Stanje čezatlantskih odnosov po volitvah v ZDA (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka je poročilo gospoda Millána Mona, v imenu Odbora za zunanje zadeve, o stanju čezatlantskih odnosov po volitvah v ZDA.
Francisco José Millán Mon
poročevalec. - (ES) Gospod predsednik, najprej bi se rad zahvalil poročevalcem v senci gospodu Severinu, gospodu Lambsdorffu and gospodu Lagendijku, pa tudi Odboru za zunanje zadeve in pripravljavcema osnutka, gospodu García-Margallu in gospe Quisthoudt-Rowohl. Zahvaljujem se jim za vse sodelovanje, ki so mi ga nudili pri sestavljanju poročila o odnosih med Evropsko unijo in Združenimi državami.
Tako nam je uspelo sestaviti poročilo o tej pomembni temi ob širokem soglasju. Poročilo, o katerem bomo glasovali jutri, pomeni zelo razločno in prepričljivo sporočilo iz Evropskega parlamenta ob zelo primernem času. Da gre za pomembno temo, pravim zato, ker je jasno, da sta Evropska unija in Združene države zelo pomembna dejavnika na svetovnem odru, ki morata tesno sodelovati, kot morajo sodelovati tisti, ki delijo skupna načela in vrednote, pa tudi številne skupne interese.
Ključno sporočilo poročila je, da je zdaj zelo primeren čas za okrepitev čezatlantskih odnosov. Za to obstajajo trije temeljni razlogi. Prvi razlog je nova administracija v Združenih državah, pragmatična administracija, ki ve, da se nobena država ne more sama spopadati z globalnimi izzivi, in ki je vzbudila velika pričakovanja v javnosti v Evropi in po svetu. Drugi razlog je močnejša Evropska unija, ki je sposobnejša delovati navzven od EU v letu 1995, ko je bila sprejeta Nova čezatlantska agenda; še več, kmalu bo to EU, opremljena z zunanjepolitičnimi in obrambnimi instrumenti Lizbonske pogodbe. Tretji razlog so nove razmere, ki zajemajo globalne izzive, kakršni so gospodarska kriza in podnebne spremembe, ne več zgolj vojaški izzivi kot v preteklosti.
Pri soočanju z novimi izzivi bo za Združene države sodelovanje z Evropsko unijo zelo koristno. Čezatlantske odnose bi bilo treba okrepiti v dveh razsežnostih: v institucionalni razsežnosti in v fizični razsežnosti, ki vključuje sodelovanje v praksi. Za okrepitev institucionalnih struktur bi morali izrabiti Lizbonsko pogodbo: dva letna vrha namesto enega, ki jima bo prisostvoval tudi novi stalni predsednik Evropskega sveta, ustanovitev čezatlantskega političnega sveta, četrtletni sestanki Visokega predstavnika in podpredsednika Komisije - ter zunanjega ministra ZDA, dvig ravni dialoga zakonodajnih organov z ustanovitvijo čezatlantske skupščine, ter izboljšave pri Transatlantskem ekonomskem svetu. Vse te izboljšave bodo omogočile intenzivnejšo in učinkovitejšo koordinacijo; združiti bi jih morali z novim čezatlantskem pridružitvenim sporazumom, pogajanja pa bi se morala začeti ob vstopu Lizbonske pogodbe v veljavo.
Drugi cilj poročila je okrepitev sodelovanja v praksi. To pomeni oblikovanje programa za skupno obravnavo številnih izzivov in sporov, pa tudi bilateralnih zadev. Pri sestavljanju novega programa bi morala Svet in Komisija v naslednjih mesecih okrepiti stike z novo vlado v Washingtonu. Zato se veselim vrha s predsednikom Obamo v Pragi dne 5. aprila, kot je poudarjeno tudi v spremembi, ki jo je predložila moja skupina.
Poročilo našteva več globalnih izzivov, pri katerih bi si morali Evropska unija in Združene države prizadevati za skupni pristop, na primer gospodarsko krizo, učinkovit multilateralizem ob vključitvi novih rastočih sil, razvojne cilje tisočletja, podnebne spremembe, spodbujanje človekovih pravic ipd. Omenja tudi več regionalnih vprašanj, ki bi jih bilo treba reševati usklajeno; to so spori, kakršni so spor na Bližnjem vzhodu, jedrska programa v Iranu in v Afganistanu, omenjeni pa so tudi odnosi z Rusijo in z državami Latinske Amerike. Naslednji področji, kjer je potrebno učinkovitejše usklajevanje, sta razorožitev in varnost, vključno z bojem proti resnim grožnjam terorizma, ki bi se morala odvijati v popolni skladnosti z mednarodnim pravom in ob spoštovanju človekovih pravic.
Gospe in gospodje, poročilo omenja tudi nekatera dvostranska vprašanja na področju sodstva in notranjih zadev, vključno s problemom vizumov. Poudarja tudi, da mora čezatlantsko partnerstvo uživati široko podporo v civilni družbi, zlasti med mladimi. V poročilu so vključeni tudi gospodarski in trgovinski odnosi, s tem v zvezi poročilo poudarja, da je treba doseči napredek pri oblikovanju skupnega čezatlantskega trga. Pri teh temah sem seveda v poročilo vključil številne predloge Odbora za ekonomske in monetarne zadeve in Odbora za zunanje zadeve.
Naj zaključim, gospe in gospodje: Prepričan sem, da bo Parlament, če bo poročilo jutri sprejel, poslal jasno sporočilo. Pozivamo k okrepitvi odnosov med Evropsko unijo in Združenimi državami, tudi na institucionalni ravni. Prepričan sem, da bo okrepitev koristila obema stranema, pa tudi celotni mednarodni skupnosti.
Alexandr Vondra
predsednik Sveta. - Gospod predsednik, opravičujem se, ker sem rahlo zamudil zasedanje zaradi konference predsednikov odborov. Prav danes zjutraj sem se vrnil iz Washingtona. Rad bi se vam zahvalil za vaše povabilo na to pomembno razpravo, ki je prišla tudi ob pravem času, o čezatlantskih odnosih, zlasti pa bi se rad zahvalil poročevalcu gospodu Millánu Monu za dragoceno in obsežno poročilo, ki sem ga z zanimanjem prebral med poletom. V poročilu je veliko stvari, s katerimi lahko predsedstvo Sveta in sam Svet soglašata.
Ne glede na naše različne politične usmeritve vsi vemo, da so čezatlantski odnosi ključnega pomena za našo prihodnost, za prihodnost Evrope. Že šest desetletij trdno čezatlantsko partnerstvo odločilno prispeva k miru, stabilnosti in blagostanju Evrope in Severne Amerike, pa tudi celega sveta. Trdim, da to ni le zgodovina. To je tudi najboljši možni program za 21. stoletje. Čezatlantski odnosi nam pomagajo skupaj dosegati rezultate, ki jih nobena od partneric ne bi mogla doseči sama. Rad bi navedel besede podpredsednika Joa Bidna ob njegovem prvem obisku Münchna, in sicer, da Amerika potrebuje Evropo in Evropa potrebuje Ameriko. Menim, da lahko to izjavo v celoti razumemo. V točkah, pri katerih soglašamo, lahko postavljamo pogoje na globalni ravni. Če ne soglašamo, je težko uresničevati kakršen koli program, torej nam čezatlantsko partnerstvo omogoča skupaj dosegati rezultate, ki jih ne moremo doseči vsak zase.
Predsedniške volitve v ZDA lanskega novembra so sprožile toliko navdušenja, pričakovanj in zanimanja v Evropi, kot še nobene doslej. Evropejcem namreč ni vseeno, katerega predsednika izberejo v ZDA. Predsednik Obama je napovedal nov pristop k izzivom, s katerimi se soočamo. Mnoge v Evropi sta ta sprememba in duh sprememb navdušila. Na obeh straneh Atlantika zaznavamo velika pričakovanja. Ta pričakovanja pomenijo priložnost za medsebojno sodelovanje v času, ko je sodelovanje najbolj potrebno. Pričakovanja pa moramo pazljivo usmerjati, saj našim odnosom ne bi moglo nič škodovati bolj kot neizpolnjeni upi - in čim višji so upi, tem težje jih je izpolniti.
Nova administracija se je dela lotila energično. Po pričakovanjih je predsednik veliko pozornosti posvetil gospodarski in finančni krizi. Spodbudni so bili hitra odločitev glede taborišča Guantánamo - o tem smo se pogovarjali tukaj le nekaj tednov nazaj, nova odločenost za vključitev v procese na Bližnjem vzhodu, in sklic konference o Afganistanu, ki bo 31. maja v Haagu. Vse te pobude mnogi Evropejci že dolgo pričakujejo.
Ponovno je oživel naš dialog z ZDA. Po dosedanjih stikih z novo administracijo, vključno z mojimi sestanki s podpredsednikom Bidnom in državno sekretarko Clintonovo tukaj v Bruslju, mi je jasno, da želijo ZDA vzpostaviti nov ton pri odnosih z EU in drugimi partnerji. Pozdravljam pragmatični pristop, značilen za naše začetne stike.
Sprememba tona je sicer pomembna, seveda pa sama po sebi še ne prinese konkretnih rezultatov. Če hočemo konstruktivno sodelovati, moramo skupaj pregledati naše politične prednostne naloge in ponovno pretehtati način delovanja čezatlantskega partnerstva. Vaše poročilo je dragocen prispevek k temu procesu. Seveda se je ta proces začel na strani EU lansko leto, ko so zunanji ministri razpravljali o čezatlanstkih odnosih na dveh neuradnih srečanjih, v Avignonu in v Marseillu. Menim, da gre zahvala za to francoskemu predsedstvu, ki je te razprave sprožilo, in Portugalski, ki je tudi odigrala določeno vlogo pri tem. Ta proces bomo morali še naprej razvijati v prihodnjih mesecih. Odlična priložnost za to bo drug teden na neuradnem srečanju voditeljev držav in vlad s predsednikom ZDA v Pragi. Čezatlantski odnosi so bogati in razvejani in zajemajo vrsto političnih področij. Ne morem omeniti vseh, želel pa bi poudariti tista področja, ki jih nameravamo posebej obravnavati na srečanju v Pragi.
Prvič, energetska varnost in podnebne spremembe. Ti med seboj povezani temi zanimata številne Evropejce. Energetska varnost je ključna prednostna naloga, ki jo moramo reševati s celovito strategijo, ki sega od učinkovite rabe energije in spodbujanja obnovljivih virov energije tja do zagotovitve raznolikosti oskrbe z energijo, virov in prenosnih poti. Kjer je mogoče in potrebno, bi morale EU in ZDA na teh področjih sodelovati in uveljavljati skupne cilje. Glede podnebja bo letošnje leto ključno. Konferenca Združenih narodov o podnebnih spremembah v Köbenhavnu konec decembra bo zgodovinska priložnost za revizijo in razširitev zavezujočih mednarodnih ciljev na področju podnebnih sprememb.
EU si je pred konferenco zastavila ambiciozne energetske in podnebne obveze. Izjave in imenovanja predsednika Obame na področju podnebnih sprememb nakazujejo pomemben premik v politiki, vendar nas na tem področju čaka še veliko trdega dela. Seveda je podpora ZDA pri tem vprašanju nujna, ni pa dovolj. Zagotoviti si moramo tudi podporo naprednejših držav v razvoju, kakršna je Kitajska.
Drugič, gospodarska in finančna kriza. Sedanja kriza je globoka in globalna in zahteva odločen politični odziv na vseh ravneh in po vsem svetu. EU in ZDA imajo pri tem še posebno odgovornost, tako glede svojih domačih ukrepov kot glede mednarodne koordinacije. Sodelovati moramo z ZDA in poskrbeti, da bo naš odziv na sedanjo globalno krizo in finančne probleme usklajen. Sodelovati moramo pri urejanju nadzora finančnega sistema in pri reformi mednarodnih finančnih institucij. Usklajevati moramo tudi svoje politike spodbujanja rasti in zaposlovanja. Poskrbeti moramo, da bodo naši pristopi združljivi in ne bodo izkrivljali konkurence na čezatlantskem trgu. Veliko teh dejavnosti bo potekalo v skupinah, kakršni sta G8 in G20, zlasti na vrhu G20 v Londonu, s katerim bo predsednik Obama začel svoj obisk v Evropi. Jasno pa je, da bodo čezatlantski odnosi bistveno vplivali na oblikovanje širšega globalnega programa.
Tretjič, Afganistan je vprašanje ključnega pomena za Evropo in za ZDA. To je skupen problem - ta regija je izhodišče terorističnih napadov v ZDA in v Evropi. Razložiti svojim državljanom, da moramo svojo varnost braniti v Kabulu, je za vse evropske voditelje pomembna, a težavna naloga. Afganistan je bil glavna tema neuradnega srečanja evropske trojke s podpredsednikom Bidnom v Bruslju dne 10. marca. Podpredsednik je izrazil upanje, da bo Afganistan še naprej ostal na vrhu prednostnega seznama EU. Jasno je povedal, da ZDA ne pričakujejo samo naše podpore splošni strategiji v Afganistanu, pač pa tudi našo zavezo konkretno dokazati to podporo. Ker je varnost afganistanskih državljanov naša pomembna skrb, smo začeli stopnjevati obseg naših policijskih misij v tej državi. Poleg civilne misije EUPOL, je potrebna tudi vojaška policija, "orožništvo", in o tem se dogovarjamo zdaj. Pri tem je ena od možnosti poslati na teren inštruktorje za orožništvo kot prispevek EU k misiji NATO in o tem predsedstvo trenutno razpravlja s pravkar imenovanim posebnim odposlancem za Pakistan in Afganistan ter državami EU. Glede tega sem se na primer srečal s Pierrom Lellouchom iz Francije, o zadevi pa se pogovarjava tudi z Dickom Holbrookom. Poskrbeti moramo tudi za vzpostavitev pogojev za uspešne predsedniške volitve v Afganistanu, upoštevati pa moramo tudi regionalno razsežnost, zlasti z nadaljevanjem naše pomoči razvoju trajne civilne vlade v Pakistanu. Regionalna razsežnost je zelo pomembna in jo upoštevamo ob nacionalni in globalni.
