Eurooppa-neuvoston valmistelu (14.-15. joulukuuta 2006) (jatkoa keskustelulle)
José Manuel Barroso
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Frattini, hyvät parlamentin jäsenet, kesäkuussa kokoontunut Eurooppa-neuvosto oli tärkeä vaihe menettelyjen kannalta monesta syystä. Haluan mainita niistä erityisesti yhden. Katson, että kesäkuun Eurooppa-neuvostossa hylättiin lopullisesti ajatus siitä, että Euroopan unionin toimielinmuutosten ja uusien menettelytapojen täytäntöönpanon välillä olisi jonkinlainen ristiriita. Aikaisemmin niiden, jotka puhuivat poliittisesta ohjelmasta, tuloksiin ja käytännön hankkeisiin keskittyvästä ohjelmasta, sanottiin usein välttelevän jollakin tavalla institutionaalista keskustelua. Toisaalta niitä, jotka puhuivat perustuslain puolesta, syytettiin omaan napaan tuijottamisesta ja pakkomielteisestä takertumisesta teknisiin näkökohtiin. Uskon, että tämä ajatus on haudattu lopullisesti.
Kesäkuussa hyväksytty kaksitasoinen strategia osoittaa, kuinka nämä molemmat näkökohdat liittyvät yhteen ja kuinka ne voivat tukea vastavuoroisesti toinen toistaan. Nimittäin niin kauan kuin meidän on työskenneltävä unionissa, joka ei ole niin tehokas ja niin demokraattinen kuin tiedämme sen voivan olla, emme onnistu vakuuttamaan täysin kansalaisiamme pyrkimyksillämme toteuttaa politiikkaa, jota he odottavat meiltä. Joka kerta kun ehdotamme menettelytapoja, joilla on tarkoitus parantaa kansalaistemme elämää, vakuutamme ihmiset ainoastaan siitä, että otamme jälleen yhden askeleen tiellä kohti Euroopan yhdentymistä.
Puheenjohtajavaltio Suomi on osoittanut ymmärtävänsä täydellisesti asioiden tilan, ja siksi se on toteuttanut kuuden kuukauden ajan käytännönläheisiä ja tarkkaan kohdennettuja toimia. Nämä kuusi kuukautta ovat osoittaneet sen ymmärtävän aidosti, mitä parlamentti, neuvosto ja komissio voivat tarjota EU:lle tehdessään yhteistyötä. Tulokset ovat nähtävissä: niitä ovat yhteisymmärrys arkaluonteisista asioista, kuten uudesta REACH-asetuksesta, globalisaatioon mukautumista helpottava rahasto - josta olen erityisen ylpeä, sillä aloite tuli komissiolta, kuten tiedätte - nopea reagointi Libanonin kriisiin, Bulgarian ja Romanian liittymisen sujuva valmistelu, niin arkaluonteinen kuin asia onkin, sekä pyrkimykset muuttaa EU:n ulkopolitiikkaa johdonmukaisempaan suuntaan. Tästä voidaan tehdä se johtopäätös, että edistystä on todella saatu aikaan.
Tällä viikolla on alkamassa Eurooppa-neuvosto, jossa keskitytään erittäin tärkeisiin kysymyksiin, joiden suhteen puheenjohtajavaltio Suomi on jo osoittanut Euroopan unionin toimivan määrätietoisella ja ennakoivalla tavalla.
Haluan puhua aluksi innovoinnista. Lahdessa käytiin tästä aiheesta hyvin laadukasta keskustelua. Keskustelusta jäi mieleen kuva eurooppalaisista johtajista, jotka ovat päättäneet aidosti toimia innovoinnin puolesta. Katsonkin, että nyt voimme todella sanoa innovoinnin olevan yksi Euroopan unionin tärkeimmistä poliittisista painopisteistä. Olen tästä hyvin ilahtunut. Kuten voitte huomata lukiessanne eilen julkaisemaamme vuosikertomusta kasvua ja työllisyyttä koskevan Lissabonin strategian täytäntöönpanosta, innovointi on asetettu etusijalle paitsi yhteisössä myös monenlaisissa kansallisissa menettelytavoissa. Katson siksi, etteivät eurooppalaisten johtajien puheet Lahdessa olleet pelkkää sanahelinää: useissa jäsenvaltioissa on saatu aikaan huomattavaa edistystä. Jos tarkoituksena on kuitenkin saada aikaan todellinen EU:n talouden muutos, eurooppalaista ulottuvuutta ei voida sivuuttaa. Meidän on kieltämättä toteutettava enemmän kansallisia toimia, mutta meidän on myös tartuttava tilaisuuteen voidaksemme hyödyntää eurooppalaista ulottuvuutta mahdollisimman tehokkaasti.
