Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin 28. tammikuuta 1999 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Puhemiehen tiedonanto
Puhemies
Ilmoitan teille, että olen lähettänyt Euroopan parlamentin puolesta kuninkaalliseen palatsiin Ammaniin ja Jordanian parlamentin puhemiehelle surunvalittelusähkeen kuningas Husseinin kuoleman johdosta.

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Perjantaina 28. tammikuuta 1999 pidetyn istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Chichester (PPE).
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Kirjoitin teille viime viikolla kiinnittääkseni huomionne 28. lokakuuta päivättyyn kirjeeseen, jonka komission puheenjohtaja Santer oli osoittanut teille. Vaikka kirje oli osoitettu teille, se oli oikeastaan vastaus itse lähettämääni kirjeeseen. Kirjoitin puheenjohtaja Santerille 28. lokakuuta; hänen teille osoitettu vastauksensa saapui 7. tammikuuta.
En käytä puheenvuoroa kirjeen sisällöstä, vaan siitä, onko normaalia, että komissio vastaa jäsenten lähettämiin kirjeisiin tällä tavalla, ja onko hyväksyttävää, että vastaaminen tapahtuu kymmenen viikon viiveellä. Ehkä minun pitäisi lisätä, että kirjeenvaihto käsitteli asioita, joista keskusteltiin paljon edellisen istuntojakson aikana. Pyytäisin teidän mielipidettänne komission menettelystä tässä asiassa.

Puhemies
Herra Chichester, ymmärrätte varmaan, että vain komissio voi vastata tähän kysymykseen, varsinkin mitä viiveeseen tulee. Ehkä teidän pitäisi esittää kysymys komissiolle normaalilla tavalla. Joka tapauksessa otan asian esille, kun tapaan puheenjohtaja Santerin, mikä tapahtuu nykyään hyvin usein.

Malangré
 Arvoisa puhemies, nimeäni ei ole merkitty tähän pöytäkirjaan läsnäolleiden luetteloon. Koska lukuisat henkilökohtaisiin ja nimen mukaan toimitettuihin äänestyksiin kohdistuneet huomautukset ovat todisteena läsnäolostani, voinen pyytää teitä hyväntahtoisesti täydentämään luetteloa vastaavasti.

Puhemies
Kiitos, herra Malangré. Tarkistamme tämän asianmukaisesti.

Flemming
Arvoisa puhemies, nimeni on herra Garotin mietinnön tarkistuksen 6 kohdalla puolesta-äänien joukossa. En tiedä, onko syy minun, mutta halusin kuitenkin hylätä tämän erittäin tärkeän tarkistuksen. Halusin äänestää vastaan.

Puhemies
Asia korjataan.

García Arias
Arvoisa puhemies, olin paikalla täysistunnon viimeisenä päivänä. Myönnän, etten allekirjoittanut läsnäololistaa. Äänestys kesti pitkään ja lähdin hyvin väsyneenä ja unohdin allekirjoittaa sen. Pyydän teitä huomioimaan, että olin viimeisessä istunnossa läsnä.

Puhemies
Kiitoksia, rouva García Arias. Asia pannaan merkille.
Pöytäkirja hyväksyttiin.

Puhemies
Herra Spencerillä on puheenvuoro.

Spencer
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää lyhyen henkilökohtaisen anteeksipyynnön parlamentille. Kaikkien aikojen suurin konservatiivipääministeri on oletettavasti neuvonut parlamentaarikoita seuraavasti: " Älkää koskaan pyytäkö anteeksi, älkää koskaan selitelkö." Aion jättää huomiotta puolet Benjamin Disraelin viisaista sanoista. Teko, joka toi yksityiselämäni julkisuuteen, oli äärimmäisen typerä. Rikoin Englannin lakia, hänen majesteettinsa tullivirkailijat kohtelivat minua oikeudenmukaisesti ja kärsin rangaistukseni. Joskin uskon, että henkilökohtaisen elämäni juuret ovat aina olleet ja tulevat aina olemaan rakkaudessa, ymmärrän, että se saattaa aidosti loukata kollegoitani. Haluan siksi esittää henkilökohtaisen anteeksipyyntöni kaikille loukatuille osapuolille, jokaiselle tämän parlamentin jäsenelle.
Rakastan tätä parlamenttia ja rakastan tätä istuntosalia. Olin täällä demokraattisen syntymämme hetkellä vuonna 1979 ja olin täällä epäluottamuslausekeskustelun aikana, kun parlamentista tuli täysi-ikäinen. Uskon parlamenttiin ja uskon Eurooppaan, ja tulevat historioitsijat tulevat ymmärtämään, että Euroopan sielu on täällä. Haluan siksi tehdä selväksi niille, jotka saattaisivat käyttää typeryyttäni ja ylimielisyyttäni hyväkseen hyökätäkseen Eurooppaa ja sen parlamenttia vastaan, että syy oli minun ja yksin minun.
Esitän anteeksipyyntöni parlamentille.
Suosionosoituksia

Puhemies
Haluaisin kiittää herra Spenceriä hänen lausumastaan. Hän on antanut tietoja parlamentille osoittaen arvokkuutta ja jopa rohkeutta. Hän ja hänen perheensä ovat maksaneet korkean hinnan henkilökohtaisesta asiasta. Meidän täällä parlamentissa on kunnioitettava eroa henkilökohtaisten asioiden ja julkisten ja poliittisten asioiden välillä.
Suosionosoituksia
Parlamentti on ilmaissut näkemyksensä asiasta, ja 108 artiklan mukaisesti keskustelu aiheesta ei ole tarpeen.
Suosionosoituksia

Parlamentin kokoonpano
Puhemies
Espanjan viranomaiset ovat ilmoittaneet minulle, että rouva Díez de Rivera Icazan tilalle on nimitetty herra D. Carlos María Bru Purón 4. helmikuuta 1999 alkaen. En voi toivottaa herra Bruta tervetulleeksi vielä nyt, sillä hän joutui vastakkain saman ongelman kanssa kuin minäkin - huonompien kulkuyhteyksien kanssa - ja hän tuli Pariisista lentokoneella, joka saapui yli kaksi tuntia myöhässä. Haluaisin kuitenkin todeta, kuinka pahoillani olen rouva Díez de Rivera Icazan edustajantoimesta luopumisen johdosta ja varsinkin niiden syiden johdosta, jotka saivat hänet tekemään tämän päätöksen. Luulen, että kaikki me, jotka tiedämme nämä syyt, olemme siitä pahoillamme.
Suosionsoituksia

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, kiitän teitä sanoistanne ja olisin kiitollinen, jos voisitte lähettää vastaavan sähkeen rouva Díez de Rivera Icazalle.
Suosionosoituksia

Puhemies
Sanon sen hänelle ja kerron parlamentin yhtyvän teidän sanoihinne.

García Arias
Arvoisa puhemies, te ilmoititte, että kollegamme Carmen Díez de Rivera on ilmoittanut luopuvansa edustajantoimestaan. Me kaikki tiedämme siihen johtaneet syyt. Sen Espanjan sosialistisen ryhmän jäsenenä, jossa Carmen työskenteli, en halua olla käyttämättä puheenvuoroa kaikkien meidän puolesta ja todeta sitä valtavaa menetystä, jota meille, Espanjan sosialisteille, merkitsee hänen sinnikäs taistelunsa ympäristön puolesta ja myös Euroopan rakentamisen puolesta. Haluaisin, että pöytäkirjaan merkittäisiin tämä hänen kollegojensa mielissä säilyvä muistikuva.
Suosionosoituksia

Puerta
Arvoisa puhemies, haluan yhtyä rouva García Ariasin sanoihin, sillä hän ilmaisi tuntemuksia, jotka eivät vallitse ainoastaan espanjalaisten sosialistien ryhmän keskuudessa, vaan kaikkien jäsenten, espanjalaisten ja myös niiden, jotka eivät ole espanjalaisia.
Me kaikki osoitamme kunnioitusta parlamentissa jäsenenä olleen kollegamme työlle. Tiedämme hänen luopuvan toimestaan terveydellisistä syistä, ja toivomme, että hän toipuisi ja voisi taas työskennellä meidän kanssamme.
Me kuitenkin muistamme häntä, pidämme hänet aina mielessämme, ja tiedämme, että hänen tekemänsä työ on ollut hyvin tärkeää, ja lisäksi hän on tehnyt sitä hyvin auliisti ja hyväntahtoisesti kaikkien edustajien kanssa, kuuluivatpa he sitten mihin poliittiseen ryhmään tahansa.

Valverde López
Arvoisa puhemies, haluan sanoa ryhmäni puolesta, että mekin olemme pahoillamme siitä, ettei Carmen Díez de Rivera voi jatkaa työskentelyä meidän kanssamme.
Olemme työskennelleet yhdessä useita monia tunteja, ystävyyden vallitessa, tiedämme hyvin hänen jaloutensa, hänen johdonmukaisuutensa ja sen solidaarisuuden, joka on aina ollut luonteenomaista hänen työskentelylleen, ja näin ollen olemme pahoillamme tämän tilanteen vuoksi ja pidämme Carmenin aina mielessämme.

Banotti
Arvoisa puhemies, jottei tulisi sitä käsitystä, että vain espanjalaiset parlamentin jäsenet arvostavat rouva Díez de Rivera Icazaa, haluaisin yhtenä hänen tähän ryhmään kuuluvista ystävistään sanoa, kuinka huolestuneita olemme hänen terveydentilastaan ja kuinka pahoillamme olemme siitä, ettei hän työskentele kanssamme vähään aikaan. Toivottavasti hän palaa. Häntä rakastetaan kovin ympäri Eurooppaa. Hän tuntee kotimaani erittäin hyvin, ja maanmieheni huolestuvat kovasti kuullessaan, että hän on sairas eikä pysty jatkamaan työtään täällä parlamentissa.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, haluan kiittää sosialistisen ryhmän espanjalaisten jäsenten puolesta siitä tunnustuksesta, jota ovat täällä antaneet eri parlamentin jäsenet, joista kaikki eivät kuulu sosialistiseen ryhmään, ja välitän tietenkin hänelle henkilökohtaisesti yhteenvedon tästä keskustelusta, joka osoittaa mielestäni sitä kiintymystä, jota me kaikki tunnemme Carmen Díez de Riveraa kohtaan ja, kuten Alonso Puerta sanoi, toivokaamme, että hän paranee pian.

Ewing
Arvoisa puhemies, olen ollut täällä pidempään kuin yksikään toinen jäsen, ja aina rouva Díez de Rivera Icazan tulosta lähtien olemme olleet läheisiä henkilökohtaisia ystäviä. Ihailin häntä kaikin puolin ystävänä, poliitikkona ja tämän parlamentin uskollisena jäsenenä. Haluaisin, että sanani lisättäisiin hänelle osoitettuun kunnianosoitukseen.

Bloch von Blottnitz
Arvoisa puhemies, minulla oli suuri ilo toimia hänen kanssaan ympäristövaliokunnassa vuosina 1984-1989, hän oli todella taistelijaluonne, mutta ei kuitenkaan pahansisuinen. Hän oli koko sen ajan aina iloinen. Teimme tuolloin erittäin hyvää yhteistyötä, myös Beate Weberin kanssa. Haluaisin toivottaa hänelle koko ryhmäni puolesta pikaista paranemista ja hyvää jatkoa!

Puhemies
Välitän nämä yksimielisesti esitetyt mielipahan ilmaukset rouva Díez de Riveralle.

CO2- ja muiden kasvihuonekaasupäästöjenvalvontajärjestelmä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0052/99) neuvoston yhteisestä kannasta neuvoston päätöksen tekemiseksi yhteisön CO2-päästöjen ja muiden kasvihuonekaasupäästöjen valvontajärjestelmästä tehdyn päätöksen 93/389/ETY muuttamisesta (8829/98 - C4-0542/98-96/0192(SYN)) (Esittelijä: Fitzsimons).
Esittelijän sijaisella herra Hylandilla on puheenvuoro.

Hyland
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi esittää anteeksipyynnön kollegani herra Fitzsimonsin puolesta, sillä hän joutui väistämättä olemaan poissa, ja hän on pyytänyt minua esittelemään mietinnön hänen puolestaan. Vuonna 1993 tehtiin päätös yhteisön CO2-päästöjen ja muiden kasvihuonekaasupäästöjen valvontajärjestelmästä. Kasvihuonekaasupäästöjen valvontajärjestelmä on aina ollut tarpeellinen osa johdonmukaista kokonaisstrategiaa kasvihuonekaasujen vähentämiseksi ja energiahyötysuhteen parantamiseksi.
Tällä valvontajärjestelmällä on kaksi tarkoitusta. Sen avulla voitaisiin arvioida, kuinka yhteisö on onnistunut CO2-päästöjen vakiinnuttamisessa vuoden 1990 tasolle vuoteen 2000 mennessä, ja sen avulla voitaisiin myös arvioida, kuinka yhteisö on täyttänyt ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien vuonna 1994 voimaan astuneen puitesopimuksen (UNFCCC) mukaiset sitoumuksensa. Joulukuussa 1997 hyväksytyssä Kioton pöytäkirjassa asetettiin periaatteet ja oikeudellisesti sitovat tavoitteet ja aikataulut liitteessä I lueteltujen maiden kasvihuonekaasujen vähentämistä varten.
Buenos Airesissa viime marraskuussa järjestetyssä neljännessä ilmastokokouksessa edistyttiin hieman. Ensimmäisen kerran osapuolet sopivat yhteisen toimintasuunnitelman hyväksymisestä. Buenos Airesin toimintasuunnitelma, joka sisältää tärkeän vaatimusluettelon joukosta avainkysymyksiä ja aikataulut, auttaa Kioton tavoitteiden saavuttamisessa.
Valvontajärjestelmä on nyt yhä enemmän tarpeen. Monien arvioiden mukaan CO2-päästöt ja muut kasvihuonepäästöt lisääntyvät todennäköisesti merkittävästi. Samalla yhteisö on allekirjoittanut Kioton pöytäkirjan ja sitoutunut vähentämään hiilidioksidipäästöjään ja muutamien muiden kaasujen päästöjään 8 % vuoden 1990 tason alapuolelle vuosien 2008-2012 aikana; tavoite on 5, 2 % kaikkien Kioton pöytäkirjan allekirjoittaneiden osapuolien osalta.
Asia on näin yksinkertainen. Tarvitsemme luotettavan ja tehokkaan järjestelmän päästöjen mittaamista ja valvomista varten. Parlamentti ja neuvosto ovat käsitelleet komission vuonna 1996 antaman uuden ehdotuksen, ja tämä suositusluonnos on tulos tuosta käsittelystä. Tämä ehdotus oli parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä syyskuussa 1997.
Parlamentti sai neuvoston yhteisen kannan lokakuussa 1998. Tällä välin vuoden 1996/1997 ehdotus oli tietysti suurimmaksi osaksi syrjäytetty hyväksymällä Kioton pöytäkirja.
Yhteisellä kannalla on tehty taidokasta työtä järjestelmän saattamiseksi ajan tasalle siten, että se on yhdenmukainen Kioton pöytäkirjan vaatimusten kanssa. Siihen on myös sisällytetty useita parlamentin tarkistuksia. Esittelijä on kaiken kaikkiaan tyytyväinen näihin yhteiseen kantaan sisältyviin näkökohtiin, mutta hän esittää kuitenkin uudelleen joitakin ensimmäisessä käsittelyssä hyväksyttyjä parlamentin tarkistuksia, jotka saattavat hänen mielestään lujittaa yhteisen kannan tekstiä. Muilla tarkistuksilla pyritään lisäämään johdonmukaisuutta niihin elementteihin, jotka on sisällytettävä yhteiseen kantaan Kioton pöytäkirjan hyväksymisen jälkeen.
Useimmat tarkistukset eivät kaipaa selityksiä, mutta herra Fitzsimons haluaisi kiinnittää huomionne kahteen kompromissitarkistukseen, joita hän on esittänyt. Toinen näistä tarkistuksista on kompromissi herra Fitzsimonsin ja rouva Pollackin välillä: se lujittaa tekstiä ja on yhdenmukainen kahden ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen vaatimuksen ja Kioton pöytäkirjan kanssa. Toinen näistä tarkistuksista on kompromissi esittelijän, herra Fitzsimonsin, ja komission välillä: se käsittelee edistyksen arviointia ja siinä kiinnitetään huomiota siihen, että jäsenvaltiot eivät ole ilmoittaneet uusia tietoja ollenkaan tai ovat ilmoittaneet ne puutteellisesti. Jos ehdotuksessa ei esitetä seuraamuksia, herra Fitzsimonsin ja komission 6 artiklaa koskeva kompromissiteksti on esittelijän mielestä paras tapa edetä. Herra Fitzsimons toivoo, että jäsenvaltiot voivat tukea näitä kompromissitarkistuksia.

