og kødprodukter fra kvæg. Denne udtalelse blev gennemgået og bekræftet i maj 2000. Den overordnede konklusion var, at der ikke kan fastsættes et acceptabelt dagligt indtag af de seks hormoner, som blev vurderet, ved brug som vækstfremmende hormon til kvæg.
Med hensyn til hormonet østradiol 17- fandt Den Videnskabelige Komité, at det må betragtes som et kræftfremkaldende stof, da det har både tumorfremkaldende og tumorfremmende virkninger. Hvad angår de fem andre hormoner, fandt Den Videnskabelige Komité, at der var behov for yderligere oplysninger.
I lyset af disse konklusioner foreslog Kommissionen for det første at forbyde al anvendelse af østradiol i husdyr, da man erfarede, at stoffet er kræftfremkaldende. For det andet foreslog Kommissionen foreløbig at opretholde det gældende forbud mod de fem andre hormoner, indtil der foreligger flere videnskabelige oplysninger. Denne foranstaltning vil blive gennemgået regelmæssigt og er dermed fuldt forenelig med vores internationale forpligtelser. Jeg er meget glad for, at rapporten understøtter dette tiltag.
Med dette forslag har Kommissionen endvidere skabt det nødvendige retsgrundlag for vedtagelse af listerne over forbudte eller midlertidigt forbudte stoffer ved udvalgsprocedure for at give mulighed for hurtig reaktion på ny dokumentation og dermed mulighed for at øge forbrugernes sikkerhed yderligere. Jeg beklager dybt, at rapporten ikke støtter indførelsen af en udvalgsprocedure for vedtagelse af listerne over stoffer.
De fleste kender min holdning til dette spørgsmål. Jeg har drøftet spørgsmålet om anvendelse af udvalgsprocedure, og jeg noterer mig, at Kommissionens anmodning ikke accepteres i de indgivne ændringsforslag. Jeg vil gerne anmode Parlamentet om endnu en gang at overveje dette spørgsmål, for jeg mener, at det er af stor betydning, at spørgsmålet om komitologi overvejes alvorligt i denne forbindelse.
Hvis Parlamentet insisterer på vedtagelse af bilagene ved fælles beslutningsprocedure frem for udvalgsprocedure, mener jeg ikke, at Parlamentet varetager forbrugernes sikkerhed i forbindelse med dette spørgsmål. Et spørgsmål som Parlamentet har drøftet tidligere i dag, både vedrørende BSE og vedrørende dette spørgsmål. Hvordan kan vi overhovedet retfærdiggøre en forsinkelse på halvandet år af tilpasningen af bilagene, når et videnskabeligt udvalg har anmodet Kommissionen om at tilføje endnu et hormon til listen i bilagene? Hvordan kan det retfærdiggøres? Nogle hævder, at det er et politisk spørgsmål, og det er efter min mening helt forkert. Det er et videnskabeligt spørgsmål, og det er selve grunden til, at spørgsmålet blev behandlet i WTO. Jeg frygter, at Parlamentet vil mene, at det er et politisk spørgsmål og vælge fælles beslutningsprocedure frem for udvalgsprocedure.
Jeg har prøvet det før. Jeg har haft denne diskussion med Parlamentet før, og jeg ved, hvad der vil ske senere i dag. Medlemmerne vil komme for at stemme om dette spørgsmål, og de vil følge indpiskerne. Hovedparten vil ikke ane, hvad det er, de stemmer om, fordi de ikke er blevet informeret om det pågældende spørgsmål. Det bekymrer mig også, at så mange mennesker i dag skal stemme om et emne, der har stor betydning for forbrugerne, uden at vide, at de stemmer for en procedure, der vil medføre risiko for forbrugernes sundhed ved at udsætte den procedure, hvor jeg på baggrund af klar videnskabelig dokumentation kan fastsætte regler til beskyttelse af forbrugernes sundhed.
Mine herrer og damer, jeg anmoder indtrængende om, at De vil ændre holdning til dette spørgsmål og prioritere forbrugernes sundhed. Forbrugernes sundhed bør være vigtigere end interinstitutionelle tovtrækkerier mellem Parlamentet og Kommissionen om spørgsmål om fælles beslutningsprocedure i et tilfælde som dette. Der er tale om et videnskabeligt spørgsmål baseret på videnskabelige beviser: Det er en beslutning, som Kommissionen skal træffe, og som vil blive indføjet i et bilag, og Parlamentet vil have fuld aktindsigt i forbindelse hermed.
Jeg har tidligere i forbindelse med dette emne sagt, at jeg ikke bare afviser Parlamentets holdning om spørgsmål om komitologi. Mine damer og herrer, jeg anmoder Dem derfor indtrængende om endnu en gang at overveje forbrugernes rettigheder, vigtigheden af tilstrækkelig forbrugerbeskyttelse, og huske på, at vi forhåbentlig vil have en fødevare- og sikkerhedsmyndighed næste år. Denne myndighed vil være gavnlig til opnåelse af hurtige resultater. Hvis myndigheden identificerer en potentiel risiko, kan den straks iværksætte foranstaltninger. Det vil sommetider være i form af lovgivningsforslag fra Kommissionen. Hvis det kan gøres ved hjælpe af udvalgsprocedure, opnår vi de hurtige resultater, som forbrugeren har krav på. Men skal det ske gennem fælles beslutningsprocedure, vil det tage meget længere tid.
Jeg vil gerne behandle betænkningens og fru Grossetêtes ændringsforslag i detaljer. Jeg vil starte med de ændringsforslag, som Kommissionen ikke kan acceptere. Kommissionen kan ikke acceptere ændringsforslag 4, 5, 6, 7, 9 og 10 med hensyn til komitologi af de grunde, som jeg allerede har angivet. Kommissionen kan heller ikke acceptere ændringsforslag 12, 13 og 14, som forkaster anvendelsen af udvalgsprocedure til opdatering af listerne over midlertidigt forbudte og forbudte stoffer, og som genindfører den fælles beslutningsprocedure.
Ændringsforslag 1 fokuserer på en velbegrundet beslutning om opretholdelse af forbuddet. Kommissionen kan ikke acceptere ændringsforslaget, da det foregriber resultatet af fremtidig forskning. I henhold til ændringsforslag 2 forpligtes Kommissionen til at finansiere forskning i forbindelse med de fem midlertidigt forbudte stoffer. Det er uacceptabelt. Kommissionen har ingen juridisk forpligtelse i henhold til fællesskabslovgivningen og WTO til at finansiere forskning. Det er bedre, at WTO udpeger parter til at vurdere risikoen på baggrund af videnskabelige beviser. Sådanne undersøgelser indgår ikke desto mindre i Den Europæiske Unions programmer om fødevaresikkerhed.
Kommissionen kan ikke acceptere ændringsforslag 3 og 11, som indfører effektive kontrolordninger til beskyttelse af den offentlige sundhed. Jeg vil gerne understrege, at der allerede er kontrolordninger i medlemsstaterne og på fællesskabsplan. F.eks. kontrolleres kødimporten allerede i henhold til Rådets direktiv 96/23 om kontrolforanstaltninger og restkoncentrationer.
Og endelig foreslog Kommissionen, at bestemmelserne i direktivet om østradiol ikke skulle gælde dyr i forbindelse med teknisk eller terapeutisk behandling før 1. juli. Ændringsforslag 15 fra fru Grossetête indeholder forslag om, at bestemmelsen er afhængig af tilstrækkelige alternativer. Kommissionen kan ikke acceptere ændringsforslaget af sundhedshensyn på baggrund af de klare videnskabelige beviser vedrørende østradiol. Endvidere viser en ny undersøgelse, at der findes mange alternativer til østradiol i forbindelse med terapeutisk eller zooteknisk anvendelse i Fællesskabet. Undersøgelsen vil blive forelagt Parlamentet i den nærmeste fremtid.
Derimod kan Kommissionen acceptere ændringsforslag 8 og i principppet den del af ændringsforslag 10, der omhandler videnskabelige data, da disse ændringsforslag indfører nyttige forklaringer til teksten.
Afslutningsvis vil jeg endnu en gang takke hr. Olsson for den fremragende betænkning om dette vigtige spørgsmål. For at opsummere kan jeg sige, at Kommissionen ikke kan acceptere ændringsforslag 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9 og 10, og med hensyn til komitologi kan Kommissionen heller ikke acceptere 11, 12, 13, 14 og 15. Derimod kan Kommissionen acceptere ændringsforslag 8 og i princippet den del af ændringsforslag 10, der omhandler videnskabelige data.