Toimielimenne, parlamentti, on myös kiinnittänyt huomiota teollis- ja tekijänoikeuksiin, yhteisiin teknologia-aloitteisiin ja standardointiin sekä moniin muihin aloihin, joilla tarvitaan EU:n toimia. Uskon, että Eurooppa-neuvostossa edistytään näissä tehtävissä.
Neuvosto valmistautuu epäilemättä käsittelemään innovointi-, energia- ja ilmastonmuutoskysymyksiä kevään 2007 Eurooppa-neuvostossa, jossa uskoakseni käsitellään näitä asioita hyvin paljon. Olen iloinen siitä, että Euroopan komissio on voinut vaikuttaa - vieläpä merkittävästi - tähän työhön Euroopan teknologiainstituuttia koskevien ehdotustensa muodossa.
Sen lisäksi, että Euroopan teknologiainstituutti edistää suoraan innovointia Euroopan unionissa, se myös symboloi - ja on muistettava, että symboleilla on toisinaan hyvin suuri merkitys - sitä tapaa, jolla Euroopan unioni osoittaa olevansa kunnianhimoinen ja innovatiivinen. On myönteistä ja hyvin tärkeää, että Euroopan parlamentin jäsenet kannattavat Euroopan teknologiainstituuttia. Toivon, että parlamentti ja neuvosto ottavat Euroopan teknologiainstituutin prioriteettilistalleen, jotta se voi aloittaa toimintansa mahdollisimman pian. Haluan kiittää puheenjohtajavaltio Suomea vankkumattomasta tuesta, jota se on antanut tälle EU:n tärkeälle hankkeelle.
Seuraavaksi puhun maahanmuutosta. Tuskin mikään muu kuva vaikutti syksyllä ihmisiin yhtä voimakkaasti kuin kuva miehistä ja naisista, jotka olivat valmiita vaarantamaan henkensä päästäkseen Euroopan rannikoille. Asiaan oli reagoitava kiireesti, ja olen ilahtunut siitä, että Euroopan unioni osoitti olevansa tehtävän tasalla. Maahanmuuttoa koskeva kokonaisvaltainen lähestymistapamme, johon kuuluu aikaisempaa tiiviimpää merirajoilla tehtävää yhteistyötä ja Frontexin kaltaisten välineiden vahvistamista, voimistaa entisestään vahvaa reaktiotamme, jonka vaikutukset ulottuivat pitkälle ja joka toteutettiin hyvin käytännönläheisellä tavalla. Jos Eurooppa-neuvosto hyväksyisi tämän lähestymistavan, se osoittaisi selvästi, että kyse on yhteisestä ongelmasta, johon Euroopan unionin on löydettävä yhteinen ratkaisu.
On totta, että tällä alalla on yhä ongelmia. Uskon kuitenkin, että käyttämämme lähestymistapa, komission muotoilema kokonaisvaltainen lähestymistapa, voi olla oikea ratkaisu Euroopan unionille. Meidän on ryhdyttävä heti töihin ja suhtauduttava asiaan pitkän aikavälin haasteena. Meidän on siksi koordinoitava sisäisten ja ulkoisten välineiden käyttöä ja lisättävä vuoropuhelua lähtö-, kauttakulku- ja kohdemaiden kanssa. Tämä tarkoittaa sitä, että meidän on myös kiinnitettävä enemmän huomiota kotouttamiseen ja kulttuurien väliseen vuoropuheluun.