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komission jäsen, hyvät kollegat, ilman järkevää valvontajärjestelmää kaikki sopimukset CO2-päästöistä ovat tietysti merkityksettömiä. Meidän on myös kyettävä valvomaan sitä, mitä sovimme. Muuten voimme sopia ja neuvotella kaikkea mahdollista: ilman valvontajärjestelmää sillä ei ole perustaa. Sen vuoksi meidän on myös ryhdyttävä toimeen mahdollisimman nopeasti ja luotava Euroopan unioniin yhtenäinen valvontajärjestelmä.
Komissio esitti ehdotuksensa 4. syyskuuta 1996. Olemme neuvotelleet siis jo melkein kolme vuotta. Minusta se ei ole ollenkaan mieltä ylentävää, varsinkin kun ottaa huomioon kehityksen ja ilmastonsuojelukysymyksessä edistymisen välttämättömyyden. Sen vuoksi pidän erittäin tärkeänä sitä, että nyt ei enää hidastella vaan tämä direktiivi voidaan panna täytäntöön mahdollisimman nopeasti. Minua epäilyttävät kuitenkin jotkut asiat, erityisesti sen vuoksi, että kehitys on ollut sellaista, että joitakin CO2-päästöjä koskevien kansainvälisten neuvottelujen näkökohtia ei ole voitu vielä ottaa huomioon. Mehän emme neuvottele tällä hetkellä enää vain siitä, haluammeko vähentää CO2-päästöjä ja kuinka paljon. Sehän on nyt kiistatonta. Nyt neuvotellaan siitä, voiko päästöistä käydä myös kauppaa ja millä tavalla. Sitä ei ole tässä otettu vielä huomioon. Siinä meidän on kehitettävä lainsäädäntöä edelleen. Siihen tarvitaan tietysti myös säännöt, joilla turvataan parlamentin demokraattiset oikeudet. Sen vuoksi voidaan harkita sitä, onko neuvoston tekemä muutos 8 artiklaan niin olennainen, että meidän pitäisi työjärjestyksemme 62 artiklan nojalla harkita, pitäisikö neuvottelua ylipäänsä jatkaa.
Olen sitä mieltä, että meidän on nyt lopultakin saatava se toteutettua, jotta meillä on ylipäänsä väline, jonka avulla voimme edetä ja luoda valvontajärjestelmän. Senkään vuoksi en halua lähteä tälle tielle. Haluaisin kuitenkin esittää täällä täysistunnossa teille, arvoisa rouva komission jäsen, kaksi kysymystä, jotka koskevat CO2-päästökeskustelun jatkamista ja parlamentin demokraattista osallistumista, ja haluaisin myös pyytää teitä vastaamaan täysistunnossa molempiin.
Ensimmäinen kysymys koskee komiteatyöskentelyä. 8 artiklassa puhutaan erityisestä sääntelykomiteasta, joka siirtää vastuun jatkokehityksestä yksin komissiolle, vaikka esityksemme hyväksyttäisiin. Ensimmäinen kysymykseni on: voiko komissio vakuuttaa, että parlamentti saa ajoissa, oikeaan aikaan ja seikkaperäisesti tiedon komiteassa tehdyistä sopimuksista ja tulevasta kehityksestä?
Toiseksi: voiko komissio vakuuttaa, että valvontajärjestelmien välttämätöntä jatkokehitystä seuraa nopeasti vastaava uusi direktiivimuutos ja että tässä uudessa versiossa otetaan huomioon erityisesti päästökaupan joustavat mekanismit?

Schleicher
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, herra Lange puhui jo juuri siitä, että meidän on, mikäli haluamme päästä tavoitteisiimme, hankittava tietysti myös todisteita. Jotta pystyisimme torjumaan kasvihuoneilmiön, päästöjä, jotka kirjattiin vuonna 1990, ei saa enää lisätä. Hiilidioksidi eli CO2 ja muut kasvihuonekaasut ovat tietysti syyllisiä siihen, että ilmasto lämpenee, kuten asiantuntijat sanovat. Kun katsomme nyt ulos, emme tosin saa sellaista vaikutelmaa, että ilmasto olisi lämpenemässä vaan pikemminkin kylmenemässä. Te tiedätte kuitenkin, että vuodenaikojen kehitys vaihtelee erittäin paljon ja että emme säästy siltä, että kaiken kaikkiaan lämpenemistä todennäköisesti tapahtuu. Sen vuoksi on vaadittu maailmanlaajuisesti, että jokaisen maanosan on tehtävä osuutensa.
Voin vain sanoa, että tämä direktiivin jättäminen käsiteltäväksi yhteisen kannan ohella vastaa täysin sitä, mitä myös minun ryhmäni toivoo. Suuri määrä parlamentin tarkistuksia hyväksyttiin. Nyt on jälleen esitetty suuri määrä tarkistuksia. Haluaisin kysyä rouva komission jäsen Bjerregaardilta, voiko hän hyväksyä valiokunnan tarkistukset. Se on meistä tärkeää, koska uskomme, että tarkistusten avulla täsmennämme vielä asioita.
Saanen kuitenkin todeta vielä kerran, että uskomme saavamme tämän järjestelmän avulla nyt aikaan luotettavan perustan, jonka ansiosta voimme valmistella myös tulevaa lainsäädännöllistä toimintaa. Ilman tätä yleiskuvaa kalastelemme nimittäin oikeastaan sameissa vesissä. Vasta todellisten mittaus- ja valvontajärjestelmien voimaantulo varmistaa sen, että saamme luotettavia tietoja siitä, mitä tapahtuu.
Euroopan parlamentin ensimmäisen käsittelyn jälkeen on tehty tärkeitä kansainvälisiä päätöksiä, joita yhteisessä kannassakin jo tarkastellaan; esimerkiksi Euroopan unionin kasvihuonekaasujen valvontajärjestelmää mukautetaan Kioton pöytäkirjan vaatimuksiin. Tämä lainsäädäntö on näin ollen tärkeä osatekijä Euroopan unionin ilmastonsuojelupolitiikan täytäntöönpanossa. Uskon, että tässä asiassa Eurooppa on todella varhainen edelläkävijä muihin maanosiin verrattuna. Sama koskee myös selontekovelvollisuuksia, ilmastonmuutosta koskevan YK: n puitesopimuksen velvoitteita, sillä selontekovelvollisuus tarkoittaa sitä, että myös tiedon sisältö pitää omaksua ja että voimme tarkistaa tulokset vasta, kun meillä on nämä tiedot.
Tältä osin voin sanoa vain, että parlamentin yhteistyö komission ja neuvoston kanssa on menestyksellistä. Toivon, että pääsemme ratkaisuun mahdollisimman nopeasti ja ettei lisäviivytyksiä ilmene, sillä Euroopalle on tärkeää edetä hyvänä esimerkkinä.

Blokland
Arvoisa puhemies, herra Fitzsimons on tehnyt hyvää työtä mietinnössään. CO2-päästöjen valvonta on hyvin tärkeää Kioton pöytäkirjassa tehtyjen sopimusten noudattamiseksi. Tällä valvonnalla on kaksi tavoitetta: kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisen edistymisen valvonta ja YK: n ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen velvoitteiden täyttäminen.
Voin allekirjoittaa Euroopan komission ehdotuksen päästövalvonnan laajentamisesta vuoden 2000 jälkeiseen aikaan. Myös ihmisen aiheuttamien päästöjen ja niiden vähentämisen mukaan ottaminen valvontajärjestelmään on järkevä täydennys. Kasvihuonekaasupäästöjä on kuitenkin vielä hyvin vaikea seurata. Kun ajattelee, kuinka monista tekijöistä päästö ja sen vahvuus riippuvat, alkaa melkein pyörryttää. Tämä CO2-päästöjen valvontajärjestelmä jää siten vain ensimmäiseksi yritykseksi. Meidän ei pidä elätellä tässä asiassa mitään harhakuvitelmia.
Voin allekirjoittaa täydestä sydämestäni ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan tarkistukset.

Kronberger
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, arvoisa rouva komission jäsen, keskustelu kasvihuonekaasujen vähentämisestä muistuttaa loputonta tarinaa. Kaikki puhuvat siitä, kaikki ovat vakuuttuneita, että sen täytyy tapahtua, mutta konkreettisen täytäntöönpanon osalta näyttää suhteellisen pahalta. Molemmat mietinnöt edustavat oikeanlaista askelta oikeaan suuntaan. On kuitenkin oltava selvää, mistä oikeastaan on kysymys. Maailmassa päästetään tällä hetkellä päivittäin yhtä paljon hiilidioksidia ilmaan kuin mitä ilmakehään sitoutui yhteensä 3000 vuodessa ennen teollista vallankumousta. Kun tämä luku muutetaan nyt koko vuoden päästöiksi, meidän on tunnustettava, että vuoden päästöt vastaavat miljoonan vuoden päästöjä, mikä tarkoittaa sitä, että vapautamme maailmassa vuosittain yhtä paljon hiilidioksidia kuin maapallon historiassa sitoutui sitä ennen ilmakehään miljoonassa vuodessa. Nämä ovat tieteellisiä tuloksia.
Kukaan ei pysty ennustamaan tarkasti, kuinka maapallon ilmakehä kestää tätä tai mitä pysyviä seurauksia tästä aiheutuu. Kiistatonta on se, että vaikutuksia on näkyvissä jo nyt. Vähennystavoitteissa on tärkeää se, että ne saavutetaan mahdollisimman nopeasti. Ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan tarkistukset Hautalan mietintöön ovat tässä mielessä ratkaisevan tärkeitä. Toimien aikaistaminen kahdella tai neljällä vuodella on varmasti helposti teknisesti toteutettavissa.
Kioton tavoitteiden saavuttamiseksi suositellaan hyvin usein siirtymistä öljystä ja hiilestä maakaasuun. Se on vain näennäinen ratkaisu. Maakaasua suoraan poltettaessa vapautuu tosin vähemmän hiilidioksidia kuin öljyä tai hiiltä poltettaessa, mutta jo etsimisen yhteydessä vapautuu suuria määriä metaanikaasua. Lisäksi energian kuljettaminen Siperiasta tai Algeriasta Eurooppaan vaatii valtavia energiamääriä. Venäjän entinen ulkoministeri ja Georgian nykyinen presidentti, Eduard evardnadze, on myöntänyt, että jopa 50 % kuljetettavasta metaanikaasusta karkaa ilmakehään. Nämä pohdiskelut on otettava huomioon, kun kasvihuonekaasuista laaditaan kunnollinen kokonaislaskelma.
Erityisen tärkeitä ovat myös Fitzsimonsin mietinnön tarkistukset 2, 3 ja 4, joissa halutaan poistaa sanat " mahdollisuuksien mukaan" . Nimenomaan ne jäsenvaltiot, joissa ei tunneta erityistä mielenkiintoa kasvihuonekaasujen vähentämiseen, voisivat ottaa nämä kolme sanaa verukkeeksi sille, etteivät täytä täysin velvoitteitaan.

Graenitz
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa rouva komission jäsen, en haluaisi lisätä paljon siihen, mitä edeltävät puhujat sanoivat. Haluaisin pyytää herra Hylandia välittämään kollega Fitzsimonsille onnitteluni hänen mietinnöstään, ennen kaikkea myös sen vuoksi, että hän valaisee entistä tarkemmin ja terävämmin joitakin kohtia ja on poistanut tekstistä epäolennaisuudet.
Haluaisin lisätä jotain siihen, mitä sanottiin jo, nimittäin, että ilman mittauksia emme voi todella todeta, missä päästöjen alentamisen on tapahduttava ensimmäisenä ja millä tavalla, ja millä tavalla voidaan sitten valvoa, saavutetaanko tavoitteet: jos saamme tämän lainsäädännön aikaan ajoissa, se merkitsee myös sitä, että hakijamaiden on omaksuttava se yhteisenä lainsäädäntönä liittymiseen valmistautuessaan. Sen ansiosta ne voivat jo nyt suunnata strategioitaan paremmin Euroopan unionin strategian suuntaan, mitata samalla tavalla kuin nykyiset jäsenvaltiot, ja näin ollen, kun ne liittyvät jäseniksi, ne voidaan myös kitkattomasti ottaa mukaan Kioton tavoitteen saavuttamiseen tähtäävään Euroopan unionin päästöjenvähentämisstrategiaan - asia, joka on minun mielestäni erittäin tärkeä.
Lisäksi uskon myös, että ne asiat, joista nyt puhutaan - joustavat välineet - eivät ole mahdollisia ilman tarkkoja mittauksia sekä Euroopan unionin sisällä että maailmanlaajuisesti. Saanen muistuttaa tässä yhteydessä siitä, että ympäristön ja loppujen lopuksi myös teollisuuden kannalta menestyksellisimmin käytetty joustava väline, nimittäin CO2-päästöjen vähentäminen USA: n teollisuudessa, oli niin menestyksellinen sen vuoksi, että se sisälsi myös rangaistuksia siitä, että annettuja sitoumuksia ei noudatettu määräajassa. Kysyn itseltäni, pitäisikö meidän harkita sellaista myös Euroopan unionissa, erityisesti kun otetaan huomioon se, että jäsenvaltiot eivät ilmoita aina lukujaan, tietojaan ja vähennyksiään komissiolle ajoissa, niin että komissio on puolestaan myöhässä parlamentille antamiensa selvitysten kanssa eikä ole selvää, miksi ja mistä syistä näin tapahtuu. Uskon, että meille kaikille olisi erittäin tärkeää, että voisimme seurata alusta alkaen sitä, millaisia mittaukset ovat, miten jäsenvaltiot ponnistelevat ja mitä pitää tehdä, jotta nämä ponnistelut voidaan todella sitoa yhteen tavoitteeseen eli Kioton tavoitteeseen pääsemiseksi.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä ympäristövaliokuntaa ja myös herra Hylandia, joka puhui esittelijän, herra Fitzsimonsin, puolesta. Haluaisin kiittää tehdystä työstä ja siitä huomiosta, jota tämä ehdotus on saanut osakseen. Kaikkihan me tiedämme, että Kioton pöytäkirjan hyväksymisen jälkeen on äärettömän tärkeää, että CO2: n ja muiden kasvihuonekaasujen valvontajärjestelmä on selkeä ja tehokas. Tämän mekanismin ja pöytäkirjan välillä on ilmeinen yhteys.
Kioton velvoitteiden noudattaminen on luonnollisesti tärkeintä, jos haluamme todistaa, että hankkeemme todella vaikuttavat ilmastonmuutosten vähentämiseen. Tämän sanottuani minun on tunnustettava, että esillä oleva ehdotus valvontajärjestelmiä koskevan päätöksen 389/93 muuttamisesta ei kata Kioton asiakirjan kaikkia osia, ja sitähän useat puhujat ovat käsitelleet. Siinä ei esimerkiksi ole mitään määräyksiä siitä, miten järjestelmiä pitäisi valvoa. Siihen on hyvät perusteet. Ensiksi on otettava huomioon, että komissio esitti neuvostolle alkuperäisen ehdotuksensa syyskuussa 1996, siis kauan ennen Kioton huippukokousta, ja sen jälkeen on tapahtunut paljon, kuten herra Lange aivan oikein totesi.
Toiseksi - mikä on ehkä vielä tärkeämpää - näitä järjestelmiä koskevista periaatteista, säännöistä ja suuntaviivoista ei ole vielä päätetty kansainvälisellä tasolla. Buenos Airesin toimintasuunnitelmaa koskevat päätökset tehdään kahden vuoden kuluessa COP6: ssa. Komission kanta tähän asiaan on myös ollut selvä. Heti kun saamme enemmän selvyyttä siihen, miten nämä joustavat järjestelmät toimivat, teemme uuden valvontaa koskevan päätöksen, joka kattaa tämän pöytäkirjaan liittyvän olennaisen näkökohdan, ja on selvää, että haluamme jatkossakin toimia aktiivisesti tässä asiassa.
Tarkistuksista voin sanoa, että komissio voi tukea kaikkia esitettyjä tarkistuksia. Herra Lange esitti minulle muutaman yksityiskohtaisen kysymyksen. Hän esitti ensiksi kysymyksen lisäehdotuksista, ja on selvää, että niitä tehdään. Arvioni mukaan uusi tiedonanto valmistuu kevään aikana, mistä puhuimme myös äskettäin Brysselissä pidetyssä kokouksessa. On selvää, että yhteys parlamenttiin on tärkeä. Se on ollut tärkeä niiden edistysten osalta, joita olemme saaneet aikaan Kiotossa ja Buenos Airesissa. Brysselissä puhuimme siitä, että meidän olisi parannettava Euroopan parlamentin kanssa tehtävää yhteistyötä, myös tulevien COP-neuvottelujen yhteydessä, ja joka tapauksessa on aivan selvää, että huolehdin asiasta ja teen voitavani, jotta parlamentti osallistuisi jatkossa aktiivisesti asian käsittelyyn.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Bjerregaard.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Tiettyjen nestemäisten polttoaineidenrikkipitoisuuden vähentäminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0002/99) neuvoston yhteisestä kannasta neuvoston direktiivin antamiseksi tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden vähentämisestä ja direktiivin 93/12/ETY muuttamisesta (10577/98 - C4-0564/98-97/0105(SYN)) (Esittelijä: Hautala).