Olsson
Hr. formand, jeg respekterer naturligvis kommissær Byrnes opfattelse, det vil sige en anbefaling af udvalgsproceduren. Men vores hensigt er ikke at forsinke behandlingen, det handler om, at vi skal have mulighed for at føre en debat her i Parlamentet. I dette spørgsmål er der, ligesom i mange andre spørgsmål, nemlig ikke videnskabelig entydighed.
I går mødtes jeg i Stockholm med en repræsentant for det amerikanske landbrugsministerium, og han havde ikke den europæiske opfattelse af videnskab. Derfor bliver vi her i Parlamentet også nødt til at diskutere spørgsmål, der ikke udelukkende er videnskabelige, men som også handler om etisk stillingtagen og forsigtighedsprincipper. Det handler altså ikke om at forsinke behandlingen, hensigten er at få en grundigere politisk debat.

Formanden
Tak, hr. Olsson.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 11.00.

De nye muligheder for bogproduktion
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0005/2001) af O'Toole for Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport om nye muligheder inden for bogproduktionen: elektroniske udgivelser og print-on-demand (2000/2037(INI)).

O'Toole
Hr. formand, jeg vil gerne starte med at forklare, hvorfor betænkningen er så vigtig, og til illustration heraf har jeg tilfældigt valgt en række udgivne forfattere: Michel Tournier, Leonardo Sciascia, Italo Calvino og en forfatter fra mit eget land, Caryl Philips.
Disse værker med deres fornemme sproglig alsidighed, form, kultur og historie optager et par hylder derhjemme. De farver den måde, jeg tænker og ser på verden på. Jeg er den, jeg er, på grund af disse forfattere, som også mange andre har haft glæde af. For mig er bøger først og fremmest kilden til valg, idéer og muligheder. Jeg voksede op i beskedne kår, i et fattigt område med små forventninger og dårlige fremtidsudsigter. Men fra den dag, hvor jeg første gang besøgte et offentligt bibliotek, har bøger - som for mange andre - været min frigørelse. Jeg er de forfattere, der har skrevet bøgerne, og de bogforlag, som har udgivet bøgerne, meget taknemmelig for denne frigørelse, og det er nu min pligt at sikre, at erfaringen videregives til andre.
Hvad handler betænkningen om? Jeg vil ganske enkelt sikre, i denne elektroniske tidsalder, at medlemsstaternes rammer for bøger stadig fungerer, uanset om det drejer sig om beskyttelse af intellektuel ejendomsret, skatteforanstaltninger, regulering af efterspørgsel eller tilskud. Bøger har altid været anerkendt som andet og mere end en handelsvare, og det er meget vigtigt i en tiltagende kommerciel verden.
Elektroniske forlag dækker fire specifikke områder: Elektroniske bøger, print-on-demand, internetboghandler og forlagsvirksomhed på Internettet. Vi må sikre, at vi har den rette politik til at omfatte alle disse nye muligheder.
Hvad skal denne betænkning så indeholde? For det første skal vi fremme den enorme vækst og udvikling af disse industrier og den omfattende anvendelse af elektroniske medier i Europa. Der skal være adgang til disse medier for alle europæere til en rimelig pris og bestemmelser på uddannelsesområdet, der sætter dem i stand til at gøre brug af denne adgang. Vi skal fortsat sikre den sproglige og kulturelle mangfoldighed gennem elektroniske udgivelser og lette overgangen fra traditionel udgivelse til elektronisk udgivelse.
For at dette kan gennemføres, må vi fastsætte en politik, der kan fremme denne vækst og sikre valgmulighed og adgang for alle. Derfor indeholder min betænkning en række punkter om dette. EU-institutionerne har en meget vigtig rolle i sikringen af den fremtidige vækst. For det første kan Kommissionen fastsætte en omfattende politik til udvikling af sektoren. For det andet kan vi alle fremme politikker til udvikling og promovering af det skrevne ord og bekæmpelse af de digitale versioner.
Kommissionen kan og bør udvikle uddannelsesprogrammer og støttemekanismer til små og mellemstore virksomheder i denne sektor, og vi skal sammen med medlemsstaterne sikre rettighederne for forfattere og forlag og sikre, at industrien har mulighed for at udvikle sin kapacitet i den nye tidsalder.
Medlemsstaterne skal sikre, at de gældende momsregler for bøger overvåges og tilpasses elektronisk udgivelse. Det er alt sammen inden for vores rækkevidde, og jeg anbefaler Parlamentet min betænkning i håbet om, at den kan danne grundlag for udnyttelse af fordelene i denne nye sektor.

Graça Moura
Hr. formand, jeg begynder med at lykønske fru Barbara O'Toole for hendes fremragende betænkning. Om den vil jeg gerne sige, at det i dag ikke kun er bogbegrebet, der forandrer sig; alfabetiseringsbegrebet forandrer sig også. Uvidenhed og ukyndighed, hvad angår beherskelse af de nye teknologier inden for det skrevne ord og inden for viden, vil uundgåeligt føre til, at nye former for analfabetisme dukker op med alle de deraf følgende menneskelige, sociale, økonomiske og kulturelle omkostninger.
(Støj i salen) Derfor bør man i det mindste principielt nedtone den eufori, der har været fremherskende på internationale møder, med højdepunkt på Rådet i Lissabon, hvad angår de nye teknologiers overvældende rolle i Unionens udvikling og i kampen mod arbejdsløsheden, hvor det er vigtigt, at de europæiske institutioner grundigt overvejer de spørgsmål, som denne betænkning tager op. Det drejer sig imidlertid ikke kun om at overveje bogproduktion, elektronisk udgivelse, print-on-demand og lignende spørgsmål. Efter vores opfattelse er det afgørende, at det arbejde, der udføres i de forskellige parlamentsudvalg, i de forskellige generaldirektorater, i de forskellige ansvarlige organer på såvel EU-plan som i medlemsstaterne, finder ud af at samordne deres indsats nyttigt og effektivt. Det er ikke hensigtsmæssigt at vedtage forskellige eller måske sågar modstridende politiske foranstaltninger for elektronisk udgivelse, bogproduktion, forfatterrettigheder eller e­learning. Definitionen og samordningen af de retningslinjer, der skal lede en sådan politik, har behov for at få afklaret i hvert fald to forudsætninger: øget bistand fra kvalificerede eksperter, der kan forsyne politikerne med viden på et område, som de ikke har særligt stort kendskab til, og valg af sådanne retlige midler, der hurtigt kan tilpasses teknologiernes og markedets udvikling.
Efter vores opfattelse bør den elektroniske udgivelse, hvad angår skatter og afgifter, ikke behandles som den traditionelle bog. Den har behov for særlige bestemmelser, hvor man skal huske på, at den traditionelle bog rummer en anden type værdier og af natur udgør et anderledes produkt end det simple digitaliserede katalog, som den elektroniske bog jo er. Endelig foreslås betegnelsen det europæiske år for bøger og læsning, og at den 23. april hvert år udråbes til den europæiske dag for læsning. Det er foranstaltninger, der indgår i kampen mod analfabetisme og indsatsen for at bevare de europæiske folks kulturelle og sproglige mangfoldighed samt for at udbrede viden og styrke statsborgerskabet. De fortjener derfor vores bifald.

Zorba
Fru formand, jeg vil gerne lykønske fru Ï'Toole med hendes betænkning, som har sat de dramatiske ændringer, som er sket på bogområdet på grund af de senere års nye teknologi, i relief. Alle vi, der som læsere eller forfattere elsker bogen, bliver nødt til at genoverveje vores forhold til den fra begyndelsen. Der er foregået en revolution, som gør bogen endnu mere interessant, endnu mere indholdsrig og mere nødvendig for os alle. Men samtidig gør den det nødvendigt, at vi udvikler europæiske og nationale politikker for at klare de problemer, som opstår af de nye produktions- og distributionsmåder. På spørgsmålet, om hvorvidt bogen bør beskyttes mod den ukontrollable måde, som markedet fungerer på, er svaret ja, eftersom bøger og læsning har en vigtig kulturel betydning i vores samfund, og den bør styrkes så meget som muligt.
De nye muligheder, som åbner sig i forbindelse med IT og stigningen i antallet af læsende publikummer på Internettet, bliver fulgt op af problemer med forfatternes copyright og af risikoen for, at store grupper i befolkningen ikke har adgang til de nye medier. De teknologiske analfabeters, landbrugsområdernes og de tilbagestående gruppers ulige stilling kan vise sig at blive skæbnesvanger, når den lægges til den betydelige analfabetismeprocent, som man allerede i dag kan bemærke. Problemet er så stort, at det kan blive årsag til endnu en trussel mod den sociale samhørighed, og den skal imødegås i tide ved, at EU udvikler målbevidste politikker. Men alle medlemsstaterne må også gennem uddannelse lette de unges adgang til bøger og tilskynde dem til at læse, eftersom de udgør EU's fremtid, og man kan ikke tale om en fremtid uden bøger, hvad enten det er i trykt eller elektronisk form.