Meidän on nähtävä asiat sellaisina kuin ne todellisuudessa ovat: jos haluamme toimia tehokkaasti, tarvitsemme tarkoituksenmukaiset välineet. Siksi meidän on tärkeää tehostaa päätöksentekomenettelyjämme, jotta voimme reagoida jatkossa nopeammin sekä maahanmuuton alalla että oikeus- ja sisäasioiden alalla yleensä. Olen vahvasti samaa mieltä siitä, mitä puheenjohtajavaltio Suomen edustaja juuri sanoi. Mikäli jäsenvaltiot haluavat todella osoittaa päättäneensä tehdä yhteistyötä laittoman maahanmuuton torjumiseksi sekä maahanmuuttopolitiikkaa, oikeutta ja turvallisuutta koskevissa asioissa, niillä on nyt hyvä tilaisuus tuoda tämä tahtonsa esiin muuttamalla EU:n päätöksentekomenettelyjä yksinkertaisempaan, nopeampaan, tehokkaampaan ja käytännöllisempään suuntaan! Meidän ei ole mitään järkeä estää itseämme hyödyntämästä niitä institutionaalisia mahdollisuuksia, joita meillä on jo nyt.
(EN) Arvoisa puhemies, haluan ottaa esiin viimeisenä mutten missään nimessä vähäisimpänä asiana laajentumisen. Jotkut saattavat ajatella, että asiat, joita meidän on käsiteltävä tällä viikolla, osoittavat, ettei laajentumispolitiikkaa ole toteutettu tehokkaasti. Haluan selventää, miksi tämä käsitys on virheellinen.
Pidän ensinnäkin kritiikkiä kummallisena, sillä olemme ottamassa laajentumisen alalla seuraavan askeleen vain muutaman viikon päästä. Parlamentin eilinen äänestystulos osoitti luottamusta kahta komission jäsentä kohtaan ja symboloi sitä, kuinka tärkeänä parlamentti pitää Bulgarian ja Romanian liittymistä Euroopan unioniin. Se symboloi myös sitä keskeistä tehtävää, jossa Euroopan parlamentti on toiminut mahdollistaakseen laajentumisen ja saadakseen sen onnistumaan. Vuoden 2004 laajentumisen edut ovat 25 jäsenvaltion EU:lle ilmeiset. Minulla ei ole epäilystäkään siitä, ettemmekö tarkastelisi myöhemmin EU:n laajentumista 27 jäsenvaltion unioniksi yhtä tyytyväisinä.
Eurooppa-neuvostossa keskitytään kuitenkin kahteen kysymykseen: EU:n kykyyn ottaa uusia jäseniä sekä Turkin kanssa käytäviin liittymisneuvotteluihin.
Komission kertomuksessa EU:n kyvystä ottaa uusia jäseniä pannaan merkille, että laajentumisen seurauksista on esitetty aiheellisia kysymyksiä. Kaikki täällä olevat tietävät, ettei Euroopan unioni ole yrittänyt salata laajentumisen seurauksia. Miksi tekisimme niin, kun edessämme olevat todisteet osoittavat seurausten olevan hyvin myönteisiä?
Meidän on kuitenkin suhtauduttava näihin huolenaiheisiin asianmukaisella tavalla ja osoitettava, kuinka vakavasti EU suhtautuu vastuuseensa varmistaa, että laajentuminen toimii. Laajentuminen nimittäin todella toimii sekä EU:hun liittyvien uusien jäsenvaltioiden että laajentuneen Euroopan unionin kannalta. Meidän on kaikkien suhtauduttava vastuullisemmin velvollisuuteemme osallistua aktiivisesti tähän keskusteluun. Olen sanonut varsin usein, ettei laajentumista voida viedä eteenpäin byrokraattisesti eikä edes diplomaattisesti: se on hoidettava demokraattisesti. Meidän on voitettava EU:n kansalaisten luottamus.
Komissio antoi kaksi viikkoa sitten Turkkia koskevan suosituksensa. Sen pohjalta neuvosto päätti tällä viikolla keskeyttää neuvottelut useista keskeisistä kysymyksistä. Tämä on selvä merkki siitä, ettei oikeudellisten velvoitteiden rikkomista hyväksytä. Samalla neuvotteluprosessin jatkaminen on kuitenkin myös selvästi oma strateginen etumme. Molempien osapuolten on noudatettava sääntöjä. Toivomme, että Turkki osoittaa haluavansa täyttää velvoitteensa.
