Puhemiehen tiedonanto
Puhemies.
Mitkään näistä puheenvuoroista eivät tietenkään olleet työjärjestyspuheenvuoroja, mutta ne kuvastavat kollegojeni syvää huolestuneisuutta ja siksi olin valmistautunut kuulemaan ne.
Kuten tiedätte, aloitamme tänään yhteisen keskustelun kahdesta mietinnöstä ja ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan laatimasta kymmenestä suosituksesta, jotka liittyvät kaikkein kunnianhimoisimpaan laajentumiseen Euroopan unionin historiassa. On kyse yhdestä kaikkein tärkeimmästä valittujen edustajien suorittamasta äänestyksestä parlamentin ja Euroopan unionin olemassaolon aikana. Minun on ikävä kyllä kerrottava teille, että parlamentin ammattiyhdistysten välinen komitea ilmoitti minulle päättäneensä järjestää tänään kello 11.00 lakon yhtäaikaa tämän keskustelun kanssa. 
Muutin aikatauluani maanantai-iltana täällä Strasbourgissa, jotta voisin tavata ammattiyhdistysten välisen komitean edustajia. Kerroin heille, että olin halukas ottamaan korkeimmalla tasolla yhteyden muihin toimielimiin ilmaistakseni ne huolet, joista he olivat kertoneet minulle. 
Haluan huomauttaa, että kiista ei tällä kertaa koske parlamenttia komitean työnantajana. Parlamentti on tosiaan toimielimenä ehkä komitean läheisin liittolainen, koska se kunnioittaa niitä asioita, joista komitean edustajat kertoivat minulle. En kuitenkaan ollut valmistautunut puuttumaan asiaan pakon alaisena ja pyysin keskustelukumppaneitani ammattiyhdistysten välisestä komiteasta peruuttamaan aiotun toimen. Eilen iltapäivällä minulle ilmoitettiin, että he aikoivat edetä asiassa.
On erittäin pahoiteltavaa, että parlamentaarisen demokratian toiminta asetetaan kyseenalaiseksi tällaisena aikana. En ole varma siitä, mitä tänään kello 11.00 tarkalleen tapahtuu. Haluan vedota teihin hyvät kollegat, että olisitte ymmärtäväisiä ja tarjoaisitte apuanne tuolloin. Jos on niin, että joitakin normaaleista palveluista, jotka liittyvät istuntoomme, ei ole saatavilla, haluan silti mieluummin varmistaa parlamentaarisen työmme jatkamisen, mikäli mahdollista. Takaan teille, että tämänpäiväinen keskustelu käännetään kiireellisesti kaikille kielille, joten vaikka normaalit tulkkausmenettelyt keskeytyisivät - vaikka se ei olisikaan paras mahdollinen vaihtoehto eikä täysin työjärjestyksen mukaista - teen kaikkeni tiedottaakseni ihmisille kaikilla kielillä mahdollisimman varhaisessa vaiheessa. 
Parlamentin jäsenten on tehtävä tämä valinta. Jäsenillä on oikeus turvautua työjärjestykseen ja vaatia puhemiestä keskeyttämään istunto, mikäli kaikkia palveluita ei ole saatavilla. En tiedä vielä, miten asia on, mutta kun otetaan huomioon se, mitä teemme tänään, poliittinen velvollisuutemme on jatkaa työtämme tyynenä, mikäli se on mahdollista. Pyydän teitä tekemään niin äänestämällä iltapäivällä suunnitelmien mukaisesti ja pitämällä tapaamisemme Euroopan historian kanssa voimassa.
Poettering (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kiitos teille, että käsittelette asioita tällä tavalla. Haluan sanoa tämän tosissani parlamentin koko henkilöstölle ja kaikille virkailijoille: jos on kyse laillisista oikeuksistanne, olemme teidän puolellanne, mutta älkää pitäkö tätä historiallista päivää, jolloin kymmenen valtion liittyminen Euroopan unioniin on vaakalaudalla, tilaisuutena ottaa esille asioita, jotka ovat tai eivät ole oikeutettuja. Meidän on tehtävä tänään kunnon työtä, meidän on äänestettävä ja pyydän teitä kantamaan suuren vastuunne, jotta me voimme tehdä velvollisuutemme.
Watson (ELDR).
Arvoisa puhemies, sekä ammattiyhdistysten käymissä että muunlaisissa neuvotteluissa on tapana käyttää voimaa hetkenä, jona siitä katsotaan olevan eniten harmia niille, joiden kanssa kiistellään. Parlamentissa on kuitenkin harvoin niin merkittäviä päiviä tai äänestyksiä kuin tänään. Toimi, jolla ammattiyhdistykset uhkaavat, ei kuvaa tasapuolisesti sitä molemminpuolista kunnioitusta, joka parlamentissa vallitsee eri kumppaneiden välillä tai niitä hyviä suhteita, joista olemme yleensä saaneet nauttia. 
Olette oikeassa jatkaessanne parlamentin työskentelyä ja vetoan parlamentin henkilöstöön, että se avustaisi meitä parhaansa mukaan suorittaessamme tämänpäiväistä historiallista tehtäväämme.
Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, tuen teitä sosialistiryhmän puolesta huomauttaen samalla, että olemme taistelleet rohkeasti parlamentin ryhmien kanssa saadaksemme lakko-oikeuden sisällytettyä perusoikeuskirjaan ja tämän kirjan sisällytettyä Euroopan unionin perustuslailliseen sopimukseen. Tältä kannalta katsottuna kunnioitamme lakko-oikeuden käyttöä. 
Vetoamme kuitenkin myös parlamentin hallintotyöntekijöiden vastuuseen, jotta he puolestaan kunnioittaisivat tämänpäiväistä tapahtumaa. Arvoisa puhemies, olemme siksi sitä mieltä, että meidän on edettävä esityslistan mukaisesti tällä historiallisella hetkellä. 
Puhemies.
Arvostan suuresti näitä mielipiteitä. Kaiken henkilöstöä kohtaan tuntemamme kunnioituksen lisäksi meidän on myös mahdollisuuksien mukaan kunnioitettava omaa valtaoikeuttamme parlamentin jäseninä.

Puhemies.
Haluan toivottaa kaikkien ehdokasvaltioiden suurlähettiläät ja diplomaattiset edustajat tervetulleeksi diplomaattilehterille. He ovat tulleet seuraamaan keskusteluamme. 
Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu:
Brokin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0081/2003) Kööpenhaminassa käytyjen laajentumisneuvottelujen päätelmistä (2003/2014(INI));
Bögen ja Colom i Navalin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A5-0117/2003) ehdotuksista Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi: 1. rahoitusnäkymien mukauttamisesta laajentumiseen - Komission esitys, joka perustuu talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja talousarviomenettelyn parantamisesta 6 päivänä toukokuuta 1999 tehdyn toimielinten sopimuksen 25 kohtaan (KOM(2003) 70 - C5-0053/2003 - 2003/2025(ACI)), 2. rahoitusnäkymien tarkistamisesta (KOM(2003) 185 - C5-0161/2003 - 2003/2025(ACI);
Schröderin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan suositus (A5-0089/2003) T?ekin tasavallan hakemuksesta liittyä Euroopan unioniin (AA-AFNS 1-6 C5-0115/2003 - 2003/0901(AVC);
Gahlerin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan suositus (A5-0090/2003) Viron tasavallan hakemuksesta liittyä Euroopan unioniin (AA-AFNS 1-6 - C5-0116/2003 - 2003/0901A(AVC));
Poosin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan suositus (A5-0091/2003) Kyproksen tasavallan hakemuksesta liittyä Euroopan unioniin (AA-AFNS 1-6 - C5-0117/2003 - 2003/0901B(AVC));
Schroedterin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan suositus (A5-0092/2003) Latvian tasavallan hakemuksesta liittyä Euroopan unioniin (AA-AFNS 1-6 - C5-0118/2003 - 2003/0901C(AVC));
Souladakisin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan suositus (A5-0093/2003) Liettuan tasavallan hakemuksesta liittyä Euroopan unioniin (AA-AFNS 1-6 - C5-0119/2003 - 2003/0901D(AVC));
Queirón laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan suositus (A5-0094/2003) Unkarin tasavallan hakemuksesta liittyä Euroopan unioniin (AA-AFNS 1-6 - C5-0120/2003 - 2003/0901E(AVC));
Stenzelin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan suositus (A5-0095/2003) Maltan tasavallan hakemuksesta liittyä Euroopan unioniin (AA-AFNS 1-6 - C5-0121/2003 - (2003/0901F(AVC));
Gawronskin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan suositus (A5-0096/2003) Puolan tasavallan hakemuksesta liittyä Euroopan unioniin (AA-AFNS 1-6 - C5-0122/2003 - 2003/0901G(AVC));
Volcicin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan suositus (A5-0097/2003) Slovenian tasavallan hakemuksesta liittyä Euroopan unioniin (AA-AFNS 1-6 - C5-0123/2003 - 2003/0901H(AVC)) ja
Wiersman laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan suositus (A5-0098/2003) Slovakian tasavallan hakemuksesta liittyä Euroopan unioniin (AA-AFNS 1-6 - C5-0124/2003 - 2003/0901I(AVC)).

Brok (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, sallinette minun aloittaa puheenvuoroni kiittämällä ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan jäseniä sekä kaikkien niiden ryhmien jäseniä, jotka ovat viime vuosina - yksittäisiä maita käsitelleiden esittelijöiden tavoin - nähneet niin paljon vaivaa syventyäkseen aiheeseen perinpohjin, että olemme aina pystyneet laajan enemmistön turvin suoriutumaan kunnialla tehtävästämme. Haluan myös ilmaista kiitokset hyvästä yhteistyöstä menestyksekkäästi tehtäväänsä hoitaneelle komission neuvottelijalle, ja erityisesti kiitän komission jäsentä Verheugenia henkilökohtaisesti tästä yhteistyöstä.
Tänään itsellemme asettamamme tehtävän myötä ratkaistavanamme on se, toteutuuko maanosamme uudelleenyhdistyminen. Valtioiden välisten vuosisatoja kestäneiden kiistojen jälkeen tehtävänämme ei suinkaan ole hävittää kansallisvaltioita, vaan saattaa ne lähemmäs toisiaan, niin etteivät ne enää koskaan pysty käymään sotaa toisiaan vastaan. Meillä on nyt mahdollisuus laajentaa vakauden, rauhan ja vaurauden, joista me Länsi-Euroopassa olemme saaneet nauttia viime vuosikymmeninä, aluetta Keski- ja Itä-Eurooppaan, ja sen me voimme tehdä ilman pakkoa, näiden kansojen vapaasta tahdosta.
Samalla meillä on mahdollisuus lähentää Euroopan maita toisiinsa niin, että maanosassamme vallitsevan rauhan ansiosta ne vahvistuvat itse ja pystyvät myös hoitamaan rauhanturvatehtäviä ja puolustamaan omia etujaan muualla maailmassa. Siksi haluammekin erityisesti muistuttaa kaikkia nykyisiä ja tulevia jäsenvaltioita Nizzan sopimuksen 11 artiklasta, joka velvoittaa jäsenvaltioita tekemään yhteistyötä myös ulkopolitiikan alalla yhteisvastuullisuuden hengessä. Juuri nyt tämä artikla on mielestäni erityisen tärkeä.

Haluan tässä yhteydessä myös esittää erään huomion nimenomaan saksalaisesta näkökulmasta. Toteutumassa oleva Euroopan unionin laajentuminen merkitsee sitä, että maallani ei jatkossa enää ole muita ulkorajoja kuin Sveitsin vastainen raja, eikä siis rajoja, joista saatettaisiin joutua sotimaan tai jotka aiheuttaisivat konflikteja. Historiamme valossa minun tuskin tarvitsee erikseen selittää tämän merkitystä kansallemme. Mielestäni olemme nyt täyttämässä Konrad Adenauerin toivetta; hänhän totesi aikoinaan, että Saksa on johdettava ulos maantieteellisestä tilanteestaan poliittisin keinoin. Minusta se on myös parasta mitä voimme tehdä rauhanomaisen kehityksen edistämiseksi. Samalla haluan myös kiittää ehdokasvaltioita kädenojennuksesta meidän suuntaamme. Näihin ojennettuihin käsiin me nyt tartumme saattaaksemme kansat lähemmäs toisiaan, vaikka maiden hallitukset eivät olekaan kaikilla aloilla täysin käsittäneet mitä se merkitsee. Haluan myös kiittää T?ekin tasavallan presidenttiä Vaclav Klausia hänen tämän vuoden maaliskuussa antamastaan lausunnosta.
Paljon on kuitenkin vielä tehtävä. Ehdokasvaltioilta edellytetään huomattavaa edistystä hallinnon kehittämisessä, pätevän tuomioistuinjärjestelmän luomisessa, korruption torjunnassa ja vähemmistöjen oikeuksien turvaamisessa. Euroopan parlamentin on oltava tiukasti mukana nyt käynnistettävässä seurantaprosessissa voidaksemme varmistaa, että yhteisön säännöstöä noudatetaan kaikissa tapauksissa kuitenkin niin, että sallitaan pienet alkuhankaluudet ja siirtymäkauden järjestelyt.
Tähän kuuluu myös, että Euroopan unionin kansalaisille taataan kaikkialla yhtäläiset oikeudet. Kun syrjinnän mahdollisuuksia ei enää ole ja kansalaisia suojataan syrjinnältä lailla, kyseessä on samalla myös tärkeä turvallisuustekijä. Näistä syistä on järkevää saattaa Euroopan kansat tällä tavoin yhteen.
Mielestäni on erittäin tärkeää tuoda tässä yhteydessä esiin myös se, että Euroopan unionia voidaan tietenkin laajentaa myös muihin maihin, joista Bulgaria ja Romania ovat jo jonossa. Nyt toteutettava laajentuminen kuitenkin edellyttää meiltä, että määrittelemme uudelleen, kuinka suureksi Euroopan unioni voi kasvaa haukkaamatta liian suurta palaa. Olemme luoneet unionin, joka on täysin uudenlainen kaikkiin muihin liittoutumiin verrattuna; se on unioni, jossa valtioiden sisäisten konfliktien ratkaisusta on tehty keino ratkaista kansojen välisiä konflikteja. Yhteisen oikeusjärjestyksensä ja yhteisten toimielintensä ansiosta se ei ole minkään entisten kaltainen tavallinen liittouma. Jos aiomme todeta, että Euroopan unioni voi edetä näin pitkälle, mutta ei enää yhtään pidemmälle, joudumme toteamaan sen juuri kun olemme nähneet, mihin tämä valtion kaltainen yhteisömme oikein pystyy. Sen lisäksi meidän on jatkettava komission hiljattain käynnistämiä pohdintoja siitä, kuinka me jatkossa järjestämme suhteemme naapureihimme, niin että estämme uusien muurien syntymisen Eurooppaan ja annamme niille, jotka eivät voi tai halua liittyä Euroopan unioniin, etuoikeutetun aseman naapureina, joiden kanssa voimme elää rauhallista rinnakkaiseloa.
Ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan puolesta haluan vedota teihin, että päättäisitte tänään hyväksyä kymmenen uuden valtion liittymisen unioniin.

Böge (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, onnistuimme aivan viime hetkellä saamaan aikaan kompromissin vuosille 2004-2006 laadittujen rahoitusnäkymien mukauttamisesta ja mahdollistamaan näin sen, että pystymme tänään täyttämään historiallisen velvollisuutemme ja kuitenkin samaan aikaan puolustamaan parlamentin budjettivaltaa ja yhteispäätösoikeutta.
Laajentumisen taloudellisia järjestelyjä käsittelevän budjettivaliokunnan mietinnön esittelijänä haluan jälleen kerran tehdä selväksi, että näissä vaikeissa neuvotteluissa ei missään vaiheessa pyritty kyseenalaistamaan Kööpenhaminassa ehdokasvaltioiden kanssa tehtyjä sopimuksia, vaan halusimme pitää niitä vähimmäistasona, joka myös meidän olisi pystyttävä takaamaan. Totean siis vielä kerran selvästi, että me, siis Euroopan parlamentti, olemme aikaisemmilla päätöslauselmillamme - esimerkiksi viime vuoden kesäkuussa ja syyskuussa - uudelleen ja uudelleen tukeneet voimakkaasti tiettyjä komission ehdotuksia esimerkiksi ehdokasvaltioiden asteittaisesta mukaantulosta yhteiseen maatalouspolitiikkaan tai niitä varten erityisesti laadittavista koheesiosäännöistä.
Se, että olemme näin viime hetkellä onnistuneet välttämään toimielinten välisen kriisin, johon neuvosto on pyrkinyt meitä viemään joko tahallisesti tai vastoin parempaa tietoaan vaatimalla, että liitteelle XV olisi annettava EU:n primaarioikeudellinen asema. Neuvostolle ei varmaankaan olisi ollut mitään haittaa siitä, että neuvotteluja rahoitusnäkymien mukauttamisesta olisi jatkettu aina toiseen käsittelyyn asti tai tarvittaessa jopa palattu perustamissopimuksen 272 artiklaan, mutta monet olisivat saattaneet pitää sitä vääränlaisena viestinä.
Nyt edessämme oleva kompromissi saatiin aikaan viidennen toimielinten välisen neuvottelukierroksen jälkeen turvautumalla eräänlaiseen juridiseen temppuun sekä tekemällä erilaisia uudistuksia ja korjauksia prosessissa, jota tuskin pystymme selittämään kenellekään ulkopuoliselle. Voisin lisätä vielä, että tämä on osoitus siitä, kuinka tärkeää on uudistaa toimielinten välistä yhteistyötä. Komission jäsen Schreyer, haluan avoimesti todeta, että juuri te annoitte maanantai-illan neuvotteluihin tärkeän panoksen komission puolesta. Teidän sinnikkyytenne ansiosta olemme nyt tässä.

Haluan myös kiittää neuvoston puheenjohtajavaltiota Kreikkaa, joka neuvoston neuvotteluvaltuuksien sitomana teki kaiken inhimillisesti voitavan aina tämän vaikean prosessin loppuun asti ja mahdollisti näin sovun syntymisen. Brokin päätöslauselmaesityksestä käy kuitenkin selväksi se, että jos yhteistä julkilausumaa ei hyväksytä täysin sellaisenaan, myös toimielinten välinen sopimus raukeaa ja rikkoutuu.
(Suosionosoituksia)
Olemme löytäneet yksityiskohtaiset perusteet rahoitusnäkymien mukauttamiselle toimielinten välisen sopimuksen 25 kohdan perusteella komission ehdotuksesta ja yhdessä neuvoston ja parlamentin kanssa. Sisäpolitiikkaa käsittelevässä otsakkeessa 3 olemme jättäneet itsellemme tarvittavaa pelivaraa yhteispäätösmenettelyihin, jotka on saatava päätökseen tämän vuoden kuluessa. Kysymys on ohjelmista, jotka tuovat lisäarvoa Euroopalle ja jotka ovat tärkeitä kansalaisille (esimerkiksi tutkimus, Erasmus ja Nuorten Eurooppa -ohjelma). Näin voimme saattaa yhteispäätösmenettelyn asianmukaisesti päätökseen vuoden 1999 hintatasossa ilmaistun 480 miljoonan euron lisäsumman avulla.
Katsoimme myös tärkeäksi tehdä selväksi, että mikäli Turkille tarkoitettua rahoitustukea muutetaan tosiasiassa siten, että määrärahoja siirretään otsakkeesta 4 otsakkeeseen 7, kyseinen otsake on jatkossa nimettävä liittymistä valmistelevaksi strategiaksi. On tehtävä selväksi, että kyseessä on kaksi eri maaryhmää - toisaalta liittymistä valmistelevaa tukea saavat Bulgaria ja Romania ja toisaalta ehdokasvaltiona tukea saava Turkki.
Meidän on myös tehtävä selväksi, että vuoden 2004 talousarviomenettelyssä, joka nyt varmasti sujuu hyvässä järjestyksessä, rahoitusnäkymien mukauttamisesta voidaan päättää syrjimättä mitenkään uusia jäsenvaltioita esimerkiksi budjetin alakohdissa tai asettamalla ylärajoja.
Tässä hyvin hankalassa prosessissa ja sen edellyttämissä korjaustoimissa olemme onnistuneet säilyttämään parlamentin budjettivallan ja yhteispäätösoikeudet, ja kuitenkin tämän vaikean prosessin - joka uhkasi päätyä umpikujaan - päätteeksi EU:n toimielimet ovat jälleen pystyneet osoittamaan toimintakykynsä. Tämä antaa myönteisen viestin ehdokasvaltioille ja Euroopan kansalaisille.
(Suosionosoituksia)

Colom i Naval (PSE)
Arvoisa puhemies, tänään on suuri päivä, ja siitä osoituksena EU:n lipun rinnalla liehuu 25 muuta lippua. Kuten tiedätte, olen yksi niistä, jotka mielellään näkisivät tämän parlamentin lipputangossa vain yhden lipun, mutta tänään niiden kaikkien käyttö on mielestäni perusteltua.
Talousarvio ei tavallisesti ole suuria tunteita herättävä aihe. Minun on kuitenkin tunnustettava, että ehkä juuri niille meistä, jotka ovat eläneet yli puolet elämästään diktatuurissa, tänään aikaansaatu sopimus Euroopan demokraattisen uudelleenyhdistymisen rahoituksesta on herkkä ja tunteita herättävä asia.
Täytyy sanoa, että kaikki sujui hyvin lukuun ottamatta yhtä ilmeisesti neuvoston vastuulla ollutta virhettä, joka pilasi prosessin lopun ja aiheutti tarpeettomia hankaluuksia. Tarkoitan liitteen XV mukaan ottamista, jolle ei ole syntynyt ennakkotapausta edellisten laajentumisten yhteydessä. Kyseinen liite vaikutti nimenomaan parlamentin perustoimivaltaan.
Valittavana oli kaksi täysin yhtä käyttökelpoista vaihtoehtoa: joko pitää liitteen XV mukaan ottamista toimielintenvälisen sopimuksen epäsuorana rikkomisena ja toimia sen mukaisesti 172 artiklan nojalla - ja tämä selittää joidenkin jäsenten ratkaisun loppuäänestyksessä - tai sitten neuvotella neuvoston kanssa. Parlamentti valitsi jälkimmäisen vaihtoehdon. Valintaa seurasivat tiukat neuvottelut, joiden onnistumiseen vaikutti ratkaisevasti budjettivaliokunnan puheenjohtajan Wynnin neuvottelutaito ja joiden jälkeen olemme nyt päässeet täysin hyväksyttävään kompromissiin, jota suosittelen parlamentille.
Olemme saavuttaneet meille asetetut tavoitteet, ja olen sitä mieltä, että joissakin kohdissa emme ole tyytyneet vain rahoitusnäkymien mukauttamiseen laajentumista varten. Koska olen toiminut tämän alan esittelijänä jo vuosia, haluaisin korostaa, että rahoitusnäkymiä on nyt mukautettu ensimmäistä kertaa yli vuosikymmeneen. Vastaisuudessa meillä on käytettävissä sisäpolitiikkaa varten otsake 3, joka on riittävä, vaikkakaan ei ehkä kaikkia tyydyttävä.
Vanhoja ja uusia jäsenvaltioita kohdellaan täysin samanarvoisesti. Olemme laatineet asiasta julistuksen jäsenvaltioiden edustajien eli liittymissopimuksen allekirjoittajien kanssa. Julistus on luonteeltaan tulkitseva ja säilyttää parlamentin ja uusista jäsenvaltioista tulevien uusien kollegojemme demokraattiset oikeudet.
Olemme myös saaneet muutettua Turkin asemaa otsakkeessa 7. Tällä on kahdenlaista merkitystä: sillä annetaan toisaalta Turkille poliittinen viesti ja toisaalta meille tarvittavaa liikkumavaraa ulkopolitiikkaa koskevassa otsakkeessa 4.
Näin ollen, vaikka olisikin totta puhuen mieluiten poistanut liitteen XV, voin kuitenkin kehottaa parlamenttia hyväksymään tämän sopimuksen, koska katson, että näin parlamentti ja koko unioni voivat edetä oikeaan suuntaan.

Puhemies.
Haluaisin pöytäkirjaan kirjattavan, että arvostan suuresti sitä työtä, jota ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta ja kaikki kollegani ovat tehneet sen eteen, että olemme nyt päässeet tähän pisteeseen. Haluan myös kiinnittää huomionne siihen ylimääräiseen työtaakkaan, joka budjettivaliokunnan jäsenillä on viime viikkoina ollut näissä erityislaatuisissa neuvotteluissa, joissa onneksi viime hetkellä päästiin tyydyttävään, vaikkakaan ei aivan täydelliseen lopputulokseen.

Yiannitsis
Arvoisa puhemies, arvoisat komission ja parlamentin jäsenet, Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajana minulla on tänään ilo ja kunnia puhua Euroopan parlamentille tästä hyvin tärkeästä aiheesta eli unionin laajentumisesta ja tunnen itseni etuoikeutetuksi saadessani olla läsnä tässä keskustelussa.
Tänään on historiallinen päivä Euroopan unionille ja Euroopan parlamentille. Viikon kuluttua, 16. huhtikuuta, Kreikalla on puheenjohtajavaltiona kunnia isännöidä liittymissopimuksen historiallista allekirjoitusseremoniaa historiallisella paikalla Akropolis-kukkulan juurella sijaitsevalla Agoralla. Vaikka nykyään sanalla "agora" tarkoitetaan toria, Ateenan Agora on jäänyt historiaan aivan muista syistä. Juuri siellä koko demokratian käsite sai alkunsa ja kehittyi 2500 vuotta sitten. Tämän seremonian, joka on päätetty pitää juuri tuolla paikalla, symboliikka piilee siinä, että demokratia ja monet muut siihen liittyvät arvot ovat yhteinen nimittäjä, joka yhdistää kaikkia Euroopan unionin valtioita. Olemme arvoyhteisö, ja saamme kiittää näiden arvojen vahvuutta unionin menestyksestä ja laajentumisen onnistumisesta.
Euroopan unioniin liittymässä olevilla valtioilla on kanssamme yhteinen historia ja kulttuuriperintö. Niiden liittyminen unionin jäseniksi merkitsee maanosamme keinotekoisen kahtiajaon päättymistä. Tänään olemme toteuttamassa käytännössä tavoitettamme rakentaa Eurooppaa, joka perustuu demokratian, monimuotoisuuden, oikeusvaltion, ihmisoikeuksien kunnioittamisen ja vapaan markkinatalouden ihanteisiin. Euroopan unioni on aina sitoutunut tähän tavoitteeseen. Tämä oli myös syy siihen, että heti Berliinin muurin kaaduttua unioni oli valmis vastaamaan haasteeseen ja ryhtyi päättäväisesti ja aktiivisesti muuttamaan Euroopan poliittista ympäristöä. Se tarjosi puitteet ja mahdollisuuden Euroopan yhdentymiselle. Se tarjosi mahdollisuuden Eurooppaan, joka perustuu vapaaseen tahtoon ja kansalaisten väliseen solidaarisuuteen. Unionin ja ehdokasvaltioiden välisiä suhteita on vahvistettu vähitellen erilaisten menettelyjen avulla: assosiaatiosopimuksilla, suunnitelmallisella vuoropuhelulla eri kysymyksistä, liittymisehdoilla, liittymisneuvotteluilla sekä liittymistä valmistelevilla välineillä ja menettelyillä. Kaikkien näiden vaiheiden aikana Euroopan unionin tavoitteena on hyvin selkeästi ollut liittymisprosessin globaalin, kehitystä edistävän ja konkreettisen luonteen turvaaminen, niin että kaikki ehdokasvaltiot osallistuvat prosessiin samoista lähtökohdista ja liittyvät Euroopan unioniin tasa-arvoisina.
Liittymisneuvotteluiden alussa unioni teki ehdottoman selväksi, että liittyminen merkitsee unioniin ja sen toimielinrakenteeseen liittyvien todellisten ja potentiaalisten oikeuksien ja velvollisuuksien täydellistä hyväksymistä myös ulkosuhteiden alalla ja että liittymisen edellytyksenä on yhteisön säännöstön asianmukainen soveltaminen käytännössä; tähän kuuluu myös luotettavan ja toimivan julkishallinnon luominen. Neuvottelujen saattaminen päätökseen ei ollut helppo tehtävä. Tarvittiin kauaskantoisia ja usein tuskallisiakin talousuudistuksia kaikissa maissa, joiden oli määrä liittyä unionin jäseniksi. Kaikkien osapuolten sitkeyden ja päättäväisyyden ansiosta neuvottelut saatiin kuitenkin vietyä läpi tehokkaasti ja avoimesti, ja uskoakseni puhun kaikkien asianomaisten puolesta todetessani, että olemme ylpeitä tästä prosessista ja sen lopputuloksesta.
Haluan tässä yhteydessä kiittää erityisesti neuvotteluista vastannutta ja täällä tänään läsnä olevaa komission jäsentä Verheugenia hänen valtavasta panoksestaan koko prosessiin. Kuten tiedätte, neuvottelut kymmenen ehdokasvaltion kanssa saatiin päätökseen Kööpenhaminassa 13. joulukuuta 2002. Liittymisen ehdot ovat yleisesti tiedossa ja sisältyvät Euroopan parlamentille jätettyyn liittymissopimusluonnokseen ja liittymisasiakirjaan. Meidän mielestämme neuvotteluissa päädyttiin parhaaseen mahdolliseen ratkaisuun ja oikeudenmukaiseen sopimukseen. Kuten totesimme vuonna 1993, unionin on pystyttävä ottamaan mukaan uusia jäseniä ilman, että Euroopan yhdentymisvauhti hidastuu. Näiden neuvottelujen tuloksissa toimielinten välinen tasapaino on onnistuttu säilyttämään. Niissä on onnistuttu varmistamaan toisaalta se, että uudet jäsenvaltiot hyötyvät täysimääräisesti Euroopan unionin eri alojen politiikasta, ja toisaalta se, että unioni säilyy toiminta- ja kilpailukykyisenä maailmanlaajuistuvassa ympäristössä. Paitsi tätä jättiläismäistä ja ennenkuulumatonta tehtävää, jonka neuvosto ja komissio suorittivat prosessin aikana, haluan korostaa ehdokasvaltioiden jatkuvia ja merkittäviä ponnisteluja. Haluan myös vilpittömästi kiittää Euroopan parlamenttia poliittisesta tuesta, jota se on antanut koko prosessin ajan. Arvostamme erityisesti avointa ja rakentavaa poliittista vuoropuhelua, jota olette käyneet kunkin ehdokasvaltion demokraattisesti valittujen edustajien kanssa. Parlamentaaristen sekavaliokuntien tekemä työ on ollut korvaamattoman tärkeää, samoin kuin monien parlamentin valiokuntien. Ne ovat olleet suureksi avuksi sen selvittämisessä, mitä Euroopan unioniin liittyminen todellisuudessa merkitsee ehdokasvaltioille. Tänään kaikkien ehdokasvaltioiden kansalaisten katseet ovat kääntyneet meihin. Jotkut maat ovat jo ilmaisseet oman tahtonsa. Maltan ja Slovenian kansanäänestysten myönteiset lopputulokset ovat selkeä ja ratkaiseva merkki näiden kansojen luottamuksesta tulevaisuuden Eurooppaa kohtaan.
Laajentuminen antaa meille täyden syyn olla optimistisia Euroopan suhteen nykyisessäkin tilanteessa, jossa kehitystä varjostaa kansainvälisen talouden tila ja Irakin sota. Niistä huolimatta optimismiin on monia syitä. Koko Euroopan unionin taloudellinen ja rahoituksellinen perusta on terveempi verrattuna suureen osaan muuta maailmaa. Se on onnistunut suhteellisen vakaan talousalueen luomisessa. Se on luonut vakaan yhteisvaluutan ja yhteisen kehyksen, jonka rajoissa harjoittaa politiikkaa, joka takaa EMUn luotettavuuden kansainvälisenä valuuttaunionina. Euroopan unioni on luonut yhteisön standardin, joka vaihtelevuudestaan huolimatta toimii kilpenä epävarmuutta ja kuluttajien luottamuksen laskua vastaan. Euroopan unionilla on oma ainutlaatuinen kehitysmallinsa, jossa taloudelliset tavoitteet yhdistyvät laajempiin sosiaalisiin tavoitteisiin, kuten työllisyyteen, sosiaaliseen integraatioon ja moniin muihin tavoitteisiin. Euroopan unioni toteuttaa hienovaraisia toimenpiteitä politiikkansa uudistamiseksi useilla keskeisillä aloilla, kuten rakennepolitiikassa tai maatalouspolitiikassa, turvatakseen kasvumahdollisuutensa, sosiaalisen koheesion ja kykynsä vastata kansainvälisiin haasteisiin. Sisäisiin ongelmiin Euroopan unioni vastaa uudistamalla toimielinjärjestelmäänsä erityisesti Euroopan yhdentymisprosessin viemiseksi eteenpäin. Myös useilla eri aloilla, kuten kaupan, investointivirtojen, teknologian siirron ja työntekijöiden liikkuvuuden aloilla laajentuminen muuttaa unionin toimintaedellytyksiä ja luo näin uusia mahdollisuuksia toteuttaa eurooppalaista lähestymistapaa ja eurooppalaista mallia globaalissa ympäristössä.
Päätän puheenvuoroni kahteen kommenttiin. Ensinnäkin totean, että elämme jännittäviä aikoja. Jäsenvaltioina meidän on osoitettava, että lähentyminen on mahdollista itseasetettujen rajojen, molemminpuolisten myönnytysten ja unionin yhdentymiskehitystä tukevan poliittisen tahdon avulla sekä vahvistamalla demokratian, ihmisoikeuksien ja yhteisvastuullisuuden arvoja. Yhteisvastuullisuus merkitsee tietenkin enemmän kuin neuvottelemista rakennerahastoista myönnettävästä rahoituksesta tai yhteisen maatalouspolitiikan turvaamista tai muita yksittäisiä kysymyksiä. Se kattaa kaikki unionin eri politiikat. Toiseksi haluan todeta, että laajentuneen unionin on onnistuttava useilla rintamilla lähitulevaisuudessa. Meidän on korjattava ulkopolitiikan alalla ja erityisesti Irakin kriisin yhteydessä esiin nousseiden erimielisyyksien aiheuttamat vahingot. Meidän on vakuutettava sekä Euroopan unionin että Euroopan unionin ulkopuolisten maiden kansalaiset siitä, että me puolustamme rauhan, vakauden ja luottamuksen syntymistä ja tuemme kasvua. Meidän on myös pyrittävä järjestelmällisesti ja vilpittömästi korjaamaan suhteemme tärkeimpiin kumppaneihimme.
Arvoisat parlamentin jäsenet, Eurooppa kuuluu Euroopan kansalaisille ilman poikkeuksia tai syrjintää. Kaikilla on osansa Euroopan tulevaisuudessa. Unionin laajentuminen tuo tämän vision paljon lähemmäksi. Euroopan unioni on valmis ottamaan vastaan uudet jäsenvaltiot turvallisesti siinä uskossa, että niiden myötä unioni saa uuden muodon ja uutta muutosvoimaa, jollaisesta on nähty merkkejä näissä maissa siirtymäkauden aikana toteutetuissa taloudellisissa, poliittisissa ja sosiaalisissa uudistuksissa. Meidän kaikkien velvollisuutena on tehdä laajentumisesta Euroopan yhdentymisen vauhdittaja, muutosvoima, joka takaa sen, että Eurooppa pystyy vastaamaan maailmanlaajuisten suhteiden uuden aikakauden haasteisiin.

Verheugen
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, päätätte tänään yhdestä mantereemme tulevaisuuden kannalta tärkeimmästä kysymyksestä. Vain teillä Euroopan parlamentissa on oikeus sanoa kyllä tai ei kymmenen uuden jäsenvaltion liittymiselle. Millään muulla Euroopan valtion parlamentilla ei ole mahdollisuutta sanoa kyllä tai ei yksittäisille valtioille; kaikkien muiden parlamenttien on ratifioitava koko perustamissopimus. Tämä tarkoittaa, että tämä on varmasti yksi tärkeimmistä päätöksistä, joita Euroopan parlamentti on tehnyt koko historiansa aikana.
Olemme siis tällä hetkellä tulleet hyvin pitkän tien päähän. Tälle tielle on ollut tyypillistä päättäväisyys poistaa lopullisesti Euroopan jakautuneisuus. Olen ikuisesti kiitollinen siitä, ettei Euroopan parlamentti ole koskaan epäröinyt antaa tukeaan tälle tavoitteelle. Mielestäni kannattaa panna merkille, että Euroopan parlamentti oli Euroopassa yksi harvoista, jotka pitivät kysymystä jakautuneen Euroopan avoimesta haavasta esillä jopa kylmän sodan aikana. Se pyrki edistämään sellaista tulevaa Eurooppaa, jossa kansat voivat päättää kohtalostaan vapaasti ja demokraattisesti.
Tämänpäiväisten keskustelujemme pääaihe on ihmisten ja kansojen kohtalo. Keskustelemme tänään niistä yli 70 miljoonasta eurooppalaisesta, jotka ovat odottaneet tätä päivää kiihkeästi mutta jotka ovat rohkeudellaan ja määrätietoisuudellaan myös raivanneet tietä vapaalle ja yhtenäiselle Euroopalle. Nämä ihmiset kuuluvat luonnollisesti joukkoomme, ja he ovat ansainneet paikkansa keskuudessamme. Nämä miljoonat ihmiset ovat monien vuosien ajan joutuneet kantamaan vaikeiden ja radikaalien uudistusten ja muutosten seuraukset rakentaakseen nykyaikaisia yhteiskuntia. Jos katsotaan nopeasti monien nykyisten jäsenvaltioiden uudistuspolitiikkaa tai uudistuskeskusteluja, toivoisin, että nämä jäsenvaltiot toteuttaisivat uudistukset vähintäänkin yhtä vahvasti, rohkeasti ja päättäväisesti kuin tulevat jäsenvaltiot ovat tehneet.