Hautala (V)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, tässä ehdotuksessa on kyse siitä, että ilmaa happamoittavat päästöt pitäisi saada mahdollisimman vähiin. Unionilla on happamoitumisstrategia, ja tämä ehdotus koskee lainsäädäntöä, jolla rajoitettaisiin nestemäisten polttoöljyjen rikkipitoisuutta. Niin kuin tiedämme, rikki laskeutuu maahan, happamoittaa maaperää ja haittaa luontoa. Se vahingoittaa myös rakennuksia. Sillä on siis hyvin monenlaisia huonoja vaikutuksia.
Kun tarkastellaan ministerineuvoston yhteistä kantaa, niin voidaan todeta, että itse asiassa Euroopan parlamentti on jo vakuuttanut ministerineuvostoa tietyiltä osin omien näkemystensä oikeutuksesta. Neuvosto on tehnyt niin kuin olemme toivoneet: neuvosto ja komissio ovat esimerkiksi yhdessä päättäneet ryhtyä rajoittamaan myös laivoissa käytettävien polttoöljyjen rikkipitoisuutta. Tätä on ehdottomasti pidettävä hyvänä askeleena. Neuvosto on myös periaatteessa hyväksynyt parlamentin näkemyksen, jonka mukaan kevyen polttoöljyn rikkipitoisuutta pitäisi rajoittaa voimakkaammin kuin mitä alunperin on ollut tarkoitus. Tätä on myös tervehdittävä tyytyväisenä. Tosin ongelmaksi jää se, että ministerineuvoston yhteinen kanta, joka on yksimielinen kompromissi, mahdollistaisi tämän kevyen polttoöljyn rikkipitoisuuden vähentämisen vasta vuodesta 2008 alkaen ja sitä nyt ei voida mitenkään pitää kovin radikaalina. Puhumme todella hyvin pitkistä siirtymäajoista, jos alamme nyt säätää rajoituksia, jotka astuvat voimaan vasta vuonna 2008. Niinpä ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta ehdottaa eräänlaista kompromissia, että tämä tiukempi rikkirajoitus kevyelle polttoöljylle astuisi voimaan jo vuonna 2004.
Sitten on erittäin tärkeä kysymys siitä, miten raskaan polttoöljyn rikkipitoisuutta rajoitetaan. Erimielisyys, joka ministerineuvoston ja parlamentin ympäristövaliokunnan välillä vielä on, kun yhteistä kantaa tarkistetaan, on se, että ministerineuvosto on valmis rajoittamaan raskaan polttoöljyn rikkipitoisuutta vasta vuodesta 2003 alkaen. Nyt ympäristövaliokunta ehdottaa, että myös tässä asiassa tehtäisiin järkevä kompromissi, niin että tämä muutos saataisiin voimaan jo vuodesta 2001 alkaen.
Tällä mietinnöllä on eräs aspekti, jota ei ehkä aina muisteta: Suomi, Ruotsi ja Itävalta saivat unioniin liittyessään oikeuden pitää kiinni tiukemmista ympäristömääräyksistään neljän vuoden ajan. Tämä nelivuotiskausi päättyi viime vuoden lopussa ja tällä ehdotuksella oli alunperin tarkoitus taata se, että kaikkialla unionissa siirryttäisiin noudattamaan yhtä tiukkaa rikkipitoisuusrajoitusta kevyelle polttoöljylle kuin Itävallassa. Tämä ei nyt aivan toteudu. Jäsenmailla ei ole ollut rohkeutta mennä niin pitkälle kuin ne säädökset, joita Itävallassa jo nyt noudatetaan. Juuri tähän liittyy se, että ministerineuvosto katsoo, että Itävallan tasolle voidaan päästä vuonna 2008. Kuten totesin, tämä on kyllä aika pitkä siirtymäaika. Tosin on todettava, että myöskään se painajainen ei nyt pääse tapahtumaan, että Itävalta joutuisi luopumaan omasta tiukemmasta raja-arvostaan. Tämä on järjestetty sillä tavalla, että esityksen oikeudellinen perusta on artikla 130 s; se on siis eräänlainen minimisäädös, joka mahdollistaa sen, että Itävalta voi pitää kiinni omasta tiukemmasta raja-arvostaan. Voidaan sanoa, että ainakaan tässä suhteessa pahin ei tapahtunut.

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komission jäsen, hyvät kollegat, esittelijä, rouva Hautala, ja minä olemme karaistuneet neuvoston kanssa Auto-Oil-ohjelmasta käydyssä välienselvittelyssä. Ponnistelimme myös polttoaineiden rikkimäärän vähentämisen puolesta ja ajattelimme oikeastaan, että joudumme nyt kamppailun toiseen erään. Se kävi kuitenkin sillä välin pääosin tarpeettomaksi. Onneksi, koska happamoitumisongelma on merkittävä erityisesti pohjoisissa jäsenvaltioissa, ja olemme sen vuoksi hyvin onnellisia siitä, että neuvosto on hyväksynyt melkein kaikki parlamentin ehdotukset, ja siltä osin aikaansaatu säädös on loppujen lopuksi todella onnistunut. Mieleen tulee sen yhteydessä aina saksalainen iskelmä, jossa sanottiin, että ihmeitä tapahtuu jatkuvasti. Minun täytyy sanoa, että neuvosto on nyt osoittanut, että se käy toteen ja neuvosto voi hyväksyä asioita yksinkertaisesti sellaisina kuin parlamentti on niitä, tietysti hyvin perustellusti, ehdottanut.
Haluaisin korostaa erityisesti yhtä asiaa, nimittäin laivojen raskaan polttoöljyn ottamista mukaan ja kansainvälisellä tasolla käytävien neuvottelujen edistämistä, jotta laivojen polttoaineet saataisiin kansainvälisestikin mahdollisimman rikittömiksi, koska niiden päästöt ovat nyt paljon suuremmat kuin mantereen voimalaitoksien.
Tällä on tietysti myös löyhä yhteys Auto-Oil-ohjelmaan: jos vaaditaan yhtäältä polttoaineita, joita pitää toimittaa autoihin suhteellisen vähärikkisinä, voi tietenkin käydä niin, että jalostamot saavat päähänsä tarjota loppua, eli likaista osaa, laivoille. Johdonmukaisuuden vuoksi on siksi luotava tällekin alueelle sama tai sanokaamme samankaltainen lainsäädäntö. Sen vuoksi suhtaudun myönteisesti erityisesti raskaan polttoöljyn ottamiseen mukaan direktiiviin, ja suosittelen sitä, että ponnistelemme kansainvälisten määräysten aikaansaamiseksi.
Ainoa ja vähäinen toiveeni koskee oikeastaan tarkistusta 1, jossa on kyse raskaiden polttoöljyjen rikkipitoisuudesta. Se on oikeastaan ainoa asia, mikä vielä puuttuu, jotta olisin niin tyytyväinen tähän lainsäädäntöön, että minulla ei olisi toiveita sen suhteen. Siinä ympäristövaliokunta ehdottaa, että ajankohtaa aikaistetaan kahdella vuodella, vuodesta 2003 vuoteen 2001. Se ei tosiaan ole mikään moraaliton ehdotus, vaan pohjimmiltaan vain sen uudelleen esittämistä, mitä te, arvoisa rouva komission jäsen, olette itse ehdottanut. Siksi haluaisin pyytää teitä hartaasti hyväksymään ainakin tämän yhden tarkistuksen ja täyttämään kaikki toiveeni.

Grossetête (PPE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, uskon, että kaikki ovat samaa mieltä tavoitteista, jotka happamoitumisen osalta on saavutettava. Olemme kaikki hyvin tietoisia niistä ongelmista, joita se aiheuttaa, ja voimme olla tyytyväisiä yhteiseen kantaan, joka sisältää suurimman osan Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymistä tarkistuksista. Mitä tulee raskaaseen polttoöljyyn, jotkut vastustavat neuvoston päättämää päivämäärää, 1. tammikuuta 2003. Mielestäni tämä päivämäärä on ehkä järkevämpi, sillä vaikka haluammekin päästä tavoitteisiin ympäristön alalla, on myös otettava huomioon itse kunkin ongelmat, jotka eivät aina ole samanlaisia Pohjois-Euroopassa ja Etelä-Euroopassa.
Kaasuöljyn osalta neuvosto kaavailee rikkipitoisuuden alentamiseen kahta vaihetta. Kannatan aina vaiheittaista etenemistä, sen sijasta, että asettaisimme itsellemme tavoitteita, jotka ovat joskus melkoisen hankalia saavuttaa yhdessä vaiheessa. Neuvosto kaavailee ensimmäiseksi määräajaksi vuotta 2000 - vuosi 2000 on jo ovella - rikkipitoisuuden rajoittamiseksi 0, 2 %: iin, ja sitten toiseksi määräajaksi vuotta 2008 rikkipitoisuuden rajoittamiseksi 0, 1 %: iin. Neuvosto kaavailee myös poikkeuksia, joiden kesto kuitenkin rajoitetaan viideksi vuodeksi vuodesta 2008 alkaen, ja on tietenkin selvää, ettei tätä poikkeuskautta voida uusia.
Luulen, että voimme olla tyytyväisiä siihen, ettei neuvosto sisällyttänyt yhteiseen kantaansa bunkkeripolttoöljyä, sillä sen osuus on ainoastaan 2 % kokonaisrikkipäästöistä. Luulen kuitenkin, että on tärkeää pysyä erittäin valppaana joidenkin erityisen herkkien alueiden osalta ja että etenkin Pohjanmerta tai Itämerta on suojeltava. Tässä yhteydessä on syytä toimia Marpolin yleissopimuksen mukaisesti. Uskon, että on tärkeää korostaa tätä ja olla äärimmäisen valppaana. On siis vaadittava sitä, että jotkin alueet, ja myös juuri mainitsemani alueet, jotka ovat erityisen herkkiä bunkkeripolttoöljystä aiheutuville rikkipäästöille, julistetaan erityisen suojelun kohteena oleviksi alueiksi.
Lopuksi pidän erittäin hyvänä asiana sitä, että lentoliikenteessä käytettävää kerosiinia, jonka osuus rikkipäästöistä on ainoastaan 0, 2 %, ei oteta huomioon ja ettei sitä pidetä tärkeimpänä asiana.
Sanon lopuksi, että yhteisestä kannasta käytiin neuvostossa vaikeita neuvotteluja, ja luulen, että tämä on otettava huomioon. Yhteinen kanta on sisällöltään kokonaisuutena sen suuntainen, jollaiseksi toivoimme sen muodostuvan ensimmäisessä käsittelyssä. Se vaikuttaa minusta tasapainoiselta, sillä sen avulla on mahdollista siirtää vuoteen 2003 päivämäärä, jolloin raskaan polttoöljyn rikkipitoisuuden raja-arvo tulee voimaan, samalla kun ne poikkeukset, jotka voidaan myöntää, rajataan tiukemmin. PPE-ryhmä kieltäytyy näin ollen käymästä järjestelmällistä huutokauppaa. Se äänestää kolmea käsiteltäväksi jätettyä tarkistusta vastaan.
Jos Euroopan parlamentti hyväksyy nimittäin yhdenkin tarkistuksen toisessa käsittelyssä, se merkitsee sitä, että - sen mukaisesti, hyväksyykö komissio tarkistuksen vai ei - neuvoston päätöksen tekemiseen vaaditaan yksimielisyys tai määräenemmistö, mikä on mahdotonta, kun otetaan huomioon eteläisten ja pohjoisten jäsenvaltioiden väliset erimielisyydet ja kun tiedetään, että Persianlahdelta peräisin oleva öljy on paljon rikkipitoisempaa.

Blokland
Arvoisa puhemies, vahva puuttuminen happamoittaviin päästöihin on välttämätöntä ihmisten terveyden, kasvien, herkkien ekosysteemien sekä myös rakennusten suojelemiseksi. Käsiteltävänämme oleva ehdotus on vain osa tätä panostusta. Tehokkain mahdollisuus happamoitumisen torjumiseksi on puuttuminen suuriin polttolaitoksiin, koska ne aiheuttavat 63 % SO2-päästöistä Euroopan unionissa. Tästä huolimatta olemme samaa mieltä neuvoston yhteisestä kannasta, joka koskee tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden vähentämistä. Yhteinen kanta näyttää rouva Hautalan hyvien ehdotusten ansioista paljon paremmalta kuin alkuperäinen komission ehdotus. Olen myös täysin samaa mieltä niistä muutamista muutoksista, joita esittelijä esittää toisessa käsittelyssä. Vaikeudet tyydyttää erilaisia vaatimuksia antavat riittävästi mahdollisuuksia. Norjasta, Libyasta ja Venäjältä tuleva raakaöljy sisältää alle 0, 5 % rikkiä, ja Lähi-idästä tulevan runsasrikkisen raakaöljyn rikinpoistoon on olemassa hyvää tekniikkaa. Toinen asia on se, että myös polttolaitosten ja sementtitehtaiden käyttämän raskaan polttoöljyn pitäisi sisältää vähemmän rikkiä.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä ympäristövaliokuntaa ja erityisesti esittelijää, rouva Hautalaa, siitä arvokkaasta työstä, jota hän tämän ehdotuksen parissa on tehnyt, ja haluaisin myös kiittää rouva Hautalaa ja herra Langea siitä, että he ottivat esiin tapahtuneet edistykset.
Ehdotus merkitsee yhteenlaskettujen rikkidioksidipäästöjen osalta noin miljoonan tonnin vähennystä siihen 3 miljoonaan tonniin verrattuna, jota happamoitumisstrategia edellyttää. Kustannusten väheneminen noin 700 eurolla jokaista saastetonnia kohti ei ole juuri mitään, jos sitä verrataan erityisesti kansanterveydellisiin etuihin, joiden arvioidaan olevan noin 4000 euroa saastetonnia kohden. Nämä kustannuksiin ja vaikutuksiin liittyvät luvut kertovat jotain siitä, kuinka tärkeä tämä ehdotus on.
Yhteiseen kantaan on jo liitetty useimmat niistä 27 tarkistuksesta, jotka parlamentti hyväksyi ensimmäisen käsittelyn yhteydessä. Yhteisessä kannassa on pyritty löytämään vaikeasti saavutettava keskitie sille, minkälaisia polttoaineiden rikkipitoisuutta koskevia spesifikaatioita tarvitaan happamoitumisvaurioiden vähentämiseksi ja minkälaisista spesifikaatioista Euroopan teollisuuden uskotaan selviävän. Siksi komissio tuki yhteistä kantaa Euroopan parlamentille antamassaan tiedonannossa. Kommentoin nyt kolmea uutta tarkistusta.
Herra Lange ja rouva Hautala kysyivät suoraan 1 tarkistuksesta, jossa polttoaineöljyn rikkipitoisuuden uuden 1, 00 painoprosentin raja-arvon toteuttamisajankohta siirretään vuodesta 2003 vuoteen 2001. Kuten herra Lange myös huomautti, komissio ehdotti alun perin vuotta 2000, ja valitimme yhteistä kantaa koskevassa tiedonannossa sitä, että neuvosto oli siirtänyt ajankohtaa myöhemmäksi. Siksi komissio on sitä mieltä, että neuvoston on otettava asia uudelleen käsittelyyn, mikä merkitsee myös sitä, että voimme hyväksyä tarkistuksen 1, ja on erittäin myönteistä, että voin samalla vielä tehdä herra Langen onnelliseksi. Kuten alussa kuitenkin sanoin, asioita on harkittu yhteisessä kannassa hyvin huolellisesti ja meidän on ehkä viime kädessä hyväksyttävä se, että neuvosto ei ehkä suostu muuttamaan kantaansa, mutta haluamme kuitenkin joka tapauksessa kokeilla, onnistuuko se.
Komissio ei kuitenkaan voi hyväksyä tarkistuksia 2 ja 3. Tarkistus 2 merkitsee toista ylärajaa polttoaineöljyn suurimmalle rikkipitoisuudelle, jos 1, 00 painoprosentin vaatimuksesta myönnetään mahdollisesti erivapaus. Komissio käsittelee erityisvapauksia koskevia hakemuksia yksinkertaisesti direktiivissä päätettyjen kriteerien perusteella, joten siinä mielessä tyydyttävä yläraja ei ole niin ratkaiseva. On korostettava, että neuvosto on yhteisessä kannassa tiukentanut erivapauden myöntämiseen liittyviä ehtoja ottamalla käyttöön käsitteen " kriittinen kuormitus" , mitä me kaikki voimme uskoakseni pitää myönteisenä.
Tarkistuksessa 3 kaasuöljyn rikkipitoisuuden 0, 10 painoprosentin rajan käyttöönottoa pyritään aikaistamaan vuodesta 2008 vuoteen 2004. Komissio korosti yhteistä kantaa koskevassa tiedonannossaan tyytyväisyyttään siihen, että vaatimuksia kaasuöljyn rikkipitoisuuksista tiukennetaan vuodesta 2008 eteenpäin. Komissio ei alun perin ehdottanut tiukempaa raja-arvoa, koska se ei ole kustannustehokas kaikkialla Euroopassa. Sen vuoksi ei voida myöskään perustella sitä, että aikaistamme päivämäärää, jolloin raja-arvon olisi oltava käytössä koko Euroopassa. Haluaisin sen vuoksi korostaa - esittelijä rouva Hautalan tavoin - että puhumme vähimmäisvaatimuksista, mikä oli myös osa komission alkuperäistä ehdotusta, eli että jäsenvaltioilla on mahdollisuus ottaa käyttöön tiukempi raja-arvo ennen vuotta 2008.
Arvoisa puhemies, sallikaa minun lopettaa tähän. Ehdotus nykyisessä muodossaan parantaa ympäristöä jo ensi vuodesta alkaen. Se on sen vuoksi hyvä alku happamoitumisstrategian konkreettiselle toimeenpanolle. Arvoisa puhemies, kiitos ajastanne ja huomaavaisuudestanne.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Bjerregaard.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Jätteiden siirrot OECD: hen kuulumattomiin maihin
Puhemies
Esittelylistalla on seuraavana ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0001/99) neuvoston yhteisestä kannasta neuvoston asetuksen antamiseksi tiettyjen jätteiden siirtoihin tiettyihin muihin kuin OECD-maihin sovellettavista yhteisistä säännöistä ja menettelyistä (5474/98 - C4-0538/98-95/0029(SYN)) (Esittelijä: Virgin).
Esittelijän sijaisella rouva Jacksonilla on puheenvuoro.

