
Puhemies
Hyvät kollegani, jotkut kollegat eivät kuulleet eilisiä surunvalittelujani Lounais-Ranskan maakunnissa sattuneista vakavista tulvista. Puhuin todella niistä ja kerroin, miten paljon nämä tapahtumat koskettivat meitä, ja lisäisin vielä, että pyydämme tietysti komissiota toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet sekä katastrofien uhrien auttamiseksi että kyseisen hallituksen toimenpiteiden täydentämiseksi. Puhuin muuten myös Turkin vakavasta maanjäristyksestä. Minun oli siis toistettava nämä asiat teille.

Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?
Barón Crespo haluaa puheenvuoron.

Barón Crespo
Haluan tervehtiä korkea edustaja Solanaa.

Puhemies
Niinpä tietysti, tervehdimme häntä hetken kuluttua.
Katsokaapa tätä vastaanottoa, arvoisa korkea edustaja Solana!
Onko pöytäkirjasta huomautettavaa?

Nogueira Román
Arvoisa puhemies, pöytäkirjassa lukee erheellisesti, että äänestin Smetin mietinnön tarkistusta 7 vastaan, joten totean äänestäneeni sen puolesta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, parlamentin jäsen Nogueira Román, oikaisemme asian ilmoituksenne mukaisesti.

Korakas
Me Kreikan kommunistipuolueen kolme edustajaa protestoimme Solanan läsnäoloa vastaan. NATOn pääsihteerinä hän on yksi päävastuullisista rikokseen, joka tehtiin Jugoslaviaa vastaan. Emme hyväksy sitä, että hänet on nimitetty yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkeaksi edustajaksi, ja vastalauseena poistumme salista.

Puhemies
Parlamentin jäsen Korakas, puheenvuoronne ei liittynyt millään tavalla pöytäkirjaan.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Dupuis
Arvoisa puhemies, haluan puheenvuorossani tietysti tervehtiä Solanaa mutta kysyisin myös, milloin vahvistetaan määräaika tarkistusten jättämiselle tämän päivän esityslistalla olevaan OLAFia koskevaan mietintöön. Sitoutumattomina meidän on erityisen vaikeaa kerätä allekirjoituksia, kuten tiedätte. Haluaisimme siis tietää, milloin on Napolitanon mietintöön esitettävien tarkistuksen määräaika.

Puhemies
Odotamme parhaillaan vahvistusta siitä, että mietintö on saatavana kaikilla kielillä. Määräaika tarkistusten jättämiselle vahvistetaan, kun olemme saaneet tämän vahvistuksen ja pystymme käsittelemään mietintöä.

Dupuis
Onko määräaika 24 tuntia, kuten työjärjestyksessä määrätään?

Puhemies
On tietysti.

Solanan lausuma
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Solanan julkilausuma yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kehittämisestä.
Arvoisa korkea edustaja Solana, meillä on erityinen ilo toivottaa teidät ensimmäistä kertaa tervetulleeksi parlamenttiin.

Olemme erittäin kiinnostuneita solmimaan kanssanne hyvin tiiviin yhteistyösuhteen, ja minä luovutan teille hyvin mielelläni nyt puheenvuoron.
(Suosionosoituksia)

Solana
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minulla on suuri ilo ja kunnia saapua parlamentin täysistunnon eteen uudessa tehtävässäni neuvoston pääsihteerinä ja Euroopan unionin yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkeana edustajana. En ole edessänne ensimmäistä kertaa - olen tehnyt niin useita kertoja edellisessä elämässä -, mutta olen kylläkin täällä ensimmäistä kertaa tässä uudessa tehtävässä. Minulla oli äskettäin tilaisuus käydä parlamentin ulkoasioiden valiokunnassa ja käsitellä siellä joitakin ensisijaisia kysymyksiä.
Hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa puhemies, ymmärrän, että saan epäilemättä uudessa tehtävässäni käsiteltäväkseni sellaisia asioita, jotka kiinnostavat paitsi joitakin valiokuntia myös parlamentin täysistuntoa. Sen vuoksi pidän erityisen tärkeänä sitä, että minulla on nyt tilaisuus puhua parlamentin täysistunnossa. Olen päättäväinen ja sitoudun työskentelemään tiiviisti kaikkien teidän kanssanne ja tiedottamaan teille kaikista poliittisista kysymyksistä, jotka saattaisivat kiinnostaa teitä. Arvoisa puhemies, haluaisin sen vuoksi toistaa täällä vakaan aikomukseni saapua täysistunnon eteen niin usein kuin on tarpeen.
Hyvät parlamentin jäsenet, pääasiallinen tehtäväni korkeana edustajana on tehdä yhteistyötä jäsenvaltioiden ja neuvoston puheenjohtajan kanssa ja auttaa niitä kehittämään yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Se tulee olemaan ensisijainen tavoitteeni. Pyrin harjoittamaan - ja toivottavasti onnistun siinä - erityisen tiivistä yhteistyötä komission, puheenjohtaja Prodin ja Chris Pattenin kanssa, joka myös on läsnä täällä tänä aamuna. Me kolme olemme sitoutuneet työskentelemään yhdessä tehokkaasti. Luotan jäsenvaltioiden tukeen, ja olen varma, että voin luottaa myös teidän parlamentin jäsenten tukeen.
Hyvät parlamentin jäsenet, kansalaiset odottavat meidän reagoivan tehokkaasti ja nopeasti kriisitilanteissa, ja he odottavat, syystäkin, että heidän huolenaiheensa otettaisiin huomioon. Teillä parlamentin jäsenillä on keskeinen tehtävä punnita näitä näkökantoja ja edistää sellaisen entistä tehokkaamman ja johdonmukaisemman yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan luomista, jossa otetaan entistä paremmin huomioon kansalaisten huolenaiheet ja joka ilmentää eurooppalaista identiteettiämme muovanneita arvoja ja periaatteita.
Arvoisa puhemies, haluaisin tänä aamuna keskittyä pääasiassa kahteen kysymykseen. Ensiksikin haluaisin antaa parlamentille tuoreita tietoja joistakin tärkeimmistä asioista, jotka ovat olleet huomioni keskipisteenä sen jälkeen, kun otin vastaan uuden tehtäväni lähes päivälleen kuukausi sitten. Toiseksi haluaisin kertoa parlamentin jäsenille, mikä on yksi ensisijaisista tavoitteistani: turvallisuus- ja puolustuspolitiikan laatiminen. Arvioin ensin lyhyesti viimeaikaista kehitystä, ja tarkastelen sitten tulevaisuudennäkymiä.
Yksi tärkeimmistä tehtävistäni sen jälkeen, kun astuin virkaan, oli osallistuminen Venäjän kanssa 22. lokakuuta järjestettyyn huippukokoukseen. Minulla on ollut tilaisuus tiedottaa ulkoasioiden valiokunnalle tärkeimmistä huippukokouksessa käsitellyistä asioista, erityisesti Tsetseniasta, joka varmaankin huolestuttaa valtaosaa parlamentin jäsenistä.
Kuten tiedätte, neuvosto tuomitsi tiistaina, kaksi päivää sitten, suhteettoman ja summittaisen voimankäytön Tsetseniassa. Voimankäyttö on aiheuttanut siviiliväestölle suuria kärsimyksiä ja pakottanut valitettavasti useat kymmenettuhannet ihmiset pakenemaan kodeistaan. Neuvosto on kehottanut Venäjän hallitusta noudattamaan kansainväliseen humanitaariseen oikeuteen sisältyvää velvoitetta välttää siviiliuhreja ja pitämään auki Tsetsenian ja Ingusian välisen rajan. Meidän täytyy jatkaa mahdollisimman suurta poliittista painostusta Venäjän viranomaisia kohtaan. Heidän on etsittävä neuvotteluratkaisu ja neuvoteltava sopimus vuoropuhelun avulla, sillä on selvää, ettei Tsetsenian kriisiin ole olemassa sotilaallista ratkaisua. Ainoan ratkaisun täytyy olla poliittinen ratkaisu.
Olen ilmaissut kaikki nämä huolenaiheet - joista parlamentin jäsenet ovat varmasti samaa mieltä - pääministeri Putinille niinä kahtena tai kolmena kertana, kun minulla on ollut tilaisuus puhua hänen ja ulkoasiainministeri Ivanovin kanssa, viimeksi sunnuntai-iltana.
Arvoisa puhemies, toinen alue, jota pidän erityisen tärkeänä, on Kaakkois-Eurooppa. Kävin 28. 29. lokakuuta Kosovossa yhdessä komission jäsen Chris Pattenin kanssa, jolloin meillä oli tilaisuus kohdata kaikki kummankin yhteisön poliittiset johtajat sekä myös Kosovossa olevien Yhdistyneiden Kansakuntien joukkojen ja Kosovon kansainvälisten turvallisuusjoukkojen, KFOR:in, edustajat. Korostimme, että unioni on sitoutunut Kosovon jälleenrakentamiseen ja demokraattisen ja monietnisen Kosovon luomiseen. Vaadimme paikallisia poliittisia johtajia tukemaan tätä prosessia ja osoittamaan vakaata johtamistaitoa, ja korostamme, että on tärkeää, että kaikki maltilliset johtajat ilmoittavat selkeästi aikomuksistaan ja ottavat vastaan tehtävänsä, niin että sovintoprosessilla olisi onnistumisen mahdollisuus.
Kuten parlamentin jäsenet tietävät, sain eilisessä neuvostossa jäsenvaltioilta valtuudet arvioida Serbian demokraattisen opposition tilannetta, ja ryhdyn huomenna Istanbulissa pidettävästä ETYJin huippukokouksesta alkaen aktiivisiin toimiin sen hyväksi järjestämällä tarvittavat kokoukset.
Balkanin osalta kiinnitän luonnollisestikin erityistä huomiota vakaussopimuksen osa-alueisiin. Työskentelen yhdessä puheenjohtaja Prodin, komission jäsen Pattenin ja Bodo Hombachin kanssa, jotta voisimme parantaa toimiemme johdonmukaisuutta ja tehokkuutta alueella. Meillä on lähiviikkoina tilaisuus tarkastella perusteellisemmin näitä seikkoja.
Arvoisa puhemies, haluaisin myös mainita toisen unionin kannalta ensisijaisen asian, nimittäin Lähi-idän rauhanprosessin. Osallistuin marraskuun alussa Oslossa pääministeri Rabinin muistoksi järjestettyyn tilaisuuteen, ja minulla oli tuolloin tilaisuus keskustella pääministeri Barakin ja palestiinalaisten presidentin Arafatin kanssa. Kumpikin osapuoli on nyt selvästi sitoutunut neuvottelemaan vakavasti laajasta sopimuksesta, joka pitäisi saada aikaan viimeistään helmikuussa, siis varsin pian. Tein selväksi sen, että unioni on halukas - mikä on selvää - antamaan tukea ja teknistä asiantuntemusta tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Joka tapauksessa olen pyytänyt unionin erityislähettilästä Miguel Angel Moratinosta pitämään edelleen tiiviisti yhteyttä neuvotteluryhmiin ja pitämään meidät ajan tasalla keskusteluissa saavutetusta edistyksestä. Tapaan huomenna jälleen pääministeri Barakin ETYJin huippukokouksen yhteydessä.
Arvoisa puhemies, virkaan astuttuani olen myös osallistunut neuvoston puheenjohtajan ja komission jäsen Pattenin kanssa useisiin troikan kokouksiin. Haluaisin korostaa kokousta, joka pidettiin Algeriassa muutama viikko sitten, ensimmäisen kerran moniin vuosiin. Meillä oli tuolloin tilaisuus arvioida kahdenvälisten keskustelujen tilannetta, ja pääsimme sopimukseen assosiointisopimusta koskevien neuvottelujen jatkamisesta.
Saimme ihmisoikeuskysymyksiä koskevaan pyyntöömme vastauksen, jota uskaltaisin luonnehtia rohkaisevaksi, sillä meille vakuutettiin, että ihmisoikeuksien parissa aktiivisesti työskenteleville kansalaisjärjestöille on lähetetty kutsuja vierailla Algeriassa. Tuolloin esitettiin myös vetoomus, että tilaisuuteen tartuttaisiin ja kaikkien Maghreb-maiden välisiä suhteita parannettaisiin tuntuvasti.
Kuten parlamentin jäsenet tietävät, Algeria on sitä paitsi tällä hetkellä merkittävässä asemassa. Se on tällä hetkellä Afrikan yhtenäisyysjärjestö OAU:n puheenjohtaja. Sillä on näin ollen myös ratkaiseva rooli valmisteltaessa Euroopan unionin ja Afrikan huippukokousta, joka järjestetään ensi huhtikuussa Egyptissä. Tämä kokous on mielestäni erittäin tärkeä, sillä se on arvokas tilaisuus lujittaa Euroopan ja Afrikan välisiä suhteita. Väitetään, että Afrikka on tällä hetkellä unohdettu manner, eikä Eurooppa saa sivuuttaa sitä.
Arvoisa puhemies, sanon teille lopuksi aivan lyhyesti, että minulla on näiden neljän viime viikon aikana ollut monia muita antoisia tapaamisia: Kolumbian presidentin kanssa, joka kävi myös parlamentin täysistunnossa, Latvian presidentin kanssa, Kyproksen ulkoasiainministerin kanssa, jolloin yritimme keksiä, miten voisimme vauhdittaa neuvotteluja, jotka aloitetaan varmastikin 3. joulukuuta New Yorkissa. Vielä tänä iltapäivänä matkustan Istanbuliin osallistuakseni siellä Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön huippukokoukseen.
Viittasin aiemmin Tsetsenian kysymykseen, joka saattaa valitettavasti saada päähuomion huomenna alkavassa huippukokouksessa. Voin sanoa teille, että painostamme edelleen Venäjän viranomaisia, jotta he lieventäisivät otteitaan konfliktissa ja pyrkisivät saamaan aikaan rauhanomaisen ratkaisun. Teemme niin ikään kaiken mahdollisen, jotta he sitoutuisivat noudattamaan täysin kaikkia velvoitteita, joita heille asetetaan paitsi ETYJin perustamissopimuksessa myös nykyisessä Euroopan tavanomaisia asevoimia koskevassa TAE-sopimuksessa, jonka sopeutettu versio erittäin todennäköisesti hyväksytään Istanbulin huippukokouksessa.
Mikäli Euroopan turvallisuuden peruskirja allekirjoitetaan lähipäivinä, sen voimaantulo epäilemättä vahvistaa Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön vaikutusvaltaa ja täydentää merkittävällä tavalla unionin turvallisuuspolitiikan kehittämistä.
Arvoisa puhemies, on monia muitakin asioita, joita haluaisin käsitellä parlamentin jäsenten kanssa, mutta sallinette, että olen ytimekäs ja käsittelen turvallisuutta ja puolustusta koskevaa kysymystä.
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, rohkenisin luonnehtia maanantaina pidettyä yleisten asioiden neuvostoa historialliseksi. Yleisten asioiden neuvosto kokoontui ensimmäistä kertaa niin, että siihen osallistuivat myös unionin puolustusministerit, ja siellä käytiin - mielestäni tärkeä - keskustelu eurooppalaisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan laatimisesta. Sen tehtävänä oli valmistella asiaa koskevia päätelmiä, jotka on määrä hyväksyä Helsingin Eurooppa-neuvostossa Suomen puheenjohtajakaudella.
Hyvät jäsenet, jo jonkin aikaa on ollut selvää, että jos Eurooppa haluaa sille kuuluvan paikan maailmanlaajuisella näyttämöllä, sillä täytyy olla eurooppalainen turvallisuus- ja yhteistyöpolitiikka ja myös yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka. Ensin Bosnian kriisi ja sittemmin Kosovon kriisi ovat osoittaneet, että tarvitsemme muutakin kuin pelkkiä aiejulistuksia. Hyvät jäsenet, meidän täytyy pystyä toimimaan. Ja se merkitsee epäilemättä sitä, että meillä on siihen sotilaallista kapasiteettia. Yksi Helsingin huippukokouksen tärkeimmistä tehtävistä on mielestäni päättää siitä, millainen tämän kapasiteetin pitää olla, miten sitä saadaan ja miten unioni päättää sen käytöstä.
Hyvät jäsenet, valmistelutyössä on edetty pitkälle Berliinissä, Saint-Malossa, Washingtonissa ja Kölnissä. Ne ovat epäilemättä olleet merkittäviä virstanpylväitä. Hyvät jäsenet, Köln ei ollut määränpää vaan lähtöpiste, ja olen varma siitä, että Helsinki tulee olemaan uusi - erittäin tärkeä - vaihe tässä prosessissa.
Olemme asteittain edenneet kohti päämäärää, joka mielestäni on ratkaisevan tärkeä. Hyvät jäsenet, eurooppalaisesta puolustuksesta käydystä keskustelusta on ajan myötä tullut entistä havainnollisempaa ja täsmällisempää, konkreettisempaa. Pian koittaa se hetki, jolloin meidän on otettava ratkaiseva askel eteenpäin ja tehtävä sitoumuksistamme totta.
Maanantaina pidetyssä yleisten asioiden neuvostossa ministerit tekivät erittäin selväksi sen, että heillä on poliittista tahtoa päättää Helsingissä siitä, millainen kollektiivinen sotilaallinen kapasiteetti Euroopalla täytyy olla Petersbergin tehtäviä ajatellen. Hyvät jäsenet, keskustelujen kulun perusteella luotan siihen, että Eurooppa-neuvostossa määritellään täsmällinen, selkeä ja konkreettinen tavoite. Kyse on aivan varmasti haasteesta, joka vaatii jäsenvaltioita pohtimaan tarkkaan painopistealueita ja kenties tekemään vaikeita tai ainakin kaikkea muuta kuin helppoja päätöksiä resurssien jakamisesta. On varmastikin välttämätöntä pohtia uudelleen joitakin painopistealueita, yhdistää resursseja ja jakaa tehtävät monikansallisesti.
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, maanantainen keskustelu paljasti mielestäni myös sen, että ministerit toivovat, että unionilla olisi asianmukaiset keinot kriisien arvioimiseksi ja että sillä olisi myös asianmukaisia ja selkeitä päätöksentekomenettelyjä, mikäli sen olisi pakko toimia. Tämä asia on mielestäni keskeinen.
Hyvät jäsenet, meidän täytyy lisäksi ottaa huomioon niiden liittolaistemme näkemykset ja edut, jotka eivät ole unionin jäseniä. Tämä tarkoittaa meidän kannaltamme sellaisia sopimuksia, joiden ansiosta ne voivat esittää kantansa silloin, kun arvioimme jotakin kriisitilannetta, ja asianmukaisia mekanismeja, joiden ansiosta ne voivat myös osallistua täysimääräisesti operaatioita koskeviin päätöksiin, mikäli pyydämme niitä yhdistämään voimansa meihin.
Hyvät jäsenet, arvoisa puhemies, meidän täytyy ryhtyä kaikkiin näihin toimenpiteisiin myös - ja haluaisin korostaa sitä - uskottavuussyistä. Ensiksikin meidän on oltava uskottavia maidemme yleisen mielipiteen silmissä. Emme pysty olemaan uskottavia, jos tyydymme ainoastaan parantamaan toimielimiin liittyviä ja byrokraattisia mekanismeja. Jos haluamme, että maidemme kansalaiset ja yleinen mielipide kannattavat eurooppalaista turvallisuuspolitiikkaa, niiden täytyy olla vakuuttuneita halukkuudestamme ja kyvystämme ottaa käyttöön asianmukaisia keinoja.
Toiseksi, hyvät jäsenet, meidän on oltava uskottavia transatlanttisten kumppaniemme ja niiden NATO-liittolaistemme silmissä, jotka eivät ole unionin jäseniä. Jos haluamme, että he suhtautuvat meihin vakavasti, meidän on osoitettava se. Tämä tarkoittaa sitä, että meidän on vahvistettava sotilaallista kapasiteettiamme. Jos olemme tosissamme ja osoitamme sen, liittolaisemme ovat entistä halukkaampia antamaan käyttöömme omia resurssejaan.
Hyvät jäsenet, meidän on oltava uskottavia - kolmanneksi - myös kansainvälisellä tasolla. Meidän täytyy osoittaa, että kykenemme reagoimaan sellaisissa kriisitilanteissa, joissa kenties meidän henkemme ei ole uhattuna, mutta eräs hyvin tärkeä asia sitä vastoin on, nimittäin moraalinen selkärankamme, moraalinen mittamme eurooppalaisina.
Olen sitä mieltä, että arvojamme, elinolojamme, vapauksiamme ja hyvinvointiamme voidaan puolustaa paljon tehokkaammin yhteisesti kuin erikseen kussakin unionin jäsenvaltiossa.
Ja lopuksi, hyvät jäsenet, meidän on oltava uskottavia myös omissa silmissämme. Emme pysty onnistumaan tämän tavoitteen saavuttamisessa, ellemme itse sitoudu selvästi, aktiivisesti ja päättäväisesti tähän päämäärään.
Hyvät jäsenet, haluan kuitenkin korostaa, ettei turvallisuudessa ole kyse yksinomaan sotilaallisista asioista. Se on aivan selvää. Kölnin Eurooppa-neuvostossa neuvostoa kehotettiin käsittelemään turvallisuuden kaikkia osa-alueita ei-sotilaallisten kriisinhallintavälineiden kehittämiseksi ja niiden koordinoinnin parantamiseksi. Tässä mielessä puheenjohtajavaltio Suomi on tehnyt erinomaista työtä, mikä näkyy Helsingin Eurooppa-neuvostolle annettavasta ei-sotilaallisia kriisinhallintavälineitä koskevasta kertomuksesta. Mielestäni on erittäin tärkeää jatkaa tätä työtä. Meidän täytyy luoda sellaisia mekanismeja, jotka kattavat koko kentän, koko kriisinhallintavälineiden kirjon, puhtaasti humanitaarisista ja siviileihin kohdistuvista välineistä aina toiseen ääripäähän asti, joka liittyy pikemminkin sotilaallisiin asioihin.
Hyvät jäsenet, meidän täytyy tässä kirjossa, tällä kentällä, pyrkiä kehittämään sellaisia kansalaisten suojeluun ja lain noudattamiseen liittyviä välineitä, toisin sanoen poliisiasioihin liittyviä välineitä, jotka ovat osoittautuneet ensiarvoisen tärkeiksi viime kriiseissä. Muistanette, hyvät jäsenet, että niin Bosniassa kuin juuri nyt Kosovossakin kansainvälinen poliisitoiminta on edelleenkin polttava, ratkaisematon ja ajankohtainen ongelma. Tiedän aivan hyvin, että parlamentti pitää tätä asiaa erityisen tärkeänä.
Hyvät jäsenet, alan lähestyä loppua. Olen vakuuttunut, että jos ryhdymme näihin toimenpiteisiin ja ratkaisemme nämä ongelmat asianmukaisesti, myötävaikutamme merkittävällä tavalla Eurooppamme kehitykseen, maanosamme kehitykseen. Voimme silloin epäilemättä vahvistaa turvallisuuttamme ja parantaa yhteistyötä kumppaniemme ja liittolaistemme kanssa.
Arvoisa puhemies, haluan lopuksi toistaa, että minulla on vakaa aikomus työskennellä tiiviisti parlamentin kanssa kaikilla sen toiminnan alueilla. Tärkein tehtäväni ja ensisijainen tavoitteeni tässä virassa on kehittää osaltani entistä tehokkaampaa, johdonmukaisempaa ja aktiivisempaa yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Tämä on ainoa keino taata, että unionillamme on kaikkialla maailmassa sellainen vaikutusvalta, jonka se ansaitsee. Se on ainoa keino puolustaa arvojamme ja yhteistä etuamme. Hyvät jäsenet, tämä onnistuu kuitenkin ainoastaan siten, että kaikki toimielimet tekevät keskenään tiiviisti yhteistyötä. Parlamentin tuki tulee olemaan elintärkeää. Arvoisa puhemies, luotan siihen, että läsnäoloni täällä tänä aamuna olisi vasta alkua tehokkaalle ja rakentavalle vuoropuhelulle, jonka tulokset koituvat yhä enemmän kaikkien kansalaisten hyödyksi, niin unionin kuin muunkin maailman kansalaisten. Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, paljon kiitoksia tarkkaavaisuudestanne.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja Solana. Kiitän teitä vielä kerran läsnäolostanne tässä asemassa olettehan ollut jo aikaisemminkin parlamentissa samoin kuin puheenvuorostanne ja halustanne tehdä hyvin tiivistä yhteistyötä parlamenttimme kanssa, jonka toitte esille ja jota osoititte, arvoisa korkea edustaja Solana.

Patten
. (EN) Olen erittäin tyytyväinen voidessani osallistua ensimmäistä kertaa Euroopan parlamentissa käytävään keskusteluun korkean edustajan kanssa. Olemme kaikki äärettömän onnekkaita siinä, että hän on vastuussa tehokkaamman ja johdonmukaisemman eurooppalaisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan kehittämisestä.
Kuten parlamentti tietänee, hän on saanut valtavan ja täysin ansaitun kansainvälisen maineen siitä, että hän on puolustanut niitä arvoja, jotka ovat johtaneet Euroopan historian parhaisiin hetkiin tällä vuosisadalla ja joiden puuttuminen on vastaavasti johtanut historiamme pahimpiin hetkiin.
Korkea edustaja ja minä olemme kuluttaneet suuren osan ensimmäisistä viikoistamme tehtävissämme pohtimalla yhdessä 30 000 jalkaa lentokoneen istuintemme alla olevia maanpäällisiä ongelmia - olemme matkustaneet niin paljon. Se tuo mieleeni, että lordi Grey, joka toimi Britannian ulkoministerinä kymmenen vuotta vuosisadan alussa, matkusti ulkomaille vain yhden ainoan kerran. Jos historiantietoni pitävät paikkansa, pian tämän matkan jälkeen puhkesi ensimmäinen maailmansota. Uskoakseni lordi Greytä pidettiin kokeneena matkustajana. Nykypäivien ahkeran matkustelun ansiosta meillä on ehkä enemmän tietoa kuin hänellä oli, ehkä ei.
En halua toistaa kaikkia niitä kohtia, jotka korkea edustaja esitti niin hyvin, mutta koska olette pyytäneet minua osallistumaan tähän keskusteluun, mistä olen erittäin tyytyväinen, haluaisin kertoa muutamalla sanalla komission kannasta Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan rakentamiseen.
Turvallisuus ja puolustus, jotka ovat yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan ydin, ovat myös oikeutetusti ja väistämättä hyvin lähellä jäsenvaltioiden sydämiä. Kuten kuluneen viikon alkupuolella pidetyssä yleisten asiain neuvoston historiallisessa kokouksessa - korkea edustaja käytti tätä adjektiivia, ja se on myös oikea adjektiivi - , johon puolustusministerit osallistuivat, kävi selvästi ilmi, että jäsenvaltiot uskovat, että yhteistyön parantaminen Euroopan unionin turvallisuus- ja puolustuspolitiikan alalla tuo mukanaan kaksi suurta etua. Ensinnäkin sen ansiosta kaikki voivat hyödyntää paremmin omia voimavarojaan, ja toiseksi se tarkoittaa sitä, että kaikilla olisi enemmän iskuvoimaa käytössään nimenomaan jäsenvaltioiden läheisemmän yhteistyön ansiosta.
Nämä edut ovat entistä tärkeämpiä turvallisuuden alalla, sillä Eurooppaan kohdistuu nykyään entistä suurempia odotuksia. Muu maailma odottaa meiltä entistä enemmän, koska olemme menestyneet taloudellisesti ja koska olemme myös onnistuneet luomaan rauhanomaisia ja vakaita demokratioita. Omat kansalaisemme odottavat meiltä mielestäni entistä enemmän, sillä he eivät tarkastele Eurooppa vain taseiden ja BKT:tä koskevien lukujen perusteella. Miten he ikinä voisivatkaan tehdä niin, kun otetaan huomioon viime vuosien sekavat poliittiset tapahtumat - tapahtumat, jotka ovat olleet sekavia aina siitä alkaen, kun eräs amerikkalainen poliitikko ja tiedemies kertoi meille, että historia on päättynyt.
Euroopan unionin on oltava tapahtumien tasalla. Asia on näin yksinkertainen ja näin vaikea. Amsterdamin sopimus ja Kölnin julkilausuma merkitsevät suunnatonta haastetta. Me komissiossa haluamme kuitenkin auttaa osaltamme vastaamaan siihen. Meillä ei tietenkään ole sotilaallista roolia. Maanantai-iltana nähdyt lukuisat sotilasvirkapuvut yleisten asiain neuvoston liepeillä näyttävät olevan mielenkiintoisen kulttuurisen kehityksen tulos. Meillä on komissiossa kuitenkin keinot ja kokemusta, niin että voimme edistää merkittävästi turvallisuuden ei-sotilaallista ulottuvuutta. Niin kutsutuissa Petersbergin tehtävissä ehdotetaan laajaa kriisinhallintatoimien pakettia, jossa yhteisön välineitä voidaan käyttää vuorovaikutuksessa perinteisen diplomatian kanssa ja, jos välttämätöntä, sotilaallisen voiman kanssa.
Seuraavaksi tulemme olennaiseen kysymykseen. Sotilaallinen ulottuvuus on toisinaan välttämätön ja ratkaiseva. Myös ei-sotilaallinen ulottuvuus voi kuitenkin olla ratkaiseva. Konfliktien luonne on lopulta muuttunut niin perusteellisesti tämän verisen vuosisadan aikana. Ensimmäisen maailmansodan uhreista 85 prosenttia oli sotilaita. Vain 15 prosenttia oli siviilejä. Nykypäivän konflikteissa tilanne on miltei päinvastainen. Koska yhteiskuntamme ovat entistä kehittyneempiä ja riippuvaisempia toisistaan, taloudelliset toimet, vapaa tiedonkulku ja niin edelleen ovat niin ikään tulleet yhä tärkeämmiksi konflikteissa ja niiden torjunnassa. Euroopan unionin on siten hahmoteltava toimia, jotka kattavat kaikki sen käytettävissä olevat välineet sotilaallisista ei-sotilaallisiin.
Jos haluatte tietää, mitä me tarkalleen voimme saavuttaa yhteisönä, tarkastelkaa monitahoisia toimiamme Balkanilla. Osallistumme humanitaarisen avun, elvytyksen ja jälleenrakentamisen kaltaisille itsestään selville aloille. On kuitenkin muitakin toimia, joihin voimme ryhtyä konfliktien ja inhimillisten kärsimysten estämiseksi, kuten lainsäädännön täytäntöönpano, toimielinten vahvistaminen ja kauppapolitiikka. Tämänkaltaisia toimia me tuemme Kosovossa, jolle anomme yhteisöltä 500 miljoonan euron lisäavustusta tänään Brysselissä järjestettävässä rahoittajien konferenssissa.
Haluan siis tehdä selväksi sen, että teidän ei tarvitse terästää tai venyttää mielikuvitustanne, vaan terästäkäämme ja venyttäkäämme ainoastaan perustamissopimuksia, joilla määrätään toimistamme, niin että tehdään täysin selväksi, minkälaisen roolin komissio ja parlamentti voivat omaksua. Olemme havainneet, että myös muualla kuin Kaakkois-Euroopassa on tarpeen koordinoida sotilas- ja siviilikriisien hallintaa niin unionin tasolla kuin jäsenvaltioidenkin välillä. Olemme havainneet tällaisen tarpeen myös Itä-Timorissa. Meidän on parannettava unionin ja jäsenvaltioiden kykyä hallita kriisejä ja auttaa omalta osaltamme niitä kansainvälisiä järjestöjä, jotka toimivat aktiivisesti tällä valitettavasti niin välttämättömällä alalla.
Helsingin Eurooppa-neuvosto keskustelee yhtenäisestä lähestymistavasta konfliktinhallintaan, ja me komissiossa osallistumme täysin tähän keskusteluun. Sallinette minun esittää yhden asian, joka voi joistakin tuntua melko arkipäiväiseltä. Konfliktintorjunnassa ja kriisinhallinnassa aika on ratkaiseva tekijä. Uusi komissio on aloittanut toimet, joilla pyritään parantamaan kriisitilanteissa käytettävissä olevien välineidemme tehokkuutta ja reagointinopeutta. Parlamentti on usein pyytänyt meitä tekemään sen, ja pyynnöt ovat täysin perusteltuja. Se vaatii valtavasti töitä. Tällä alalla saavuttamallamme kehityksellä myötävaikutettaisiin monilta osin selvästi parhaiten jokseenkin mahtipontisiin tavoitteisiimme verrattuna muihin mahdollisuuksiini.
Toivon, että me voimme luottaa siihen, että parlamentti tukee meitä jatkossakin joustavampien ja nopeampien menettelyjen kehittämisessä, ja olen varma, että korkea edustaja olisi kanssani ilman muuta samaa mieltä siitä, että käytän hyväkseni kaikki mahdollisuudet esittää tämän saman asian neuvostolle.
Komission rooli kriisinhallinnassa on selvä, mutta meidän tehtävämme ei lopu kriisinhallintaan. Eurooppalaista turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa ei voi kehittää, jos eurooppalaiselta puolustukselta puuttuu kilpailukykyinen ja avoin teollinen ja tekninen perusta. Se on myös Euroopan unionin kumppaneiden etujen mukaista. Me komissiossa voimme edistää tätä päämäärää julkisten hankintojen, sisämarkkinoiden, tutkimuksen ja kilpailun kaltaisilla aloilla käytettävillä eri välineillä.
Haluan esittää lopuksi vielä yhden asian. Ihmiset puhuvat silloin tällöin ulko- ja turvallisuuspoliittisiin tehtäviin liittyvistä mahdollisista tulevista hallinnollisista konflikteista. Toivon, että he eivät pahastu näistä huomautuksista, mutta mielestäni kysymykset, joista he keskustelevat, ovat liian tärkeitä diplomaattisten juristien sotkettavaksi. On selvää, että meidän on turvauduttava unionin toimielinrakenteeseen. On selvää, että sotilaallisia ja ei-sotilaallisia kysymyksiä ei voi lokeroida huolellisesti erilleen. On selvää, että komission on osallistuttava täysin kriisinhallintaan, vaikka siihen sisältyisi sotilaallinen ulottuvuus, sillä se sisältää myös ei-sotilaallisen ulottuvuuden. On selvää, että uusien rakenteiden on sallittava komission käyttää kaikilta osin aloiteoikeuttaan. On selvää, että komissio ei ole amatöörimäisten henkilöstöpäällikköjen opisto, ja on selvää, että haluamme tehdä menestyksekästä yhteistyötä korkean edustajan ja parlamentin kanssa, niin että varmistetaan, että Euroopalla on sellainen turvallisuus- ja puolustuspolitiikka, jota se tarvitsee ja jota sen kansalaiset haluavat. Jos voidaan vielä sanoa jonkin olevan selvää, selvää on, että niin kauan kuin minulla on nykyiset velvollisuuteni, yksikään savukepaperi, tai ehkä minun pitäisi sanoa David Byrnen eilisen tupakkaa koskevan julkilausuman jälkeen, yksikään silkkipaperi ei erota ulkosuhteista vastaavaa komission jäsentä korkeasta edustajasta.

Poettering
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, pääsihteeri ja yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja Solana, joka on myös Länsi-Euroopan unionin tuleva pääsihteeri, on nyt ensimmäistä kertaa luonamme parlamentissa. Arvoisa korkea edustaja Solana, teillä on tavattoman hyvät edellytykset suoriutua näistä tehtävistä. Olette toiminut neuvoston puheenjohtajana ja NATOn pääsihteerinä. Puolueryhmämme toivottaa teille suurta menestystä, sekä henkilökohtaista että virkatehtäviin liittyvää, ja kun te menestytte, menestymme mekin ja samalla koko Eurooppa. Toivotan teille sen vuoksi eurooppalaisten kristillisdemokraattien ja konservatiivien puolesta sydämellisesti onnea uusiin tehtäviinne!
Olette sanonut, että tulette käymään parlamentissa aina tarpeen vaatiessa. Sama koskee varmasti myös asianmukaisia valiokuntia, esimerkiksi ulkoasioiden valiokunta. Olisimme hyvin iloisia, jos välillemme voisi syntyä sellainen yhteistyömuoto, joka poikkeaisi institutionaalisesti yhteistyöstä komission kanssa, mutta olisi silti samalla perustalla; komissiohan on vakuuttanut, että se on läsnä parlamentissa ja valiokunnissa aina, kun parlamentti niin vaatii. Jos tarpeen vaatiessa merkitsee teille tätä, uskon, että kuljemme yhdessä oikeaa tietä.
Haluaisin kiittää muita puolueryhmän puheenjohtajia, jotka hyväksyivät viime viikon torstaina, että Euroopan komissio, jota Chris Patten edustaa täällä, saa tänään puheenvuoron. Onhan Euroopan komission osallistuttava EU:n perustamissopimuksen 18 artiklan mukaisesti täysimääräisesti yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan hoitamiseen, ja puolueryhmämme ajaa aina komission etuja, koska ne ovat samalla Euroopan unionin etuja; vaadimme sen takia aina, että te teette kiitettävää yhteistyötä Euroopan hyväksi, ja uskon, että myös henkilökohtaiset ominaisuutenne takaavat yhteistyön sujumisen kiitettävästi. Ei pidä antaa jalansijaa kilpailulle eikä kunnianhimolle puolin eikä toisin, vaan on ponnisteltava yhteisen tavoitteen, vahvan ja toimintakykyisen Euroopan hyväksi.
Kun teistä tulee Länsi-Euroopan unionin pääsihteeri ja WEU on sulautunut Euroopan unioniin, syntyy tietysti myös uusi parlamentaarinen valvontatehtävä, jolloin Euroopan parlamentin on hoidettava tätä valvontatehtävää kansallisten, oman valvontatehtävänsä säilyttävien parlamenttien ohella, ja olemme sen vuoksi sitä mieltä, että aiemmin tärkeässä asemassa olleen Länsi-Euroopan unionin kokouksen on siirrettävä nämä tehtävät välittömillä vaaleilla valitulle Euroopan parlamentille.
Mainitsitte eräitä tehtäväkenttiä, joilla Euroopan unionin on ryhdyttävä toimiin, mm. Venäjän. Maanosamme turvallisuus riippuu siitä, miten Venäjä kehittyy. Haluamme, että Venäjä kehittyy toimintakykyiseksi ja demokraattiseksi. Sanomme tosin myös, että Tsetsenian nykyiset tapahtumat ovat häpeäksi Venäjälle ja häpeäksi Euroopalle. Tapa, jolla Venäjä toimii Tsetseniassa, Groznyissä ja muissa kaupungeissa sekä Tsetsenian maaseudulla, etäännyttää maan Euroopan arvomaailmasta, ja kehotan teitä, arvoisa korkea edustaja Solana, sekä myös Chris Pattenia korottamaan äänenne tänään, huomenna ja tulevan Istanbulin ETYJin kokouksen aikana. Emme saa vaieta! Jos nyt vaikenee eikä korota ääntään, on syyllinen Tsetsenian ihmisten, muslimien kohtaloon.
(Suosionosoituksia)Sallikaa minun tehdä turvallisuutta ja puolustuspolitiikkaa koskeva loppuhuomautus. Haluamme eurooppalaisen puolustusidentiteetin. Se ei saa tarkoittaa sitä, että irrottaudumme Yhdysvalloista, vaan meidän on nähtävä asia tehtävien jakamisena, ei kaksinkertaistamisena. Meidän on itse oltava toimintakykyisiä ja meidän on sen vuoksi nyt luotava edellytykset siihen kuljetusvälineiden, viestinnän, uutishankinnan ja nykyaikaisten satelliittien osalta. Emme saa jättää kaikkia asioita vain amerikkalaisten tehtäväksi. Kyse on myös teknologiasta, kuten Chris Patten äsken osuvasti sanoi. Tämän ei ole tarkoitus olla Amerikkaan nähden vastakkaista vaan täydentävää toimintaa. Uskon, että jos me eurooppalaiset täytämme täällä omat velvollisuutemme ja jos me hoidamme nämä tehtävät, kuten korkea Solana ja Patten ovat sanoneet, vahvistamme sillä tavoin Pohjois-Atlantin liittoa kokonaisuudessaan ja jos myös te, korkea edustaja Solana, sitoudutte komission tavoin hakeutumaan keskusteluun kanssamme aina, kun se on mielestämme tarpeen, puolueryhmäni antaa teille tukensa. Näissä merkeissä toivotan teille menestystä työssänne!
(Suosionosoituksia)

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston pääsihteeri ja yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensiksi toivottaa tervetulleeksi tänne Javier Solanan hänen kolmessa uudessa tehtävässään: neuvoston pääsihteerinä, yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkeana edustajana ja - toistaiseksi in pectore - WEU:n pääsihteerinä. Oletan, että yhteisön talousarvion kannalta katsottuna kyse on kolmesta työstä mutta yhdestä palkasta. Toivotan teille paljon onnea.
En aio ylistää Javier Solanan ominaisuuksia. Meitä yhdistävät pitkäaikainen ystävyys ja monivuotinen taistelu ensin vapauksien puolesta omassa maassani, sitten maamme yhdentymiseksi Eurooppaan. Toivon, että demokraattisten arvojen puolustaminen, johon osallistuitte aiemmassa elämässä, jatkuu ja innoittaa teitä myös tässä uudessa tehtävässänne.
Olemme ensimmäistä kertaa siinä tilanteessa, että neuvostolla on kasvot ja silmät - toivon, että se on tietyssä mielessä pysyvää -, ja olen varma, että Javier Solana pystyy vastaamaan tähän haasteeseen, joka on mielestäni tärkeä paitsi neuvoston kannalta myös koko Euroopan unionin kehityksen kannalta.
Koska täällä on viitattu laajalti hänen tehtäväänsä ulkopolitiikan korkeana edustajana, haluaisin mainita erään seikan, joka on mielestäni tärkeä: yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikkamme tulee pohjimmiltaan olemaan sisäisen voimamme ilmentymä. Mikäli olemme yhtenäisiä ja lisäämme omaa voimaamme, voimme luoda yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan ja myös puolustuspolitiikan. Tämä tarkoittaa sitä, että Javier Solanan vastuulla ei ole ainoastaan kriisinhallinnan välitön ulottuvuus vaan myös - ja hänellä on siitä jo jonkin verran kokemusta - unionin rooli suhteessa maailmaan, toisin sanoen Yhdistyneisiin Kansakuntiin, vuosituhannen vaihteen neuvottelukierrokseen, IMF:n ja FAO:n tulevaisuuteen; se on tärkeää niin ikään siltä kannalta, että me eurooppalaiset unionia rakentaessamme teemme myös jotakin merkittävää ihmiskunnan tulevaisuuden ja vakauden hyväksi. Tämä on mielestäni se ulottuvuus, jonka täytyy innoittaa teitä toimissanne, ja toivon samalla, että voitte neuvoston pääsihteerinä auttaa uudistamaan ja johdonmukaistamaan tuota toimielintä, joka tällä hetkellä toimielimistämme kenties kaikkein eniten tarvitsee järkeistämistä.
Javier Solanan tehtävää on laajennettu turvallisuuden ja puolustuksen alueelle. Hän on mielestäni osoittanut nyt, koko tässä historiallisessa prosessissa, kykenevänsä kaikkein parhaiten toteuttamaan sen monimutkaisen muutoksen, jossa on kehitetty eurooppalaista puolustusidentiteettiä ja jossa itse NATO ja yhdysvaltalaiset kumppanimme hyväksyvät sen, että tarvitaan voimakasta eurooppalaista pilaria paitsi sotilaallisessa myös teollisessa mielessä, jonka on tuettava sitä, ja myös sen demokratiaa vakiinnuttavan ja lujittavan tehtävän Euroopassa ja Välimeren alueella. Tässä mielessä se rooli, joka hänellä saattaa olla ETYJin tulevaa kokousta ja Tsetsenian kriisiä ajatellen, on mielestäni erittäin ratkaiseva.
Kollegani varmaankin käsittelevät näitä asioita myöhemmissä puheenvuoroissa. Haluaisin päättää oman puheenvuoroni sanomalla, että tarvitaan tiivistä yhteistyötä komission kanssa - enkä suinkaan pyydä komission jäsen Pattenia kulkemaan käsikynkkää Javier Solanan kanssa. Olen sitä mieltä, että jos he ymmärtävät toisiaan hyvin, täydellisesti, se hyödyttää meitä kaikkia. Parlamentin roolista olen sitä mieltä, että olemme näinä vuosina osoittaneet kykymme auttaa ja osallistua, ja uskon, että kun ajatellaan sitä, millaisia unionin yhteisen puolustus- ja turvallisuuspolitiikan ulottuvuus ja kehitys voivat olla ja millaisia niiden pitäisi olla, meillä voi olla merkittävä rooli suhteessa muuhun maailmaan; meidän täytyy mielestämme tässä yhteydessä osoittaa halukkuuttamme yhteistyöhön ja parasta suhtautumistapaamme.

Cox
Arvoisa puhemies, toisten puhujien tavoin myös minä uskon, että tämänpäiväinen tilaisuus on tärkeä virallinen tapahtuma, sillä meillä on ensimmäistä kertaa täysistunnossa yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja. On sanottu, että hänellä on kolme työtä mutta vain yksi palkka. Vielä suurempi ihme on se, että hänellä on kolme tällaista suurta salkkua, mutta hän kantaa niitä yksin. Korkea edustaja, toivotamme teille onnea tässä tehtävässänne.
Toivomme ennen kaikkea sitä, että voitte edistää tehtävässänne Euroopan ulkopolitiikkaa koskevien pyrkimysten ja sitä koskevan todellisuuden välisen kuilun poistamista. Haaste, jonka te otatte vastaan, on toimiemme keskipiste. Esimerkiksi vuonna 1992 laadimme unionissa Petersbergin tehtävät, jotka sisälsivät kattavia ei-sotilaallisia ja sotilaallisia turvallisuusvaihtoehtoja. Näissä tehtävissä esitetyt pyrkimykset joutuivat ehkä kaikkein kovimmalle koetukselle Kosovossa, jossa pyrkimysten ja todellisuuden välinen kuilu tuli julmasti ilmi asianmukaisen operatiivisen sisällön puuttumisen vuoksi. Teidän ensisijainen tavoitteenne on nyt antaa operatiivinen sisältö ja tarkoitus niin ei-sotilaallisille kuin sotilaallisille Petersbergin haasteille, varsinkin kun otetaan huomioon teidän lukuisat salkkunne, etenkin sotilaalliset salkut.
Oma ryhmäni, Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä, on sitoutunut voimakkaasti Euroopan itsenäisen toimintakyvyn kehittämistä koskevaan yleiseen käsitteeseen, joka on määritetty aivan oikein kyvyksi reagoida nopeasti välttämättömin logistisin tuin. Se voi edellyttää, että varat on kohdennettava osittain uudelleen. Kustannuskysymykset on asetettava rinnakkaistavoitteeksi keskusteluissamme. Olemme ryhmässämme sitoutuneet kehittämään riippumattomia EU:n toimintamahdollisuuksia. Suhtaudumme hieman epäuskoisesti siihen, missä määrin niiden pitäisi olla riippumattomia transatlanttisista suhteista. Siltä osin kuin olette käsitellyt tätä asiaa laajojen transatlanttisten näkökohtien kannalta, ryhmäni suhtautuu hyvin myönteisesti tähän suuntaukseen.
Toinen asia, jonka haluaisin ottaa esille, koskee kysymystä, joka liittyy Euroopan unioniin ja tukipolitiikkojemme ja ulkopolitiikkojemme yhteensovittamiseen. Haluaisin sanoa sekä korkea edustaja Solanalle että komission jäsen Pattenille, että tämän tehtävän poliittisen johdonmukaisuuden parantaminen merkitsee valtavaa haastetta. Unioni tai sen jäsenvaltiot antavat puolet maailman humanitaarisesta avusta ja puolet kaikesta kansainvälisestä kehitysavusta. Unioni antaa kolme viidesosaa kaikesta Venäjälle ja itsenäisten valtioiden yhteisölle annettavasta avusta. Meillä ei ole kuitenkaan minkäänlaista suhteellista sana- ja vaikutusvaltaa ulkopolitiikassa. Tämä on se ulkopolitiikan keskeinen haaste, johon me odotamme teidän ja komission vastaavan.
Jos kehitämme tätä operatiivista toimintakykyä Petersbergin tehtävien avulla, jos yhdenmukaistamme tuki- ja ulkopolitiikkaa, miten voimme ottaa käyttöön yhdenmukaisempia politiikkoja kansainvälisissä foorumeissa? Meillä on hyvin tiiviit toimielinsuhteet - olemme jo tarkastelleet niitä osittain tämän keskustelun aikana. Haluan erityisesti ilmoittaa ryhmäni puolesta, että olemme kiinnostuneita siitä epäkeskustelusta, joka nousee ja laskee niin usein YK:n turvallisuusneuvoston uudistuksen yhteydessä. Meidän on tarkasteltava tätä kysymystä tietyn ajan kuluessa, ilman että sillä olisi vaikutusta nykyisissä jäsenvaltioissa voimassa oleviin järjestelyihin. Jos haluamme todella varmistaa sekä ei-sotilaallisen että sotilaallisen toimintakyvyn, tehokas ääni turvallisuusneuvoston pöydän ääressä olisi tärkeä etenkin Euroopan rajat ylittävän ulottuvuuden osalta. Tämä on siten sellainen kysymys, jota me pidämme tärkeänä elementtinä.
Kun korkea edustaja Solana oli ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan kuultavana, hän puhui siirtymisestä ilmoitusluonteisesta ulkopolitiikasta aktiivisempaan ulkopolitiikkaan. Olemme täysin samaa mieltä tässä asiassa, ja sanoisin, että yksi niistä ratkaisevista kysymyksistä, joita meillä ryhmässämme on mielessä, on seuraava: olemmeko viiden vuoden kuluttua onnistuneet viemään vakautta Kaakkois-Eurooppaan tai tuommeko alueelta edelleen epävakauden seurauksia? Tämä on meidän perushaasteemme.
Tänään on silloisen Tsekkoslovakian samettivallankumouksen kymmenvuotispäivä. Toivon, korkea edustaja Solana, että hyödynnätte tehtäväänne niin, että korostatte laajentumisen poliittista kiireellisyyttä sen sijaan että edistäisitte vitkastelua. Toivon, että käytätte ääntänne antaaksenne sen opetuksen, joka on opittava entisestä Jugoslaviasta. Se on kunnianhimoinen, vaikea tehtävä. Toivomme teille kaikkea hyvää. Teillä on ryhmäni täysi tuki ja suosio.

Hautala
Arvoisa puhemies, arvoisa korkea edustaja, arvoisa komission jäsen, uskon Kosovon kriisin osoittaneen muun muassa ettei kansainvälistä kriisinhallintaa voi uskoa yksin Naton vastuulle 2000-luvun maailmassa. Itse asiassa Yhdysvaltojen johtorooli ei ole niin ongelmaton kuin miltä se joidenkin mielestä näyttää. Kosovossa tehtiin sellainenkin havainto, että sotilashenkilöt voivat joskus olla viisaampia ja realistisempia kuin poliitikot, joten ei meidän välttämättä tarvitse pelätä sotilashenkilöitä. Sanoisinkin Vihreät/ Euroopan vapaa allianssi -ryhmän puolesta, että ryhmämme enemmistö näyttää kypsyneen siihen ajatukseen, että Euroopan unionille voidaan kehittää yhteistä kriisinhallintatoimintaa. Mutta me haluamme asettaa tälle selkeitä ehtoja ja puitteita.
Ensinnäkin ulkopolitiikan on oltava johdonmukaista, sen eri alojen on muodostettava johdonmukainen kokonaisuus, joka vie samaan suuntaan eikä eri suuntiin. Ulkopolitiikan on myös oltava avointa. Arvoisa korkea edustaja, minun on mainittava, että olen henkilökohtaisesti taistellut teidän johtamaanne neuvostoa vastaan yli kaksi vuotta ei-sotilaallisin keinoin tuomioistuimessa saadakseni erään asiakirjan, joka koskee jäsenmaiden asevientikriteereiden noudattamista. Toivon, että lisäätte avoimuutta neuvoston toiminnassa myös ulkopolitiikassa.
Toinen ehto, joka on hyvin merkittävä, on se, että siviilikriisinhallintaa on kehitettävä voimakkaasti. On aivan totta, mitä te sanoitte: Suomen puheenjohtajakaudella tässä on edetty. Pitäkää nämä toimet yhdessä. Ei ole välttämättä hyvä, että te jaatte tehtävät niin, että korkea edustaja huolehtii sotilaallisesta kriisinhallinnasta ja komission jäsen huolehtii sitten siviilikriisinhallinnasta. Niiden pitää kuulua yhteen.
Kolmanneksi asetamme ehdon, että jokaisen operaation täytyy olla erillinen ja siitä täytyy voida erikseen päättää. Jäsenmaiden tulee voida tapaus tapaukselta päättää osallistuvatko ne näihin operaatioihin. Kriteereiden tulee luonnollisesti olla samat kaikille. Me emme voi hyväksyä sitä, että Kosovossa on käytetty aivan erilaisia kriteereitä kuin esimerkiksi Tsetseniassa.
Lopuksi avainkysymyksenä on, miten Euroopan unionin ja Naton suhteet kehittyvät. Yksitoista nykyistä jäsenmaata kuuluu Natoon, mutta neljä ei kuulu. On varottava sitä, että Euroopan unionista muodostuu Naton suoranainen eurooppalainen pilari. On tärkeää, että Nato ja Euroopan unionin säilyvät kuitenkin faktisesti erillään. Tällainen epäsymmetria voi edistää rauhaa maailmassa. Ei sen tarvitse olla heikkous, se voi olla myös voimavara.

Wurtz
Arvoisa puhemies, arvoisa korkea edustaja, olen vastustanut NATOn pääsihteerin toimintaa. Suhtaudun myönteisesti herra YUTP:n toimen käynnistämiseen.
Uusien tehtävienne hoidossa ryhmäni on teille vaativa keskustelukumppani, joka on tarvittaessa ehdottoman kriittinen mutta syvällisesti vakuuttunut siitä, että Euroopan unionin on oltava paljon aktiivisemmin ja voimakastahtoisemmin läsnä kansainvälisellä areenalla. Niin Afrikassa, Välimeren alueella, Latinalaisessa Amerikassa kuin Aasiassakin arvioidaan kaikkialla sitä voimaa, jota odotetaan suurelta liittolaiselta, joka kykenee määrätietoisesti auttamaan kyseisiä maita vetäytymään raskaasta vastakkainasettelusta liian mahtavan ja ylimielisen Amerikan kanssa.
Miten mahtavia haasteita voisittekaan asettaa itsellenne 15 jäsenvaltion puolesta. Voisitte hankkia merkittävän aseman täysipainoisena toimijana Lähi-idässä vaikuttaaksenne siihen, että oikeudenmukainen ja kestävä rauha toteutuu, mikä on vastedes mahdollista; voisitte käynnistää uudelleen Lomén sopimusta koskevat neuvottelut uudesta perustasta, jossa otetaan huomioon 71 etelän kumppanimme huolenaiheet tämän maailmassa ainutlaatuisen yleissopimuksen hengen pelastamiseksi; voisitte puhua kansainvälisille rahoituslaitoksille uudella äänensävyllä esimerkiksi niiden maiden velkojen anteeksi antamisesta, joiden kehityksen esteenä on nyt tämä pirullinen mekanismi; voisitte käynnistää todellisen kansainvälisen ristiretken aseriisunnan ja erityisesti ydinaseriisunnan hyväksi, nyt kun suurena uhkana on ydinaseiden uusi leviäminen; voisitte tehdä itsestänne äänitorven, lipunkantajan Yhdistyneiden Kansakuntien järjestelmän ja sen peruskirjan uudelle arvostukselle, sellaisten sivistyneiden kansainvälisten suhteiden edistämiselle, joissa hylätään lopullisesti sota keinona ratkaista riitoja, ja aivan ensimmäiseksi pyydän, että lopettaisitte unionin sietämättömän toimettomuuden suhteessa Tsetsenian julmaan sotaan muutamia puhtaasti muodollisia tiedonantoja lukuun ottamatta.
Lopuksi pyydän teitä, arvoisa korkea edustaja, tekemään rohkean ja kriittisen arvion Balkanin sodasta. Kosovossa koimme vakavan poliittisen vastaiskun: yhdenlaista kansallismielisyyttä seuraa siellä toisenlainen kansallismielisyys, ensimmäistä etnistä puhdistusta toinen etninen puhdistus, jota toteutetaan unionin, YK:n ja NATOn läsnä ollessa. Muissa Jugoslavian osissa toteutuu irakilaistyylinen käsikirjoitus. Laillisesti tuomitut vallassaolijat ovat edelleen vakaasti paikallaan laittomasti rangaistun väestön joutuessa kärsimään moraalisesti sietämättömällä ja poliittisesti vaarallisella tavalla. Alue puolestaan on kaikkea muuta kuin vakaa. Näitä tosiasioita ette voi jättää vaille huomiota.
Älkää myöskään oppiko tästä hirvittävästä kokemuksesta vain sitä, että on koottava suuremmat joukot, lisättävä sotilaallisia menojamme ja edettävä pakkotahtia kohti puolustuksen Eurooppaa, joka kuuluu kaiken lisäksi NATOn piiriin.
En halua peitellä turvallisuuden sotilaallista puolta, mutta heikoin kohtamme on mielestäni ennen kaikkea siinä, että tämä strategia on edelleen sotilaallisessa vallassa sellaisen suuren konflikteja ennalta ehkäisevän yleiseurooppalaisen politiikan vahingoksi, joka olisi maanosamme kylmän sodan jälkeisen ajan jännitteiden ja murtumien tasalla. Otan vain yhden esimerkin tästä epätasapainosta: huomenna, kuten lyhyesti mainitsitte, noin 50 eurooppalaista valtionpäämiestä kokoontuu Istanbuliin ETYJin huippukokoukseen, jonka tehtävänä on laatia turvallisuuden peruskirja 2000-luvulle. Mutta kuka siitä tietää? Kuka siitä puhuu? Neuvoston edustaja ei edes pitänyt aiheellisena esittämääni pyyntöä järjestää keskustelu Euroopan parlamentissa ennen tätä konferenssia. ETYJin elvyttäminen, sen perustan uudistaminen, sen keskustelujen laajentaminen Euroopan kansalaisyhteiskuntiin - tässä on vielä yksi suuri haaste, joka kuuluu mielestäni erottamattomasti unionin tulevaan laajentumiseen.
Tämä on se rakentava viesti, jonka halusin esittää teille tänään ryhmäni puolesta.

Souchet
Arvoisa korkea edustaja, kerroitte erityisesti viimeaikaisista tapaamisistanne Pristinassa ja muistutitte mieliin joitakin yleisiä asioita, joista on sovittava tulevassa Balkanin vakaussopimuksessa ja pyrittäessä tulevaisuudessa monietniseen ja demokraattiseen Kosovoon.
Arvoisa korkea edustaja Solana, olisin toivonut, että puhuisitte yksityiskohtaisemmin tämän kysymyksen sisällöstä ja kertoisitte meille, miten aiotte YUTP:n nimissä auttaa korjaamaan, sikäli kuin se on viedä mahdollista, niiden toimien erittäin vahingollisia seurauksia maanosallemme, joita te ainakin peittelitte ellette jopa määrännyt toteutettaviksi toimiessanne NATOn pääsihteerinä ja jotka ovat nyt edessämme.
Miten aiotte vaikuttaa etenkin siihen, että sen eurooppalaisen maan siviiliväestöä, jonka infrastruktuurit olemme tuhonneet, autetaan selviämään koettelemuksista tulevana talvena, josta näyttää tulevan heille ankara? Miten aiotte, jos siihen on vielä aikaa, pysäyttää Kosovon serbien täydellisen maastapaon tai edistää heidän paluutaan? Olisi todella väärin soittaa monietnisen Kosovon kirkonkelloja, jos sallimme sen, että siitä tulee todellisuudessa monoetninen. Miten aiotte auttaa välttämään Jugoslavian liittovaltion täydellisen hajoamisen, kun paineet Kosovon itsenäistämiseksi ovat lisääntyneet NATOn toimien seurauksena?
Sanalla sanottuna, arvoisa korkea edustaja, mitä aiotte tehdä, jotta YUTP:llä voidaan vaikuttaa siihen, että NATOn toimien todelliset seuraukset eivät ole täysin vastakkaisia sen asettamille tavoitteille, toisien sanoen hajonnut ja tuhoutunut Jugoslavia, jonka johdossa on edelleen Miloeviæ, ja äärisuuntaa edustava, monoetninen ja itsenäinen Kosovo?

Krarup
EU:n yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja Solana sanoi hyvin selvästi, että maanantaina Brysselissä pidetty kokous oli käänteentekevä, koska EU saa - kuten edustaja sanoi - sille kuuluvan aseman maailmannäyttämöllä. Toisin sanoen: EU saa puolustusvoimat. EU:sta muodostuu suurvalta maailmanyhteisössä. Se on selkeää puhetta toisin kuin se puhe, jota saamme kuulla lehdistön välityksellä ja hallituksilta erityisesti unionin liittoutumattomissa jäsenvaltioissa. Tarvitsevatko Euroopan kansat kuitenkaan sotilaallista suurvaltaa? Niin korkea edustaja Solana, komission jäsen Patten kuin useimmat muutkin puhujat ovat paljastaneet eräänlaisen surrealistisen Tri Outolempi -logiikan, joka leimaa koko tätä problematiikkaa. Tri Outolempi -logiikka kuuluu: ammu ensin ja kysy vasta sitten! Ns. rauhaanpakottamistoimethan ovat yksi näistä kaunistelevista kiertoilmauksista, ja Kosovon kriisi ja Kosovon viimekeväinen hyökkäys olivat niiden kenraaliharjoitus. Lähtökohtana pidetään sitä, että operaatio oli onnistunut ja että se osoitti, että NATOlla on kyky suoriutua tehtävästä, jonka suorittamista EU:n on nyt jatkettava, koska voimme tehdä sen edullisemmin ja tehokkaammin kuin amerikkalaiset, joita meidän on muutoinkin seurattava sekä myötä- että vastoinkäymisissä. Operaatio ei onnistunut. Se oli katastrofi joka mielessä. Useat puhujat, muun muassa Souchet, ovat käsitelleet asiaa. Tulos on jotensakin päinvastainen kuin se, mihin pyrittiin. Suhtautumisemme Kosovon valtio-oikeudelliseen ja kansainoikeudelliseen asemaan on vääristynyt ja valheellinen, ja toiminta osoittaa ennen kaikkea sen, että pienet maat on valjastettu vetämään liittoutuneiden vaunuja. Niiden osallistuminen on rajattu siihen, että ne ovat voineet ainoastaan vahvistaa suurten valtioiden tekemät päätökset. Kyse on joka mielessä täydestä epäonnistumisesta ja enemmänkin - kyse on katastrofista. On korkea aika, että Euroopan rauhanliikkeet herätetään jälleen henkiin nykyisen typerän sotilaallistamisen vastapainoksi. Parlamentilta ei ole juurikaan odotettavissa tukea tälle asialle.

Alavanos
Arvoisa puhemies, pahoittelen välipuheenvuoroani, mutta se on mielestäni tarpeellinen Solanan läsnäolon vuoksi ja se liittyy tämän päivän esityslistaan.
Tänään iltapäivällä vuorossa ovat kysymykset neuvostolle ja niihin sisältyy ulkopoliittisia asioita. Työjärjestys on laadittu siltä pohjalta, että ei ole olemassa yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan virkaa. Nyt tällainen on nimitetty. Kysynkin nyt puhemiehistöltä: iltapäivällä, kun neuvostolle esitetään kysymyksiä, jotka liittyvät ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan, joista Solana puhui ja joista hän on vastuussa, onko Solana läsnä ja vastaako hän kysymyksiin? Muutetaanko ja kehitetäänkö työjärjestystä? Voiko yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja olla parlamentaarisen valvonnan ulottumattomissa?
Tällä ei ole mitään tekemistä sen kanssa, pidänkö Solanasta tai luotanko häneen henkilökohtaisesti. Hän ei nauti minun luottamustani enkä voi ymmärtää kuinka Euroopan politiikan johdossa voi olla ihminen, joka on mielestäni ollut Yhdysvaltojen sätkynukke. Tämä on institutionaalinen kysymys ja mielestäni siihen pitää antaa välittömästi vastaus.

Puhemies
Parlamentin jäsen Alavanos, vastaan teille heti. Kuten korkea edustaja Solana juuri sanoi, hänen on lähdettävä ETYJin huippukokoukseen. Voin kuitenkin vakuuttaa teille, että ministeri Sasi on läsnä neuvoston kyselytunnilla, ja voin taata teille, että hän pystyy hoitamaan asian täysin pätevästi.

De Gaulle
Arvoisa puhemies, Solanan kovasti haluama poliittis-sotilaallinen järjestelmä on vain kaunisteltu versio Euroopan puolustusyhteisöstä, josta Ranska vetäytyi vuonna 1954 paljon uhkaavammassa kansainvälisessä tilanteessa.
Vaikka Neuvostoliitto on kadonnut ja vaikka vaara, joka on hajanaisempi mutta silti pelottava, tulee nykyään etelästä, läntisten suurvaltojen välinen kilpailu on korostunut. Saksa toivoo vähän samaan tapaan kuin Ranska 1960-luvulla löytävänsä poliittisesta Euroopasta paitsi tilaisuuden uuteen uskottavuuteen myös peitellyt keinot harjoittaa valtapolitiikkaa. Puolustuksen Euroopan taustalla oleva todellinen panos on itse asiassa mahdollisuus saada käyttöön ydinase tai, jos tämä ei onnistu, Ranskan ydinasepelotteen häviäminen aikanaan, koska, kuten kaikki tietävät, pelote on olemassa, jos käyttöä koskevaa päätösvaltaa ei jaeta. Yhdysvallat mukautuisi tällöin tilanteeseen irtautumalla Euroopan asioista, vaikka se ei ole tavoitellut Ranskan johtavaa asemaa, johon se on mukautunut erittäin hyvin, kuten tohtori Kissinger on useaan otteeseen kirjoittanut.
Näin ollen jatkuva lyhyen aikavälin vaikutusten tavoittelu pitkän aikavälin vaikutusten kustannuksella, erään täysin mitättömän Ranskan presidentin henkilökohtainen kunniantarve ja kaikki nämä keskustelut ja muut Nürnbergin pöytäkirjat uhkaavat tuhota sen herkän geopoliittisen voimatasapainon, joka on jo hyvin pitkään vallinnut Yhdysvaltojen, Ranskan, Ison-Britannian ja Saksan välillä. Tätä pyrkimystä on vastustettava kaikella tarvittavalla voimalla, varsinkin noudattamalla tiukasti yksimielisyyssääntöä ilman oikeudellisia porsaanreikiä tai eriytettyä yhteistyötä.

Puhemies
Ennen kuin annan puheenvuoron parlamentin jäsen Salafranca Sánchez-Neyralle, haluaisin ilmoittaa teille kysymyksestä, joka esitettiin minulle hetki sitten Napolitanon mietinnöstä. Tällä hetkellä on saatavilla mietinnön käännökset viidellä kielellä, mutta meillä on hyviä toiveita siitä, että saamme mietinnön kaikilla virallisilla kielillä ennen puoltapäivää, jolloin voisimme vahvistaa määräajan tarkistusten jättämiselle tänä iltana klo 20.00. Tarkistukset sisältävä teksti olisi tällöin saatavilla huomenaamulla klo 9.00.

Dupuis
Arvoisa puhemies, vakuutitte tänä aamuna, että tarkistusten määräaika on 24 tuntia.

Puhemies
Siinä tapauksessa määräaika on asetettava ennen klo 20.00, jotta keskipäivällä toimitettavaan äänestykseen olisi täsmälleen 24 tuntia. Jos haluatte, voimme yrittää järjestää asian näin. Tällä hetkellä odotamme mietintöä kaikilla kielillä. Se on mielestäni ensimmäinen asia, joka on tehtävä. Nyt se on saatavilla vain muutamilla kielillä.

Dupuis
Arvoisa puhemies, olen pahoillani, mutta 24 tunnin laskeminen aloitetaan siitä hetkestä, jolloin kaikilla jäsenillä on mietintö omalla kielellään, eli tässä tapauksessa alkaen klo 12.00 tänään. Määräaika tarkistusten jättämiselle pitäisi siis vahvistaa huomenna klo 12.00, jos olen ymmärtänyt oikein.

Puhemies
Saatte 24 tunnin määräaikanne. Me selvitämme, miten asia hoidetaan.

Dupuis
Arvoisa puhemies, olen pahoillani mutta en todellakaan ymmärrä, mitä aiotte tehdä.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin toivottaa Javier Solanalle menestystä tuossa vaikeassa tehtävässä, joka koskee tehokkaan, näkyvän ja johdonmukaisen yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan luomista.
Minulla oli tältä osin tilaisuus kysyä häneltä ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa, mitä poliittisia keinoja meillä olisi - ja ajattelin lähinnä hallitustenvälistä konferenssia - käyttää seuraavaa hallitustenvälistä konferenssia YUTP:n hyväksi. Tuolloin korkea edustaja Solana sanoi minulle, ettei hän ollut vielä päässyt pohdinnoissaan lopputulokseen, ja haluaisinkin tietää, onko tässä asiassa tapahtunut edistystä. Haluaisin tietää, arvoisa yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja Solana, mitä poliittisia, taloudellisia ja talousarvioon liittyviä keinoja meillä olisi - kun otetaan huomioon periaate, jonka mukaan "se määrää, joka maksaa" ja jonka te tiedätte erittäin hyvin ajaltanne NATOn pääsihteerinä - muodostaa sellaiset joukot, jotka voisivat turvata rauhan, ja välttää sellaiset dramaattiset tilanteet, joita olemme viime aikoina joutuneet todistamaan Balkanilla.
Viittasitte tämänaamuisessa puheenvuorossanne myös ihmisoikeuksia koskevaan ongelmaan. Haluaisin tältä osin tietää, mitä mieltä olette Euroopan unionin ja Kiinan välisistä suhteista, kun ajatellaan erityisesti Yhdysvaltojen ja Kiinan välillä äskettäin solmittua kauppasopimusta.
Yhdysvalloista puheen ollen haluaisin esittää teille kaksi hyvin konkreettista kysymystä. Ensiksi: mitä mieltä olette presidentti Clintonin lausunnoista, joiden mukaan Turkki pitäisi ottaa Euroopan unionin jäseneksi? Toiseksi: mitä mieltä olette siitä painostuksesta, jota Yhdysvaltojen hallintoviranomaiset tällä hetkellä harjoittavat joitakin eurooppalaisia yrityksiä kohtaan - tarkoitan espanjalaista Sol Meliá -ketjua ja muita yrityksiä, kuten Club Méditérranéetä ja saksalaista LTU-yritystä -, ja mihin toimiin Euroopan unionin pitäisi mielestänne ryhtyä?
Arvoisa puhemies, haluaisin lopuksi kysyä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkealta edustajalta Latinalaista Amerikkaa koskevan politiikan ja sen kanssa solmittujen suhteiden osalta, onko hän sitä mieltä, että Rion huippukokouksesta johtuvat Euroopan unionin uudet painopistealueet vaativat uusia resursseja. Käsittääkseni hänen vastauksensa on myöntävä. Mikäli näin on, mitä mieltä hän on ministerineuvoston tulevan vuoden talousarvion ensimmäisessä käsittelyssä tekemästä päätöksestä supistaa tuontia alle vuoden 1996 tason? Mitä hän aikoo sanoa Mercosur-maiden ministereille, jotka hän ymmärtääkseni tapaa ensi viikolla? Onko hän sitä mieltä, että Latinalaista Amerikkaa koskeviin uusiin painopistealueisiin on käytössä vähemmän resursseja, toisin kuin mitä parlamentti hyväksyi ensimmäisessä käsittelyssä?

Schori
Arvoisa korkean tason edustaja Solana, You will not be a Lord Grey in any sense. You are very welcome here. (Ette missään mielessä ole lordi Grey. Olette erittäin tervetullut.) Korkean tason edustaja Solana, istuessanne kahdella pallilla sekä " herra YUTP:nä" että WEU:n pääsihteerinä teillä on suuri vastuu yhteisestä pyrkimyksestämme saavuttaa Euroopan rauhanjärjestelmä. Esityslistalla on seuraavana niiden Kölnin päätösten täyttäminen, jotka liittyvät konfliktien ennaltaehkäisyyn tarkoitettuihin panoksiin ja kriisinhallintaan. Näihin kuuluvat myös jäsenvaltioiden pyrkimykset luoda tietty sotilaallinen toimintakyky sellaisella tavalla, että EU:n kyky uskottavien, YK:n peruskirjan mukaisten toimien toteuttamiseen paranee, ilman että minkään jäsenvaltion edut kyseenalaistettaisiin ja ilman että EU ottaisi hoitaakseen NATOn perustehtäviä.
Kriisinhallintaan käytetään tällä hetkellä paljon energiaa; te puhuitte paljon siitä. Huomaamme, että ehdotuksia tehdään yhä enemmän. Haluaisin tällä perusteella kysyä teiltä seuraavaa. Sanoitte, että kansalaisten mielestä meidän on voitava puuttua kriiseihin. Kyllä! Uskon kuitenkin, että kansalaiset haluavat, että puutumme kriiseihin, ennen kuin ne ylipäänsä pääsevät puhkeamaan. Sen vuoksi kysymykseni on seuraava: oletteko samaa mieltä siitä, että konflikteja ehkäisevät toimet ovat vähintään yhtä tärkeitä kuin kriisinhallinta, jota käytetään siinä vaiheessa, kun politiikka ja diplomatia ovat epäonnistuneet? Mihin toimiin olette sen vuoksi ryhtymässä konfliktien ennaltaehkäisyn osalta, jotta teistä tulisi ennaltaehkäisevä palopäällikkö eikä palomies, joka lähtee liikkeelle hälytyksen saatuaan?
Kölnin päätökset eivät saa johtaa siihen, että joudumme joskus samanlaiseen tilanteeseen kuin Sveitsi, joka on toinen kotimaani, jossa 2000-luvun uhkakuvien tutkimisen jälkeen päädyttiin siihen, että Sveitsi on hyvin varustautunut sellaisiin vaaroihin, joita ei enää ole olemassakaan.
Haluan tässä yhteydessä mainita, että konfliktien ennaltaehkäisyyn tarkoitettu verkosto, CPN, jonka perustamisesta Euroopan parlamentti teki aloitteen Michel Rocardin välityksellä, varoitti sodan puhkeamisesta jo kauan ennen Kosovon konfliktia, ja että useat vierailuja tehneet parlamentin valtuuskunnat varoittivat samasta asiasta. CPN toimii edelleen, mutta alussa sen ongelmana oli, ja on edelleenkin, että komissiossa tai neuvostossa ei ole mitään järjestelmää, joka voisi käyttää tehokkaasti hyväkseen CPN:n ja muiden kokemuksia ja asiantuntemusta.

Lagendijk
Arvoisa puhemies, se, että suurin osa ryhmäni jäsenistä hyväksyy eurooppalaisen puolustusidentiteetin luomisen, johtuu suurelta osin, mutta ei täysin, siitä, mitä olemme oppineet Kosovon sodasta, ja näkemyksestä, että joissakin tapauksissa aseellinen puuttuminen on valitettavasti välttämätöntä, jos ihmisoikeuksia loukataan laajasti. Tämän sanottuani haluan vielä kerran painottaa - kuten onneksi monet muutkin puhujat ennen minua - sitä, että minun näkemykseni mukaan Euroopan unionin voimana on tai pitäisi olla kriisienhallinta ja konfliktien ehkäisy. Siksi olen iloinen Pattenin sanoista, kun hän pyysi niin painokkaasti kiinnittämään huomiota tähän asiaan. Mielestäni hän on oikeassa. Mielestäni Euroopan unionin voima on siinä - ja edellinen puhuja myös jo viittasi tähän -, että ennen kuin konfliktit laajenevat, tehdään kaikki voitava niiden välttämiseksi. Tässä yhteydessä haluaisin vielä kysyä Solanalta hänen ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa antamistaan lupauksista, jotka koskivat toteutettavuustutkimusta Euroopan siviilirauhanturvajoukoista. Hän vahvisti silloin tämän asian, ja haluaisin kuulla sen vielä kerran häneltä, koska tämä saattaisi olla yksi niistä tilanteista, joissa Euroopan unioni on vahva konfliktien ehkäisyssä.
Avoimeksi jää, kuinka itsenäistä Euroopan unionin toiminta on tulevaisuudessa ja kuinka irrallaan Yhdysvalloista ja kuinka läheisessä yhteistyössä esimerkiksi Venäjän kanssa toimitaan. Teidän seuraajanne Robertson on sanonut joissakin haastatteluissa, että Euroopan unionin toiminnassa täytyy rajoittua ennen kaikkea pieniin, vähemmän tärkeisiin konflikteihin. Tämä huomautus herättää minussa kolme kysymystä, jotka haluaisin esittää teille. Ensimmäinen kysymys kuuluu näin: mitä tämä merkitsee mielestänne ydinaseiden käytön kannalta? Oletteko kanssani samaa mieltä siitä, että jos on kysymys Euroopan unionin toiminnasta pienten kriisien yhteydessä, ydinaseiden käyttö on hyödytöntä ja erityisen tarpeetonta?
Sitten toinen kysymys. Olette puhunut varojen uudelleenjärjestelystä ja tarvittavien varojen antamisesta käyttöön. Oletteko kanssani samaa mieltä siitä, että tällä hetkellä varojen uudelleenjärjestely Euroopan unionissa on paljon tärkeämpää kuin se, että ajatellaan puolustukseen käytettävien varojen enimmäismäärän kohottamista?
Kolmas kysymykseni koskee yhteistyötä Venäjän kanssa. Voisitteko olla hieman tarkempi siinä, kuinka Euroopan unionin pitäisi muotoilla se irrallaan NATOsta? Lopuksi, jos käy niin, että suurin osa mahdollisista konfliktialueista sijaitsee Venäjällä tai sen rajoilla, niin eikö pahana ongelmana ole se, että olemme luomassa sellaista, mitä meidän on käytännössä vaikea käyttää juuri siksi, että Venäjä on asiassa mukana?

Bonino
Arvoisa korkea edustaja, teidän roolinne luominen ja etenkin teidän nimeämisenne ovat varmasti luoneet suuria odotuksia siinä osassa yleistä mielipidettä jonka uskon olevan suuri , jonka mielestä Euroopan unionin pitää luoda itselleen yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka, mikäli sen halutaan jollain tavoin olevan, kuten te sanoitte, uskottava muutenkin kuin kaupan tai taloudellisen jättiläismäisen kasvun osalta.
Kyse on siis suurista odotuksista ja mielestäni myös suurista toiveista, etenkin, jos kuten komission jäsen Patten sanoi kahden toimielimen välille todellakin luodaan yhteisvaikutus.
Teidän tehtävänne on ilman muuta enemmän kuin vaikea. En halua sanoa, että se on mahdoton, mutta varmastikaan te ette tarvitse ainoastaan paljon onnentoivotuksia joita me kaikki sanomme teille, ne ovat ilmaisia, ne eivät maksa yhtään mitään mutta ehkä myös jotain enemmän.
Ensimmäiset askeleet, ainakaan neuvoston ottamat, eivät vaikuta minusta kovin lupaavilta. Viittaan erääseen seikkaan, jota monet pitävät ehkä epäolennaisena mutta joka on minulle erittäin merkityksellinen: te piditte neuvoston maanantaista kokousta puolustuksen kannalta historiallisena. Onko se mahdollista? Minäkin pidän maanantain neuvoston kokousta historiallisena, mutta negatiivisessa mielessä ja muiden seikkojen osalta, ja viittaan tällä omaksuttuun suuntautumiseen joka on käsittämätön erään Euroopan unionin kerran hyväksymän aloitteen osalta, eli aloite kuolemantuomion täytäntöönpanon lakkauttamisesta.
Mikäli olen ymmärtänyt oikein, ministerit ovat tällä kertaa päättäneet olla erityisen jyrkkäotteisia. On päätetty laittaa kova kovaa vastaan, on päätetty vetää lakkauttamisehdotus takaisin tai ainakin pysäyttää se. On päätetty tehdä valtava ponnistus monisanaisen ja kielellisen radikalismin puolesta, äärimmäisyyssuunnan puolesta, ponnistella kova kovaa vastaan, ponnistus neuvotteluhaluttomuuden puolesta... Lyhyesti sanottuna, on tehty ponnisteluja häviämisen puolesta.
Tämä kannanotto on niin käsittämätön, että se saa minut pohtimaan, onko joku ministereistä lukenut tarkistuksen ja tiedot, sillä se vaikuttaa todellakin käsittämättömältä. Paitsi jo se, mitä monet epäilevät, on totta, eli että tätä moraalista ja ankaraa kannanottoa tarvitaan poistamaan hämmennys eräiden suurten mahtien keskuudesta, jotka eivät ole erityisen kiinnostuneita lakkauttamisehdotuksesta.
Ei ole kovin vaikea ymmärtää, arvoisa komission jäsen, että nimenomaan meidän olisi pitänyt vetää omalle puolellemme vakavamielisten neuvottelujen avulla maltillisia maita, jotka eivät sovella kuolemanrangaistusta mutta joilla oli näkemyksiä ja jotka olivat vastaanottavaisia johdanto-osalle toistan, johdanto-osalle -, joka viittasi erääseen Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan artiklaan. Mutta miksi, olemmeko me ehkä uudistamassa Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjaa, arvoisa komission jäsen? Mitä meidän on tarkoitus saavuttaa lykkäysehdotuksella? Uudistaa turvallisuusneuvostoa, muuttaa peruskirjaa? Kaikki tämä on käsittämätöntä.
Sallinette minun sanoa, että se, mitä maanantaina tapahtui, on kohtuutonta. Tuloksena on se, että Euroopan unioni vetää tältä vaikuttaisi lykkäysehdotuksen takaisin, tai ei edes toimita siitä äänestystä. Ajatelkaa nyt: se pysäyttää ehdotuksen. Ja sitten haluamme muka puhua uskottavuudesta? Oikea totuus on se, että tällä hetkellä, arvoisa korkea edustaja Solana, Euroopan unioni on erittäin taitava antamaan tyhjiä ja mahtipontisia lausuntoja, mutta täysin kykenemätön osoittamaan todellista älykkyyttä ja ymmärtämään, miten ja missä tosiasiallisesti voidaan käydä neuvotteluja.
Esitän muita toivotuksia, mutta nämä todellakin yksinkertaisena ehdotuksena, yhteisestä ulkopolitiikasta ja puolustuksesta: ehkä taloudellisen ja rahataloudellisen menetelmän noudattaminen kohti diplomaattista ja sotilaallista unionia voi olla hyvä ehdotus, jotta periaatteellisista lausunnoista voitaisiin siirtyä konkreettisempien askeleiden ottoon.

