Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Zimmerling
Arvoisa puhemies, kuulimme eilen illalla uutisista saksalaiselta televisiokanavalta, Erste Deutsche Fernseheniltä, että virallinen syyttäjä alkoi uudelleen tutkia Euroopan unionin Balkanin erityisedustajan Hombachin toimia. Tällaisia ongelmia on ollut jo runsaasti, ja myös edellisellä komissiolla oli vaikeuksia, ja nyt on kyse väitteestä, jonka mukaan jollekin agentuurille on ilmeisesti maksettu vastikkeetta 300 000 Saksan markkaa. Pyytäisin teitä tiedottamaan neuvostolle siitä ja kehottamaan sitä pidättämään Hombachin kaikista tehtävistään, kunnes tämä tutkinta on saatu lopulliseen ja lainvoimaiseen päätökseen. Meillä ei ole varaa siihen, että Euroopan unionista saadaan taas kielteinen vaikutelma.

Puhemies
Kannanottonne merkitään pöytäkirjaan, hyvä kollega.

McKenna
Eilisiltana äänestyksien jälkeen istuntosalissa esitettiin kommentti, josta haluan irrottautua ja johon en halua liitettävän itseäni. Tulkinnassa ei ollut mitään virhettä, jotkut tämän parlamentin jäsenet todellakin viittasivat tekniseen ryhmään (TDI) puhuessaan rasistien teknisestä ryhmästä. Tämä oli epäoikeudenmukainen kommentti. Kukaan ei voi, vaikka miten venyttäisi mielikuvitustaan, pitää Emma Boninon kaltaista henkilöä rasistina.
Tässä istuntosalissa pitäisi olla varovainen siinä, miten kohtelee muita ihmisiä. Jotkut eivät ehkä pidä siitä, että tekninen ryhmä on perustettu, mutta näin on tehty. Sen jäsenet on valittu parlamenttiin aivan kuten minutkin ja jokainen tämän parlamentin jäsen, ja tämä tosiasia meidän täytyy hyväksyä. Ihmisillä on oikeuksia, ja mielestäni eilen esitettyä kommenttia ei voida hyväksyä.

Puhemies
Kannanottonne merkitään pöytäkirjaan, hyvä jäsen.

Seppänen
Arvoisa puhemies, kun maanantain istunnossa kiitin Ranskan valtiota, Strasbourgin kaupunkia ja Euroopan parlamenttia siitä, että televisiosta tulee suomenkielisellä kanavalla ääni, vaikka kuvaa ei tule, ja että hanoista tulee kylmää mutta ei lämmintä vettä, en tarkoittanut sitä, että niin pitäisi olla, vaan tarkoitin tällä sitä, että nämä asiat pitäisi korjata. Toivoisin, että Ranskan valtio, Strasbourgin kaupunki ja Euroopan parlamentti ryhtyisivät toimenpiteisiin näin pienten asioiden korjaamiseksi näin kalliissa rakennuksessa.

Puhemies
Oikein hyvä, jäsen Seppänen, myös teidän kannanottonne merkitään pöytäkirjaan.

Bourlanges
Arvoisa puhemies, perehtyessäni pöytäkirjaan huomaan kauhukseni, että olen taas kerran unohtanut allekirjoittaa läsnäololistan, vaikka olen osallistunut melkoiseen määrään nimenhuutoäänestyksiä. Haluaisin, että läsnäoloni kirjattaisiin eiliseen pöytäkirjaan.

Puhemies
Asia on selvä.

Poettering
Arvoisa puhemies, huomautukseni ei koske pöytäkirjaa vaan Euroopan parlamentin tiedotusyksikköä. En tiedä, onko tämä oikea ajankohta tämän asian sanomiseen. Asiani ei koske pöytäkirjaa, vaan tämä on toisenlainen huomautus. Voinko esittää sen nyt? Siis: sain juuri kollegaltani Päiväkatsauksen eilisen päivän keskustelusta, joka koski Ludfordin mietintöä, ja totean pahoitellen, ettei se sisällä eilen ryhmämme puolesta antamaani äänestysselitystä. Pyydän parlamentin yksikköjä selvittämään, miksi sitä ei mainita.

Puhemies
Yksiköt tutkivat asian hyvin tarkkaan, jäsen Poettering, minä huolehdin siitä.

Manders
Arvoisa puhemies, haluaisin mielelläni huomauttaa eilisestä pöytäkirjasta, että olen erittäin pettynyt siihen, että eilisissä äänestyksissä oli paikalla alle 200 jäsentä. Huomasin tämän pöytäkirjasta.

Puhemies
Hyvä on, jäsen Manders, kaikki tämä on kirjattu muistiin.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

ÄÄNESTYKSET
Bordes
Keskuspankki, oli se sitten kansallinen tai eurooppalainen, on aina yksinomaan suuren pääoman ja sen omistajien palveluksessa, Me kieltäydymme valitsemasta niiden eri tapojen välillä, joita kapitalistiset ryhmät ja rikkaat omistajat käyttävät hoitaessaan pankkiasioitaan, sillä ne tekevät niin joka tapauksessa työtätekevien kansanluokkien ja kansan enemmistön etuja vastaan. Pidättäytymisemme äänestämästä osoittaa vastalauseemme pankkijärjestelmän niin kansallista kuin eurooppalaista järjestelmää vastaan.

Butel
. (FR) Euroopan keskuspankin suositus saa meidät pohtimaan ja toimimaan varovaisesti kahdesta syystä:
Mitä menettelytapaan tulee, toteamme, että se säilyy samana: yhteisön toimielimet esittävät typistettyjä kertomuksia, joissa minimoidaan jäsenvaltioiden itsemääräämisoikeuden vähenemisestä aiheutuvat seuraukset. Toimielimet etenevät pienin askelin.
Komissio on siis vakuuttanut, ettei euron käyttöönoton aikana EKP eikä EKPJ, joka on määrätty valtioiden virallisten valuuttavarantojen haltijaksi ja hoitajaksi, mitenkään uhkaa valtioiden itsemääräämisoikeutta. Kuitenkin unohdetaan, että kansalliset keskuspankit hoitavat varojaan EKP:n puolesta, ja se päättää yksin rahapolitiikasta, ja toisaalta se, että EKP:n perussäännön 30.1 artikla määrää varantosaamisten enimmäismääräksi 50 miljardia euroa, minkä on arvioitu riittävän varmistamaan EKP:n itsenäisyys, ja että kaksi vuotta myöhemmin, riippumattomuuden periaatteen nimissä se vetoaa 30.4 artiklaan lisävarojen saamiseksi, tarkoituksenaan lisätä vielä itsenäisyyttään ja uskottavuuttaan... Meidän mielestämme on oikeutettua kysyä, onko tällä kuilulla pohjaa vai menevätkö varat todellakin hukkaan!
Mitä itse asiaan tulee, tämän uuden kohtuuttoman vaatimuksen "valepuku" ei saa harhauttaa meitä; kyse ei ole vain lisävarojen antamisesta itsenäiselle elimelle, jotta se voisi toteuttaa tehokasta rahapolitiikkaa jäsenvaltioiden hyödyksi, vaan kyse on myös siitä, että luodaan epäsuorasti lisäresursseja, jotka hyödyttävät teknokraattista järjestelmää, jotta se voi rahoittaa aina vain suuremman toiminnan tarpeita.
Näin pidetään salaperäisyyden verhoa taitavasti yllä. Kun euron piti olla "vahva ja vakaa" ja kun varantosaamiset oli aluksi tarkoitettu turvaksi siirtymävaiheessa (hätätapauksessa), nyt näyttää siltä, ettei kumpaakaan näistä ennusteista ole noudatettu ja että Frankfurtin pysähtyneisyys on täydellistä!
Näin ollen herää uusi kysymys: näiden varojen tehokas käyttö. Miksi valtioiden pitäisi luopua resursseistaan sellaisen yhteisön toimielimen hyväksi, jota ei voida sen välttämättömän riippumattomuuden vuoksi kontrolloida?
Muistakaamme lopuksi, että valtiota ei määritä ainoastaan itsemääräämisoikeus, joka sillä on sen autonomisen toiminnan takia. Kokemuksesta tiedämme itse asiassa, että sen arvovalta ja sen uskottavuus kansainvälisellä näyttämöllä ovat riippuvaisia hyvin voimakkaasti sillä olevista resursseista: täytyy siis olla tarkkana, sillä näiden kahden asteittainen riistäminen valtiolta johtaisi, tietyn ajan kuluttua, sen itsensä kieltämiseen!

Yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevat tiedotustoimet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Izquierdo Rojon laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0046/2000) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevista tiedotustoimista (KOM(1999) 536 - C5-0249/1999 - 1999/0209(CNS)).

Izquierdo Rojo
Arvoisa puhemies, esittelen maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietinnön ehdotuksesta neuvoston asetukseksi maatalouspolitiikkaa koskevista tiedotustoimista.
Tämä mietintö on ennakkotapaus, sillä tämä on ensimmäinen kerta, kun neuvosto kuulee parlamenttia näiden toimien osalta.
Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta tutki tätä luonnosta lainsäädäntöpäätöslauselmaksi erittäin kiinnostuneena ja ripeästi ja hyväksyi sen yksimielisesti.
Parlamentin ehdottamissa tarkistuksissa haluaisin korostaa seuraavia näkökohtia: ensinnäkin tarkistuksessa 2 mainitaan maaseudun tiedottamisesta vastaavat carrefour-keskukset näiden toimien mahdollisina toteuttajina. Toiseksi siinä otetaan erityisesti huomioon nuorten maanviljelijöiden merkittävä tehtävä näiden toimien toteuttajina.
Kolmanneksi toteamme komissiolle, että pidämme hallinnollisten toimenpiteiden yksinkertaistamista ja nopeaa toteuttamista myönteisenä asiana sekä ohjelmien arvioinnissa että myöhemmässä valvonnassa.
Neljänneksi pidämme näiden toimien parhaana mahdollisena kohteena maaseudun miehiä ja naisia, maanviljelijöitä ja muita maaseudun toimijoita. Tarkistuksistamme voi nähdä, että ne ovat ihmisläheisiä ja että niissä omaksutaan avoin ja paljon dynaamisempi keskustelutapa. Niissä vältetään sellaista YMP:tä koskevaa tiedotustoimintaa, joka on pelkästään byrokraattista, teknistä ja passiivista. Tämän vuoksi uskomme parlamentin tarkistusten parantavan tekstiä.
Viidenneksi, mitä yhteisrahoituksen osuuteen tulee, parlamentti toivoisi komission voivan kasvattaa tätä osuutta lisäämällä rahoitusta sellaisten organisaatioiden ja järjestöjen kohdalla, joilla ei ole varoja.
Kuudenneksi, mitä määrärahasitoumuksiin tulee, tiedämme nyt, että ehdotuksen mukaan kyse on 4,5 miljoonan euron vuotuisesta summasta, joka maksetaan EMOTR:n tukiosastosta, mikä merkitsee nykyisen kauden, 20002006, osalta 27 miljoonan euron summaa; parlamentin ehdotuksessa kuitenkin todetaan, että Euroopan komission on vahvistettava määrärahojen jako hyvin monelle organisaatiolle, jolla on tämän asetuksen mukaisesti oikeus osallistumiseen.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin korostaa tarkistuksen 10 merkitystä. Siinä ehdotetaan uutta 5 a artiklaa, jossa määritellään ne kriteerit, joihin tukikelpoisten ohjelmien ja toimien on mukauduttava: niiden on oltava ohjelmia, jotka voimistavat kestävää ja monitoimintaista maataloutta; joiden avulla säilytetään ja luodaan työpaikkoja; edistetään sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta; joissa annetaan naisille ja nuorille keskeisempi asema; joilla suojellaan ympäristöä ja turvataan veden saanti, ilman ja maaperän laatu; joissa käsitellään maatalousjätteitä ja hallitaan maaseudun asumisessa ja liikenteessä käytettävän energian kulutusta.
Mielestämme kyse on sellaisista hankkeista, joiden on edistettävä maaseudun kehittämistä sekä parannettava elintarvikkeiden turvallisuutta ja tuotteiden laatua.
Euroopan parlamentti haluaisi, että näiden tulevien tiedottamista koskevien toimien osalta komissio hoitaisi asiat sillä tavalla, että toteutettaisiin nämä ensisijaiset tavoitteet, jotka ovat maatalouden ensisijaisia tavoitteita vuonna 2000.
Arvoisa puhemies, tässä kaikki. Haluan kiittää maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan jäseniä heidän tuestaan ja yhteistyöstä kaikissa pitämissämme kokouksissa. Haluaisin myös, että Euroopan komissio ottaisi nämä parlamentin mielipiteet tavalla tai toisella huomioon.