Sanders-ten Holte
Fru formand, fru kommissær, bøger er et vigtigt medie til at videregive kultur, og moderne teknikker til udgivelsen af bøger bidrager hertil. Derfor er det en meget god betænkning. Jeg vil gerne takke ordføreren for det store arbejde og de mange undersøgelser, som hun har gennemført. Det er et område, som hele tiden udvikler sig.
Ved udgivelser drejer det sig ikke kun om produktion, men også om forbrug. Læsning er en form for forbrug, og det skal fremmes på en god måde. Folk skal hele tiden vælge, hvad de vil bruge deres tid til. Derfor har jeg sammen med hr. Graça Moura stillet et ændringsforslag om en europæisk læsedag. Vi foreslår den 23. april, for det er Shakespeares fødselsdag og Cervantes' dødsdag. Så er hele Europa dækket. Mange lande har allerede en Unesco-læsedag. Jeg giver dog gerne Kommissionen frihed og visdom til at vælge en anden dato.
Fru kommissær, udbud uden efterspørgsel er intet værd. For at fremme efterspørgslen yderligere har hr. Garça Moura og jeg anmodet om et læsningens år og helst inden for en overskuelig fremtid, men det haster.
Et andet punkt er markedsvirkningen. En bogsektor, som sikrer kulturel diversitet, skal beskyttes, hvor det er nødvendigt. Faste bogpriser og nedsatte momssatser, som anvendes i nogle medlemsstater, ved tryk på papir skal også gælde ved elektroniske midler, og medtages på en god måde i politikken.

Fraisse
Fru formand, jeg vil i dag gerne anlægge læserens synspunkt og omtale såvel positive som negative aspekter.
Hvad angår de positive aspekter, er det velkendt, at individualisering af udbud og efterspørgsel er en af mulighederne i forbindelse med den elektroniske bog. Vi betragter dette som en kendsgerning. Det samme gælder et andet forhold, som er mindre tydeligt i dag. Bogbranchen vil ændre sig totalt, og vi vil se en øget polarisering af forlæggere og boghandlere, eftersom den elektroniske bog vil indebære en total ændring af distributionen. Det var de positive aspekter.
Når det gælder de negative aspekter, vil der fremover være en dobbelt hindring, som skal overvindes for at få adgang til det skrevne ord. Lad os lægge dobbeltmoralen til side. De nye teknologier kan afgjort åbne muligheder for en demokratisering af læsningen, men de kan også skabe en yderligere hindring for adgangen til at lære at læse.
Fru formand, fru kommissær, tillad mig afslutningsvis at mane til årvågenhed, når det gælder opretholdelse af ophavsrettigheder i forbindelse med nye teknologier. Nye teknologier udgør en særlig trussel mod disse rettigheder og dermed mod åndsværket som sådant. Jeg må derfor også pege på behovet for lovgivning om bogpriser i Europa. Der er behov for at beskytte åndsværket og dets distribution.

Reding
. (FR) Fru formand, O'Toole-betænkningen er særdeles ansporende og giver os anledning til at tænke i nye baner, når det gælder bogens fremtid, og også til at overveje nye initiativer. Betænkningen fastslår med rette, at bogen spiller en afgørende rolle for formidlingen af den kulturelle mangfoldighed i Europa. Dette vil også være tilfældet fremover. Den bemærkelsesværdige stigning i antallet af nye bogudgivelser vidner i øvrigt om kulturel rigdom, livskraft og mangfoldighed. Det følger naturligt heraf, at vi tilsigter en indsats på det kulturelle område, som i stigende grad tager hensyn til bogen som uundværlig kulturel størrelse. Det gælder i øvrigt samhørighedspolitikken via strukturfondene. Er De opmærksom på dette forhold, kære kolleger? Lad mig give et par eksempler. Takket være fællesskabsstøtten vil antallet af biblioteker i Grækenland være fordoblet inden 2006, fra de nuværende 526 til 1170. I samme periode er der i forbindelse med det kulturelle operationelle program for Portugal afsat 38 millioner euro til udvikling af arkiver, biblioteker og læsning. Mere end halvdelen af disse midler hidrører fra Den Europæiske Regionaludviklingsfond. Det samme gælder konkurrencepolitikken, som har taget og tager hensyn til bogen og dens værdi for de europæiske folk. Det gælder endvidere indsatsen på det kulturelle område. Da vi drøftede programmet Kultur 2000 lagde Europa-Parlamentet vægt på initiativer til fremme af bøger og litteratur. Dette ønske har udmøntet sig i konkrete initiativer. Herom vidner det første år med programmet Kultur 2000. O'Toole-betænkningen opfordrer os til at se spørgsmålet i et videre perspektiv og anskue den teknologiske revolution i dens mangfoldighed. Det drejer sig om at støtte udbuddet fra europæiske forlæggere og dets alsidighed. Det drejer sig om at udnytte de nye muligheder, imødegå eventuelle risici, sikre adgang til viden og sikre kunstnernes ophavsrettigheder. Den digitale revolution rummer muligheder, men også risici. Dette er i øvrigt udtrykt på udmærket vis i O'Toole-betænkningen, og jeg skal ikke komme nærmere ind herpå. Blot vil jeg tilføje en enkelt bemærkning om risikoen for udstødelse, såfremt man ikke i særlig grad er opmærksom på vanskeligt stillede befolkningers behov. Digitaliseringen vil kun være et middel til fremme af kultur og undervisning, hvis den er tilgængelig. Fru formand, jeg ser det ikke som en naturlov, at der er en digital kløft mellem generationerne, mellem sociale lag, mellem dem, der har adgang til Internettet, og dem, der ikke har, mellem dem, der i fuld udstrækning nyder gavn af de nye teknologier i deres liv og arbejde, og dem, der ser på teknologien med frygt, og for hvem den er ensbetydende med sociale risici. Vi bør efter min opfattelse gøre vores yderste for at undgå, at der udvikler sig en sådan kløft, og ikke blot konstatere, at den eksisterer, og at vi ikke kan gøre noget i den anledning. Jo, vi kan gøre noget. Det er vores pligt som borgere, vores sociale pligt, en pligt for alle tilstedeværende, medlemmer af Europa-Parlamentet og af Kommissionen. Det er i øvrigt også min opfattelse, fru formand, at globaliseringen, hvis den holdes i tømme, og den digitale teknik ikke nødvendigvis nedbryder nationale og regionale kulturer. Kulturindustrien vil afgjort ændre sig radikalt og hurtigt og give plads for informationssamfundets nye virkelighed. Vi bør således styre disse omvæltninger, ikke blot følge med eller efter og iagttage udviklingen. Vi skal være på forkant med udviklingen, således at vi sikrer, at digitaliseringen åbner nye muligheder for adgang til forlæggernes udbud, samtidig med at mangfoldigheden sikres.
Et initiativ til etablering af netværk og samarbejde mellem forlagsvirksomheder betegner et første skridt - beskedent i budgetmæssig henseende, men afsøgende. Det vil efter min opfattelse utvivlsomt være Kommissionens væsentligste indsatsområde, og jeg har lagt vægt på, at der i forbindelse med gennemførelsen af programmet Kultur 2001 i særlig grad ydes støtte til projekter, som forener forfattere og forlæggere. Er resultaterne af denne indsats overbevisende, vil vi iværksætte nye initiativer til fordel for forlagsbranchen ud fra en kulturindustriel synsvinkel. Jeg tror, der på dette felt åbner sig nye muligheder, som endnu ikke er udforsket i tilstrækkeligt omfang. Vi bør på dette felt spille en grundlæggende rolle som initiativtagere og fornyere. Lad mig ud over kulturprogrammet nævne en række ledsageaktioner til fremme af udgivelse og distribution af bøger set i lyset af den digitale revolution. Det er således aktioner, som er i overensstemmelse med ordførerens ønsker. Initiativet eLearning, som jeg iværksatte i maj 2000, vedrører uddannelsessystemets infrastrukturer, som er en forudsætning for alle videre scenarier. Kommissionens tjenestegrene har udarbejdet et detaljeret program for initiativets gennemførelse. Kommissionen finansierer også pilotprojekter og vil fortsætte hermed især ved hjælp af Minerva-programmet inden for rammerne af Sokrates-programmet, som specielt omhandler anvendelsen af teknologi i undervisningen, og som sammen med Leonardo-programmet for erhvervsuddannelserne udgør et afgørende element i vores aktion. Udviklingen af partnerskaber mellem den offentlige og den private sektor kan ligeledes være med til at afhjælpe situationer, hvor der konstateres et uddannelsesmæssigt underskud. Kommissionens initiativ eEurope har til formål at sikre, at informationssamfundet tilsigter social integrering. Der vil i løbet af 2001 blive adgang til Internettet og til multimedieressourcer fra en række offentlige centre, herunder centre i de mindst begunstigede områder, og inden udgangen af 2002 vil alle elever i deres undervisningslokaler være sikret denne adgang. Vi arbejder også på en anden front, nemlig med udviklingen af indholdstjenester på områderne eEducation og eCulture. Programmet eContent er netop vedtaget for en fireårsperiode med det formål at fremme udvikling og anvendelse af digitalt indhold. Det er endvidere muligt at styrke markedet takket være samarbejdet med Den Europæiske Investeringsbank og tilvejebringelse af risikovillig kapital til multimedieområdet. Samarbejdet mellem Kommissionen og Den Europæiske Investeringsbank skal således ses i dette perspektiv, idet banken er beredt til at yde støtte til finansiering af kulturel virksomhed. Vi er slået ind på en ny og løfterig vej, på digitaliseringens vej. Kære kolleger, det skaber samtidig behov for øget mobilisering og synlighed. Personlig ser jeg positivt på tanken om et europæisk år for bøger og læsning, som flere af Europa-Parlamentets medlemmer har fremført - hr. Graça Moura, fru Sanders-ten Holte, fru O'Toole. Det er af flere årsager ikke muligt at udråbe et sådant år, men vi bør efter min opfattelse sammen overveje mulighederne for i 2002 at arrangere en dag, en uge eller en måned for bøger og læsning. Lad os ikke på nuværende tidspunkt lægge os fast på en bestemt løsning, lad os drøfte mulighederne og sammen finde frem til den bedste løsning, som kan indgå i programmet Kultur 2000. Jeg er med andre ord indstillet på en åben drøftelse i Kulturudvalget med alle berørte parter, således at vi sammen finder de mest hensigtsmæssige løsninger til fremme af bogen, læsningen og den kulturelle mangfoldighed. Mine damer og herrer, teknologien er som bekendt et værktøj. Den er kun et værktøj, men et værktøj, som kan være særdeles nyttigt i bestræbelserne på at øge vores kulturelle potentiale. Tak, fru O'Toole, og tak til Kulturudvalget for den betydelige indsats, der er ydet med netop dette sigte.