Četrtič, večstransko delovanje bo nujno pri odpravljanju tveganj širjenja orožja za množično uničevanje. EU in ZDA izražajo vedno resnejšo skrb glede jedrskih dejavnosti v Iranu, zlasti glede njegovega neupoštevanja mednarodnih obveznosti na jedrskem področju. EU in ZDA morajo skupaj zagotoviti, da bo razvoj jedrskih tehnologij potekal le v zakonite, civilne namene. Najboljši način za to je uveljaviti čvrsta, mednarodno zavezujoča pravila, ki jih bodo podpirali prepričljivi verifikacijski mehanizmi. Ob tem pa so EU in ZDA pripravljene na konstruktivno sodelovanje z Iranom pri reševanju njegovih problemov in drugih problemov v regiji.
Še en naš izziv je, kako s skupnimi močmi okrepiti praktično izvajanje multilateralizma, temelječega na pravilih in skupnih vrednotah. Tu lahko skupaj dosežemo veliko. Strinjam se z občutkom predsednika Obame, ki ga potrjujeta tudi sekretarka Clintonova in podpredsednik Biden, da izbira med varnostjo in ideali ni prava. V tem smislu pozdravljam odločitev predsednika Obame, da zapre Guantánamo.
Pozdravljamo tudi hitro vključitev predsednika Obame v reševanje spora med Arabci in Izraelci, tudi imenovanje Georgea Mitchella za posebnega odposlanca v tej regiji. Trajen mir, ki bo zadostil željam Izraelcev in Palestincev, je za ljudi v regiji ključnega pomena in ostaja ključni cilj EU in ZDA. Mirovni sporazum lahko prinese tudi širše koristi, med drugim večje razumevanje med Zahodom in arabskim svetom.
Z zanimanjem sem prebral številna priporočila v vašem poročilu glede institucionalne strukture čezatlantskih odnosov. Popolnoma soglašam, da bi morale institucionalne vezi med EU in ZDA odsevati pomembnost odnosov. To potrjujejo tudi že dosedanje pobude češkega predsedstva. Z ZDA in novo administracijo smo že od vsega začetka v tesnih stikih. Čez deset dni bo predsedstvo v Pragi pozdravilo predsednika Obamo na neuradnem vrhu z voditelji držav in vlad EU. Kot sem že dejal, bo srečanje priložnost za obravnavo vrste razsežnosti čezatlantskih odnosov in potrditev naše pripravljenosti za skupno delovanje. Te razprave se bodo nadaljevale na primer tudi na rednih neuradnih srečanjih zunanjih ministrov EU in ZDA. Prav tako sem prepričan, da bi bili koristni rednejši in tesnejši stiki med Evropskim parlamentom in Kongresom ZDA.
Hvaležen sem parlamentu za nenehno podporo razvoju čezatlantskih odnosov, zlasti pa za to poročilo. Letos imamo novo priložnost za nadaljnji razvoj teh odnosov. Naše predsedstvo in Svet ves čas pripisujemo čezatlantskemu partnerstvu strateški pomen za Evropo kot celoto.
Zagotovim vam lahko, da si češko predsedstvo prizadeva zagotoviti, da bo partnerstvo tudi ostalo v osrčju naše širše zunanjepolitične strategije in igralo odločilno vlogo pri obravnavi vseh številnih izzivov in problemov, s katerimi se soočamo v današnjem svetu.
Benita Ferrero-Waldner
članica Komisije. - Gospod predsednik, odnosi EU-ZDA so pod novo administracijo predsednika Obame doživeli nov, svež zagon. V Komisiji trdo delamo, da bomo lahko prispevali pošten delež v tako poživljeno skupno agendo. Tudi zato sem zelo vesela te razprave, ki ste jo sprožili ob pravem času. Z veseljem opažam, da imata Parlament in Komisija enake poglede na vrsto prednostnih nalog na tem področju.
Veselimo se že živahnega delovnega koledarja. Moje uvodne pripombe bodo usmerjene na seznam takojšnjih nalog, že na začetku pa bi rada poudarila tudi dve točki, povezani z institucionalnimi strukturami EU-ZDA. Prvič, verjamem, da so za uspešno čezatlantsko partnerstvo nujni tesnejši stiki med zakonodajalci EU in ZDA. Drugič, upoštevala bom priporočila iz poročila glede prenovitve Nove čezatlantske agende iz leta 1995.
Tudi jaz sem se že precejkrat srečala z državno sekretarko Clintonovo, govorila pa sem tudi že s podpredsednikom Bidnom med njegovim nedavnim obiskom v Bruslju. Nekaj je jasno: Administracija ZDA išče zanesljive partnerje za spopad z globalnimi in regionalnimi izzivi, Evropo pa imajo za prvovrstnega partnerja, kar se tiče zanesljivosti. To priložnost moramo zgrabiti.
Ob tem pa Američani pričakujejo od Evropske unije tudi konkretne "izdelke" - med drugim tudi pri težavnih problemih, kakršna sta Afganistan in Guantánamo. Zato moramo oblikovati jasna stališča na podlagi naših skupnih interesov, pa tudi govoriti z enim glasom. Naj bom jasna: To ključno čezatlantsko prijateljstvo ni enosmerna ulica. Tudi Evropa in Evropejci morajo konkretno prispevati k njemu.
Močna EU je zato pomemben partner ZDA v spopadu z globalnimi izzivi. Menim, da bi se na začetku morali osredotočiti na omejen nabor prednostnih nalog.
Zelo težko stanje svetovnega gospodarstva seveda daje ton vsemu našemu delovanju. Glavni cilj je okrepiti sodelovanje med Evropsko unijo, Združenimi državami in drugimi glavnimi akterji na področjih makroekonomske politike in reforme pravne ureditve finančnega sektorja. Boljša koordinacija je potrebna za oživitev povpraševanja in zaposlovanja, zagotoviti pa moramo tudi, da se bodo naše politike med seboj podpirale in ne bodo izkrivljale trgovine. Upreti se moramo poskusom protekcionističnih teženj na obeh straneh Atlantika. Evropska unija in ZDA bi morali tesno sodelovati pri uveljavljanju sklepov vrha skupine G20 naslednji teden, tudi pri oblikovanju združljivih pristopov k reformi ureditve finančnega sektorja. Zadnji sestanek Evropskega sveta v Bruslju je velik korak v to smer.
Skrbeti moramo tudi za čezatlantsko gospodarstvo, ki prispeva polovico k celotnemu obsegu proizvodnje in trgovine v svetu. Vaše poročilo upravičeno pripisuje temu področju velik pomen. Okrepiti moramo Transatlantski ekonomski svet, da bo učinkoviteje odpravljal regulativne ovire in spodbujal rast, ob tem pa deloval tudi bolj strateško. Transatlantski ekonomski svet bi moral na primer iskati načine, kako se izogniti pristopom ene države na račun drugih v državnih načrtih oživitve gospodarstva.
Glede podnebnih sprememb: prvič v desetletju se politiki EU in ZDA začenjata zbliževati. Osredotočiti se moramo na to, da bomo decembra v Köbenhavnu dosegli sporazum. Moramo skupaj voditi z zgledi, pritegniti Kitajsko in Indijo k večstranskemu sporazumu in vzpostaviti celovit trg ogljika kot del prihodnjega globalnega trga. Obe partnerici si morata prizadevati za prodor sporočila, da lahko čiste, učinkovite tehnologije in "zelena delovna mesta" odigrajo vlogo tudi pri oživitvi gospodarstva. Predsednik Obama je to sporočilo že pravilno poudaril. To pa tudi pomeni, da je treba vzpostaviti tesnejše sodelovanje med našimi programi energetskih raziskav in okrepiti naš dialog o energetski varnosti - kot je že povedal naš predsednik.
Glede zunanje pomoči in razvojne politike sta oba, predsednik Obama in državna sekretarka Clintonova, poudarila njun pomen v okviru celovite zunanje politike. To stališče je precej po meri EU, ki je največji svetovni donator. Poskušati moramo ZDA ponovno pritegniti k razvojnim ciljem tisočletja in ponovno odpreti dialog EU-ZDA o razvojnem sodelovanju, zlasti o vprašanjih, kakršni sta učinkovitost pomoči in usklajenost politik.
Na vrhu seznama nalog predsednika Obame je sicer gospodarstvo, vendar so ZDA tudi dokaj hitro opravile pregled glavnih področij zunanje politike.
Glede Afganistana in Pakistana: nova administracija priznava pomen bolj usklajene politike - in dopolnitve vojaških posegov s civilnimi. Nov poudarek ZDA na izgradnji zmogljivosti v civilni sferi in na regionalnem pristopu s Pakistanom v žarišču pomeni približevanje dolgoletni politiki EU. Dejavnosti Komisije v Afganistanu vključujejo pomoč pri usposabljanju policije, reformo sodstva in spodbujanje alternativnih gospodarskih dejavnosti na podeželju, na primer za opustitev pridelave surovin za mamila. Prejela sem jasne znake - tudi od samega podpredsednika Bidna, da ZDA podpirajo naše aktivne priprave na morebitno misijo opazovalcev EU na volitvah v Afganistanu, če bodo izpolnjeni varnostni pogoji zanjo. Aktivno se ukvarjam z možnostmi dodatnega financiranja vseh teh področij. Pred dnevi sem o tem razpravljala tudi z Richardom Holbrookom, posebnim odposlancem za Afganistan in Pakistan. Pripravljamo se na udeležbo na konferenci o regiji v Haagu in na konferenco o Pakistanu v Tokiu.
Podobno že ves čas pozivamo ZDA k intenzivnejši vključitvi v reševanje bližnjevzhodnega spora. Ohrabrila nas je prisotnost sekretarke Clintonove na konferenci v Šarm el Šejku, pa tudi njeno aktivno sodelovanje na prvem sestanku četverice ob njeni prisotnosti. Preučiti bi morali, kako lahko najbolje pritegnemo novo izraelsko vlado - po možnosti pa tudi palestinsko vlado narodne enotnosti - v oblikovanje rešitve z dvema državama. Obetavno je, da želi Obamova administracija vzpostaviti delovne stike tudi z drugimi akterji v regiji, vključno s Sirijo. Skupaj z ZDA se moramo posvetiti tudi reševanju vprašanja Irana - kot je bilo že rečeno - v okviru boja proti širjenju jedrskega orožja v regiji, in okrepiti svoje delovanje tako v smeri sankcij kot v smeri spodbud.
EU ima pomembno vlogo tudi v našem vzhodnem sosedstvu. Še naprej bomo tesno sodelovali z ZDA pri spodbujanju demokratičnih in tržno usmerjenih reform na tem območju, tudi prek Vzhodnega partnerstva, katerega cilja sta politična pridružitev in gospodarska vključitev naših šestih sosed na vzhodu.
Z ZDA se bomo več kot v preteklosti pogovarjali o tem, kako sodelovati s strateškimi partnerji, na primer Rusijo, Kitajsko, pa tudi Latinsko Ameriko. Glede najbližje prihodnosti vam lahko zagotovim, da bo srečanje med EU in predsednikom Obamo v Pragi 5. aprila pomenilo za naše odnose znaten korak naprej in bo že usmerjeno na konkretne rezultate. Tako bomo pripravili podlago za uspešno srečanje EU-ZDA na vrhu v Washingtonu, verjetno v juniju.
Junijsko srečanje bo tudi priložnost za obravnavo prenovljene čezatlantske agende in trajnostnega programa praktičnega sodelovanja med EU in ZDA.
Albert Deß
pripravljavec mnenja Odbora za mednarodno trgovino. - (DE) Gospod predsednik, gospod predsednik Sveta, komisarka, gospe in gospodje, na začetku bi se rad zahvalil poročevalcu Millánu Monu, za odlično poročilo, ki obravnava vse zadeve, potrebne za poštene čezatlantske odnose. Osnutek resolucije o stanju čezatlantskih odnosov po volitvah v ZDA že sam kaže, kako pomembni so ti odnosi.
Po podatkih Komisije je skoraj 14 milijonov delovnih mest v Evropski uniji in v ZDA vezanih na čezatlantske gospodarske odnose in investicije. Upam, da bo novi predsednik Združenih držav v skladu s svojimi predvolilnimi izjavami v Berlinu julija 2008 tem odnosom pripisoval veliko vrednost. Kot je tudi dejal ob omenjeni priložnosti, Amerika nima boljšega partnerja od Evrope.
V predlogu resolucije beremo, da je to partnerstvo najpomembnejše strateško partnerstvo tudi za Evropo. Partnerstvo je v resnici pogoj za obvladovanje globalnih izzivov, zlasti v sedanji svetovni finančni in gospodarski krizi. Pogoj za trajno čezatlantsko partnerstvo pa je, da tudi Američani upoštevajo upravičene skrbi in interese Evrope pri čezatlantski trgovini.