Mistä ihmisistä oikein puhumme? Mitä he lisäävät Euroopan unioniin? Puolalaisilla on tuhansia vuosia vanha historia eurooppalaisena kansakuntana, jonka oli pakko elää kommunismin ylivallan ja poikkeustilan alaisena monien vuosien ajan. He eivät hetkeksikään alistuneet kohtaloonsa vaan puolustivat itseään, ja heistä tuli Keski- ja Itä-Euroopan joukkoliikkeiden kiistattomat alkuunpanijat. Liikehdintä johti myöhemmin kommunistivallan täydelliseen romahtamiseen Euroopassa.
Puhumme unkarilaisista, jotka asettuivat vastarintaan jo vuonna 1956. Totesin viime viikolla Unkarissa pitämässäni puheessa, että kaikkien sukupolveni eurooppalaisten politiikkojen korvissa kaikuvat epäilemättä vieläkin vuoden 1956 Unkarin kansannousun johtajien avunhuudot, joita emme voi unohtaa. Nämä avunhuudot muodostavat vielä 50 vuotta myöhemminkin Euroopan demokratioiden johtotähden. Kesti 50 vuotta, ennen kuin pystyimme antamaan heille oikean vastauksen.
Puhumme slovakeista ja t?ekeistä, jotka joutuivat kärsimään syvästi yrityksestään muuttaa historian kulkua Euroopassa vuonna 1968. He antoivat myös Charta 77 -asiakirjan ansiosta merkittävän intellektuaalisen panoksen Euroopan vapauttamiseksi totalitarismista ja diktatuurista.
Puhumme toisen maailmansodan uhreista eli liettualaisista, latvialaisista ja virolaisista, joilta kukaan ei kysynyt, halusivatko he kuulua Neuvostoliittoon. He pyrkivät vuosikymmeniä epätoivoisesti säilyttämään kansallisen ja kulttuurisen identiteettinsä venäläistämispolitiikkaa vastaan ja onnistuivat siinä.
Kun joku toisinaan toteaa, että meidän on varottava hyväksymästä jäsenvaltioita, jotka eivät ehkä jaa arvojamme, minulla on houkutus kysyä, ketkä seisoivatkaan kerran aseettomina venäläisten tankkien edessä! Näin tapahtui Vilnassa vain kymmenen vuotta sitten.
Puhumme Sloveniasta, maasta, joka pyrki kulkemaan omaa tietään jopa Titon hallitessa Jugoslaviaa. Heti kun kommunismi romahti Jugoslaviassa, Slovenia asetti määrätietoisesti päämääräkseen suuntautua Eurooppaan. Kansanäänestyksessä 90 prosenttia kansasta kannatti liittymistä Euroopan unioniin. Tämä vankka kannatus osoittaa, miten houkutteleva Eurooppamme yhä on nuorille kansakunnille.
Lopuksi puhumme Maltasta ja Kyproksesta. Nämä kaksi maata haluavat yhdessä meidän kanssamme pitää yllä ja puolustaa yhteisiä arvojamme ja tavoitteitamme Välimeren alueella. Näistä valtioista ja kansoista on kyse.
Hyvät parlamentin jäsenet, olette monien vuosien ajan tukeneet näitä maita niiden matkalla kohti Euroopan unionia. Voin vain vahvistaa sen, mitä täällä on jo sanottu. Komissio, Euroopan parlamentti ja neuvosto olivat pitkälti samaa mieltä strategiasta ja yksittäisistä edistysaskeleista. Olen syvästi kiitollinen siitä rakentavasta yhteistyöstä, joka oli mahdollista tämän yksimielisyyden ansiosta. Ei ole epäilystäkään siitä, että hankkeen menestys oli siitä riippuvainen.
Tämän vuoksi puhemiehelle osoittamani kiitoksen sana ei ole vain tarpeellinen muodollisuus, vaan tunnen todella syvästi olevani kiitollisuudenvelassa teille, ryhmien puheenjohtajille, ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan esittelijälle ja puheenjohtajalle, yksittäisiä valtioita käsittelevien mietintöjen esittelijöille sekä yhteisten parlamentaaristen komiteoiden puheenjohtajille. Teillä kaikilla on ollut tärkeä ja välttämätön asema tavoitteemme saavuttamisessa. Ette ole aina tehneet asioita minulle helpoksi, mutta parlamenttia ei olekaan luotu tätä varten. Haluaisin kuitenkin sanoa, että huomautuksenne, puheenvuoronne ja myös arvostelunne ovat selkiyttäneet ongelmia, ja niiden ansiosta olemme voineet löytää yhteisiä ratkaisuja.
Neuvoston puheenjohtaja huomautti, että allekirjoitamme liittymissopimukset hyvin pian, 16. huhtikuuta, Ateenassa. Hän mainitsi jo tämän paikan suuren symbolisen merkityksen. Se ei ole vain maailman demokratian kehto, vaan myös muutamien muiden vanhojen eurooppalaisten ajatusten lähde. Näitä ovat muun muassa ajatus siitä, että yhteiskuntia on hallittava oikeudenmukaisesti, ja ajatus siitä, että yhteisö pysyy koossa yksilöiden vastuuntunnon ansiosta.
Emme mielellämme luovu näistä muutamasta ajatuksesta. Ne ovat vanhuudestaan huolimatta yhä hyvin ajankohtaisia. Tässä paikassa osoitamme, miten Euroopan kansalliset identiteetit ja kulttuurit, joita pidämme niin suuressa arvossa ja joita haluamme puolustaa, nousevat pinnalle ja kukoistavat vahvojen yhteisten juurten pohjalta.
Liittymissopimus on allekirjoittamisen jälkeen ratifioitava. Uskon vakaasti, että kaikissa tulevissa jäsenvaltioissa pidettävissä kansanäänestyksissä annetaan Euroopalle selkeä ja vakuuttava kyllä-ääni. Tämä osoittaa, että eurooppalainen hanke on saamassa uutta elinvoimaa ja dynamiikkaa.
En usko, että ratifiointiprosessi aiheuttaa mitään ylitsepääsemättömiä poliittisia ongelmia yksittäisissä jäsenvaltioissa. Olen myös vakuuttunut siitä, että ratifiointi suoritetaan aikataulun mukaisesti. Haluan kuitenkin toistaa, että kansalaisille suunnattua viestintää on lisättävä ja heille on tiedotettava asioista, jotta he ovat täysin perillä tilanteesta. Vaikka kyse ei olekaan vaalikampanjasta, meidän on oltava valmiita tiedottamaan, selittämään ja vastaamaan kysymyksiin, joita kansalaisilla on täysi oikeus esittää.
Haluan tässä yhteydessä sanoa sanasen Kyproksesta. Olen ottanut tämän asian esille jo aikaisemmin: on todella surullista, että olemme vain parin senttimetrin päässä päämäärästä, mutta emme ole pystyneet vieläkään löytämään poliittista ratkaisua Kyproksen kysymykseen. Mahdollisuudet ratkaista Kyproksen konflikti eivät ole koskaan olleet yhtä suuret tai hyvät kuin nyt, mutta meidän on jatkettava pyrkimyksiämme. Haluan jälleen korostaa sitä, että komissio on halukas tukemaan kaikkia Yhdistyneiden Kansakuntien lisätoimia, jotta Kyproksen ongelmaan voitaisiin vieläkin löytää kestävä poliittinen ratkaisu. Komissio pyrkii siksi kaikin tavoin edistämään Kyproksessa hankkeita, joiden avulla voidaan kaventaa ja lieventää kasvavia erimielisyyksiä sekä vahvistaa Kyproksen kreikkalaisen ja turkkilaisen yhteisön välistä luottamusta.
Työtä ehdokasvaltioissa on vielä jatkettava. Uudistuksia on vietävä eteenpäin ja liittymisvalmisteluja on pyrittävä kaikin tavoin kiirehtimään. Voin vakuuttaa teille, että komissio seuraa hyvin tarkasti sitä, miten neuvottelujen aikana tehtyjä sitoumuksia noudatetaan. Komissio jättää puoli vuotta ennen liittymispäivämäärää eli tänä syksynä kattavan seurantakertomuksen, jossa luetellaan yksityiskohtaisesti ne alat, joilla voidaan harkita varotoimia, ellei puutteita korjata ajoissa. Ensimmäinen seurantavaihe on jo saatu päätökseen. Saanen lisätä, että sen tulokset olivat erinomaisia, kun otetaan huomioon, että seuranta koski tuhansia tapauksia. Löysimme tutkimusten jälkeen vain 25 tapausta, joiden osalta pyysimme tulevia jäsenvaltioita toteuttamaan kiireellisiä toimia viivästysten välttämiseksi. Tulos oli siten erinomainen. Voin myös ilmoittaa parlamentille, että vaatimamme toimenpiteet on nyt toteutettu kaikissa näissä tapauksissa.
Haluan sanoa tuleville jäsenvaltioille seuraavaa: tehokkaan hallinnon ja hyvin toimivan oikeusjärjestelmän kehittämistä on jatkettava ja tuettava myös liittymisen jälkeen. Korruption ja rikollisuuden torjunta on edelleen erittäin tärkeää. Ihmisoikeuksien säilyttäminen ja vähemmistöjen suojelu on yhä ajankohtainen asia. Vaikka monet valtiot ovatkin edistyneet merkittävästi, jotkin kysymykset ovat vielä ratkaisematta, ja laajentuneen unionin on oltava tietoinen jäljellä olevista haasteista.
Sama koskee tasavertaisten mahdollisuuksien soveltamista käytäntöön. Olen vieläkin huolestunut tästä alasta, en vain uusissa jäsenvaltioissa vaan myös muutamassa nykyisessä jäsenvaltiossa. Tasavertaiset mahdollisuudet koskevat sitä, miten yhteiskunnan muuttuminen vaikuttaa sen heikoimpiin jäseniin.
Vaikka olenkin varma, että Euroopan parlamentti avaa tänään oven sepposen selälleen kymmenelle uudelle jäsenvaltiolle, olen tietoinen myös siitä, että päätöksenteon hetkellä jotkut parlamentin jäsenistä ja yleensäkin Euroopan kansalaisista suhtautuvat hieman epäröiden laajentumisprosessiin. Toiset saattavat pohtia sitä, mihin olemme oikein päätämme pistämässä, ja toiset sitä, kohdistuuko unioniin liian suuri rasitus. Haluan vastata tähän, että tähän mennessä saavuttamamme yhdentyminen on ollut tosiaankin menestys, sillä se on edistänyt rauhaa, sovintoa ja vaurautta. Samaan aikaan meidän eurooppalaisten on kuitenkin täytynyt maksaa korkea hinta. Maksumiehiksi ovat joutuneet etenkin ne valtiot, joiden on täytynyt toisen maailmansodan päättymisen ja sen poliittisten vaikutusten jälkeen elää rautaesiripun takana. Näiden valtioiden on täytynyt maksaa tästä kaikesta, koska jaetussa Euroopassa ei ollut todellista rauhaa ja vapaus oli vain osittainen.
Keski- ja Itä-Euroopan kansat ovat vasta nyt tarjonneet meille tämän mahdollisuuden. Ne eivät ole koskaan halunneet irrottautua Euroopan mantereen vapaasta osasta. Mielestäni meidän on siksi tartuttava tähän tilaisuuteen, jotta voimme muokata tulevaisuutta siten, että 2000-luvun Euroopassa vallitsee rauha, vapaus, turvallisuus ja vauraus.
Tämän vuoksi haluan antaa suoran vastauksen näihin ratkaiseviin kysymyksiin. Ovatko uudet jäsenvaltiot valmistautuneet riittävästi sekä poliittisesti että taloudellisesti? Tähän vastaan, että tämä on EU:n historian parhaiten valmisteltu laajentuminen. Laajentumisen mahdollisuuteen yhdistettiin Keski- ja Itä-Euroopan valtioiden kauaskantoinen uudistusprosessi, ja se antoi tälle muutokselle suunnan. Kaikki ei ole täydellistä, ja voin ennustaa, että kohtaamme vaikeuksia. Komissio on kuitenkin hyvin vakuuttunut siitä, että yhteisön politiikat ja ohjelmat toimivat myös 25 jäsenvaltion unionissa.
Tukevatko uudet jäsenvaltiot yhdentymisen jatkamista, vai pysähtyykö yhdentyminen tyystin? Vastaus on hyvin selkeä. On uusien jäsenvaltioiden etujen mukaista haluta vahvaa yhteisöä, ja heikentämisen sijasta ne pikemminkin vahvistavat yhteisön ajatusta. On harhaluuloa ajatella, että unioniin liittyvät jäsenvaltiot aiheuttavat sen, että unioni muuttuu myöhemmin pelkäksi vapaakauppa-alueeksi. Näin ei käy, vaan uudet jäsenvaltiot tuovat unioniin lisää innokkuutta, elinvoimaa ja dynamiikkaa.
Ymmärtävätkö uudet jäsenvaltiot, että Eurooppa on rahansiirtojärjestelmän sijasta arvojen yhteisö? Myös tähän vastaus on selkeä ?kyllä?. Tein tämän selväksi aikaisemmin, kun käsittelin lyhyesti uusien jäsenvaltioiden menneisyyttä. Ne eivät tarvitse meiltä demokratian oppitunteja. Ne luottavat luonnollisesti myös solidaarisuuteen, mutta eikö pitäisi vähintäänkin pitää mielessä, että tämä solidaarisuus on myös meidän etujemme mukaista? Tiedän, etteivät uudet jäsenvaltiot aja vain omia kapea-alaisia etujaan.
Haluavatko uudet jäsenvaltiot osallistua Euroopan yhteiseen ulkopolitiikkaan? Myös tähän vastaus on ponnekas ?kyllä?! Viime kuukausien ongelmat eivät ole seurausta siitä, etteivätkö uudet jäsenvaltiot olisi noudattaneet yhteistä linjaa; ne ovat johtuneet siitä, ettemme ole pystyneet määrittelemään, mikä on se Euroopan yhteinen kanta, johon ne voisivat yhtyä.
(Suosionosoituksia)
Seuraukset uusille jäsenvaltioille ovat selkeät. Tämä merkitsee, että ne voivat suojautua tällaisilta konflikteilta vain vahvan yhteisen ulkopolitiikan ansiosta, ja tämän vuoksi ne kaikki kannattavat yhteistä lähestymistapaa.
Hyvät parlamentin jäsenet, meidän on esitettävä viimeinen kysymys itsellemme. Olemmeko me valmistautuneet riittävästi? Vastaukseni tähän kysymykseen on varovainen. Kyllä, teknisestä näkökulmasta katsottuna olemme valmistautuneet riittävästi. Kaikki laajentumisen järjestämisen edellyttämät päätökset on jo tehty. Mielestäni laajentuminen kuitenkin merkitsee sitä, että joka tapauksessa kiireellisistä uudistuksista on nyt tullut entistäkin kiireellisempiä, eikä niitä pidä missään nimessä enää viivyttää. Tämän vuoksi Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan työ on niin tärkeää, ja siinä on onnistuttava. Joidenkin mielestä meidän olisi ollut parasta tehdä tämä kaikki etukäteen. Ehkä näin onkin, mutta tiedän, ettemme voineet antaa niiden Euroopan kansojen, jotka ovat 13 vuotta valmistautuneet tähän suureen hetkeen, odottaa enää pidempään. Haluan sanoa heille, että eurooppalainen koti, johon he ovat muuttamassa, ei ole vielä valmis. Heillä on nyt mahdollisuus osallistua keskusteluihin ja päätöksiin, joissa käsitellään tämän kodin varsinaista muotoa.
Siihen mennessä, kun kymmenen uutta jäsenvaltiota ovat liittyneet unioniin, olemme jälleen edistyneet Romanian ja Bulgarian kanssa käytävissä neuvotteluissa. Kumpikin valtio on lähestymässä päämäärää. Unioni laajentuu hyvin pian 27 jäsenvaltion unioniksi, ja vasta silloin nykyinen laajentumiskierros on ohi. Helsingissä avattiin vuonna 1999 ovi Turkille, jolle annettiin viime joulukuussa Kööpenhaminassa poliittiset toimintaohjeet. Päätös siitä, täyttääkö Turkki liittymistä koskevat poliittiset edellytykset, tehdään seuraavan vuoden lopussa. Rohkaisen Turkkia säilyttämään kurssinsa kohti Eurooppaa. Se voi luottaa siihen, että komissio arvioi maan edistymistä oikeudenmukaisesti ja puolueettomasti.
Balkanin mailla on mahdollisuudet liittyä tulevaisuudessa unioniin. Niiden toteutumiseen kuluva aika riippuu maiden omista uudistustoimista. Hyvät parlamentin jäsenet, vaikka lähestyvä laajentuminen ei takaa Euroopan poliittista ja taloudellista vahvuutta, se parantaa mahdollisuuksiamme ja antaa meille valmiuksia auttaa Eurooppaa kohtaamaan 2000-luvun haasteet ja tarjoamaan kansalaisilleen vuosisadan, jolle on ominaista rauhanomainen kehitys, henkilökohtainen vapaus ja yksilölliset mahdollisuudet. Tänään meillä on mahdollisuus tehdä tämä päätös, ja pyydän teitä äänestämään liittymisen puolesta!
(Suosionosoituksia)

Poettering (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen Verheugen, hyvät parlamentin jäsenet, tämä on merkittävä ja historiallinen päivä, suuren ilon ja syvän kiitollisuuden päivä. Saanen puhua siitä henkilökohtaisesti; minulla on ollut etuoikeus olla tämän parlamentin jäsen vuodesta 1979. Jos joku olisi sanonut minulle silloin, kun parlamentti valittiin ensimmäistä kertaa suoraan, että 9. huhtikuuta 2003 päätämme siitä, liittyvätkö kolme Neuvostoliiton tasavaltaa eli Viro, Latvia ja Liettua, Varsovan sopimuksen valtiot Puola, T?ekki, Slovakia, Unkari ja Slovenia sekä Malta ja Kypros Euroopan unioniin, olisin vastannut: ?Se on valtavan suuri unelma ja huikea visio.? Kuitenkin tämä unelma ja visio on nyt toteutumassa, ja meidän on oltava siitä syvästi kiitollisia ja iloisia!

Meidän on myös muisteltava Euroopan historiaa, koska emme voi muokata tulevaisuutta ilman menneisyyttä. Muistelemme kansallissosialismin järkyttäviä, rikollisia vuosia 1933-1945. Muistelemme päivämäärää 17. kesäkuuta 1953, Neuvostoliiton tankkeja Budapestissa vuonna 1956 ja Prahassa vuonna 1968. Palautamme mieliimme 1980-luvun laajat vapausliikkeet, muistamme solidaarisuusliikkeen, Keski- ja Itä-Euroopan yleisen vapaudenkaipuun sekä päivämäärän 9. marraskuuta 1989, jolloin muuri romahti.
Robert Schuman, jonka mukaan parlamenttisalimme on nimetty, sanoi jo 1960-luvulla: ?Jonain päivänä kaikki eurooppalaiset kuuluvat Euroopan yhteisöön, Euroopan unioniin, vapauden ja rauhan hengessä.? Tämä on aina ollut ryhmämme tavoite.
Haluan osoittaa vilpittömät kiitokseni kaikille niille, jotka ovat osallistuneet tämän asian käsittelyyn, ja ennen kaikkea Brokille hänen työstään esittelijänä, mutta myös budjettivaliokunnan esittelijöille Bögelle ja Colom i Navalille sekä komissiolle, jota te, arvoisa komission jäsen Verheugen, edustatte.
Ehdokasvaltiot voivat nyt tarkastella merkittäviä saavutuksiaan, vaikka niiden on työskenneltävä tulevaisuudessa vieläkin ankarammin. Meidän on ennen kaikkea yhdistettävä Eurooppa ja saatava aikaan sekä moraalinen että henkinen sovinto. Tämän vuoksi olisimme olleet erittäin tyytyväisiä, jos T?ekin hallituksella olisi ollut suuren presidenttinsä Vaclav Havelin ja hänen seuraajansa Vaclav Klausin johdolla kykyä ja rohkeutta lausua edes yksi pahoitteleva sana maasta karkotettujen ihmisten puolesta. Sovintoon voidaan päästä vain rehellisyydellä, ja meidän on nyt kaikkien katsottava tulevaisuuteen yhdessä.
Niille, jotka ovat sitä mieltä, että eurooppalainen kotimme ei ole vielä valmis ja että heidän on tämän vuoksi äänestettävä laajentumista vastaan, haluan sanoa seuraavaa: olemme onnistuneet perustamaan Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan ja työskentelemme uutterasti, jotta voimme pian ottaa käyttöön Euroopan perustuslain ja lähettää kaikki eurooppalaiset yhteiselle matkalle tulevaisuutta kohti lain mukaisesti. Ylivoimainen enemmistö ryhmästäni, joka on liki yksimielinen, sanoo ?kyllä? kaikille näille valtioille ja toivottaa ne tervetulleiksi Euroopan unioniin, arvojemme yhteisöön. Meidän on yhdessä vietävä tämä jatkuvasti uudistuva vanha Eurooppa tulevaisuuteen! Tämä on se tulevaisuus, jota toivomme mantereellemme.
(Suosionosoituksia)

Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, haluan kiittää teitä työstänne ja onnitella teitä yhteistyöstänne.
Hyvät parlamentin jäsenet, käsittelemme tänään historiaa, yhteistä tulevaisuuttamme eurooppalaisina. Olemme parhaillaan avaamassa ovia historiamme suurimmalle laajentumiselle. Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä, johon kuulun, äänestää sen puolesta, että nämä ovet avataan sepposen selälleen ja otetaan valtava laadullinen askel eteenpäin. Tämä yhdistää suurimman osan mantereemme väestöstä ja pinta-alasta ja lisää näin sen rikkautta ja monimuotoisuutta.
Jätämme taaksemme tekosyynä käytetyt ennalta ehkäisevät sodat ja valloitukset, jotka ovat vuosisatojen ajan kylväneet tuhoa mantereellamme. Rauhasta on tullut sääntö ja yhteisestä kohtalosta ratkaisu. Unionimme perustuu yhteisiin arvoihin, ihmisoikeuksien kunnioittamiseen, hyvään hallintotapaan ja oikeusvaltioon. Kyse on maallisesta unionista, jossa hengellinen elämä on erotettu maallisesta ja jossa kunnioitetaan uskonnollisia vakaumuksia.
Neuvoston puheenjohtaja totesi, että juhlimme ensi viikolla tätä tapahtumaa Ateenan Agorassa. Paikka kuvastaa demokratiaa ja markkinoita, jotka ovat Euroopan perusta. Haluan myös muistuttaa häntä velastamme - eikä kyse ole pelkästään uskonnollisesta velasta - Lähi-idälle, sillä vanhin tunnettu oikeudellinen asiakirja on Mesopotamiasta peräisin oleva Hammurabin laki.
Tästä päivämäärästä tulee luonnollisesti unionimme historiassa Müncheniä ja Jaltaakin tärkeämpi rajapyykki. Eurooppa syntyy uudelleen maantieteelliseksi ja poliittiseksi kokonaisuudeksi Willy Brandtin Saksan yhdentymistä koskevan toteamuksen mukaisesti: ?Jetzt wächts zusammen was zusammengehört.? (Se, mikä kuuluu yhteen, on nyt kasvamassa yhteen.) Haluan myös mainita henkilökohtaisena muistona, että ilmoitin 12 vuotta sitten Euroopan parlamentin puhemiehenä Saharovin palkinnon myöntämisestä poliittiselle vangille Alexander Dubcekille, joka vuosi tämän jälkeen vastaanotti palkinnon tässä parlamentissa. Myös toisinajattelija Walesa vieraili vuosi tämän jälkeen parlamentissa Puolan presidenttinä. Olemme ottaneet tämän edistysaskeleen, ja nyt meidän on täydennettävä sitä varmistamalla, että meillä todellakin on yhteinen kohtalo ja solidaarisuus.
Tämä ei ole kuitenkaan matkamme päätepiste vaan pikemminkin lähtökohta. Meidän on huolehdittava tästä ennennäkemättömän mittavasta hankkeesta, joka on kaikille valtava haaste ja jonka ympäriltä meidän on hälvennettävä epäilys, turhautuminen ja pelko etenkin tällä historiallisesti erittäin ironisella hetkellä. Euroopan kansalaiset ovat nimittäin hyvin huolestuneita Bushin hallinnon yksipuolisesta toiminnasta, mikä on aiheuttanut kovan hälyn Euroopan unionissa, vaikka Yhdysvalloilla onkin ollut ratkaiseva asema tämän unionin luomisessa.
Jotkut tässä parlamentissa ovat sitä mieltä, että yhtenäisyys on palautettava ja rikki revitty tilanne on korjattava ennen unionin laajentumista. Toiset pelkäävät kuilun syventymistä. Haluan todeta ryhmäni puolesta, että mielestämme Kööpenhaminan jälkeen meidän on noudatettava sitoumuksiamme, sillä pacta sunt servanda eli sopimukset on pidettävä. Haluan myös sanoa uusille kumppaneille, etteivät ne ole syypäitä sisäisiin riitoihimme. Meidän on sen sijaan rakennettava yhteisesti tulevaisuuttamme solidaarisuuden hengessä ja sivuutettava kansallisten etujen tavoittelu unionin solidaarisuuden tieltä.
Neuvoston puheenjohtaja sallii varmasti, että esitän hänelle seuraavan ehdotuksen. Agorassa järjestetään ensi keskiviikkona 16. huhtikuuta suuri juhlatilaisuus, johon osallistuvat kaikkien Euroopan unionin valtioiden ja hallitusten päämiehet eli nykyisten viidentoista ja kymmenen liittyvän maan päämiehet. Entä jos antaisitte tämän juhlatilaisuuden päätteeksi arvoihimme perustuvan yhteisen eurooppalaisen vakuutuksen? Näin osoittaisimme yhteisen halukkuutemme huolehtia Irakin kansan tulevaisuudesta ensinnäkin antamalla humanitaarista apua ja toiseksi takaamalla irakilaisten tulevaisuuden Yhdistyneiden Kansakuntien puitteissa. Mielestäni tämä vakuutus kruunaisi tämän tärkeän juhlatilaisuuden. Ehdotan, että mainitsette asiasta presidentti Simitisille, sillä mielestäni tämä olisi hyvin tärkeää. Tämän ansiosta voisimme edetä eurooppalaisessa hankkeessamme kohti yhtenäistä ja todella toimivaa Eurooppaa. 
Arvoisa puhemies, sallinette minun viittaavan talousarviota koskevan kiistan ratkaisemiseen. Haluan kiittää budjettivaliokunnan puheenjohtajan lisäksi ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokuntaa sekä kaikkia esittelijöitä, jotka ovat pystyneet löytämään uuden lähestymistavan ongelmaan, joka olisi voinut synnyttää tässä parlamentissa hyvin vaikean tilanteen ja lisäksi muuttaa ja kaventaa dramaattisesti Euroopan parlamentin toimivaltuuksia.
Jos äänestämme asian puolesta tällä viikolla - ryhmäni kannattaa asiaa - lopputuloksena on mielestäni vahvempi ja yhteistyökykyisempi Eurooppa. Meidän on lujitettava unioni perustaa perustuslailla, joka saisi vanhan Euroopan jälleen kukoistamaan. Pystyisimme näin myös takaamaan rauhan itsellemme ja lapsillemme sekä vakiinnuttamaan rauhan kaikkialla maailmassa.
Malmström (ELDR).
Arvoisa puhemies, tämä on todellakin historiallinen päivä. Olen ylpeä voidessani olla parlamentissa tänä juhlallisena hetkenä, jolloin äänestämme sen puolesta, että kymmenen uutta jäsenvaltiota kutsutaan Euroopan yhteisömme jäseniksi.
Tämä on historiallinen päivä Euroopalle. Ensimmäistä kertaa yhdistämme lähes koko mantereen rauhanomaisesti - sotien ja valloitusten sijasta sopimuksin, kompromissein ja perustamissopimuksin.
Tämä on historiallinen päivä Euroopan parlamentille, joka on niin pitkään tukenut ja innostanut koko laajentumisprosessia. Jäsenvaltioiden määrä kasvaa 15:stä 25:een ja parlamentin jäsenten määrä 626:sta 732:een. Vain kuukauden kuluttua, kun Euroopan parlamentin tulevat kollegamme tulevat tänne tarkkailijoina, saamme esimakua tulevasta tilanteesta.
Tämä on historiallinen päivä myös Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmälle. Olemme kannattaneet kiihkeästi laajentumista. Aloimme jo kolme vuotta sitten kutsua tulevia Euroopan parlamentin jäseniä tänne ?virtuaalisina Euroopan parlamentin jäseninä?, jotta he tutustuisivat työhömme täällä parlamentissa. Olemme ehkä ainoa parlamentin ryhmä, joka on äänestänyt yksimielisesti ja innokkaasti kaikkien kymmenen valtion puolesta, mistä olen erittäin ylpeä. Toivotamme tyytyväisinä tervetulleiksi ystävämme ja uudet kollegamme Euroopan parlamentissa, jotta pystymme työskentelemään yhdessä Euroopan kansalaisten paremman tulevaisuuden hyväksi.
Yhdistynyt Eurooppa antaa meille uskomattomat mahdollisuudet työskennellä koko mantereen rauhan, vakauden ja demokratian puolesta, torjua ympäristön saastumista ja rajat ylittävää rikollisuutta sekä lisätä kaikkien kansojemme vaurautta. Uudet valtiot tuovat mukanaan tuoreita ja uusia ajatuksia yhteistyön parantamiseksi ja vauhdittamiseksi. Tämän saavuttamiseksi Euroopan tulevaisuutta käsittelevä valmistelukunta antaa meille lisäksi toimielinjärjestelmän puitteissa perustuslain.
Vaikka asiat saattavatkin näyttää alussa varsin kaoottisilta, lopputulos on erinomainen, jos vain olemme kärsivällisiä. Tunnetussa ruotsalaisessa runossa todetaan, että ?kaaos on Jumalan naapuri?, ja tämä pitää paikkansa tänäänkin. EU joutuu osallistumaan jatkuvaan laajentumisprosessiin vielä monen vuoden ajan, joten meidän kannattaa vain tottua tähän ajatukseen.
Olemme muiden parlamentin jäsenten tavoin luonnollisesti huolestuneita siitä sekavasta tavasta, jolla neuvosto käsitteli talousarviota ja toimielinten välistä sopimusta. Haluan kiittää niitä Euroopan parlamentin kollegoita, joiden ansiosta olemme löytäneet asiaan ratkaisun. Tällaisia kysymyksiä ei ole kuitenkaan koskaan voitu käyttää ehdokasvaltioiden liittymisen vastaisten äänien perusteina. Vaikka pahoittelemmekin sitä, ettemme ole pystyneet Euroopassa sopimaan Irakin kriisiä koskevasta yhteisestä politiikasta, olisi ollut erittäin epämoraalista pitää ehdokasvaltioiden kansalaisia panttivankeina sen varjolla, mitä niiden hallitukset ovat sanoneet tai tehneet. Miten voimme oikein odottaa ehdokasvaltioiden kannattavan sellaista EU:n politiikkaa, jota ei ole edes olemassa?
Huolimatta siitä, että äänestämme kaikki tänään ?kyllä?, emme ole täysin kritiikittömiä. Ehdokasvaltioissa on vielä monia ongelmia ja puutteita esimerkiksi vähemmistöjen kunnioittamisen ja korruption torjunnan alalla, mitä myös komission jäsen Verheugen korosti. Pahoittelemme myös syvästi sitä, ettei Kyproksesta ole päästy sopimukseen, jotta EU:hun olisi voinut liittyä yhdistynyt saari. Pidämme itsestään selvänä, että kaikki ehdokasvaltiot käyttävät jäljellä olevan täysjäsenyyttä edeltävän ajan ympäristökysymysten ratkaisemiseen, oikeusvarmuuden ja vähemmistöjen suojelun parantamiseen, korruption tehokkaapaan torjumiseen sekä laajan ihmiskaupan vastaisten toimien tehostamiseen.
Laajentumisen jälkeen odotamme, että luodaan mekanismit, joilla varmistetaan, että niin uudet kuin vanhatkin jäsenvaltiot kunnioittavat EU:n perusarvoja ja noudattavat niitä. Liberaalit eivät koskaan vaikene, kun ihmisoikeuksia tai oikeusvaltiota loukataan.