Ymmärrämme, että meidän on tärkeää osoittaa olevamme uskottavia puhuessamme laajentumisen ehdoista. Tarvitsemme laajentumiselle kansalaisten tuen, jotta voimme näyttää, että olemme uskottavia, että sitoumuksia on kunnioitettava ja että olemme oikeudenmukaisia ja tiukkoja tarkastellessamme sitä, kuinka eri ehdokasvaltiot edistyvät liittymisprosessissaan.
Tiedämme, että meidän on pidettävä ehdokasvaltiot motivoituneina. Laajentuminen on edistyksen kannalta niin myönteinen voima, että meidän kaikkien etumme on, että ehdokkaat jatkavat vaikeita uudistuksia, jotka vievät vääjäämättä kauan aikaa. Kroatia on aloittanut uudistukset hienosti, ja jos se jatkaa uudistustyötä, siitä tulee todennäköisesti seuraava EU:hun liittyvä valtio. Myös Länsi-Balkanin valtiot ovat saaneet aikaan edistystä. Olemme tarjonneet niille selviä eurooppalaisia tulevaisuudennäkymiä ja meidän pitäisi osoittaa niille suhtautuvamme vakavasti Balkanin maiden eurooppalaisiin tulevaisuudennäkymiin.
Meidän on saavutettava laajentumisesta uusi yhteisymmärrys, niin että tunnustamme laajentumisen strategisen arvon ja varmistamme toimintakykymme säilymisen, samalla kun otamme uusia jäseniä. Komissio pitää jatkossakin lujasti kiinni keskeisistä periaatteista: tehtyjen sitoumusten noudattamisesta, tiukasta ja oikeudenmukaisesta arvioinnista sekä pyrkimyksistä parantaa prosessin laatua. Laajentumisprosessi on osoittautunut joustavammaksi kuin koskaan.
Haluan lopuksi kertoa teille toivovani vilpittömästi, että Eurooppa-neuvosto vahvistaa tällä viikolla laajentuneen Euroopan unionin olevan valmis kohtaamaan nykypäivän ja tulevaisuuden haasteet. Kiitos.
(Suosionosoituksia)
Hans-Gert Poettering
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, kuten neuvoston puheenjohtaja sanoi, meidän on suunnattava katseemme tulevaisuuteen, ja juuri niin meidän on uskoakseni tänään tehtävä. Meidän on suunnattava katseemme paitsi Euroopan unionin myös koko Euroopan ja koko maailman tulevaisuuteen. Parhaita puheenjohtajamaita yleensä ovat ne, jotka eivät tee mitään ilmiömäistä vaan työskentelevät hyväntahtoisesti ja määrätietoisesti, ja tiedämme, että puheenjohtajavaltio Suomi on onnistunut tässä erityisen hyvin.
Toivon, että huomenna ja ylihuomenna pidettävässä Brysselin huippukokouksessa, johon Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä valmistautuu huomenna iltapäivällä, on mahdollista päättää joistakin laajentumista koskevista suuntaviivoista. Puheenvuoronsa päätteeksi komission puheenjohtaja kehotti meitä antamaan sellaisen viestin, että pidämme kiinni sitoumuksistamme. Olemme avoinna myös niille maille, jotka ovat hyvin tavalliseen tapaan hakeneet Euroopan unionin jäsenyyttä. En tarkoita tällä ainoastaan Kroatiaa, vaan myös koko Balkanin aluetta. Näihin maihin sovelletaan kuitenkin luonnollisesti tiettyjä ehtoja. Meidän on hoidettava velvoitteemme - pacta sunt servanda - ja tämä koskee molempia osapuolia.