Fiori
Arvoisa puhemies, tämä on tavoitteiltaan selkeästi kohdistettu ja kaikille kansalaisille hyvin merkittävä väline, jossa kuitenkin viljelijöiden on oltava pääosapuolina. Meidän kannanottomme ehdotuksesta asetuksesi yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevista tiedotustoimista voitaisiin lyhyesti tiivistää seuraavasti. PO:n VI johtamiskauden ja EMOTR:n ohjausosastoon tukeutumisen jälkeen avautuu vihdoin uusi avoimuuden ikkuna, jota ei pidä missään nimessä sulkea. Yhteinen maatalouspolitiikka on väline viljelijöitä varten, se on tukipylväs, jonka tarkoituksena on saada maatalousyrittäjinä toimivien viljelijöiden roolille tunnustusta maailmanlaajuisesti ottamalla huomioon sekä kuluttajat että suuret ympäristökysymykset. Se on myös väline, jonka avulla viljelijöiden keskuudessa voidaan levittää tietoja, jotka vastaavat nykyhetkeä paremmin ja jotka ovat kaiken lisäksi lähempänä koko eurooppalaisen yhteiskunnan tarpeita.
Olemme liian usein kuulleet puheita, joissa ylistetään tuotannon, ympäristön ja kuluttajan ja maatalouden suojelun merkitystä. Usein nämä sanat ovat osoittautuneet itsetarkoituksellisiksi tarjoamatta täsmällisiä tilaisuuksia ehdotettujen mahdollisuuksien toteuttamiseen. Nyt meillä on mahdollisuus tarjota täsmällinen viesti maataloudelle. Tästä syystä olemme hieman hämmentyneitä siitä ehdotuksesta, että toimenpide laajennettaisiin koskemaan kaikkia kuluttaja- ja luonnonsuojelujärjestöjä, joiden ei pitäisi vaatia tai joilla ei pitäisi olla oikeuksia tai velvollisuuksia tämän tyyppisessä toiminnassa. Vastakkaisessa tapauksessa menettäisimme vielä yhden tilaisuuden keskittää kasvulle, jakamiselle, laajalle toiminnallisuudelle ja laadun arvon kohottamiselle asetetut tavoitteet, joihin eurooppalaiset maatalousalan toiminnot perustuvat. Tämän lisäksi on vielä huoli siitä, että ohjelman toteuttamiseen tarkoitetut varat ovat vähäiset.
Sitä suuremmalla syyllä pitää siis olla toteuttamatta poliittinen laajentuminen, joka koskee yhä suurempaa määrää sellaisia, jotka haluavat osallistua kilpailuun, ja ydinajatuksena siinä, mitä äsken sanottiin maatalousyritysten edustavuuden päämäärästä, on se, että laajentumisen pitää toteutua harkittuna rahoituksena, joka on oikealla hetkellä osoitettu ja kohdistettu siihen, mitä ohjelman otsakkeessakin lukee, eli yhteiseen maatalouspolitiikkaan, jonka termiä "maatalous" pidämme ehdottoman valaisevana. Mikäli toimintaa sen sijaan halutaan kohdistaa toisaalle, tarjoamme vain tilaisuuden korostaa roolien aiheuttamaa sekaannusta, mikä ei hyödytä tuotantoprosessin alkuvaiheessa olevia eikä sen loppuvaiheessa olevia.
Sen sijaan juuri tämän ohjelman merkityksen avulla voidaan määritellä ja tunnistaa myös ne velvoitteet, joiden kautta maataloudelle voidaan tarjota tehokas tilaisuus päästä etulinjaan käynnissä olevien muutosten aikaansaamisessa. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että haluaisimme unohtaa tai olla huomaamatta myös niiden muiden järjestöjen ansioita, jotka ovat maataloustuotannon kannalta toimineet ja tulkinneet parhaimmalla tavalla siihen liittyviä säännöksiä. Puhumattakaan siitä, että laajentaminen carrefour-keskuksiin vaikuttaa jo yhdeltä niistä kehitystoimenpiteiden tuomista mahdollisuuksista, jotka unionikin on hyväksynyt. EMOTR:n ohjausosaston muuttaminen tukiosastoksi edustaa helpottavaa lisäelementtiä pyrittäessä saavuttamaan aikaisemmin määritellyt tavoitteet, ja ennen kaikkea ne tavoitteet, jotka halutaan saavuttaa. Samalla se tarjoaa mahdollisuuden jäljittää varojen käyttökohteen.
Tämän kaiken seurauksena ja esitettyjen kannanottojen vahvistuksena ei pidä unohtaa ohjelman tiiviimpää tarkoitusta: että viljelijät itse ottaisivat määrätietoisemmin kantaa niiden välineiden käyttökelpoisuudesta, jotka on otettu käyttöön yhteisen maatalouden uudistamisen myötä. Tämä väline vaikuttaa nykyään saavan täyden ymmärryksen suurimmalta osalta maatalouden toimijoista. Mutta on vielä yksi taho, joka pitäisi saada mukaan. Se on varmasti se osa, joka kaikkein voimakkaimmin on sitoutunut niihin perinteisiin malleihin, jotka eivät kovin helposti sopeudu nopeaan ja mullistavaan kehitykseen, jota saamme olla todistamassa. Mutta se on taho, joka Euroopan unionin itsensä on tarkoitus viedä kohti sellaisia mahdollisuuksia, jotka soveltuvat paremmin eurooppalaisen yhteiskuntamme tämänhetkisiin elinoloihin: kohti euroa, maailmanlaajuistumista, avoimia markkinoita ja myös kohti niitä markkinarakoja, jotka ovat tyypillisiä taloudellisesti käyttökelpoisille alueille ja joita pitää hyödyntää entisestään.
Tämän ajattelutavan puitteissa syntyy melko spontaanisti rinnakkaisilmiönä esimerkiksi ajatus kehittää maatilamatkailua, se on tulonlähde ja samaan aikaan väline kansalaisten asuinalueen suojelemiseksi, sitä ehdotetaan eteenpäin vievänä esimerkkinä, jolla halutaan panna uutta vauhtia eurooppalaiseen maatalouteen ja, jonka toiminnassa halutaan ottaa huomioon kaikki mahdolliset tuotanto- ja tulonlähdemahdollisuudet. Maatilamatkailu soveltuu hyvin yhteen biologisen maanviljelyn kanssa, mutta se ulottuu myös niihin tuotannon raja-alueisiin, jotka Euroopan unioni tunnustaa laadullisesti. Nämä ovat tekijöitä, jotka vahvistavat maatalouspolitiikan integroitumisen Euroopan unionin muiden taloudellisten ja sosiaalisten kehitysmuotojen kanssa.

Busk
Arvoisa puhemies, avoimuutta ja tiedottamista EU:n kansalaisille EU:n työstä on pidettävä mahdollisimman tärkeinä asioina. Näinä vuosina on erittäin tärkeää, että Euroopassa tehtävästä yhteistyöstä tiedotetaan asiallisesti ja avoimesti, sillä laajentuminen Keski- ja Itä-Eurooppaan asettaa meille erittäin suuria vaatimuksia. Erityisen tärkeää on selittää, mistä yhteisessä maatalouspolitiikassa on kyse ja tiedottaa sen tavoitteista, välineistä ja kehitysmahdollisuuksista. Asia koskee useita kohderyhmiä, erityisesti maanviljelijöitä, mutta myös suurta yleisöä ja kaikkia niitä, jotka ovat suoraan tai epäsuorasti tekemisissä maatalouden kanssa. Jotta tässä työssä onnistuttaisiin, on tärkeää, että yhteistyöhön ryhdytään niin viljelijäjärjestöjen kuin kuluttajienkin kanssa. Yhteinen maatalouspolitiikka on yhteisön yhtenäisistä politiikoista ensimmäinen, mutta myös tärkein, ja sille on varattu merkittävä osa EU:n talousarviosta. Sen vuoksi on myös tärkeää tarkentaa, että tukijärjestelmien avulla varmistetaan se, että kuluttajat saavat tukien ansiosta tuotteita nyt halvemmalla kuin siinä tapauksessa, että tukia ei maksettaisi lainkaan. Tämä merkitsee sitä, että EU:n maatalouden tukijärjestelmistä on hyötyä kaikille EU:n kansalaisille. Yhteinen maatalouspolitiikka kehittyy ja muuttuu jatkuvasti. Se asettaa suuria vaatimuksia tiedotukselle ja erityisesti välttämättömälle koordinoinnille, jotta yhteistyö voisi onnistua niin jäsenvaltioissa kuin jäsenvaltioiden keskenkin. Olot vaihtelevat suuresti, ja viljelijäjärjestöjen on sen vuoksi oltava päätoimijoita, koska näissä järjestöissä huomiota kiinnitetään erityisesti maanviljelijöihin.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, ryhmäni haluaisi aluksi kiittää esittelijä Izquierdo Rojoa sydämellisesti tästä mietinnöstä. Se edustaa välttämätöntä yritystä saada oikeusperusta Euroopan unionin maatalousalan ryhmien ja järjestöjen rahoitukselle. Tällainen linja on aina ollut olemassa, mutta sitä ei ole vain varmistettu oikeudellisesti, ja tilintarkastustuomioistuin on arvostellut sitä. Komissio täyttää nyt tällä päätöksellä tämän puutteen.
Täytäntöönpanon vaikeus on siinä, että komissio ottaa nyt talousarviosta, joka oli aiemmin kokonaan vaihtelevan suuruisena järjestöjen käytettävissä, itselleen suuren osan tiedotustoimia varten niin siellä sanotaan. On pelättävissä, että nämä varat ovat sitten pois järjestöiltä, eikä se ole kovin suotuisaa kehitystä.
Toiseksi varat annettiin aiemmin järjestöjen käyttöön, ja niiden oli laadittava omat kriteerit sille, miten varat pitäisi käyttää. Se ei ollut eikä ole enää sallittua, ja sen vuoksi on oikein, että kriteerit annetaan nyt. Nyt määrätään kuitenkin esittelijä Izquierdo Rojo viittasi jo siihen rahoitukselle tiettyjä prosenttimääriä, jolloin pieniltä järjestöiltä, joiden varat ovat vähäiset, viedään osallistumismahdollisuus, koska niillä ei ole omia varoja. Tämä syrjii pieniä, heikompia järjestöjä. Sen vuoksi olemme erittäin iloisia, että esittelijä Izquierdo Rojo on ehdottanut myös sitä, että on mahdollista saada täysi rahoitus, jos on todistettu, että toimet vastaavat kriteerejä, ja jos rahatilanne on huono, mahdollisesti myös koko alueella, niin että nämä alueet eivät putoa kokonaan pois tuen piiristä.
Ryhmämme pitää kokonaisuudessaan myönteisenä, että saamme nyt lopultakin oikeusperustan, ja tuemme myös esittelijän esittämiä tarkistuksia.

Figueiredo
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevien tiedotustoimien tavoitteena on lähinnä maatalouden ja maaseudun toimijoille suunnatun viestintästrategian luominen. Komission asetusehdotusta voidaan mielestämme kuitenkin arvostella ennen kaikkea siitä, että myös muut tahot kuin maatalousalan järjestöt voisivat päästä osallisiksi tästä budjettikohdasta samalla kun määrärahat ovat kokonaisuudessaan vain neljä ja puoli miljoonaa euroa. Asiaa pahentaa entisestään komission aikomus varata määrärahoja myös omaan käyttöönsä, sillä jos otetaan lisäksi huomioon yksittäiset toimet, järjestöjen käyttöön jää tällä tavoin ainoastaan kolme miljoonaa euroa, mitä on pidettävä täysin riittämättömänä summana.
Esittelijän ehdottama tarkistus, jonka mukaan komission olisi mukautettava kokonaismäärärahat vastaamaan niiden järjestöjen suurta määrää, jotka ovat oikeutettuja osallistumaan tämän asetuksen perusteella, on sen vuoksi varsin myönteinen. Komission ehdotukseen sisältyy kuitenkin myös toinen kielteinen näkökohta, joka koskee yhteisrahoituksen osuutta. Se olisi ehdotuksen mukaan vain 75 prosenttia samalla kun komission suoraan toteuttamat toimet olisi tarkoitus rahoittaa sataprosenttisesti. On selvää, että ehdotus merkitsee yhteisrahoituksen osalta sitä, että etenkin taloudellisesti kaikkein heikoimmassa asemassa olevien järjestöjen olisi entistäkin vaikeampi päästä osallisiksi tästä rahoituksesta, vaikka juuri ne tarvitsisivat tukea kaikkein kipeimmin.
Juuri näihin näkökohtiin perustuu oma ehdotuksemme, jonka tarkoituksena on täydentää mietintöön sisältyviä ajatuksia. Ehdotuksemme mukaan yhteisön yhteisrahoituksen osuus voisi ylittää 75 prosentin rajan niiden järjestöjen osalta, jotka edustavat taloudellisesti heikossa asemassa olevia pientiloja ja perheviljelmiä. Toivommekin, että tämä ehdotus tulee hyväksytyksi.
Mitä tulee ehdotukseen, jonka mukaan komission käyttöön jääviä määrärahoja olisi vähennettävä miljoonalla eurolla, jotta yksittäisten toimien määrää voitaisiin vastaavasti lisätä, nähdäksemme tällainen ratkaisu voisi olla yksi käyttökelpoinen tapa parantaa komission ehdotusta. Lopuksi on myös syytä korostaa, että komission on yksinkertaistettava hallinnollisia menettelyjä järjestöjen esittämien ohjelmien tutkimisen ja myöhemmän valvonnan osalta.