Wurtz (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, ryhmäni valtaenemmistö puoltaa laajentumissopimuksen allekirjoittamista kymmenen uuden valtion kanssa.
Ryhmäni ei kuitenkaan voi hyväksyä unionin ja ehdokasvaltioiden välisten neuvottelujen päätelmiä käsittelevää Brokin mietintöä. Miksi sitten olemme äänestäneet näin? Jos Euroopan parlamentti ei äänestä laajentumisen puolesta, ehdokasvaltiot suljetaan automaattisesti unionin ulkopuolelle näiden valtioiden kansalaisten tahdosta riippumatta. Ajattelimmepa laajentumisen olosuhteista tänään mitä tahansa, mielestämme kaikilla asianosaisilla valtioilla on oltava asiassa valinnanvapaus.
Toisaalta, riippumatta neuvoston kädenväännöstä talousarviokysymyksessä Brokin mietinnön hyväksyminen merkitsisi palkinnon antamista 15 jäsenvaltiolle siitä, miten ne ovat käyneet laajentumisneuvotteluja ja saattaneet ne päätökseen. Tästä kenkä nimenomaan puristaakin. Mielestämme meidän on ennemmin tai myöhemmin muutettava nykyisen laajentumisprosessin perustavoitteita ja Euroopan yhdentymistä kokonaisuudessaan.
Olemme samaa mieltä Brokin kanssa siitä, että laajentuminen voi tarjota ?mahdollisuuden unionin lujittamiseen ja kehittämiseen ja entistä tiiviimpään Euroopan valtioiden ja kansojen liittoon?. Sen ansiosta erimielisyydet voidaan ratkaista yhteisissä toimielimissä käytävillä neuvotteluilla, mikä edistää rauhaa ja turvallisuutta Euroopassa. Laajentuminen on myös Brokin mukaan tapa ?varmistaa Euroopan kansalaisten vaikutusvalta? maailmanpolitiikassa. Tämän vuoksi tuemme laajentumista.
Pelkään kuitenkin pahoin, että tämä on vain toiveajattelua ja että Euroopan tulevaisuutta koskevat peruskysymykset sivuutetaan. Tämän vuoksi Brok on ilahtunut ?neuvottelujen yksimielisestä päättämisestä?. Meidän pitäisi pohtia, oliko neuvottelujen tulos todellakin yksimielinen. Yksimielisyyteen saatettiin päästä virallisissa kokouksissa, mutta entä asianomaisten valtioiden kansalaisten tunteet? Onko parlamentti unohtanut, miten torjuvasti ehdokasvaltiot suhtautuivat 15 jäsenvaltion maataloustukea koskevaan kantaan, saatavilla olevien määrärahojen selkeään riittämättömyyteen vuoteen 2006 asti ja ihmisten vapaan liikkuvuuden rajoittamiseen? Eikö parlamentilta ole koskaan pyydetty, että ehdokasvaltioita koskevassa liberaalissa yhteisön säännöstössä otettaisiin entistä paremmin huomioon niiden yhteiskunnalliset ongelmat, työllisyystilanne, niiden talouksien hauraus ja erityiset kansalliset kysymykset? Kullakin valtiolla on oma historiansa. Kööpenhaminan kriteereissä vaaditaan, että valtioiden on pystyttävä vastaamaan kilpailupaineisiin ja markkinavoimiin unionissa. Tämän vaatimuksen nojalla näitä valtioita on tosiasiassa pakotettu yksityistämään ja vaarantamaan monia teollisuudenaloja sekä vapauttamaan kauppaa, vaikka tämä onkin merkinnyt valtavan kauppavajeen syntymistä. Alhaisista palkoista on tullut suhteellinen etu kilpailukykyisillä markkinoilla. Markkinoita on siis laajennettu, mutta ei ihmisten oikeuksia. Mitä tapahtuukaan Euroopalle, jos sallimme laajentumisen 25 valtion unioniksi tapahtua tällä tavoin? Jos unionin kansalaiset eivät lisäksi luota Eurooppaan, miten oikein voimme toivoa, että Euroopalla olisi vaikutusvaltaa kansainvälisissä kysymyksissä?
Tosiasiassa tämän kokemuksen vuoksi meidän on käynnistettävä laaja julkinen keskustelu sekä jäsenvaltioissa että ehdokasvaltioissa. Koko yhteiskunnan, ei pelkästään hallitusten, on osallistuttava tähän keskusteluun. Meidän on pohdittava, miten haluamme Euroopan toimivan kansainvälisissä kysymyksissä, koska sen on pystyttävä vastaamaan Yhdysvaltojen järkkymättömyyteen ja yksipuoliseen sotaisaan toimintaan. Meidän on pohdittava, miten pystymme parhaiten siirtymään liberalismiin perustuvasta Euroopasta kohti todellisiin yhteiskunnallisiin arvoihin ja solidaarisuuteen perustuvaa Eurooppaa. Parlamentin on myös harkittava, miten voimme uudistaa toimielimiämme, jotta kansalaiset otetaan mukaan Euroopan suureen muutosprosessiin. Meidän olisi sisällytettävä nämä kysymykset vuotta 2004 koskevan toimintaohjelman pääkohtiin, joita ovat laajentuminen, uusi perustamissopimus ja Euroopan parlamentin vaalit. Meidän olisi kampanjoitava niiden puolesta kaikkialla Strasbourgista Varsovaan ja Helsingistä Nikosiaan!
Cohn-Bendit (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, meille on tänä aamuna kerrottu monesti, että teemme historiaa. Parlamentissa on kuitenkin paikalla vain harvoja jäseniä, ja siksi näyttää siltä, että teemme historiaa kaikessa hiljaisuudessa. Parvilla on enemmän ihmisiä kuin itse parlamentissa. Pidämme selvästikin näitä historiallisia hetkiä vaikeina, mutta se on jo toinen asia.
Toiseksi on sanottu olevan selvää, että parhaillaan käynnissä oleva ja kauan kaivattu Euroopan yhdentyminen on Itä-Euroopan kansojen totalitarismin vastaisen taistelun tulos samalla tavoin kuin sodan jälkeinen Eurooppa oli tulosta manteretta hallinneiden fasistihallintojen vastaisesta Euroopan kansojen taistelusta. Euroopan yhdentyminen perustui siksi meille läheisiin perustuslakia ja yhteiskunnan rakenneosia koskeviin käsitteisiin eli demokratiaan ja totalitarismin torjuntaan. En usko, että kukaan tässä parlamentissa vastustaa tätä ajatusta. Ryhmämme äänestää siksi yksimielisesti sen puolesta, että kaikki luettelossa olevat valtiot voisivat liittyä Euroopan unioniin.
Unioniin liittyvien Itä-Euroopan valtioiden yhteiskunnat ovat sekä kiehtovia että kärsimyksen repimiä. Nämä yhteiskunnat ovat sekä uudistusmielisiä että sopeutuvia. Ne odottavat, että Euroopan unioni on merkki uudenlaisesta elintavasta. Ne haluavat paremman tulevaisuuden. Ne toivovat myös osittain, että niiden demokratiat saavuttavat yhteiskuntien kaipaaman vakauden. Tämän vuoksi tämän parlamentin on mielestäni varauksetta äänestettävä liittymisen puolesta, jotta se osoittaa valtavan tukensa laajentumiselle.
Kysymys ei ole enää näin suoraviivainen, kun kyseessä on laajentumista koskeva valmiutemme. En voi täysin yhtyä komission jäsenen Verheugenin tätä asiaa koskeviin ehdotuksiin. Jotkut ryhmäni jäsenet äänestävät Brokin mietintöä vastaan, koska heidän mielestään emme ole valmiita tähän historialliseen haasteeseen. Emme ole pystyneet luomaan sitä syvempää unionia, jota laajentumisen onnistuminen edellyttää. Tästä on monia selkeitä esimerkkejä. Kyse ei ole vain maataloustuista vaan myös YMP:n uudistuksen epäonnistumisesta itsekkäiden kansallisten etujemme vuoksi. Emme ole onnistuneet luomaan sosiaalista Eurooppaa itsekkäiden kansallisten etujemme vuoksi. Rahapolitiikan lisäksi emme ole päässeet sovintoon myöskään sosiaalisista ja poliittisista kysymyksistä.
Tänä historiallisena päivänä on tärkeää kiteyttää tämänpäiväinen surrealistinen tilanteemme yhteen lauseeseen. Meidät on pakotettu niin sanoakseni ?institutionaalisen raiskauksen? jälkeen sopimaan historiallisesta kysymyksestä yhteisessä julistuksessa, jossa todetaan pohjimmiltaan, että ?tosiasiassa se ei ollut kovin vakavaa, eikä siitä aiheutunut mitään haittaa?. Tällä tavoin rakennamme huomisen Eurooppaa. Haluan korostaa, että kyse on tulevaisuudestamme, riippumatta niistä käänteistä, joita tässä päiviä kestäneessä kolmikantakeskustelussa on ollut. Tulevaisuutemme voidaan kiteyttää yhteen lauseeseen: haluammeko olla vallankumouksellisia vai konservatiiveja? Emme voi olla kumpiakin.
Tilanne on hyvin yksinkertainen. Jos haluamme säilyttää 15 jäsenvaltion Euroopan unionin ennallaan, laajentuminen aiheuttaa kriisin. Kohtaamme vakavia ongelmia, koska laajentunut unioni ei yksinkertaisesti toimi. Olisi sulaa hulluutta uskoa, että 25 jäsenen neuvosto pystyisi koskaan pääsemään yksimielisyyteen. Olisi sulaa hulluutta uskoa, että monimutkaisista asioista ja etenkään ulkopolitiikasta päästäisiin koskaan yksimielisyyteen. Brok selvittää mietinnössään, että transatlanttisia suhteita on vahvistettava. Olen tästä samaa mieltä, mutta vain sillä edellytyksellä, että näitä suhteita muutetaan täysin. Laajentunut Eurooppa on täysin erilainen kuin 1950-luvun Eurooppa. Laajentunut Eurooppa on itsenäinen ja autonominen elin, ja toivon, että se on siitä ylpeä. Tällaisen Euroopan on pystyttävä muuttamaan Yhdysvaltojen asennetta yhdessä avainkysymyksessä. Yhdysvaltalaisten on tajuttava, ettei Eurooppa ole liittolainen, joka ajattelematta ja väistämättä seuraa heidän johtoaan. Heidän on ymmärrettävä, että tuemme Yhdysvaltoja vain silloin, kun katsomme sen tarpeelliseksi. Heidän on käsitettävä, että kun Eurooppa sanoo ei, se myös tarkoittaa sitä. Tämä kohta ei sisälly Brokin mietintöön. Kuka tahansa Yhdysvalloissa käynyt tietää, että amerikkalaisten on vaikea ymmärtää tätä. Haluan siksi todeta seuraavaa: sen, joka äänestää tänään laajentumisen puolesta ja joka tukee laajentumisen tarvetta, on myös tuettava nykyisen Euroopan perusteellista uudistamista koskevaa sopimusta.

Pasqua (UEN).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, pahin on vältetty. Olemme osallistuneet tähän psykologiseen draamaan nyt jo monta päivää, itse asiassa useita viikkoja. Parlamentilla oli täysi oikeus vaatia niiden etuoikeuksien palauttamista, joita oli jonkin verran rajoitettu. Olen kuitenkin samaan aikaan tyytyväinen siihen, että terve järki voitti. Jos emme olisi pystyneet ratkaisemaan tänä päivänä tekemäämme päätökseen liittyviä ongelmia, se olisi ollut todella noloa koko Euroopan unionille. Unioniin liittymistä haluavat valtiot olisivat jälleen kerran tunteneet, että ne torjutaan ja eristetään.
Ryhmäni on kannattanut meille tänä aamuna esitettyä ehdotusta. Lähes kaikki jäsenet äänestävät sen puolesta. Vain yksi jäsen pidättäytyy äänestyksestä. Olemme täysin tietoisia ääniemme vaikutuksista. Haluamme äänestyksellä toisaalta parantaa vanhan Euroopan haavat, jotka ovat seurausta sodan järkyttävistä vaikutuksista, kuten aikaisemmin todettiin. Toisaalta haluamme myös oikaista vanhan vääryyden. Nämä ehdokasvaltiot, jotka joutuivat Jaltan konferenssin jälkeen rautaesiripun toiselle puolelle, menettivät sekä itsenäisyytensä että kulttuuri-identiteettinsä. Nyt ne ovat saaneet ne viimeinkin takaisin.
Kuten aikaisemmin parlamentissa totesin, kuulun niiden joukkoon, joiden mielestä meidän olisi Berliinin muurin kaatumisen hetkellä pitänyt osoittaa olevamme iloisia tästä tapahtumasta avaamalla välittömästi ovemme Itä-Euroopan valtioille. Olen pahoillani, että näin ei käynyt, sillä se olisi ollut perinteidemme mukaista. Pelkäsin, että joudumme loputtomien byrokraattisten keskustelujen kierteeseen. Onneksi ne on nyt saatu päätökseen. Olemme siten päätyneet tekemään tänä päivänä päätöksen, jonka ansiosta voimme parantaa vanhat haavat.
Kuten juuri äsken totesin, ehdokasvaltioiden kansat menettivät kulttuuri-identiteettinsä entisten hallitusjärjestelmien aikana. Olemme iloisia, että nämä identiteetit on nyt palautettu ja että ne muuttavat Euroopan unionia merkittävästi uusien jäsenvaltioiden liittyessä unioniin. En ole varma siitä, käsittävätkö kaikki tämän vaikutukset. Mielestäni tämä askel edistää vapautta ja valtioiden välistä yhteistyötä, mutta liittovaltion ajatuksen kannatus sen sijaan heikkenee. Olen iloinen tästä tulevaisuudennäkymästä. Haluan huomauttaa, että jos jostakin syystä emme olisi pystyneet ratkaisemaan viimeisissä kiivaissa keskusteluissa esille nousseita ongelmia, olisimme joutuneet julkisen pilkan kohteeksi.
Meidän on tämän vuoksi oltava tyytyväisiä lopultakin saavuttamaamme myönteiseen ratkaisuun, vaikkei se kaikkia täysin tyydytäkään. Parlamentilla on muita tilaisuuksia puolustaa etuoikeuksiaan. Joka tapauksessa se, mitä oli tehtävä, on tehty. Eurooppa yhdistyy. Mielestämme tässä on kyse Euroopan jälleenyhdistymisestä, ei laajentumisesta. Ne, jotka kohta liittyvät meihin, ovat meidän laillamme Euroopan kansalaisia. Heitä ei olisi koskaan pitänyt erottaa meistä, ja olemme iloisia, että voimme jälleen olla yhdessä.

Speroni (NI).
Arvoisa puhemies, haluan huomauttaa, että Euroopan unionin perustamissopimuksessa määrätty ensimmäinen tavoite on talouskehityksen edistäminen. Toivon, ettei kukaan unohda tätä uusien valtioiden liittyessä unioniin. Vielä toinen asia: näiden uusien valtioiden joukkoon kuuluu Kypros. Ulkomaiset sotajoukot ovat vallanneet osan Kyproksesta. Niin kauan kuin Kypros on itsenäinen valtio, tämä on Kyproksen tasavallan oma asia, mutta kun Kypros liittyy Euroopan unioniin, turkkilaiset sotajoukot hallitsevat osaa unionistamme, mitä en voi hyväksyä.

Schröder, Jürgen (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen Verheugen, jos, kuten toivon, hyvin suuri enemmistö Euroopan parlamentista äänestää tänään T?ekin Euroopan unioniin liittymisen puolesta, yksittäisten jäsenten päätöstä koskevat motiivit saattavat hieman vaihdella. Heidän motiivinsa yhtyvät kuitenkin yhdessä kohdassa eli siinä, että haluamme äänellämme tarttua tilaisuuteen, joka on historiallinen tilaisuus!
Olen täysin tietoinen siitä, että termiä ?historiallinen? on käytettävä varoen. Joissakin tilanteissa on kuitenkin virhe sivuuttaa tapahtumien todellinen ulottuvuus, ja meillä on tänään edessämme tällainen tilanne, jolla on historiallisia vaikutuksia. T?ekistä vastaavana esittelijänä minulla ei ole mitään syytä riemuun, saati sitten euforiaan. Joidenkin t?ekkiläisten poliitikkojen monet aikaisemmat ala-arvoiset julkilausumat, jotka on annettu erilaisia vaalikampanjoita silmällä pitäen, ovat olleet tähän aivan liian turhauttavia. Meidän pitäisi kuitenkin varoa estämästä Euroopan sydämessä elävää T?ekin kansaa liittymästä Euroopan unioniin pelkästään siksi, että jotkut onnenonkijat, joiden nimet luultavasti on lähes unohdettu kymmenen vuoden kuluttua, ovat syyllistyneet kielellisiin kömmähdyksiin. Meille on jäänyt sellainen kuva, että ongelmana eivät niinkään ole pienet ja suuret onnenonkijat vaan kysymys presidentin määräysten, jotka tunnemme nimellä Bene?in määräykset, soveltamisen mahdollisesta jatkumisesta.
Tältä osin t?ekkiläiset ovat sitoutuneet täyttämään Kööpenhaminan kriteerit, joiden mukaan vähemmistöjen syrjintä on kielletty. Jos joku kuitenkin loukkaa näitä kriteerejä T?ekissä Euroopan unioniin liittymisen jälkeen, EU voi ja aikoo toteuttaa oikeudellisena yhteisönä asianmukaiset toimet.
Se, etteivät T?ekin hallitus tai parlamentti ole kumpikaan reagoineet parlamenttimme päätöslauselmiin, on pettymys ja valitettava asia, kuten ryhmämme puheenjohtaja on jo tehnyt selväksi. Presidentti Vaclav Klausin poliittista elettä ei kuitenkaan pidä vähätellä. On rohkaiseva merkki, että pari viikkoa sitten maaliskuussa vuosipäivänä, jolloin Saksa valloitti Böömin ja Määrin, T?ekin korkein edustaja pahoitteli sudeettisaksalaisten karkottamista. Se on askel oikeaan suuntaan, ja toivomme monien muiden seuraavan sitä.
Joka tapauksessa meidän on yhä suhtauduttava toisiimme kärsivällisesti, koska historian hyväkymistä on vaikea saada sopimaan aikaraameihin. Kenenkään ei pidä ajatella, että vain t?ekkiläisillä on ongelmia menneisyytensä kanssa; tätä ilmiötä ei tavata vain kaikissa entisissä itäblokin maissa, vaan myös jopa Euroopan unionin pitkäaikaisilla jäsenvaltioilla on joskus ongelmia menneisyytensä kanssa.
Puhuttaessa menneisyydestä meidän pitäisi suhtautua varovasti yhteen asiaan. Vastustamme oikeutetusti kollektiivisia tuomitsemisia, mutta eivätkö ne, jotka eivät halua t?ekkiläisiä EU:hun vain muutaman t?ekkiläisen järjettömän käyttäytymisen vuoksi, toimi melkein samalla tavoin? Joku on jo huomauttanut tänään, ettemme hyväksy jäseniksi puolueita ja ryhmiä, vaan ihmisiä ja kansakuntia. Tässä tapauksessa hyväksymme t?ekkiläiset, ja sen, että he integroituvat Euroopan unioniin, on oltava avain uuden oikeuskulttuurin, Euroopan unionin oikeuskulttuurin, kehittämiseen myös tässä valtiossa.
Jos t?ekkiläiset jäävät ulkopuolelle, emme ole saavuttaneet yhtään mitään. Ensinnäkin jos etenkin T?ekin nuorempi sukupolvi pystyy liikkumaan ja kehittymään laajemmassa demokraattisessa ympäristössä, ne haavat, jotka ovat vielä epäilemättä avoimia kummallakin puolella, sulkeutuvat ja toivottavasti jonain päivänä paranevat kokonaan. Nykyisen T?ekin kansalaisille, joita ei voida pitää henkilökohtaisesti vastuussa siitä, mitä tapahtui ennen heidän syntymäänsä, olisi ja on annettava mahdollisuus osallistua eurooppalaiseen arvojen yhteisöön samoin oikeuksin ja samoin velvollisuuksin.
Meillä on tänään edessämme tämän lainsäädäntökauden tärkein äänestys. Meidän on oltava tietoisia äänestyksen historiallisista vaikutuksista. Tarttukaamme tähän tilaisuuteen ja äänestäkäämme suurella enemmistöllä T?ekin liittymisen puolesta. Saksilaisena parlamentin jäsenenä haluan sanoa naapureilleni: ?Drazí p?átelé, vítáme Vás srde?n?.?
Gahler (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minulla on Viron esittelijänä ilo suositella, että parlamentti äänestäisi tänään Viron Euroopan unioniin liittymisen puolesta. Kuka tahansa, jolla on ollut tavallani etuoikeus vierailla tässä maassa säännöllisesti eri tilanteissa kymmenien vuosien ajan, voi nähdä, miten paljon Viro on edistynyt itsenäistymisensä jälkeen. Kun otetaan huomioon, millaisten lisäongelmien kanssa Viron on täytynyt kamppailla verrattuna muihin Keski-Euroopan entisiin kommunistimaihin Baltian alueen ulkopuolella, on lähes ihme, että Viro oli liittymisneuvottelujen käynnistyessä ensimmäisessä ryhmässä.
Maa aloitti uudistukset kaksi vuotta myöhässä. Koska se oli Neuvostoliiton entinen osa, sen oli aloitettava lähes tyhjästä luomalla kansalliset hallitusrakenteet. Sen oli sopeutettava venäläiset, jotka olivat asettuneet maahan vuosikymmeniä sitten, ja korjattava Neuvostoliiton sotavoimien perinnöksi jättämät valtavat ympäristövahingot. Monista hallitusvaihdoksista huolimatta Viron uudistusmallissa on aina noudatettu samaa linjaa yksityistämisessä, rahapolitiikassa, verojärjestelmää koskevissa kysymyksissä ja muilla aloilla. Virolaiset sanoivat varauksettomasti ?kyllä? teknisen muutoksen tarjoamille mahdollisuuksille. Sitä tahtoa, jolla ihmiset ovat yksityissektorilla, taloudessa ja hallinnossa hyödyntäneet nykytekniikan tarjoamia mahdollisuuksia, voidaan kuvata esimerkilliseksi verrattuna Euroopan muihin osiin. Mitä muutakaan voi pieni, vain vähän luonnonvaroja omaava maa tehdä kuin luoda jotakin yhdistämällä aivot ja tekniikan? Viron viennin rakenne osoittaa, että virolaiset ovat nyt menestyksekkäästi saavuttaneet tämän huipputekniikan lisäarvon.
Korruption torjunta on onnistunut paremmin kuin muissa alueen valtioissa. Komissio toteaa vuoden 2002 määräaikaiskertomuksessaan, että ?korruptio näyttää yleensä olevan Virossa suhteellisen rajallinen ongelma?. Tosiasiassa se, ettei Virossa ja muissa Baltian maissa ole esiintynyt mitään etnisiä jännitteitä huolimatta suuresta venäjänkielisestä vähemmistöstä ja Neuvostoliiton murheellisesta roolista Viron historiassa, on Viron hallitusten maltillisen politiikan ansiota sekä sen ansiota, että virolaiset ovat suostuneet noudattamaan eurooppalaisten kumppaniensa ehdotuksia matkalla EU:hun.
Haluan vielä sanoa suoraan Viron kansalaisille muutaman sanan 14. syyskuuta pidettävästä kansanäänestyksestä. Jos epäröitte vielä äänestää Viron liittymisen puolesta, pyydän teitä harkitsemaan, pystyykö Viron kokoinen ja tässä maantieteellisessä kolkassa sijaitseva valtio pärjäämään yksin nykypäivän maailmassa. Kaikki tähänastiset kokemukset ovat osoittaneet, että loppujen lopuksi kaikki asianosaiset ovat hyötyneet kaikista laajentumisista materiaalisesta näkökulmasta katsottuna. Tämä merkitsee sitä, että myös Viro kehittyy paremmin EU:n jäsenenä.
Olen myös Liettuan varjoesittelijä. Myös tämän maan osalta yhdyn kanssaesittelijäni näkemykseen, jossa suositellaan liittymistä. Liettuan uudistusprosessi ei ollut aivan yhtä johdonmukainen tai ripeä kuin Viron etenkään 1990-luvun ensimmäisellä puoliskolla, mutta minuun on tehnyt vaikutuksen se vauhti, jolla Liettua on kuronut etumatkaa kiinni etenkin vuodesta 1996. Kuten kaikissa valtioissa, kaikilla aloilla, joita yhteisön säännöstö koskee, oli Liettuassa työskenneltävä ankarasti. Yksi erityinen ongelma, joka tuli esiin keskusteluissa sekä EU:n että omien kansalaisten kanssa, oli Ignalinan ydinvoimalan sulkemista koskevan suunnitelman laatiminen ja maksaminen sekä tulevaisuuden antaminen Visaginasin kaupungissa ja sen lähistöllä eläville ihmisille. Mielestäni olemme löytäneet oikean tavan edetä tässä asiassa.
Meidän ei pidä jättää Liettuaa yksin selviytymään vaatimuksesta, joka koskee yhteensopivuutta Schengenin sopimuksen kanssa, jotta löydettäisiin tyydyttävä ratkaisu Kaliningradiin ja Kaliningradista (entinen Königsberg) suuntautuvaan kauttakulkuliikenteeseen. En ole tyytyväinen asioiden nykyiseen kulkuun. Se, mistä varoitin toistuvasti, on toteutunut. Matkustajat ovat joutuneet käytännössä kohtaamaan ongelmia, byrokratia on lisääntynyt, ja jännitteet ovat kasvamassa Venäjän suhteiden osalta. Tämä ei ole kummankaan osapuolen etujen mukaista. Koska Valko-Venäjä on Liettuan itänaapuri, tämä aiheuttaa vielä lisää epävarmuutta järjestelmän toimivuudesta.
Huolimatta kaikista ratkaisemattomista ongelmista kirjoitamme tänään Euroopan historiaa. Olen samaa mieltä monien parlamentin kollegojeni kanssa siitä, että äänestys kymmenen valtion liittymisestä on tämän lainsäädäntökauden tärkein äänestys. Olen iloinen siitä, että voin edistää äänelläni pysyvästi Euroopan historian rattaan kääntymistä huomattavasti eteenpäin. Haluan sanoa niille, joiden mielestä olisi äänestettävä liittymistä vastaan: historia ajaa teidän ohitsenne ja osoittaa, miten vääriä uskotellut ja nykyiset motiivinne ovat. Teillä on vielä tilaisuus päättää suurempaa Eurooppaa koskevasta yhteisestä tulevaisuudesta menettämättä kasvojanne. Toivotan Viron, Liettuan ja muut valtiot lämpimästi tervetulleiksi Euroopan unioniin: ?Köike head, Eesti ja tere tulemast Europa Liitu? ja ?Viso kogerauso Lietuva ir sveiki atvike I Europas Sajunga!?
Poos (PSE)
Arvoisa puhemies, Kyproksen EU:hun liittymistä koskevan mietinnön esittelijänä minulla on ilo ja kunnia pyytää kollegojani antamaan puoltavan lausuntonsa perustamissopimuksen 49 artiklan mukaisesti.
Koska tämä on viimeinen puheeni esittelijänä, kiitän kollegojani ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa ja parlamentaarisessa sekavaliokunnassa vuosien mittaan saamastani merkittävästä tuesta. Kiitän myös komissiota, erityisesti komission jäsentä Verheugenia, Maureria ja Van Der Meeriä sekä Kyproksen tasavallan hallitusta ja sen suurlähettilästä Theophiloua, jotka ovat pitäneet meidät erittäin hyvin ajan tasalla tiedottamalla meille neuvottelujen etenemisestä määräajoin.
Olemme kaikki pahoillamme siitä, ettei YK:n pääsihteerin esittelemä suunnitelma Kyproksen tilanteen kokonaisvaltaiseksi ratkaisuksi johtanut tuloksiin. Uudelleen yhdistettyä saarta varten ehdotettu perustuslaillinen säännöstö oli nykyaikaisen demokraattisen liittovaltion mallin mukainen, ja siinä kunnioitettiin kaikin tavoin saaren kummankin osan kulttuurista identiteettiä ja autonomiaa. Lisäksi se tarjosi kummallekin saariyhteisölle aseman Euroopassa. Ne, jotka hylkäsivät kokonaisvaltaista ratkaisua koskevan suunnitelman sen vuoksi, että kannattavat edelleen kahden erillisen valtion olemassaoloa, kantavat raskaan historiallisen vastuun. Kuten Kofi Annan kirjoitti turvallisuusneuvostolle osoittamassaan 1. huhtikuuta 2003 päivätyssä raportissa, kyproksenturkkilaisten johtaja Denktash toivoo edelleen tapahtuneista perustavanlaatuisista muutoksista huolimatta, että ?kentällä vallitseva tilanne? vahvistetaan lainsäädännössä.
Lain mukaan Kypros ei kuitenkaan sisällä kahta erillisvaltiota. Turvallisuusneuvoston päätöslauselman 541 (1983) mukaan Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan julistus on juridisesti pätemätön, ja päätöslauselmassa kaikkia jäsenvaltioita kehotetaan olemaan tunnustamatta mitään muuta Kyproksen valtiota kuin Kyproksen tasavalta. Liittymissopimuksen allekirjoittamisen ja ratifioinnin jälkeen koko Kyproksen saaresta tulee tämän vuoksi juridisesti osa Euroopan unionia. Turkin miehityksen aikana kuitenkin ainoastaan saaren pohjoisosa kuuluu Euroopan unionin lainkäyttövallan piiriin, ja yhteisön lainsäädäntöä voidaan soveltaa ainoastaan saaren pohjoisosassa. Tämän vuoksi liittymissopimus sisältää oikeuttamislausekkeen, jolla neuvosto valtuutetaan komission ehdotuksesta neuvottelemaan tarvittavista järjestelyistä yhteisön säännöstön täytäntöön panemiseksi saaren pohjoisosassa, kun yhdistymisen esteet ovat väistyneet.
YK:n pääsihteerin rauhansuunnitelman käsittely on yhä kesken. Asianomaisia osapuolia - kyproksenkreikkalaisia, kyproksenturkkilaisia ja erityisesti Turkkia - pyritään kannustamaan monin tavoin toistaiseksi ylipääsemättömiltä vaikuttavien monilukuisten esteiden vuoksi. Euroopan unioni on valmistautunut toivottamaan yhdistyneen Kyproksen tervetulleeksi milloin tahansa, edellyttäen, että sitä koskevat säännöt ovat kansainvälisen oikeuden ja periaatteidemme mukaisia.
Tällä välin Euroopan unionin olisi oltava ylpeä siitä, että se on avannut ovensa tälle kiistattomasti eurooppalaiselle maalle, jonka kulttuurinen ja taloudellinen panos on vastaansanomaton ja jonka merkitys kasvaa merkittävästi entisestään, kun Lähi-idässä saavutetaan kestävä rauha. Odotamme myös Kyproksen politiikan saavan täysin uudenlaisen sysäyksen, ja odotamme siltä aktiivista poliittista yhteistyötä. Lopuksi mainittakoon, että Kypros kieltäytyi Irakin kysymyksen yhteydessä myöntämästä pääsyä alueelleen sotilastarkoituksessa ja ilmoitti haluavansa asettua täysin EU:n toimielinten hyväksymien yhteisten kantojen puolelle. Esittelijänä pidän tätä esimerkillisenä toimintatapana, ja suosittelen sitä kaikille nykyisille ja tuleville jäsenvaltioille.
Schroedter (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, voin ilokseni kertoa tänään, että Latvia täyttää Euroopan unionin jäsenyysvaatimukset, mikä on osoitus siitä, että menestyksekäs prosessi on saatettu päätökseen. Kunnia siitä ei kuulu kuitenkaan minulle, vaan kollegoillemme Latvian parlamentissa, Latvian hallitukselle, Latvian hallintohenkilöstölle ja sen kansalle. Onnitelkaamme heitä tästä lainsäädännön mukauttamiseksi ja EU:n jäsenyyden valmistelemiseksi tehdystä mittavasta urakasta. Minulla on ollut kunnia osallistua tähän menestykseen ja tukea prosessia jonkin matkaa henkisesti. Tämän vuoksi käytän tilaisuuden hyväkseni kiittääkseni kollegoitani Saeimassa, hallituksen edustajia, viranomaisia ja Riian, Liepajan ja Letgalen asukkaita. Heidän lisäkseen voisin mainita myös monia muita, jotka käyttivät aikaansa keskustellakseen kanssani parhaasta tavasta ohjata tätä liittymisprosessia. Nämä henkilöt joutuivat osallistumaan ja selviytyivät kunnialla hankalasta järjestelyprosessista voimatta vedota saavutettuihin oikeuksiin. Kaikki asetettiin kyseenalaiseksi; kaikki tutkittiin ja tarkastettiin EU:hun liittymistä silmällä pitäen.
Suosittelen siis, että äänestätte Latvian EU:hun liittymisen puolesta. Se, mikä pätee muihin ehdokasvaltioihin, pätee myös Latviaan. Myös tältä osin on esitetty arvosteluja siitä, että eräiden tärkeiden asioiden hiominen on vielä kesken. Tarkoitan tarvetta lujittaa erityisesti paikallishallintoa, jotta se voi suoriutua tehtävistään yhteisön säännöstön voimaan saattamiseksi. Oikeusjärjestelmän toimintaa on parannettava edelleen. Lisäksi ohjelmaan, jonka avulla venäjänkielinen väestö pyritään integroimaan, olisi suhtauduttava innokkaammin, ja kansalaisuuden saamista olisi helpotettava. Latvian kulttuuri, kieli ja uudistushalu merkitsevät meille kuitenkin niin paljon, että pidämme Latvian liittymistä EU:hun erittäin suotavana.
Yhdyn tässäkin asiassa eräiden edellisten puhujien näkemykseen siitä, että tämän laajentumisen ongelmat ovat meissä itsessämme. Tarkastelkaamme itseämme, Euroopan unionia. Mihin institutionaalista uudistusta ja maatalouspolitiikan uudistusta koskeva innostus on kadonnut? Mihin on kadonnut rohkeus uudistaa rakennerahastoja? Missä on rohkeus, jolla kerrotaan yleisölle, että meidän on lakattava suojelemasta saavutettuja etujamme, mikäli haluamme luoda menestyvän unionin? Missä on rehellisyys, jota tarvitaan sen myöntämiseen, että uudistukset saattavat tehdä kipeää? Meidän kaikkien kahdenkymmenen viiden maan on etsittävä uusia tapoja yhdessä, ja olen vakuuttunut siitä, ettei Latvia ole jarruttava osapuoli, vaan että syy on meissä. Emme saa syyttää Latviaa ja sen väestöä pelkästään sen vuoksi, että EU on liian veltto antaakseen muodon tälle historialliselle prosessille, koska Latvialla on uudistushalua, mutta meillä ei ole. Tämän vuoksi meidän on huolehdittava myös omasta valmiudestamme tehdä muutoksia, ja olen vakuuttunut siitä, että Latvian kokemukset, into ja rohkeus voivat auttaa meitä tässä asiassa. Jos Latviasta tulee Euroopan unionin jäsen, jos sen innokkaasta ja nuorekkaasta väestöstä tulee osa Euroopan unionia, siitä tulee myös osa Euroopan unionin uudistusvoimaa. Olen erittäin optimistinen tämän asian suhteen.
Lopuksi esitän teille hyvin henkilökohtaisen näkemykseni siitä, että eräs tärkeä toive on toteutumassa. Ystävämme T?ekin tasavalta, Puola ja Unkari, jotka antoivat meille muutokseen tarvittavan rohkeuden Saksan demokraattisen tasavallan aikana, voivat liittyä meihin ja auttaa meitä antamaan Euroopalle uuden muodon. Saksan yhdistyminen on osittain heidän ansiotaan. Älkäämme unohtako sitä. Toivon, että erityisesti ne kollegani, jotka aikovat äänestää T?ekin tasavallan liittymistä vastaan, ottavat tämän huomioon. Olemme hyvin suuressa kiitollisuudenvelassa naapurimaillemme.
Souladakis (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät komission jäsenet, hyvät kollegat. Kiitän aivan ensiksi niitä ystäviäni ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa, jotka nimittivät minut esittelijäksi Liettuan kysymyksessä ja antoivat minulle siten tilaisuuden osallistua tämänpäiväiseen erittäin kiinnostavaan ja tärkeään keskusteluun Euroopan parlamentissa. Kiitän myös esittelijä Gahleria, joka esitti hetki sitten myös monia Liettuaa koskevia näkemyksiä; en tosin ollut kuulemassa niitä.
Hyvät kollegat, Liettualla on muiden EU:hun liittyvien valtioiden tavoin sen muuhun Eurooppaan yhdistävä kulttuuritausta ja menneisyys konflikteineen. Me kaikki olemme päättäneet vuorollamme muuttaa tapahtumien kulkua ja antaa yhteisten arvojen ja periaatteiden yhdistää kaikki Euroopan kansat. Liettualla on omat ongelmansa. Nyt ei ole kuitenkaan oikea aika keskustella siitä, kuinka paljon Kaliningradin, Ignalinan tai jonkin muun vastaavan ongelman ratkaisemisessa on edistytty. Meidän on keskityttävä niihin poliittisiin kiintopisteisiin, jotka aiomme omaksua. Olemme yksimielisiä siitä, että olemme rakentamassa Eurooppaa, jolla on arvojen, kulttuurin, historian ja yhteisen seikkailun lisäksi myös valoisa tulevaisuus. Jos kysymme Euroopan kansoilta nykytilanteessa, mitä he odottavat meiltä ja millaisia poliittisia ilmauksia he odottavat Euroopan johtajilta, he mainitsevat rauhan, demokratian, kasvun, sosiaalisen oikeudenmukaisuuden ja vapauden. Juuri näihin arvoihin meidän on vastattava. Toistan, että Liettua kohtaa mutkia matkalla, kuten me kaikki. Tämän päivän Liettualla on kuitenkin toivoa ja näkemystä. Odotamme hyvin kiinnostuneina, mitä tulevaisuus tuo tullessaan.
Kreikkalaisena olen hyvin tietoinen siitä, että Euroopan historiallinen nimi, jota me kaikki käytämme, on alun perin kreikkalainen ja viittaa kulttuuriin ja sivistykseen. Europa oli Zeuksen puoliso ja Minosin, Sarpedonin ja Rhadamanthysin äiti. Mikäli historian kulkua tutkitaan yhdessä sen mytologisten näkökohtien kanssa, huomataan, että se kuvaa keskisen ja itäisen Välimeren vyöhykkeen kansojen ja kansalaisten välisiä kulttuurisia, taloudellisia ja muita vastaavia yhteyksiä yleensä. Kulttuuri- ja laatuelementti on ollut aina läsnä.
Hyvät kollegat, juuri alkuperäni vuoksi haluan kertoa, kuinka tärkeänä pidän sitä, että Kypros liittyy EU:hun yhtä aikaa Liettuan ja muiden maiden kanssa. Kiitän erityisesti esittelijä Poosia ja kaikkia Euroopan unionin toimielimiä erinomaisesta työstä tämän vakavan aiheen käsittelemiseksi ja mahdollisimman hyvän lopputuloksen saavuttamiseksi. Kypros on Afroditen saari, nykyrunoilijan mukaan kullanarvoinen mereen heitetty vihreä lehti.
Hyvät kollegat, meidän on oltava tänään sekä vakavia että optimistisia. Meidän on jätettävä taaksemme kaikki, mistä olemme keskustelleet ja mistä olemme mahdollisesti valittaneet ja ymmärrettävä, että määrittelemme uutta ajattelutapaa. Muodostamme yhdessä Euroopan. Ei ole uutta ja vanhaa Eurooppaa. Olemme Eurooppa, jonka olemme rakentaneet, ihmisen paras lahja ihmiskunnalle. Lisäksi lausun muutaman sanan puheenjohtajavaltiolle Kreikalle. Koska olemme kaikki yksimielisiä siitä, että sivistys on se tekijä, joka yhdistää meidät eurooppalaiset toisiimme, miten hyvä idea olisikaan kääntää kaksi tärkeää kertomusta - "Tomb of Pericles" ja "Oath of Alexander the Great" - kaikille Euroopan unionin kielille uudet kielet mukaan luettuina. Nämä kaksi tärkeää tekstiä ilmentäisivät siten periaatteitamme, arvojamme ja sivistystämme.
Lopuksi haluan toivottaa Liettuan, Kyproksen ja Maltan tervetulleiksi. Toivotan tervetulleiksi kaikki Euroopan unioniin tänä vuonna tai myöhemmin vuonna 2007 liittyvät maat samoin kuin kaikki ne, jotka hyväksyvät meille kaikille yhteiset periaatteet ja arvot.