V Evropski uniji uporabljamo izrazito visoke standarde, na primer zaščite potrošnikov, dobrega počutja živali in varovanja okolja. Hočemo, da te standarde izpolnjujejo tudi izdelki, ki jih v Evropo dobavljajo ZDA. Upam, da si bosta novi predsednik in njegova administracija prizadevala take standarde uvesti tudi v ZDA. Potem tudi ne bomo imeli problemov.
Prepričan sem, da bo predlog resolucije jutri sprejet, saj sem mnenja, da vsebuje vse, kar je potrebno za dobre odnose.
José Manuel García-Margallo y Marfil
pripravljavec mnenja Odbora za ekonomske in monetarne zadeve. - (ES) Gospod predsednik, na začetku bi se rad zahvalil poročevalcu za njegov trud pri sestavi celovitega, natančnega in izredno časovno primernega poročila, ki ga je danes predložil naši zbornici.
Predsedstvo in komisarka sta omenila sestanke v bližnji prihodnosti, od londonskega srečanja do Prage, kjer bodo Evropska unija in Združene države po izvolitvi predsednika Obame začele novo etapo svojih odnosov.
Naj se osredotočim na poročilo Odbora za ekonomske in monetarne zadeve, ki je kakovostno, soglasno sprejeto gradivo, sestavljeno z naslednjimi cilji:
Prvi cilj je rešitev iz krize. Ali se bomo rešili skupaj, ali pa se ne bomo rešili. Trenutno smo priče najobsežnejšim svežnjem davčnih ukrepov vse tja od gospodarske krize leta 1929. Ukrepi bodo uspešnejši in bodo stali davkoplačevalce manj, če bomo zmogli svoje napore uskladiti med seboj.
Drugi cilj je reforma arhitekture finančnih institucij - ki se je s sedanjo krizo izkazala za neučinkovito - in obnovitev preglednosti na področju izdelkov, organizacij in trgov. Ali bomo to naredili skupaj, ali pa tega ne bomo mogli narediti. Kot nas je spomnila komisarka, smo največji gospodarski blok na svetu, delimo pa tudi - kot je povedal poročevalec - skupne vrednote, ki nam bodo omogočile zbližanje.
Tretji cilj je integracija finančnih trgov, v obrambo pred konkurenco s hitro rastočih trgov. V ta namen moramo bolj poenotiti ureditve tega trga, kar bo omogočilo v praksi uporabljati načela medsebojnega priznavanja in olajšalo nadzor pristojnim organom na obeh straneh Atlantika.
Komisarka je omenila četrti cilj, z bolj točnimi besedami, kot znam jaz: skupaj se moramo upreti skušnjavi protekcionizma, ne bi pa bilo slabo sprejeti tudi skupno stališče do kroga pogajanj v Dohi.
Komisarka, nenazadnje moramo skupaj odpraviti globalna neravnovesja, ki so v glavnem tudi izvor sedanje krize.
Vzpostaviti moramo nov mednarodni monetarni sistem in sramota bi bila, če bi se naš glas izgubil v globalni debati samo zato, ker ne bi dosegli soglasja z našim glavnim zaveznikom.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
v imenu skupine PPE-DE. - (ES) Gospod predsednik, partnerstvo med Združenimi državami in Evropsko unijo temelji predvsem na vrednotah in na ogromnem gospodarskem potencialu.
Skupni proizvod obeh regij znaša 23 milijard EUR, kar pomeni 60 % svetovnega bruto domačega proizvoda. Na ti dve regiji odpade 60 % svetovne trgovine, vežeta pa tudi 75 % neto investicij na svetu.
Natančno in uravnovešeno poročilo, ki nam ga je predložil poročevalec, gospod Millán Mon, ne bi moglo nastati v primernejšem trenutku - kot je dejal sam - ob prvem obisku nedavno izvoljenega predsednika Združenih držav v Evropi ob vrhu skupine G20, ob 60-letnici Nata in ob izrednem vrhu med Evropsko unijo in Združenimi državami.
Evropska unija in Združene države morajo utrditi vodilno vlogo, pri čemer je po mojem mnenju treba obnoviti tri vidike.
Prvič, varovati moramo načela in vrednote, ki krepijo čezatlantsko zavezništvo.
Drugič, v čezatlantskem dialogu moramo biti bolj ambiciozni v zvezi s temami, ki sta jih omenila poročevalec in komisarka: Iranom, Irakom, Bližnjim vzhodom, Afganistanom itd.
Tretjič, poskusiti moramo spodbosti nov dialog o strateških vidikih globalnih vprašanj, na primer boja proti revščini, varnosti živil in energetske varnosti, boja proti podnebnim spremembam itd.
Gospod predsednik, zelo jasno je, da se Evropa, ki jo želimo dvigniti v "silo", ne bo mogla naslanjati na Združene države, pač pa bosta morali z Združenimi državami delovati kot partnerici, ki delita pogled na svet, nekatere vrednote in medsebojno spoštovanje.
To ne pomeni, gospod predsednik, da mora Evropska unija izdati bianko ček: kadar je potrebno, mora svoja stališča braniti, na primer pri vprašanjih smrtne kazni, Mednarodnega kazenskega sodišča, Kjotskega protokola, Guantánama in zakonodaje z eksteritorialno veljavnostjo, Združene države pa bodo morale Evropsko unijo upoštevati kot dejavnik stabilnosti in ravnotežja na svetu.
Gospod predsednik, nova državna sekretarka, Hillary Clinton, je to zelo dobro povzela - in s tem zaključujem - ko je pred senatnim odborom za zunanje zadeve izjavila: "Amerika ne more rešiti perečih problemov sama, svet pa jih ne more rešiti brez Amerike."
Adrian Severin
v imenu skupine PSE. Gospod predsednik, Združene države Amerike potrebujejo močne Združene države Evrope. Evropska unija potrebuje močno Ameriško unijo. Skupaj so lahko Združene države in Evropska unija porok varnosti in stabilnosti v svetu in lahko ponudijo vzorec za svetovni red.
Pri poročilu ne gre le za okrepitev čezatlantskih odnosov, pač pa tudi za njihovo uravnoteženje. Med obalama Atlantika obstajajo določene nesomernosti, ki škodujejo čezatlantskemu sodelovanju. Zato je za prihodnje sodelovanje z Združenimi državami nujna okrepitev politične Evropske unije. Omogočila bo boljšo delitev bremen pri uresničevanju mednarodnih odgovornosti obeh partneric.
Med tema dvema dejanskima strateškima partnericama so potrebni globlji in bolje strukturirani odnosi, te odnose pa je treba tudi institucionalizirati. Poročilo, ki ga obravnavamo danes, priporoča strateško okrepitev partnerstva in proces te krepitve. V tem smislu bi morali razmišljati o soustanovitvi pravega konfederativnega čezatlantskega organa z Združenimi državami Amerike.
Hkrati pa bi učvrstitev čezatlantskega strateškega partnerstva morala odpreti nove možnosti za razvoj sodelovanja s tretjim glavnim akterjem na severni polobli, to je z Rusijo. Odnosi med Združenimi državami in Evropsko unijo ne bi smeli veljati za čezatlantsko zavezništvo proti Rusiji, pač pa za izhodiščno točko za oblikovanje formule tristranskega sodelovanja pri vzdrževanju varnosti in stabilnosti v svetu.
Za zaključek bi rad še dejal, da si ne smemo dovoliti nestvarnih pričakovanj, pač pa moramo graditi na stvarnih predpostavkah o tem, česa so Evropska unija in Združene države sposobne, ob tem pa te sposobnosti razvijati. V tem smislu podpiramo priporočila iz poročila. Naj se še osebno zahvalim gospodu Millánu Monu za prizadevno in prijazno pomoč, ki nam jo je nudil pri oblikovanju teh priporočil.
Sarah Ludford
v imenu skupine ALDE. - Gospod predsednik, rada bi spregovorila o vprašanjih sodstva in varnosti, ki jih zajema poročilo, ne zato, ker me gospodarski vidiki ne bi zanimali, pač pa zato, ker imam na voljo le tri minute.
Nedvomno je čezatlantsko sodelovanje v boju proti terorizmu in velikemu kriminalu nujno, vendar se mora odvijati ob polnem spoštovanju prava - domačega in mednarodnega - in temeljnih pravic. Pri izmenjavi podatkov mora veljati čvrsta in zavezujoča ureditev zaščite podatkov.
Najočitnejši znak sprememb usmeritev od predsednika Obame je njegova odločitev za zaprtje taborišča Guantánamo Bay. To je zelo pozdravno in naša zbornica je pozvala države članice, naj se pozitivno odzovejo na uradno prošnjo ZDA za sprejem približno 60 nenevarnih bivših zapornikov, za katere obtožnice ne bodo vložene. Ta prošnja je bila uradno izročena prejšnji teden ob obisku podpredsednika Barrota in ministra Langerja, in upam, da bomo kmalu priča rezultatom. Kot vem, k ugodnemu odzivu pomaga tudi pripravljenost Američanov, da tudi oni sprejmejo nekaj naših ljudi, na primer 17 Ujgurov.
Dobro bi bilo tudi, če bi predsednik Obama lahko svojo januarsko izvršilno odredbo nadgradil in napovedal ukinitev vseh centrov za pridržanje, ki jih ima CIA, in popolno opustitev izrednih izročitev. Da ne bi moglo priti do ponovitev takih dogodkov, predvsem pa ne tajnega sodelovanja Evrope v njih, je potrebno popolno razkritje dogajanj v zadnjih sedmih letih in pol, vključno s sramotnim najemanjem zunanjih izvajalcev pri mučenju.
Poročilo, s spremembo, ki sem jo predložil, nujno poziva novo administracijo ZDA, naj ratificira statut Mednarodnega kazenskega sodišča in pristopi k njemu. To bi vsekakor utrdilo položaj sodišča. Tudi odprava smrtne kazni v ZDA bi veljala za zgled svetu.
Takojšnja uveljavitev sporazumov o izročitvi in pravni pomoči med EU in ZDA bi spodbudila sodelovanje na področju kazenskega prava, pa tudi odpravila sive lise, ki so doslej omogočale polete za izredne izročitve. Tako sodelovanje pa lahko podpiramo le, če zagotavlja pošteno obravnavo. V mojem volilnem okrožju živi človek, ki mu grozijo izročitev in nato desetletja v najstrožjem zaporu, ker je vdrl v računalniški sistem Pentagona. Lahko nas sicer skrbi, ker mu je to uspelo, ampak ta človek je računalniški čudak, ne pa terorist, poleg tega pa trpi za Aspergerjevim sindromom. ZDA bi morale odstopiti od svoje zahteve za izročitev in dovoliti sojenje v Veliki Britaniji, če je sojenje sploh potrebno.
Na koncu bi se rada dotaknila še vsebine sprememb skupine ALDE, ki zadevajo spletne igre na srečo. Ta spor, pri katerem gre za nezakonite selektivne pregone in prepovedi izključno evropskih operaterjev spletnih iger na srečo v ZDA, se mora nujno čim prej razrešiti ZDA zagotavlja STO, da so na njenem ozemlju prepovedane vse spletne stave, to pa ni res. ZDA dopuščajo spletne konjske stave, pa tudi uradne državne loterije lastnih izvajalcev, preganjajo pa le tuje izvajalce.
Nimam posebnih simpatij do spletnih iger na srečo - v resnici me celo skrbijo - za tako pristransko obravnavo in posmehovanje odločbam STO pa v zdravih čezatlantskih odnosih pač ni prostora. Mimogrede, tudi za vizume ne, in upam, da bomo kmalu doživeli odpravo vizumov za vse državljane EU.
Konrad Szymański
v imenu skupine UEN. - (PL) Gospod predsednik, verjetno ni nobenega pomembnejšega mednarodnega problema, ki bi ga lahko rešili sami. Nimam v mislih le Irana, Iraka ali Afganistana. Zaradi mednarodnega terorizma se majejo sami temelji mednarodne ureditve. Treba je reformirati ženevsko konvencijo, da se bo mogoče učinkoviteje odzivati na grožnje, ki ne zadevajo le posamezne države.
Kljub optimističnim deklaracijam je prihodnost Nata danes vprašljiva. Če naj bo zavezništvo še naprej porok naše varnosti, morajo evropske države okrepiti svoja politična in vojaška prizadevanja. Naše sodelovanje pa bi moralo biti pragmatično - priznati bi morali, da Američani zastopajo drugačen, a enako veljaven model demokracije, in biti zmerni pri dajanju nasvetov glede mednarodnega prava, Mednarodnega kazenskega sodišča in smrtne kazni.
Joost Lagendijk
v imenu skupine Verts/ALE. - (NL) Gospod predsednik, smo na pragu novih odnosov med Evropsko unijo in Združenimi državami. Vsi vemo, kako hudo je tem odnosom škodovalo osemletno bivanje Georgea W. Busha v Beli hiši. Zato je bilo toliko Evropejcev veselih izvolitve Baracka Obame in njegove obljube, da bo na vrsti področij deloval bistveno drugače. Poročilo gospoda Millána Mona odpira vsa ta pomembna vprašanja. Med primeri sta skupni pristop k podnebnim spremembam in k finančni ter gospodarski krizi. Imamo tudi druge primere, kakršni so potreba po uveljavitvi nove strategije v Afganistanu in Pakistanu in ukinitev taborišča Guantánamo Bay. Slednji primer, taborišče Guantánamo Bay, je bil ena od krivic, ki je hudo škodovala moralni avtoriteti Združenih držav po svetu. Enako velja za mučenje in izročitve. Predsednik Obama namerava te prakse odpraviti, to pa toplo pozdravlja tudi moja skupina.