Arvoisa komission puheenjohtaja, kiitän teitä ja koko komissiota lämpimästi siitä kauaskatseisesta, peräänantamattomasta ja oikeudenmukaisesta tavasta, jolla olette käsitelleet Turkin kysymystä, sillä tällä polulla meillä ei ole varaa harha-askeliin. Olette vältelleet selkkauksen ja todella vakavan riidan syntymistä Turkin ja Euroopan unionin välille. Ellei Turkki toisaalta kuitenkaan täytä velvoitteitaan - esimerkiksi Kyproksen tapauksessa, jossa se on luvannut ratkaista ongelman ja tunnustaa tulliliiton tekemättä kuitenkaan niin - emme saa alistua ja hyväksyä tätä, vaan meidän on annettava oman uskottavuutemme tähden viesti, jossa kantamme tehdään selväksi.
Ellemme olisi antaneet Turkille minkäänlaista merkkiä, olisimme menettäneet uskon itseemme. Kuka sitten luottaisi enää Euroopan unioniin? Tästä syystä se, mitä komissio on ehdottanut tekevänsä asialle ja minkä ulkoministerit ovat hyväksyneet, osoittaa suurta vastuullisuutta ja on johtanut järkevään sovitteluratkaisuun.
Euroopan unionin on nyt parannettava kykyään ottaa uusia jäseniä. Olen kiitollinen neuvoston puheenjohtajavaltiolle Suomelle siitä, että se on ottanut monissa kahdenvälisissä keskusteluissa esiin kysymyksen siitä, kuinka voisimme ratkaista perustuslakia koskevan ongelman. Ilahduin siitä, että ministeri Lehtomäki totesi olevan ilmeistä, että kaikki hallitukset ovat yhtä mieltä uudistustarpeesta. Tämä tarkoittaa, että perustuslakisopimuksen sisältö hyväksytään pohjimmiltaan. Haluan todeta - rauhallisesti ja ryhmämme Euroopan kansanpuoluetta edustavien jäsenten puolesta - että meidän on tehtävä osassa 1 kuvatuista uudistuksista totta ja että meidän on myös tehtävä päätös asiasta, joka muodostaa niin sanoakseni arvojemme oikeusperustan, eli siitä, mikä vahvistetaan osassa 2. Tämä osahan on jo joka tapauksessa hyväksytty Nizzassa peruskirjan muodossa, eikä sen muuttamiseen velvoittavaksi lainsäädännöksi pitäisi liittyä mitään ongelmia. Se, mitä me Euroopan kansanpuolueen jäsenet haluamme saavuttaa, riippuu juuri tästä.
Joku voi ehkä ajatella, että on liioiteltua kiitellä komissiota tässä vaiheessa, mutta kun kiitos on perusteltu, se on lausuttava ääneen. Juuri komission puheenjohtaja ehdotti 25. maaliskuuta Eurooppa-neuvoston, Euroopan parlamentin ja komission yhteistä julistusta. Katsomme sen olevan erittäin hyvä asia ja kannatamme sitä. Lisäksi haluamme todeta hallituksille, että jos niistä jokin vastustaa Euroopan parlamentin osallistumista, sillä on edessään ongelma ainakin meidän ryhmämme muodossa, koska haluamme yhteisen julistuksen, joka sitoo meidät uudistuksiimme ja ilmentää arvojamme.
Haluan puhua lopuksi aiheesta, josta meidän on oltava tietoisempia. Kyse on ilmastonmuutoksesta. Olemme toki vapaita tekemään tällä planeetalla, mitä haluamme, mutta jos ilmasto muuttuu tavalla, joka saattaa meidät vaaraan ja köyhdyttää laajoja alueita, poliittiset pyrkimyksemme eivät auta meitä millään tavalla. Juuri tästä syystä Euroopan parlamentin ja muiden toimielinten on asetettava ilmastonmuutosasiat etusijalle. Toivotan neuvoston puheenjohtajalle, komission puheenjohtajalle ja tietenkin myös omalle puhemiehellemme, joka toimii tapansa mukaan asiassa aktiivisesti, onnea ja menestystä Eurooppa-neuvostoon yhteisten pyrkimystemme ja meidän kaikkien yhteisen EU:n edistämiseksi.