Queiró (UEN)
Arvoisa puhemies, Unkari on eräs niistä maista, jotka ovat toimineet esimerkillisesti täyttääkseen Euroopan unionin liittymisvaatimukset. Esittelijänä olen pyrkinyt kuvaamaan Unkarin kehitystä ja nykytilannetta parlamentille objektiivisesti. Nyt on Euroopan parlamentin vuoro ilmoittaa virallinen kantansa näiden maiden jäsenyyteen Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja parlamentin työjärjestyksen mukaisesti. Keski- ja Itä-Euroopan valtiot ja kansat toivovat unionilta identiteettinsä ja itsenäisyytensä, yhteisen turvallisuutensa ja taloudellisen hyvinvointinsa kunnioittamista heitä lähes neljän vuosikymmenen alistaneiden kommunististen diktatuurien jälkeen, joissa näitä tarpeita ei kunnioitettu.
Tämän vuoksi on hyvin tärkeää, ettemme tuota näille kansoille pettymystä. Ehkä juuri tämän vuoksi esittelijä Elmar Brok toteaa laajentumispäätelmiä koskevan mietintönsä eräässä kohdassa, että liittyminen ei ole päämäärä sinänsä, vaan lähtöviiva uusille ponnisteluille. Näin todellakin on, mutta edistysaskel, jonka olemme nyt ottamassa, on joka tapauksessa poliittisesti erittäin merkittävä historiallinen virstanpylväs niiden väistämättömien vaikutusten vuoksi, joita sillä on sekä laajentuneeseen unioniin että koko Eurooppaan ja jotka alkavat Euroopan koon vuoksi kuohuttaa unionia.
Tämän vuoksi on odotettavissa, että kahden maailman, joiden kehitystasot ovat valitettavasti olleet viime vuosikymmeninä hyvin erilaisia, yhdistämisen haaste herättää kysymyksiä ja pelkoja. Erityisesti tänä Irakin kriisistä aiheutuneen epävarmuuden aikana ja nyt, kun luottamus kykyihimme on heikentymässä, on kuitenkin korostettava, että kymmenen uuden valtion liittyminen EU:hun on varma osoitus Euroopan elinvoimasta ja osoittaa selvästi sen poliittisen tahdon vastata myönteisesti ja demokraattisesti historian sille asettamiin haasteisiin.
Arvoisa puhemies, Unkari jätti Euroopan unioniin liittymistä koskevan hakemuksensa 31. maaliskuuta 1994. Liittymisneuvottelut aloitettiin neljä vuotta myöhemmin maaliskuussa 1998. Unkari on ollut alusta alkaen eräs niistä ehdokasvaltioista, joissa erityisesti sisämarkkinoiden vaatimusten noudattamisessa on edistytty hienosti, ja tämä on osaltaan edistänyt neuvottelujen juohevaa etenemistä. Siitä huolimatta, että julkisen sektorin alijäämä on edelleen huomattava, Unkarin talouskasvu on yksi Euroopan nopeimmista, ja kymmenen vuoden aikavälillä mitattuna sen inflaatio on yksi Euroopan matalimmista. Lisäksi sen työttömyysluvut ovat melko matalia. Unkari on näin ollen eräs alueen suorituskykyisimmistä talouksista.
Lisäksi Unkari on yksi niistä ehdokasvaltioista, jotka ovat houkutelleet eniten suoria ulkomaisia investointeja, ja sen bruttokansantuote on lähes 13 prosenttia kaikkien kahdentoista ehdokasvaltion BKTL:n kokonaismäärästä. Tämä poikkeuksellinen taloudellinen suorituskyky oli epäilemättä Unkarin eduksi liittymisneuvotteluissa, erityisesti, jos otamme huomioon, kuinka nopeasti Unkari on mukautunut markkinataloudelle soveltuviin mekanismeihin 40 vuoden suunnitelmatalouden jälkeen, sekä sen sosiaalisen hinnan, jonka Unkari on joutunut kaikkien muiden hyvin heikossa asemassa olevien tavoin maksamaan tästä prosessista.
Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että sopimukseen olisi päästy helposti kaikkien neuvottelukohtien osalta. Esimerkiksi arkaluontoisten kilpailu- tai kulttuuri- ja audiovisuaalipolitiikan sekä jopa talousarvio- ja varainhoitokysymysten osalta sekä komissiolta että Unkarin viranomaisilta on vaadittu jatkuvaa määrätietoisuutta vaikeuksien voittamiseksi. Neuvotteluja koskevien teknisten näkökohtien lisäksi haluan kuitenkin muistuttaa eräistä tosiseikoista, jotka kuvaavat Unkarin sosiaalipoliittista tilannetta näiden neuvottelujen aikana.
Viime vuosina hyväksytyissä päätöslauselmissa parlamentti on asettanut etusijalle joukon suosituksia, joissa kannustetaan erityisesti seuraavien alojen uudistusten toteuttamista: romaniväestön integroiminen, työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun edistäminen, lahjonnan ja järjestäytyneen rikollisuuden torjunta, riippumattoman oikeuslaitoksen lujittaminen, alueellisten erojen vähentäminen aiempaa määrätietoisemmin ja erityisesti julkisia tarjouskilpailuja koskevien sääntöjen ankara noudattaminen.
Olemme korostaneet tarvetta luoda tehokas institutionaalinen ja hallinnollinen kehys rakenne- ja koheesiorahastoja koskevaa ohjelmasuunnittelua ja niiden täytäntöönpanoa varten. Näillä aloilla on kiistatta edistytty, ja Unkarin viranomaisten panos on ollut merkittävä ja on sellainen varmasti myös tulevaisuudessa. Arvoisa puhemies, olemme kuunnelleet useita Unkarin poliittisia johtajia, jotka julistavat, että Unkarin yhdentymiskehitys on määrätietoista ja että Unkari haluaa Euroopan unionin olevan voimakas ja yhtenäinen ja että kansallista identiteettiä ja kulttuureja on suojeltava. Nämä johtajat uskovat voivansa saavuttaa tavoitteensa paremmin Euroopan unionissa kuin jos joutuisivat selviämään yksinään globalisaation suotuisista ja epäsuotuisista vaikutuksista.
Tämä on ratkaisevan tärkeä kysymys, joka on esitetty Unkarin kansalle. Unkarin kansa esittää näkemyksensä kansanäänestyksessä muutaman päivän kuluttua. Hyvät kollegat, kuten aina, kansa on suvereeni ja määrittää omat lakinsa, joita meidän on kunnioitettava kaikilta osin. Olen varma, että Unkari, joka on yksi Euroopan vanhimmista valtioista, löytää uudelleen sille aina kuuluneen paikkansa Euroopassa tullessaan Euroopan unionin jäseneksi 1. toukokuuta 2004. Hyvät kollegat, tämän vuoksi ja koska olen Unkarin esittelijä Euroopan parlamentissa, minulla on ilo ja kunnia pyytää teitä tukemaan tätä hakemusta. Se on vuosien ponnistelujen ja työn tulosta, ja se tarjoaa meille näkymän uudesta Euroopasta.
Stenzel (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvä komission jäsen, hyvät kollegat. Osoitan sanani erityisesti myös niille ehdokasvaltioiden ystävillemme, joita tämänpäiväinen päätöksentekomme kiinnostaa. Olen osallistunut laajentumisprosessin suunnitteluun siitä lähtien, kun minusta tuli Euroopan parlamentin jäsen. Olen osallistunut sen suunnitteluun hyvin monissa eri ominaisuuksissa - EU:n ja Puolan välisen parlamentaarisen sekavaliokunnan puheenjohtajana ja nyt EU:n ja T?ekin tasavallan välisen komitean puheenjohtajana ja Maltan esittelijänä.
Olen teidän kaikkien tavoin saanut tilaisuuden seurata historiallista prosessia, joka muuttaa EU:ta pysyvästi. Näin mittavaa laajentumista ei ole koettu koskaan aikaisemmin, kun kymmenen Keski-, Pohjois- ja Etelä-Euroopan valtiota on liittymässä unioniin. Parlamentti oli tämän vuoksi oikeassa huolehtiessaan jo ennen neuvostoa ja komissiota siitä, ettei Eurooppaa jaeta uudelleen ja että kutakin ehdokasvaltiota on tarkasteltava yksilöllisen edistymisensä perusteella. Olen iloinen siitä, että voin tänään yhdessä koko Itävallan kansanpuolueen valtuuskunnan kanssa antaa hyväksyntämme Brokin mietinnössä esitetyille Kööpenhaminassa käytyjen neuvottelujen päätelmille ja kaikille ehdokasvaltioille. Esittelijänä ilmoitan ensin perusteluni Maltan liittymishakemuksen hyväksymiselle.
Tämä pieni saarivaltio on geopoliittiselta asemaltaan ulkopuolisille vaikutuksille altis maa, johon Euroopan kulttuuri ja historia ovat vaikuttaneet merkittävästi. Kaikkien muiden ehdokasvaltioiden tavoin Maltakin on joutunut tekemään kauaskantoisia poliittisia ja taloudellisia päätöksiä voidakseen täyttää Kööpenhaminan perusteet. Tämä on vaikuttanut ja vaikuttaa edelleen taloudellisten ja sosiaalisten rakenteiden nykyaikaistamiseen maassa, joka on muuttunut ja muuttuu edelleen suojaisesta saariyhteisöstä osuus- ja yhteisötaloudeksi, joka pystyy vastaamaan kilpailuun Euroopan sisämarkkinoilla.
Tältä osin Euroopan unioni on osoittanut Maltaa kohtaan ymmärrystä ja suurpiirteisyyttä muun muassa siirtymäkausien osalta laivanveistämöjen ja vapaa-ajan asuntojen, jopa sen haluamien verohelpotusten sekä maataloustukimahdollisuuden kaltaisissa arkaluontoisissa kysymyksissä. Malta on myöntänyt tämän mahdollisuuden. Se oli ensimmäinen valtio, jossa järjestettiin kansanäänestys. Äänestysprosentti oli epätavallisen suuri, ja 53 prosenttia äänesti EU:hun liittymisen puolesta. Kyseinen kansanäänestys ei ole kuitenkaan sitova. Liittymissopimus on lisäksi ratifioitava parlamentissa. Tulevat vaalit, jotka pidetään 12. huhtikuuta, ratkaisevat, onko parlamentin enemmistö sen puolesta.
Esittelijänä olen aina pyrkinyt olemaan puuttumatta valtion sisäpoliittisiin päätöksiin. Tämä on kantani edelleen, enkä halua mitenkään ennakoida maltalaisten tämänkertaista vaalikäyttäytymistä. Sanottakoon kuitenkin tämän verran: me Euroopan parlamentissa olemme aina tukeneet Maltan liittymishakemusta, ja olimme iloisia siitä, että välillä kahdeksi vuodeksi jäädytetty hakemus uusittiin syyskuussa 1998 ja että Helsingin Eurooppa-neuvosto päätti aloittaa liittymisneuvottelut Maltan kanssa. Tämä on ainutlaatuinen ja ainutkertainen tilaisuus Maltalle. Toivon todella, että saamme tilaisuuden toivottaa Maltan tervetulleeksi EU:hun 1. toukokuuta 2004.
EU:n laajentumisella Baltian valtioihin on kuitenkin myös pohjoinen ja keskieurooppalainen ulottuvuus. Puhun nyt itävaltalaisena. Valtiollamme on tällä hetkellä unionin pisin ulkoraja, vaikka sijaitsemme Euroopan keskellä. Laajentuminen muuttaa Itävallan sijaintia EU:n reuna-alueilta sen keskelle, sellaisen alueen keskelle, jolta erityisesti me itävaltalaiset voimme odottaa taloudellisia kannustimia, kasvua ja työllisyyttä. Itävallan kansanpuolue on aina tukenut Euroopan unionia ja sen laajentumista ja äänestää tämän laajentumisen puolesta tänään Ateenan huippukokouksessa sen valtuuskunnan, johon kuulun, ja Itävallan liittovaltion hallituksen välityksellä.
Emme kuitenkaan hae laajentumisesta ainoastaan taloudellisia hyötyjä. EU:n ja Puolan sekä EU:n ja T?ekin tasavallan välisen sekakomitean puheenjohtajana olen aina korostanut tätä seikkaa. Tämä laajentuminen merkitsee Euroopan uudelleenyhdistämistä. Toivomme ennen kaikkea hyviä naapuruussuhteita niiden valtioiden kanssa, joiden kanssa olemme olleet aikaisemmin liittoutuneina satojen vuosien ajan ja joista jouduimme erillemme kahden maailmansodan ja Euroopan kylmän sodan aikaisen julman jakautumisen tuloksena. En pidä itsestäänselvyytenä sitä, että voimme ratkaista kaikki ongelmamme naapuriemme kanssa heti kun he liittyvät EU:hun, mutta voimme varmasti ratkaista ne helpommin heidän liittymisensä jälkeen. Tämän vuoksi toivon hyväksyntää ja pyydän parlamenttia antamaan sen kaikille ehdokasvaltioille. Tämä on merkittävä historiallinen teko, jonka ansiosta pääsemme myös paremmin sopuun menneisyyden kanssa ja jonka ansiosta naapurivaltiomme T?ekin tasavalta voi helpommin täyttää odotuksemme sitä kohtaan. Luotan siihen, että näihin odotuksiimme vastataan, erityisesti T?ekin varapääministerin Mare?in ryhmällemme eilen esittämien lausuntojen jälkeen. Pyrin tähän päämäärään valtuuskuntani puolesta ja annan sen hyväksynnän kymmenen ehdokasvaltion liittymishakemuksille Euroopan parlamentissa.
Gawronski (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, me parlamenttiin tänään kokoontuneet henkilöt olemme todistamassa tekoa, joka on moraalisesti oikeudenmukainen: Euroopan valtiot, jotka ovat aivan yhtä eurooppalaisia kuin ne, jotka ovat jo osa Euroopan unionia, mutta jotka ovat erinäisistä kohtalon oikuista ilman omaa syytään joutuneet maanosamme yli vedetyn keinotekoisen viivan väärälle puolelle, ovat tulossa jälleen osaksi Eurooppaa. Olemme iloisia voidessamme toivottaa nämä valtiot tervetulleiksi ja ihailemme niiden niin monia kärsimyksiä kokeneiden kansalaisten kestävyyttä sekä heidän kommunistisen diktatuurin pitkinä vuosikymmeninä osoittamaansa sankarillisuutta.
Kaikista Eurooppaan palaavista valtioista Puola ja Puolan rooli ovat poikkeuksellisia. Puola on suurin valtio, mutta se on erikoisasemassa myös sen vuoksi, että taistelu tyranniasta vapautumiseksi, joka myöhemmin kannusti ja oli esimerkkinä monille muille valtioille, alkoi juuri sieltä, kuten komission jäsen Verheugen totesi. Kiitämme Verheugenia hänen tekemästään valtavasta työmäärästä ja hänen työnsä erinomaisesta laadusta. Ilman Puolaa ja - palauttaakseni mieliin jo unohdetun johtajan - Lech Walesaa Berliinin muuri olisi yhä paikoillaan.
Tällaisena merkkihetkenä parlamentin olisi vaikea olla muistelematta liittymisneuvotteluihin käytettyjä neljää vuotta. Neuvottelut olivat usein vaikeita ja monimutkaisia monen erilaisen kehitystason vuoksi. Se, että puolalaiset ovat onnistuneet voittamaan vaikeudet ja saattamaan neuvottelut tänään päätökseen, on maan valtavien ponnistelujen ja innostuksen ansiota sekä Puolan peräkkäisten hallitusten sitoutumisen ansiota. Kaikki Puolan hallitukset ovat taistelleet vuorollaan yhteisen strategisen päämäärän saavuttamiseksi, joka on maan liittyminen Euroopan unioniin, poliittisista opinkappaleistaan riippumatta.
Prosessia ei ole selvästikään saatettu päätökseen. Meidän on taisteltava edelleen ja pyrittävä nykyaikaistamaan maata, niin että se voi hyödyntää jäsenyyttään mahdollisimman hyvin. Kuten olen todennut jo aikaisemmissa vastaavissa tilanteissa, olemme edelleen jossain määrin huolestuneita julkishallinnon avoimuudesta, lahjonnasta ja tiedotusvälineiden riippumattomuudesta. Olen kuitenkin varma, että Puola voi menestyä myös näillä aloilla.
Myös parlamentin rooli on ollut merkittävä, sillä se on antanut voimakkaita sysäyksiä liittymisprosessille. Olemme antaneet tukea ja kannustusta ja toisinaan myös varoituksia, mutta olemme olleet aina johdonmukaisia ja määrätietoisia, ja tämän vuoksi ehdokasvaltioiden kansalaiset ovat pitäneet Euroopan parlamenttia uskottavana edustuslaitoksena, joka pyrkii liittämään irralliset osat takaisin Eurooppaan niin, että oikeus toteutuu.
Päätös, jonka teimme avataksemme Euroopan unionin maanosan kaikille valtioille, oli poliittinen päätös. Se ei ollut taloudellinen päätös eikä lukuihin tai laskelmiin perustuva päätös, sillä ne eivät olisi riittäneet tämän prosessin perustaksi. Päätös perustui oikeudenmukaisuuden ihanteeseen.
Minusta on ikävä joutua toteamaan, etteivät eräät parlamentin jäsenet tunne tätä tarvetta toteuttaa oikeus, vaan aikovat äänestää tyhjää tänään tai peräti äänestää liittymistä vastaan syistä, joita saatamme kunnioittaa, mutta joita ainakaan minä en voi hyväksyä. Kaikkein vaikeinta on hyväksyä sitä, että valtiot, jotka ovat ilmaisseet tukevansa Yhdysvaltojen sotatoimia Irakissa, äänestävät liittymistä vastaan ikään kuin kostoksi. Näin toimimalla ehdokasvaltioilta halutaan kieltää oikeus, jota jotkin unionin valtiot ovat voineet onneksi - korostan sanaa ?onneksi? - harjoittaa vapaasti.
Arvoisa puhemies, poikkean lopuksi aiheesta hieman esittämällä henkilökohtaisen huomautuksen. Olen puoliksi puolalainen ja puoliksi italialainen ja vakuutan teille, että Irakin sotaa koskevassa kysymyksessä olen paljon ylpeämpi puolalaisista sukujuuristani. Puola on lähettänyt Irakiin 200 sotilasta, ja juuri tällaista rohkeutta se on osoittanut monia kertoja menneisyydessäkin puolustaakseen meidän kaikkien vapauttamme.
Volcic (PSE)
Arvoisa puhemies, uudet kulttuurit tuovat tullessaan lisäarvoa ja lisää turvaa niin yksittäisille valtioille kuin koko eurooppalaiselle yhteisöllekin. Tällä hetkellä lasi on ehkä puoliksi täysi ja näemme optimisteina vain asian hyvät puolet ja edut, mutta tulee tietenkin myös aika, jolloin lasi on puoliksi tyhjä ja törmäämme ongelmiin. PSE-ryhmä on johdonmukaisesti ja päättäväisesti tukenut laajentumista. Välimerta ympäröivillä mailla on ollut tärkeä osuus laajentumisessa. Ne ovat portti Keski- ja Itä-Eurooppaan. Teemme selväksi, että haluamme avata ovemme niille, jotka haluavat liittyä eurooppalaisen yhteisömme jäseniksi. Ihan noin vaan ei jäseneksi kuitenkaan pääse. Kuten ehdokasvaltioiden neuvottelijat tietävätkin, paljon töitä on tehtävä ennen täyden jäsenyyden myöntämistä.
Olen Slovenian hakemusta koskevan mietinnön esittelijä. Slovenia on ehdokasvaltioista vaurain ja sillä on myös eurooppalainen institutionaalinen perinne. Suurin ongelma valmisteluvaiheen aikana oli oikeudenkäyntimenettelyjen nopeuttaminen ja edellisen hallinnon jättämien ongelmien selvittäminen. Slovenian tilanne muistutti siis joidenkin muiden ehdokasvaltioiden tilannetta, muttei ollut yhtä monimutkainen. Kun Slovenia liittyy Eurooppaan, kaikkien vastuu aloitettujen hankkeiden toteutuksesta jatkuu. Kansainvälisten järjestöjen Sloveniaa koskevissa raporteissa todetaan, että markkinatalous toimii ja että Kööpenhaminan kriteereissä asetetuttuja perusoikeusvaatimuksia noudatetaan.
Mietintöön oli erehdyksessä liitetty kappale, joka liittyi petokseen, korruptioon ja huumausainekauppaan. Näitä ilmiöitä esiintyy edelleen, mutta huomattavasti vähemmän kuin muissa valtioissa, ja niiden mainitseminen voisikin siksi heikentää tekstin tasapainoa. Paras ratkaisu olisi poistaa kappale. Toinen tekninen seikka on, että alkutekstissä käyttämäni termi "denazionalizzazione" (valtion omaisuuden myyminen) oli käännetty "yksityistämiseksi", joka on eri käsite.
Olemme kulkeneet pitkän matkan tiellä kohti uutta Eurooppaa. Tämänpäiväinen istunto on kuin tulevaisuuden parlamentin istuntojen kenraaliharjoitus. Parlamentti tukee ehdokasvaltioiden tekemän työn tuloksia, joita neuvosto myöhemmin arvioi. Nizzan sopimuksella laajentumista nopeutettiin ja sille asetettiin aikataulu, jota on noudatettava. Kaikista vaikeuksista huolimatta sitä onkin tähän saakka noudatettu. Edelliset Euroopan laajentumiset ovat tuoneet taloudellisia etuja ja vahvistaneet demokratiaa. Luotamme siihen, että niin käy tälläkin kerralla.

Wiersma (PSE)
. (NL) Arvoisa puhemies, kun Euroopan parlamentti nimitti minut Slovakian EU:n jäsenyyshakemuksen esittelijäksi vuonna 1997, osa kollegoistani katsoi minua säälien. Maalla ei ajateltu olevan mitään mahdollisuuksia Meciarin hämärän ja autoritaarisen hallinnon vuoksi. Jos minulta olisi tuolloin kysytty, voisiko Slovakia liittyä EU:hun samaan aikaan kuin muut neljä Visegrad-maata, olisin varmaan vastannut kieltävästi.
Onneksi asiat ovat muuttuneet, ja voin tänään tässä juhlallisessa tilaisuudessa suositella lämpimästi Slovakian hyväksymistä Euroopan unioniin. Se ei ole missään suhteessa huonompi kuin muut ehdokasvaltiot, joista ensi vuonna tulee jäseniä. Slovakia ei päässyt ensimmäiseen neuvotteluryhmään mukaan, koska se ei täyttänyt demokraattisuudelle asetettuja kriteereitä. Tämän takia sen oikeusvaltion periaatteita on tarkistettu ja testattu enemmän kuin muissa ehdokasvaltioissa. Olen kyllä saanut kuulla joitakin valituksia asiasta, mutta Slovakia on jopa muita maita enemmän tiedostanut Euroopan unionin perusarvojen merkityksen.
Vuonna 1998 pidetyt vaalit merkitsivät Meciarin kauden loppumista. Niiden jälkeen tilanne on parantunut huomattavasti suoralla vaalilla valitun presidentin, hallinnon demokraattisen hajauttamisen, oikeuslaitoksen riippumattomuuden lisäämisen ja vähemmistöryhmien olojen parantamiseksi tehtyjen toimenpiteiden ansiosta.
Slovakialla on kuitenkin joitakin niin syvään juurtuneita ongelmia, ettei niitä pystyttäne ratkaisemaan lähitulevaisuudessa. Ne ovat siis tietyllä tavalla uhkana Slovakian yhteiskunnalle. Ne eivät ole ainoita laatuaan. Muut ehdokasvaltiot painivat samojen ongelmien kanssa, mutta niiden vakavuutta aliarvioidaan usein. Meidän olisikin oltava tyytyväisiä siihen, että Slovakian hallitus on osoittanut myös Euroopan parlamentille suhtautuvansa kysymykseen vakavasti. Tarkoitan korruptionvastaisia toimia ja romanivähemmistön aseman parantamista. Olemme painottaneet kumpaakin seikkaa viime vuosien aikana, joidenkin mielestä liiankin kovalla kädellä. Näyttääkin siltä, että olemme olleet liian kärsimättömiä. Näiden ongelmien hoitamiseen menee aikaa. Väite voi pitää paikkansa, mutta painostuksemme - jos saan käyttää tätä sanaa - ansioista jotakin on vihdoin alkanut tapahtua. Olemme saaneet takeita, joiden perusteella voimme aina pyytää uusilta jäsenvaltioilta selvityksiä liittymisen jälkeen.
Kööpenhaminassa kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa laadittiin kaksi muutakin kriteeriä. Olen varmistunut siitä, että Slovakia täyttää markkinataloudelle asetetut vaatimukset. Aiheesta käyty sisäinen keskustelu on joskus ollut hyvin jyrkkää. Välillä mietinkin, ovatko ihmiset edes vaivautuneet ottamaan selvää, mitkä sosiaalisen markkinatalouden periaatteet todella ovat. Slovakia tarvitsee myös aktiivisen hallituksen, joka pyrkii saavuttamaan sosiaalisen tasapainon ja tukee köyhempien alueiden kehitystä kaikin keinoin.
Slovakia ei poikkea muista ehdokasvaltioista edellytyksiltään panna täytäntöön yhteisön säännöstöä. Se on jo saanut paljon aikaan, mutta vielä ei ole päästy loppuun asti. Tästä onkin puhuttu paljon tänään myös muiden valtioiden yhteydessä. Odotamme komission seuraavaa edistymiskertomusta. Toivon kuitenkin erityisesti, että kun yhteisön rahoituksen käyttöön valmistaudutaan, Slovakia on ajoissa valmiina ja pystyy ottamaan määrärahoja käyttöönsä.
Edellisessä ja tämänpäiväisessä mietinnössäni sekä suositukseeni tekemässäni selittävässä huomautuksessa oli siis myös kritiikkiä. Slovakiassa minulta on pikkuhiljaa alettu odottaa sitä. Kaikki ne vuodet, joiden aikana olen työtäni tehnyt, olen koittanut olla pikemminkin Euroopan parlamentin esittelijä kuin Slovakian suurlähettiläs. Muut saavat hoitaa lähettilään tehtävät, ja ne onkin hoidettu loistavasti.
Olen tietenkin jonkin verran puolueellinen, koska olen ollut niin läheisessä yhteydessä Slovakian ja slovakialaisten kanssa. He eivät todellakaan ansaitse Meciarilta saamaansa mainetta. Ihailen sitä, miten Euroopan nuorimpiin kuuluva valtio on voinut päästä irti hankalasta menneisyydestään ja miten nopeasti se on saavuttanut muiden tason. Nyt on aika siirtyä yhdessä eteenpäin.
Schaffner (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää parlamentin jäsentä Brokia hänen tekemästään erinomaisesta työstä, jonka ansiosta voimme tänään äänestää historiamme kannalta todella merkittävästä tekstistä. Kannatan täysin mietinnön yleistä lähestymistapaa ja rohkaisevaa sisältöä. Omassa mietinnössäni olen kuitenkin ottanut vapauden tarkastella lähemmin joitakin sisämarkkinoiden saavuttamisen kannalta välttämättömiä tekijöitä.
Käsittelin aluksi ehdokasvaltioiden oikeudellisten ja hallinnollisten järjestelmien todellisen riippumattomuuden tarvetta. Lisätoimia tarvitaan tuomarien valinta-, koulutus- ja arviointimenettelyissä. Julkishallinnon uudistamisen on oltava lisäksi yksi tärkeimmistä tavoitteista. Puolueettomuus on todella tärkeää näissä asioissa. Sisämarkkinoiden kannalta ensiarvoisen tärkeä vapaa liikkuvuus ei usein toteudu erityisesti ammatillisten tutkintojen tunnustamisen puuttumisen vuoksi. Kannustan tulevia jäsenvaltioita tehostamaan väärennettyjen ja laittomasti valmistettujen tuotteiden vastaisia toimiaan, sillä se on tie teollis- ja tekijänoikeuksien suojan noudattamiseen.
Euroopan parlamentti on sitoutunut edelleen tarkkailemaan edellä mainitsemiani tekijöitä. Tarkkailu on mahdollista Euroopan komission oikea-aikaisesti nyt ja liittymisen jälkeen tekemien toimenpiteiden ansiosta. Sisämarkkinoihin liittyviin suojalausekkeisiin voidaan turvautua, jos liittymisestä syntyviä velvoitteita ei noudateta. Niitä voidaan käyttää etukäteisvaroituksena ennen unioniin liittymistä. On tehtävä selväksi, että suojalausekkeet ovat turvaa lisäävä mekanismi. Pyydän myös komissiota pitämään meidät ajan tasalla näiden asioiden kehittymisestä lopullisessa, marraskuussa 2003 esiteltävässä kertomuksessaan.
Haluan vielä lopuksi korostaa tämän päivän ja huhtikuun 16. päivän tärkeyttä. Surullista kyllä, muutamaa viime päivää on leimannut Irakin kriisi, Keski- ja Itä-Euroopan hallitusten kannanotot ja laajentumisen rahoitukseen liittyvät ongelmat. Jollemme äänestä liittymisen puolesta, välitämme todella huonon viestin ehdokasvaltioille, joissa kansanäänestykset ovat käynnissä. Aikataulua on noudatettava. Meidän on valmisteltava yhteistä tulevaisuuttamme.

Rack (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta on tyytyväinen kymmenen ehdokasvaltion kanssa käytyjen neuvottelujen tuloksiin. On ilahduttavaa, että tämänkertainen laajentuminen auttaa meitä pääsemään eroon Euroopan jakautumisen ja ristiriitojen synkästä perinnöstä. On kuitenkin myös painotettava, ettei prosessia ole vielä toteutettu loppuun asti. Meidän pitää erityisesti varoa pitämästä itsestäänselvyytenä sitä, että kansalaiset niin jäsen- kuin ehdokasvaltioissakaan hyväksyisivät jäsenyyden. Mielestämme tarvitaan lisää tietoa, mutta meidän on varottava syyllistymästä propagandaan. Vakuuttaminen on päivän sana, ja on tärkeää, että kansalaisten vakuuttelu toteutetaan erityisesti rajaseuduilla suuren yleisön hyväksymällä tavalla.
Haluan lisätä yleisiin huomioihin muutaman tarkemman yksityiskohdan, erityisesti siitä, että liittymispäiväksi on valittu 1. toukokuuta 2004. Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta on tyytyväinen siihen, että ehdokasvaltioiden tarkkailijat osallistuvat jo ennen sitä Euroopan parlamentin istuntoihin. Olemme tyytyväisiä myös siihen, että saamme yleisesti uusia komission jäseniä ja uusia komission työntekijöitä 1. toukokuuta. Mielestämme on oikein ja sopivaa, että uusi komissio aloittaa työnsä melko pian tämän jälkeen eli marraskuussa 2004. Olemme kuitenkin todella pahoillamme, että päätökset on tehty kuulematta ollenkaan parlamenttia. Pyydämme neuvostoa toimittamaan mahdollisimman pian parlamentille uutta tietoa liittymisprosessin etenemisestä ja ottamaan meidät hyvissä ajoin mukaan.
Yleisemmin odotamme, että monet ratkaisuista, joihin emme vielä Nizzan sopimuksen perusteella ole päässeet, löydetään Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan työn ansiosta. Olemme tyytyväisiä huomatessamme, että ehdokasvaltioiden edustajat osallistuvat jo nyt tähän työhön täyspainoisesti. He ovat mukana tavoittelemassa yhteisymmärrystä, joka vie Eurooppaa eteenpäin.
Hernández Mollar (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, haluan korostaa tämänpäiväisen keskustelun aiheena olevan ennennäkemättömän tapauksen muutamaa tärkeintä seikkaa kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan, jonka puheenjohtajana minulla on kunnia toimia, näkökulmasta.
On ensinnäkin tärkeää laajentaa hiljattain aloitettua keskustelua Euroopan unionin rajoista. On varmaa, että uudet laajentumiset saavat meidät miettimään, kuinka pitkälle tai kuinka kauas unioni voi laajentua. On tärkeää tietää, missä unionin rajat ovat, jos halutaan keskustella eurooppalaisesta identiteetistä. Rajojen tunteminen määrittelee lisäksi sen, mihin toimiin unioni ryhtyy yhdentymisprosessin laajentamisessa, kun otetaan huomioon unionin uuden muodon tarjoamat mahdollisuudet.
Laajentuminen on lisäksi haaste ulkorajojen tarkkailun ja valvonnan kannalta. Rakentamallamme uudella vapauteen perustuvalla alueella on selvää, että yhden jäsenvaltion päätökset aiheuttavat muille seurauksia, koska sisärajojen valvonta katoaa. Onkin tärkeää, että uusia jäsenvaltioita autetaan ottamaan vastuulleen tämä vaikea ja kallis tehtävä, joka on selvä esimerkki muuttovirtojen järjestämisestä. Meidän on lisäksi arvioitava uudelleen yhteistyösuhteemme niiden uusien valtioiden kanssa, joista tulee unionin rajavaltioita.
Laajentuminen on haaste myös kaikenlaisen järjestäytyneen rikollisuuden, kuten terrorismin, ihmiskaupan ja huumausainekaupan torjumisen kannalta. Onkin tärkeää edistää tehokasta poliisiyhteistyötä ja oikeudellista yhteistyötä, parhaiden toimintatapojen keskinäistä vaihtoa ja lainsäädännön yhteensopivuutta. Näin jäsenvaltiot voivat saavuttaa nopeasti saman turvallisuustason, joka kaikilla jäsenvaltioilla on.
Haluaisin lopuksi pyytää kymmentä ehdokasvaltiota osallistumaan aktiivisesti Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan työhön. On selvää, että valmistelukunta suunnittelee sitä, miltä Euroopan unioni tällä vuosisadalla näyttää. Siksi on todella tärkeää, että nykyisten jäsenvaltioiden lisäksi tulevat jäsenvaltiot, jotka muodostavat uudesta unionista melkein puolet, tuntevat voivansa osallistua valmistelukunnan työhön.
Jotta voimme saavuttaa tavoitteemme ja jotta laajentuminen onnistuisi, meidän on saavutettava muita yhtä tärkeitä tavoitteita. Meidän on edistettävä vakautta ja turvallisuutta ja otettava kaikki jäsenvaltiot mukaan sen suunnitteluun. Jäsenvaltioiden on myös kunnioitettava perusoikeuskirjassa asetettuja perusoikeuksia, ja meidän on kerrottava Euroopan yhdentymisestä kansalaisille. Lyhyesti sanottuna meidän on luotava perusta Euroopan jatkuvasti kehittyvälle identiteetille. On tärkeää löytää identiteetin pienin yhteinen nimittäjä, jotta viidenkymmenen vuoden ajan ajamastamme asiasta tulisi yhtenäinen ja kestävä.
Oostlander (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olette haaveillut tästä hetkestä monta vuotta. Laajentumisprosessista, josta kaikki ovat ennen unelmoineet, tulee nyt totta. Tällaisessa keskustelussa on syytä kiittää komissiota loistavasta työstä. Komission jäsenen osa on ollut ja on edelleen keskeinen laajentumisessa. Hän on jatkuvasti tiedottanut meille toimistaan, ja olemme aina olleet hänen kanssaan poliittisesti samalla aaltopituudella. Komissio on lisäksi lähettänyt parhaat virkamiehensä laajentumisneuvotteluihin, joten siitä on tullut tehtävä, jota emme koskaan unohda. Minulla oli tapana haaveilla näistä asioista yhdessä t?ekkiläisten ystävieni kanssa. Siksi olen todella iloinen, että T?ekin tasavalta on niiden kymmenen maan joukossa, jotka ensimmäisinä liittyvät Euroopan unioniin.
Keski- ja Itä-Eurooppaa koskeva vakaussopimus, joka perustuu Balladurin aloitteeseen, on ollut esityslistalla moneen kertaan menneisyydessä, erityisesti silloin, kun on puhuttu rajoista ja vähemmistöjen oikeuksista. On kummallista, että vakaussopimus on edelleenkin Kööpenhaminassa asetettujen poliittisten kriteereiden kulmakivi. Haluaisin oikeastaan sanoa pari sanaa rajoista. Tällä viikolla äänestimme Kaliningradissa asuvien venäläisten kauttakulkuongelmista. Ajattelimme silloin, että he matkustavat Liettuan kautta ja meidän on päästävä Liettuan kanssa sopimukseen ennen kuin Liettuasta tulee unionin jäsen, koska kyseessä on rajaan liittyvä ongelma. Liettua on tässä asiassa sopeutunut hyvin Euroopan unionin neuvotteluiden yleiseen linjaan. Huomauttaisin kuitenkin, että mietintö on laadittu niin yleisesti, että se koskee myös Latviaa ja Viroa. Nyt komissiolla ja neuvostolla olisikin hyvä tilaisuus puuttua Venäjän ja Baltian tasavaltojen välisten rajasopimusten ratifiointiin. Baltian tasavallat ovat ratifioineet kaikki sopimukset, mutta duumalla on vielä ratifiointi edessään. Olisiko nyt hyvä hetki varmistaa, että myös duuma ratifioi Kaliningradin järjestelyistä tehdyt sopimukset? Olen tyytyväinen nähdessäni, että komission jäsen samoin kuin neuvoston puheenjohtaja nyökkäävät.
Toinenkin rajaan liittyvä ongelma on ikävä kyllä vielä ratkaisematta. Tällä kertaa syynä ei kuitenkaan ole ehdokasvaltio, Kypros, koska Kyproksen presidentti hyväksyi äskettäin Yhdistyneiden kansakuntien välitystoimet. Olemme syvästi pahoillamme ja varmasti myös yllättyneitä siitä, ettei Turkki hyväksynyt niitä. Kyprosta ei tästä siis voida syyttää. Se onkin tervetullut Euroopan unionin jäsenvaltioksi, kunhan se vain edelleen suostuu YK:n välitystoimiin, kuten tähänkin asti. Turkin kanta saa meidät entistäkin surullisemmiksi, koska maa on tässä toiminut vastoin tärkeää poliittista kriteeriä. Pyydän Turkkia jatkamaan pyrkimyksiään Kööpenhaminan poliittisten kriteereiden saavuttamiseksi, myös tässä asiassa, koska vain siinä tapauksessa Turkkia voidaan pitää todellisena ehdokasvaltiona, joka on joukkoomme tervetullut.