Sakellariou
Arvoisa puhemies, arvoisa yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja, minäkin haluan onnitella teitä hyvin lämpimästi uudesta tehtävästänne korkeana edustajana ja toivottaa teille onnea, jota tarvitsette virassanne, jotta se olisi menestys niin teille itsellenne kuin ennen kaikkea Euroopan unionillekin. Ja nyt, kun olen sanonut tämän äidinkielellänne, pahoittelen, että minun on jatkettava saksaksi, ja kehotan teitä laittamaan kuulokkeet korviin.

Oostlander
Arvoisa puhemies, haluan toivottaa arvoisan korkea edustaja Solanan sydämellisesti tervetulleeksi tähän parlamenttiin. Hänen esiintymisensä täällä on historiallista. Teillä on tärkeä vastuu, ja siihen kuuluu hyvin poliittinen tehtävä. Olen ymmärtänyt, että myös te itse pidätte itseänne ennen kaikkea poliitikkona.
Olette sanonut, että ulkoministerien pitäisi voida tehdä tällä osa-alueella paljon enemmän päätöksiä. Se on välttämätöntä teidän tehtävänne kannalta. Se tarkoittaa tietenkin, että veto-oikeutta pitäisi myös käyttää paljon säästeliäämmin. Tarkoitatteko tosiaankin tätä?
Parlamentti on jo vuosien ajan pyrkinyt siihen, että saataisiin aikaan selkeä turvallisuus- ja puolustuspolitiikka. Entisen Jugoslavian sota oli katkera kokemus. Satoja tuhansia ihmisiä kuoli, koska EU:n politiikka ei ollut voimakasta, ja myös muut kansainväliset organisaatiot pysyivät poissa. Jäsenvaltiot toimivat usein päätöksenteon jarruna. Yhdistyneiden Kansakuntien Srebrenicaa koskevat tuoreet julkaisut osoittavat jälleen, kuinka monet kansainväliset organisaatiot unohtivat vastuunsa.
Unioni voi periaatteessa tehdä paljon ehdotuksia. Patten sanoi selkeästi, että jos on kysymys kansainvälisestä oikeusjärjestyksestä, meillä on paljon ei-sotilaallisia mahdollisuuksia. Kuitenkin tiukan paikan tullen tähän saakka on puuttunut sotilaallinen selkäranka. Amerikkalaisten kokemukset Haitista osoittavat, että diplomaatit menestyvät neuvotteluissa diktaattorin kanssa paljon paremmin, jos sotilaallinen voima on näkyvästi taustalla.
Korkea edustaja Solana ja komission jäsen Patten ymmärtävät oikein hyvin, kuinka tärkeitä YUTP:n ei-sotilaalliset ja sotilaalliset näkökohdat ovat toistensa kannalta ja siten myös kuinka he kaksi tarvitsevat toisiaan. He ovat päättäneet tehdä tiivistä yhteistyötä, ja siten saamme aikaan todellisen yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan paljon odotettua nopeammin. Ymmärrämme, että tämä yhteistyö voi sujua oikein hyvin, koska myös me kadotamme näkyvät rajat suurten ongelmien ja vakavan inhimillisen kärsimyksen väliltä, joiden kanssa olemme tekemisissä tällä alueella.
Solanalla on varmasti edessään kova ohjelma, nyt kun hän alkaa johtaa myös Länsi-Euroopan unionia. Mitä mieltä hän on Länsi-Euroopan unionin sulauttamisesta pitkällä aikavälillä Euroopan unioniin? Kuinka hän aikoo toteuttaa sen? Vahvistamalla jäsenten sotilaallista kapasiteettia ja tehostamalla rahoitustoimia? Pitääkö paikkansa, että keskusteluissa käy ilmi, että tässä kaupungissa toimiva Eurocorps alkaa keskittyä yhä enemmän Petersbergin tehtäviin? Mitä muutoksia täytyy tehdä esimerkiksi erinomaisesti toimivissa saksalais-alankomaalaisissa sotilasyksiköissä? Ehkä myöskään niiden tapauksessa perinteiset alueelliset puolustustehtävät eivät ole enää riittäviä. Yksikkö on kuitenkin todellinen helmi, koska se on ainoa, joka toimii konkreettisesti.
Lopuksi haluaisin pyytää Solanaa kiinnittämään edelleen tarvittavaa huomiota entiseen Jugoslaviaan. Euroopan unionin pitäisi tukea voimakkaasti sitä, että pikkutekijöiden lisäksi myös merkittävät sotarikolliset Karadiæ ja Mladiæ pidätettäisiin. Erityisesti tässä asiassa yhteistyö armeijan sotilaallisten näkökohtien ja poliisitoiminnan sekä siviilipolitiikan välillä on erityisen tarpeellista.
Arvoisa korkea edustaja Solana, tämä uusi virka ei merkitse pelkästään uutta virkaa, vaan ehkä - kuten me kaikki toivomme - myös uutta politiikkaa. Sanoitte, että tarvitsemme YUTP:ssa muutakin kuin vain julkilausumia. Olette siinä mielestäni täysin oikeassa, ja kannatan ajatustanne. Jatkoitte sitten kuitenkin ja olitte sitä mieltä, että tarvitsemme seuraavaksi sotilaallista kapasiteettia. En epäile, että tarvitsemme myös sotilaallista kapasiteettia, mutta jätän kollegani Oostlanderin tehtäväksi käsitellä joukkoihin liittyviä asioita ja joukkojen yhteenlaskua.
Haluaisin korostaa samaa, minkä Pierre Schori mainitsi äsken: tarvitsemme konfliktien ehkäisemistä. Tämä konfliktien ehkäisy ei ole itsestään selvää. Meidän on luotava rakenteet, jotka saavat konfliktien ehkäisemisen kehittymään todella nimensä veroiseksi, meidän on jätettävä joukot ja sotilaalliset kapasiteetit rauhaan ja ehkä kerrankin ratkaistava rauhanomaisesti tällä alalla syntyvät ongelmat.
Arvoisa korkea edustaja Solana, sanon tämän hyvin vakuuttuneena, sillä minäkään en ole tottunut muuhun kuin ajattelemaan näin: heti kun kuulen puhuttavan konfliktista tai kriisistä, ajattelen sotavoimia. Meidän on muutettava tätä ajattelutapaa! Pyydän teitä ja kehotan teitä muuttamaan tätä ajattelutapaa yhdessä parlamentin kanssa!
(Suosionosoituksia)

McKenna
Ensinnäkin, toisin kuin monet muut puhujat, en ole tyytyväinen maanantaina tehtyyn päätökseen, ja korkea edustaja Solana, pasifistiksi kääntyneenä entisenä militaristina olen jopa sitä mieltä, että teidän tehtävänne WEU:ssa vaarantaa entisestään valtioiden puolueettomuuden.
Ryhmässäni on suuri määrä puolueettomien kuten myös sitoutuneiden maiden edustajia, jotka vastustavat itse asiassa jyrkästi koko ajatusta luoda eurooppalainen puolustusidentiteetti, ja puolueettomissa maissa käytävä keskustelu käydään äärimmäisen epärehellisin keinoin. Te itse sanoitte, että maanantain tapahtuma oli historiallinen, ja se on totta. Se oli historiallinen tapahtuma. Puolustusministerien virallinen kokous järjestettiin nyt ensimmäisen kerran, ja tehdyt päätökset olivat historiallisia. Puolueettomissa maissa kansalaisia johdetaan kuitenkin harhaan. Itse asiassa tapahtuma sivuutetaan ikään kuin se ei olisi tärkeä.
Ulkoministerimme esimerkiksi sanoi, että hän on hyvin tyytyväinen tehtyihin päätöksiin: hän sanoi, että puolueettomien maiden edut on otettu huomioon ja että niihin on vastattu EU:n poliittisen komitean antamassa julkilausumassa. Tässä julkilausumassa todetaan, että teidän tehtävänne määräytyy sen mukaan, mitä Euroopan unionin perustamissopimuksessa on määrätty sekä Kölnin Eurooppa-neuvoston kokouksessa tehtyjen päätösten perusteella. Tämä on itse asiassa melko laaja näkökulma, ja sen puitteissa voi tapahtua mitä vain.
Yhteisen puolustuksen varmistamista koskeva kysymys on Länsi-Euroopan unionissa jopa tärkeämpi kuin NATOssa; puolueettomissa maissa yleinen mielipide on tällä hetkellä se, että sitoutumista yhteiseen puolustukseen ei panna täytäntöön. Minä uskon ja monet puolueettomien maiden ihmiset uskovat kuitenkin, että kun lisäpäätöksiä tehdään, sitoumus yhteiseen puolustukseen pannaan täytäntöön.
Kuten komission jäsen Patten mainitsi, uskon myös, että tähän liittyy pohjimmiltaan kysymys koko Euroopan aseteollisuudesta. Hänen julkilausumansa vahvistaa eurooppalaisen aseteollisuuden luomista koskevat pelkomme. St Malon huippukokouksessa tultiin siihen lopputulokseen, että EU tarvitsee, minä toistan, vahvistettuja asevoimia, jotka voivat reagoida nopeasti uusiin vaaroihin ja joita tukee vahva ja kilpailukykyinen eurooppalainen puolustusteollisuus ja teknologia. Euroopan unionissa on useita jäsenvaltioita, jotka eivät osallistu aseteollisuuteen ja jotka eivät halua osallistua aseteollisuuden alaan. Näitä päätöksiä ei tehdä ja näitä keskusteluja ei käydä rehellisellä tasolla jäsenvaltioissa, ja etenkään puolueettomissa maissa: kansalaisia johdetaan harhaan.
Tänään parlamentissa kävi täysin selväksi ja useimmat myönsivät täysin rehellisesti, että he haluavat eurooppalaisen puolustusidentiteetin, he haluavat kilpailukykyisen eurooppalaisen aseteollisuuden ja he haluavat eurooppalaisen armeijan; jäsenvaltioiden kansalaisia ei kuitenkaan ole todella kuultu.

Brok
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, on vertauskuvallista, että Javier Solana ja Chris Patten ovat täällä yhdessä, sillä yhdessä he saavuttavat menestystä, ja jos he eivät ponnistele yhdessä, he molemmat epäonnistuvat. Meidän yhteisten etujemme mukaista on, että he saavuttavat menestystä, koska se on silloin meidänkin menestyksemme, ja siinä me tuemme heitä.
Edellytyksenä on myös, että uusi troikka aloittaa lopultakin toimintansa. Jos olen ymmärtänyt oikein, neuvoston puheenjohtajavaltio Suomi lähetti Venäjälle vielä vanhan troikan. Uuden troikan, johon te molemmat kuulutte, pitäisi vastedes ottaa vastaan myös ulkopoliittiset edustustehtävät.
Euroopassa on vuoden 1990 jälkeen, siis ryhmittymien vastakkainasettelun luhistumisen jälkeen voitu jälleen käydä tavanomaisia alueellisia sotia, jotka mahdollistavat taas etnisten ryhmien välisen totunnaisen riitaisuuden, rajariidat ja muut sen kaltaiset ilmiöt, väkivallan vanhan kiertokulun. Me eurooppalaiset emme vielä ole antaneet siihen vastausta, kuten entinen Jugoslavia osoittaa. Yhteiseen turvallisuus- ja puolustusaloitteeseen liittyvät nykyiset ponnistelut merkitsevät pyrkimyksiä eurooppalaisen vastauksen löytämiseksi, siis konfliktien ehkäisemisen tarkoituksessa. Konfliktien ehkäiseminen on tosin, hyvä kollega Sakellariou, tehokasta vain silloin, kun sen takana on myös vakuuttava sotilasmahti! Tästä syystä nämä asiat on nivottava yhteen. Vain silloin konflikteja voidaan ehkäistä vakuuttavasti, ja toivon, että tällä on asianmukainen vaikutus.
Olen sitä mieltä, että yhteisten ponnistelujen avulla on mahdollista saada aikaan synergiavaikutuksia kriisinhallintajoukkojen asettamisen yhteydessä, kun tavoitteena on yhteisen asehankintalaitoksen perustaminen. Budjettien niukkuus on meille kaikille tuttu asia, ja olen sitä mieltä, että näiden synergiavaikutusten avulla voidaan päästä tavoitteeseen. Meidän ei pitäisi tehdä tätä käyttämällä kalliita omia rakenteita vaan mahdollisimman laajalti - kuten Berliinissä vuonna 1996 tehdyssä NATOn päätöksessä sanotaan - NATOa täydentävästi ja yhdessä NATOn rakenteiden kanssa. Tämä on mielestäni tärkeä menettelytapa, koska se lujittaa myös transatlanttisia siteitä, mutta luo samalla meille eurooppalaisille omaa toimintakapasiteettia sinne, missä me sitä tarvitsemme.
Tämä tarkoittaisi mielestäni myös sitä, että me pystymme toimimaan tehtävissämme yhdessä tai erikseen, mutta emme perinteisiä kumppaneitamme vastaan. Euroopan unionilla on yhteinen raha, yhteiset sisämarkkinat ja yhteinen oikeusjärjestys, ja sen yhteisen edun mukaista on, että se saa aikaan myös vakuuttavan yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan.
Meidän on tosin myös ymmärrettävä, että tällainen rakenne ei voi tulla pitkällä aikavälillä toimeen sellaisten alueiden kanssa, joiden turvallisuus ei ole tasalaatuista. Hallitusten välisessä kokouksessa pitäisi tästä syystä pyrkiä tekemään WEU-sopimuksen 5 artiklasta EU:n perustamissopimuksen pöytäkirja, johon jokainen maa voi liittyä oman itsenäisen päätöksen perusteella. Tämä tarkoittaa, että minkään puolueettoman tai liittoutumattoman maan ei ole pakko liittyä. Me olemme silloin kuitenkin saaneet kaiken saman katon alle, uskottavuuden ja yhteisten etujen katon alle, ja asioita voidaan silloin kehittää tältä pohjalta siten, että Solanan nimittäminen WEU:n pääsihteeriksi ja WEU:n sulautuminen voidaan toteuttaa täydellisesti eikä meidän enää tarvitsee säilyttää pelkkää tyhjää kuorta 5 artiklaa varten.

Lalumière
Arvoisa puhemies, arvoisa korkea edustaja, olen erittäin iloinen voidessani tervehtiä teitä uudessa tehtävässänne ja olen mielissäni siitä, että lisäätte tehtäviinne muutaman päivän kuluttua WEU:n pääsihteerin tehtävät. Kaikki tämä on hyväenteistä ja merkitsee todellista edistystä. Hyväenteistä on myös teidän itsenne ja komission jäsen Pattenin, joka esitti myös hyvin järkeviä näkemyksiä, ilmaisema halu tehdä keskinäistä yhteistyötä.
Puhun teille ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan esittelijänä turvallisuutta ja puolustuspolitiikkaa koskevissa asioissa. Se merkitsee sitä, että kuuntelin teitä erittäin tarkkaavaisesti. Sallinette, että korostan tänään lyhyesti aikataulua tai tarkemmin sanottuna teidän vastuullanne olevaa edistymistä, innovaatioita ja uudistuksia.
Kosovon kriisi sai eurooppalaiset tietoisiksi heidän käytettävissään olevien poliittisten ja sotilaallisten keinojen puutteellisuudesta. Lisäksi he ymmärsivät paremmin kuin koskaan, miten vaarallista on sallia kylmän sodan aikana luodun järjestelmän jatkuminen, jolla ei kyetä enää millään tavalla ratkaisemaan Euroopan ympärillä ja jopa itse Euroopassa yhä enemmän esiintyviä epävakaita tilanteita.
Tämän asian tiedostaminen antaa sijaa uudistuksille, kuten Kölnin huippukokous osoitti. Pelkään kuitenkin, että tämä ikkuna suljetaan hyvin pian kansallisen taantumuksellisuuden ja budjettipakotteiden painostuksesta. Siksi olen sitä mieltä, että on edettävä nopeasti, mahdollisimman nopeasti. Toimielinjärjestelmän uudistuksia on toki vielä syytä pohtia. Hätäily olisi virhe. Sama koskee kysymystä Euroopan ja Yhdysvaltojen perusroolista. Ratkaisut eivät ole vielä kypsyneet, mutta jo nyt on olemassa käytännön asioita, joita voidaan hyvin nopeasti edistää.
Esimerkiksi: puolustusministerit otetaan mukaan yleisten asioiden neuvostoon, mitä kokeiltiin jo viime maanantaina; perustetaan pysyvä poliittinen elin, "COPS", jonka tehtävänä on seurata kaikenlaisia yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan liittyviä kysymyksiä puolustusasiat mukaan luettuina; perustetaan sotilaallinen komitea; luodaan noin 50 000 miehen nopeat väliintulojoukot ja niin edelleen; enkä saa unohtaa sitä, mitä puheenjohtajavaltio Suomi piti perustellusti hyvin tärkeänä: muiden kuin sotilaallisten ja erityisesti ennalta ehkäisevien turvallisuustekijöiden parantamista.
Kaikki tämä voidaan toteuttaa nopeasti 15 jäsenvaltion hyväksymien suuntaviivojen perusteella. Vanha sananparsi, jossa puhutaan liikkumisesta marssimalla sopii mielestäni erittäin hyvin tähän tilanteeseen, arvoisa korkea edustaja.

Cushnahan
EU:n koordinoimaton ja siksi tehoton vastaus Bosnian ja Hertsegovinan sekä Kosovon kriiseihin oli erittäin kiusallista. Nyt näyttää onneksi siltä, että opimme virheistämme. Yleisten asiain neuvostossa tällä viikolla käytyihin keskusteluihin on suhtauduttava hyvin myönteisesti. On tarkoituksenmukaista pyrkiä asettamaan Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan vahvistaminen tärkeään asemaan Helsingin Eurooppa-neuvoston asialistalle. Itävallan kaltaisten perinteisesti puolueettomien maiden myönteistä suhtautumista tähän kehitykseen on kehuttava, ja kehotan kaikkia muita puolueettomia jäsenvaltioita, myös omaani, seuraamaan sen esimerkkiä. On tarpeetonta sanoa, että olen eri mieltä irlantilaisen kollegani McKennan kanssa, sillä uskon, että EU:n puolustuspolitiikan luominen on yhtä tärkeä edellytys todelliselle eurooppalaiselle yhdentymiselle kuin yhtenäisvaluutta. Jos sitoutuu yhteen, on kannatettava myös toista. Tähän mielenkiintoiseen kehitykseen liittyy myös ranskalais-englantilainen ehdotus perustaa vuoteen 2003 mennessä 40 000 sotilaan joukot, jotka hoitaisivat pysyvästi kaikkia Petersbergin tehtäviä.
Ennen kuin kannatan tätä ehdotusta, haluaisin, että Ison-Britannian puolustusministerin Geoffrey Hoonin esittämien huomautusten vuoksi syntynyt epäselvyys poistetaan, toisin sanoen onko kyse ranskalais-englantilaisista joukoista vai EU:n joukoista? Jos EU haluaa toimia yhtenä kokonaisuutena tulevaisuudessa, joukkojen on oltava EU:n joukkoja, joihin osallistuvat kaikki halukkaat jäsenvaltiot ja jotka toimivat EU:n aloitteesta ja EU:n poliittisen valvonnan alaisina. Odotan innokkaana, että Helsingin Eurooppa-neuvosto vahvistaa tämän ensisijaisen tärkeän periaatteen ja muut elementit, joilla vahvistetaan EU:n turvallisuus- ja puolustustehtäviä.

Wiersma
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä sydämellisesti korkea edustaja Solanaa. Siitä alkaen kun hän otti vastaan tehtävänsä, toisessa pilarissa on tapahtunut paljon. Asialista on valtava. Oikeastaan kaikkea EU:n politiikkaa hallitsee nyt ulkopolitiikka ja puheenjohtajavaltio Suomi toimii vahvasti. Se on jopa kaksinkertaisten kiitosten arvoista, kun tarkastellaan maan sitoutumatonta menneisyyttä. Haluaisin puhua eurooppalaisesta turvallisuuspolitiikasta ja esittää Solanalle muutaman asian, siis muutaman kysymyksen, joihin hän ei ehkä voi vastata tänään mutta joiden mielestäni täytyy olla tulevaisuudessa ensisijaisia.
Ensinnäkin kannatan Euroopan unionin päämääriä tässä asiassa. Eurooppalainen turvallisuus- ja puolustusidentiteetti voidaan ja täytyy luoda. En puutu tämän asian sotilaallisiin puoliin, rakenteeseen ja tarvittavaan kapasiteettiin, mutta haluan kuitenkin kysyä, mikä on niin sanottujen Petersbergin tehtävien ulottuvuus, koska vastaus siihen merkitsee paljon. Mihin unioni oikeastaan suuntautuu: pieniin vai suuriin kriiseihin? Jos unioni suuntautuu pieniin kriisipesäkkeisiin, mitä sitten tapahtuu pienen kriisin eskaloituessa suureksi kriisiksi? Me kaikki tiedämme, että niin tapahtuu usein. Washingtonin julistuksen mukaan eurooppalainen turvallisuus- ja puolustusidentiteetti on kaikkia NATO-maita varten. Kuinka tämä on suhteessa EU:n pyrkimykseen, että se voisi tehdä yksin päätöksiä? Mitä meidän täytyy tehdä niille NATO-maille, jotka eivät kuuluu Euroopan unioniin, eli Norjalle, Turkille ja kolmelle Keski- ja Itä-Euroopan maalle? Monet odottavat uteliaina, mikä on seuraava askel sen jälkeen, kun teidät nimitettiin Länsi-Euroopan unionin pääsihteeriksi. Miten näette WEU:n täydellisen sulauttamisen unioniin tapahtuvan ja mitä sitten tapahtuu surullisen kuuluisalle 5 artiklalle? Vaikka jotkut Alankomaissa haluavat omaksua Ison-Britannian roolin, kun on kysymys siitä, että pidetään tiukasti kiinni Atlantin ylittävistä suhteista - tarkoitan tässä Ison-Britannian aikaisempaa roolia - sitä ei voida kuitenkaan verrata kysymyksiin, joita puolueettomissa ja liittoutumattomissa EU:n jäsenvaltioissa herää eurooppalaisesta turvallisuus- ja puolustusidentiteetistä. Tästä syystä voin kunnioittaa tätä, mutta kuinka tämä kunnioittaminen yhdistetään edistykselliseen asialistaan, kun on kysymys eurooppalaisesta turvallisuus- ja puolustusidentiteetistä? Tiedän omasta kokemuksestani, että laajempi lähestymistapa turvallisuusasioihin ja konfliktien ehkäisemisen asettaminen etusijalle voi auttaa siinä. Unionin täytyy voida ottaa tällä alueella askelia eteenpäin sovittamalla ensimmäinen ja toinen pilari paremmin yhteen.
Lopuksi vielä yksi tärkeä asia. Mielestäni meidän kaikkien, myös Teidän, neuvoston ja komission, täytyy olla huolissamme tämän järjestelmän, jota olemme kehittämässä, parlamentaarisesta valvonnasta. Haluaisin aloittaa parlamentissa, mutta myös Teidän kanssanne, keskustelun siitä, millä tavalla voimme valvoa tästä parlamentista ja myös kansallisista parlamenteista käsin eurooppalaisen turvallisuus- ja puolustusidentiteetin kehittämistä ja toteuttamista paremmin kuin nyt.

Van Orden
Sallinette minun ensimmäiseksi kiittää korkea edustaja Solanaa ja komission jäsen Pattenia heidän julkilausumistaan. Minusta näyttää siltä, että tässä Euroopan turvallisuutta koskevassa keskustelussa on sekoitettu keskenään kaksi asiaa - puolustuskyky ja toimielinjärjestelyt - ja toinen näyttää olevan uhka toiselle. Suhtaudumme tietenkin myönteisesti kaikkiin Euroopan valtioiden tekemiin sitoumuksiin uudenaikaistaa niiden asevoimia nykyisten hyvin tunnettujen puutteiden korjaamiseksi. Kuten korkea edustaja Solana tietää aiemman toimensa perusteella, useat liittoutuneet maat eivät täytä edes NATOn joukkoja koskevia velvollisuuksiaan. Liitto tarkastelee jo nyt tällaisia kysymyksiä osana puolustuskykyä koskevaa aloitetta. Ison-Britannian asevoimat on huippuluokkaa, mutta niiltä on vaadittu toivottoman paljon viime vuosien aikana. Tämän vuoksi en ole varma, mistä Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus aikoo löytää varat ehdottamiinsa uusiin eurooppalaisiin nopeisiin sijoitusjoukkoihin ja miten se aikoo ylläpitää osuuttaan, jollei tämä ole vain hämäystä, tai jollei se tapahdu NATOn sitoumusten kustannuksella.
Minun on sanottava, että sotilaallista toimintakykyä koskevia oikeutettuja huolia ei ratkaista eurooppalaistamalla puolustusta, joka on tärkeää osa poliittista asialistaa ja joka on yksi Euroopan poliittiseen yhdentymiseen liittyvistä näkökohdista. Tässä yhteydessä on vaarana, että EU:hun voi kohdistua painostusta toimia järjestönä, johon turvaudutaan ensimmäisenä seuraavaksi syntyvän kriisin yhteydessä, ja että yhteisenä puolustusjärjestönä NATOlle luokiteltaisiin yhä useammin vain jäljelle jäävät tehtävät. NATOn elinvoimaisuus ja transatlanttinen yhteisvastuullisuus voidaan säilyttää vain, jos NATO osallistuu jatkossakin kiinteästi ja pysyvästi nykyiseen kriisinhallintaan.
Koska eurooppalaiset eivät ehdota lisävoimien perustamista, on selvää, että mahdollisuus EU:n riippumattomiin toimiin liittyy valtaosin poliittiseen päätöksentekomenettelyyn. Avainkysymys on kahden päätöksentekokeskuksen, NATOn ja EU:n, välinen vuorovaikutus, ja sen vaikutus transatlanttiseen suhteeseen. Onko meillä todella strategisesti ja taloudellisesti varaa kaksinkertaisiin henkilöstöihin ja komiteoihin, eurooppalaisten sotavoimien lisäämiseen ja siihen tuhlaukseen ja epäselvyyteen, joka syntyy, jos sovellamme asevoimiimme kahta erillistä operatiivista oppia ja suunnittelujärjestelmää? Euroopan unionin kuormittaminen puolustusvelvoitteilla ei juurikaan edistä niiden EU:n arvokkaiden ei-sotilaallisten kriisinhallintavälineiden tehokasta käyttöä, joilla voitaisiin aidosti täydentää NATOn sotilasvoimia. EU:n painopiste olisi asetettava tähän, mihin komission jäsen Patten viittasikin. Meidän on parannettava sotilaallista toimintakykyä NATOn hyväksi todettujen rakenteiden puitteissa, emmekä me tarvitse hallinnollista geometriaa Euroopan päämajoissa. Edellytyksenä, päämääränä on tehostaa turvallisuutta, ja eurooppalaisten ja pohjoisamerikkalaisten on edistettävä sitä tasapuolisemmin. Sotavoimiamme ei pitäisi valjastaa edistämään poliittista integraatiota valepuvussa.

Titley
Kosovo opetti meille ennen kaikkea neljä asiaa. Ensinnäkin, että Euroopan unioni kykenee säilyttämään yhteisen rintaman kriisitilanteessa. Toiseksi presidentti Ahtisaaren erinomainen työ osoittaa, että EU voi ryhtyä ratkaiseviin diplomaattisiin toimiin. Kolmanneksi se osoittaa meille myös, että NATO toimii hyvin, ja se on todellakin parhaimmillaan, kun Amerikan yhdysvallat keskittää toimensa ja esiintyy selvänä johtajana. Se osoittaa kuitenkin myös sen, että kun tämä johtaja puuttuu, Euroopalla on oltava mahdollisuus toimia, jotta se voi säilyttää oman maanosansa turvallisuuden. Neljänneksi se osoitti meille, että huolimatta siitä, että me kulutamme puolustukseen 70 prosenttia siitä, mitä amerikkalaiset kuluttavat, olemme miltei täysin riippuvaisia amerikkalaisten varusteista, sillä meillä on noin 10 prosenttia niiden kapasiteetista. Se johtuu tietenkin osittain siitä, että suuri osa sotilasvoimistamme perustuu staattista puolustusta koskevan kylmän sodan periaatteisiin eikä uudenaikaisiin nopean toiminnan periaatteisiin. Jos me emme tarkastele tätä kysymystä, koko kysymys yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta ja eurooppalaisesta puolustusidentiteetistä on pelkkää päiväunta.
Suhtaudun näin ollen myönteisesti siihen, mitä tänään on sanottu, mutta minulla on muutamia kysymyksiä, ja toisin kuin tavallisesti tämäntyyppisissä keskusteluissa, haluaisin tällä kertaa myös vastauksia. Onko korkea edustaja Solana kanssani samaa mieltä siitä, että meidän on tarkasteltava eurooppalaista puolustusta, jotta voimme arvioida toimintakykyämme? Onko hän kanssani samaa mieltä siitä, että asevelvollisuus ei sovi yhteen nykyaikaisten liikkuvien joukkojen kanssa? Onko hän kanssani samaa mieltä siitä, että näitä kysymyksiä on tarkasteltava puolustusministerien neuvostossa? Lopuksi, onko hän kanssani samaa mieltä siitä, että jäsenvaltioiden puolustusmenoja on lähennettävä? Hän tarkasteli myös NATOon kuuluvia EU:n ulkopuolisia maita koskevaa kysymystä. Tarkoittaako hän sillä, kuten luulen hän tarkoittavan, että Turkki on ensisijaisen tärkeä Euroopan puolustusaloitteen onnistumiselle ja että meidän olisi otettava se huomioon?
Saanko vielä sanoa komission jäsen Pattenille, että suhtaudun myönteisesti siihen, mitä hän sanoi asevarustelusta, mutta noudattaako komissio aikaisempaa tiedonantoaan, jossa puhutaan ratkaisevista toimista tällä alalla, jo onko hän kanssani samaa mieltä siitä, että meteoriohjushanke (Meteor Missile) on ehdottoman tärkeä Euroopan puolustusalan tulevaisuudelle?

Galeote Quecedo
Yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja Solana on varmastikin samaa mieltä kanssani siitä, että eurooppalaisten johtajien optimistiset pyrkimykset sinä aikana, jolloin esimerkiksi te olitte Euroopan yhteisön yleisten asioiden neuvoston puheenjohtajana, kalpenisivat niiden päämäärien rinnalla, joita me Euroopan yhdentymiskehityksessä nykyisin enemmän tai vähemmän mukana olevat henkilöt olemme itsellemme asettaneet. Teille on tässä uudessa kehyksessä osoitettu merkittävä tehtävä: henkilöidä yhteisiä pyrkimyksiä meitä kaikkia koskettavan ulko- ja turvallisuuspolitiikan luomiseksi.
Kuten muistutitte meille äskettäin ulkoasioiden valiokunnassa, olitte toisen langan päässä siinä puhelimessa, jolla soitettiin Kissingerille. Voitte tehtävässänne luottaa - voitte olla siitä varma - parlamentin ja erityisesti oman ryhmäni kannustukseen ja tukeen. Olen vakuuttunut siitä, ettette petä odotuksiamme.
Luotan siihen, että pyritte kaikin tavoin varmistamaan, että ulkopolitiikassamme noudatetaan tasapainokriteerejä, että vahvistatte epäilemättä painopistealueenne kaikkien niiden maiden poliittisen ja talouskehityksen vahvistamisprosessissa, jotka - kuten mekin melkein 25 vuotta sitten - siirtyvät itsevaltaisesta järjestelmästä vapaaseen järjestelmään, että juurrutatte pysyvästi rauhan Euroopan maaperälle, mutta vahvistatte myös näkyvyytemme koko Välimeren alueella - tämä on toinen painopistealue niin talouden kuin turvallisuudenkin kannalta -, ja että turvaatte tehokkaasti unionin edut Latinalaisessa Amerikassa, esimerkiksi varmistamalla Yhdysvaltojen hallituksen kanssa allekirjoitetun, Helms-Burtonin lain soveltamista koskevan sitoumuksen noudattamisen. Olin yllättynyt, ettei Javier Solana viitannut siihen tänä aamuna, vaikka en missään nimessä epäilekään hänen vakaumustaan. Toivotamme hänelle joka tapauksessa paljon menestystä hänen työssään.

Souladakis
Arvoisa yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja Solana, näinä päivinä olemme nähneet, että Castro on tavannut Espanjan johtoa, ja tiedämme Yhdysvaltojen kannan. Esitän hypoteesin: entä jos jonkin eurooppalaisen maan johtaja menisi Belgradiin tapaamaan Miloeviæia? Miten voisitte kommentoida näitä kahta kysymystä?
En ota tätä asiaa esille kiusallani, sillä emmehän ole harjoittelemassa ulkopolitiikkaa hypoteesien pohjalta, vaan osoittaakseni, mikä on teidän liikkuma-alanne. Te ette voi olla nuorallatanssija, sillä nuorallatanssijoiden kohtalona on pudota jonakin päivänä. Meillä on edessämme kaksi strategiaa. Ensimmäinen strategia koskee jännitteiden ennaltaehkäisyä ja toinen jännitteiden ja kriisien käsittelyä. Toisessa strategiassa Eurooppa on poliittisesti poissa oleva mutta taloudellisesti läsnä, ja tämä on valvonnassa olevien kriisien strategia, joka ei johda mihinkään. Toisenlainen strategia on rauhan, turvallisuuden ja talouskasvun Euroopan strategia. Äskettäinen Jugoslavian kriisi toi sodan jälleen 50 vuoden jälkeen Euroopan rajojen sisäpuolelle. Se oli virhe, eikä sen päättymispäivästä ole tietoa.
Nyt Kaukasuksen sotilaallisissa yhteenotoissa on meneillään taas uusi vaihe. Mielestäni Kaukasus tarjoaa teille nyt loistavan tilaisuuden osoittautua Prometheukseksi, ei Epimetheukseksi. Varmastikin tunnette Aiskhyloksen kirjoittaman antiikin Kreikan tragedian kahlehditusta Prometheuksesta. Se sijoittuu Kaukasukselle, jonne "pilviennostaja Zeus" on kahlehtinut Prometheuksen rangaistuksena siitä, että tämä oli ottanut salamasta tulen ja antanut sen ihmiskunnalle.
Arvoisa yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja Solana, joka tapauksessa toivon, että teistä tulee Prometheus sekä Kaukasuksella että seuraavassa tehtävässänne, koska se on hyväksi Euroopalle, demokratialle ja ihmisoikeuksille. Toivotan teille vielä kerran menestystä.

Solana
 - (ES) Arvoisa puhemies, sen vähän ajan kuluessa, joka on jäljellä, pyrin esittämään joitakin yleisluonteisia näkemyksiä niistä asioista ja kysymyksistä, joita täällä on istunnon aikana esitetty. Haluaisin kuitenkin aivan ensiksi lausua kiitokset kaikille niille parlamentin poliittisten ryhmien jäsenille, jotka ovat käyttäneet puheenvuoron ja toivottaneet minulle tai meille onnea tässä tehtävässä. Voin sanoa teille, että yritän mahdollisimman antaumuksellisesti, kaikin voimin ja kaiken poliittisen kokemukseni painolla saada onnistuneesti päätökseen - hyvässä yhteistyössä kaikkien muiden toimielinten kanssa - työn, joka meillä kaikilla on edessämme.
Olen sitä mieltä, että - kuten eräs puhujista hyvin sanoi - 2000-luvulle astuva Eurooppa on parempi Eurooppa kuin monet osasivat uneksiakaan ja että niillä meistä, jotka olemme uneksijoita, on kenties vielä matka kuljettavanaan. Onnistuimme epäilemättä luomaan yhteisen rahan, olemme edenneet talouden saralla, ja nyt on koittanut hetki edetä politiikan saralla ja tarkemmin sanottuna ulkopolitiikan ja turvallisuuspolitiikan saralla. Tällä matkalla ja tässä pyrkimyksessä parlamentin jäsenet ja minä olemme aina yksissä tuumin.
Haluaisin yrittää tiivistää kolmeen näkemykseen ne monet kysymykset, joita täällä on esitetty. Ensimmäinen koskee ulkopolitiikkaa sanan tarkassa merkityksessä. Olemme Kölnin huippukokouksen jälkeen saaneet uusia välineitä - toinen niistä liittyy yhteisiin strategioihin -, jotka merkitsevät epäilemättä syvällistä muutosta siinä tavassa, miten tarkastelemme ulkopolitiikkaa. Yhteisten strategioiden - joista osa on jo määritelty - täytyy merkitä koko sen kapasiteetin yhdistämistä, joka unionilla ja jäsenvaltioilla on jonkin politiikan harjoittamiseen. Meillä ei tätä ennen ollut sellaista kapasiteettia. Meillä on se niiden päätösten jälkeen, joita tehtiin Kölnissä, ja tarkemmin sanottuna meillä on jo se Venäjää koskevassa yhteisessä strategiassa. Sen täytyy olla toimintamme painopiste.
Toinen kysymys, jota haluaisin käsitellä - sillä monet parlamentin jäsenet ovat ottaneet esille tämän huolenaiheen -, on kriisinhallinnan ja kriisien ehkäisemisen herättämä huoli. Haluaisin sanoa parlamentin jäsenille, että olen täysin samaa mieltä siitä - jos mainitsisin erikseen jonkun henkilön, mainitsisin parlamentin jäsen Pierre Schorin erinomaisen puheenvuoron -, ettei pidä ainoastaan osallistua kriisinhallintaan, vaan kriisi pitää alun alkaen yrittää estää; siihen me pyrimme. Amsterdamin sopimuksessa luotiin varhaisvaroitusyksikkö, jonka tehtävänä on tarkkailla sitä, mitä saattaa tapahtua, jotta voisimme välttää kriisin ja jottei meidän tarvitsisi toimia sotilaallisesti eikä yhteisesti, jos kykenemme tekemään kaiken mahdollisen diplomatian ja ennaltaehkäisyn keinoin.
Haluaisin kertoa parlamentin jäsenille eräästä omakohtaisesta kokemuksesta, joka oli erittäin murheellinen. Kun puutuimme Bosnian kriisiin, sotilaallinen suunnittelu ja joukkojen sijoittaminen - muistanette, että Bosniaan sijoitettiin 60 000 sotilasta - toteutettiin paljon ennen siviilejä koskevaa suunnittelua, joka olisi pitänyt toteuttaa ensin. Se, että nämä kaksi etenivät eri tahtiin, johti sellaiseen lopputulokseen ja sellaisiin seurauksiin, joita monet meistä nykyisin pahoittelevat ja joita ilman muuta myös minä pahoittelen.
Haluaisin - sen mukaisesti, mitä täällä on todettu -, että kaikissa kriisinhallinta- ja rauhanturvaoperaatioissa kaikki osa-alueet - siviilit, poliisitoiminta, sotilaallinen toiminta - suunniteltaisiin kokonaisvaltaisesti. Tällä tavoin tilanne olisi nyt parempi Kosovossa ja se olisi ollut parempi aiemmin Bosniassa.
Lopuksi pohdin lyhyesti erästä ajankohtaista asiaa - luulen, että se kiinnostaa parlamentin jäseniä -, joka on tullut esille. Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö aloittaa tänä iltana tai huomisaamuna tärkeän kokouksen. Vasemmistoryhmän kunnianarvoisa edustaja sanoi, että Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö ETYJin täytyy edelleen olla yleiseurooppalaisen turvallisuuden sydän. Sanoisin samaa myös Tsetsenian kriisistä. Meillä on lähitunteina suurenmoinen tilaisuus pyrkiä siihen, että ETYJistä tulisi merkittävä järjestö ja samalla että Venäjän viranomaiset antaisivat sen toteuttaa Euroopassa sitä tehtävää, jota he toistaiseksi eivät ole antaneet sen toteuttaa. Venäjän viranomaisten asenne on tietyllä tavalla ristiriitainen, sillä he hellittelevät ja - jos sallitte tämän ilmauksen - hemmottelevat Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestöä ja samalla he estävät sitä toteuttamasta sille kuuluvaa tehtävää. Voin sanoa teille, että teemme Euroopan unionissa huomenna ja ylihuomenna kaiken mahdollisen, jotta Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestöllä olisi tärkeä ja sen velvoitteita vastaava tehtävä, kun uusi Euroopan turvallisuuden peruskirja allekirjoitetaan. Olisi todellakin omituista - vain yhtä ilmausta käyttääkseni -, että kun allekirjoitamme Euroopan uuden yhteisen turvallisuuden peruskirjan ETYJin puitteissa, kyseinen järjestö ei voisi tehdä sitä, mitä sen pitää tehdä Kaukasiassa parhaillaan riehuvassa konfliktissa.
Hyvät jäsenet, täällä on esitetty suuri määrä kysymyksiä, ja veisi liikaa aikaa vastata niihin yksitellen. Voin kertoa teille, että olen pannut merkille ne kaikki, että niihin kaikkiin vastataan pikaisesti ja että - kuten sanoin teille alussa - olen koko ajan käytettävissänne ja pyrin toteuttamaan monen parlamentin jäsenen unelman ja oman unelmani. Kiitos tuestanne, kiitos yhteistyöstänne. Tulemme pitämään toisiimme yhteyttä lähikuukausina ja lähivuosina toteuttaaksemme tämän jalon velvoitteen, jonka me kaikki otamme vastaan erittäin toiveikkaina.

Puhemies
Kiitoksia, Solana .
Keskustelu on päättynyt.

Maailman kauppajärjestön vuosituhannen vaihteen kierros
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Schwaigerin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille Maailman kauppajärjestön vuosituhannen vaihteen kierrosta koskevasta Euroopan unionin lähestymistavasta (KOM(1999) 331 - C5-0155/1999 - 1999/2149(COS)).

Schwaiger
. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat. Teollisuus- ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö "Maailman kauppajärjestön vuosituhannen vaihteen kierrosta koskevasta Euroopan unionin lähestymistavasta" on jatkoa työlle, jota tehtiin entisessä taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnassa, joka esitti kantansa Marrakeshin, Singaporen ja Geneven neuvottelukierroksille aina suurella enemmistöllä. Jatkuva vuoropuhelu entisen komission jäsenen sir Léon Brittanin kanssa vuonna 1998 ja vuoden 1999 alussa on lisäksi vaikuttanut siihen, että useat Euroopan parlamentin näkemykset ovat päässeet komission 14. heinäkuuta 1999 antamaan tiedonantoon, ja sisällöllisesti ne on otettu täysin huomioon.
Euroopan talouden ja sen työntekijöiden edun mukainen vapaa ja oikeudenmukainen maailmankauppa on aina ollut johtoaiheena näissä asioissa. Vaalimme siis aiempien töidemme perinteitä. Haluaisin tässä kohtaa kiittää näistä asioista nyt vastaavaa komission jäsen Lamya erinomaisesta yhteistyöstä Euroopan parlamentin kanssa kahden viime kuukauden aikana. Olemme uuden komission toiminnan alkamisesta lähtien käyneet tiivistä ja mielestäni tähän mennessä varsin tuloksellista - vuoropuhelua.
Tänään on tarkoituksena selventää neuvotteluja varten kehitettyä kattavaa yleistä lähestymistapaa Euroopan unionin näkökulmasta, punnita sitä ja saada se poliittisesti sulautumaan yleisstrategiaan. Koko vuosituhannen vaihteen kierrokselle pitäisi antaa mukaan konkreettisia suosituksia, jotka Euroopan parlamentin työjärjestyksen 97 artiklan 5 kohdan mukaisesti laadittuna antavat meille mahdollisuuden vaikuttaa vuosituhannen vaihteen kierroksen töihin ja seurata niitä sekä sitten myös käyttää omaa painoarvoamme asianmukaisesti ennen uuden sopimuksen tekemistä.
Suositusten ensimmäinen jakso voitaisiin esittää vuoden 2000 alussa. Voisimme palata käsittelemään vielä kerran yksityiskohtaisesti useita ehdotuksiamme, jotka tehtiin taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan toiminnan viimeisinä päivinä.
Neuvoston ja komission pitäisi edustaa neuvotteluja varten kehitettyä kattavaa lähestymistapaa yksimielisesti Euroopan unionin puolesta. Vaadimme mietinnössämme myös, että komissio menestyy neuvotteluissa ja palaa niistä asianmukaisin tuloksin. Lähestymistapamme täytyy kuvastaa merkitystämme maailman suurimpana kauppa-alueena ja heijastaa samalla vastuuta maailmanlaajuisesta taloudellisten etuuksien tasajaosta ennen kaikkea kehitysmaiden kanssa.
Mihin on asetettava painopisteet tässä asiassa? Mikä on tärkeää? Pitäisikö maailman kauppajärjestyksen kehittämisen ja markkinoiden avaamisen olla tärkein painopiste, vai pitäisikö meidän asettaa etusijalle eurooppalainen talous- ja yhteiskuntamallimme, sosiaalisen ja ekologisen markkinatalouden puolustaminen sekä kansalaisten ja kuluttajien edun mukaisesti kehitetyt yhteisön politiikat? Mielestäni on huolehdittava molemmista asioista, vaikka niiden välillä vallitseekin tietynlainen jännitys. Molemmat tavoitteet ovat teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnalle - kuten maanantai-illan äänestys osoitti - yhtä tärkeät. Nyt on tärkeää jatkaa maailmanlaajuista markkinoiden avaamista. Tulleja on alennettava entisestään, tekniset kaupan esteet pitäisi poistaa. Pitäisi myös jatkaa meidän markkinoidemme avaamista kehitysmaille, erityisesti vähiten kehittyneille, ja AKT-maille. Kansalaisten myönteistä suhtautumista on edistettävä ja lujitettava lisäämällä WTO:n säännöstön ja siinä ratkaisevan tärkeiden riitojenratkaisumenettelyjen avoimuutta.
Muihin kansainvälisiin sopimuksiin, kuten esimerkiksi Maailman terveysjärjestön tai Kansainvälisen työjärjestön sopimuksiin sisältyvät Euroopan unionin velvoitteet on toisaalta tuotava julki ja otettava huomioon myös WTO-neuvotteluissa. Vastustamme kuitenkin tehottomuuteen johtavaa WTO:n säännöstön ylikuormittamista muilla kuin pääasiallisilla tavoitteilla, joita ovat kaupan vapauttaminen ja sopimuspuolten syrjimättömyys. Näin ollen esimerkiksi perustavat työehdot ja sosiaaliset lausekkeet, joista ILO on päättänyt vuonna 1998, pitäisi pitää esillä, tuoda keskusteluun ja ottaa huomioon IAO:n ja WTO:n yhteisen foorumin puitteissa muuttamatta niiden takia WTO:n säännöstöä.

Jos lähdemme siitä, että vapaa ja oikeudenmukainen maailmankauppa on ollut useiden valtioiden ja niiden kansojen ja erityisesti kehitysmaiden hyvinvoinnin kasvun perustana, meidän on myös ymmärrettävä, että Euroopan unionilla on maailman suurimpana kauppamahtina ratkaisevan tärkeitä intressejä jatkaa tätä menestystarinaa ja saada maailmanlaajuisesti yhä useammat kansat ja valtiot osallistumaan siihen. Tätä varten tarvitsemme liittolaisia.
Meidän on nivottava yhteen omat etumme ja jäsenyyttä hakevien Euroopan maiden ja eurooppalaisten naapureidemme sekä kehitysmaiden, erityisesti AKT-maiden edut. Sen lisäksi tarvitsemme Yhdysvaltain hallituksen, kongressin ja kansan kanssa käytävää jatkuvaa vuoropuhelua, joka saa meidät toimimaan viisaiden vaikuttimien pohjalta ja luo molemminpuolista ymmärrystä järkevälle etujen tasapainottamiselle kumppanimme kanssa. Lujittamalla kauppaa edistämme maailman rauhanjärjestyksen kehittämistä ja hyvinvointia ja, jos järjestämme asiat oikein, sosiaalisen oikeudenmukaisuuden kasvua.
Strategiamme määräytyy vastuumme määrän mukaisesti. Sen on oltava kattava, kumppaneidemme kannalta vakuuttava ja pyrittävä etuuksien maailmanlaajuiseen tasapainoon. Markkinoihin osallistuvilla on oltava mahdollisimman vapaa pääsy maailman kaikille markkinoille. Sitä koskevien sääntöjen on oltava oikeudenmukaiset ja perustuttava vastavuoroiseen etuuksien myöntämiseen ja velvoitteiden asettamiseen. Sisämarkkinoiden neljän perusvapauden - henkilöiden, tavaroiden, palvelujen ja pääoman vapaan liikkuvuuden - on oltava myös maailmanlaajuisesti voimassa olevia päämääräasetteluja. Kannatamme monenvälisten ympäristösopimusten tekemistä, jotka pitäisi sitten ottaa huomioon WTO:n puitteissa. Voimakkaasti kasvavia markkinoita ennen kaikkea eurooppalaisille tarjoajille lupaavien palvelujen alalla pitäisi helpottaa markkinoille pääsyä ja ottaa mukaan uusia aloja, minkä takia Euroopan parlamenttia pitäisi kuitenkin erikseen kuulla.
Kannatamme sähköisestä kaupasta määräämistä pitkällä aikavälillä ja sen edistämistä GATTin puitteissa. Uruguayn kierroksella tehtyjä julkisia hankintoja koskevia päätöksiä on sovellettava. Useat kahdenväliset investointisopimukset on korvattava pysyvästi Maailman kauppajärjestön puitteissa tehtävällä kattavalla monenvälisellä sääntelyllä.

Avatuilla markkinoilla vallitsevan kilpailun on tehostuttava, kilpailuviranomaisia on perustettava asianmukaisesti. Eurooppalaista talonpoikaisen kestävää maatalousmallia, joka perustuu elintarvikkeiden tuottamiseen sekä samalla myös maaseudun, ympäristön ja laatutuotteidemme säilyttämiseen, on pidettävä yllä. Arvostelua vastaan pitäisi puolustautua viittaamalla Yhdysvaltojen hallituksen nopeasti laajenevaan tukikäytäntöön.
Lopulta vielä muutama sana kehitysyhteistyöstä: se on saatettava ajan tasalle ja sitä on laajennettava edelleen AKT-kumppanuuden puitteissa. Maailman kauppajärjestys perustuu olennaisilta osin eurooppalaisten ja amerikkalaisten panokseen. Samaan aikaan, kun otimme 1960-luvulla käyttöön yhteisen ulkotariffin, aloitimme myös maailmanlaajuisesti tullien alentamisen ja markkinoiden avaamisen johdonmukaisen politiikan muun muassa monilla Kennedyn kierroksilla. Sen tuloksena on ollut uusien markkinoiden käyttöönotto kolmansissa maissa, mutta samalla myös meidän markkinoidemme avaaminen muille teollisuusvaltioille.
Haluaisin lopulta kiittää sydämellisesti sihteeristöä, neuvonantajiamme ja kaikkia niitä parlamentissa työskenteleviä, jotka ovat osallistuneet tämän mietinnön laatimiseen. Aikaa meillä on ollut vähän. Tekniset ja muut yksikkömme ovat tehneet erinomaista työtä.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, Euroopan uusi rooli maailmassa määrittyy sekä ulko- ja turvallisuuspolitiikan kautta että myös yhteiskunnallisten, taloudellisten ja poliittisten tarpeiden voimakentässä. Maailmankaupan kierroksella on sen vuoksi erittäin tärkeä merkitys sen kannalta, että Eurooppa puhuu yhdellä äänellä maailman kauppajärjestön neuvotteluissa, jotta sosiaalisesti ja ympäristön kannalta sopusuhtainen kasvu saa myötätuulta myös maailmankaupan panoksesta.
Vuoden 1990 jälkeen fuusiot ja niiden ohella transatlanttisten konsernien markkinavalta ovat lisääntyneet maailmanlaajuisesti. Sen vuoksi on hyvin tärkeää, että vuosituhannen vaihteen kierroksella luodaan monenvälinen säännöstö yksityistaloudellisten kilpailurajoitusten estämiseksi. Kansainvälisen kilpailujärjestelyn avulla on luotava vähimmäisstandardeja, joilla estetään kilpailunvastaiset käytänteet kuten hinta- ja aluekartellien muodostaminen, määräävän markkina-aseman väärinkäyttö sekä vertikaaliset tai horisontaaliset kilpailurajoitukset, jotka vääristävät kilpailua.
Osana näitä vähimmäisstandardeja on oltava WTO:n jäsenvaltioita koskeva velvoite kunkin valtion oman kilpailulainsäädännön yhdenmukaistamisesta monenvälisten sopimusten ja vähimmäisstandardien kanssa. Tämä tarkoittaa, että vuosituhannen vaihteen kierroksella ei tarvitse perustaa maailmanlaajuista kartelliviranomaista. Kunkin valtion omat kilpailusäännöt on kuitenkin alistettava valvontaan. Olisi ristiriidassa GATTin, YUTP:n ja WTO:n määräysten kanssa, jos vapaata ja oikeudenmukaista maailmankauppaa sovellettaisiin valtioiden välillä mutta ei yksityisten taloudellisten toimijoiden osalta. Monopolit ja kartellit aiheuttavat vahinkoa kuluttajille ja yhteiskunnille. Microsoftin tapaus Yhdysvalloissa on osoittanut tämän selvästi.
Ylikansallisten yritysten kasvava fuusioitumisvalmius ja kansallisvaltion neuvottomuus monopolien, oligopolien ja kartellien muodostamisen osalta vaarantavat maailmankaupan tavoitteet edistää hyvinvointia ja rauhaa maailmanlaajuisesti.
Sen lisäksi on myös erityisen tärkeää, että ymmärrämme maailmantalouden kasvun heikkenemisen olevan yhteydessä myös sen kansainvälisen rahajärjestelmän epävakauteen, jolle valtavat, nopeat ja maailmanlaajuiset rahoitussiirrot ovat tunnusomaisia ja joka on irrottautunut reaalitaloudesta mutta joka silti vaikuttaa sijoitustoimintaan, kasvuun ja työllisyyteen. Vuosituhannen vaihteen kierroksen on sen vuoksi edistettävä yhtenäisemmän kauppa-, talous-, raha- ja rahoituspolitiikan noudattamista maailmantaloudessa.

Wuermeling
Arvoisa puhemies, olen saanut olla oikeudellisia asioita käsittelevän valiokunnan esittelijä ja haluaisin lausua sen puolesta esittelijälle sydämelliset onnittelut tasapainoisen päätöslauselman johdosta. Esittelijä on tässä mietinnössä mielestäni onnistunut antamaan kolme signaalia: Euroopan unionin yhtenäisyyden signaalin kumppaneillemme kaikkialla maailmassa, maailmanlaajuistumisen inhimillisten kasvojen signaalin omalle väestöllemme sekä WTO-neuvotteluprosessin parlamentaarisen ulottuvuuden signaalin kansalaisillemme.
Parlamentti antaa tässä päätöslauselmassa komissiolle täyden tukensa Seattlen neuvotteluihin. Meidän viestimme kumppaneillemme kuuluu: olemme järkähtämättä Seattlen neuvottelijoidemme taustatukena, haluaisin sanoa, että yhtä järkähtämättä kuin Alpit Euroopassa. Kaikkien osapuolien pitäisi panna tämä merkille.
Toinen signaalimme kohdistuu väestöömme, joka suhtautuu epäilevästi maailmanlaajuistumiseen. Haluamme antaa markkinoille puitteet myös maailmanlaajuisesti. Voimme ja haluamme muovata maailmanlaajuistumista. Markkinoiden järjestäminen tulee pysymään samassa tahdissa kuin niiden maailmanlaajuinen kehitys. Noudatamme siinä vapaata ja protektionismin vastaista lähestymistapaa. Maailmanlaajuistumisen häviäjien tai niiden, jotka pitävät itseään sellaisina, pitää tietää, että heidän asiaansa ajetaan.
Lopuksi haluaisin sanoa varsin selvästi: tällä vuosituhannen vaihteen kierroksella on myös parlamentaarinen ulottuvuus. Se on välttämätön, sillä enää ei ole kyse vain tullien ja kiintiöiden alentamisesta vaan ratkaisevan tärkeistä asioista kuten sosiaalisista kysymyksistä, ympäristönsuojelusta ja oikeudenmukaisesta kilpailusta. Se meidän pitäisi tehdä selväksi myös kansalaisjärjestöille. Vuosituhannen vaihteen kierroksen ympärillä käytävän poliittisen keskustelun paikkana Euroopassa on Euroopan parlamentti. Hallitukset eivät neuvottele kansalaisjärjestöjen kanssa.

Ettl
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, mitä lähemmäksi vuosituhanteen vaihteen kierros tulee, sitä suuremmaksi kasvaa kansalaistemme tarve saada selitys siihen, miksi oikein haluamme uuden vapauttamiskierroksen WTO:n puitteissa. Jokainen meistä, joka on ollut viime aikoina tekemisissä kansalaisjärjestöjen kanssa, on joutunut jatkuvasti kuulemaan, että Uruguayn kierroksen jälkeisestä laajasta vapauttamistoimesta ei ole kehkeytynyt ehdotonta huippusuoritusta. Perustellusti! Laajempaa tyytymättömyyttä esiintyy köyhemmissä valtioissa, koska siellä luonnollisesti pohditaan, missä koko luvattu hyvinvointi viipyy, kuka on korjannut potin, miksi köyhät ovat köyhtyneet entisestään. Tämänhän osoittavat erilaisten kertomusten tosiasiat, YK:n kauppa- ja kehityskonferenssin ja OECD:n kertomuksista ilmenevä tilanne. Näinhän ei pitäisi olla!
En nyt halua eritellä niitä hyötyjä, jotka saamme seuraavasta vapauttamistoimesta. Sen tekevät vielä muut kollegat. Haluan viitata tähänastisiin puutteellisuuksiin, kyvyttömyyteemme varmistaa sosiaalinen tasapainotus tässä maailmassa. Sen vuoksi me työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan jäsenet asetumme tietysti ensi sijassa puolustamaan asianosaisten henkilökohtaista tilannetta ja heidän oikeuksiaan ja tuomme ne keskusteluun. Erityisesti köyhemmissä valtioissa ja valtioissa, joiden demokraattispoliittiset lähtökohdat ovat huonommat, tämä on erityisen tärkeää. Haluamme, että vapaa maailmankauppa nivotaan yhteen tulevan politiikan ja tulevaisuutemme olennaisten kysymysten, sosiaalisen eheyden kysymysten sekä ympäristöpoliittisten tarpeiden kanssa. Emme halua asettua puolustamaan uutta protektionismia - emme missään nimessä , vaan haluamme, että myös AKT-maiden ja kehitysmaiden työntekijöille taataan Kansainvälisen työjärjestön työn seitsemän perusnormin soveltaminen.
Miksi juuri työn seitsemän perusnormia? Nämä seitsemän työn perusnormia perustuvat neljään työpaikalla sovellettavaan perusihmisoikeuteen, joihin kuuluu oikeus esteettömään yhdistymis- ja kokoontumisvapauteen sekä oikeus liittyä yhteen ammatillisiksi järjestöiksi, oikeus vapauteen orja- ja pakkotyöstä ja oikeus omaan lapsuuteen. Jopa viisivuotiaat lapset työskentelevät edelleenkin kangaspuiden ääressä seisten tai istuen, eikä heidän vanhemmillaan ole töitä. Tämä ei ole uutta! Neljäntenä on syrjintäkielto sukupuolen, uskonnon, poliittisen mielipiteen tai kansallisen tai etnisen syntyperän perusteella. Haluamme, että nämä oikeudet myönnetään myös köyhempien valtioiden työntekijöille. Tämä on erityisen tärkeää juuri nyt, kun saamme WTO:n puitteissa uusia kumppaneita kuten Kiinan.
Nyt käsittelemäni asiat ovat työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan murheena, toisin sanoen, miten voidaan antaa näiden valtioiden työntekijöille välineitä, jotta he voisivat puolustautua, oikeus puolustautua. Pelkästään tämä voi lisätä sosiaalista tasapainoa. Arvoisa komission jäsen, nämä asiat kuuluvat neuvottelupöydälle, ja tämä on meidän toivomuksemme!

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jos vuosituhannen vaihteen kierroksen ja sen käynnistämisen on tarkoitus onnistua, meidän pitää heti käsitellä eräitä periaatteellisia ongelmia ja myös kirjata ne. Niiden on tietysti oltava ennen kaikkea aloja - mainitsen muutamia niistä , joista ympäristövaliokunta on päättänyt ja joilla olemme aikaisemmin todenneet puutteita; aloja, joilla on porsaanreikiä, aloja, joilla meidän on täytynyt todeta virheitä, aloja, joilla olemme huomanneet olevan korjaamisen varaa. Mainitsen teille nyt muutamia - olennaisimpia näistä aloista, joista ympäristövaliokunta on päättänyt ja joita se pitää tärkeinä.
Mainittuihin aloihin kuuluu esimerkiksi ennalta varautumisen periaatteen osalta, että tämä periaate määritellään selkeästi ja että määritelmäksi tulee Rion ympäristö- ja kehitysalan kokouksessa vahvistettu määritelmä. Ennalta varautumisen periaate on sisällytettävä WTO:n määräyksiin oikeudellisesti sitovasti.
Toiseksi esimerkiksi monenvälinen ympäristösopimus on voitava panna täytäntöön niin, ettei siitä synny ristiriitoja Maailman kauppajärjestön kanssa.
Kolmantena on kysymys, joka koskee kuluttajien tiedon saantia jalostus- ja tuotantomenetelmistä, joista meidän puhekielessämme käytetään lyhennettä PPM, ja jäsenmaiden mahdollisuudet ryhtyä syrjimättömiin toimiin. Nämä kysymykset on otettava mukaan WTO-neuvotteluihin.
Sallikaa minun sanoa muutama sana riitojenratkaisumenettelystä. Riitojenratkaisumenettelyä, joka on aina aiemmin tuottanut meille päänvaivaa - ja monet suorittamistamme riitamenettelyistä ovat liittyneet ympäristöpolitiikan, kuluttajansuojan tai eläinsuojelun alaan -, on muutettava avoimemmaksi. Sen on varmistettava tieteellisen asiantuntijalausunnon riippumattomuus ja yksiselitteisyys, ja lausunto on lisäksi vielä tunnustettava lailliseksi. Enää ei saa käydä samoin kuin hormonilihan tapauksessa eli niin, että Euroopan unioni voi hankkia tieteellisiä asiantuntijalausuntoja hormonien vaarallisuudesta ja että meidät kuitenkin velvoitetaan maksamaan korvauksia. Tällaiset tilanteet eivät enää saa toistua.
Olen nyt maininnut teille vain muutamia olennaisia kohtia, joita kollegatkin ovat aina luonnehtineet tärkeiksi, koska kaikki sanovat aina uudestaan, että ympäristökysymysten ja kuluttajansuojakysymysten on kuuluttava Maailman kauppajärjestön kokouksen aiheisiin.
Kiitän esittelijöitä ja teollisuusvaliokunnan kollegoja siitä, että he - mikä ei ole itsestään selvää eikä myöskään aina tavallista - ovat sisällyttäneet lopulliseen mietintöön useita niistä kohdista, joista ympäristövaliokunnassa on päätetty, ja siitä, että ne ovat löytäneet tiensä esittelijän tarkistuksiin ja kompromissitarkistuksiin, joten monet niistä asioista, joita ympäristövaliokunta pitää tärkeinä Seattlen neuvottelujen kannalta, on sisällytetty Schwaigerin mietintöön.
Arvoisa komission jäsen Lamy, kehotan nyt teitä ja komissiota sen vuoksi ottamaan mukaan nämä täällä käsittelemäni sekä niitä laajemmalle ulottuvat asiat, kirjaamaan nämä periaatteelliset asiat jo käynnistyskierroksella ja varmistamaan, että voimme seuraavina vuosina jatkaa niiden käsittelyä vuosituhannen vaihteen kierroksella, jotta Maailman kauppajärjestö olisi sellainen kuin haluamme sen olevan: sosiaalinen, oikeudenmukainen, ympäristöä suojeleva kauppajärjestö, joka sallii meidän käydä kauppaa sekä antaa ihmistemme ja ympäristömme jatkaa olemassaoloaan.

Cunha
Arvoisa puhemies, viiden vuoden kokemus nykyisen WTO-sopimuksen soveltamisesta sekä sen aiheuttamat ristiriidat ja kiistat eri maiden välillä osoittavat selkeästi, että vapaassa ja oikeudenmukaisessa kaupassa ei voi olla kyse pelkästään hintojen, tukien ja tariffien välisestä suhteesta.
Tahtoisin sen vuoksi korostaa neljää näkökohtaa seuraavan neuvottelukierroksen edellä. Ensinnäkin on välttämätöntä säilyttää eurooppalainen maatalousmalli, jossa maataloudelle annetaan monenlaisia yhteiskuntaa hyödyttäviä tehtäviä, jotka maataloustuotteiden kaupan liiallinen vapauttaminen saattaisi vaaraan.
Toiseksi on määriteltävä kaikille yhteiset pelisäännöt niiden kysymysten osalta, joita Marrakechin sopimuksessa ei lainkaan käsitellä tai käsitellään riittämättömästi, kuten esimerkiksi hygieenisiä ja terveydellisiä näkökohtia koskevat ohjeet, tiettyjen voimaperäisessä tuotannossa käytettävien menetelmien ympäristö- ja terveysvaikutukset sekä kuluttajien herkkyyden kunnioittaminen.
Kolmanneksi on välttämätöntä kunnioittaa perinteisten yhteisötuotteiden alkuperämerkintöjä, jotta emme tulevaisuudessa enää joutuisi kokemaan yhteisömerkkeihin kohdistuvaa suoranaista rosvousta, jota Etelä-Afrikka nykyisin harjoittaa vailla minkäänlaisia seuraamuksia käyttämällä portviinin, sherryn, grappan ja ouzon tuotemerkkejä. Katsonkin tässä mielessä, että yleisten asiain neuvoston viime maanantaina 15. marraskuuta tekemä päätös merkitsee vaarallista taka-askelta ja epäröintiä tulossa olevien neuvottelujen kannalta.
Neljänneksi maatalouspolitiikkojen eri tavoitteiden saavuttamiseksi myönnetyt tuet on luokiteltava samoin perustein. Vastaisuudessa ei esimerkiksi voida sallia sitä, että Euroopan vientituet sijoitetaan ns. keltaiseen laatikkoon ja että niitä on niin ollen supistettava kuuden vuoden kuluessa, samalla kun Yhdysvaltojen myöntämiä vientiluottoja, jotka ovat luonteeltaan aivan samanlaisia, eivät koske minkäänlaiset rajoitukset.

O' Toole
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää Schwaigeria siitä, että hän on laatinut erittäin kattavan mietinnön ja etenkin Erica Mannia siitä, että hän on koordinoinut suuren osan mietintöä koskeviin tarkistuksiin liittyneestä työstä.
Kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunta katsoo, että meidän on omaksuttava kokonaisvaltainen lähestymistapa audiovisuaalisiin palveluihin Seattlea varten. Euroopassa audiovisuaalisiin palveluihin kuuluvat kulttuuripalvelut, joilla on suunnaton vaikutus talouteemme. Kuten sanoin viime kuussa, kulttuuripalvelujemme on kuitenkin katsottu vain täydentävän useita tärkeitä kauppakysymyksiä, joista keskustellaan Seattlessa.
Mielestäni meidän on kuitenkin tartuttava härkää sarvista ja ymmärrettävä, että kulttuuripalvelut eivät ole enää täydentävä tekijä näissä keskusteluissa. Ne tulevat itse asiassa avainasemaan, avainrooliin maailmankaupassa, minkä vuoksi niitä olisi tarkasteltava talouden ohjaajana eikä niinkään lisäyksenä. Kun tämä otetaan huomioon, kulttuurivaliokunnan mielestä on erityisen tärkeää, että sitä rakennekehystä, jonka puitteissa me nyt toimimme, tarkasteltaisiin perusteellisesti.
Muutamien maailmanmarkkinoilla ilmenevien esteiden ja puutteiden vuoksi on kuitenkin tärkeää, että säilytämme Uruguayn kierroksella hyväksytyn kannan. Näin varmistaisimme oikeudenmukaiset toimintaolot kaikkialla maailmanmarkkinoilla kulttuuripalvelujen osalta. Katsomme, että on tärkeää tarkastella tilannetta keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä ja tarkastella, mikä vaikutus verkoilla on eri aloihin, mutta näiden verkkojen monitahoisuus tarkoittaa samalla sitä, että meidän on tarkasteltava myös uusia välineitä, joilla käsitellään maailmalaajuista taloutta, kun kyse on rakenteellisista elinkeinoista.

Corrie
. (EN) Arvoisa puhemies, koska olen maanviljelijä, tämä asia koskee myös minua. Myös minä yhdyn niihin kehuihin, jotka on osoitettu esittelijä Schwaigerille, joka on tehnyt paljon töitä tätä erinomaista mietintöä varten. Kehitysyhteistyövaliokunnan lausunnon valmistelijana minun mielenkiintoni kohdistuu luonnollisestikin siihen, mikä vaikutus uudella WTO:n kierroksella on kehitysmaihin.
Viikko sitten olin vakuuttunut siitä, että tiukat neuvottelut antaisivat toivoa sopimukseen pääsystä, jotta saavutetaan oikeudenmukainen tasapaino yhtäältä EU:n teollisuudenaloille ja maataloudelle annettavan asianmukaisen suojan ja toisaalta kehitysmaiden tavaroiden markkinoille pääsyn välillä. Nyt kun Yhdysvallat ja Kiina ovat päässeet sopimukseen, mietin, minkälaiset mahdollisuudet Lesothon ja Swazimaan kaltaisilla pienillä valtioilla on maailmanlaajuisilla vapaakauppamarkkinoilla. Nämä maat voivat onnistua vain, jos ne harjoittavat voimakasta alueellista yhteistyötä.
Tämä neuvottelukierros kaupan vapauttamisesta tapahtuu ajankohtana, jolloin kuilu kehittyneiden ja kehitysmaiden välillä levenee koko ajan. Suuri osa vähiten kehittyneiden maiden väestöstä ei itse asiassa hyödy vapauttamisesta lainkaan. Vuosituhannen vaihteen kierroksen esityslistaan kuuluu vain maatalous ja palvelut. Komissio on kuitenkin oikeassa halutessaan paljon kattavamman kierroksen.
Maatalouden alalla EU ei onnistu välttämään lisämyönnytyksiä markkinoille pääsyn osalta. EU ei voi maksaa korvauksia maataloustuottajilleen samalla kun se estää markkinoille pääsyn kolmansilta mailta. Vastikkeeksi kehitysmaiden on kuitenkin parannettava perusympäristönormejaan ja hyväksyttävä se, että tässä ei ole kyse jälleen uudesta protektionismin muodosta.
Kehitysyhteistyövaliokunta haluaa, että WTO:n säännöt eivät ole esteenä ympäristömerkintäjärjestelmille ja ympäristönäkökohtien huomioon ottamiselle julkisissa hankinnoissa. Se vaatii myös, että ILO ja WTO perustavat yhteisen kauppaa, globaalistumista ja työvoima-asioita käsittelevän pysyvän työryhmän. Se vaatii TRIPS-sopimuksen syvällistä tarkistamista ja korostaa, että elävien organismien patentointi on ehdottomasti jätettävä TRIPS-sopimuksen ulkopuolelle. Se haluaa, että eläinten hyvinvointi sisällytetään keskusteluihin.
EU:n ei pidä antaa Yhdysvaltain taivuttaa sitä hyväksymään sopimusta, joka on haitallinen kehitysmaille. Yhdysvalloilla ei saa enää olla määräävää asemaa WTO:ssa.

Sasi
. Arvoisa puhemies, olen hyvin iloinen siitä, että kuten Schwaigerin mietintökin osoittaa, meillä unionissa vallitsee laaja yhteisymmärrys seuraavan WTO-kierroksen tavoitteista. Haluamme laajan kierroksen, lisää maailmankaupan liberalisoimista ja erityisesti vahvistaa sääntöihin pohjautuvaa järjestelmää. Haluamme ottaa kehitysmaiden intressit huomioon, ja kiinnittää erityistä huomiota ympäristökysymyksiin ja työelämän perusoikeuksiin.
Parlamentin tuella näille tavoitteille on myös komission ja neuvoston kannalta suuri merkitys. Haluan myös tässä todeta, että komissio ja komission jäsen Lamy ovat tehneet erittäin hyvää työtä valmistautuessamme WTO-kierrokselle. Kuitenkin luulen, että tässä yhteydessä on tarkoituksenmukaisinta pyrkiä hieman kertomaan tämänhetkisestä tilanteesta Genevessä.
Seattlen ministerijulkilausuman varsinainen laatiminen on vihdoin päässyt käyntiin. Julkilausuman eri osia käydään lävitse päivittäin Genevessä. Kutakin aihetta käsitellään sekä yleisneuvoston puheenjohtaja Mchumon vetämässä päällikkökokouksessa että WTO:n pääjohtaja Mooren johtamassa rajoitetussa green room -kokoonpanossa. Valmistelujen vauhdittamiseksi on ryhdytty myös teknisiin asiantuntijakokouksiin. EU komission johdolla on osaltaan neuvotellut pienemmässä ryhmässä, joka on tuottanut vaihtoehtoisia tekstejä keskeisistä ministerijulkilausuman kohdista. Valmistelun kannalta elämme ratkaisevia aikoja. Seattlen kokouksen alkuun on aikaa 12 päivää. Julkilausuman työstämiselle Genevessä on aikaa enintään tämän viikon perjantaihin tai viikonloppuun asti. Tavoitteena on, että Seattleen tulisi saada sellainen julkilausumaluonnos, jossa olisi mahdollisimman vähän hakasulkeita ja avoimia kohtia neuvoteltavina. Oletettavaa kuitenkin on, että monet ratkaisut jäävät tehtäväksi itse ministerikokouksessa. Suuria läpimurtoja julkilausuman muotoilussa ei ole vielä tehty. Lausannen ministerikokous sekä Clintonin ja Prodin tapaaminen pari viikkoa sitten eivät antaneet toivottua poliittista sysäystä valmisteluille. Täytyy myöntää, että vaikka kauppaneuvotteluissa tarvitaan yleensä kriisiä ennen merkittäviä läpimurtoja, tilanne Genevessä on tällä hetkellä odotettua vaikeampi. Totean, että olen tilanteesta tällä hetkellä todella huolissani.
Näkemyserot pääkysymyksessä - kierroksen kattavuudessa - ovat vielä hyvin suuret. EU ja kymmenkunta muuta WTO-jäsentä ovat edelleen varsin yksin vaatimassa laajaa neuvottelukierrosta. Suurin osa WTO-jäsenistä näyttää tyytyvän suppeampaan asialistaan, joka sisältäisi maatalouden ja palvelujen lisäksi teollisuustuotteiden markkinoillepääsyn ja jotain muuta. Lukkiutunein ja vaikein neuvottelutilanne on maataloudessa. Cairns-maat ja USA edellyttävät EU:lta joustavuutta maataloudessa voidakseen hyväksyä mandaatin laajalle kierrokselle. Jotta aiheen käsittelyssä päästäisiin eteenpäin, edellytetään joustavuutta kaikilta osapuolilta - myös Euroopan unionilta.
Toinen vaikeaksi neuvottelukysymykseksi osoittautunut aihe koskee Uruguayn kierroksen sopimusten toimeenpanoa. Yhä suurempi yhteisymmärrys WTO-jäsenten kesken näyttäisi vallitsevan siitä, että toimeenpanoa koskevat ehdotukset tulee luokitella toisaalta kysymyksiin, joista voidaan päättää Seattlessa, ja toisaalta kysymyksiin, joissa Seattlen jälkeinen työohjelma on tarpeen. Julkilausuman LDC-maita eli vähiten kehittyneitä maita koskevasta osuudesta näyttäisi vallitsevan tällä hetkellä laajin yhteisymmärrys. Niin ikään palvelukaupan ja henkisen omaisuuden osalta yhteisymmärrys jäsenmaiden kesken lisääntyy. Niin kutsuttujen uusien aiheiden osalta neuvottelutilanne on vielä täysin auki. Investointeja ja kilpailuja koskien on esiintynyt pyrkimystä siihen suuntaan, että niitä koskevia neuvotteluja ei suljettaisi pois kokonaan, vaan perustettavat työryhmät saisivat seuraavaan ministerikokoukseen mennessä selvitettäväkseen, mitkä mahdollisuudet on neuvotella näistä aiheista. Uusia aiheita ei kuitenkaan otettaisi mukaan neuvottelupakettiin.
EU:n ehdotus työelämän normeista ei saanut kannatusta WTO-jäseniltä yleisneuvostossa. Vain USA kannatti esitystä. Suuri määrä jäsenistä haluaa pitäytyä Singaporen ministerikokouksen tuloksissa. Nähtäväksi jää, miten asian käsittely Genevessä etenee ja millainen päätös, tai päätöstä ei lainkaan, Seattlesta on odotettavissa. EU ei ole vielä lopullisesti päättänyt, tulisiko työelämän normit sisällyttää julkilausumaan vai erilliseen päätökseen Seattlessa. Jatkamme ponnekkaasti työtä kehitysmaiden vakuuttamiseksi tässä asiassa.
Yksi keskeinen merkitys valmistelujen onnistumiselle on sillä, miten EU ja USA pääsevät keskenään parempaan yhteisymmärrykseen toistensa tavoitteista. Kuten jo totesin, Prodin ja Clintonin tapaamista pari viikkoa sitten ei voida pitää läpimurtona, mutta se kuitenkin osoitti molemminpuolista halua pyrkiä ratkaisuihin. Unionin kannalta merkittävää oli yhteiseen julistukseen sisällytetty muotoilu, jonka mukaan tarvitaan muutakin kuin maatalous ja palvelut, jotta kierros syntyy.
Työ Genevessä jatkuu siis kiihtyvällä tahdilla. EU etenee edelleen laajalla asialistalla. Tavoitteista tinkiminen kaikissa aiheissa tullaan jättämään Seattleen. On tärkeätä, että yhteydenpitoa muihin osapuoliin - erityisesti Yhdysvaltoihin - jatketaan. Puheenjohtajamaa ja jäsenvaltiot tukevat komission työtä Geneven prosessin tehostamiseksi.
Arvoisa puhemies, yleisten asioiden neuvosto hyväksyi maanantaina lyhyet erilliset päätelmät ministerikokouksen valmisteluista. Neuvostossa ministerit ilmaisivat huolensa Geneven neuvotteluiden tilanteesta ja kannustivat komissiota jatkamaan ponnisteluita laaja-alaisen kierroksen varmistamiseksi. Neuvoston päätelmissä viitataan 26.10. hyväksyttyihin WTO-päätelmiin ja toistetaan tuki laaja-alaista kierrosta koskevalle tavoitteellemme. Vain laaja-alainen kierros takaa tasapainoisen tuloksen kaikille jäsenille. Lisäksi neuvostossa painotettiin tarvetta olla avoin muiden maiden ehdotuksille, erityisesti kehitysmaiden suuntaan. Myös jäsenvaltiot antoivat tukensa komission toiminnalle viime hetken valmisteluissa.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, WTO:n on onnistunut lisätä tuntuvasti kansainvälistä kauppaa ja maailmantalouden tuotantoa sekä poistaa kaupan esteitä. Entä miten on elämänlaadun parantamisen, kasvutuloksiin osalliseksi pääsemisen, uusien, sosiaalisesti hyväksyttävien työpaikkojen laita? Jotta kavennetaan vähiten ja eniten kehittyneiden kansantalouksien välistä kuilua, pitäisi myös päästä sopimukseen sosiaali- ja ympäristönormeista, kuluttajansuojasta ja terveydensuojelusta. Tämä ei ole haihattelijoiden temmellyskenttä vaan päinvastoin. Tällä tavoin saavutamme suuren yleisön hyväksynnän. On päästävä siihen, että sellaiset valtiot käyvät harvinaisiksi, jotka lyhytaikaisia voittoja tavoitellessaan sallivat tai jopa houkuttelevat ympäristölle haitallisia ja sosiaaliset epäkohdat vakiinnuttavia tuotantotapoja, käyvät harvinaisiksi.
Työllisyys- ja sosiaalivaliokunta on yksimielinen siitä, että valtioita, jotka täyttävät perustavat sosiaali- ja ympäristöstandardit, on erityisesti autettava integroitumaan maailmantalouteen. On päästävä siihen, että tuotteita on entistä vaikeampi myydä, jos niissä ei ole merkintöjä kuten "tuotettu luonnonvaroja säästäen" tai "valmistettu ympäristöä säästäen" tai "valmistuksessa ei taatusti ole käytetty lapsityövoimaa". Haluamme saada kuluttajat suosimaan mainituilla merkinnöillä varustettuja tuotteita. WTO:n säännöstöä on muutettava siten, että näitä vapaaehtoisia selvityksiä ei enää saa estää.
Seattlen esityslistalle kuuluu kaksi lisäkohtaa: ensinnäkin investointisopimuksien pohjautuminen monikansallisia yrityksiä koskevaan ILO:n julistukseen ja vastaaviin OECD-suuntaviivoihin, joissa otetaan huomioon työntekijöiden oikeudet sekä toiseksi WTO:n ja ILO:n yhteisen ja pysyvän foorumin perustaminen käsittelemään sellaisten perustavien työoikeuksien sisällyttämistä määräyksiin kuten pakko- ja orjatyön poistamisen, lapsityövoiman käytön hylkäämisen ja syrjintäkiellon. Konrad Schwaigerin erinomaisessa - yhteisymmärryksen ja yksimielisyyden ansaitsevassa - mietinnössä tehdään selväksi, että kyse ei ole vain puhtaasta kauppapolitiikasta vaan kaikkien maiden yhtäläisestä osallistumisesta, sosiaalisesta edistyksestä ja ihmisoikeuksien toteuttamisesta.