McCartin
Arvoisa puhemies, olen iloinen tästä toimenpiteestä. Hallinnolliselta näkökannalta katsottuna asian virallistaminen on hyvä asia. Mutta kun ajattelemme asiaa tarkemmin, on rahasumma melko pieni määrältään - 27 miljoonaa euroa kuudeksi vuodeksi. Kun otetaan huomioon maatalouden budjetin koko ja se, että se ulottuu kaikkialle unionissa, rahasumma on määrältään suhteellisen pieni. Sen vuoksi olen iloinen siitä, että suurimmassa osassa kokonaiskustannuksista maksetaan 50 prosenttia, mieluummin kuin 75 prosenttia. Mitä suuremmassa määrässä kustannuksia maksetaan 50 prosenttiin asti, sitä suurempi määrä voidaan rahoittaa ja sitä laajemmat ovat sen vaikutukset.
Yhteistä maatalouspolitiikkaa arvostellaan paljon. Yksi niistä asioista, joita ei ole laajasti ymmärretty, on tämän politiikan sosiaalinen tärkeys: se tosiasia, että yhteinen maatalouspolitiikka on mahdollistanut unionin kaikilla kehitysalueilla asutuksen säilymisen ja tukenut sosiaalisessa mielessä sellaisia yhteisöjä, jotka eivät olisi muuten säilyneet. Tämä on erityisen totta reunavaltioiden, kuten Irlannin, Kreikan, Espanjan ja Portugalin kohdalla, joissa on tuettu ja ylläpidetty sellaisia yhteisöjä, jotka muuten olisivat hävinneet. Näin on tehty, jos ei pysyvästi, niin ainakin taloudellisten olojen muuttumiseen ja uuden teknologian saapumiseen asti. Yhteisen maatalouspolitiikan pitkän ajan vaikutus on näin suurempi, kuin ihmiset ovat yleensä ajatelleet.
En löydä mitään moitittavaa komission tavassa, jolla se on ollut vuorovaikutuksessa maatalousalan kanssa vuosien mittaan. Kokemukseni mukaan Euroopan komissio on ollut avoimempi vetoomuksille ja tiedon vaihdolle maatalousalan kanssa kuin suurin osa jäsenvaltioiden maatalousministeriöistä. Komissio opetti jäsenvaltioita vuosien mittaan olemaan avoimia kovin rajoittuneiden resurssien puitteissa. Mutta kuluttajien huoli ruoan uusista tuotantoprosesseista ja -järjestelmistä nostaa uusia paineita. Nämä asiat täytyy selittää niin viljelijöille kuin kuluttajillekin. On olemassa monia myyttejä siitä, mikä on turvallista ja mikä ei. Tärkeä tehtävämme on koko tuotantojärjestelmän selittäminen Euroopan kuluttajille ja niille unionin ulkopuolisille kuluttajille, jotka ostavat ruokaamme. On tärkeää, että käytämme tähän niin paljon varoja kuin mahdollista.
Viimeinen asia, johon haluan kiinnitettävän huomiota, on se, että nämä paineet saavat maatalouden reagoimaan. Kun me väistämättömästi vähennämme joitakin tukia laajentumisprosessin aikana ja samalla jatkamme ympäristön- ja kuluttajiensuojeluun painostamista, aiheutuu tuottajien ja Euroopan unionin hallinnon välille kitkaa. Sen puolesta äänestäminen, että saadaan mahdollisimman paljon varoja, joita käytetään hyvien suhteiden luomiseen, on viisasta politiikkaa.

Liikanen
. Arvoisa puhemies, ensiksi haluan kiittää esittelijää Maria Izquierdo Rojoa ja valiokunnan jäseniä mietinnöstä. Ehdotetulla asetuksella on tarkoitus antaa komissiolle väline, jonka avulla komissio voi esitellä Euroopan maatalouden toimintamallia ja antaa laajempaa julkisuutta yhteiselle maatalouspolitiikalle. Tällä tavoin se helpottaa maatalouspolitiikan toteuttamista.
Sitten parlamentin ehdottamista tarkistuksista; ne eivät yleensä tähtää asiasisällön muuttamiseen vaan pikemminkin ehdotusten tarkistamiseen:
Tarkistukset 2 ja 6 koskevat tuen piiriin tulevia järjestöjä ja organisaatioita. Komission mielestä ei ole tarpeellista mainita nimeltä ryhmiä ja organisaatioita. Kaikki maatalouden järjestöt ja maaseudun toimijat tulevat 2 artiklan mukaan kyseeseen. Näin ollen ehdotetut lisäykset ovat tarpeettomia.
Tarkistusehdotukset 5, 8 ja 10 koskevat tukikelpoisia toimia. Tarkistus 5 sisältää tarkennuksia koskien maaseudun miehille ja naisille suunnattuja tiedotustoimia ja keskustelua. Ne ovat tarpeettomia, koska ne sisältyvät jo komission ehdotukseen. Yksi tässä tarkistuksessa esitetty tarkennus, "tukea heitä valinnoissaan", puolestaan ei ole komission ehdotuksen mukainen. Tämän asetuksen tarkoituksena ei ole tarjota maanviljelijöille erityistä palvelua. Sen voivat paremmin tehdä paikalliset elimet. Käytettävissä olevat varat eivät myöskään riittäisi siihen. Edelleen 3 artiklaan tehtyjen lisäysten osalta tahtoisin huomauttaa, että tiedonvälitysvierailut eivät ole poissuljettuja. Tukikelpoisten toimien luettelo ei nimittäin ole tyhjentävä, mikä ilmenee sanasta "erityisesti". Komissio on valmis kuitenkin hyväksymään tämän tarkennuksen. Pitkään kestävien vaihto-ohjelmien rahoitusta ei kuitenkaan voida hyväksyä, koska sellaiset toimet eivät kuulu tiedotuspolitiikkaan.
Tarkistus 10 koskee artiklaa 5. Komissio kannattaa tässä mainittuja päämääriä, mistä on todistuksena se, että ne sisältyvät implisiittisesti 1 artiklaan, joka koskee Euroopan maatalouden toimintamallia. Siksi ei ole mielekästä toistaa tämän mallin sisältöä perinpohjin.
Tarkistukset 7 ja 13 koskevat prosentuaalista rahoitusosuutta. Komission mielestä ei ole toivottavaa maksaa enempää kuin 75 % tukikelpoisista kustannuksista. Käytettävissä olevat varat ovat vähäiset. Mitä alhaisemmaksi rahoitusosuus jää, sitä suurempi määrä voidaan rahoittaa ja sitä suurempi on moninkertaistava vaikutus. Tarkistukset 9 ja 12 koskevat määrärahojen jaottelua ja vahvistamista. Kuten tunnettua, parlamentti käyttää budjettivaltaa yhdessä neuvoston kanssa. Tämän vuoksi komission mielestä tarkistusta 9 ei tarvita. Tarkistuksen 12 osalta, jossa esitetään määrärahojen jaottelun sisällyttämistä asetukseen, toteaisin, että jos jaottelu lyödään ennalta lukkoon, menetetään budjettikohdan hallinnoinnille tarpeellinen joustavuus, mikä saattaa olla vahingollista esitettävien rahoitushakemusten kannalta.
Tarkistus 11 koskee arviointia, evaluaatiota. Komissio on yhtä mieltä parlamentin kanssa säännöllisen arvioinnin hyödyllisyydestä. Se voidaan parhaiten ottaa huomioon täytäntöönpanoasetuksessa. Tarkistus 4 koskee hallinnollisia toimia. Tämä ylimääräinen johdanto-osan kappale on asetuksessa komission mielestä tarpeeton. Hallinnollisista yksityiskohdista, arvioinnista ja myöhemmästä arvioinnista säädetään komission antamassa täytäntöönpanoasetuksessa. Tässä yhteydessä on syytä todeta, että menettelyssä on varmistettava julkisten varojen tehokas valvonta riippumatta siitä, miten avoin ja yksinkertainen tahansa menettely on.
Tarkistukset 1 ja 3 ovat kielellisiä tarkennuksia. Näitä tarkennuksia komissio ei pidä mielekkäinä, koska komission ehdotuksessa johdanto-osan 4 ja 7 kappaleet eivät ole yhtä rajoittavia.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestykseen.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Palkoviljat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Izquierdo Rojon laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5­0045/2000) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi tiettyjä palkoviljoja koskevasta erityistoimenpiteestä annetun asetuksen (EY) N:o 1577/96 muuttamisesta [KOM(1999)428 - C5­0187/1999 - 1999/0182(CNS)]

Izquierdo Rojo
Arvoisa puhemies, esittelen maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietinnön ehdotuksesta neuvoston asetukseksi tiettyjä palkoviljoja koskevasta erityistoimenpiteestä annetun asetuksen (EY) N:o 1577/96 muuttamisesta.
Euroopan parlamentti on analysoinut tätä ehdotusta lokakuusta 1999 lähtien, ja 23. helmikuuta 2000 se hyväksyi tämän luonnoksen lainsäädäntöpäätöslauselmaksi yksimielisesti. Haluaisin korostaa parlamentin ehdottamista tarkistuksista seuraavia näkökohtia.
Ensinnäkin tarkistus 1, joka koskee johdanto-osan 2 a kappaletta. Tämä tarkistus täydentää neuvoston näkemystä, joka on puhtaasti kaupallinen, ja siinä pyritään laajakatseisempaan ehdotukseen taloudellisten, inhimillisten ja elintarvikkeiden laatuun liittyvien tekijöiden osalta. Siinä, missä neuvosto puhuu ainoastaan markkinoista, Euroopan parlamentti kiinnittää huomiota siihen taloudelliseen hyötyyn, jota palkoviljojen viljely tuottaa yhteisölle. Koska Euroopan unionissa viljellään liian vähän valkuaiskasveja, parlamentin mielestä on tarpeen parantaa tukijärjestelmää tuen tasoa alentamatta.
Toiseksi parlamentin tarkistuksessa 2 ehdotetaan, että myös siemenvirnan tuotantoa voitaisiin tukea. Tätä siementukea sovelletaan jo riisin, kahviherneen ja linssin viljelyyn. Ehdotamme tätä siksi, että - kuten kaikki tiedämme - siementen tuotantoon kohdistetaan ylimääräisiä teknisiä vaatimuksia ja laadunvalvontaa, ja jos se jätettäisiin tukijärjestelmän ulkopuolelle, sillä voisi olla erittäin kielteisiä vaikutuksia siemenvirnan tuotannon laatuun.
Kolmanneksi tarkistuksessa 3 todetaan, että komission olisi mielestämme tehtävä viipymättä markkinointivuotta 20022003 koskevia ehdotuksia.
Arvoisa puhemies, ennen kuin lopetan, haluaisin muistuttaa, että vuonna 1993 josta on jo melko kauan neuvosto totesi, että se aikoi vahvistaa nykyistä palkoviljojen tukijärjestelmää asteittain. Sitä ei kuitenkaan ole vielä tehty. Toisaalta peräkkäiset markkinointivuodet osoittavat, että tämä järjestelmä on jatkuvasti epätasapainossa. Taattu enimmäispinta-ala ylitetään järjestelmällisesti ja siitä rangaistaan yhä uudelleen viljelijöitä, jotka joutuvat kärsimään tuen vähentämisestä jopa 20 prosentilla.
Arvoisa puhemies, kaiken tämän perusteella Euroopan parlamentin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta haluaisi todellisuudessa, että järjestelmää parannettaisiin. Olemme tietenkin tietoisia siitä, mistä komissio on meille ilmoittanut, eli että tällä hetkellä talousarvioon on tehtävä voimakkaita leikkauksia, joita emme voisi tehdä tukea vähentämättä. Tämä vuoksi esitämme tätä ehdotusta, joka on itse asiassa voimassaolon jatkamista koskeva ehdotus, ja sanomme komissiolle, että sen on viipymättä laadittava markkinointivuoden 20022003 osalta ehdotuksia, joilla voidaan parantaa tukijärjestelmää tukia vähentämättä.
Kiitän kaikkia maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan jäseniä yhteistyöstä ja tuesta sekä budjettivaliokuntaa sen antamasta lausunnosta, ja kiitos myös komissiolle siitä, että se suhtautuu ehdotuksiimme vuoropuheluun halukkaana ja toivottavasti myös avoimin mielin.