Titley (PSE).
Arvoisa puhemies, nuorempana kuuluin niihin, jotka unelmoivat Euroopan yhteisöstä, joka ei olisi pelkkä Länsi-Euroopan valtioiden kerho, vaan johon kuuluisi koko Eurooppa. Olenkin äärettömän ylpeä voidessani ryhmäni varapuheenjohtajana vastata laajentumisesta nyt, kun unelmastani tulee totta. Millaista Euroopan muutosta saammekaan olla todistamassa! Kaksitoista vuotta sitten kuusi kymmenestä ehdokasvaltioista ei edes ollut itsenäisiä kansallisvaltioita. Nyt ne toimivat kanssamme rauhan, vaurauden, vakauden ja vapauden saavuttamiseksi.
PSE-ryhmä vastaa myöntävästi kymmenelle ehdokasvaltiolle. Myöntävä vastaus ei ole romanttinen "tahdon", vaan se on viidentoista vuoden syvän taloudellisen ja sosiaalisen muutoksen, kymmenen vuoden yhteistyön ja valmistelun ja yli viiden vuoden ankarien ja vaikeiden neuvottelujen tulos. Myöntävä vastaus on palkinto niistä vaikeuksista, joita ehdokasvaltioiden kansat ovat joutuneet kärsimään tuskallisen taloudellisen ja sosiaalisen muutoksen aikana. Myöntävä vastaus vahvistaa sen, että kaikki kymmenen valtiota ovat onnistuneet täyttämään unionin jäsenyydelle asetetut poliittiset, taloudelliset ja lainsäädännölliset kriteerit sitkeydellä ja kovalla työllä.
Myöntävän vastauksen ansiosta uusien valtioiden valtava kulttuuri- ja ajatteluperinne sekä niiden ainutlaatuinen poliittinen ja historiallinen perintö tekevät EU:sta rikkaamman: taistelevat baltit - Daavid Neuvostoliiton Goljatia vastaan, Prahan kevät, Unkarin kansannousu, solidaarisuus-liike ja urhea Malta - George Crossin saari, vapauden linnake toisen maailmansodan pimeimpinä aikoina, sekä sellaiset henkilöt kuten hyvä liettualainen ystäväni Vytenis Andriukaitis, jonka perhe johti Neuvostoliiton vastaista vastarintaliikettä, joutui maanpakoon ja jolle tämä merkitsee painajaisen loppumista.
Kun ajattelen kaikkea tätä, voin vain todeta Shakespearen Myrskyn sanoin: "Ihme, kumma! Suloinen, uljas maailma, joss' ompi tuollaista kansaa!" Tehtävämme on rakentaa suloinen, uljas maailma. Se ei tapahdu itsestään. Ehdokasvaltioiden on edelleen tehtävä töitä ollakseen valmiit jäsenyyden synnyttämiin velvoitteisiin, erityisesti korruption torjumisessa. Meillä on oltava mielikuvitusta ja rohkeutta saavuttaaksemme toimielinten, politiikan ja talouden uudistukset. Jollemme onnistu, suloinen, uljas maailma vajoaa taantumukseen ja molemminpuoliseen syyttelyyn.
Tämä päivä on uusi alku. Emme saa menettää uuden alun tuomia mahdollisuuksia. En voisi keksiä puheenvuorolleni parempaa loppua kuin Shakespearen sanat Julius Caesarissa: "Vuoks' on ja luode ihmiskohtaloissa. Jos vaarin otat nousun, vie se onneen. Jos laiminlyöt sen, koko elinjuoksus' kareihin takeltuu ja kurjuuteen. Semmoinen täysi luode nyt on meillä; jos emme virtaa tarkkaa nyt ja seuraa, niin hukkuu laivamme ja tavaramme."

Mulder (ELDR).
Arvoisa puhemies, tämä päivä on historiallinen, kuten on jo moneen kertaan todettu. Euroopan unioni on historiansa suurimman laajentumisen kynnyksellä. Kyseessä on viides laajentuminen sen jälkeen, kun Euroopan yhteistyö 1950-luvulla aloitettiin. Eurooppalaisen yhteistyömallin on siis oltava toimiva. Näin olikin varmasti Berliinin muurin kaatuessa vuonna 1989, jolloin Itä-Euroopan maiden liittymisinto oli poikkeuksellisen suuri. Itä-Euroopan maiden into Eurooppaa kohtaan on noista päivistä jonkin verran laantunut, vaikka siinä suhteessa ne muistuttavat yhä enemmän Euroopan unionin jäsenvaltioita. Omasta puolestani toivotan ne lämpimästi tervetulleiksi. Laajentuminen merkitsee minulle vapauteen ja demokratiaan perustuvan alueen ja yhteisen oikeuteen perustuvan alueen vahvistumista sekä tämän tuomaa vaurauden kasvua.
Haluaisin sanoa pari sanaa rahoituksesta. Mielestäni Kööpenhaminan sopimukset ovat kelvollisia. Ainakin olivat kelvollisia. On erityisesti pettymys, että neuvosto yritti viime hetkellä vähentää parlamentin demokraattisia oikeuksia. Se on erityisen vakavaa, koska olemme asettaneet uusille jäsenvaltioille korkeat demokraattisuusvaatimukset, ja neuvosto valitsee juuri tämän hetken parlamentin oikeuksien heikentämiseksi. Onneksi olemme voineet estää tämän. Tämä on tullut neuvostolle kalliiksi. Toivon vain, että neuvoston kanta on jatkossa myönteisempi.
Todellinen työ on kuitenkin vasta alkamassa. Uusien jäsenvaltioiden hallinnolliset järjestelmät ovat tuskin siinä kunnossa, että ne pystyvät kunnolla hallinnoimaan tulevaisuudessa saamansa valtavat rahavirrat. Korruptiosta on ollut paljon puhetta, ei tosin pelkästään uusissa jäsenvaltioissa. Kaikkia näitä puutteita esiintyy myös nykyisissä jäsenvaltioissa. Mielestäni meidän olisikin nyt käytettävä tilaisuutta hyväksemme ja parannettava merkittävästi hallintoa koko Euroopan unionissa. Se tarkoittaa esimerkiksi sitä, että - ja tästä äänestimme viime kuussa - perustetaan eurooppalainen syyttäjäntoimi ja vahvistetaan Eurojustia sekä Europolia. Meidän on tehtävä kaikkemme järjestäytyneen rikollisuuden kitkemiseksi ja tehostettava samalla valvontaa Euroopan ulkorajoilla. Jos laadimme sääntöjä, meillä on myös oltava sääntöjä vahvistavia seuraamuksia. Mielestäni seuraamukset ovat nykyisellään riittämättömiä. Erityisesti Euroopasta tulevien rahavirtojen takia komissiolla on oltava enemmän valtaa sanoa sellaiselle niin uudelle kuin vanhallekin jäsenvaltioille, jossa asiat eivät suju, että lakkautamme tilapäisesti varojen maksamisen siihen saakka, kunnes olemme tyytyväisiä siihen, miten hallinnollinen järjestelmä on saatu takaisin raiteilleen. Toivon, että alamme nyt luoda mahtavaa ja vaurasta Eurooppaa, ja uskon parlamentin olevan valmis täyspainoiseen yhteistyöhön.

Modrow (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, meillä on edessämme laajentumista käsittelevät mietinnöt. Niistä olisi paljon sanottavaa, mutta valitettavasti voin tarttua vain muutamaan seikkaan. Meidän on T?ekin tasavallasta puhuttaessa ymmärrettävä, että historiaa voidaan tarkastella kahdesta näkökulmasta ja että Potsdamissa allekirjoitettu sopimus oli myös osa kansainvälistä lakia, ja tätä meidän on kunnioitettava. Pyysin 4. joulukuuta 1989 Saksan demokraattisen tasavallan puolesta T?ekkoslovakian kansoilta anteeksi elokuun 1986 tapahtumia unohtamatta kuitenkaan, mitä 9. toukokuuta 1945 tapahtui. Meillä on oltava riittävästi näkemystä ja rohkeutta antaa järjen voittaa ja vastustaa pienintäkin kiusausta tehdä väärin eli uida historian virrassa vastavirtaan ja tehdä uusia jakoja. Historiallisesta yhteydestä on sanottava, että meidän olisi ajateltava koko Euroopan sodanjälkeistä historiaa, eikä pelkästään poliittista ulottuvuutta, ja meidän kaikkien on toimiessamme oltava tietoisia historiallisesta perinnöstämme.
On pyydetty, että laajentunut Eurooppa puhuisi yhdellä äänellä. Pyyntö on varmasti oikeutettu, mutta yhteisen äänen on puhuttava rauhan puolesta. Sen on pidettävä kiinni Yhdistyneiden kansakuntien vahvistamista oikeuksista, vastustettava uutta asevarustelua ja pyydettävä tukea nälänhädän ja köyhyyden torjuntaan kaikkialla maailmassa. Nykyhetken historiallinen ulottuvuus on päivänselvä. On kuitenkin kyseenalaista, mihin suuntaan Euroopan unioni etenee. Sille on uskottu Euroopan historian kohtalon täyttäminen. Emme tiedä, osoittautuuko se historiallisen tehtävänsä arvoiseksi tai onko sen lähestymistapa tehtäväänsä tarpeeksi tasapainoinen. Jollei unioni onnistu näissä asioissa, sen tuleva kehitys on epävarmempaa kuin monet tällä hetkellä ovat valmiita myöntämään.

Maes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, päätellen siitä, millainen meteli ulkopuolella on, sisällä olijat eivät varmaankaan seuraa keskustelua kovin tarkkaan. Mielestäni se, mitä ulkopuolella on meneillään, on todellinen skandaali. Kaikki sympatiani ovat sosiaalisten väärinkäytösten uhrien puolella, mutta tuntuu aika kohtuuttomalta, että Euroopan parhaimmin palkatut virkamiehet osoittavat tällä tavalla mieltään juuri silloin, kun toivotamme tervetulleiksi Euroopan huonoimmin palkatut ja köyhimmät ihmiset.
Äänestämme kuitenkin tänään puolen miljardin ihmisen tulevaisuudesta, sellaisen tulevaisuuden puolesta, jolle on ominaista rauha ja suvaitseva ja monimuotoinen rauhanomainen rinnakkaiselo. Tulevaisuus ei kuulu sellaiselle maailmalle, jossa yksi maailman supervalta ja muutama Euroopan suuri jäsenvaltio päättävät asioista. Tulevaisuus on monien pienten välisessä omaehtoisessa yhteistyössä ja rinnakkaiselossa. Toivotamme nyt tervetulleiksi kaikki pienet valtiot ja isot valtiot, joiden alueella on vähemmistöjä. Vaikka kannatan sitä, mitä ryhmäni puheenjohtaja Cohn-Bendit juuri sanoi, painottaisin pikemmin vähemmistöjä ja vähemmistöihin kuuluvia. Vielä nykyisinkin voimassa oleva lainsäädäntö, joka on seurausta niin sanotusta kollektiivisesta syyllisyydestä, olisi heitettävä historian romukoppaan. Bene?-säännökset ovat este valtion ja kansalaisten välisen sovinnon tiellä, niin T?ekin tasavallassa kuin Slovakiassakin.
Puhun seuraavaksi romanivähemmistöstä, joka monissa valtioissa joutuu ankaran syrjinnän ja sosiaalisen eriarvoisuuden kohteeksi. Se on kansa ilman valtioita. On kunnioitettava sen identiteettiä ja kulttuuria, jotka on nähtävä sosiaalisen ja taloudellisen kehityksen moottoreina.
Viimeinen huomioni on, että Neuvostoliiton toimien takia joihinkin jäsenvaltioihin on syntynyt venäläisiä vähemmistöjä. Mielestämme kaikki kielet ja kaikki vähemmistöt on tunnustettava, mutta meidän on edelleen tunnustettava historiallisten kielten puhujien oikeus käyttää kieltään omilla alueillaan ja saada kielelleen tunnustusta, myös opetuskielenä. Sama pätee niin tuleviin kuin nykyisiinkin jäsenvaltioihin. Pienten tunnustaminen on Euroopan demokratian tae.

Belder (EDD).
Arvoisa puhemies, koin vuonna 1989 henkilökohtaisesti Keski- ja Itä-Euroopan poliittisen kuohunnan. Monista tuona ihmeellisenä vuonna kuulemistani riemunhuudahduksista yksi on painunut erityisesti mieleeni: "Jumala on auttanut meitä!" Yli-inhimillinen apu on yhä tarpeen etenkin nyt, kun olemme ottamassa historiallisen askelen Länsi-Euroopassa. 
Euroopan unioni painii kuitenkin samanaikaisesti vakavien diplomaattisten ja taloudellisten ongelmien kanssa. Tässä ratkaisevassa vaiheessa on sitäkin tärkeämpää, että otamme yhdessä vastuun jäsenvaltioiden välisestä yhteistyöstä. Rauha ja turvallisuus ovat tässä tärkeimpiä tavoitteitamme. Eniten tämä koskee unioniin liittyviä maita niiden lähimenneisyyden vuoksi. Tämä perusasia tunnustetaan aivan oikeutetusti Brokin mietintöluonnoksen 6 kohdassa. Tämän kohdan mukaan Euroopan unionilla on erityinen vastuu lujittaa transatlanttisia suhteita, etenkin EU:n ja Naton välisiä suhteita. Ottakaamme tämä huomioon. Turvallisemman ja oikeudenmukaisemman maailman tähden älkäämme antako Euroopan unionin toimielinten murskata unioniin liittyvien maiden kansalaisten tätä koskevia oikeutettuja toiveita.

Martinez (NI).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, laajentuminen on tällä hetkellä tosiasia, mutta niin on myös sota. Molemmat pakottavat meidät ottamaan kantaa perusasioihin: Keitä olemme? Mitä Eurooppa todella edustaa? Eurooppa edustaa rauhaa, mutta laajentuneessa Euroopassa määräenemmistöäänestys olisi johtanut sodan kannattamiseen, ja saksalaisille, ranskalaisille ja belgialaisille myönnettäisiin tänään kuolemanjälkeisiä kunniamerkkejä. Eurooppa edustaa myös oikeutta, kansalaisten oikeutta Grotiuksen, Vattelin, Putendorfin, Molinan ja Suarèzin myötä. Puola kuitenkin osallistuu kansainvälisen oikeuden ja YK:n peruskirjan vastaiseen sotaan. Eurooppa edustaa ennen kaikkea Immanuel Kantin moraalilakia. Baltian maat, jotka sijaitsevat tämän filosofin, kategorisen imperatiivin isän kotikaupungin Königsbergin naapurissa, eivät kuitenkaan noudata tätä lakia. Euroopalla on myös muisti: muistamme Budapestiin vuonna 1956 ja Prahaan vuonna 1968 vyöryneet suurvallan panssarivaunut. Silti Václav Havel ja Unkari kannattavat erään toisen suurvallan panssarivaunujen vyörymistä getoksi muuttuneeseen Bagdadiin. Varsova on unohtanut Euroopan muistot. Onko meidän siis laajennuttava ottamalla jäseniksemme hallitukset, jotka ovat hyväksyneet sodan ja hylänneet sodan kieltävän lain ja sen tuomitsevan moraalin ja unohtaneet omat valloittajansa? Onko meidän laajennuttava Turkkiin asti, Kirkukin rajalle, jonne tällä hetkellä sataa pommeja? Euroopasta tulisi seikkailijoiden ja seikkailijahallitusten maanosa. Epäilemättä se olisi hienoa, mutta perustuslain 2 artiklassa säädetyt arvot ovat toiset. Laajentuminen merkitsisi Euroopan muuttumista valehtelijoiden maanosaksi. Se menee liian pitkälle! Arvoisa puhemies, te olette kreikkalainen. Delfoissa, Apollon temppelin päätykolmiossa ovat sanat "kohtuus kaikessa". Kymmenen uutta maata ylittää kohtuuden.

Sacrédeus (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin laajentuminen kymmenellä uudella jäsenvaltiolla ei ole vain historiallinen tapahtuma EU:lle. Se on tapahtuma, joka pakottaa meidän pohtimaan yhteistä arvoperustaamme. Rohkenen väittää parlamentin edessä, että yhteinen arvoperustamme ilmaistiin itse asiassa siinä tavassa, jolla kommunismi ja diktatuuri hajosivat entisessä Itä-Euroopassa. Loppujen lopuksihan kommunismi ja diktatuuri murrettiin ilman väkivaltaa. Se osoittaa, että eurooppalaiset eivät tarvitse sotilaallisia ratkaisuja yhtenäistyäkseen. Muodostamme yhtenäisen kulttuuri- ja arvoyhteisön, joka perustuu juutalais-kristilliseen henkiseen perintöön ja humanistiseen sivistykseen. Tämä arvoperusta on välttämätön, jotta voimme rakentaa uuden laajentuneen EU:n, johon kuuluu 25 jäsenvaltiota. 
Haluan sanoa muutaman sanan Kyproksesta, maasta, johon olen erityisesti paneutunut itälaajentumisen yhteydessä. Väitän, että Turkin miehittämä Pohjois-Kypros, joka muodostaa 37 prosenttia saaresta, on itse asiassa uhka rauhan Euroopalle. Emme saa unohtaa, kuinka kohtuutonta olisi jos Turkki voisi liittyä EU:hun samalla kun se jatkaa uuden jäsenvaltion, Kyproksen miehitystä. Emme saa unohtaa Kyprosta, ja meidän on ymmärrettävä, että Turkin on ehdottomasti vedettävä joukkonsa Pohjois-Kyproksesta ennen kuin Helsingissä tehty päätös Turkin jäsenyydestä voidaan panna täytäntöön. Meidän on nyt myötävaikutettava siihen, että kyproksenturkkilaisen enemmistön toive yhdistyneestä ja yhtenäisestä Kyproksesta toteutuu, kuten tänä vuonna suurissa Nikosiassa pidetyissä mielenosoituksissa on käynyt ilmi. 
Saksa ja Berliini olivat jakautuneita 28 vuoden ajan. Kypros ja Nikosia ovat olleet jakautuneita 29 vuoden ajan. Tämä ei saa enää jatkua.

 Hänsch (PSE)
Arvoisa puhemies, minulla ei ole tapana tehdä historiallisia vertauksia, mutta tänään sellainen on paikallaan. 1950-luvun poliitikkosukupolvella, johon kuuluivat Konrad Adenauer, Robert Schuman, Jean Monnet, Alcide De Gasperi, Paul-Henri Spaak ja muita, oli rohkeutta ja kaukonäköisyyttä poistaa Saksan ja Ranskan välillä tuhat vuotta vallinnut vihamielisyys ja aloittaa Länsi-Euroopan yhdentyminen perustamalla Euroopan yhteisö. Meillä, tämän päivän poliitikkosukupolvella, on ensimmäisen kerran tuhanteen vuoteen mahdollisuus yhdistää koko maanosa rauhanomaisin keinoin ja vapaaehtoisuuden pohjalta yhdeksi vapauden, rauhan ja hyvinvoinnin unioniksi. Laiminlyömme historiallisen velvollisuutemme, jos emme tartu tähän tilaisuuteen. 

Euroopan parlamentin päätöslauselma Euroopan jälleenyhdistämisestä hyväksytään yhdessä päivässä, mutta koko Euroopan yhtenäistämiseksi tarvitaan prosessi, joka on kokonaisen poliitikkosukupolven mittainen. Se onnistuu vain suurin voimanponnistuksin, ei vain uusissa vaan myös nykyisissä jäsenvaltioissa, sillä unioni ei vain laajene, se muuttuu toiseksi. Uudet valtiot eivät vain lisää nykyisen unionin jäsenmäärää - ne antavat Euroopan unionille uuden luonteen. Ne tietävät varsin hyvin, etteivät ne eivät liity vain markkinoihin, vaan unioniin, joka haluaa ja jonka täytyy kehittyä poliittiseksi unioniksi. Ne ovat mukana Eurooppa-valmistelukunnassa rakentamassa tälle kestävämpää perustaa. Unionin jäsenyys ei tuo ainoastaan oikeuksia vaan myös velvollisuuksia sekä uusille että vanhoille jäsenvaltioille. Se tuo velvollisuuden kaikin voimin yhdessä kehittää ja lujittaa yhteistä tulevaisuuttamme kaikkien hyväksi, koko unionin hyväksi, ei vain omien varastojen kasvattamiseksi. Vanha Eurooppa katsoo uuteen tulevaisuuteen. Tänään avaamme tien tulevaisuuteen, ja olen syvästi kiitollinen siitä, että saan olla mukana! 
(Suosionosoituksia)

Coûteaux (EDD).
Arvoisa puhemies, emme ryhdy kiistämään Elmar Brokin mietinnön yksittäisiä kohtia. Me hylkäämme sen kokonaisuudessaan siitä yksinkertaisesta syytä, että emme periaatteessa hyväksy koko laajentumista. 
Tähän on useita syitä. Ensinnäkin looginen syy: meidän itsenäisyysmielisten mielestä Euroopan unioni on nykyisessä kokoonpanossaan niin Euroopan kansakuntien ja kansojen etujen, periaatteiden ja sivistyksen vastainen ja niin ilmeisen kykenemätön esiintymään yhtenäisenä kansainvälisesti, kuten Irakin tapaus osoittaa; se on niin huonosti organisoitu, niin byrokratian ja - mikä vielä pahempaa - kaikenkaltaisen taloudellisen feodalismin tukahduttama, että voimme vain toivoa oman maamme Ranskan irrottautuvan siitä. Emmekä ymmärrä, miksi muidenkaan pitäisi alistua tähän pirulliseen järjestelmään, jonka itse torjumme. 
Aivan ilmeisesti on kuitenkin myös muita syitä. Euroopan kansat eivät ole valmiita. Ne ovat omien harvainvaltojensa uhreja; harvainvaltojen, jotka vain mukautuvat kansainväliseen tilanteeseen. Tämä johtaa jälleen kerran katastrofeihin, koska tosiasiat kielletään. 
Ranskan tasavallan presidentti Jacques Chirac on sanonut mielestäni erittäin tarkkanäköisesti ja perustellusti, että Itä-Euroopan maat ja erityisesti niiden harvainvallat haluavat vain siirtyä yhden suurvallan alaisuudesta toisen suurvallan alaisuuteen ja pohjimmiltaan Yhdysvaltojen alaisuuteen, mikä on meidän käsityksemme mukaan täysin vastoin Euroopan unionin ainoaa olemassaolon oikeutusta. Näin ollen kaikista edellä mainituista syistä emme huomenna äänestä Elmar Brokin mietinnön puolesta.

Sichrovsky (NI).
Arvoisa puhemies, hyväksyn kaikkien hakijavaltioiden liittymisen EU:hun, mutta paheksun siitä huolimatta edelleen Bene?-säädöksiin sisältyvää ihmisoikeuksien loukkausta, jolla on ikävä kyllä edelleen poliittista merkitystä tämän päivän t?ekkiläisessä yhteiskunnassa. Toivokaamme, että T?ekin liittyminen EU:n jäseneksi johtaa siihen, että oikeusvaltion periaatetta sovelletaan epäoikeudenmukaiseen menettelytapaan ja asianosaiset voivat siten puolustaa oikeuksiaan Euroopan unionin lainsäädännön nojalla paremmalla menestyksellä kuin tähän asti. Asianosaisilla en tarkoita pelkästään sudeettisaksalaisten edustajia, vaan myös lukuisia häpeällisesti petettyjä juutalaisia uhreja. 
Vaikka tämä on erittäin järjenmukaista, haluan korostaa, että puhun tyypillisenä itävaltalaisena, jolla on monien maanmiestensä tavoin Prahassa syntynyt äiti ja wieniläinen isä. Toivon siis, että t?ekkiläiset ymmärtävät kritiikin tulevan ystävän suusta, eivätkä pidä kaikkia arvostelijoita vihamiehinään. 
Gomolka (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, tällaisena päivänä on syytä luoda katse menneisyyteen, ei ainoastaan tulevaisuuteen. Voimme luoda katseen radikaalin muutoksen vuosiin 1989-1991, jolloin entisen Varsovan liiton maat kamppailivat saavuttaakseen vapauden ja itsenäisyyden ja onnistuivat siinä. Se oli vaikeaa muutoksen aikaa, joka nyt väistyy sellaisen maanosamme poliittisen vakauden ajan tieltä, jota oli lähes mahdoton kuvitellakaan.
Tällaisessa yhteydessä ei yleensä kuulla hakijavaltioita kehuttavan siitä, että ne lähestulkoon täyttivät Kööpenhaminan poliittiset kriteerit jo neuvottelujen alusta alkaen. Se on hyvä saavutus, kun ottaa huomioon suunnattomat taloudelliset vaikeudet, suunnitelmatalouden jälkivaikutukset ja väestön turvattomuuden tunteen.
Kun ajattelen esimerkiksi Latviaa, jota kohtaan tunnen erityistä läheisyyttä ja vastuuta, ihmettelen sitä tahdonvoimaa, joka auttoi latvialaisia hyväksymään entiset miehittäjät kumppaneiksi ja maanmiehiksi. Mielessäni on 3. lokakuuta 1989 pidetty kansanäänestys, jossa 53 prosenttia äänioikeutetuista kannatti maan kansallisuuslakien muuttamista siten, että ne vastaavat nyt Euroopan unionin normeja ja paransivat siten suuren venäjänkielisen yhteisön ja muiden vähemmistöjen asemaa. 
Viime vuosina on tapahtunut merkittävää kehitystä, joka meidän pitäisi säilyttää myös uudessa Euroopan unionissa. Tarkoitan unionin ulkorajojen yli tapahtuvaa tiivistä yhteistyötä. Kuinka nopeasti Euregio-yhteistyöalueet syntyivätkään! Viime vuosina niin rikasta satoa tuottaneet yhteistyötarjoukset olisi esitettävä myös uusille rajanaapureillemme, sillä ne hyödyttävät unionin tulevilla ulkorajoilla asuvia tavallisia ihmisiä - venäläisiä, valkovenäläisiä ja ukrainalaisia.
Nykyiset vaikeutemme eivät saa estää meitä. Nytkin meidän on katsottava ulkorajojemme yli. Rajatylittävän yhteistyön olisi oltava merkittävä osa uutta turvallisuuspolitiikkaamme.
Wynn (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensimmäiseksi sanoa, että kannatan laajentumista ja haluan nähdä hakijavaltiot EU:n jäsenvaltioina. Se mitä aion sanoa, saattaa kuitenkin vaikuttaa päinvastaiselta.
Neuvosto muutti komission ehdotusta liittymissopimukseksi lisäämällä siihen liitteen XV. Osana perustamissopimusta liite on primaarilainsäädäntöä ja siten suora hyökkäys parlamentin oikeuksia vastaan. Olen talousarviovaliokunnan puheenjohtajana viimeiset pari viikkoa johtanut kolmikantavaltuuskuntaa, joka on pyrkinyt lieventämään liitteen XV aiheuttamaa vahinkoa. Olemme päässeet ratkaisuun, jota itse pidän toiseksi parhaana. 
Parlamentin ja neuvoston hyväksymän julkilausumaehdotuksen 1 kohta sisältää keinon, jolla perustamissopimuksesta voidaan poiketa. Toivon sen turvaavan parlamentin oikeudet. Yksinkertaisin ratkaisu olisi ollut liitteen XV poistaminen, mutta näin ei tehty, ja niin kauan kuin se säilytetään, minun on todella vaikea hyväksyä tilannetta. On riittävän paha, että neuvosto pyrkii yksipuolisesti mukauttamaan vuosia 2004-2006 koskevia rahoitusnäkymiä, mutta en mitenkään voi hyväksyä, että niihin sisällytetään maatalousmenoja koskeva taattu enimmäismäärä vuoteen 2013 asti. Pidän Chiracin ja Schröderin välistä sopimusta halpamaisena ja luvattomana tänä avoimuuden aikakautena. 
Oli vaikea uskoa, että muut jäsenvaltiot hyväksyivät sen Kööpenhaminassa, mutta sen vahvistaminen perustamissopimuksessa menee liian pitkälle. En voi äänestää laajentumisen puolesta, koska se merkitsisi, että hyväksyn perustamissopimuksen liitteen XV, mitä en voi tehdä. Sen vuoksi pidätyn raskain mielin äänestämästä kaikissa lopullisissa äänestyksissä.

Farage (EDD).
Arvoisa puhemies, kaikille hakijavaltioille on yhteistä se, että ne ovat hyvin nuoria demokratioita. Jotkut niistä ovat entisiä Britannian siirtomaita ja toiset olivat vielä hiukan yli kymmenen vuotta sitten Neuvostoliiton vaikutuspiirissä. Jotkut niistä kuuluivat aiemmin myös Itävalta-Unkarin keisarikuntaan, joka tunnettiin nimellä "Völkerkerker", kansakuntien vankila. Nyt näissä uusissa maissa vain poliittinen eliitti haluaa astua uuteen kansakuntien vankilaan, Euroopan unioniin.
(Vastaväitteitä)
Poliitikkojen ja virkamiesten eliitille tilaisuus on mainio, merkitseehän se mahtavia palkankorotuksia. Kansalle se sen sijaan merkitsee paluuta keskusjohtoiseen, epädemokraattiseen valvontajärjestelmään, jollaisesta se on juuri päässyt eroon. Kansa maksaa johtajiensa kunnianhimon hinnan. Siksi äänestän kaikkien kymmenen maan liittymistä vastaan. Nämä nuoret demokratiat ansaitsevat parempaa. Sen perusteella, mitä näin Maltan kansanäänestyksessä, asia esitetään aivan väärässä valossa. Tämä voi johtaa vain eripuraan ja riitaan tulevina vuosina. 
(Vaihtelevia reaktioita)

Puhemies. -
 Minulla oli kaksi viikkoa sitten sunnuntaina tilaisuus olla Ljubljanassa kuuntelemassa kansanäänestyksen tulosta. 90 prosenttia kansasta - ei eliitistä - äänesti "kyllä" Euroopalle. 
Laschet (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, demokratian laajeneminen sekä moniarvoisuuden ja oikeusvaltion varmistaminen Keski-Euroopan itäosassa ei ole vain tuon alueen vaan koko maanosan tavoite. Näin sanoi silloinen Unkarin ulkoasiainministeri Gyula Horn vastaanottaessaan toukokuussa 1990 kansanvälisen Aachenin Kaarle Suuri -palkinnon. Viro, Latvia ja Liettua kuuluivat tuolloin yhä Neuvostoliittoon, eikä Saksa ollut vielä yhdistynyt. Nyt tämä koko maanosan tavoite on saavutettu, ja se tekee tästä erittäin merkittävän päivän. 
Unkari nousi vuonna 1956 urheasti diktatuuria vastaan. Kymmeniä vuosia myöhemmin, kun Varsovan liitto oli vielä voimissaan, DDR:n kansalaiset ottivat osaa Neusiedlerjärvellä elokuussa 1989 paneurooppalaiseen retkeen, jota olivat järjestämässä myös kollegamme Otto von Habsburg ja Bernd Posselt, ennen kuin lähtivät taas hakemaan tietä vapauteen. Tuolloin Unkarin rajavartijat astuivat syrjään ja päästivät heidät läpi. Hiukan myöhemmin Unkarin ulkoasiainministeri ja hänen itävaltalainen virkaveljensä Alois Mock halkaisivat rautaesiripun. Tämä oli ensimmäinen askel kohti Berliinin muurin sortumista. Sen vuoksi sanomme tänään täällä parlamentissa kymmenen kertaa "kyllä". 
Joidenkin maiden kohdalla "kyllä" lausutaan hiljaa, hieman epäröiden, ja joidenkin kohdalla kuuluvasti, selvästi ja kirkkaasti. Eurooppalainen oikeusjärjestys on juurtunut Unkariin. Unkarin pääministeri kritisoi ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa karkotusmääräyksiä selvemmin kuin toimivaltainen komission jäsen, selvemmin kuin moni muu hallituksen päämies. Näin ollen sanon tänään kymmenen kertaa "kyllä" ja Unkarin kohdalla sanon sen selvimmin ja kuuluvimmin. 
Swoboda (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, meillä on tänään ainutkertainen tilaisuus yhdistää suurin osa Eurooppaa ensimmäisen kerran poliittiseksi kokonaisuudeksi. Emme saa kieltää Euroopan kansoilta tätä mahdollisuutta, sillä kaikilla maanosamme asukkailla on oikeus kokea vapaus, rauha ja hyvinvointi poliittisessa yhteisössä - korostan: poliittisessa yhteisössä - lähes 15 vuotta kommunismin hajoamisen jälkeen. 
Kotimaallani Itävallalla on pisin yhteinen raja liittyvien maiden kanssa. Tiedän, mitä rautaesirippu merkitsi, ja tiedän myös, mitä Euroopan unionin ulkoraja merkitsee tänään molemmin puolin rajaa asuville ihmisille. 
Omat isovanhempani olivat t?ekkejä ja unkarilaisia. Synnyin Itävallassa vain muutaman kilometrin päässä Slovakian nykyisestä pääkaupungista Bratislavasta. Olisin aivan yhtä hyvin voinut syntyä rautaesiripun toisella puolella, jolloin minulle olisi elämässäni tarjoutunut paljon vähemmän mahdollisuuksia kuin todellisuudessa on tapahtunut. Vaikka se on minulle vaikeaa, koska monet Euroopan unionin jäsenvaltioiden hallitukset ovat rikkoneet parlamentin oikeuksia ja monet hakijavaltioiden hallitukset ovat kannattaneet laitonta sotaa, äänestän kaikkien itävaltalaisten sosiaalidemokraattien tavoin varauksetta laajentumisen puolesta. Olen vakuuttunut siitä, että Euroopan unionin ovi on avattava Itä-Euroopan ja Kyproksen, vaikkakin jaetun, sekä Maltan kansoille. Jatkamme varauksetta myös vuoropuhelua, jota on jatkettava, vuoropuhelua Bene?-säädöksistä ja muun muassa Temelin ydinvoimalaitoksesta ja muista voimalaitoksista, varmoina siitä, että vuoropuhelu auttaa molempia osapuolia voittamaan. Laajentuminen ei nimittäin ole mikään nollasummapeli. Mekin voitamme siinä missä uudet jäsenvaltiot. 
Jos eurooppalainen solidaarisuus on milloinkaan mitään merkinnyt, niin tässä äänestyksessä tänään. 
Gemelli (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, aluksi haluan kiittää komission jäsen Verheugenia, joka on seurannut laajentumisprosessia väsymättä. Haluan myös kiittää Brokia ja Wynnia - olen samaa mieltä siitä, mitä Wynn sanoi tänään puheenvuorossaan - sekä puheenjohtajavaltio Kreikkaa. 
Kaikki hetket ovat historiaa, mutta kaikki hetket eivät ole yhtä merkittäviä, ja tämä on yksi merkittävämmistä. Tämä ei ole pelkkää retoriikkaa: haluan ilmaista, että tiedämme vastuumme sanoessamme "kyllä" tai "ei" tässä asiassa. Olemme yhdistämässä ja yhtenäistämässä Eurooppaa uudelleen asteittain sekä yhdistämässä ja yhtenäistämässä sen kulttuuria, perinteitä, kansoja ja lapsia uudelleen. Emme ole vielä saaneet tätä suurta hanketta päätökseen. Eilen vieraanamme oli Makedonian tasavallan presidentti, ja ajatuksemme kääntyvät jo Balkanin alueelle, jossa autoimme rauhan saavuttamisessa ja jossa on alettu kehittää demokratiaa, oikeus- ja hyvinvointivaltiota, alueen taloudellista rakenneta ja kansainvälisiä suhteita. Myös Moldova ja Ukraina ovat mahdollisia hakijavaltioita olettaen, että Bulgaria ja Romania liittyvät unioniin neljän vuoden kuluttua. Turkin liittyminen teettää enemmän työtä, sillä Turkin on muutettava yhteiskuntakäsitystään omamme kaltaiseksi. Emme myöskään voi unohtaa Venäjää, johon Euroopan unionin on luotava entistä tiiviimmät ja aktiivisemmat suhteet. 
Kaikki kylvämämme siemenet itävät, jos yhteisömenetelmää noudatetaan jatkossakin. Euroopan unioni kestää ja kehittyy vain, jos - toistan - yhteisömenetelmä vie voiton Eurooppa-valmistelukunnassa. Talousarvioasioita käsittelevän neuvoston tuorein kanta on osoitus täysin vastakkaisesta suuntauksesta, mikä on valitettavaa. Jos jäsenvaltioiden itsekkyys johtaa hallitustenvälisen menetelmän noudattamiseen, Eurooppa saa sydänkohtauksen ja taantuu, mutta historia jatkaa silti kulkuaan. Siksi kehotankin kymmentä uutta jäsenvaltiota seisomaan parlamentin rinnalla vaatimassa toista lähestymistapaa, joka ei ole se, jota unionin tulevaisuuteen pessimistisesti suhtautuvat nykyisten jäsenmaiden hallitukset noudattavat. Hyvät Slovenian kansalaiset, hyvät yhdeksän muun liittyvän maan kansalaiset, auttakaa meitä rakentamaan uudenlaiset unionin toimielimet, joissa voimme kaikki olla tasavertaisia ja kehittyä yksilön arvokkuutta varauksetta kunnioittaen.