Formanden
Tak, fru Reding.
Forhandlingen er afsluttet.
Vi går nu over til afstemning.

AFSTEMNING
Muscardini
Fru formand, nogle af min kolleger gjorde mig så rigtigt opmærksom på Meda-programmets eksistens, og derfor vil jeg gerne spørge, om Parlamentet kan godkende følgende mundtlige ændringsforslag: "opfordrer Kommissionen til at oprette et særligt program til støtte for etablering - hvis det er muligt - eller styrkelse af akvakultursektoren og udvikling af fiskebestanden."
(Beslutningen vedtoges)
Betænkning (A5-0009/2001) af Naïr for Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik om meddelelse fra Kommissionen om forbindelserne mellem EU og Middelhavsområdet: Styrkelse af Barcelona-processen (KOM(2000) 497 - C5-0630/2000 - 2000/2294(COS))
(Forslaget til beslutning vedtoges)
Forslag til beslutning (B5-0087/2001) af Miranda for Udvalget om Udvikling og Samarbejde om fredsprocessen i Colombia
Om betragtning B og C

Miranda
Fru formand, hvad angår det første ændringsforslag, som vi skal stemme om, er der, så vidt jeg har forstået, mulighed for et kompromis med dets stillere, så dette ændringsforslag 1 kan trækkes tilbage, såfremt der stemmes om det indledende afsnit del for del. Det drejer sig i punkt b) om hele den første del indtil "Colombia-planen"; og i det andet hele den resterende tekst. Jeg tror, at vi kan undgå afstemning om ændringsforslag 1 ved at stemme om originaltekstens punkt b) del for del.

Sauquillo Pérez del Arco
Fru formand, Den Socialdemokratiske Gruppe er enig i hr. Mirandas forslag, og vi kan stemme for første del og mod anden del.

Ferrer, Concepció
Fru formand, vi er enige i dette forslag.

Miranda
Fru formand, der er også et kompromis om den følgende afstemning. Hvad den angår, tror jeg, at ændringsforslag 2 fra Det Europæiske Folkeparti og De Europæiske Socialdemokraters Gruppe betyder, at vi først skal stemme om originalteksten del for del, fra "Der henviser til, at Colombia-planen" indtil "sociale aktører". Vi skal derefter stemme om en anden del - som jeg tror forslagstillerne ønsker at få forkastet - og derefter, som tillæg, skal vi stemme om ændringsforslag 2. Vi stemmer altså først om originalteksten del for del og derefter om ændringsforslag 2 som tillæg til punktet.

Howitt
Fru formand, jeg var skyggeordfører for PSE-Gruppen i denne sag. Hr. Miranda har ret, men det er vildledende at sige, at der er tale om et ændringsforslag. Som man kan se i noterne, gjorde tjenestegrenene en fejl, og ordlyden fra PPE-DE-Gruppen og PSE-Gruppen er ikke korrekt gengivet. Hr. Mirandas fortolkning af det, vi skal stemme om, er derfor helt korrekt, og han har min fulde støtte, men det drejer sig ikke om et yderligere ændringsforslag. Det var en umiskendelig teknisk fejl fra tjenestegrenenes side.
For at gøre det helt klart vil jeg gerne gengive den oprindelige ordlyd. Starten af forslaget lød som følger: "der henviser til, at Colombia-planen ikke er et resultat af en dialog mellem de forskellige sociale aktører eller ..." og resten er uændret.

Miranda
Fru formand, jeg vil blot bekræfte det, jeg sagde til hr. Howitt. I nogle oversættelser, deriblandt den portugisiske, den hollandske og andre, hvor der burde stå "fredsstrategi", sådan som det fremgår af den spanske og den engelske udgave, står der faktisk "Colombia-plan", hvilket er forkert. Oversættelsen må ændres i disse versioner.
(Forslaget til beslutning vedtoges)
Betænkning(A5-0398/2000) af Ferri for Udvalget om Borgernes Friheder og Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om rapport fra Den Tværfaglige Gruppe vedrørende Organiseret Kriminalitet - Fælles aktion vedrørende gensidig evaluering af, hvordan de internationale forpligtelser med hensyn til bekæmpelse af organiseret kriminalitet udmøntes og efterleves i de enkelte medlemsstater (10972/2/1999 - C5-0039/2000 - 1999/0916(COS))
(Forslaget til beslutning vedtoges)
Betænkning (A5-0005/2001) af O'Toole for Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport om nye muligheder inden for bogproduktionen: elektroniske udgivelser og print-on-demand (2000/2037(INI))
(Forslaget til beslutning vedtoges)  

Bordes og Cauquil
Vi har undladt at stemme og indtager samme holdning til betænkningen om en fiskeriaftale med Angola. Begrundelsen er i begge tilfælde den samme. Vi ønsker ikke at modsætte os initiativer, som giver blot den mindste mulighed for, at befolkningen i de to lande, som lever af fiskeri, kan opnå en del af den europæiske finansielle godtgørelse, der ydes i forbindelse med fiskeri ud for Côte d'Ivoire eller Angola.
Vi må imidlertid protestere imod den dobbeltmoral, der i denne sammenhæng kommer til udtryk, når man taler om bistand til disse lande og deres befolkninger. De tal, der fremlægges af ordførerne i Europa-Parlamentet, vidner om den oprørende ulighed, der kendetegner de relationer, der reguleres ved disse aftaler. Eksempelvis kan man konstatere, at den finansielle godtgørelse, europæiske fartøjer har erlagt til Côte d'Ivoire over en 10-års periode, ikke er steget til trods for inflationen. Man kan endvidere konstatere, at EU's bidrag til omhandlede land mere end halveres i perioden 1991 til 2003. Samme tendens gør sig gældende, når det står skrevet sort på hvidt, at EU med henvisning til uroligheder i de pågældende lande forbeholder sig ret til at suspendere betalingen af de skyldige beløb til Côte d'Ivoire og Angola i forbindelse med fiskerettigheder.
Uagtet at der tales om bistand og aftaler, vidner tallene og vilkårene, som i urimelig grad favoriserer Europa, om relationer, som afslører, at de europæiske lande fortsat udnytter det afrikanske kontinent.
Betænkning af Jarzembowski (A5-0013/2001)

Fatuzzo
Hr. formand, jeg stemte for ændringen af direktivet om udvikling af Fællesskabets jernbaner. Jeg har læst Forligsudvalgets betænkning, og jeg vil gerne give udtryk for ønsket om, at hr. Jarzembowski tit bliver repræsentant for Forligsudvalget, for han er nået frem til det bedst mulige resultat. Takket være dette resultat bliver jernbanerne til godstransport liberaliseret i hele Europa. Jeg håber, at hr. Jarzembowski opnår nogle lige så gode resultater, når det drejer sig om at kæmpe mod Rådet for at få gennemført nogle foranstaltninger til fordel for de ældre og pensionisterne. Forligsudvalgets succes ved denne lejlighed har virkelig gjort indtryk på mig.