Jackson
Arvoisa puhemies, kuten tarkkaavaisimmat teistä ovat huomanneet, minä en ole herra Virgin. Herra Virgin on juuttunut lumikinoksiin jonnekin Ruotsin ja Strasbourgin välille. Hän on saattanut päästä Brysseliin asti ja yrittää nyt päästä maan halki koiravaljakolla. Pyydän anteeksi, että en ole herra Virgin, mutta esittelen tämän mietinnön hänen nimissään.
On erityisen surullista, että hän ei ole täällä, koska tämä on tärkeä mietintö, jonka eteen hän on tehnyt hyvin paljon työtä viime vuosien aikana. Minulla on mietinnöstä vain muutama huomautus ja yksi erittäin tärkeä kysymys esitettävänä komission jäsenelle, kysymys, johon toivon rouva komission jäsenen kykenevän vastaamaan.
Tarkistukset näyttävät erittäin teknisiltä ja sitä ne ovatkin. Herra Virgin on valiokuntansa puolesta erityisesti sitä mieltä, että neuvoston ehdottama uusi liite C pitäisi poistaa, koska luetteloitujen jätetyyppien vientikielto on jo Baselin yleissopimuksessa ja koska ylimääräinen luettelo jätteistä vain mutkistaa nykyiselläänkin vaikeaselkoista lainsäädäntöä. Olisin kiitollinen, jos rouva komission jäsen voisi tarkistuksia läpi käydessään kommentoida yksittäisiä tarkistuksia ja niiden hyväksyttävyyttä komission osalta.
Haluan tehdä yleisen huomautuksen asiasta, jonka monet Euroopan parlamentin jäsenet, ja erityisesti Yhdistyneestä kuningaskunnasta kotoisin olevat jäsenet, ovat ottaneet esille. Kotimaassani, ja mahdollisesti myös muissa maissa, on pelko siitä, että tämä lainsäädäntö voi lopulta vaikeuttaa huomattavasti hyväntekeväisyysjärjestöjen keräämien käytettyjen vaatteiden vientiä maihin, jotka eivät ole vastanneet komission kyselyyn jätteiden tuonnin hyväksyttävyydestä. Tämä saattaa kuulostaa monimutkaiselta, mutta niin ei välttämättä tarvitse olla. Ongelma on se, että useat maat - ehkä niiden kansalaisia ei esimerkiksi ole kasvatettu tarpeeksi - ovat yksinkertaisesti jättäneet vastaamatta komission niille lähettämään kyselyyn. Euroopan parlamentin jäsenet ovat ruvenneet epäilemään, että yksi seuraus tästä on, että käytettyjen vaatteiden vientiä näihin maihin olisi sitten äärimmäisen vaikea jatkaa.
Ongelma on se, kuten olemme herra Virginin mietinnöstä ikään kuin kulissien takana käytyjen keskustelujen aikana ymmärtäneet, että kun kirkkoihin tai Oxfamiin tai muihin sellaisiin kuuluvien järjestöjen keräämät vaatteet on lajiteltu, ne eivät ole enää jätettä, ja että lajitellut käytetyt vaatteet eivät itse asiassa lainkaan kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan. Siksi hyväntekeväisyysjärjestöillä ja muilla ei pitäisi olla mitään ongelmia tällaisten vaatteiden viemisessä.
Olin tänään iltapäivällä yhteydessä kansainväliseen kierrätyskeskukseen BIR: ään ja minulle sanottiin seuraavasti: " Kyllä, näin me asian ymmärrämme, mutta asiasta on laillista epävarmuutta." Kysymykseni rouva komission jäsenelle - hän ei ehkä pysty vastaamaan meille nyt, mutta hän voi ehkä kirjoittaa meille kertoakseen, mikä hänen mielipiteensä tarkalleen ottaen on - kuuluu seuraavasti: onko siis totta, että tämä lainsäädäntö ei aiheuta kerta kaikkiaan mitään esteitä sille, että hyväntekeväisyysjärjestöt voivat täysin vapaasti ja ilman byrokratiaa viedä vaatteita niihin maihin - pääasiassa Afrikkaan uskoakseni - jotka niitä tällä hetkellä tuovat? Jos tämä pitää paikkansa, voimmeko varmistaa, että asiasta on laillinen varmuus? Jos tarvitsemme laillista varmuutta, tarkoittaako se sitä, että meidän on tehtävä joitakin muutoksia tähän asetukseen?
Olen pahoillani, että jankutan samaa asiaa, mutta tämä asia on noussut esille muutoin melko teknisestä asetuksesta seikaksi, jonka ihmiset ymmärtävät ja josta monet ihmiset ovat huolissaan. Olisin kiitollinen rouva komission jäsenen vastauksesta.

Kokkola
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kehitysmaiden taloudelliset toimet aiheuttavat valitettavasti suuria vaaroja sekä ympäristölle että kansanterveydelle. Näihin toimiin liittyy aina erottamattomasti jätteiden syntymistä.
Jätteet, olivat ne myrkyllisiä tai ei, synnyttävät valtavia ongelmia kaikissa maissa sekä niiden käsittelyn että varastoinnin takia. Jätteiden siirto tuotantomaasta muihin maihin niiden käsittelyä tai määrä-aikaista varastointia varten on ratkaisu, joka sisältää monia vaaroja, jotka kohdistuvat sekä ympäristöön että unionin kansalaisten terveyteen. Tästä syystä tässä asiassa pitää noudattaa ankaria sääntöjä ja menettelyjä.
Euroopan unioni tunnustaa tämän tarpeen ja ehdottaa joukkoa toimenpiteitä ja asetuksia, jotka koskevat jätteiden siirtoja. Tänään tarkastelemme yhtä näistä asetuksista, asetusta, jolla säädetään yhteisistä menettelyistä, joita sovelletaan tietynlaisten jätteiden siirtoihin joihinkin OECD: n ulkopuolisiin maihin. Tässä asetuksessa pitää asettaa rajat ja siinä pitää kunnioittaa asianomaisten maitten päätöksiä niin, että vältetään pulmallisten tilanteiden syntyminen.
On totta, että halpa työvoima, kolmansien maiden alhaiset ympäristönsuojelunormit samoin kuin varsin vapaa tuontijärjestelmä johtavat jätteiden jatkuvaan vientiin näihin maihin. Ympäristöjärjestöt ovat käynnistäneet tiedotuskampanjoita tästä asiasta sekä kehittyneissä maissa että niissä maissa, jotka ekologisista syistä ottavat vastaan jätteitä. Jätteiden vienti ei kuitenkaan ole kaupallinen kysymys.
Olemme useimmissa kohdissa yhtä mieltä herra Virginin mietinnöstä - olen todella pahoillani, että hän ei ole tänään paikalla voidakseen itse tehdä selkoa mietinnöstään. Oma ryhmäni on eri mieltä ainoastaan tarkistuksesta 2. Mielestämme nyt asetuksen (ETY) N: o 259/93 15 artiklaan sisältyvä valvontamenettely voi jäädä 2 artiklaan, koska menettelyn yksinkertaistamiseen sisältyy suuria vaaroja.
Sallinette, että puhun vielä yhdestä tärkeästä asiasta: tämän asetuksen täytäntöönpanon valvonnasta. Euroopan unionin pitää määrätä ankaria seuraamuksia niille jäsenvaltioille, jotka eivät noudata tätä asetusta, ja joka tapauksessa unionin täytyy edellyttää sellaisia menettelyjä, jotka torjuvat tunnetusti tapahtuvan salakuljetuksen.
Viimeinen kohta, jonka haluan ottaa esille, liittyy uuden liitteen V lisäämiseen asetukseen (ETY) N: o 259/93. Mielestäni Baselin yleissopimuksen jäteluetteloiden integroiminen yksinkertaistaa lainsäädännön soveltamista. Haluan onnitella herra Virginiä - vaikkakaan hän ei ole läsnä - mietinnön johdosta.

Striby (I-EDN).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin vain ilmoittaa teille, että lehterillä on läsnä Elsassin alueneuvoston ja Haut-Rhinin maakuntaneuvoston valtuuskunta, jonka puheenjohtajana on herra Constant Goerg.

Puhemies
Paljon kiitoksia. Toivotamme heidät siis tervetulleeksi.

Taubira-Delannon (ARE).
Arvoisa puhemies, kysymys jätteiden siirrosta maihin, jotka eivät ole OECD: n jäseniä, viittaa ongelmiin, jotka ovat hieman arkaluonteisia ja vaikeita ja joilla kaikilla on hintansa: nämä ongelmat koskevat kansanterveyttä ja siis kykyämme osallistua haavoittuvimmassa asemassa olevan väestön, erityisesti lasten, suojeluun ja niiden lasten suojeluun, joita kutsutaan usein näissä maissa katulapsiksi; ympäristöasioiden polkumyynnin vaaraa, joka tarkoittaisi joidenkin maiden, erityisesti niin sanottujen kehitysmaiden, muuntamista kaatopaikoiksi, koska näiden maiden on usein pakko ryhtyä kaikenlaiseen kaupankäyntiin saadakseen tuloja, jotka ovat välttämättömiä niiden tarpeiden, erityisesti julkisen infrastruktuurin, rahoittamisessa; ja lopulta myös itsemääräämisoikeutta ja joihinkin toimiin liittyviä rajoitettuja valinnanmahdollisuuksia.
Meillä on toisin sanoen velvollisuus pyrkiä tasapainoon: yhtäältä meidän on oltava äärimmäisen tiukkoja ja asetettava näiden jätteiden siirtoa koskeva vaatimustaso mahdollisimman korkealle ja toisaalta meidän on oltava tarpeeksi joustavia ja annettava näille maille mahdollisuus päättää mahdollisesta jätteiden kierrätyksestä eli sellaisten teollisten tai puoliteollisten toimien toteuttamisesta, joiden avulla niiden olisi mahdollista saada tuloja.
Pohtiessamme luetteloiden laatimisperiaatetta, erityisesti punaisen luettelon ja vihreän luettelon, on itsestään selvää, että nämä teolliset kierrätysmahdollisuudet koskevat pääasiassa vihreään luetteloon sisältyviä tuotteita. On nimittäin säilytettävä periaate, jonka mukaan vaaran taso liittyy itse tuotteeseen eikä siihen, miten vaikeaa joidenkin on vastata haasteeseen. Tiedämme hyvin, etteivät maat ole tasa-arvoisessa asemassa, mitä tulee näiden jätteiden maahantuontia, varastointia ja käsittelyä koskevaan hallinnolliseen ja tekniseen valvontaan. Maita on tuettava, mutta kyse on varsinkin avoimuusperiaatteen noudattamisesta ja jätteiden tuottajien vastuun laajentamisesta. Meidän on lopuksi ehkä myös syytä pohtia tuotettujen jätteiden määrää, toisin sanoen vaaroja, joita kulutustottumuksemme aiheuttavat yhteiselle omaisuudelle, sekä itse itsellemme myöntämiämme oikeuksia rajata vastuutamme maapallon yhteisestä omaisuudesta, ja siis ympäristön suojelusta.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, haluan myös, vaikka herra Virgin ei itse olekaan paikalla, kiittää häntä mietinnöstä ja jäsenten aktiivisesta työstä sen parissa. Kuten rouva Jackson sanoi, tämänpäiväinen sää on aiheuttanut paljon häiriöitä, joten meidän on tultava toimeen ilman herra Virginiä.
Ehdotuksessa neuvoston asetukseksi käsitellään niin kutsuttuun vihreään luetteloon kuuluvien jätteiden siirtoa kierrätykseen tiettyihin OECD: hen kuulumattomiin maihin. Vihreään listaan kuuluvien jätteiden siirrosta ei yleisesti ottaen katsota aiheutuvan mitään vaaraa ympäristölle. Kierrätykseen tarkoitettuja vihreään luetteloon kuuluvia jätteitä käsitellään kauppatavarana OECD: ssä ja EU: ssa. Haluaisin myös tehdä selväksi, että vaarallisen jätteen vienti OECD: hen kuulumattomiin maihin on kielletty nykyisessä EY: n lainsäädännössä.
Vuonna 1994 komissio tiedusteli kaikilta OECD: hen kuulumattomilta mailta, mitä mahdollisia valvontamenettelyjä ne toivoisivat käytettävän vihreään luetteloon kuuluvien jätteiden siirrossa. Ehdotuksessa neuvoston asetukseksi käsitellään vain niitä maita, jotka ovat vastanneet komission kyselyyn, että ne eivät halua vastaanottaa vihreään luetteloon kuuluvia tuotteita tai edes joitakin niistä, ja niitä maita, jotka eivät ole reagoineet komission kyselyyn. Rouva Jackson halusi perusteellisia vastauksia esitettyjen 8 tarkistuksen osalta ja teen joitakin niihin liittyviä huomautuksia.
Komissio voi hyväksyä kuusi tarkistusta, viisi kokonaan, yhden tarkistuksen pienen muutoksen jälkeen, ja yhden tarkistuksen komissio voi hyväksyä osittain. Vain yhtä tarkistusta komissio ei voi hyväksyä. Tarkistuksen 1 mukaan komission on tiedotettava säännöllisesti tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluville maille liitteisiin A ja B tehtävistä muutoksista. Komissio hyväksyy tämän, ja haluamme tietenkin huolehtia siitä, että näin tapahtuu. Tarkistus 2 merkitsee sitä, että vihreään luetteloon kuuluvien jätteiden siirto maihin, jotka eivät ole vastanneet kyselyyn, voidaan tehdä oranssin luettelon menettelyn mukaan, mikä vaatii vain tuontimaiden hiljaisen hyväksynnän. Olen mielissäni siitä, että parlamentti ei enää, toisin kuin ensimmäisen käsittelyn yhteydessä, vaadi sellaisen viennin kieltämistä, koska se olisi WTO: n sääntöjen vastaista. Ehdotuksenne oranssin luettelon menettelyn noudattamisesta, joka perustuu vain hiljaiseen hyväksyntään, vie väärään suuntaan. Tänään vaatimanne valvontamenettelyt merkitsevät sitä, että siirtäminen sallitaan, jos tuontimaalta ei saada vastausta 30 päivän kuluessa, ja se merkitsee myös sitä, että te tulkitsette hiljaisuuden myöntymisen merkiksi.
Heinäkuussa 1997 tässä salissa sanottiin, että on mahdotonta hyväksyä sitä, että komissio antaa itselleen oikeuden tulkita valtion puutteellisen vastauksen omaksi edukseen. Komissio oli yksimielinen siitä lausunnosta, ja siksi niissä tapauksissa, joissa emme ole saaneet mitään ilmoitusta maalta, on tarkoituksenmukaisempaa käyttää menettelyä, joka perustuu selvästi kirjalliseen hyväksyntään. Täten voimme ennen siirtoa varmistua siitä, että määränpäämaa on todellakin selvillä näiden jätteiden tuonnista. Arvostan sitä, että tämä huomautus otettiin huomioon. Komissio pitää sen vuoksi edelleenkin parempana punaisen luettelon mukaista menettelyä, jolloin lähettäminen voi tapahtua selkeän kirjallisen hyväksynnän jälkeen. Tässä lähestymistavassa otetaan avoimesti huomioon sekä viejän että tuojan edut. Neuvosto pyysi yhteisessä kannassaan neuvoston asetuksen (ETY) N: o 259/93 15 artiklan menettelyn käyttämistä käsittelyssä, johon vaaditaan kirjallinen suostumus, mutta myös aikarajan pidentämistä. Komissio on sitä mieltä, että punaisen luettelon mukaisen menetelmän käyttäminen säilyttää parhaiten tasapainon parlamentin ja komission ehdotusten välillä eikä komissio sen vuoksi voi hyväksyä tarkistusta 2.
Seuraavana ovat tarkistukset 3, 5 ja 8, jotka liittyvät jätteisiin, joiden siirto AKT-maihin kielletään neljännen AKT-ETY-yleissopimuksen 39 artiklan nojalla. Tarkistukset ovat hyödyllisiä, koska johdanto-osan kappale 9 on tarpeeksi selkeä, ja sekaannusta saattaisi aiheuttaa vielä yksi ylimääräinen liite, johon sisältyy vielä yksi luettelo jätteistä. Komissio voi tukea näitä kolmea tarkistusta. Komissio voi hyväksyä myös tarkistuksen 4, koska sanamuoto vastaa neuvoston asetuksen (ETY) N: o 259/93 3 kappaleen 17 artiklan sanamuotoa.
Komissio voi lopuksi tukea tarkistuksessa 6 mainittua aikarajan muutosta säännöllisen uudelleen tarkastelun osalta, mutta komissio ei hyväksy parlamentin kuulemista tässä yhteydessä, koska komissio on sitä meiltä, että asetus kuuluu yhteisen kauppapolitiikan piiriin ja että 113 artikla on ainoa oikeudellinen perusta. Komissio voi hyväksyä tarkistuksen 7 edellyttäen, että komission asetus N: o 2048/98 mainitaan selvästi yhdessä neuvoston asetuksen (ETY) N: o 120/97 kanssa. Komission 6. marraskuuta 1998 antama asetus merkitsee neuvoston asetuksen liitteen V muuttamista.
Haluaisin palata hyvin tärkeään kysymykseen, joka koskee käytettyjen vaatteiden kierrättämistä, jota rouva Jackson käsitteli laajasti puheenvuorossaan ja jonka myös minä olen saanut ottaa esiin useissa kokouksissa. On selvää, että muutamat hyväntekeväisyysjärjestöt ovat olleet erittäin huolestuneita siitä, kuinka tänään käsiteltävänä olevaa ehdotusta olisi tulkittava. Tiedän, että ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan tammikuussa pidetyssä kokouksessa tehtiin kolme tarkistusta, mutta niitä ei hyväksytty menettelytapaan liittyvistä syistä. Tähän asiaan liittyy tiettyjä väärinkäsityksiä. On myös selvää, että asiasta on otettu paljon yhteyttä ja että se on aiheuttanut paljon huolta. Kuten rouva Jackson mainitsi, pitää paikkansa, että olemme yksinkertaisesti pelänneet liikaa sitä, että käytettyjen vaatteiden vienti uudelleenkäyttöä varten estettäisiin. Sen vuoksi haluaisin todeta, että komission kanta on se, että käytettyjä vaatteita, sen jälkeen kun ne on ennen vientiä lajiteltu, puhdistettu ja korjattu, ei voi pitää jätteinä vaan tuotteina. Koska ehdotuksessa neuvoston asetukseksi käsitellään vain jätteitä, ei tämä asetus ole sovellettavissa käytettyihin vaatteisiin, ja sen vuoksi haluaisimme tänään käydyn keskustelun avulla poistaa täysin ne huolet, joita hyväntekeväisyysjärjestöillä on ollut tässä asiassa. Uskon todellakin, että järjestöt ilahtuvat tästä.