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Lamy ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, hyväksyimme maanantaina valiokunnassa Schwaigerin mietinnön suurella enemmistöllä, ja minun on sanottava, että olen varsin iloinen tavasta, jolla kollega Schwaiger on yleensä käynyt neuvotteluja. Hän on osoittanut varsin suurta avoimuutta. Tämä on sitten myös johtanut siihen, että olemme tehneet kompromisseja, jotka eivät ole kompromisseja siinä mielessä, että ne kieltäisivät yksittäisten puolueryhmien puoltamat kannat, vaan olemme todella kamppailleet ja kilvoitelleet löytääksemme eurooppalaisen kompromissin, eurooppalaisen muotoilun, joka tukee neuvoston ja komission kantaa täysmittaisesti. Siitähän tässä on kyse.
Olen hyvin kiitollinen neuvoston puheenjohtajalle siitä, että hän on kaiken kaikkiaan viitannut niihin ongelmiin, joita tämän uuden Seattlen neuvottelukierroksen käynnistäminen tuo tullessaan. Pitäisihän meidän olla realistisia, emme saisi tuudittautua harhakuvitelmiin: ei ole helppoa saada hyväksytyksi omaa eurooppalaista tietämme, jolle pyrimme ja jonka toivomme tulevan hyväksytyksi myös Seattlessa ja sitäkin laajemmalti, tulevan todella hyväksytyksi silloinkin, kun se on muiden neuvottelukumppanien etujen vastainen. Toivotan teille, arvoisa komission jäsen Lamy, sekä kaikille muille osallistujille muiltakin osin taitavaa otetta neuvotteluihin. Voin vakuuttaa teille, että saatte puolueryhmäni tuen. Annamme teille tässä asiassa tinkimättömästi kaiken asiaankuuluvaan tuen.
Vaikea käynnistäminen tarkoittaa tosin myös sitä, emmekä saisi pettää itseämme kuvittelemalla muuta, että nyt alkaa rakoilla vanha yhteisymmärrys, joka on vaikuttanut avoimen maailmankaupan ja sitovien kaupan sääntöjen yhteispeliin ja joka on aina pohjautunut siihen, että vaikutus kansallisen tason kehitykseen on enimmäkseen myönteinen.
Nimenomaan rikkaiden kansojen keskuudessa ja erityisesti Yhdysvalloissa, jotka ovat hyötyneet eniten avoimista markkinoista, kasvaa - sanoisin, että ironista kyllä - sitä mukaa kuin kansainvälisten kilpailijoiden määrä kasvaa Maailman kauppajärjestön puitteissa, epäilys ja huoli siitä, että maailmanlaajuistumisen lieveilmiöitä ovat köyhtyminen, ympäristötuhot ja kansallisen riippumattomuuden väheneminen. Ulkopolitiikan yleisen kapenemisen myötä kasvaa myös houkutus täydentää sitä ulkomaankaupalla.
Sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä kannattaa varauksettomasti laajalla neuvottelukierroksella käytettävää komission ja neuvoston lähestymistapaa. Vain tämä strategia takaa, että kaikki Euroopan kannalta huomionarvoiset näkökohdat otetaan todella kattavasti huomioon. Vain siten käy lopulta selväksi, mistä koituu tappioita Euroopan valtioille ja Euroopan kansalaisille ja mistä voittoja. Sen vuoksi kannatamme myös single undertaking -menettelyn suorittamista. Mitään ei voida katsoa päätetyksi, ennen kuin kaikki aiheet ovat käsiteltävänä.
On myös välttämätöntä, että parlamentille annetaan laajalti tietoa ja osallistumisen mahdollisuus. Tämä on erityisen välttämätöntä, koska hyvin monet, etenkin uudet, aiheet - useat kollegani ovat jo puhuneetkin tästä - ovat luonteeltaan vahvasti tunneperäisiä kuten esimerkiksi kysymys, kuinka voimme nivoa investoinnit, uudet kilpailusäännöt, sosiaaliset ja työnormit sekä niiden lisäksi myös monet muut asiat maailmankauppakierroksen puitteisiin. Parlamentti on otettava täysimittaisesti mukaan asioiden käsittelyyn.
Euroopan unionin kansalaiset, kansalaisjärjestöt ja yritykset seuraavat Seattlen neuvotteluja tarkemmin kuin koskaan aikaisemmin ja kiinnittävät huomionsa kysymykseen, muuttuuko maailmankauppa yleisesti ottaen oikeudenmukaisemmaksi, sosiaalisemmaksi ja tasapainoisemmaksi ja voiko se ottaa huomioon kaikkien edut. Kahlitsemattomaan maailmanlaajuistumisprosessiin kohdistuva yleisen epäilyksen leimaama mieliala tulee korostumaan neuvottelujen aikana. Meidän sosiaalidemokraattien on sen vuoksi selvitettävä, mistä löytyy mahdollisuuksia ja millä aloilla maailmanlaajuistumisprosessilla voi tulevaisuudessa olla entistä myönteisemmät vaikutukset. Meidän on tosin tunnustettava, että WTO:n heikkeneminen ei ilman muuta tarkoita maailmanlaajuistumisen heikkenemistä. Se on haihattelua! Se tarkoittaa sellaisen maailmanlaajuistumisen heikkenemistä, johon voidaan vaikuttaa. Sen vuoksi tuemme - haluaisin nimenomaan vielä kerran korostaa tätä - komissiota ja neuvostoa.

Clegg
Arvoisa puhemies, liberaalipuolueen nimissä haluaisin onnitella esittelijä Schwaigeria hänen valtavista ponnisteluistaan, jotta saadaan aikaan laaja puolueiden rajat ylittävä lähestymistapa tähän erittäin tärkeään aiheeseen, jolla on merkitystä meille kaikille monien tulevien vuosien ajan.
ELDR kannattaa jatkossakin ehdottomasti kaupan vapauttamisen jatkamista, monenvälisen kauppajärjestelmän vahvistamista ja laajoja neuvotteluja, jotka kattavat useat nykyiset ja uudet kaupan alan kysymykset. Toivomme, että jos parlamentti hyväksyy huomenna tämän mietinnön, se on selvä viesti siitä, että annamme poliittisen tukemme kattavalle neuvottelukierrokselle ratkaisevassa vaiheessa Seattlen valmisteluja.
Parlamentilla on myös keskeinen tehtävä maailmanlaajuistumista koskevien perusteltujen yleisten pelkojen lieventämisessä. Joillakin tahoilla on syntynyt väärä käsitys, jonka mukaan WTO on maailmanlaajuistumisen kaikkien kielteisten vaikutusten pahansuopa edustaja. Ilman WTO:ta emme todellisuudessa kykenisi luomaan sitä maailmanlaajuista oikeudellista ja lainsäädännöllistä arkkitehtuuria, joka on välttämätön maailmanlaajuistumisen edellyttämälle yhdenmukaiselle poliittiselle reaktiolle. Ilman WTO:ta vallitsisi viidakon laki ja vahvemman oikeus - mihin WTO:n arvostelijat tuskin olisivat tyytyväisiä.
Näiden syiden takia olemme esittäneet mietintöön joukon tarkistuksia, joilla edistetään uusien WTO:n sääntöjen kehittämistä ympäristön kaltaisilla aloilla, joihin kansainvälisellä kauppapolitiikalla on nyt suora vaikutus. Olemme kannattaneet kaikkia ponnisteluja, joilla lujitetaan kehitysmaiden asemaa kansainvälisessä kauppajärjestelmässä, etenkin korostamalla välttämätöntä tarvetta jatkaa EU:n yhteisen maatalouspolitiikan uudistusta.
Olemme myös ponnistelleet, ja ponnistelemme jatkossakin, jotta varmistetaan, että WTO:sta tulee avoimempi ja että Euroopan komission vastuuvelvollisuutta Euroopan parlamentille kauppapolitiikan alalla lisätään. Tähän on kuuluttava vähimmäisvaatimuksena parlamentin automaattinen oikeus alistaa kaikki WTO-sopimukset hyväksyntämenettelyn alaisiksi sekä neuvostossa käsiteltävien neuvotteluohjeiden paljon parempi saatavuus. Samanaikaisesti ELDR on vastustanut kaikkia yrityksiä kuormittaa tätä mietintöä alakohtaisten pyyntöjen asialistalla. Tämän vuoksi äänestämme huomenna niitä mietinnön osia vastaan, joissa vaaditaan tiettyjen alojen erityiskohtelua. Meidän on hyväksyttävä kattavalle neuvottelukierrokselle antamamme tuen seuraukset. Kattava tarkoittaa kaiken kattavaa; se ei tarkoita " täynnä poikkeuksia" .
Lopuksi muutama sana Kiinasta. Myöhään sunnuntai-iltana USA ja Kiina tekivät kahdenvälisen sopimuksen Kiinan liittymisestä WTO:hon. Kiinan liittymisellä WTO:hon on epäilemättä yhtä kauaskantoinen seuraus kuin Seattlen tulevilla tapahtumilla. Kiinan WTO:hon liittymistä koskevaa kysymystä ei voi erottaa EU:n kantaan liittyvästä laajemmasta näkökulmasta Seattlessa.
EU:n tilanne on arkaluonteinen, sillä se on viimeinen merkittävä WTO:n jäsen, joka ei ole tehnyt sopimusta Kiinan kanssa. Optimistisen tulkinnan mukaan Euroopalla on tällä hetkellä hyvät mahdollisuudet hyödyntää ja kehittää Washingtonin Kiinalta jo turvaamia myönnytyksiä. Se, että Euroopan komission neuvotteleville virkamiehille ilmoitettiin vain viikko ennen USA:n sopimusta, että on varauduttava siihen todennäköisyyteen, että Kiina liittyy WTO:hon minä tahansa hetkenä, viittaa kuitenkin siihen, että Euroopan unioni ei ole neuvotellut yhtä vakuuttavasti kuin olisi suotavaa. On olemassa selvä vaara, että Eurooppa pakotetaan nurkkaan Kiinan kanssa käytävissä keskusteluissa.
ELDR on aina kannattanut voimakkaasti Kiinan liittymistä WTO:hon, ei kuitenkaan Euroopan oikeutettujen etujen kustannuksella, jotka eivät ole aina yhteneviä Yhdysvaltain kaupallisten etujen kanssa. Pyydän tämän vuoksi komissiota antamaan pikaisesti selvityksen Kiinan liittymistä koskevista keskusteluista parlamentille, ja etenkin siitä, minkälainen vaikutus niillä voi olla Seattlen valmisteluillemme, niin että parlamentti tietää kaikista asiaan liittyvistä kysymyksistä, kun se äänestää huomenna Schwaigerin mietinnöstä.
Kun otetaan huomioon nämä tärkeät varaukset, haluaisin vahvistaa, että ELDR kannattaa laajasti Schwaigerin työtä, ja kiitämme häntä toistamiseen lämpimästi.

Lucas
Arvoisa puhemies, parlamentin jäsen Schwaiger sanoo johdannossaan, että maailman kauppajärjestön tavoitteena on vapaakauppa. Kauppa sinänsä ei ole kuitenkaan päämäärä. Se on keino päästä päämäärään. Tämän päämäärän on oltava kestävä kehitys. Vaikka maailmankauppa onkin kasvanut seitsentoistakertaiseksi, mitä hyötyä siitä on, ellei se hyödytä köyhiä ihmisiä ja edistä kestävää kehitystä?
Epämiellyttävä totuus on, että kansainvälisessä kaupassa on sekä häviäjiä että voittajia. Monet häviäjistä ovat köyhiä ihmisiä, jotka huomaavat, että suuret kaupalliset yritykset ottavat heiltä heidän maansa tai että uudenlaiset ja usein epäoikeudenmukainen kilpailu halvempien tavaroiden maahantuojien kanssa tuhoaa heidän toimeentulonsa.
Tämän vuoksi ryhmämme uskoo, että ennen kuin voimme kiirehtiä suin päin uusiin neuvottelukierroksiin Seattlessa, meidän on ensin arvioitava kattavasti viime Uruguayn kierroksen tuloksena tapahtuneen vapautumisen yhteiskunnallisia ja ympäristövaikutuksia.
Tarvitsemme myös paljon rohkeampia toimia, jotta varmistetaan, että köyhät ihmiset hyötyvät aidosti maailmankaupasta. Rehellisesti sanoen tämä mietintö on vielä puutteellinen tältä osin. Vähiten kehittyneet maat on päästettävä markkinoille tullitta, eikä ainoastaan lähes kaikkia tuotteita, - tämä ilmaisu antaa EU:lle valtavan verukkeen jatkaa sen oman maatalouden suojelemista -, vaan kaikki kyseisten maiden tuotteet. Meidän on lopetettava maatalouden vientitukea saavien tuotteiden erittäin vahingollinen polkumyynti kehitysmaiden markkinoilla. Teollisuusmaiden on tehtävä köyhimpien maiden erityiskohtelua koskevista sitoumuksistaan oikeudellisesti velvoittavia. Ennen kaikkea kun havaitsemme todisteita siitä, että maailmankaupan säännöillä tuhotaan köyhien ihmisten toimeentulo ja vahingoitetaan ympäristöä, meidän on muutettava sääntöjä.
Sallikaa minun sanoa hyvin selvästi, että vapaakauppa ei ole sama kuin oikeudenmukainen kauppa. Mikään ei osoita sitä selkeämmin kuin Karibian banaanintuottajien tapaus, sillä he ovat yksi maailman haavoittuvimmista tuottajista, joiden pääsy EU:n markkinoille on kielletty WTO:n sääntöjen nojalla, minkä seurauksena heidän0 toimeentulonsa tuhoutuu. Tämän vuoksi toistan, että jos maailmankaupan säännöillä tuhotaan ihmisten toimeentulo ja vahingoitetaan ympäristöä tai eläinten hyvinvointia, meidän on muutettava sääntöjä.

Morgantini
Arvoisa puhemies, me kaikki olemme tietoisia siitä, että Seattlessa on pelissä suuret panokset, jotka ovat äärimmäisen tärkeitä maapallon kansalaisten elämälle. Kyse ei ole teknisistä kysymyksistä, jotka voivat koskea ulkomaankauppaministeriöiden asiantuntijaryhmiä. Se, että kyse ei ole ainoastaan tästä, voidaan päätellä myös siitä sitoumuksesta, jolla tässä parlamentissa käydään tätä keskustelua, vaikkakin vielä vähäisellä päätösvallalla, mutta näinä vuosina on tapahtunut uusia asioita, jotka vievät asiantuntijoilta pois heidän ylivaltaansa. Samaan aikaan kun hallitukset kokoontuvat Seattlessa, kokoontuvat tuhannet kansalaisjärjestöt, tuhannet kansalaisyhteiskunnan naiset ja miehet, jotka voimakkaasti vaativat, että WTO ei muuttuisi yhdeksi sen maailmanlaajuisen hallituksen tyyssijoista, joka perustuu kasvuun ja liberalismin hillittömään ylivaltaan, joka ei ota huomioon vähemmän teollistuneiden ja heikompien maiden kansojen kasvavaa köyhyyttä, ympäristön tuhoutumista, luonnon- ja ihmisvarojen suojelua eikä jokaisen maan eroja ja erilaisuuksia ja joka tapahtuu sellaisen maailmanlaajuistumisen nimissä, joka edelleen tuottaa rikkautta harvoille ja köyhyyttä monille.
Se, että tuhannet ihmiset ovat keskustelleet ja osoittaneet mieltään sellaisen erilaisen talouden puolesta, joka on suoraan yhteydessä arkielämään ja demokratiaan, on ainutlaatuinen demokraattinen tapahtuma, koska se, että 134 hallitusta on WTO:n jäseniä, ei itsessään takaa avoimuutta eikä demokraattisuutta päätöksenteossa. Se, mikä todella elää, kun ei oteta huomioon muodollisia sääntöjä, on vahvimpien hallitusten neuvotteluvoima ja niiden monikansallisten yritysten sopimusvoima, jotka sitä toteuttavat. Näiden perushuomioiden takia me emme yhdy Schwaigerin mietintöön, vaikka annammekin arvoa sille vastuuntunnolle, jolla Schwaiger on hoitanut työn. Haluaisimme, että Euroopan parlamentti ottaisi vahvan ja selkeän kannan ja että oikeus arvokkuuteen, terveyteen, köyhyyden voittamiseen, kotiin ja vapauteen voittaisi liberalismin ja liikevoitot. Tietenkin me tunnustamme, että verrattuna Yhdysvaltojen hillittömään kilvoitteluun omien etujen varjelemiseksi Eurooppa pitää huolellisemmin kiinni inhimillisempien perinteiden varjelemisesta, mutta tämä ei vaikuta meistä riittävältä: ei riitä, että vahvistetaan mahtipontisia periaatteita, ne on pantava täytäntöön.
Schwaigerin mietinnössä on monta positiivista asiaa: meidän maataloutemme puolustaminen, kulttuuriset eroavaisuudet ja vielä muita, mutta ajan vähäisyyden takia mainitsen ainoastaan eräitä ydinkysymyksiä. Tärkein näistä koskee teollis- ja tekijänoikeussopimuksia; meidän mielestämme, sekä kansalaisjärjestöjen ja monien niiden maiden mielestä, jotka ovat joutuneet kärsimään näiden sopimusten takia, niiden uudelleen neuvottelemiseksi on saatava lykkäystä. Ei tarvitse kuin ajatella Intiaa, jonka lainsäädännössä ei säädetä tekijänoikeuksista lääkkeiden tai elintarvikkeiden osalta; kuitenkin Intiassa tuotetaan ja Intiasta tulee yrttejä, joita monikansalliset yritykset tarvitsevat ja me tarvitsemme sairauksiamme varten; tai ajatellaan Mandelan Etelä-Afrikkaa, Mandelan, joka yritti helpottaa hoidon saantia AIDSiin sairastuneille, ja vastatoimenpiteeksi WTO veti edullisimmat lääkkeet pois markkinoilta. Me yhdymme niiden eteläisen Afrikan maiden pyyntöihin, jotka pyytävät, ettei neuvotteluja käytäisi mahdollisuudesta patentoida kasveja, eläimiä tai ihmissoluja, mikä siten veisi rikkautta pois köyhiltä ja tekisi monikansallisista yrityksistä suurempia.
Tämän lisäksi mielestämme ennalta ehkäisemistä ja elintarviketurvallisuutta koskevat periaatteet ovat olennaisen tärkeitä, sillä me emme halua sitä, että siirtogeeniset elintarvikkeet ottavat vallan, ja tästä syystä mielestämme on välttämätöntä kääntää todistusvelvollisuus toisin päin, ja asiantuntijoiden on oltava todellakin riippumattomia hallitusten ja monikansallisten yritysten intresseistä. Haluamme suojella työntekijöiden oikeuksia, oikeutta lakkoon ja soveltaa niitä menettelysääntöjä, jotka tämä parlamentti...
(Puhemies keskeytti puhujan)

Montfort
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ellei komissio olisi jo totuttanut meitä tämäntyyliseen epämääräisyyteen, joka on omiaan laajentamaan sen omaa valtaa, Schwaigerin mietintö upottaisi meidät hämmennyksen suohon.
Komission julkituomat ja mietinnössä toistettavat aiheet eivät varmastikaan anna syytä huoleen. Niistä löytyy vain erittäin kannatettavia perusteita, kuten aina, kun käsitellään yleisiä periaatteita ja jaloja aatteita. Mutta se ilmeinen innokkuus, joka tulee selvästi esille myös Schwaigerin mietinnössä, antaa perusteltua aihetta epäilyksiin, varsinkin jos muistetaan, että näitä samoja periaatteita halveksuttiin juuri hiljattain käsitellyissä banaania, GMO:ita ja kaikenlaisia hormoninautoja koskevissa asiakirjoissa, joiden osalta Euroopan unionin komission välityksellä kokema tappio on syntynyt huomaamatta mutta nopeasti.
Tämän tuoreen ennakkotapauksen perusteella ja odottaessamme todellista arviota edellisestä neuvottelukierroksesta olimme ehdottomasti sitä mieltä, että on odotettava eikä rynnättävä suin päin uusiin neuvotteluihin, joiden edut ovat vielä täysin osoittamatta ja joiden pelisäännöt eivät selvästikään näytä olevan samat Euroopan unionille ja tärkeimmälle kumppanillemme ja kilpailijallemme Yhdysvalloille. Mutta jos komissio kiirehtii Euroopan unionin osallistumista näihin neuvotteluihin, jäsenvaltiot eivät ole enää vapaita sen jälkeen, kun neuvottelut on aloitettu. Komissio vaatii niiltä tukea sillä perusteella, että ne olisivat jo käyttäneet suvereeneja etuoikeuksiaan alustavissa neuvotteluissa.
Miten on asian laita todellisuudessa? Komissiolla on neuvotteluvaltuudet, jotka jo ovat hallitustenvälisen kompromissin tulosta. Sen on kuitenkin neuvoteltava eli tehtävä myönnytyksiä tältä pohjalta. Miten sovitteluissa menetellään? Onko niissä lista asioista, joihin ei saa puuttua, ja toinen lista valmiiksi sovituista uhreista? Jos komission toiveet täytetään, WTO:n toiminta-alue kattaa lähes kaiken inhimillisen toiminnan ja luo maailman, jossa kaikesta tulee kauppatavaraa julkiset palvelumme ja kulttuurimme mukaan luettuina. Voidaanko todella salata se tosiasia, että koulutus-, kansanterveys- tai yhteisvastuujärjestelmämme erityispiirteet eivät säily tässä prosessissa?
Jos oletetaan, että kuvattua kehityskulkua ei pystytä muuttamaan tai että se ei ole enää muutettavissa, mikä on komission strategia? Presidentti Clintonin kaupallinen erityisedustaja Barchawski, joka on johtanut Washingtonissa menestyksekkäästi banaania, GMO:ita ja amerikkalaista naudanlihaa koskevia taisteluja, on kääntynyt amerikkalaisen liike-elämän piirien puoleen, ja ne ovat antaneet hänelle 31-sivuisen asiakirjan, jossa esitetään yksityiskohtaisesti kyseisiä teollisuusaloja kiinnostavat asiat. Onko meillä jotakin vastaavaa tämän vastapainoksi? Meidän mielestämme vain jäsenvaltiot kykenevät luomaan asianmukaisia politiikkoja, joilla voidaan todella puolustaa etujamme tällä alalla.

Butel
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, WTO:n vuosituhannen vaihteen kierrosta koskeva kollegamme Schwaigerin mietintö on mielestämme täysin tyydyttävä, koska siinä pyritään kunnioittamaan eroja, oli sitten kyse kulttuurisista tai poliittisista eroista. Haluan onnitella häntä tästä mittavasta työstä, joka käsittelee niin monimutkaista ja kiistanalaista aihetta kuin WTO:ta.
Olemme jo esittäneet istuntosalissa selvästi huolestuneisuutemme ja varautuneisuutemme tästä uudesta neuvottelukierroksesta. Olen kuitenkin iloinen siitä, että Ranskan vaatimukset kulttuurisesta monimuotoisuudesta ja sosiaalisista normeista on otettu huomioon.
Pidämme esittelijän tavoin tärkeänä eurooppalaisen monimuotoisen maatalousmallin, joka perustuu usein maantieteellisesti ja ympäristön kannalta hyvin rajoitettuihin perheviljelmiin, erityispiirteiden puolustamista. Maailmanlaajuistumisen vastapainona on ehdottomasti otettava huomioon nämä erot, jotka muuttavat huomattavasti talouden pelisääntöjä ja joilla on suuret sosiaaliset seuraukset.
Mielestäni on perusteltua luoda kiireellisesti demokraattisempi neuvottelujärjestelmä, joka toimii avoimemmin. Parlamentteja on todellakin ehdottomasti kuultava jatkuvasti ja menettelyjä on todella noudatettava. Olemme todella hyvin huolestuneita neuvoston ja komission huomiota herättävästä kyvystä pidättää tietoja. Pidän valitettavana myös sitä, että komissiolle esitetyt suositukset pienistä ja keskisuurista yrityksistä koskevat pelkästään tulleja. Kaikkia menettelyjä on yksinkertaistettava pienille ja keskisuurille yrityksille, koska vain ne pystyvät luomaan satojatuhansia työpaikkoja.
Lopuksi arvostan sitä, että kollegamme Schwaiger on korostanut ennalta varautumisen periaatetta sisällyttämällä ympäristöpolitiikat kauppapolitiikkoihin, ja olen hänen laillaan huolestunut niin sanotun ympäristöprotektionismin riskeistä, jolla ei ole varmasti mitään tekemistä kansalaisten terveyden suojelun kanssa.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, hyvä parlamentin jäsen Schwaiger, kiitän teitä siitä, että olette työstänyt tätä monitahoista aineistoa näin kattavasti ja etsinyt tietä laaja-alaiseen yhteisymmärrykseen. Tämän WTO-kierroksen neuvottelujen mottona ei ole tarkoitus olla: "En tosin tiedä, minne olen menossa, mutta olen silti ensimmäisenä perillä!" Kyse on siitä, että kansalaiset hyötyvät pitkällä aikavälillä kaupan maailmanlaajuistumisesta ja vapauttamisesta. Omana toivomuksenani on sen vuoksi, että kansalaiset voisivat ymmärtää neuvottelujen tuloksen ja kannattaa sitä. Meillä Euroopassa on nykyään tiukat normit kaikilla aloilla: sekä ympäristönsuojelun, kuluttajansuojan, että työntekijöiden sosiaalisen suojelun alalla. Niitä ei saa purkaa eikä niiden asemaa saa heikentää tulevien neuvottelujen kuluessa. Kauppakumppanimme on saatava vakuuttumaan näiden asioiden välttämättömyydestä.
Kannatan vaatimusta ottaa huomioon ennalta varautumisen ja kestävyyden periaate kaikilla aloilla. Berliinin neuvottelutulosten on nimenomaan maatalouden alalla oltava ehdottomana alarajana neuvotteluissa, sillä pienten perheviljelmien ja epäsuotuisilla maantieteellisillä alueilla elävien maanviljelijöiden tilannetta ei saa jättää ottamatta huomioon. Meillä ei ole varaa haaksirikkoutua sosiaalinormien kysymyksessä. Sen vuoksi linjani on pragmaattinen.
Huolenaiheenani on ILO:n vuoden 1998 konferenssin keskeisten asioiden täytäntöönpano. Olisi virhe säikäyttää neuvottelukumppanit näin valtavilla vaatimuksilla. Kannatan sen vuoksi WTO:n ja ILO:n yhteistyön institutionalisoimista. Vapauttamisella on todistettavasti ollut myönteiset vaikutukset. Tämä ei kuitenkaan saa johtaa siihen, että loppujen lopuksi rikkaat rikastuvat ja köyhät köyhtyvät entisestään! Euroopan on puhuttava tällä neuvottelukierroksella tosiaankin yhdellä äänellä, jos aiomme pitää puolemme Yhdysvaltoja vastaan. Tämä ääni ei kuitenkaan saa olla pelkästään suurten valtioiden tai muutamien kiihkomielisten maailmanlaajuistumisen kannattajien kanta, vaan sen täytyy pikemminkin ajaa niiden pienten ja keskisuurten yritysten etua, jotka muodostavat talousmahtimme selkärangan.

ÄÄNESTYKSET
Turco
Arvoisa puhemies, pyydän puheenvuoroa muistuttaakseni vielä kerran siitä, että vaalikauden alusta saakka radikaalijäsenet eivät ole osallistuneet äänestyksiin, eivät istuntosalissa, eivätkä valiokunnissa: tällä kiinnitetään puhemiehistön ja kollegoiden huomio siihen seikkaan, että osalta parlamentin jäsenistä on kielletty mahdollisuus osallistua parlamentaariseen toimintaan samoin oikeuksin ja keinoin kuin muut. Se välinpitämättömyys, jolla puhemiehistö ja kollegat ovat noin neljän kuukauden ajan kuunnelleet tätä meidän julistustamme ja hyväksyneet sen passiivisesti, on selkeä merkki siitä ristiriitaisesta suhtautumistavasta, joka heillä on vakaumuksen ja demokratian harjoittamisen välillä.

Bigliardo
Arvoisa puhemies, vielä kerran minä yhdyn siihen, mitä Turchi juuri sanoi. Minäkin, joka kuulun Movimento sociale -puolueeseen, olen lakossa enkä siis osallistu yhteenkään äänestykseen. Minä julistin jo eilen sen voi lukea eilisestä yhteenvedosta , että pidättäydyn äänestämästä koko istuntojakson ajan niistä syistä, jotka kollega Turco hienolla tavalla esitti.
Naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0056/1999) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen tekemiseksi lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan väkivallan ehkäiseviä torjuntatoimenpiteitä koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta (Daphne-ohjelma) (vuosille 2000/2003) (9150/1/1999 - C5-0181/1999 - 1998/0192(COD)) (Esittelijä: Avilés Perea)

Puhemies
Ennen kuin siirrymme äänestyksiin, pyydän komissiota työjärjestyksen 80 artiklan 5 kohdan mukaisesti esittämään kantansa tarkistuksista.

Lamy
. (FR) Arvoisa puhemies, komissio oli valmis hyväksymään kuusi ehdotettua tarkistusta. Nyt niitä on enää neljä. Koska hyväksyin kuusi tarkistusta hyväksyn siis nämä neljä, arvoisa puhemies.
(Parlamentti julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Haugin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A5-0052/1999) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan unionin omien varojen järjestelmästä (KOM(1999) 333 - C5-0092/1999 - 1999/0139(CNS))

Casaca
Arvoisa puhemies, tahtoisin nostaa esiin kolme seikkaa tämän mietinnön osalta. Ensinnäkin minulle annetussa äänestyslistassa tarkistusta 9 ei ole määritelty budjettivaliokunnan esittämäksi tarkistukseksi. Toivoisin, että tuo virhe korjattaisiin ainakin minun poliittiselle ryhmälleni annettuun äänestyslistaan.
Toiseksi tarkistus 31 oli olemassa vain saksankielisenä versiona eiliseen iltapäivään asti, ja tuon tarkistuksen portugalin- ja englanninkieliset versiot poikkeavat toisistaan. Portugalinkielisessä versiossa puhutaan nimittäin bruttokansantulosta ja englanninkielisessä versiossa bruttokansantuotteesta. Kyse on aivan eri käsitteistä, joilla on tyystin erilaiset taloudelliset seuraamukset, joten minun on tässä tilanteessa mahdoton tietää, mistä tarkistuksessa 31 oikein on kysymys.

Puhemies
Mitä tulee teidän esittämäänne ensimmäiseen kysymykseen, arvoisa parlamentin jäsen Casaca, minun on sanottava teille, että tarkistus 9 on komission tarkistus: se käy ilmi äänestyslistasta ja se käy ilmi virheettömällä tavalla. Tekstin perusosa on saksankielinen: viiteteksti, josta äänestämme, on saksankielinen. Mitä tulee tarkistukseen 31, kyseessä on esittelijän esittelemä kompromissitarkistus, joten siitä on äänestettävä ensin.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Heaton-Harris
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro, haluaisin selvityksenne siitä, että kun katselette ympäri istuntosalia ja arvioitte, montako ihmistä äänestää puolesta tai vastaan, ette ota huomioon poliittista suuntausta. Olen varma sitä, että te ette tee näin, mutta minusta on ikävää, jos brittiläiset kollegani joutuisivat häpeämään sitä, miten he juuri äänestivät, joissakin tapauksissa brittialennusta vastaan.

Puhemies
Arvoisa kollega, jos teillä on epäilyjä siitä, mitä minä julistin, teidän pitää pyytää vahvistusta koneäänestyksellä äänestystuloksesta, kuten muutkin kollegat tekevät, kun heillä on epäilyjä: se on hyvin yksinkertaista. Tuo viimeinen esittämänne väite on kuitenkin loukkaava.

Averoffin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A5-0055/1999) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi talousarvion kurinalaisuudesta (KOM(1999) 364 - C5-0141/1999 - 1999/0151(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Lechnerin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0060/1999) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta jäsenvaltioissa siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa (KOM(1999) 219 - C5-0044/1999 - 1999/0102(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Gebhardtin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0057/1999) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja yhteisten lasten huoltoa koskevissa asioissa (KOM(1999) 220 - C5-0045/1999 - 1999/0110(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
ÄÄNESTYSSELITYKSET- Avilés Perean suositus toiseen käsittelyyn (A5-0056/1999)

Kauppi
Arvoisa puhemies, mielestäni Euroopan parlamentin ja neuvoston oli erittäin tärkeää saada tehtyä päätös Daphne-ohjelmasta vuosille 2000 - 2003. Jo yhteisen perustamissopimuksen noudattamisen takaamiseksi tällaiseen hankkeeseen on suhtauduttava myönteisesti.
Terveydensuojelun korkean tason saavuttamiseksi on huolehdittava niin fyysisistä, henkisistä kuin sosiaalisistakin tarpeista. Naisiin kohdistuva väkivalta ja perheväkivalta ovat moniulotteisia ongelmia, joilla on vakavia ja laaja-alaisia vaikutuksia terveyteen. Kyse on paitsi ihmisoikeusrikkomuksista myös esteistä tasa-arvon ja kehityksen saavuttamiselle. Väkivallan ja häirinnän pelko rajoittaa lasten, nuorten ja naisten liikkumista ja mahdollisuuksia osallistua täysipainoisesti yhteiskunnalliseen elämään. Väkivalta aiheuttaa myös huomattavia taloudellisia, sosiaalisia ja terveydellisiä kustannuksia yksilöille, jäsenvaltioille sekä koko yhteisölle.
Tulee myös muistaa, että eilen tässä salissa käsiteltiin sopimusta lasten oikeuksista. Tässäkin sopimuksessa painotetaan lapsen oikeutta turvalliseen elämään ja ihmisarvon tunnustamiseen. Kotimaassani Suomessa on jo käynnissä sosiaali- ja terveysministeriön hallinnoima naisiin kohdistuvan väkivallan ehkäisyprojekti 1998 - 2002, myös tästä näkökulmasta Daphne-ohjelman hyväksyminen oli erittäin tärkeää. Projektin tavoitteena on kiinnittää huomiota naisiin kohdistuvaan väkivaltaan, vahvistaa väkivallan vastaisia asenteita, vähentää väkivallan määrää sekä kehittää ja tehostaa uhreille ja tekijöille kohdistettuja palveluja.
Yksi keino tavoitteiden saavuttamiseksi on kehittää kansainvälistä yhteistyötä ja hyväksi havaittujen työmenetelmien ja kokemusten vaihtoa sekä verkostoitua erityisesti EU:n alueella. Väkivallan kitkeminen on mahdollista vain tekemällä asian eteen työtä.

Blak
. (DA) Tanskalaisilla sosiaalidemokraateilla on ollut tänään ilo äänestää parlamentin jäsen Avilés Perean mietinnön puolesta, jossa käsitellään Daphne-ohjelmaa. Väkivalta on perusihmisoikeuksiin kohdistuva loukkaus, jota vastaan meidän on taisteltava. Meidän on panostettava työssämme erityisesti lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan väkivallan vastaiseen taisteluun. Annamme tänään tärkeän poliittisen viestin.

Caudron
. (FR) Euroopan parlamentilla ja varsinkin naisten oikeuksien valiokunnalla, jonka työhön suhtaudun myönteisesti, on ollut ensiarvoisen tärkeä asema naisiin ja lapsiin kohdistuvan väkivallan tiedostamisessa Euroopan tasolla.
Tämä ongelma esiintyy valitettavan monissa muodoissa. Ne vaihtelevat prostituutiosta ja naisilla ja lapsilla käytävästä kaupasta, joita suurin osa kansalaisista pitää vastenmielisinä ilmiöinä, kotiväkivaltaan, ilmiöön, jota suvaitaan tai johon ei kiinnitetä huomiota, koska se liittyy yksityiselämään!
Tällä alalla on jo toteutettu lukuisia aloitteita, joiden tuloksena on ollut näiden asioiden yleinen tiedostaminen. Meidän on käytettävä hyväksi tätä suotuisaa ilmapiiriä ja moninkertaistettava toimemme, jotta kaikki väkivallan muodot saadaan lopultakin kitkettyä.
Daphne-ohjelma on osoitus tällaisesta pyrkimyksestä ratkaista tämä ongelma yhteensovitetusti jäsenvaltioiden tasolla hakijamaat mukaan luettuina. Se on keskeinen väline tällaisen väkivallan torjunnassa.
Mutta vaikka pääsisimme yleisesti yhteisymmärrykseen siitä, että naisiin kohdistuva väkivalta ylittää kaikki kansalliset rajat ilman luokka-, kulttuuri- ja/tai ikäeroja, ei ole olemassa mitään selkeää menetelmää, jolla ongelman laajuudesta saataisiin objektiivista kuvaa Euroopan unionissa. Naisiin kohdistuvaa väkivaltaa on nimittäin vasta hiljattain ryhdytty rekisteröimään järjestelmällisesti tietyissä maissa, ja joistakin maista puuttuvat järjestelmälliset rekisterit. Keskipitkän aikavälin toimintaohjelma osoittautuu kuitenkin epäilemättä hyvin hyödylliseksi päättäjille ja johtaa poliittisiin päätöksiin ja käytäntöihin tällä alalla.
Ohjelman tarkoituksena on antaa lisäarvoa paikallisille, alueellisille ja kansallisille toimille, koska sen avulla perustetaan verkostoja, käynnistetään tietojen vaihtoa, parhaita käytäntöjä ja yhteistyötä sekä lisätään yleisölle tiedottamista.
Neuvosto on sisällyttänyt puolet tarkistuksistamme yhteiseen kantaansa. Meidän on oltava tästä iloisia. Neuvoston tekstissä nimittäin viitataan terveyteen sen fyysisten, psyykkisten ja sosiaalisten näkökohtien kannalta sekä elämänlaatuun ja toisaalta väkivaltaan ihmisoikeuksien loukkaamisena. Siinä todetaan selvästi, että ohjelma koskee ihmiskaupan ja seksuaalisen hyväksikäytön uhreja.
On tietysti valitettavaa, että ohjelman kesto on lyhennetty neljään vuoteen alun perin sovitun viiden vuoden sijasta. Myönnettävä rahoitus on myös riittämätön (20 miljoonaa euroa) näin mittavan ongelman ratkaisemiseksi.
Näistä varauksista huolimatta äänestän tänään neuvoston ehdottaman kompromissin puolesta. Jos haluamme poistaa yhteiskuntamme mätäpaiseen väkivallan, meidän on ryhdyttävä välittömästi tähän työhön. Ohjelman täytäntöönpanoa ei pidä enää viivyttää.

Crowley
. (EN) Arvoisa puhemies, suhtaudun tietenkin myönteisesti EU:n uuden Daphne-ohjelman käyttöönottoon. Tämä Daphne-ohjelma on voimassa vuosina 2000-2004. Sen ensisijainen tehtävä liittyy lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvaa väkivaltaa ehkäisevien torjuntatoimenpiteiden käyttöönottoon. Se on saanut kansalaisjärjestöjen ja naisryhmien suunnattoman kannatuksen Euroopan unionissa. Sen kokonaisrahoitus on noin 20 miljoonaa puntaa, ja se kohdennetaan kahdelle pääalalle - tietojen vaihtoon ja yhteistyöhön yhteisön tasolla sekä yleisölle tiedottamisen lisäämiseen.
Daphne-ohjelmalla pyritään edistämään tiedotuskampanjoita, jotka koskevat mahdollisia väkivallan riskejä ja keinoja välttää niitä, ja rohkaisemaan pilottihankkeita ja innovatiivisia toimia sekä auttamaan yhteisön tietolähteiden luomisessa kansalaisjärjestöjen avustamiseksi. Kannatan tätä ohjelmaa sen yhteiskunnallisten arvojen takia. Lasten, nuorten ja naisten kuntoutusohjelmien on oltava luontainen osa tätä uutta aloitetta.
Kannatan laajemmalla tasolla tänään käytävää keskustelua tarpeesta edistää tasa-arvoa yhteiskunnassamme. EU:n rakennerahaston seuraavan, vuosien 2000-2006 kierroksen yhteydessä on tärkeää, että eri EU-ohjelmiin liittyvät toimenpiteet voidaan valikoida, jotta varmistetaan, että ne vastaavat yhdenvertaisia mahdollisuuksia koskevaa kansallista ja EU:n lainsäädäntöä. Myös Amsterdamin sopimuksen voimaantulo 1. toukokuuta tänä vuonna vahvistaa merkittävästi miesten ja naisten tasa-arvoa edistävien yhteisön toimien oikeudellista perustaa. Miesten ja naisten välinen tasa-arvo on myös keskeisessä asemassa uusissa eurooppalaisissa työllisyyspolitiikoissa. Euroopan komissio analysoi tietenkin hyvin huolellisesti kaikki työllisyyttä koskevat toimintasuunnitelmat, jotka EU:n jäsenvaltiot toimittavat meille vuosittain, jotta varmistetaan, että yhteiskuntamme tasa-arvoa edistäviä kattavia ja sujuvoittavia toimenpiteitä tuetaan.

Darras
. (FR) Daphne-ohjelmaa on odotettu hartaasti paitsi meidän Euroopan parlamentin jäsenten keskuudessa myös kaikissa kansalais- ja muissa järjestöissä ja yhdistyksissä, jotka toimivat lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan väkivallan herkällä alalla. Neuvosto on lyhentänyt ohjelman kestoa - neljä vuotta alun perin sovitun viiden sijasta , mutta määrärahat on säilytetty ennallaan. Esittelijä on tehnyt erinomaista työtä neuvotteluissa neuvoston kanssa, ja sen tuloksena sekä komissio että neuvosto ovat hyväksyneet kolme tärkeintä tarkistustamme. Ne koskevat ensinnäkin välttämätöntä viittausta ihmisen fyysiseen ja henkiseen koskemattomuuteen ja ihmisarvoon, siten että fyysinen, seksuaalinen tai henkinen väkivalta riistää ihmisiltä heidän ihmisoikeutensa; toiseksi mietintöön on jälleen sisällytetty WHO:n näkemyksen mukainen kansanterveyden määritelmä, eli terveys ei tarkoita pelkästään sitä, että ei ole sairas tai vammainen, vaan täydellistä fyysistä, psyykkistä ja sosiaalista hyvinvointia; kolmanneksi korostetaan alalla toimivien järjestöjen ja yhdistysten yleistä tukemista. Neljäntenä kohtana, joka ei ole muita vähempiarvoinen, tekstissä viitataan kansalaisten ja tiedotusvälineiden tiedotuskampanjoihin ja tietoisuuden lisäämiseen näistä kipeistä yhteiskunnallisista aiheista.
Näin ollen odotukset ovat siis suuret, ja parlamentin on ehdottomasti esitettävä kantansa tästä aiheesta, ja koska yhteispäätösmenettely niin edellyttää, meidän on saatava tarvittavat 314 ääntä Daphne-ohjelman hyväksymiseksi. Tästä syystä voin vain kehottaa teitä hyväksymään yksimielisesti tämän mietinnön, jotta välttäisimme menettelyn viivästymisen edelleen (sovittelun) ja mahdollistaisimme sen voimaantulon tammikuussa 2000.

Figueiredo
. (PT) Tiedetään, että lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuva väkivalta on pysynyt Euroopan unionissa korkealla tasolla, mikä loukkaa heidän oikeuttaan elämään, turvallisuuteen, vapauteen, arvokkuuteen sekä fyysiseen ja emotionaaliseen eheyteen sekä merkitsee vakavaa uhkaa väkivallan uhrien fyysiselle ja henkiselle terveydelle.
Sen vuoksi on merkittävää, että tämä mietintö on nyt hyväksytty, ja pahoittelemmekin ainoastaan tämän prosessin viivästymiseen johtaneita tapahtumia, sillä mietintö on alun perin syntynyt vuonna 1995 pidetyn Pekingin konferenssin seurauksena. Toivomme, että yhteisön toimintaohjelma Daphne 2000 - 2003 vihdoin hyväksytään ja pannaan täytäntöön, jotta lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan väkivallan ehkäiseviä torjuntatoimia voitaisiin sen avulla tukea.
On kuitenkin valitettavaa, että tähän tarkoitukseen varatut budjettimäärärahat ovat kovin vähäisiä. Toivommekin, että niitä voidaan korottaa lyhyen aikavälin sisällä, sillä tilanne on kovin huolestuttava, ja sen vuoksi on välttämätöntä pyrkiä nopeasti vähentämään niitä kärsimyksiä, joita väkivalta edelleen aiheuttaa.
Haugin mietintö (A5-0052/1999)

Berthu
Arvoisa puhemies, Haugin mietintö Euroopan unionin omien varojen järjestelmästä on mielestämme melko ristiriitainen, ja siksi vastustamme sitä.
Siinä esitetään toisaalta erinomaisia taloudellisia periaatteita, erityisesti ajatus siitä, että unionin varojen enimmäismäärän on oltava 1,27 prosenttia jäsenvaltioiden BKTL:sta, mitä komission ehdotuksessa pyrittiin nimenomaan petollisesti kiertämään. Tämä kanta johtuu ehkä siitä, että esittelijä on kansallisuudeltaan saksalainen, sekä Saksan erityisestä tilanteesta, mutta hän on joka tapauksessa oikeassa tässä asiassa, ja kannatamme häntä.
Toisaalta kuitenkin samainen esittelijä kiistää oman taloudellisen näkemyksensä vaatimalla maaliskuussa 1999 pidetyn Berliinin neuvoston mukaisesti uusien ja itsenäisten omien varojen luomista eli suoraan sanottuna eurooppalaisten verojen luomista. Muistutan, että Pasquan ja de Villiersin listalla, jolla itse olin ehdokkaana, kiistettiin Berliinin päätelmät, mutta tänään Haugin mietinnön mukaan Euroopan talousarvion varat olisi valtioiden maksuosuuksien sijasta kerättävä vastaisuudessa kokonaan tai osittain suoraan kansalaisilta suoraan kerättävistä veroista. Samassa yhteydessä on toivottava, että näitä veroja koskeva päätösvalta siirtyy nopeasti neuvostolta Euroopan parlamentille. Tällainen kehitys kiistäisi näkemyksemme unionista valtioiden liittona, jossa valtiot maksavat vapaaehtoisesti vuotuisen jäsenmaksunsa.
Tässä yhteydessä ei kuitenkaan ole kyse vain institutionaalista filosofiaa koskevasta asiasta. Kyse on myös käytännön asiasta. Joudumme joka vuosi kiistelemään talousarviosta, koska neuvosto pyrkii vastustamaan komission tuhlailunhalua, komission, jota parlamentti usein tukee. Jos luomme eurooppalaiset verot, neuvosto menettää vähitellen vastustuskeinonsa, ja annamme ratkaisevan etulyöntiaseman niille toimielimille, jotka haluavat korottaa talousarviota. Esitänkin vetoomuksen saksalaisille ystävillemme: huomatkaa, että kun vaaditte eurooppalaisia veroja, teette ajan mittaan tyhjiksi säästöpyrkimykset, joita nyt kuitenkin kiivaasti puolustatte.
Ja koska kuulin Bourlangesin sanovan keskustelussa, että seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa olisi päätettävä eurooppalaisten verojen luomisesta, sanoisin päinvastoin, Kansakuntien Eurooppa -ryhmän puolesta, että jos HVK:n on käsiteltävä tätä ongelmaa, on päätettävä siitä, että järjestelmästä luodaan selkeä, avoin, oikeudenmukainen ja ennen kaikkea kansallisten demokratioiden tiukasti valvoma, ja viittaan tällä valtioiden vuosittaiseen maksuosuuteen, jonka perustana on kaikille sama prosenttimäärä BKTL:sta.

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Hulthén, Schori ja Theorin
Vastustamme tarkistusta 6, mutta äänestämme koko Haugin mietinnön puolesta, koska olemme sitä meiltä, että EU:n omien varojen järjestelmää pitää muuttaa. Olemme samaa mieltä siitä, että kansalaisten ja EU:n talousarvion rahoittamisen välille on luotava suorempi yhteys ja että meidän on lisättävä unionin taloudellista riippumattomuutta asteittain.
Kun otamme huomioon unioniin kohdistuvan luottamuksen puutteen, joka tulee esiin muun muassa vähäisenä vaaleihin osallistumisena, sekä sen, miten tärkeää on säilyttää EU:n luonne sekä kansalaisten että jäsenvaltioiden unionina, olemme kuitenkin sitä mieltä, että on väärin pyrkiä taloudelliseen itsenäisyyteen tai täydelliseen riippumattomuuteen jäsenvaltioista saaduista tuista. Mielestämme EU:n rahoittaminen ei myöskään saa johtaa veronmaksajien taakan kasvuun.

Arvidsson ja Stenmarck
. (SV) EU on hyvin suurien taloudellisten panostusten edessä, kun eri kierroksilla vähintään kymmenen Itä- ja Keski-Euroopan sekä Baltian maata aikoo liittyä jäseniksi. Tätä taustaa vasten on syytä keskustella EU:n taloudellisista edellytyksistä selvitä tästä.
EU:lla ei ole nykyään minkäänlaista omaa verotusoikeutta, eikä sillä mielestämme pidä olla sitä jatkossakaan. Haugin mietintö ei merkitse EU-veron automaattista käyttöönottoa, mutta se antaa siihen mahdollisuuden, mikä on tarpeeksi huono asia.
Kuinka laajentuminen sitten rahoitetaan? Uusien verotulojen vaihtoehtona on edelleenkin kulujen vähentäminen. Se edellyttää sitä, että asetamme asiat parempaan tärkeysjärjestykseen ja että keskitymme suuriin ja ratkaiseviin kysymyksiin. Laajentuminen on yksi näistä tärkeistä asioista.
Niin kauan kuin EU:n talousarviosta käytetään lähes puolet maataloustukiin ja 5/6 tukiin ylipäänsä, jos rakennerahastot lasketaan mukaan, ei voi olla epäilystäkään siitä, että muutosten aikaansaaminen on edelleenkin mahdollista.

Eriksson, Frahm, Gahrton, Herman Schmid, Schörling ja Sjöstedt
Olemme vastustaneet parlamentin jäsen Haugin mietintöä. Mielestämme mietintö on osoitus siitä, että budjettivaliokunta pyrkii ottamaan käyttöön unionin oman verotusoikeuden. Se on ristiriidassa EU:n yleisen mielipiteen kanssa, ja se on vastoin jäsenvaltioiden tahtoa. Pidämme tätä jälleen kerran federalistisen Euroopan parlamentin yrityksenä vähentää jäsenvaltioiden valtaoikeuksia entisestään.
Agenda 2000:n yhteydessä ja Berliinin huippukokouksen aikana EU:lla olisi ollut mahdollisuus toteuttaa uudistus, joka jakaa taakat oikeudenmukaisesti ja oikein. Tämän tilaisuuden EU jätti kuitenkin käyttämättä, sillä se ei halunnut uudistaa maatalouspolitiikkaa ja rakennerahastotukia tarpeeksi riittävästi ja perusteellisesti. Nämä muodostavat suuriman osan EU:n talousarvion menoista. " Autonomisten omien varojen" käyttöönotto, mitä budjettivaliokunta haluaa, vaatii myös sen, että EU kehittää oman verohallinnon.
Tällä viikolla tilintarkastustuomioistuin on ilmoittanut, että talousarvioista hävisi viime vuonna ainakin 40 miljardia. Tämän perusteella on tavattoman rohkeaa ehdottaa, että EU:lle pitäisi antaa oma verotusoikeus.

Sacrédeus
. (SV) EU:n laajentuminen Itä- ja Keski-Eurooppaan tekee unionin taloudellisista edellytyksistä ajankohtaisia.
EU:lla ei ole nykyään omaa verotusoikeutta, eikä sillä pidä olla sitä jatkossakaan. Haugin mietintö ei merkitse EU-veron automaattista käyttöönottoa, mutta se avaa sitä koskevan keskustelun.
Laajentuminen pitää rahoittaa erityisesti kuluja vähentämällä. Se edellyttää sitä, että asetamme asiat parempaan tärkeysjärjestykseen ja keskitymme suuriin ja ratkaiseviin kysymyksiin. Laajentuminen on yksi näistä tärkeistä asioista.
Niin kauan kuin EU:n talousarviosta käytetään lähes puolet maataloustukiin ja 5/6 tukiin ylipäänsä, jos rakennerahastot lasketaan mukaan, ei voi olla epäilystäkään siitä, että muutosten aikaansaaminen on edelleenkin mahdollista.

Van Dam
. (NL) - Neuvosto pääsi Berliinin huippukokouksessa sopimukseen omien varojen järjestelmän muuttamisesta. Hyväksymme yleisesti ottaen tämän paketin. Säilyttäessään omien varojen enimmäismääränä 1,27 prosenttia BKTL:sta neuvosto pitää kiinni EU:ssa välttämättömästä budjettikurista. Myös se, että huomiota kiinnitettiin kustannusten epäoikeudenmukaiseen jakamiseen jäsenvaltioiden kesken, on yksi Berliinin sopimuksen tärkeä voitto. Sellaisten jäsenvaltioiden kuten Alankomaat, Saksa, Ruotsi ja Itävalta osuus EU:n rahoittamisesta on tällä hetkellä suhteettoman suuri verrattuna niiden kansantuloon. Tietyt muutokset, kuten Yhdistyneen kuningaskunnan hyväksi tehtävän korvauksen alentaminen ja perinteisistä omista varoista tehtävän pidätyksen korottaminen 10 prosentista 25 prosenttiin, alentavat näiden jäsenvaltioiden maksuja EU:lle. Voimme hyväksyä nämä muutokset vaikeasti saavutetun kompromissin tuloksena, mutta ne eivät kuitenkaan varmasti ansaitse erityisiä kiitoksia. Muutokset tarjoavat nyt ratkaisun näille neljälle jäsenvaltiolle. Tämä ei ole kuitenkaan rakenteellinen ratkaisu nettomaksujen ongelmaan. Olisi ollut parempi, jos olisi löydetty ratkaisu yleisen korjausmekanismin muodossa, esimerkiksi ottamalla käyttöön asteikko EU:lle suoritettavista kansallisista maksuista.
Emme ole voineet antaa tukeamme Haugin mietinnölle, koska siinä ehdotetaan muutamia oleellisia muutoksia, joita emme voi hyväksyä. Mietinnössä vaaditaan, että unionista tehtäisiin vähemmän riippuvainen jäsenvaltioiden suorittamista maksuista. Esittelijän lopullisena tavoitteena on täydellinen rahoituksellinen riippumattomuus jäsenvaltioista. Me sitä vastoin pidämme kiinni siitä, että kansalliset parlamentit ovat edelleen mukana EU:n rahoituksessa. Lisäksi olemme äänestäneet sitä esittelijän tarkistusta vastaan, jossa hän hylkää perinteisistä omista varoista tehtävien pidätysten korottamisen. Se saattaa vakavasti vaaraan Berliinin sopimuksen tasapainon. Alankomaat, joka on vaatinut tätä korotusta helpottaakseen nettomaksajan asemaansa, ei voi hyväksyä sitä.

Van Lancker
. (NL) Olen periaatteessa sitä mieltä, että omien varojen järjestelmän täytyy perustua jäsenvaltioiden väliseen tasa-arvoon ja kohtuuteen, jolloin samojen pelisääntöjen täytyy koska kaikkia. Siksi olen myös hyvin pettynyt Berliinin Eurooppa-neuvoston päätöksiin, joissa Eurooppa on suuri häviäjä.
Vaatimus siitä, että jäsenvaltioita täytyy kohdella samalla tavalla, täytyy myös muotoilla nyt käsiteltävänä olevassa komission ehdotuksessa.
Haugin mietinnön lähtökohtana oli, että maaliskuinen kanta - erityisesti se, että kaikki poikkeusmääräykset täytyy poistaa - täytyy nyt vahvistaa. Tarkistuksen 31 toinen osa ja tarkistus 32 heikentävät kuitenkin tätä kantaa, koska niihin on lisätty ilmaus " tulevaisuudessa" . Toisin sanoen, jäsenvaltiot säilyttävät nyt sen, mitä ne saavuttivat Berliinissä.
Tarkistuksissa 12 ja 33 pyritään siihen, että keräämiskustannukset alennetaan 10 prosenttiin niistä maksuista, jotka todetaan 31. joulukuuta 2000 jälkeen. Tätä summaa voidaan täydentää joustavalla summalla, joka riippuu jäsenvaltioiden menestyksestä perinteisten omien varojen keräämisessä ja petostentorjuntatoimissa. Periaatteessa kannatan tätä. Jäsenvaltioiden täytyy kantaa vastuu perinteisten omien varojen keräämisestä.
Minua kuitenkin häiritsevät tämän tarkistuksen seuraukset Berliinin Eurooppa-neuvoston päätöksille. Berliini oli kompromissi, joka sopi kaikille jäsenvaltioille. Keräämiskustannukset korotettiin 25 prosenttiin, jotta sekä Belgialle että Alankomaille hyvitettäisiin lisäkustannukset, jotka aiheutuvat siitä, että alv-maksu korvataan asteittain BKTL-maksulla. Tämä hyvitys tehdään nyt tyhjäksi, samalla kun muut edut säilytetään. Tämä luo uutta eriarvoisuutta, josta joutuu kärsimään kaksi jäsenvaltiota: Belgia ja Alankomaat. Siksi olen äänestänyt näitä kahta tarkistusta vastaan.

Wynn
. (EN) Budjettivaliokunnan puheenjohtajana velvollisuuteni on äänestää valiokunnan tarkistusten puolesta.
Äänestin valiokunnassa niitä tarkistuksia vastaan, joilla vaarannettiin brittialennus. Jos olisin äänestänyt Labour-puolueen rivikansaedustajana täysistunnossa, olisin äänestänyt samalla tavoin kuin äänestin valiokunnassa.
Puheenjohtajana velvollisuuteni on tukea valiokunnan kantaa, ja siksi äänestin Haugin mietinnön puolesta.
Averoffin mietintö (A5-0055/1999)

Kuntz
. (FR) Tänään käsittelemämme ministerineuvoston asetusehdotuksen tarkoituksena on toteuttaa tiettyjä muutoksia, jotka ovat välttämättömiä valtioiden ja hallitusten päämiesten maaliskuisessa Berliinin Eurooppa-neuvostossa tekemän päätöksen vuoksi.
Euroopan komissio käyttää kuitenkin tilaisuutta hyväkseen ja esittää uusia säännöksiä, jotka sisältävät uudenlaisen käsityksen talousarvion kurinalaisuudesta ja joilla lisätään sen toimivaltuuksia, ja tätä me emme voi hyväksyä. Lisäksi ehdotetaan, että näiden säännösten oikeudellinen muoto olisi vastedes päätös asetuksen sijasta.
Ryhmämme ranskalainen valtuuskunta vastustaa säädöksen oikeudellisen luonteen muuttamista tällä tavalla, koska asetuksessa voidaan ottaa paremmin huomioon talousarvion kurinalaisuuden vaikutus jäsenvaltioihin ja yhteisön toimielimiin. Komission alkuperäistä ehdotusta vastustettiin sitä paitsi yksimielisesti budjettivaliokunnassa.
Tarkasteltavana olevassa ehdotuksessa on toinenkin seikka, joka vahvistaa Euroopan komissiolle annettavia valtuuksia: mahdollisuus vähentää suorien tukien määriä tai jäädyttää kuukausiennakkojen maksaminen. Mutta koska tekstissä määrätään, että vähennetyt tai jäädytetyt määrät katetaan yhteisön talousarviosta viimeistään seuraavana varainhoitovuonna, tämä menettely johtaa väistämättä siihen, että seuraavina vuosina on toteutettava rajumpia toimenpiteitä, mikä saattaa murentaa yhteisen maatalouspolitiikan periaatteita.
Kansakuntien Eurooppa -ryhmän ranskalainen valtuuskunta vastustaa sekä asetusehdotusta että Averoffin mietintöä.

Van Dam
. (NL) - Agenda 2000:ssa vahvistettujen maatalouspolitiikan menojen enimmäismäärien noudattamiseksi on välttämätöntä, että budjettikuria koskevia sääntöjä tiukennetaan. Päätösluonnoksessa ehdotetaan välineitä, joilla voitaisiin puuttua asiaan, jos maatalousmenot uhkaavat ylittää enimmäismäärät. Siten komissio saa näissä ehdotuksissa toimivallan lykätä jäsenvaltioille suoritettavia maksuja varainhoitovuoden lopussa. Voimme hyväksyä suurin linjoin ehdotetut välineet.
Esittelijä on laatinut erinomaisen mietinnön tästä aiheesta. Hän painottaa, kuinka välttämätöntä tiukempi budjettikuri on. Samalla mietinnössä painotetaan oikeutetusti sitä, että mahdolliset säästöt eivät saa vaikuttaa yhteisen maatalouspolitiikan periaatteisiin, jotka on hyväksytty Agenda 2000:ssa. EU on päättänyt politiikasta seitsemäksi tulevaksi vuodeksi ja siten herättänyt myös kyseisellä sektorilla tarvittavia odotuksia. Tässä asiassa ei saa niin vain tehdä poikkeuksia.
Tässä yhteydessä olemme myös hyväksyneet tarkistuksen, jossa vaaditaan, että käyttämättömät määrärahat voitaisiin siirtää seuraavalle varainhoitovuodelle. Se saattaa mahdollisesti auttaa löytämään välttämättömät määrärahat Agenda 2000:n enimmäismäärien rajoissa.
Emme ole kuitenkaan kannattaneet tarkistusta, jossa jäsenyyttä edeltävät maatalousmenot jätetään maatalouden suuntaviivojen ulkopuolelle. Maatalouden suuntaviivojen ja nykyisten jäsenvaltioiden rahoitusnäkymien välillä on runsaasti liikkumavaraa. Tätä liikkumavaraa voidaan aikanaan käyttää uusien jäsenten liittyessä.
Lechnerin mietintö (A5-0060/1999)

Blak
. (DA) Kunnioittaakseen Tanskan erivapautta oikeusasioiden alalla tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat jättäneet äänestämättä direktiiviä koskevassa lopullisessa äänestyksessä.

Errikson, Frahm, Herman Schmid, Seppänen ja Sjösted
Pohjoismaiden vihreä vasemmisto, NGL, joka koostuu GUE-ryhmän pohjoismaisista jäsenistä, on tänään äänestänyt oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta jäsenvaltioissa siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa koskevan mietinnön puolesta. Ehdotuksen tarkoituksena on varmistua siitä, että jäsenvaltioiden oikeusviranomaisten välinen oikeudenkäyntiasiakirjojen lähettäminen on suojattua ja säänneltyä, mitä voimme täysin tukea.
NGL suhtautuu kuitenkin epäillen siihen, että ehdotuksella on asetuksen muoto. NGL pitäisi sopimusta parempana muotona. Siten ehdotus ei sitoisi jäsenvaltioita suoraan, vaan jäsenvaltiot voisivat itse ratkaista, haluavatko ne osallistua sopimukseen vai eivät.
Gebhardtin mietintö (A5-0057/1999)

Blak
. (DA) Kunnioittaakseen Tanskan erivapautta oikeusasioiden alalla tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat jättäneet äänestämättä direktiiviä koskevassa lopullisessa äänestyksessä.

Errikson, Frahm, Herman Schmid, Seppänen ja Sjösted
Pohjoismaiden vihreä vasemmisto, NGL, joka koostuu GUE-ryhmän pohjoismaisista jäsenistä, on tänään äänestänyt tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa avioliittoa ja yhteisten lasten huoltoa koskevissa asioissa käsittelevän mietinnön puolesta. Sen olemme tehneet siksi, että ehdotuksen tarkoituksena on tunnustaa jäsenvaltioiden antamat tuomiot ja varmistaa lasten etu rajojen yli ulottuvien avioerojen yhteydessä, mitä voimme täysin tukea.
NGL suhtautuu kuitenkin epäillen siihen, että ehdotuksella on asetuksen muoto. NGL pitäisi sopimusta parempana muotona. Siten ehdotus ei sitoisi jäsenvaltioita suoraan, vaan jäsenvaltiot voisivat itse ratkaista, haluavatko ne osallistua sopimukseen vai eivät.

Titley
. (EN) Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti kaikkiin toimenpiteisiin, joilla pyritään vähentämään tuskaa ja kärsimystä avioeroissa, etenkin jos lapset ovat niissä osallisena. Näillä komission ehdotuksilla helpotetaan muutamien Haagin sopimuksessa esiintyvien puutteiden tarkastelua, ja se on ehdottomasti saatettava ajan tasalle.
Koska EU:n lainsäädäntö helpottaa kansalaisten asumista ja työskentelyä eri puolilla Eurooppaa, myös rajat ylittävien avioliittojen ja valitettavasti avioerojen määrä lisääntyy.
Kollegoideni tavoin myös minä olen saanut yhä useampia kirjeitä äänestäjiltäni, jotka pyytävät apua avioerotapauksiin, joiden osapuolet ovat eri jäsenvaltioista. Usein kyse on myös lapsista ja seurauksena on kaikesta päätellen ikuinen huoltajuuskiista. Tehtyjä päätöksiä voi lisäksi olla vaikea panna täytäntöön. Nykypäivän lainsäädäntöviidakon vuoksi muutamien vanhempien on jopa pakko rikkoa lakia ja siepata lapsensa entisiltä kumppaneiltaan, mikä on surkea asia.
Näillä ehdotuksilla ryhdytään kuitenkin korvaamaan sydänsuruja toivolla. Yksinkertaistamalla menettelyjä ja tekemällä EU-sopimuksiin nojautuvat avioliittoa koskevat päätökset oikeudellisesti sitoviksi ja soveltamalla niitä sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa edistetään oikeutta ja lopetetaan tällaiset pitkitetyt ja sydäntä särkevät tapaukset.
Euroopan parlamentin jäsenet eivät voi teeskennellä, että he voivat lopettaa erojen aiheuttaman tuskan, mutta he voivat edes yrittää lopettaa sen lainsäädännöllisen sirkuksen, joka eroihin usein liittyy. Lasten edun on oltava ensimmäisellä sijalla, ei asianajajien edun.

Carlsson
Kerran viime vaalikauden aikana yhtä äänestysselitystäni ei hyväksytty, koska en ollut läsnä. Kyse oli kirjallisesta äänestysselityksestä, ja perusteluna oli, että jos haluaa antaa äänestysselityksen, pitää olla läsnä, vaikka kyse olisikin kirjallisesta äänestysselityksestä, jotta puhemies voisi todeta, että asia todellakin on niin.
Otan tämän esiin, koska mielestäni on tärkeää, että meillä on jonkin tietty suhtautumistapa tähän asiaan, kun otamme huomioon, mitä tapahtui omassa tapauksessani viime vaalikaudella. Nyt on nimittäin mainittu useita nimiä. Monet parlamentin jäsenet osallistuvat hyvin usein äänestyksiin, mutta he jättävät myös joka kerta äänestysselityksen. Sen vuoksi kysynkin: onko välttämättä oltava läsnä, jotta se otettaisiin huomioon? Vai voimmeko toimia melko " leväperäisesti" ja laatia jatkuvasti pöytäkirjaan valtavasti tekstiä siitä, mistä pidämme ja mistä emme?

Puhemies
Arvoisa parlamentin jäsen Carlsson, yleensä kollegat pyytävät saada antaa kirjallisen äänestysselityksen ja vahvistavat sen äänestyksen päätteeksi, ja kun vahvistus on tehty, suurin osa heistä poistuu istuntosalista. Teidän pyyntönne on todellakin oikeutettu, sillä työjärjestyksen mukaan niiden, jotka ilmoittavat antavansa kirjallisen äänestysselityksen, on oltava läsnä. Huolehdimme siitä, että teille toimitetaan kirjallinen ja täsmällisempi vastaus tähän teidän kysymykseenne.

Casaca
Arvoisa puhemies, pyysin Haugin mietintöä koskevaa työjärjestyspuheenvuoroa, sillä alkuperäinen versio on saksankielinen enkä valitettavasti puhu saksaa, ja englanninkielisessä versiossa taas oli eräs tarkistukseen 31 liittyvä kohta, joka poikkesi täysin vastaavasta kohdasta portugalinkielisessä versiossa.
Kun tarkistuksesta äänestettiin, puhemies käytti sanaa "bruttokansantulo" eli samaa sanaa, jota käytetään myös portugalinkielisessä versiossa. Jouduin odottamaan äänestyksen loppuun asti voidakseni kysyä saksalaisilta kollegoiltani, mitä käsitettä saksankielisessä versiossa käytettiin, ja he kertoivat, että "BSP" tarkoittaa nimenomaan bruttokansantuotetta. Tässä on selvä ristiriita, ja sen vuoksi ilmoitin asiasta puhemiehelle; ymmärtääkseni tämänkaltaisessa ristiriitatilanteessa puhemiehen versio on todistusvoimainen, ja hän käytti sanaa "bruttokansantulo" eikä alkuperäisen version käsitettä "bruttokansantuote", joka tarkoittaa jotain aivan muuta. Tarkistusta ei tässä tilanteessa mielestäni pitäisi lainkaan pitää pätevänä, koska siitä äänestettiin olematta selvillä tarkistuksen kaikkein olennaisimmasta kohdasta eli itse käsitteestä BKT tai BKTL. Kyse ei suinkaan ole teknisestä yksityiskohdasta, vaan asiasta, jolla on erittäin merkittäviä taloudellisia seuraamuksia.

Puhemies
Arvoisa parlamentin jäsen Casaca, todellisuudessa minä luin "bruttokansantulo" , sillä italiankielisessä tekstissä oli lyhenne "BKTL", joka siis tarkoittaa bruttokansantuloa. Palveluyksikkö ilmoitti minulle kuitenkin ja minä vahvistan tämän ilmoituksen , että alkuperäinen teksti, todistusvoimainen versio on saksankielinen, ja sen seurauksena muunkieliset versiot mukautetaan saksankieliseen versioon, ja seuraukset ovat ne, jotka te täällä esititte. Tässä kaikki, tämä on vastaus, joka minun pitää teille antaa: alkuperäinen versio, se, joka on todistusvoimainen, on saksankielinen.
(Istunto keskeytettiin klo 13.10 ja sitä jatkettiin klo 15.00)

Knörr Borràs
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, olemme juuri saaneet erittäin tärkeän ilmoituksen: vaikka Pohjois-Irlannin rauhanprosessi onkin vielä vaikeuksissa, siinä on otettu tänään edistysaskel, kun IRA päätti aloittaa neuvottelut aseidenluovutuskomission kanssa. Parlamentti, jolla on ollut merkittävä asema tässä prosessissa, on iloinen Pohjois-Irlannin tilanteessa tapahtuneesta kehityksestä, ja lisäksi sen pitäisi olla mukana ponnisteluissa, jotta unionissa jatkuvissa kahdessa muussa väkivaltaisessa konfliktissa - Korsikan konfliktissa ja ennen kaikkea Baskimaan konfliktissa - edettäisiin kohti pysyvää rauhaa. Pyydän kaikkia parlamentin ryhmiä ja jäseniä osallistumaan näihin ponnisteluihin, niin että eri poliittiset ryhmät ja joukot pyrkisivät uudestaan vuoropuheluun ja että nämä unionin sisäiset rauhanprosessit saataisiin onnistuneesti päätökseen, kuten Pohjois-Irlannissa näyttää onneksi viimeinkin tapahtuvan.

Puhemies
Kiitoksia, parlamentin jäsen Knörr Borràs, merkitsemme muistiin lausumanne.

Doyle
Arvoisa puhemies, minulla oli sellainen tunne, että te haluatte ehkä tietää Pohjois-Irlannin rauhanprosessissa tänään saavutetusta hyvin mieluisasta edistyksestä: IRA on ilmoittanut, että se aikoo nimittää edustajan koordinoimaan puolisotilaallisten aseiden käytöstä poistamista kenraali John de Chastelainin kanssa. Nämä uutiset ovat hyvin mieluisia, sillä ne tarkoittavat sitä, että pitkäperjantain sopimus voidaan panna kaikilta osin täytäntöön ja että voidaan ottaa käyttöön hallintorakenteet tai perustaa toimeenpaneva elin. Tiedätte, että viimeisten kahdenkymmenen vuoden ajan Euroopan parlamentti on antanut kaiken mahdollisen poliittisen ja taloudellisen tukensa edistääkseen Pohjois-Irlannin rauhaa. Rohkenemme viimeinkin toivoa, että kestävä rauha voidaan nyt taata demokraattisesti.

Puhemies
Kiitoksia siitä, hyvä parlamentin jäsen, että kerroitte parlamentille tämänhetkisestä tilanteesta.

Tsetsenian tilanne
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Tsetsenian tilanteesta.

Patten
. (EN) Arvoisa puhemies, mietin vain hetken noita työjärjestyspuheenvuoroja, ja olen varma, että parlamentin jäsenet voivat kuvitella minun omat tunteeni viimeisten neljänkymmenenkahdeksan tunnin tapahtumista Pohjois-Irlannissa. Uskon, että meillä on parempi mahdollisuus rauhaan kuin pitkään aikaan, ja myös minä puolestani osoitan kunnioitustani niille rohkeille ryhmille ja ryhmän johtajille, jotka ovat mahdollistaneet tämän rohkaisevan kehityksen. Meidän on kaikkien pidettävä peukkua pystyssä, ja tarpeen mukaan ehkä rukoiltava.
Siirryn nyt keskusteluun: olen erittäin tyytyväinen voidessani osallistua tähän tärkeään keskusteluun, ja minun on sanottava, että olen hyvin kiitollinen toiminnanjohtajille siitä, että he ovat ajoittaneet tämän tilaisuuden sopivasti ennen lähtöäni ETYJin huippukokoukseen. Toivon, että parlamentti ei pidä sitä epäkohteliaana, jos joudun lähtemään vähän ennen keskustelun päättymistä, sillä minun on matkustettava Istanbuliin ennen kaikkea vakaussopimusta koskevan kokouksen vuoksi. Tämän keskustelun yhteydessä minulla on hyödyllinen tilaisuus kertoa parlamentille viime hetken yhteyksistämme Venäjän viranomaisiin Tsetsenian tapahtumien osalta. Samalla minulla on paljon selvempi käsitys Euroopan parlamentin mielipiteistä, kun osallistun Istanbulissa käytäviin näitä kysymyksiä koskeviin keskusteluihin.
Mielestäni on oikeudenmukaista sanoa, että Euroopan unionissa - neuvostossa, parlamentissa ja komissiossa - vallitsee yleinen yhteisymmärrys seuraavista kahdesta väitteestä: ensinnäkin vaikka Moskovassa, Pohjois-Kaukasiassa ja muualla tehtyihin järkyttäviin terroritoimiin kohdistunut paheksunta on ymmärrettävää - tuomitsen ne täysin, sillä myös omalla maallani on ollut liikaa kokemuksia terrorismista - , Venäjä on viime viikkojen aikana käyttänyt toistuvasti suhteetonta sotilaallista voimaa, jättänyt toistuvasti huomiotta tarpeen etsiä poliittista ratkaisua ja jättänyt toistuvasti huomiotta traagiset inhimilliset seuraukset. Toiseksi useimmat ihmiset (uskon, että tämä pätee myös kaikkialla Euroopan unionissa) ovat samaa mieltä siitä, että olisi historiallinen virhe aloittaa seuraava vuosisata sulkemalla Venäjä Euroopan asioiden ulkopuolelle, kuten teimme tämän vuosisadan alussa. Koska me haluamme välttää toistamasta vuoden 1917 jälkeen tehtyjä virheitä, Euroopan unioni on pyrkinyt tosissaan luomaan strategisen kumppanuuden Venäjän kanssa. Konkreettinen todiste tästä on kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen puitteissa kehittämämme vuoropuhelu ja Kölnin Eurooppa-neuvostossa hyväksytty yhteinen strategia.
On yhtä ilmeistä, että Tsetseniassa kehkeytynyt tilanne rasittaa huomattavasti suhteitamme Venäjään. Venäjän viranomaisten on ymmärrettävä, että niiden nykyisillä toimilla on vaikutusta siihen, hyväksyykö kansainvälinen yhteisö heidät sekä Venäjän uskottavuuteen poliittisena ja taloudellisena kumppanina. Ne pyrkivät perustelemaan toimensa kotimaan yleisellä mielipiteellä. Tästä samasta syystä ne kieltäytyvät antamasta periksi Euroopan unionin oikeutetuille kauppakysymyksille, vaikka kauppatase meihin nähden on 10 miljardia euroa ylijäämäinen.
Elämme kuitenkin demokraattisissa maissa, joissa on tämän parlamentin kaltaisia demokraattisia toimielimiä. Yleisen mielipiteen voimakkuus vaikuttaa myös meihin, ja kansalaiset ovat ymmärrettävästi kauhuissaan siitä, mitä Tsetseniassa tapahtuu, ja he ovat huolissaan siitä, että pysyttelemme vain sivussa. Tähän asti olemme vastanneet pyrkimällä harjoittamaan suurempaa diplomaattista ja poliittista painostusta venäläisiä kohtaan. Olemme hyödyntäneet kaikki mahdollisuudet saadaksemme viestin perille kaikilla tasoilla. Osallistuin lokakuun alussa järjestettyyn ministeritroikan kokoukseen, jota johti ulkoministeri Halonen. Tämä aihe hallitsi 22. lokakuuta järjestettyä Euroopan unionin ja Venäjän välistä huippukokousta, ja se hallitsi keskusteluamme yleisten asiain neuvostossa maanantaina. Jokaisessa vaiheessa on käytetty yhä kovempaa kieltä ja lujitettu operatiivisia ehdotuksia.
Neuvoston tällä viikolla antama viesti ei voisi olla selvempi. Euroopan unioni on tuominnut täysin kaiken suhteettoman ja mielivaltaisen voimankäytön Tsetseniassa ja vaatinut Venäjän hallitusta noudattamaan humanitaarisen oikeuden mukaisia sitoumuksiaan. Ainoa vaihtoehto on pyrkiä neuvotteluratkaisuun, joka perustuu vuoropuheluun Pohjois-Kaukasian, myös Tsetsenian, valittujen johtajien kanssa. Neuvosto on korostanut, että turvautuminen sotilaalliseen ratkaisuun Tsetseniassa olisi suuri poliittinen virhe. Millainen on tilanne kuukauden, kahden kuukauden, vuoden tai kahden vuoden kuluttua tästä hetkestä? Venäjällä ei ilmeisestikään ole mitään pitkän aikavälin strategiaa kestävän rauhan turvaamiseksi. Neuvosto on vaatinut eritoten ETYJin väliintuloa ja pyytänyt, että Nazranissa ja Ingusiassa on avattava välittömästi ETYJin Tsetsenian avustusryhmän sivutoimisto. Lopuksi neuvosto on todennut, että tämän viikon torstaina ja perjantaina pidettävää Istanbulin huippukokousta voitaisiin käyttää muun muassa näiden viestien toimittamiseksi Venäjän viranomaisille. Olen luonnollisestikin halukas palaamaan parlamenttiin Istanbulin matkani jälkeen kertoakseni toimittamastamme viestistä ja siihen saamastamme vastauksesta.
Minulta kysytään yhä useammin, voisiko Euroopan unioni lisätä painostusta siirtymällä voimakkaista sanoista välittömämpään toimintaan. Mitähän se olisi? Muutamat ovat ehdottaneet Tacis-ohjelman nojalla annettavan rahoitusavun leikkaamista. Kysyn: saataisiinko tällä sotatoimet loppumaan? Sillä ei olisi suoraa vaikutusta Venäjän valtion talouteen, sillä kaikki rahat kanavoidaan pääasiassa Euroopan unionissa toimivien hankkeen toteuttajien kautta. Sillä heikennettäisiin kuitenkin talouden ja yhteiskunnan uudistamista, jota me olemme vaatineet niin voimakkaasti.
Entä elintarvikeavun keskeyttäminen? Nykyinen suunnitelma lähenee loppuaan. Syyskuussa yli 90 prosenttia tarvikkeista oli jo toimitettu Venäjälle. Venäjän viranomaisten tehtävänä on nyt varmistaa jakelu. Ensisijainen tehtävämme on nyt tarkistaa, että suunnitelman tuotto käytetään asianmukaisesti eläkerästien maksamiseen ja muihin yhteiskunnallisiin hankkeisiin. Tulevaisuuden osalta meillä on joka tapauksessa hyvin vakavat epäilyt uusien elintarvikeapua koskevien suunnitelmien tarpeesta ja taloudellista perusteista. Tsetsenian viimeaikaiset tapahtumat ovat jälleen yksi voimakas poliittinen syy olla vastaamatta Venäjän uusiin elintarvikeapua koskeviin pyyntöihin. Sanoin Madeline Albrightille viime viikolla, että en usko, että tämä parlamentti hyväksyy jatkossa uuden elintarvikeavun toimittamista Venäjälle tänä talvena.
On myös ehdotettu IMF:n tuen ja EBRD:n rahoituksen pidättämistä. Nämä kysymykset ovat ilmeisestikin Euroopan unionin suoran toimivallan ulkopuolella, mutta olisiko meidän etujemme mukaista aiheuttaa poliittinen vastaisku kansainvälistä yhteisöä vastaan joulukuisia duuman vaaleja edeltävänä aikana?
ETYJin kokous Istanbulissa antaa mahdollisuuden edistyä, vaikka en voi väittää olevani kovinkaan toiveikas. Venäläiset ovat tehneet selväksi, että kotimaan yleinen mielipide hallitsee muita näkökohtia kriisinhallinnassa. Tehtävämme on saada heidät vakuuttuneiksi siitä, että nykyinen lyhytnäköinen lähestymistapa ei tuo koskaan kestävää rauhaa Kaukasiaan, ja meidän on oltava nopeita ja anteliaita humanitaarisessa avussa, jota tarvitaan niin kipeästi, kun talvi tulee. Olemme tehokkaampia molemmilla näillä rintamilla, jos viestintäkanavat pysyvät auki. Puheenjohtajavaltion ja korkean edustajan tavoin myös minä pidän tämän vuoksi yllä läheisiä suhteita Igor Ivanoviin, Venäjän ulkoministeriin. Tapasimme Helsingissä viime viikolla pohjoista ulottuvuutta koskevan konferenssin yhteydessä, ja olemme sen jälkeen keskustelleet puhelimitse.
Olen korostanut toistuvasti kiireellisen humanitaarisen tilanteen osalta tarvetta varmistaa kansainvälisten avustusjärjestöjen asianmukainen pääsy alueelle ja turvallisuus. Ulkopuolisten asiantuntijoiden ja rahoittajien hiljattain tekemät arviointimatkat ovat tuoneet jonkinlaista edistystä. Niiden ansiosta humanitaarisen avun tarpeen laajuus voitiin arvioida paremmin. Ingusiassa näyttää olevan tällä hetkellä jopa 200 000 Tsetsenian pakolaista, useimmat oleskelevat sukulaisten luona, muut asuvat teltoissa. Tällä välin lukuisat ihmiset odottavat rajan ylittämistä ja monet ovat palanneet Tsetseniaan joko Venäjän armeijan miehittämälle alueelle tai Tsetsenian sotilaiden yhä hallitsemalle alueelle. Enemmän tai vähemmän humanitaarisen avun tarpeessa on yhteensä jopa puoli miljoonaa ihmistä. Lisäksi on otettava huomioon pakolaisten isäntänä toimineen Ingusian paikallisväestön tarpeet. Tarpeiden tunnistaminen on vain yksi osa ongelmaa.
Avun fyysinen toimittaminen on toinen osa ongelmaa. Jatkuva huoli turvallisuudesta on toistaiseksi rajoittanut avustusponnisteluja. ECHO on antanut komissiosta lähes miljoona euroa UNHCR:n työlle. Tämän alueen kiireellisesti vaatimaa laajaa tukea ei voi toimittaa harjoittamalla etävalvontaa, kun rahoittajat ovat täysin riippuvaisia Venäjän hätätilanteista vastaavasta ministeriöstä. Tämän vuoksi meidän on edelleen painostettava Venäjän viranomaisia, jotta nämä tekisivät paljon enemmän kansainvälisten rahoittajien alueelle pääsyn helpottamiseksi ja niiden turvallisuuden varmistamiseksi.
Lopuksi haluaisin sanoa, että Ivanov on ehdottanut kanssani käymissään keskusteluissa, että Euroopan parlamentin ja duuman välisiä suhteita on ehkä hyödyllistä syventää, ja tämä voisi ehkä sisältää jäsentenne edustajista muodostuvan ryhmän vierailun Moskovaan. On ilmeistä, että te itse haluatte nähdä, miten tilanne etenee ja tehdä omat arvionne. Tiedän, että parlamentin jäsen Krehlin ihailtavan johdon alaisena Venäjän suhteiden valtuuskuntanne on yksi kaikkein aktiivisimmista valtuuskunnista parlamentissa, mutta kehottaisin teitä harkitsemaan Ivanovin ehdotusta vakavasti.
Komissio haluaa, että Venäjän federaation ja Euroopan unionin välille luodaan rakentava suhde. Maanosamme turvallisuus ja vauraus tulevaisuudessa on meidän yhteinen etumme. Minun on kuitenkin sanottava, että Tsetsenian nykyinen kriisi asettaa vakavalle koetukselle sen kumppanuuden, jota me olemme pyrkineet vahvistamaan. Toisaalta me kaikki tiedämme, että ainoa mahdollisuutemme saada Venäjä ottamaan viestimme tosissaan on yrittää pitää yllä tätä kumppanuutta, ja se on vaikea valinta. Venäläisten on ymmärrettävä, että he eivät voi torjua suoralta kädeltä meille tärkeitä asioita. Haluamme läheisemmän kumppanuuden ja ymmärtämystä, mutta heidän on ymmärrettävä, että nämä asiat toimivat kaksisuuntaisesti.