Avilés Perea
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämä tänään parlamentin hyväksyttäväksi annettu mietintö käsittelee palkoviljojen tuesta annetun asetuksen N:o 1577/96 pientä muutosta. Muutos on niin pieni, että siinä ei muuteta edes taattua enimmäismäärää, vaikka se jaetaankin kahteen osaan, ei myöskään hehtaaritukea. Siinä vain tarjotaan meille uutuutta, jonka myötä hallintokomitea korvataan viljan hallintokomitealla.
Kuten espanjalaisessa sananlaskussa joka sopii erittäin hyvin tähän mietintöön sanotaan: nämä ovat linssejä; jos haluat, niin ota, jos et, niin jätä. Näin ollen ryhmäni aikoo kannattaa esittelijän mietintöä, ja ennen kaikkea se kannattaa aivan erityisesti tarkistusta 2, jossa ehdotetaan siemenvirnan tuotantoalueiden sisällyttämistä tukijärjestelmään, koska se johtaa korkealaatuisiin viljelmiin.
Haluaisin kuitenkin korostaa, että olemme menettäneet mahdollisuuden tukea erästä Euroopan eteläosassa sijaitsevaa laajaa ja varsin kuivaa aluetta, jolla ei ole muita viljelyvaihtoehtoja. Lisäksi virnan kysyntä karjan rehuksi kasvaa koko ajan, mitä ainakin Espanjassa osoittaa se, että kolmen viime markkinointivuoden aikana kylvetty ala on ylittänyt ehdotetun taatun enimmäispinta-alan keskimäärin 100 000 hehtaarilla kunakin markkinointivuonna.
Toisaalta ne elintarvikkeisiin liittyvät ongelmat, joita meillä on ollut Euroopan unionissa, ovat johtuneet siitä, että kasveja syövää karjaa on ruokittu rehulla, ja jos emme tee karjan ruokintaa halvemmaksi kasviproteiineilla - kuten palkokasveilla - sekä tue sitä, viljelijät turvautuvat jatkossakin eläinjauhoihin, koska heihin kohdistuu valtavia kilpailupaineita.
Lopuksi haluan vain valitella jälleen kerran sitä, että komission maatalouspolitiikassa ollaan enemmän huolissaan kustannusten pienentämisestä tai parhaassa tapauksessa niiden kasvun estämisestä, kuten tässä tapauksessa kuin aidon eurooppalaisen maatalousalan säilyttämisestä, joka on hyvin tärkeä asia alueen tasapainon kannalta.

Martínez Martínez
Arvoisa puhemies, osallistun tähän keskusteluun kannattaakseni kollegani María Izquierdon mietintöä. Hänen ja komission ehdotukset ovat mielestäni hyödyllisiä ja mielenkiintoisia.
Palkoviljoja viljellään perinteisesti muutamilla eteläisen Euroopan alueilla, kuten esimerkiksi Espanjassa, ja tarkemmin sanottuna Kastilia-La Manchassa, josta olen kotoisin ja joka kattaa kolmasosan siitä kokonaispinta-alasta, jolla näitä kasveja viljellään Espanjassa.
Me siis haluamme huolehtia siitä, ettei tämän maataloustuotannon alan, tarkemmin sanottuna kahviherneen, linssien ja virnojen tuotannon, tukijärjestelmää heikennetä.
Kahviherneet ja linssit ovat kaksi hyvin tärkeää tuotetta Espanjan gastronomisessa kulttuurissa ja meidän ruokavaliossamme, Välimeren ruokavaliossa, jota tieteellinen yhteisö nykyisin kovasti ylistää ja jossa perinteiset reseptimme sisältävät kuivattuja vihanneksia.
Kuivattujen vihannesten ostaminen lisääntyy Espanjassa jopa 5 prosenttia vuodessa. Kotimaassani niiden kulutus yltää 6,5 kilogrammaan asukasta kohti vuodessa, ja kaikki, jotka tietävät, miten näitä tuotteita käytetään ruoan valmistuksessa, voivat sanoa, että kyse on hyvin suuresta määrästä.
Esimerkiksi uskontoon liittyvien tapojen vuoksi lihaa ei syödä paaston aikana, ja maanmiestemme nokkeluuden ja maalaisjärjen avulla olemme korvanneet lihan muunlaisilla muuten herkullisilla aterioilla, joita ovat esimerkiksi kahviherne- ja pinaattikeitto.
Kyse on vihannesten käyttömuodoista, jotka ovat ajan myötä vakiintuneet ja joita sovelletaan pitkin vuotta myös niiden keskuudessa, joilla se ei kuulu uskonnon harjoittamiseen tai jotka eivät ole uskovaisia. Nämä käyttömuodot ovat jättäneet jälkeensä lähes loputtoman kirjon menyitä, joissa pääruoka on valmistettu kuivatuista vihanneksista, ja tämä lisää varmasti kulutusta.
Toinen ala, jolla tällaisia tuotteita tarvitaan, on karjanhoito. Tällaisena aikana, kun karjan lihottamisen yhteydessä on havaittu petoksia ja kiellettyjen aineiden käyttöä, on erittäin tärkeää, että markkinoilla on tarjolla korkealaatuisia ja kohtuuhintaisia luonnollisia rehuja, kuten sellaisia, joita tässä asetuksessa käsitellään, eli virnoja.
Puhumme itse asiassa siitä, että yhteisö suojelee sellaista tuotantoa, joka antoi viime vuonna noin 17 000 perheelle mahdollisuuden elää arvokkaasti ja oman työnsä tuotolla. Kyse on lisäksi alasta, jolle palkkionmetsästäjät, jotka päätyvät maatalousalalle kerätäkseen unionin korvauksia, eivät ole levinneet.
Kyse on perinteisestä maanviljelystä, jota harjoittavat ihmiset, jotka ovat ponnistelleet viljelystensä hyväksi sukupolvesta toiseen ja jotka ovat muokanneet suuren osan Euroopan tärkeimpien alueiden maisemasta ja gastronomiasta. Tämä maisema ja tämä gastronomia kiinnostaa meitä kaikkia, ja meidän tehtävämme on säilyttää ne.
Näin ollen pyydän parlamenttia tukemaan komission ehdotuksia ja niitä parannuksia, jotka on sisällytetty tarkistusten muodossa María Izquierdon mietintöön.

Busk
Arvoisa puhemies, voimme kannattaa ehdotuksen voimassaolon jatkamista, mutta haluaisin samalla muistuttaa siitä, että Agenda 2000 -ohjelma, josta päätettiin viime vuonna Berliinissä, perustuu siis siihen, että meidän on pyrittävä vapauttamaan kauppaa, että meidän on pyrittävä vähentämään nykyisiä tukijärjestelmiä ja että meidän on pyrittävä WTO:n ohjauksessa saamaan aikaan joitakin sellaisia sopimuksia, joiden solmimisen myötä mahdollisuutemme päästä maailman markkinoille paranevat markkinamekanismien ansiosta. Muistuttaisin myös siitä, että tavanomainen maatalous on näinä vuosina joutunut kovaan ahdinkoon, sillä lähes kaikkien tuotteiden hinnat ovat laskeneet. Jotkut kutsuvat sitä vakaudeksi, viljelijät pitävät sitä jonakin muuna, koska kustannusten noustessa hintajärjestelmien vakiinnuttaminen antaa automaattisesti sellaisen vaikutelman, että asiat menevät huonompaan suuntaan. Muistuttaisin myös siitä, että komissio on äskettäin tiukentanut vilja-alan interventioiden ehtoja. Erityisesti vehnän viljelijät joutuvat jälleen kärsimään kovasti, vaikka he ovatkin jo joutuneet kärsimään 15 prosentin hintojen laskusta, mutta tätä seuraa vielä laadun ja valkuaisaine-käsitteen tiukentaminen, mikä merkitsee sitä, että - erityisesti EU:n pohjoisosissa - hinnat laskevat entisestään. Kuten aikaisemmin sanoin, tuen ryhmäni puolesta järjestelmän jatkamista, mutta vakaa vaatimukseni on, että komissio todellakin ennen vuosia 2002-2003 tutkisi tosissaan sitä, minkälaisia mahdollisuuksia meillä on varojen käytön muuttamiseen, jotta voisimme jatkossakin tukea niitä viljelijöitä, joille on tähän asti myönnetty tukia näiden tukijärjestelmien puitteissa.

Figueiredo
- (PT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kuten tiedetään, on välttämätöntä tukea palkoviljojen tuotantoa parantamalla tukijärjestelmää ilman, että tuen tasoa kuitenkaan alennettaisiin, sillä unionissa viljellään tätä nykyä liian vähän ihmisravinnoksi tai rehuksi tarkoitettuja palkoviljoja. Vuonna 1989 perustettua tukijärjestelmää on tosin muutettu useaan otteeseen, mutta nykyisen järjestelmän soveltamisesta ei ole kuitenkaan esitetty kertomusta. Tässä tilanteessa komissio ehdottaa 400 000 hehtaarin taattua enimmäispinta-alaa, mutta haluaa samaan aikaan kuitenkin vähentää kolmen edellisen markkinointivuoden keskimääräistä tuotantoa 100 000 hehtaaria, mikä merkitsee huomattavaa tuen supistumista.
Emme vastusta taatun enimmäispinta-alan jakamista kahteen osaan, mutta mielestämme on tarpeellista muuttaa kummankin osan laskemiseksi käytettyä historiallista viitekautta jättämällä siitä pois kolme edellistä markkinointivuotta, koska sillä tavalla voitaisiin vähentää niitä kielteisiä vaikutuksia, joita tuosta laskutavasta aiheutuu ihmisravinnoksi tarkoitetuille tuotteille Portugalissa.
Lopuksi on syytä todeta, että Portugalin kannalta on tärkeää sisällyttää tähän järjestelmään myös tarhapapu, vaikka se tapahtuisi muuttamatta taattua enimmäispinta-alaa. Sen tähden pidämme välttämättömänä, että komissio ottaa huomioon nämä ehdotukset palkoviljoja koskevan uuden järjestelmän muuttamiseksi.