Jackson (PPE).
Arvoisa puhemies, olisikohan rouva komission jäsen äsken käyttämänsä puheenvuoron valossa samaa mieltä kanssani siitä, että hänen pitäisi itse asiassa esittää tähän tekstiin tarkistusta, jolla selvennettäisiin, että direktiivi ei koske lajiteltuja ja desinfioituja käytettyjä vaatteita?

Bjerregaard
Rouva Jacksonille haluan sanoa, että emme tarkoita sitä, että tarvitsemme tarkistuksen, koska olemme todellakin sitä mieltä, että teksti on tarpeeksi selkeä. Olen kuitenkin rouva Jacksonin kanssa samaa mieltä siitä, että monien väärinkäsitysten vuoksi meidän on joka tapauksessa löydettävä muoto, jonka avulla voimme varmistua siitä, että hyväntekeväisyysjärjestöt tietävät, mitkä säännöt ovat voimassa. Haluaisimme löytää tarkoituksenmukaisen tavan, jonka avulla tämä ongelma voidaan selvittää.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Bjerregaard.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Kaatopaikat
Puhemies
Esittelylistalla on seuraavana ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0028/99) neuvoston yhteisestä kannasta neuvoston direktiivin antamiseksi jätteiden käsittelystä kaatopaikoilla (6919/98 - C4-0539/98-97/0085(SYN)) (Esittelijä: Jackson).

Jackson
Arvoisa puhemies, toivon, että joku jossain huomaa, että rouva Bjerregaard ja minä ja muut jäsenet käytämme tämän illan hyvin epähohdokkaisiin asioihin, kuten keskusteluun kaatopaikoista ja käytettyjen villatakkien viennistä.
Kaatopaikkoja koskeva direktiivi on yksi tärkeimpiä ympäristödirektiivejä, joita Euroopan parlamentti on käsitellyt viime vuosina. Se on merkki jätteiden käsittelykäytännön suuresta muutoksesta Euroopassa. Kansalle se tarkoittaa sellaisen aikakauden loppumista, jonka kuluessa monet ihmiset monessa maassa miettivät hyvin vähän sitä, mitä heidän synnyttämälleen jätteelle tapahtuu. Seitsemän maata sijoittaa kaatopaikoille yli puolet synnyttämästään yhdyskuntajätteestä. Nämä maat ovat Itävalta, Suomi, Kreikka, Irlanti, Italia, Espanja ja Yhdistynyt kuningaskunta. Erityisesti näille maille tämä direktiivi on merkki " kertakäyttöyhteiskunnan" loppumisesta. Se on myös merkki intensiivisestä ja innovatiivisesta jätteiden käsittelyn uudelleen järjestämisen aikakaudesta ja, ennen kaikkea, veronmaksajien varojen käytöstä toisen tyyppiseen jätteiden sijoitukseen. Edustan osaa Lounais-Englantia, ja äskettäin Lounais-Englannin paikallisista viranomaisista tekemäni tutkimuksen perusteella tulin siihen johtopäätökseen, että useimmat heistä kehittelivät ankarasti jätteiden kierrätys-, uusiokäyttö- ja uudelleenkäyttösuunnitelmia. Kuitenkaan kukaan heistä ei ole päässyt lähelle sellaisia vaatimuksia, joita tämä direktiivi heiltä edellyttää seuraavan viiden tai kymmenen vuoden kuluessa.
Tämän direktiivin kolme avainasiaa ovat seuraavat: ensiksikin se, että edistetään kaatopaikkojen sijaan siirtymistä vaihtoehtoihin, joita pidetään ympäristöystävällisempinä. Käytän sanoja " vaihtoehtoihin, joita pidetään ympäristöystävällisempinä" tarkoituksella, koska en henkilökohtaisesti usko kovinkaan vahvasti jätteiden käsittelyvaihtoehtojen hierarkiaan.
Toiseksi direktiivissä vaaditaan kaatopaikkojen asianmukaista hoitoa koskevien Euroopan unionin laajuisten normien laatimista. Kolmanneksi unionin pitäisi rajoittaa jätteiden kuljettamista rajojen yli - tällaista kutsumme " jäteturismiksi" - poistamalla 15 jäsenvaltion väliltä kaatopaikkoja koskevien käytäntöjen ja hintojen erot, joiden vuoksi jätteet yksinkertaisesti kaadetaan halvimpaan paikkaan.
Vaikka ympäristövaliokunta suhtautui myönteisesti neuvoston muuttamaan direktiiviin, se halusi silti vaatia lisää tarkistuksia, ja juuri näitä tarkistuksia esitän tänä iltana, koska tämä on tämän direktiivin yhteistoimintamenettelyn mukainen toinen käsittely emmekä valitettavasti näe sitä enää tämän jälkeen.
Ensiksi mitä toteutusaikatauluun tulee, pisimmillään meidän on odotettava vuoteen 2020 saakka, ennen kuin jäsenvaltioiden, jotka ovat sijoittaneet yli 80 % jätteestään kaatopaikoille, eli Kreikan, Irlannin, Italian, Espanjan ja Yhdistyneen kuningaskunnan, on vähennettävä kaatopaikalle sijoitettavan jätteen määrää 35 % vuoden 1995 kokonaismäärästä. Se on hyvin iso muutos. Se tapahtuu kuitenkin hyvin kaukana tulevaisuudessa. Ajatelkaa asiaa. Ainakin neljä parlamenttia eteenpäin. Siksi me parlamentin jäsenet olemme muuttaneet tämän lisäajan kahdeksi vuodeksi ja asettaneet tavoitteeksi 25 %. Tarkoitamme siis, että enimmillään tämän direktiivin pitäisi tarkoittaa sitä, että viimeistään vuonna 2018 kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot sijoittavat kaatopaikalle vain 25 % vuoden 1995 kokonaisjätemäärästään.
Älkää käsittäkö väärin, tämä direktiivi ei sulje pois kaatopaikkojen käyttöä. Kaatopaikat ovat yhä hyvin tärkeitä, mutta eivät enää niin tärkeitä kuin tällä hetkellä. Tähän tulee olemaan vaikea päästä, ja mielestämme tässä direktiivissä asetetut kokonaismäärät ja aikataulut, kuten niin usein tässä parlamentissa on tapana, edustavat liiallista toiveikkuutta saamiemme kokemusten valossa. Me olemme siksi esittäneet kahta tarkistusta, jotka koskevat 5 artiklan 2 kohtaa. Ensimmäisellä niistä varmistettaisiin, että parlamentti seuraa seuraavan 20 vuoden ajan, millaista kehitystä direktiivi saa todellisuudessa aikaan. 5 artiklaa koskevalla tarkistuksella 10 yritämme varmistaa, että tästä direktiivistä ei tule lainsäädännön Titanicia , joka seilaa suoraan täyttymättömien edellytysten jäävuoreen. Koska edellytysten täyttämisen aikataulu on kolmivaiheinen, meidän pitäisi toki valvoa pitkin matkaa sitä, täyttyvätkö edellytykset Euroopassa. Jos näin ei ole, meidän on ehkä ryhdyttävä käytännön toimiin varmistaaksemme, että direktiivin vaatima ympäristönsuojelun korkea taso varmistettaisiin. Aiemmin komissio on ollut vastahakoinen suostumaan melko mutkikkaaseen järjestelmään, jossa jäsenvaltiot antavat kertomuksia komissiolle ja Euroopan parlamentille ja jonka me haluaisimme nähdä toteutuvan. Uskomme, että tämä kertomusten antamisjärjestelmä on paras tapa varmistaa, että tämä direktiivi ei uutta vertausta käyttääkseni päädy samalle kaatopaikalle muiden noudattamatta jätettyjen direktiivien kanssa.
Tarkistuksemme 14 ja 16 kuvaavat valiokunnan huolta siitä, että direktiivissä on kaksi merkittävää porsaanreikää. Ensiksi merkittävä osa koko direktiivistä ei koskisi lainkaan olemassa olevia, tiettyä kokoa pienempiä ja saarilla sijaitsevia kaatopaikkoja. Meidän mielestämme näiden toiminnan jatkumista ei pitäisi sallia, ellei niille sijoitetusta jätteestä pidetä täysin julkista kirjaa. Toiseksi vaadimme, että jäsenvaltiot sulkevat kaikki nykyiset kaatopaikat, joille ei ole myönnetty lupaa jätteistä annetun direktiivin perusteella. On huono enne, että tällaisia kaatopaikkoja ylipäätään on yhä toiminnassa. Kaatopaikkojen sijoittaminen on erittäin kiistanalaista. Velvollisuuksiimme ei kuulu puuttua paikalliseen suunnitteluun, mutta valiokunta on päättänyt, että meidän pitäisi asettaa liitteessä suuntaviivat uusien kaatopaikkojen ja asuinalueiden välisestä suositeltavasta vähimmäisetäisyydestä.
Esittelijänä minun on esiteltävä mietintö valiokunnan puolesta, joskaan henkilökohtaisesti en puolla muutamia valiokunnan tarkistuksia, erityisesti sitä, että vastuuta kaatopaikan aiheuttamista vahingoista ei rajoiteta ajallisesti. Olisin kiitollinen, jos komissio kommentoisi tarkistusta 15 ja sen toimivuutta.
Lopuksi suosittelen tätä mietintöä parlamentille. Kun se on hyväksytty, työ kuitenkin vasta alkaa, varsinkin kotimaassani. Kun olemme hyväksyneet direktiivin tavoitteet, meidän on perustettava kierrätys- ja kompostointijärjestelmiä - ja toivomme saavamme kompostointidirektiivin tämän vuoden loppuun mennessä - jotka ovat toimivia ja joilla on hyvät markkinat tuotannolleen. Meidän on vähennettävä synnyttämämme jätteen määrää. Meidän on arvioitava rohkeasti, mikä jätteenpolttolaitosten tuottaman energian osuus voi olla pois kaatopaikoilta suunnattavan jätteen käsittelyssä, ja jos lähdemme sille tielle, meidän on tehtävä tarvittavat päätökset tällaisten jätteenpolttolaitosten rakentamisesta, koska tiedämme hyvin, että tällä hetkellä meidän täytyy ensin voittaa kansalaisten mielipide puolellemme.
Kun nyt äänestämme tänä iltana ja huomenna, siirrämme viestikapulan parlamentin jäsenille ja ennen kaikkea eri maiden kunnanvaltuutetuille, joista jotkut saattavat olla täällä lehterillä tänä iltana. En voi kuvitella, mikä direktiivi voisi paremmin kuvastaa sitä kumppanuutta, jonka on vallittava lainlaatijoiden kesken Euroopan tasolla, kansallisella ja paikallisella tasolla.

Malone
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella rouva Jacksonia hänen tekemästään työstä. Haluan vakuuttaa hänelle, että ihmiset ovat kiinnostuneita ympäristöstä, mutta he eivät ole kiinnostuneita maksamaan uudistuksista, joita me kaikki haluamme. Olin kunnanvaltuuston jäsenenä monta vuotta enkä uskonut, että eri jäsenvaltioiden toiminnan koordinoiminen tällä alalla kestäisi näin kauan. On hämmästyttävää, että edistystä on tapahtunut niin vähän. Edustan yhtä noista maista, jotka mainittiin syyllisiksi kaatopaikkojen käyttöön. Siksi olen tutkinut mietintöä hyvin tarkkaan.
Olen pahiten pettynyt tapaan, jolla neuvosto suhtautuu tähän lainsäädäntöön. Jäsenvaltiot ovat asettaneet teollisuuden huolenaiheet ja omat huolensa kuluista omien kansalaistemme etujen edelle. Huomaan erityisesti, että neuvosto ei ole sisällyttänyt kantaansa vähimmäisetäisyyttä asuinalueiden ja vaarallisia tai vaarattomia jätteitä sisältävien kaatopaikkojen välille. Tämä on todellinen kiistakysymys edustamallani Dublinin seudulla.
Neuvosto on sen sijaan pitänyt kiinni epämääräisestä sitoumuksestaan harkita asiaa, kun tulevien kaatopaikkojen sijainti on valittu. Vastustan myös neuvoston kantaa siihen, että jäsenvaltioille pitäisi antaa parlamentin ehdottaman viiden vuoden sijasta kahdeksan vuotta aikaa varmistaa, että nykyiset kaatopaikat ovat tämän direktiivin ehtojen mukaisia. Suhtaudun myönteisesti ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan osoittamaan tukeen " saastuttaja maksaa" - periaatteelle ja ehdotukseen kaatopaikalle sijoitettavalle jätteelle määrättävästä verosta.
Mielestäni on hyvin ironista, että Irlanti on tukenut tätä yhteistä kantaa. Tuoreessa poliittisessa suunnitteluasiakirjassa Irlannin hallitus sitoutui vähentämään kaatopaikkojen käyttöä ja lisäämään kestävämpiä jätteen käsittelytapoja. Kuten sanottiin, Irlanti on hyvin riippuvainen kaatopaikoista - luullakseni vain Kreikka on niistä riippuvaisempi. Me voimme siis vain ihmetellä, miten sitoutunut Irlannin hallitus oikeastaan on ratkaisemaan ongelman, jos se jatkaa neuvoston vesitettyjen tarkistusten tukemista. Toivoisin, että täällä tänään läsnä oleva rouva komission jäsen taistelee niiden kuluttajien ja kansalaisten puolesta, jotka haluavat, että koko jätteiden sijoittamiskysymys käsitellään ympäristöystävällisellä tavalla.