Bordes og Cauquil
, skriftlig. (FR) I de to betænkninger fra Forligsudvalget om udvikling af Fællesskabets jernbaner og udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder udtrykkes der glæde over, at det har været muligt at nå til enighed om et kompromis, som sikrer fuld privatisering af jernbanesektoren senest i 2008 for så vidt angår godstransporten. Kompromiset baner vej for nye forslag om liberalisering og privatisering af anden jernbanetransport, altså passagerbefordring.
Den seneste tids tragiske ulykker i Storbritannien og det stigende antal uheld på privatiserede jernbanenet eksempelvis i Tyskland vidner imidlertid om de uheldige virkninger af privatiseringen af denne offentlige tjeneste.
Det må betegnes som blændværk, når man foregiver, at man ved at privatisere jernbanerne løser problemerne med det sociale bedrageri, der består i, at varer primært transporteres via vejnettet. I de sidste fem år er der overalt i Europa lukket jernbanestrækninger med det sigte i enhver henseende at begunstige private vejtransportvirksomheder. Belastningen af vejnettet er i dag ved at nå sin øvre grænse. Privatkapitalen vender sig derfor i en vis udstrækning mod jernbanetransporten for at søge nye indtjeningsmuligheder og støttes heri af såvel de europæiske institutioner som de nationale regeringer.
Hverken brugerne eller befolkningen i al almindelighed skal forvente sig noget positivt af privatiseringen af disse offentlige tjenester. Det samme gælder arbejdstagerne inden for den omhandlede sektor. De anfægter og kæmper imod liberaliserings- og privatiseringsinitiativerne og peger på initiativernes ødelæggende virkning på beskæftigelsen og arbejdsvilkårene. Vi tilslutter os selvsagt fuldt ud arbejdstagernes og deres faglige organisationers kritik af disse uheldige tendenser.
Vi har derfor stemt imod de to betænkninger.

Caveri
Ved denne stemmeforklaring er det efter min mening hensigtsmæssigt at føre til protokols, at der er sket tydelige fremskridt med udviklingen af Europas jernbanenet efter den beslutning, der blev truffet for nylig på det italiensk-franske topmøde i Torino om at gå i gang med opførelsen af en jernbanetunnel mellem Torino og Lyon og den heraf følgende nye højhastighedsjernbanelinje. Denne beslutning er det definitive startskud til et vigtigt stykke arbejde, der vil styrke jernbanerne og flytte godstransporten gennem Alperne væk fra vejene og over til jernbanerne.
Mens det gik fremad med det schweiziske projekt, når det gælder strækningen mellem Lotschberg og Simplon og Sankt Gotthard, skete der - som jeg allerede har haft lejlighed til at sige det her i Parlamentet - nogle farlige forsinkelser med hensyn til forbindelsen mellem Torino og Lyon. Nu står vi til gengæld over for et ønske, der er i tråd med det transeuropæiske transportnet i dette århundrede. Jeg vil gerne tilføje, at Italiens og Frankrigs valg - som Kommissionen fuldt ud støttede - er i overensstemmelse med Alpe-konventionens transportprotokol. Det er i øvrigt positivt, at Kommissionen netop her i januar - efter flere års manglende interesse for Alpe-konventionen - bad Rådet om at blive godkendt som underskriver af protokollen og gav udtryk for ønsket om, at dette vigtige dokument bliver ratificeret snarest muligt. Den situation, vi har nu - nemlig at der bliver gjort en indsats for at fremme brugen af jernbanerne i Alpeområdet med det formål at få en klar reduktion af godstransporten på vejene - vil blive forbedret ved, at der bygges nye jernbanestrækninger. I den forbindelse kender Kommissionen allerede mit håb om, at jernbanestrækningen mellem Aosta og Martigny endelig bliver en del af det transeuropæiske net, sådan som det bliver defineret i de kommende år.
Til sidst vil jeg gerne give udtryk for min tilfredshed med den beslutning, man også traf i Torino, om at genåbne Mont Blancs vejtunnel, når sommeren er ovre. Efter min mening var det fornuftigt af de franske og italienske myndigheder at begrænse antallet af lastbiler, der kører igennem tunnellen. Jeg anmoder Kommissionen om at støtte dette valg af en begrænsning, og der skal være tale om en kraftig begrænsning, som er reguleret ordentligt.
Betænkning af Wieland (A5-0012/2001)

Fatuzzo
Hr. formand, jeg stemte for direktivet om anerkendelse af erhvervsuddannelserne for sygeplejersker med ansvar for den almene sundheds- og sygepleje, farmaceuter, læger, jordemødre, dyrlæger osv. Jeg var af den opfattelse, at disse direktiver om anerkendelse navnlig var nyttige for privatpraktiserende læger, så de på denne måde kunne rejse frit omkring i Den Europæiske Union, men nu, hvor jeg har brækket højre fod og har brug for lægen i både Italien, Belgien og Frankrig, har jeg konstateret, at der er forskel på den medicin og den behandling, man har anbefalet mig. Jeg mener således, at det ville være en fordel for alle syge at kunne rejse frit omkring i Europa og blive behandlet af læger med samme uddannelse. Derfor håber jeg, at man vil indføre en fælles europæisk erhvervsuddannelse.
Betænkning af McNally (A5-0006/2001)

Fatuzzo
Hr. formand, jeg stemte for betænkningen om energieffektivitetsmærkning ved brugen af computere på kontoret. Jeg forklarede min pensionerede ven Giuseppe Rossi - som fulgte mig til lufthavnen, da jeg rejste fra Bergamo til Bruxelles - at denne forordning tager sigte på en energibesparelse, når funktionærerne forlader deres kontorer og lader computeren være tændt, idet den så går ned på den såkaldte sleep mode. Da jeg havde talt om denne betænkning længe og forklaret dens nytte, sagde pensionisten til sidst til mig - efter meget snak frem og tilbage: "Jamen, er det ikke lettere at give funktionærerne pligt til at slukke helt for computeren, når de ikke bruger den længere?" Det spørger jeg stadig mig selv om, hr. formand.

Fatuzzo
Hr. formand, jeg stemte for forbuddet mod østradiol 17- og alle de stoffer, der er så skadelige for den menneskelige organisme, fordi de som bekendt hæmmer væksten og udviklingen hos de mennesker, der er så uheldige at komme i kontakt med dem. Jeg har dog fået at vide, at budgetministrene i vores medlemsstater ikke helt afviser tanken om en fortsat brug af disse østrogener, der som bekendt virker vækstfremmende på dyr, så de vokser hurtigere. Jeg har spurgt mig selv, hvordan det kan være. Jeg tror, at jeg fandt svaret her i nat, for måske håber vores ministre, at når det virker vækstfremmende på dyr, virker det også vækstfremmende på mennesker, så de ikke er ældre og pensionister så længe. Dette ville give en besparelse på medlemsstaternes budgetter.

Fatuzzo
Hr. formand, jeg stemte for styrkelsen af handelsforbindelserne med USA, Canada, Japan, Korea, Australien og New Zealand, for det er uden tvivl en god ting. Jeg håber, at samarbejdet i fremtiden bliver styrket, så man også gør en direkte indsats for at forbedre levevilkårene for de ældre i disse lande. Jeg håber også, at man vil undersøge de eksisterende pensionssystemer i disse lande for at se, om vi kan få nogle gode idéer til at forbedre de bestemmelser, der gælder for de ældres forhold i EU.

Belder
Vi støtter af flere grunde ikke Mann-betænkningen.
For det første er der ikke juridisk grundlag for projekterne. Det er berettiget, fordi det ikke vedrører EU-opgaver. Samarbejde mellem medlemsstaterne er et middel, uden selvstændig EU-kompetence, medmindre medlemsstaterne accepterer det.
Ikke desto mindre finder Kommissionen og ordføreren et retsgrundlag i artikel 133 og 308. Kommissionen specificerer ikke præcist, hvilke aktiviteter der omfattes af artikel 133 og hvilke af 308, så der er fortsat uklarhed om kompetencerne.
Derudover foreslår Kommissionen én budgetpost. Penge til flerårsprogrammer og omfattende projekter er imidlertid ikke ønskeligt, fordi Kommissionen ikke må føre en selvstændig politik for de nævnte partnerlande. Kommissionen har desuden lovet bedre arbejde ved at gennemføre færre projekter.
Kommissionen skal repræsentere EU-medlemsstaterne i WTO-sammenhæng. Unionens supplerende rolle manifesterer sig i koordination af medlemsstatsaktiviteterne. Uddybning og udvidelse er altså ikke aktuelt. Kommissionen har hænderne fulde med emner af europæisk karakter, såsom landbrug, virkninger for udviklingslandene og handelskonflikter. Derfor er en mere fælles handelspolitik ikke opportun.
Ordførerens betænkning er en forbedring af kommissionsforslaget. Det understreger efter vores mening imidlertid ikke de nævnte punkter tilstrækkeligt. Derfor stemte vi hverken for eller imod ved afstemningen.
Betænkning af Muscardini (A5-0008/2001)

Fatuzzo
Hr. formand, jeg stemte for Rådets strategi for forbindelserne med Middelhavslandene. Mit land, Italien, er et middelhavsland. EU bør efter min mening være mere opmærksom på de lande, der ligger ved Unionens sydlige grænser, og som kun er adskilt fra EU af havet. Jeg vil gerne foreslå dem, der vil følge denne del af vores politik i fremtiden, at forordningen om arbejdsperiodernes kumulerbarhed med henblik på pensionsudbetaling udvides til også at omfatte de middelhavslande, der ligger ved Unionens sydlige grænser, hvilket vil sige, at denne forordning ikke bare skal omfatte EU's medlemsstater, men også staterne på den anden side af Middelhavet. Der er mange arbejdstagere fra disse middelhavslande i Europa, og derfor er det efter min mening rimeligt, at de også får gavn af de fordele, der er ved én samlet pension.