Liikanen
. Arvoisa puhemies, haluaisin taas kiittää esittelijää Maria Izquierdo Rojoa laadukkaasta ja rakentavasta mietinnöstä. Nyt käsiteltävänä olevan palkoviljoja koskevan kysymyksen perustana on kaksi komission asiakirjaa. Ensimmäinen on kertomus palkoviljojen tukijärjestelmästä ja toinen ehdotus järjestelmän hallinnoinnin parantamiseksi. Mistä kasveista oikein on kyse? Tiedän, että espanjalaiset jäsenet tuntevat asian hyvin, mutta on syytä todeta, että palkoviljoilla tarkoitetaan kolmea yksivuotista kasvia, joiden proteiinipitoisuus on korkea ja jotka korjataan kuivina siemeninä. Ihmisravinnoksi käytetään linssiä ja kahviherneitä, kun taas virnojen, jotka ovat meille oudompia kasveja, siemeniä käytetään eläinten rehuksi. Palkoviljoja viljellään peltokasveina erityisesti unionin eteläosassa, sillä ne menestyvät hyvin kuivassa ilmastossa. Itse asiassa Espanjan osuus EU:n palkokasviviljelmistä onkin 90 prosenttia.
Palkoviljat eivät kuulu tukijärjestelmään, jota uudistettiin Agenda 2000 -ohjelmalla, vaikka niitä voidaan käyttää viljelykierrossa muiden peltokasvien kuten viljojen ohella. Palkoviljoilla on oma järjestelmänsä, jossa kiinteän hehtaarituen määrä on 181 euroa ja taattu enimmäispinta-ala 400 000 hehtaaria. Järjestelmä perustettiin vuonna 1989 palkoviljojen viljelypinta-alan vähentyessä viljojen kustannuksella, joista oli jo ylituotantoa. Erityisjärjestelmän tavoitteena oli säilyttää perinteiset palkoviljaviljelmät hehtaarituen avulla.
Mitkä ovat päätelmät komission kertomuksesta? Järjestelmän soveltamista tarkasteltaessa havaitaan, että 400 000 hehtaarin taattu enimmäispinta-ala on järjestelmällisesti ylitetty. Tästä voidaan tehdä kaksi johtopäätöstä. Ensinnäkin järjestelmän tavoite on menestyksellisesti saavutettu, ja toiseksi pinta-alat on syytä vakauttaa paremmin. Tarkasteltaessa enimmäispinta-alan ylityksiä viime vuosina havaitaan, että pinta-alat ylittyivät erityisesti virnojen kohdalla. Vaikka järjestelmää sovelletaan kokonaisuutena tyydyttävästi, enimmäispinta-alojen hallinto on ongelmallista, sillä pinta-alat ylittäviä tuottajia ei kohdella muista tuottajista poikkeavalla tavalla.
Kuinka järjestelmää voitaisiin parantaa? Parannustoimia olisi pyrittävä löytämään nykyjärjestelmän ja sille varattujen määrärahojen puitteissa. Olemme tilanteessa, jossa Agenda 2000 -uudistus on hyväksytty ja kansainväliset kauppaneuvottelut ovat vasta tulossa.
Korostankin, että esittelijän ehdottama muutos, jonka mukaan virnanviljelijöiden nykyinen tuki voitaisiin kumuloida toiseen markkinajärjestelyyn eli siementen markkinajärjestelyyn kuuluvan tuen kanssa, ei toisi toivottavaa parannusta. Tämä on siis tarkistus 2. Sitä ei voida hyväksyä kahdesta syystä: ensinnäkin järjestelmät ovat keskenään ristiriitaiset, koska toisessa järjestelmässä siemenet on periaatteessa korjattava eläinten rehuksi ja toisessa ne ovat kylvämiseen tarkoitettuja siemeniä. Toinen syy on, että se saattaisi aiheuttaa lisämenoja.
Komissio ehdottaa kertomuksensa mukaisesti, että taattu enimmäispinta-ala jaetaan aiemman pinta-alajakautuman perusteella kahteen osaan suhteessa 40/60. Tällöin jako on seuraava: linssien ja kahviherneiden yhteinen osuus on 1600 000 hehtaaria ja virnojen osuus on 240 000 hehtaaria. Lisäksi ehdotuksessa esitetään, että kuivarehujen hallintokomitea korjattaisiin viljan hallintokomitealla. Tämän muutoksen tarkoituksena on ainoastaan kirjata säädökseen käytäntö, joka on käynyt komiteoissa yleiseksi.
Lopuksi haluan todeta, että komissio hyväksyy sen kantaa vahvistavat esittelijän ehdottamat tarkistukset, joissa ehdotetaan, että komissio esittää uuden kertomuksen, siis tarkistus 3, ja pyrkii parantamaan järjestelmää, siis tarkistus 1.
Arvoisat parlamentin jäsenet, esittämieni kommenttien valossa ehdotusta ei liene vaikea hyväksyä siten, että sitä voidaan soveltaa markkinointivuodesta 2000 ­ 2001 lähtien.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestyksiin.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Täydentävyys
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista komissiolle esitetyistä suullisista kysymyksistä:
Jillian Evans ja muut Verts/ALE-ryhmän puolesta: Täydentävyys (B5-0207/2000)
Davies ja Attwooll ELDR-ryhmän puolesta: Täydentävyyden periaate rakennerahastojen määrärahojen yhteydessä (B5-0209/2000).

Evans, Jillian
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, rakennerahastoja on ollut tarkoitus suunnata Euroopan unionin köyhimmille ja rapistuneimmille alueille, jotka tarvitsevat kehittämistä eniten ja jotka lisärahoituksen turvin voivat aloittaa taloutensa uudistamisen, työpaikkojen luomisen ja köyhimpien yhteisöjen elvytyksen. Täydentävyys on tarkoitettu varmistamaan, että näin tapahtuu, ja estämään hallituksia korvaamasta EU-rahoituksella omaa tukeaan, sillä tämä tekisi aiotusta päämäärästä tyhjän. Mutta monilla alueilla ja monissa valtioissa näin tapahtuu tällä hetkellä, ja voin kuvata ongelmaa käyttämällä esimerkkinä Walesia. Länsi-Walesin ja Valleyn hyväksyminen tukikelpoisiksi tavoitteen 1 alueiksi viime vuonna tarkoitti maan köyhyyden tunnustamista kahden kolmasosan osalta. 1,2 miljardia euroa eurooppalaista rahoitusta tehokkaasti käytettynä pystyisi tarjoamaan juuri tarvittavan lisäavun. Mutta jos tarkastelemme hallituksen budjettia Walesin osalta, käytännössä menoja ei tule yhtään enempää ensi vuonna tavoitteen 1 puitteissa kuin tänä vuonna ennen tavoitetta 1.
Kansalliskokouksen budjetti, joka tulee valtion kassasta, pysyy samana, niin että ainakaan uuden ohjelman 15 ensimmäisen kuukauden aikana lisävaroja ei ole ollenkaan. Varat otetaan kansalliskokouksen toisista budjeteista, kuten terveydenhuollosta ja koulutuksesta. Näin valtion menot pienenevät.
Rakennerahastoissa suurimman avun tarpeessa olevat seudut yksilöidään ja valitaan alueellisten kriteerien mukaan. Kuitenkin täydentävyyden kohdalla komissio hoitaa sen jäsenvaltioiden tasolla. Tässä on selvä ristiriita. Voimassa olevat säännökset sallivat näin tapahtuvan. Jäsenvaltioilta ei edellytetä oikeudellisesti, että ne osoittavat täydentävyyttä alueellisella tai ohjelman tasolla. Olen samaa mieltä komission jäsen Barnierin lausunnon kanssa, kun hän kirjallisessa vastauksessaan sanoi minulle, että asiassa tärkeä näkökohta on täydentävyyden henki paremminkin kuin lain kirjain.
Järjestelmä tarvitsee tarkistamista, ja tärkeä osa sitä on täydentävyyden tarkastelu jäsenvaltioiden sisällä niin ohjelmatasolla kuin jäsenvaltionkin tasolla. Mekanismien tulee olla sellaisia, että ne varmistavat sen, että jäsenvaltiot kunnioittavat täydentävyyden periaatetta ja henkeä niin, että rahastot kohdennetaan ja että niitä käytetään tehokkaasti. Joten me pyydämme tässä kysymyksessä, arvoisa komission jäsen, varmistusta siitä, että näin tulee tapahtumaan, ja odotan innokkaasti äänestystä tästä keskustelusta huhtikuussa.

Liikanen
. (EN) Arvoisa puhemies, täydentävyyden periaatteen tarkoituksena on varmistaa, että rakennerahastojen määrärahasiirrot jäsenvaltioille lisäävät kansallisia rakenteellisiin kehittämistoimenpiteisiin meneviä varoja, eivätkä korvaa niitä. Tällä tavalla Euroopan unionin rakennepolitiikka tulee vaikuttamaan enemmän alueellisten ja sosiaalisten erojen supistamiseen.
Täydentävyyden ennakkotarkastusta suoritetaan parhaillaan sovellettaessa asetuksen 1260/99 11 artiklaa. Tämä on oleellinen osa jäsenvaltioiden neuvotteluissa rakennerahastojen ohjelmista. Tämä toiminta osoittaa jäsenvaltioiden aikomuksen toteuttaa täydentävyyden periaatetta tulevalla ohjelmakaudella. Tarpeen vaatiessa komissio voi pyytää jäsenvaltioilta selvitystä ohjelmakaudelle 2000-2006 arvioitujen tukikelpoisten kulujen yksityiskohdista. Lisätoimena komissio on valmistanut yksityiskohtaiset määräykset, jotka on sisällytetty ohjelma-asiakirjoihin, ja jotka kattavat täydentävyyden ennakkotarkastuksen, välitarkastuksen ja jälkitarkastuksen.
Kysymysten toinen aihe on mahdollisuus täydentävyyden arvioimiseen alueellisella tasolla. Haluaisin kehittää useita edellisten vastausten näkökohtia. Ensiksikin, vaikka täydentävyyttä toteutetaan jäsenvaltioiden kaikkien tukikelpoisten kulujen tasolla eikä alueellisella tasolla, täytyy pitää mielessä, että kokonaistäydentävyys, joka tulee osoittaa, on määritelmän mukaan tukikelpoisten kulujen summa alemmalla tasolla. Käytännössä joidenkin alueiden kansallisten tukikelpoisten kulujen pienenemistä pitäisi tasapainottaa nostamalla niitä toisilla alueilla, jotta täydentävyyttä noudatettaisiin yleisesti. Tämän osalta komissio voi antaa täyden vakuutuksensa siitä, että jos jollakin tai joillakin alueilla ilmenee todisteita tukikelpoisten menojen vähentymisestä, se tulee olemaan erityisen tarkkaavainen kokonaissummien uskottavuuden osalta.
Toinen selvityksen aihe koskee täydentävyyden ulottuvuutta ja viittausta siihen, että kansallisella tasolla toteutettuna se voi olla yhteensopimaton rakennerahastojen alueellisten pyrkimysten kannalta. Täytyy pitää mielessä, että jäsenvaltion kehitykseen liittyvät menot, jotka on otettu huomioon täydentävyyden arvioinnissa, ovat yleensä sekoitus sellaisia, jotka jaetaan ja hoidetaan kansallisella tasolla ja sellaisia, jotka hoidetaan alueellisella tasolla.
Vaikka voisi olla sellaisia menoluokkia, joiden vakautta voidaan odottaa alueellisella tasolla ohjelmakausien välillä, on mahdotonta ehdottaa, että kulutuksen taso esimerkiksi suureen infrastruktuuriin pitäisi säilyttää samalla tasolla joka alueella huolimatta ajankohtaisista tarpeista. Tämän vuoksi komissio ottaa kannan, jonka mukaan täydentävyyden tiukka soveltaminen alueellisella tasolla johtaisi jäsenvaltioiden hallitusten kehitysasioihin menevien omien menojen hallinnon liialliseen jäykkyyteen.
Lopuksi asia, joka koskee jäsenvaltioiden omia budjettitoimenpiteitä keskushallinnon ja alueiden välillä. Komissio voi vain toistaa, että nämä asiat kuuluvat yksinomaan kansalliseen harkintaan eivätkä ne liity täydentävyyteen sellaisena, kuin säännöksissä on määrätty.