Martin Schulz
PSE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan unionin politiikassa ollaan siirtymässä Euroopan parlamentin vaalikauden toisella puoliskolla ratkaisevaan vaiheeseen. Tälle vaalikaudelle on ollut ominaista ratkaisujen löytäminen moniin kysymyksiin ja ongelmiin, jotka ovat ratkaisevan tärkeitä EU:n tulevaisuuden kannalta. Haluan siksi aivan aluksi todeta ryhmäni puolesta, että olemme valmiita käymään tänä aikana muiden toimielinten - neuvoston ja erityisesti komission - kanssa rakentavaa vuoropuhelua, jolla pyritään löytämään tie ulos umpikujasta, johon EU on ajautunut.
Vaalikautemme ensimmäisellä puoliskolla meillä oli Euroopan parlamentissa aihetta monenlaiseen oikeutettuun kritiikkiin, josta osa kohdistui suoraan komissioon. Haluamme kuitenkin tehdä komission kanssa tiivistä yhteistyötä sellaisten asioiden kuin tulevan huippukokouksen valmistelun ja ennen kaikkea sen arvioinnin alalla siltä pohjalta, että EU:n sisämarkkinoille on luotava sosiaalinen ulottuvuus tai ihmiset kääntävät sille selkänsä. Päätimme Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen kokouksessa useista suuntaviivoista ja määrittelimme tiettyjä vaatimuksia, joita aiomme esittää tässä huippukokouksessa. Lisäksi kollegani Poul Nyrup Rasmussen, joka valittiin tuolloin uudelleen puheenjohtajaksemme, puhuu pian ryhmämme puolesta Euroopan unionin sosiaalisesta ulottuvuudesta. Meidän on siis valittava joko sosiaaliturva tai se, että kansa kääntää meille selkänsä. Mitä tapahtuisikaan, jos jälkimmäinen vaihtoehto toteutuisi ja jos EU:n yhdentymishankkeen tämänhetkinen lamaannus uhkaisi tuhota koko hankkeen? Arvoisa komission puheenjohtaja Barroso, siinä tapauksessa kuvaamianne tehtäviä ei voitaisi hoitaa. Kortit ovat pöydällä. On helppoa kuvailla, mitä meidän on tehtävä. Ilmastonmuutoksesta ei voida käydä kevyttä keskustelua. Jos kaikki 2,3 miljardia kiinalaista ja intialaista katsovat, että heillä on oikeus käyttää yhtä paljon energiaa kuin meillä eurooppalaisilla sekä amerikkalaisilla, niiden talouksien kasvunopeus koituu tämän planeetan kuolemaksi. Voimme leikata täällä Euroopan unionissa hiilidioksidipäästöjämme niin paljon kuin haluamme, mutta määrä, jonka ne päästävät ilmaan, on moninkertaisesti liian suuri. Meidän on toimittava, ja Euroopan unionin on toimittava asiassa johtavassa asemassa.
Kortit ovat pöydällä. Venäjä ei ole moitteeton demokratia, ja sen sisäpolitiikasta on keskusteltava. Tarvitsemme kuitenkin sitä ratkaistaksemme mieltämme askarruttavat kansainväliset konfliktit. Iranin tai Lähi-idän konflikteja ei nimittäin kyetä ratkaisemaan ilman Venäjää, jota itseään - otettakoon tämä huomioon - Pohjois-Korea uhkaa ydinasein. Olen siis kiitollinen neuvoston puheenjohtajavaltiolle Suomelle siitä, että se on tehnyt kovasti työtä tämän kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen valmistelemiseksi ja neuvottelujen käynnistämiseksi. Toivon myös Puolan hallituksen huomaavan lopulta, että tarvitsemme tämän kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen.