Sasi
. Arvoisa puhemies, arvoisat Euroopan parlamentin jäsenet, komission jäsen Patten käytti jo erittäin hyvän analyyttisen ja viisaan puheenvuoron tästä asiasta. Näkökohtiin, joita hän esitti, voidaan hyvin yhtyä. Olemme syksyn aikana joutuneet päivittäin seuraamaan kasvavalla huolella sotatoimien jatkumista Tsetseniassa. Erityisen huolestuttavaa on se, ettei Venäjän hallitus ole vieläkään - vastoin lupauksiaan - ryhtynyt etsimään poliittista ratkaisua kriisiin, vaan panostaa yksipuolisesti sotilaallisiin toimiin. Moskovan poliittiset tavoitteet Tsetsenian suhteen hiukan pidemmällä aikavälillä ovat edelleen hämärän peitossa.
Arvostan Euroopan parlamentin kiinnostusta Tsetsenian tilannetta kohtaan. Tässä lyhyessä puheenvuorossani kerron teille arviomme ensinnä Tsetsenian kriisin sotilaallisesta ja toiseksi humanitaarisesta tilanteesta. Kolmanneksi puhun Euroopan unionin ja kansainvälisen yhteisön tähänastisista toimista ja tavoitteista Tsetseniassa.
Sotilaallisesti Venäjä kontrolloi vajaata puolta Tsetsenian pinta-alasta, ja se etenee systemaattisesti. Venäjä valloitti viime viikon perjantaina Gudermesin kaupungin ja vallannee aikanaan myös Groznyin. Venäjän ilmeisenä tavoitteena on koko Tsetsenian palauttaminen Moskovan kontrolliin. Pääministeri Putinille sota on toistaiseksi ollut myös sisäpoliittinen menestys.
Euroopan unioni on syksyn aikana toistuvasti tuonut esille huolensa suhteettomasta voimankäytöstä Tsetseniassa. Tämä voimankäyttö on vaatinut lukuisia siviiliuhreja ja kasvattaa koko ajan sisäisten pakolaisten määrää. Siviileihin kohdistuva voimankäyttö on kielletty kansainvälisen humanitaarisen oikeuden nojalla. Venäjä on toiminnallaan rikkonut Geneven sopimusten ja lisäpöytäkirjojen velvoitteita. Summittaiset pommitukset ovat aiheuttaneet lukuisia siviiliuhreja.
Euroopan unioni on korostanut konfliktin pikaisen de-eskalaation tarvetta ja kehottanut Venäjää ryhtymään neuvotteluihin kestävän ratkaisun aikaansaamiseksi. On selvää, ettei pohjimmiltaan poliittiseen konfliktiin löydy sotilaallista ratkaisua.

Puhemies
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minun on pakko keskeyttää hetkeksi työskentelymme ja tarkistaa, onko kuulemamme hälytys aiheellinen vai ei.
(Istunto keskeytettiin klo 15.20 ja sitä jatkettiin klo 15.30.)

Puhemies
Arvoisa ministeri Sasi, pyydämme anteeksi tätä teknistä häiriötä; voisitteko jatkaa puheenvuoroanne neuvoston puolesta?

Sasi
. -
Toiseksi haluan puhua kriisin humanitaarisesta tilanteesta. EU on kiinnittänyt huomiota kansainvälisen humanitaarisen avun toimittamisen kiireellisyyteen sotaa pakenevien ihmisten hädän lievittämiseksi. Kuvat lumen peittämistä pakolaisleireistä kertovat karua kieltä pakolaisiksi joutuneiden ihmisten ankeasta tilanteesta.
Sisäisten konfliktien uhreilla on humanitaarisen oikeuden nojalla oikeus humanitaariseen apuun. Venäjällä on velvollisuus taata avun esteetön perille meno. EU on vaatinut Venäjää varmistamaan avun pikaisen tai esteettömän toimittamisen, jotta vältytään humanitaariselta katastrofilta.
Yleisten asioiden neuvosto on tällä viikolla hyväksynyt julkilausuman, jossa jälleen kerran kiinnitetään huomiota sotatoimien suhteettomuuteen ja summittaisuuteen, siviiliväestön kärsimyksiin ja neuvottelujen käynnistämisen tarpeeseen poliittisen ratkaisun aikaansaamiseksi. Julkilausumassa unioni kehottaa Venäjää noudattamaan kansainvälisen humanitaarisen oikeuden sitoumuksiaan, käyttämään ETYJin hyviä palveluksia hyväkseen ja takaamaan kansainvälisen humanitaarisen avun perillemeno. EU toisti tässä yhteydessä kantansa Venäjän alueellisesta koskemattomuudesta.
Venäjän johto on syksyn aikana tapaamisissaan EU:n ja EU-maiden edustajien kanssa vakuuttanut Venäjän etsivän poliittista ratkaisua. Näin teki muun muassa pääministeri Putin EU - Venäjä -huippukokouksessa Helsingissä 22.10. On syytä korostaa Venäjälle, että odotamme sen pitävän sanansa ja etsivän poliittista, ei sotilaallista ratkaisua.
Venäjä on todennut toimintansa kohdistuvan terrorismin vastaiseen taisteluun. EU on lausunnoissaan aina tuominnut terrorismin kaikissa muodoissaan. Samalla EU on kuitenkin painottanut, että terrorismin vastaisen toiminnan tulee aina olla ihmisoikeuksien normien mukaista. EU katsoo, että väkivallan kohdistaminen siviileihin terrorismin vastaisen taistelun nimissä ei ole koskaan hyväksyttävää.
On ensiarvoisen tärkeää, että Ingusian ja Tsetsenian välinen hallinnollinen raja pysyy auki, jotta Tsetseniasta pakeneva siviiliväestö pääsee turvaan Ingusian puolelle. Siviileille tulee turvata esteetön pääsy rajan yli suojaan pommituksilta ja väkivallalta. Perustarpeiden epääminen siviileiltä konfliktilanteessa on kansainvälisen humanitaarisen oikeuden loukkaus. EU on pyrkinyt vaikuttamaan siihen, että raja pysyy auki ja että kaikki avun tarpeessa olevat ja suojaa etsivät pääsevät rajan yli.
Positiivisena asiana voidaan pitää ulkoministeri Halosen (30.10.), YK-järjestöjen (3.-7.11.) ja ETYJin (9.-10.11.) valtuuskuntien matkoja alueelle. Käynnit alueella ovat edistäneet paitsi tiedon hankkimista myös pyrkimystä saada kansainvälisen yhteisön huolestuneisuus näkyvämmin esille.
Jotta kansainvälinen yhteisö voisi vaikuttaa tilanteeseen olisi ponnisteltava kansainvälisen läsnäolon aikaansaamiseksi Pohjois-Kaukasiassa. Tämä tapahtuisi luontevimmin ETYJin puitteissa. Tavoitteena tulee olla nyt Moskovaan evakuoidun ETYJin Groznyin edustuston sijoittaminen Nazraniin, Ingusiaan.
Talven tehdessä tuloaan on erityisen voimallisesti ponnisteltava kansainvälisen humanitaarisen avun perillemenon takaavien järjestelyjen luomiseksi. Humanitaarinen tilanne alueella näyttää varsin huolestuttavalta. YK-raportti vahvistaa kuvaa nopeasti huononevasta humanitaarisesta tilanteesta.
Lopuksi on korostettava, että sotatoimien mahdollisimman pikainen lopettaminen on sekä EU:n että Venäjän omassa intressissä, sillä sotatoimien pitkittymisellä olisi kielteinen vaikutus EU:n ja Venäjän orastaviin suhteisiin. Seuraamme tilannetta tarkasti ja jatkamme painetta Venäjää kohtaan, jotta Tsetsenian tilanteeseen löydetään kestävä ja rauhanomainen ratkaisu. Seuraava tilaisuus tähän - kuten komission jäsen Patten viittasi - on huomenna alkava ETYJin huippukokous Istanbulissa.

Morillon
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston edustaja, arvoisa komission jäsen, kollegamme ja minä otimme helpottuneina vastaan toissapäivänä unionin ulkoasiain neuvoston julkilausuman, jossa tuomitaan ankarasti suhteeton ja umpimähkäinen voimankäyttö Tsetseniassa.
Tunsimme helpotusta tänä aamuna kuullessamme Solanan ottavan hyvin vahvasti kantaa tähän aiheeseen ja sitoutuvan käyttämään koko vaikutusvaltaansa tästä iltapäivästä lähtien Istanbulissa sen hyväksi, että tällä alueella kunnioitetaan kansainvälistä oikeutta ja ihmishenkiä, ja tunsimme helpotusta kuullessamme teidän, komission jäsen Patten, kertovan meille, että aiotte piakkoin yhdistää ponnistelunne paikan päällä Solanan ponnisteluihin.
Useimmat meistä parlamentin jäsenistä tuomitsee todella Venäjän armeijan käyttämät keinot, joilla se pyrkii musertamaan tulituksensa alle kaiken mahdollisen vastarinnan, jolla sitä estetään etenemästä, ottamatta huomioon, millaista tuhoa se siten aiheuttaa siviiliväestölle. Useimmat meistä myös valittelevat Euroopan suuren yleisön tavoin sitä räikeätä ristiriitaa, joka näkyy pommitusten aiheuttamien tuhojen ja Euroopan unionin hallitusten pitkään jatkuneen vaitiolon välillä.
Minulla on tästä todisteita, koska johdin eilen puhetta parlamentin kaikkien ryhmien välisessä kokouksessa, jossa käsiteltiin yhteisen päätöslauselmaesityksen laatimista; päinvastoin kuin joistakin muista vastaavista teksteistä, siitä ei tule kompromissitekstiä eikä minkäänlaista kompromissia eri näkemysten välille vaan todellakin jalostunut synteesi kaikkien koolla olleiden poliittisten perheiden ehdotuksista, joiden yhteisenä pyrkimyksenä on saada aikaiseksi parlamentin panos poliittisen ratkaisun löytämiseksi Tsetseniaa parhaillaan raastavaan julmuuteen.
Tässä päätöslauselmassa, joka saa epäilemättä osakseen kollegojemme laajan tuen, yhdistämme äänemme neuvoston kanssa tuomitsemalla meneillään olevat toimet ja pyytämällä aloittamaan viipymättä neuvottelut Tsetsenian väestön valitsemien edustajien kanssa.
Pyydämme teidän rinnallanne, että humanitaarista apua ryhdytään jakamaan välittömästi satojentuhansien taistelujen yhteydessä siirtymään joutuneiden henkilöiden auttamiseksi, mutta, komission jäsen Patten, pyydämme myös Venäjän talousavun pikaisen keskeyttämisen harkitsemista, jos Venäjä ei pysty käynnistämään neuvotteluja ja jos se jatkaa summittaisia hyökkäyksiään siviiliväestöä vastaan.
Ymmärrän oikein hyvin, millainen suostuttelutehtävä teillä on edessänne yhdessä Solanan kanssa, ja toivomme hartaasti, että se onnistuu. Ehdotamme myös ja olen varma, että tämä ehdotus saa yhteisen kannatuksemme konferenssin järjestämistä ja sitä, että parlamentti osallistuu tähän konferenssiin.

Schori
Arvoisa puhemies, haluaisin kertoa suhtautuvani myönteisesti komission jäsen Pattenin ja neuvoston puheenjohtaja Sasin omaksumaan kantaan ja onnittelen parlamentin jäseniä Morillon, Cohn-Bendit ja muita tästä erittäin voimakkaasta päätöslauselmaesityksestä, jonka laadimme eilen.
On tärkeää korostaa sitä, mitä sanomme päätöslauselmaesityksessä, nimittäin sitä, että olemme sitoutuneet lujittamaan kumppanuuttamme Venäjään, sillä ymmärrämme, että ilman vakaata ja demokraattista Venäjää ei ole vakaata ja rauhanomaista Eurooppaa. Korostamme myös Venäjän federaation alueellista koskemattomuutta. Strategista kumppanuutta koskeva sopimus, inhimillisten reaktioidemme lisäksi, antaa meille kuitenkin myös muodolliset perusteet kysyä, mitä tapahtuu. Tacis-sopimuksessa todetaan eritoten, että Tacis-apua annetaan tiettyjen yhteisten taloudellisten ja poliittisten arvojen ja käytäntöjen perusteella. Tästä syytä olemme ottaneet täällä esille myös Tacis-ohjelmaa koskevan kysymyksen. Toimiemme taustalla on se, että muutama viikko sitten Venäjän duuma antoi Putinille 1 miljardin dollarin lisäsumman Tsetsenian sotatoimia varten.
Tämän vuoksi vaadimme myös suurinta mahdollista avoimuutta kaikilta rahoituslaitoksilta tai Venäjälle varoja antavilta rahoittajilta. Kehotamme myös neuvostoa ja komissiota harkitsemaan kaikkien uusien Tacis-ohjelmaan kuuluvien sopimusten jäädyttämistä, lukuun ottamatta Tacis-ohjelmaa demokratian tukemiseksi. Tämä on varoitus. Me emme ole vain huolissamme Tsetsenian tilanteesta; me olemme järkyttyneitä ja kauhistuneita. Haluamme esittää mielipiteemme ja ilmaista vakavan huolemme tapahtumista ja käytämme parlamentille kuuluvaa valtaa, minkä me voimme tehdä muun muassa Tacis-ohjelman avulla.

Väyrynen
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin poliittisten ryhmien valmistelema Tsetsenia-kannanotto on mielestäni hyvin laadittu. Päätöslauselman selkeänä lähtökohtana on Venäjän alueellisen koskemattomuuden tukeminen. Venäjän hallitus saa tukea myös siinä mielessä, että me tuomitsemme terrorismin sen kaikissa muodoissa. Toisaalta tuomitsemme myös ylimitoitetun voimankäytön ja edellytämme, että Tsetsenian kysymykseen etsitään poliittista ratkaisua. Lisäksi korostamme sitä, että siviiliväestöä on suojeltava ja että pakolaisista on pidettävä hyvää huolta.
Kannanottomme noudattaa aikaisemmin hyväksymiämme päätöslauselmia, ja se on sopusoinnussa myös länsimaiden hallitusten noudattaman politiikan kanssa. Toisaalta parlamentin omaksuma linja on ilmeisessä ristiriidassa jäsenmaiden kansalaisten keskuudessa vallitsevan yleisen mielipiteen kanssa. Euroopan parlamentin Tsetsenian politiikan rasitteena on se, että länsimaat ovat itse toimineet siten, että ne ovat menettäneet moraalisen auktoriteetin tuomita selkeästi ne virheet, joihin Venäjä näinä aikoina syyllistyy. Tämän osoittaa muun muassa Herald Tribunessa äskettäin julkaistu pääministeri Putinin kirjoitus, jossa hän puolustelee oman hallituksensa toimintaa länsimaiden antamaan esimerkkiin vedoten.
Länsimaiden erityisenä taakkana on nyt Jugoslaviaa vastaan käyty sota. Pommituksiin ryhdyttiin harkitsematta riittävästi niiden päämäärää ja seurauksia. Kosovossa oli meneillään vapaussota, johon liittyi väkivaltaa myös siviiliväestöä kohtaan. Pommituksillaan länsimaat puuttuivat tähän sotaan yhtä osapuolta vastaan ja toisen puolesta, vaikka ne eivät hyväksyneetkään sen osapuolen tavoitteita, jonka puolesta ne sotaan ryhtyivät. Kun sodassa ei haluttu tai voitu käyttää maajoukkoja, johtivat pommitukset siihen, että humanitaarinen ja poliittinen kriisi muuttuivat humanitaariseksi ja poliittiseksi katastrofiksi. Jos länsimaiden politiikka olisi johdonmukaista, niiden tulisi nyt harkita Tsetsenian puolustamista jopa sotilaallisin keinoin, mutta sitä ei kukaan edes ajattele. Nyt katsotaan, että Venäjällä on oikeus puolustaa hyvinkin kovin ottein oman maansa yhtenäisyyttä. Toisaalta Venäjä vetoaa nyt siihen, että sillä on oikeus käyttää sotilaallista voimaa itselleen tärkeän poliittisen tavoitteen saavuttamiseksi samaan tapaan kun länsimaat menettelivät Jugoslaviassa. Omasta moraalisesta taakastaan huolimatta Euroopan unionin tulee toimia kaikin voimin Tsetsenian kriisin ratkaisemiseksi niiden suuntaviivojen mukaisesti, jotka neuvoston ja komission edustajat ovat täällä esittäneet.
Kun me kehitämme unionille yhteistä ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa, sillä tulee olla kestävä moraalinen perusta. Vain sillä tavalla meillä on auktoriteettia edellyttää myös muiden toimivan näiden periaatteiden mukaisesti.

Cohn-Bendit
Arvoisa puhemies, Venäjän panssarivaunut ovat murskaamassa kansaa, niin kuin ne murskasivat tai yrittivät murskata kansoja Unkarissa vuonna 1956, Saksassa vuonna 1963, ja muita esimerkkejä voitaisiin esittää aina Prahaan vuonna 1968 asti. Jättäkäämme tekopyhyys ja kaksinaamaisuus. Venäjä harjoittaa Tsetseniassa vanhaa politiikkaansa: se perustuu stalinistiseen politiikkaan, jolla tämä koko väestö siirrettiin Uralin toiselle puolelle, josta se pääsi palaamaan takaisin vasta pari, kolme vuosikymmentä sitten. Ja jos me sanomme, ettemme halua jättää Venäjää Euroopan ulkopuolelle, se pitää paikkansa. Mutta kun venäläiset sanovat, että kyseessä on sisäinen ongelma, meidän on vastattava heille nyt, että meillä on vain yksi yhteinen maailma ja yhteiset arvot. Ja näiden arvojen nimessä me vaadimme poliittista ja humanitaarista väliintulo-oikeutta Venäjän barbariaa vastaan.
Terrorismia on todella esiintynyt. Mutta kuka on tehnyt Moskovan terroriteot? Tiedämmekö me sen? Venäjän historiassa Katynin joukkomurhaa pidettiin saksalaisten tekemänä ennen kuin saatiin selville, että kyseessä oli tosiasiassa venäläisten teko. En tiedä, kuka on Venäjällä tehtyjen hirvittävien rikosten takana. Mutta tiedän sen, että ne tsetsenialaiset naiset ja lapset, joita nyt teurastetaan, eivät ole varmasti tehneet terroritekoja. Tästä syystä, kun me eurooppalaiset sanomme, että jäädytämme Venäjän tuen, emme tee sitä sulkeaksemme Venäjän ulkopuolelle vaan saadaksemme sen hyväksymään yhteiset arvomme. Älkäämme antako periksi niille, jotka kiristävät meitä sanomalla: " Jos emme auta Jeltsiniä tai Putinia, joudumme ojasta allikkoon" , sillä mikä voi olla pahempaa kuin Groznyin tuhoaminen ja Tsetsenian tuhoaminen? Pystyykö Lebed tai kuka tahansa hullu tekemään jotain muuta eri tavalla?
Tämän vuoksi pyydän neuvostolta ja komissiolta vilpittömyyttä niiden sanoessa Venäjälle, että jos se ei tee muutosta, me muutamme tukipolitiikkaamme. Annamme Venäjälle tietysti elintarvikeapua mutta emme auta enää hallitusta, joka muistuttaa vanhaa Venäjän hallitusta. Putin sitä paitsi muistuttaa kaikkia KGB:n jäseniä ja johtajia.
Haluaisin sanoa tämän Tsetsenian ulkoministeri Armatovin edessä, jonka uskon meitä kuunnellessaan saavan kuvan siitä, mitä on Euroopan demokratia.

Markov
Arvoisa puhemies, minua huolestuttaa suuresti se, että konflikteja pyritään maailmanlaajuisesti yhä useammin ratkaisemaan sotilaallisin keinoin. Venäjä ei tee poikkeusta tässä asiassa, mikä on Euroopan vasemmiston kannalta erityisen katkeraa, vaan se toimii oman käsityksensä mukaan samalla tavalla kuin NATO toimi Jugoslaviassa, ja kun te tänä aamuna osoititte suosiotanne korkea edustaja Solanalle ja osoitatte nyt suosiotanne Cohn-Benditin puheelle, katson sen pahimmanlaatuiseksi opportunismiksi. Tämä täytyy kerrankin sanoa ääneen!
Suunnan muuttaminen päinvastaiseksi eli kääntyminen sotilaallisten keinojen tieltä konfliktien ehkäisemisen ja konfliktien rauhanomaisen ratkaisemisen suuntaan on se ratkaiseva haaste, jonka edessä Euroopan parlamentti on. Olemme tuominneet Tsetsenian sodan johdonmukaisesti ja olemme myös alustavasti lykänneet päätöstämme Venäjän kanssa tehtävän yhteistyön edelleen laajentamisesta. Samaa odotamme neuvostoltakin. Neuvoston eilinen julkilausuma on myönteinen merkki, mutta se annettiin liian myöhään. On toivottavaa, että neuvostolta ei vie yhtä pitkään noudattaa ehdotustamme, joka koskee Venäjän-suhteiden kehittämisen ja Venäjään liittyvien Tacis-ohjelmien jäädyttämistä siksi, kunnes aseet lopulta vaikenevat.
Pakolaisjuniin ja asuinalueisiin kohdistetut hyökkäykset ja rajojen sulkeminen, humanitaarista apua antavien kansainvälisten apujärjestöjen työn vaikeuttaminen, tämä kaikki on vastoin Geneven sopimusta, joka koskee siviiliväestön suojelua sota-alueilla, ja vastoin muita kansainvälisiä velvoitteita, se on yksinkertaisesti epäinhimillistä, eikä sitä voida missään tapauksessa hyväksyä. Pidän itsestään selvänä ja välttämättömänä, että Euroopan unioni lisää humanitaarista apuaan tämän alueen ihmisille. Emme tosin saa vapauttaa Venäjää vastuusta huolehtia itsenäisesti pakolaisten ja kriisialueella elävien ihmisten suojelusta ja huollosta. Sama koskee myös maan jälleenrakentamista.

Muscardini
Arvoisa puhemies, Tsetseniasta puhuminen tällä hetkellä tuo mieleen Kosovon ja saa meidät asettamaan kyseenalaiseksi sen kuuluisan interventiovelvollisuuden, joka on yhtä jalo periaate kuin se on valitettavasti epämääräinen. Itse asiassa sitä sovelletaan liian tahdikkaasti, mikä johtuu usein erityisistä poliittisista ja taloudellisista intresseistä. Tämä periaate on tähän mennessä osoittanut kohtalokkaan epäonnistumisensa, sillä Miloeviæin hallitus on edelleen vankasti vallassa maassa, joka on palannut historiassa ja taloudessa ainakin 30 vuotta taaksepäin, ja samanaikaisesti suurin osa Albanian väestöstä on palannut alueilleen, 10 prosenttia Kosovon serbeistä ja koko mustalaisväestö joutuvat pakenemaan maasta. Tsetseniassa tilanne on vielä vakavampi. Kaksi kuukautta sitten Venäjän armeija tunkeutui Tsetsenian alueelle, alueelle, joka jo kolme vuotta sitten jätettiin inhimillisestä ja taloudellisesta näkökulmasta katsottuna tuhon omaksi ja voimattomaksi ja jolla kuoli yli 100 000 ihmistä. Tällä hetkellä puhutaan siviiliväestöön kohdistuvista pommituksista, jotka ovat aiheuttaneet yli 3 000 ihmisen kuoleman ja tehneet 200 000 ihmisestä pakolaisia. Tämä kaikki tapahtuu samaan aikaan, kun niin kutsuttu "hyveellinen" kansainvälinen yhteisö oikeuttaa Venäjän intervention sillä verukkeella, että kyseessä on terrorismin vastainen taistelu, ja kansainvälinen valuuttarahasto tukee Jeltsinin mahtia ilman varmuutta takaisinmaksusta huolimatta miljardeista dollareista, jotka venäläiset viranomaiset ovat anastaneet muihin tarkoituksiin.
On totta, että Tsetsenia on osa Venäjän federaatiota, mutta venäläisillä joukoilla ei ole laillista oikeutta surmata miehiä, lapsia ja naisia. Kansainvälisellä yhteisöllä, meidän unionillamme, on velvollisuus olla jäämättä toimettomaksi, mikäli sillä todellakin on ihmisoikeuksia suojeleva kromosomi. Tuo alue on sodan runtelema, ja samaan aikaan unioni sitoutuu lisäämään humanitaarista apua ja rahoitusta Traseca-projektiin, jonka avulla yhdistetään Mustameri ja Keski-Aasia. Ja Tsetsenian kriisissä energiakysymyksellä kaasulla ja raakaöljyllä on ollut tärkeä rooli. Amerikkalaiset yhtiöt kiinnostuivat Kaspianmeren raakaöljystä vaihtoehtona Persianlahden raakaöljylle. Ne saivat ulkoasiainministeriön laatimaan strategisen kartan mahdollisista reiteistä: tärkein näistä on alue Kaspianmereltä turkkilaiseen Ceyhanin satamaan, joka koskee akselia Baku - Venäjän Novorossiyskin satama. Siten Venäjän armeija puuttui asiaan vuonna 1994 osoittaakseen, että se hallitsi toimivia öljyjohtoja, jotka mahdollistivat Kaspianmeren tuotannon viennin, jotta se ei olisi vaarassa jäädä suuren amerikkalaisen pelin ulkopuolelle.
Unionilla pitää olla vain yksi tavoite: sen pitää osallistua rauhan palauttamiseen, löytää Tsetsenialle uusi valtiomuoto sen sopimuksen mukaisesti, jonka Venäjä ja Tsetsenia allekirjoittivat 31. elokuuta 1996, ja mikäli unioni haluaa puolustaa ihmisoikeuksia, sen on myös pidettävä mielessä se, että tämä Eurooppa ei voi jatkaa sen asian takaamista, että Venäjä pitää edelleen voimaa ja armeijaa ainoana politiikan tekemisen välineenä.

Belder
Arvoisa puhemies, miksi presidentti Jeltsin toistaa sen, mitä hän nimitti jopa pahimmaksi virheekseen poliittisen uransa aikana vuosina 1994-1995, eli puuttuu Tsetsenian tilanteeseen sotilaallisesti laajassa mittakaavassa? Ja miksi Venäjän armeija provosoi Transkaukasian tasavaltoja Georgiaa ja Azerbaid&#x017E;ania hurjilla syytöksillä yhteistyöstä tsetsenialaisten separatistien ja terroristien kanssa?

Molemmat operaatiot ovat joka tapauksessa tuhoisia liikkeitä sekä Venäjän federaation että Kaukasian kannalta. Kreml itse terrorisoi nyt Tsetsenian siviiliväestöä nimittäen toimintaansa oikeutetulta kuulostavaksi " taisteluksi terrorismia ja separatismia vastaan" ja yllyttää nimenomaan väestöön kuuluvia terroristeja ja fundamentalisteja.
Venäjän rangaistusretki Tsetseniaan johtuu todennäköisesti suurelta osin muista sisäpoliittisista ja sotilaallisista motiiveista kuin " tsetsenialaisten vahhabiittilaisten pääkallonmetsästäjien" tuhoamisesta. Se on presidentti Jeltsinin petosten mustaamalta " perheeltä" onnistunut harhautusliike. Ja samalla syvästi loukattu Venäjän armeijan johto saa ottaa verisen revanssin alentavan tappion jälkeen, jonka se koki muutama vuosi sitten taistelussa tsetsenialaisia vapaustaistelijoita vastaan. Lisäksi kauhistuttavat sotatapahtumat Kaukasiassa antavat venäläisille keskivertopoliitikoille mahdollisuuden käyttää hyväkseen suosittua nationalismia juuri ennen duuman vaaleja.
Moskovan puuttuminen Kaukasian tilanteeseen johtuu varmasti lännen kanssa käytävästä kilpailusta Kaspian meren energia-aarteista ja on osoitus imperialistisen aatteen uudelleen heräämisestä. Näin katsottuna Tsetsenian murhenäytelmä on vain alkusoittoa suuremmalle, alueelliselle kriisille.
Onko Venäjän nyt syytä pelätä länttä, mukaan lukien Euroopan unionia, yhtä vähän kuin Groznyissä tapahtuneen ensimmäisen alentavan voimannäytteen yhteydessä? Jäädytetään esimerkiksi kaikki Venäjälle myönnettävät luotot!

Kronberger
Arvoisa puhemies, kuten edellinen puhuja mainitsi, viime viikot ovat osoittaneet, että Kaukasuksen kriisi ulottuu paljon laajemmalle ja siihen kuuluu myös koko Kaspianmeri. Tsetseniassa ja sen ympärillä käytävän sodan nykyisessä vaiheessa on tietysti pidettävä vahinkojen rajoittamista tärkeimpänä asiana ja on päästävä antamaan mahdollisimman nopeasti ensiapua väestölle.
Niin kauan kuin Kaukasukseen liittyviä todellisia intressejä ei tuoda avoimesti julki eikä paljasteta, eivät mitkään lähestymistavat ratkaisun löytämiseksi tule onnistumaan. Jokainen tulkitsee sodan syyt käyttämällä juuri niitä perusteita, jotka sopivat parhaiten hänen omaan lähestymistapaansa. Ei myönnetä, että tämä alue on yksi maailman suurimmista raaka-ainevarastoista ja että tähän alueeseen kohdistuu useita monikansallisia intressejä. Niin kauan kuin jatketaan alueella esiintyvien rikkauksien ja luonnonvarojen ahnehtimista - tämä koskee myös Eurooppaa ja monia muita valtioita - ei alueen konflikteja saada asettumaan, ja meidän täytyy tässä yhteydessä pitkällä aikavälillä pohtia myös laajan ja kattavan ratkaisun löytämistä niille.

Posselt
Arvoisa puhemies, en voi olla Väyrysen kanssa samaa mieltä siitä, että tällä parlamentilla ei ole riittävästi uskottavuutta. Olemme jo kaksi kuukautta sitten ainoana kansainvälisenä elimenä omaksuneet selvän kannan, eivät tosin kaikki parlamentin jäsenet. Olen iloinen, että kaikki ovat nyt samassa veneessä ja että myös neuvosto ja komissio ajavat nyt sitä, mitä me kaksi kuukautta sitten sanoimme niukalla enemmistöllä varsin selkeästi tästä asiasta täällä parlamentissa.
Hyvät parlamentin jäsenet, olemme kuitenkin jo aika lailla edistyneet, sillä ymmärrämme nyt, että suostuttelevien sanojen kohdistaminen Venäjälle ei riitä. Meidän on ennemminkin tehtävä johtopäätöksiä. Meidän on lakattava rahoittamasta tätä sotaa, joka on öljyyn liittyvä verinen siirtomaasota ja vaalitaistelun erityisen verinen muoto. Tämä tarkoittaa, että meidän on leikattava rahoitustukea, myös Tacis-määrärahojen osalta, arvoisa komission jäsen. Toiseksi meidän on sanottava kumppanille aivan suoraan, että meille kumppani ei ole enää kumppani, jos se ryhtyy murhaajaksi. Tämän pitäisi olla itsestään selvää myös valtioiden välillä.
Haluaisin tässä yhteydessä myös raivata tieltä muutamia legendoja. Tsetsenian demokraattisesti valitusta hallituksesta ei koskaan puhuta. Se ei ole mikään Venäjän sisäinen asia. Tämä hallitus valittiin ETYJin valvonnassa ETYJin välittämän aseleposopimuksen pohjalta. Meidän on autettava päättäväisesti tätä hallitusta puolustautumaan Moskovan aikaansaaman sopimuksen rikkomista vastaan, joka loukkaa kansainvälistä oikeutta ja joka on tapahtunut siten, että Moskova on herättänyt henkiin siellä jo ennen sopimuksen tekemistä olleen KGB:n marionettihallituksen saadakseen siitä vaivattoman neuvottelukumppanin.
Meidän on myös raivattava tieltä legenda, jonka mukaan tässä on kyse vastauksesta terrorismiin. Cohn-Bendit on oikeassa: emme tiedä, kuka on tehnyt Moskovan pommi-iskut, jotka tuomitsemme. Tässä yhteydessä moni asia viittaa vilpilliseen juonitteluun. Meidän on sanottava aivan suoraan, että siviilejä pommittamalla ei taistella terroristeja vastaan, vaan synnytetään terroristeja, sillä näin aiheutetaan henkisiä vammoja kokonaisille sukupolville, jotka tulevat kärsimään tämän erityisen julman kolonialismin muodon myöhäisvaikutuksista.
Tarvitsemme sen vuoksi varsin selkeää ja tarmokasta politiikkaa, emmekä sellaisia alibiluonteisia julkilausumia, joita viime kuukausina on annettu ja joita myös omat hallituksemme ovat antaneet. Haluaisin välttämättä kehottaa neuvostoa ja komissiota käyttämään huomisessa ETYJin huippukokouksessakin samaa selkeää kieltä, jota Euroopan parlamentti käyttää päätöslauselmassaan.

Krehl
Hyvät kollegat, minulla on viime päivien aikana ollut tilaisuus puhua sekä Venäjän edustajan - duuman Rischkowin - että myös Tsetsenian edustajan Achmadowin kanssa. Sieltä välittyvä kuva on kaiken kaikkiaan valtavan monitahoinen. Venäläiset haluavat kaikin voimin - maksoi mitä maksoi - saattaa tämän sotilaallisen intervention menestyksekkäästi päätökseen. He kieltävät siviilien kärsimät tappiot. He kieltävät nyt jo yli 300 000 tsetseenipakolaisen vaikean tilanteen, ja Venäjän poliitikot käyttävät Tsetsenian konfliktia yhä enemmän vaalitaistelun välineenä, mikä onkin tuloksellista. Venäjän väestöstä 95 prosenttia kannattaa Venäjän sotaa Tsetseniaa vastaan.
Tosiasia on kuitenkin myös se, että Venäjä tuomitsee koko Tsetsenian kansan terroristeiksi, emmekä me Euroopan parlamenttina voi emmekä saa hyväksyä sitä. Vaadimme sen vuoksi poliittista vuoropuhelua, vaadimme poliittista ratkaisua ja puollamme samalla myös käytettävissämme olevia painostuskeinoja, ja tämä tarkoittaa nimenomaan myös uusien Tacis-hankkeiden pysäyttämistä tai Venäjän elintarvikeavun epäämistä. Humanitaariselle avulle kyllä, demokratiahankkeille kyllä, mutta siinä kaikki! Olkoonkin, että tiedämme, että ne keskustelut ja neuvottelut, jotka koskevat Venäjän rikkomia kauppasopimuksia ja terässopimusta, vaikeutuvat huomattavasti Euroopan unionin kannalta. Terrorismia vastaan ei voi eikä saa taistella käyttämällä sotilaallisia voimakeinoja kokonaista kansaa vastaan.
Tähän väliin aivan muunlainen keskustelu, aivan muunlainen kysymys: Euroopan parlamentti on kaikissa päätöslauselmissa tehnyt aina selväksi, että Tsetsenia on osa Venäjän federaatiota. En voi täysin ymmärtää, että Tsetseniaan nimitetty ulkoministeri, jota kansainoikeuden mukaan ei oikeastaan saa olla ollenkaan olemassa, käy virallista keskustelua Euroopan parlamentin puhemiehen kanssa.

Pidän tätä erityisen vaikeana ratkaisuna. Puolueryhmillä on kyllä ollut tietoa - ja olen ollut hyvin kiitollinen, että sain puhua Achmadowin kanssa näistä asioista , mutta tämänlaatuisia virallisia tapaamisia ei parlamentissa ole tähän mennessä ollut. Tämä on täysin epätavallinen menettelytapa.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, Tsetseniassa harjoittamassaan häpeällisessä politiikassa Venäjän hallitus seuraa uskollisesti esimerkkiä, jonka Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin jäsenvaltioiden hallitukset antoivat muutama kuukausi sitten. Venäjän voimankäyttö on suhteetonta ja se pommittaa siviilejä ilman valvontaa ja rankaisematta, kun sillä ei ole kärsivällisyyttä tavoitella poliittista ratkaisua kylmän sodan jälkeisen ajan ongelmiin.
Niinhän muutkin tekevät!
Myöskään Venäjän arvostelijat eivät ole vakuuttavia. Vielä vähemmän vakuuttavia he ovat, kun te sanotte täällä meille, että ette voi turvata Kosovon vähemmistöjen oikeuksia, että ette voi taata Jugoslavian loukkaamattomuutta. Kuinka vakuutatte Venäjälle, että takaatte sen oman loukkaamattomuuden ja kuinka taivutatte sen kunnioittamaan näitä oikeuksia? Nämä eivät ole hauskoja asioita, nämä ovat verukkeita, joista ei ole ulospääsyä. Kun kyseessä ovat nyt suuresti kärsivien vainottujen tsetseenien oikeudet, vain ne, jotka tukevat oikeuksia ja valtiollista loukkaamattomuutta sekä Jugoslaviassa että Venäjällä, voivat olla uskottavia.
Vain he! Ei kukaan muu!

Dupuis
Arvoisa puhemies, haluaisin lisätä vain kaksi asiaa parlamentin jäsenten Morillon , Cohn-Bendit, Posselt ja Schori puheenvuoroihin, joihin yhdyn täysin. Olisi muistettava, että silloinen Neuvostoliitto lietsoi vallattujen alueiden vapautumista, vaikka kyseiset kansat eivät aina selvästi halunneet tällaista vapautumista.
Nyt vastassamme on suurvalta, joka suhtautuu penseästi alueidensa vapautumiseen. Historiallisesta näkökulmasta ollaan todellakin yksimielisiä siitä, että Venäjän keisarikunta otti valtaansa suuren osan Kaukasiaa eli väestöjä, jotka eivät olleet venäläisiä. Tämä on ensimmäinen asia. Sanon tämän federalistina ja valtioiden määrän lisääntymisen vastustajana.
Toiseksi osoitan sanani suoremmin komission jäsen Pattenille ja neuvostolle. Euroopan unionin on kiireellisesti luotava politiikka Kaukasiaa varten, sitä aluetta varten, johon Tsetsenia kuuluu. Sen on kiireellisesti luotava politiikka, jolla taataan vapaus paitsi Tsetsenialle myös Georgialle, Azerbaidanille ja Armenialle. Varsinkin viimeksi mainitussa maassa esiintyneet ongelmat ovat meille tuttuja; sen vuoksi alueella on kiireellisesti ryhdyttävä harjoittamaan eurooppalaista politiikkaa.

Oostlander
Arvoisa puhemies, Venäjän hallitus on taipuvainen näkemään yhtymäkohtia siinä, kuinka me toimimme Serbiaa vastaan lopettaaksemme etniset puhdistukset Kosovossa ja kuinka Venäjä toimii tsetsenialaista rikollisuutta vastaan. Havaitsemme tämän parlamentin äärivasemmiston esittävän outoja kannanottoja sen puolesta. Mielestäni tämän vertailun tekeminen menee jo melko pitkälle, mutta on tarpeen tarkastella eroja vielä kerran. Meidän ja NATOn toiminnassa Kosovossa ja Serbiassa oli kysymys siitä, että käytettiin erityisen valikoivasti mahdollisimman vähän väkivaltaa, jolloin siviiliväestöä säästettiin mahdollisimman paljon. Tämä on valtava ero verrattuna Venäjän tämänhetkiseen toimintaan Tsetseniassa.
On hyvä, että äärivasemmistolaiset kiinnittävät vielä huomiomme tähän eroon, vaikka se ei ollutkaan heidän tarkoituksensa. Ihmishenget eivät ole selvästikään tärkeitä, eikä pakolaisista välitetä. Pitkien pakolaiskolonnien annetaan odottaa rajalla eikä itse asiassa sallita, että kansainväliset avustusjärjestöt voisivat myös auttaa hyvin paikan päällä. Myös tämä on selkeä ero, ja on hyvä, jälleen kerran, että äärivasemmisto on saanut meidät huomaamaan suuret erot, joita on Venäjän käyttäytymisessä Tsetseniassa ja NATOn käyttäytymisessä Kosovossa.
Arvoisa puhemies, mielestäni on hyvin tärkeää, että ryhdytään selkeisiin toimenpiteisiin ja että Venäjän kansalle annetaan signaaleja, koska otimme täällä vastaan Venäjän parlamentin valtuuskunnan ja havaitsimme, että Venäjän edustajilla, jotka eivät edustaneet vain yhtä osapuolta, oli yhteinen mielipide tässä asiassa. Se oli meistä huomiota herättävää.
Meidän tulee siis antaa selkeä ja kuuluva signaali, jotta Venäjän kansa alkaisi suhtautua epäröiden siihen, mitä tapahtuu ja mitä sen hallitus tällä hetkellä itse asiassa tekee. Meillä pitäisi olla jonkin verran venäläistä voimaa, jotta nämä Venäjän rikokset saataisiin jälleen loppumaan. Siksi mielestäni - sen mukaisesti, mitä Patten sanoi kuulemisensa aikana - on huono asia, että käydään kauppaa sellaisten valtioiden kanssa, jotka loukkaavat ihmisoikeuksia laajasti - hän käsitteli silloin Kiinaa vastauksessaan erääseen kysymykseemme -, ja että oikeastaan on hyvä olla unohtamatta rahoituksellisia ja taloudellisia toimenpiteitä, kun on kysymys selkeän signaalin antamisesta. Mahdollisesti voimme myös jälleen vedota ystäviimme Euroopan neuvostossa, jotta he harkitsisivat määräaikaista erottamista.
Arvoisa puhemies, mielestäni meidän Euroopan parlamenttina täytyy omaksua hyvin selkeä kanta ja ilmaista tukemme Tsetsenian kansalle, ja siitä syystä pidän tärkeänä, että Euroopan parlamentin puhemies tapaa Tsetsenian ulkoministerin kertoakseen hänelle kannastamme.

Sakellariou
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minun ei tarvitse toistaa sitä, mitä komissio ja neuvosto ovat sanoneet Tsetsenian tilanteesta. Haluaisin vain korostaa muutamia asioita, joita voidaan pitää Tsetseniaa koskevan yhteisen päätöslauselmamme perusteluna: siviiliväestön kärsimykset, sadat kuolonuhrit, 200 000 pakolaista ja heidän tilanteensa talven tehdessä tuloaan, Venäjän hallituksen suhteeton reaktio ja siviiliväestön summittainen pommittaminen. Minusta tuntuu, että täällä ei käydä oikeutettua kamppailua terroristien toimia vastaan vaan poliittista valtataistelua väestön kustannuksella.
Tästä syystä parlamentin on sanottava hyvin suoraan, mitä se haluaa ja mitä se ei halua. Yhteenvetona sanoisin: ensinnäkään emme kyseenalaista Venäjän hallituksen oikeutta taistella julmaa terrorismia vastaan Dagestanissa. Toiseksi emme missään tapauksessa halua saattaa Venäjän federaation alueellista koskemattomuutta epäilyksenalaiseksi.
Kolmanneksi emme kuitenkaan voi tyytyä katselemaan, kun lentokoneet pommittavat siviiliväestöä! Tuomitsen nämä pommitukset, niin kuin kuukausia sitten tuomitsin Novi Sadin, Belgradin ja Nisin pommitukset, joita luonnehdittiin "kollateraalisiksi vahingoiksi".

Lehne
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, se mitä joudumme kokemaan nyt toisen Tsetsenian sodan yhteydessä, on kaksin verroin traagista toisaalta sen vuoksi, että uhrina on Tsetsenian kansa, mutta toisaalta myös sen vuoksi, että Venäjän nykyinen Kaukasuksen-politiikka ei johda ongelmien ratkaisuun, vaan pahentaa ongelmia.
Tämän alueen epävakaisuus lisääntyy, ja se tuo pitkällä aikavälillä tullessaan muita lieveilmiöitä. Olen kuullut, että venäläiset lentokoneet ovat tiettävästi tänään pommittaneet georgialaista kylää. Näin ollen vaarana on todella, että tämä konflikti ei jää enää puhtaasti venäläiseksi konfliktiksi, vaan laajenee mahdollisesti myös Venäjän rajojen ulkopuolelle. Tästä tulee viimeistään silloin ongelma ja uusi peruste, jonka täytyy vaikuttaa maailmanlaajuiseen yhteisöön ja tietysti myös Euroopan unioniin.
Olen sitä mieltä, että parlamentti on käsitellyt ja sen on täytynytkin käsitellä varsin tehokkaasti ja perustellusti toisen Tsetsenian sodan ongelmaa kesän jälkeisissä viime aikojen täysistunnoissa. Olemme ottaneet hyvin yksiselitteisesti kantaa. Otamme myös tänään käsiteltävänä olevassa päätöslauselmassa kantaa parlamentin kaikki puolueryhmät kattavassa yhteisymmärryksessä. Tämä on välttämätöntä ja oikein!
Yhdyn kuitenkin myös komission jäsen Pattenin mielipiteeseen, että emme missään tapauksessa saa katkaista yhteyksiä venäläisiin. Jos haluamme olla vakuuttavia, jos haluamme käyttää vaikutusvaltaa, se onnistuu vain tehostamalla keskusteluja venäläisten kumppaniemme kanssa. Venäjän parlamentin valtuuskunta kävi - kuten kollega Oostlander äsken kertoi - viime viikolla vierailulla täällä parlamentissa. Voin vain sanoa teille, että asia on ollut niin - se onkin tämän toisen Tsetsenian sodan suurena ongelmana - että melkein kaikki Venäjän puolueet ovat duumassa yksimielisiä ja tukevat valitettavasti Putinin hallituksen politiikkaa, päinvastoin kuin ensimmäisessä Tsetsenian sodassa. Tämä tekee entistäkin selvemmäksi, kuinka välttämätöntä vuoropuhelu on ja mitä meidän on tehtävä.
Uskon, että täällä esitetty ajatus yhteyksien mahdollisesta parantamisesta Venäjän parlamenttiin tilapäisen valtuuskunnan perustamisen avulla on tärkeä. Uskon myös, että meidän on, kun venäläiset ovat pyytäneet meitä toimimaan vaalitarkkailijoina duuman vaaleissa, aivan tosissamme pohdittava, eikö meidän pitäisi noudattaa tätä parlamentin kehotusta, koska tämä voi olla uutena panoksena vuoropuheluun ja demokratian lisäämiskehitykseen ja ehkä myös parempaan Venäjän politiikkaan.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, pakolaisten tilanne on sietämätön, eikä se ole Venäjän sisäinen asia. Venäjä on aiheuttamassa suuren humanitaarisen katastrofin toimiessaan humanismia vastaan toimineita sotilaita ja terroristeja vastaan. Kuitenkin on muistettava, ja se ei ole täällä tullut juuri esiin, että Kaspian- ja Mustanmeren väliin oltiin luomassa erillinen muslimivaltio. Se on jo isompi kysymys, ja tämä meidän on myös muistettava. Venäjän eristäminen vaalien alla olisi todellakin tyhmää, sillä me haluamme tukea Venäjän demokraattisia voimia. Edellinen eristäminen johti stalinismiin ja diktatuuriin.
Kannatan ajatusta, että lähdemme joulukuussa vaalien yhteydessä Moskovaan, niin kuin olen esittänyt, ja painostamme Venäjän koko Kaukasian rauhankonferenssiin, joka ratkaisee myös muita ongelmia kuin tämän osaongelman, sillä Kaukasiassa on sotatoimia puolen tusinan valtion alueella ja niiden laajenemisuhka on aivan selvä.

Volcic
Arvoisa puhemies, mietin, ovatko nämä asiakirjat moraalisesti oikeita, varsinkin kun ne vaikuttavat minusta melko hyödyttömiltä. Kaukasusta ja Tsetseniaa koskevat asiakirjat sisältävät samat elementit kuin oli jo Eurooppa-neuvoston asiakirjassa, joka hyväksyttiin kaksi viikkoa sitten. Tämä vaikuttaa siis pakolliselta sanahelinältä, joka on tavalliseen tapaan täynnä hyviä periaatteita ja hyviä ennusmerkkejä.
Euroopan unioni ilmaisee huolensa, korostaa, nuhtelee, pyytää vuoropuhelua, jonka tiedetään olevan mahdotonta toteuttaa, ja se rajoittuu tuomitsemaan ja tämä on ensimmäinen seikka, josta haluan puhua yhden ainoan asian: suhteettoman ja sokean voimankäytön Tsetseniassa. Voitaisiin siis sanoa, että pieni sodankäynti on paikallaan, kunhan se ei ole kohtuutonta. Mutta kertokaahan te minulle, mitä on kohtuuton sota?
Toinen seikka on seuraava: NATOn esimerkin mukaisen pommitusstrategian pitäisi olla vastaus moniin Venäjän kaupungeissa tapahtuneisiin hyökkäyksiin. Onko olemassa todisteita, onko olemassa epäilyksiä siitä, että nämä hyökkäykset ovat tsetseenien aikaansaamia? Mikä vakavamielinen tutkimus todistaa sen? Voiko tuhansien kuoleman ja 200 000 ihmisen pakolaiseksi joutumisen aiheuttaa järkevällä tavalla vain siksi, että jonkun vain epäillään olevan syyllinen?
Euroopan unioni pyytää neuvoteltua ratkaisua ja onnellinen on se, joka uskoo neuvotteluiden mahdollisuuteen samaan aikaan, kun venäläiset Kaukasuksella erottavat toisistaan rosvot ne, jotka vaativat itsenäisyyttä , joiden päälle he ehkä jopa kaatavat islamilaisvärejä, ja hyvät eli siis vain ne, jotka tekevät heidän kanssaan yhteistyötä. Kuka siis keskustelee kenen kanssa?

Puhemies
Ilmoitan parlamentille, että komission jäsen Patten on joutunut poistumaan seurastamme ehtiäkseen Istanbulin koneeseensa, koska hän osallistuu ETYJin kokoukseen, kuten on sovittu. Annan näin ollen puheenvuoron neuvostolle yhteenvedon tekemiseksi julkilausumista, joita yleisölehtereillä tänään läsnä olevat Tsetsenian kansalaiset ovat varmasti seuranneet hyvin kiinnostuneina.

Sasi
. Arvoisa puhemies, meillä on ollut tästä asiasta erittäin hyvä keskustelu täällä parlamentissa. Parlamentin huolestuneisuus on mielestäni aivan oikea viesti unionin näkemyksistä. Olemme kaikki, komissio, neuvosto ja parlamentti, yhtä mieltä tästä tilanteesta. Tärkeää on, että me kaikki viestimme Venäjälle, ja että tämä viesti on selvä, että väkivallan käytön siviiliväestöä vastaan on loputtava, että on aloitettava neuvottelut laillisesti valittujen edustajien kanssa Tsetseniassa, että humanitaarista apua tarvitaan, että se on päästettävä alueelle ja että ETYJillä tulisi olla keskeinen rooli kriisin ratkaisussa. Voin vakuuttaa teille, että neuvoston puheenjohtaja tulee toimimaan määrätietoisesti näiden tavoitteiden puolesta. Toivotan samalla menestystä komission jäsen Pattenille Istanbulissa käytäviä neuvotteluja varten.

Posselt
Arvoisa puhemies, haluaisin vain pyytää teitä välittämään parlamentin puhemiehelle kiitoksemme siitä, että hän on ottanut vastaan ETYJin valvonnassa valitun hallituksen edustajan, joka vielä sen lisäksi sijoittuu Eurooppa-neuvoston alueelle ja on valittu Venäjän perustuslain mukaisesti.

Puhemies
Merkitsen muistiin lausumanne, parlamentin jäsen Posselt.
Olen vastaanottanut viisi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.

Maailman kauppajärjestön vuosituhannen vaihteen kierros (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelun jatkaminen Schwaigerin laatimasta teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietinnöstä (A5-0062/1999) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille Maailman kauppajärjestön vuosituhannen vaihteen kierrosta koskevasta Euroopan unionin lähestymistavasta (KOM(1999) 331 C5-0155/1999 1999/2149(COS)).

Ferrer
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, on kiistatonta, että maailmanlaajuistumisen kiihdyttämä talouskehitys ja sen mukanaan tuomat uudet haasteet ja myös tarve vakiinnuttaa sellainen tasapuolinen kauppajärjestelmä, joka edistäisi kestävää kehitystä ja joka hyödyttäisi myös kehitysmaita, edellyttävät kansainvälisessä kaupassa vallitsevien sääntöjen vahvistamista. Tämän vuoksi Seattlen seuraava kokous on tärkeä, ja tämän vuoksi komission ennen seuraavia neuvotteluja antaman tiedonannon ehdotukset ovat otollisia ja järkeviä.
Itse asiassa, kun otetaan huomioon edessä olevat haasteet, on selvää, ettei seuraavalla neuvottelukierroksella voida tyytyä vain laajentamaan sääntöjä - vaikka se olisikin tärkeää - eikä myöskään valvoa yksinomaan sitä, että kaupan vapauttaminen edesauttaisi kehitysmaiden taloudellista ja sosiaalista kehitystä - vaikka olenkin täysin samaa mieltä tästä tavoitteesta -, vaan siellä pitää myös laatia säännöt, joilla markkinoiden avautuminen toteutetaan käytännössä, ja varmistaa niiden noudattaminen.
On otettava huomioon, että Euroopan teollisuudelle - ja ajattelen erityisesti tekstiilialaa - on ensiarvoisen tärkeää päästä vastavuoroisuuden perusteella kehittyneiden maiden ja nopeasti kehittyvien maiden markkinoille. Sen takia on välttämätöntä, että komissio onnistuu yhdenmukaistamaan tullitariffit ja poistamaan korkeimmat tariffit ja tariffien asteittaisen nousun sekä poistamaan kaikki kaupan tekniset esteet, niin että kaikille kehitysmaiden tuotteille voidaan taata vapaa pääsy kansainvälisille markkinoille ja että nekin voivat hyötyä kaupan vapauttamisesta.
Ja nyt haluaisin kysyä teiltä, arvoisa komission jäsen, ensiksikin sitä, vahvistatteko, ettette aio hyväksyä seuraavien neuvottelujen esityslistalle tekstiili- ja vaatetusalaa koskevan sopimuksen tarkastelua, ja toiseksi sitä, mitä vaikutuksia arvelette Kiinan liittymisellä Maailman kauppajärjestöön olevan Euroopan tekstiiliteollisuudelle, kun otetaan huomioon, että Kiina on maailman suurin tekstiilituotteiden viejä.
Minäkin haluaisin lopuksi onnitella esittelijää hänen erinomaisesta mietinnöstään ja hänen halukkuudestaan saada aikaan mahdollisimman laaja yksimielisyys niinkin tärkeästä aiheesta kuin vuosituhannen vaihteen neuvottelukierros. Siitä nimittäin riippuu sellaisen tasapuolisen kauppajärjestelmän vakiinnuttaminen, joka varmistaisi maailmanlaajuisesti sosiaaliseen oikeudenmukaisuuteen perustuvan talousjärjestelmän.

Garot
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Lamy, neuvoston puheenjohtaja muistutti tänä aamuna maatalousasioiden merkityksestä WTO-neuvotteluissa, ja kiitän häntä siitä.
Tiedätte jo, että Euroopan maanviljelijät joutuvat ponnistelemaan raskaasti selviytyäkseen Berliinin kompromissin soveltamisesta, kompromissin, joka edusti viime maaliskuussa Euroopan unionin 15 jäsenvaltion hyväksymää tasapainoa. Tiedätte, että kehitysmaiden on voitava luottaa siihen, että Eurooppa takaa oikeudenmukaisen kehityksen niiden omalle maataloudelle, joka on usein niiden talouskehityksen tärkein ala. Tiedätte, että USA on nyt osoittanut, että maataloustuloja on vaikea taata pelkästään markkinoiden avulla. Näin ollen tiedätte varmasti myös sen, että luotamme aivan erityisesti siihen, että te pystytte ohjaamaan WTO:n neuvotteluja niihin tuloksiin, joita me siltä odotamme.
Miksi markkinoille pääsyä tarkasteltaessa ei huomata, ettei Eurooppa ole se suojattu linnoitus, jota arvostellaan epäoikeudenmukaisesti, vaikka olemme maailman suurin tuontialue, jonka kauppataseessa on vaje maataloustuotteiden kohdalla?
Tämän tosiasian vuoksi teidän, arvoisa komission jäsen, on kamppailtava sen puolesta, että markkinoiden avaaminen ja tulliesteiden vähentäminen toteutetaan vähitellen ja eriytetysti eri alueilla. Mitä tulee markkinoiden suojamekanismeihin ja niiden mahdolliseen mukauttamiseen, eikö suojamekanismit pitäisi säilyttää ja eikö niitä pitäisi jopa vahvistaa tietyissä maissa, erityisesti kehitysmaissa?
Miksi sisäisiä tukia tarkasteltaessa ei korosteta sitä, että Agenda 2000 johtaa yleisten tukitoimenpiteiden rajuun leikkaukseen samaan aikaan, kun USA harjoittaa päinvastaista politiikkaa? Tässä tilanteessa teidän on pystyttävä säilyttämään Marrakechissa tunnustetut "sininen laatikko" ja "vihreä laatikko" sekä jatkamaan rauhanlausekkeen voimassaoloa.
Miksi vientitukia tarkasteltaessa ei korosteta ponnistelujamme uuden maatalouspolitiikan myötä tehtyjen leikkausten vuoksi? Tämän kehityksen perusteella teidän on pystyttävä vaatimaan kilpailijoidemme käyttämien erilaisten vientitukimuotojen avoimuutta ja esille ottamista.
Arvoisa komission jäsen, Berliinin sopimus saatiin aikaan tarjoamalla Euroopan unionille todellista liikkumavaraa vuosituhannen vaihteen kierroksella. Emme epäile kykyänne hyödyntää sitä tukeutumalla monitoiminnallisuuden käsitteeseen, jonka avulla voidaan vastata yhteiskuntamme erilaisiin odotuksiin, jotka koskevat tuotteiden laatua, työllisyyttä ja maaseudun kestävää kehitystä, luonnon perimän suojelua ja säilyttämistä sekä alueiden välistä tasapainoa.
Tällä lähestymistavalla Euroopan on pystyttävä luomaan itselleen mielenkiintoisia liittoutumismahdollisuuksia. Tästä syystä luotamme siihen, että te toimitte näissä neuvotteluissa aloitteellisesti vaativan tukemme kannustamana.

Olsson
Arvoisa puhemies, käyn hyvin lyhyesti läpi liberaaliryhmän WTO-neuvotteluihin liittyviä näkökantoja maatalousalasta. Maailmanmarkkinoiden lisääntyvä kysyntä on todellakin suurin tae siitä, että Euroopan maatalous kannattaa tulevaisuudessa. Se on huomattavasti parempi takuu kuin oman suojajärjestelmämme itsepintainen säilyttäminen. Lisäksi maailmankaupan vapauttaminen ja kilpailun paraneminen voivat lisätä kasvua uusissa teollisuusmaissa ja väestörikkaissa kehitysmaissa. Se voi muuttaa maailmalla vallitsevan suuren ruoan tarpeen ostovoimaiseksi kysynnäksi.
Tietenkin meidän on säilytettävä eurooppalainen malli. Meidän on kiinnitettävä huomiota, ehkä entistä enemmän, ympäristöön, kansanterveyteen, eläintensuojeluun ja monitoiminnallisuuteen - monimuotoisuuteen - maaseudulla ja maataloudessa. Luulen, että tämä ja avoin suhtautuminen tietoyhteiskunnan kehittymiseen ovat olennaisimmassa asemassa, kun ryhdymme keskustelemaan siitä, millainen Eurooppa on tulevaisuudessa. Se on tärkeää, ja meidän vastuullamme on ajaa WTO:n neuvotteluissa kysymyksiä, jotka koskevat kasvun lisääntymistä koko maailmassa. Sen vuoksi minusta on hyvin tärkeää sanoa, että kysyntä on tärkeämpää kuin kotimaamme järjestelmät.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, hyvä kollega Schwaiger, vaikka mietintönne on hyvin laaja, se on kuitenkin jäänyt hieman liian puolinaiseksi, ja mielestäni siitä puuttuu muutamia kohtia. Missä on esimerkiksi vaatimus siitä, että ensin on tehtävä analyysi WTO:n tähänastisista vaikutuksista esimerkiksi kehitysmaihin, ympäristöön, EU:hun ja jo tehtyihin sopimuksiin, ennen kuin aloitetaan seuraava neuvottelukierros? Arvoisa komission jäsen Lamy, on todella naurettavaa väittää, ettei siihen ole vielä olemassa välineitä eikä menetelmiä ja että ne täytyisi ensin kehittää!
Tarkistettaessa Lomén sopimuksia, jotka ovat muodoltaan ainutlaatuisia, sanotaan aina, että ne eivät saa jäädä ennalleen, ne eivät ole sopusoinnussa WTO:n kanssa. Vaatimuksemme on kuitenkin kuuluttava seuraavasti: maailmankaupan pelisääntöjen on määräydyttävä täällä meillä ja kehitysmaissa elävien ihmisten tarpeiden mukaisesti. Niissä on oltava kestävyyteen ja sosiaalisiin tarpeisiin liittyviä eikä konsernien ja osakkeenomistajien etuihin liittyviä velvoitteita. Tämän täytyy olla tärkein vaatimus, eikä uuden vapauttamiskierroksen, joka tähtää ainoastaan siihen, että ihmiset saataisiin maailmanlaajuisesti kilpailemaan alhaisimmista palkoista, huonoimmista sosiaalisista ja ympäristöön liittyvistä olosuhteista. Meidän mielestämme WTO tarvitsee periaatteellista uudistamista, ennen kuin ollenkaan jatketaan neuvotteluja. Oikeudenmukaisen, sosiaalisen, ekologisen ja myös yhteisvastuullisen maailmankaupan on oltava tavoitteenamme, ei minkään muun!

Ainardi
Arvoisa puhemies, Seattlen kokouksen lähestyessä ajattelen edelleen, miten valitettavaa on osallistua uudelle neuvottelukierrokselle, ilman että edellisen kierroksen tuloksia on arvioitu vakavasti.
Se olisi kuitenkin välttämätöntä, koska tehtävien päätösten seuraukset koskevat miljoonia ihmisiä. Ne, jotka kannattavat kaupan vapauttamista vaurautta lisäävänä keinona, suhtautuvat sitäkin vastahakoisemmin arvion tekoon siksi, että on todella vaikea kiistää tilanteen vakavoitumista viime vuosina, jolloin eriarvoisuus on lisääntynyt kehitysmaiden ja kehittyneiden maiden välillä ja eriarvoisuutta on alkanut esiintyä yhä enemmän myös kehittyneissä maissa.
Kun vauraus keskittyy yhdelle alueelle ja työllisyyden lisääntyminen toiselle alueelle, voidaan todella kysyä, onko WTO saattanut voimaan ennen kaikkea vahvempien lain. Uutta käsitettä yhteisvastuulle, yhteistyölle, demokratialle ja työllisyyden ja sosiaalisten oikeuksien edistämiselle perustuvasta valtioiden välisestä kaupasta on ryhdyttävä kiireellisesti korostamaan. Jotta tämä kaikki ei kuitenkaan jäisi vain hurskaaksi toiveeksi, olen sitä mieltä, että on tehtävä päätöksiä kolmella alalla.
Ensinnäkin on toteutettava käytännössä periaate, jonka mukaan vaikeuksissa olevien maiden ja kansojen on voitava hyötyä näistä neuvottelusta ja jonka mukaan unionilla ja jäsenvaltioilla on oltava oikeus puolustaa kehityspolitiikkaansa ja AKT-valtioiden kanssa solmittuja erityissopimuksia ja jossa ei hyväksytä Lomén sopimusten kyseenalaistamista WTO:ssa.
Toiseksi on korostettava, että kansojen edut ovat kaupallisia ja rahoituksellisia näkökohtia tärkeämpiä. Esitän kolme tähän liittyvää ehdotusta, jotka eivät tietystikään ole tyhjentäviä. WTO:n säännöt on ensinnäkin saatava ihmisoikeuksia ja sosiaali-, terveys- ja ympäristöasioita koskevien kansainvälisten peruskirjojen ja yleissopimusten mukaisiksi. Viittaan tässä yhteydessä Kioton, Pekingin ja Kööpenhaminan sopimuksiin. Toiseksi on kieltäydyttävä jatkamasta palvelujen vapauttamista ja edistettävä sen sijaan yhteistyökehitystä julkisissa koulutus-, terveys- ja liikennepalveluissa. Lopuksi on säilytettävä kulttuurisia erityispiirteitä koskeva periaate, jonka mukaan unioni ja jäsenvaltiot pystyvät säilyttämään oikeutensa määritellä vapaasti audiovisuaalialaa koskeva kulttuuripolitiikkansa elävän ja rikastuttavan monimuotoisuuden kehittämisen hyväksi. Ja vielä yksi ehdotus: ennalta varautumisen periaate ympäristöä, terveyttä ja elintarviketurvallisuutta koskevissa asioissa on asetettava ehdottomalle etusijalle.
Kolmantena ja viimeisenä kohtana: WTO:n rakenteet on ehdottomasti demokratisoitava perinpohjaisesti. Neuvotteluja ja sopimusten täytäntöönpanoa on valvottava demokraattisesti. Kansalaisjärjestöt ja kansalaisyhteiskunnan ja ammattijärjestöjen edustajat on otettava tarkkailijoina mukaan näihin neuvotteluihin. Kaikki WTO:ssa sovitut asiat on myös ratifioitava Euroopan parlamentissa ja kansallisissa parlamenteissa. Tällä hetkellä WTO sanelee lakeja, valvoo niiden soveltamista ja ratkaisee riitoja. Minun mielestäni ei voi samanaikaisesti toimia sekä tuomarina että osapuolena. Riitojenratkaisuelintä on muutettava perinpohjaisesti.

Hyland
Haluaisin onnitella esittelijää hänen hyvin puolueettomasta mietinnöstään. Käytettävissäni olevassa lyhyessä ajassa myös minä haluan yhtyä niihin parlamentissa esitettyihin mielipiteisiin, joissa vaaditaan Euroopan ensisijaisen tärkeiden etujen suojelun parantamista tulevissa maailmankaupan keskusteluissa.
Me parlamentissa olemme asettaneet korttimme pöydälle Agenda 2000 -sopimuksen yhteydessä, eikä meidän pidä sallia tai hyväksyä sitä, että Amerikan yhdysvallat heikentää millään tavoin tätä sopimusta. Sanon tämän etenkin maatalouden näkökulmasta. Agenda 2000 -sopimuksen vaikuttimena on osittain tarve varmistaa uskottavasti maailmankaupan sääntöjen yhdenmukaisuus ja tietenkin halu tehdä Euroopasta keskeinen toimija maailmankaupassa - ja amerikkalaiset eivät tätä halua. Osallistuessamme tähän uuteen neuvottelukierrokseen olemme jälkiviisaita ja tiedämme, että, kuten Yhdysvallat on tehnyt aiemminkin varmistaessaan neuvotteluasemaansa, se on tutkinut perimmäistä tarkoitusta, joka on selvittää keinot, miten poiketa tästä sopimuksesta niin, että se voisi auttaa omia tuottajiaan vaatien kuitenkin samalla, että Euroopan on noudatettava tiukasti sen vaatimuksia.
Olemme parlamentissa asettaneet etusijalle kuluttajansuojan, ottaneet käyttöön perhetiloihin perustuvan maatalousmallin ja tuotannon perusyksikön ja tehneet maaseudun kehittämisestä ja maaseutuyhteisöjen suojelusta YMP:n uudistuksen toisen pilarin. Tämä eroaa selvästi Yhdysvaltain politiikasta. On korkea aika, että me parlamentissa vahvistamme valtaamme ja johtajuuttamme Euroopan kansalaisten puolesta tällä kansainvälisen kaupan ensisijaisen tärkeällä alalla.

Belder
Arvoisa puhemies, suhtaudun sekavin tuntein Seattlen kokoukseen. Maailmankaupan pitemmälle menevä vapauttaminen on tärkeää, mutta maailman tasolla sille täytyy kuitenkin luoda reunaehtoja. WTO:n jäsenten täytyy säilyttää mahdollisuus asettaa politiikassaan etusijalle kansanterveys, eläinten hyvinvointi, ympäristönsuojelu ja solidaarisuus kehitysmaita kohtaan.
Haluan erityisesti kiinnittää huomiota vähiten kehittyneiden maiden asemaan. Niiden voimavarat osallistua maailmankaupan järjestelmään ovat aivan liian vähäiset. Se, että Genevessä on Yhdysvaltain terästeollisuuden edunvalvojia enemmän kuin kehitysmaiden hallitusten virkamiehiä, on tästä tuskallinen esimerkki.
Neuvottelijoidemme täytyy tehdä parhaansa sen hyväksi, että nämä maat voivat osallistua täysipainoisesti niiden toimielimille myönnettävän tuen avulla, että ne saavat vapaan pääsyn markkinoillemme, että noudatetaan tehtyjä myönnytyksiä - esimerkiksi kun on kysymys tekstiilituotteista - ja että vältetään " vihreää protektionismia" . Emme voi tarjota länsimaiselle kuluttajalle mahdollisuutta valita ympäristöystävällisiä tuotteita, ilman että kehitysmaissa kannustetaan ympäristöystävällisiin tuotantoprosesseihin. Haluaisin vaihtaa tästä vielä lähemmin ajatuksia Euroopan parlamentissa.
Lopuksi haluaisin ilmaista arvostavani esittelijä Schwaigerin toimintaa ja hyvää valmiutta kompromisseihin tarkistusten tulvassa.

Martinez
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, Seattlessa avattavat kauppaneuvottelut saadaan päätökseen viimeistään vuonna 2005. Komission jäsen Lamy, vuonna 2005 te olette jälleen täällä, istutte samalla tuolilla ja tehtävänänne on kertoa meille, että Euroopan unioni on saavuttanut kansainvälisen voiton, koska kyseessä ovat maailmanlaajuiset neuvottelut. Olette saanut päätösasiakirjaan maininnan ennalta varautumisen periaatteesta terveyttä ja jopa kasvinsuojeluakin koskevissa asioissa, ILO:n ja WTO:n foorumin ja ympäristöperiaatteiden tunnustamisen, varsinkin kun ne on jo tunnustettu Kiotossa. Riitojenratkaisumenettelyä on parannettu. Kehitysmaat saavat nauttia positiivisesta syrjinnästä, jonka Euroopan unioni muuten rahoittaa ja joka koskee myös AKT:n banaaneja. Kanat ovat saaneet muutamia senttejä lisää tilaa häkkeihinsä osoituksena eläinten hyvinvoinnista, joka on tunnustettu, ja elokuva- ja televisioalalla on onnistuttu säilyttämään joitakin tukia.
Vastapainoksi ja rauhan siis uuden rauhanlausekkeen aikaansaamiseksi olette tehnyt Seattlessa joitakin myönnytyksiä. Näin Euroopan markkinoiden osakkeet nousevat 5 prosentista x prosenttiin, sisäisistä tuista on vain rippeet jäljellä, vientituet on hylätty, tullimaksuja ja huipputulleja ei enää ole, suorat investoinnit on saatu Lamyn ansiosta, ilman MAI:ta, ja markkinoista on tullut maailmanlaajuiset, eräänlainen kaupallinen Fukuyama, GATTin historian loppu.
Mitä me sitten teemme? Uruguayn kierroksen kymmenennelle neuvottelukierrokselle ei ole enää aiheita. Te voitte ehkä aina palata Crédit Lyonnais -pankkiin tai siirtyä osakeoptioita jakavaan monikansalliseen yritykseen. Mutta mitä pitäisi tehdä maanviljelijöille, joilla ei enää ole työtä, syrjäytyneille vapaille ammateille, tekstiiliteollisuudelle, lääkkeitä, kenkiä, raskaita ajoneuvoja, huonekaluja, laivoja ja leluja valmistavalle teollisuudelle, kaikelle sille, mikä on jätetty Euroopan ulkopuolisen kilpailun armoille? Laadimme mietintöjä, kirjoitamme kirjoja, teemme tv-lähetyksiä, pidämme puheita. Seattlen neuvottelijoiden lapsilla on sijansa 2000-luvulla, mutta syrjäytettyjen lapset joutuvat vuorostaan syrjäytetyiksi, koska köyhyys on sosiaalisesti leviävä tauti. Mutta sillähän ei ole loppujen lopuksi merkitystä. Pystymme aina kestämään muiden epäonnen.

Deva
Saanko aloittaa onnittelemalla parlamentin jäsen Schwaigeria erinomaisesta mietinnöstä. Seattlen kierrosta kutsutaan vuosituhannen "kehityskierrokseksi". Minä edustan Kaakkois-Englantia, joka on yksi Euroopan unionin rikkaimmista osista, ja olen syntynyt yhdessä Aasian kehitysmaassa, joka on yksi maailman köyhimmistä osista. Toivon, että sen vuoksi voin käsittää, ymmärtää ja tunnistaa niin kehittyneiden maiden kuin kehitysmaidenkin tarpeet ja ottaa huomioon maailmanlaajuisen vapaan kaupan valtavat edut kuitenkin niin, että samalla tunnistetaan pakottava tarve ohjata siirtymistä ja sallia kehitysmaiden toimia ja tehdä kehitysmaat kykeneviksi toimimaan tasavertaisena kumppanina maailmanlaajuistumisessa.
Monenvälinen kauppajärjestelmä otettiin käyttöön Havannassa vuonna 1948 tehdyllä palvelukaupan yleissopimuksella. Kaupan vapauttamisen kahdeksan neuvottelukierrosta ovat edistäneet maailmanlaajuista vaurautta. Maailmankauppa on seitsentoistakertaistunut vuodesta 1951, maailmantuotanto on yli nelinkertaistunut, henkeä kohti lasketut tulot ovat kaksinkertaistuneet ja teollisuusmaiden keskimääräiset tullit ovat laskeneet 40 prosentista 4 prosenttiin. Jos rajojen suojelua, maataloustuet mukaan luettuina, vähennettäisiin nykypäivänä edelleen 50 prosenttia, maailmanlaajuista hyvinvointia edistettäisiin vuosittain yli 370 miljardilla lisädollarilla. Tästä koituisi kehitysmaiden osaksi 60 prosenttia. Maailmanlaajuistumisen on kuitenkin johdettava aina voittoon. Maailmanlaajuistumisessa ei pitäisi olla voittajia ja häviäjiä. Jokaisen pitäisi voittaa. Siitä voidaan tehdä totta. Miten se voidaan toteuttaa? Monenvälisen kauppajärjestelmän olisi oltava oikeudenmukainen, avoin, vastuuvelvollinen ja sen olisi yhdistettävä kauppa ja kehitys. Sen pitäisi ottaa huomioon vapauttamisen vaikutus investointeihin, kilpailusääntöihin, epäoikeudenmukaisiin tukiin, heikkoihin työstandardeihin, ympäristönsuojeluun, teollis- ja tekijänoikeuksiin, kaupan helpottamiseen, julkisiin hankintoihin, maatalousmarkkinoille pääsyn paranemiseen, kaupallisille markkinoille pääsyn paranemiseen, palvelut, kuluttajansuoja ja kapasiteetin kehittäminen mukaan luettuina.
Euroopan unionilla on ainutlaatuinen historia suhteissaan eri puolilla maailmaa oleviin maihin - Britannialla kansainyhteisöön, Ranskalla ranskankielisiin maihin. Voimme antaa selvän viestin Seattleen, että nämä ovat ne keinot, joilla parlamentti ja sen jäsenet voivat myötävaikuttaa maailmankauppaan.