Lalumière (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, äänestämme hetken kuluttua unionin kymmenen uuden jäsenvaltion liittymissopimuksista. Tämä on valtava askel, ja olen iloinen saadessani elää tämän hetken. Se jatkaa eurooppalaisiin instituutioihin liittymisen prosessia, joka alkoi kaksitoista vuotta sitten Unkarin liittyessä ensimmäisenä entisenä kommunistisena maana Euroopan neuvostoon. Monien kollegojeni tavoin minua kuitenkin hieman huimaa tämän ratkaisevan askeleen edessä, sillä unionin oma tila ei suinkaan ole hyvä. 
Omasta puolestani haluan myös sanoa sen syvän ystävyyden nimissä, jota tunnen kaikkia ehdokasvaltioita kohtaan, että tiedämme, kuinka pitkä tie on vielä kuljettava ja kuinka paljon työtä on tehtävä ennen kuin ymmärrämme toisiamme täysin. Unioniin liittyvät maat todellakin noudattavat Kööpenhaminan arviointiperusteita, ja onnittelen niitä tästä saavutuksesta. Taloudelliset tai demokraattiset arviointiperusteet ovat välttämättömiä, mutta ne eivät kuitenkaan riitä. Me emme vielä tunne toisiamme täysin. Me emme vielä näe maailmaa samoin. Meillä ei ole yhteistä näkemystä turvallisuudestamme, kansainvälisistä suhteistamme tai ulkopolitiikastamme. Lyhyesti sanoen meidän on kurottava umpeen kuilu, joka on syntynyt mieliimme ja sydämiimme viidenkymmenen vuoden eron aikana.
Loppujen lopuksi meillä on tänään kuitenkin syytä toiveikkuuteen. Olemme avaamassa uuden oven, jonka takana odottaa kaukaa palaavien perheenjäsenten valtava jälleennäkeminen.

Bonde (EDD).
Arvoisa puhemies, Junibevægelse haluaa antaa jäsenvaltioiden itse päättää, haluavatko ne liittyä EU:hun. Siksi äänestämme laajentumisen puolesta tänään, mutta suosittelemme uudelleen käytävää neuvottelua ehdoista. Maataloutta koskeva sopimus tekisi uusista jäsenvaltioista toivottoman riippuvaisia ja vaikeuttaisi maatalouden itse asiassa täysin järjettömien järjestelyjen purkamista. Sopimus pakottaisi ehdokasvaltiot myymään maatalousmaata ja kesähuviloita, vaikka maan hinta on Alankomaissa 30 kertaa kalliimpi kuin Puolassa. Uusien maiden olisi maksettava täysi kiintiö, vaikka oma, rikas maani sai 80 prosentin alennuksen ensimmäisenä vuonna. Köyhien maiden asukkaiden enemmistöstä tulisi nettomaksajia, vaikka meidän on tarkoitus auttaa heitä. 
Nizzan sopimusta tai EU:n asetuksia ei ole julkaistu ehdokasvaltioiden kielillä. On häpeäksi demokratialle, että ehdokasvaltioiden väestö ei voi tietää, mistä se äänestää, ja että komissio laatii propagandaa sen sijaan, että se asettaisi saataville asiallista tietoa. Meidän rikkaiden maiden asukkaiden olisi oltava anteliaampia köyhiä naapureitamme kohtaan, jotta heillä olisi jotakin mistä kiittää meitä ja jotta minä voisin äänestää "kyllä" kiitollisena siitä, että äänestän demokratioiden Euroopan puolesta.

Tannock (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olemme tänään käynnistämässä historiallista prosessia äänestäessämme viimein jakautuneen Eurooppamme yhdistämisestä demokratian, rauhan ja vaurauden maanosaksi ottamalla jäseniksemme kymmenen uutta valtiota. EU:n BKT tulee olemaan yli 10 triljoonaa Yhdysvaltain dollaria. 
Slovakiaa käsittelevänä ryhmäni varjoesittelijänä olen erityisen tyytyväinen voidessani kannattaa sen jäsenyyttä. Tämä pieni mutta ylpeän itsenäinen uusi maa on edistynyt huimasti 10 vuotta sitten tapahtuneen samettivallankumouksen jälkeen. Se on muuttanut suunnitelmatalouden toimivaksi markkinataloudeksi. Se on uudistanut hallintojärjestelmänsä ja yhteiskunnallisen infrastruktuurinsa ja pyrkinyt ratkaisemaan mielekkäällä tavalla romani- ja unkarilaisvähemmistöjä koskevat ongelmansa. Se on yllättänyt rikkiviisaat, jotka sanoivat, ettei se koskaan selviäisi ilman T?ekin tasavaltaa. Teen tänään ylpeänä kunniaa sille, että slovakialaiset tekevät Kuwaitissa yhteistyötä liittouman kanssa tarjoamalla asiantuntemustaan kemialliseen sodankäyntiin liittyvässä puhdistustyössä. 
Pahoittelen, että jotkut kollegani äänestivät joidenkin hakijavaltioiden EU:hun liittymistä vastaan, koska ne osallistuvat sotaan. Heidän olisi sen sijaan syytä muistaa niitä vapaita t?ekkejä ja puolalaisia, jotka auttoivat omaa maatani vapauttamaan Euroopan toisen samankaltaisen tyrannian ikeestä 60 vuotta sitten. Slovakiasta tulee EU:n rajavaltio, emmekä saa unohtaa, että rajan takana Ukrainassa asuu yhä slovakialaisia vähemmistöjä, joilla on yhteistä historiaa slovakialaisten kanssa, koska alue kuului T?ekkoslovakiaan vuoteen 1945 saakka. Samoin monet muut suuret osat Länsi-Ukrainaa kuuluivat aikoinaan Itävalta-Unkariin, Puolaan ja Romaniaan. 
Meidän on huolehdittava siitä, että tätä asiaa ei unohdeta komission uudessa puiteasiakirjassa, joka koskee suhteita uusiin eurooppalaisiin naapureihimme Ukrainaan, Valko-Venäjään ja Moldovaan. Niillä on perusteltu oikeus liittyä tulevaisuudessa unioniin, jos ne niin haluavat. 
Lopuksi toivotan brittiläisenä konservatiivina erityisesti Maltan ja Kyproksen tervetulleiksi unioniin. Ne ovat Brittiläisen kansainyhteisön jäseniä, joiden historiallisesti rikkaat ja yritteliäät kulttuurit tuovat uuden ja arvokkaan lisän unioniin.

Posselt (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, paneurooppalaisena minulla on ollut onni voida työskennellä tämän päivän eteen 1970-luvulta lähtien ja yhdessä Otto von Habsburgin kanssa asettaa tänne tyhjä tuoli vuonna 1979 vastalauseena sille, että Keski- ja Itä-Euroopan maat suljettiin pois Euroopan yhteisöistä. Tuoli oli myös merkki jälleenyhdistymisen prosessista, jonka viimeistä vaihetta käynnistämme tänään. Minulla oli onni osallistua hetki sitten mainitun paneurooppalaisen retken järjestelyihin, mutta myös olla mukana lähes kaikkien hakijavaltioiden demokraattisissa vallankumouksissa sekä Viron ja Slovenian itsenäisyysjulistustilaisuuksissa. 
Tästä syystä haluan todeta hyvin selvästi, että kun me - joukko kollegoitani ja minä itse - äänestämme tänään Schröderin mietintöä vastaan, emme äänestä laajentumista vastaan emmekä torju T?ekin kansaa, vaan vastustamme, kuten tuolloinkin vastustettiin, yhä jatkuvaa vääryyttä ja ihmisoikeuksien vakavaa loukkaamista ja tällaisen toiminnan pitkittymistä epäoikeudenmukaisten säädösten syrjivien vaikutusten yhä jatkuessa.
Ystäväni, tästä syystä toteamme, että Euroopan unionin on ehdottomasti edelleen pyrittävä yhteiseen oikeusjärjestelmään. Yhteisömme perustuu oikeusvaltion periaatteeseen, ja siksi meidän on pidettävä huoli, ettei oikeusjärjestelmäämme päästetä epäoikeudenmukaisia säädöksiä kuten viruksia päästetään tietokonejärjestelmiin. Virus vaarantaa koko järjestelmän, ja tästä syystä meidän on yhdessä unioniin liittyvien maiden kanssa ponnisteltava uusien jäsenvaltioiden liittymisen jälkeisenä aikana, joka seuraa tämänpäiväistä mutkikasta äänestystä, havaitaksemme jäljellä olevat vääryydet ja varmistaaksemme, että rikos tunnustetaan rikokseksi ja vääryys vääryydeksi. Samalla meidän on tehtävä yhteistyötä kumppanuuden hengessä sellaisen Euroopan luomiseksi, sellaisen paneurooppalaisen kokonaisuuden luomiseksi, jonka perustana ovat oikeudenmukaisuus, rauha ja vapaus. 
Yiannitsis
Arvoisa puhemies, täällä tänään esitetyt näkemykset ilmaisevat parhaalla mahdollisella tavalla hetken historiallisen merkityksen. Tästä syystä en usko, että minun tarvitsee lisätä sanaakaan siihen, mitä kaikki ovat sanoneet laajentumisesta ja sen tärkeydestä. 
Pyysin puheenvuoron vain vastatakseni jäsen Crespon ehdotukseen siitä, että puheenjohtajavaltion olisi harkittava lausunnon antamista 16. huhtikuuta YK:n roolista ja humanitaarisesta avusta Irakissa. Haluan kiittää jäsen Crespoa tästä hyvin mielenkiintoisesta ehdotuksesta ja todeta, että olemme jo kutsuneet Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin Kofi Annanin osallistumaan Ateenassa 17. huhtikuuta pidettävään Eurooppa-neuvoston istuntoon, jossa on läsnä 40 valtion päämiestä ja 40 ulkoasiainministeriä, nimenomaan, jotta voimme keskustella YK:sta ja humanitaarisesta avusta ja käyttää parhaalla mahdollisella tavalla hyväksi tämän merkittävän istunnon. 
Toivon pääsihteeri Annanin jo hyväksyneen kutsumme. Olemme viimeistelemässä istunnon järjestelyjä ja toivon, että onnistumme välittämään nämä poliittiset viestit eteenpäin.

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minun osakseni jää enää kiittää vilpittömästi kaikkia tähän keskusteluun osallistuneita selkeästä ja vakuuttavasta viestistä, joka toivottaa uudet jäsenmaat tervetulleiksi unioniin. Mielestäni olemme puhuneet tarpeeksi. On tullut toiminnan aika. 
Sallikaa minun viimeisen kerran vedota niihin arvoisiin parlamentin jäseniin, jotka yhä epäröivät, huomauttamalla, että 30 vuoden kuluttua kukaan ei muista, mistä parlamentti ja neuvosto kiistelivät kahden viimeisen viikon aikana. Jäsen Posseltille sanoisin, että 30 vuoden kuluttua uskoakseni kukaan ei enää puhu Bene?-säädöksistä. 

Mutta 30 vuoden kuluttua muistetaan päätös, joka täällä tänään tehdään. 
(Jatkuvia, voimakkaita suosionosoituksia )

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt. 
KIRJALLINEN LAUSUMA (TYÖJÄRJESTYKSEN 120 ARTIKLA)

Figueiredo (GUE/NGL), Miranda (GUE/NGL)
Kannatamme periaatteessa Euroopan unionin laajentumista edellyttäen, että se on hakijavaltioiden kansojen tahto. Emme kuitenkaan voi sallia Portugalin etuja kyseenalaistettavan. 
Nykyisistä laajentumisneuvotteluista on nostettava esiin kaksi kielteistä seikkaa: hakijavaltioiden kohteleminen syrjivästi erityisesti rahoituksen ja maatalouden alalla sekä laajentumisen seuraukset Portugalille. Vaikka pidämme hyvänä noin 500 miljoonan euron lisäystä, joka saavutettiin Euroopan parlamentin painostuksen tuloksena, summa ei selvästikään riitä aikaansaamaan taloudellista ja sosiaalista koheesiota. 
Siksi keskipitkän aikavälin näkymissä Portugalin rakennerahasto- ja maataloustukia vähennetään, vaikka kaikkien selvitysten mukaan Saksan ollessa suurin voittaja Portugali menettää eniten syrjäisen sijaintinsa vuoksi ja koska se joutuu kilpailemaan sellaisten maiden kanssa, joissa palkat ovat alhaisempia ja työvoima korkeammin koulutettua. Tuorein komission tuottama tieto osoittaa selvästi, että kaikista maista Portugalissa on heikoin tuotantorakenne ja vakavimmat sosioekonomiset puutteet, mikä merkitsee, että sille voi koitua hyvin haitallisia seurauksia, jollei sen etuja valvota asianmukaisesti liittymisneuvotteluissa. 
Tämän vuoksi olemme kaikkiaan pidättyneet äänestämästä ja äänestäneet Kyproksen kohdalla liittymisen puolesta.

Turmes (Verts/ALE)
Tällä historiallisella hetkellä Euroopan parlamentti hyväksyy ensimmäisenä Euroopan unionin toimielimenä 10 uuden jäsenvaltion liittymisen. Tämän merkittävän päätöksen aiheuttama euforia ei kuitenkaan saa estää meitä näkemästä EU:n eri alojen politiikan nykytilaa tai tulevia haasteita. Monet uudistuksista, joista unionin pysyvyyden uskotaan riippuvan, kuten toimielin-, rakennerahasto- ja yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan uudistus, ovat vielä toteuttamatta, liittyville maille ei ole vielä tehty rahoitussitoumuksia ja syvemmän eurooppalaisen yhtenäisyyden tavoittelu kangertelee. 
Vihreät ovat vuosia kampanjoineet EU:n laajentumisen ja lujittamisen puolesta. Haluamme lisätä unionin valtaa muun muassa ympäristö-, sosiaali- ja ulkopolitiikan aloilla. Irakin kriisi on kuitenkin julmalla tavalla paljastanut EU:n sisäiset erimielisyydet. Eräät hakijavaltioiden hallitusten edustajat ovat myös omaksuneet yllättäviä kantoja. Oli miten oli, näiden maiden kansat eivät saa joutua maksamaan EU:n johtajien poliittisen rohkeuden puutteesta tai omien hallitustensa päämiesten lausunnoista. Tästä syystä äänestän tänään 10 uuden jäsenvaltion liittymisen puolesta. 
EU:n poliitikkojen - ja myös kansalaisyhteiskunnan - todellinen haaste on koota Eurooppa-valmistelukunnassa riittävä enemmistö kestävän Euroopan unionin taakse. Irakin kriisin osalta se, mikä koskee Espanjaa, koskee myös Puolaa: seuraavissa vaaleissa on löydettävä uusia poliittisia ratkaisuja.
Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana äänestys.
Carlos Westendorp y Cabezan laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan suositus (A5-0110/2003) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön kannasta Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission luonnokseen säännöksi yhdenmukaisista vaatimuksista, jotka koskevat seuraavien järjestelmien hyväksyntää: 1. jälkiasennettavat järjestelmät, jotka on tarkoitettu asennettavaksi moottoriajoneuvoihin, jotta moottorin polttoaineena voidaan käyttää nestekaasua; 2. jälkiasennettavat järjestelmät, jotka on tarkoitettu asennettavaksi moottoriajoneuvoihin, jotta moottorin polttoaineena voidaan käyttää paineistettua maakaasua (KOM(2002) 567 - C5-0546/2002 - 2002/0248(AVC))
(Parlamentti hyväksyi suosituksen.)

Maurizio Turcon laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0107/2003) Tanskan kuningaskunnan aloitteesta neuvoston säädöksen antamiseksi Europolin salassapitosuojaa koskevista säännöistä 3 päivänä marraskuuta 1998 annetun neuvoston säädöksen muuttamisesta (13875/2002 - C5-0553/2002 - 2002/0823(CNS); Tanskan kuningaskunnan aloitteesta neuvoston säädöksen antamiseksi Europolin työntekijöihin sovellettavien henkilöstösääntöjen muuttamisesta (1378/2002 - C5-0555/2002 - 2002/0822(CNS); Helleenien tasavallan aloitteesta neuvoston päätöksen tekemiseksi Europolin henkilöstöön sovellettavien peruspalkkojen ja lisien mukauttamisesta (6314/2003 - C5-0066/2003 - 2003/0806(CNS))
(Parlamentti hyväksyi mietinnön.)
Christian Ulrik von Boetticherin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0106/2003) Tanskan kuningaskunnan aloitteesta neuvoston säädöksen antamiseksi Euroopan poliisiviraston perustamisesta tehdyn yleissopimuksen (Europol-yleissopimus) 43 artiklan 1 kohdan perusteella tehtävästä pöytäkirjasta kyseisen yleissopimuksen muuttamiseksi (13254/2002 - C5-0001/2003 - 2002/0814(CNS))
(Parlamentti hyväksyi mietinnön.)
Reimer Bögen ja Joan Colom i Navalin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A5-0117/2003) 1. ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi rahoitusnäkymien mukauttamisesta laajentumiseen; komission esitys, joka perustuu talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja talousarviomenettelyn parantamisesta 6 päivänä toukokuuta 1999 tehdyn toimielinten sopimuksen 25 kohtaan (KOM(2003) 70 - C5-0053/2003 - 2003/2025(ACI)) ja 2. ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi rahoitusnäkymien tarkistamisesta (KOM(2003) 185 - C5-0161/2003 - 2003/2025(ACI)
Ennen äänestystä:
Puhemies. Ilmoitan parlamentille, että neuvosto hyväksyi tämänaamuisessa Coreperin kokouksessa muodollisesti ja yksimielisesti julkilausuman 15 jäsenvaltion puolesta. Tiedämme, kuinka perusteellista työtä kollegamme ovat sen parissa viime viikkoina tehneet. Tätä työtä ei olisi tarvinnut tehdä, jos neuvosto ei olisi yksipuolisesti jättänyt noudattamatta toimielinten sopimusta.

Ennen kuin siirrymme äänestykseen, haluan parlamentin puhemiehenä tehdä selväksi erityisesti neuvostolle, että aiomme pitää kiinni tämän julkilausuman joka sanasta ja kohdasta ja joka sanan ja joka kohdan kaikista merkityksistä. Mikäli se poikkeaa tästä millään tavalla, aiomme käyttää perustamissopimuksen meille suomia oikeuksia.
(Suosionosoituksia)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Elmar Brokin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0081/2003) Kööpenhaminassa käytyjen laajentumisneuvottelujen päätelmistä (2003/2014(INI)) 
Ennen tarkistuksesta 19 toimitettua äänestystä:

Sakellariou (PSE).
Arvoisa puhemies, pääsimme esittelijän kanssa yhteisymmärrykseen. Hän aikoo esittää suullisen tarkistuksen, minkä jälkeen me perumme oman tarkistuksemme. Pyydän antamaan puheenvuoron jäsen Brokille.

Brok (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, haluan ehdottaa, että 6 kohta hyväksyttäisiin seuraavassa muodossa: "? tunnustaa, että rauha ja turvallisuus ovat olleet ratkaisevia tekijöitä päätettäessä ehdokasvaltioiden liittämisestä Euroopan unioniin, ja siitä syystä Euroopan unionilla on Euroopan vahvan aseman ja yhdenvertaisuuden perusteella erityisvastuu transatlanttisten suhteiden vahvistamisesta." Uskon, että siten voisimme jättää muiden epäilyt omaan arvoonsa ja päästä tästä asiasta yhteiseen kantaan.
Tannock (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, valtuuskuntani haluaa esittää vastalauseen yksiköiden päätöksestä, jonka mukaan tarkistusta 8 ei voida hyväksyä. Tämä tarkistus, jossa vastustetaan Strasbourgin istuntoja, on perustamissopimuksen velvoitteiden mukainen. Siinä annetaan parlamentille mahdollisuus valita oma istuntopaikkakuntansa ja tehdään loppu tästä jatkuvasta kulkurallista edestakaisin Strasbourgin ja Brysselin välillä. Tästä rallista tulee laajentumisen jälkeen vieläkin vaikeampaa niille maille, joista on huonot lentoyhteydet Strasbourgiin. Lisäksi eurooppalaisilta veronmaksajilta säästyisi siten 150 miljoonaa euroa vuodessa.
(Vaihtelevia reaktioita)

Puhemies.
Arvoisa jäsen Tannock, tämä on kiista jota käytte minun ettekä yksiköiden kanssa. Huomauttaisin, että äänestämme nyt aikataulusta. Parlamentissa ei ole tapana korvata kalenteria pitkällä tekstillä. Voitte aivan vapaasti ottaa sellaisen kannan kuin haluatte, mutta nyt on kyse ajankohdista ja aikatauluista. Emme siis käsittele sitä, mikä olisi paras paikka pitää istunnot, emmekä asiaan liittyviä tekstejä.
(Parlamentin istuntokalenteri vuodelle 2004 vahvistettiin.)

Van Hulten (PSE).
Arvoisa puhemies, tämän äänestyksen perusteella meillä on ensi vuonna vain 10 täysistuntojaksoa 11:n sijasta.
(Äänekkäitä suosionosoituksia)
Olkoon tämä viesti Eurooppa-valmistelukunnalle. Haluamme itse määrätä omasta istuntopaikkakunnastamme.
(Äänekkäitä suosionosoituksia)

Puhemies.
Mikäli tulkitsin äänestystulosta oikein, olemme siirtäneet istuntoa, jota oli ehdotettu huhtikuun loppuun ja toukokuun alkuun 2004. Haluaisin myös muistuttaa, että valtiot, joiden puolesta juuri äänestimme, liittyvät unioniin toukokuun 1. päivänä. Parlamentin on, kuten jotkut huomauttavat, ratifioitava komission jäsenten nimitykset. Minun on palautettava asia puheenjohtajakokouksen käsittelyyn, koska parlamentti ei voi jättää huomiotta perussopimusvelvoitteitaan.


Carmen Cerdeira Mortereron laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0086/2003) muutetusta ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi oikeudesta perheenyhdistämiseen (KOM(2002) 225 - C5-0220/2002 - 1999/0258(CNS)) 
Ennen äänestystä:

Cerdeira Morterero (PSE)
Arvoisa puhemies, haluaisin tarkistuksen 32 osalta selventää, että oikea versio on espanjankielinen eikä saksankielinen - saksankielisessä käännöksessä tuntuu olevan jonkinlainen väärinkäsitys - ja että siinä viitataan yksinomaan alaikäisiin, ei kyseisen henkilön muihin sukulaisiin.

Bordes, Cauquil and Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Turcon mietinnössä samoin kuin Tanskan ja Kreikan hallitusten tekemissä aloitteissa käsitellään Europolin valvontaa. Mietinnössä kuitenkin esitetään, että aloitteet olisi hylättävä. Europolia ei kaikesta päätellen valvota demokraattisesti. Se ei ole ihmekään, sillä eihän mitään kansallisiakaan poliisivoimia valvota demokraattisesti.
Euroopan unioni on tältä osin pelkkä valtioiden löyhä yhteenliittymä. Toimielimissä vain toistuu se, että valtion elimiä ei valvota demokraattisesti. Edustajat kyllä valitaan, mutta kysyisin parlamentilta, missä Euroopan unionin jäsenvaltiossa vaaleilla valitut elimet muka todella valvovat poliisia ja armeijaa tai missä valtiossa koko kansa harjoittaa tällaista valvontaa, mikä on paljon tärkeämpää?
Tilanteen muuttamiseksi on yritetty tehdä joitakin ehdotuksia, mutta ne ovat tuomittuja epäonnistumaan. Sellaisissa olosuhteissa Euroopan parlamentin on vain todettava voimattomuutensa. Siksi äänestimme mietinnöstä tyhjää.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Olemme tukeneet esittelijän kantaa ja suositelleet, että edellisen puheenjohtajavaltion, Tanskan, tekemät Europolin tietojen salassapitosuojaa, Europolin työntekijöihin sovellettavien henkilöstösääntöjen muuttamista ja Europol-yleissopimuksen muuttamista koskevat kolme aloitetta hylätään. Tanskan edustaman kannan mukaan olisi estetty kansallisia parlamentteja harjoittamasta demokraattista valvontaa, ei olisi taattu kansalaisten tiedonsaantia ja olisi lujitettu päätöksenteon keskitettyä toimintatapaa.
Esittelijä selitti mietinnössään, että ehdotuksissa jätettiin huomiotta kaikki vaatimukset ja ehdotukset, jotka parlamentti oli esittänyt lisätäkseen todellista demokraattista valvontaansa ja valtuuksiaan Europolin osalta. Ehdotuksissa hairahduttiin sen sijaan yhä enemmän salailun puolelle. Lisäksi niissä ei otettu huomioon komission ehdotusta perustaa Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien sekakomitea eikä edes Europolin johtajan mielipidettä, jossa tämä kannatti parempaa demokraattista valvontaa.
Kannatamme täten näiden aloitteiden hylkäämistä, vaikka emme kannatakaan kaikkia Euroopan parlamentin ehdottamia vaihtoehtoja.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) On hämmästyttävää, että jäsenvaltioiden hallitusten aloitteissa pyritään usein salaamaan tietoja, seulomaan maanmiehiä pois korkeista viroista ja keskitytään muihin ilmiöihin, joiden luulimme kuuluvan jo lopullisesti menneisyyteen. Erityisesti New Yorkiin 11. syyskuuta 2001 tehtyjen terrorihyökkäysten jälkeen terrorismin pelko oli niin suuri, että tehtiin kaikenlaisia ehdotuksia, jotka eivät olleet demokratian hengen mukaisia. Onneksi paniikki on laantunut, ja parlamentin suuri enemmistö usein torjui sellaiset autoritaariset aloitteet. Tässä tapauksessa Tanskan hallitus ehdottaa asiakirjoihin tutustumisen rajoittamista eikä myönnä parlamentille välttämätöntä sananvaltaa Europolin budjetin osalta. Myöskään kansallisten parlamenttien valvontamahdollisuuksia ei tehosteta. Europolin johtajakin on sitä mieltä, että demokraattinen valvonta on epäasianmukaista, mutta neuvosto ei halua muuttaa tilannetta. Neuvoston on päästävä tästä tavasta. Tanskan aloitteen hylkääminen kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa olikin ensimmäinen askel oikeaan suuntaan.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Tällä alalla vallitsee monimutkainen jännite keskitettyjen eurooppalaisten poliisivoimien tehokkuuden, jäsenvaltioiden valtuuksien, perustamissopimusten ja voimassa olevan yhteisön lainsäädännön todellisten puitteiden ja demokraattisen valvonnan välillä. Esittelijät, jotka arvioivat Europolia koskevia Tanskan ja Kreikan aloitteita, tarjoavat ratkaisuksi yksinkertaisesti sitä, että Euroopan parlamentti hylkää aloitteet. Lisäksi esittelijät pyytävät kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokuntaa laatimaan mahdollisimman kattavan suositusluonnoksen.
Tällainen lähestymistapa on mielestäni selvästi virheellinen ja perustuu vaarallisille ja hätiköidyille edellytyksille. Nämä edellytykset juontuvat pelkästään siitä, että määrätään federalistinen ideologinen esityslista neuvoston tekemille yrityksille käyttämällä nykyistä institutionaalista ja perustamissopimuksissa säädettyä kehystä, jotta alalla todella edistyttäisiin. Lisäksi nimenomaan rajat ylittävän poliisitoiminnan harjoittaminen, valtuudet ja valvonta vaativat äärimmäistä varovaisuutta ja yhteistyötä jäsenvaltioiden välillä. Emme ehkä pidä nykyisestä pilarirakenteesta, mutta niin kauan kuin se on voimassa, meidän on työskenneltävä näissä puitteissa vastuuntuntoisesti.
Siksi hylkäsin esittelijän ehdotuksen. Parasta mitä parlamentti voisi tehdä on perehtyä kyseisiin kolmeen aloitteeseen ehdottamalla vastuuntuntoisesti muutoksia, joista se on päättänyt, ja noudattaa oikeudellista kehystä?
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Berthu (NI)
Von Boetticher näyttää olevan mietinnössään periaatteessa samaa mieltä Tanskan esittämän aloitteen kanssa, jossa esitettiin pääosin tarpeellisia tarkistuksia Europol-yleissopimukseen. Von Boetticherin mietinnössä aloite kuitenkin hylätään. Esitetyt syyt ovat tyypillisiä Euroopan parlamentin toimintatavalle. Parlamentti vastustaa pöytäkirjaa yleissopimuksen muuttamisesta. Tarkoitan hallitusten välisiä oikeudellisia välineitä, joilla kunnioitetaan kansallista riippumattomuutta. Parlamentti vaatii, että ensin olisi hyväksyttävä Euroopan perustuslaki. Toivotaan, että tällaisen perustuslain ansiosta kaikkia näitä tarkistuksia voitaisiin käsitellä jäsenien määräenemmistön keinoin yhteisöjärjestelmän puitteissa.
Katsomme, että poliisiyhteistyötä koskevien ja ihmisten liikkuvuuteen ja maahanmuuttoon liittyvien asioiden on kuitenkin pysyttävä jäsenvaltioiden toimivallan piirissä ja niiden valvonnassa. Vaadittu eurooppalainen yhteistyö pitäisi sen vuoksi järjestää niin sanotun parlamenttien välisen pilarin puitteissa. Ehdotimme tätä Eurooppa-valmistelukunnalle, ja pyytäisinkin teitä käymään internetsivuillamme: www.autre-europe.org . Keskenään verkostoituneet kansalliset parlamentit tekisivät päätökset suoraan.
Siksi emme voineet kannattaa von Boetticherin mietintöä.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Turcon mietintöä koskevassa äänestysselityksessä tekemäni huomautukset pätevät tähänkin tapaukseen. Käsiteltävän asian taustalla olevat virheelliset ideologiset syyt ovat itse asiassa tässä tapauksessa vieläkin silmiinpistävämpiä.
On aika hämmästyttävää, että von Boetticher väittää avoimesti perusteluissaan, että hän "tunnustaa Tanskan ehdotuksen merkityksen, sillä se vaikuttaa oikeansuuntaiselta askeleelta" - ja lopettaa sitten siihen, että hänen on suositeltava sen hylkäämistä! Miksi? Koska hänen mielestään olisi erehdys hyväksyä muutoksia Europol-yleissopimukseen "ennen Euroopan perustuslain ratifiointia"!
Tällainen arvio on virheellinen. On mahdollista ja välttämätöntäkin edetä nykyisen kehyksen puitteissa, ja juuri tähän meidän olisi osallistuttava vastuuntuntoisesti. On edettävä pienin askelin, koska tämä menetelmä on taannut Euroopan yhdentymisen menestyksen. Juuri tätä lähestymistapaa Tanska ja Kreikka ehdottivat puheenjohtajakausillaan. Esittelijät olisivat kuitenkin kaivanneet... perustuslakia.
Mietinnössä ehdotetussa linjassa poiketaan merkittävästi asialistasta. Olen siksi hylännyt sen, ilmaistakseni tukeni Tanskan aloitteen noudattamiselle. Mietinnössä on omaksuttu äärimmäisen kielteinen ja radikaali lähestymistapa, ja siinä jätetään selvästi huomiotta Euroopan kansalaisten edut. Parlamentin pitäisi noudattaa aloitetta, ehdottaa vastuuntuntoisesti asianmukaisina pitämiään tarkistuksia ja noudattaa tiukasti nykyistä oikeuskehystä. Juuri tästä on kyse oikeusvaltiossa ja voisimme tehdä huonomminkin kuin toimia esimerkkinä.

Berthu (NI)
. (FR) Euroopan parlamentti oli äskettäin osallisena naurettavassa psykodraamassa. Muistutan parlamenttia 26. ja 27. maaliskuuta pitämästäni puheesta ja antamastani äänestysselityksestä. Tästä on nyt tehty loppu, niin kuin järkevää olikin. Siihen liittyi kuitenkin neuvoston kanssa tehty yhteinen julkilausuma, jossa neuvosto hyväksyy ajatuksen yhteispäätösmenettelyn soveltamista tulevien rahoitusnäkymien hyväksymisessä. Lisäksi siinä käytetään hyväksi tilaisuutta osoittaa taloudellista apua Turkille liittymistä valmistelevan tuen otsakkeessa.
Emme ole samaa mieltä mistään näistä kohdista, joten äänestin Bögen mietintöä vastaan.
Haluan myös korostaa, että laajentumisen myötä olisi tärkeää tarkistaa rahoitusta. Rakennerahastot pitäisi taloudellisista syistä lakkauttaa. Kunkin valtion pitäisi saada taas omaan valvontaansa kaupunki- ja aluesuunnittelunsa. Vain osa rahoituksesta säilytettäisiin. Se hyödyttäisi uusia jäsenvaltioita vain rajoitetun ajan, ja sen tarkoituksena olisi auttaa niitä saavuttamaan vaadittu taso.
Juuri tätä Ison-Britannian hallitus hiljattain viisaasti ehdotti Eurooppa-valmistelukunnassa. Olemme itse asiassa olleet samoilla linjoilla jo jonkin aikaa. Viittaan UEN-ryhmän 1997 julkaisemaan valkoiseen kirjaan, jossa vertailtiin kansojen Eurooppaa ja hyvinvointivaltioiden Eurooppaa.

Haug (PSE)
. (DE) En äänestänyt Bögen ja Colom i Navalin neuvoston ja parlamentin välisten neuvottelujen tuloksia ilmentävän mietinnön puolesta.
Huoltani ei yhtään hälvennä kolmikantaneuvottelujen tulos. Neuvottelujen tarkoituksena oli vähintäänkin rajoittaa neuvoston aiheuttamaa vahinkoa EU:n demokraattisuudelle. Liite XV pysyy liittymissopimuksissa ja siitä tulee siten osa primaarilainsäädäntöä. Kaikkea muuta pidän pelkkänä sanahelinänä. Pystymme osoittamaan vasta vuosien päästä, että asia on päinvastoin. Neuvosto tosin on jo osoittanut toimivansa parlamentin vastaisesti.
Katsokaa myös liittymissopimuksia koskevaa äänestysselitystäni.

Goebbels (PSE).
Arvoisa puhemies, unionin laajentuminen on ennen kaikkea poliittinen välttämättömyys. Kannatan Euroopan yhdistämistä maantieteellisesti. Kannatan myös poliittisten ja taloudellisten siteiden lujittamista Euroopassa. Siksi en tietenkään ollut niiden kannalla, jotka vastustavat kaikkea laajentumista. En kuitenkaan voinut äänestää puolestakaan, koska Kööpenhaminassa päätettyä laajentumista ei panna täytäntöön avoimella ja järjestelmällisellä tavalla. Päädymme sen sijaan kaaokseen. Euroopan yhdentyminen tulee todennäköisesti laajentumisen seurauksena pysähtymään. Lähes kaikkien uusien jäsenvaltioiden taloudellinen ja sosiaalinen tilanne on vähintäänkin epävakaa. Niiden elintaso on ostovoiman perusteella vain noin 40 prosenttia yhteisön keskiarvosta. Liittymiseen myönnetty tuki oli Wim Kokin mietinnön mukaan kuitenkin vain 0,03 prosenttia yhteisön BKT:sta. Toisin sanoen ei juuri mitään. Sapard-varat, joiden tarkoituksena oli helpottaa ehdokasvaltioiden maatalouden rakenteellista mukauttamista, katosivat yhteisön byrokratian uumeniin. Vain 6,48 prosenttia vuosiksi 2000 ja 2001 myönnetyistä 1,04 miljardista eurosta on pantu täytäntöön.

Beysen (NI).
Arvoisa puhemies, äänestin tyhjää kolmesta tärkeästä syystä. Ensiksikin Euroopan on yritettävä ratkaista omat ongelmansa ennen kuin se päättää laajentua. Toiseksi uusien jäsenvaltioiden liittyminen on tehtävä riippuvaiseksi nykyisissä jäsenvaltioissa järjestettävien kansanäänestysten tuloksesta ja kolmanneksi uudet jäsenvaltiot eivät ole vielä valmiita tähän laajentumiseen. Haluaisin vielä korostaa sitä, että laajentuminen osuu aikaan, jolloin Eurooppa on jakautuneempi kuin koskaan aikaisemmin. Meillä on yhä varsin paljon työtä erityisesti ulkopolitiikan alalla. On tärkeää, että Eurooppa kehittää oman tapansa harjoittaa ulkopolitiikkaa. Lisäksi meidän on parannettava Euroopan maatalouspolitiikka pöhöttyneisyydestään ennen laajentumista. Lopuksi huomautan vielä, että Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden välillä on edelleenkin liian paljon sosiaalis-taloudellisia eroja.