Flemming
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, kannatan erittäin mielelläni rouva Jacksonin mietintöä, koska uskon, että edistymme sen ansiosta todella valtavasti ympäristöasioissa koko Euroopassa. Itävallassakin tarvitaan joitakin tiukennuksia, mutta en haluaisi vaieta siitä, ja viittaan erityisesti siihen, että Itävallassa on jo määräyksiä, joita ei olisi voitu saada läpi koko Euroopassa. Olen joka tapauksessa yrittänyt viitata siihen oikein selvästi valiokunnassa äänestyskäyttäytymiselläni.
Sallikaa minun valaista sitä yhdellä esimerkillä: 6 artikla, jätteiden luokittelu jäteluokkiin. Vaarattomien jätteiden kaatopaikoille pitää voida sijoittaa tiettyjä kiinteitä ei-reaktiivisia vaarallisia jätteitä. Tällöin on kyse jätteistä, jotka luokitellaan vaarallisiksi käsittelyn tai asiattoman käsittelyn aiheuttaman vaaran vuoksi, mutta joiden sijoittaminen muiden ei-reaktiivisten jätteiden joukkoon ei aiheuta kuitenkaan vaaraa ympäristölle. Nämä jätteet ovat vähän liukenevia jätteitä. Niitä ei saa sijoittaa kaatopaikoille Itävallassa, paitsi jos osoitetaan tieteellisesti, että ne ovat vaarattomia kaatopaikkaolosuhteissa. Olemme myös kehittäneet tavan, jolla tämä todistus voidaan hankkia. Useimmiten on kyse lasitetusta tai kovetetusta vaarallisesta jätteestä.
Uskon, että se on myös hyvin tärkeä kohta, jota on pohdittava tulevaisuudessa. Tämä direktiivi merkitsee kuitenkin Euroopan unionille suurta harppausta eteenpäin, ja sen vuoksi kannatan sitä todella mielelläni.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, aluksi kiitän rouva Jacksonia ja onnittelen häntä mietinnön johdosta. Arvoisa puhemies, haluaisin joka tapauksessa tuoda esiin joitakin ajatuksia. Kun kuuntelen keskustelua, minusta tuntuu siltä, kuin keskustelu ei olisi aivan tästä maailmasta, ainakin minä olen kotoisin - kuten rouva Jackson mainitsi - yhdestä niistä maista, jotka ovat kaikkein riippuvaisimpia kaatopaikoista.
Ensiksi olen samaa mieltä ehdotuksesta, jossa sanotaan, että ensin pitää estää jätteiden syntymistä, sitten tulevat uudelleenkäyttö, kierrättäminen, poltto ja lopuksi sijoittaminen kaatopaikalle. Arvoisa komission jäsen, haluaisin kuitenkin sanoa, että omassa maassani yritykset estää jätteiden syntymistä ovat noin nollassa, uudelleenkäyttö on noin nollassa, kierrätystä tapahtuu vain puheissa ja mitä tulee jätteiden polttoon, sitä suosittelevat meille monet ja erityisesti komissio. Kannattaako komissio polttoa tosiaankin niin suuresti? Itselläni on suuria epäilyksiä, kun nähdään, että sellaiset suuret kaupungit kuin Bryssel, muut Belgian kaupungit ja hiljattain Ranskan Lille ottivat kielteisen kannan polttoa vastaan ja sanovat, että poltto aiheuttaa vakavia ympäristö- ja terveysongelmia. Haluaisin saada paremman vastauksen tähän kysymykseen, ennen kuin äänestän sen puolesta, että myös poltto on yksi tapa ratkaista jäteongelma.
Toinen seikka, josta olen täysin samaa mieltä, on kaatopaikalle sijoitettavien jätteiden verottaminen. Tämä on mielestäni aivan oikein. Kuitenkin: kuka määrittelee verotuksen tason? Kuka verot kerää ja mitä siitä seuraa? Puhutaanhan tässä hyvin pitkästä ajasta, kolmesta vuosikymmenestä. Esimerkiksi omassa maassani, jossa paikallisella itsehallinnolla ei ole mahdollisuutta määrätä veroja, tämä mielestäni tälle ajalle erittäin hyvä ratkaisu ei ainakaan tule kysymykseen.
Kolmas kysymys, josta haluaisin puhua, on kaatopaikkaa hoitavan tahon vastuu. Rouva Jackson on mielestäni oikeassa siinä, että vastuulla pitäisi olla joku raja. Sanon kuitenkin seuraavan asian: en tiedä, olenko hänen kanssaan täysin samaa mieltä. Kuitenkin, jotta joku taho voisi olla vastuussa 30 vuotta kaatopaikan sulkemisen jälkeen ja aina ja joka tapauksessa velvollinen vahingonkorvauksiin, tämän tahon on tämän aikarajan jälkeen välttämättä oltava julkinen taho. Keskitetty, itsenäinen, riippumaton, hajautettu, mikä vain, kunhan se vain on julkinen. Mikään muu ratkaisu ei tule kysymykseen, ja näin meidän pitää sanoa, koska muussa tapauksessa: mistä minä voin kolmenkymmenen vuoden päästä löytää vastuussa olevan omistajan, joka on ehtinyt lopettaa yrityksensä?
Arvoisa puhemies, lopuksi vielä yksi asia. Emme ole puhuneet tarpeeksi aiemmin käydyistä keskusteluista ja niistä suurista ongelmista, joita tämän lainsäädännön täytäntöönpano aiheuttaa tietyille alueille, kuten pienille saarille ja syrjäisille vuoristoalueille. Jätteiden siirto on lähes mahdotonta tehdä taloudellisesti järkeväksi, ja meidän pitäisi löytää muita keinoja, ei tietenkään poikkeuksia, vaan muita tukityyppejä, jotta nämä alueet voisivat päästä eroon jätteistä terveellisellä ja ympäristöystävällisellä tavalla.

Collins, Gerard
Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti tämän mietinnön pääsisältöön, sillä mietinnöllä pyritään toteuttamaan tiukkoja sääntöjä unionin alueen kaatopaikkojen toiminnasta.
Mietinnön olennaisimpiin asioihin kuuluu seuraavien avainmääräysten toteuttaminen: menettelyjen, jotka on suoritettava ennen kuin kaatopaikkatoiminnalle myönnetään lupa; kaatopaikan tarkkailun sen toiminnan aikana ja sen sulkemisen jälkeen; teknisten ehtojen, jotka jätteiden käsittelyyn käytettävien kaatopaikkojen on täytettävä; sellaisten jätteiden luokittelun, joita voidaan sijoittaa Euroopan kaatopaikoille; sekä tavoitteiden asettamisen kaatopaikoille sijoitettavan biologisesti hajoavan yhdyskuntajätteen määrän vähentämiseksi.
Euroopan ja Irlannin jätepolitiikkojen on perustuttava vaihtoehtojen hierarkiaan, jossa jätteiden syntymisen estäminen on tavoiteltavin vaihtoehto ja jätteiden sijoittaminen kaatopaikalle on huonoin vaihtoehto. Karu tosiasia kuitenkin on, että yli 90 % yhdyskuntajätteestä sijoitetaan kotimaassani kaatopaikoille ja että Euroopassa tuotetaan neljä miljoonaa tonnia jätettä joka vuosi.
Tulevaisuudessa jätteiden käsittely ei voi eikä saa olla Irlannissa riippuvaista siitä, että paikalliset viranomaiset jatkavat kaatopaikaksi sopivien paikkojen etsimistä ympäri maata. Suhtaudun täysin myönteisesti hallitukseni tekemään aloitteeseen, jonka mukaan teetetään tutkimus mahdollisista uusista, vaihtoehtoisista jätehuoltomenetelmistä ja jätteiden käsittelymenetelmistä. Hallitus on oikeassa tarkastellessaan rohkeasti uusia tapoja asuinalueiden, elinkeinoelämän, teollisuuden ja maatalouden jätteiden käsittelemiseksi.
Vain 8 % yhdyskuntajätteestä kierrätetään Irlannissa, ja tämä luku on yksinkertaisesti liian pieni. Meidän on harkittava kaikkia innovatiivisia vaihtoehtoja jätteiden minimoimiseksi, jotta voimme käynnistää kaatopaikkojen käytön lakkauttamisen tulevaisuudessa keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä. Tämä olisi jo itsessään hyvin rohkea tavoite. Hallitus muotoilee tällä hetkellä kansallista kehityssuunnitelmaa, jossa luonnostellaan sosiaalisia ja taloudellisia sijoitusprioriteettejamme vuosiksi 2000-2006. Suhtaudun hyvin luottavaisesti siihen, että jos tähän suunnitelmaan sisällytetään ehdotuksia jäteongelman käsittelemiseksi uudella tavalla, Euroopan komissio tukee rahallisesti vaihtoehtoisia jätteenkäsittelytapoja EU: n rakennerahastojen seuraavalla kaudella. Euroopan komissio ja Euroopan parlamentti haluavat varmasti, että kaikki jäsenvaltiot hyödyntävät uusia puhtaampia tekniikoita, joita kehitellään jäteongelman ratkaisemiseksi.
Vuoden 1995 jätehuoltolain täytäntöönpano on myös myönteinen askel oikeaan suuntaan. Tämän lainsäädännön mukaan paikallisten viranomaisten velvollisuus on laatia jätehuoltosuunnitelmia joko itsenäisesti tai yhteistyössä muiden paikallisten viranomaisten kanssa, mutta uskon, että tällaisista suunnitelmista on neuvoteltava julkisesti laajassa mittakaavassa. Lopuksi sanoisin, että uusien tekniikoiden käyttöönoton osalta on tärkeää, että suuri yleisö ja paikalliset yhteisöt hyväksyvät ne ja osallistuvat laajasti tähän kehitykseen.

McKenna
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää komissiota selventämään 14 artiklaa. Joissakin maissa ja myös kotimaassani viranomaiset suunnittelevat jo useiden kaatopaikkojen sulkemista seuraavan kahden vuoden aikana. Yksi tämän lainsäädännön tärkeitä näkökohtia on jälkihuolto. Haluan tietää seuraavan seikan: jos nämä kaatopaikat esimerkiksi suljetaan ennen kuin direktiivillä on lainvoima, vapautetaanko ne direktiivin vaikutusalueesta varsinkin jälkihuollon osalta? Se on yksi suurimmista ongelmista. Jotkin suljettavat kaatopaikat aiheuttavat suuria ongelmia, joten on olennaisen tärkeää, että direktiivi koskee myös näitä kaatopaikkoja. Tässä asiassa tuntuu olevan hieman epäselvyyttä.
Yksi tämän mietinnön tärkeimmistä kysymyksistä, jonka haluan ottaa esille, on kysymys kaatopaikkojen ja asuinalueiden välisestä välimatkasta. Olemme hyvin pettyneitä ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan ja sen jäsenten, joiden tehtävä on suojella terveyttä, antamaan vastaukseen, koska he periaatteessa sanovat, että teksti sisältää ehdotetut suuntaviivat. Emme voi hyväksyä tätä. Se on sama kuin sanoisi, että laadimme lainsäädäntöä, jossa ehdotetaan kaikenlaista ja jolla voitte jälkeen päin tehdä mitä haluatte.
Viime aikoina on tehty useita selvityksiä - esimerkiksi erittäin tärkeä tutkimus, joka julkaistiin Lancet -lehdessä viime vuonna - joiden mukaan vauvat, jotka syntyvät kolmen kilometrin säteellä ongelmajätettä sisältävistä kaatopaikoista - ja mahdollisesti mistä tahansa kaatopaikoista - kärsivät todennäköisemmin synnynnäisistä vioista kuin muualla syntyneet vauvat. Tutkimuksessa todetaan, että kolmen kilometrin säteellä kaatopaikoista asuvilla ihmisillä on merkittävästi suurempi riski sairastua synnynnäisiin sairauksiin ja että yhdyskuntajätettä sisältävillä kaatopaikoilla ja muissa saastuttavissa kohteissa on harjoitettava systemaattista ympäristön tilan seurantaa.
On äärimmäisen tärkeää, että asiassa valitaan varovainen lähestymistapa. On selvää, että asuinalueiden läheisyydessä sijaitsevat kaatopaikat ovat suunnaton riski. On olennaista, että tässä lainsäädännössä tehdään pakolliseksi se, että paikalliset viranomaiset ja jäsenvaltioiden viranomaiset noudattavat vähimmäisetäisyyttä. Tiedämme, että jäsenvaltioissa kotimaani mukaan luettuna ongelmajätettä on sijoitettu kaatopaikoille, joita ei ole tarkoitettu ongelmajätteen käsittelyyn: kotimaassani paikalliset viranomaiset ovat syyllistyneet ongelmajätteen, kuten elohopean, sijoittamiseen kaatopaikoille, joita ei ole tarkoitettu ongelmajätteen käsittelyyn. Niinpä valtava aikapommi on räjähdysvalmis, jos direktiivi ei ensinnäkään koske näitä kaatopaikkoja ja ne suljetaan ennen kuin direktiivi astuu voimaan ja toiseksi jos ei ryhdytään mihinkään toimiin sen varmistamiseksi, että kaikki kaatopaikat sijaitsevat tietyn etäisyyden päässä asuinalueista. Ei ole hyväksyttävää, että kansalaisten terveys vaarannetaan tällä tavoin. Odotamme, että tästä mietinnön kohdasta käydään nimenhuutoäänestys huomenna. On olennaista, että jäsenvaltioiden äänioikeutetut kansalaiset näkevät, että tämän parlamentin jäsenet ovat tosissaan Euroopan unionin kansalaisten terveyden suojelemisessa. Tutkimusten mukaan vauvat - yhteiskunnan haavoittuvimmat jäsenet - ovat vaarassa. Lainsäädännössä on myös muita kohtia, jotka ovat äärimmäisen huolestuttavia. Vaaratonta jätettä varten tarkoitettujen kaatopaikkojen osalta on olemassa porsaanreikä, jonka takia kaatopaikoille voidaan sijoittaa ongelmajätettä kunhan se on perusteltua.
Vaikka tämä direktiivi on parannus komission ehdotukseen, jonka hylkäsimme vuonna 1996, se ei silti ole riittävä ympäristön ja kansalaisten terveyden suojelemiseksi. Haluaisin siksi komissiolta jonkinlaisen selvennyksen 14 artiklasta. Direktiivissä on tehtävä pakolliseksi se, että kaatopaikat sijaitsevat tietyn etäisyyden päässä asuinalueista.

Posada
Arvoisa puhemies, minun on ensiksi onniteltava esittelijää, rouva Jacksonia hänen erinomaisesta mietinnöstään ja esitettävä tukeni ympäristövaliokunnan esittämille tarkistuksille. Olen ehdottomasti samaa mieltä niiden ensisijaisuudesta.
Saastuminen on vanha huolenaihe Euroopassa, ja meillä Espanjan Galiciassa on - mielestämme ratkaisematta jäänyt - kaupunkijätteiden polttamista koskevasta ohjelmasta johtuva ongelma. Vila Boaan on suunniteltu jätteidenkäsittelylaitosta (...), jonka sijainti on maantieteellisesti huono, koska:
ensinnäkin mainittu laitos sijaitsisi Galician rannikon jokisuiston alueella, joka tunnetaan maailmanlaajuisesti runsaista kalalajeistaan ja vilkkaasta turismista; -toiseksi, tiheästi asutulla Vila Boan alueella, joka sijaitsee myös selluloosatehtaan jo pahoin saastuttaman Pontevedran kaupungin lähellä, täytyy ohjata joen kulkusuunta pois hedelmällisestä ja kauniista laaksosta rautatieyhteyden rakentamisen vuoksi. Lisäksi osa historiallista Santiago de Compostelan pyhiinvaellusreittiä tuhoutuu Portugalissa. Alueen asukkaat ovat vastustaneet tätä jätteidenkäsittelylaitosta sekä useissa mielenosoituksissa, joihin on osallistunut jopa 30 000 ihmistä, että lähettämällä valituksia ympäristövaliokuntaan Brysseliin.Vastuu jätteidenkäsittelylaitosten valvonnasta kuuluu komissiolle. Mikäli niiden rakentamista rahoitetaan Euroopan unionin huomattavalla taloudellisella tuella - tässä tapauksessa 78 miljoonan euron summalla -, on laitosten sijoittamista, rakentamista ja toimintaa valvottava. Komission on näin ollen oltava selvillä näiden huolellisesti suunniteltujen ja toteutettujen investointien tuloksellisuudesta ja valvottava niiden käyttöä.