Kinnock, Glenys
Arvoisa puhemies, toisten tavoin myös minä suhtaudun myönteisesti Schwaigerin erinomaiseen työhön aiheesta, joka on hyvin vaikeaselkoinen asiakokonaisuus. Suhtaudun myös erityisen myönteisesti siihen, että hän kuvaa tekstissään tulevaa WTO:n kierrosta kehityskierrokseksi. Tosiasia on se, että WTO:n 134 jäsenestä kaksi kolmannesta on kehitysmaita, ja 32 muuta kehitysmaata odottaa liittymistä.
Tilanne pysyy kuitenkin muuttumattomana sen osalta, että keskinäiset kauppasitoumukset suosivat suuria kaupan harjoittajia. Niillä on paljon enemmän tarjottavaa, ja niiden neuvotteluvoima on paljon suurempi. Useat kehitysmaat ovat sitä mieltä, että vapaakauppa ei itse asiassa ole ollut heille vapaata. Pohjoisen markkinat pysyvät monille rajoitettuina, kun kehitysmaat pyrkivät tuomaan tärkeimmät vientituotteensa markkinoille.
Kiihtyvä maailmanlaajuistuminen on tietenkin yksi elämän tosiasioista. Se edellyttää kuitenkin analysointia ja sen tiedostamista, että kansainvälinen kauppa on vaikeaselkoista ja että sille on tyypillistä protektionismi ja järjestelmä, jolla ei pystytä ratkaisemaan maataloustukien vaikutusta köyhiin maihin. Meidän on tietenkin tuettava EU:n maatalousalaa, ja se tehdään selväksi Schwaigerin mietinnössä, mutta meidän on myös ymmärrettävä kehitysmaiden tarve päästä markkinoille ja varmistaa samalla elintarvikkeiden saatavuus niin, että ihmisillä on tarpeeksi ruokaa. Toivon, että asiaa koskevat tarkistukset hyväksytään.
EU:lla on jo nyt sitovia velvoitteita kehitysmaita kohtaan. Näiden sitoumusten olisi oltava keskipisteessä Seattlessa kansainvälisten kehitystavoitteiden ohella. Olemme nyt, komission jäsen Lamy, ratkaisevassa vaiheessa neljättä Lomén sopimusta seuraavan sopimuksen neuvotteluissa ja käynnistämme pian vaikeat keskustelut kauppasuhteista 71 AKT-maan kanssa. Nyt kun neuvottelemme monenvälisestä kauppajärjestelmästä, jolla kunnioitetaan tätä erittäin tärkeää suhdetta kehitysmaihin, on siten hyvin tärkeää, että sanomme jatkossakin kunnioittavamme velvoitteitamme AKT-maita kohtaan. Pyytäisin myös komissiota ja jäsenvaltioita noudattamaan WTO:n sitovia velvoitteita päästää vähiten kehittyneiden maiden vientituotteet Euroopan markkinoille tullitta vuoteen 2003 mennessä. Lisäksi on varmistettava kiireellisesti, että pieniä ja haavoittuvia valtioita - ilman meriyhteyttä olevia valtioita - suojellaan tulevissa sopimuksissa.
WTO:n pääsihteeri totesi hiljattain, että WTO:n on oltava järjestö, jossa pienillä ihmisillä on sananvaltaa ja jossa he tuntevat olonsa suojatuksi ja puolustetuksi. Toivon, komission jäsen Lamy, että te kannatatte tätä hyvin tärkeää ajatusta.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat ja arvoisa komission jäsen, Euroopan liberaali- ja demokraattisen puolueen ryhmä suhtautuu myönteisesti sopimukseen, joka saavutettiin sunnuntaina Kiinan ja Yhdysvaltain välillä kahdenvälisen kaupan esteiden vähentämisestä. Myös Euroopan unionin tulee nyt solmia samanlainen sopimus Kiinan kanssa, ennen kuin tosiasiallinen WTO:n jäseneksi astuminen voi tapahtua. Kollegani Clegg käsitteli jo tätä asiaa. Tässä on muutamia arkoja kohtia, niiden joukossa henkiseen omaisuuteen kohdistuvat oikeudet.
Tämän lisäksi Euroopan liberaali- ja demokraattisen puolueen ryhmällä on vielä ehto Kiinan jäsenyydelle. Euroopan parlamentti on painottanut eri päätöslauselmissa, että Taiwanin täytyy astua jäseneksi samanaikaisesti Kiinan kanssa. Taiwan on kuitenkin 19. suurin maa maailmankaupassa ja on täyttänyt jo vuosien ajan kaikki jäsenyysehdot. Minulla on siis kaksi konkreettista kysymystä komission jäsenelle.
Ensimmäiseksi, mikä on tilanne unionin ja Kiinan välisissä neuvotteluissa erityisesti teollis- ja tekijänoikeuksien osalta? Toiseksi, onko arvoisa komission jäsen valmis tekemään kaikkensa sen hyväksi, että Taiwan voisi astua WTO:n jäseneksi samanaikaisesti Kiinan kanssa?

Schröder, Ilka
Arvoisa puhemies, hyvä esittelijä, vihreät ottivat jo vuonna 1994 kantaa WTO:ta vastaan, koska tämä kansainvälinen kolossi, joka nielaisee kaiken, mikä ei ole sopusoinnussa markkinoiden kanssa, on vaikuttanut hyvin epäilyttävältä.
Viiden viimeksi kuluneen vuoden aikana on tapahtunut juuri näin. Ihmiset ovat köyhtyneet entisestään samalla kun vähäinen määrä hyötyjiä - ennen kaikkea konserneja - saa yhä suurempia voittoja. WTO jättää suuret määrät häviäjiä oikeudenmukaisuudessa ammottavaan kuiluun. Vuonna 1994 useat parlamentin jäsenet yhtyivät epäilyksiimme, jotka koskivat WTO:n aiheuttamaa sosiaalista ja ekologista taantumusta. Useimmat antoivat lopulta kuitenkin kannatuksensa Maailman kauppajärjestölle siinä uskossa, että kaupan avulla ongelmat selviävät itsestään.
Tänään olemme yhtäkkiä kuulleet uusia säveliä sosiaalisista ja ekologisista puutteellisuuksista. Parlamentin enemmistö äänestää lopulta kuitenkin sopimuksen puolesta, vaikka mitään ei ole ratkaistu ja vaikka Genevessä käy päivä päivältä epätodennäköisemmäksi, että vuosituhannen vaihteen kierros pidetään.
Ensimmäinen vaatimuksemme on sen vuoksi: virheet on paljastettava ja niistä on opittava! Monet kollegoistani eivät kuitenkaan halua WTO:n tähänastisten vaikutusten arviointia. Miksi ihmeessä täällä sitten torjutaan arviointi niin kiivaasti? Eikö täällä puolustetakin jotakin, mikä ei toimi, nimittäin vapaiden markkinoiden ideologiaa?
Selventääkseni ristiriitaisuuksia kertaalleen TRIPS-sopimuksen valossa: 90 prosenttia biologisista resursseista tulee eteläisistä maista, mutta 97 prosenttia siemenpatenteista on teollisuusvaltioiden yrityksillä.
Geneettinen tieto on siten vain pohjoisten maiden rikkaan osan saatavilla. Etelän maiden peukaloruuveja kiristetään TRIPSin kautta entistä tiukemmalle: perinteiset lääkkeet luokitellaan edelleen löydöiksi, kun taas niille pohjautuvien lääketeollisuuden kehittämien lääkeaineiden on määrä olla keksintöjä.
TRIPS-sopimus on lopultakin biodiversiteettisopimuksen vastainen, edistää tuotepiratismia ja on protektionistinen. Sillä estetään itsenäinen kehitys sekä kehitysmaissa että täällä.
Lopuksi haluan sanoa, että sillä aikaa kun täällä pidetään ylistyspuheita vapaalle kaupalle, käydään Genevessä kiivasta kamppailua. Tähänastisia julistusluonnoksia ei missään nimessä voida hyväksyä sen paremmin meidän kuin kehitysmaidenkaan kannalta. Tarkoituksena on uhrata jopa terveys, kulttuuri ja koulutus vapaiden markkinoiden hyväksi.
Lainsäädäntöjemme kehittäminen aiotaan estää ennallaan säilyttämistä koskevalla lausekkeella. Mietinnössä, jossa näitä ongelmia ei aseteta keskipisteeksi, ummistetaan silmät siltä, mistä itse asiassa on kysymys: voittojen nopeammasta varmistamisesta luontoa ja ihmisiä riistämällä.

Seppänen
Arvoisa puhemies, edellinen puhuja lopetti puheensa sanomalla, että luontoa ja ihmisiä riistetään. Minä voin yhtyä hänen käsitykseensä. Vuosituhannen vaihteen kierros edustaa ainoastaan vapaakaupan ideologiaa. Meillä on kokemuksia pääomien vapaakaupasta. Sitä kutsutaan globalisaatioksi. Se on sähköistä kapitalismia. Itse asiassa sekään ei ole ollut vapaakauppaa, koska Kansainvälinen valuuttarahasto on antanut amerikkalaisille sijoittajille takuut heidän ottamistaan riskeistä ja maksanut ne vahingot, jotka pääomien vapaakaupasta on aiheutunut.
Pääomien pelissä ei ole sääntöjä eikä poliitikkojen ole enää mahdollista ryhtyä erotuomareiksi. Nyt on kuitenkin mahdollista neuvotella sääntöjä tavaroiden ja palveluiden kaupalle, ja on mahdollista toimia siten, että pääomien vapaudet eivät ulottuisi sellaisena riistojärjestelmänä niin laajalle maapallon alueelle kuin sähköinen kapitalismi. Minä puolustan vihreätä protektionismia sen takia, että haluan että syödään terveellistä ruokaa ja että se tuotetaan kestävällä tavalla. Sitä ei voi kutsua protektionismiksi koska se on eloonjäämisoppi. Puolustan myös punaista protektionismia, jossa pyritään turvaamaan työntekijöille heidän oikeutensa ja estämään väärien työmenetelmien, kuten lapsityövoiman käyttö. Tältä osin myös tämä protektionismi on sosiaalisen turvallisuuden näkökulmasta eloonjäämisoppi.

Turchi
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, ensiksikin haluaisin esittää onnitteluni esittelijälle erinomaisesta mietinnöstä, jonka me kaikki olemme lukeneet. Maailman kauppajärjestön vuosituhannen vaihteen kierros järjestetään mielestäni Euroopan ja etenkin kansainvälisen talouden kannalta hyvin erityislaatuisena ajankohtana. Itse asiassa maailmanlaajuistuminen ja globaalistuminen ovat jo tätä nykyä aiheita, joista käydään keskustelua joka päivä. Ne ovat johtaneet vapaisiin markkinoihin ja voittoon ohittamalla minkä tahansa muun talousteesin. Tämä ei tarkoita sitä, että markkinamme olisivat täydelliset, ja juuri tästä syystä, koska me tunnemme sen edut ja rappeutumat, meidän on pyrittävä luomaan samankaltaisten sopimusten avulla, joita WTO on ehdottanut, normeja ja sääntöjä suojataksemme meitä kaikkia kaikenlaisilta kohtuuttomuuksilta. Riittää, kun ajattelee rahoitusalalla tapahtuvia keinotteluja, jotka saattavat mullistaa kokonaisia maantieteellisiä alueita ja saattaa ne köyhyyteen tai jopa institutionaaliseen mullistukseen.
Lisäksi WTO:n neuvottelukierroksen avulla ei luoda jotain ylikansallista, kuten usein pelätään, jotain, joka sivuuttaa kansainväliset oikeudet tai joka ei halua antaa vapaiden markkinoiden heilahdella, mutta jonka avulla myös luodaan ennen kaikkea varmat säännöt meille kaikille ja varjellaan samanaikaisesti eräitä perusoikeuksia, kuten terveydenhuoltoon ja koulutukseen liittyviä oikeuksia sekä sosiaalisia oikeuksia niissä puitteissa, jotka koskevat jokaisen kansalaisen oikeuksien suojelemista.
Sen sijaan tuotteiden ja palveluiden hintojen osalta on vaadittava ei ainoastaan tariffien alentamista vaan ennen kaikkea on myös vietävä eteenpäin näiden tuotteiden ja palveluiden laatua koskeva vaatimus ja suojattava siten pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Tämä on tulevaisuudessamme kasvavassa määrin olennaisen tärkeä seikka, kuten myös kasvavassa määrin on korostettava maatalouden keskeistä merkitystä yksittäisissä talousjärjestelmissä ja suojattavaa siten asianmukaisilla määräyksillä pieniä ja keskisuuria yrityksiä, ja tätä korostetaan mietinnössä, mutta jokaisen meidän on yhä enemmän ja voimakkaammin edistettävä sitä. Jos me onnistumme noudattamaan näitä velvoitteita ja parantamaan elämänlaatua kestävän kehityksen avulla sekä taloudellisessa että ympäristöä koskevassa mielessä, silloin me olemme varmasti luoneet perustan paremmalle uuden vuosituhannen yhteiskunnalle.

Della Vedova
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa vain kaksi asiaa. Ensimmäinen on se, että liian usein tämänpäiväisen keskustelun aikana tässä istuntosalissa kansainvälisestä kaupasta ja WTO:n vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksesta on kuultu puhuttavan jonain sellaisena, jolta eurooppalaisten olisi suojeltava itseään ja jonain sellaisena, jota pitää pelätä. Kansainvälinen kauppa Eurooppa on David Ricardon isänmaa - on antanut näinä vuosikymmeninä, tänä viimeisenä viisivuotiskautena, mahdollisuuden tuottaa rikkautta uuden kansainvälisen työn jaottelun ansiosta; se antaa mukaan lukemisen mahdollisuuden ja mahdollisuuden voittaa köyhyys, joka olisi väestön kasvun takia ja ilman kansainvälistä kauppaa paljon pahemmassa tilassa kuin se tällä hetkellä on.
Vielä viimeinen asia: WTO:n vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksen neuvotteluihin yritetään sisällyttää liian monia asioita, liian monia muun tyyppisiä aiheita ehkä omatunnon suojelemiseksi, kun ja ajattelen tässä kuolemanrangaistusta Euroopan unioni ei onnistu omassa päämajassaan tai YK:ssa luomaan yhteistä rintamaa ja löytämään voimaa määrätäkseen eräistä asioista. Ja sitten halutaan keskustella kuolemanrangaistuksesta ja muista asioista paikoissa, jotka eivät ole siihen sopivia, eli paikoissa, joissa synnytetään kauppasopimuksia

Maat
Arvoisa puhemies ja arvoisa komission jäsen Lamy, haluaisin viitata siihen, että vapaakaupan lisääminen tarjoaa mahdollisuuksia myös Euroopalle. Sitä meidän ei tarvitse pelätä. Samalla ei saa käydä niin, että maailmasta tulee uuden WTO-sopimuksen myötä tosiaan taloudellisesti rikkaampi mutta samalla köyhempi kulttuurin ja ympäristön alalla tai maa- ja puutarhatalouden alalla ja että menetämme silloin asioita, jotka ovat Euroopalle oleellisen arvokkaita. Tässä asiassa täytyy löytää tasapaino. Sen vuoksi olen hyvin tyytyväinen Schwaigerin mietintöön, koska juuri tämä mietintö osoittaa, että ymmärrämme muuhun maailmaan nähden pitää kiinni siitä, mikä on meille oleellisen arvokasta, ja koska tämä mietintö luo yhteyden poliittisten realiteettien ja sen välille, mitä me parlamentaarikkoina voimme puolustaa kansalaisille. On oleellista, että tulkitsemme, mitä Euroopassa tapahtuu.
Minulla on vielä pari huomautusta maa- ja puutarhataloudesta. Neuvoston edustaja sanoi tänä aamuna, että Berliinin sopimus on näiden neuvottelujen lähtökohta, mutta hän sanoi samalla, että maatalous voisi muodostua suureksi ongelmaksi, ja mielestäni tässä asiassa Euroopan täytyy olla hyökkäävämpi. Huomatkaa, että olemme kaupparyhmittymänä suurin tuoja ja toiseksi suurin viejä. Samalla kaikista maa- ja puutarhatalouden sekä maaseudun kehittämisen määrärahoista on muutamien vuosien aikana käytetty vain 10 prosenttia tuotetukeen. Jos laskemme kansalliset määrärahat tähän mukaan, meidän on todettava, että Euroopassa vain 2 prosenttia valtion menoista käytetään maa- ja puutarhatalouteen ja maaseudun kehittämiseen. Jos ajattelemme tätä kymmentä prosenttia, joka käytetään tuotetukeen, se on maailmanlaajuisesti katsottuna hyvin pieni summa. Kaikille niille, jotka haluavat purkaa maatalouspolitiikan WTO:n puitteissa, haluan kuitenkin viitata siihen, että Euroopalla on omat standardinsa ympäristöasioissa, eläinten hyvinvoinnissa ja kuluttajansuojassa. Se, joka vaatii eurooppalaisen maatalouspolitiikan purkamista, vaatii samalla kaiken sen purkamista, mitä olemme Euroopassa saavuttaneet maaseutupolitiikassa, eläinten hyvinvoinnissa ja hyvinvoinnissa yleensä. Tämä tarkoittaa, että haluan myös kannattaa eurooppalaisia standardeja ja että parlamenttina meidän täytyy seistä Schweigerin mietinnön takana, koska se tarjoaa takeet vapaammasta kaupasta ja samalla siitä, että se, mistä olemme Euroopassa ylpeitä, säilytetään.

Miguélez Ramos
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, maailmassa, jossa on yhä enemmän keskinäisiä riippuvuuksia ja jossa omat ongelmamme vaikuttavat yleensä myös muihin, meidän on pakko tehdä yhteistyötä muiden maiden kanssa, jotta voimme hoitaa asianmukaisesti maapallomme luonnonvaroja noudattaen kaikille yhteisiä sääntöjä. Arvoisa komission jäsen, kalastus on herkkä ala, josta vuosituhannen vaihteen kierroksella täytyy keskustella sen erityispiirteiden mukaisesti ja käsittelemällä sitä maataloustuotteiden yhteydessä, kuten perustamissopimuksessa todetaan. Kalastuksessa ja maataloudessa on nimittäin meille eurooppalaisille yhteisiä piirteitä. Kumpikin toiminta liittyy luonnon kestävään hyväksikäyttöön, ja kumpikin vaikuttaa unionin alueen taloudelliseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen. Kalastus ja maatalous turvaavat sosioekonomisen rakenteemme säilymisen, ja niillä on elintärkeä asema elintarvikemarkkinoillamme. Arvoisa komission jäsen Lamy, kalat eivät ole kenkiä eivätkä ruuveja. Niitä ei näin ollen pidä sotkea Seattlessa muihin kuin maataloustuotteisiin.
Maatalous ja kalastus antavat meille ravintoa. Markkinoiden väistämätön maailmanlaajuistuminen ei saa merkitä sitä, että elintarviketurvallisuutemme tai työntekijöidemme sosiaalisten oikeuksien taso laskee, eikä se saa myöskään merkitä sitä, että unohdamme unionin epäsuotuisat alueet.

De Clercq
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisat kollegat, tulevan Seattlen maailmankaupan neuvottelukierroksen täytyy laajentaa ja vahvistaa oikeudenmukaisen ja vapaan maailmankaupan perustaa. Meidän täytyy tarttua kaksin käsin tähän ainutlaatuiseen tilaisuuteen puuttua tulevaisuuden ongelmiin. Siksi on tärkeää, että emme pysyttele neuvotteluissa kahdessa aiheessa, nimittäin maataloudessa ja palveluissa. Muissa tärkeissä aiheissa tarvitaan ratkaisua kansainvälisellä tasolla. Niinpä täytyy saada aikaan tiukemmat säännöt ympäristöstä ja työstä, täytyy kehittää tehokasta kilpailupolitiikkaa, ja on tärkeää, että elintarviketurvallisuuden osalta määritellään sopivat toimenpiteet.
Siksi en myöskään ymmärrä, miksi jotkut suhtautuvat niin epäilevästi ja jopa vihamielisesti näihin tuleviin maailmankaupan neuvotteluihin. Syynä tähän on ehkä puutteellinen ja liian vähän avoin politiikka. Siksi nyt on Maailman kauppajärjestön aika profiloitua selkeästi ja osoittaa tärkeytensä Maailman kauppajärjestönä. Vapaakauppa ei ole ruma sana. Kaupan vapauttaminen, joka tapahtuu yhtäläisillä ja oikeudenmukaisilla ehdoilla, luo maailmanlaajuistumiselle inhimilliset kasvot. Oikeudenmukaiseen ja moitteettomaan maailmankauppaan nimittäin kuuluu huomion kiinnittäminen ekologisiin ja sosiaalisiin näkökohtiin, ja siinä otetaan huomioon kaikki osanottajat, siis myös kehitysmaat.
Voin vain ilmaista toiveeni siitä, että Euroopan unionin neuvottelijat vaikuttavat neuvottelujen tulokseen, jotta myös Maailman kauppajärjestön perustavaa laatua oleva olemassaolon oikeutus kansainvälisenä organisaationa tulevaisuudessa vahvistetaan heti.

Gahrton
Arvoisa puhemies, Kiinan ja USA:n solmiman WTO-jäsenyyttä koskevan sopimuksen jälkeen, minun pitäisi ehkä suhteista Kiinan kansantasavaltaan vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajana olla yhtä riemuissani kuin kansainvälisten rahamarkkinoiden. " Nyt Kiinasta tulee nykyaikainen" , sanotaan. " Sen vuoksi siitä tulee myös demokraattinen." Eräs kommentoija uskoo jopa, että Kiinan kommunistipuolueen valtamonopoli murtuu, sillä WTO-jäsenyys merkitsee viestintävapautta, muun muassa esteetöntä viestintää Internetin avulla. Voimme vain toivoa, että näin käy. Eikö yhtä hyvin voi kuitenkin käydä niin, että kaupunkivähemmistöä suosiva taloudellinen kasvu vahvistaa hallitusta, samalla kun se luo kymmeniä miljoonia uusia työttömiä, koska valtionyritykset jätetään häikäilemättä syrjään, eikä sosiaalisia turvaverkkoja ole, ja samalla kun uusi maataloudessa vallitseva kilpailu jättää miljoonia talonpoikia työttömiksi?
Kiinasta ei voi tulla WTO:n jäsentä ilman EU:n suostumusta. Sen vuoksi toivon todella, että Euroopan komissio kiinnittää Kiinan kanssa käymissään neuvotteluissa huomiota kaikkiin sosiaalisiin ja ekologisiin näkökohtiin, jotka amerikkalaiset mitä ilmeisimmin jättivät huomioon ottamatta neuvotellessaan kiinalaisten kanssa.

Alyssandrakis
Arvoisa puhemies, maailmanmarkkinoiden jakaminen WTO:ssa ei ole tapahtunut kansojen eikä työntekijöiden etujen pohjalta. Uuden neuvottelukierroksen avulla suurpääoma pyrkii hävittämään viimeisetkin esteet vapaan toimintansa ja maailmanherruutensa tieltä. Markkinoiden täydellinen vapauttaminen, tukien poistaminen ja WTO-neuvottelut sijoitusten loukkaamattomuudesta tekevät pienistä maista vahvempien panttivankeja ja kansoista monopolien työrukkasia. Jopa koulutus-, terveys- ja kulttuuripalveluiden kaupallistamisen tavoitteena on poistaa monia työväenluokan ja yleisesti ottaen kansojen tällä vuosisadalla saavuttamia oikeuksia.
Emme usko, että Euroopan unionin maiden hallitukset puolustavat kansojensa etuja. Päinvastoin, ne yrittävät tavoitella parempaa käyttöä eurooppalaisille monopoleille kilpailussa muiden imperialististen keskusten eli USA:n ja Japanin kanssa. Me Kreikan kommunistipuolueen europarlamentaarikot äänestämme Schwaigerin mietintöä vastaan, koska se asettuu suurpääoman suunnitelmien puolelle hyökkäyksessä työväestöä ja koko maailman kansoja vastaan. Sääntöjen, joita kansainvälisissä suhteissa ja kaupassa on noudatettava, pitää kunnioittaa yhteiskunnallisia perusoikeuksia, palvella työntekijöiden etua, tukea vähiten kehittyneiden maiden kehitystä, kunnioittaa ympäristöä ja luoda edellytykset kaikkien kansojen kehitykselle.

Nobilia
Arvoisa puhemies, Schwaigerin mietinnössä pitää antaa arvoa nimenomaan yritykselle sovittaa jotain sellaista, mikä tähän mennessä on osoittautunut mahdottomaksi, ja esittelijän varmasti huomattavan ponnistelun huomaa jo ensimmäisestä johdanto-osan kappaleesta, jossa monenvälisten suhteiden ansiosta saavutetun maailmanlaajuisen kaupan voimakkaan lisääntymisen tunnustamista ei voi olla vertaamatta siihen, että maailmasta jää puuttumaan taloudellisten eriarvoisuuksien merkittävä lasku.
Tässä ei ole kyse siitä, että ilmaistaan ristiriitaisuutta ja että pyritään saavuttamaan suurempi tehokkuus monenvälisten suhteiden järjestelmälle vaan pikemminkin siitä, että kiinnitetään suurempaa huomiota eräisiin tärkeisiin näkökohtiin. Jos ensimmäinen niistä koskee eriarvoisuuksien olemassaolon jatkumista kehitysmaiden ja teollistuneiden maiden välillä, niin sen lisäksi on olemassa myös sosiaalisten oikeuksien polkemista, jota syntyy teollisuusmaissa koko ajan. Emme voi kieltää sitä, ettei Euroopan lähentymiskehitys yhtenäisvaluutan käyttöön ottamiseksi olisi tuonut tullessaan kasvun ja kehittymisen mahdollisuuksia ja tilaisuuksia kaikille jäsenvaltioille. Tällä hetkellä meillä on kuitenkin edessämme erilainen lähentymiskehitys, joka toteutuu ennen kaikkea alueellisten makrokontekstien välillä ja jossa Euroopan unioni ei todellakaan näytä esittäytyvän vahvoissa asemissa, ja sillä on siten se riski, että sen taloudelliset ominaispiirteet - jotka nojautuvat pieniin ja keskisuuriin yrityksiin ovat vaarassa, samoin kuin kulttuuriset ja sosiaaliset ominaispiirteet. Ei uskota, että tähän viimeiseen asiaan voi liittyä palveluita, joilla säädellään julkisia suojeluita ja velvoitteita, kuten koulu, sosiaaliturvajärjestelmiä johon kuuluu terveydenhuolto ja eläkejärjestelmät.
Toinen seikka koskee maataloutta, jonka hyväksi, yhdessä suuremman kaupan vapauttamisen kanssa kehitysmaiden tukemiseksi, pitää vaatia ei ainoastaan yhteisön periaatteiden ylläpitämistä ympäristöpolitiikan tukemista, elintarvikepolitiikan määrittelyä kuluttajien suojelemiseksi vaan myös ominaispiirteiden ja tyypillisten kansallisten maataloustuotteiden suojelua.
Kolmas piirre koskee investointeja ja niihin liittyviä sääntöjä, mutta myös paikallisia ehtoja niiden toteuttamiseksi. Hintoihin ja veroihin liittyvä etu on ensimmäisten ehtojen joukossa, ja edellytyksenä pitäisi olla ainakin se, että rahalaitokset, ellei jopa korkokannat yhdenmukaistetaan. Tämän lisäksi valtioiden tunnustama etuoikeus tällaisessa politiikassa pitäisi tulkita myös niiden mahdollisuutena soveltaa sitä eri tavoin maan sisäisellä alueella, muuten menettelyiden yksinkertaistamisen lisäksi ainoaksi ehdoksi jäisi työn joustavuus. Me kuitenkin toivomme, että tässä asiassa voidaan omaksua ILO:n periaatteet ja siihen liittyvät sopimukset alkaen alaikäisten työnteon suojelemisesta.
Lopuksi me toivomme, että parlamentti voisi omaksua aktiivisen roolin WTO:n vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksessa ja aloittaa alustava tutustuminen komission laatimaan tutkimukseen, joka koskee uuden säätelyvaiheen seurausten otaksuttuja vaikutuksia.

García-Margallo Y Marfil
Arvoisa puhemies, minua edeltänyt puhuja totesi, että tässä mietinnössä pyritään sovittamaan yhteen se, mikä on ollut mahdotonta. Mielestäni hän on oikeassa, minkä vuoksi esittelijän työ, josta lausun hänelle kiitokset, on sitäkin kunnioitettavampaa ja ansiokkaampaa. Lisäksi se korostaa edessämme olevan tehtävän hankaluutta.
Tarkastelimme parlamentissa muutama kuukausi sitten monenvälistä sijoitussopimusta koskenutta mietintöä, jonka alussa sanottiin hyvin mahtipontisesti, että käsittelimme tuolloin maailmantalouden perustuslakia. Mikäli tuo piti silloin paikkansa, se pitää paikkansa sitäkin suuremmalla syyllä nyt, kun keskustelemme maataloudesta, palveluista, teollis- ja tekijänoikeuksista ja suorista sijoituksista.
Se on hyvin vaikea kysymys, kun - kuten esittelijä alussa sanoi - kyse ei ole vapaakaupan tukemisesta vaan oikeudenmukaisen vapaakaupan tukemisesta. Ja jotta vapaakauppa olisi oikeudenmukaista vapaakauppaa, on selvää, että meidän on sovitettava kauppasäännöt yhteen sellaisten sääntöjen kanssa, jotka liittyvät ympäristönsuojeluun, työntekijöiden oikeuksiin, eurooppalaiseen maatalousmalliin tai kuluttajansuojaan. Aiomme lyhyesti sanottuna keskustella käytännöllisesti katsoen kaikesta, kaikista aloista ja kaikista yhteisön politiikoista.
Sen vuoksi tärkeää on tällä hetkellä se, miten meidän pitää edetä. Tässä mietinnössä esittelijä ja myös minä tuemme sitä, että komissio olisi pääosassa. Pyydämme jäsenvaltioita yhdistämään voimansa komission tueksi; pyydämme komissiota ottamaan huomioon jäsenyyttä hakeneiden sekä assosioituneiden maiden näkemykset ja tarpeet ja pyydämme hallitustenvälistä konferenssia laajentamaan komission neuvotteluvaltuuksia.
Ja koska rakkauteen vastataan rakkaudella, tämä kaikki on kuitenkin mahdollista, jos komissio vastaa parlamentille ja antaa sen olla mukana ja auttaa sektorikohtaisia suosituksia, neuvotteluohjeita ja perussopimusten hyväksymistä koskevassa neuvottelustrategiassa. Ainoastaan tällöin, arvoisa komission jäsen, voimme ymmärtää toisiamme näinä kolmena vuotena, sillä - uskokaa pois - minun pöytäni ja kaikkien kollegojeni pöydät ovat tällä hetkellä täynnä asianomaisilta aloilta saapuneita papereita ja pyyntöjä, ja voimme tehdä ne tyytyväisiksi ainoastaan, jos komissio pystyy toteuttamaan meidän vaatimuksemme. Kuten Tenorio sanoi, "jos niin teette, niin Jumala teidät palkitkoon, ja jos ette, niin hän teitä rangaiskoon" .

Désir
Arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, olen sitä mieltä, että Euroopan on korostettava kolmea suurta periaatetta vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksella.
Ensimmäinen periaate on se, että kierroksen tavoitteena on oltava kehityserojen vähentäminen, päinvastoin kuin on tapahtunut aikaisempien neuvottelukierrosten seurauksena. Afrikan maanosan osuus maailmankaupasta on nykyään alle 3 prosenttia. Monenvälisen kauppajärjestelmän säännöissä on otettava huomioon eri maiden tilanteissa, voimavaroissa ja kehitystasoissa olevat erot. Vapaakauppa, jossa ei oteta huomioon muita asioita, vahvistaa vahvoja ja heikentää heikkoja. Tämän vuoksi emme voi hyväksyä etelän maiden ja erityisesti AKT-maiden kanssa tekemämme yhteistyön periaatteiden kyseenalaistamista, ja viittaan tällä tietysti Lomén sopimukseen.
Olen päinvastoin sitä mieltä, että meidän on korostettava muutama viikko sitten pidetyssä EU:n ja AKT:n yhteisessä edustajakokouksessa tekemiämme sitoumuksia. Euroopan on vietävä Seattleen näkemys maailmanlaajuistumisesta, joka on vastakkainen yhden suurvallan hallitsemalle maailmalle. Euroopan on päinvastoin edistettävä näkemystä, joka perustana on moninapainen maailma, ja kannustettava luomaan alueellisia yhteisöjä, jotka ovat yhdentyneet taloudellisesti ja poliittisesti, mihin olemme itsekin pyrkineet 40 vuoden ajan. Miten voisimme kieltää muilta sen, minkä olemme sallineet itsellemme sodan jälkeen teollisuutemme, maataloutemme ja taloutemme elvyttämiseksi?
Toiseksi WTO:n toimintaa on rajoitettava, sen tehtävät on rajattava tiukasti ja sen toimivallan ulkopuolelle on jätettävä alat, jotka liittyvät yhteiskuntien olemukseen ja joiden on kuuluttava tulevaisuudessakin kansalaisten ja heidän valitsemiensa toimielinten itsenäiseen päätösvaltaan. Koulutus, terveys, julkiset ja sosiaaliset palvelut, julkinen liikenne ja kulttuuri ovat kaikki aloja, joita ei voida panna peliin kauppaneuvotteluissa ja joista ei voida päättää kansainvälisessä kauppatuomioistuimessa. Meidän on sanouduttava irti kaiken kaupallistavasta kilpajuoksusta.
Kolmanneksi meidän on puolustettava normien hierarkiaa koskevaa periaatetta. Yleismaailmallinen ihmisoikeuksien julistus vuodelta 1948, kansainvälisen työjärjestön yleissopimukset ja ympäristöä koskevat yleissopimukset ovat sisällöltään tärkeämpiä kuin kaupankäyntiä koskevat säännöt. Emme oikein voi tuomita valtiota sillä perusteella, että se soveltaa ennalta varautumisen periaatetta, suojelee ympäristöään tai kieltäytyy tuomasta tuotteita, jotka on todistetusti valmistettu lapsityövoimin. WTO:n päätöksestä on sen sijaan voitava vedota kansainväliseen työjärjestöön tai Yhdistyneiden Kansakuntien toimivaltaisiin elimiin. Uuden neuvottelukierroksen lähestyessä on hämmästelty kansalaisyhteiskunnan ja kansainvälisen julkisen mielipiteen kiivasta osallistumista keskusteluun. Tämä kehitys on mielestäni erinomaista, koska se on paras tae siitä, että näitä haasteita ei voida sivuuttaa tulevissa neuvotteluissa.

Pohjamo
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää herra Schwaigeria tasapainoisesta mietinnöstä. Olemme aloittamassa maailman kehityksen ja hallittavuuden kannalta merkittävän prosessin Seattlessa. Maailma tarvitsee myös pelisääntöjä ja normeja, pelkkä kilpailu ei ole hyväksi, vaikka WTO-prosessilla ensisijaisesti pyrimmekin tehokkaampaan kaupan järjestelmään. Haaste on suuri. EU on edistämässä kolmannen maailman kestävän kehityksen ja sosiaalisen oikeudenmukaisuuden haasteiden ratkaisua. Tässä tavoitteessa on pysyttävä lujana. Vaikka maailmankaupan vapauttaminen merkitsee taloudellisia etuja ja hyvinvointia, on siihen suhtauduttava myös kriittisesti. Elintarvikkeiden tuotannossa vapaamman kaupan lisäksi olisi puhuttava paitsi varovaisuusperiaatteesta myös lähituotannon suosimisesta ja alueellisten ruokaketjujen kannustamisesta. Ruokaturvallisuuden paras takuu on elintarvikeketjun läpinäkyvyys ja selkeiden valvonta- ja vastuusuhteiden olemassaolo.
EU:lla tulee olla selvä tärkeysjärjestys neuvotteluissa. Pelkistäen voidaan sanoa, että eurooppalaisen perhemaatalouden kannattavuus on tae ruoan puhtaudelle. Siksi tärkein asia WTO-neuvotteluissa on riittävien tukien turvaaminen kannattavuuden varmistamiseksi. Siksi myös sinisen laatikon olemassaolo vihreän laatikon ohella on oleellista eurooppalaisen mallin säilyttämiseksi. Maatalous- ja ruokaturvallisuuskysymyksissä ei saa tehdä lehmänkauppoja. Vaikka teollisuustuotteissa ja palveluissa pyritäänkin vähentämään tuonnin esteitä, se ei saa tapahtua terveyden kustannuksella.

Vachetta
WTO:sta, joka luotiin kaupan vapauttamisen nopeuttamiseksi, on tullut yksi uuden kansainvälisen järjestyksen tukipilareista. Sen lisäksi, että se liittyy maailmanlaajuistumiseen, se pyrkii myös saavuttamaan laillisen muodon ja pätevyyden pystyäkseen toteuttamaan markkinadiktatuurin. Se tukee aktiivisesti uusliberalistisen politiikan harjoittamista, mikä merkitsee hyökkäyksiä julkisia palveluja ja työtä, terveyttä ja elintarviketurvallisuutta koskevia oikeuksia sekä ympäristöä vastaan.
Seattleen lähetettävä Euroopan unionin valtuuskunta kannattaa valitettavasti liberalistista ideologiaa. Se vaatii WTO:n valtuuksien laajentamista, mikä tuomitaan täysin niissä yhdistyksissä ja järjestöissä, jotka ovat ryhtyneet vaatimaan selvitystä WTO:n toiminnasta viimeisten viiden vuoden aikana ja samalla tulevien neuvottelujen lykkäämistä. Me kannatamme tätä lähestymistapaa, ensimmäistä askelta kohti kapitalistisen maailmanjärjestyksen vakavaa kyseenalaistamista. Tästä syystä emme voi hyväksyä Schwaigerin mietintöä.

Hansenne
Arvoisa puhemies, muutama viikko sitten puhuin täällä sen puolesta, että me eurooppalaiset omaksuisimme vahvan, uskottavan ja johdonmukaisen kannan siitä, että kaupan vapauttamiseen on lisättävä sosiaalinen ulottuvuus. Ja olen iloinen siitä, että komissio, neuvosto ja parlamentti ovat yksimielisiä tästä asiasta.
Yksimielisyys perustuu kansainvälisen työjärjestön vuonna 1998 hyväksymän työntekijöiden perusoikeuksien julistuksen noudattamiselle. Julistuksessa otetaan huomioon sekä kehitysmaiden edut siksi ne hyväksyivätkin sen, Kiina mukaan luettuna että työntekijöiden oikeudet. Ja siksi myös ammattijärjestöt hyväksyivät sen. Nyt tämä julistus on saatava toteutettua varmistamalla, että sitä noudatetaan myös Maailman kauppajärjestön käytävillä.
Arvoisa ministeri, arvoisa komission jäsen, vakavamielisen yhteistyön aikaansaaminen tavalla tai toisella WTO:n ja ILO:n välille ei ole mielestäni mahdoton tehtävä. Tämäkin syy puoltaa sen onnistumista.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, uusi kauppaneuvottelukierros pidetään viisi vuotta Uruguayn-kierroksen päättymisen jälkeen. Meidän parlamentin jäsenten - mikä on loogista - täytyy täällä tuoda julki äänestäjiemme huoli tästä neuvottelukierroksesta, joka tulee olemaan erittäin tärkeä.
Siinä on eräs osa-alue, josta voidaan sanoa, että meillä on siitä huonoja kokemuksia. Tarkoitan tässä riitojenratkaisumenettelyä. Meillä on ollut kaksi merkittävää kiistaa - banaanikiista ja hormonikiista -, jotka Euroopan unioni on hävinnyt, ja lisäksi on ollut eräs kiista, jota emme ole edes uskaltaneet viedä riitojenratkaisuelimeen: tarkoitan tässä eurooppalaisiin yrityksiin sovellettavia yhdysvaltalaisia Helms-Burtonin ja d' Amaton eksterritoriaalisia lakeja. Minulla on sellainen vaikutelma, että tätä asiaa täytyy muuttaa maailmankonferenssissa, maailmanlaajuisella neuvottelukierroksella. Mielestäni Euroopan unionin täytyy nähdä, miten riitojenratkaisumekanismia sovitetaan eri tarpeisiin.
Neuvottelukierrokseen liittyy muitakin oikeudellisia näkökohtia, sillä Maailman kauppajärjestöstä tehty sopimus ei ole ainoa sopimus. On olemassa muitakin kansainvälisiä sopimuksia, kuten Maailman työjärjestön ja Maailman henkisen omaisuuden järjestön puitteissa neuvotellut sopimukset sekä monenväliset ympäristösopimukset. Toivon, että näitä näkökohtia käsitellään Seattlen konferenssissa, niin että uusilla Maailman kauppajärjestön puitteissa neuvotelluilla sopimuksilla olisi asianmukainen oikeudellinen kytkös.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, uusi WTO-kierros lähettää signaalejaan, joita ei voi olla kuulematta. Ovathan esimerkiksi jopa Amerikka ja Kiina nyt lähentyneet toisiaan WTO:n kysymyksessä. Olemme EU:n ja Kiinan suhteiden valtuustossa pyrkineet jo vuosikausia juuri tähän. Osaltaan meidän muovaamamme historian pyörät pyörivät siis kuitenkin rakentavasti ja edistyksellisesti edellyttäen, että kauppaa käyvien näkemykset ja ideat, pysyvyys ja vetovoima ovat vakuuttavia. Tämä pätee horisontaalisesti, mutta myös alakohtaisesti. Tämä pätee näin ollen tietysti myös ja aivan erityisesti merialalla.
Vesitiet yhdistävät maapallomme maanteitä ja mantereita, ja vesissä on runsaasti vielä käyttämättä jääneitä luonnonvaroja. Merenkulku ja laivanrakennus voivat nykyään päästä taas nousujohteiseen asemaan uuden tekniikan kehityksen myötä. Kukapa olisi uskonut sitä vielä vähän aikaa sitten? Taistelemme myös kalatalouden alalla tällaisesta myönteisestä merkityksestä. Huolimatta pohjimmiltaan erilaisesta luonnonvarojen hallintamenetelmästä vetoan sen vuoksi esimerkiksi maatalousvaliokunnan esittelijä Cunhaan, että hän ottaisi huomioon myös kalataloussektorin, erityisesti koska Cunha on myös koordinaattorini kalatalousvaliokunnassa.
Kukapa haluaisi kiistää, että tehokas kalastustoiminta muodostaa niukasta talousarviostaan huolimatta huomattavan osan EU:n dynaamista kauppa- ja talouspolitiikkaa ja että sitä on pidettävä itsenäisenä talouden alana ja merkittävänä ravintotalouden haarana. Kyse on myös suuresta määrästä alueellisen tason työpaikkoja - EU:ssa, kolmansissa maissa, maailmanlaajuisesti. Jos menetämme ne, heikennämme jo muutenkin rakenteeltaan heikkoja alueita ja toimimme silloin edesvastuuttomasti! Varokaamme kuitenkin pitämästä WTO:ta patenttiratkaisuna kaikkiin ongelmiimme. Vain terveet lähtöasemat kotikentällä voivat saada kilpailijat vakuuttumaan maapallollamme. Myös kokonaan vapautetut markkinat merkitsevät mahdollisesti sellaista kalavarojen riistoa, joka ylittää niiden uusiutumiskyvyn.
Toivon meille siis vastuullista, kestävää ja kumppanuuteen perustuvaa kalastusta ja toivotan Schwaigerille ja hänen työryhmälleen menestystä neuvotteluissa, myös meidän eduksemme.

Seguro
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa ministeri, hyvät kollegat, käytän puheenvuoron tuodakseni esiin eräitä näkökohtia, joita monet Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen toverini ovat jo korostaneet ja joista ilmenee, että suhtaudumme myönteisesti uuteen neuvottelukierrokseen, mutta emme millaiseen neuvottelukierrokseen tahansa.
Kantamme sisältyy itse asiassa jo sosialistiseen ajattelutapaamme: kannatamme markkinataloutta, mutta vastustamme markkinoiden hallitsemaa yhteiskuntaa. Ja juuri tuon ajattelutavan vuoksi näkökantamme poikkeaa niistä kahdesta, toisilleen vastakkaisesta näkemyksestä, joista Seattlen tulossa olevaa huippukokousta koskevassa lähestymistavassa on kyse. Toisen näkemyksen mukaan markkinat eivät synnytä rikkautta; me taas olemme sitä mieltä, että markkinat synnyttävät rikkautta. Mutta samalla ajattelemme myös toisella tavoin kuin ne, joiden mielestä markkinat ratkaisevat kaiken.
Me sosialistit kannatamme näkemystä, jonka mukaan markkinat myötävaikuttavat rikkauden syntymiseen, mutta markkinoita on myös tarpeen säännellä, jotta rikkaus voitaisiin jakaa tasapuolisesti ja kunnioittaen kestävän kehityksen periaatteita, joista meidän on kaikkien voitava hyötyä. Tämä on toisenlainen näkemys, tämä poikkeaa molemmista jo mainitsemistani näkemyksistä, tämä on vaativa ja kriittinen näkemys, ja se tulee olemaan meidän toimintamme perustana seuraavien WTO-neuvottelujen osalta.

Hieronymi
Arvoisa puhemies, haluan esittää kolme lyhyttä huomautusta, jotka koskevat vuosituhannen vaihteen kierrosta ja kulttuurista monimuotoisuutta. EU on menestystarina: talousyhteisö, joka on panostanut avoimiin markkinoihin ja tuonut ihmisille sosiaalista turvallisuutta ja taloudellista hyvinvointia. Euroopan unioni ei tosin ole vain talousyhteisö, se on myös arvoyhteisö. Nämä arvot ja Euroopan kulttuurisen monimuotoisuuden turvaaminen ovat nimenomaan maailmantalouden vahvistumisen aikaan välttämättömiä.
Haluan sen vuoksi lausua erityiset kiitokseni esittelijä Schwaigerille, joka on erinomaisella tavalla sisällyttänyt tämän Euroopan kulttuuriperinnön vahvistamisen vuosituhannen vaihteen kierrosta koskevaan mietintöön.
Meillä on nyt kaksi tavoitetta. Toisaalta ei saa estää sähköisten palvelujen dynaamista kehitystä. Sitä on päinvastoin helpotettava, sillä se varmistaa tulevaisuudessakin varmoja työpaikkoja Euroopassa ja maailmanlaajuisesti paremmin kuin mikään muu ala. Toisaalta meidän eurooppalaisen kulttuuriperintömme monimuotoisuutta on voitava tukea ja edistää myös tulevaisuudessa jäsenvaltioidenkin tukitoimenpiteillä.
Schwaigerin mietintö mahdollistaa molemmat tavoitteet. Siksi se on ansainnut meidän kaikkien laajan kannatuksen.

Murphy
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella parlamentin jäsen Schwaigeria. Samalla kun korostan, että WTO:n vuosituhannen vaihteen kierroksen on oltava mahdollisimman kattava, niin että jokainen voi hyötyä siitä, haluaisin kiinnittää huomion kolmeen asiaan.
Olen hyvin tyytyväinen siihen, että parlamentti, komissio ja neuvosto ovat korostaneet eläinten hyvinvointia esityksissään. Se on tärkeä kysymys kansalaisille, se on tärkeä kysymys useille meille parlamentissa, ja on tärkeää, että siitä keskustellaan Seattlessa. Mielestäni meidän on myös otettava opiksemme monenvälisestä sijoitussopimuksesta saamistamme kokemuksista. Kyllä, Seattlessa on mahdollista tarkastella kilpailua ja investointeja, mutta on tärkeää, että niitä käsitellään läpinäkyvästi ja avoimesti. WTO:n on selvitettävä kansalaisilleen, mitä se tekee, jollei se halua ottaa sitä riskiä, että vapaakaupan saama kannatus heikkenee. On yhtä tärkeää järjestää mahdollisimman laaja kuulemistilaisuus, niin että mahdollistetaan eri mielipiteiden kuuleminen ja ymmärtäminen, kun tarkastelemme kilpailua ja investointeja.
Kolmas kohta on itse riitojenratkaisujärjestelmä. Se oli epäilemättä Uruguayn kierroksen suuri saavutus, mutta siihen liittyy ongelmia. Seattlessa nämä puutteet on korjattava noudattamalla jälleen kerran avoimuutta ja parantamalla riitojenratkaisujärjestelmään osallistuvien oikeuksiin ja velvollisuuksiin liittyvää varmuutta. Näin saamme arvokkaan mahdollisuuden löytää ratkaisu maailmankauppaan.
Lopuksi, meidän ei tule koskaan unohtaa sitä, että maailmanlaajuistumisessa on hyvin suurelta osin kyse ihmisistä, se liittyy elintasoon, ympäristöön, kulttuuriin, moraaliin ja etiikkaan. Toiset pelkäävät WTO:ta, toiset pelkäävät maailmanlaajuistumista, toiset pelkäävät kasvun, markkinoiden, teknologian ja tieteen saavutuksia. Uskon kuitenkin, että tekemällä avoimesti yhteistyötä yhteisen tavoitteen puolesta, joka on elämänlaadun parantaminen kaikkialla maailmassa, voimme itse asiassa saattaa hämilleen maailmanlaajuistumisen arvostelijat ja osoittaa, että maailmanlaajuistuminen ja vapauttaminen voivat olla aidosti ratkaiseva voima hyvään suuntaan.

Flemming
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, maailmantaloutta vastassa on nykyään samankaltaisia ongelmia kuin 13 vuotta sitten ennen Uruguayn kierroksen alkamista. Joudumme kohtaamaan kasvun yleisen heikkenemisen maailmassa, jossa väestönkasvu on räjähdysmäinen. Tässä maailmassa elää 6 miljardia ihmistä, yksi miljardi näkee nälkää, ainakin 30 miljoonaa ihmistä kuolee vuodessa, niiden joukossa järkyttävän paljon lapsia. Ja meidän tämän maailman rikkaiden velvollisuutena on pyrkiä vähentämään tämän maailman kurjuutta ja nälkää.
Olen vahvasti vakuuttunut siitä, että kaupan vapauttamisen ja laajentamisen jatkaminen WTO:n puitteissa myötävaikuttaa kasvun ja työllisyyden edistämiseen myös kehitysmaissa.
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan yleisesittelijänä WTO-neuvottelujen osalta haluaisin kiittää Schwaigeria aivan erityisen sydämellisesti hänen kauppaan ja ympäristöön liittyvistä selkeistä sanoistaan. Tämä ei sentään ole ollut kovin itsestään selvää. Mutta kun parlamentti on huomenna hyväksynyt Schwaigerin mietinnön, me kaikki olemme antaneet kannatuksemme sille ja päättäneet, että ympäristönsuojelun ajatus täytyy ottaa huomioon maailmankaupan kaikilla aloilla, ei siis mitään häilyvää voi- tai pitäisi-ilmaisua vaan täytyy.
Uskon, että kuljemme kohti erittäin jännittäviä neuvotteluja. Meillä eurooppalaisilla - tästä on puhuttu tänään varsin usein - tulee aivan varmasti olemaan historiallinen rooli.

Lienemann
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Marrakechissa meille luvattiin arvio aikaisemmasta neuvottelukierroksesta ennen uusien neuvottelujen aloittamista. Arviota ei nyt ole, ja siihen on yksinkertainen syy: arvio ei olisi myönteinen. Siinä sanottaisiin, että liberalistiset opit ja se vanha teoria, jonka mukaan kaupankäynnin lisääminen luo vaurautta, on heitettävä romukoppaan. Kauppa on 50 vuodessa kasvanut 17-kertaiseksi, kun olemme samaan aikaan tuottaneet vain kaksi kertaa enemmän tavaroita maapallollamme. Romukoppaan heitettäisiin myös se käsitys, että kolmannen maailman maiden asema on parantunut. Eriarvoisuus on lisääntynyt jatkuvasti niin kolmannessa maailmassa kuin meilläkin. Arviossa sanottaisiin, että suuntaa on muutettava, ja juuri tätä me pyydämme teiltä, arvoisa komission jäsen. Suunnan muuttaminen merkitsee ensinnäkin sitä, että jo olemassa olevaan sovittuun pakettiin on saatava todellisia sosiaali- ja ympäristöalan säännöksiä sen sijasta, että niissä viitataan epämääräisesti normeihin, joita ei koskaan sovelleta. Se merkitsee todellakin ympäristön ja sosiaalisen suoranaisen polkumyynnin logiikan vastustamista. Arviossa käytettäisiin sanaa " varovaisuus" , jotta ei avattaisi Pandoran lipasta muilla aloilla, ja viittaan erityisesti investointeihin. Parlamentti on sanonut " ei" MAI:lle. Se on sanonut " ei" painavien syiden vuoksi, ja teidän, arvoisa komission jäsen, on omaksuttava nämä näkemykset, jotta investointialalla vältetään ne tuhoisat seuraukset, joita olemme havainneet muilla aloilla.
Lopuksi arviossa tuomittaisiin elävien organismien patentoitavuus, se, että elämästä, kasveista, kaikesta tulee kauppatavaraa. 1900-lukua on leimannut syvä humanismin kriisi muukalaisvihan ja kansanmurhien myötä. En haluaisi, että myös 2000-lukua leimaa humanismin kriisi sen vuoksi, että kaupan ja rahan kaikkivoipaisuus asetettaisiin ihmisen ja ihmiselämän perusarvojen kehittämisen edelle.

Wijkman
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella Schwaigeria erinomaisesta mietinnöstä. Monet arvostelevat nykyään Maailman kauppajärjestöä siitä, että sen näkemys kaupankäynnistä on aivan liian yksipuolinen, että se pitää kaupankäyntiä päämääränä sinänsä, eikä se ymmärrä monimutkaista yhteyttä kauppavaihdon, ihmisoikeuksien ja ympäristön huomioon ottamisen välillä. Yhdyn joihinkin näistä arvosteluista, mutta johtopäätökseni ei ole se, että emme tarvitse uuttaa maailmankaupan neuvottelukierrosta. Päinvastoin luulen, että status quon avulla ei voiteta mitään. Sen sijaan uuden kierroksen avulla meillä on kaikki voitettavana, koska nykyään ymmärretään niin paljon paremmin se, että näistä monimutkaisista yhteyksistä sekä kehitykseen ja ympäristöön liittyvistä kysymyksistä on keskusteltava yhdessä ja samassa yhteydessä. Muistutan WTO:n viimeisimmästä kertomuksesta, jossa käsitellään erittäin viisaasti juuri ympäristökysymyksiä.
Sallikaa minun ottaa esiin kaksi erittäin tärkeää näkökulmaa asiassa, josta keskustelemme. Komissio on oikeassa sanoessaan, että tästä kierroksesta tulee " kehityskierros" . Tilanteessa, jossa avun määrää vähennetään, minun on kuitenkin vaikea ymmärtää, miten se onnistuu, jos emme saa tehtyä radikaaleja muutoksia. Osa näkee vastakohtaisuuden avun ja kaupan välillä. He sanovat, että kaupan on autettava köyhimpiä maita selviämään nykyisestä tilanteestaan. Mielestäni kysymys on esitetty väärin. Tarvitsemme sekä apua että kauppaa, toisin sanoen, tärkeitä ovat sekä trade että aid. Sen vuoksi nämä kysymykset on liitettävä avustustyöhömme.
Lisääntyvä kauppavaihto voi tietenkin vaikuttaa myönteisesti ympäristöön, esimerkiksi ympäristön mukaan sopeutetun teknologian siirtämisen kautta. Asia voi kuitenkin olla toisinkin päin. Se johtuu ennen kaikkea siitä, että taloudellisessa kehyksessämme ei ole kiinnitetty tarpeeksi huomiota ympäristövaikutuksiin. Sen vuoksi on niin tärkeää, että kauppasäännöissä kiinnitetään enemmän huomiota siihen. Käsitellessämme tätä mietintöä ja asettaessamme vaatimuksia WTO:lle herää kysymys siitä, selviääkö tämä järjestö kaikista mahdollisista tulevaisuudessa käytävistä väittelyistä. Luulen - ja se on tärkeä johtopäätös -, että samalla kun teemme Maailman kauppajärjestöstä " vihreämpää" , meidän on myös vahvistettava kansainvälisiä ympäristösopimuksia. Ne ovat nimittäin nykyään aivan liian heikkoja.

Carraro
Arvoisa puhemies, uskon, että WTO:n vuosituhannen vaihteen neuvottelukierros on merkittävä tilaisuus edistää kansainvälisten markkinoiden avautumista kilpailulle, laajentaa vakuuksia kilpailunvastaisia menettelyitä vastaan ja käsitellä vihdoin myös investointeja koskevaa teemaa.
Maailmanlaajuisen kaupan vapautuminen on positiivinen prosessi, joka synnyttää kehitystä ja jonka esteenä voivat olla ei ainoastaan valtioiden protektionistiset menettelyt vaan myös sellaisten tilanteiden syntyminen, joissa esiintyy kilpailun vääristymiä, kuten hallitsevan markkina-aseman väärinkäyttö, kartellit ja polkumyynti ajatellaan laivanrakennusteollisuuden esimerkkiä , joka on niin vahingollista Euroopalle. Kyse on suuressa määrin Kansainväliselle kauppajärjestölle uudesta maaperästä, mutta uskoakseni erittäin tärkeästä maaperästä.
Yhtä lailla, ulkomaisille investoineille avautuvien kansallisten markkinoiden tutkimisen pitää muodostua uudeksi neuvottelukentäksi. On tärkeää, että Schwaigerin mietinnössä nähdään ja tämä parlamentti näkee Kansainvälisessä kauppajärjestössä soveliaan tilaisuuden vakavamieliseen neuvotteluun investointikysymyksistä ja että mietinnössä tavoitellaan ja parlamentti tavoittelee varmuutta ja selkeyttä oikeudessa suojella investointeja mutta tietenkin myös oikeudessa suojella valtiollisia lakeja sosiaali-, ympäristö- ja kulttuurialoilla.
Schwaigerin mietinnössä korostetaan ymmärrettävästi enemmän eri suojeluita, mutta ilmaistaan uskoakseni huomattavaa sopusointua komission ehdotuksen kanssa ja siten perusteellista luottamusta komission jäsen Lamyn työhön myös tämän arkaluonteisen aiheen osalta, ja siinä näkyy koko ajan tietoisuus siitä, että kansainvälisen kaupan vapautuminen myös uusissa ympäristöissä kuten investointitapauksessa edustaa merkittävää intressiä Euroopan unionin jäsenvaltioiden kannalta ja kaikkien niiden maiden kannalta, jotka ovat kiinnostuneita saavuttamaan maailmanlaajuisen talouden jatkuvan ja kestävän kehityksen.

Brunetta
Arvoisa puhemies, Schwaigerin mietinnössä korostettu Euroopan unionin sitoumus luoda pysyvä työfoorumi (forum) kansainvälisen työjärjestön ja Kansainvälisen kauppajärjestön välille kauppaan, maailmanlaajuistumiseen ja työhön liittyvistä kysymyksistä, edustaa ainoata tietä yhdistää kaupan vapautuminen ja kaupankäynti yleensä työhön liittyvien perusoikeuksien kunnioittamiseen, ilman että vajotaan itsekkääseen ja tekopyhään protektionismiin tai epärehelliseen ja itsetuhoiseen kilpailuun. Tältä osin Euroopan unionin on nähtävä tätä asiaa koskeva kahdenvälinen sopimus, jonka Yhdysvallat allekirjoitti Kiinan kanssa ja jolla valmisteltiin Kiinan liittymistä Kansainväliseen kauppajärjestöön, merkittävänä panoksena monenväliseen prosessiin, mutta sen lisäksi ja ennen kaikkea merkittävänä hetkenä, jona vahvistetaan, mikä ihmisoikeuksien todellinen painoarvo on nyt ja tulevaisuudessa niiden tilaisuuksien edessä, joita tarjoavat markkinat, jotka hyötyvät sen kaltaista valtavista voimavaroista kuin Kiinalla on.
Tämän asian osalta muistutamme, että ne ILO:n 174 jäsenvaltiota, jotka vuoden 1998 juhlallisella julistuksella sitoutuivat kunnioittamaan neljää työtä koskevien perusoikeuksien kategoriaa silloinkin, kun ne eivät ole ratifioineet niihin liittyviä sopimuksia, ovat suurelta osin myös WTO:n jäseniä. Koska kansainväliset elimet ovat sellaisia, joita jäsenvaltiot haluavat niiden olevan, on oikeutettua vaatia, että nuo samaiset jäsenvaltiot käyttäytyisivät johdonmukaisesti kaikissa tilaisuuksissa. Kiinan toivottava liittyminen, jonka puolesta Euroopan unioni käy tehokkaasti neuvotteluja, tekee WTO:sta varmasti vielä edustuksellisemman ja laajentaa sen potentiaalista kykyä toteuttaa vapaata maailmanlaajuista kauppaa mutta samanaikaisesti tarkkaan suunniteltua kauppaa. Tämän ei kuitenkaan pidä luoda harhakuvitelmia siitä, että monet perusoikeuksiin liittyvät ongelmat Kiinassa olisi nyt ratkaistu tai ratkaisemisvaiheessa, eikä myöskään pidä peittää sitä, että Yhdysvallat on menneisyydessä omaksunut kaksi velvoitetta ja kaksi toimenpidettä, jotka koskevat sosiaalisen lisäehdon kunnioittamispyyntöä. On kuitenkin parempi, että yritystä näiden oikeuksien vahvistamiseksi voidaan toteuttaa kansainvälisten instituutioiden piirissä pikemmin kuin kahdenvälisissä neuvotteluissa, jokaisen hetken sanelemien tarkoituksenmukaisuuksien mukaan.

Corbey
Arvoisa puhemies, viimeisenä sosialistisista puhujista haluaisin pyytää teitä kiinnittämään huomiota erääseen näkökohtaan, joka on jäänyt vielä pimentoon, ja se on elävien organismien patentointi.
Monet kolmannen maailman maat ovat vastustaneet sitä, koska tämä käytäntö vaikuttaa huomattavasti miljoonien maanviljelijöiden olemassaoloon. Jos nykyisille maatalouskasveille voidaan hakea patentti, maanviljelijöistä tulee aikaisempaa riippuvaisempia suuryrityksistä. Heidän täytyy alkaa maksaa kylvösiemenistä, mikä loukkaa heidän toimeentulonsa perustaa. Elintarviketurvallisuus joutuu siten vaaraan.
Monet kolmannen maailman maat ovat Kenian johdolla pyytäneet TRIPS-sopimuksen muuttamista. Jotta kehitysmaille voitaisiin tehdä myönnytyksiä, olisi hyvä, jos niin tosiaan tehtäisiin. On kuitenkin myös muita syitä. Taloudelliselta kannata nykyiseen käytäntöön liittyy suuria haittoja, koska se saattaa johtaa muutamien yritysten tapauksessa sellaiseen valta-asemaan, jota on mahdoton hyväksyä.
Elävien organismien patentoinnilla on myös eettisiä esteitä. Nämä esteet on otettu esille myös neuvostossa hyväksyttäessä biotekniikkaa koskevaa direktiiviä. Siksi haluan pyytää, että komission jäsen Lamy ja parlamentti ottaisivat vakavasti nämä kolmannen maailman maiden vastalauseet ja myös eettiset ja taloudelliset esteet täällä Euroopassa. Nykyisen järjestelyn arviointi olisi ensimmäinen askel.

Lamassoure
Arvoisa puhemies, Seattlen konferenssi ei ole Yhdysvaltojen muulle maailmalle esittämä kutsu kokoontua yhteen, jotta se voisi saada kaikki hyväksymään ehdottoman ja rajoituksettoman näkemyksen vapaakaupasta. Asia on täysin päinvastoin.
Maailman kauppajärjestö on eurooppalainen ajatus, jonka amerikkalaiset omaksuivat Marrakechissa vastustettuaan sitä pitkään. Laajinta asialistaa Seattleen eivät ehdota amerikkalaiset vaan eurooppalaiset: vuosituhannen vaihteen kierros on meidän ajatuksemme. Aikaisemmista neuvotteluista eivät ole hyötyneet eniten amerikkalaiset vaan eurooppalaiset. Yhdysvaltojen kauppavaje keskinäisessä kaupassamme on kasvanut jyrkästi vuodesta 1995 lähtien: viime vuonna se oli lähes 30 miljardia dollaria. Lopuksi, haasteena ei ole sääntöjä vailla oleva kauppa vaan päinvastoin sen varmistaminen, että kaupan huima kasvu edistää kaikkien kestävää kehitystä sen sijasta, että se rikastuttaisi vahvimpia voitontavoittelijoita.
Haluamme lisätä kaupankäyntiä, poistaa tietyissä maissa tiettyjä tuotteita ja useimpia palveluja koskevat monet esteet. Haluamme kaikkien kannalta reilua kauppaa eli tasapuolisia kilpailuolosuhteita. Näin ei ole maataloudessa eikä kulttuurialoilla. Tarvitaan kilpailusääntöjä sekä tuomioistuinta varmistamaan se, että myös kaikkein vahvimmat noudattavat sääntöjä suhteessa kaikkein heikoimpiin. Lopuksi, haluamme kestävää kehitystä edistävää kauppaa luomalla yhteyden kauppasopimusten ja sellaisten muiden suurten kansainvälisten sitoumustemme välille, jotka koskevat työhön liittyviä perusoikeuksia, elintarviketurvallisuutta ja ympäristönsuojelua.
Meidän on itse asiassa omaksuttava maailmanlaajuisella tasolla sama menettely, joka onnistui Euroopassa siirtyessämme tulliliitosta yhtenäiseen alueeseen, ja siksi juuri Euroopalla on neuvotteluissa eniten annettavaa ja oikeus odottaa niiltä eniten.

Liese
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Sasi, arvoisa komission jäsen Lamy, yhdyn niihin kiitoksiin, joita täällä on moneen kertaan esitetty Schwaigerille. Hän on esittänyt hyvän mietinnön. Mietinnössä käsitellään tärkeitä asioita, ja siitä käy ennen kaikkea ilmi, että tuemme komissiota ja neuvostoa periaatteellisesti. Asetamme tosin muutamia painopisteitä selkeämmin, kuin komissio ja neuvosto ovat tähän mennessä tehneet. Esimerkkinä niistä käsittelen ympäristönormeja.
Arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluamme että tarkasteltavaksi ei oteta vain ympäristövahinkoja, joita Euroopassa syntyy muista maista peräisin olevien tuotteiden vaikutuksesta, vaan haluamme myös lisätä keskustelua muissa maissa käytettävistä tuotantomenetelmistä (PPM), emmekä silloin halua puhua vain merkitsemisestä vaan myös siitä, miten voimme kauppatoimenpiteiden avulla estää ympäristövahinkojen syntymistä maailmanlaajuisesti. Liberaalithan ovat esittäneet valiokunnassa varsin hyvän tarkistuksen joka löytyy käsiteltävänä olevasta päätöslauselmasta numerolla 47.
Kyse on siitä, että kun maailmanlaajuiset ympäristövahingot ovat uhkaamassa, voidaan tarttua kauppatoimenpiteisiin, jotka liittyvät tuotantomenetelmiin. WTO:n katkarapu-kilpikonna-päätös tarjoaa ainakin lähtökohdan tämänkaltaisille perusteluille, sillä katkaravuthan näyttävät samanlaisilta riippumatta siitä onko ne pyydystetty humaanilla tavalla vai ei. WTO on sanonut, että tästä voidaan periaatteessa keskustella.
On tärkeää, että keskustelemme tässä yhteydessä myös ilmastonsuojelusta, sillä maailma on päässyt Riossa vuonna 1992 ja Kiotossa vuonna 1997 yhteisymmärrykseen siitä, että tämä on valtava ongelma ja että meidän on yhdessä käytävä siihen käsiksi. Sen vuoksi on oltava myös mahdollista saada ilmastonsuojelutoimenpiteitä hyväksytyksi WTO:ssa.
Lopuksi haluaisin vielä antaa tukeni kaikille niille, jotka ovat puoltaneet rohkeaa kantaa vähiten kehittyneiden maiden - LDC-maiden - suhteen. Haluaisin tosin korostaa, että ne eivät ole vain AKT-maita, vaan että AKT-alueen ulkopuolella on myös paljon maita, joita meidän on tuettava paremmin. Kuulun niihin, jotka puoltavat täydellistä tullivapautta kaikille tuotteille ja sitä, että emme määrittele niin sanottuja herkkiä tuotteita, joiden osalta sitten taas teemme poikkeuksia.

Van Hecke
Arvoisa puhemies, tulevan vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksen asialistan laatiminen herättää minussa monia kysymyksiä. En pääse eroon vaikutelmasta, että kehitysmaiden toiveet uhkaavat puristua olemattomiin suurten taloudellisten ryhmittymien toiveiden paineissa. Kun norsut taistelevat, ruoho tallautuu. Se tiedetään Afrikassa jo liian hyvin. Jos Eurooppa ja USA riitelevät nyt geneettisesti muunnelluista organismeista sekä hormonien ja antibioottien käytöstä karjankasvatuksessa, kehitysmaiden parempi pääsy markkinoille ja niiden kytkeminen maailmantalouteen uhkaa hävitä taustalle.
Meidän tehtävämme on huolehtia siitä, että maailmassa, jossa kauppa on vapautettu, on tilaa sosiaalisille ja ekologisille oikaisuille ja sille, että kolmannen maailman maat kytketään asteittain ja ohjatusti maailmantalouteen. Muuten meitä uhkaa päätyminen amerikkalaiseen maailmaan, jossa puolustetaan innokkaasti vain kaupallisuutta ja jossa unohdetaan eurooppalaisen unelman muut arvot, nimittäin solidaarisuus kilpailukyvyn rinnalla ja vastuullisuus taloudellisen kasvun rinnalla. Eihän tarkoituksena voi olla se, että kaikki alistetaan sille yhdelle ajattelutavalle, joka täytyy levittää Seattlesta muulle maailmalle? Euroopan ja etenkin Euroopan parlamentin täytyy puolustaa sitä, että maailmankaupan suhteet olisivat tasapainoisemmat.
Talouden vapauttamisen täytyy vaikuttaa kolmannen maailman kehittymiseen kuin tuuli, joka sytyttää tulen. Tuulen täytyy olla riittävän voimakas mutta ei kuitenkaan liian voimakas, koska silloin se sammuttaa tulen. Seattlessa me toimimme ikään kuin maailmantalouden palkeina. Mielestäni kollega Schwaigerin erinomaisessa mietinnössä ilmaistaan oikein hyvin, kuinka voimme ojentaa kätemme kehitysmaille. Siksi myös kannatan tätä mietintöä hyvin innokkaasti.

Carlsson
Arvoisa puhemies, olen huolissani siitä vapaakauppaan liittyvästä asenteesta, joka uhkaa syntyä EU:ssa. Hyökkäykset WTO:ta vastaan ovat merkittäviä, ja ne kauppakiistat, joita koemme ja joihin joudumme, ovat hälyttäviä. Oman alueen perinteiden ja erikoisuuksien yksipuolisen kiihkeä puolustaminen kauppapoliittisten rajoitteiden avulla saattaa viedä perustan tiedon, kulttuurin ja hyvinvoinnin vaihdolta, kehittämiseltä ja levittämiseltä. Se saattaa sitä paitsi ajan mittaan johtaa epäluuloisuuteen, pysähtyneisyyteen ja ristiriitoihin.
Käsiteltäessä Schwaigerin mietintöä, jonka parissa erinomainen esittelijämme on tehnyt erittäin perusteellista työtä, useat parlamentin jäsenet ovat keskittyneet ottamaan esiin kaikki ne ongelmat ja levottomuutta herättävät kohdat, joita vapaakaupan väitetään aiheuttavan. Haluan sen vuoksi ottaa esiin sen, miten vapaakauppa vaikuttaa myönteisesti köyhyyden vähentämiseen, kasvuun ja demokratisointiprosesseihin. Maailmanlaajuistumisen aikakautena emme voi kääntää selkäämme sille kehitysvoimalle, jota vapaakauppa ja kilpailu aiheuttavat. Sen vuoksi EU:n Seattleen lähtevien edustajien olennaisimpana tehtävänä täytyy olla maailmankaupan vapauttamisen jatkaminen.
Uudet teollisuudenalat ovat luottaneet WTO:n tarjoamaan säännöstöön. Sen avulla ne ovat voineet luoda hyvinvointia huomattavasti paremmin, kuin mihin rikkaan miehen pöydästä tippuvat tukirahojen muruset ovat pystyneet.
Tämänpäiväiset protektionistiset toimet estäisivät tuonnin näistä kehitysmaista sekä niiden mahdollisuudet osallistua kansainväliseen työnjakoon. Sen vuoksi markkinoiden suojaaminen heikentää työehtoja köyhissä maissa ja toimii sitä kehitystä vastaan, jota haluamme edistää, toisin sanoen elinehtojen parantamista kasvun ja vapaakaupan avulla.

Korhola
Arvoisa puhemies, herra Schwaigerin mietinnössä ilahduttaa ennen muuta se, että parlamentti on osaltaan kyennyt lisäämään koherenssia unionin neuvottelutavoitteisiin. Unioni on aiemmilla päätöksillään sitoutunut eri politiikan alojen johdonmukaisuuteen. Siten esimerkiksi kauppapolitiikan tulee olla sopusoinnussa unionin kehitysmaapolitiikan ja ympäristöpolitiikan kanssa. Kumpikin politiikan ala tulee mietinnössä nyt korostetusti esille - ja uutena parlamentin jäsenenä sanon, että se on myönteinen yllätys. Samoin voi arvioida, että ehdotetussa mietinnössä on hyvin tasapainotetusti esitetty kanta WTO:n suhteesta muihin monenvälisiin sopimuksiin. Lisäksi vahva tuki aloitetulle Kansainvälisen työjärjestön ILO:n ja WTO:n väliselle yhteistyölle lupaa yhä parempaa koherenssia tällä alalla.
Kun toimiva malli on löydetty, olisi sitä sovellettava myös WTO:n suhteisiin muihin kansainvälisiin järjestöihin, joiden alaisuudessa vastaavia sopimuksia on tehty. On myös tärkeää, että parlamentti nyt linjaa näiden monenvälisten sopimusten merkityksen WTO:n riitojenratkaisumenettelyssä. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan jäsenenä olen tyytyväinen siihen, että varovaisuusperiaate pyritään kirjaamaan myös WTO:n säännöstöön. Unionin neuvottelijoiden on kyettävä vakuuttamaan muut osapuolet siitä, että EU:n tavoitteena ei ole protektionismi vaan kuluttajan hyvinvoinnin turvaaminen.
Unioni tekee viisaasti, jos se kutsuu kansalaisjärjestöjä keskusteluihin WTO:sta neuvottelukierroksen edetessä. Paitsi, että se vahvistaa unionin toiminnan legitimiteettiä omalla maaperällämme, voi globaali kansalaisjärjestökenttä osaltaan auttaa neuvottelijoitamme unionin tavoitteiden saavuttamisessa. Kokemus osoittaa, että kansalaisjärjestökentässä keskustelu siirtyy kevyesti mantereelta toiselle. Koska muut osapuolet tulevat valitettavasti vielä kaukana perässä, EU tarvitsee kansalaisjärjestöjen sivustatukea työssään WTO:n muuntamisessa ympäristön, terveyden ja sosiaalisen hyvinvoinnin kannalta kestäväksi järjestöksi. Seattlen kierroksella WTO:n toimiala ja valta kasvavat merkittävästi, siksi EU:n tulisikin huolehtia siitä, että kaupan vapauttamisen ja WTO:n toimien vaikutusta arvioidaan jatkuvasti ekologisuuden ja oikeudenmukaisuuden kannalta.

McCartin
Arvoisa puhemies, en ole täysin vakuuttunut siitä, että kehittyneet maat tarvitsevat vapaakauppaa muun maailman kanssa, jotta niiden talous voisi kehittyä. Ranskan, Saksan ja Yhdistyneen kuningaskunnan kaltaisten suurimpien EU-valtioiden kauppa oli noin 30 prosenttia BKT:stä 1960-luvulla, kun vastaava luku on nykyään 60 prosenttia, mutta niiden talouden kasvu oli tuolloin paljon nopeampaa kuin nykyään. Vuodesta 1950 vuoteen 1970 maailman talouden kasvu ja maailmankaupan laajentuminen etenivät kutakuinkin rinnakkain, mutta sen jälkeen talouden kasvun nopeus on ollut vain puolet maailman viennin kasvun nopeudesta: taaskaan ei ole mitään todisteita siitä, että kaupan kasvu johtaisi automaattisesti suurempaan talouden kasvuun. On tietenkin täysin selvää, että Irlannin, Belgian ja Luxemburgin kaltaiset pienet maat tarvitsevat vapaakauppaa, mutta Euroopan unioni, jossa on yhtenäismarkkinat, taikka Pohjois-Amerikan yhtenäismarkkinat ovat täysin eri asia.
Uskon tästä huolimatta vapaakauppaan. Maailma muuttuu siten, että maailmanlaajuistumista ei voi estää paitsi tietenkin siten, että pystytämme rauta- tai bambuesirippuja, mutta muutoksen tuulet puhaltaisivat nekin pois. Maailmaanlaajuistuminen etenee, ja vaikka se sisältää riskejä, se merkitsee meille suunnattomia mahdollisuuksia.
Ensimmäinen mahdollisuus on luoda kumppanuus yhteistyötä ja lisääntyneiden kaupallisten toimien hallintaa varten. Tämän kaltaisella päätöksenteolla ei ole tarkoitus välttää demokratiaa, vaan sen tarkoituksena on laajentaa demokratiaa. Sen avulla voidaan organisoida ihmiskunnan toimia. Kaupan esteidemme taustalla on vaara, että kylvämme lisää kansainvälisten konfliktien siemeniä. Rikkaat voivat kaivautua näiden esteiden taakse, ne voisivat ostaa joitakin välttämättömiä tavaroita köyhemmiltä mailta, mutta palaisimme 1600-luvulle, jolloin vahvat käyttivät hyväkseen heikkoja. Niillä, jotka ovat huolissaan ihmisoikeuksista, eläinten hyvinvoinnista ja ympäristöstä, on paljon paremmat mahdollisuudet varmistaa parannukset kyseisillä aloilla oikeudellisen kehyksen ja maailman kauppajärjestön puitteissa kuin kaikille vapaan viidakon lain puitteissa.
Haluan onnitella parlamentin jäsen Schwaigeria siitä, että hän on laatinut mielestäni asianmukaisen järjestelmän, jonka puitteissa voimme edetä. Siihen liittyy riskejä, mutta meidän on selvitettävä kansalaisillemme, miksi meillä ei ole muuta vaihtoehtoa kuin edetä.