Obstaja pa še ena odločitev, ki ni toliko opazna, je pa vsaj v mojih očeh prav tako sramotna in jo je treba preklicati, in to čim prej. Mislim na zavrnitev sodelovanja z Mednarodnim kazenskim sodiščem v Haagu. Še huje, Kongres ZDA je celo kljubovalno sprejel zakon o zaščiti pripadnikov svojih sil le mesec dni po ustanovitvi sodišča julija 2002.
In kaj točno določa ta zakon? Zakon prepoveduje institucijam in državljanom ZDA sodelovati s sodiščem ali mu posredovati podatke. Zahteva od Američanov, da si pred sodelovanjem v operacijah Združenih narodov priskrbijo mednarodno zagotovilo imunitete. Z drugimi besedami, onemogoča njihov pregon. Države, ki so podpisale konvencijo o sodišču, so lahko za to kaznovane, in ZDA jih dejansko kaznujejo. Na koncu pa še določba, ki je v moji domovini, Nizozemski, povzročila največ vznemirjenja - zakon daje predsedniku ZDA vsa potrebna pooblastila oziroma mu omogoča uporabiti vsa potrebna sredstva, da zagotovi izpustitev ameriškega osebja iz pripora Mednarodnega kazenskega sodišča. Zato na Nizozemskem imenujemo ta zakon "Zakon o invaziji na Haag".
O tem bi se lahko precej šalili, in v resnici smo doslej - upravičeno - tudi res razdrli precej šal To pa lahko zamegli težo celotne zadeve. Zakon je bila skrajno sovražna in simbolična reakcija predsednika Busha na ustanovitev sodišča. Zdaj je potrebna enako simbolična, a, upajmo, bolj prijateljska reakcija predsednika Obame. Pozivam ga, naj prekliče ta zakon in začne sodelovati z Mednarodnim kazenskim sodiščem, Komisijo in Svet pa pozivam, naj predsednika Obamo opozorita na zadevo na srečanju z njim prihodnji teden.
Jiří Maštálka
Gospod predsednik, gospe in gospodje, poročilo sem prebral z velikim zanimanjem in odkrito lahko rečem, da me je rahlo zmedlo. Poročilo sestavlja 61 točk in je zelo izčrpno, a po mojem mnenju je zelo nejasno. Popolnoma zanemarja ali sploh ne vključuje vprašanj, ki najbolj zadevajo navadne ljudi v Češki republiki in v Evropi. V njem ne najdem nobenega določnega mnenja o sedanji globalni gospodarski krizi in pristopih EU ter ZDA. Ne najdem nobenega mnenja o vojni, ki jo precej neuspešno skupaj z ZDA vodi nekaj držav EU v Afganistanu. Stališče, navedeno v poročilu, je neodgovorno zavito. Kaj pomeni poziv "naj pripravijo nov skupen strateški koncept"? Izjava "pozdravlja imenovanje Richarda Holbrooka za edinega posebnega odposlanca za pakistansko-afganistansko regijo" je povsem neumestna v poročilu te vrste in ni nič drugega kot ena od medsebojnih uslug med skupinico politikov, ki so se pred 10 leti odločili za bombardiranje Jugoslavije. Prav tako popolnoma manjka jasno stališče o načrtu izgradnje elementov protiraketnega obrambnega sistema ZDA v Srednji Evropi, ki je med drugim kamen spotike v mednarodnih odnosih in spet obuja programe militarizacije vesolja.
Poročilo sicer prinaša opazen odmik od dosedanje politike dvojnih meril pri odnosih z vzhodno Evropo in bolj poudarja pomen mednarodnega prava, v celoti pa je videti kot gradivo v obrambo visokega predstavnika EU Javierja Solane. Naloga je bila opravljena dobro in ni nikakršne potrebe po bistvenih spremembah. Gradivo vsebuje tudi poziv k ustanovitvi dveh novih skupnih teles EU in ZDA ter predlog za to. Po mojem mnenju literarnih stvaritev te vrste ne bi smeli posredovati Evropskemu parlamentu v obravnavo. Namesto tega rabimo resolucijo o tem, kako ravnati v zvezi s temeljnimi problemi, ki pestijo današnji svet.
Bastiaan Belder
v imenu skupine IND/DEM. - (NL) Gospod predsednik, zelo se strinjam z duhom, ki preveva poročilo gospoda Millána Mona v zvezi z izjemnim pomenom zdravih čezatlantskih odnosov za Evropsko unijo. Prav ima, ko se sklicuje na resnično skupne politične in socialne vrednote.
Ob tej pohvali pa bi rad podal tudi nekaj kritičnih opazk. Menim, da je škoda, da poročevalec le bežno, v 35. točki, priporoča skupen čezatlantski pristop glede Kitajske. Ni konkretnih predlogov, in to v času globalne krize in končnih priprav na srečanje G20 v Londonu, kjer bodo vse oči uprte v finančne rezerve in finančno moč Pekinga. Res, v 47. točki poročevalec našteje skupne čezatlantske trgovinske interese, kakršen je uveljavljanje pravic intelektualne lastnine. Kaj pa področje skupnega interesa - Kitajska - gospod Millán Mon?
Moja druga opazka zadeva pravilno osvetlitev multilateralizma, pojma, o katerem v naši zbornici tako pogosto pridigamo. Samo Združene države s svojo politično voljo in vojaško močjo so pripravljene in sposobne zagotavljati stabilnost in varnost po svetu. Naj napravimo kratko primerjavo z Evropo. Naloga Evrope je preprosto odgovorno in zanesljivo podpirati Washington. Zame je to pravo čezatlantsko sodelovanje, saj se moramo ob tem, da Združene države sicer potrebujejo Evropo, zavedati, da Evropa potrebuje Američane mnogo bolj, kot oni potrebujejo nas. Sprijaznimo se s tem dejstvom.
Jana Bobošíková
- (CS) Gospe in gospodje, čestitam gospodu Millánu Monu za njegovo uporabno in navdihujoče poročilo o stanju čezatlantskih odnosov. Ker ni časa za podrobno analizo, bi rada podala le nekaj pripomb. Prvič, besedilo resolucije v točki B ne bi smelo s tako gotovostjo trditi, da bo Lizbonska pogodba v resnici uveljavljena. Tega še ne vemo. Drugič, v poglavju, kjer poročilo pravilno navaja, da je potrebna reforma mednarodnega finančnega sistema, Svetovne banke in MDS, manjka zahteva po reformi in strožji ureditvi področja bonitetnih agencij. Te agencije so bankam in zavarovalnicam podeljevale najvišje bonitete, trojni A, celo v času, ko so bile te do grla v slabi aktivi, dejansko bankrotirane, svojim vodilnim pa so izplačevale milijarde. Tretjič, poročilo se v 24. točki sklicuje na poročilo skupine 16 ameriških tiskovnih agencij o globalnih trendih v obdobju do leta 2025. Opozorila bi vas rada, da so podobne analize objavili tudi v Rusiji in na Kitajskem, poročilo pa jih ne upošteva ustrezno. Kitajski bi bilo treba vsekakor posvetiti več pozornosti. Naj opozorim, da je Financial Times prejšnji teden objavil, da so tri največje banke na svetu, merjeno po tržni vrednosti, kitajske. BDP Kitajske že lovi BDP Združenih držav. EU bi morala ustrezno prilagoditi svoje ravnanje. Četrtič, v 31. in 32. točki je navedena vrsta natančnih načrtov v zvezi z Rusijo. Beremo, da je potrebno konstruktivno sodelovanje, že v 33. točki pa poročilo poziva EU in ZDA, naj razvijejo skupno strategijo za šest držav nekdanje Sovjetske zveze, kjer je ruščina zelo razširjen jezik in ki imajo tudi rusko prebivalstvo. Gospe in gospodje, po besedah poročila naj bi to strategijo izvajali brez Ruske federacije. Če je tako, se bojim, da na žalost ne govorimo o konstruktivnem sodelovanju, pač pa o sejanju vrste novih sporov; upam, da nimamo takih namer.
Elmar Brok
- (DE) Gospod predsednik, komisarka, gospod predsednik Sveta, gospe in gospodje, Evropska unija in njene države članice ter Združene države Amerike so sile demokracije in miru. Njihova zakladnica vrednot je najbogatejša v celotni skupnosti držav na našem planetu.
Združene države so na zadnjih volitvah še enkrat dokazale svojo sposobnost prenove in pomladitve v tem procesu, ki temelji na vrednotah in demokraciji. Kot je spet dokazal posojilni krč, je za svetovno ureditev izrednega pomena, da začnemo Evropejci in Američani tesneje sodelovati in da združimo svoje interese, saj bomo le tako lahko vzpostavili ustrezne standarde in poglobili odnose med našimi državami.
Zato ocenjujem, da je v tem prelomnem trenutku poročilo gospoda Millána Mona izredno pomembno gradivo. Prizadevati si moramo za nadaljnjo krepitev vloge Transatlantskega ekonomskega sveta in oblikovati politiko za odpravo trgovinskih ovir, ki niso povezane s tarifami, da bomo lahko združili svoje interese, vzpostavili čezatlantski trg in s tem trajno poglobili tudi naše politične odnose.
Zavedati se moramo, da do tega lahko pride le ob sodelovanju parlamentov, saj je mogoče le v parlamentih ustrezno prilagoditi večino predpisov, in da so ta proces ter predlogi v zvezi s čezatlantskim dialogom zakonodajalcev ter čezatlantsko skupščino izjemno pomembni.
Nadalje je odločilnega pomena, da že danes začnemo razvijati dolgoročne strategije, ki nam bodo omogočile oblikovati skupne načrte, in da obe strani vesta, kakšni bodo naši skupni interesi čez 10 ali 20 let, da bomo lahko na njihovi podlagi oblikovali praktične politike. Prepričan sem tudi, da bo na podlagi tega češko predsedstvo lahko zadevo 5. aprila primerno predstavilo Američanom, da bomo lahko okrepili naše povezave v skupno korist.
Še zadnja pripomba: Vse to bo mogoče le, če bo Evropska unija močnejši in verodostojnejši partner, če bo imela dokument, kakršen je Lizbonska pogodba, in če si bo pridobila svobodo delovanja v zunanji politiki. Zato bi rad prosil tudi, da ob tej uri zavarujemo svoje interese in upoštevamo, da so naslednji koraki potrebni, da bomo lahko vstopili v partnerstvo z Združenimi državami Amerike kot enakopraven partner.
Erika Mann
- Gospod predsednik, rada bi povedala nekaj besed o naših gospodarskih odnosih. Rada bi se zahvalila kolegu gospodu Millánu Monu za njegovo odlično poročilo.
Spomniti moramo sami sebe, kaj sploh želimo doseči. Namreč, Evropski parlament, ob naknadni podpori Sveta in Komisije, je tisti, ki je prišel na dan z zamislijo tesnejših gospodarskih odnosov in vzpostavitve čezatlantskega trga. Tej zamisli o čezatlantskem trgu je sledila zamisel o Transatlantskem ekonomskem svetu. Vsaka od teh zamisli lahko zaživi le ob močni podpori obeh strani. Nova vlada v Združenih državah še ne pomeni samodejno tudi močne podpore Trnasatlantskemu ekonomskemu svetu, saj se trenutno ubadamo s hudo gospodarsko in finančno krizo.
Zato nujno pozivam Komisijo in Svet, naj poskrbita za potrebno podporo Transatlantskemu ekonomskemu svetu, saj podpora ni nekaj samodejnega.
Naj vas spomnim na tri zelo pomembne točke na dnevnem redu, ki jim moramo nekako razrešiti. Prva točka je trgovinski spor. Ta točka je zaenkrat precej obsežna, osredotočila pa bi se rada na eno pomembno temo, in sicer na spor Airbus-Boeing, ki ga rešuje STO, vendar rešitev neprestano odlaga. Nujno vas pozivam, da rešitev najdete. Zadeva sicer ni na dnevnem redu Transatlantskega ekonomskega sveta, rešitev pa potrebujemo kmalu, ali pa bomo imeli težave v pomembnem gospodarskem sektorju.
Moja druga želja je, da bi nam končno priskrbeli okvirni načrt, da bomo imeli pregled nad tem, o kakšnih temah sploh razpravlja Transatlantski ekonomski svet. Za tak načrt smo že velikokrat prosili. Vem, da se Svet ukvarja s tem, pravega napredka pa še ni. Želimo čimprejšnjo obravnavo o varnosti zabojnikov na obeh straneh. To je bilo sklenjeno na zadnjem sestanku Transatlantskega ekonomskega sveta, sklep pa je treba še izvršiti.
Moja zadnja točka je naslednja: Poskrbite, da boste Transatlantski ekonomski svet obvestili o zamisli o določitvi skupnih referenčnih meril za energetsko intenzivne industrijske panoge. Edino na ta način bo mogoče rešiti probleme v energetsko intenzivnih industrijskih panogah.
Anneli Jäätteenmäki
Gospod predsednik, naslednji teden pride v Evropo predsednik Obama na svoj prvi obisk v tujini, v dokaz svoje privrženosti čezatlantskemu zavezništvu in dialogu.