Gahler (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minäkin äänestin tänään T?ekin tasavallan liittymisen puolesta. On itsestään selvää, että t?ekit ovat osa Eurooppaa, hehän elävät sen sydämessä. En olisi enää voinut katsoa silmiin Prahassa asuvia ystäviäni ja sukulaisiani, jos olisin äänestänyt heidän liittymistään vastaan. Halusin tosin tukea kyllä-äänelläni ennen kaikkea niitä ihmisiä T?ekin julkisessa elämässä, poliittisissa puolueissa, parlamentissa ja hallituksessa, jotka ovat myöntäneet, että historian painolastia ei tarvitse laahata tulevaisuuteen vaan että kansa, jolla on voimaa kohdata koko oma historiansa, ansaitsee osakseen pikemminkin kunnioitusta kuin nöyryytystä.
Sovinto syntyy totuudesta ja siitä, että ollaan valmiita asettumaan hetkeksi toisen asemaan. Saksalaisena tiedän, että jopa saksalaiset, vaikka valloittivat lähes kaikki naapurimaansa sodan aikana, ansaitsivat jälleen muiden arvostuksen ja kunnioituksen, koska eivät ole tukahduttaneet näitä puolia historiastaan tai käsitelleet niitä pelkästään suhteellisina. Antakaamme t?ekkienkin yrittää samaa; se on vapauttavaa.
Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, äänestin kaikkien näiden Itä- ja Keski-Euroopan maiden ja Maltan ja Kyproksen liittymisen puolesta, koska toivon kovasti, että parlamentissa olisi tulevaisuudessa enemmän eläkeläisten ja eläkeläisten puolueiden edustajia näistä jäsenvaltioista. Siksi olinkin pettynyt, kun Euroopan unionin työntekijät järjestivät äänestyksen aikana suuren mielenosoituksen, koska heidän tulevia eläkemaksujaan aiotaan leikata. Haluan osoittaa heille vilpitöntä myötätuntoa ja toivon hartaasti, että tuleva parlamentti, jäsenvaltioiden jäsenet mukaan lukien, takaa kansalaisille, Euroopan unionin työntekijöistä alkaen, seesteisen tulevaisuuden ja vanhojen ihmisten asianmukaisen kunnioituksen.

Ebner (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, aloitan toteamalla, että kannatan lämpimästi laajentumista ja olen puolustanut vakuuttuneesti tätä politiikkaa toimiessani muun muassa Slovenian valtuuskunnan puheenjohtajana. T?ekin tasavallan tapaukseen palatakseni olen aina toivonut, että t?ekit luopuisivat ajoissa historian painolastista, jolloin voisimme äänestää T?ekin tasavallan liittymisestä Euroopan unioniin iloisina ja hyvällä omallatunnolla. On harmillista, että monien t?ekkipoliitikkojen rohkeuden puute on estänyt sen; siksi myös äänestin vastaan, solidaarisuudesta Ferberiä kohtaan. Toivon, että t?ekit istuvat tulevaisuudessa saman pöydän ääreen ja löytävät tavan käydä yhdessä läpi menneisyyttään.

Bourlanges (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, äänestin useassa eri äänestyksessä tyhjää ja Brokin mietintöä vastaan. Siksi en äänestänyt unionin 10 uuden jäsenvaltion liittymissopimusta koskevasta puoltavasta lausunnosta Päätös oli minulle vaikea niin tunnetasolla kuin poliittisestikin. Olen yli 10 vuotta tehnyt väsymättä työtä Euroopan parlamentissa, Ranskassa ja ympäri Eurooppaa, jotta laajentuminen voisi toteutua suunniteltuna ajankohtana ja sen menestymisen takaavin ehdoin. Äänestin niin kuin äänestin, koska olen vakuuttunut siitä, että unionin maantieteellisen laajentumisprosessin erottaminen sen toimielinten syventämisprosessista johtuu siitä onnettomasta seikasta, että nykyiset ja tulevat jäsenvaltiot ovat alistuneet heikompaan Eurooppaan, jonka institutionaalinen järjestelmä on luutunut. Erimielisyydet Euroopassa ovat surullista kyllä vain kasvaneet viime kuukausina. Surullista on sekin, että Eurooppa-valmistelukunta ei ole tänä ajanjaksona edistynyt. Se on nyt alistunut siihen, että saa nykyjärjestelmään aikaan vain kosmeettisia muutoksia. Kaikki ovat alistuneet siihen, että perustuslakia koskevaa sopimusta ei allekirjoiteta joulukuussa 2003 niin kuin alun perin suunniteltiin. Merkit ovat aivan selvät. Laajentunut Euroopan unioni on tulevaisuudessa velvoitettu toimimaan Nizzan sopimuksen määräysten mukaisesti. Siitä tulee siksi kohtalokkaan ontuva ja tuomittu epäonnistumaan. En äänestänyt puoltavan lausunnon puolesta, koska haluan laajentumisen onnistuvan.

Mayol i Raynal (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, eurooppalaisena liittovaltion kannattajana ja katalonialaisena itsenäisyysaktivistina äänestin tyhjää äänestyksissä, jotka koskivat 10 uuden jäsenvaltion liittymistä, vaikka kollegani Euroopan vapaa allianssi -ryhmässä kannattavatkin sitä. Haluaisin selittää syyt äänestykseeni. Eurooppa-valmistelukunnan tämänhetkisestä työstä perustuslain parissa käy ilmi, että Katalonian kaltaisella valtiottomalla kansalla ei ole mitään voitettavana laajentumisesta. Sen edustus Euroopan toimielimissä riippuu jatkossakin asianosaisten jäsenvaltioiden hyvästä tahdosta. Parlamentti on kuitenkin vastaisuudessa tietoinen Espanjan kuningaskunnan ja Ranskan tasavallan omaksumasta asenteesta. Valmistelukunta ei ole saanut mitään ratkaisevaa aikaan itsemääräämisoikeuden ja sisäisen laajentumisen eksplisiittisen tunnustamisen osalta. Se ei ole myöskään edistänyt katalaanin kielen asiaa siihen suuntaan, että siitä tulisi Euroopan unionin virallinen kieli. Näissä olosuhteissa uusien jäsenvaltioiden liittyminen vain pahentaa Katalonian suhteellista asemaa unionissa. Se esimerkiksi menettää edustustaan ja sen maksuosuudet vain kasvavat. Monet uusista jäsenvaltioista ovat kaukana siitä, että täyttäisivät Kööpenhaminassa asetetut kriteerit vähemmistöjensä oikeuksien kunnioittamisesta, esimerkkinä mainittakoon Slovakian ja T?ekin tasavallan voimassa pitämät Benes-asetukset. Lopuksi totean vielä, että useimpien näiden uusien jäsenvaltioiden asenne Irakissa käytävää hirveää sotaa kohtaan tuntuu olevan sellainen, että koko Euroopan yhdentyminen joutuu outoon valoon. Kaikkien, jotka tavoittelevat Eurooppaa, joka pystyisi vastustamaan Yhdysvaltojen vastuutonta ylivaltaa, on käärittävä hihansa ja ryhdyttävä toimiin eurooppalaisen Euroopan hyväksi. Laajentuminen kun muistuttaa tällä hetkellä sopulien ryntäämistä mereen.

Nordmann (ELDR).
Arvoisa puhemies, äänestin Brokin mietintöä vastaan, vaikka kannatankin laajentumista. Tätä ei tietenkään ole tarkoitettu henkilökohtaiseksi loukkaukseksi Brokia kohtaan. Syynä oli se, että hänen mietinnössään ei oteta mitenkään huomioon sitä, että laajentumisen ja syventämisen välillä on olennainen yhteys. Siinä ei viitata mitenkään syventämistä koskeviin viivästyksiin eikä siihen, että Eurooppa-valmistelukunta luultavasti jää polkemaan paikalleen. Toivottu yhteys on katkaistu. Siksi äänestin Brokin mietintöä vastaan. Mielestäni on kuitenkin epäreilua rankaista syyttömiä osapuolia viivytyksestä, joka on kokonaan oma vikamme. Äänestin siis puoltavan lausunnon puolesta. Kannatan laajentumista ja vahvistamista ja vastustan sitä, että vahvistamisesta luovutaan. On vaarana, että siitä Euroopasta, johon olemme sitoutuneet, tulee laajentunut mutta ei vahvistettu Eurooppa. Se olisi kahlittu alusta asti. Arvoisa puhemies, äänestin Brokin mietintöä vastaan, koska vastustan tällaista kahlitsemista.

Hannan (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minäkin äänestin Brokin mietintöä vastaan, vaikka minä ja puolueeni olemmekin jo kauan kannattaneet laajempaa Eurooppaa.
Hakijavaltioille tarjoamamme ehdot ovat mielikuvituksettomia ja kehnoja. Keski- ja Itä-Euroopan kansojen pitäisi ennen muuta pystyä käyttämään hyväkseen alhaisista kustannuksistaan ja halvemmista vientikuluistaan johtuvia luonnollisia etujaan ja hinnoitella siten itsensä markkinoille. Sen sijaan haluamme pakottaa heidät liittymään euroon, ottamaan käyttöön 48-tuntisen työviikon, osallistumaan yhteiseen maatalouspolitiikkaan ja soveltamaan sosiaalipolitiikkaa koskevaa lukua ja vielä samaan aikaan pakottaa heidät rapauttamaan vastikään saavuttamansa demokratiat.
Asia on nyt näiden valtioiden kansojen päätettävänä. Malta ja Slovenia ovat päätöksensä jo tehneet, joten minäkin äänestin "kyllä". En kuitenkaan voi sille mitään, että minusta tuntuu, että meidän olisi pitänyt tarjota heille avokätisempää ja joustavampaa kauppaa. Asiaa on käsitelty laajemmin sosiaalidemokraattiryhmän 10-kohtaisessa kirjallisessa äänestysselityksessä.

Cornillet (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, äänestin Brokin mietintöä vastaan ja puoltavasta lausunnosta tyhjää. Tämä ei johtunut siitä, että haluaisin sulkea kymmeneltä uudelta tulokkaalta ovet Eurooppaan. Heillä tosiaan on oikeutettu paikkansa meidän joukossamme. Olen kuitenkin huolissani rakenteesta, johon he haluavat tulla mukaan. Kykeneekö Eurooppa vastaamaan siihen haasteeseen, että sillä on oltava tarpeeksi vahvat toimielimet säätelemään 25:n ja pian useammankin jäsenvaltion toimintaa? Sellaisten toimielinten pitää olla avoimia ja jokaisen kansalaisen ymmärrettävissä. Olen sitä mieltä, että asia voidaan taata ainoastaan perustuslailla. Pelkään, että nykyistä laajentumista voidaan käyttää oikeuttamaan heikkeneminen. Olen hyvin huolissani siitä, että purjehdimme kohti tuntematonta läpi institutionaalisen sumun. Halusin antamallani äänellä ilmentää tätä huolta.

Désir (PSE).
Arvoisa puhemies, äänestin puoltavan lausunnon puolesta mutta Brokin mietinnöstä tyhjää, koska tulevan laajentuneen unionin ulko- ja puolustuspolitiikan riippumattomuus Yhdysvalloista oli ilmaistu epäselvästi. Institutionaaliset ja taloudelliset lähtökohdat laajentumiselle eivät ole kunnossa. Vaarana on, että poliittinen yhdentyminen kärsii, ja rahoitussuunnittelu on selvästi riittämätöntä. Omat puutteemme eivät kuitenkaan voi oikeuttaa meitä pitämään panttivankeina 10 kansaa kädenväännössämme neuvoston kanssa eivätkä lyömään ovea kiinni mahdollisten liittyjien nenän edestä.
Rautaesiripun romahtamisesta on kulunut yli 10 vuotta. Historiallisena velvollisuutenamme on nyt toivottaa nämä maat tervetulleiksi unioniin. Me yksin olemme vastuussa toimielinuudistuksen viivästymisestä. Nizzan epätyydyttävän sopimuksen jälkeen syntyneen suman vuoksi oli pakko kutsua koolle Eurooppa-valmistelukunta, jotta Eurooppa saisi viimeinkin perustuslain. Se hyväksytään aikaisintaan valmistelukunnan kokouksen jälkeen pidettävässä lyhyessä HVK:ssa ja ennen 1. toukokuuta 2004. Tänään ei kuitenkaan pitäisi olla epäilystä siitä, mistä asiasta on kyse. Emme ole päättämässä toimielimiä koskevista asioista tai rahoitusnäkymistä, vaan siitä, onko kokonaisilla kansoilla oikeus saada paikkansa unionissa vai ei. Olemme päättämässä, millainen on niiden tulevaisuus, joiden kohtalona historiassa on ollut joutua puoleksi vuosisadaksi syrjään Euroopan demokraattisesta kehittämisestä.
Uudet jäsenet taistelevat tästä lähin rinnallamme unionin tulevaisuuden hyväksi. Niiden on autettava meitä lopettamaan ajelehtiminen kohti vapaakauppa-aluetta ja suuntaamaan kurssimme kohti korkeatasoisen sosiaalisen mallin luomista. Ne liittyvät kanssamme rakentamaan poliittista Eurooppaa, joka puhuu maailmassa yhdellä vahvalla äänellä. Ne tekevät meidän kanssamme työtä sellaisen perustuslain laatimiseksi, jonka ansiosta halukkaat maat voivat perustaa yhteisen ulko- ja puolustuspolitiikan ja siten saada Euroopalle lisää jalansijaa.

Schierhuber (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, toimin maanviljelijänä Ala-Itävallassa ja olen itse hoitanut 43 vuotta - aivan rautaesiripun kaatumiseen asti - rajalla sijaitsevaa maatilaa. Äänestin tänään hyvin vakuuttuneena 10 uuden jäsenvaltion liittymisen ja Brokin mietinnön puolesta. Tiedän, että laajentuminen merkitsee maataloudelle paitsi kilpailua myös mahdollisuutta, ja että Itävallan maanviljelijät tarttuvat näihin haasteisiin liittymistä edeltäneiden toimenpiteiden pohjalta. Äänestin siten lastemme ja lastenlastemme rauhanomaisen, suvaitsevaisen ja sosiaalisen tulevaisuuden puolesta.

Alavanos (GUE/NGL)
 Äänestin Brokin mietintöä vastaan GUE/NGL-ryhmän päätöslauselman nojalla. En vastusta uusien jäsenten liittymistä, vaan äänestin mietintöä vastaan siksi, että päätöslauselmassa ei mainita eräitä laajentumiseen liittyviä keskeisiä kysymyksiä. Niitä ovat amerikkalaisille nöyristelevien Keski- ja Itä-Euroopan maiden elitistisen politiikan suosiminen, julkisen sektorin ja julkisen omaisuuden alasajo sekä voimistunut liberalismi, mikä lisää sosiaalista kurjuutta. Päätöslauselmassa ei myöskään mainita sitä, että yhteisöltä puuttuu merkittävästi varoja näiden maiden auttamiseksi yhdentymisprosessissa, eikä sitä, ettei laajentumisesta järjestetty jäsenvaltioissa kansanäänestystä.

Andersen, Berthu, Bonde, Gahrton, Goodwill, Lucas, Ribeiro e Castro ja Sandbæk (EDD)
Sosiaalidemokraatit (ja Eurooppa-valmistelukunnan demokraattinen foorumi) ovat äänestäneet laajentumisesta eri tavoin, mutta ovat samaa mieltä seuraavista kriittisistä huomioista.
Hakijamaille olisi pitänyt tarjota joustavammat ehdot sekä erityyppisiä assosiaatiosopimuksia, joiden vaikutus on molemminpuolinen, ja vastavuoroisia velvoitteita kolonialististyylisen ETA-sopimuksen sijaan.
Jäsenyyttä olisi pitänyt tarjota monimuotoisemmin ehdoin, siihen olisi pitänyt sisältyä pysyviä ja pitkän aikavälin poikkeuksia sekä yhteenkuuluvuuteen tähtäävästä taloudellisesta kehityksestä riippuvaisia poikkeuksia, ja ottaa huomioon taloudellisen kehityksen eri tasot.
Hakijavaltioiden pitäisi saada päättää omista asioistaan maanviljelysmaan ja vapaa-ajan rakennusten ostamisen ja myymisen osalta ainakin siihen asti, kunnes niiden tulot ovat verrattavissa meidän tuloihimme.
Odottaessaan maatalousreformia ja reiluja kauppoja hakijavaltioiden pitäisi saada maatalousbudjeteissa säädetyt määrät könttäsummana sen sijaan, että niiden on käytettävä rahat samalla typerällä, tuhlaavaisella ja tehottomalla tavalla kuin me olemme tehneet.
Täysien maksuosuuksien maksamisen sijaan heti ensimmäisestä jäsenyyspäivästä lähtien hakijamaille olisi pitänyt tarjota vähintään samanlaista viiden vuoden alennusta kuin aikanaan Iso-Britannialle, Tanskalle ja Irlannille tai vapaajäsenyyttä, kunnes ne saavuttavat tietyn tulotason.
Monille hakijavaltioiden hallintovirkamiehille tarjotaan nyt EU:n toimielimissä tuottoisia työpaikkoja, joissa palkat ovat paljon korkeammat kuin heidän maidensa pääministereillä. Hakijavaltioilla on mahdollisuus verottaa EU:n ja EU-maiden palkkaamia kansalaisiaan epäoikeudenmukaisen eriarvoisuuden välttämiseksi, mutta toisaalta niiden kansalaisia vaaditaan maksamaan köyhistä budjeteistaan osuuksia maanmiehilleen, joille esimerkiksi maksetaan 20 kertaa kotimaan normaalipalkkaa korkeampaa palkkaa.
Hakijavaltioille pitäisi tarjota enemmän joustoa EU-säännösten soveltamisessa. Niiden pitäisi voida ottaa säännökset käyttöön vähitellen noudattamalla meidän säännöksiämme esimerkiksi viedessään tuotteitaan meidän markkinoillemme, mutta niiden ei tarvitsisi soveltaa kaikkia säännöksiä kotimarkkinoihinsa. Meidän pitäisi esimerkiksi hyväksyä makkaroiden myynti paikallisilla markkinoilla, jos ne ovat paikallisten lakien mukaisia.
Yhteisten ympäristöstandardien toteutuminen pitäisi rahoittaa yhteisön varoista, jotta hakijavaltiot eivät laiminlöisi ympäristönsuojelua tai lykkäisi sen noudattamista parempiin aikoihin. Hakijavaltioiden pitäisi myös antaa säilyttää omat standardinsa, erityisesti jos ne ovat korkeammat kuin meidän standardimme.
Hakijavaltioiden pitäisi osallistua täysivaltaisesti Eurooppa-valmistelukuntaan, jossa heillä olisi täysjäsenyys, ja saada oikeudenmukainen osa paikoista puheenjohtajistossa ja sihteeristössä. Lisäksi valmistelukunnan laatima sopimus pitäisi hyväksyä hallitustenvälisessä konferenssissa, jossa Itä-Euroopan maat olisivat täysjäseninä.
Kaikki EU:n sopimukset ja säännökset olisi pitänyt käännättää hakijamaiden kielille ja saattaa kansalaisten saataville kirjastojen ja internetin kautta hyvissä ajoin ennen kansanäänestyksiä. Kyllä- ja ei-puolen pitäisi saada saman verran julkista rahoitusta. Hallitukset ja EU:n toimielimet eivät saisi puuttua asiaan puolueellisella tiedotuksella ennen kansanäänestyksiä.
Näiden kriittisten huomautusten vuoksi jotkut meistä äänestivät laajentumista vastaan tai äänestivät tyhjää, kun jotkut toiset taas äänestivät "kyllä", jotta hakijamaiden äänestäjät voisivat päättää vapaasti, vaikka ehdot eivät olekaan reilut.

Barón Crespo (PSE)
 Vihreä valo - Haluan ryhmäni puolesta antaa täyden tukeni pikaiselle laajentumiselle ja painottaa tasapuolista kohtelua Kööpenhaminan kriteerien suhteen. Toivon, että liittymissopimuksen allekirjoittaminen tarkoittaisi maanosamme lopullista yhdistymistä ja kansojamme lannistaneiden ja väkisin rajoja vetäneiden sotien taakse jättämistä. Uusi ja vahvistettu unioni on vastedes maanosa, jolla on yhteinen kohtalo rauhassa, demokratiassa ja vapaudessa.
Solidaarisuus - Tämä ennennäkemätön laajentuminen aiheuttaa unionille uusia haasteita. Tarvitsemme entistä suurempaa solidaarisuuden henkeä kaikissa yhteisissä toimissamme, ja meidän on lujitettava unionin toimielinten kapasiteettia. Nykyisten ja tulevien jäsenten on ponnisteltava mahdollisimman lujasti ja korvattava kansallinen egoismi yhteisön solidaarisuudella, jotta löydettäisiin, kuten perussopimuksissa vaaditaan, Euroopan yhteinen ääni maailman poliittisilla foorumeilla.
Budjettikiista - Vaikka yhteisymmärrykseen viime hetkellä päästiinkin, minun on arvosteltava ankarasti neuvoston yksipuolisia toimia talousarviolukujen sisällyttämiseksi liittymissopimukseen. Neuvoston toiminta on ennennäkemätöntä, ja sitä voidaan pitää vakavana loukkauksena parlamenttimme budjettitoimivaltaa ja vuonna 1999 laadittua toimielinten sopimusta vastaan.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Ainoa parlamentille esitetty kysymys koski puoltavan lausunnon antamista 10 uuden maan liittymishakemukselle Euroopan unioniin. Parlamenttia kuitenkin pyydetään hyväksymään liittymissopimusluonnoksen sisältö.
Kannatamme koko maanosan yhdistämistä ja sitä pilkkovien rajojen poistamista. Näin ollen kannatamme tietenkin näiden maiden oikeutta liittyä Euroopan unioniin, mikäli niiden kansat sitä haluavat. Toisaalta vastustamme jyrkästi sen sopimusluonnoksen henkeä ja kirjainta, jota Euroopan toimielimet yrittävät niille määrätä.
Sopimuksen sisällössä virallistetaan Euroopan epäreilu jako rikkaisiin ja köyhiin osiin. Sanaa integraatio käytetään kiertoilmauksena imperialistisen Euroopan ja uusien jäsenten valtasuhteista. Tämä koskee etenkin Itä-Euroopan maita, joita pidetään nykyisten EU-maiden talous- ja teollisuuspiireissä vapaana riistana.
Uusia jäsenvaltioita kiristetään hyväksymään tämä sopimus. Heillä ei ole muuta vaihtoehtoa kuin hyväksyä sopimus tai jäädä unionin ulkopuolelle.
Tässä sopimuksessa säädetään budjetin ja politiikan osalta kahdella nopeudella toimivasta Euroopasta. Se ennakoi Eurooppaa, jossa jotkut ovat tasaveroisempia kuin toiset.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Collins (UEN)
Euroopan unionin vastustajat haluaisivat korostaa parin viime kuukauden aikaisten tapahtumien perusteella Euroopan unionin nykyisten jäsenvaltioiden välisiä erimielisyyksiä ja epäsopua. Me kaikki tiedämme, että viimeiset kaksi, kolme kuukautta ovat olleet pitkä voimanponnistus EU:n poliittisille johtajille.
Euroopan unionin laajentuminen on kuitenkin todellinen menestystarina. Meillä kaikilla on oikeus olla ylpeitä siitä, että voimme tänään muodollisesti hyväksyä 10 Euroopan unionin jäsenyyttä hakeneen valtion liittymissopimukset.
EU:n laajentumisesta hyötyvät yhtä paljon Euroopan unioni kuin hakijavaltioiden ihmisetkin.
Uskon, että EU:n laajentuminen auttaa rakentamaan tehokkaamman Euroopan unionin. Se varmasti lujittaa demokraattisia rakenteita Euroopassa ja vahvistaa samalla laajentuvan Euroopan unionin taloutta.
Tällä historiallisella prosessilla on myönteinen vaikutus yhteenkuuluvuuteen Euroopan unionissa. Suhtaudun toiveikkaasti siihen, että kaikki kymmenen hakijavaltiota pystyvät liittymään täysin Euroopan unioniin 1. toukokuuta 2004.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Crowley (UEN)
Tämä on tärkeimpiä parlamentin käsiteltäväksi viime vuosina tulleita asioita.
Kannatan vilpittömästi laajentumisprosessia, en ainoastaan siksi, että meillä on vastuumme eurooppalaisia tovereitamme kohtaan, jotka joutuivat kärsimään totalitaaristen hallintojen alla, vaan myös siksi, että uskon uusien jäsenmaiden tuovan Euroopan unionin tulevaan kehitykseen upeaa dynamiikkaa.
Tulevaisuuteen tähytessämme meidän on muistettava myös menneisyys ja Euroopan talousyhteisön perustajien ihanteet. Rauha, demokratia ja vauraus ovat nykyään aivan yhtä tärkeitä asioita kuin 50 vuotta sitten. Meillä on nyt tilaisuus elvyttää prosessi ja antaa myönteinen viesti Itä-Euroopan kansoille.
Uudet jäsenvaltiot ovat alusta alkaen tasavertaisia ja heillä on samat oikeudet kuin nykyisilläkin jäsenillä.
Antaessani tukeni tälle mietinnölle ja liittymisprosessille toivon myös, että jäseneksi liittyvillä mailla, kansallisilla parlamenteilla ja hallituksilla olisi samat äänestysoikeudet Eurooppa-valmistelukunnassa kuin unionin nykyisillä jäsenvaltioilla.
Kuten John F. Kennedy sanoi virkaanastujaispuheessaan, "olemme tänään uuden rajan reunalla, mutta uusi raja ei ole joukko lupauksia, vaan joukko haasteita".
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Darras (PSE)
. (FR) Näiden 10 uuden jäsenvaltion liittymistä täytyy tukea, jos halutaan vakauttaa koko Eurooppa, lujittaa demokratiaa ja rauhaa, vahvistaa taloutta ja kestävää kehitystä sekä olla osa yhteisille vapauden, perusoikeuksien, hyvän hallintotavan ja oikeusvaltion arvoille perustuvaa inhimillistä ulottuvuutta. Uusilla jäsenvaltioilla on ratkaiseva rooli yhä vahvemman ja tehokkaamman Euroopan unionin rakentamisessa.
Tämä on ennennäkemätön poliittinen, taloudellinen ja sosiaalinen haaste. On myös muistettava, että jos haasteeseen tartutaan, päästetään valloilleen valtava potentiaali Euroopan unionin vahvistamiseksi ja kehittämiseksi. Voimme tosiaan tavoitella Euroopan unionia, joka puhuisi yhdellä ja samalla äänellä maailman poliittisella näyttämöllä ja jolla olisi siellä johtava rooli.
En halua millään tavoin viivyttää tätä historiallista prosessia, mutta jos tarkistusta 1, tarkistuksen 13 jälkiosaa ja tarkistusta 19 ei hyväksytä, äänestän tyhjää. Äänestän kuitenkin kaikkien 10 maan liittymisen puolesta, kun äänestetään eri suosituksista. Luotan siihen, että näin luodaan paras mahdollinen perusta yhteiselle tulevaisuudellemme.

Dehousse (PSE)
. (FR) Laajentuminen on nyt katastrofaalisessa tilassa. Annettuja lupauksia ei ole pidetty. Unionin rakenteita ei ole mukautettu toimimaan kitkattomasti, kun jäsenvaltioita on lähitulevaisuudessa 25. Sen on sitäkin vaikeampi toimia, kun jäsenvaltioita on 40. Asioita pahentaa se, että sopimuksessa säädettyä välttämätöntä rahoitusta laajentumista varten ei ole taattu. Tämä on Berliinin huippukokouksessa tehdyn sopimuksen vastaista.
Yhteisö on niin ollen kohta umpikujassa, ja mahdollisuudet luoda se sosiaalinen Eurooppa, jota niin kipeästi tarvitsemme, pienenevät. Myös alueellinen yhteenkuuluvuus joutuu uhatuksi, vaikka se on nyt tärkeämpää kuin koskaan. Sitä paitsi se yhteisö, jota me 50 vuoden ajan tavoittelimme, ei selviydy laajentumisesta, vaan sen tilalle tulee väritön ja piirteetön unioni. Aloimme rakentaa katedraalia mutta päädyimmekin tavarataloon.
Meitä kehotetaan itse asiassa maksimoimaan riski jumiuttaa unioni juuri samaan aikaan, kun tärkeät kansainväliset mekanismit, kuten Yhdistyneet Kansakunnat, ovat hajoamassa.
Siksi äänestän puoltavaa lausuntoa koskevia päätöslauselmia vastaan, mutta hyväksyn Brokin mietinnön yhteydessä olevan päätöslauselman, jossa on noudatettu parlamentissa tehtyjä parannuksia.

Dimitrakopoulos (PPE-DE)
. (EL) Äänestin Puolan liittymistä vastaan, koska sen kantaa Irakin sotaan ei mielestäni voi hyväksyä.
Äänestin T?ekin tasavallan liittymistä vastaan, koska sen kantaa Irakin sotaan ja Benes-asetuksiin ei mielestäni voida hyväksyä.

Ducarme (ELDR)
. (FR) Unionin viides laajentuminen on geopoliittisesti valtava edistysaskel. Siinä konkretisoituu tämä merkittävä vaihe, jossa sovinnon löytänyt Eurooppa toteuttaa suuren tehtävänsä, täydelle vapaalle demokratialle perustuvan unionin. Se tarkoittaa demokratiaa politiikassa, taloudessa sekä sosiaali- ja puolustusasioissa. Laajentunut Euroopan unioni osoittautuu rauhan ja vakauden katalysaattoriksi ja auttaa nostamaan eurooppalaisten elintasoa.
Laajentunut unioni voi myös vastata tehokkaammin maailmanlaajuistumisen haasteisiin. Unioni tunnustaa yleismaailmallisia arvoja mutta pysyy uskollisena historialliselle velvollisuudelleen kaikkia Välimeren alueen valtioita kohtaan.

Ferber (PPE-DE)
. (DE) Euroopan parlamentti on tänään hyväksynyt 10 valtion liittymisen Euroopan unioniin. Tämä on historiallinen päivä Euroopalle. Eurooppaa yhdistää vapaus. Parlamentin CSU-ryhmän jäsenet pitävät tätä kehitystä tervetulleena. Ryhmällämme on ollut monta vuotta johtava rooli tämän historiallisen tapahtuman aikaansaamisessa, mutta huolimatta kaikesta tätä päivää sävyttävästä ilosta suhtaudumme edelleen epäillen T?ekin tasavaltaan.
Euroopan perustuslailliselle ajattelulle on vierasta, että yksi vääryys pyyhkisi pois toisen vääryyden. Euroopan parlamentti toi liittymisneuvotteluiden aikana eurooppalaisten tietoon, että T?ekin lainsäädännössä ei ole tehty tilejä selviksi menneisyyden kanssa, ja vaati vuosien ajan asian selvittämistä. Sen enempää näistä asioista vastaava komission jäsen Verheugen kuin Saksan hallituskaan eivät tarttuneet parlamentin aloitteisiin.
Odotamme aivan turhaan sovinnon hengessä tehtävää poliittista elettä. On käynyt päinvastoin, sillä T?ekin parlamentti saattoi 24. huhtikuuta 2002 yksimielisesti voimaan päätöslauselman, että Benes-asetusten oikeudelliset seuraamukset olivat "kiistattomat, loukkaamattomat ja muuttamattomat". Onhan T?ekin tasavalta tietenkin maa Euroopan sydämessä, mutta äänestimme kuitenkin sen liittymistä vastaan, koska halusimme välittää T?ekin poliitikoille viestin, että karkotetuille saksalaisille menneisyydessä aiheutetut haavat ovat yhä avoimia ja että meidän on parannettava ne yhdessä, vuoropuhelussa toistemme kanssa.

Ferreira ja Patrie (PSE)
. (FR) Olemme sanoneet ei liittymissopimuksille, jotka parlamentille esitettiin puoltavaa lausuntoa varten, koska toivomme laajentumisen onnistuvan ja koska olemme vannoutuneita liittovaltion kannattajia.
On vaarana, että laajentumista seuraa sekasorto, koska joitakin ehdottomia edellytyksiä ei ole täytetty. Joitakin näistä on eritelty jäljempänä.
Ensiksikin Eurooppa-valmistelukunta ei selvästikään pysty merkittävästi parantamaan toimielinten tilannetta. Ne eivät niin ollen muutu sen johdosta yhtään demokraattisemmiksi ja helpommin ymmärrettäviksi. Sekularismista ei myöskään tule unionin keskeistä periaatetta.
Toiseksi kyse on sosiaalisista olosuhteista. Toistaiseksi ei ole säädetty Euroopan perustuslakiluonnokseen liitettävästä sosiaalisopimuksesta. Tällaisessa sopimuksessa annettaisiin takeet siitä, että ihmisiä autetaan selviytymään yritysten muuttoon liittyvistä riskeistä, ja siihen sisältyisi myös lupauksia julkisista palveluista.
Lisäksi viime hetkellä kokoon kyhätyllä sopimuksella loukattiin Euroopan parlamentin oikeuksia. Laajentumiselle on asetettu epärealistinen rahoituskehys, jossa syrjitään liittyviä maita. Se uhkaa koko hankkeen ja erityisesti yhteisen maatalouspolitiikan onnistumista. Yhteisen maatalouspolitiikan uudelleensuuntaaminen maatalouden kehittämiseen on myös vaakalaudalla.
Ehdokasvaltiot joutuvat liittymään integroituun järjestelemään, jossa on kyse pelkästään markkinoista. Tällaisena Euroopan sosialistit kokevat Euroopan.

Ferrer (PPE-DE)
. (ES) Olemme juuri kirjoittaneet sivun maanosamme historiaan: äänestämällä liittymisen puolesta otimme ratkaisevan askelen Euroopan ihmisten sovinnontekoprosessissa. Olemme korjanneet erään historian vääryyden, poliitikot ovat voineet juhlia toimimistaan rauhan välikappaleena aikana, jolloin sodan kauhut ovat palaamassa ja muistuttamassa, että rauhaa ei anneta, vaan se on säilytettävä.
Jotta tänään saavuttamamme vaihe todella merkitsisi Euroopan jälleenyhdistymistä, on olennaisen tärkeää, että unioni saa perustuslain, jolla varmistetaan sen toimielinten tehokas ja demokraattinen toiminta ja sen poliittinen ulottuvuus. Vain siten voimme varmistaa, että Eurooppa on edelleenkin se vapauden ja hyvinvoinnin unelma, johon maat, joille tänään sanoimme kyllä, ovat liittyneet. On tärkeää, että emme unohda Euroopan yhdentymisen syvällistä merkitystä ja että varmistamme, että ne arvot säilyvät edelleen, jotka ovat tehneet maanosan yhdistämisestä mahdollisen: ihmisyksilön ylivertaisuus ja kunnioitus hänen arvoaan, solidaarisuutta ja sosiaalista oikeudenmukaisuutta kohtaan ja yhteisen hyvän etsiminen.

Gröner (PSE)
. (DE) Olemme tämänpäiväisellä äänestyksellä 10 Keski- ja Itä-Euroopan valtion liittymisestä luoneet perustan Euroopan historiallisesta itä-länsi-jakautuneisuudesta luopumiselle. Historiallinen jako miesten ja naisten maailmaan vallitsee kuitenkin edelleen niin Itä- kuin Länsi-Euroopassakin.
Kyllä-ääneni Kyproksen, Maltan, Puolan, Unkarin, T?ekin tasavallan, Slovakian, Slovenian, Eestin, Latvian ja Liettuan liittymiselle liittyy odotukseen, että yhteisön säännöstö pannaan täytäntöön varauksitta naisten ja miesten tasavertaisten mahdollisuuksien osalta. Minun oli kieltämättä hyvin vaikea sanoa "kyllä" Puolan tasavallan liittymiselle, koska se osallistuu Iso-Britannian ohella Irakin vastaiseen kansainvälisen oikeuden vastaiseen hyökkäyssotaan. Katsonkin velvollisuudekseni saksalaisena sosiaalidemokraattina verrata tämänpäiväistä eurooppalaista päivämäärää 9. huhtikuuta 2003 nationalistiseen päivämäärään 1. syyskuuta 1939, ja toivon samalla rauhaa ja vaurautta kaikille ja eurooppalaista kumppanuudelle perustuvaa sosiaalista mallia.

Haug (PSE)
. (DE) En äänestänyt Brokin mietinnön puolesta, koska ainakin yhdessä sen kohdassa ei mainita kyllin selvästi, että neuvosto on rikkonut räikeästi lakia.
Katsokaa myös liittymissopimuksia koskevaa äänestysselitystäni.

Isler Béguin (Verts/ALE)
 - (FR) Jos muistelemme Euroopan sekasortoista historiaa, joka on täynnä eurooppalaisten välisiä tuhoisia sotia, pystymme paremmin arvostamaan parlamentin tämänpäiväistä äänestystä Euroopan unionin laajentumista käsittelevästä mietinnöstä. Unionin tämänkertaista laajentumista voidaan pitää maanosamme kansojen yhdistämisenä. Vihdoinkin kaikki eurooppalaiset kokoontuvat jakamaan sellaisia yhteisiä perusarvoja kuin vapautta, demokratiaa, solidaarisuutta ja ihmisoikeuksien ja ympäristön kunnioitusta. Euroopan parlamentin jäseninä meidän pitäisi iloita siitä, että olemme saaneet osallistua tähän prosessiin, ja sitoutua takaamaan sen menestys.
On kuitenkin valitettavaa, että laajentumiseen osoitettu budjetti on riittämätön hankkeen mittaluokalle ja yhteiselle tulevaisuudellemme. Se on naurettava. Vertailun vuoksi muistutan, että vuosina 1948-1951 Yhdysvallat myönsi 97 miljardia euroa vastaavan summan tukea Länsi-Euroopalle, jotta se voi toipua sodan aiheuttamista tuhoista. Summa oli 1,5 prosenttia Yhdysvaltain BKT:sta. Vuosina 1990-1999 investoitiin 600 miljardia entisen Itä-Saksan elpymiseen. Euroopan neuvosto on valmistautunut sijoittamaan laajentumiseen ainoastaan 0,15 prosenttia unionin BKT:sta.
Meidän on tästä lähin osoitettava solidaarisuutta vastatessamme tämän tyyppisiin Euroopan laajuisiin haasteisiin. On hyvä muistaa, että tulevaisuutemme on vastedes tiiviisti sidoksissa uusiin ystäviimme ja naapureihimme ja että on meidän tehtävämme tehdä siitä tulevaisuudesta todellisuutta.