Kuvaamani kansainväliset konfliktit - erityisesti Lähi-idän konflikti - ovat todellinen ja vakava vaara, ja rauhan solmiminen edellyttää paljon nokkelaa toimintaa. Yksi askel, joka meidän on otettava, jos haluamme rakentaa sillan Euroopan naapurustossa oleville epävakaille alueille, on liittymisnäkymien myöntäminen Turkille. Juuri hyväksytty teksti on päätöslauselma sanan todellisessa merkityksessä. Se on ennen kaikkea viesti Turkin hallitukselle siitä, että haluamme jatkaa neuvotteluja sen kanssa, ja vetoan siihen, ettei se jättäisi uudistuksiaan kesken eikä antaisi periksi houkutukselle käyttää sisäpoliittista korttia ja hankkia EU:n vastaisilla toimillaan muutaman äänen lisää - ja todeta tämän jälkeen, että ymmärsimme asian väärin. Se ei käy, eikä myöskään ole hyväksyttävää, että me lähetämme omalta osaltamme yhtenä päivänä yhdenlaisen viestin ja toisena toisenlaisen. Tästä syystä jäsen Poetteringin ja liittokansleri Merkelin on päätettävä siinä vaiheessa, kun Saksasta tulee neuvoston puheenjohtajavaltio, mitä he haluavat ja haluavatko he antaa Turkille liittymisnäkymät. Toisin sanoen epätoivoiset pyrkimykset löytää jonkinlainen syy, jonka perusteella olisi mahdollista sanoa, ettei se käy - sitä voitaisiin nimittää vaikkapa Kyproksen tekosyyksi - eivät tuota tulosta, ja siksi komissio tekee viisaan päätöksen ja Ankara antaa epäasiallisen vastauksen. Toivon, että pääministeri Erdogan miettii asiaa vielä uudelleen. Yleisesti ottaen nämä liittymisnäkymät ovat kuitenkin välttämättömät Euroopan unionin turvallisuuden kannalta.
Lisään vielä, että sanon näin, vaikka olen hyvin tietoinen siitä, että monet suhtautuvat asiaan epäillen. Poliitikkojen on kuitenkin oltava toisinaan riittävän rohkeita sanoakseen tämän, vaikka he tietävät kansan suhtautuvaan asiaan epäilevästi ja vaikka he ovat perillä siitä, että heidän äänestäjänsä saattavat olla asiasta eri mieltä - äänestäjien vakuuttamiseksi on tehtävä työtä. Poliitikkojen on esitettävä perustelunsa antamatta periksi jokapäiväistä politiikkaa leimaavalle opportunismille, joka saattaisi viedä heidät voittoon seuraavissa vaaleissa. On kuitenkin todettava, että on paljon vaarallisempaa polttaa islamilaiseen maailmaan vievä silta, jonka turkkilaisten liittyminen Euroopan unioniin auttaa meidät rakentamaan, kuin hävitä yhdet vaalit. Tämän huippukokouksen kortit ovat pöydällä. Ongelmiin voidaan puuttua, ja olen yrittänyt kuvailla, kuinka me Euroopan parlamentin sosialidemokraattisessa ryhmässä voimme edistää asiaa omalta osaltamme.
(Suosionosoituksia)
Graham Watson
ALDE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, tarkkailijat ilahtuvat kuullessaan, että puheenjohtajavaltio on aikeissa lyhentää neuvoston päätelmiä. Tämänhetkinen tekstiluonnos on ainakin ranskaksi ymmärtääkseni noin 20 sivua pitkä, kun tavallisesti se on 60 sivua. Sen sijaan he saattavat ilahtua hieman vähemmän kuullessaan jäsen Poetteringilta, että Euroopan kansanpuolue kokoontuu huomenna valmistellakseen huippukokousta. Euroopan kansanpuolueen jäsenet ovat niin erimielisiä Turkin kaltaisista kysymyksistä, että heidän valmistellessaan huippukokousta asiat eivät muutu yhtään parempaan suuntaan! Itse asiassa neuvoston sihteeristö valmistelee ymmärtääkseni kirjettä, jossa todetaan, että "ellei tilanne parane pikaisesti, saatamme pyytää teitä lopettamaan auttamisemme"!
Haluan puhua kolmesta kysymyksestä, jotka ovat huippukokouksen esityslistalla: laajentumisesta, energiasta ja maahanmuutosta. Neuvosto keskustelee laajentumisesta ja epäilemättä myös EU:n kyvystä ottaa uusia jäseniä. Ehkäpä se pääsee sopimukseen siitä, mihin Eurooppa päättyy. Luulen kuitenkin, että Jean Monnet oli oikeassa puhuessaan vuonna 1955 Euroopan parlamentin edeltäjälle, Euroopan hiili- ja teräsyhteisön yleiskokoukselle, "laajemmasta yhdentyneestä Euroopasta, jonka rajat asettavat vain ne, jotka eivät ole vielä liittyneet siihen". Kiinalaiset esittäisivät asian hieman arkipäiväisemmin seuraavaan tapaan: "ne, jotka päättävät, onko linja-auto täynnä, ovat bussin ulkopuolella".