Queiró
Med Barcelona-processen blev der åbnet for lovende perspektiver i forholdet mellem EU og 12 middelhavslande. Det stod imidlertid hurtigt klart, at dette instrument var utilstrækkeligt. Af politiske grunde, hvor den komplicerede fredsproces i Mellemøsten er en vigtig bestanddel, men ikke den eneste. At satse på en forenkling og en smidiggørelse af Meda-programmet og en styrkelse af middelhavslandenes lokale udviklingspolitik er forandringsfaktorer, der fremhæves i betænkningen, og som fortjener vores kraftige støtte.
På baggrund af den store betydning, som Middelhavsområdet har for EU, har Det Europæiske Råd meget betimeligt vedtaget en fælles strategi for denne region. Der er derfor håb om, at den nødvendige politiske vilje denne gang kan blive styrket, så samarbejdet mellem medlemsstaterne og middelhavslandene, mellem disse indbyrdes og i forhold til EU kan komme godt af sted. Selvfølgelig ikke som modsætning til den nordiske dimension, men fordi en vej, der bygger på denne type samarbejde, er ønskværdig og bidrager til at undgå, at Europa bliver et kontinent med kun ét centrum. Der stilles derudover nu stadig tydeligere krav om at orientere EU ud mod havet; at give EU en atlantisk dimension kan udmærket blive det næste skridt ...
Et ord til ordføreren, min kollega og gode ven, Cristiana Muscardini.
Jeg har på nært hold fulgt, hvordan opgaven med denne betænkning blev fordelt i Udenrigsudvalget. Det arbejde, som Cristiana Muscardini siden har udført, har til fulde givet alle dem ret, der lige fra begyndelsen støttede, at hun blev udpeget som ordfører, for hendes betænkning fik kun én stemme imod sig, og ingen undlod at stemme i udvalget. Når der forekommer den slags tilkendegivelser, står det blot tilbage at hylde den, som har udtænkt og affattet dokumentet. Det var rigtignok hendes pligt, men det er også tilfredsstillende, at Europa-Parlamentets plenarforsamling med overvældende flertal har anerkendt det. Min kollega og gode ven, Cristiana Muscardini, skal derfor have min, og vores, bedste lykønskning.
Betænkning af Naïr (A5-0009/2001)

Fatuzzo
Hr. formand, jeg stemte for Barcelona-processen og dens fremskyndelse, sådan som man ønsker det i denne betænkning. Dette er en fortsættelse af min sidste stemmeforklaring, hr. formand. Efter min mening hører Middelhavslandene lige så meget med til Europa som Tyrkiet. Jeg håber og ønsker, at Tyrkiet bliver optaget i EU, men hvis dette sker, vil det efter min opfattelse være en god idé, at man nøje overvejer muligheden for også at optage Middelhavslandene i EU. Det er efter min mening to sider af samme sag.

Caudron
. (FR) Jeg vil gerne udtrykke anerkendelse af ordførerens indsats. Betænkningen om Barcelona-processen er særdeles fyldestgørende, og jeg skal blot fremhæve enkelte forhold, som i særlig grad ligger mig på sinde.
Jeg erindrer for det første om, at Kommissionens meddelelse om en styrkelse af Barcelona-processen havde et dobbelt sigte. Dels at gøre status over Barcelona-processen og dels at fremsætte henstillinger med henblik på den fjerde ministerkonference i Marseille (november 2000).
Skal vi være ærlige, må vi erkende, at resultaterne er beskedne. Ser man på de tre aspekter af Euro-Middelhavspartnerskabet - dels det politiske aspekt, dels det kulturelle, sociale og menneskelige aspekt og dels det økonomiske og finansielle aspekt - konstaterer vi, at kun det sidste aspekt af partnerskabet er iværksat. Og dog. Ubalancen på dette område er udtalt. Vi kræver, at vores partnere åbner deres markeder på de områder, hvor vi er mest konkurrencedygtige. Når det drejer sig om landbrugsprodukter, indtager Den Europæiske Union imidlertid en forsigtig holdning, hvilket fører til opretholdelse af barrierer, som straffer de pågældende lande. Som anført af ordføreren, ønsker vi et frihandelsområde på Europas betingelser. Denne holdning er kritisabel og uansvarlig. Lad os bringe dobbeltmoralen til ophør, og lad os ophøre med at fremføre ønsket om, at der skabes et område, hvor velstanden er ligeligt fordelt!
EU er optaget af udvidelsen mod øst og tillægger kun Euro-Middelhavspartnerskabet ringe betydning. Det er på tide, vi højt og lydeligt gør opmærksom på dette forhold. Der er tale om en forkert satsning. Europa har alt at vinde ved en økonomisk og social bæredygtig udvikling og politisk stabilitet i dette område hinsides det europæiske indhav, Middelhavet.
Det er påtrængende nødvendigt at styrke Euro-Middelhavspartnerskabet. Der foreslås i betænkningen flere mulige veje, vi kan gå. Personlig finder jeg det ønskeligt, at vi optræder mere målrettet på den politiske scene. Den nye politiske situation på internationalt plan åbner utvivlsomt gunstige muligheder, som vi bør udnytte. Den Europæiske Union bør spille en rolle i forbindelse med fredsprocessen i Mellemøsten. Det er afgørende for freden og stabiliteten i området, at der findes en løsning på konflikten i Mellemøsten. Det betyder retten til sikkerhed for Israel og for alle andre stater i Mellemøsten, og det betyder anerkendelse af det palæstinensiske folks legitime ret til at leve i en levedygtig stat, som er internationalt anerkendt. Set i dette perspektiv bør Euro-Middelhavschartret om fred og stabilitet vedtages snarest muligt. Den Europæiske Union bør endvidere investere flere finansielle og menneskelige ressourcer i partnerskabet, fremme det interregionale samarbejde og sikre, at det civile samfund i øget omfang inddrages.
Jeg vil afslutningsvis anlægge et optimistisk syn på og udtrykke tilfredshed med det svenske formandskabs initiativ til indgående drøftelser om Barcelona-processen. Denne indsats ligger i forlængelse af de initiativer, der blev iværksat under det franske formandskab. Vi må blot håbe, at disse drøftelser hurtigt udmøntes i praksis. Jeg har på denne baggrund stemt for Sami Naïrs betænkning.

Sacrédeus
Jeg finder det beklageligt, at der inden for rammerne af Barcelona-processen ikke er taget tilstrækkeligt hensyn til menneskerettighederne og deres praktiske anvendelse. Derfor har jeg stemt for en række ændringsforslag, bl.a. ændringsforslag 1-4.
Som svensk kristelig demokrat vil jeg udtrykke min bekymring over vilkårene for den kristne koptiske minoritet i Egypten, da de i praksis behandles som andenklasses borgere i deres eget hjemland. Ulykkelig er også den gradvise marginalisering af det kristne maronitiske samfund i Libanon.
Derfor mener jeg, at beskyttelse af etniske, religiøse og kulturelle minoritetsgrupper i Middelhavslandene er en forudsætning for, at Barcelona-processen kan køre videre, ikke bare på det økonomiske og finansielle område.