Lamy
. (FR) Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi onnitella Euroopan parlamenttia sen ajankohtaisuudesta. Schwaigerin mietintöä koskeva keskustelu ei olisi voinut osua parempaan aikaan, koska käymme parhaillaan erittäin vilkasta keskustelua Seattlen asialistan valmistelusta.
Seuraavaksi haluaisin unionin neuvottelijana esittää kiitokseni Schwaigerin mietinnöstä. Sen hyväksyminen on selvä merkki kumppaneillemme ja vahvistus siitä, että Euroopan unioni ei tyydy suppeaan lähestymistapaan, jolla pyritään vain parantamaan markkinoille pääsyä tietyillä aloilla. Se ei vastaisi kansalaistemme huolenaiheisiin eikä kehitysmaiden oikeutettuihin vaatimuksiin. Jos tämänpäiväisiin puheenvuoroihinne on uskomista, huominen äänestyksenne vahvistaa meidän ja siis unionin neuvotteluasemaa Seattlessa.
Olemme kaikki tietoisia siitä, että kauppaa koskeva keskustelu on muuttanut ehdottamaamme lähestymistapaa siinä muodossa kuin se kuvataan Schwaigerin mietinnössä. Haluamme tietysti jatkaa kaupan vapauttamista, joka on ollut ja on edelleen vaurautemme strateginen tekijä. Seuraavalla neuvottelukierroksella on kuitenkin käsiteltävä myös uusia aiheita: kehitystä, ympäristöä, terveyttä ja terveyden suojelua, sosiaalisia perusnormeja, kilpailua ja sen avoimuutta, investointeja koskevia vähimmäissääntöjä ja kulttuurien monimuotoisuuden edistämistä. Ottamalla mukaan kaikki nämä tekijät voimme suositella laaja-alaisempaa neuvottelukierrosta ja iloitsen siitä, että näkemykset ovat tältä osin hyvin yhteneväiset komission ja parlamentin välillä siinä muodossa kuin ne tulevat esille mietinnössänne, parlamentin jäsen Schwaiger.
Muutamat teistä eivät kannata tätä lähestymistapaa vaan ehdottavat neuvottelujen lykkäämistä. Sillä ei mielestäni ratkaista asiaa. Ensinnäkään siksi, että meidän on noudatettava sitoumuksiamme Uruguayn kierroksen jatkotoimien osalta. Toiseksi on otettava huomioon lykkäämiseen liittyvät riskit. Jos monenvälistä kaupan vapauttamista ei jatketa, ovi jää avoimeksi vahvimpien maiden yksipuolisille toimille. Onko tämä todella se tavoite, johon lykkäämisen kannattajat pyrkivät?
Kolmanneksi, miksi siirtää sääntöjä koskevia neuvotteluja, joita kansalaisyhteiskuntamme perustellusti vaatii ja joita kehitysmaat odottavat integroidakseen kaupan vapauttamisen ja kestävän kehityksen terveyden, ympäristön ja työntekijöiden perusoikeuksien tapaisille aloille?
Olen siis vakuuttunut näiden neuvottelujen tarpeellisuudesta mutta myönnän ja olen siitä myös iloinen , että neuvottelujen edellytykset ovat muuttuneet verrattuna aikaisempaan kierrokseen. Kun otetaan huomioon yhä useampien kansalaisten ilmaisema huolestuneisuus maailmanlaajuistumisesta, tarvitsemme laajemman, avoimemman ja vastavuoroisemman julkisen keskustelun. Tässä mielessä Scwaigerin mietinnön myötä käydyt keskustelut parlamentissa samoin kuin parlamentin ja komission välillä ovat mielestäni esimerkillisiä. Minun onkin annettava tunnustusta Schwaigerille, joka on tehnyt Herkuleen työn laatiessaan hyvin monista ehdotuksistanne kompromissiversion, joka toivoakseni hyväksytään huomenna.
Haluaisin vastata keskusteluun palaamalla pikaisesti muutamiin aiheisiin, jotka tulivat korostetusti esille mietinnön valmistelussa. Tarkasteltaessa aluksi kehitysmaita on ilmeistä, että WTO:n perustamisesta ja Uruguayn kierroksen tuloksista vähiten hyötyneet maat ovat myös poikkeuksetta niitä maita, jotka ovat vähiten integroituneet kansainväliseen kauppajärjestelmään. Niitä on siis kannustettava osallistumaan niiden integroimiseksi, eikä tätä pidä viivyttää. Jos integraation puute johtuu ensisijaisesti voimavarojen puutteesta tai riittämättömistä kyvyistä, kehitysmaille on annettava teknistä ja rahoituksellista apua niiden neuvottelukyvyn parantamiseksi ja WTO:ssa päätettyjen toimenpiteiden soveltamiseksi. Jos integraation puute johtuu sen sijaan sisäisestä politiikasta tai puutteellisesta kehityksestä, soveltamista koskevien määräaikojen pidentäminen ja etuustoimenpiteiden lisääminen eivät ole oikeita ratkaisuja. Kehitysmaiden erityiskohtelu on tietysti välttämätöntä, mutta sillä on saatava nämä maat toteuttamaan kestävän kehityksen strategiaa sen sijasta, että ne vapautetaan siitä.
Esimerkiksi AKT-maiden suhteissa tarvitaan uutta lähestymistapaa, jossa on pyrittävä erityisesti kohti WTO:n sääntöjä, koska nykyistä järjestelmää on joka tapauksessa uudistettava, vaikka tarvitsemme riittävät siirtymäajat.
Teollis- ja tekijänoikeuksien suojan osalta olemme vakuuttuneita siitä, että alan säännöillä on mahdollistettava se, että kehitysmaat pystyvät itse hyödyntämään omia resurssejaan, ja että nykyiset säännökset ovat jo hyvin pitkälle tämän suuntaisia. Sopimuksen perinpohjainen tarkistus ei siis olisi hyvä asia. Jos kuitenkin tarkastelemme kokonaisvaltaisesti teollis- ja tekijänoikeuksien ja kehityksen suhdetta, meidän on suorien investointien laajemman takaamisen ohella huolehdittava niiden edistämisestä tärkeimpänä keinona siirtää teknologiaa näihin maihin, ja meidän on kehitettävä niiden kanssa teknistä yhteistyötä koskevia sopimuksia ja ehkä esitän uuden ajatuksen pohdittava eurooppalaisten investointien lisäämistä elävien organismien perustutkimukseen jakaaksemme tutkimustulokset heidän kanssaan.
Ympäristöalalla ollaan hyvin huolestuneita siitä, miten ympäristötoimenpiteitä pystytään soveltamaan suhteessa WTO:n sääntöihin. Ihanteellisin ratkaisu saataisiin tietysti aikaan siten, että sääntöjen hierarkiasta neuvoteltaisiin monenvälisesti. Tämä ei ole näköpiirissä, kuten hyvin tiedämme. Siihen asti meidän on tehtävä työtä saadaksemme kaikki uudet säännöt nivellettyä aikaisempiin, jotta tuomareille, joihin näistä ristiriitaisuuksista vedotaan, jäävä liikkumavara ei ole aikanaan liian suuri. Yksi tavoitteistamme on varmistaa tältä osin keskinäinen yhteensopivuus, jonka ansiosta ympäristö- tai muita toimenpiteitä voitaisiin toteuttaa sopusoinnussa WTO:n sääntöjen kanssa.
Ennalta varautumisen periaate on toinen aihe, josta monet teistä ovat huolestuneita. On selvää, että kaikki WTO:n jäsenet päättävät itse, onko riski olemassa vai ei. Ennalta varautumisen periaatteella on sen jälkeen mahdollistettava sopivien toimenpiteiden toteuttaminen tuon riskin välttämiseksi. Meille on siis tärkeää, että ennalta varautumisen periaatetta koskevia sääntöjä ja sen soveltamista koskevia menettelyjä selkiytetään.
Palvelujen tarkastelun yhteydessä panin merkille esille tuodut huolenaiheet. Haluaisin rauhoitella teitä tämän asian osalta. Minulla ei ole missään tapauksessa valtuuksia sallia sitä, että kansainvälisissä neuvotteluissa asetettaisiin kyseenalaiseksi unionin hallitusten valta laatia lakeja tai toimia näillä aloilla. Ymmärrämme palvelujen keskeisen ja ratkaisevan merkityksen yhteiskunnassamme.
Maatalouden osalta olemme tähän saakka vastustaneet Cairnsin ryhmän kantaa, jonka mukaan maataloustuotteet olisi rinnastettava muihin tuotteisiin. Se ei ole meidän kantamme. Se ole se, mistä kaikki sopimuspuolet sopivat vuonna 1994 ja mitä olemme noudattaneet. Lähtökohdaksi on todellakin otettava näkemys siitä, että maataloudella on muitakin tehtäviä kuin markkinoita varten tuottaminen.
Siirtykäämme lopuksi sosiaalinormeihin. Maailmanlaajuistuminen vaikuttaa sosiaalialaan kaikissa maissa, mutta on myös todettava, että joissakin vähemmän kehittyneissä maissa ei noudateta riittävästi kansainvälisen työjärjestön piirissä sovittuja kansainvälisiä työnormeja. Sosiaalinormien mainitseminen herättää tietyissä WTO-kumppaneissamme, erityisesti kehitysmaissa, reaktioita, joiden voin todistaa olevan äärimmäisen jyrkkiä. Siksi on tärkeää saada vastapuolemme ensin vakuuttuneiksi kaupallisten rangaistusten soveltamisesta sosiaalialalla samoin kuin niiden kaikenlaisesta käytöstä protektionistisessa mielessä. Meidän näkemyksemme on se, että työntekijöiden perusoikeuksien kunnioittaminen perustuu kaupan vapauttamista seuraavasta talouskasvusta saatavan hyödyn oikeudenmukaisempaan jakamiseen. Tämän huolenaiheen osalta yleinen tullietuusjärjestelmämme salliikin meidän antaa vapaasti alennuksia maille, jotka soveltavat tehokkaasti ILO:n keskeisiä yleissopimuksia.
Seattlessa meille on tärkeää ja uskon, että olemme tästä kaikki samaa mieltä saada aikaan asiakeskustelua ILO:n ja WTO:n välisestä yhteistyöstä. Haluaisin ohimennen myös vahvistaa, että tuemme pääjohtaja Somavian läsnäoloa Seattlessa myönteisenä merkkinä siitä, että tähän aiheeseen kiinnitetään huomiota.
Arvoisa puhemies, ennen kuin päätän puheenvuoroni, sanon vielä muutaman sanan Kiinasta. En ole puhunut julkisesti tästä aiheesta ennen tätä keskustelua. Onko Yhdysvaltojen ja Kiinan allekirjoittama sopimus Kiinan liittymisestä WTO:hon kuten monet teistä ovat kysyneet hyvä vai huono asia? Ensinnäkään niiden kannalta, jotka suhtautuvat varauksellisesti WTO:hon, se ei ole hyvä uutinen. Kiina, maa, jonka kehityksellä on keskeinen merkitys maapallon tulevaisuudelle, on antanut selvän merkin siitä, että se haluaa liittyä monenväliseen kauppajärjestelmään.
Monenvälisten etujemme ja omien etujemme kannalta kaikki riippuu tehdyn sopimuksen sisällöstä, ja Yhdysvaltain kongressi on toivonut saavansa perehtyä ensimmäisenä sopimuksen sisältöön, mitä menettelyä kohtaan parlamenttinne pitäisi tuntea enemmän sympatiaa kuin antipatiaa, vaikka se monimutkaistaa minun elämääni. Omat tietoni yksityiskohdista olen valitettavasti saanut vain tipoittain. Mutta pikkupiru, tai tässä tapauksessa ehkä lohikäärme, piilee juuri yksityiskohdissa. Minulla ei ole tällä hetkellä syytä epäillä amerikkalaisten neuvottelijoiden hyväuskoisuutta ja omat neuvottelijamme ovat tehneet heidän kanssaan paljon hyvää työtä kahden vuoden aikana yhteisten etujemme puolesta. Minulla ei ole myöskään syytä epäillä, että meille tärkeistä monenvälisistä ehdoista tehdyt myönnytykset olisi maksettu kahdenvälisellä valuutalla, jolle meillä ei ole kurssia. Olettaen, että näin ei ole, kiinalaisen osapuolen kanssa on neuvoteltava enää vain aiheista, joilla on erityistä merkitystä unionille. Kaiken kaikkiaan kyseessä on siis ilmeisesti hyvä uutinen mutta sillä varauksella, että yksityiskohtia ei ole vielä lopullisesti vahvistettu.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni toivottamalla jo nyt tervetulleiksi Seattlen ministeritason konferenssiin lähtevään valtuuskuntaamme kuuluvat toimielimenne jäsenet. Tämä kuuluu perinteeseen, jota minulla on ilo elävöittää. Tapaankin huomenna ne henkilöt, jotka te valtuutatte Seattleen ja toivon, että saatte sen tehtyä huomiseen mennessä , ja voimme keskustella yksityiskohtaisemmin järjestelyistä, jotka toteutamme paikan päällä.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, kysyin selvästi komission jäsen Lamylta, mitä mieltä hän on Taiwanin liittymisestä Kiinan kansantasavaltaan. Hän ei vastannut minulle. Voisinko saada vastauksen?

Lamy
. (FR) Arvoisa puhemies, suoraan sanoen en vastannut tähän kysymykseen, koska parlamentti esitti sen minulle jo muutama viikko sitten, ja vastasin siihen silloin. Kannatamme Taiwanin liittymistä WTO:hon. Neuvottelut eivät sitä paitsi ole täysin solmussa kaikkien asianosaisten maiden välillä, ja se, että Kiina lähestyy niitä, on tästä näkökulmasta todella hyvä uutinen.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, pyydän teitä työjärjestyksen 112 artiklan 2 kohdan mukaisesti ilmoittamaan Napolitanon mietinnön kiireellistä käsittelyä koskevan pyynnön, jonka jätin kolme tuntia sitten työjärjestyksen 115 artiklan mukaisesti. Pyydän teitä ilmoittamaan parlamentille tästä kiireellistä käsittelyä koskevasta pyynnöstä ja etenemään sen mukaisesti, niin että voimme noudattaa esityslistaa laadittaessa sovittuja keskustelu- ja äänestysaikoja.

Puhemies
Parlamentin jäsen Barón Crespo, minulla ei ole tällä hetkellä vielä tietoa asiasta. Odotamme kuitenkin sitä, ja uskon, että pyyntönne voidaan toteuttaa seuraavan keskustelun kuluessa. Nyt en voi sanoa asiasta mitään.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, joka tapauksessa teen tiettäväksi, että esitin kolme tuntia sitten tällaisen pyynnön, joka on minun ja liberaaliryhmän puheenjohtajan allekirjoittama ja jota PPE-ryhmän puheenjohtaja puoltaa, vaikka hän ei olekaan sitä allekirjoittanut. Haluan, että tämä merkittäisiin pöytäkirjaan asiaankuuluvalla tavalla. Kehotan teitä, että pyytäisitte yksiköitänne käsittelemään tämän asian ripeästi.

Puhemies
 Otan sen tiedoksi, parlamentin jäsen Barón Crespo, ja pyydämme yksiköitä hoitamaan asian pikaisesti.

Perussopimusuudistus/seuraava HVK
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Dimitrakopoulosin ja Leinenin laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö (A5-0058/1999) perussopimusuudistuksen ja seuraavan hallitustenvälisen konferenssin valmistelusta (C5-0143/1999 - 1999/2135(COS)).

Dimitrakopoulos
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, aluksi haluaisin kiittää myös julkisesti toista esittelijää, Jo Leineniä, hyvästä yhteistyöstä koko tänä aikana. Mielestäni tässä mietinnössä, joka teillä on edessänne, heijastuu tarkasti kaksi asiaa. Ensimmäinen on pyrkimyksemme mahduttaa muutamaan sivuun useita ei vain tämän parlamentin vaan myös Euroopan kansalaisten näkemyksiä, ja toinen on juuri se, että Euroopan parlamentti toivoo aina olevansa ja onkin mukana suurissa päätöksissä ja suurissa menettelyissä, joilla Euroopan unionia parannetaan entisestään.
Hyvät kollegat, on selvää, että uusi hallitustenvälinen konferenssi liittyy suoraan suureen, ehkä suurimpaan haasteeseen, joka Euroopan unionilla on edessään, nimittäin laajentumiseen. Tämä tarkoittaa muun muassa sitä, että uuden HVK:n tavoitteena pitää olla Euroopan unionin rakenteiden, toimintatapojen ja politiikkojen parantaminen ennen kuin uusia jäseniä otetaan vastaan.
Tämä menettely, tämä vaikea menettely tarkoittaa, että uuden HVK:n pitää edetä, sen pitää suuntautua vähintään kahdelle tasolle. Ensimmäinen taso, josta minä en sano mitään, koska jaettaessa vastuualueita kahden esittelijän kesken sen sai kollegani ja ystäväni Jo Leinen, on rakenteiden uudistamisen metodi ja tapa, toisin sanoen syvyys ja tavoite. Toinen taso on yhtä tärkeä unionin politiikkojen alue. On selvää, että päivästä toiseen Euroopan unioni joutuu ottamaan kantaa aina vain useampiin asioihin, jotka ovat tärkeitä unionin kansalaisille. Ja on taas selvää, että olisi hyvin vaikeaa käsitellä nämä asiat yksitellen parlamentaarisessa keskustelussa siinä lyhyessä ajassa, joka meillä on käytettävissämme.
Ensimmäinen kysymys politiikkojen alueella on Euroopan unionin ulkopoliittinen edustavuus. Olemme pohtineet tätä kysymystä monta kertaa, mikä onkin aivan oikein. On siis tarpeellista, että uuden HVK:n tavoite on niiden politiikkojen parantaminen, jotka johtavat yhteisempään eurooppalaiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan. Toinen yhtä tärkeä kysymys on Euroopan tulevaisuus osana maailmaa. Nämä kysymykset liittyvät toisiinsa, mutta jälkimmäiseen kuuluu myös kansainvälisten taloudellisten suhteiden ulottuvuus, josta me olemme keskustelleet erittäin paljon. Kolmas kysymys yhdessä talouden kanssa on niin kutsuttu sosiaalinen Eurooppa. Olisi traagista, jos parantaisimme Euroopan unionia ja Euroopan unionin politiikkoja ottamatta huomioon näin tärkeää alaa, joka liittyy suoraan arkitodellisuuteen, Euroopan kansalaisten elämään.
Arvoisa puhemies ja hyvät kollegat, on totta, että tällaisessa mietinnössä ei ole mahdollista eikä pidäkään mennä hyvin konkreettisiin poliittisiin esityksiin. Nämä esitykset ovat olemassa. Kuitenkin tässä mietinnössä viitataan esityslistaan ja menetelmään, jota tässä HVK:ssa pitää noudattaa ja joka on hyvin konkreettinen Euroopan parlamentin ehdotus. Tästä syystä pyydän, että hyväksytte mietinnön.

Leinen
. (DE) Arvoisa puhemies, perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta on keskustellut tästä mietinnöstä perinpohjaisesti useissa kokouksissa, ja uskon, että esitämme täysistunnolle mietinnön, joka sisältää aineksia perussopimusuudistukselle. Minun on kiitettävä kollegaani Dimitrakopoulosta erittäin hyvästä yhteistyöstä, myös työnjaosta, joka oli tarpeen tämän mittavan työn suorittamiseksi. Olemme samaa mieltä siitä, että ennen kuin Euroopan unioni laajentuu uusilla valtioilla, unionin tehokkuuden säilyttämiseksi ja mielestäni myös Eurooppa-politiikan avoimuuden ja päätösten valvottavuuden parantamiseksi tarvitaan unionin syvempää uudistamista.
Me parlamentin jäsenet vaadimme, että nyt ovella oleva uudistus ulotetaan Amsterdamin kolmea ratkaisematta jäänyttä kysymystä laajemmalle. Ne ovat tosin tärkeitä kysymyksiä, mutta ne eivät riitä. Haluan mainita viisi asiaa, joita vaaditaan omassa mietintöosuudessani.
Ensinnäkin: vaadimme kaikkien toimielinten ja muiden elinten, siis myös tuomioistuimen, tilintarkastustuomioistuimen, talous- ja sosiaalikomitean ja alueiden komitean uudistamista. Kaikki nämä toimielimet on otettava tarkastelun kohteeksi. Keskipisteessä on neuvoston uudistaminen. Ministerineuvoston on toteutettava Trumpf-Piris-raportin vaatima sisäinen uudistus yhdensuuntaisesti hallitustenvälisen konferenssin kanssa. Uudistuksen ytimenä on oltava, että äänestykset neuvostossa tapahtuvat pääsääntöisesti määräenemmistöllä ja että myös kaikkien säädösten yhteydessä käytetään yhteispäätösmenettelyä parlamentin kanssa. Uskon, että parlamentti arvioi hallitustenvälistä konferenssia myös sen mukaan, onnistuuko tällainen neuvoston uudistaminen.
Toiseksi: hallitustenvälisen konferenssin on panostettava demokraattisen valvonnan parantamiseen Eurooppa-politiikassa. Parlamentin on saatava paremmat mahdollisuudet valvoa komissiota ja vaatia sitä tilille. Vaadimme tässä yhteydessä, että komission puheenjohtaja saa mahdollisuuden esittää parlamentille luottamuskysymyksen ja että niin sanottu Prodi-menettely, siis puheenjohtajan mahdollisuus erottaa yksittäisiä komission jäseniä, sisällytetään seuraavaan perustamissopimukseen.
Kolmanneksi: uskomme, että sopimusten uudelleen järjestäminen, joka johtaa unionin tietynlaiseen konstitutionalisoitumiseen, on nyt tärkeää. Ei ole yhtäkään kansalaista eikä edes asiantuntijaa, joka tällä hetkellä ymmärtäisi perussopimuksia - ne eivät ole lukukelpoisia. Tarvitsemme kansalaisläheisyyden säilyttämiseksi perustamissopimusten kokoamista yhdeksi tekstiksi ja erottamista kahteen osaan eli konstitutionaalisen osaan ja toiseen osaan, johon on sitten myös osittain sovellettava yksinkertaistettua tarkistusmenettelyä.
Neljänneksi: perussopimusuudistus edellyttää kunnianhimoisen sisällön lisäksi myös uutta menettelyä. Neuvotteleminen suljettujen ovien takana ei ole enää ajanmukaista eikä myöskään hyväksyttävissä. Parlamentti on otettava mukaan kaikkiin hallitustenvälisen konferenssin valmistelu- ja toteutusvaiheisiin. Vaadimme 48 artiklan mukaista yhteisömenettelyä, odotamme komission konkreettista ehdotusta neuvottelujen perustaksi ja odotamme myös yhteisymmärrystä neuvoston ja komission kanssa seuraavan hallitusten välisen konferenssin asialistasta ja menettelystä.
Edellä mainittu 48 artikla kuuluu itsekin hallitustenvälisen konferenssin asialistalle. Olemme sitä mieltä, että unionin kaksinkertainen legitimiteetti toisaalta valtioiden liittona ja toisaalta myös kansojen liittona on otettava huomioon antamalla parlamentille yhteispäätöstoimivalta tulevien tarkistusneuvottelujen osalta, kun käydään neuvotteluja tulevien perussopimusten sisällöstä.
Me täällä parlamentissa olemme valmiit osallistumaan perussopimusten laajaan uudistamistyöhön ja takaamaan sen, että Euroopan unionimme pystyy myös laajentumisen jälkeen tekemään tarpeellisia päätöksiä ja samalla pysymään läpinäkyvänä kansalaisten kannalta, jotta kansalaiset ymmärtävät unionia ja myös hyväksyvät sen.
Kun komissio esitti viime viikolla ehdotuksensa, parlamentti tekee sen tällä viikolla. Monet kollegat halusivat mennä paljon pidemmälle, Euroopan perustuslain valmistelua koskevaan vaatimukseen asti. Olemme pysyneet kurissa ja institutionaalisen vaatimuksen laajoissa puitteissa. Hallitusten asiana on nyt osoittaa Helsingissä viisautta, ja niillä on oltava myös rohkeutta päättää asialistasta, johon kuuluu myös toteuttamiskelpoinen uudistus.

Barón Crespo
budjettivaliokunnan lausunnon valmistelija. (ES) Arvoisa puhemies, haluaisin - vaikkakin hyvin lyhyesti - esittää vastalauseeni tämän erittäin tärkeän keskustelun ajankohdasta keskiviikon esityslistalla. Sanoin sen jo maanantaina, ja toistan nyt vastalauseeni.
Käytän puheenvuoron tällä kertaa budjettivaliokunnan puolesta ja mainitsen ne perustamissopimusten uudistusta koskevassa konferenssissa käsiteltävät keskeiset kohdat, joita budjettivaliokunta pitää tärkeinä. Lähtökohtamme on se, että ne erehtyvät, jotka eivät ymmärrä talousarvion vaikutusta politiikkaan.
Luettelen kohdat hyvin lyhyesti: talousarviomenettelyn uudistaminen ja sen saattaminen ajan tasalle; talousarviota koskevan yhteispäätösmenettelyn laajentaminen; " perifeeristen" instituutioiden integrointi yhteisön järjestelmään; rahoitusnäkymien konsolidointi todelliseen rahoitussuunnitelmaan keskipitkällä aikavälillä; omia varoja koskevan järjestelmän uudistaminen, jotta voidaan toisaalta taata Euroopan unionin riippumattomuus sekä taloudellinen tehokkuus ja toisaalta se, että Euroopan unionin kansalaiset saavat tietoja talouskysymyksistä, mikä edellyttää yhteispäätöstä omien varojen yleisen tason määrittämiseksi; mahdollisuuksia verotusvälineiden suunnitteluun Euroopan unionissa; budjettivallan käyttäjän mahdollisuutta muuttaa vuosittain eri resurssiryhmien välistä yhdistelmää; lainsäädännöllisen yhteispäätösmenettelyn laajentamista ja määräenemmistöllä tehtyjen päätösten ulottamista koskemaan varainhoitoasetuksia, kaikkia ohjelmia tai välineitä, joista aiheutuu yhteisölle menoja, YMP:n asetuksia ja kaikkia säädöksiä, joissa säädetään toimeenpanevasta virastosta.

Theato
Arvoisa puhemies, kollegojen Dimitrakopoulos ja Leinen laatiman mietinnön myötä parlamentti antaa ensimmäisen kannanottonsa seuraavan hallitustenvälisen konferenssin tehtäviin. Puitteet on hahmoteltu - puuttumatta kaikkiin yksityiskohtiin - sille, millaiseen haasteeseen lähitulevaisuuden Euroopan on vastattava, jotta sen kansalaiset ymmärtäisivät ja hyväksyisivät sen entistä paremmin.
Suurimpana haasteena on epäilemättä unionin laajentuminen, johon suhtaudumme myönteisesti ja jota haluamme. Union laajentuminen käsittämään yli 20 - muutamien vuosien kuluttua ehkä 30 - jäsenvaltiota voi johtaa unionin lujittumiseen mutta myös heikkenemiseen; lujittumiseen, koska Eurooppa vahvistaa identiteettiään poliittisen ja kulttuurisen historiansa pohjalta. Tällainen näyttelijäkunnan lisääntyminen Euroopan näyttämöllä aiheuttaisi samalla kuitenkin institutionaalisia ongelmia ja toisi tullessaan tuntuvia toiminnallisia heikkouksia, jos asianmukaisia toimia ja nykyisen järjestelmän tehokasta uudistamista ei saada aikaan ajoissa ennen laajentumista.
Olennaisena ongelmana on uhka siitä, että lainsäätäjän, neuvoston ja parlamentin, päätöksentekokyky lamaantuu ja että komissio ei kykene panemaan lakeja täytäntöön. Lisäongelmana ovat vaikeudet perussopimusten mukauttamisessa yhteisön todellisuuden entistä nopeampaan kehitykseen. Molemmat esittelijät ovat perustellusti ottaneet esiin nämä ongelmat ja yhdistäneet ne konkreettisiin politiikan aloihin.
Talousarvion valvontavaliokunta haluaa lausunnollaan vastata kysymykseen, pitäisikö valvonnan kehittäminen sekä yhteisön talouden tehokas suojelu aloittaa luomalla Corpus Juriksen mukainen eurooppalainen syyttäjäviranomainen, tosin toissijaisuusperiaatteen mukaisesti, kuten myös komission jäsen Barnier esitti ja selvitti meille tätä asiaa viime viikolla pidetyssä Brysselin istunnossa.
Täällä esitetyllä mietinnöllä on yleisesti ottaen oikea suunta, ja haluaisin antaa täyden tunnustuksen molemmille esittelijöille.

De Clercq
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja hyvät kollegat, sitä historiallista mahdollisuutta, jonka tuleva hallitustenvälinen konferenssi tarjoaa meille, Euroopan unionin toimielinten ja toiminnan valmistamista 2000-lukua varten, on jo painotettu täällä tarpeeksi. Siksi Euroopan parlamentin täytyy voida osallistua tiiviisti valmisteluihin, ja sen täytyy todella olla mukana perussopimusten muutosten suunnittelussa ja hyväksymisessä, jotta tämän menettelyn demokraattinen luonne vahvistuu. Meidän täytyy itse asiassa harkita perussopimusten mahdollista yksinkertaistamista.
Kölnissä pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa todettiin, että " konferenssissa voidaan käsitellä kaikkia perussopimusten muutoksia, jotka saattavat osoittautua tarpeellisiksi yhteisön toimielinten osalta sekä Amsterdamin sopimuksen täytäntöönpanon yhteydessä" . Tähän sisältyy myös yhteisöjen tuomioistuin.
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan nimissä esittämässäni lausunnossa painotetaan sitä, että yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen asteen tuomioistuimen organisatorista kehystä ja menettelyjä on tarkistettava nykyisten käsittelyaikojen lyhentämiseksi, ja tässä täytyy mielestäni mennä pitemmälle kuin pelkästään kehittää jaostojärjestelmää ja lisätä tuomarien määrää. Hyvä ja ajallaan tapahtuva oikeudenkäyttö on nimittäin oleellinen osa oikeusvaltiota, ja meidän täytyy huolehtia siitä, että Euroopan unionissa taataan edelleen ennakkoratkaisumenettely ja yleinen oikeussuoja, jotka ovat oleellisen tärkeitä.
Tutkitaan muita tehtyjä ehdotuksia, kuten kysymystä siitä, pitäisikö Euroopan parlamentin osallistua tuomarien nimittämiseen ja pitäisikö tuomioistuimen toimivaltaa laajentaa kolmanteen pilariin.
Kaikki perussopimusten muutokset ovat tähän mennessä vaikuttaneet siten, että parlamentti on onnistunut lisäämään valtaansa. Niin täytyy olla myös tässä tapauksessa. Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta ehdottaa, että yhteispäätösmenettelyä laajennettaisiin kaikkiin sisämarkkinoita koskeviin asioihin, joista neuvosto päättäisi sitten edelleen määräenemmistöllä. Näillä alueilla voidaan jopa tutkia, voivatko parlamentti ja neuvosto saada oikeuden tehdä aloitteita jo olemassa olevien lakitekstien muuttamiseksi. Selkeän säädöshierarkian käyttöönotolla täytyy lopultakin huolehtia siitä, että kaikkien erilaisten säädösten ja hallinnollisten määräysten välillä voidaan tehdä selvä ero. Arvoisa puhemies, tässä oli muutama oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan lausunnossaan tekemistä ensimmäisistä ehdotuksista. Loput tulevat sitten yksityiskohtaisemmassa mietinnössä ensi vuonna.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat ja arvoisa komission jäsen, haluaisin teollisuusvaliokunnan nimissä kiittää esittelijöitä heidän mietinnöstään, mutta minulla on myös hieman arvosteltavaa.
Teollisuusvaliokunta pitää hyvin tärkeänä, että tuleva perussopimusten muutos tuo mukanaan parannuksia kahdella alueella: kauppapolitiikassa ja energia-alalla. Mitä tulee kauppapolitiikkaan, komission valtuudet neuvotella yhteisön nimissä WTO:n yhteydessä tai muussa yhteydessä tulee laajentaa kattamaan kaikki palvelut ja immateriaalioikeudet. Lisäksi parlamentin täytyy voida valvoa komissiota enemmän sekä ennen kauppasopimuksia koskevia neuvotteluja että niiden aikana. Kansalaisjärjestöillä on itse asiassa yhä tärkeämpi osa neuvotteluprosessissa, mutta se ei voi koskaan korvata parlamentaarista valvontaa. Demokratiaa ei voi eikä saa jättää kansalaisjärjestöjen harteille.

Kestävän kehityksen sisällyttäminen Amsterdamin sopimuksen tavoitteisiin vaatii integroitua lähestymistapaa energia- ja ympäristöpolitiikassa. Siksi teollisuusvaliokunta vaatii, että perussopimuksiin otettaisiin mukaan energiapolitiikkaa koskeva luku. Lisäksi Euroopan parlamentin tulee saada lisää toimivaltaa Euratomin alueella. Valitettavasti molemmat esittelijät sekä perussopimusvaliokunta eivät halua hyväksyä teollisuusvaliokunnan tarkistuksia, jotka koskevat energiapolitiikkaa ja Euratomia.
Ymmärtänette, että olen lausunnon valmistelijana hyvin pahoillani siitä erityisesti siksi, että pelissä on Euratom-puiteohjelman myötä 1,3 miljardia euroa tutkimusrahoja. Siksi liberaalien ryhmä on nyt esittänyt tarkistukseni uudelleen. Ryhmäni tukee teollisuusvaliokunnan energiapolitiikkaa koskevia päämääriä. Parlamentin on nimittäin nyt aika antaa oikeita signaaleja neuvostolle ja komissiolle integroidusta energia- ja ympäristöpolitiikasta. Toivon, että esittelijät voivat vielä hyväksyä nämä tarkistukset.

Von Wogau
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, mietintö, josta puhumme tänään, sisältää Euroopan unionin uudistusta koskevat parlamentin ehdotukset. Uudistus on välttämätön tulevan laajentumisen vuoksi. Uudistus on tarpeen myös seurauksena siitä tosiasiasta, että toistaiseksi 11 maata harjoittaa yhteistä rahapolitiikkaa. Tämä edellyttää, että jäsenvaltioiden talouspolitiikkaa harjoitetaan ainakin yhteisten periaatteiden mukaisesti.
Rooman sopimuksen talousjärjestelmä on osoittautunut hyväksi yhteisön talouspolitiikan perustaksi. Se on avointen markkinoiden järjestelmä. Muutamissa jäsenvaltioissa tästä järjestelmästä käytetään vakiintunutta käsitettä "sosiaalinen markkinatalous". Suosittelisin sisällyttämään tämän sosiaalisen markkinatalouden käsitteen perussopimukseen. Tämä on myös talous- ja raha-asioiden valiokunnan enemmistön mielipide.
Tärkeä osa jäsenvaltioiden talouspolitiikkaa liittyy veropolitiikkaan. Tässä on Euroopan sisämarkkinoiden vaikutuksesta syntynyt järjestelmien kilpailu, joka on esimerkiksi alv:n alalla johtanut veroprosenttien lähentymiseen. Sisämarkkinat eivät tosin ole täydelliset tällä alalla, koska aiottua siirtymistä alkuperämaaperiaatteeseen ei ole vielä toteutettu. Tämä on esimerkki siitä, että neuvostoa koskeva yksimielisyysvaatimus johtaa päätösten lamaantumiseen ja siten talouden tuloksen heikkenemiseen. Seurauksena on talouskasvumme heikkeneminen ja työttömyyden kasvu. Siksi on tarpeen sallia määräenemmistöäänestys neuvostossa ainakin rajojen yli vaikuttavien veronkantomenetelmien yhteydessä.
Ongelma-alueena on lisäksi parlamentin toistaiseksi riittämätön osallistuminen kilpailuun liittyviin lainsäädäntömenettelyihin. Kilpailu on avain teollisuutemme kilpailukykyyn ja siten Euroopan kehityskelpoisuuden edellytys. Vaadimme siksi Euroopan parlamentin osallistumista yhteispäätösmenettelyyn myös tähän alaan liittyvissä lainsäädäntömenettelyissä.
Vaadimme, että eräillä aloilla, joilla toissijaisuusperiaatteen täysipainoisesta noudattamisesta huolimatta Euroopalle jo nyt lankeaa avainrooli perustamissopimusten pohjalta, vahvistetaan parlamentin roolia ja sallitaan enemmistöperiaate neuvostossa.

Sasi
. Arvoisa puhemies, haluan kiittää parlamenttia tästä mietinnöstä. Sillä tulee olemaan merkittävä osa valmistauduttaessa hallitusten väliseen konferenssiin ja täytyy sanoa, että yhdyn hyvin mielelläni mietinnössä asetettuihin yleisiin tavoitteisiin tehdä unionista entistä tehokkaampi, läpinäkyvämpi ja demokraattisempi.
Sallikaa minun kuitenkin kertoa vuoden 2000 hallitusten välisen konferenssin valmistelujen edistymisestä Suomen puheenjohtajuuskaudella. Kuukausi sitten pääministeri Lipponen kävi antamassa teille tilannekatsauksen Tampereen Eurooppa-neuvoston tuloksista ja sivusi samassa yhteydessä myös HVK-valmisteluja. Nyt aikaa Helsingin huippukokoukseen on enää kolme viikkoa, ja alamme olla HVK-valmistelujen loppusuoralla.
Unionin laajentuminen edellyttää toimielinjärjestelmän uudistamista. EU:n on tunnustettava reilusti se tosiasia, että laajentuminen aiheuttaa muutostarpeita, jotka meidän on ratkaistava EU:n sisällä. Meillä on oltava riittävästi poliittista rohkeutta etsiä kauaskantoisia ratkaisuja ja tehdä unionin kipeästi kaipaamia uudistuksia.
Kuten varmasti muistatte, viime kesäkuun alussa Kölnin huippukokouksessa tulevan hallitusten välisen konferenssin valmistelutehtävä annettiin seuraavan puheenjohtajan eli Suomen tehtäväksi. Syksyn aikana pysyvien edustajien tasolla käytiin teknisiä HVK-valmisteluja. Nyt olemme siirtyneet poliittiselle tasolle ja käymme bilateraalikeskusteluja eri tasoilla muiden jäsenmaiden, Euroopan parlamentin ja komission kanssa. Pääministeri Lipponen aloittaa ensi viikolla Eurooppa-neuvoston kokouksia edeltävän perinteisen pääkaupunkikierroksen. Vuoden 2000 hallitusten välisen konferenssin valmistelut ovat yksi tämän kierroksen keskeisimmistä aiheista. Euroopan parlamentin päätöslauselma tulee siis juuri oikeaan aikaan tätä kierrostakin silmällä pitäen.
Olemme lähteneet siitä, että valmistelut Kölnin mandaatin pohjalta tarkoittavat käytännössä erityisesti kolmea kohtaa: komission kokoa ja kokoonpanoa, äänten uudelleenpainotusta neuvostossa, määräenemmistöpäätösten lisäämistä sekä näiden kolmen kohdan lisäksi muita niihin läheisesti liittyviä institutionaalisia kysymyksiä.
EU:n uudistamiskeskustelu on pyörähtänyt täyteen vauhtiin ja syksyn aikana keskustelu HVK:n ympärillä on ollut erittäin vilkasta eri foorumeilla. Kuukausi sitten komission puheenjohtajan Prodin asettama " viisaiden ryhmä" julkisti kertomuksen, jossa vaadittiin laajamittaisia institutionaalisia uudistuksia. Tähän kertomukseen nojaten komissio esitti viime viikolla oman näkemyksensä siitä, millaisena se näkee vuoden 2000 hallitusten välisen konferenssin ja mitä aiheita HVK:n tulisi käsitellä.
Myös täällä Euroopan parlamentissa hallitusten välinen konferenssi on ollut esillä lukuisissa valiokunnissa. Olemme tietoisia siitä, että teidän joukossanne on lukuisia todellisia HVK-asiantuntijoita, ja arvostamme sitä panosta, jonka parlamentti on tuonut keskusteluun. Huomenna äänestätte parlamentin kannasta vuoden 2000 konferenssiin. Lupaan, että tulemme tarkasti tutustumaan niihin näkökohtiin, jotka huomenna hyväksytte.
Euroopan parlamentin osallistumistapa seuraavaan hallitusten väliseen konferenssiin on hyvin tärkeä kysymys. Eri puolilta olen kuullut erittäin myönteisiä kommentteja parlamentin edustajien Elisabeth Guigoun ja Elmar Brokin antamasta arvokkaasta ja rakentavasta myötävaikutuksesta vuoden 1996 HVK:ssa. Mitä tulee vuoden 2000 hallitusten väliseen konferenssiin, jäsenmaat eivät ole vielä lyöneet lukkoon Euroopan parlamentin osallistumismuotoa.
Konferenssiin valmistautumisen yhteydessä keskustelua on herättänyt erityisesti asialistan laajuus. Kolmen Kölnin päätelmissä mainitun aiheen lisäksi esille ovat eri tahoilla nousseet muun muassa EY-tuomioistuin, tilintarkastustuomioistuin, Euroopan parlamentin paikkajako, joustavuus ja perustamissopimusten jakaminen kahteen osaan. Tulemme raportissamme esittämään oman näkemyksemme siitä, mitä käymiemme keskustelujen ja saamiemme näkemysten jälkeen pidämme mahdollisena ja suotavana.
On olemassa useita tekijöitä, joista kaikki konferenssin valmisteluun osallistuvat tahot ovat jokseenkin yksimielisiä. Ensinnäkin, mitä tahansa ajattelemmekin HVK:n asialistan laajuudesta, punaisena lankana on oltava laajentuminen ja sen edellyttämät uudistukset. Toiseksi, kukaan ei aseta kyseenalaiseksi sitä, että laajentumisen kautta Euroopan tulee vahvistua. Euroopan unionin päätöksenteko ja sen toimintamahdollisuudet eivät saa heikentyä laajentumisen vuoksi. Kolmanneksi kaikilla tahoilla on halua sitoutua aikatauluun, jonka mukaisesti neuvottelut vietäisiin loppuun vuoden 2000 lopulla Ranskan puheenjohtajuuskaudella. Uudistuksista on päästävä yksimielisyyteen ripeässä aikataulussa, jotta laajentuminen ei viivästy EU:n sisäisten aikatauluvaikeuksien takia.
Olen keskittynyt puheenvuorossani pelkästään HVK:ta vaativiin muutoksiin. On kuitenkin pidettävä mielessä, että toimielimiä voidaan uudistaa myös perustamissopimuksia muuttamatta. Mielestäni näitä uudistuksia on vietävä johdonmukaisesti ja tehokkaasti eteenpäin samanaikaisesti HVK:n kanssa.
Rohkenen toivoa, että instituutioiden modernisoimisella ja toimintatapojen muutoksilla voitaisiin lähentää Euroopan unionia ja kansalaisia. Suomi puheenjohtajavaltiona on korostanut tarvetta unionin toiminnan tehokkuuden ja avoimuuden parantamiseen. Puheenjohtajuuskaudellamme olemme tällä saralla ottaneet askeleen eteenpäin. Suomi on puheenjohtajuuskautensa alusta pitäen pannut toimeen niin sanotun Trumpf-Piris-raportin sellaisia suosituksia, joiden soveltaminen ei vaadi jäsenvaltioiden erillistä päätöstä. Olemme pyrkineet kehittämään neuvoston avoimuutta ja parantamaan asiakirjojen saatavuutta. Eräänä konkreettisena toimena olemme julkistaneet sekä neuvoston että työryhmien kokousten asialistoja ja aikatauluja. Olemme myös tehneet esityksen kaikkien neuvoston lainsäädäntötyöhön liittyvien kokousten asialistojen julkistamisesta.
Tässä siis lyhyesti vuoden 2000 hallitusten välisen konferenssin valmistelutilannetta koskeva katsaus. Ensi viikolla minulla on tilaisuus keskustella kanssanne tarkemmin, kun olen Brysselissä perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan kuultavana HVK-valmistelujen etenemisestä. Meillä on nyt edessämme unionin tulevaisuuden kannalta merkittäviä päätöksiä - jälleen kerran. Näiden päätösten tekeminen ja aikanaan niiden toimeenpano vaativat sujuvaa ja pyyteetöntä yhteistyötä kaikilta instituutioilta. Omasta puolestani voin vakuuttaa neuvoston haluavan tehdä yhteistyötä Euroopan parlamentin kanssa tulevan konferenssin onnistumiseksi.

Puhemies
Kiitos, arvoisa puheenjohtaja Sasi.

Méndez De Vigo
Arvoisa puhemies, mielestäni Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puheenjohtajan puheenvuoroa saatelleet suosionosoitukset osoittavat selvästi, mikä on parlamentin mielipide. Mielestämme nyt ei ole oikea aika käydä tätä keskustelua. Olemme tätä mieltä siksi, arvoisa puhemies, että tämä keskustelu on erittäin tärkeä paitsi perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan jäsenille myös koko unionille ja niille ihmisille, jotka toivovat, että Eurooppa olisi entistä tehokkaampi, demokraattisempi ja yhteisvastuullisempi.
Tässä eräänä päivänä eräs parlamentin kollega kysyi minulta: "Mitä ratkaisuja Euroopan parlamentti ehdottaa hallitustenväliseen konferenssiin?" Vastasin hänelle samoin kuin teille tänään, että nyt ei ole ratkaisujen eikä ehdotusten aika, vaan nyt on aika selvittää, mitä hallitustenvälisessä konferenssissa aiotaan käsitellä ja millä tavalla se aikoo tehdä työtään. Juuri näin on tehty kollega Dimitrakopoulosin ja kollega Leinenin laatimassa mietinnössä, joka on sitä paitsi hyvä osoitus siitä, miten kaksi älykästä henkilöä saavat aikaan järkeviä päätöksiä.
Olen sitä mieltä, että perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan esittämä päätöslauselma on poliittisesti älykäs; siinä esitetään asiat, ja siinä on erittäin selkeä ja päättäväinen poliittinen linja. Millainen se sitten on? Sellainen, arvoisa puhemies, joka vastaa terveen järjen vaatimuksia.
Amsterdamin sopimus ei ratkaissut näitä asioita, näitä keskeneräisiä institutionaalisia kysymyksiä. Sopimuksen allekirjoittajatkin myönsivät sen, sillä he sisällyttivät sopimukseen pöytäkirjan - nimittäin pöytäkirjan toimielimistä silmällä pitäen Euroopan unionin laajentumista - nimenomaan selvittääkseen sen, miten nämä kysymykset pitäisi tulevaisuudessa ratkaista. Tuossa pöytäkirjassa ehdotettiin kahta toimielinuudistusta. Ensimmäinen toteutettaisiin silloin, kun Euroopan unionissa on alle 21 jäsenvaltiota, ja toinen silloin, kun jäsenvaltioita on enemmän. Ensimmäinen olisi pieni uudistus ja toinen olisi laajempi uudistus.
Toimielimiä koskevassa pöytäkirjassa noudatettiin samaa logiikkaa kuin komission Agenda 2000 -asiakirjassa, jossa ennustettiin ensimmäistä laajentumista, jota kutsuimme nimellä 5+1. Asia on kuitenkin niin, että puheenjohtaja Prodin uusi ehdotus ei noudata tätä logiikkaa, sillä emme puhu enää 5+1:stä vaan 12:sta, 12:sta mahdollisesta jäsenvaltiosta. Se ei noudata myöskään toimielimiä koskevan pöytäkirjan logiikkaa.
Näin ollen tuossa ensimmäisessä pienessä uudistuksessa, jossa oli määrä puhua ainoastaan komissiosta ja äänten painotuksesta neuvostossa ja johon oli Kölnin julistuksessa lisätty myös mahdollinen määräenemmistöpäätösten laajentaminen, ei ole juurikaan järkeä, sillä se noudattaa aivan erilaista poliittista logiikkaa.
Puhumme näin ollen toimielimiä koskevan pöytäkirjan toisesta osasta, ja edessämme on syvällisempi Euroopan unionin uudistus, joka valmistaa sitä laajentumiseen. Tältä osin, arvoisa puhemies, olen sitä mieltä, että meidän on yhdistettävä tuo vaatimus, jota olen aiemmin kutsunut terveeksi järjeksi, siihen, mitä neuvoston puheenjohtaja on sanonut: siihen, mikä on mahdollista. Neuvoston puheenjohtajalla on kuitenkin mielestäni nyt valtava vastuu, sillä mahdollisuuksien arvioiminen ei saa voittaa sitä, mitä terve järki sanoo.
Tiedämme jo, että hallitukset eivät yleisesti ottaen halua muuttaa asioita liikaa; ne mukautuvat siihen, mitä tapahtuu. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, niitä on kuitenkin hieman pakotettava, sillä muuten se, mitä pelkään teidän ymmärtävän lauseella "se, mikä on mahdollista" , on Euroopan unionin tarpeisiin liian vähän.
Olen sitä mieltä, että Dimitrakopoulosin ja Leinenin mietintö on täynnä hyviä ideoita, se on täysin järkevä ja siinä selvitetään ne kohdat, joita tulevassa hallitustenvälisessä konferenssissa pitää mielestämme tarkastella.
Ryhmäni, jonka puolesta puhun, on hyvin samaa mieltä mietinnön sisällöstä, ja mainitsen kolme tarkistusta, jotka voisivat mielestäni täydentää sitä ja joiden puolesta kehotan parlamenttia äänestämään:
Ryhmäni esittämä tarkistus 18, jossa pyydetään, että parlamenttia kuultaisiin vuotuisista talouspolitiikan suuntaviivoista, budjettivajetta koskevista päätöksistä ja kaikista muista tärkeistä päätöksistä, joita talous- ja rahaliiton puitteissa täytyy tehdä, Euroopan keskuspankin riippumattomuuteen kuitenkaan puuttumatta. Tämä on mielestäni sellainen asia, jossa parlamentin täytyy olla mukana.
Tarkistus 26, johon sisällytämme toimivaltuuksia jaettaessa myös toissijaisuusperiaatteen.
Ja lopuksi kaikki ne tarkistukset - tarkistus 47, tarkistus 26, tarkistus 27 tai tarkistus 28 -, joissa puhutaan joustavuudesta.
Meidän täytyy mielestäni aloittaa joustavuutta koskeva keskustelu. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tässä kaikessa on kuitenkin otettava huomioon eräs olennainen asia: emme saa unohtaa sitä, mitä Euroopan yhteisöt ovat merkinneet näinä vuosina, emmekä sitä, mikä on yhteisöissä kaikkein tärkeintä, nimittäin yhdentymisen periaatetta. Se meidän täytyy säilyttää, ja ellemme toteuta sopivia uudistuksia, sitä on hyvin vaikea säilyttää 28 jäsenvaltion Euroopassa.

Puhemies
Kiitos, arvoisa parlamentin jäsen Méndez De Vigo.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, haluan Dimitrakopoulosin ja Leinenin mietinnön osalta ensiksikin onnitella esittelijöitä, joiden tekemä työ mielestäni kuvastaa paitsi tärkeinä pitämiämme asioita myös hyvin keskitettyä ja hyvin järkevää näkemystä siitä, millaisia unionin tavoitteiden pitää olla. Siinä pyritään vertailemaan neuvoston järkevää asennetta, jonka mukaisesti pyrittäisiin ratkaisemaan Amsterdamissa ratkaisematta jääneet asiat, ja parlamentin eräänlaista joulupukille lähettämää kirjettä. Tarkoitan sitä, että parlamentti - kuten se teki ennen Maastrichtin sopimusta ja ennen Amsterdamia - on valinnut toimintatavakseen eräänlaisen lyhyen ja täsmällisen luettelon, jossa tuodaan esille keskeiset kysymykset. Olen sitä mieltä, että meidän täytyy haluta ensiksikin sitä, että unioni olisi toimiva; toiseksi sitä, että sitä voitaisiin laajentaa. Asia on hyvin yksinkertainen: ei voida sanoa, että pitää toteuttaa pieni uudistus, kun tässä kuudelle tarkoitetussa talossa on nyt - sen osoittauduttua menestykseksi - 15 jäsenvaltiota ja olemme halukkaita ottamaan siihen kaikkiaan 25 tai 30 jäsenvaltiota. Se ei onnistu siirtämällä huonekaluja, vaan on tehtävä perusteellisempi muutos. Näin ollen ymmärrän, että keskeiset kysymykset - kuuntelin tarkkaavaisena neuvoston puheenjohtajaa - tuovat tullessaan uusia kysymyksiä ja se johtaa hallitustenväliseen konferenssiin, jonka täytyy olla tarpeeksi kunnianhimoinen.
Toinen näkemys, jonka haluaisin esittää, arvoisa puhemies, liittyy menetelmään. Puhumme paljon avoimuudesta ja yhteydenpidosta unionin kansalaisiin. On ilman muuta erittäin vaikeaa selittää heille, mikä on hallitustenvälinen konferenssi, mutta vielä vaikeampi sitä on selittää, jos se toteutetaan suljetuin ovin. Nyt, kun yritämme tehdä euroa tunnetuksi ja saada kansalaiset tuntemaan yhteenkuuluvuutta unioniin ja kun myös neuvostossa - pidän tätä aloitetta myönteisenä - aloitetaan työtä perusoikeuskirjan laatimiseksi ja käydään siitä keskusteluja Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien kanssa, on jokseenkin pöyristyttävää, että jotakin prosessia käsitellään suljetuin ovin, eikä neuvosto ole tähän mennessä edes suostunut sanomaan, onko siinä mukana Euroopan parlamentin edustajia. Kiinnitän huomiota tähän seikkaan, koska se on mielestäni täysin omien etujemme ja tarpeidemme vastaista. Meidän on avauduttava kansalaisyhteiskuntaan, meidän on otettava mukaan kansalliset parlamentit, ja parlamentissa on käytävä asiasta avoin keskustelu; muuten en usko, että kansalaiset tuntevat riittävää yhteenkuuluvuutta unioniin.
Kolmas näkemys, arvoisa puhemies, liittyy meidän tehtäviimme, sillä kaikkea ei ole syytä jättää hallitustenvälisen konferenssin loppuun. Uudistamme omaa toimielintämme esimerkiksi jäsenten ohjesääntöön liittyvällä työllä - ja kiitän neuvostoa sen suhtautumisesta tähän - tai myös työjärjestyksemme uudistuksella. Komissio on sitoutunut toteuttamaan uudistusohjelman. Olen sitä mieltä, että myös neuvoston - joka on toimielimistämme tietyllä tavalla se kaikkein sirpaleisin, sillä siinä on useita kokoonpanoja ja lukemattomia komiteoita - täytyy antaa esimerkkiä, ei ainoastaan tulevaisuutta ajatellen vaan myös sitä ajatellen, että meillä täytyy olla demokraattinen ja tehokas yhteisö. Tässä mielessä pidän neuvoston puheenjohtajan viimeksi lausumia sanoja myönteisinä ja toivon, että pystymme konferenssiin valmistautuessamme etenemään tätä tietä.

Duff
Arvoisa puhemies, tätä HVK:ta tukee kaksi samansuuntaista prosessia: Euroopan puolustuspolitiikan uusi urhea maailma ja Euroopan kansalaisuuden määrittäminen peruskirjan laatimisen yhteydessä. Uskon, että nämä erilliset mutta läheisesti toisiinsa liittyvät prosessit edistävät HVK:ta aivan samalla tavoin kuin yhtenäisvaluuttaa koskevat ponnistelut edistivät Maastrichtin konferenssia. Me tarvitsemme varmastikin herätyksen. Esittelijöiden hyvästä työstä huolimatta tällä hetkellä vaarana on, että parlamentin alustava kanta on konservatiivisempi kuin komission kanta, ja Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä on esittänyt useita tarkistuksia, joilla pyritään terävöittämään mietinnön painopistettä ja vauhdittamaan parlamentaarisen Euroopan kehittämistä.
Ensinnäkin haluamme, että parlamentin, komission ja neuvoston välillä otetaan käyttöön todellinen neuvottelumenettely HVK:n valmisteluissa. Toiseksi haluamme muuttaa perustamissopimuksen tarkistusmenettelyä niillä aloilla, joilla valta on jo siirretty Euroopan tasolle. On järjetöntä, että meidät on velvoitettu käymään läpi tämän raskaan ja pitkällisen perustamissopimuksen tarkistusmenettelyn, kun haluamme ainoastaan uudistaa yhteistä politiikkaa. On myös väärin, että parlamentti suljetaan tämän prosessin ulkopuolelle. Kolmanneksi me haluamme helpottaa kansalaisten pääsyä Euroopan tuomioistuimeen, niin että kansalaiset ovat etuoikeutettuja asianosaisia oikeudenkäynneissä meidän, jäsenvaltioiden ja yritysten kanssa. Neljänneksi haluamme tarkastella lähemmin joustavuuslausekkeita niin, että tietyt jäsenvaltiot voivat käytännössä syventää suhdettaan loukkaamatta yhteisön säännöstöä.
Suosittelen liberaalien ehdotuksia parlamentille.

Frassoni
Arvoisa puhemies, näin me olemme saapuneet uuden uudistuskierroksen kynnykselle ja ties kuinka monennen hallitustenvälisen konferenssin kynnykselle. Toisin kuin WTO:n vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksen osalta, me emme ole vielä onnistuneet innostamaan yleistä mielipidettä, kansalaisjärjestöjä, emmekä kollegoitamme tästä aiheesta, joka jää vielä melko kauas kaikkien ajatuksista. Tämä on kuitenkin mahdollisuus, joka meillä on ja jota meidän on siis hyödynnettävä. Toisaalta kuten kollegoiden Dimitrakopoulosin ja Leinen mietinnössä korostettiin, joita haluan nyt kiittää me keskustelemme nyt siitä, miten tehdä tästä sekavasta koneistosta nykyaikainen demokratia, miten onnistua tekemään oikeuksista, politiikoista ja päätöksistä kaikille avoimia, ja miten tämä eurooppalainen tyyssija voidaan muuttaa avoimemmaksi ja vastaanottavaisemmaksi.
Euroopan parlamentti on tällä päätöslauselmalla päättänyt, että se yrittää saattaa alkuun tarkistusmenettelyn ja hallitustenvälisen agendan. Minä en rehellisesti sanottuna tiedä, onnistummeko me siinä. Tälle parlamentille vuoropuhelu hallitusten kanssa hoidetaan objektiivisen heikkouden tilassa, eikä se siten ole kovin helppoa. Minun ryhmäni mielestä eräät asiat pitää kuitenkin selittää selkeämmin, ja se on tätä varten esittänyt eräitä tarkistuksia, joiden toivon saavan kiinnostusta osakseen täällä istuntosalissa.
Euroopan parlamentti ei voi kuten komissio usein tekee pitää hallituksia ainoina keskusteluosapuolinaan, ja sen on siten yritettävä avata ja ehdottaa näkymää, jonka voisimme sanoa olevan luonteeltaan perustuslaillinen, jotta keinot toteuttaa tehokas demokratia olisivat kaikille selkeitä eikä ainoastaan asiantuntijoille. Menetelmän osalta meidän mielestämme kahden tarkkailijan lähettäminen ei ole riittävää: kaksi parlamentin jäsentä, jotka tarkkailevat diplomaattista konferenssia ja joita kaiken lisäksi sitoo luottamusvelvollisuus, ei voi muuta kuin muodostaa alibin, joka osoittaa heikkoutta ja kunniahimon vaatimattomuutta. Jos tavoitteena on aloittaa hallitustenvälinen prosessi, meidän on liikuttava kohti parlamentin, neuvoston ja komission välistä sopimusta uudistuksen sisällöstä.
Toiseksi, agendan ei pidä rajoittua teknisiin seikkoihin ja Amsterdamissa käsittelemättä jääneisiin asioihin. Yhteispäätösmenettelystä Euroopan parlamentin kanssa ja enemmistöstä on muodostuttava sääntö myös maatalouden ja verotuksen kaltaisilla vaikeilla aloilla. Kansalaisten on päästävä ulos siitä sumusta, jossa he nyt ovat. Sitä paitsi minä kysyn itseltäni: miksi mietinnössä halutaan erityisellä tavalla mainita tarve säilyttää yksimielisyys äänestyksessä? Ei siihen ole mitään tarvetta. Me haluamme nyt nimenomaan laajempaa demokratiaa, laajempaa yhteispäätöstä ja enemmistöä neuvostossa. Hallitusten tyynnyttämisestä ei ole meille hyötyä: ei niillä ole tarvetta tulla tyynnytellyiksi, sillä viime kädessä juuri ne tekevät päätökset.
Lopuksi, arvoisa puhemies, vaikka nykyään onkin suurta muotia puhua puolustuksesta, minun ryhmäni, vaikkakin sen sisällä esiintyy eriäviä mielipiteitä, on edelleen vakuuttunut siitä, että turvallisuudesta puhuminen ainoastaan sotilaallisessa kehyksessä ei ole positiivista. Jos hallitustenvälisessä konferenssissa rajoitutaan keskustelemaan siitä, miten 15 armeijaa saadaan parhaimmalla tavalla integroitua, asia kattaa hyvin rajoitetun kysymyksen. Me uskomme, että vain ulkopolitiikan yhteisöllistämisen ja demokratisoimisen yleisissä puitteissa on mahdollista puhua myös turvallisuudesta ja puolustuksesta.

Kaufmann
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin ensinnäkin kiittää esittelijöitä. He ovat suoriutuneet todella monitahoisesta ja vaikeasta työstä. Uskon, että nimenomaan kansalaisia edustavan parlamentin on jatkettava voimaperäistä työtä tulevan hallitustenvälisen konferenssin puitteissa voidakseen todella täyttää sekä unionin että hakijamaiden ihmisten suuret odotukset.
Puolueryhmämme lähtee omine ehdotuksineen aktiivisesti mukaan keskusteluun. Me taistelemme ennen kaikkea sen puolesta, että voitaisiin luoda todella sosiaalinen ja demokraattinen Eurooppa, toisin sanoen Eurooppa, joka säilyttää Euroopan sosiaalivaltion mallin, Eurooppa, jossa sääntelyn purkaminen ei kaada julkishallintoa ja jossa pyritään kaikin keinoin estämään sosiaalinen dumppaus. Meille on selvää, että niin sanotut Amsterdamin käsittelemättä jääneet kysymykset eivät saa jäädä hallitustenvälisen konferenssin ainoaksi asiaksi. Unionin ja sen jäsenvaltioiden on meidän kaikkien haluaman laajentumisen takia kerättävä lopulta rohkeutta perusteellisiin uudistuksiin, jotta poliittisesti edelleen jaettu Eurooppa voisi kasvaa yhteen demokraattisesti ja sosiaalisesti sopusuhtaisella tavalla.
Huolestuttavia, jopa hälyttäviä ovat niin sanotun ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla kaavaillut asiat, se kiihkeys, jolla tähän asti maltillisesta Euroopan yhdentymisestä luovutaan ja aiotaan perustaa sotilasliitto. Parlamentin mietinnössä esimerkiksi vaaditaan, että unionin täytyy lopultakin saada aikaan toimintakapasiteetti, uskottaviin sotilaallisiin keinoihin perustuva toimintakapasiteetti. Kysyn teiltä kaikilta, mitä ne uskottavat sotilaalliset keinot oikein ovat. Henkilömiinoja, panssareita vai oikein atomiaseita?
Ulko- ja puolustusministerit päättivät maanantaina Brysselissä siitä, mihin matkamme on määrä viedä. Siellä oli puhe historiallisesta askeleesta. Vuoteen 2003 mennessä EU:n yhteyteen on määrä luoda nopeat valmiusjoukot, todellisuudessa 50 0000 sotilaan vahvuinen Euroopan armeija Euroopassa ja Euroopan ympärillä tehtäviä niin sanottuja kriisioperaatioita varten. Saksalainen päivälehti "Die Welt" kuvaili asiaa eilen siten, että perinnäinen Euroopan puolustus jäisi yksinomaan NATOn tehtäväksi, EU:n valmiusjoukot eivät olisi NATOon nähden kilpailuasemassa, vaan niistä tulisi NATOn uusi valtti.
Tätä taustaa vasten puolueryhmämme oli tuonut jo valiokuntaan esityksen, että unioni kieltäytyisi käyttämästä sotaa kansainvälisten konfliktien ratkaisukeinona. Mielestäni on kerta kaikkiaan käsittämättömänä, että tämä esitys ei saanut enemmistön kannatusta valiokunnassa. Puolueryhmämme tuo tämän ehdotuksen uudelleen huomiseen täysistuntoon. Vaadimme nimenhuutoäänestystä, sillä olemme sitä mieltä, että kansalaisilla on oikeus tietää, ketkä parlamentin jäsenet pitävät sotaa oikeutettuna.

Queiró
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa otetaan kantaa kahteen toisiinsa liittyvään kysymykseen. Toisin sanoen niin sanottua toimielinten kolmikkoa koskevaan kysymykseen, joka jäi ratkaisematta Amsterdamissa, sekä kysymykseen, joka koskee laajentumista Itä-Eurooppaan.
Ensinnäkin on ehdottoman tarpeellista, että suunnitteilla oleva uudistus on sekä demokraattinen että demokratisoiva, mikä merkitsee sitä, että virkamiehet on saatettava riippuvaisiksi vaaleilla valituista edustajista ja nämä puolestaan maansa yleisestä mielipiteestä, ja lisäksi tuon uudistuksen demokraattista oikeutusta on vahvistettava lisäämällä kansallisten parlamenttien osallistumista eikä suinkaan liittämällä sen toimintaan ryhmiä, joiden edustuksellinen luonne on kyseenalainen tai jotka koostuvat väitetyistä asiantuntijoista.
Toiseksi kannatamme sellaista toimielimiä koskevaa uudistusta, jossa tasapaino ei vallitse pelkästään yhteisön toimielinten välillä, vaan myös toimielinten ja jäsenvaltioiden välillä ja jossa tuo tasapaino merkitsee myös uudistuksen pysyvyyttä. Sen vuoksi uusien federalististen valtuuksien hyväksyminen yhteisön tasolla olisi omiaan vain korostamaan nykyistä epätasapainoa ja etäännyttämään unionia niistä kansoista, joista se lopultakin muodostuu, kuten jokaisen uudistuksen yhteydessä jossain määrin tapahtuu - se seikka, että niin monet jättävät äänestämättä Euroopan vaaleissa, todistaa sen.
Vastustamme myös ajatusta perustamissopimusten konstitutionalisoimisesta sekä tulevan perusoikeuskirjan sisällyttämistä Euroopan unionin konstitutionaaliseen prosessiin, sillä olemme edelleenkin sitä mieltä, että Euroopan kansalaisuus ainoastaan täydentää kunkin maan omaa kansalaisuutta ja että sen tähden kunkin jäsenvaltion kansalaisten velvollisuuksien ja perusoikeuksien määrittäminen kuuluu tuon maan kansalaisille itselleen.
Kunnioitamme Euroopan kansojen tahtoa, ja sen vuoksi olemme myös ehdottoman vakuuttuneita siitä, että Luxemburgin kompromissille on luotava institutionaaliset puitteet. Emme ymmärrä, miten olisi mahdollista lisätä määräenemmistöllä päätettävien asioiden lukumäärää, ellei jäsenvaltioilla ja etenkin pienimmillä jäsenvaltioilla olisi oikeutta vastustaa niitä vetoamalla tärkeään kansalliseen etuun.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, uskomme kaikki, että myös laajentuessaan Itä-Eurooppaan Euroopan unioni voi luoda edellytykset sille, että jäsenvaltiot vaurastuttavat toisiaan, sen sijasta, että laajentuminen syöksisi jotkin jäsenvaltiot perikatoon samalla kun toiset jäsenvaltiot vaurastuisivat sitäkin nopeammin.
Olemme sitä mieltä, että Euroopan maiden taloutta ja kilpailukykyä voidaan kehittää ilmapiirissä, jossa kannustetaan sosiaaliturvajärjestelmien nykyaikaistamista luopumatta sen tähden kuitenkaan tarpeellisesta solidaarisuuden vaatimuksesta. Olemme myös sitä mieltä, että Euroopan on mahdollista luoda itselleen ulkopoliittinen painoarvo, joka vastaa sen taloudellista painoarvoa, ja että se voidaan tehdä jokaisen jäsenvaltion kansallisia etuja kunnioittaen.
Euroopan rakentaminen ei lopultakaan voi merkitä sitä, että kansoilta ja valtioilta riistetään se riippumattomuus, joka niillä yhä on jäljellä ja jonka turvin ne voivat hallita omaa kohtaloaan; toisin sanoen tuo rakentaminen voi perustua vain kansallisen riippumattomuuden kunnioittamiseen, kannatukseen kansojen keskuudessa, sosiaaliseen ja poliittiseen yhteisymmärrykseen, menettelyjen avoimuuteen ja julkisuuteen sekä kaikkien jäsenvaltioiden kunnioittamiseen.

Bonde
Arvoisa puhemies, demokratian ydin on se, että voimme pitää vaalit, saada uuden enemmistön ja sen jälkeen säätää uusia lakeja. Lait eivät ole pyhiä lehmiä. Ne ovat tekstejä, jotka ovat parlamentin uuden enemmistön muutettavissa. Valitsijoilla on aina viimeinen sana. Niin ovat asiat jokaisessa jäsenvaltiossamme, mutta yhteisön lainsäädäntötyössä ei demokratialla ole sijaa. Sen vuoksi valitsijoilla ei ole enää viimeistä sanaa lainsäädännössä. Sen vuoksi virkamiehet ja ministerit ovat ottaneet haltuunsa lainsäädäntövallan. Aina kun EU:ssa tehdään uusi enemmistöpäätös, parlamentaarinen demokratia vähenee, minkä vuoksi perustimme eilen parlamentaarista demokratiaa ajavan laajennetun työryhmän. Sen työnimi on SOS Demokrati tai Demokratia ensin (Democracy First), ja haluamme kerätä jäseniä kaikista ryhmistä, jotta varmistaisimme demokratian säilymisen seuraavassa perustamissopimuksessa ja jotta saisimme toteutettua täydellisen avoimuuden EU:ssa. Ryhmän poliittinen koostumus on laaja-alaista, se ulottuu brittiläisistä konservatiiveista vasemmistososialisteihin. Jäseniä on parlamentin kaikista ryhmistä. Kannatamme täällä useimmiten eri asioita, mutta olemme samaa mieltä siitä, että erimielisyytemme ratkaistaan kansan valitsemissa parlamenteissa ja valitsijoiden keskuudessa. Virkamiehet ja ministerit eivät saa päättää siitä, kuka on oikeassa. Emme hyväksy sitä, että Brysselissä sijaitseva komissio päättää siitä, annetaanko jokin ehdotus kansan valitsemien edustajien käsiteltäväksi. Emme hyväksy koskaan sitä, että EU:n toimeenpanovallan haltija valmistautuu nyt vielä yhteen hallitustenväliseen konferenssiin, jonka tarkoituksena on siirtää valtaa valitsijoilta ja valituilta Brysselin suljettuihin toimistoihin. Tarvitsemme SOS Demokrati -ryhmää, koska demokratia on kaikkein tärkein asia.

Brok
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin kiittää puheenjohtajavaltio Suomea ja Sasia siitä innostuksesta, jolla tälle mandaatin määrittelemisen vaikealle tehtävälle on omistauduttu, ja lausua kiitokseni myös esittelijöille todella erinomaisesta työstä, jota tässä on tehty. Haluaisin kuitenkin samalla myös huomauttaa Kaufmannille, joka äsken siteerasi luokkavihollisen lehteä, "Die Welt", että hänen edustamansa puolue on ainoana saksalaisena puolueena antanut toisen maailmansodan jälkeen käskyn hyökkäyssotaan, nimittäin Tsekkoslovakiaa vastaan, ja niinpä sellaiset huomautukset, joita hän teki, pitäisi jättää tekemättä.
Tämän hallitustenvälisen konferenssin on noudatettava vaikeaa aikataulua, sillä se on saatava valmiiksi niin tiukasti määräajan puitteissa, että se ei viivytä laajentumista, ja samalla sen on saatava Euroopan unioni laajentumiskuntoon, eli se joutuu pysymään tiukoissa aikarajoissa ja on suuren haasteen edessä. Tähän kuntoon saamiseen kuuluvat Amsterdamin ratkaisematta jääneiden kysymysten ohella myös monet ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan liittyvät kysymykset, monet kysymykset, joita esimerkiksi kollega Karl von Wogau on käsitellyt rahaliiton yhteydessä, ja monet muut.
Enemmistöpäätöksiä koskeva kysymys on tämän konferenssin menestyksen avainkysymys, jos Euroopan unionin on tarkoitus olla laajentumiskunnossa ja jos Euroopan parlamentin on myös tarkoitus hyväksyä laajentuminen. Useilla aloilla on sen vuoksi määriteltävä selkeästi, missä enemmistöpäätös on välttämätön. Veropolitiikan alalla on käytettävä enemmistöpäätöstä, mutta ei kaikkien verojen osalta. Sosiaalipolitiikan alalla on käytettävä enemmistöpäätöstä, mutta ei koko sosiaalipolitiikan osalta. Tämä on määriteltävä selkeästi, niin kuin myös maatalouspolitiikkaan liittyvän Euroopan parlamentin yhteispäätöstoimivallan osalta on tehtävä selväksi, että koko maatalouspolitiikka ei oikeastaan varsinaisessa mielessä ole lainsäädäntöä, vaan vain pieni osa 3 000 säädöksestä - ehkä 20 tai 30 liittyy maatalouspolitiikkaan, mutta niillä aloilla parlamentin täytyy saada yhteispäätöstoimivalta ja samalla myös täysi päätösvalta maatalousbudjetin alalla.
Rakennepolitiikan alalla käy esimerkiksi selväksi, että mitä enemmän meillä on jäsenvaltioita, sitä epätodennäköisemmäksi käy järkevien päätösten tekeminen yksimielisyyden periaatteella, jos nimittäin niukat määrärahat, resurssit, on tarkoitus käyttää Euroopan unionin todella köyhien alueiden ja köyhien ryhmien hyväksi.
Tarvitsemme valvontaoikeuksia myös ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla, mutta meidän on katsottava - Kölnin päätösten täytäntöönpanon puitteissa - mitkä alat voivat vielä johtaa perustamissopimusten muutoksiin. Haluaisin mainita tässä erityisesti, että WEU:n sulautumista Euroopan unioniin ei ole vielä saatettu loppuun, ennen kuin myös 5 artiklaa koskevat kysymykset on ratkaistu. Tätä 5 artiklaa koskeva asia voidaan järjestää, kun puolueettomat jäsenemme otetaan huomioon, vain perustamissopimuksen pöytäkirjan puitteissa, jolloin jokainen maa voi päättää itsenäisesti, haluaako se liittyä tähän osaan vai ei.
En usko, että Euroopan unioni tarvitsee pääasiassa lisää toimivaltuuksia, mutta se tarvitsee sillä jo olevia toimivaltuuksia varten välineitä, jotta se voisi hoitaa niitä kunnolla. Vain silloin pystymme yhdistämään avoimuuden, tehokkuuden ja demokratian, sillä nämä kolme asiaa yhdessä ovat kansalaisten hyväksynnän edellytykset. Niihin kuuluu myös se, että ministerineuvosto - kuten Dehaenen raportissa ehdotettiin - jaetaan toimeenpanevaan ministerineuvostoon, joka voi kokoontua suljettujen ovien takana, ja lakia säätävään ministerineuvostoon, jonka on kokoonnuttava julkisesti. Sillä demokraattisessa yhteisössä ei voida hyväksyä, että kansalaiset eivät pääse lakia säätävän elimen kokouksiin. Tämä on ainutkertaista maailmassa, eikä sitä enää voida hyväksyä.
Olen sen vuoksi sitä mieltä, että perussopimusten jakamista koskeva Dehaenen esittämä ehdotus on tärkeä. Meidän pitäisi avoimuuden ja tehokkuuden takaamiseksi koota perussopimuksen konstitutionaaliset osat sekä toimivaltaa koskevat säännökset yhteen ja samoin muut osat toiseksi vähäarvoisemmaksi sopimukseksi. Tämäkin on tärkeää, jotta kansalaiset voivat nähdä, miten Eurooppa on järjestetty. Tästä löytyy pitkällä aikavälillä ehkä liittymäkohta siihen sopimukseen, jonka on tarkoitus muodostaa perusoikeuskirja, ja tästä kokouksesta voisi ehkä kehittyä perustuslakia säätävä kokous, sillä perustuslakisopimuksen on oltava se tavoite, johon pyrimme pitkällä aikavälillä.

Corbett
Arvoisa puhemies, ryhmäni suhtautuu myönteisesti tähän mietintöön, pääosin kahden sen sisältämän avainkohdan vuoksi. Ensinnäkin siinä ehdotetaan, että HVK:ssa voitaisiin käsitellä myös muita asioita kuin kolmea Amsterdamissa ratkaisematta jäänyttä asiaa. Vaikka nämä ovat avainkysymyksiä, ratkaisevia kysymyksiä, uskomme, että on oikein, että HVK ei rajoitu vain näihin kolmeen kysymykseen.
Tämä mielipide on todellakin saamassa kannatusta, mikä on osittain Dehaenen raportin ja komission omien ehdotusten ansiosta - ja osoitan arvonantoa komission jäsen Barnierille, joka on täällä kanssamme - , mutta se on saanut perustellusti kannatusta myös kansallisilta hallituksilta. Kukaan ei halua kaiken kattavaa HVK:ta, jossa käsitellään kaikkia unioniin liittyviä kysymyksiä Maastrichtin tapaan, mutta on vahvat perusteet lisätä asialistaan puoli tusinaa avainaihetta, jotka on ratkaistava, jotta unionimme voisi toimia tehokkaasti, avoimesti ja demokraattisesti ja jotta se selviytyy lähes 30 jäsenmaan unionina.
Toinen syy on se, että siinä ehdotetaan menettelyjen parempaa demokratisoimista. Amsterdam oli jo tietyssä määrin parempi kuin aiemmat HVK:t, koska sen valmistelusta vastasi työryhmä, johon parlamentti osallistui ja joka julkaisi täydellisen kertomuksensa, ja koska jokainen kyseisessä HVK:ssa esitetty ehdotus julkaistiin ja asetettiin julkisesti saataville ja koska parlamentti onnistui lähettämään kaksi edustajaa ainakin joihinkin kokouksiin.
Nyt on kuitenkin tullut aika, että parlamentti voi lähettää edustajia kaikkiin kokouksiin ja osallistua HVK:hon samoin perustein kuin komissio, edustaa kantaamme yhteisön toimielimenä, edistää ehdotuksiamme ja tarvittaessa esittää perusteita muiden ehdotuksia vastaan.
Arvoisa puhemies, ryhmäni on esittänyt vain kaksi tarkistusta ja kaksi pyyntöä äänestää tästä mietinnöstä kohta kohdalta. Syy on se, että olemme pääosin sitä mieltä, että tällä mietinnöllä luodaan oikea tasapaino kunnianhimon ja realismin välille. Yhdellä tarkistuksella pyritään vahvistamaan mietinnössä esitettyä pyyntöä, jonka mukaan HVK:n olisi käsiteltävä uudelleen joustavaa yhteistyötä koskevaa kysymystä. Ei tule kysymykseenkään, että meidän pitäisi kasvaa lähes 30 jäsenvaltion unioniksi, jollei HVK:ssa käsitellä uudelleen tätä kysymystä. Jos jäsenvaltioita on lähes kolmekymmentä, tarvitsemme lausekkeen joustavasta yhteistyöstä, joka toimii myös käytännössä.
Toinen tarkistus koskee eron tekemistä perustamissopimuksen kahden osan välillä: konstitutionaalisen osan, jossa tarkastellaan pääperiaatteita ja toimielinmääräyksiä, ja politiikkoja tarkemmin käsittelevän osan. Tämä ehdotus on saanut laajaa kannatusta. Ollaan kuitenkin eri mieltä siitä, pitäisikö toista osaa voida tarkistaa yksinkertaistetulla menettelyllä. Tarkistuksissamme ehdotetaan, että tämän toisen osan kohdat olisi voitava tarkistaa yksinkertaistetulla menettelyllä - ehkä ei kaikkia kohtia, sillä se voisi aiheuttaa ylitsepääsemättömiä ongelmia, mutta ainakin jotkin osat. Voimassa olevissa perustamissopimuksissa on useita tapauksia - esimerkiksi eri pöytäkirjoja, osia Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksesta - jotka voidaan tarkistaa noudattamalla yksinkertaistettua menettelyä, ja HVK:n olisi tarkasteltava rakentavasti tätä kysymystä.
Arvoisa puhemies, perustamissopimukset ovat Euroopan unionin perustuslaki. Ne on tehtävä selkeämmiksi, avoimemmiksi, tehokkaammiksi ja demokraattisemmiksi. HVK:n on otettava vastaan tämä haaste.

Malmström
Arvoisa puhemies, historiassa tapahtui dramaattinen käänne silloin, kun vapautta rakastavat ihmiset kiipesivät 9. marraskuuta 1989 rautaesiripun yli. Vihdoinkin oli mahdollista yhdistää Eurooppa ja luoda laaja koko Euroopan kattava yhteistyö, joka perustui vapauteen ja demokratiaan. Viikko sitten juhlistimme Berliinin muurin kaatumisen muistoa. Kymmenvuotisjuhlallisuudet muistuttivat meitä siitä, että on korkea aika käydä käsiksi laajentumiseen ja vauhdittaa hanketta. Siihen on jo käytetty liikaa aikaa.
Meille liberaaleille kaikkein tärkeintä on luoda kokonainen Eurooppa, jossa ongelmat ratkaistaan yhdessä sivistyneesti. Laajentuminen on moraalinen velvoite. Laajentuminen, mutta myös se tosiasia, että kansalaiset eivät luota EU:hun, vaatii Euroopan toimielinten uudistamista ja muuttamista. Aivan liian monet ovat sitä mieltä, että EU ei kosketa eikä kiinnosta heitä. Epäily on aika ajoin voimakasta. Meidän on suhtauduttava siihen erittäin vakavasti. Hallitustenvälisen konferenssin on sen vuoksi pyrittävä tekemään todellisia uudistuksia EU:n toimielimissä. Yksinkertaistamisen, avoimuuden, valvonnan ja selkeyden on oltava avainsanoja. Jotta 30 jäsenvaltion unioni toimisi, sen on keskityttävä todella rajat ylittäviin kysymyksiin ja toimittava vain niillä alueilla, joissa eurooppalainen yhteistyö johtaa parhaimpiin tuloksiin.
Työnjakoa on tarkasteltava kunnolla, ja siihen tarvitaan rohkeutta, ja on pantava hihat heilumaan - tarvitaan tulevaisuuden näkymiä mutta myös käytännöllisyyttä. Keskustelua ei saa kuitenkaan käydä eristyksissä suljettujen ovien takana. Kaikkien demokraattisten voimien täytyy osallistua siihen, ja myös kansalaisilla on oltava mahdollisuus osallistua ja sanoa mielipiteensä. Heillä on oikeus odottaa tuloksia ja asettaa vaatimuksia niiden toteutumisesta. Jos epäonnistumme tässä, he kääntävät ehkä selkänsä Eurooppa-hankkeelle, mikä olisi todellinen katastrofi.

Onesta
Arvoisa puhemies, onko parlamenttimme todella tietoinen siitä, miten suuri haaste tuleva hallitustenvälinen konferenssi on? Välillä epäilen sitä. Kun huomaan mietinnön tekstistä, että kykenemme viemään järjettömyyden niin pitkälle, että vähennämme itse kahteen omien edustajiemme määrän neuvottelupöydässä, mieleeni tulee, että jotkut pelkäävät todella omaa varjoaan tässä istuntosalissa. Tuleva HVK avaa kuitenkin kapean historiallisen ikkunan, jonka kautta välttämättömästä voi tulla mahdollinen. Uuden vuosisadan haasteiden edessä meillä ei nimittäin ole moraalista oikeutta tyytyä toimielinten tynkäuudistukseen, joka muodostuisi Amsterdamissa ratkaisematta jääneistä asioista. Yhteispäätösmenettelystä on tehtävä yleinen sääntö. Parlamenttimme on saatava vastaavalla tavalla kuin kaikissa demokratioissa, jotka ansaitsevat tämän nimen, täysimääräinen budjettivalta sekä menojen että tulojen osalta. Meidän on annettava Euroopalle oikeudenmukaisuuden, turvallisuuden ja yhteisvastuun välineet. Sanokaamme suoraan, että nyt on korkea aika johtaa maanosamme perustuslailliseen prosessiin.
Ainut todellinen rajoite ei ole meidän mielikuvituksemme demokraatteina vaan parlamenttimme poliittinen tahto. Ja jos emme todella pystyisi irrottautumaan nykyisten sääntöjen painolastista, kaikki lisäuudistukset tulisivat mahdottomiksi. Ilman todellisia uudistuksia Eurooppa, joka on usein ollut voimaton 15 jäsenvaltion kokoonpanossa, lamautuisi täysin 30 jäsenvaltion kokoonpanossa. Kuten komission jäsen Barnier on oikein hyvin ymmärtänyt, nykyisen kehityksen on annettava eväät tulevalle kehitykselle. Ja kenellä muulla kuin meillä, Euroopan kansojen suorilla ja yleisillä vaaleilla valitsemilla edustajilla, olisi suurempi oikeus ohjata tätä hienoa kehitystä ja viedä se päätökseen? Parlamentti hyväksyy usein lakeja mutta tekee harvemmin historiaa. Koska olemme saaneet tänään tämän kunnian, hyvät kollegat, pyydän, että olemme sen arvoisia, pyydän meiltä poliittista rohkeutta.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, tämän vuotiset Euroopan parlamentin vaalit merkitsivät sitä, että vaaleihin osallistujien määrä laski lähes kaikissa jäsenvaltioissa, joissa ei samaan aikaan järjestetty muita vaaleja. Jos kaikkia äänestämättä jättäneitä vastaisi yksi tyhjä paikka tässä salissa, 322 paikkaa jäisi tyhjäksi.
Se on vain yksi todiste siitä, että Euroopan parlamentin demokraattinen kiinnitys on huomattavasti heikompi kuin kansallisten parlamenttien. Siitä huolimatta keskustelumme aiheena olevassa mietinnössä ehdotetaan juuri kansallisten parlamenttien vaikutusvallan hyvin huomattavaa vähentämistä niin omassa kansallisessa politiikassamme kuin EU:n sopimuksissa ja politiikassakin. Valta siirtyisi elimille, joiden demokraattinen kiinnitys on heikompi, esimerkiksi Euroopan parlamentille, tai olematon, kuten komissiolle tai EY:n tuomioistuimelle. Sen vuoksi pohjoismainen vasemmisto vastustaa suurinta osaa päätöslauselmaehdotuksesta, jossa vaaditaan muun muassa suurempaa ylikansallisuutta, sitä, että kansallista vaikutusvaltaa perustamissopimukseen rajoitetaan ja että suurien valtioiden valtaa lisätään.