Evans, Jonathan
Arvoisa puhemies, aloitan kiittämällä asian esille ottamisesta kollegaani Walesista - vaikkakin toisesta puolueesta - eli Jillian Evansia. En usko, että Walesissa on tärkeämpää asiaa tällä hetkellä kuin tavoitteen 1 tukien soveltaminen, ja on tärkeää tarkastella tällä hetkellä pohtimiemme asioiden taustoja.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa on tällä hetkellä kaksi suurta uutista. Toinen on sokkiuutinen BMW:n päätöksestä hajottaa Rover-Land Rover Group ja uhkaus välittömistä laajoista irtisanomisista koko Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja toinen sensaatiouutinen tänä aamuna on konservatiivipuolueen yllättävä voitto Ayrin täytevaaleissa, jolla se ajoi puolustusasemissa olevan Labour-puolueen surkealle kolmannelle tilalle melkein 10 prosenttia pienemmällä äänimäärällä.
Nämä uutiset eivät ole vain tämän keskustelun tausta-aiheita. Mielestäni ne tukevat juuri samoja asioita, joita pohdimme ja jotka koskevat rakennerahastojen määrärahojen käyttöä tavoitteiden 1 ja 2 mukaisesti niillä Euroopan unionin alueilla, jotka kamppailevat suurten talousongelmien kanssa. Kuten jo kuulimme Jillian Evansilta, suurin osa Walesia, myös minun edustamani vaalipiirit, on hyväksytty tukikelpoisiksi tavoitteen 1 alueiksi, mutta valitettavasti siitä asti, kun komissio ilmoitti tämän, ovat ongelmamme Walesissa itse asiassa jopa pahentuneet. Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen politiikan, näin minä se ilmaisisin, suorana tuloksena maatalousalamme talous on melkein romahtanut. Tilojen saamat tulot ovat alimmillaan tämän sukupolven aikana, ja tämä alamäki on siirtymässä myös tehdasteollisuuden alalle.
En pyydä anteeksi sanomaani, että punnan suuri yliarvostus, joka antaa Yhdistyneen kuningaskunnan Labour-puolueen ministerille ennenkuulumattoman suuren vaalikampanjarahaston, on lamauttanut jokaisen walesilaisen ja Yhdistyneestä kuningaskunnasta kotoisin olevan tuottajan, joka yrittää harjoittaa vientiä Euroopan markkinoille. Ei ole mikään ihme, että BMW syyttää Rover-päätöksensä johtuneen suoraan Yhdistyneen kuningaskunnan talouspolitiikasta, mutta pelkäänpä, että se ei paljoa lohduta Roverin tuhansia työntekijöitä, jotka ovat pinnistelleet yhtiön tehokkuuden parantamiseksi vain huomatakseen, ettei heidän ponnistelujaan arvosteta Downing Streetillä.
Käännyn nyt Labour-hallituksen keskustan puoleen, sillä se tekee Euroopan unionin rakennerahastojen kokonaisuuteen liittyvää työtä. Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen epätyydyttävä toiminta tämän asian osalta on jo aiheuttanut Walesin kansalliskokouksen ensimmäisen ministerin poliittiselle uralle ajallaan tulleen lopun. Valitettavasti rakennerahastojen määrärahojen käyttöä koskevia kysymyksiä luonnehtivat viivästymiset, jotka aiheutuvat kiistoista, jotka koskevat yhteisrahoitusvaroja ja myös täydentävyyttä. Jottei tätä asiaa enää oteta esille tässä keskustelussa, haluan tehdä selväksi, että tämä ei ole uusi keskustelunaihe ja että jaan mielipiteen siitä, että komission tulisi itse tutkia tämä asia hyvin huolellisesti.
Minulla on kunnia olla talous- ja raha-asiain valiokunnan mietinnön esittelijä rakennerahastojen suuntaviivoista ohjelmakaudella 2000-2006, ja valiokunta on ollut yksimielinen siitä, että komission tulisi kiinnittää huomiota täydentävyyteen aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnalle antamiemme suositusten mukaisesti. Toistimme, miten tärkeää on varmistaa, etteivät rakennerahastot pelkästään korvaa julkisista menoista jälkeenjääneille alueille varattuja varoja. Olen pahoillani, ettei aluepolitiikkavaliokunta ollut mukana tuon mietinnön laatimisessa, mutta näin vain on.
Pyytäisin komission jäsen Liikasta välittämään monta kysymystä komission jäsen Barnierille. Ymmärrän, että hän on toimivaltainen komission jäsen tällä hetkellä, mutta hän ei ehkä pysty vastaamaan näihin kysymyksiin itse. Nämä ovat kuitenkin kysymyksiä, jotka yritän esittää omista varmasti tuntemistani lähtökohdista, ja uskallan sanoa, että ne saisivat myös Jillian Evansin ja hänen puolueensa tuen. Mitä edistystä tapahtuu neuvotteluasiakirjojen hyväksymisessä komissiossa? Aikooko arvoisa komission jäsen tehdä avoimuutta ilmaisevan eleen ja julkaista sopivana ajankohtana komission ja kansalliskokouksen välillä käydyn kirjeenvaihdon? Talousministeri, jota on pakko sanoa melko omahyväiseksi ja josta on nyt tullut ensimmäinen ministeri, vakuutti meille, että kaikki asiat etenevät säännönmukaisesti. Kuitenkin kuulemme silloin tällöin komissiosta kommentteja siitä, että asiassa on suuria ongelmia, ja meistä on vaikeaa tehdä meidän työtämme parlamentissa ilman tuota avoimuutta.
Sitoutuuko komissio siis siihen, että tuo tieto tulee olemaan kaikkien Euroopan parlamentin jäsenten saatavilla? Sitoutuuko se pitämään meidät tietojen tasalla näistä asioista? Sitoutuuko se vaatimaan selvityksiä jäsenvaltioiden hallituksilta kartoituksista, jotka koskevat tavoitetta 2, jonka hataruudesta on myös selviä todisteita. Kysymys täydentävyydestä on tärkeä, mutta minun täytyy sanoa, ettei se ole ainoa monien Euroopan parlamentin jäsenten huolenaiheista.

Miller
Arvoisa puhemies, haluan vain puuttua pariin jäsen Evansin esittämään asiaan.
Ensiksikin sanoisin, että tiedän Rover Groupista aiheutuneista ongelmista Midlandsissa. En haluaisi käyttää asiaa poliittisesti hyväkseni. Liian moni työpaikka on vaakalaudalla. Toiseksi, hän mainitsi myös heidän täytevaalinsa. Onnittelen hänen puoluettaan, joka varmisti voittonsa tässä täytevaalissa. Mutta toisin kuin hän, minä olen ollut viimeiset kolme viikkoa Ayrissa, asioiden välittömässä läheisyydessä. Voin kertoa teille, että täydentävyyttä ei koskaan otettu esille.
Siirryn nyt käsiteltävään kysymykseen. Kiitän kansallismielisiä siitä, että he ottivat tämän kysymyksen esille. On oikein, että keskustelemme kunnolla koko rakennerahastoa koskevasta kysymyksestä. Mutta epäilen, että kaiken alle on piilotettuna toinenkin suunnitelma. Mitä tässä itse asiassa yritetään saavuttaa? Kuuntelin jäsen Evansia. Pohjimmiltaan - kuten ymmärsin hänen puheestaan - hän haluaa laatia uudestaan rakennerahastojen säännökset. Muistuttaisin parlamentin jäseniä, ettei siitä ole kovin kauan, kun parlamentti hyväksyntämenettelyn yhteydessä hyväksyi rakennerahastoja koskevat määräykset ja säännökset, mukaan luettuna 11 artikla, jossa täydentävyydestä määrätään.
Onko parlamentin tehtävänä nyt muuttaa sitä? Meidän ei pidä muuttaa sitä. Parlamentin rooli on varmistaa, että säännöksiä noudatetaan. Meidän tulisi keskittyä siihen.
Tiedän jäsen Evansin menneen tapaamaan komission jäsen Barnieria kollegoidensa Dafydd Wigleyn ja Skotlannin kansallispuolueen jäsenen Wilsonin kanssa. Haluan lukea ääneen komission jäsen Barnierin tapaamisen jälkeen antaman lausunnon:
"Tiedän, että Skotlannissa ja Walesissa on käyty paljon keskusteluja viime aikoina Euroopan unionin aluerahoituksesta. Minusta kuitenkin tuntuu siltä, että tässä sekoitetaan joskus kaksi asiaa - täydentävyys ja yhteisrahoitus". En ole yllättynyt siitä, että tästä on hieman epäselvyyttä kansallismielisten keskuudessa. "Paikallisten ohjelmien suunnittelijat voivat käyttää yhtenä valintakriteerinä - ennen kuin he päättävät yksittäisille hankkeille menevistä tuista - sitä, mitä ilman täydentävyyttä olisi tapahtunut, verrattuna täydentävyyden mukanaoloon, olipa siinä mukana EU-lisärahoitusta tai ei. Toisaalta komission on säännösten mukaan tehtävä koko Yhdistynyttä kuningaskuntaa koskeva arviointi, erityisesti tarkoituksenaan varmistaa, että Euroopan rahallinen tuki täydentää eikä korvaa kansallista rahoitusta. Menneisyydessä olemme aina olleet tyytyväisiä kansallisten vaatimusten täyttymiseen."

Attwooll
Arvoisa puhemies, komission jäsenen puheesta käy selväksi, että komissio on tunnollinen arvioidessaan rakennerahastojen täydentävyyttä jäsenvaltiotasolla, ja oli myös hyvä kuulla hänen vakuuttelunsa siitä, että tehdään monia eri tason arviointeja.
Kuten komissio kuitenkin tietänee, monet Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat luopuneet alueellisista hallitusjärjestelmistä. Tällaiset alueelliset hallitusjärjestelmät on tavallisesti rahoitettu kokonaan tai osittain keskushallinnon varoilla. Minusta näyttää siltä, että nykyisten säännösten mukaan keskushallinto voi laskea EU:n myöntämän rakennerahoituksen laskelmiinsa, kun päätetään alueellisten hallitusten budjeteista.
Sellaista mekanismia ei näytä olevan, huolimatta siitä, mitä arvoisa komission jäsen sanoi, joka varmistaisi kumpaakaan seuraavista asioista: ensiksikin sitä, että täydentävyyden periaatetta sovellettaisiin tähän laskelmaan, ja toiseksi sitä, että EU-rahoituksen määrä, joka lopulta päätyy yksittäisille alueille, vastaisi suoraan sitä summaa, joka alueille varattiin suunnitteluvaiheessa. Tämä aiheuttaa ainakin avoimuuden puutetta. Se voi myös tarkoittaa sitä, että täydentävyyden periaatetta ei ole kunnolla pantu alue alueelta toimeen.
Jäsen Evansin lailla minäkin myönnän, ettei tämä tarkkaan ottaen ole ristiriidassa Euroopan unionin tätä asiaa koskevan lain kirjaimen kanssa. Mutta kuten hänestäkin, se näyttää minusta olevan melko selvästi täydentävyyden periaatteen hengen vastaista, ja siinä aliarvioidaan juuri sitä tarkoitusta, johon rakennerahastot ensi sijassa luotiin. Vaikka olenkin Skotlannista kotoisin, tiedän, että nämä huolenaiheet eivät koske vain liberaali- ja demokraattiseen puolueeseen kuuluvia kollegoitani muilta Yhdistyneen kuningaskunnan alueilta, vaan myös ELDR-ryhmän jäseniä, jotka edustavat koko Euroopan unionin eri alueita.

Knörr Borràs
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan onnitella walesilaista kollegaani hänen erinomaisesta esittelystään ja olen iloinen myös siitä, että eri ideologioita edustavissa kannoissa asiasta ollaan samaa mieltä.
Jotkut meistä uusista parlamentin jäsenistä alkavat jo väsyä hyviin tarkoituksiin, erinomaisiin ohjelmiin ja siihen, että puhutaan yhteisön säännöstön hengestä. Loppujen lopuksi tämän hengen sijasta käteemme nimittäin jää vain haavekuvia ja valvottuja öitä, sillä sitoumuksia ei noudateta. Mitä täydentävyyteen tulee, yhteisön toimielinten on siis ensin itse alettava noudattaa sitoumuksiaan. Vuonna 1999 tilintarkastustuomioistuin on jo tehnyt selvityksen täydentävyyden periaatteen soveltamisesta, ja siitä käy ilmi, että tilanne on katastrofaalinen ja täysin mieletön.
Toiseksi on otettava huomioon ja tämä on poliittinen lausunto todellinen Eurooppa, kansalaisten Eurooppa, jäsenvaltioiden sisäisten kansallisuuksien ja kansojen Eurooppa, sillä niin kauan kuin tätä ei oteta huomioon, palaamme aina samaan vanhaan ongelmaan. Skotlanti, Wales, Baskimaa, Katalonia, Galicia, ja jopa niin iso alue kuin Andalusia, eivät voi olla riippuvaisia siitä, mitä keskusvaltio päättää, olipa se sitten kuinka tärkeä valtio tahansa.

Ribeiro e Castro
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, yhdyn täysin kollegaamme Milleriin, joka vähän aikaa sitten käyttämässään puheenvuorossa - ja pahoittelen, ettei hän enää ole paikalla - arvosteli tämän kysymyksen esittäjiä muistuttamalla, että meidän tehtävämme on ennen kaikkea huolehtia siitä, että säännöksiä noudatetaan. Ja kaikkein ensimmäiseksi on noudatettava perustamissopimukseen sisältyviä säännöksiä, tässä tapauksessa perustamissopimuksen 158 artiklaa, jossa taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoite asetetaan ensiarvoisen tärkeälle sijalle. Meidän tehtävämme on sen jälkeen varmistaa, että asetukset ja komission toiminta edistävät ja ovat myös omiaan edistämään tuon tavoitteen saavuttamista. Sen vuoksi meidän on oltava täällä valppaina esittämään arvostelua ja nostamaan ongelmat esiin aina kun toteamme, että niin ei tapahdu. Mielestämme tässä suullisessa kysymyksessä käsitellään varsin tärkeitä ja keskeisiä ongelmia, ja olemme yhtä mieltä niistä näkökohdista, jotka täällä on jo tuotu esiin. Vetoammekin komissioon, jotta se harjoittaisi tiukempaa painostusta varmistaakseen näiden välineiden tehokkaamman käytön heikoimmassa asemassa olevien alueiden hyväksi eikä suhtautuisi taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoitteeseen välinpitämättömästi, kuten viime aikoina on näyttänyt tapahtuvan.
On selvää, että kyse on varsin arkaluonteisesta asiasta, jonka kehityksestä on näiden vuosien aikana käyty lukuisia keskusteluja, ja että siihen liittyy hyvin monenlaisia säännöksiä, joita tarkistetaan jatkuvasti. On kuitenkin mahdotonta hyväksyä sitä, että säännösten tarkistaminen ja byrokratian lisääminen koituvat aina niiden vahingoksi, jotka ovat jo entuudestaan kaikkein heikoimmassa asemassa. Emme esimerkiksi voi mitenkään sallia sitä, että eri rahastoista maksettavien tukien yhdistämiselle asetetaan esteitä, sillä ne alueet, jotka voivat saada tukea useiden eri ohjelmien kautta, ovat oikeutettuja näihin tukiin juuri siitä syystä, että ne ovat kaikkein kipeimmin avun tarpeessa. Niin ollen kaikki rahastojen toimintaa vaikeuttavat toimenpiteet hidastavat näiden alueiden kehitystä ja vaikuttavat haitallisesti taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevaan tavoitteeseen. Emme myöskään hyväksy sitä, että komissio on tietyssä mielessä yhtä hidas kuin eräät kansalliset hallitukset, jotka eivät ole pitäneet kiirettä tukeakseen heikoimmassa asemassa olevia alueita. Vetoammekin komissioon, jotta...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