Turkista on tärkeää käydä keskustelua, ja kiitän komissiota ja erityisesti komission jäsentä Rehniä toimiin ryhtymisestä ja vankan ehdotuksen tekemisestä ennen kuin jäsenvaltioiden hallitusten oli aika reagoida anarkistisesti. Ulkoministerit ovat antaneet tukensa tälle vankalle ehdotukselle, ja toivon neuvoston ottavan sen käsittelyyn. Tunnustetaan kuitenkin, että ennen kuin jatkamme keskusteluja laajentumisesta, meidän on saatava omat perustuslakiasiamme hoidettua, sillä EU:n kansalaiset eivät halua EU:n laajentuvan enempää, ellei unionin tulevalla kehityksellä ole selkeää perustaa. Meidän ei kannata miettiä, voimmeko kirjoittaa Nizzan sopimuksen uusiksi mahdollistaaksemme Kroatian liittymisen. Hoidetaan perustuslakiasia ensin.
Jatkan puhumalla energiasta. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ryhmäni on hyvin huolissaan siitä, että Euroopan unioni on vaarassa joutua biopolttoaineiden alalla tuottajien panttivangiksi, olivatpa nämä venäläisiä, pohjoisafrikkalaisia tai keskiaasialaisia tai jopa latinalaisamerikkalaisia. Meidän onkin leikattava EU:ssa kiireesti moottoriajoneuvojen ja sähkölaitteiden kulutusta, lämmityksestä johtuvaa kulutusta parantamalla rakennusten suunnittelua, leikattava elektroniikan kulutusta sekä lisättävä turvallisiin ja kestäviin energialähteisiin perustuvaa tuotantoa. Tällaisia lähteitä ovat biomassa, josta komissio on antanut ehdotuksen, sekä uusiutuvat energialähteet. Tämä olisi kenties mahdollista tutkimuksen keinoin ja siirtymällä vetytalouteen tai tarkastelemalla ydinfuusioon liittyviä mahdollisuuksia.
Meidän on vapautettava markkinat, sillä se, ettei meillä ole EU:ssa kunnollista energiapolitiikkaa, johtuu osittain siitä, ettemme ole vapauttaneet markkinoita kunnolla. On mukavaa havaita, että jopa sosiaalidemokraatit, jotka kokoontuivat Portossa viime viikolla, ovat viimeinkin panneet merkille, että kilpailusta tulee tärkeä asia tulevan kehityksen kannalta.
Maahanmuutosta totean, että komissio ja neuvosto keskittyvät liiaksi turvallisuusnäkökohtiin eivätkä riittävästi taloudellisiin tai humanitäärisiin näkökohtiin. Emme voi puhua maahanmuuton "tehokkaasta hallitsemisesta", rajaturvallisuusviraston "vahvistamisesta" tai mistään muustakaan sellaisesta, ellemme pane merkille, millainen inhimillinen tragedia eteläisillä rannoillamme on käynnissä, sillä ihmiset tietävät löytävänsä työtä täältä Euroopasta. Puhemies sanoi tämän olevan pitkän aikavälin haaste. Tämä kyllä pitää paikkansa, mutta neuvosto ei ole tehnyt asialle viiteen vuoteen yhtään mitään, ja meidän on saatava asiassa aikaan edistystä.
Loppuun lisään, että jos neuvosto alkaa keskustella Galileon sijainnista - ymmärtääkseni sitä tavoittelevat Praha, Valetta ja Ljubljana - miksei asiassa otettaisi esimerkkiä tästä ihanasta toimielimestä ja sijoitettaisi toimintaa kolmeen eri paikkaan? Ainakin ne, jotka pohtivat Galileon sijoittamista, voisivat todeta eppur si muove!
Puhemies
Hyvä jäsen Watson, ette varmaankaan ole tosissanne?