Vachetta
Naïr-betænkningen om Europas Middelhavspolitik er mere end tvetydig. Den giver ikke mulighed for at fastlægge nogen egentlige rammer for samarbejde mellem Europa og Middelhavslandene. Og selv om det er muligt at følge ordføreren i hans krav om respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, ja så bliver det straks vanskeligere, når han berører de andre samfundsspørgsmål.
Først og fremmest følger betænkningen Kommissionens strategi. Den kommission, der forfægter frihandel og økonomisk liberalisering i Middelhavslandene. Artikel 21 er meget sigende, set fra dette synspunkt: "der sættes skub i liberaliseringen af Middelhavspartnernes økonomiske systemer og i gennemførelsen af de strukturreformer, der skal til for at kunne konkurrere på mere åbne markeder".
Betænkningen taler kun om "omlægning" i det centrale spørgsmål om gælden på trods af, at vi skal kræve, at de europæiske regeringer eftergiver den.
Med hensyn til migranterne er Naïr-betænkningen restriktiv, når den taler om styring af migrationsstrømmene, og når den kriminaliserer indvandrerne. Grænserne har aldrig holdt mænd og kvinder tilbage. At betragte dem som illegale er netop at spille mafiaens og menneskesmuglernes spil. Vi må være villige til at åbne grænserne.
Og endelig, selv om ordføreren anerkender palæstinensernes ret til en stat, så nævner betænkningen ikke noget om deres legitime rettigheder, nemlig løsladelse af alle politiske fanger og flygtningenes ret til at vende tilbage til deres hjemland.
Derfor stemmer jeg imod denne betænkning.
Forslag til beslutning om Columbia-planen (B5-0087/2001)

Bordes og Cauquil
Grunden til, at vi har stemt for beslutningen om Colombia, er, at vi vil protestere mod den plan, som USA har iværksat. Under foregivelse af at bekæmpe narkotikahandel medfører tvangsforflyttelser af befolkninger, som oftest er landbefolkninger, for at øge de store jordbesidderes profit. Denne militære intervention har først og fremmest til hensigt at fremme de store kapitalistiske koncerners udnyttelse af Colombias ressourcer.
Vi er imod amerikansk militærintervention i Colombia, ligesom vi er imod Englands interventioner i Sierra Leone og Frankrigs direkte eller indirekte interventioner i Rwanda, Congo og Zaire. Vi er også imod privatiseringsplanerne for store dele af den colombianske økonomi og de foranstaltninger, der sænker befolkningens købekraft, samt den nedsatte folkepension. Og i den sammenhæng er vi godt klar over, at Den Europæiske Union og IMF's støtte først og fremmest koncentrerer sig om at skabe gunstige investeringsbetingelser for de imperialistiske magters borgerskab.
Vi er imod enhver form for undertrykkelse og tvangsforflyttelse af befolkninger, og det er baggrunden for vores beslutning.

Vachetta
USA's Colombia-plan blev vedtaget på fuldstændig udemokratisk vis uden høring af de forskellige sociale og politiske aktører og uden godkendelse af kongressen i Colombia. I planen foreslås en livsfarlig løsning, der i virkeligheden er en plan om militær indblanding under påskud af at ville bekæmpe narkotikahandlen. Det er en plan, der vil kriminalisere de små landmænd og ødelægge deres høst med røgangreb, som er skadelige for miljøet og mennesker, og som tvinger folk til at forlade deres jord.
Udvalget om Udvikling og Samarbejde har fremsat et beslutningsforslag om støtte til fredsprocessen i Colombia og bryder således med den farlige tankegang, der findes i Colombia-planen. Vi kan kun støtte forslagene om gennemførelse af en landbrugsreform og om støtte til fredsprocessen på linje med i nabolandene. Unionens ressourcer skal altså kontrolleres, således at de ikke anvendes til undertrykkende formål.
Men en fordømmelse af de paramilitære grupper og indførelsen af en dialog med FARC og ELN ville være de første skridt mod fred.
Bekæmpelse af narkotikahandel og af de rigtige narkotikahandlere kræver, at man indfører radikale foranstaltninger, nemlig en egentlig og effektiv bekæmpelse af hvidvaskning af narkopenge og indførelse af en Tobin-skat på kapitalbevægelser, hvilket ville medføre en omfordeling til glæde for alle borgere.

Evans, Robert
Hr. formand, det undrer mig, at hr. Fatuzzo ikke har nogen kommentarer. Jeg havde troet, at han ville bruge et øjeblik på at fortælle os, om han stemte for eller imod Colombia-planen. Er det muligt, hr. formand, gennem Dem at bede ham om at forklare os, hvordan han stemte, da det er vigtigt for os at vide.

Formanden
Ja, jeg ved, at alle medlemmer har ret til fremsætte en stemmeforklaring, og hr. Fatuzzo har ret til at undlade at forklare visse stemmer, og det takker vi ham for.
  
Betænkning af Ferri (A5-0398/2000)

Camre
Danmark har et retligt forbehold, som betyder, at vi ikke ønsker at give EU myndighed på retsområdet, men den grænseoverskridende kriminalitet er et voldsomt voksende problem, som nødvendiggør et samarbejde mellem medlemsstaterne. Når jeg har valgt at stemme for denne betænkning og dens anbefalinger, idet jeg dog har undladt at stemme for punkt 5 om en fælles offentlig anklager for EU, så er det fordi vi i disse år i Danmark hjemsøges af et stort antal udenlandske kriminelle, som vores gammeldags retsvæsen og alt for blødagtige lovgivning ikke er i stand til at standse. Vi har aldrig før set en sådan brutalitet, kynisme og menneskeforagt, som vi nu oplever i forbindelse med narkotikasmugling, handel med kvinder, menneskesmugling, terrorisme, hvidvaskning af penge og røverier mod landets borgere. Da Danmark har det mest eftergivende retssystem, strømmer de kriminelle ind efter den mindste modstands princip. Flertallet af vores politikere vil ikke se virkeligheden i øjnene og søger at bilde borgerne ind, at internationale konventioner forhindrer os i at beskytte vore fredelige og hæderlige borgere. Dette EU-initiativ er nødvendigt for at sætte gang i genskabelsen af lov og orden i Danmark. Vi er nødsaget til at gå sammen med vores europæiske partnere om fælles indsats på et niveau, der giver retsstaterne mere magt end de kriminelle.

Evans, Robert
PSE-Gruppens britiske Labour-medlemmer støtter i princippet beslutningen, men har indvendinger mod nogle af punkterne. Vi støtter ikke udpegelsen af en fælles offentlig anklager for EU (punkt 5). I henhold til beslutningsforslaget skal den overordnede magt over medlemsstaternes territorier ligge hos et sådant organ, og det hænger ikke sammen med betænkningens anmodning om samarbejde mellem nationerne. Man må sætte spørgsmålstegn ved et sådant organs ret til at omgå nationale domsafsigelser, og det er vigtigt, at medlemsstaternes retsmyndigheder bevarer retten til at disponere.
Nogle dele af teksten skaber også juridiske spørgsmål. F.eks. punkt 9, der handler om fastsættelse af indirekte sanktioner for medlemsstaterne (punkt 9) og anmodning om udvidelse af Domstolens beføjelser i afgørelser om instrumenter besluttet uden for EU-området.
Endelig støtter de britiske Labour-medlemmer strafferetligt samarbejde, men har betænkeligheder vedrørende henvisningen til "harmonisering af strafferetlige bestemmelser" i punkt 13, hvori det foreslås, at medlemsstaterne skal standardisere de strafferetlige bestemmelser i hele EU. Selv om det kan være en fordel på nogle områder, bør strafferetligt samarbejde fokusere på udveksling af oplysninger og koordination af organer med nogen tilnærmelse af lovgivningen, hvor det vil være gavnligt, men ikke generelt.