McCartin
Arvoisa puhemies, olen seurannut monen vuoden ajan kaikkea, mikä liittyy rakennerahastoihin ja täydentävyyteen, ja mielestäni voimme oppia menneestä monia asioita. Ensimmäinen on, että rahan määrä kokonaisajalta laskettuna on suhteellisen pieni suurimmalle osalle yhteisön alueita, ja sen vaikutus on enemmänkin poliittinen kuin taloudellinen - vaikka myös se on tärkeää. Olen sanonut usein, miten tärkeää on, ettemme me Euroopan unionina tekisi sellaisia sääntöjä, joissa sanotaan, mitä ihmiset saavat tehdä ja mitä eivät, vaan meidän tulisi kehittää niitä näkökohtia, jotka tuntuvat todella hyödyllisiltä Euroopan kansalaisille ja unionin alueille. Jopa rikkailla alueilla arvostetaan sitä, että Euroopan unioni yrittää poistaa kuilun rikkaiden ja köyhien väliltä.
Toinen makrotaloudellinen näkökohta on mielestämme se, että jos tietty määrä rakennerahastojen määrärahoja myönnetään Portugalille tai Kreikalle tai Irlannille, kuten on tehty aiemmin, niin raha menee joka tapauksessa näille valtioille, ja se on sen ensimmäinen vaikutus. Määräraha todellakin siirretään, ja huolimatta siitä, huomioidaanko lain kirjain vai ei, valtioista tulee parempiosaisia.
Toinen asia, johon haluaisin kiinnitettävän huomiota, on se, että voimme oppia menneestä. Ensiksikin olemme nyt siistineet säännöksiä jonkin verran, mutta alun perin ne oli laadittu miellyttämään joka alaa ja jokaista poliittista intressiä, niin että Euroopan komission silloisella henkilöstömäärällä oli mahdotonta valvoa varojen käyttöä, ja tämä tilanne jatkuu yhä suuressa määrin.
Olemme nyt kolmannessa tai neljännessä ohjelmassa. Meidän tulee oppia menneisyyden virheistä ja yrittää soveltaa oppimaamme tulevaisuudessa. Jos halutaan olla täydellisen tehokkaita tämän rahan käytössä, täytyy katsoa valtion aiempia menoja ja pyytää sitä toimittamaan suunnitelmansa Euroopan komissiolle. Euroopan komissio yksilöi suunnitelman heikkoudet ja sanoo: näin me haluaisimme rahamme käytettävän suunnitelmissanne oman panostuksenne lisäksi.
Minun kokemukseni Irlannista on se, etten ole koskaan kuullut, että Euroopan komissio olisi läksyttänyt Irlantia sen epäonnistumisesta täydentävyyden alueella. Mutta pitäisi muistaa, että vuosina 1982-1992 Irlannille myönnetyt rakennemäärärahat olivat korkeimmillaan; nyt se saa vähemmän, ja rahasummat olivat suuria. Mutta vuodesta 1982 vuoteen 1992 julkisen pääoman ohjelmarahoitusta on vähennetty, mukaan luettuna rakennerahastot. Se väheni todellisuudessa 30 prosenttia. Mihin rakennerahastojen varat menivät? Ne menivät itse asiassa julkisen sektorin palkkoihin ja sosiaalihuoltoon, ja on hyvin kyseenalaista, tekivätkö ne hyvän vai huonon käänteen Irlannin talouteen noina vuosina, koska ne edistivät inflaatiota ja nostivat palkkavaatimuksia. Joten tästä pitää oppia: verrattuna komission senhetkiseen henkilöstömäärään, jonka piti hoitaa Irlannin ongelma - kolme tai neljä ihmistä - Irlannilla oli 30 000 virkamiestä, ja Irlannin virkamieskunta voitti joka kerta!

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, aion puhua aiheesta, jota kukaan minun edeltävistä puhujista ei ole käsitellyt. Tarkoitan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomusta täydentävyyden periaatteesta. Tämä kertomus julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä 9. maaliskuuta.
Tässä kertomuksessa on eräs hyvin mielenkiintoinen kohta 62 kohta jossa puhutaan yksityistämisestä. Viime vuosina useat hallitukset Euroopan unionissa ovat ottaneet innokkaasti käyttöön sellaisen yksityistämispolitiikan, jonka myötä se omaisuus, joka ennen kuului yhteisölle, on annettu vain muutamien yksityisten käsiin. Esimerkiksi Espanjassa on neljän viime vuoden aikana yksityistetty valtionyrityksiä 4 biljoonan arvosta b:llä, niin kuin "Barcelonassa", tai niin kuin "Brysselissä" ; nämä ovat yksityisten käsiin siirrettyjä valtionyrityksiä.
Komission jäsen Liikanen on tilintarkastustermien asiantuntija ja hän tietää, että yksityistäminen on yksi tapa peruuttaa julkisia investointeja ja että tarkemmin sanottuna se on yksi tapa peruuttaa alueellisia investointeja. Jos esimerkiksi yksityistetään sellainen lentoyhtiö, joka tarjoaa paikallisia palveluja, se voi johtaa alueelliseen investointien peruuttamiseen, minkä seurauksena rikkoisimme täydentävyyden periaatetta.
Tilintarkastustuomioistuin viittaa tähän sanomalla, että kun yksityistämisestä aiheutuvat menot pienentyvät, on jäsenvaltion joka on jo tietoinen tuloksista edun mukaista poistaa ne taulukoista. Koska asianomaisten otsakkeiden televiestintä, energia, jne. merkitys on suuri, tämä yksinkertainen toimenpide voi muuttaa lopputulosta ratkaisevasti.
Kertomuksessa on myös komission vastaus, joka on varmaan annettu äskettäin ja jonka komission jäsen Liikanen muistaa varmasti kollegion jäsenenä erittäin hyvin. Komission vastaus tähän on järjestelmä, jota me kutsumme Espanjassa Olendorfin metodiksi; se on kielenoppimismetodi, jossa opettaja kysyy oppilaalta: "Onko teillä minun setäni sukat?", mihin oppilas vastaa: "Ei, mutta minulla on isoäitini silmäsit". Vastaus, jonka komissio antaa tähän 62 kohtaan, on hyvin lyhytsanainen. Siinä sanotaan: "Vaikka yksityissektori joskus investoikin aloille, joita on totuttu pitämään julkisen sektorin piiriin kuuluvina, olisi tavattoman vaikeaa laajentaa täydentävyyden tarkastamista koskemaan myös yksityisiä investointeja. Se merkitsisi lukuisien yksityisten yhtiöiden tilien tarkastamista ja niitä koskevien tietojen keräämistä, eikä niillä ole mitään velvoitteita toimittaa näitä tietoja sen enempää kansallisille viranomaisille kuin komissiollekaan". Toisin sanoen, komission vastauksena on "Olendorfin metodi". Täällä on tänään komission jäsen Liikanen, joka tuntee tämän aiheen erittäin hyvin, ja ehkä saamme häneltä täsmällisemmän vastauksen, sillä mielestäni tällä on ratkaiseva merkitys täydentävyyden keskeisimpään olemukseen.
Toinen asia on se, että Berliinin rahoitusnäkymissä rakennerahastoja pienennetään huomattavasti. Tänä vuonna meillä on käytettävissämme 29 430 miljoonaa euroa, vuonna 2006 meillä on 26 600 miljoonaa nimellisarvoisina euroina, eli seitsemässä vuodessa varat vähenevät 14 prosenttia. Inflaation huomioon ottaen voin laskea, että vähennys on 20 prosenttia. Toisin sanoen vuoteen 2006 mennessä rakennerahastojen varat pienenevät yli 20 prosenttia nykyiseen määrään verrattuna, minkä vuoksi tulevaisuudessa on erittäin vaikea vastata niihin tarpeisiin, joihin nyt pystymme vastaamaan, ja kuulemamme mukaan monilla yhteisön alueilla tulee jatkossakin olemaan paljon ongelmia.
Lisäksi on vielä yksi ongelma, joka ei jää huomaamatta myöskään komissiolta eikä parlamentin jäseniltä: puhumme tulevasta Euroopan unionin laajentumisesta 13 uudella jäsenvaltiolla, joista suurimmassa osassa tulojen keskitaso on huomattavasti alhaisempi kuin yhteisön köyhimmillä alueilla, eikä näitä jäsenvaltioita koskeviin koheesiopolitiikkoihin ole kohdistettu minkäänlaisia varoja. Tiedän, että tähän komission jäsen ei pysty vastaamaan, mutta kiinnitän kuitenkin parlamentin ja komission jäsenen huomion siihen ongelmaan, jonka tämä aiheuttaa yhteisön koheesiopolitiikkojen osalta.

Knörr Borràs
Arvoisa puhemies, samalla kun allekirjoitan kaiken sen, mitä Medina Ortega sanoi, haluan sanoa, että vaikka ryhmämme onkin hyvin pieni ja vaikka meillä onkin todella vähän aikaa asioiden esittämiseen, niin minä kyllä viittasin siihen tilintarkastustuomioistuimen kertomukseen, jonka hän mainitsi ja joka laadittiin juuri 9. maaliskuuta tänä vuonna.

Pohjamo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, niin kuin täällä on todettu, EU:n rahastojen varoilla ei voida korvata jäsenvaltioiden julkisia ja niihin rinnastettavia rakenteellisia tukia. Tämä täydentävyysperiaate on tärkeä, jotta unionin alue- ja rakennepolitiikan tavoitteena oleva alueellisten erojen vähentäminen toteutuisi. Komission pitää velvoittaa jäsenvaltiot toimimaan niin, että täydentävyysperiaate toteutuu sekä kansallisesti että myös alueellisesti.
Minulla on epäilys, että jäsenvaltioissa rikotaan karkeasti tätä periaatetta. Unionin aluepolitiikan tehoa heikentää ratkaisevasti se, että hallitukset vähentävät alueilta kansallisia, julkisia ja rakenteellisia tukia, jopa huomattavasti enemmän kuin mitä unionin rahastojen kautta alueelle tulee. Joissain tapauksissa täydentävyyden periaatteen rikkomista on peitelty laskemalla kansalliseen aluerahoitukseen kehittämisvarat, jotka suuntautuvat kuitenkin valtaosiltaan kaikkein nopeimmin kasvaville alueille. Täydentävyysperiaatteen alueellinen laiminlyönti kärjistää jäsenvaltioiden sisäisiä alueellisia eroja, mikä on vastoin unionin aluepoliittisia tavoitteita.

MacCormick
Arvoisa puhemies, on todellakin hyvin valitettavaa, ettei komission jäsen Barnier voi olla täällä tänä aamuna, koska tämä asia, joka kuuluu hänen vastuualueeseensa, aiheuttaa suurta huolta, ei vain Skotlannille ja Walesille, vaan myös muille unionin alueille. Tämä on todellinen huolenaihe, koska se on saatu näyttämään järjestelmältä, jonka luullaan tarjoavan erityisapua, mutta joka onkin vain komission ja kansallisten hallitusten välinen silmänkääntötemppu, jonka mukaan lisärahoitusta olisi tulossa, mutta jälkeenpäin meille kerrotaan, ettei ole väliä, meneekö raha jollekin tietylle alueelle, kunhan se vain menee kyseiselle valtiolle kokonaisuudessaan. Tätä ei voida yksinkertaisesti hyväksyä.
Lisäksi meille kuitenkin kerrotaan, että kaikki on hyvin, koska täydentävyyden periaatetta noudatetaan oikealla tavalla. Kuitenkin tilintarkastustuomioistuin, juuri siinä mietinnössä, josta olemme puhuneet, sanoo seuraavat asiat: kohdatut vaikeudet johtuvat periaatteen käsitysten ja menetelmien rajoittuneesta kehityksestä ja yhteisestä epäonnistumisesta löytää sopivia ja tehokkaita menettelytapoja sen arviointiin. Kaksi kappaletta jäljempänä sanotaan, että rakenteellisten avustustukitoimien yksilöiminen tukikelpoisilla alueilla on epäluotettavaa, ja tämä johtaa suureen määrään mukaan otettavia laskelmia ja hypoteeseja, joiden arvioiminen on vaikeaa.
"Vaikeaa" todellakin. Ei ihme, että tämä aiheuttaa levottomuutta koko yhteisössä. Pyytäkäämme komissiota antamaan sille täysi huomionsa.