Blokland
Arvoisa puhemies, jätteiden käsittelyyn on erilaisia mahdollisuuksia. Jäteongelman ratkaisua tulee etsiä ennaltaehkäisystä, uusiokäytöstä ja kierrätyksestä. Euroopan jätepolitiikassa täytyy keskittyä yhä enemmän siihen, että jätteitä joudutaan sijoittamaan kaatopaikoille mahdollisimman vähän. Olen siksi samaa mieltä esittelijän, rouva Jacksonin kanssa siitä, kun hän mainitsee jätteiden sijoittamisen kaatopaikalle olevan viimeinen vaihtoehto jätteiden käsittelyssä.
Valitettavasti aikaisemmat yritykset - tarkoitan tässä ajanjaksoa 1991-1996 - saada aikaan säännöt jätteiden sijoittamisesta kaatopaikoille ovat epäonnistuneet. Onneksi sen jälkeen on tullut paljon myönteisiä muutoksia. Komission ehdotus on huomattava parannus hylättyyn vuoden 1995 yhteiseen kantaan nähden. Tilanne ei ole enää sellainen, että 50 % Euroopan unionin alueesta jää direktiivin ulkopuolelle.
Biologisesti hajoava jäte tulee mahdollisimman usein kompostoida ja käsitellä biokaasuksi sen sijaan, että jäte sijoitettaisiin kaatopaikalle tai poltettaisiin. Tällaisen jätteen kaatopaikalle sijoittamista koskevaa 25 %: n sääntöä täytyy voida vielä alentaa käyttämällä hyvää lajittelujärjestelmää jätettä kerättäessä.
Esittelijän ehdotus kaatopaikalle sijoitettavan jätteen verottamisesta saa kannatukseni. Tässä asiassa täytyy olla kysymys käsittelyn todellisista kustannuksista, jotta veronmaksajat eivät joutuisi maksumiehiksi. Mitä tähän tulee, voimme olla huolissamme jätteiden kuljettamisesta halvemmille kaatopaikoille ja halvempiin polttolaitoksiin. Esimerkiksi Espanjassa on eräs hyvin suuri kaatopaikka, joka suljetaan vasta sitten, kun se tulee aivan täyteen, mihin kuluu vielä muutamia kymmeniä vuosia.
Kaatopaikkojen suojaamiseen ja jälkihoitotoimenpiteisiin liittyy luonnollisesti runsaasti epävarmuutta. Esimerkiksi maaperän ja veden saastumisen riski on ainakin pitkällä aikavälillä hyvin suuri. Toivon, että jäsenvaltiot toimeenpanevat tämän direktiivin hyvin ymmärtäen samalla, että jätteiden ennaltaehkäisy, uusiokäyttö ja kierrätys täytyy todellakin asettaa ensisijaiseksi.

Eisma
Arvoisa puhemies, me liberaaleina olemme myös sitä mieltä, että on tärkeää saada aikaan strategia jätteiden kaatopaikalle sijoittamisesta, jonka tulee olla viimeinen vaihtoehto. Haitallisten aineiden pääseminen maaperään ja pohjaveteen kuormittaa liikaa sekä luontoa että kansanterveyttä. Siksi pidämme tätä direktiiviä hyvin tärkeänä.
Mielestämme on vastuutonta odottaa asianmukaista lainsäädäntöä vielä pitempään. Siksi yhteinen kanta on mielestämme hyväksyttävä luonnollisesti myös painotuksineen, joita ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta on tehnyt tarkistustensa nojalla.
Pidän tässä yhteydessä biologisesti hajoavaa jätettä koskevia tarkistuksia oleellisina. On oikein, että esittelijä toteaa biologisesti hajoavan jätteen kompostoinnin tai biokaasun tuottamisen siitä olevan paljon ympäristöystävällisempää kuin sijoittaminen kaatopaikalle tai polttaminen. Tuen häntä mielelläni tässä asiassa.
Kaupunkijätteen kaatopaikkojen vähimmäisetäisyyttä koskevasta tarkistuksesta olen kuitenkin sitä mieltä, että esittelijä on liian varovainen antaessaan ainoastaan ohjenuoran. En ole samaa mieltä siitä, että tässä on kysymys toissijaisuusperiaatteesta. Me pidämme tässä tapauksessa etusijalla vihreiden esittämiä tarkistuksia, joiden mukaan vähimmäisetäisyys olisi kaupunkijätteen tapauksessa puoli kilometriä ja vaarallisten jätteiden tapauksessa kaksi kilometriä ja joissa asetetaan varokeinojen periaate toissijaisuusperiaatteen yläpuolelle.

Banotti
Arvoisa puhemies, koska olen kotoisin pienestä maasta, jossa 90 % jätteestä sijoitetaan kaatopaikoille, haluan erityisen innokkaasti tehdä muutaman huomautuksen tästä erittäin tärkeästä direktiivistä.
Direktiivissä annetaan yli 80 % jätteistään kaatopaikalle sijoittaville maille 20 vuotta sopeutumisaikaa. Irlannin kaltaisilla pienillä mailla ei kuitenkaan ole 20: ta vuotta aikaa! Meidän on puututtava tähän ongelmaan paljon nopeammin ja meidän on erityisesti lopulta puututtava äärimmäisen arkaluonteiseen jätteenpolttokysymykseen, jonka käsittely uskoakseni aiheuttaa paikallisia ongelmia useimmissa maissa.
Monta vuotta sitten joku kysyi minulta, mitä pidin aikakautemme viitenä tärkeimpänä ympäristökysymyksenä. Minä vastasin seuraavasti: numero yksi on jäte, numero kaksi on jäte, numero kolme on jäte, numero neljä on jäte ja numero viisi on jäte. Se on yhä ehkä yksi hankalimmista meitä kaikkia koskevista ongelmista.
Sanoisin myös, että olisin halunnut, että direktiivissä olisi otettu hieman ankarampi kanta käytöstä poistettujen kaatopaikkojen suojelemiseen, koska kaatopaikkojen ja myös jätteenpolttolaitosten vastustus liittyy usein niitä lähellä asuvien ihmisten pelkoon siitä, että niitä ei huolleta ja suojata asianmukaisesti. Meidän on myös lopultakin suhtauduttava vakavasti jätteen lajittelemiseen kierrättämistä varten ja tietysti myös käsitellyn jätteen kierrättämiseen.
Onnittelen esittelijää. Olemme olleet hyvin riippuvaisia siitä, että komission johto ajaa tätä asiaa poliittisena kysymyksenä kotimaassamme. Iloitsen voidessani tukea tätä mietintöä.

Valverde López
Arvoisa puhemies, tällä direktiivillä on mielestäni esimerkillistä arvoa, sillä se on suunnattu kansalaisille ja sillä on vaikutusta jokapäiväiseen elämään. Se on esimerkillinen myös siinä mielessä, että voimme nähdä, miten ensin keskustason toimielinten hyväksymät yhteisön säännöt pannaan täytäntöön paikallisten viranomaisten toimesta, ja näin ollen käännymme pääasiassa paikallisten ja alueellisten viranomaisten puoleen.
On myös kolme tärkeää sanomaa, jotka on mielestäni pidettävä mielessä, vaikka niitä toistetaankin jatkuvasti: se, että mielestämme jätteiden kaatopaikalle sijoittamisen on oltava viimeinen vaihtoehto, että kaikkien kaatopaikkojen on oltava turvallisia ja valvottuja ja että kaikki kustannukset on katettava. Tuntuu yksioikoiselta esittää nämä kolme vaatimusta, mutta niiden täyttäminen ei tule olemaan helppoa.
Vaikka alueiden taholta pyydetään aina, että sovellettaisiin toissijaisuusperiaatetta ja että niille annettaisiin riittävät itsemääräämisoikeudet asianmukaisen lainsäädännön soveltamiseksi, meidän on esitettävä vaatimus niille, joiden velvollisuus on noudattaa tätä lainsäädäntöä, joka on hyvin tärkeä, ja siitä huolimatta on olemassa tuhansia valvomattomia kaatopaikkoja. Sanoisinpa vielä, että pienissä kylissä on kaatopaikkoja sijoitettu jopa joenvarsille ja jätteitä poltetaan päivittäin, mikä on nykyisin täysin käsittämätöntä toimintaa, ja siitäkin huolimatta se on totta.
Tämä on mielestäni selkeä ja hyvin myönteinen viesti Euroopan parlamentilta ja mielestäni meidän on onniteltava esittelijää siitä, että hän on päässyt tähän lopputulokseen, ja tietenkin Euroopan komissiota, joka on puolustanut tätä ehdotusta kaikista niistä ongelmista huolimatta, joita se on kohdannut, jopa ministerineuvostossa.

Watson
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella rouva Jacksonia siitä huomattavasta työmäärästä, jonka hän on tämän asian puolesta tehnyt. Liberaalidemokraattina suosin aina toimia, jotka suojelevat ympäristöä ja parantavat sen tilaa, ja monet asiat komission direktiivissä ja tässä mietinnössä tekevät juuri niin.
Uskon kuitenkin, että hyvän lainsäädännön pitäisi olla käytännöllistä. Olenkin hämmästynyt siitä, että Lounais-Englannista kotoisin oleva esittelijä uskoo, että tarkistus 11, jossa vähennetään jäsenvaltioiden tavoitteiden saavuttamisen lykkäysaikaa neljästä vuodesta kahteen vuoteen, ja tarkistus 17, jossa kavennetaan toimien loppuunsaattamisen aikataulua kolmella vuodella kahdeksasta vuodesta viiteen vuoteen, voidaan toteuttaa käytännössä. Itse asiassa tarkistus 17 saattaa johtaa uusien jätehuoltomenetelmien nopeaan käyttöönottoon, mikä vähentää kehityksen kestävyyttä.
Lounais-Englannissa sijoitamme yli 85 % jätteistämme kaatopaikoille. Ympäristötietoisuus kasvaa seudullamme nopeasti, mikä johtaa siihen, että jätteitä kompostoidaan paljon ja kaatopaikkoja suunnitellaan erityisesti biokaasun valmistamista varten. Itse asiassa julkistin tänä aamuna raportin nimeltä " The Greening of Somerset" (Somersetin vehreyttäminen), jossa osoitamme, mitä liberaalidemokraatit ovat tehneet tässä asiassa. Olemme ylpeitä saavutuksistamme. Olemme ottamassa suuria harppauksia eteenpäin, mutta äänestän tarkistuksia 11 ja 18 vastaan, koska uskon, että niiden toteuttaminen on lähes mahdotonta ja että ne heikentävät teollisuuden moraalia ja lisäävät huomattavasti kaatopaikan pitäjien ja paikallisten viranomaisten kustannuksia.
Lopuksi haluaisin sanoa, että kannatan sitä, että lainsäädäntöä käytetään muutokseen kannustamiseen, suostuttelemiseen ja sen nopeuttamiseen, mutta samaan lopputulokseen voi päästä monella eri tavalla. Liian radikaalien keinojen käyttö on vain yksi tapa. Nämä kaksi tarkistusta edustavat liian radikaaleja keinoja.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, neuvoston direktiivi on hyvä, ja rouva Jacksonin suosituksessa esitetyt tarkistukset ovat vielä parempia.
Kuitenkin samalla, kun parannamme tähänastista tilannetta, minä pelkään - en halua ennustaa - että tilanne ei muutu radikaalisti tulevaisuudessa. Puhutaan toimenpiteistä kolmeksi vuosikymmeneksi. Näin tulee käymään, koska kaikki nämä toimenpiteet tulevat toisaalta hyvin hitaasti, kun taas kaatopaikalle, poltettavaksi jne. menevät jätteet moninkertaistuvat paljon nopeammin ja paljon vaarallisemmin kuin mitä neuvostolta, komissiolta tai meiltä täällä tulee toimenpiteitä. Kaikki me, jotka esitämme näitä toimenpiteitä, olemme siis vaarassa hautautua jätteiden alle, koska ryhdymme toimenpiteisiin liian hitaasti.
Arvoisa puhemies, kuulin ennusteen. Mitä se tarkoittaa? Kuka tuottaa näitä jätteitä? Kuka on pääasiallinen lähde ja vastuussa näiden jätteiden ylituotannosta? Kansalainenko? Miksi minään muuna aikakautena jätteiden määrä ei ole kasvanut näin valtaisasti? Tämä tiedetään: tietyt teollisuudenalat ja yritysryhmät tuottavat ja markkinoivat voiton takia piittaamatta sivutuotteena syntyvistä jätteistä.
On tärkeää estää jätteiden syntyminen jo lähteessä. On rajoitettava jätteiden vaarallista määrää. Tärkeintä on ennaltaehkäisy käsiteltäessä syntyvää vähempää jätemäärää joko uudelleenkäytön tai vaihtoehtoisen jätteenkäsittelyn avulla, ja sen jäljelle jäävän vähäisen jätemäärän suhteen, joka pitää sijoittaa kaatopaikalle, pitää edelleen ryhtyä ennaltaehkäiseviin toimenpiteisiin, jotta nämä jätteet eivät olisi vaarallisia terveydelle, ympäristölle ja ekosysteemille. Arvoisa puhemies, en ole nähnyt tällaisia toimenpiteitä enkä kuullut niitä esitettävän, ja tästä syystä toin esille mainitsemani pelot.
Haluan myös väittää, että tämä neuvoston ja komission osoittama epäröinti johtuu suurimmaksi osaksi siitä, että ne varovat joutumasta vastakkain niiden kanssa, jotka ovat päävastuussa tästä jätteiden aiheuttamasta onnettomuudesta. Tarttukaa asiaan rohkeasti ja kohdatkaa vastuulliset tahot, ja parlamentti ja yleinen mielipide ovat teidän puolellanne, koska, arvoisa puhemies, yhteisön alueella ei ole alueita, missä ei käytäisi homeerisia taisteluja kaatopaikkojen välttämiseksi. Toisaalta on olemassa eturyhmiä, jotka haluaisivat sijoittaa kaatopaikkoja A- tai B-alueille, perustaa polttolaitoksia jne. saadakseen niistä provisioita, maksuja ja voittoa. Tässä asiassa on liikkeellä monia ja monenlaisia painostusryhmiä. Vapautukaa lobbaajien painostuksen painajaisesta ja hoitakaa tämä ongelma, joka on yhteiskunnallemme elämän ja kuoleman kysymys.

Crowley
Arvoisa puhemies, haluaisin kollegoideni tavoin ilmoittaa suhtautuvani myönteisesti rouva Jacksonin mietintöön. Uuden vuosituhannen lähestyessä kohtaamme uusia vaikeuksia, jotka liittyvät kasvavaan vaurauteen ja jatkuvaan talouskasvuun. Yksi näistä ongelmista on se, mitä teemme jätteillemme. Useiden vuosien ajan kaatopaikkoja pidettiin helpoimpana ja huokeimpana vaihtoehtona. Kuitenkin kansalaisten terveydestä ja erityisesti lasten ja vauvojen terveydestä tehdyt tutkimukset - joihin on viitattu täällä - osoittavat, että tämän ongelman ratkaisemiseksi on ryhdyttävä pikaisiin toimiin.
Suhtaudun myönteisesti rouva Jacksonin mietintöön. Se edustaa pääasiassa tasapainoista lähestymistapaa ongelman ratkaisemiseksi. Siinä korostetaan erityisesti lisääntynyttä tarvetta sääntelyyn, jotta voidaan varmistaa, että kaikki jäsenvaltiot ryhtyvät toimiin samanaikaisesti. Siinä kuitenkin myös huomautetaan, että toiset jäsenvaltiot ovat tässä asiassa edistyksellisempiä kuin toiset. Uskon, että meidän pitäisi nyt keskittyä käytettävissämme oleviin uusiin mahdollisuuksiin ja uusiin tekniikoihin. Muun muassa jätteen käyttö uusiutuvan energian tuottamiseen, joidenkin muiden jätetyyppien kierrätys ja jätteenpoltto on mainittu. Vaarat, joita jätteenpolttoon aiemmin liitettiin, on yleensä ottaen voitettu teknisen kehityksen myötä. Lisäksi uuden kaatopaikkasuunnittelun myötä tietyt vaarat on voitettu.
Haluaisin kiinnittää jäsenten huomion tarkistukseen 7, jossa asetettujen suuntaviivojen mukaan vaarattomat jätteet ja mineraalijätteet jäävät direktiivin vaikutusalueen ulkopuolelle. Jos tämä tarkistus hyväksytään, emme kuitenkaan saa antaa sen toimia avoimena valtakirjana niille, jotka haluavat käyttää direktiiviä väärin. Sen tarkoitus on vain auttaa niitä jäsenvaltioita, jotka laahaavat perässä tai jotka eivät pysty tarpeeksi nopeasti pääsemään ajan tasalle uuden tekniikan kanssa.
Suhtaudun myönteisesti Irlannin hallituksen aloittamaan menettelyyn, jonka mukaan lisävaihtoehtoja tarkastellaan. Agenda 2000 -ehdotusten mukaisen rakenne- ja koheesiorahastojen uudistuksen myötä saatetaan ehkä saada tilaisuus uuteen rahoitukseen, jota ei käytettäisi pelkästään uusien tekniikoiden parhaiden soveltamistapojen tutkimiseen ja kehittämiseen, vaan myös paikallisten viranomaisten ja jäsenvaltioiden yhteisiin, sekä paikallisella tasolla että Euroopan unionin tasolla toteutettaviin ohjelmiin, joilla voidaan yrittää ratkaista joitakin näistä vaikeuksista ja ongelmista.
Lopuksi huomauttaisin, että parhaillaan syntyvän liiallisen jätteen aiheuttamiin ongelmiin ei ole mitään yksinkertaista ratkaisua. Ei ole mitään yksinkertaista ratkaisua. On useita vaihtoehtoja, joissa on useita puolia, joilla ongelmaa voidaan lievittää. Jätettä voidaan myös käyttää hyödyksi erilaisten prosessien avulla. Jollemme ole valmiita tekemään yhteistyötä toistemme kanssa ja ottamaan oppia parhaista käytössä olevista menetelmistä, emme voi toivoa pystyvämme ratkaisemaan näitä ongelmia. Suosittelen suurta osaa mietinnöstä tälle parlamentille. Ryhmäni tukee sen yleissävyä.