Kot novoizvoljeni predsednik vzbuja upanje v spremembe, ne le v Združenih državah, pač pa po vsem svetu in tudi v Evropi. Nujno je, da EU vzpostavi omrežje komuniciranja, ki bo omogočilo tesen dialog z Združenimi državami o številnih ključnih temah, na primer o bližnjevzhodnem sporu, gospodarski krizi in podnebnih spremembah. Te teme so globalni problemi, zato je za njihovo obravnavo nujno mednarodno sodelovanje med Združenimi državami, Evropsko unijo, evropskimi državami, Kitajsko, Indijo in vsemi državami sveta.
Bogusław Rogalski
- (PL) Gospod predsednik, predsedniške volitve v Združenih državah so odprle novo obdobje v zgodovini odnosov s to državo, pa tudi novo obdobje v sami državi. Upam, da bo sprememba v Združenih državah evolucija, ne revolucija.
Me pa navdajajo z negotovostjo čudni, vedno tesnejši odnosi med Združenimi državami in Rusijo v škodo mednarodnih sporazumov z nekaterimi evropskimi državami, na primer Poljsko ali Češko republiko, na primer o gradnji protiraketnega ščita, kjer so Združene države že odstopile od svojih nekdanjih obljub tem državam. Spomnimo se tudi vizumov, ki jih Združene države še vedno zahtevajo pri nekaterih državah članicah. Take stvari se v čezatlantskih odnosih med EU in ZDA ne bi smele dogajati.
Krepitvi čezatlantskih odnosov moramo posvečati posebno pozornost zlasti na področju boja proti terorizmu, odnosi pa morajo temeljiti predvsem na spoštovanju mednarodnega prava. Kot je rekel Barack Obama: "Nobena država, ne glede na to, kako velika ali močna je, ne mora obvladati takih izzivov sama". Tega ne smemo pozabiti tudi v naši zbornici, kajti pogosto se mi zdi, da mislimo, da se lahko Evropska unija sama spoprime s tem globalnim izzivom.
Zbigniew Zaleski
- (PL) Gospod predsednik, v svojem dokumentu so naš kolega gospod Millán Mon, ob njem pa tudi komisarka in minister, predstavili možne rešitve, strategije in cilje, ki naj nas vodijo pri sodelovanju z Ameriko. Rad bi delil z vami misel, ki me je prešinila.
Menim, da volilno geslo Baracka Obame - "Sprememba, ki jo potrebujemo" - zadeva tudi nas, Evropejce. Pri tem mislim na spremembo našega odnosa do ZDA. Na eni strani občudujemo bogastvo, gospodarstvo, znanost, film, glasbo in svobodo te zgodovinsko mlade družbe. Na drugi strani pa najdemo odpor, ali celo sovražnost, zlasti pri številnih članih parlamenta na levem krilu, do ameriške politike, ameriške religioznosti in ameriškega kapitalizma. Paradoksalno imamo Rusijo neomajno za prijateljico, ne glede na to, kaj počne, četudi gre za najhujše napade, na primer za umore novinarjev, Amerika pa je naš partner v oblačilih sovražnika, čeprav je Evropo osvobodila nacistov, ne da bi bila to njena obveznost, pač pa je to storila prostovoljno. Velja za sovražnika, ki je sicer pomagal obnoviti Evropo, ni si pa zato zaslužil naziva trajnega koalicijskega partnerja.
Govorim torej o primernih merilih in sodbah ob upoštevanju zdrave pameti, ne o pravilni in pošteni ideologiji, kot da bi poslušali odmev iz Moskve. Kar je pri ZDA slabega ali zgrešenega, moramo ustrezno oceniti, kar je dobrega in bi nam lahko pomagalo pri uresničevanju ciljev EU, pa moramo znati ceniti. Sodelovanje mora temeljiti na realni podlagi, ob tem pa tudi na stanovitni volji reševati probleme skupaj. Številne izjave, aplavzi, spremembe in celotne resolucije levičarjev v zadnjih štirih letih, ki sem jim bil priča, so pogosto temeljili na negativnem, posplošenem odnosu, ne vedno na dejstvih. Dovolite mi še zadnji stavek, gospod predsednik - Barack Obama je postal predsednik po volji naroda, naroda, ki je vreden sodelovanja, naroda, ki ščiti vrednote, ki so pomembne tudi nam.
Libor Rouček
- (CS) Gospe in gospodje, Evropa in ZDA se soočajo s celo vrsto globalnih problemov in globalnih izzivov. S finančno in gospodarsko krizo, problemi globalnega segrevanja, terorizmom, širjenjem jedrskega orožja, nerešenimi problemi in spori na Bližnjem vzhodu, v Iraku in Afganistanu, ter vrsto drugih problemov. Niti EU niti ZDA ne morejo rešiti nobenega od teh problemov brez ustreznega sodelovanja, na primer strateškega sodelovanja in strateškega partnerstva, o kakršnih govorimo tukaj. Partnerstvo na osnovi skupnih vrednot svobode, človekovih pravic, državljanskih svoboščin in demokracije, vrednot, ki svojo veljavo dokazujejo že 60 let.
Nastop nove administracije v ZDA je tudi na naši strani sprostil veliko pripravljenost za sodelovanje. Nekaj tednov nazaj nas smo nekateri med nami imeli priložnost obiskati Washington, kjer smo se pogovarjali ne le s podsekretarji v zunanjem ministrstvu, pač pa tudi z našimi kolegi v Kongresu, Senatu in raznih znanstvenih ustanovah. Ugotavljamo pripravljenost na sodelovanje, na skupno delo in skupno reševanje zadev. Zato se tudi jaz pridružujem pozivu, naj člani Evropskega parlamenta okrepimo in poglobimo sodelovanje z našimi ameriškimi kolegi.
Strateško sodelovanje med Evropo in Združenimi državami pa ne bi smelo biti uperjeno proti tretjim državam, proti partnericam, kakršni sta Rusija in Kitajska. Tako na primer problemov nadzora jedrske razorožitve ni mogoče rešiti brez sodelovanja Rusije. Zato pozdravljam med drugim tudi obnovitev pogovorov o Pogodbi START, pa tudi razpravo z ruskimi partnerji o ameriški protiraketni obrambi v Evropi. Vse to je zelo pomembno. Za zaključek bi rad zaželel češkemu predsedstvu uspešno izvedbo bližnjega srečanja na vrhu v Pragi in se zahvalil gospodu Millánu Monu za njegovo poročilo.
Ignasi Guardans Cambó
- (ES) Gospod predsednik, pred kratkim je Gordon Brown rekel v Združenih državah, v Washingtonu, kjer je imel govor kot prvi evropski voditelj, da politični spomin ne beleži obdobja, v katerem bi bila Evropa tako naklonjena Združenim državam kot danes. To je zagotovo res. Nikoli še nismo doživeli toliko pro-amerikanizma ali celo amerikanizma v naših družbah v celoti, pa tudi v krogih naših političnih, kulturnih in družbenih elit.
To moramo izkoristiti. Gre za splošno občutje, ki presega osebne simpatije do nove vlade, združeno s širokim skupnim seznamom nalog, ki nam lahko služi kot podlaga za delo, kot je bilo dobro razloženo v poročilu, o katerem glasujemo jutri.
Prav tako pomembno pa je, da ne pozabimo, da kljub mnogim stvarem, ki so nam skupne, naši interesi niso vedno enaki, zato obstajajo, kot pri vseh prijateljih, ki odkrito govorijo med seboj, si gledajo v oči in lahko delajo skupaj, določena področja, kjer bodo med nami razlike tudi v prihodnje. To velja še toliko bolj, ker služimo zelo različnim družbam, pri čemer imam v mislih zlasti sferi gospodarstva in trgovine, ker imamo več odprtih vprašanj, ki jih bo treba razrešiti sicer ob najiskrenejšem sodelovanju, vendar ob upoštevanju različnih pogledov vsake od strani.
V tem smislu mora biti Evropska unija samokritična glede tega, kaj mora še storiti in kaj izboljšati, da bo verodostojna. Vemo, da bomo imeli po sprejetju Lizbonske pogodbe učinkovitejše instrumente in jih bomo lahko tudi uporabljali. Že zdaj pa se moramo zavedati, da si moramo spoštovanje in upoštevanje s strani Združenih držav zaslužiti tudi z reformo načina našega delovanja.
James Elles
Gospod predsednik, mislim, da je poročilo, ki ga imamo pred seboj, zelo pomembno, saj je poročevalcu, Franciscu Millánu Monu, uspelo v Odboru za zunanje zadeve doseči skoraj popolno soglasje o njem. Česa takega v preteklosti še nisem doživel: vse skupine so se dejansko združile v podpori trdnejšemu čezatlantskemu partnerstvu. Opazil sem, da v tem poročilu partnerstvo prvič doslej označujemo kot svoje najbolj strateško partnerstvo. Imamo tudi vrsto drugih, to partnerstvo pa je za nas v Evropski uniji ključnega pomena.
Kot je bilo že omenjeno, lahko občutimo nov ton, osebno pa čutim tudi, da ta ton dajejo Američani, ki poizvedujejo, kaj lahko stori Evropa, da bi postala partner v globalnem sistemu, mi pa moramo razmisliti, kaj bomo lahko prispevali v tem procesu.
Menim, da so bile najpomembnejša točka te razprave vaše besede, gospa komisarka, ko ste rekli, da pričakujemo bolj strateški dialog, zmožnost premisleka o dolgoročnih trendih, kakršnega najdemo v poročilu nacionalnega sveta obveščevalnih služb 2025, pregleda nad daljšim odsekom poti pred nami, ki nam bo omogočil skupno analizo in nato skupno delovanje na podlagi analize. Sumim, da bo za to potrebno nekaj dela v Evropski uniji, morda naša podpora v proračunu za leto 2010, da bomo lahko oblikovali svoj lastni proces dolgoročnega razmišljanja - kajti zaenkrat lahko opazimo zelo malo dolgoročnega razmišljanja v Komisiji, pa tudi v naši zbornici o dolgoročnih trendih, kakršnega najdemo v poročilu nacionalnega sveta obveščevalnih služb.
Pri tem bomo morali najti pot za uravnoteženja med Evropejci in Američani pri teh razpravah. V zadnjih petih letih lahko v Bruslju opazimo močno prisotnost ameriških neodvisnih skupin strokovnjakov, ki nam narekujejo, kaj naj storimo na določenih področjih politik, v Washingtonu pa je zelo malo Evropejcev, ki bi lahko Američanom posredovali naše zamisli pri oblikovanju evropske politike. Poskrbeti moramo, da bomo z ustreznimi proračunskimi sredstvi podprli tako dejavnost, da bomo zagotovili uravnoteženje prispevkov k čezatlantski razpravi.
Ana Maria Gomes
Gospod predsednik, ko smo se po izvolitvi Obame rešili iz opustošenja, ki ga je za seboj pustila Busheva administracija, ugotavljamo, da čezatlantsko partnerstvo ne zadošča več za rešitev glavnih izzivov pred človeštvom, je pa še vedno potrebno.
Evropa mora izkoristiti priložnost in z ZDA oblikovati strategijo izhoda iz sedanje globalne krize ob zagotavljanju človekove varnosti - to pa ne pomeni le reforme mednarodnega finančnega sistema, pač pa ureditev celotnega procesa globalizacije in vlaganje v trajnostno gospodarstvo na svetovni ravni.
Potrebujemo več Evrope in močnejšo Evropo v pomoč Obami pri zapiranju Guantánama, pri odpravi tajnih zaporov, pri opredeljevanju alternativne strategije za varnostne izzive v Afganistanu, Pakistanu, Iranu in Sudanu in pri vzpostavitvi pravice in miru med Izraelci in Arabci.
Za uresničitev razvojnih ciljev tisočletja potrebujemo močnejšo Evropo in resnično partnerstvo z ZDA. Samo EU, ki bo sposobna prevzeti svoj delež bremen in globalno odgovornost, EU, ki ne bo le vsota svojih sestavnih delov, bo Washington jemal resno, in samo taka EU bo lahko vplivala na politiko Obamove administracije ter prispevala k pravemu čezatlantskemu partnerstvu, ki ga svet še vedno potrebuje.
István Szent-Iványi
- (HU) V svojem govoru v Berlinu lansko leto je Barack Obama dejal, da Amerika na vsem svetu nima boljšega partnerja of Evrope. Skrajni čas je, da tudi mi povemo, da na vsem svetu nimamo boljšega ali pomembnejšega partnerja od Združenih držav Amerike. Zaveznike moramo iskati med tistimi, s katerimi delimo vrednote in interese, ne med tistimi, ki so zelo oddaljeni od nas.
Evropa nima alternative za čezatlantske odnose. Ves zahodni svet se sooča s hudimi izzivi, mednarodnim terorizmom, širjenjem orožja, podnebnimi spremembami in gospodarsko krizo. V soočenju s temi izzivi lahko uspemo in dosežemo rezultate le skupaj.
Kar se tiče gospodarske krize, lahko skušnjavo protekcionizma opazimo v vsaki državi. Tudi v Združenih državah Amerike, saj vemo, da so napovedali program "Kupujte ameriško blago". Skupaj moramo ukrepati proti protekcionizmu, kajti na koncu nas protekcionizem ne ščiti, ampak nam vsem škoduje.
Velika pričakovanja spremljajo prvi obisk in turnejo gospoda Obame po Evropi. Pričakujemo, da bo vrh G20 položil temelje za skupen institucionalni odziv in postavil skupna pravila za premagovanje globalne gospodarske krize.