Van Dam
Arvoisa puhemies, kesäkuun vaalien tulos osoitti, että kansalaiset ovat vieläkin etäällä Euroopan unionista. On outoa, että monet eivät vieläkään ota siitä opikseen. Unionin suuri laajentuminen on tulossa, mutta tällä mietinnöllä parlamentti etenee pitemmälle Euroopan vahvemman yhdentämisen tiellä. Kaipaan perusteluja siitä, miten vahvempi Eurooppa vetäisi kansalaiset paremmin mukaan politiikkaansa.
Tämän mietinnön täytyy tehdä HVK:sta menestys, mutta siinä ohitetaan ajatukset, jotka ovat erittäin tärkeitä Euroopan tulevaisuuden kannalta. Toissijaisuusperiaatteesta tarvitaan ehdottomasti perusteellista keskustelua. Siksi olemme esittäneet jälleen tätä asiaa koskevan tarkistuksen. Vain unionin tehtävien selkeä määrittely voi toimia perustana oikealle toimivallan jaolle. Politiikka täytyy muotoilla mahdollisimman lähellä kansalaisia.
Pidämme laajaa HVK:n asialistaa hyvänä asiana, vaikka Amsterdamin sopimuksessa ratkaisematta jääneistä asioista on vaikea päästää sopuun. Veto-oikeus asioissa, jotka liittyvät kansalliseen itsemääräämisoikeuteen, on edelleen tarpeen. Pidämme mahdottomana hyväksyä sitä, että laajentumista lykätään, koska unioni ei ole sisäisesti kunnossa. Laajentuminen on juuri syy puuttua asiaan tehokkaasti.
Emme pidä tarpeellisena komission ehdotusta HVK:n asialistaksi, sillä komissiolla on jo tehtävää enemmän kuin tarpeeksi. Kuultuaan komissiota neuvoston tulee päättää asialistasta ja tehdä omat valmistelunsa.

Beazley
Haluaisin kiittää neuvoston puheenjohtaja Sasia hänen aiemmin tämän keskustelun aikana esittämistään kommenteista. Ensinnäkin, hän vahvisti, että neuvoston ja Euroopan parlamentin välinen yhteistyö jatkuu ja että hän vierailee perussopimusvaliokunnassa. Hän vahvisti kuitenkin myös, että HVK:ssa laajentuminen pysyisi hahmotellun perustamissopimuksen uudistuksen tärkeimpänä kysymyksenä, keskipisteenä, ja toiseksi, että aikataulua noudatettaisiin. Mielestäni nämä molemmat asiat ovat tärkeitä näkökohtia.
Tarkastelen ensimmäiseksi laajentumista, puhumme nyt laajuudeltaan ja luonteeltaan hyvin erilaisesta laajentumisesta verrattuna mihinkään aiempaan laajentumiseen, ja sillä on seurauksia laajentumista valmistelevan HVK:n luonteelle. Puhumme pääasiallisesti Keski- ja Itä-Euroopan maista, jotka, kuten me kaikki tiedämme, ovat kärsineet 40 vuoden diktatuurista, sen jälkeen kun kansalaisyhteiskunta tehtiin voimattomaksi, ajettiin maan alle ja tuhottiin. Vaikka kymmenen vuotta on jo kulunut ja suurta edistystä on tapahtunut, uskon, että itseluottamusta on vahvistettava edelleen voimakkaasti ja että tarvitsemme sitä avoimuutta, jota monet meistä ovat vaatineet näiden uudistusten valmistelussa ja täytäntöönpanossa.
Kun HVK järjestetään, meidän Euroopan parlamentissa olisi muistettava kaksi asiaa. Toinen on se, että aiemmat HVK:t eivät ole valmistelleet yleistä kantaa ennen kuin perustamissopimuksen uudistuksista on jo käytännössä sovittu, etenkin Maastrichtin sopimuksen osalta. Tällä on ollut epäsuotuisia vaikutuksia useisiin jäsenvaltioihin. Mielestäni meidän tulisi oppia tästä menneisyyden virheestä ja olisi ymmärrettävä, että kansalaistemme on oltava tietoisia tämän laajentumisen, Euroopan perheiden yhdistymisen, merkityksestä, kun HVK todella järjestetään. Mielestäni avoimuuden olisi ulotuttava myös itse hakijamaihin. Olisi hyvin valitettavaa, jos me EU:n toimielinten edustajina pitäisimme tätä vain byrokraattisena tai perustuslaillisena harjoituksena, jolla edistämme omia etujamme tai tavoittelemme omaa hyötyämme. Avoimuus on välttämätöntä etenkin laajentumisen yhteydessä.
Tämän vuoksi uskon, että jos mahdollista, meidän oman yleisen kansallisen mielipiteemme lisäksi jokaisessa vaiheessa on otettava huomioon myös Keski- ja Itä-Euroopan hakijamaiden yleinen mielipide. Arvostan sitä, että näin katkaistaan se perinne, jota on aiemmin meidän käsityksemme mukaan noudatettu hallitusten välisissä konferensseissa. Kuten sanoin, tämä on kuitenkin täysin erityyppinen HVK, ja siksi meidän on oltava luovia, kun esittelemme itsemme yleisölle.

Napolitano
Arvoisa puhemies, tämä mietintö on saavuttanut laajan enemmistön hyväksynnän perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa. Näen siinä merkittävän vahvistuksen niihin kannatettuihin eurooppalaismielisiin suuntauksiin, jotka ovat tosiasiassa antaneet leiman Euroopan parlamentille sen suhteessa muihin yhteisön toimielimiin, kansallisiin parlamentteihin ja yleiseen mielipiteeseen. Meillä on ollut ja osoitamme haluavamme jatkaa samassa suunnassa kehittynyt rooli Euroopan integroitumisprosessin tukemisessa ja kyseisen roolin jatkuvassa ja johdonmukaisessa kehityksessä.
Poliittiset jännitystilat, jotka ovat leimanneet tämän vaalikauden alkua, eivät siis ole estämässä niitä välttämättömiä lähentymisiä eri tärkeiden kaikkein tärkeimpien parlamentin ryhmien välillä, jotka koskevat unionin ja sen toimielinten ja politiikkojen vahvistamista. Tällä hetkellä on tärkeää lähentyä sen ehdotuksen osalta, jolla muodostetaan sopimusten uudistukset, uuden hallitustenvälisen konferenssin koollekutsumisen ja agendan määritelmän ja menetelmän osalta.
Dimitrakopoulosin ja Leinen mietinnössä ilmaistuja kannanottoja tuettiin parlamentissa esitetyillä kannanotoilla meidän valiokunnassamme tapahtuneen äänestyksen jälkeisenä päivänä, ja mukana oli myös puheenjohtaja Prodin ja komission jäsen Barnierin tiedonannot Euroopan komission nimissä. Tämä on jo tätä nykyä varma asia: parlamentti ja komissio kulkevat samaan suuntaan ja ne ovat yhtä vakuuttuneita siitä, että hallitustenvälisen konferenssissa ei pidä omistautua kapea-alaiselle näkymälle, rajoittavalle näkökulmalle ja minimaaliselle agendalle.
Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa käyty laaja keskustelu osoitti, että parlamentti pitää huolen siitä, että se on samanaikaisesti kaukokatseinen, realistinen, vaativa ja konkreettinen. Parlamenttia on lakattava katsomasta kuin se esittäisi vaikka minkälaisia vaarallisia vaatimuksia ja mahdottomia pyyntöjä. Meidän ehdotuksemme eivät heijasta abstraktia suunnitelmaa eivätkä ne ole jotain ylellistä, vaan ne heijastavat objektiivisia ja väistämättömiä unionin toimielinten kokonaisvaltaisia uudistuksen tarpeita. On mentävä Amsterdamia edemmäs ja katsottava kauas, jotta voidaan toteuttaa todellinen laajentuminen itään ja jotta voidaan varmistaa yhä enemmän integroitumisprosessin edistyminen olemassa olevia riskejä vastaan, laimennuksen ja lamaannuksen riskejä vastaan.
Kukaan ei voi laiminlyödä poliittisen Euroopan vahvistamiseen ja institutionaaliseen muutokseen liittyviä ongelmia, joiden eteen on asetettu euron ja Euroopan keskuspankin syntyminen, Kosovon opetus, laajalle levinnyt halu luoda taattu turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue ja liian monien äänestävien kansalaisten skeptisyys. Tämä on vetoomus, jonka me esitämme ennen kaikkea hallituksille ja kansallisille parlamenteille, joiden kanssa meidän on yhdessä osattava rakentaa yhtenäisempi, vahvempi ja demokraattisempi Eurooppa.

Barnier
. (FR) Arvoisa puhemies, kiitän teitä siitä, että annoitte minulle hetkeksi puheenvuoron tässä vaiheessa keskusteluanne, jonka aikana olen voinut tarkkaavaisesti kuunnella esittelijöitä, joita olen jo kuunnellut, mutta myös parlamentissa olevien eri ryhmien edustajia ja puhujia eli monia teistä. Puhujat, joita en hetki sitten pystynyt kuuntelemaan keskustelun uudelleenjärjestelyn ja omien ajankäyttörajoitteideni vuoksi, suonevat minulle anteeksi. Lupaan heille vain, että seuraan tarkasti, mitä käytävän keskustelun aikana sanotaan tänään ja luonnollisesti myöhemminkin.
Hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa puhemies, toimielinuudistus ei ole poliittinen hanke. Se on väline. Meidän hankkeemme kuten monet teistä ovat todenneet, ja tämä asia on tämänpäiväisten pohdintojemme aiheena on Euroopan valtioiden kansojen kokoaminen poliittiseen, taloudelliseen, sosiaaliseen ja kulttuuriseen yhteisöön. Monien uusien jäsenten vastaanottaminen muodostaa siis tämän suuren hankkeen aivan ensi vuosisadan alussa. Tästä syystä Amsterdamissa tehty ero rajoitetun mukauttamisen, pienen laajentumisen, ja laajemman laajentumisen välillä on jo aikansa elänyt.
Komission osuus konferenssin valmisteluissa on jo tiedossanne. Olen tänään iloinen, kuten puheenjohtaja Prodi oli aikaisemmin, saatuani tietää parlamenttinne osuudesta ja havaittuani, että toimielintemme näkemykset ovat tässä vaiheessa hyvin lähellä toisiaan mistä kiitän hyvin vilpittömästi kahta esittelijäänne Dimitrakopoulosia ja Leinenia. Olen myös sitä mieltä, että näkemysten samankaltaisuus on merkittävä etu, joka on säilytettävä sekä uudistuksen haasteiden osalta että työmenetelmän osalta, joka meidän on hyväksyttävä.
Haluaisin sanoa muutaman sanan uudistuksen haasteista. Kuten kummatkin esittelijänne ovat hyvin aiheellisesti korostaneet, tulevassa konferenssissa on keskityttävä toimielimiä koskeviin asioihin, kaikkiin toimielimiä koskeviin asioihin lukuun ottamatta yhtä suurta ja poliittisesti tärkeää poikkeusta, jonka muodostavat parhaillaan käytävät neuvottelut Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikasta. Jotta toimielinuudistukset onnistuisivat, ne on mielestäni asetettava ja sanon tämän teille aikaisemmista neuvotteluista mieleen painamallani kokemuksella laajempaan poliittiseen yhteyteen, ja meidän on pyrittävä vastaamaan yhdessä seuraavaan keskeiseen kysymykseen: "Miten meidän on puhuttava toisillemme? Miten meidän on työskenneltävä? Miten meidän on edettävä ja tehtävä päätöksiä unionissa, jossa on yli 27 maata?" , koska juuri tästä neuvottelupöydässä on kyse. Ja vain tämä kysymys meidän on asetettava etsiessämme vastauksia, kaikkia vastauksia, riippumatta siitä, mitä toimielimiä tai menetelmiä vastauksen etsiminen koskee.
Ensimmäinen yhdessä tunnistamamme haaste on valtioiden tehokas toiminta, kun niitä on monta. Kuulin neuvoston puheenjohtajan puhuvan hetki sitten laajentumisesta, jonka hän sanoi merkitsevän " muutosta" . Ja vastaan hänelle kuin kaikuna, että kyseessä on suuri laajentuminen eikä pieni mukauttaminen. Ja tähän suureen laajentumiseen on vastattava todellisella uudistuksella, jonka on koskettava ennen kaikkea päätöksentekoa. Tästä syystä uskon, että suurin osa meistä puhuu yksimielisesti sen puolesta, että määräenemmistöäänestysten käytöstä neuvostossa olisi tehtävä sääntö, jonka poikkeuksina olisivat vain muutamat keskeiset ja hyvin herkät kysymykset.
Olemme myös kirjoittaneet, kuten monet teistä toivovat, että kun kyseessä on lainsäädännöllinen asia, määräenemmistön käyttöön olisi yhdistettävä neuvoston ja Euroopan parlamentin välinen yhteispäätösmenettely.
Toinen haaste on perussopimusten kehittäminen. Otin tämän ajatuksen esille parlamentissanne pidetyssä kuulemistilaisuudessani. Sitä korostettiin jälleen Jean-Luc Dehaenen, presidentti von Weizsäckerin ja lordi Simonin raportissa ja sitä on syytä tarkastella lähemmin. Sillä pyritään järjestämään perustamissopimukset uudelleen itse asiassa siten, että perustekstit ja soveltamista koskevat tekstit erotetaan toisistaan. Tämän uudelleenjärjestelyn ansiosta perustamissopimuksia voitaisiin jatkuvasti kehittää, koska soveltamista koskevia tekstejä voitaisiin tarvittaessa muuttaa yksinkertaistetulla menettelyllä.
Minusta tuntuu, hyvät naiset ja herrat, että tämä uusi tarkistusmenettely voisi lisätä Euroopan parlamentin osuutta perustamissopimusten tarkistuksessa. Haluan kuitenkin todeta, että uudelleenjärjestelyn ei pitäisi mielestäni johtaa unionin tai yhteisön nykyisen toimivaltajaon muuttamiseen.
Seuraava asia on valtioiden edustus neuvostossa. Neuvoston päätösten olisi edustettava paremmin unionin eri jäsenvaltioiden suhteellista painoarvoa. Myös päätöksentekoa olisi helpotettava mutta kunnioittaen kuitenkin Rooman sopimuksen henkeä ja tasapainoa.
Sitten on tarkasteltava muita toimielimiä. Laajentumisen myötä on määriteltävä, kuinka monta edustajaa kustakin valtiosta valitaan parlamenttiinne. Komission, jonka puheenjohtajalle on annettu uudet suuntaa-antavat valtuudet, on säilytettävä se ei ole helppoa, saanen nyt sanoa tämän teille ollessani mukana komissiossa kollegiaalisuutensa, tehokkuutensa ja päätöksentekotapansa sen jäsenten yksinkertaisella enemmistöllä. Tuomioistuimen ja tilintarkastustuomioistuimen on mukauduttava laajentumiseen.
Mainitsemalla nämä kaikki toimielimet yritän osoittaa, että hetki sitten esille ottamaani peruskysymykseen miten työskennellä, kun jäseniä on 27 on paljon vastauksia, joita on tarkasteltava hallitustenvälisessä konferenssissa. Toimielinten toiminta ei välttämättä edellytä perussopimusten tarkistamista. Euroopan parlamentin, komission ja varsinkin neuvoston päivittäisessä työskentelyssä on tehtävä tärkeitä sisäisten rakenteiden uudistuksia ennen laajentumista.
Toinen suuri haaste, arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, on estää vesittymisen riski, estää hajautumisen riski, joka uhkaa meitä kaikkia laajentumisen myötä. Kun on olemassa riski toistan tämän teille , se joko otetaan, hyväksytään kohtalonomaisesti tai estetään ennakolta. Me haluamme estää hajautumisen riskin. Amsterdamin sopimuksessa on vahvistettu tietyt unionin toimielinten yhteydessä toteutettavat jäsenvaltioiden väliset yhteistyömuodot, joilla voidaan edetä jo saavutettua yhdentymisen tasoa pidemmälle.
Komission mielestä sanon tämän selvästi yhteisön säännöstöä ei saa missään tapauksessa pitää tiivistetyn yhteistyön muotona 15 jäsenvaltion välillä. Tavoitteena on todella parantaa ja helpottaa tiivistetyn yhteistyön nykyisiä edellytyksiä. Jos emme pääse tähän tässä konferenssissa, nykyinen veto-oikeus voi vain kannustaa tiiviimpää keskinäistä yhteistyötä haluavia valtioita tekemään yhteistyötä yhteisön puitteiden sijasta entistä enemmän niiden ulkopuolella. Unionin johdonmukaisuuden lisäämiseksi komissio toivoo parlamenttinne tavoin, että konferenssissa otetaan myös esille kysymys unionin ulkoisesta edustamisesta.
Kolmas haaste on jatkaa tehokkaasti Euroopan poliittista rakentamista, ja meidän onkin sopivassa yhteydessä tehtävä toimielimiä koskevat johtopäätökset yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan yhteydessä parhaillaan tehtävissä töissä. Lisäksi on kysymys jota emme unohda perusoikeuskirjasta ja perustamissopimuksesta.
Haluaisin päättää tämän puheenvuoron kiittämällä teitä tarkkaavaisuudestanne ja muistuttamalla mieliin neuvottelujen valmistelut. Tavoitteena on saada neuvottelut onnistumaan ja saada niistä merkittäviä tuloksia ennen vuoden 2000 loppua. Tavoitteena ei ole viivästyttää laajentumista vaan saada se onnistumaan. Tästä syystä toivomme, että perustamissopimuksen 48 artiklassa määrättyyn menettelyyn ryhdytään mahdollisimman pian Helsingin huippukokouksen jälkeen.
Haluaisin myös sanoa, että olemme yhtä mieltä siitä, että Euroopan parlamentin olisi voitava osallistua työhön paremmissa olosuhteissa, paremmassa asemassa kuin mikä sillä oli tämän voin todistaa Amsterdamin sopimuksen valmistelujen yhteydessä.
Haluaisin lopuksi sanoa, että tästä uudistuksesta on koko vuoden 2000 aikana pystyttävä käymään julkista keskustelua paitsi meidän, eli toimielinten, välillä myös yhdessä kansallisten parlamenttien ja kansalaisten kanssa. Me osallistumme tähän julkiseen keskusteluun omalta paikaltamme, minä osallistun siihen omaltani.
Hyvät naiset ja herrat, komissio on vakuuttunut siitä, että vahva, laajentumisen asettamia vaatimuksia vastaava toimielinuudistus voidaan toteuttaa ennen vuoden 2000 loppua. Tiedämme hyvin, että unioni muuttuu perinpohjaisesti tämän laajentumisen myötä. Se ei saa heikentyä sen vuoksi. Mutta onnistumme vain, jos uudistuksen tukena on riittävästi poliittista tahtoa ja kunnianhimoa, mikä merkitsee sitä, että monien meistä on asetettava pitkän aikavälin näkemys maltillisuuden tai välittömien etujen edelle.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, minulla on työjärjestyspuheenvuoro. Kuulin komission jäsen Barnierin sanovan, että hän on aikeissa poistua ja että hän haluaa poistua aikaisemmin, koska hänellä on vielä velvoitteita. Minun täytyy sanoa teille, että olen ollut kotimaassani viisi vuotta ministerinä, mutta yksikään ministeri ei saisi meidän parlamentissamme päähänsä poistua keskustelusta, jossa puhujia on vielä puhujalistalla. De Palacio, joka on vastuussa suhteista parlamentin kanssa, on myös - ainakin meidän ryhmässämme - luvannut, että komission jäsenet pysyvät tulevaisuudessa keskusteluissa loppuun saakka. Viimeiset puhujat ovat aivan yhtä tärkeitä kuin ensimmäiset puhujat, ja heillä on ehkä enemmän äänestäjiä takanaan kuin ensimmäisillä puhujilla. Pyydän komission jäsen Barnieria kunnioittamaan parlamenttia ja jäämään paikalle. Muuten pyydän teitä lähettämään kirjeen puheenjohtaja Prodille, jotta de Palacion kanssa tehtyjä sopimuksia noudatettaisiin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, jäsen Maij-Weggen. Komission jäsen on joka tapauksessa ilmoittanut, että hän on täällä läsnä kahdeksaan asti.

Väyrynen
Arvoisa puhemies, Dimitrakopoulosin ja Leinen mietintö ei ota riittävästi huomioon sitä, että Euroopan unioni on nopeasti laajenemassa pan-eurooppalaisiin mittoihin. Helsingin huippukokouksessa tehtäneen päätös neuvottelujen laajentamisesta siten, että mukana on kaksitoista maata. Kun Turkillekin vielä myönnetään virallisen hakijamaan asema, saanemme pian uusia jäsenyyshakemuksia Balkanin alueelta ja muualtakin.
Lokakuun istunnossa sanoin, että EU:n laajenemisen ja syvenemisen välinen ristiriita voidaan ratkaista vain siten, että unioni sisäisesti eriytyy esimerkiksi sipulimallin tai samankeskisten kehien järjestelmän mukaisesti. Ehdotin, että koko unionia kehitettäisiin valtioliittona, mutta sen ydin kehittyisi täysimittaiseksi liittovaltioksi. Uloimmaksi yhteistyön ja yhdentymisen kehäksi esitin Euroopan neuvostoa, jolle voisimme antaa uusia tehtäviä.
Olen iloinen siitä, että liberaaliryhmässä tämä ajatukseni on saavuttanut periaatteellista vastakaikua. Se ei ole kuitenkaan vielä ehtinyt heijastua niihin muutosehdotuksiin, joita ryhmämme on tähän raporttiin tehnyt. Omasta puolestani en voi tukea Dimitrakopoulosin ja Leinen mietintöä. Se pyrkii jatkamaan unionin kehittämistä keskittyneeksi liittovaltioksi, eikä se ota mitenkään huomioon sitä, kuinka EU:n voimakkaan laajenemisen tulisi vaikuttaa unionin institutionaaliseen kehitykseen.

Knörr Borràs
Arvoisa puhemies, yksi nykyisen Euroopan unionin perustajista sanoi kerran, että jos heidän olisi täytynyt aloittaa rakentaminen alusta, he olisivat aloittaneet kansoista ja kulttuureista. Euroopan unioni ei kuitenkaan suinkaan pyri korjaamaan mennyttä, vaan se näyttää kannattavan Titus Liviuksen teoriaa, toisin sanoen unohtavan sen, mitä on jo tapahtunut, koska siitä voi olla pahoillaan, mutta sitä ei saa tekemättömäksi. Niissä teksteissä, joita meille esitetään perussopimusten uudistamista ja seuraavaa HVK:ta varten, ei voi edes tehokkaimman suurennuslasin avulla löytää lausetta, jossa puhuttaisiin Euroopan kansoista ja alueista ja siitä roolista, joka niillä pitäisi olla tulevaisuuden Euroopassa.
Alueiden on jo korkea aika saada niille kuuluva asema. Menneisyyteen takertuneet eurooppalaiset puolueet osoittavat teoillaan olevansa kykenemättömiä parantumaan siitä likinäköisyydestä, joka estää niitä näkemästä nykyisten jäsenvaltioiden sisäisiä kansallisia ja alueellisia todellisuuksia. Koska puhutaan sellaisista kansakunnista kuin Skotlanti, Wales, Galicia, Katalonia tai Baskimaa, joiden ei edes sallita istuvan hallitusten vieressä neuvostossa? Mitä tapahtuu sellaisille alueille kuin Andalusia - jossa on 7,5 miljoonaa asukasta -, jota kohdellaan toisen luokan maana, kun taas neuvostossa on edustajia kooltaan sitä 20 kertaa pienemmistä jäsenvaltioista?
Unioniin on tulossa uusia maita, joista jotkin ovat kooltaan erittäin pieniä ja joiden jäsenyyttä me puollamme, mutta elleivät ne olisi vapautuneet aivan äskettäin, ne eivät nyt olisi jäsenehdokkaita. Arvoisa puhemies, näiden uusien maiden liittyminen unioniin merkitsee samalla nykyisten jäsenvaltioiden sisällä olevien kansakuntien ja alueiden aliedustusta.
García Márquez sanoi, että viisaus tulee vasta sitten, kun siitä ei ole meille mitään hyötyä. Kunpa meille ei kävisi samoin, vaan meillä olisi käsitys ja poliittinen näkemys Euroopan kansakuntien ja alueiden roolista!

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, tässä keskustelussa tulevan HVK:n asialistasta ja menettelyistä haluan esittelijöiden kanssa ennen kaikkea vaatia laajempia puitteita, ainakin laajempia kuin Kölnin huippukokouksessa on ehdotettu. Syyt on myös selitetty selvästi ja selkeästi. Huippukokouksen aikana oli kysymys neljän tai viiden Keski- ja Itä-Euroopan maan liittymisestä lyhyellä aikavälillä, ja nyt niitä on jo 10 tai 12. Tämä tarkoittaa, että täytyy ryhtyä heti perusteelliseen uudistukseen, mikä on siis enemmän kuin nämä pari institutionaalista uudistusta.
Minun osaltani on kysymys kuudesta asiasta. Ensimmäiseksi institutionaaliset uudistukset sellaisina kuin Kölnissä suunniteltiin, siis komission kokoonpano, yksi komission jäsen jäsenvaltiota kohti - meidän osaltamme -, äänten painotus, jonka täytyy olla suhteessa asukasmääriin ja määräenemmistöäänestykset. Tämän täytyy tapahtua talousarvion ja myös maatalouden ja lainsäädännön alalla.
Toinen asia on toisen ja kolmannen pilarin parempi integrointi perustamissopimuksiin. Tätä varten tarvitaan enemmän yhteisön toimia.
Kolmas asia on se, että tarvitsemme uudessa perustamissopimuksessa hyvän oikeudellisen perustan eurooppalaiselle asetukselle hallinnon avoimuudesta ja julkisuudesta.
Sitten neljäs asia. Tarvitsemme myös oikeudellisen perustan Euroopan unionille itselleen, jotta voimme esiintyä itsenäisesti esimerkiksi Yhdistyneiden Kansakuntien ja WTO:n tasolla. Olen samaa mieltä niiden kanssa, jotka sanovat, että täytyy saada aikaan ero perustamissopimuksen konstitutionaalisten näkökohtien ja niiden osien välille, jotka liittyvät toimeenpanevaan lainsäädäntöön. Tämä on mielestäni järkevä linja.
Lopuksi, tuleva perusoikeuskirja täytyy sitoa uuteen perustamissopimukseen.
Nämä vaikuttavat minusta tärkeimmiltä asioilta. Menettelystä tärkein toiveemme on luonnollisesti se, että parlamentti on mahdollisimman paljon mukana. Kaksi parlamentin jäsentä ei ole varmasti liikaa, mutta heidän täytyy silloin myös kyetä olemaan täysin mukana.
Annamme täyden tukemme kollega Leinenin ja kollega Dimitrakopoulosin mietinnölle. He ovat tehneet työnsä hyvin, ja toivokaamme, että Helsingin huippukokous päättää myös tosiaan hyväksyä HVK:hon meidän ehdottamamme laajemman asialistan.

Berès
Arvoisa puhemies, haluaisin aivan aluksia sanoa seuraavan HVK:n mandaattia koskevassa keskustelussamme muutaman sanan asiasta, joka ei ole konferenssin asialistalla mutta johon parlamenttimme on mielestäni aikanaan paneuduttava koko menettelyn tulosten tutkimista ja arvioimista varten.
Kyseessä on neuvoston uudistaminen, kaikki ne uudistukset, joista meille sanotaan, että ne pitää ja ne voidaan tehdä perustamissopimusten uudistuksen ulkopuolella. Hyvä on. Tehkäämme sitten näin mutta tehkäämme se järkevässä määräajassa, joka on toisin sanoen sama kuin HVK:n aikataulu. Ryhmäni on jättänyt tätä koskevan tarkistuksen, ja toivon, että parlamenttimme voi hyväksyä sen huomenna.
Mitä tulee kolmeen Amsterdamissa ratkaisematta jääneeseen asiaan, uskommeko me, että pystymme nyt vastaamaan kysymykseen, johon ei löydetty vastausta Amsterdamin huippukokouksessa? Mikä se kysymys on? Meidän on uskallettava esittää se. Kyseessä ei mielestäni ole ehkä niinkään toimintatavan selvittäminen vaan se, mitä haluamme tehdä yhdessä, kun meitä on 16 tai 27. Jos emme vastaa tähän kysymykseen, emme löydä ratkaisua kolmeen Amsterdamissa ratkaisematta jääneeseen asiaan.
On selvää, että unionin valmistaminen tuleviin laajentumisiin merkitsee sitä, että eräs Amsterdamin huippukokouksen jälkeen odottamaan jätetty kysymys, nimittäin tiivistetty yhteistyö, on otettava uudelleen tarkasteluun. Koska HVK:n tehtäviin jo kuuluvien toimielimiä koskevien kolmen kysymyksen lisäksi kukaan ei ole Amsterdamin huippukokouksen arvion puitteissa pystynyt kertomaan meille, olivatko tiivistetyn yhteistyön toimivuudesta aikaansaamamme ratkaisut tyydyttäviä.
Meidän on tehtävä paljon työtä tiivistetyn yhteistyön uudistamiseksi siten, että sen avulla voidaan muodostaa unionin todellinen etujoukko, joka on avoin kaikille unioniin kuuluville, jotta etenemistä maanosamme turvallisuuden, demokratian ja vakauden tiellä voidaan jatkaa.

Schleicher
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, teidän on ehkä vaikea uskoa tätä, mutta tarkalleen 200 vuotta sitten, nimittäin vuonna 1799, käytiin ensimmäinen keskustelu perustuslaista, ei Eurooppaa vaan Baijeria varten. Syitä siihen olivat mm. toimivaltuuksien lujittaminen sekä perusteelliset alueelliset uudelleenjärjestelyt, jotka johtuivat lähes 83 uutta osaa käsittäneestä alueellisesta laajentumisesta. Idean isänä oli silloinen Baijerin valtioministeri kreivi Monteglas, joka oli ansioitunut merkittävästi perustamalla Baijeriin ranskalaisen hallinnon. Hän oli kuitenkin samalla myös suurin kansanedustuslaitoksen vastustaja, koska tämän väitettiin voivan tuoda arvaamattomia aineksia politiikkaan. Soutamista ja huopaamista kesti sitten vielä 18 vuotta, kunnes perustuslaki vihdoin saatiin aikaan ja vastustajat oli lopultakin raivattu tieltä. Tässä perustuslaissa oli jo tuolloin demokraattisia aineksia.
Nyt vielä lisää ihmeteltävää: perustuslaki perustui tuolloin johdanto-osaan, joka oli laadittu vuonna 1799 ja jonka tarkoituksena oli esittää perusoikeudet, ja tämä tapahtui 200 vuotta sitten! Olen sitä mieltä, että tuolloisten ja nykyisten tapahtumien väliset yhtymäkohdat ovat suorastaan tyrmistyttäviä. Epäilijöiden silloiset ja nykyiset perustelut ovat lähes samat - mikä voidaan lukea historiasta. Ottakaamme oppia historiasta, jotta ei taas annettaisi kulua vuosikymmeniä, ennen kuin Eurooppa saa perustuslain! Meidän on valmisteltava sitä tulevaisuuteen.
Haluaisin sen vuoksi rohkaista neuvostoa kunnioittamaan parlamentin ehdotuksia ja sen lisäksi vielä omaksumaan ne. Tarvitsemme toimintakykyisen Euroopan, joka voi myös tehdä välttämättömiä päätöksiä. Onhan meidän otettava vakavasti myös demokratia, ja niiden toimivaltuuksien, jotka kansalliset parlamentit ovat luovuttaneet, on päädyttävä Euroopan parlamentin käsiin, toisin sanoen yhteispäätösmenettelyksi. Tarvitsemme Euroopan parlamentin yhteispäätöstoimivaltaa, sillä Euroopan parlamentti on Euroopan suurin yhdentymistekijä.

Tsatsos
Arvoisa puhemies, kollegat Dimitrakopoulos ja Leinen ovat todellakin tehneet erinomaista työtä. Voimme myös olla toiveikkaita sen vuoksi, että komission jäsen Barnierin hienossa persoonallisuudessa kuvastuu hyvä yhteistyö Euroopan parlamentin ja komission välillä.
Suunnitelmasta:
Ensiksi se säilyttää Euroopan parlamentin kannanottojen poliittisen jatkuvuuden, koska siinä hyväksytään Méndez De Vigon kanssa yhdessä allekirjoittamamme mietinnön pohjalta, että Euroopan unioni on sekä kansojen että valtioiden unioni. Tämän kaksinkertaisen legitimoinnin tasapainosta riippuu Euroopan yhdentymisen elinkykyisyys.
Toiseksi suunnitelmassa aivan oikein pyydetään hyväksymään enemmistön vahvistuminen neuvoston päätöksenteossa kuitenkin sillä välttämättömällä ehdolla, että yksimielisyyttä vaaditaan perustuslaillisissa ja aivan keskeisissä kysymyksissä, jotka ovat tietenkin niitä, jotka koskettavat eksistentiaalisesti suvereeneja jäsenvaltioita.
Kolmanneksi suunnitelmassa esitetään ensimmäistä kertaa ulkopolitiikkaa hyvin vakuuttavalla tavalla, koska sille asetetaan kaksi välttämätöntä ehtoa: jäsenvaltioiden ulkorajojen turvaaminen Euroopan unionin rajoina ja välittömästi vahinkoa kärsivän valtion vetoamismahdollisuus.
Neljänneksi, mitä tulee herkkään joustavuuden kysymykseen, joka mielestäni Amsterdamissa järjesteltiin osuvasti, tarkistuksilla haetaan konsensusratkaisua. Vetoan parlamenttiin, että se varoisi seuraavaa: kuten kokemus on osoittanut, Euroopan unionia eivät vaaranna pääasiallisesti eikä ainoastaan erimielisten valtioiden aiheuttamat esteet, vaan ennen kaikkea niin löysä joustavuusjärjestely, että se avaa tien kahden tai useamman nopeuden Euroopalle.
Suosittelen lämpimästi parlamentille, että se hyväksyisi suurella ääntenenemmistöllä Dimitrakopoulosin ja Leinenin erinomaisen mietinnön.

Seguro
Arvoisa puhemies, meillä on jo tietoa eräistä aiheista, joista keskustellaan seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa: ne ovat Amsterdamin kokouksessa ratkaisematta jääneitä kysymyksiä. Mutta toistaiseksi meillä ei ole ollut kattavaa tietoa siitä, mitä käsitellään seuraavan hallitustenvälisen konferenssin alussa, ja kyse on juuri niistä asioista, jotka tehokkuuden nimissä otetaan esille tässä vaiheessa, tulossa olevan ja toivotun laajentumisen edellä. Tahdon todeta tässä yhteydessä, että perustamissopimusten uudistaminen tehokkuuden vuoksi osoittaa mielestäni melkoista kunnianhimon puutetta Euroopan projektin kannalta, ja epäilenkin, että kyse on pelkästään valtapelistä, jonka tarkoituksena on antaa muutamille maille mahdollisuus kohota Euroopan hankkeen johtoryhmäksi, joka ohjaa ja valvoo tuota hanketta.
Jonkinlaisen eliitin johtama Eurooppa merkitsisi sitä, että samalla tehtäisiin tyhjäksi koko tähänastinen prosessi, joka on antanut virikkeitä Euroopan yhdentymiselle - on totta, että siinä on ollut puutteita, mutta kaikki maat ovat kuitenkin olleet siinä mukana -, ja sen tähden olemmekin sitä mieltä, että vahvistetun yhteistyön pitää olla poikkeus eikä sääntö Euroopan unionin työskentelyssä, sillä itse asiassa poliittista tahtoa yhteistyöhön on kyllä useinkin olemassa, mutta edellytyksiä toteuttaa tuota tahtoa vahvistettuun yhteistyöhön ei sen sijaan ole olemassa joko taloudelliselta tai joltain muulta kannalta.
Arvoisa komissio, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, saanen mainita esimerkin: jos äänten painotusta muutettaisiin neuvostossa siten, että valtaa olisi tosiasiassa eniten suurimmilla ja runsasväkisimmillä valtioilla, ja määräenemmistöjärjestelmä ulotettaisiin samalla koskemaan myös yhteispäätösmenettelyä, jolloin tuo sama suuntaus saisi sijaa myös Euroopan parlamentissa, mikä tuossa Euroopassa olisi Euroopan unionin pienten maiden ja köyhien maiden rooli?
Omasta puolestani asetan yhteenkuuluvuuden tehokkuuden edelle, ja koska komission jäsen Barnier toi taannoin esiin, että Euroopassa on tulevaisuudessa 27 jäsenvaltiota, haluan todeta, arvoisa komission jäsen, että minusta on paljon tärkeämpää pyrkiä siihen, että 27 jäsenvaltion Euroopassakin kaikki jäsenvaltiot voivat tuntea olevansa osallisina päätösprosessista, kuin keskustella siitä, voidaanko 27 jäsenvaltion Euroopassa tehdä päätöksiä tunnissa, alle kahdessa tunnissa vaiko kolmessa tunnissa.

Fiori
Arvoisa puhemies, roomalaiset lainoppineet sanoivat, että teosta nousee oikeus (ex facto oritur ius). Mielestäni parlamentin jäsenille Dimitrakopoulosille ja Leinenille on annettava arvoa siitä, että he ovat luoneet uuden alun (foedus), eräänlaisen eurooppalaisen yhtenäisyyden sopimuksen perustan, joka syntyy erilaisuuksien ympärille, pyrkii sovittelemaan ja pyrkii ennen kaikkea löytämään perustavaa laatua olevia periaatteita ja yhtenäisyyksiä. Jotta Euroopan unioni kykenisi rakentamaan demokraattisen tulevaisuuden, sen on tehtävä vielä paljon töitä. Mutta eräät seikat on mielestäni jo määritelty: tarvitaan todella yhtenäistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Uskonkin, että pankkien ja talouden lisäksi, sosiaali- ja rakennepolitiikkojen lisäksi, yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka muodostavat toisen virikettä antavan tekijän kuljettaessa kohti todellista integroitumista. Tarvitaan Euroopan parlamenttia, joka toimii unionin yleisenä lainsäätäjänä samalla tasolla neuvoston kanssa , joka osallistuu täysipainoisesti muiden toimielinten jäsenten nimittämiseen ja kykenee perustamaan luottamussuhteen Euroopan komission kanssa, suhteen, jota ei enää heikennä kaksinkertainen määräenemmistö, joka tällä hetkellä on välttämätön epäluottamuslauseen muodostamiseksi. Tarvitaan ministerineuvostoa, joka päättää enemmistöllä. Minusta tuntuu siltä, että muut kysymykset, kuten kansallisten parlamenttien laajempi integroituminen yhteisön päätösprosessiin ovat hyödyttömiä ja mutkistavia elementtejä.
Myös alueiden ja paikallisten yhteisöjen pitäisi osallistua suuremmalla itsekunnioituksella yhteisön oikeuden luomis- ja toteuttamisvaiheeseen. Rakennerahastoja koskeva määräyksien mukainen osa voisi muodostua uuden Euroopan rakenteen perusperiaatteeksi.
Euroopan parlamentin on toimittava todella merkittävässä roolissa, omaksua Alcide De Gasperin, Schumanin, Adenauerin ja Kohlin henki jotta se jatkaisi eurooppalaista kansanperinnettä mutta sillä on ollut merkittäviä edustajia myös muissa poliittisissa kokoonpanoissa: Altiero Spinelli, François Mitterrand ja Henry Spaak. Meitä odottaa Euroopan eloonjäämisen ratkaiseva kausi kokonaisuutena ja mallina. Hyökkäykset eivät ole enää sotilaallisia vaan taloudellisia ja poliittisia, eivätkä viholliset ole enää samat kuin kylmässä sodassa. Mikäli me haluamme varustautua voittaaksemme uuden vuosituhannen tuoman haasteen, meidän on hankittava itsellemme sitä varten juridisia ja institutionaalisia välineitä, ja oltava vakuuttuneita siitä, että Eurooppa jää tällaiseksi ainoastaan, mikäli se osataan kyseenalaistaa ja osataan hyväksyä tämä suuri loikkaus kohti tulevaisuutta.

Poos
Arvoisa puhemies, valmistaudumme äänestämään Euroopan parlamentin päätöslauselmasta, joka koskee ensimmäistä kuluvan lainsäädäntökauden suurista aiheista, vuoden 2000 HVK:ta.
Perustamissopimuksen mukaan konferenssin päätoimijat ovat jäsenvaltioiden hallitukset ja niiden taustalla kansalliset kansanedustuslaitokset. Mutta muut toimielimet, Euroopan parlamentti ja komissio, eivät saa tästä huolimatta pelkkää statistin roolia. Parlamentin tehtävänä on sen päätöslauselmien tai kahden konferenssiedustajan avulla ohjata konferenssin työtä kunnianhimoiseen suuntaan. Tämä vaikutusvalta muodostuu hedelmälliseksi vain siinä tapauksessa, että Euroopan parlamentti keskittyy oleellisiin asioihin, " prioriteetteihin" , ja että se pidättäytyy tarkoituksellisesti esittämästä pitkää listaa toivomuksista, jotka olisivat yhtä epärealistisia kuin rajattomiakin. Kummatkin esittelijämme ovat pyrkineet välttämään tämän ansan onnistumatta siinä kuitenkaan täysin, se minun on sanottava.
Koska etenemme nyt perustuslaillisella alueella ja koska perustamissopimus on sisäisten oikeuksiemme ylin säännöstö, meidän on tulevaisuudessa pyrittävä oikeudellisesti täsmällisempään muotoon. Perustuslakia ei voida laatia harkitsematta. Kun esimerkiksi määräenemmistöäänestyksen osalta on ilmaistava täsmällisesti, mihin perustamissopimuksen artikloihin tätä yleistä sääntöä sovelletaan ja mihin sitä ei sovelleta, huomaatte, että liikkumavara suhteessa nykyiseen perustamissopimukseen on erittäin pieni.
Tästä syystä meidän on ryhdyttävä jälleen tähän työhön saatuamme selville Eurooppa-neuvoston mandaatin. Kuten valiokuntamme puheenjohtaja Napolitano muistutti, kyseessä ei ole ratkaisun aikaansaaminen pisimmälle pyrkivien ja maltillisimpien välillä, vaan on pyrittävä täydellisyyteen ja samalla edistyksellisyyteen Euroopan unionin tulevassa kehityksessä.

Pirker
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen sitä mieltä, että epäilemättä tästä tulevasta huippukokouksesta voi tulla menestys, jos ne edellytykset otetaan todella huomioon, jotka parlamentti on antanut ja jotka on kirjattu tähän mietintöön.
Haluaisin ottaa tässä aivan konkreettisesti esille yhden kohdan. Olen erityisen iloinen siitä, että mietinnössä ei käsitellä vain perutamissopimus- ja menettelyuudistusta, eli siinä ei pysytä yleisellä tasolla, vaan siinä asetutaan viime kädessä antamaan ja kirjaamaan prioriteetteja, kuten esimerkiksi, että vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen kehittämistä on vietävä eteenpäin Euroopan ja kansalaisten turvallisuuden vuoksi ja että on määriteltävä asianomaisia menettelyjä tämän toteuttamiseksi. Näin on asetettu yksi painopiste ja annettu kansalaisille signaali.
Mietinnössä muotoillaan myös tavoite, joka on mielestäni erityisen tärkeä, nimittäin, että Euroopan on näyttäydyttävä kansalaisille avoimempana ja lisättävä julkista keskustelua. Pidän tätä myös ehdottoman välttämättömänä ja nimenomaan vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen kehittämiseen liittyvänä hyvänä mahdollisuutena. Näin voimme osoittaa, että Eurooppa voi viime kädessä antaa yksilötason apua siellä, missä jäsenvaltioiden keinot ovat lopussa.
Jos on totta, että järjestäytynyt rikollisuus hankkii, kuten väitetään, miljardeja ja vahingoittaa hyviä järjestelmiämme ja yhteiskuntaa kokonaisuudessaan tuomalla ne laillisen talouden kiertokulkuun, tarvitsemme silloin Europolia, tarvitsemme silloin oikeusasioihin liittyvää eurooppalaista yhteistyötä. Jos huumekaupan osuus on kansainvälisesti jo 8 prosenttia kaupan kokonaismäärästä, meidän on silloin kehitettävä Europolista Euroopan toimielin. Jos turvapaikan anojia tulee Eurooppaan vuosittain jo 400 000, silloin tarvitsemme eurooppalaisia järjestelyjä. Tarkoitan tällä, että tässä mietinnössä käsitellään joitakin hyvin konkreettisia asioita, ja se sisältää näin ollen edellytyksiä, jotka merkitsevät Helsingin huippukokoukselle todellisia mahdollisuuksia. Tulemme näkemään, osaavatko Euroopan edustajat kansalaisten etujen vuoksi tässä huippukokouksessa todella hyödyntää mahdollisuutta avoimuuden lisäämiseen, yksilötason mahdollisuuksien lisäämiseen. Tätä meidän on toivottava!

Carnero González
Arvoisa puhemies, kuten esittelijä Leinen erittäin hyvin sanoi, monet meistä ovat sitä mieltä, että hallitustenvälisen konferenssin pitäisi käynnistää todellinen Euroopan unionin konstitutionalisoimisprosessi. Tällöin olisimme varmasti tilanteen tasalla, todellisuuden edellyttämällä tasolla, ja vastaisimme haasteeseen, jossa palautettaisiin kansalaisten kiinnostus Euroopan rakentamisprosessiin; tuo kiinnostus on - matemaattisesti ilmaistuna - alhainen, mikä näkyi 13. kesäkuuta pidettyjen vaalien matalassa äänestysprosentissa.
Vaikka rahaliitto onkin - kiistatta - ollut menestys, on välttämätöntä edetä myös kohti poliittista liittoa ja sellaisilla alueilla, jotka laajentavat Euroopan unionin toimivaltuuksia nykyisten eroavuuksien poistamiseksi; nykyisten ilmiselvien eroavuuksien poistamiseksi.
On totta, että hallitustenvälisen konferenssin esityslistalla täytyy käsitellä paljon muutakin kuin Amsterdamissa ratkaisematta jääneitä kysymyksiä, vaikka ne ovatkin tärkeitä. Puhuin edellä konstitutionalisoimisesta, ja kannatan itse federalistista näkemystä. Perustamissopimuksiin on sisällytettävä myös lähikuukausina laadittava perusoikeuskirja; on tarkasteltava enemmistöpäätöksentekoa - yleisenä sääntönä - ja samanaikaisesti myös yhteispäätösmenettelyä; on laajennettava myös Euroopan parlamentin toimivaltuuksia, esimerkiksi sen kykyä ratifioida kaikki kansainväliset sopimukset niiden sisällöstä tai luonteesta riippumatta; ja on ilman muuta pohdittava sitä, että tulevissa uudistuksissa noudatetaan paljon nykyistä uudistusta avoimempaa, demokraattisempaa ja laaja-alaisempaa menetelmää.
Jos puhumme menetelmistä ja toimielimistä, emme kuitenkaan voi unohtaa politiikkoja. Meidän täytyy sisällyttää unioniin esimerkiksi Länsi-Euroopan unionin tehtävät, jotta voimme välttää uudet Kosovot, mutta meidän täytyy myös edistää talouspolitiikan yhteensovittamista, verotuksen yhdenmukaistamista ja sellaisen todellisen sosiaali- ja työllisyysasioita korostavan Euroopan luomista, että voimme vastata kansalaisten huolenaiheisiin.
Nykyinen menetelmä on varsin raskas, mutta joka tapauksessa olisi välttämätöntä, että neuvosto sitoutuisi ottamaan asianmukaisella tavalla huomioon komission ja parlamentin aikanaan tekemät ehdotukset.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, tärkeimmät aiheethan ovat yleisesti tunnettuja eivätkä vasta Dehaenen raportin jälkeen kaikkien huulilla! Jos nämä tärkeimmät tavoitteet jäisivät toteutumatta, laajentuminen tuskin olisi mahdollista, mutta niiden ohella ei saa unohtaa eräitä - tietysti kalatalouspoliittisia - periaatekysymyksiä. Amsterdamin sopimuksella ei saatu aikaan tyydyttävää ratkaisua kalatalouden osalta.
Toisaalta vaadin - kuten jo vuonna 1996 - kalatalouden mainitsemista erikseen perustamissopimuksissa. Kalataloutta ei enää saa pitää pelkkänä maatalouden lieveilmiönä. Kalatalouden merkitystä yhtenä harvoista olemassa olevista alakohtaisista yhteisön politiikoista on lopultakin korostettava luomalla sitä varten oma osasto, ja tähän lukuun on sisällytettävä yhteisen kalatalouspolitiikan tavoitteet, sen periaatteet ja ennen kaikkea oikeudelliset menettelyt sen järjestämistä varten.
Toiseksi parlamentin on voitava osallistua entistä vahvemmin kalatalouden alaan kuuluvien tärkeimpien aiheiden määrittelyyn. Vaadin todellista päätösvaltaa yhteisen kalatalouspolitiikan periaatteellisten näkökohtien osalta ja esimerkiksi markkinajärjestelyihin, kalavarojen säilyttämiseen ja hoitamiseen, rakennepolitiikan valvontajärjestelyyn ja välineisiin liittyvien perusasetusten osalta. Tämä ei tarkoita yhtään sen vähempää kuin yhteispäätöstoimivaltaa parlamentille.
Kolmanneksi myös kansainvälisen politiikan alalla on välttämätöntä lujittaa parlamentin roolia ja ottaa käyttöön hyväksymismenettely kaikkien kansainvälisten kalastussopimusten tekemistä varten, ja viimeisenä kohtana: parlamentin osallistuminen myös kansainvälisten järjestöjen toimielinten kokouksiin on tärkeää.
Mainitut kohdat, joissa Euroopan kalataloudelle annetaan sen ansaitsema huomio, on siis otettava seuraavan hallitustenvälisen konferenssin aiheiksi siten, että parlamentin rooli otetaan huomioon. On ilahduttavaa, että sain juuri kuulla Giorgosilta, että esitetään kompromissitarkistus, joka sisältää myös kalatalousasian. Kiitos siitä! Luotan parlamentin kannatukseen.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, molemmille esittelijöille on lausuttava kiitokset. Puheenjohtajavaltioita Suomi, Portugali ja Ranska on kehotettava noudattamaan ehdotuksia, jotka sisältyvät tähän mietintöön, joka pohjautuu perustellusti myös Euroopan parlamentin Amsterdamin päätöksiä kohtaan esittämään arvosteluun. Nimenomaan sen tähden, että Tsatsos viittasi vielä kerran tähän asiaan, haluaisin korostaa, että 5 kohdan ehdotus on keskeisen tärkeä. On tärkeää, että saamme yleistä uudistamista koskevan kokonaisehdotuksen, joka sisältää enemmistöäänestykseen liittyvät tärkeät kysymykset samoin kuin toimielinuudistuksen ja myös tärkeiden aiheiden käsittelyn. Olen sitä mieltä, että meidän on tässä yhteydessä tärkeintä pohtia unionin perustuslain laatimista. Tätä vaatimusta voidaan vain korostaa, sillä Eurooppa voi kasvaa aikuiseksi vain, jos se antaa itselleen perustuslain.
Euroopan unionin tavoitteiden asettaminen ja määrätietoisuus ovat nykyään liian selkeytymättömät. Euroopan parlamentti on oikeutetusti esittänyt jo monta kertaa perustuslakiluonnoksia, ja uskon, että niissä pitäisi tehdä selväksi, että Eurooppa merkitsee muutakin kuin markkinoita. Meidän on siis pohdittava Brysselin tasavaltaa, aivan omaperäistä valtioiden yhteisöä, jolla ei ole historiallisia esikuvia.
On epäselvää, valaako perustuslakikeskustelu Euroopan kansalaisiin lisää Eurooppa-innostusta. Alueella tai markkinoilla, jotka eivät muodosta valtiota, on legitiimiysongelmia, jotka kuitenkin edellyttävät tällaisia pyrkimyksiä. Näiden pyrkimysten on muuten kuljettava käsi kädessä Euroopan kansalaisyhteiskunnan ja Euroopan suurelle yleisölle tarkoitetun paikan muodostamisen kanssa. Kansallisen itsenäisyyden sisältö on muuttumassa maailmanlaajuisesti, koska valtioilla ei ole rajatonta toimintavapautta sen paremmin ulko- kuin sisäasioissakaan ja koska kansainväliset suhteet, ylikansalliset vastavuoroiset riippuvuudet ja vuorovaikutukset rajoittavat niiden mahdollisuuksia muovata politiikkaa ja ratkaista ongelmia. Tämä näkyy erityisesti talouden, kaupan ja kilpailun yhteydessä. Juuri näilläkin aloilla on hyvin tärkeää siirtyä yksimielisyyden periaatteesta määräenemmistöäänestykseen. Unionin on muututtava toimintakykyisemmäksi, ja sen vuoksi tarvitaan uutta, niin sanotun toimivaltaluettelon mukaista vallanjakoa.
Muuttuneiden olosuhteiden takia on luotava uusi vallanjakojärjestelmä, joka täydentää totunnaista Montesquieun vallanjakoa uudella muodolla, jossa valta jaetaan eri tasoille. Tarvitsemme verkottuneita usean tason päätöksentekoprosesseja. Nyt suunnitellut yhteensovittamisprosessit eivät riitä Euroopan lisäarvon järjestämiseksi. Tämä näkyy erityisen selvästi talousliiton ja rahaliiton välisenä vinoutumana sekä poliittisen unionin ja talous- ja rahaliiton välisenä vinoutumana. Koska emme pysty järjestämään lisää demokratiaa toimielinten välisillä sopimuksilla tällä alalla, tarvitsemme todellakin tässä yhteydessä myös perussopimuksen tarkistamista.

Von Boetticher
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Dehaenen raportti sisältää ehdotuksen, jolla on historialliset ulottuvuudet, nimittäin perustamissopimusten jakamisen kahteen osaan: perusoikeuksien osaan eli institutionaaliseen osaan, jota, kuten tähänkin asti, voidaan muuttaa ainoastaan yksimielisesti hallitustenvälisessä konferenssissa ja jäsenvaltioiden ratifiointimenettelyllä, ja erityiseen osaan, joka sisältää tietyt politiikan alat ja jonka on määrä edellyttää Euroopan parlamentin hyväksymistä ratifioinnin sijasta.
Kun otetaan huomioon se tosiseikka, että komissio - ja olen siitä hyvin kiitollinen komission jäsen Barnierille - on sisällyttänyt ehdotuksiinsa myös vastaavanlaisen muutosmenettelyjen jaon, vaikuttaa pikkumaiselta, jos parlamentin perussopimusasioita käsittelevä valiokunta omaksuu kahtiajaon, mutta ei eron tekemistä menettelyjen välillä. Erilaiset menettelyt ovat välttämättömiä myös siksi, että unioni menettäisi muuten toimintakykynsä laajentumisen jälkeen. Kiitän sen vuoksi esittelijä Leinenia hänen tähän liittyvästä huomautuksestaan, mutta en valitettavasti löydä sitä hänen mietinnöstään.
Kannatan tällaisen menettelyjen kahtiajaon käyttöönottoa, tosin vain tietyllä ehdolla. On taattava, että ratifiointimenettelyn poistaminen tietyiltä politiikan aloilta ei merkitse jäsenvaltioiden oikeuksien tekemistä tyhjäksi ja että Euroopan unioni ei kahmi itselleen kaksinkertaisia toimivaltuuksia. Tämä voidaan varmistaa eräiden kollegojen ja minun jättämän esityksen avulla, jossa teemme johtopäätöksiä ja vaadimme sisällyttämään perustamissopimusosaan toimivaltuusluettelon, jossa määritellään selkeästi unionin toimivaltuudet, rajataan selvästi toimivalta-alueet ja tuetaan toissijaisuusperiaatteen toteuttamista.
Vain tällä tavoin unioni voi lisätä toimintakykyään ja rajata työnsä tehokkaasti tietyille politiikan aloille tekemättä samalla tyhjäksi jäsenvaltioiden oikeuksia. Pyydän sen vuoksi erityisesti esittelijöitä - myös sen varmistamiseksi, että heidän mietintönsä saa parlamentin suuren enemmistön kannatuksen - tarkastamaan hyväntahtoisesti nämä molemmat esitykset.

Leinen
. (DE) Arvoisa puhemies, tämä keskustelu on osoittanut, että niiden asioiden lisäksi, jotka olemme sisällyttäneet mietintöömme, olisi vielä paljon muita tarpeellisia asioita. Budjettipolitiikka, kauppapolitiikka, veropolitiikka ja kilpailupolitiikka ovat tulleet mainituksi. Välttämätön uudistustarve vallitsee oikeastaan kaikkialla; sikäli parlamentti on ollut hyvin kurinalainen. Olen silti sitä mieltä, että meidän pitäisi olla aivan yhtä kunnianhimoisia kuin komissio ja toteuttaa huomenna vielä kaksi parannusta. Viimeksi sanotut asiat otan mielelläni vastaan - vastajaettujen perustamissopimusten toisen osan helpotetun tarkistamisen ja myös lausekkeen, joka koskee lujitettua yhteistyötä 27:n tai 30 valtion Euroopassa. Toivon myös, että tämä saa huomenna enemmistön kannatuksen.
Lopuksi haluaisin kiittää komissiota, jonka vaatimukset ovat lähes samat kuin parlamentin vaatimukset. Kyse on nyt julkisen keskustelun käymisestä hallitusten kanssa sekä myös kansalaisten kanssa, jotta voimme myös saada vaatimuksemme hyväksytyksi hallitustenvälisessä konferenssissa vuonna 2000. Kiitän kaikkia, jotka ovat osallistuneet tähän työhön.

Wuermeling
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvä parlamentin jäsen Leinen, teillä on nyt huono onni, koska jouduitte puhumaan von Boetticherin ja minun puheenvuoroni välissä. Haluan sen vuoksi vielä kerran muistuttaa teitä yhdestä niistä näkökohdista, jotka von Boetticher toi täällä perustellusti esille, nimittäin, että tähän kokonaisehdotukseen kuuluu tietysti myös se, että perustamissopimusten yleisessä osassa, perusosassa, määritellään myös Euroopan unionin selkeät toimivaltapuitteet.
Teistä tuntuu ehkä samalta kuin minusta: 12:n uuden jäsenvaltion kanssa käytävien jäsenyysneuvottelujen käynnistäminen on oikeastaan vasta avannut silmämme näkemään, mitkä valtavat seuraukset ja vastavaikutukset laajentumisella on itse unioniin. Periaatteessa kyse ei ollenkaan ole totunnaisesta liittymisestä. 12:n uuden ja 15:n vanhan jäsenvaltion yhdistyessä olemme pikemminkin uudestaan perustamisen tilanteessa. Siksi täällä on perustellusti korostettu tarvetta toteuttaa kattavia uudistuksia.
Haluaisin vain varottaa eräästä asiasta: meidän ei pitäisi antaa periksi kiusaukselle toistaa aina ennenkin asettamiamme vanhoja vaatimuksia laajentumisen avainsanan varjolla, sillä se estäisi meitä periaatteessa oivaltamasta, että meidän on mietittävä aivan uusia keinoja Euroopan unionimme suunnittelussa.
Haluaisin tässä vielä lyhyesti käsitellä erästä ajatusta. Olen vakuuttunut siitä, että Euroopan unioni, johon kuuluu 27 jäsenvaltiota, ei mitenkään voi toimia yhtä laajasti ja yhtä syvästi kuin nykyiset 15 jäsenvaltiota. Meidän on sen vuoksi keskityttävä myös Euroopan unionin tärkeimpiin toimivaltuuksiin ja pohdittava sitä, millä aloilla Euroopan unionin toiminta on välttämätöntä. Olen varma, että löydämme hyvällä tahdolla useita aloja, joilla se ei ole välttämätöntä
Haluan vielä liittää mukaan viimeisen huomautuksen: en haluaisi tässä yhtyä keskusjohtoisuutta vastustaviin yleisiin Eurooppaan kohdistettuihin nuhteisiin, vaan haluaisin ajaa kattavaa ja rehellistä tehtävien arvostelua, jotta meidän ei tarvitsisi pelätä, että laajentuminen vaarantaa tähänastiset saavutuksemme.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, tämän keskustelun päätteeksi - tämän tärkeän keskustelun, jossa on käsitelty tärkeää ja erinomaista mietintöä - ei todellakaan ole mitään parempaa kuin puhua oikeudesta. Oikeudesta, jota ei toistaiseksi ole juuri tässä keskustelussa mainittu. Olen sitä mieltä, että kaikki poliittiset yhteisöt ovat sellaisia, millaista oikeutta ne jakavat.
Todellisuus on se, että oikeusjärjestelmämme ei ole niiden toimivaltuuksien tasalla, jotka on jo siirretty unionin toimielimille, toisin sanoen yhteisön toimivaltuuksien, etenkin niiden toimivaltuuksien, joihin täytyy tehdä oikeudellisia muutoksia.
Sen vuoksi olen sitä mieltä - ja ymmärrän täysin, että konferenssilla on nyt vähäiset valtuudet muuttaa toimielimiä Amsterdamin sopimuksen pohjalta -, että on toteutettava välttämätön ja perusteellinen yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen uudistus, tuomareiden nimitystä koskeva uudistus - jossa parlamentilla täytyy olla merkittävä osuus -, yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen välisen toimivallan jakoa koskeva uudistus, niin että kansalaisilla olisi tarkka ja selkeä käsitys siitä, millaista on eurooppalainen oikeus, joka on suoraan myös heidän oikeuttaan, ja lopuksi - ja tämä on jo oma lukunsa - tuomioistuimen tuomiovallan alaisia säädöksiä koskeva uudistus.
Kaikki tämä - ja päätän tähän, arvoisa puhemies - on sitäkin välttämättömämpää, kun ajatellaan tuota toista suurta toimeksiantoa, joka tulee olemaan puheenjohtajavaltio Suomen ylpeydenaihe - erinomaisen puheenjohtajavaltio Suomen, jonka lukuisia onnistuneita ehdotuksia minulla on jälleen kerran kunnia kiittää tässä parlamentissa ja jonka puheenjohtajuus on merkinnyt käännekohtaa neuvoston toiminnassa. Neuvoston ja parlamentin välisessä päivittäisessä kanssakäymisessä voidaan erottaa Suomen puheenjohtajakautta edeltänyt ja sen jälkeinen aika.
Tuo toinen haaste on perusoikeuskirjan laatiminen. Myös tähän liittyy Luxemburgin tuomioistuimen ja Strasbourgin tuomioistuimen välinen ongelma. Arvoisa puhemies, kuten alussa sanoin, poliittinen yhteisö on sellainen, millaista oikeutta se jakaa. Olkaamme tietoisia siitä ja toteuttakaamme tämä uudistus.

Puhemies
Paljon kiitoksia, jäsen Palacio.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Dupuis
Arvoisa puhemies, olen iloinen voidessa esittää tämän työjärjestystä koskevan puheenvuoron komission ja neuvoston läsnä ollessa, koska kyseessä on erittäin vakava asia. Parlamentin jäsen Barón Crespon ja muutamien muiden samassa juonessa olevien allekirjoittamassa tekstissä pyydettiin tänään klo 17.00, että Napolitanon mietinnöstä klo 19.00 käytäväksi sovittu keskustelu lykättäisiin huomiseen. Kiireellistä käsittelyä koskevassa pyynnössä ehdotettiin, että tänä iltana klo 20.00 käytäväksi sovittu keskustelu lykättäisiin huomisaamuun. Selittäkää meille, mistä tämä kiireellisyys johtuu. Lisäksi pyyntö esitettiin työjärjestyksemme 112 artiklan perusteella, jossa viitataan 60 artiklaan, vaikka Napolitanon mietintö liittyy artiklaan 181, kuten kyseisen mietinnön johdanto-osan kappaleista käy aivan selvästi ilmi, koska se koskee parlamenttimme sisäistä työjärjestystä. Kyseessä ei siis missään tapauksessa ole lainsäädäntöehdotus tai vastaava teksti, kuten Barón Crespon esittämissä perusteluissa väitetään.
Parlamentin jäsen Barón Crespo on totuttanut parlamentin 15 vuoden aikana stalinistisiin menettelyihin, neuvostoajan tyyliseen näkemykseen parlamentista. Haluamme kaikkien huomenna käsiteltävien asiakysymysten ulkopuolella yrittää selvittää jäsenille virhettä, joka on tehty, jotta sitä ei jatkettaisi. Olemme ajautumassa tielle, jolta ei ole ulospääsyä, halveksuessamme jäsenten etuoikeuksia, halveksuessamme Euroopan unionin ja sen kaikkien jäsenvaltioiden parlamentarismin historiaa, ja koska emme halua korjata kuusi kuukautta sitten tekemäämme virhettä, olemme valmiita vakiinnuttamaan ilmiannon parlamentissamme, sallimaan sen, että kuka tahansa parlamentin avustaja tai virkailija voi tehdä ilmiannon, koska hän epäilee jonkun jäsenen lankomiehen serkkua petoksesta teosta! Tämä on todella järkyttävää! Pyydän, että tämä parlamentin päätös peruutetaan. Sitä ei voida hyväksyä käsiteltäväksi. Pyydän 115 artiklan nojalla, että keskustelu otetaan esityslistalle 24 tuntia sen jälkeen, kun eri kieliversiot on jaettu jäsenille, eli aikaisintaan huomenna klo 12.00.

Corbett
Mielestäni parlamentin jäsen Dupuis'n tulisi ensin varmistaa, mitä todella on tapahtunut, ennen kuin hän hermostuu ja alkaa esittää tällaisia liioiteltuja syytöksiä.
Tosiasia on se, että Napolitanon mietintöä ei ollut saatavana kaikilla kielillä 24:ää tuntia ennen keskusteluja ja ennen äänestystä, kuten 115 artiklassa edellytetään. Tämän vuoksi parlamentin työjärjestyksen ja jokaista jäsentä koskevien sääntöjen turvaamiseksi ja työjärjestyksen mukaisten jäsenten oikeuksien varmistamiseksi sosialistiryhmä ja liberaaliryhmä ovat pyytäneet PPE-ryhmän kannattamana, kuten aiemmin ilmoitettiin, 112 artiklassa määrätyn kiireellisen käsittelyn noudattamista, jotta varmistetaan, että toimimme työjärjestyksemme mukaisesti. Tästä asiasta äänestetään parlamentissa huomenaamulla. Parlamentti voi päättää riippumattomasti siitä, voimmeko soveltaa kiireellistä käsittelyä tähän mietintöön. Siinä ei ole mitään epädemokraattista, sillä kunnioitetaan työjärjestystä ja sillä kunnioitetaan parlamentin enemmistön tahtoa.
Mielestäni voidaan kuitenkin kysyä, mitkä ovat niiden henkilöiden vaikuttimet, jotka ovat yrittäneet jarruttaa tätä mietintöä alusta loppuun, tehdä sen tyhjäksi, niiden, jotka ovat käyttäneet kaikkia mahdollisia keinoja ja kaikkia sääntöjä sen lykkäämiseksi. Mietin, mikä saa heidän pelkäämään OLAFin oikeutta varmistaa, että jäsenet hoitavat tehtävänsä parlamentissa asianmukaisesti.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin sanoa, että Corbettin puheenvuoro saattoi olla poliittinen puheenvuoro mutta se ei kyllä liittynyt työjärjestykseen vaan se oli vastaus parlamentin jäsen Dupuis' lle. Minun on sanottava...
(Puhemies keskeytti puhujan puheenvuoron.)

Puhemies
Jäsen Dell' Alba, tuo ei ole menettelyä koskeva esitys.

Dell'Alba
112 artiklaa on sovellettava työjärjestyksen mukaisesti. Artiklassa 112 viitataan 60 artiklaan. Parlamentin jäsen Corbett tuntee työjärjestyksen liian hyvin ollakseen tietämätön siitä, että tämä sääntö ei koske perustamissopimusta tai toimielinten välisiä sopimuksia koskevia työjärjestyksen muutoksia. Kannatan siis parlamentin jäsen Dupuis' n pyyntöä. Ehdotan, että palaan asiaan huomenaamulla pohdittuani Dupuis' n näkemyksiä ja omia näkemyksiäni siitä, että kolmen ryhmän esittämää pyyntöä ei voida ottaa käsiteltäväksi. Voimme olla väärässä. Tällä hetkellä asiaa ei selvästikään voida ottaa käsiteltäväksi, koska se ei perustu työjärjestykseen vaan parlamenttiamme koskevien sääntöjen jokseenkin virheelliseen tulkintaan.

Puhemies
Panen merkille nämä menettelyä koskevat esitykset, ja puhemiehistö päättää niistä aikanaan.

Kyselytunti (neuvosto)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvostolle osoitetut kysymykset (B5-0033/1999).

Marie Anne Isler Béguin
Kysymys nro 1 (H-0548/99):
Aihe: Pyreneitten vuoriston läpi kulkeva rautatie Paikallisyhteisöt, kunnat ja valtion viranomaiset ovat kiistelleet vuosia siitä, mikä ratkaisu valitaan Aspen laakson ja Somportin solan kautta Pyreneitten läpi kulkevalle liikenneväylälle. Tieyhteyttä kunnostetaan ja parannetaan parhaillaan. Mutta Ranskan ja Espanjan yhdistää myös vanha, osittain käytöstä poistettu rautatie. Jatkuvan vastustuksen ja ympäristönäkökohtien vuoksi tietyöt keskeytettiin ja valtion viranomaiset ja Euroopan komissio alkoivat miettiä liikennestrategiaa uudelleen ja harkita rautatien tulevaa roolia ensisijaisena Euroopan laajuisena verkostona. Tietyöt on kuitenkin aloitettu uudelleen Aspen laaksossa 13. syyskuuta 1999. Samalla Euroopan unioni rahoittaa ainakin rautatielinjan toteutettavuustutkimusta. Lisäksi puheenjohtajavaltio ilmoitti ohjelmassaan pitävänsä rautatien kehittämistä Euroopassa prioriteettina.
Voiko puheenjohtaja ilmoittaa, miksi tietyöt on aloitettu uudelleen? Onko unionilla edellä mainitun tutkimuksen lisäksi muita Pyreneitten läpi kulkeviin liikenneväyliin liittyviä taloudellisia sitoumuksia? Aikooko puheenjohtaja tehdä aloitteita Ranskan ja Espanjan hallitusten kantojen yhteensovittamiseksi niin, että maantien kehittämishankkeet saadaan loppumaan? Maantieyhteys tekisi rautatieyhteyden tulevaisuudessa tarpeettomaksi erityisesti tavaraliikenteessä.

Sasi
. Arvoisa puhemies, haluan todeta arvoisalle parlamentin jäsenelle, että neuvoston käytettävissä ei ole teidän pyytämiänne tietoja. Tässä yhteydessä on aiheellista huomauttaa, että Euroopan laajuisten liikenneverkkojen tilanteen seuranta kuuluu komission toimivaltaan.
Euroopan laajuisesta liikenneverkosta tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen 18 artiklan mukaan jäsenvaltiot toimittavat säännöllisesti komissiolle ne kansallissuunnitelmat ja ohjelmat, joita ovat laatineet Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi erityisesti tässä päätöksessä yksilöityjen yhteistä etua koskevia hankkeiden osalta.

Isler Béguin
Arvoisa puheenjohtaja, kiitän teitä, mutta vastauksenne tyydytti minua vain hyvin vähän, koska Somportia koskeva kysymys on vanha. Siksi minua hämmästyttääkin, että neuvosto ei ole asiasta perillä, vaikka siitä on esitetty jo useita kysymyksiä.
Minua hämmästyttää myös se, miten te voitte puhua Euroopan laajuisesta verkosta, kun kyseiset jäsenvaltiot, Ranska ja Espanja, eivät pidä tätä tienpätkää Euroopan laajuiseen verkkoon kuuluvana. Jos näin olisi, pyytäisin heti, että sen vaikutukset tutkitaan. Esitin teille tämän kysymyksen, koska työt on käynnistetty uudelleen Aspen laaksossa. Siellä on tehtävä valtavasti työtä, jotta tieväylä saadaan kiertämään pieni Bedousin kylä. Työt vaikuttavat melkoisesti ympäristöön, ja on erittäin hyvin tiedossa, että Ranskassa ryhdytään aikanaan harjoittamaan paloittelupolitiikkaa ja että pala palalta Aspen laaksossa päädytään lopulta moottoritiehen tai kahteen suuntaan kaksikaistaiseen tiehen.
Näin ollen toivon, että neuvosto kysyy tänään Ranskalta, mitkä ovat sen todelliset aikomukset tässä asiassa, miten viranomaiset aikovat todella hoitaa Pyreneitten vuoriston kautta kulkevan liikenteen, ja kohdistan sanani puheenjohtajavaltio Suomelle, joka on sitoutunut tukemaan vuoriston läpi kulkevaa rautatietä ja ottanut kantaa sen puolesta. Lopuksi, jos sallitte, ehdotan, että tekisitte aloitteen vaihtoehtoisten tieliikennemuotojen edistämisestä herkällä ympäristöalueella; muussa tapauksessa jatkamme tällaisten kysymysten esittämistä teille ja voimme vain todeta...
(Puhemies keskeytti puhujan puheenvuoron.)

Sasi
. Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan toistaa sen, että tämä asia kuuluu paremminkin komission toimivaltaan, ja komission kyselytunti oli täällä parlamentissa viimeksi eilen. Kun jatkokysymyksessä mainittiin rautatieyhteys Ranskan ja Espanjan välillä Pyreneillä, haluan kuitenkin todeta, että tämä rautatieyhteys ei tällä hetkellä kuulu Euroopan laajuiseen liikenneverkkoon sellaisena kuin Euroopan parlamentti ja neuvosto sen vuonna 1996 hyväksyivät. Sitä varten ei siis voi saada rahoitusta Euroopan laajuiselle liikenneverkolle varatusta budjettikohdasta.

Puhemies
Olen hyvin kiinnostunut tästä asiasta, hyvät jäsenet, mutta koska toimin istunnon puhemiehenä, en aio esittää lisäkysymystä.

Puhemies


Jan Andersson
Kysymys nro 2 (H-0550/99):
Aihe: Neuvoston aikomukset, jotka koskevat huumeiden väärinkäytön vastaista taistelua vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella Suomen puheenjohtajakauden aikana vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue on muodostunut erityisen tärkeäksi tavoitteeksi. Huumekaupan laajuuden ja huumeiden väärinkäytön yksilöille ja yhteiskunnalle aiheuttamien vakavien sosiaalisten seurausten vuoksi huumeiden väärinkäytön vastainen taistelu on erityisen tärkeää tällä alueella.
Voiko neuvosto hahmotella sitä, mitä toimia neuvosto katsoo voitavan käyttää huumeiden väärinkäyttöä vastaan vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella?

Sasi
. (SV) Vuosille 1995 - 1999 laaditun Euroopan unionin strategian mukaisesti Eurooppa-neuvosto kehotti Wienissä joulukuussa 1998 toimielimiä kehittämään uuden integroidun ja hyvin harkitun huumeiden väärinkäytön vastaisen strategian kaudelle, joka alkaa vuoden 1999 jälkeen, ja ottamaan samalla huomioon Amsterdamin sopimuksen tarjoamat uudet mahdollisuudet. Komissio antoi sen jälkeen neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle tiedonantonsa Euroopan unionin huumeiden vastaisen taistelun toimintasuunnitelmasta ajanjaksolle 2000 - 2004.
Eurooppa-neuvoston suuntaviivojen, edellisen puheenjohtajavaltion työn, komission tiedonannon sekä niiden panosten mukaisesti, joilla jäsenvaltiot ja eri työryhmät ovat neuvostossa osallistuneet komission tiedonantoon, olemme tehneet ehdotuksen EU:n huumestrategiasta ajanjaksolle 2000 - 2004. Tässä työssä olemme ottaneet huomioon niin Euroopan parlamentin kuin edellä mainittujen toimielinten ja elintenkin mielipiteet.
Tarvitsemme nyt tätä uutta huumeiden väärinkäytön vastaista strategiaa, koska nykyisen EU-strategian voimassaoloaika päättyy tämän vuoden lopussa. Amsterdamin sopimus antaa paljon uusia mahdollisuuksia, jotka on tutkittava ja otettava käyttöön niin ihmisten terveyden suojaamista koskevissa asioissa kuin poliisi- ja tulliyhteistyöasioissa sekä oikeudellisessa yhteistyössä. Tämän uuden strategian tavoitteena on vahvistaa, että EU:n huumeiden väärinkäytön vastainen taistelu toteutetaan jatkossa kokonaisvaltaisesti. Uuteen strategiaan kuuluvat myös toimet, joiden tavoitteena on saatavuuden ja kysynnän vähentäminen, sekä kansainvälisen tason toimet.
Lokakuussa Tampereella pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa, jossa käsiteltiin vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta, painotettiin muun muassa sitä, miten tärkeää on, että käymme huumeongelmaan käsiksi kokonaisvaltaisesti. Siellä annettiin jopa uusia suuntaviivoja tulevalle huumeiden vastaiselle työlle. Eurooppa-neuvosto kehotti neuvostoa hyväksymään EU:n huumeiden vastaisen strategian vuosille 2000 - 2004 ennen Helsingissä pidettävää Eurooppa-neuvoston kokousta.
Eurooppa-neuvosto kehotti Tampereella pidetyssä kokouksessa muodostamaan viipymättä yhteisiä selvitysryhmiä, perustamissopimuksen mukaisesti, ensimmäisenä askeleena huumeiden väärinkäytön, ihmisillä käytävän kaupan ja terrorismin vastaisessa taistelussa.
Lisäksi oltiin sitä mieltä, että kun kyse on kansallisesta rikosoikeudesta, on keskitettävä ponnistelut, joilla pyritään pääsemään yhteisymmärrykseen määritelmistä, syytteitä koskevista perusteista ja seuraamuksista ensi kädessä vain tiettyihin tärkeisiin sektoreihin, kuten laittomaan huumekauppaan.
Myös Tampereella tehty päätös Europolin toimivaltuuksien laajentamisesta sekä rahanpesuun kohdistuvista tehostetuista toimista tukee unionin taistelua huumeita vastaan.

Andersson
Haluan aloittaa kiittämällä neuvostoa vastauksesta. Tein tämän kysymyksen melko kauan aikaa sitten, oikeastaan ennen Tampereen huippukokousta. Mielestäni huumeisiin liittyvät kysymykset otettiin Tampereen huippukokouksessa esiin hyvin ja aiempaa kokonaisvaltaisemmin sellaisen tulevaisuuden strategian muotoilemisen kannalta, joka liittyy erityisesti huumekauppaan ja siihen rajoittuviin asioihin, esimerkiksi rahanpesun vastaiseen taisteluun. Olen tyytyväinen vastaukseen ja voin vain toivoa, että Tampereen huippukokouksessa käynnistämänne prosessi jatkuu ja että se johtaa konkreettisiin toimiin, niin että voimme yhdessä käsitellä tätä rikollisuutta ja huumekauppaan liittyvää suurta ongelmaa.

Puhemies
Tuo ei oikeastaan ollut kysymys, mutta jos neuvoston puheenjohtaja Sasi haluaa vastata, hän voi halutessaan tehdä niin.

Sasi
. (SV) Sallikaa minun vain lyhyesti sanoa, että kuten Tampereen huippukokous ositti, huumekaupan vastainen taistelu on yksi unionin politiikan painopisteistä. Vuosien 2000 - 2004 toimintasuunnitelman tavoitteista ja peruspiirteistä on olemassa todella pitkä luettelo. Uskon, että näiden suuntaviivojen avulla voimme melko pian saada aikaan hyvin tehokkaita toimia tällä alalla.

Newton Dunn
Europol, jonka mainitsitte, on vain tiedonkeruun ja -vaihdon keskus. Olisiko sille mielestänne annettava operatiivista valtaa eri puolilla Eurooppaa toimivien huumekauppiaiden jäljittämiseksi?

Sasi
. (SV) Tätä asiaa valmistellaan parhaillaan. Samanaikaisesti tosiasia on kuitenkin se, että poliisiviranomaisten sekä poliisien, tullin ja oikeusviranomaisten välistä yhteistyötä on lisättävä. On selvää, että ensimmäisenä askeleena täytyy olla tietojenvaihtaminen poliisiviranomaisten välillä ja Europolin välityksellä. Uskon kuitenkin, että näemme tulevaisuudessa kehityksen menevän siihen suuntaan, jota kysyjä kysymyksessään ennakoi.