Tamino (V).
Arvoisa puhemies, minäkin tahdon yhtyä niihin kollegoihin, jotka ovat arvostelleet neuvoston yhteistä kantaa, sillä vaikuttaa siltä, ettei siinä oteta huomioon kansalaisten ja ympäristön vaatimuksia. On erityisen tärkeää sanoa, että jätteiden käsittelyn osalta on pyrittävä jätteiden syntymisen estämiseen, uudelleenkäyttöön ja kierrätykseen: polttaminen ja kaatopaikalle sijoittaminen ovat yleensä vaarallisia terveydelle ja ympäristölle, ja niiden pitäisi olla poikkeuksia eikä sääntöjä. Tästä syystä on tärkeää estää mahdollisimman lyhyessä ajassa orgaanisen biologisesti hajoavan jätteen sijoittaminen kaatopaikoille tai sen polttaminen. Tavoitteena on oltava kompostin tai biokaasun tuotanto, ja tästä syystä toivon, että komissio esittäisi mahdollisimman pian kompostointia koskevan direktiiviehdotuksen.
On lisättävä, että mikäli uudelleen käytettävien ja kierrätettävien jätteiden erottelun osalta ryhdytään vakaviin toimiin ja tuotetaan kompostia, jäljelle jäävät vain pysyvät jätteet, joiden käsittely on paljon helpompaa, ja voidaan välttää polttamista, jonka tuloksena kuitenkin syntyy kaatopaikalle sijoitettavaa tuhkaa.
Lopuksi tahdon todeta, että Euroopan parlamentin ympäristöasioita käsittelevän valiokunnan esittämien tarkistusten hyväksyminen on tärkeää, mutta erityisen välttämätöntä on huolehtia siitä, että asuinalueiden ja kaatopaikkojen turvallisen vähimmäisetäisyyden noudattaminen tehdään pakolliseksi.

Matikainen-Kallström (PPE).
Arvoisa puhemies, parhaimmat kiitokset mietinnön esittelijälle direktiivin monivivahteisesta käsittelystä. Tarkistuksissa on laajasti otettu huomioon jätedirektiiviin vaadittavia asioita. Korostaisin erityisesti kahta kohtaa, tarkistuksia 6 ja 7, joissa korostetaan vaarattoman jätteen käyttöä. Vaaraton jäte määritellään sellaiseksi, jossa ei tapahdu merkittäviä fysikaalisia, kemiallisia tai biologisia muutoksia. Tällaisia ovat muun muassa kaivostoiminnan louhinnassa tai jalostuksessa syntyvä jäte tai sivutuote. Sivutuotteina pidetään maanpoistomassoja, louhittua sivukiveä tai rikastushiekkaa, joita varastoidaan kaivospiirin alueelle tai sen apualueelle, ja joilla on käyttöä kaivostoiminnassa, esimerkiksi kaivostoiminnassa syntyvien tyhjien tilojen täytteenä lisäämään turvallisuutta, tai joita voidaan jalostaa edelleen.
Kestävän käytön periaate on äärimmäisen tärkeä. Se meidän kaikkien tulisi tietää. Käytetään se aines hyväksi, mikä voidaan. On kohtuutonta, että tällainen maaperään liukenematon ja muuten vielä hyödyllinen aines luokiteltaisiin kaatopaikkajätteeksi. Sehän vain odottaa lisätoimenpiteitä. Jackson on hyvin ymmärtänyt tämän ja ottanut asian huomioon esityksessään. Kysynkin vielä lopuksi komissiolta, miksei se ole jo omassa esityksessään erottanut kovaa liukenematonta vaaratonta kiveä liukenevista materiaaleista.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, olen erittäin iloinen siitä, että Euroopan parlamentti on liittänyt tämän päivän esityslistalleen kaatopaikat, koska olemme vähitellen päässeet pitkälle tässä kaatopaikkatoimintaa koskevassa ehdotuksessa. Tämänpäiväistä keskustelua kuunnellessa tai mietintöä lukiessa voi havaita, että olemme hyvää vauhtia saamassa aikaan tärkeitä tuloksia. Olen lukenut ympäristövaliokunnan hyväksymän mietintöluonnoksen hyvin kiinnostuneena ja haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää valiokuntaa ja erityisesti rouva Jacksonia siitä suuresta työstä, jota tämän ehdotuksen parissa on tehty. Tänään on tehty useita huomioita siitä, mitä merkitystä ehdotuksella on kuluttajille ja yleisesti ottaen Euroopan kansalaisille. En kuitenkaan käsittele sitä sen enempää. Olen samaa mieltä näistä huomioista. Keskityn tarkistuksiin osaksi siksi, että se on tapamme käydä keskustelua ehdotuksista, mutta myös siksi, että ne ovat tärkeitä ja hyödyllisiä ja tekevät neuvoston yhteisestä kannasta johdonmukaisemman ja menettelyistäkin avoimempia.
Aivan yleisellä tasolla voin ilmoittaa teille, että komissio voi hyväksyä ympäristövaliokunnan hyväksymistä 19 tarkistuksesta 12. Käsittelen jokaisen tarkistuksen erikseen. Yhdyn täysin tarkistukseen 1, jossa otetaan uudessa yhteydessä esiin se, millaiseen tärkeysjärjestykseen yhteisö asettaa erilaiset jätteidenkäsittelyyn liittyvät mahdollisuudet. Komissio voi lisäksi hyväksyä tarkistuksen 4, jossa tarkennetaan, että talouden turvaamiseen liittyvät kustannukset on laskettava mukaan siihen hintaan, jonka jätteiden kaatopaikalle sijoittaminen vaatii. Sama muutos tulee esiin tarkistuksesta 12, joka myös voidaan hyväksyä. Myös tarkistus 3, jossa ilmoitetaan, että kaatopaikalle sijoitettaville jätteille määrättävät veron kaltaiset taloudelliset ohjauskeinot voivat helpottaa direktiivissä asetettujen tavoitteiden saavuttamista, voidaan hyväksyä siltä osin kuin siinä viitataan jäsenvaltioiden tasolla tehtäviin aloitteisiin.
Komissio ei voi sitä vastoin luvata, että se esittäisi uuden ehdotuksen, jolla edistetään kaatopaikalle vietävää jätettä koskevien veron kaltaisten taloudellisten ohjauskeinojen käyttöä, mitä tarkistuksessa 13 ehdotetaan. Tarkistuksessa 2 otetaan esiin ehdotus kompostointia koskevaksi direktiiviksi, mistä erityisesti herra Eisma puhui. Olen Euroopan parlamentin kanssa täysin samaa mieltä siitä, että biologisesti hajoavan jätteen kompostointi on ympäristöä säästävä ratkaisu. En voi kuitenkaan hyväksyä tapaa, jolla tämä vaatimus tarkistuksessa esitetään, ja hylkään sen vuoksi tarkistuksen, mutta en tietenkään sitä työtä, johon on jo ryhdytty.
Olen iloinen siitä, että Euroopan parlamentti voi yhtyä komission ja neuvoston toivomukseen, että biohajoavan yhdyskuntajätteen määrää vähennetään. Olen erityisen iloinen siitä, että parlamentti ehdottaa tarkistuksessa 8, että palaamme lopulliseen 25 %: n tavoitteeseen, joka sisältyy komission esitykseen. Yhteisessä kannassa jäsenvaltioille asetetaan suhteellisen pitkällä aikavälillä toteutettavia vähennystavoitteita. Rouva Jackson esitti erityisesti tarkistukseen 11 liittyviä kysymyksiä. Siihen voin myös yhtyä. Siinä sanotaan, että jäsenvaltiot, jotka ovat sijoittaneet yli 80 % kerätystä yhdyskuntajätteestä kaatopaikoille, voivat lykätä tavoitteiden saavuttamista enintään kahdella vuodella.
On kuitenkin ratkaisevaa, että 5 artiklassa mainitut biohajoavia yhdyskuntajätteitä koskevat vähennystavoitteet säilyvät muuttumattomina ja oikeudellisesti sitovina. Vain siten voimme varmistaa, että jäsenvaltioilla on parhaimmat mahdollisuudet suunnitella, aloittaa ja toteuttaa biohajoavien yhdyskuntajätteiden käsittelyä koskevat vaihtoehtoiset menetelmät. Komissio ei voi sen vuoksi hyväksyä tarkistuksia 9 ja 10.
Haluaisin painottaa, että komissio voi tehdä ainoastaan ne poikkeukset, jotka sisältyvät yhteiseen kantaan. Yhteinen kanta sisältää jo useita poikkeuksia - voidaan ehkä sanoa, että niitä on liiankin monta - joita ei mainittu komission ehdotuksessa, ja mielestäni sitä luetteloa ei todellakaan pidä tehdä pitemmäksi. Suhtaudun erityisen epäillen tarkistuksiin 6 ja 7, joihin erityisesti herra Crowley viittasi. Niiden lähtökohtana on, että direktiivin ulkopuolelle on jätettävä vaarattoman jätteen käyttö kunnostus- ja rakennustyössä ja louhostoiminnan tuloksena syntyvän vaarattoman jätteen sijoittaminen. Komissio ei voi yhtyä näihin tarkistuksiin. Emme voi taata tyydyttävää ympäristönsuojelua, jos vaarattomien jätteiden lopullinen sijoittaminen tapahtuu niin, että direktiivin määräyksiä ei oteta huomioon.
Tarkistuksessa 15 tarkennetaan toimivaltaisen viranomaisen velvoitteita jälkikäsittelyvaiheessa, ja rouva Jackson tarttui erityisesti juuri tähän tarkistukseen. Kannatan tämän tarkistuksen tavoitteita. Viimeisen lauseen muotoilu, joka liittyy korvausvastuuseen, ei kuitenkaan ole täysin selkeä. Komissio voi hyväksyä tarkistuksen periaatteessa, jos viimeinen lause voidaan ymmärtää niin, että sulkemiseen ja sen jälkitoimenpiteisiin liittyvä vastuu ei vaikuta mahdollisiin jätteiden tuottajan vastuuta käsitteleviin kansallisiin lakeihin.
Yhteisön laittomat kaatopaikat ovat vakava ongelma. Se käy selkeästi ilmi niistä monista valituksista ja anomuksista, joita komissio on saanut, ja olemme samaa mieltä parlamentin ja niiden monien puhujien kanssa, jotka ovat tänä iltana korostaneet, että tilanteen on muututtava. Komissio voi sen vuoksi hyväksyä tarkistuksen 16, jossa painotetaan, että kyseiset kaatopaikat on suljettava.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 19. Komission ehdotuksen 16 artiklassa mainitseman teknisen valiokunnan on määrättävä liitteiden sisällöstä. Liitteet on nähtävä kokonaisuutena, eikä komissio voi taata tarvittavaa ympäristönsuojelua, jos joitakin liitteiden parametrejä muutetaan tässä vaiheessa. Komissio voi kuitenkin hyväksyä tarkistuksen 18 aiheuttaman muutoksen liitteeseen 1, nimittäin, että siihen otetaan uudelleen mukaan vaatimus kaatopaikkojen vähimmäisetäisyydestä. Tiedän, että tarkistus ei merkitse juridisesti sitovaa välimatkaa, kuten komission 3 ehdotus. Sekä rouva Malone että rouva McKenna ovat maininneet siitä puheenvuoroissaan.
Siinä puhutaan sen sijaan ehdotetusta suuntaviivasta kaatopaikka-alueen vähimmäisetäisyydeksi asuin- ja virkistysalueisiin, vesiteihin, vesistöihin ja muihin maaseutu- ja kaupunkialueisiin. Kuten tiedämme, neuvosto ei hyväksynyt sitovaa vähimmäisetäisyyttä, jota ehdotettiin komission ehdotuksessa ja tarkistuksessa 20. Toivon, että neuvosto hyväksyy tämän varovaisemman tavan, jolla varmistetaan kaatopaikkojen vähimmäisetäisyys, ja pidän sen vuoksi nykyistä tarkistusta 18 parempana kuin tarkistusta 20, etenkin koska luulen, että se parantaa mahdollisuuksiamme saada ehdotus läpi neuvostossa.
Lopuksi haluan vain lyhyesti mainita, että komissio voi hyväksyä tarkistuksen 17, jossa käsitellään luvan saaneita tai jo käytössä olevia kaatopaikkoja koskevaa aikarajaa, tarkistuksen 14, jossa käsitellään direktiivin ulkopuolelle jääneiden kaatopaikkojen valvontaa ja tarkistuksen 5, jossa käsitellään nestemäisten jätteiden määritelmää. Rouva McKenna kysyi minulta erityisesti 14 artiklasta, jossa määrätään, että toiminnassa olevien kaatopaikkojen on täytettävä direktiivin vaatimukset. Suljetut kaatopaikat, jotka on suljettu ennen tämän direktiivin toimeenpanoa jäsenvaltioissa, eivät siis kuulu tämän direktiivin vaatimusten piiriin. Se merkitsee sitä, että tämän direktiivin myötä meillä ei ole mahdollisuutta toimia tässä tilanteessa, ja toivon sen vuoksi tietenkin, että jäsenvaltiot toimivat vastuullisesti, mutta haluaisin kuitenkin korostaa, että on tärkeää muistaa, että olemassa olevien kaatopaikkojen on tietenkin noudatettava jätteitä koskevan puitedirektiivin 4 artiklaa, jossa määrätään, että kaatopaikoilla on nykyään oltava lupa ja että jätteet on sijoitettava kaatopaikoille ilman, että siitä on haittaa ihmisille ja ympäristölle.
Toivon siis, että Euroopan parlamentti hyväksyy tämän tekstin, jonka avulla voidaan taata luonnonsuojelun korkea taso. Useissa tarkistuksissa mennään oikeaan suuntaan ja niissä tiukennetaan neuvoston yhteisessä kannassa esitettyjä ympäristöä koskevia vaatimuksia, ja olenkin sen vuoksi erittäin iloinen Euroopan parlamentin antamasta rakentavasta tuesta. Haluan tehdä kaikkeni, jotta saamme mahdollisimman pian hyväksyttyä ympäristön näkökulmasta puolustettavissa olevan direktiivin, jossa käsitellään jätteiden lopullista sijoitusta.

Eisma
Arvoisa puhemies, olen kuunnellut tarkasti komission mielipidettä kaikista tarkistuksista, mutta minulta meni ohi komission kanta tarkistuksesta 19.

Puhemies
Arvoisa rouva komission jäsen, voisitteko vastata vielä siihen? On kyse tarkistuksesta 19.

Bjerregaard
Herra Eisma, uskon käsitelleeni sitä, sillä totesin, että en voinut hyväksyä teknistä komiteaa koskevaa tarkistusta.

Watson
Voisiko rouva komission jäsen selventää myös, sanoiko hän hyväksyvänsä vai hylkäävänsä tarkistuksen 11? Se jäi minulle epäselväksi.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, minäkin mainitsin sen tarkistuksen. Hyväksymme tarkistuksen 11.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Bjerregaard!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.
Istunto päättyi klo 19.35.