Evropa želi postati pomemben mednarodni dejavnik. Institucionalne pogoje za to vzpostavlja Lizbonska pogodba, seveda pa nič ne more nadomestiti politične volje. V mednarodnem življenju moramo prevzeti večjo vlogo, saj nam bo le to omogočilo uresničiti naše ambicije.
Călin Cătălin Chiriţă
. - (RO) Rad bi se zahvalil Franciscu Joséju Millánu Monu za njegovo odlično poročilo o čezatlantskih odnosih.
Kot člani Evropskega parlamenta moramo vztrajati pri zahtevi, da Evropska unija in Združene države Amerike razvijejo skupno strategijo za šest držav v Vzhodni Evropi: Moldavijo, Ukrajino, Gruzijo, Armenijo, Azerbajdžan in Belorusijo, ki so v gorišču evropske sosedske politike, tako da bo mogoče doseči dolgoročne in konkretne rezultate pri izvajanju novega Vzhodnega partnerstva in sinergije Črnega morja. Pozdravljam vključitev moje spremembe o tej temi v poročilo in bi se rad zahvalil kolegom poslancem za podporo tej ideji.
Druga posebno zanimiva točka je predlog poročevalca, naj se ukinejo vizumi za vse evropske državljane, ki želijo potovati v Združene države. Vsi evropski državljani morajo biti deležni enake obravnave. Nesprejemljivo je, da se nekatere državljane Evropske unije obravnava kot drugorazredne državljane.
Poudaril bi rad konkreten, pomemben napredek v zvezi s pogoji za odpravo vizumov. Tako je na primer Romunija januarja 2009 uvedla nove biometrične potne liste s čipi z osebnimi podatki, s 50 varnostnimi elementi, kar je 18 elementov več, kot so jih imeli dosedanji potni listi. Menim pa, da biometrični potni list ne bi smel biti pogoj za vključitev v program odprave vizumov.
Vključitev vseh držav članic EU v program odprave vizumov mora biti prednostna naloga Evropske komisije v dialogu z Združenimi državami.
Józef Pinior
- (PL) (na začetku je bil mikrofon izključen) (...) kot predsednik Barack Obama imenuje svoje sporočilo na srečanju G20 v Londonu. Gospodarska kriza se je razvila v izziv za ves svet, je pa tudi priložnost za poglobitev in preoblikovanje čezatlantskih odnosov. Poročilo gospoda Mona prikazuje strateške vidike partnerstva med Evropsko unijo in Združenimi državami Amerike. Jasno priča o pomenu, ki ga Evropska unija pripisuje čezatlantskim odnosom.
Novo poglavje v odnosih med EU in ZDA naj služi tudi za okrepitev dejavnosti institucij EU v Združenih državah. V mislih imam evropske institucije, evropske univerze in evropske fundacije. Zdaj je čas za preoblikovanje našega partnerstva, čas, da Evropa samemu Washingtonu in Združenim državam pokaže potenciale današnje Evropske unije, potenciale evropske znanosti, evropske kulture in evropske civilizacije. Izkoristiti moramo dejstvo, da imajo Združene države novega predsednika - predsednika, ki predstavlja Ameriko, kakršno si Evropa predstavlja že od nekdaj, kot simbol demokracije in svobode.
Toomas Savi
Gospod predsednik, predsednik Obama je dejal: "Amerika nima boljšega partnerja od Evrope". Prepričan sem, da govorim v imenu mnogih med nami, če rečem, da je ta občutek obojestranski. Izvolitev predsednika Obame je odprla novo poglavje v čezatlantskih odnosih, ki so v preteklosti resno nazadovali. Kot podpredsednik Delegacije za odnose s Kanado sem bil enkrat celo priča temu, da je Kanada morala odigrati vlogo posrednika med Evropsko unijo in Združenimi državami.
Moja druga točka: Pozdravljam zavzemanje predsednika Obame za diplomatsko sodelovanje z Islamsko republiko Iranom. Kot podpornik Prijateljev svobodnega Irana pa upam, da bo v to sodelovanje vključena tudi iranska demokratična opozicija. Pogajanja z Iranom morajo biti pregledna v vseh vidikih. To novo obdobje v odnosih med EU in ZDA se bo, upajmo, odrazilo tudi v odnosih ZDA s tretjimi državami. Predsednik Obama mora visoka pričakovanja Evrope zdaj upravičiti z dejanji.
Alojz Peterle
- (SL) Nova transatlantska agenda je bila nova leta 1995. V teh letih se je marsikaj spremenilo, zato potrebujemo nov sporazum o partnerstvu.
Za nami je dvajset let po padcu Berlinskega zidu, ki mu je sledila zgodovinska širitev Evropske zveze. V tem času smo doživeli tragičen razmah terorizma in nove grožnje regionalnemu miru. Zavedli smo se spreminjanja podnebja, soočeni smo bili z energetsko, finančno in gospodarsko krizo. Koristno bi bilo, da bi skupaj naredili bilanco po zlomu komunizma in obravnavali globalno stanje sveta z večjo občutljivostjo do medsebojne odvisnosti globalnih igralcev. Poglobljeno partnerstvo z ZDA je treba razvijati v kontekstu novih izzivov in novih spoznanj.
Ne gre samo za finančno in gospodarsko krizo. Gre tudi za krizo globalnega vodenja. Napredovati je treba hkrati na več frontah. Ne moremo biti uspešni z reformo mednarodnega finančnega sistema, če ne bo napredka v Doha-procesu, če ne bomo uspešnejši pri delu za mir in odpravljanju revščine.
Če govorimo o učinkovitem multilateralizmu, potem ga je treba razvijati tako, da bomo vsi zmagali. "Yes, we can."
V tem duhu se zavzemam za redne politične konzultacije med obema partnerjema in še posebej za okrepitev parlamentarne dimenzije sodelovanja z ustanovitvijo transatlantske skupščine. V poročilu me še posebej veseli poudarek na odpravi omejitev za investiranje in transatlantske finančne storitve.
Ob koncu pozdravljam tudi voljo, ki jo izraža poročilo glede tesnejšega sodelovanja na področju vesoljskih programov, še posebej med Evropsko vesoljsko agencijo in NASO. To ne pomeni, da želim postati astronavt, bolj me zanimajo nove tehnologije.
Helmut Kuhne
- (DE) Gospod predsednik, velika večina ljudi v Evropski uniji, verjetno pa tudi večina vlad v Evropski uniji, in skoraj zagotovo večina članov zbornice, je novembra upala, da bo Barack Obama izvoljen za predsednika. Njegova izvolitev je pozitiven dogodek, čeprav se je v nekatere govore med današnjo razpravo prikradel kanček dvoma glede tega, ali je res tako pozitiven.
Seveda mora Evropa dosledno zastopati svoja stališča tudi v prihodnje, potekel pa je čas za zlobne pripombe na račun Združenih držav, saj zdaj ne moremo več priročno vsega naprtiti Georgeu Bushu, to pa pomeni nove naloge za nas. Politika Evropske unije in Parlamenta na področju čezatlantskih odnosov ne more biti več omejena na preprosto postavljanje zahtev Združenim državam; zdaj moramo tudi sami povedati, kaj lahko prispevamo v uspešno partnerstvo.
Vzemimo za primer Afganistan, ki ga je omenilo že nekaj poslancev. Kaj naj stori Evropska unija za razširitev in okrepitev policijskih misij, za napredek pri podpori in obnovi civilne družbe v tej državi? To bi morala biti naloga EU, za vojaško plat lahko poskrbi Nato. O tem se moramo pogovoriti zelo konkretno. Kaj lahko ponudimo?
Janusz Onyszkiewicz
- (PL) Gospod predsednik, prvih 50 let po svetovni vojni je razmišljanje o varnosti zahodne Evrope temeljilo na tesnem zavezništvu z Združenimi državami in na načelu nedeljive varnosti, po katerem sta varnost Združenih držav in varnost Evrope neposredno povezani. Tudi po koncu hladne vojne in odmiku nevarnosti velikega spopada v Evropi v, upajmo, neskončno prihodnost, tega načela ne smemo opustiti. Nasprotno, moramo ga ohraniti in postati mora temelj našega razmišljanja o skupni varnosti.
Drugič, rad bi se navezal na besede, ki jih je izrekel gospod Kuhne pred nekaj trenutki. Združene države so zaključile obdobje enostranskega političnega delovanja in so pripravljene na dialog z Evropo, pripravljene na skupno odločanje v partnerstvu z Evropo. Vprašanje je, ali smo na to pripravljeni mi, ali smo pripravljeni zanesljivo uresničevati skupaj sprejete odločitve?
Tunne Kelam
Gospod predsednik, gospod Millán Mon je predstavil pomembno in odlično poročilo. Zdaj se lahko vprašamo, kako bi ga lahko začeli čim prej uresničevati.
Globalna gospodarska kriza ponuja praktično vzpodbudo za največji demokraciji na svetu k združitvi moči na temelju skupnih vrednot in podobnih gospodarskih sistemov, saj Združene države in EU skupaj prispevajo več kot polovico v svetovni BDP. Gospod Severin je zelo natančno opazil strateško vzajemnost, namreč, da Evropa potrebuje močne Združene države, ZDA pa potrebujejo močno Evropo. Če bi ti dve partnerici lahko bolje in učinkoviteje uskladili svoje dejavnosti, bi to pomenilo globoko pozitiven prispevek k stabilnosti sveta, pa tudi k rešitvi številnih posebnih regionalnih problemov.
Da, večje zanimanje za Evropo, prožnost in odprtost nove administracije ZDA odpirajo dobrodošlo priložnost, ki jo je treba izkoristiti. Ves čas pa moramo pomniti, da so odnosi z ZDA še vedno najpomembnejše strateško partnerstvo za EU. Vendar zdaj ni čas za deklaracije, čas je za dejanja in poročilo poudarja tri konkretne prednostne naloge. Pozivamo k oblikovanju skupnega programa kratko- in dolgoročnih ciljev, glede globalnih, pa tudi regionalnih vprašanj. Pozivamo k zamenjavi 14 let starega sestava odnosov z novim sporazumom o čezatlantskem partnerstvu, ki bi zajel tudi Ekonomski svet, pozivamo tudi k ustanovitvi Čezatlantskega političnega sveta in k nadgradnji odnosov med parlamentoma v obliki čezatlantske skupščine.
Martí Grau i Segú
- (ES) Gospod predsednik, izvolitev predsednika Obame je prišla v zgodovinskem času za Združene države, in njenega posebnega pomena se široko zavedamo tudi v Evropi.
Predsednik Obama je glede političnega delovanja na popolnoma enaki valovni dolžini z Evropo, ki jo označujeta ključni besedi "obnova" in "oživitev".
Včerajšnji govor ministrskega predsednika Gordona Browna v tej dvorani je jasen dokaz sedanjega medsebojnega razumevanja. Nedvomno si besedi "obnova" in "oživitev" zaslužita čim bolj proaktivno vodenje v sedanji krizi, ob kateri načrtujemo razvoj k zelenemu gospodarstvu, v katerem si rast in varovanje okolja ne stojita nasproti, ampak se odlično dopolnjujeta.
Ugotavljamo pa tudi "obnovo" in "oživitev" mostov med Evropo in Združenimi državami, ki so bili v zadnjem desetletju precej poškodovani.
Vrnitev Združenih držav k multilateralizmu je za Evropo zelo ugoden znak in pomeni boljše obete za naše cilje miru, pravice in napredka po vsem svetu. V zadnjih letih pa se je pojavila tudi razpoka med civilnima družbama na obeh straneh Atlantika.
Evropske institucije moramo spodbujati sodelovanje in stike vseh vrst med organizacijami, akademskimi krogi, sredstvi obveščanja in vsemi dejavniki družbe, da se bo ta razpoka zacelila.
Luís Queiró
- (PT) V nasprotju z gospo Gomes, ki je govorila pred nekaj trenutki in je rekla, da so z izvolitvijo predsednika Obame čezatlantski odnosi doživeli ponovno rojstvo, sem prepričan, da so bile vesti o smrti teh odnosov izrazito pretirane. Poročilo to še enkrat dokazuje, zato čestitam poročevalcu.
Evropa in Združene države so že dolgo časa zaveznice, ključne za napredek, razvoj in globalizacijo. Evropa in Združene države se že dolgo časa soočajo z istimi izzivi in imajo iste sovražnike, čeprav nekateri, zlasti na tej strani Atlantika, to neradi priznajo. Evropejci in Američani že dolgo vedo, kaj je treba storiti v prid svetu, ki pa je nepravičen, neenakopraven in nevaren, danes pa je v globalni krizi.
Zaradi krize pa se ne bi smeli umakniti ali oslabiti naše diplomatske trdnosti ali političnih in vojaških prizadevanj v skladu z našimi zavezniškimi zavezami, niti obrniti hrbta kolektivnemu gospodarstvu ali dovoliti obnovitve protekcionizma, kar bi bilo usodno za oživitev naših gospodarstev.
Po zaslugi globalno odprtega gospodarstva imajo Evropa in Združene države zdaj trdne zaveznice v Japonski, Indiji, Braziliji in vrsti azijskih držav.
Kljub sedanji krizi je še vedno veliko držav, ki nas imajo za vzor in upajo, da nam bodo nekoč podobne. Iz vseh teh razlogov morajo Evropa in Združene države spet postati zaveznice, ki vodijo, širijo in globalizirajo gospodarstvo blagostanja.