Puhemies


Marco Cappato
Kysymys nro 3 (H-0557/99):
Aihe: UNDCP:n ohjelmien rahoituksen tarkoituksenmukaisuus UNDCP on julkaissut oopiumin tuotantoa koskevan vuotuisen tutkimuksen tulokset, joista käy ilmi, että Afganistanissa raakaoopiumin kokonaistuotanto on yli kaksinkertaistunut vuoden aikana. Tuotanto oli 2 100 tonnia vuonna 1998 ja vastaavasti 4 600 tonnia vuonna 1999. Oopiumin viljelyyn käytetty pinta-ala on lisääntynyt 43 prosenttia 64 000 hehtaarista 91 000 hehtaariin. Vuonna 1999 oopiumista 97 prosenttia tuotettiin talibanien valvomilla alueilla. Afganistanilaisten oopiumia tuottavien alueiden määrä on noussut 73:sta 104:ään. Maailmanlaajuinen oopiumin tuotanto on noussut 3 750 tonnista 6 000 tonniin eli kasvu on ollut 60 prosenttia.
UNDCP on muutaman vuoden ajan osallistunut Afganistanissa kalliisiin keskitettyihin ohjelmiin ja se on pyrkinyt tuhoamaan oopiumpellot, jotka ovat talibanien suorassa valvonnassa. Talibanit ovat myös tunnettuja väkivaltaisesta ja syrjintään perustuvasta hallintojärjestelmästä. EU rahoittaa talousarviostaan UNDCP:n toimintaa ja siihen liittyviä ohjelmia, Afganistania koskeva ohjelma mukaan lukien.
Eikö neuvoston mielestä EU:n olisi syytä peruuttaa myös taloudellinen " Taliban-hankkeeseen" kohdistuva tukensa ja tutkia perusteellisesti UNDCP:n toiminnan tehokkuutta ja sen hallinnoimia varoja?
Eikö neuvosto katso, että EU:n varojen käyttö UNDCP:n toiminnan kautta sellaisten hallitusten toteuttamiin ohjelmiin, jotka eivät kunnioita ihmisoikeuksia millään tavoin, riko räikeästi EU:n toimintaan liittyvää ehdollisuusperiaatetta?

Sasi
. Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on hyvin huolestunut Afganistanin huumausainetuotannosta, jonka suora ja välillinen vaikutus ulottuu maantieteellisesti laajoille alueille. Puheenjohtajavaltio on päättänyt, että eräänä sen huumausainealaan liittyvän toiminnan painopisteenä on Iranin ja Afganistanin tilanteen tarkka seuraaminen.
Kielteisiä vaikutuksia kansalaisyhteiskunnalle muun muassa Euroopassa sekä Venäjällä, Keski-Aasiassa ja Iranissa ei voida aliarvioida. Euroopan unioni pitää huolestuttavana sitä, että suurin osa jäsenvaltioissa käytetystä heroiinista on peräisin Afganistanin unikkoviljelmiltä. Unioni on pannut merkille Yhdistyneiden kansakuntien huumevalvontaohjelman UNDCP:N äskettäisen raportin, jonka mukaan Afganistan on nykyään selvästi suurin oopiumin tuottaja. Sen osuus koko maailman oopiumin tuotannosta on 75 prosenttia. Vuonna 1999 oopiumin tuotanto kasvoi edellisvuoteen verrattuna yli 100 prosenttia ja se on määrältään tähän asti suurin eli arviolta 4600 tonnia, mikä johtuu osittain viljelyalan huomattavasta laajentamisesta.
Neuvosto esitti Euroopan unionin kokonaispolitiikan Afganistania koskevassa Euroopan unionin tarkistetussa yhteisessä kannassa, joka hyväksyttiin 25. tammikuuta 1999. Keskeisiä Afganistania koskevia tavoitteita ovat muun muassa kestävän rauhan aikaansaaminen ja Afganistanin sisäisen vuoropuhelun edistäminen tukemalla nimenomaan Yhdistyneiden kansakuntien keskeistä roolia, koko alueen vakauden ja kehityksen edistäminen Afganistanin rauhan avulla ja laittomien huumausaineiden ja terrorismin torjunnan tehostaminen.
Maassa vallitsevan poliittisesti epävakaan tilanteen ja sisällissodan vuoksi yksikään unionin jäsenvaltio ei tunnusta taleban-hallitusta. Unionin yhteisessä kannassa kuitenkin kehotetaan jäsenvaltioita ylläpitämään yhteyksiä kaikkiin afganistanilaisryhmiin. Euroopan unioni on useissa yhteyksissä tuominnut Afganistanissa tapahtuneet ihmisoikeusloukkaukset, erityisesti naisiin ja tyttöihin jatkuvasti ja systemaattisesti kohdistuvan syrjinnän, ilman oikeudenkäyntiä suoritetut teloitukset sekä ankaraan kurinpitoon ja sortoon perustuvan järjestelmän.
Koska Afganistanin poliittinen tilanne on kriittinen, eikä kahdenvälisten suhteiden luomiselle ole riittäviä edellytyksiä, on tehokas osallistuminen huumausainevalvontatoimiin Afganistanissa Euroopan unionin mielestä vaikeaa. Euroopan unioni on pannut merkille, että Yhdistyneiden kansakuntien huumeidenvalvontaohjelma UNDCP aloitti Afganistanissa pilottiohjelman, joka edistyi hitaasti mutta vakaasti 1998 aikana. Ohjelma perustuu UNDCP:n sitoumukseen rahoittaa kehitystoimintaa erityisillä unikonviljelyalueilla, minkä vastineeksi taleban on suostunut olemaan sallimatta oopiumunikon viljelyä uusilla alueilla, antamaan UNDCP:n valvoa oopiumiunikkosatoa ja ryhtymään toimiin laittoman huumausainekaupan torjumiseksi ja laittomien laboratorioiden hävittämiseksi.

Cappato
Arvoisa puhemies, tosiasiallisesti uskon varsin hyvin, että neuvosto on huolissaan tapahtuneesta. Kysymykseni oli kuitenkin toinen ja se koski aikaisempia tuloksia. Aikaisemmat tulokset kertovat meille, että tuotanto on kaksinkertaistunut. Tammikuussa 1998 esittämällään yhteisen kannan sitoumuksellaan neuvosto sanoi, että unionin oli määrä tukea jokaista UNDCP:n ponnistelua Afganistanissa, ja niin te teittekin rahoitustenne avulla. Ongelma on asianomaisten rahoitusten tulos. Tulos oli se, että tuotanto on kaksinkertaistunut. Kysymykseni on siis, aiotteko edetä tätä samaa epäonnistumisen tietä, joka ei koske ainoastaan Afganistania: ongelma on itse asiassa se, että Euroopan unioni jatkaa UNDCP:n ohjelmien rahoitusta myös sellaisten ohjelmien osalta kuten rikoslain vahvistaminen sellaisissa maissa, kuten Kiina ja Burma, maissa, joissa pelkät huumausaineiden käyttäjät tuomitaan kuolemaan, ja me välillisesti UNDCP:n ohjelmien kautta - teemme yhteistyötä ja rahoitamme tämän kaltaisia projekteja.
Täsmällisen epäonnistumisen edessä, jonka nämä menettelytavat ovat todistaneet, ongelma on seuraava: jatkammeko me tuon kaltaisten projektien rahoittamista, jotka tosiasiassa vahvistavat totalitaarisia järjestelmiä, jotka ovat tosiasiallisesti rikollisia hallitusjärjestelmiä ja ihmisoikeuksien sortajia? Tämä on kysymys.

Sasi
. Arvoisa puhemies, olen iloinen saadessani vastata arvoisan parlamentin jäsenen esittämään uuteen kysymykseen, joka koskee UNDCP-ohjelman rahoitusta. UNDCP-ohjelmaa ei rahoiteta Euroopan unionin budjetista. Euroopan unioni tukee yleisesti UNDCP:n työtä, jota se tekee vakiintuneesti ja tehokkaasti huumausaineiden alalla, ja on myös hyvin tyytyväinen UNDCP:n kanssa muilla alueilla tekemäänsä yhteistyöhön.
Kuten kysyjäkin totesi, toimintaa Afganistanissa vaikeuttaa laajapohjaisen hallituksen ja näin ollen sopivan ja luotettavan kumppanin puuttuminen. Euroopan unioni toimii Afganistanin lähimaiden, erityisesti Keski-Aasian ja Iranin, kanssa tekemänsä huumausaineiden vastaisen yhteistyön tehostamiseksi. Unioni pitää Keski-Aasian aluetta strategisesti tärkeänä huumausaineiden torjunnassa ja laatii parhaillaan Keski-Aasiaa koskevaa toimintasuunnitelmaa.
Yhtenä huumausainealan kriittiseen tilanteeseen johtaneena syynä on todellisen rajavalvonnan puuttuminen Afganistanin, Kazakstanin, Turkmenistanin, Kirgisian, Uzbekistanin, Tad&#x017E;ikistanin ja Venäjän väliltä. Euroopan unioni pyrkii ratkaisemaan tämän nimenomaisen tilanteen edistämällä tulliyhteistyön ja oikeus- ja sisäasioiden puitteissa toteutettavia Tacis-hankkeita. Hankkeiden tarkoituksena on muun muassa tehostaa rajavalvontaa Iranin, Afganistanin, Turkmenistanin ja Uzbekistanin välillä sekä parantaa tulliviranomaisten koulutusta ja lisätä huumausainekysymyksiin liittyvää asiantuntemusta Kazakstanissa, Turkmenistanissa, Kirgisiassa, Uzbekistanissa, Tad&#x017E;ikistanissa ja Venäjällä.
Iranin osalta Euroopan unionille on ilmoitettu, että UNDCP on äskettäin hyväksynyt Irania koskevan UNDCP:n huumeidenvalvontaohjelman sekä avannut toimiston Iranissa. Jäsenvaltiot selvittävät parhaillaan, miten ne osallistuisivat tämän ohjelman rahoittamiseen.

Puhemies


Charlotte Cederschiöld
Kysymys nro 4 (H-0609/99):
Aihe: Yhteinen huumekeskus Huumeongelman ratkaisu vaatii kansainvälisiä toimenpiteitä. Eurooppalaiset, kansalliset ja alueelliset toimet eivät riitä globaalin ongelman torjumiseksi. Huumeiden leviämisen ehkäisy tehokkailla toimenpiteillä on EU:n kansalaisten etujen mukaista.
Niin EU:n jäsenvaltiot kuin USA:kin pyrkivät ehkäisemään huumeiden tulvaa Aasiassa. Tiiviimpi yhteistyö saattaisi lisätä toimenpiteiden tehoa.
Miten neuvosto suhtautuu kumppanuuteen USA:n kanssa yhteisen huumekeskuksen perustamiseksi Bangkokiin? Onko tällaisen vaihtoehdon onnistuneen toteuttamisen mahdollistamiseksi ryhdytty vielä toimiin?
Pyydän parlamentin jäseneltä anteeksi, että äänsin huonosti sukunimenne, mutta loppujen lopuksi huomasitte, että tarkoitin teitä.

Sasi
. (SV) EU:n ja USA:n yhteisessä toimintasuunnitelmassa, joka allekirjoitettiin Madridissa 3. joulukuuta 1995, päätetään otsakkeen " Maailmanlaajuisiin haasteisiin reagointi" alla yhteistyön laajentamisesta laittoman huumausaineilla käytävän kaupan vastaisessa taistelussa, asianomaisten amerikkalaisten viranomaisten ja Europolin välistä yhteistyötä edistävistä toimista, YK:n huumeidenvalvontaohjelman tukemista koskevasta yhteistyöstä, huumeiden valmistuksen vastustamista koskevien vaihtoehtoisten kehitysohjelmien koordinoinnista sekä yhteistyökanavien luomisesta sopivien EU:n elinten, esimerkiksi Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen ja Pohjois-ja Etelä-Amerikan välisen huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen välille.
Tämän toimintasuunnitelman toteuttamiseksi allekirjoitettiin Haagissa 28. toukokuuta EY:n ja USA:n välinen sopimus kemiallisten esiasteiden valvomisesta. Projektiryhmä EU - USA tutkii muita mahdollisuuksia, joilla yhteistyötä voitaisiin vahvistaa.
Yhdysvaltain viranomaiset ovat kääntyneet Euroopan unionin puoleen mahdollisen yhteistyön tekemiseksi Bangkokissa sijaitsevan kansainvälisen poliisiakatemian puitteissa, joka on vastaavanlainen elin kuin Budapestissa. Neuvoston toimivaltaiset elimet käsittelevät ehdotusta parhaillaan.

Cederschiöld
Voin vain kehua. Minusta tämä on oikein hyvä asia ja haluan esittää suuret kiitokset vastauksesta. Ainoana ongelmana pidän sitä, että nämä kysymykset eivät tule kansalaisten tietoon. Aivan kuten aiemmin tänään käydystä keskustelusta kävi ilmi, tieto on osa kehityshanketta, jonka tarkoituksena on saada ihmiset ymmärtämään, että tarvitaan erilaisia toimia. Meidän täytyy pyrkiä, uskoakseni, sekä neuvoston että Euroopan parlamentin sekä muiden EU:n toimivaltaisten elinten, esimerkiksi tiedotustoimistojen, levittämään tiedon merkitystä. Kansalaiset ymmärtävät nimittäin silloin paremmin toimien lisäämisen oikeus- ja poliisiasioissa, jotka ovat kansainvälisesti välttämättömiä; siitä olemme varmasti samaa mieltä. Lisäkysymykseni kuuluu sen vuoksi: saammeko myöhemmin jotain tietoja niistä tuloksista, joita saavutetaan tässä Bangkokin huumekeskuksessa?

Sasi
. (SV) Kuten sanoin, emme ole tehneet mitään päätöstä siitä, osallistummeko tähän yhteistyöhön Bangkokissa. Neuvoston toimivaltaiset elimet käsittelevät tätä ehdotusta parhaillaan. Käsitykseni mukaan käsittelyn pitäisi tapahtua myönteisessä hengessä. Kuten parlamentin jäsen sanoo, on selvää, että istunnon aikana täällä käsitellään useita kysymyksiä ja niihin esitetään vastauksia, mutta kansalaiset saavat hyvin vähän tietoa näistä asioista. Tuloksen kannalta on niin neuvoston, komission kuin koko EU:nkin etujen mukaista kertoa tässä työssä saavutetusta edistyksestä, koska sekin vahvistaa toimia, joilla pyritään pääsemään parempiin tuloksiin huumeiden vastaisessa taistelussa.

Della Vedova
Arvoisa neuvoston edustaja, Yhdysvalloissa asetetaan yhä enemmän kyseenalaisiksi ne 18 miljardia dollaria, jotka joka vuosi sijoitetaan huumeidenvastaiseen taisteluun. Vain vähän aikaa sitten Financial Times -päivälehti kehotti eurooppalaista yleistä mielipidettä tarkastelemaan uudelleen kieltopolitiikkoja. Mietin, onko niihin arvioihin, joita meille on kerrottu neuvoston tekevän, liitetty myös kuluja ja hyötyjä vertaava arvio siitä, paljonko kaikki nämä niin sanotut taistelutoimet maksavat veronmaksajille, ja mitä käytännöllisiä hyötyjä ne tuottavat.

Sasi
. (SV) Haluan vain lyhyesti sanoa, että Lissabonissa sijaitseva keskus huolehtii tällaisista asioista, mutta tietääkseni tällaista tutkimusta ei ole tehty. On totta, että rahaa menee melkoisesti näihin tarkoituksiin. Minun on kuitenkin sanottava, että huumausaineiden vastaisella taistelulla on kuitenkin niin suuri merkitys, ettei voi sanoa, että tähän työhön olisi varattu liikaa varoja, vaan luulen, että meidän on yritettävä työskennellä tämän linjan mukaisesti.
Eri EU-maiden huumausainepolitiikasta olen sitä mieltä, että jokaisen jäsenvaltion on itse päätettävä tästä politiikasta, koska tiedämme, että eri maiden näkemykset ovat hyvin erilaisia.

Puhemies
Kysymys nro 5 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

Manuel Medina Ortega
Kysymys nro 6 (H-0555/99):
Aihe: Euroopan unionin läheisyydessä sijaitsevat ydinvoimalat Tsernobylin ydinonnettomuus aiheutti Euroopan unionille vakavia vahinkoja. Miten neuvosto aikoo opastaa naapurimaita ja tehdä niiden kanssa yhteistyötä vaihtoehtoisten energialähteiden kehittämiseksi?

Sasi
. Arvoisa puhemies, neuvosto on arvoisan parlamentin jäsenen tavoin huolissaan ydinturvallisuudesta ja vahvistaa seuraavansa tilannetta hyvin tiiviisti. Neuvosto haluaa muistuttaa tässä yhteydessä 25. toukokuuta 1994 antamistaan päätelmistä, jotka koskevat Keski- ja Itä-Euroopan sekä uusien itsenäisten valtioiden sähköalaan liittyvää ydinturvallisuutta, ja joissa neuvosto määrittelee lähestymistapaansa tähän kysymykseen. Neuvosto vahvisti päätelmissään sitoumuksensa edistää ydinturvallisuutta kyseisissä maissa ja toisti olevansa tietoinen siitä, että kyseiset parannukset on toteutettava käyttämällä luotettavia lyhyen ja pitkän aikavälin energiastrategioita.
Neuvoston päätelmissä ydinturvallisuudesta Euroopan unionin laajentumisen yhteydessä korostetaan, että kun on kyse maista, jotka käyttävät sellaisia reaktoreita, joita on mahdotonta uudenaikaistaa kohtuullisin kustannuksin kansainvälisesti hyväksyttyjen turvallisuusnormien mukaiselle tasolle, energia-alan strategioissa on varauduttava näiden reaktoreiden mahdollisimman nopeaan käytöstä poistamiseen sovitussa aikataulussa liittymiskumppaneiden painopisteiden mukaisesti ja ydinturvallisuuskirjanpitoon liittyvien sopimusten vaatimuksia noudattaen. Lisäksi neuvosto on ilmoittanut olevansa valmis tukemaan Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden käytettävissä olevilla keinoilla muiden sähköenergialähteiden kehittämistä epäluotettavampien ydinvoimaloiden korvaamiseksi ottaen samalla huomioon kokonaistilanteen sekä kunkin maan erityispiirteet ja tarpeet.
Viime vuosina on säännöllisesti otettu huomioon se, että Euroopan unionin naapurimaat eli Keski- ja Itä-Euroopan assosioituneet maat tai Euroopan vapaakauppaliittoon ja Euroopan talousalueeseen kuuluvat maat osallistuvat kaikkiin niihin yhteisön merkittäviin toimiin, jotka koskevat uusiutuvien energialähteiden käytön tai energiatehokkuuden kehittämistä. Kyseiset maat voivat osallistua Altener II -ohjelmaan, joka on uusien energialähteiden käytön edistämisohjelma ja Save II -ohjelmaan, joka koskee energiatehokkuutta. On myös syytä korostaa, että kyseistä mahdollisuutta on käytetty laajasti hyväksi Save II -ohjelmassa, johon osallistumisesta on päätetty toimivaltaisessa assosiaationeuvostossa.

Medina Ortega
Olen tyytyväinen siihen, että neuvosto antoi kysymykseen myönteisen vastauksen erityisesti Itä-Euroopan maiden osalta. Asun Kanariansaarilla 100 kilometrin päässä Tan Tanista, marokkolaisesta paikkakunnasta, jossa Marokon hallitus on äskettäin käynnistänyt ydinenergiaohjelman. Esitän neuvostolle seuraavan lisäkysymyksen: voisiko se harkita mahdollisuutta ottaa yhteyttä Marokon hallitukseen, ettei se ryhtyisi tähän Marokolle ja ilman muuta meille, sen lähimmille naapureille, erittäin vaaralliseen uhkayritykseen?

Sasi
. Arvoisa puhemies, haluan todeta sen, että ydinvoima luotettavasti, turvallisesti ja valvotusti käytettynä ei ole vaarallista. Mitä tulee muun muassa assosioituneisiin maihin, niin niidenkin osalta on selvitetty tarkkaan ydinvoimaloihin sisältyvät riskit. Toimenpiteet, joita komissio on pyytänyt tai vaatinut, ovat liittyneet juuri sellaisiin laitoksiin, joissa on todettu turvallisuusongelmia. Valitettavasti en tunne tarkkaan Marokon ydinvoimahanketta, enkä voi arvioida sitä, aiheutuuko siitä riskejä ja vaaraa ja aiotaanko se toteuttaa sillä tavalla, että mahdollisia riskitekijöitä ei riittävästi huomioitaisi. Pyrimme kiinnittämään huomiota siihen, että tuollainen hanke täyttäisi kaikki tarvittavat ydinvoimaturvallisuuteen liittyvät vaatimukset ja siitä syystä ei aiheuttaisi minkäänlaista vaaraa myöskään Kanarian saarten alueelle.

Purvis
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olen tyytyväinen kuullessani teidän sanovan, että turvallisesti käytettynä ydinvoima on todellakin turvallista, sillä ei ole käytännöllistä odottaa, että maat, jotka tuottavat tällä hetkellä 30 ja 40 prosenttia energiastaan ydinenergialähteistä, korvaisivat sen uusiutuvilla energialähteillä millä tahansa rahoituksellisilla tai taloudellisilla ehdoilla tai polttamalla fossiilisia polttoaineita aiheuttamatta suurta vahinkoa ympäristölle näissä jo saastuneissa maissa.

Sasi
. Arvoisa puhemies, on täysin selvää, että eri energiatuotantomuotojen haittoja voidaan arvioida. Tietysti mitään täysin yhdenmukaista mittaustapaa ei ole, mutta ajateltaessa muun muassa kasvihuoneilmiötä on täysin selvää, että ydinvoima ei aiheuta hiilidioksidipäästöjä ja siitä syystä se on aivan ylivoimainen verrattuna muun muassa kivihiileen ja kaasuun. Mutta haluan korostaa, että kun ydinvoimaa käytetään, niin sitä pitää käyttää kaikin tavoin turvallisesti. On myös syytä muistuttaa siitä, että useissa EU:n jäsenmaissa käytetään hyvin mittavassakin määrin ydinvoimaa, ja omasta maastani Suomesta voin todeta, että meillä on kaksi ydinvoimalaitosta, joissa on venäläisrakenteinen reaktori ja joiden tehokkuus ja turvallisuus ovat tilastojen mukaan kuitenkin maailman parhaiden joukossa.

Thors
Vastauksenne oli kiinnostava. Haluan tässä yhteydessä mainita keskustelun, jota eilen kävimme Itä-Euroopan ydinturvallisuudesta. Kysyisin: oletteko sitä mieltä, että komissiolla on oikeudellinen perusta sille, mitä se on sanonut edistyskertomuksissaan muun muassa sen Slovakiassa sijaitsevan ydinvoimalan sulkemisesta, jolla on vaikea B-kirjaimella alkava nimi, Bohunice, ja Bulgarian ydinvoimalan sulkemisesta, mitä pidetään maan jäsenyyden ehtona? Oletteko sitä mieltä, että sille on oikeudellinen perusta?

Sasi
. (SV) Olen lakimies, mutta minun on sanottava, että tietääkseni ei ole mitään oikeudellista perustaa vaatia jonkin reaktorin sulkemista. On muistettava, että EU:hun liittyminen on viime kädessä aina poliittinen päätös. Jokaisen jäsenvaltion on hyväksyttävä uusien jäsenvaltioiden mukaan ottaminen. Kaikkien maiden parlamenttien on myös ratifioitava tällainen sopimus. Käsitykseni mukaan ei kuitenkaan ole olemassa mitään erityistä oikeudellista perustaa vaatia sitä hakijamailta, vaan tiettyjen vaatimusten asettaminen voi johtua poliittisista tosiasioista.
On selvää, että komission on kiinnitettävä huomiota niihin ongelmiin, joita saattaa syntyä esimerkiksi silloin, jos käytössä olevat reaktorit ovat terveydelle vaarallisia. On selvää, että unioni ei voi hyväksyä sellaisten energiantuotantotapojen käyttämistä, jotka saattavat aiheuttaa terveydellisiä ongelmia unionin rajojen sisällä asuville kansalaisille.

Puhemies


Astrid Thors
Kysymys nro 7 (H-0559/99):
Aihe: Avoimuuden toteuttaminen suosituksella COREPER kehotti keväällä 1999 komissiota antamaan ehdotuksen, jota tarvitaan Amsterdamin sopimuksen avoimuutta koskevien määräysten konkretisoimiseksi. Onko neuvosto antanut uudelle komissiolle vastaavan kehotuksen? Eikö olisi tarkoituksenmukaisinta, että se laatisi konkreettisen ehdotuksen suositukseksi eikä tiedonantoa kuten viime keväänä suunniteltiin? Missä neuvoston työryhmässä tätä ehdotusta valmistellaan: ad hoc -työryhmässä, jossa esim. oikeusministeriöillä on edustus, vai olemassa olevassa tiedotusryhmässä, joka nykyisin käsittelee neuvostossa asiakirjapyyntöjä?

Sasi
. (SV) Kuten arvoisa parlamentin jäsen tietää, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 255 artiklassa, aiemmassa 191 a artiklassa, sanotaan seuraavasti:
" 1. Kaikilla unionin kansalaisilla sekä kaikilla luonnollisilla henkilöillä, jotka asuvat jossain jäsenvaltiossa, tai kaikilla oikeushenkilöillä, joilla on sääntömääräinen kotipaikka jossain jäsenvaltioissa, on oikeus tutustua Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjoihin jäljempänä 2 ja 3 kohdan mukaisesti määriteltyjen edellytysten ja periaatteiden mukaisesti.
2. Neuvosto vahvistaa 251 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen kahden vuoden kuluessa Amsterdamin sopimuksen voimaantulosta asiakirjoihin tutustumisoikeutta koskevat yleiset periaatteet ja rajoitukset julkisen tai yksityisen edun huomioon ottamiseksi.
3. Kukin edellä mainittu toimielin täsmentää omassa työjärjestyksessään erityismääräykset oikeudesta tutustua toimielimen asiakirjoihin."
Tähän asti komissio ei ole tehnyt mitään virallista ehdotusta oikeustoimeksi. Tällaisissa oloissa neuvosto ei myöskään ole vielä voinut aloittaa asian käsittelyä. Ottaen huomioon, että 255 artiklan mukaisista mainittujen toimielinten asiakirjojen saatavuutta koskevista yleisistä periaatteista ja rajoista on päätettävä Euroopan parlamentin kanssa tehtävän päätöksentekomenettelyn mukaan viimeistään 30. huhtikuuta 2001, neuvosto ryhtyy käsittelemään ehdotusta oikeustoimeksi heti, kun se on sen saanut. Emme ole vielä päättäneet siitä, mikä työryhmä on vastuussa komission ehdotuksen tarkastamisesta.
Tiedotusryhmän puheenjohtaja on avoimuutta koskevassa ohjelma-asiakirjassaan tuonut esiin ajatuksen ad hoc -työryhmästä, joka koostuisi erityisesti asiakirjojen julkisuusasioiden asiantuntijoista.

Thors
Kuten vastauksessanne sanoitte, tämä asia on hyväksyttävä viimeistään 30. huhtikuuta 2001. Kyse on pitkästä ja vaikeasta prosessista. Me kansalaiset ja Euroopan parlamentin jäsenet olemme erityisen huolestuneita siitä, että emme ole saaneet mitään konkreettisia merkkejä siitä, että komissio tekisi tällaisen ehdotuksen Suomen puheenjohtajakauden aikana, jolloin olisimme mielellämme aloittaneet asian valmistelun.
Tiedämme, mihin kysymyksessänikin viittaan, että COREPER vaati komissiota, väliaikaista komissiota, tekemään ehdotuksen. Mitä tiedämme tilanteesta? Komission tehtävänä on esittää jotakin. Mielestäni meidän olisi painostettava komissiota; aikaa on kulunut melkoisesti. Tiedämme, että on laadittu mietintäasiakirjoja, jotka ovat olleet kiertämässä ja joista on keskusteltu eri tahoilla. Minua huolestuttaa suunnattomasti se, että emme pysy aikataulussa, jos emme vaadi komissiota toimimaan aktiivisemmin.

Sasi
. (SV) Kuten sanottu, avoimuus on yksi puheenjohtajavaltio Suomen tärkeimpänä pitämiä asioita. Olemme sen vuoksi olleet tiiviisti yhteydessä komissioon tässä kysymyksessä. Kuten parlamentin jäsen sanoo, COREPERkin on vaatinut komissiota tekemään ehdotuksen.
Olemme keskustelleet tästä kysymyksestä viimeksi tänään komission puheenjohtajan ja komission pääsihteerin kanssa. Tänään saamistamme tiedoista käy ilmi, että komissio ei valitettavasti voi tehdä ehdotustaan tänä vuonna, vaan se tekee sen ensi vuoden tammikuussa.

Puhemies


William Francis Newton Dunn
Kysymys nro 8 (H-0564/99):
Aihe: Kansalaisten mahdollisuus tutustua neuvoston asiakirjoihin Internetissä kansalaisten saatavilla olevista neuvoston asiakirjoista oli uskoakseni tarkoitus luoda luettelo tammikuuhun 1998 mennessä. Miten tämän luettelon laatimisessa on edistytty?

Sasi
. Arvoisa puhemies, 19. maaliskuuta 1998 tehdyllä neuvoston päätöksellä perustettu yleisölle tarkoitettu neuvoston asiakirjarekisteri otettiin käyttöön neuvoston internet-sivuilla 1. tammikuuta 1999. Vuoden 1999 alkupuoliskolla sivulla on käynyt yli 35 000 henkilöä. Kuuden kuukauden kuluttua käyttöönotosta se sisälsi tietoja jo 43 000 asiakirjasta. Rekisteri on osoittautumassa luotettavaksi ja tehokkaaksi välineeksi, jonka avulla yleisö voi saada tietoja neuvoston asiakirjoista. Sen vaikutuksesta asiakirjapyyntöjen määrä on huomattavasti lisääntynyt. Se on nyt yli kaksinkertainen vuoteen 1998 verrattuna.
Asiakirjarekisteri on siis ollut internetissä kansalaisten käytössä tämän vuoden alusta. Parhaillaan neuvostossa tutkitaan mahdollisuuksia parantaa rekisterien toimintaa esimerkiksi siten, että muita kuin luottamuksellisia asiakirjoja olisi kansalaisten saatavilla suoraan internetistä. Huomattakoon, että tähän mennessä neuvosto on ainoa toimielin, joka on ottanut käyttöön yleisölle avoimen rekisterin omista asiakirjoistaan Euroopan oikeusasiamiehen suositusta noudattaen.

Newton Dunn
Olen hyvin pettynyt siihen, mitä neuvosto on saanut aikaan. Jos ylpeilette 43 000 asiakirjalla, mietin, olettekohan te itse asiassa käynyt Internet-sivuilla? Se, mitä te olette saaneet aikaan tähän asti, on hyvin vähäistä. 43 000 kuulostaa paljolta. Kuka tahansa voi kuitenkin tuottaa 43 000 asiakirjaa. Tärkeää on se, mitä niissä sanotaan. Ne tulevat saataville hyvin hitaasti. On mahdotonta selvittää, miten neuvosto on äänestänyt. Se on yhä salaisuus. On mahdoton löytää vakiotietoa siitä, mitä ihmiset ovat itse asiassa puhuneet neuvostossa. Se on yhä salaisuus. Se, mitä te olette saaneet aikaan, on täysin riittämätöntä.
Edelliseen kysymykseen antamassanne vastauksessa te, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, totesitte, että avoimuus on yksi puheenjohtajavaltion Suomen ensisijaisista tavoitteista. Suomen kansa on tunnettu avoimuudestaan, mutta puheenjohtajakautenne on jo edennyt marraskuuhun ja tilanne on yhä surkea. Voisitteko ystävällisesti yrittää parantaa rekisteriä, joka on, kuten jo sanoin, hyvin suppea. Tilanteessa on vielä paljon parannettavaa.

Sasi
. Arvoisa puhemies, saamani tiedon mukaan tilanne on se, että tällä hetkellä äänestyksistä on kuukausittain saatavissa yhteenveto, jonka perusteella kansalaiset tietävät, millä tavalla neuvostoissa on toimittu. Haluan myös todeta sen, että yleisö voi tällä hetkellä tutustua internetissä neuvoston asiakirjojen luetteloon, joka siis sisältää viitetiedot asiakirjoista. Toistan kuitenkin sen, että neuvoston toimivaltaiset elimet tarkastelevat mahdollisuutta parantaa yleisön mahdollisuuksia tutustua sen asiakirjoihin siten, että kaikki muut kuin luottamukselliseksi luokitellut asiakirjat ovat saatavilla internetissä. Puheenjohtajamaa on joka tapauksessa tämän kannalla, ja uskon, että neuvosto tulee tekemään kaikkensa saattaakseen työskentelynsä mahdollisimman avoimeksi.

Jackson
Haluaisin pyytää neuvoston puheenjohtajaa vahvistamaan sen, annetaanko tällä hetkellä tietoa siitä, miten kukin valtio on äänestänyt, kun neuvosto antaa lehdistöjulkaisunsa jokaisen neuvoston kokouksen lopussa. Eikö puheenjohtajavaltio Suomi ole samaa mieltä siitä, että ennen puheenjohtajakautenne loppua pidetään useita neuvoston kokouksia ja Suomi voisi käyttää niitä hyödyllisinä ennakkotapauksina saadakseen tunnustusta avoimuudestaan - sillä pelkään, että se puuttuu tällä hetkellä - varmistamalla vähintään sen, että kun lehdistötiedotteet julkaistaan neuvoston kokouksen jälkeen, näissä lehdistötiedotteissa ilmoitetaan tarkkaan, miten kukin valtio on äänestänyt kussakin äänestettävässä kysymyksessä?

Sasi
. Arvoisa puhemies, on totta, että neuvoston kokousten jälkeen antamissa tiedotteissa ei selvitetä välittömästi eri valtioiden äänestyskäyttäytymistä. Kuitenkin haluan toistaa, että kuukausittaisissa raporteissa jäsenvaltioiden äänestyskäyttäytyminen tulee julkisuuteen. Haluan myös todeta sen, että yleisissä tiedotusvälineissä on kuitenkin pääsääntöisesti luettavissa usein jo ennen kokouksiakin, millä tavalla eri valtiot eri kysymyksissä aikovat neuvostossa äänestää.

Puhemies


Caroline F. Jackson
Kysymys nro 9 (H-0563/99):
Aihe: Poliittiset vangit Burmassa Voiko neuvoston puheenjohtaja ilmoittaa, ovatko ulkoministerit käyneet viime aikoina keskusteluita tai tehneet päätöksiä EU:n Burmaa koskevasta politiikasta, ja erityisesti mahdollisuudesta, että Burman hallitus armahtaisi poliittiset vangit?

Sasi
. Arvoisa puhemies, neuvosto on useassa yhteydessä ilmaissut Burman viranomaisille huolestuneisuutensa maan tilanteesta ja viimeksi 11. ja 12. lokakuuta pidetyssä istunnossaan, jolloin se jatkoi Burmaa koskevan yhteisen kantansa voimassaoloa kuudella kuukaudella ja vetosi jälleen kerran Burman hallitukseen, jotta se ryhtyisi pikaisiin ja konkreettisiin toimiin ihmisoikeuksien kunnioittamisen sekä demokratian ja kansallisen sovinnon edistämiseksi. Neuvosto on ilmoittanut tukevansa kaikin tavoin YK:n pääsihteerin erikoislähettilästä Alvaro De Sotoa hänen tulevassa tehtävässään ja päättänyt tarkistaa yhteistä kantaa hänen työnsä tulosten pohjalta.

Jackson
Neuvostolla ei mene järin hyvin, eihän? Vastauksenne oli suuri pettymys. Amnesty Internationalin Penzance-osasto pyysi minua esittämään tämän kysymyksen, sillä se on ottanut suojiinsa erään mielipidevangin, Thet Win Aungin. Mainitsen hänen nimensä, koska hän on erittäin hyvä esimerkki siitä, mitä Burmassa tapahtuu. Hän on opiskelijajohtaja, joka tuomittiin hiljattain 52 vuoden vankeuteen, ja tuomiota on nyt kovennettu 59 vuoteen. Hänet pidätettiin lokakuussa 1998. Hänen sijoituspaikkaansa ei tiedetä, ja hänen perhettään on painostettu suunnattomasti.
Kysyn neuvostolta, kun otetaan huomioon tämä järkyttävä tausta, onko se halukas harkitsemaan Burman painostusta vaatiakseen tällaisten poliittisten vankien täydellistä armahdusta, ja tähän asiaan olennaisesti liittyvänä, onko neuvosto koskaan keskustellut Burmaa vastaan kohdistettavista taloudellista pakotteista, kunnes maa omaksuu inhimillisemmän politiikan?

Sasi
. Arvoisa puhemies, kuten jo totesin, Burman sisäinen poliittinen tilanne ei ole unionin kannalta lainkaan hyväksyttävissä, koska Burmassa ei noudateta perusihmisoikeuksia. Tällä hetkellä neuvosto tarkkailee tilannetta, ja kuten totesin, meillä on Burmaa koskeva yhteinen kanta, joka - mikäli en nyt aivan erehdy - sisältää myös tiettyjä taloudellisia sanktioita Burman suhteen. Voin vakuuttaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että neuvosto tulee tekemään kaikkensa ja painostamaan Burman hallitusta, jotta tilanne Burmassa voisi normalisoitua ja parantua ja jotta ihmisoikeuksia tulevaisuudessa kunnioitettaisiin.

Puhemies


Alexandros Alavanos
Kysymys nro 10 (H-0572/99):
Aihe: Edellytykset Turkin liittämiseksi Euroopan unionin jäsenyyttä hakevien maiden joukkoon Euroopan unioni on kieltäytynyt käynnistämästä jäsenyyttä valmistelevia neuvotteluja Slovakian ja Baltian maiden kanssa, koska ne eivät täytä Kööpenhaminan kriteereitä demokraattisten vapauksien tai vähemmistöjen oikeuksien kunnioittamisessa. Nämä maat hyväksytään hakijamaiden joukkoon vasta huomattavien perustuslaillisten, lainsäädännöllisten ja poliittisten uudistusten jälkeen. Aikooko Euroopan neuvosto noudattaa samaa politiikkaa Helsingin huippukokouksessa myös Turkin suhteen? Onko puheenjohtajavaltio Suomen kanta se, että perusedellytyksiin Turkin liittämiseksi jäsenyyttä hakeneiden maiden joukkoon sisältyvät ainakin seuraavat seikat: Turkin on peruutettava vaatimuksensa Kyproksen tasavallan miehitetyn osan käsittävän kyproksenturkkilaisen valtion kansainvälisestä tunnustamisesta, jotta yhteisöjen välinen vuoropuhelu saadaan käynnistettyä, sen on suostuttava Kreikan ja Turkin välisten ongelmien ratkaisemiseen kansainvälisen oikeuden periaatteiden ja instituutioiden perusteella ja käynnistettävä keskustelu kurdien demokraattisista ja poliittisista oikeuksista?

Sasi
. Arvoisa puhemies, neuvosto korostaa, että Kööpenhaminan Eurooppa-neuvostossa sovitut perusteet koskevat samalla tavoin kaikkia EU:n jäseniksi haluavia maita. Neuvosto muistuttaa Luxemburgin Eurooppa-neuvoston todenneen, että Turkkia arvioidaan samoilla perusteilla kuin muitakin hakijoita. Samassa yhteydessä Eurooppa-neuvosto muistutti, että Turkin ja EU:n välisten yhteyksien vahvistaminen edellyttää myös poliittisia ja taloudellisia uudistuksia kuten vähemmistöjen kunnioittamista ja suojelemista, tyydyttävien ja vakaiden suhteiden luomista Kreikan ja Turkin välille sekä YK:n suojeluksessa käytävien Kyproksen tilanteen poliittista ratkaisua koskevien neuvotteluiden tukemista.
Olemme tietoisia siitä, että Helsingin Eurooppa-neuvostossa tehtävät laajentumista koskevat päätökset, jotka tehdään komission vuosikertomus huomioon ottaen, vaikuttavat voimakkaasti EU:n ja Turkin tuleviin suhteisiin. Vaikka Helsingin tuloksia ei voida ennakoida ja vaikka Turkilla on vielä paljon parantamisen varaa, tuntuu aiheelliselta palauttaa mieliin ne useat merkittävät edistysaskeleet, jotka olisi otettava huomioon. Saariselällä järjestetyn epävirallisen ulkoministerikokouksen tulos, joka on ilmaistu 13. syyskuuta annetuissa yleisten asioiden neuvoston päätelmissä, ja ulkoministeri Cemin osallistuminen yleisten asioiden neuvoston lounaalle ovat puheenjohtajavaltion mielestä merkkejä rakentavasta uudesta alusta unionin ja Turkin suhteissa.
Kreikan ja Turkin suhteiden paraneminen, ei vain maanjäristyksen ansiosta, vaan myös erillisenä asiana, sekä Turkissa havaittava asennemuutos suhteessa oikeudelliseen ja perustuslailliseen uudistukseen, ihmisoikeuksiin ja Turkin kurdeihin ovat erittäin tervetulleita edistysaskeleita, kuten myös ne sitoumukset ja se realiteettien tunnustaminen, jotka sisältyivät Bülent Ecevitin liittokansleri Gerhard Schröderille viime toukokuussa osoittamaan kirjeeseen

Alavanos
Se, että neuvoston edustajan vastaus on skitsofreeninen, välittää kaksinaisen viestin, eli että haluamme soveltaa kriteereitä, mutta Turkissa asiat ovat niin hyvin, että eteneminen on mahdollista. Tämä on meille kaikille selvää. Tästä huolimatta haluaisin viedä keskustelua hieman eteenpäin. Ministeri sanoi eräässä kohdassa: A lot still remains to be done by Turkey (Turkilla on vielä paljon tehtävää). Mitä Turkin tarkalleen ottaen pitäisi tehdä? Voidaanko Turkki nostaa jäsenyyttä hakevien maiden asemaan, sen perusteella, mitä se on nyt tehnyt ja mitä lausumia se on antanut? Erityisesti yhdessä peruskysymyksessä eli Kreikan ja Turkin erimielisyyksissä Egeanmerellä, eikö välttämätön edellytys ole, että Turkki ei tunnusta jonkin toisen maan näkemyksiä, vaan että se noudattaa kansainvälistä oikeutta, että se ei käytä väkivaltaa tai uhkaa sillä ja että, jos erimielisyydet eivät ratkea, asia viedään Haagin kansainväliseen tuomioistuimeen? Eikö tämä ehto ole välttämätön edellytys sille, että Turkki voidaan nostaa jäsenehdokasmaaksi?

Sasi
. Arvoisa puhemies, olen itsekin käynyt tänä syksynä Turkissa ja käynyt siellä keskusteluja Turkin ihmisoikeustilanteesta. Olen ilmaissut unionin selvän kannan puutteista, joita me näemme Turkin ihmisoikeustilanteessa. Haluan kuitenkin todeta sen, että rakentava suhtautuminen Turkkiin on todennäköisesti unioninkin kannalta paljon parempaa politiikkaa kuin se, että Turkki kääntäisi kokonaan selkänsä unionille eikä edes pyrkisi toteuttamaan niitä periaatteita, jotka me olemme liittäneet jäsenyyden ehdoiksi Kööpenhaminan kriteereissä tai muissa omissa päätöksissämme. Uskon vakaasti, että jos Turkille annetaan kandidaattiasema Helsingissä, se lisää Turkin halukkuutta ja ponnistuksia laittaa parempaan järjestykseen suhteellisen nopeallakin aikataululla oma kotipihansa, erityisesti ihmisoikeudet ja poliisin toiminta. Täytyy muistaa se, että ennen kuin valtio voi liittyä unionin jäseneksi, siellä asuvien henkilöiden ihmisoikeuksien pitää tietysti olla täysin kunnossa.
Haluan myös korostaa sitä, että Kyproksen kysymys on luonnollisesti olennainen osa tätä kaikkea. Uskon, että tämä jäsenyysperspektiivi omalta osaltaan on myötävaikuttanut siihen, että todennäköisesti varsin pian aloitetaan neuvottelut Kyproksen kysymyksen ratkaisemiseksi. Käsitykseni mukaan Rauf Denktash on luvannut, että hän on valmis tulemaan New Yorkissa neuvottelupöytään ja tämä olisi tietysti erittäin positiivinen signaali. Uskon, että rakentavalla yhteistyöllä saavutetaan parempia tuloksia kuin yhteistyösiteet katkaisemalla.

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, en käytä puheenvuoroa Alavanosin kysymyksen sisällöstä, vaan esittääkseni kommentin ja lopulta arvoisalle ministerille kysymyksen, joka koskee hänen vastaustaan. Arvoisa ministeri, olisi suotavampaa, että sanoisitte meille, että asiasta käydään poliittinen neuvottelu ja lopulta Helsingissä päädytään johonkin lopputulokseen. Olette laittanut samaan koriin monia erilaisia asioita ja lopulta siitä, mitä sanoitte, ei synny mitään selvää johtopäätöstä. Haluan esittää teille kysymyksen. Jos otetaan yksi mainitsemistanne muuttujista, eli että Turkkia arvioidaan Kööpenhaminan kriteerien pohjalta, onko meidän katsottava, että Turkki täyttää nämä kriteerit, jos se Helsingissä liitetään jäsenyyttä hakevien maiden joukkoon? Vastatkaa vain tähän kysymykseen. Jätetään muut muuttujat syrjään ja yritetään pitää yhdestä kiinni. Arvoisa puhemies, sanon tämän siksi, että mielestäni aina kun neuvoston edustaja tulee tänne, hänen pitäisi kunnioittaa parlamenttia hieman enemmän. Olemme parlamentin jäseniä!

Sasi
. Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan todeta sen, että Turkki ei täytä tällä hetkellä Kööpenhaminan kriteereitä, mutta Helsingissä ei ole myöskään tarkoitus tehdä päätöstä neuvottelujen aloittamisesta Turkin kanssa, mitä tällä hetkellä valmistellaan Slovakian, Latvian, Liettuan, Romanian ja Bulgarian osalta. Eli kyse ei ole neuvottelujen konkreettisesta aloittamisesta vaan kandidaattiaseman vahvistamisesta ja sitä seuraavista toimenpiteistä. Uskon, että on realistista todeta, että ennen kuin konkreettiset neuvottelut jäsenyydestä voidaan aloittaa, Turkin on vielä kuljettava varsin pitkä tie.

Alyssandrakis
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, en luonnehdi vastausta skitsofreeniseksi, tyydyn ainoastaan toteamaan niin kuin kuka tahansa meistä voisi todeta, että Euroopan unionin ja Turkin siteiden vahvistaminen on neuvostolle ensiarvoisen tärkeä kysymys, niin tärkeä, että jopa neuvoston tälle siteiden vahvistumiselle asettamat ennakkoehdot sysätään syrjään. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sanoitte, että Turkki on muuttanut kantaansa. Missä Turkin kanta on muuttunut? Turkin sotajoukot miehittävät edelleen Pohjois-Kyprosta, poliittisia oikeuksia sorretaan, Öcalan on vankilassa ja kurdeja ei tunnusteta kansallisuutena. Sanotte, että lupaus neuvotteluista on annettu. Todellakin tällainen lupaus on olemassa Kyproksen kysymyksestä, mutta turkkilaiselle osapuolelle ei maksa mitään aloittaa neuvottelua, joka kestää varttitunnin ja sitten päättyy. Sillä välin neuvosto on saanut verukkeen sanoa: "No niin, Kyproksen kysymyksessä on tapahtunut edistystä."

Sasi
. Arvoisa puhemies, haluan todeta, että kyllä Turkki on tämänkin vuoden aikana toteuttanut toimenpiteitä, joilla ihmisoikeuksia on pyritty parantamaan, mutta totuus on se, että sillä on tietysti tässä suhteessa vielä pitkä tie kuljettavanaan ja muutos ei tapahdu nopeasti missään yhteiskunnassa. Kaiken kaikkiaan uskon siihen, että yhteistyö on parempi tapa rakentaa rauhaa kuin se, että yhteistyötä ei haluta harjoittaa.

Puhemies


Ioannis Marinos
Kysymys nro 11 (H-0602/99):
Aihe: Turkin vapaalle meriliikenteelle asettamat rajoitukset Turkin viranomaiset julkaisivat 27.5.1997 (merenkulkuasioista vastaavan apulaisministerin) Nazmi Kumralin allekirjoittaman päätöksen nro 2646, joka kieltää Kyproksen lipun alla purjehtivilta kauppalaivoilta pääsyn Turkin alueelle. Kielto koskee myös Kyproksen kansalaisten tai muiden maiden, mukaan lukien 15 EU:n jäsenvaltiota, kansalaisten omistamia aluksia, joiden lähtöpaikka tai määräpaikka on jokin Kyproksen tasavallan vapailla alueilla sijaitseva satama. Tästä poiketen Kyproksen tasavalta, jota kohtaan Turkki osoittaa vihamielisyyttä miehittämällä laittomasti 37 prosenttia sen alueesta, ei rajoita Turkin satamista saapuvien alusten pääsyä omiin satamiinsa millään tavoin. Voiko neuvosto ilmoittaa minulle, ovatko Turkin asettamat rajoitukset EU:n periaatteiden mukaisia ja hyväksyykö se EU.n jäsenvaltioiden lipun alla purjehtiville aluksille aiheutuvat haitat sellaisen valtion taholta, joka toivoo voivansa liittyä EU:n jäseneksi?

Sasi
. Arvoisa puhemies, neuvosto katsoo, että Turkin toiminta vaikuttaa Turkin ja Kyproksen välisessä kaupassa toimivien jäsenvaltioiden lipun alla purjehtivien tai yhteisöön sijoittautuneiden varustamoiden liikennöimien alusten etuihin. Lisäksi nämä rajoitukset eivät ole Turkin OECD:n puitteissa hyväksymän rehellisyyteen ja kaupallisuuteen perustuvan avoimen meriteitse tapahtuvan kaupan ja vapaan kilpailun perusperiaatteiden mukaisia. Tästä syystä Turkin viranomaisille on suunnattu useita virallisia yhteydenottoja.

Marinos
Arvoisa puhemies, haluaisin pitää myönteisenä, että Turkkia on lähestytty, mutta haluaisin lisäksi korostaa pettymystäni sen vuoksi, että sitä, mitä Turkki tekee koko maailman kauppamerenkulun vahingoksi Euroopan unionin kauppalaivasto mukaan lukien, sanotaan pelkiksi toimenpiteiksi. Ne eivät ole toimenpiteitä vaan Turkki rikkoo kansainvälistä oikeutta, vapaan merenkulun sääntöjä ja Euroopan unionin kanssa solmimiaan sopimuksia. Turkki siis kieltää Kyproksen satamissa käyneiltä aluksilta pääsyn omiin satamiinsa. Kyseessä eivät ole Kyproksen tai Kreikan alukset, jotka saattaisivat saada erityishuomiota osakseen, vaan myös Euroopan unionin alukset. Haluaisin kysyä, minkä vastauksen Turkki on antanut Euroopan unionin lähestymisiin ja jos se ei ole vastannut, miksi asiaa ei viedä Haagin kansainväliseen tuomioistuimeen? Lisäksi ihmettelen, miksi Euroopan unioni sietää niin hyvin Turkin laittomuuksia ja hyväksyy sen, että maa, joka ei epäröi uhata jopa supervaltaa, Yhdysvaltoja, puolustaakseen banaanikauppaansa, vahingoittaa Euroopan merenkulkua.

Sasi
. Arvoisa puhemies, ensinnäkin mitä tulee Turkin sääntöihin, niin tältä osin on syytä todeta, että Turkin merenkulkuasioista vastaavan apulaisministerin 27. toukokuuta 1997 päivätyssä kiertokirjeessä kielletään Kyproksen lipun alla purjehtivilta, Kyproksella rekisteröidyiltä, Kyprosten kansalaisten tai Kyproksella asuvien henkilöiden tai sinne asettautuneiden yritysten osittain tai kokonaan omistamilta, Kyproksen satamia käyttäviltä tai Kyprokselta peräisin olevaa rahtia kuljettavilta aluksilta pääsy Turkin satamiin.
Turkin perustelut tälle ovat olleet Turkin turvallisuuteen liittyviin ulkopoliittisiin seikkoihin liittyvät seikat, jolloin he ovat katsoneet olevansa oikeutettuja pääomaliikkeitä koskevien OECD-sääntöjen 3 artiklan nojalla ryhtymään kansalliseen turvallisuuteen perustuviin syrjiviin toimiin. Sanomattakin on selvää, että unioni ei missään tapauksessa hyväksy näitä Turkin perusteluja.
Unioni on ollut asiassa aktiivinen, siten että välittömästi päätöksen jälkeen 17. marraskuuta 1997 olemme lähettäneet kirjeen Turkin pysyvälle edustajalle Euroopan unionissa. Turkin valtuuskunta ilmoitti tuolloin puhelinkeskustelussa, että se ei aio vastata kirjeeseen. Tämän jälkeen komission edustajat ottivat asian esille EY-Turkki tulliliiton sekakomitean kokouksessa 16. helmikuuta 1998. Turkin valtuuskunta ei kuitenkaan hyväksynyt, että asiasta keskusteltaisiin tuossa yhteydessä todeten, että asia koskee kansallista turvallisuutta ja että tullisopimus ei kata sitä.
Seuraavan kerran neuvoston puheenjohtajavaltio otti asian esille esityslistan muissa asioissa OECD:n meriliikennekomitean MTC:n kokouksessa 23. 24. huhtikuuta 1999. Turkin valtuuskunta ei hyväksynyt, että asiasta keskusteltaisiin komitean virallisessa kokouksessa, koska kyseessä oli kansalliseen turvallisuuteen, ei taloudellisiin seikkoihin liittyvä kysymys. Näin ollen meriliikennekomitean kokouksen yhteydessä pidettiin epävirallinen kokous 24. huhtikuuta 1999. Turkin valtuuskunta totesi, että erityisistä käytännön seikoista voitaisiin keskustella myöhemmin. Meriliikennekomitea totesi esityslistansa muiden asioiden yhteydessä, että asian osalta on käyty kahdenvälisiä keskusteluja.
Nyt komissio aikoo ottaa tämän asian esille tämänhetkisissä kahdenvälisissä keskusteluissa, joiden tavoitteena on suosituimmuussopimuksen tekeminen palvelujen ja julkisten hankintojen vapauttamisesta EU:n ja Turkin välillä.

Zacharakis
Arvoisa puhemies, koska Turkin hallituksen kiistanalainen päätös, josta keskustelemme, on jälleen yksi osoitus Turkin kunnioituksen puutteesta merioikeutta kohtaan ja sen rikkomisesta sen jälkeen, kun Turkin suuri kansalliskokous valtuutti Turkin hallituksen julistamaan sodan Kreikalle siinä tapauksessa, että Kreikka toimisi laillisen oikeutensa mukaan ja laajentaisi aluevesirajaansa YK:n merioikeussopimuksen mukaisesti, jota Turkki ainoana on kieltäytynyt allekirjoittamasta, kysyn neuvostolta, aiotaanko myös tämä asia ottaa esille neuvoston yhteydenotoissa Ankaraan sekä neuvotteluissa, joita käydään tulevassa Helsingin Eurooppa-neuvostossa Euroopan unionin ja Turkin välisistä suhteista ja niistä kriteereistä, jotka Turkin on ministerin sanojen mukaan täytettävä.

Sasi
. Arvoisa puhemies, kuten sanoin, komission aikomuksena on ottaa tämä asia esille kahdenvälisissä keskusteluissa koskien suosituimmuussopimuksen tekemistä palvelujen ja julkisten hankintojen vapauttamisen osalta EU:n ja Turkin välillä. Myös neuvosto voi ottaa tämän asian esille keskustelussa Turkin kanssa, mutta Helsingin huippukokouksessahan ei käydä mitään varsinaisia neuvotteluja Turkin kanssa, joten Helsingin huippukokouksessa asia tuskin tulee esille.

Puhemies


Anneli Hulthén
Kysymys nro 12 (H-0576/99):
Aihe: Päihdeongelmaiset ja hoitomenetelmät Yhä useammalla päihteiden väärinkäyttäjällä on mielenterveysongelmia. Tästä aiheutuu luonnollisestikin ongelmia heille itselleen, ja tehokkaita hoitomenetelmiä on vaikea löytää.
Miten neuvoston mielestä tämän yhä kasvavan ongelman suhteen olisi meneteltävä?

Sasi
. Neuvostolle ei ole jätetty mitään ehdotusta, joka liittyisi erityisesti arvoisan parlamentin jäsenen esittämään kysymykseen. Sopivien hoitomenetelmien löytäminen on pääasiassa jäsenvaltioiden vastuulla.

Hulthén
Paljon kiitoksia vastauksesta. Tiedän, että tämä on jäsenvaltioiden vastuulla, mutta tiedämme kuitenkin, että kyse on yhteisestä ongelmasta, jossa kyse ei ole pelkästään hoitomenetelmistä yleensä, vaan juuri väärinkäytön ja psyykkisten ongelmien yhdistelmästä. Tiedän, että puheenjohtajavaltio Suomen ohjelmaan on kuulunut mielenterveys. Sen vuoksi haluankin tietää, olemmeko valmiita tekemään selkeämpää yhteistyötä juuri sellaisen ongelmallisen tilanteen osalta, että useilla potilailla on kaksi diagnoosia, toisin sanoen, sekä väärinkäyttöongelma että psyykkisiä ongelmia.

Sasi
. (SV) Kuten sanottu, tämä on jäsenvaltioiden vastuulla. Samanaikaisesti ei ole kuitenkaan mitään estettä sille, että tästä asiasta keskusteltaisiin terveysministereiden kokouksessa ja että siten yritettäisiin saada aikaan, ei välttämättä yhteistyötä, mutta jonkinlaisia yhteyksiä ja pystyttäisiin ehkä vaihtamaan eri maista saatuja tietoja, joiden avulla yritettäisiin kehittää näitä menetelmiä eri EU-maissa. Minun on tunnustettava, etten ole mikään tämän alueen asiantuntija. En voi valitettavasti antaa selkeämpää vastausta.

Puhemies


Esko Olavi Seppänen
Kysymys nro 13 (H-0578/99):
Aihe: Federalismin lisääminen EU:n päätöksenteossa Suomen ulkoministeri puhui heinäkuussa neuvoston puheenjohtajamaan edustajana Strasbourgissa ja sanoi, että Suomen tavoitteen mukaan "unionilla on oltava yhteinen tahto, yhteinen politiikka ja yhteinen ääni". Tämän perusteella neuvostossa valmistellaan politiikkaa, joka lisää EU:n federalisoitumista: yhteisiä päätöksentekoelimiä, joissa tehdään ylikansallisia päätöksiä. Mikä on neuvoston kanta sellaiseen federalismiin, jossa maat joutuvat luopumaan veto-oikeudestaan ja määräenemmistövaatimuksista ylikansallisen päätöksenteon helpottamiseksi?

Sasi
. Arvoisa puhemies, neuvosto, kuten muutkin toimielimet, käyttää toimivaltaansa niillä ehdoilla ja niitä tarkoituksia varten, joista on määrätty toisaalta Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 5 artiklassa sekä sen muuttamista tai täydentämistä koskevien myöhempien sopimusten ja asiakirjojen määräyksissä ja toisaalta Euroopan unionista tehdyn sopimuksen määräyksissä.
Neuvoston päätösten tekemisessä noudatetaan mainittuihin sopimuksiin sisältyviä äänestyssääntöjä. Määräenemmistöön perustuvien päätösten soveltamisalan laajentaminen neuvostossa on yksi niistä asioista, joista keskustellaan jäsenvaltioiden hallitusten edustajien konferenssissa, joka on määrä kutsua koolle vuoden 2000 alussa. Eurooppa-neuvosto päätti asiasta Kölnissä 3. ja 4. kesäkuuta 1999 pidetyssä istunnossaan. Amsterdamin sopimuksen liitteenä olevassa toimielimiä ja Euroopan unionin laajentumista koskevassa pöytäkirjassa säädetään tämän hallitusten välisen konferenssin koollekutsumisesta. Arvoisan parlamentin jäsenen esittämä kysymys ei siten kuulu neuvoston vaan jäsenvaltioiden hallitusten edustajien konferenssin vastuualueeseen.

Chichester
Haluaisin vain täydentää neuvoston puheenjohtajan vastausta tähän kysymykseen viittaamalla Luxemburgin kompromissiin, josta emme nykyisen kuule paljoakaan. Esitetty kysymys koski neuvoston kantaa federalismiin - riippumattomista enemmistöpäätöksistä luopumiseen. Katsotaanko Luxemburgin sopimuksen olevan yhä voimassa ja kunnioitetaanko sitä yhä, oletteko samaa mieltä, että näin tulisi olla?
Tarkoitan kompromissia, jonka mukaan jäsenvaltion ensisijaisen tärkeitä kansallisia etuja ei voi mitätöidä neuvoston äänten enemmistöllä. Tämä on minun käsitykseni tästä kompromissista.

Sasi
. Arvoisa puhemies, Luxemburgissa tehtiin aikoinaan kompromissi, ja se on periaatteessa edelleen voimassa, joskin voidaan todeta, että sitä ei nyt aivan viime aikoina ole kukaan vaatinut sovellettavaksi. Ehkä on myös syytä todeta, että sen jälkeen on tehty myös Ioanninan kompromissi.

Puhemies


Inger Schörling
Kysymys nro 14 (H-0583/99):
Aihe: Bromipitoiset palonestoaineet Ruotsissa on hiljattain saatu hälyttäviä tietoja Itämeren kaloissa esiintyvistä suurista bromipitoisten palonestoaineiden määristä. Ruotsin hallitus on luvannut kieltää bromipitoiset palonestoaineet vuonna 2004 ja luvannut toimia jatkuvasti niiden käytön vähentämiseksi. Miten neuvosto aikoo käsitellä kysymystä bromipitoisista palonestoaineista? Aikooko neuvosto pyrkiä kieltoon EU:n tasolla, ja jos aikoo, niin milloin? Jos Ruotsi yksipuolisesti kieltäisi bromipitoiset palonestoaineet, uhkaisiko tämä tavaroiden vapaata liikkuvuutta ja olisiko se siten EU:n sääntöjen vastaista?
Neuvoston puheenjohtajalla on puheenvuoro tähän kysymykseen vastaamiseksi. Luotamme neuvoston viisauteen.

Sasi
. (SV) Arvoisa parlamentin jäsen on esittänyt kysymyksen, joka koskee Itämeren kaloissa esiintyviä suuria bromipitoisten palonestoaineiden määriä. Kuten parlamentin jäsen tietää, neuvosto on tehnyt lainsäädännön, jonka avulla voimme arvioida ja vähentää niitä ympäristöön ja ihmisten terveyteen liittyviä vaaroja, joita vaaralliset aineet aiheuttavat.
Lisäksi neuvosto - siis ympäristöneuvosto - hyväksyi 24. kesäkuuta tänä vuonna neuvoston päätelmät Euroopan yhteisön kemikaalipolitiikan kehittämisestä. Näissä päätelmissä neuvosto kehottaa komissiota laatimaan asiakirjan uudesta kemikaalistrategiasta ennen vuoden 2000 loppua. Tähän asiakirjaan pitää sisältyä luonnos uudesta strategiasta, jonka avulla pyritään parantamaan kaikkien kemikaalien tunnistamista ja arviointia.

Schörling
Kiitos vastauksesta, joka oli lisäksi erittäin mukava saada ruotsin kielellä. Ajattelinkin, että vastaus olisi tällainen, mutta Itämeren kalat ovat vain yksi esimerkki siitä, kuinka bromipitoinen palonestoaine voi aiheuttaa terveys- ja ympäristöongelmia. Tiedämme nimittäin, että näitä palonestoaineita on käytetty melko ahkerasti 1970-luvun alusta alkaen muun muassa elektronisissa laitteissa, televisiovastaanottimissa ja tietokoneissa, ja niiden käyttö on vain lisääntynyt. Tämä on valtava ongelma, koska Ruotsissa tehdyt tutkimukset ja muutkin tutkimukset osoittavat, että kehitys tulee olemaan samanlaista kuin PCB:n kanssa, nimittäin että nämä kemikaalit varastoituvat ravintoketjuihin ja vähitellen niistä muodostuu suuri ongelma.
Haluan vastauksen kysymykseen siitä, voisiko Ruotsi tehdä päätöksen, joka koskee näiden aineiden kieltoa vuoteen 2004 asti ja suostuisiko EU siihen, toisin sanoen varovaisuusperiaatteen käyttämiseen.

Sasi
. (SV) Koska en tunne tutkimusta, joka liittyy näiden aineiden aiheuttamiin vaaroihin, en valitettavasti voi vastata suoraan kysymykseen siitä, pitäisikö tällaisten aineiden käyttö kieltää. Haluan kuitenkin viitata neuvoston päätelmiin, joihin ensimmäisessäkin vastauksessani viittasin ja jotka voin muuten lähettää teille, jos haluatte.
Kolmea bromipitoista palonestoainetta tutkitaan parhaillaan neuvoston asetuksen 793/93 yleisen ohjelman mukaisesti, joka on annettu olemassa oleviin aineisiin liittyvien vaarojen arvioimiseksi ja valvomiseksi. Komissio tekee tarvittaessa ehdotuksen yhteisön toimista näiden aineiden aiheuttamien vaarojen vähentämiseksi.
Myös muut tässä yhteydessä esitetyt erityiskysymykset kuuluvat komission toimivaltaan, ja komissiolla on yhteisön politiikan hoitajan ominaisuudessa käytettävissään myös ne välineet ja se tieto, jota tarvitaan luotettavien ja ajankohtaisten vastausten antamiseen. Lopuksi minun on todettava, että meidän on uskoakseni pyydettävä komissiolta vastausta kysymykseen siitä, voidaanko nämä aineet kieltää.

Puhemies


Ioannis Theonas
Kysymys nro 15 (H-0585/99):
Aihe: Polttoainetoimitusten kieltäminen ja uhkaava humanitaarinen katastrofi Jugoslaviassa EU:n vastahakoisuus, sellaisena kuin se ilmaistiin myös Luxemburgissa pidetyn ulkoministerikokouksen yhteydessä, toimittaa Jugoslavian asukkaille polttoaineita ja hätäaputarvikkeita, jotta he selviäisivät tulevasta talvesta, synnyttää vakavia ongelmia ja vastareaktioita samoin kuin lopullinen päätös viedä polttoöljyä tunnusta " Energiaa demokratialle" käyttäen ainoastaan kahteen serbialaiseen kaupunkiin, Nisiin ja Pirotiin, jotka ovat opposition valvonnassa. Tämä päätös ei ainoastaan tuomitse Jugoslavian asukkaat viettämään talven täysin ilman välttämättömiä lämmitystarvikkeita, vieläpä kun Naton pommitukset ovat aiheuttaneet valtavia tuhoja valtion infrastruktuurille, vaan se myös kolhii provosoivalla tavalla kokonaisen kansan itsetuntoa sen joutuessa kiristyksen ja hävityksen uhriksi sen vuoksi, etteivät länsimaat hyväksy sen poliittista johtajaa.
Katsooko neuvosto, että sellaiset julkilausumat kuten Tanskan ulkoministeri Petersenin antama, jonka mukaan " tällä päätöksellä lähetetään oikea viesti siitä, että demokratia ja uudistushalukkuus palkitaan" , ilmaisevat EU:n ja niin kutsutun kansainvälisen yhteisön näkemyksen demokraattisten perusvapauksien ja -arvojen kunnioittamisesta ja että Luxemburgin kiristyksenluontoinen päätös on " viesti" , joka edistää demokratiaa ohjaamalla pakolla yhtä kansaa ja sen poliittisia edustajia turvautumaan epädemokraattisiin käytäntöihin selvitäkseen hengissä, sen sijaan, että he takaisivat instituutioiden harmonisen demokraattisen toiminnan seuraavissa vaaleissa?

Sasi
. Arvoisa puhemies, 15. marraskuuta yleisten asioiden neuvosto ilmaisi tukensa Serbian demokraattiselle oppositiolle ja sen yhdistymispyrkimyksille. Lisäksi se toisti unionin valmiuden tarjota jälleenrakennusapua demokraattiselle Serbialle. Yleisten asioiden neuvosto pani tyytyväisenä merkille, että ensimmäiset polttoöljytoimitukset Nisin ja Pirotin kunnille Energiaa demokratiaa vastaan -ohjelman puitteissa tapahtuvat vielä ennen marraskuun loppua. Se vaatii projektien nopeaa täytäntöönpanoa, ja neuvosto vahvisti valmiutensa harkita aloitteen laajentamista myös muihin kuntiin.
Neuvosto muistutti myös valmiudestaan jatkaa hädänalaisten serbien avustamista sekä Euroopan yhteisön ja jäsenvaltioiden myöntämästä humanitaarisesta avusta tähän tarkoitukseen. ECHO:n myöntämä " oman käden apu" Serbialle nousee yhteensä 62 miljoonaan euroon, mitä neuvosto piti kokouksessaan tervetulleena.
Jugoslavian liittotasavallassa pidettävistä vaaleista neuvosto on sitä mieltä, että nykyisissä olosuhteissa ajatus vapaista ja rehellisistä vaaleista on mahdoton. Rauhanomaisiin mielenosoituksiin kohdistuneet poliisin iskut, joita Belgradissa on tehty toistuvasti lokakuun aikana, osoittavat selvästi, että demokraattisia perusarvoja, kuten sanan- ja mielipiteenvapautta, ei kunnioiteta Serbiassa niin kauan kuin Milosevic ja hänen hallituksensa ovat siellä vallassa.

Theonas
Arvoisa puhemies, ellen erehdy, neuvosto on antanut ohjelmalle nimeksi Energiaa demokratiaa vastaan. Nyt sanomme, että tämä on humaani toimenpide. Ilmaisu Energiaa demokratiaa vastaan kertoo jo itsessään, että harjoitetaan ennennäkemätöntä serbikansan kiristystä, koska tämän kansan pitää hyväksyä Euroopan unionin demokratiakäsitys, jos se haluaa polttoöljyä lämmitykseen. Toinen asia, jota haluan kommentoida ja josta haluan samalla esittää kysymyksen neuvoston edustajalle, on seuraava: sanotte, että Euroopan unioni ei tunnusta Miloeviæin hallintoa, oikeudenmukaisia vaaleja ei voida järjestää, ennen kuin Jugoslavian ja Serbian poliittiset voimat itse lausuvat mielipiteensä niistä. Mikä siinä tapauksessa on suunnitelmanne? Oletteko päätyneet umpikujaan? Onko teillä joitakin muita suunnitelmia, joita ette kerro parlamentille? Mihin meidän pitäisi olettaa teidän tähtäävän, koska vaalit eivät teidän mielestänne ole ratkaisu. Ja nyt se, että kokoontumiset on kielletty... sanoisinko, että nyt, kun Clinton on vierailulla Kreikassa, puolet Ateenasta on suljettu pariksi kolmeksi päiväksi?

Sasi
. Arvoisa puhemies, on täysin selvää, että vapaat demokraattiset vaalit Jugoslaviassa ovat ainoa ratkaisu Jugoslavian tilanteeseen. Mutta vastauksena toteaisin, että tällä hetkellä olosuhteet Jugoslaviassa, ottaen huomioon muun muassa poliisin toimenpiteet ja aggressiivisen suhtautumisen mielenosoituksiin sekä Milosevicin hallinnon suhtautumisen lehdistöön ja tiedotuksen vapauteen, ovat sellaiset, että minkäänlaisia edellytyksiä pitää vapaita demokraattisia vaaleja Jugoslaviassa ei ole olemassa juuri nyt.
Unioni lähtee politiikassaan siitä, että se ei millään toimillaan halua mitenkään tukea Milosevicin hallintoa. Koska unioni pitää kuitenkin humanitaarisia seikkoja erittäin tärkeänä eikä hyväksy sitä, että johtajien teot koituvat tavallisten kansalaisten vahingoksi, se on lähtenyt koehankkeeseen, jossa polttoöljyä toimitetaan ensin koeluontoisesti Niiin ja Pirotiin, mutta mahdollisesti myöhemmin myös muille paikkakunnille.
Odotammekin mielenkiinnolla, että Jugoslavian hallinto ja hallitus hyväksyvät tällaiset avustustoimenpiteet, koska tällä hetkellä meillä ei ole mitenkään hyviä kokemuksia hallituksesta. Tonava pitäisi mahdollisimman pikaisesti raivata vapaaksi, mutta yhteistyöhön pääseminen tältä osin ei ole ollut mahdollista, eikä Jugoslavia ole ryhtynyt mihinkään toimenpiteisiin Tonavan avaamiseksi, vaikka sillä tämä velvollisuus kansainvälisten sopimusten mukaisesti olisikin.

Posselt
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän teitä selkeästä kannastanne, ja voin vain todella järkyttyneenä havaita, että Theonas osoittaa täällä sympatiaa sotarikolliselle.
Haluaisin kysyä teiltä kuitenkin aivan konkreettisesti, mitä neuvosto suunnittelee - näiden pakotteiden ohella, joita puollan täydestä sydämestäni - tukeakseen Serbian oppositiota tänä talvena konkreettisesti. Onko suunniteltu tapaamista ja onko Serbian demokraattisen opposition tukemiseksi konkreettisia toimia? Sillä ne hyödyttäisivät Serbian kansaa!

Puhemies
Pyydän, että parlamentin jäsenet osoittaisivat sanansa neuvostolle ja esittäisivät kysymyksiä eivätkä esittäisi väitteitä muiden jäsenten tuntemasta myötätunnosta tai vastenmielisyydestä, koska se luonnollisestikin johtaa vain riitoihin. Annan puheenvuoron 15 sekunniksi jäsen Theonasille ja pyydän, ettei hän yllyttäisi parlamenttia kiistelemään. Tiedän, ettei jäsen Theonas tee niin, koska tunnen hänet. Pyydän kaikkia parlamentin jäseniä pysymään työjärjestyksessä ja esittämään kysymyksiä neuvostolle.

Theonas
Arvoisa puhemies, haluaisin nimenomaan kehottaa Posseltia perumaan luonnehdintansa, koska muutoin katson, että hän vihaa yhtä kansaa, koska se ei hyväksy hänen demokratianäkemystään. Emme voi vihata serbikansaa sen vuoksi, että se haluaa oikeuden päättää omista johtajistaan.

Puhemies
Olen varma siitä, ettei jäsen Posseltilla ollut pienintäkään aikomusta vähätellä jäsen Theonasin näkemyksiä eikä hänellä ole mitään vaikeuksia sanoa sitä. Tämä keskustelu on puhtaasti poliittinen. Ovatko kaikki saaneet vastauksen ja ovatko kaikki rauhoittuneet? Annamme puheenvuoron neuvostolle, jotta se voisi vastata tähän lisäkysymykseen. Neuvoston puheenjohtaja Sasilla on puheenvuoro.

Sasi
. Arvoisa puhemies, unioni on pyrkinyt yhteistyöhön Serbian demokraattisten voimien kanssa. Tässä tarkoituksessa lokakuussa pidettyyn yleisten asioiden neuvostoon oli kutsuttu Serbian demokraattisen opposition edustajat ja heidän kanssaan käytiin keskusteluja Jugoslavian tilanteesta. Kuulimme myös heidän toiveitaan siitä, millaisiin toimenpiteisiin unionin pitäisi omalta osaltaan ryhtyä. Tässä yhteydessä keskusteltiin muun muassa sanktioista, mutta myös hyvin voimakkaasti tiedotusvälineiden ja lehdistön vapaudesta, joka tällä hetkellä on sillä tavalla rajoitettu, että niillä ei ole Jugoslaviassa demokraattisia toimintaedellytyksiä. On myös mahdollista, että nyt Istanbulissa alkavassa kokouksessa tulee olemaan kontakteja unionin ja Serbian demokraattisen opposition välillä.
Lähtökohtamme - josta ymmärtääkseni kaikki ovat yksimielisiä - on, että Jugoslaviaan ja erityisesti Serbiaan tulisi mahdollisimman pian saada demokraattinen hallinto, jonka kansalaiset ovat omissa vapaissa vaaleissaan ilman painostusta ja ilman toiminnallisia rajoituksia voineet valita.

Puhemies


Jean-Claude Fruteau
Kysymys nro 16 (H-0586/99):
Aihe: Merentakaisten maiden ja alueiden (MMA) rahoitusvälineet Yksi Amsterdamin huippukokouksen neuvostolle asettamista tavoitteista oli merentakaisten maiden ja alueiden rahoitusvälineen tehokkuuden parantaminen. Tätä nykyä Euroopan kehitysrahasto ei näytä kuitenkaan enää pystyvän vastaamaan MMA:iden viranomaisten ilmaisemiin tarpeisiin. AKT-maille suunnattujen tukien riittämättömyys sekä hankkeiden raskas hallinnointi ja yhteensopimattomuus paikallisten rakenteiden kanssa ovat yleisimmin mainitut puutteet. Parlamentti ilmaisi selvästi toiveensa eurooppalaisen MMA:iden kehitysrahaston (FEDEPTOM) perustamisesta 11. helmikuuta 1999 antamassaan päätöslauselmassaan.
Aikooko neuvosto ottaa huomioon pyyntömme uudessa assosiointisopimuksessa, jonka on määrä tulla voimaan 1. maaliskuuta 2000?

Sasi
. Arvoisa puhemies, kun Amsterdamin sopimus allekirjoitettiin 2. lokakuuta 1997, hallitusten välinen konferenssi lisäsi päätösasiakirjaan julistuksen merentakaisista maista ja alueista. Tässä julistuksessa neuvostoa kehotetaan helmikuuhun 2000 mennessä EY:n perustamissopimuksen 136 artiklan määräysten mukaisesti tarkastelemaan merentakaisten maiden ja alueiden assosiaatiojärjestelmää. Yksi tämän tarkastelun tavoitteista on juuri merentakaisten maiden ja alueiden rahoitusvälineen tehokkuuden parantaminen.
Euroopan parlamentin 11. helmikuuta 1999 antaman päätöslauselman perusteella komissio toimitti 25. toukokuuta 1999 neuvostolle tiedonannon, jossa muotoillaan kolme mahdollista tapaa parantaa tätä rahoitusvälinettä. Ne ovat merentakaisten maiden ja alueiden tukikelpoisuus rakennerahastoihin nähden, uudistettu EKR tai erityisesti merentakaisille maille ja alueille tarkoitettu rahasto unionin budjetissa. Neuvosto pani merkille nämä mahdolliset suuntaviivat, mutta ei tässä vaiheessa ilmaissut suosivansa mitään niistä. Neuvosto käsittelee merentakaisten maiden ja alueiden rahoitusvälineen parantamisen yksityiskohtia, kunhan se on saanut lähiaikoina odotettavissa olevan komission ehdotuksen, joka käsittelee 1. maaliskuuta 2000 sovellettavaa merentakaisten maiden ja alueiden uuden assosiaatiojärjestelmän määrittelyä. On selvää, että neuvosto ottaa tätä ehdotusta käsitellessään huomioon Euroopan parlamentin 11. helmikuuta 1999 antaman päätöslauselman.

Fruteau
Haluaisin sanoa ministerille, että olen hieman tyytymätön hänen vastaukseensa. Meidän on todellakin saatava aikaiseksi uusi assosiaatiosopimus, jonka on tultava voimaan 1. maaliskuuta 2000, ja olen hieman yllättynyt siitä, että tässä vaiheessa ei ole vielä tehty päätöstä kolmesta mahdollisesta suuntaviivasta tai toimintatavasta.
Haluaisin kysyä neuvostolta, että kun nämä toimintatavat on selvitetty, miten se aikoo ottaa parlamentin jollakin tavalla mukaan tämän uuden rahoitusvälineen määrittelyyn, sillä uutta rahoitusvälinettä varmasti tarvitaan, koska nykyinen väline ei enää lainkaan vastaa merentakaisten maiden ja alueiden tilannetta eikä näiden maiden vaatimuksia.

Sasi
. Arvoisa puhemies, haluan vain todeta ja vakuuttaa arvoisalle Euroopan parlamentin jäsenelle, että neuvosto on täysin tietoinen siitä, että on tarpeen yksinkertaistaa ja tehostaa merentakaisten maiden ja alueiden rahoitusvälinettä, mutta kuten totesin, tällä hetkellä meille on toimitettu vasta komission tiedonanto, jossa esitellään kolme erilaista mahdollista toimintatapaa. Tästä syystä menee vielä jonkin aikaa, kunnes asiassa päästään lopulliseen päätöksentekoon.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Sasi. Kysymyksiä nro 17 ja 18 ei käsitellä, koska ne käsittelevät Tsetseniaa, joka on jo tämän päivän esityslistalla. Koska neuvoston kyselytunnille varattu aika on kulunut, kysymyksiin 19 - 41 vastataan kirjallisesti.
Julistan kyselytunnin päättyneeksi.
Paljon kiitoksia ja näkemiin, ja toivottavasti voitte nauttia Strasbourgista tämän työntäyteisen päivän päätteeksi.
(Istunto päättyi klo 22.05.)
SISÄLTÖ
ISTUNTO KESKIVIIKKONA 17. MARRASKUUTA 1999 1
Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen 2
Solanan lausuma 3
Maailman kauppajärjestön vuosituhannen vaihteen kierros 3
ÄÄNESTYKSET 3
Tsetsenian tilanne 3
Maailman kauppajärjestön vuosituhannen vaihteen kierros (jatkoa) 3
Perussopimusuudistus/seuraava HVK 3
Kyselytunti (neuvosto) 3