Bradbourn
Arvoisa puhemies, minusta on erittäin mielenkiintoista osallistua tähän keskusteluun. Iso-Britannia saa kokonaisuudessaan noin 10 miljardia puntaa tukea rakennerahasto-ohjelman puitteissa. Osalle omaa vaalipiiriäni, West Midlandsille, on todellakin myönnetty 550 miljoonaa puntaa tavoitteen 2 puitteissa.
Rakennerahasto-ohjelman lisäksi Euroopan unioni tarjoaa tällä ohjelmallaan todellakin mahdollisuuden - mahdollisuuden alueille kehittyä ja yhteisöille vahvistua; mahdollisuuden yrityksille kukoistaa ja ihmisille parantaa elämäänsä. Rakennerahasto-ohjelma tarjoaa monissa tapauksissa ainoan, tärkeimmän ja myönteisimmän mahdollisuuden pahimman kokeneille ja köyhimmille alueillemme nousta takaisin jaloilleen. Tämä on kiitettävä tavoite, ja jokainen parlamentin jäsen toivoakseni tukee sitä.
Rakennerahastot tarjoavat kuitenkin mahdollisuuden myös kansallisille hallituksille. Jos rahastoilla ei ole säännöksiä eikä niitä valvota, kansalliset hallitukset voivat niiden avulla helpottaa rahapulaansa ja päästä eroon kirjanpidollisista ongelmista - tai joku voisi sanoa jopa vielä kyynisemmin, kanavoida rahat vaalikassaan tai maksaa niillä verovähennykset, mikä toimii ääniä tuovana vaalilupauksena. Hallitukset toitottavat usein maailmalle rakennetukien saamisesta niiden oman menestymisen merkkinä, vaikka todellisuudessa se tarkoittaa pelkästään alueiden vaikeiden ongelmien tunnustamista. Rakennetukien tarkoituksena ei ole auttaa hallituksia voittamaan vaaleja, vaan helpottaa Euroopan kansalaisten elämää. Siksi on suuri häpeä, että jo sillä, että keskustelemme tästä tänään, viestitämme tietoisuutemme siitä, että rakennetukia ei ole myönnetty monille jäsenvaltioille oikealla tavalla.
Hyväksymme esimerkiksi sen tosiasian, että kansalliset hallitukset eivät yleensä tarjoa täydennysrahoitusta ja että taidokkaan kirjanpidon avulla luvut ovat aivan liian usein epämääräisiä ja tekaistuja. Mitä voimme tehdä? Mitä voidaan tehdä, jotta tavoitteemme ja päämäärämme tulisivat tyydytetyiksi? Voisi aloittaa siitä, että täydentävyyden pitäisi merkitä juuri sitä, että lisävarat käytetään siellä, missä niitä eniten tarvitaan, ja tärkeimmissä hankkeissa. Meidän täytyy tehdä enemmän työtä varmistaaksemme, että lukujen oikeellisuus tarkastetaan aukottomasti ja että rahankäyttö yksilöidään selvemmin. Juuri äskettäin komissio julkaisi musertavan kritiikin Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen rakennerahastojen hoidosta. Kritiikki johtui suurelta osalta julkisen sektorin täydennysrahoituksen epätasaisuudesta. Tätä on selvästi mahdotonta hyväksyä.
Jo yhdellä ainoalla alueella - Liverpoolissa ja Merseysidessa - Yhdistyneen kuningaskunnan valtiovarainministeriön tuen puuttumisella vaarannetaan 10 000 työpaikan luominen, ja Liverpoolin kauppakamarin selonteon mukaan jopa 5 000 jo olemassa olevaa työpaikkaa tullaan menettämään. Lopputuloksena tästä kaikesta yksityisen sektorin yhtiökumppanit eivät luota hankkeisiin, mikä johtuu usein käyttökelpoisten suunnitelmien puutteesta.
Lopuksi, kuten olen aikaisemminkin sanonut parlamentissa tästä asiasta käydyissä keskusteluissa, meidän täytyy pyrkiä varmistamaan, ettei näitä varoja nähdä itsestään selvänä seikkana, vaan ansaittuna asiana.

Wyn
Arvoisa puhemies, yksi tämän asian suurista ongelmista on se, ettei unionilla ole mitään laillista pakotetta, joka varmistaisi jäsenvaltioiden sitoumuksen tähän loistavaan täydentävyyden käsitteeseen. Mielestäni meidän tulee tarkastella tätä ongelmaa yksityiskohtaisesti, ja tarvitsemme myös parempaa yhteensovittamista pääosastojen välillä tässä asiassa.
Täydentävyys on teidän käsitteenne ja teidän tehtävänne on varmistaa, että se toimii tehokkaasti jäsenvaltioissa. Ymmärrämme tietenkin myös, että kohtaamanne vaikeudet, jotka koskevat ohjelmien päällekkäisyyksiä, aiheuttavat teille jatkuvuuden ongelmia.
Arviointi on toinen asia, joka pitää ottaa puheeksi jäsenvaltioiden kanssa, koska myös ne ovat syyllisiä. Me ymmärrämme ongelmanne siitä, että ne eivät tarjoa teille tarpeeksi tietoa ajoissa, erityisesti tavoitteiden 1, 2 ja 3 osalta, mikä saisi teidät varmistumaan järjestelmän tehokkaammasta toiminnasta. Yksi tämän asian suurimpia rikkojia on Yhdistynyt kuningaskunta. Walesilaisen kansalliskokouksemme budjettiin ei ole myönnetty yhtään lisävaroja. Tässä on selvä epäjohdonmukaisuus.
Euroopan parlamentti ja Euroopan unioni myöntävät, että Walesin valtiomme on köyhä, ja kuitenkaan Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus, ei ainoastaan Labour-hallitus, ei ole noudattanut täydentävyysperiaatetta. Onpa hienoa, että kollegani Jonathan Evans vihjailee, ettei hänen puolueensa ole syyllinen. 18 pitkään vuoteen täydentävyyden käsitettä ei hyväksytty hänenkään hallituksensa aikana.
Arvoisa puhemies, mielestäni tässä menetetään voimia. Puhuin eilen neuvoston jäsenten kanssa Walesissa. He tarvitsevat tämän suunnitelman mennäkseen eteenpäin. Se on samassa linjassa erinomaisen yhteenkuuluvuusperiaatteen kanssa, ja me pyydämme, että komissio sitoutuu tähän ja auttaa Euroopan unionin köyhimpiä alueita.

Perry
Arvoisa puhemies, en aikonut puhua tänään, koska edustan Kaakkois-Englantia, joka on yksi Englannin ja Euroopan vauraimmista alueista. Me maksamme veroja, joilla maksetaan muille alueille menevät määrärahat. Me emme saa lainkaan tavoitteen 1 rahoitusta. Sitä tavoitteen 2 rahoitusta, jota saimme, nykyinen hallitus on pienentänyt. Conver-rahoitus, josta oli paljon apua, on nyt poistumassa vähitellen käytöstä. Joten miksi puhun? Siksi, että jopa Kaakkois-Englannissa on köyhiä alueita.
Haluan puhua erityisesti Isle of Wight -saaresta, joka on kaunis 130 000 kelpo ihmisen saari, mutta jonka BKT on 68 prosenttia eurooppalaisesta keskitasosta - hyvin köyhää seutua siis. Se ei saa yhtään tukea Euroopalta. Miksi ei? Se ei saa määrärahoja Euroopalta, koska se on luokiteltu NUTS II -tason alueeksi yhteen Hampshiren kanssa. Hampshire on rikas kunta - sataprosenttisesti eurooppalaista keskitasoa, joten Isle of Wight ei saa yhtään rahaa. Kuitenkin sen väkiluku on 130 000, mikä on enemmän kuin Ahvenanmaalla, joka kuuluu NUTS II -tasoon ja joka saa määrärahoja Euroopan unionilta. Saari on nostanut asiasta oikeusjutun Englannin hallituksessa Lontoossa brittihallitusta vastaan, ja se syyttää sitä epäoikeudenmukaisesta kohtelusta. Luulen, että he voivat voittaa jutun.
Mitä Eurooppaan tulee, neuvoin heitä viemään asian oikeusasiamiehelle, koska mielestämme EUROSTAT, joka kieltäytyi määrittelemästä Isle of Wight -saarta erilliseksi NUTS II -tason alueeksi, kohteli saarta epäoikeudenmukaisesti. Tällä viikolla oikeusasiamies teki päätöksen, joka on mielestäni virstanpylväs. Hän sanoi, että EUROSTATin ja Euroopan komission toiminta oli hallinnollinen epäkohta. Luen ääneen hänen päätöksensä: "Komissio ei ole toimittanut oikeusasiamiehelle sellaisia osatekijöitä tästä asiasta, jotka osoittaisivat EUROSTATin ottaneen huomioon oleelliset näkökohdat, jotka ovat perustamissopimuksen 158 artikla ja Euroopan parlamentin Violan mietintö, kun se päätti, ettei Isle of Wight -saarta luokitella erilliseksi NUTS II -tason alueeksi." Hänen suosituksensa oli, että komissio ja EUROSTAT tarkastelisivat uudestaan juuri tätä kysymystä.
Pyytäisin komissiota tarkastelemaan avoimesti tätä oikeusasiamiehen suositusta, jotta voin palata Isle of Wight -saaren ihmisten luo ja sanoa, että tämä asia aiotaan tutkia uudelleen, ja jotta he voivat odottaa, että komissio käsittelee oikeudenmukaisesti saaren ongelmia ja huolenaiheita. Sitten voimme päästä käsiksi täydentävyyteen ja aloittaa taistelumme brittihallitusta vastaan, saadaksemme varmuuden Euroopan tuesta ja siitä, että brittihallitus kohtelee oikeudenmukaisesti saarta, jota brittihallitus tai Euroopan unioni eivät ole tähän päivään mennessä kohdelleet oikeudenmukaisesti.

Purvis
Arvoisa puhemies, Tony Blair ja Donald Dewar eivät varmasti nukkuneet hyvin viime yönä! Heidän pahimmat painajaisunensa ovat osoittautuneet todeksi. Heille on tullut viesti Labour-puolueen ydinalueelta Skotlannista. Skotlantilainen Labour-puolueen äänestäjä - jota on niin kauan laiminlyöty - on puhunut. Ayrin Skotlannin konservatiivipuolueen ehdokas, John Scott, on nöyryyttänyt Labouria ja jättänyt sen kolmannelle tilalle - ainakin 5 000:ta pienemmällä äänimäärällä.
Asiat vain huononevat Labourin kannalta, kun sen epäpätevä ja kyyninen hallinto Euroopan unionin rakennerahastojen osalta tulee paremmin julkiseksi ja ymmärretyksi. Koska Labour-hallitus jätti ehdotelmansa yhdeksän kuukautta myöhässä, myöhään joulukuussa eikä viime vuoden maaliskuussa, sillä on vieläkin vaikeuksia keksiä hyväksyttäviä erityishankkeita. Paikalliset skotlantilaiset viranomaiset jäävät tietämättömiksi siitä, saavatko hankkeet, jotka he ovat ottaneet vastuulleen, todellakin rakennerahastojen tuen.
Arvoisa komission jäsen, kolme kysymystä:
Milloin uskotte voivanne taata varmuuden Skotlannin alueille ja niille hyvin tarpeellisille hankkeille, jotka odottavat EU:n tukea? Oletteko tyytyväinen Skotlannin toimeenpanevan elimen valmiuteen tarjota täydennysrahoitusta ja sen valmiuteen todellakin varmistaa täydentävyys? Vai onko kaikki vain sitä, että Labourin ja liberaalien koalitio tyypillisesti puhuu suurisuisesti tyhjiä sanoja, samalla kun jalat tahallisesti hidastelevat pitkin Edinburghin mukulakivisiä katuja ja kun Lontoon valtiovarainministeriö kaappaa unionin rahat?

Liikanen
. (EN) Olen kuunnellut tarkasti tätä kiinnostavaa keskustelua ja välitän kaikki täällä esiin nostetut kysymykset kollegalleni komission jäsen Barnierille, ja hän tulee vastaamaan kysymyksiin. Olen varma, että hän lähettää teille vastauksensa ainakin niiden kysymysten osalta, jotka koskevat rakennerahastoja ja täydentävyyttä.

MacCormick
Arvoisa puhemies, komission jäsen Liikanen ei ilmeisestikään pysty muuta kuin vastaamaan keskusteluun virallisesti ja sanomaan, että hän kuuli mitä sanottiin ja että hän välittää kuulemansa eteenpäin. Se ei ole oikein tyydyttävää sen vuoksi, että monet parlamentin jäsenet esittivät tärkeitä näkökantoja. Pyydän, että komission jäsen Barnier antaa kirjallisen yhteenvedon näihin kysymyksiin antamistaan vastauksista.

Puhemies
Olen varma, että komission jäsen Barnier jatkaa varmasti tätä kiinnostavaa keskustelua.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huhtikuun 11. päivänä.

Istuntokauden keskeyttäminen
Puhemies
Hyvät parlamentin jäsenet, toivotan teille hyvää viikonloppua ja julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
(Istunto päättyi klo 10.50.)