Tudi zato je naslednji vrh G20 tako pomemben, ne kot priložnost ugotoviti, kdo je najbližji Baracku Obami, pač pa kot priložnost dokazati, da lahko priskrbimo odgovore in vodstvo: sodelovali bomo z novimi silami pri potrebnih reformah, zavedati pa se moramo, da samo gospodarski model, ki temelji na ustvarjalni moči človeštva, prinaša blagostanje - pravim blagostanje, ne pohlep -, delovna mesta in razvoj po zmagi nad krizo.
Gospod predsednik, ni druge poti, če želimo trajno rešitev, nova delovna mesta in solidarnost s tistimi, ki so v teh težkih časih v največji stiski.
Dušana Zdravkova
- (BG) Komisarka, rada bi se zahvalila poročevalcu, gospodu Millánu Monu, za njegovo izčrpno poročilo in za odločna stališča glede odprave vizumov.
Štiri leta po začetku pogajanj o odpravi vizumov med ZDA in Evropsko unijo mora 80 milijonov državljanov držav članic še vedno stati v vrstah za ameriški vizum v potnem listu. Kljub znatnim rezultatom, doseženim do danes, administracija ZDA še vedno noče napraviti zadnjega koraka in uporabiti načela vzajemnosti za preostalih pet držav članic ter jih vključiti v progam odprave vizumov.
V naši resoluciji z dne 22. maja 2008 smo pozvali k zaključku pogajanj o vključitvi vseh držav članic v program odprave vizumov pred junijskimi evropskimi volitvami. Dosedanje pomanjkanje napredka na tem področju, pa tudi številni znaki v medijih, da ZDA ne nameravajo bistveno spremeniti svoje politike, so zaskrbljujoči.
Rada bi tudi omenila obisk komisarja Barrota v Washingtonu prejšnji teden, kjer so se nadaljevala pogajanja o odpravi omejitev pri vizumih. Ni jasno, ali bodo temu obisku sledili kakšni konkretni rezultati. Bojim se, da ne glede na vse napore Komisije zastavljeni cilj ne bo dosežen do izteka tega parlamentarnega mandata.
Rada pa bi tudi omenila, da na žalost nekatera dejanja posameznih držav članic še prispevajo k temu, da Američani Evropske unije nimajo za popolno celoto. Zato bi rada izkoristila priložnost in pozvala vse evropske vlade, naj spremenijo svoje politike in zagotovijo konkretno podporo predstavnikom Evropske komisije.
Poleg tega nujno pozivam kolege poslance, naj podprejo deklaracijo skupine poslancev, v kateri sem tudi sama, v prid ameriški odpravi vizumov za državljane vseh držav članic Evropske unije.
Urszula Gacek
Gospod predsednik, izvolitev predsednika Obame je spremljalo navdušenje v ZDA in v Evropi, res pa je, da od 44. predsednika ZDA veliko pričakujemo. Sooča se z izzivi, s kakršnimi se ni bilo treba v mirnem času ukvarjati še nobenemu njegovemu predhodniku, odkar pomnimo. Doma ima finančno in gospodarsko krizo, ki meji že na sesutje finančnih trgov, vpliva na celotno svetovno gospodarstvo in še dolgo ne bo rešena. Zavezal se je poiskati rešitev za v vojni trpeči Afganistan in za Pakistan, na katerega se širijo negativni učinki te vojne. Preti mu nevarnost iz Irana, ki postopoma postaja jedrska sila.
Verjamemo v trdne čezatlantske odnose, temelječe na naših skupnih vrednotah demokracije in tržnega gospodarstva. Spoštujemo prednostne naloge, ki sta si jih zastavila predsednik Obama in njegova nova administracija. Nismo užaljeni, če ZDA menijo, da lahko nekatere od svojih ciljev dosežejo le s sodelovanjem med ZDA in Rusijo. Evropa ponuja roko Združenim državam. Pred nekaj tedni smo v naši zbornici izrazili pripravljenost na sodelovanje pri zaprtju taborišča Guantánamo Bay in preselitvi nekdanjih zapornikov.
Države članice iz nekdanjega vzhodnega bloka morajo biti še posebej hvaležne Združenim državam. V severnoatlantsko skupnost smo bili sprejeti nekaj let pred sprejemom v EU. Poljska je izrazila svojo hvaležnost tako, da je zagotovila pripravljenost podpreti ZDA, kjerkoli je treba, vključno z vojaškim sodelovanjem v Iraku in Afganistanu. Pozivam novo administracijo, naj te podpore ne jemlje kot nekaj samo po sebi umevnega. Mlajše generacije Poljakov, ki so zrasle v demokraciji, so na dolg, ki ga nalaga hvaležnost, že pozabile. Pri uresničevanju svojih širših ciljev ZDA ne bi smele pozabiti, da imajo tudi zvesti zavezniki občutljive točke, zlasti, kadar ZDA pritiskajo na tipko za povratek na stare odnose z Rusijo.
Geoffrey Van Orden
Gospod predsednik, rad bi izrazil nekaj svaril, zlasti v zvezi z novo administracijo predsednika Obame. V zadnjih 60 letih so Združene države zamenjale že vrsto odnosov do združevanja Evrope. Seveda gledajo na nas kot zunanji opazovalec in si morda celo predstavljajo - po mojem mnenju zmotno - da gre za proces, podoben ameriški zgodovinski izkušnji. Tako mnenje še spodbujajo prevladujoče federalistične težnje v institucijah EU. Obstaja nevarnost, da bodo ameriški sogovorniki sprejeli zgodbo, ki jo pripoveduje sama EU, kot dejstvo, ne pa kot zgodbo, ki ima sicer obliko dokumentarnega zapisa, a je polna zavajajočih in izmišljenih vsebin.
ZDA morajo razumeti, da številni med nami menimo, da gre EU v napačno smer in da njene težnje po vzpostavitvi države po imenu Evropa ne odražajo želja naših državljanov, ki sta jim upravičeno pri srcu suverenost lastnih držav in pravica voliti in odstavljati svoje vlade.
Prav tako ni v interesu Združenih držav, da bi se prostovoljne koalicijske zaveze številnih evropskih držav polastila drugače usmerjena Evropska unija.
Reči moram, da zelo spoštujem gospoda Millána Mona in da lahko delim z njim številna prepričanja, izražena v poročilu, ne pa glavnega poudarka, ki poskuša povzdigniti EU v institucijo, ki bo naš edini govornik v odnosih z Združenimi državami.
Ioan Mircea Paşcu
Gospod predsednik, enotnost Zahoda nam je res pomagala k neodvisnosti in k zaključku hladne vojne, v času, ko so se naše države priključile Natu in EU, pa stanje čezatlantskih odnosov ni bilo najboljše.
Sedanja kriza in izzivi, povezani z njo - slabitev varnosti, globalni problemi, kakršni so energija, podnebne spremembe, širitev jedrskega orožja in novi centri moči, ter regionalni problemi, kakršni so Bližnji vzhod, Afganistan, Iran in Afrika - terjajo kolikor mogoče tesno čezatlantsko sodelovanje.
V tem smislu je poročilo koristen prispevek, saj predvsem predlaga načine za institucionalizacijo odnosov, skupni pristop k Rusiji in šestim vzhodnoevropskim državam, vzpostavitev enotnega čezatlantskega trga in razširitev ameriškega programa odprave vizumov na vse države članice EU.
Ne sme nam spodleteti. Zahod bi ob neuspehu izgubil pobudo pri svetovnih zadevah, morda za dolgo časa.
Alexandru Nazare
. - (RO) Če upoštevamo dogajanja v Evropski uniji, na ravni administracije ZDA in po vsem svetu v zadnjih letih, menim, da je zdaj pravi čas za pregled čezatlantskega partnerstva in njegovo prilagoditev novim okoliščinam.
V tem smislu pozdravljam poročilo kolega gospoda Millána Mona in bi mu rad ob tej priložnosti čestital. Poročilo povzema v zelo koristen dokument glavne prednostne naloge Evrope na področju njenih odnosov z Združenimi državami. Vesel sem tudi, da so bile moje spremembe vključene v poročilo.
Rad bi izrazil nekaj opazk.
Prvič, nadaljevati moramo sodelovanje na področju varnosti. Napočil je čas, ko mora Evropa povečati svoj prispevek na bojevališču v Afganistanu, kjer poteka odločilna vojna za prihodnost regije. Naj omenim, da moja domovina, Romunija, zagotavlja podporo Združenim državam v Iraku in v Afganistanu.
Drugič, glede dosjeja energije menim, da je potrebno skupno delovanje pri usklajevanju raziskovanja in iskanja novih čistih virov energije.
Kar se tiče odnosov z Rusijo, imam občutek, da je zdaj pravi čas za sprejem usklajenega pristopa v odnosih med Združenimi državami in Evropo na eni strani ter Rusijo na drugi strani.
Na koncu bi rad pozdravil izredno konstruktivne predloge o ustanovitvi čezatlantskih posvetovalnih organov, tudi za področji zunanje in varnostne politike.
Luis Yáñez-Barnuevo García
- (ES) Gospod predsednik, na mestu je vzklik: "Dobre novice! Dobre novice!". Predsedniku Obami je uspel nov čudež, saj je po dolgih letih spet združil Parlament in celotno Evropsko unijo pod skupnim ciljem, ki je okrepitev čezatlantskih odnosov.
V preteklosti smo že doživeli podobne trenutke, na primer takrat, ko sta Bill Clinton in Felipe González leta 1995 podpisala Čezatlantsko agendo; v tistem času je vladal velik optimizem glede prihodnosti. Nato je prišlo osem temnih let predsedovanja gospoda Busha. Temeljito je razdvojil evropske vlade, manj pa javno mnenje. Njegova vlada je neprenehoma kršila načela, ki so temeljnega pomena za Evropsko unijo, na primer načela multilateralizma, podpore Združenim narodom in mednarodnega prava.
Vse to se danes prenavlja in utemeljeno lahko upamo v prihodnost odnosov med Evropsko unijo in Združenimi državami. Zato čestitam gospodu Millánu Monu za njegovo sijajno poročilo, ki prihaja ob zelo primernem času za okrepitev odnosov med dvema celinama.
Íñigo Méndez de Vigo
- (ES) Gospod predsednik, tudi jaz se pridružujem vzkliku "Dobre novice!" gospoda Yañez-Barnueva Garcíe, saj sem prepričan, da poročilo označuje preokretnico v odnosih z Združenimi državami.
Pred kratkim mi je dobra prijateljica povedala, da je bila v Združenih državah in da je bila presenečena nad tem, kako malo tam poznajo nove institucije in nove postopke, ki jih uvaja Lizbonska pogodba.
Če bi moral pohvaliti oziroma izpostaviti kot zelo pozitivno eno samo stvar v odličnem poročilu gospoda Millána Mona, bi pohvalil prav to: da umešča čezatlantske odnose v okolje Lizbonske pogodbe in opiše vse glavne mehanizme, ki jih uvaja Lizbonska pogodba, s katerimi lahko Evropska unija poskrbi za tesne odnose z Združenimi državami.
Nas kot Evropejce opremlja z orodji, s katerimi bomo lahko izražali svoje evropske želje, kar bi bilo zelo potrebno že v preteklosti, je potrebno zdaj in bo nedvomno potrebno tudi v prihodnje.
Tudi jaz bi rad čestital gospodu Millánu Monu za odlično poročilo.
Alexandr Vondra
predsednik Sveta. - Gospod predsednik, zahvaljujem se poslancem za vse prispevke k razpravi in pripombe. Vesel sem, da Evropski parlament, Komisija in predsedstvo delijo pretežno enake poglede na najpomembnejše vidike strateškega dialoga med EU in ZDA. Vesel sem močne podpore glede tem, ki smo jih izbrali za dnevni red prvega neuradnega srečanja s predsednikom Obamo, in sicer: prvič, energetsko varnost in podnebne spremembe, drugič, gospodarsko sodelovanje, in tretjič, sodelovanje na področju varnosti in zunanjih odnosov.
Pazljivo sem poslušal vaše pripombe, na primer, da je treba oblikovati novo čezatlantsko agendo, poglobiti sodelovanje na področju zunanje pomoči in razvojne politike, nadaljevati sodelovanje na področju pravosodja in notranjih zadev, vzdrževati dinamiko delovanja Transatlantskega ekonomskega sveta, raziskati možnosti ustanovitve Čezatlantskega političnega sveta itd. Pripombe bomo upoštevali pri pripravah na redni vrh med EU in ZDA v juniju.
Tisti, ki ste opozarjali na druga vprašanja, na primer na odpravo vizumov - saj pri tem ne sodelujejo vse države EU - se lahko spomnite vodilne vloge, ki jo je imela moja država pri tem že leto dni nazaj. Odprava vizumov je bila že tudi tema razprave v Parlamentu, zato vam lahko zagotovim, da bomo vlado ZDA opozarjali nanjo tudi v prihodnje.
Za zaključek bi rad izrazil nekaj misli. Videti je, da je nova administracija ZDA že sprejela številna sporočila glede čezatlantskih odnosov, ki jih naslavljamo nanjo v zadnjih mesecih in letih. Zdaj se odziva nanje. Prosila nas je na primer za naš večji strateški prispevek v Afganistanu. Jasno je tudi, da pričakuje, da bo strateški prispevek podprt tudi s praktičnimi zavezami, zato se zanašam, da se boste tega spomnili tudi ob razpravi o praktičnih prispevkih k prihodnji misiji v Afganistanu. Ta zadeva nas ne bi smela presenetiti, ko bomo enkrat vpleteni v resno in globoko razpravo. Ko je predsednik Obama lani v Berlinu dejal, da Amerika nima boljšega partnerja od Evrope, to ni bila le načelna izjava, pač pa poziv Evropi, naj to dokaže.