Korakas
I forslaget til beslutning med E. Ferri som ordfører udgør det eksisterende behov for at bekæmpe den organiserede kriminalitet et påskud for at udvide og aktivere nationale og mellemnationale bekæmpelsesinstrumenter og at opløse enhver form for national suverænitet.
I forslaget forsøger man at træffe foranstaltninger til at ophæve den dårlige måde, som anvendelsen af den gensidige retshjælp fungerer på, til at styrke EF-Domstolens rolle og udvide dens ansvarsområder, til at realisere euroanklagerinstitutionen, til at fremskynde konvergensprocessen af medlemsstaternes strafferet osv. osv. Der er tale om institutioner, som råt overtræder medlemsstaternes nationale suverænitet og de grundlæggende principper for retspleje, som går tilbage til den franske revolution. Alt dette sker i opbygningen af det såkaldte "område med frihed, sikkerhed og retfærdigheds" navn, sådan som det er planlagt i Amsterdam-traktaten og på topmødet i Tampere. Kun må man tilføje: "... for den nye tingenes orden i perioden efter ØMU'en". For Europas befolkning opføres der i virkeligheden sten for sten et område "med ufrihed, usikkerhed og uretfærdighed".
Man kan også se det af det faktum, at den såkaldte "terror" (sådan som de rådgivende ordførere til de forskellige tekster naturligvis oplever det, idet de af indlysende grunde aldrig har villet konkretisere et vagt, juridisk begreb, før de inkluderer det i de forbrydelser, som skal forfølges) identificeres med den organiserede kriminalitet. Med terror som påskud forsøger de på den ene side at slå enhver form for politisk modstand, folkelig massekamp og ulydighed mod deres valg ned og på den anden side at gøre de reaktionære foranstaltninger, som de træffer, mere spiselige i folks bevidsthed. Men hvem er det, der taler om organiseret kriminalitet og terror? Var blodsudgydelserne mod Jugoslaviens folk måske ikke organiseret kriminalitet og oven i købet langvarig? Gælder det samme ikke for forgiftningen af såvel civilbefolkningen som soldaterne fra EU's lande, da man kastede uranbomber? Hvad andet end terroristiske kan man i virkeligheden kalde de operationer, som skulle nedkæmpe demonstrationerne i Prag, Nice og for nylig i Davos og Zürich? Hvad skal man kalde de barbariske angreb på landmændene, pensionisterne og de folkelige bevægelser generelt i Grækenland og de andre EU-lande?
Jeg er enig i, at den organiserede kriminalitet skal bekæmpes. Men det kan de styrker ikke, som anvender de statslige, repressive instrumenter mod folkebevægelsernes kamp, som står i spidsen for imperialistiske organisationer såsom EU, og som ligeledes er ansvarlige for såvel den voldsomme stigning i kriminaliteten som for den organiserede kriminalitets kontakter med politiske apparater og personligheder (f.eks. UCK).
Vi mener, at forslaget er endnu et bidrag til opbygningen af de for kapitalen nødvendige repressionsinstrumenter mod folkets rettigheder og friheder. Det træder enhver betydning af national suverænitet under fode, det bidrager til gennemførelsen af "den nye ordens ret", og det er farligt for Europas befolkning. Af disse grunde stemmer MEP'erne fra Grækenlands Kommunistparti imod det.

Ludford
ELDR-Gruppen har stemt for Ferri-betænkningen, fordi vi ønsker en mere effektiv og koordineret bekæmpelse af organiseret kriminalitet i EU gennem udvikling af fælles tiltag ud over de nationale strafferetlige systemer.
Vi kan ikke acceptere punkt 5, som taler for en (europæisk) "offentlig anklager med kompetence overalt i EU", og hvor det er underforstået, at den offentlige anklager skal erstatte de nationale retsmyndigheder. Vi støtter et system med en offentlig anklager, der samarbejder med de nationale myndigheder, men som ikke erstatter myndighederne.
Vi kan acceptere punkt 11(b) med henblik på tilpasning af nationale definitioner af de alvorligste forbrydelser, så kriminelle ikke kan udnytte smuthullerne i retssystemet, men vi går ikke ind for harmonisering af alle nationale retssystemer.
Vi kan acceptere punkt 8, da vi støtter en fornuftig rationalisering af arbejdssprog i forbindelse med vigtigt professionelt samarbejde på tværs af grænserne mellem f.eks. dommere og anklagere og med hensyn til bl.a. udlevering.
Selv om vi støtter punkt 9, mener vi, at forslaget om sanktioner har svagheder i forbindelse med gældende mellemstatslige procedurer. Der er ikke samme muligheder for at håndhæve godkendt retshjælp som under Fællesskabets kompetenceområde.

Lulling
- (DE) I det fremlagte beslutningsforslag kræver Europa-Parlamentet en reform af traktaten om Den Europæiske Union for at give EF-Domstolen beføjelse til at undersøge, om medlemsstaterne på dette område opfylder kravene i europæisk lovgivning. At Parlamentet i denne beslutning ikke kun begrænser sig til EU-lovgivningen, men også vil inkludere Europarådets instrumenter, er ikke kun en utopisk idé, når vi tager tingenes aktuelle tilstand i betragtning, men juridisk set er den også ekstrem vanskelig at gennemføre, og det vil danne en farlig præcedens, der i fremtiden kunne give anledning til meget forvirring og retsusikkerhed.
Tanken om at idømme sanktioner mod de medlemsstater, der ikke tilstrækkeligt effektivt efterkommer ansøgningerne inden for retshjælp, står i grel modsætning til det, at man ikke er forpligtet af de talrige instrumenter, der er vedtaget inden for rammerne af afsnit VI i traktaten om Den Europæiske Union. Letsindig omgang med sanktioner mod parter i EU er en foruroligende udvikling, hvor man kan frygte, at man fjerner sig fra et rettens Europa til et rettens Europa for den stærkeste.
Til sidst vil jeg gerne gøre ordføreren og mine øvrige kolleger opmærksom på, at de første to punkter i de mangler, der er anført i begrundelsen vedrørende storhertugdømmet Luxembourg, ikke har været gældende siden loven af 8. august sidste år.
Betænkning af O'Toole (A5-0005/2001)

Echerer
Hr. formand, jeg vil gerne forklare, hvorfor De Grønne var positivt indstillet over for disse ændringsforslag. Det drejer sig om punkt 11 og 13 i betragtningen, der i sidste ende danner basis for en yderligere vigtig betragtning, samt de vanskelige punkter, stykke 7 og stykke 12, som vi under alle omstændigheder går ind for. Stykke 7 refererer til ønsket om at finde en lovramme til de problemer, der vil opstå på det nye marked. Det var egentlig den væsentlige årsag til denne initiativbetænkning. Hvorfor skal det drages i tvivl?
Stykke 12 kræver og beder om, at vi skal overveje, hvordan man kan finde et specifikt momssystem til at downloade offentliggørelser. Dette problem er der nu engang, og det vil skabe total forvirring i samtlige eksisterende politikker. Stykke 12 er på ingen måde i modstrid med stykke 13, for stykke 13 beder kun om, at de eksisterende momssatser på bøger i givet fald skal sænkes eller helt afskaffes - det gælder især for visse institutioner som bibliotker osv. det vil sige, at publikationer skal ikke behandles anderledes på det nye e-marked. Det er på ingen måde i modstrid. Tværtimod kan dette betyde vigtige skridt for dette nye marked og for den kulturelle værdi, bogen. Derfor har De Grønne stemt for det.

Fatuzzo
Hr. formand, jeg stemte for betænkningen om elektronisk publicering. Jeg har læst denne betænkning meget omhyggeligt, og jeg har tænkt over, hvordan jeg kunne begrunde min jastemme. Jeg kom i tanke om, hr. formand, at nogle gange, når jeg går i seng sammen med min kone om aftenen, læser jeg en bog for hende, og når hun hører mig læse op, falder hun i søvn. At lytte til min stemme har tydeligvis denne interessante og afslappende virkning. Derfor spurgte jeg mig selv om, hvorfor vi ikke også indspiller disse bøger på en cd, så de kan blive læst op for dem, der ikke ser så godt, og som ikke kan læse. Med dette læsningssystem kan de også lære noget, og har de også mulighed for at læse, og på denne måde gør man noget for dem, der desværre har et handicap, f.eks. et synshandicap, og som gerne ville lytte til og læse alle disse historier.

Figueiredo
Vi har stemt for betænkningen, fordi vi mener, at den behandler et vigtigt spørgsmål på en afbalanceret måde, idet den understreger betydningen af, at læse- og skrivefærdighed samt sproglig fornyelse fremmes, at Europas kulturelle og sproglige mangfoldighed bevares og forbedres, og at den universelle adgang til det skrevne og talte ord samt udbredelsen af viden og styrkelsen af statsborgerskabet sikres, samtidig med at den foreslår konkrete foranstaltninger til at nå disse mål.
Vi mener ligeledes, at det er vigtigt at intensivere kampen mod funktionel analfabetisme, og at øge bevidstheden i offentligheden om betydningen af bøger og elektroniske udgivelser, ligesom den teknologiske udvikling skal støttes til forbedring af indehavernes ophavsretsbeskyttelse og rettigheder, herunder deres ret til at blive informeret og citeret, når deres værker benyttes.

Wyn
. (EN) Vi må sikre, at der fastsættes en dagsorden for elektroniske udgivelser, og at dette vigtige område udvikles sideløbende med de traditionelle udgivelsesformer, således at der er plads til begge.
Jeg glæder mig over den vægt, dokumentet lægger på sproglig og kulturel alsidighed og det skrevne ords væsentlige bidrag til udviklingen af kultur i de forskellige europæiske områder. Når der lægges så meget vægt på sproglig og kulturel alsidighed, er jeg sikker på, at henvisningerne i betænkningen til "alle sprog" omfatter mindre sprog.
Elektroniske udgivelser er især vigtige for bøger med et begrænset marked, akademiske bøger og bøger på mindre sprog tilhører denne kategori. Det er derfor vigtigt, at Kommissionen og Rådet tager dette med i betragtning under vurderingen af denne betænkning.

Formanden
Afstemningen afsluttet.

Afbrydelse af sessionen
Formanden
Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.
(Mødet hævet kl. 12. 15)