Drugič, vsem nam je jasno, da se soočamo z vedno bolj številnimi in zapletenimi izzivi. Če ponovim eno od misli iz mojega uvoda: Če EU in ZDA dosežejo soglasje, lahko pomagajo oblikovati svetovno agendo. To pomeni tudi, da lahko prevzamejo vodilno vlogo in pritegnejo k podpori tudi druge ter zagotovijo sredstva za uresničitev sprejetih ciljev. Za to pa moramo biti verodostojen partner ZDA in govoriti čim bolj v en glas.
Češko predsedstvo bo tudi v prihodnje skrbelo, da bodo čezatlantski odnosi eden od stebrov zunanje politike EU. Veselim se že nadaljnje poglobitve teh odnosov ob skupnem soočanju z novimi izzivi in veselim se nadaljnjega sodelovanja Parlamenta pri tem.
Benita Ferrero-Waldner
članica Komisije. - Gospod predsednik, kot so omenili že mnogi pred menoj, je razprava pokazala, da gre za vprašanje, kako se praktično lotevati najpomembnejših vprašanj v sodelovanju s tako ključnim strateškim partnerjem, kakršen so Združene države Amerike.
Ker sem že na začetku naštela precej zelo jasnih in praktičnih pripomb, naj zdaj samo naštejem še nekaj konkretnih pripomb.
Prvič, zelo pomembni sta vloga zakonodajalcev v odnosih EU-ZDA in institucionalna ureditev odnosov. Načeloma soglasno podpiramo tesnejše vezi med zakonodajalci EU in ZDA. Očitno mora prva pobuda priti od samih zakonodajalcev. Vem, da je Evropski parlament pripravljen, pobuda pa mora priti še iz Kongresa. Naj pa namignem, da bi bilo koristno tudi, če bi zakonodajalci EU vzpostavili intenzivnejše stike tudi s Senatom, ki ima daljši mandat, in posebej s tistimi kongresniki, katerih izkušnje in znanje bi lahko koristili krepitvi delovanja Transatlantskega ekonomskega sveta.
Kot je bilo že rečeno, bo Lizbonska pogodba, ko bo uveljavljena, okrepila vlogo EP pri oblikovanju dialoga EU-ZDA, zlasti pri zakonodajnih zadevah, prav tako pa bodo pomembne že omenjene neodvisne skupine strokovnjakov, ne le ameriške v EU, pač pa tudi evropske v ZDA.
Glede institucij EU-ZDA bi rada opozorila, prvič, da mora čezatlantsko agendo poganjati vsebina, ne postopki. Zato bo, kot sem že rekla, na našem prvem srečanju s predsednikom Obamo pomembno dokazati našo sposobnost usmeritve na rezultate.
Sem si pa skrbno zapomnila vaš poziv k preoblikovanju sedanje ureditve v novi čezatlantski agendi. Sprožiti nameravam pregled struktur, ki naj bi omogočile njihovo učinkovitejše delovanje, in Komisija bo oblikovala ustrezne predloge.
Naj na kratko omenim še Transatlantski ekonomski svet. Gospod Verheugen se je že sestal s svojim ameriškim kolegom, gospodom Fromanom, in sicer 23. marca 2009. Glavna vprašanja glede Transatlantskega ekonomskega sveta pod novo administracijo so: prvič, posvetiti več pozornosti strateško-političnim vprašanjem in preložiti del bremen tehničnih zadev na dnevni red vrhov. Drugič, časovni razpored delovnega programa - gospod Verheugen želi zastaviti delo na zelo dolg rok, zadevo pa bo treba uskladiti z mandatom sedanje Komisije, potrebujemo pa tudi nekaj rezultatov v bližnji prihodnosti. Za konec, kako se odzvati na pritiske držav članic - ki smo jim obljubili, a še ne predložili, srednjeročni program - za večjo vključitev v delo Transatlantskega ekonomskega sveta.
Drugič, poudarila bi rada, da naša Skupnost sicer deli vrednote z ZDA, a pri tem bo treba še kaj postoriti. Zato moramo še naprej spodbujati ZDA, naj pristopijo k temeljnim konvencijam ZN o človekovih pravicah, tudi h konvencijama o diskriminaciji žensk in o otrokovih pravicah - če naj naštejem samo ti dve. Sem spada tudi naše stališče v zvezi z Mednarodnim kazenskim sodiščem, ki smo ga večkrat posredovali administraciji predsednika Busha, treba pa ga bo posredovati ponovno.
Tretjič, o odpravi vizumov in vzajemnosti vizumov, ki so ju omenili mnogi med vami: vemo, da je bilo po zaslugi znatnih naporov držav članic in na ravni EU novembra/decembra 2008 sedem držav članic vključenih v program odprave vizumov. Pet držav članic pa še ne uživa ugodnosti potovanj v ZDA brez vizumov. O tej zadevi bomo zato še govorili z Američani.
Lahko vam povem, da sta vprašanje prejšnji teden v Washingtonu ponovno sprožila tudi podpredsednik Barrot in češki minister Langer in da so ZDA izrazile splošno razumevanje našega stališča, ob tem pa so opozorile, da delovanje zvezne vlade urejajo normativne zahteve, ki jasno predpisujejo okvir za prihodnje širitve programa, dogajanja pa tudi natančno spremlja Kongres. Sekretar Napolitano nas je obvestil, da je še ena država članica že zelo blizu vključitvi v program odprave viz.
Na koncu še o Afganistanu: ne le, da smo že v preteklosti lahko storili veliko, pač pa, kot sem že rekla, smo pripravljeni prispevati tudi v civilni sferi, nekaj sredstev iz našega sklada za Azijo bomo uporabili za financiranje izvedbe volitev, za policijo in najverjetneje tudi za kmetijstvo, saj je pomembno ljudem omogočiti alternativne vire preživljanja.
Vedno sem odprta za nove zamisli in en primer take zamisli iz vašega poročila je nadgradnja sestankov zunanjih ministrov v Čezatlantski politični svet, ki bo bolj usmerjen v strateške teme. Kot sem že povedala, nameravamo preučiti možnosti prenovitve obstoječe čezatlantske agende ob 15-letnici Novega čezatlantskega sporazuma, to je leta 2010.
Francisco José Millán Mon
poročevalec. - (ES) Gospod predsednik, najprej bi rad izrazil zahvalo za govore in prejete čestitke. Najpomembnejši element naše razprave je po mojem mnenju široko soglasje o pomenu odnosov med Evropsko unijo in Združenimi državami in o pomenu njihovega poglabljanja, ne le prek skupnega programa za obvladovanje resnih izzivov in hudih sporov, pač pa tudi prek novih institucionalnih mehanizmov.
Razen ene izjeme nisem opazil resnejšega nasprotovanja uvedbi dveh vrhov na leto ali ustanovitvi čezatlantskega političnega sveta, pa seveda tudi ne izboljšanju ali nadgradnji dialoga med zakonodajalci v bolj strukturirano obliko, v nekakšno čezatlantsko skupščino, kot predlaga poročilo.
Ob tem pozdravljam tudi ugotovitev, da komisarka verjame v koristnost krepitve dialoga med zakonodajalci in da niti ona niti Svet ne nasprotujeta krepitvi drugih institucij, ki bodo potrebne v glavnem na podlagi Lizbonske pogodbe. To bo zelo priporočljivo in koristno za obe strani.
V eni minuti ne morem odgovoriti na vse pripombe, ki sem jih slišal, rad bi pa povedal, da glede Rusije, kot gospod Severin že ve, poročilo priporoča konstruktivno sodelovanje, seveda pa ne v škodo človekovih pravic in mednarodnega prava. Kitajska je v poročilu večkrat omenjena eksplicitno in implicitno, ko je govora o vključevanju novih rastočih sil v globalno vodenje. Seveda - in ta komentar se nanaša tudi na večino sprememb, ki ste mi jih predložili, na srečo ne veliko sprememb - poročilo ne more obdelati prav vsake teme.
Poročilo se mora omejiti na prednostne teme, saj je že tako predolgo, to pa pomeni, da je treba teme izbrati in nekatere izpustiti. Ni mogoče mešati zelo pomembnih tem z manj pomembnimi, čeprav niso nepomembne. Poročilo mora biti berljivo. Zato, kot pravimo v Španiji, ti ne "sme padati iz rok", ko ga bereš, zaradi prevelike teže.
Gospe in gospodje, prepričan sem, da je sodelovanje z Združenimi državami ključnega pomena, na to nas je še enkrat spomnil ministrski predsednik Gordon Brown v včerajšnjem govoru. Verjamem, da bo z jutrišnjim sprejetjem poročila Parlament izpolnil svojo dolžnost: sporočil bo, da želimo še tesnejše strateške odnose z Združenimi državami, in pozval h krepitvi teh odnosov. Poročilo nas opominja - kar je rekel tudi gospod Elles pred nekaj minutami - da so najpomembnejši strateški odnosi Evropske unije njeni odnosi z Združenimi državami.
Prepričan sem, upam in zaupam, da bosta Komisija in Svet v odločilnih naslednjih tednih in mesecih storila vse, da se bodo odnosi okrepili, tudi prek institucionalnih razsežnosti.
Predsednik
Razprava je končana.
Glasovanje bo potekalo jutri.
Pisne izjave (člen 142)
Corina Creţu  
v pisni obliki. - (RO) Izvolitev predsednika Obame lahko pomeni začetek novega obdobja v odnosih med Združenimi državami in Evropsko unijo, če bosta le obe strani svoje dobre namene in prijateljske izjave nadgradili s konkretnejšimi koraki za okrepitev vezi in vzpostavitev učinkovitejšega sodelovanja.
V gospodarski krizi in sedanji geostrateški klimi je izboljšanje čezatlantskega sodelovanja še potrebnejše, saj se oboji soočamo z resnimi izzivi. ZDA in EU so povezane v partnerstvu, ki je temeljnega pomena za obe strani in zajema vsa področja, od trgovskega do vojaškega.
Prepričana sem, da je v teh okoliščinah nujno odpraviti še zadnje sence diskriminacije, ki motijo odnose med ZDA in EU. Vizumi, ki so še obvezni ob vstopu v ZDA za državljane šestih držav članic Evropske unije, morajo biti prednostna tema v dialogu med Komisijo in Evropskim parlamentom ter oblastmi ZDA, saj moramo zagotoviti enako obravnavo vseh državljanov EU, po načelu popolne vzajemnosti. S tem v zvezi me veseli, da je v poročilo vključena zahteva Združenim državam, naj odpravi vizume za šest držav, ki še niso vključene v program odprave vizumov.
Daniel Petru Funeriu  
v pisni obliki. - "Amerika nima boljšega partnerja od Evrope" je izjavil predsednik Obama v Berlinu julija 2008. Evropa pa nima boljšega partnerja od Amerike. To je glavni sklep in moto tega odličnega poročila.
V globalnem svetu 21. stoletja se Evropa in Amerika srečujeta s skupnimi izzivi, delita iste vrednote in se bojujeta za iste ideale. Zato vsa priporočila o okrepitvi odnosov EU-ZDA v poročilu niso le pohvalna, ampak zelo potrebna.
Med priporočili sem našel tudi to, da so pravi ključ za trajne odnose in sodelovanje neposredni stiki med ljudmi. Zato vedno znova poudarjam pomen in polno podpiram pozive ameriški administraciji, naj čim prej popolnoma odpravi vizume za državljane EU. Nesprejemljivo je, da morajo državljani petih držav članic EU še vedno premagovati ovire in si priskrbeti vizume za potovanje v Ameriko. Evropa je enovita celota, enovito mora biti tudi ravnanje z vsemi njenimi državljani, enake njihove pravice in svoboščine.
Naj se ljudje srečujejo, raziskovalci sodelujejo in poslovneži iščejo skupne rešitve za sedanjo gospodarsko krizo. Svoboda gibanja med dvema celinama je danes nuja in mora biti prednostna tema že na srečanju v Pragi 5. aprila 2009.
Csaba Sógor  
v pisni obliki. - V zadnjih 18 letih so bile ZDA deležne obilo graje - in vsaj v času prejšnje republikanske administracije pod predsednikom Bushem, je bila graja pogosto upravičena.
Naj vas spomnim, da bi brez podpore in sodelovanja Amerike nekateri problemi na evropski celini še vedno viseli v zraku. V omenjenem obdobju se je zelo pogosto izkazalo, da je lahko Evropska unija nemočna in nesposobna rešiti spore na lastnem dvorišču, na lastni celini.
Brez ameriškega sodelovanja in Daytonskega sporazuma bi v Bosni še vedno divjala vojna. Verjamem, da mi ni treba posebej poudarjati, da bi bil tudi status Kosova še vedno negotov, kar bi bilo zelo moteče za prebivalce Kosova, pa tudi za evropske sile.
Navkljub vsem pomanjkljivostim njihove demokracije je Američanom uspelo nekaj, o čemer lahko mi samo sanjamo: imajo črnega predsednika. Veliko si obetam od čezatlantskih odnosov in iskreno upam, da se bodo stvari obrnile na bolje v korist obeh strani, EU in ZDA.