Knolle (PPE-DE)
. (DE) Olen iloinen ja tyytyväinen huomatessani, että T?ekin tasavalta sai yllä mainitussa äänestyksessä heikoimman tuloksen ja siten ennakkovaroituksen parlamentilta. T?ekin nykyiset poliitikot varmaankin ihmettelevät, miksi tulos oli niin heikko, eli 489 ääntä puolesta, 39 ääntä vastaan ja 37 tyhjää. EU:n ja T?ekin tasavallan välisen parlamentaarisen sekavaliokunnan jäsenenä sain neljän viime vuoden aikana omakohtaisesti kokea, kuinka sietämättömän ylimielisiä t?ekit olivat. Yhä uudestaan vetosin maan hallitukseen, jotta t?ekit tulisivat meitä vastaan harmillisessa Bene?in asetuksia koskevassa kysymyksessä, ja siten jättäisimme ikävän menneisyyden taaksemme. Joka kerta poliitikot Prahassa kieltäytyivät siitä ehdottomasti. Kyllä-ääneni tänään onkin siten viesti tämän päivän t?ekkiläisille nuorille, jotka toivottavasti pian ohjaavat Saksan naapuritasavallan politiikkaa. Toivon, että T?ekin tasavallan nykyisillä poliittisilla päättäjillä on hauskaa heidän keskustellessaan omassa maassaan siitä, miksi T?ekki sai niin heikon tuloksen Euroopan parlamentin äänestyksessä Strasbourgissa. Ehkäpä nyt vihdoinkin alkaa se avoin vuoropuhelu, jota parlamentti on vaatinut.

Korakas (GUE/NGL)
Kreikan kommunistiseen puolueeseen kuuluvat parlamentin jäsenet äänestivät kymmenen valtion unioniin liittymistä vastaan solidaarisuudesta näiden maiden kansalaisia kohtaan, jolla ei ole mitään syytä juhlimiseen. Päinvastoin, jo liittymistä edeltävänä aikana tuli selväksi, että kansalaisilla oli todella syytä huoleen. Tällöin valtionyritykset ja niiden varallisuus myytiin ulkomaisille suuryrityksille, sosiaaliset saavutukset kumottiin, itsemääräämisoikeuksia ja kansallista itsenäisyyttä rajoitettiin ja niin edelleen. Ainoastaan monikansallisilla yrityksillä ja niiden edustajilla Euroopan parlamentissa on syytä juhlimiseen.
Kymmenen ehdokasvaltiota liittyy pienten ja keskisuurten imperialististen valtioiden muodostamaan unioniin, joka palvelee suurimpien kapitalististen valtioiden etuja. Näin unioni käyttää yhä enemmän hyväkseen jäsenvaltioidensa kansalaisia ja kaikkia, jotka se saa otteeseensa, ja tässä yhteydessä paitsi kilpailee myös toimii yhteistyössä "isoveljen" ja yleisesti johtajaksi tunnustetun Yhdysvaltojen kanssa.
Kuten tuli selväksi Irakia vastaan tehdyssä rikoksessa, tietyillä imperialismin kannattajilla Euroopan unionissa ja heidän amerikkalaisilla sotatovereillaan on sama päämäärä, vain heidän keinonsa ovat erilaiset.
Äänestimme myös Kyproksen liittymistä vastaan, koska edellä mainitun lisäksi liittymistä on käytetty syynä painostukseen ja raa'an hyökkäyksen ja miehityksen seurausten laillistamiseen, miltä mukamas herkät eurooppalaiset imperialismin kannattajat sulkevat silmänsä.
Työntekijät - ihmiset - eivät tarvitse imperialistisia organisaatioita saadakseen yhteisen taistelunsa päätökseen, vaan pysäyttävät matkan kohti tuhoa, jonne imperialistit ovat heitä viemässä, ja muuttavat ihmiskunnan reitin kohti sen ansaitsemaa tulevaisuutta, sosialistista tulevaisuutta.
Krarup (GUE/NGL)
 - (DA) Itälaajentumisen perusongelmia ei ole ratkaistu. On siis selvää, kun taloudelliset tosiseikat otetaan huomioon, että Länsi-Euroopan valtiot käyttävät hyväkseen itäeurooppalaisia naapureitaan myös tulevaisuudessa, ja että tämä muun muassa palkkojen ja pääoman eroista johtuva vuosikautinen perinne jatkuu edelleen. Muutokset, joita uudet valtiot tekevät noudattaakseen voimassa olevaa yhteisön lainsäädäntöä, aiheuttavat niille melko paljon ongelmia, mutta Brokin mietinnössä tätä ei tarkastella yksityiskohtaisesti.
Folkebevægelsen mod EU (Kansalaisliike EU:ta vastaan) ei voi kannattaa Brokin holhoavaa selontekoa ja päätelmiä, mutta se äänestää samalla tyhjää, koska se kunnioittaa ehdokasvaltioiden oikeutta päättää itse - oikeudenmukaisten ja puolueettomien kansanäänestysten kautta (toivomme parasta, mutta pelkäämme pahinta) - haluavatko ne EU-jäsenyyden.

Krivine ja Vachetta (GUE/NGL)
. (FR) Tehtävämme on päättää Euroopan unionin laajentumisesta kymmenellä uudella jäsenellä. Alun alkaenkaan emme ole halunneet millään tavalla olla esteenä Itä-Euroopan kansojen tekemälle valinnalle. Niiden oli tarkoitus olla vapaita valitsemaan, liittyvätkö unioniin vai eivät. Jos nykyiset jäsenvaltiot yrittävät estää niitä, se tulkitaan niin sanotun eurooppalaisen linnakkeen rakentamiseksi rikkaita valtioita varten. Näitä valtioita arvosteltaisiin siitä, että ne eivät osoita solidaarisuutta muille kansoille, jotka tahtovat liittyä unioniin.
Haluamme kuitenkin sanoa suoraan, että vastustamme tämän halvalla tehdyn laajentumisen ehtoja. Siinä ei huolehdita tasa-arvosta jäsenvaltioiden välillä. Siinä ei oteta riittävästi huomioon köyhyyden ja työttömyyden kasvua ehdokasvaltioissa. Nämä sosiaaliset ongelmat ovat seurausta viimeisten kymmenen vuoden aikaisista toimenpiteistä liittymisehtojen täyttämiseksi.
On helppo ymmärtää, että kansat, joita asia koskee, hakevat nyt hyvitystä erilaisten oikeuksien sekä rakenne- ja maatalousvarojen muodossa. Valitettavasti Euroopan unionilla on taipumusta kohdella uusia jäseniä toisen luokan valtioina. Unionissa puhutaan kauniisti mantereen yhdistymisestä ja pidetään sitä poliittisena ja historiallisena saavutuksena. Samanaikaisesti estetään henkilöiden vapaa liikkuvuus. Unionissa julistetaan demokratian ja moniarvoisuuden sanomaa, mutta vaadittujen muutosten päämäärät ja keinot niihin pääsemiseksi pitävät sisällään vaatimuksia, jotka johtavat sosiaaliseen taantumaan. Tästä ovat esimerkkeinä määrärahoille ja tuille asetetut ehdot. Tämä vaikuttaa erityisesti Itä-Euroopan valtioihin. Näiden kaikkien syiden vuoksi äänestimme Brokin mietintöä vastaan.

Maaten (ELDR)
VVD-puolueen valtuuskunta kannatti ja kannattaa Euroopan unionin laajentumista ja niiden 12 valtion mukaantuloa, joiden kanssa neuvottelemme tällä hetkellä, erityisesti historiallisista, taloudellisista ja poliittis-strategisista syistä, joita ovat muun muassa itärajan vakaus ja demokratia koko Euroopassa. Äänestämme Maltan, Slovenian, Viron, Liettuan, Latvian, Kyproksen, T?ekin tasavallan, Slovakian, Unkarin ja Puolan liittymisen puolesta.
Niin sanottu big bang -ratkaisu oli epäoikeudenmukainen menettelytapa, joka sai aikaan tarpeetonta painetta unionin sisäistä yhtenäisyyttä sekä ehdokasvaltioiden puolueetonta arviointia kohtaan. Emme saa valita tätä tapaa uudelleen tulevaisuudessa, emme edes pienemmässä mittakaavassa. Jokaista ehdokasvaltiota on arvioitava sen omien ansioiden mukaan. Heti kun Bulgaria ja Romania ovat valmiita, niiden on saatava liittyä unioniin, eikä niiden tarvitse joutua odottamaan muita. Olemme siis sitä mieltä, että liittyminen unioniin ennen vuotta 2007 tai sen jälkeen on todellakin mahdollista.
Muiden valtioiden, kuten Kroatian tai Turkin, liittymistä voidaan harkita vasta sitten, kun Euroopan unionin toimielinjärjestelmää on mukautettu (tehokkuus, avoimuus ja demokraattinen valvonta). Mitään lupauksia ei siis voida tehdä ennen kuin hallitustenvälinen konferenssi on saatu tyydyttävään päätökseen.

MacCormick (Verts/ALE)
On huomattava etuoikeus saada osallistua ennen hajallaan olleen Euroopan rauhanomaiseen yhdistämiseen. Äänestin laajentumisen puolesta tänään erittäin tyytyväisenä.
Skotlannin kansallispuolueen edustajana tiedostin myös hyvin selvästi sen, että monet pienet valtiot, jotka vasta äskettäin saivat itsenäisyytensä takaisin, olivat tänään unioniin äänestettyjen valtioiden joukossa. Kuitenkin Skotlanti, joka on yksi kaikkein vanhimmista pienistä kansakunnista Euroopassa, on päinvastoin yhä pelkkä yhteen jäsenvaltioon kuuluva alue, kuten asia Brysselissä nähdään.
Tässä uudessa laajentuneessa Euroopassa Skotlannin on toki tavoiteltava parempaa asemaa. Skotlannin kansa päättää asiasta 1. toukokuuta Skotlannin parlamenttivaaleissa.
EU laajentuu ulkoapäin. Se voi laajentua myös sisältäpäin. Eurooppa-valmistelukunnan edetessä työnsä päätöstä kohti näyttää selvältä, että tuleva perustuslaki ei estä sisäistä laajentumista. Toivon, että tämä prosessi alkaa pian.

Martin, Hans-Peter (PSE)
. (DE) En ole koskaan ennen nähnyt niin monen Euroopan parlamentin jäsenen joutuvan kansallisen puoluejohtajansa voimakkaan painostuksen kohteeksi. Sen vuoksi äänestystulos ei vastaa sitä rehellistä vakaumusta, joka meistä monella on. Sanon nyt sanottavani ajatellen myös niitä, jotka eivät uskaltaneet noudattaa omaatuntoaan. EU:n on oltava demokraattinen ennen kuin sitä voidaan laajentaa. Niin me lupasimme äänestäjillemme vuonna 1999. EU ei kuitenkaan ole tehnyt kotitehtäviään, ja Nizzan sopimus on vitsi. Tämän vuoksi EU voi toimia vain, jos valmistelukunta ja hallitukset päättävät todellisesta perustuslaista, joka on demokraattinen ja selkeä. Vaikka kannatankin voimakkaasti EU:n laajentumista, kymmenen uuden valtion samanaikainen liittyminen on tällä hetkellä EU:lle liikaa. Äänestin Brokin mietintöä vastaan, koska siinä meille esitellään kuvitelmien maailma. En voinut äänestää edes Puolan liittymisen puolesta, koska siellä asiat eivät ole ihan järjestyksessä ja koska Puolan hallitus osallistuu aktiivisesti vastenmieliseen hyökkäyssotaan Irakia vastaan. Äänestin tyhjää kaikkien muiden valtioiden kohdalla, sillä ensisijainen huolenaiheeni on kysymys, onko länsi valmis itää varten, ja vastaus tähän kysymykseen on kielteinen.

McAvan (PSE)
Tänään on historiallinen päivä Euroopan unionille, ja minulla on ilo ja kunnia tehdä oma pieni osuuteni äänestämällä kaikkien käsiteltävänämme olevien laajentumista koskevien mietintöjen puolesta.
Tänään alkaa Euroopan 2000-luku. Edellistä vuosisataa Euroopassa leimasi sota vuosisadan ensimmäisellä puoliskolla ja jakautuminen itään ja länteen toisella puoliskolla. Tämä Eurooppa jää menneisyyteen, kun äänestämme tänään mantereemme jälleenyhdistymisestä rauhan, demokratian ja vaurauden merkeissä.
Kymmenen uutta lippua ilmestyi parlamenttiimme tänään. Iloitsen etukäteen siitä, että saan toivottaa uudet kollegamme näistä valtioista tervetulleiksi parlamenttiimme ensi kuussa, jotta voimme alkaa yhdessä rakentaa Eurooppaa, jollaisen 500 miljoonaa kansalaistamme ansaitsevat.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) On useita perusteita sille, miksi meidän olisi torjuttava nämä kymmenen valtiota, joiden hallitukset haluavat liittyä EU:hun. Joissakin valtioissa, kuten Slovakiassa, Unkarissa ja Romaniassa, suuria romanivähemmistöjä syrjitään. Unkaria ja Kyprosta vastaan on esitetty valituksia, joiden mukaan näissä maissa syrjitään homoseksuaaleja. Puola haluaa, kuten Irlanti aikoinaan, pidättää itsellään ikuisiksi ajoiksi vapauden kieltää naisilta raskaudenkeskeytyksen. Viro ja Liettua ovat yrittäneet kieltää yhtäläiset oikeudet suurilta venäläisvähemmistöiltään, joita ne pitävät syyllisinä entisaikojen miehitykseen. Kypros voisi sotkea Euroopan unionin sotaan Turkkia vastaan. Nykyiset jäsenvaltiot valittavat lisäksi korruptiosta, työvoiman siirtymisestä ja apurahastojen aiheuttamista suurista kustannuksista. Mielestäni ainakin yhtä tärkeää on se, että nämä maat joutuvat uusliberalistisen yhteisön säännöstön alaisiksi, että niiden julkiset palvelut romuttuvat ja että suuri osa väestöstä joutuu tuomituksi pitkäaikaiseen köyhyyteen, joka on syntynyt viimeisten kymmenen vuoden aikana. Kuitenkin juuri näiden valtioiden asukkaiden, eikä kenenkään muun, on päätettävä, haluavatko he kuulua Euroopan unioniin. Heillä on tilaisuus ilmaista mielipiteensä tästä kansanäänestyksissä kaikkialla muualla paitsi Kyproksessa. En tahdo ottaa tätä oikeutta pois heiltä, koska muka suojelisimme siten itseämme tai koska tietäisimme paremmin kuin he itse, mikä heille on hyväksi. Hylkäämällä Brokin mietinnön pidän kiinni laajentumista koskevasta suostumuksestani, jonka annoin 20. marraskuuta 2002.

Müller, Emilia Franziska (PPE-DE)
. (DE) Euroopan parlamentti äänesti tänään kymmenen valtion Euroopan unioniin liittymisen puolesta. Tämä on historiallinen päivä niin Euroopalle kuin minulle henkilökohtaisestikin. Euroopan onneton jakautuminen päättyy, ja Eurooppa yhdistyy rauhan ja vapauden ilmapiirissä. Euroopan kansoilla on nyt mahdollisuus liittyä yhteen rakentamaan tulevaisuuttaan vapaina ja demokratian vallitessa.
Äänestin tänään kuitenkin T?ekin tasavallan Euroopan unioniin liittymistä vastaan ja haluan selittää, miksi tein näin. Haluan tehdä selväksi, että en torjunut T?ekin kansaa, vaan annoin pikemminkin harkitun viestin poliittisille päättäjille, jotka monista vaatimuksista huolimatta - myös oman kansansa esittämistä - eivät suostuneet kumoamaan ihmisoikeuksien vastaisia Bene?in asetusten kohtia.
Vaalialueeni on Ylä-Pfalz, raja-alue, jolla on suunnilleen 140 kilometriä yhteistä rajaa T?ekin tasavallan kanssa. Monet ovat aloittaneet siellä uuden elämän sen jälkeen, kun joutuivat karkotetuksi kotoaan Böömistä ja Määristä. Tiedän, kuinka vahvat ovat siteet, jotka yhdistävät nämä pakkosiirtolaiset heidän entisiin koteihinsa sekä sukulaisiinsa ja ystäviinsä, jotka yhä asuvat T?ekin tasavallassa ja joita rangaistuksista vapauttamista koskeva T?ekin laki yhä koskee.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys)

Niebler (PPE-DE)
. (DE) Suhtaudun myönteisesti Baltian maiden, eli Viron, Latvian ja Liettuan, sekä Puolan, Unkarin, Slovakian ja Slovenian, kuten myös Kyproksen ja Maltan saarten liittymiseen unioniin 1. toukokuuta 2004. Näin Euroopan tuhoisa jakautuminen päättyy. Iloitsen siitä, että voin olla täällä läsnä tänä historiallisena hetkenä.
Vaikka iloitsenkin uusien valtioiden liittymisestä, minulla on yhä epäilykseni T?ekin tasavallan suhteen
. Vaikka haluan T?ekin tasavallan liittyvän EU:hun, en voi sulkea silmiäni siltä, että Bene?in asetukset, joilla tiettyjen etnisten ryhmien karkottaminen laillistettiin, ovat voimassa tässä maassa edelleen.
Äänestän T?ekin tasavallan Euroopan unioniin liittymistä vastaan. En hyväksy sitä, että vielä tähän päivään mennessä T?ekin tasavalta ei ole sanoutunut asianmukaisesti irti Bene?in asetuksista ja siten tunnustanut, että karkotukset olivat vääryys. Ääneni on tarkoitettu viestiksi tästä.
Tahdon kiinnittää erityisesti huomiota niin kutsuttuun rangaistuksista vapauttamista koskevaan lakiin, jolla yhä laillistetaan mitä raskaimpia sodan jälkeisen ajan loukkauksia ja rikoksia. Vuosia sitten parlamentti pyysi CSU/CDU-puoluetta edustavien parlamentin jäsenten aloitteesta T?ekin tasavaltaa kumoamaan edelleen voimassa olevat lait ja asetukset, siltä osin kuin ne koskivat tiettyjen väestöryhmien karkottamista tuolloisesta T?ekkoslovakiasta. T?ekin tasavalta ei suostunut siihen, vaan teki aivan päinvastoin. Lisäksi huhtikuussa 2002 T?ekin parlamentti vieläpä julisti yksimielisesti, että Bene?in asetusten oikeudelliset ja omaisuusoikeudelliset seuraukset olivat kiistattomia, loukkaamattomia ja muuttumattomia. Mielestäni tämä on selvä todiste siitä, että t?ekit eivät ole halukkaita tekemään poliittista elettä sovinnon hengessä. Juuri tämän vuoksi on ehdottoman välttämätöntä saada tämä historian luku päätökseen. Euroopan unioni on oikeus- ja arvoyhteisö, ja yksi sen tärkeimmistä velvoitteista on vähemmistöjen suojelu. Jokaisen valtion, joka tahtoo liittyä Euroopan unioniin, on hyväksyttävä tämä. Ei voida hyväksyä, että T?ekin tasavalta ei välitä tästä.
Papayannakis (GUE/NGL)
Mielestäni EU:n laajentuminen vielä kymmenellä mantereemme valtiolla on historiallinen hanke - kuinka sitä sitten tarkastellaankaan - jota tarvittiin kaksinapaisen järjestelmän romahduksen jälkeen kipeästi niin Euroopassa kuin muualla maailmassa. Laajentumisen syvempi merkitys oli ja on, että haluamme toivottaa näiden valtioiden kansalaiset tervetulleiksi hyvin muodostettuun yhtenäiseen alueeseen, yhteisöön, joka yhdistää jäsenvaltioidensa taloudet ja joka on tuonut julki halunsa siirtyä kohti yhä tiiviimpää poliittista yhteistyötä ja Euroopan valtioiden, kansojen ja kansalaisten välistä unionia.
Meillä ei ole mitään historiallista, moraalista, poliittista tai strategista syytä kieltäytyä näiden kymmenen valtion vapaasti ja demokraattisesti tekemästä pyynnöstä saada osallistua samalta perustalta tämän yhtenäisen alueen rakentamiseen. Päinvastoin on kaikkien etujemme mukaista vastata myönteisesti, aloitteellisesti ja solidaarisesti. Odotamme näiden valtioiden ja niiden hallitusten ilmaisevan yleisesti ja erikseen saman toiveen lähentymisestä, kun lisäksi äskettäin esitettiin valitettavia ja väkinäisiä, toisistaan eroavia kantoja Irakia vastaan tehdystä hyökkäämissuunnitelmasta. Nämä eroavat kannat osoittautuvat pian aiheettomiksi ja käytännössä arvottomiksi niille, jotka niistä päättivät joko naiiveista tai itsekkäistä syistä.
Laajentumiseen, sellaisena kuin se on toteutettu, liittyy selvästi myös kielteisiä puolia ja vaaroja sekä liittymässä olevien valtioiden että Euroopan historiallisen yhdistymisen kannalta, kun tiedetään, että se tapahtui ennen paremman toimielinten välisen ja poliittisen yhtenäisyyden saavuttamista, jota tarvittaisiin...
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys)

Pasqua (UEN)
. (FR) Aina siitä saakka, kun neuvostovalta alkoi murentua, minä ja monet muut olemme pyrkineet helpottamaan ehdokasvaltioiden pikaista liittymistä. Olen sen vuoksi iloinen, että laajentuminen on lopultakin tapahtumaisillaan kaikkien niiden monien viivytysten jälkeen, joita EU:n liitovaltion kannattajat ovat tahallaan aiheuttaneet.
Ehdokasvaltiot ovat osoittaneet kykenevänsä tekemään tarvittavat muutokset unioniin liittymistä varten. Kuitenkin unioni itse on tällä hetkellä vaarallisen voimattomassa tilassa, ja olen huolestunut tilanteesta.
Esittelijä viittasi unionin toimielinten toimintakyvyn vahvistamiseen. Olen päinvastaista mieltä. Mielestäni laajentumisen yhteydessä on siirryttävä pois vanhasta yhteisömenettelystä. Tulevien jäsenvaltioiden omaksuma kanta juuri ennen aseellista hyökkäystä Irakiin vahvistaa näkemykseni. Ajatuksemme eurooppalaisesta solidaarisuudesta juontuu Euroopan yhdentymisen alkuajoista. Uudet jäsenvaltiot ymmärtävät solidaarisuuden aivan eri tavalla. Nämä ovat tosiasioita, jotka meidän on hyväksyttävä.
On turha vaatia yhä enemmän integraatiota, ylikansallisuutta ja yhtenäisyyttä. Jos yritämme rakentaa 25 jäsenvaltion muodostaman Euroopan unionin siten kuin esittelijä ehdottaa, kaikki pysähtyy.
Euroopan unioni tarvitsee vapautta ja joustavuutta. Se selviää hyvin ilman ideologiaa. Sen on saatava voimansa yksinomaan niiden kansakuntien moninaisuudesta, joista se muodostuu.

Roure (PSE)
. (FR) Äänestin kymmenen uuden valtion liittymissopimuksen puolesta. Harkitsin tarkkaan ennen äänestämistä, sillä laajentuminen merkitsee sitä, että unioni sitoutuu pitkään ja vaikeaan prosessiin. Olisi kuitenkin pidettävä mielessä, että unionin rakentaminen on aina ollut vaikea prosessi. On ymmärrettävä, että prosessi on myös pitkä. Keski- ja Itä-Euroopan valtiot, jotka haluavat liittyä unioniin, ovat tehneet valtavasti työtä päästäkseen mukaan. Ne nykyaikaistivat taloutensa nopeasti ja uudistivat sosiaalijärjestelmänsä. Ne demokratisoivat poliittiset järjestelmänsä. Kaikki tämä saavutettiin muutaman lyhyen vuoden aikana. Näitä valtioita on kiitettävä rohkeudesta ja uhrauksista, joita ne joutuivat tekemään. Keski- ja Itä-Euroopan kansoilla on hyvin levoton menneisyys. Menneisyyden muistot ovat yhä tuoreina kansalaisten mielissä. Emme voi hylätä heitä siitä yksinkertaisesta syystä, että emme tahdo hidastaa sellaisen Euroopan syntyä, jonka haluamme. Meillä ei ole oikeutta tehdä niin. Euroopan yhdistyminen on historiallinen haaste. Emme saa menettää tätä mahdollisuutta, tai joudumme maksamaan siitä kalliin hinnan. Laajentumisprosessin on edettävä yhtä aikaa toimielinten vahvistamisen kanssa. Olemme hyvin tietoisia siitä, että tuota lujittumista ei tapahtuisi, ellei laajentuminen olisi näköpiirissä.
Kaikki, jotka aidosti toivovat laajentumisen onnistuvan, ovat ymmärtäneet, että tänään on äänestettävä laajentumisen puolesta. Sitten voimme osoittaa aitoa toveruutta näiden kymmenen valtion kansalaisille. Euroopan unioni luotiin edistämään rauhaa. Meidän tehtävämme on säilyttää tämä rauhan aate elävänä ja työskennellä meille kaikille paremman tulevaisuuden puolesta.

Rübig (PPE-DE)
. (DE) Suhtaudun erittäin myönteisesti Euroopan parlamentin täysistunnossa tänään toimitettuun äänestykseen, jossa äänestettiin kymmenen jäsenyyttä hakevan valtion Euroopan unioniin liittymisen puolesta. Euroopan unionin laajentuminen on voitto niin Euroopan unionille kuin ehdokasvaltioillekin, ja se on ehdoton edellytys jälleenyhdistyneen Euroopan rauhalle, vakaudelle ja vauraudelle. Haluan kuitenkin tässä yhteydessä toistaa, että on ehdottoman välttämätöntä perustaa mahdollisimman pian EU:n laajuinen yhdenmukainen ydinenergian käytön turvallisuusstandardijärjestelmä, joka koskee kaikkia nykyisiä ja tulevia EU:n jäsenvaltioita. Seuraaviin toimiin on ryhdyttävä viipymättä:
Parhaillaan kokoontuvan Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan on muutettava Euroopan atomienergiayhteisön (Euratom) perustamissopimusta, Euroopan komission jo ehdottamat direktiivit ydinturvallisuuden parantamisesta on viimeisteltävä ja hyväksyttävä, ja on perustettava EU:n yhteinen riippumaton elin, joka valvoo ydinturvallisuuden alalla jäsenvaltioissa tehtäviä tarkastuksia tiiviissä yhteistyössä Kansainvälisen atomienergiajärjestön (IAEO) kanssa.
Äänestettyäni tänään laajentumisen puolesta aion toimia yhä tehokkaammin oikeudenmukaisen poliittisen ratkaisun löytämiseksi mahdollisimman pian Bene?in asetusten ja erityisesti rangaistuksista vapauttamista koskevan lain (8. toukokuuta 1946 annettu laki N:o 115) muodostamaan ongelmaan.

Schmid, Gerhard (PSE)
. (DE) Äänestin vakavista epäilyksistäni huolimatta näiden mietintöjen puolesta, jotka koskevat Kyproksen, Maltan, Liettuan, Latvian, Viron, Unkarin, Slovenian, T?ekin tasavallan ja Slovakian jäsenyyshakemuksia. Epäilyksilläni ei ole mitään tekemistä näiden valtioiden kanssa, vaan ne johtuvat siitä, että Euroopan unionia ei saatu Nizzan sopimuksen avulla riittävän valmiiksi laajentumiseen.
Laajentumispäätöksen tekeminen on oikeastaan ennenaikaista, koska emme tiedä vielä valmistelukunnan tuloksia emmekä sitä, miten perustamissopimusta muutetaan näiden tulosten perusteella.
Puolan tasavallan kohdalla äänestin tyhjää, koska se osallistuu tällä hetkellä aktiivisesti sotaan, joka on vastoin kansainvälistä oikeutta.

Souchet (NI)
. (FR) Vastustuksemme Brokin mietintöä kohtaan johtuu siitä, että vastustamme sitä, kuinka koko laajentumisprosessi on hoidettu. Olemme aina kannattaneet innokkaasti Euroopan jälleenyhdistymistä. Olemme pyrkineet aina kumoamaan Jaltassa päätetyt keinotekoiset jakolinjat. Olemme tehneet kaiken voitavamme, jotta Eurooppa voisi jälleen seistä kummallakin jalallaan.
Valitettavasti Euroopan unioni hukkasi ensi töikseen historiallisen mahdollisuuden. Itä- ja Keski-Euroopan valtioille olisi pitänyt heti niiden vapautumisen jälkeen tarjota mahdollisuus liittyä perustamissopimusten hallitustenväliseen osuuteen. Tämän virallisen tapahtuman jälkeen jokaisen valtion olisi pitänyt saada päättää osallistumisestaan yhteen tai useampaan yhteisen politiikan alaan. Paikallisten olojen huomioon ottamiseksi olisi pitänyt laatia asianmukaiset aikataulut. Näin olisi voitu torjua korruptiota ja välttää yhteiskunnallisia mullistuksia.
Mitään tällaista ei kuitenkaan tehty, vaan samat tiukat ehdot ja aikataulut määrättiin kaikille ehdokkaille loputtomien neuvottelujen jälkeen, joita komissio johti tyypilliseen byrokraattiseen tyyliinsä. Rajat ja suojelu on tarkoitus poistaa yhdellä rysäyksellä, ja perustamissopimuksiin on tarkoitus lisätä lukuisia turvalausekkeita. Euroopan unioni on näin saavuttanut jotain todella erikoista. Se on onnistunut korvaamaan ilon vanhojen ystävyyssuhteiden elpymisestä yleisellä levottomuudella. Olisi vastuutonta olla myöntämättä, että monet niin idässä kuin lännessäkin pitävät nyt tätä viivästynyttä ja yhdenmukaista laajentumista ennemminkin uhkana kuin mahdollisuutena.

Thyssen (PPE-DE)
. (NL) Euroopan parlamentti äänesti tänään kymmenen uuden jäsenvaltion Euroopan unioniin liittymisen puolesta.
Tämä ei tietenkään merkitse sitä, että työmme on nyt tehty. Ehdokasvaltioissa on yhä paljon tekemistä, kuten kunnolla toimivan hallinto- ja oikeusjärjestelmän kehittäminen sekä korruption torjuminen. Myös seuranta on otettava vakavasti.
Pahoittelen sitä, että me, jotka olemme monien vuosien ajan auttaneet laajentumisen valmistelussa ja rohkaisseet siihen, emme ole tarkistaneet toimivalta- ja päätöksentekojärjestelyjämme, jotta parlamentista olisi tullut tehokas ja toimintakykyinen Euroopan unionissa ja yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla.
Pahoittelen sitä, että emme onnistuneet Nizzassa panemaan tätä perustamissopimuksen muutosta täytäntöön. Äänestin silti laajentumisen puolesta. Vuonna 1994 parlamentilla oli poliittinen mahdollisuus painostaa neuvostoa ja vaatia Euroopan unionin syventämistä ennen sen laajentumista, mutta nyt tätä mahdollisuutta ei enää ole. Tämä laajentuminen on aivan erilainen, ja tässä on pohjimmiltaan kysymys eurooppalaisen hankkeen perusperiaatteista, jotka ovat poliittinen vakaus, rauha ja vauraus.
Tulevat jäsenvaltiot ja niiden kansalaiset ovat valmistautuneet tähän päivään monien vuosien ajan vaikeissa oloissa ja joutuneet tekemään monia uhrauksia. Nämä ponnistelut ja toiveet unioniin liittymisestä ovat tuoneet vakautta ja rauhaa Eurooppaan. Emme saa mitätöidä tätä tulosta tänään. Poliittinen vakaus, rauha ja turvallisuus ovat nimittäin luovat edellytykset kaikille muille politiikan tavoitteille.
Neuvottelut perustussopimuksen tarkistuksesta ovat käynnissä, ja ne ovat hyvissä käsissä. Panemme toivomme valmistelukuntaan. Koska luotan siihen, odotan paljon myös seuraavalta hallitustenväliseltä konferenssilta ja voin tänään äänestää laajentumisen puolesta kymmenen kertaa täysin varmana valinnastani.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys)

Van den Berg (PSE)
. (NL) Kannatan tänään kymmenen ehdokasvaltion liittymistä unioniin siitä huolimatta, että jotkin niistä eivät vielä täysin täytä kaikkia ehtoja. Kaikkia näitä näkökohtia on valvottava tarkasti ulkopäin. Tätä tiukkaa valvontaa on yhä harjoitettava, koska se on yhteinen etumme. Tässä yhteydessä minun on sanottava, että olisi ollut parempi, jos asiasta olisi järjestetty Euroopan laajuinen kansanäänestys heti prosessin alussa. Nyt on kuitenkin liian myöhäistä - eihän maalia voi siirtää kesken pelin.
Pahoittelen myös hyvin syvästi sitä, että tietyt valtiot, kuten Puola, osallistuvat Irakin sotaan ilman asianmukaista neuvottelua EU:n kanssa. Pahoittelen kuitenkin samaa asiaa myös Yhdistyneen kuningaskunnan osalta. Minä kannatan yhteistä eurooppalaista ulkopolitiikkaa. Se on ainoa keino varmistaa, että Eurooppa ei joudu pysyvästi kärsimään Irakin kriisistä.
EU:lta puuttuu myös demokraattinen ja voimakas hallitus. Rakenteemme ei valitettavasti ole vielä valmis vuoteen 2004. Tämä on suuri haaste Eurooppa-valmistelukunnalle vuonna 2004.
Viimeinen tärkeä asiani on maatalouspolitiikan uudistaminen. Nykyinen tuotekohtaisten tukien järjestelmä on vanhentunut.
Äänestin tänään kuitenkin laajentumisen puolesta, koska ehdokasvaltioiden kansalaiset eivät saa joutua kärsimään meidän virheistämme.

De Veyrinas ja Vlasto (PPE-DE)
 Äänestimme liittymissopimuksen puolesta, joka koskee kymmenen uuden jäsenvaltion liittymistä Euroopan unioniin. Laajentumista ei voitu tänään asettaa kyseenalaiseksi, ja siitähän äänestyksessä oli todella kysymys. Vanhaa ja uutta Eurooppaa ei ole enää vuonna 2004. Niiden tilalle tulee unioni, joka käsittää vihdoinkin sille oikeutetusti kuuluvan alueen. Mielestäni tämä alue on koko mantereemme.
Tämä äänestyshän käytiin kireän kansainvälisen tilanteen vallitessa. Tämä ei kuitenkaan saisi vaarantaa laajentumista. Tänään osoitamme jälleen, että luotamme ehdokasvaltioiden kykyyn palata eurooppalaiseen yhteyteen. Diplomaattipiirien tämänhetkisestä jännityksestä huolimatta tunnustamme myös merkittävät poliittiset, taloudelliset ja sosiaaliset toimet, joita nämä valtiot ovat toteuttaneet.
Jotkut ovat huolissaan siitä, että 25 jäsenvaltion unioni joutuu todennäköisesti aloittamaan toimintansa tilanteessa, jossa toimielinten rooli on epävarma. Tuleva eurooppalainen perustuslaki ei välttämättä ole tullut voimaan 1. toukokuuta 2004 mennessä. Jonkun mielestä tämänpäiväistä äänestystä olisi pitänyt lykätä, koska valmistelukunta edistyy työssään niin hitaasti. Ei kuitenkaan tunnu oikeudenmukaiselta panna ehdokasvaltioita kantamaan seurauksia meidän kyvyttömyydestämme tehdä päätöksiä ja uudistaa Euroopan unionin toimielimiä.
Meidän mielestämme tämä ei todellakaan olisi oikeudenmukaista. Kun laajentuminen vahvistetaan toteutettavaksi suunniteltuna päivänä, on meidän velvollisuutemme pysyä toimielinuudistuksen aikataulussa. Tämä on selvä poliittinen viesti, jonka parlamentti lähettää jäsenvaltioille. Viestillä on myös se etu, että se on myönteinen.

Wynn (PSE)
Kuten täysistunnossa käyttämästäni puheenvuorosta kävi ilmi, kannatan laajentumisprosessia ja tahdon ehdokasvaltiot osaksi EU:ta. Laajentumisen puolesta äänestäminen merkitsee kuitenkin liitteen XV hyväksymistä, koska se on sisällytetty liittymissopimukseen. Tätä en voi hyväksyä. Mielestäni liite XV on suora loukkaus parlamentin oikeuksia kohtaan.
Pahinta liitteessä XV on se, että sen kautta sopimukseen liitetään maatalouden talousarvion yläraja vuodesta 2007 vuoteen 2013. Tämä on tulos halpamaisesta sopimuksesta, jonka presidentti Chirac ja liittokansleri Schröder kyhäsivät kokoon ja jonka muut jäsenvaltiot hyväksyivät Kööpenhaminassa. Siitä on nyt määrä tulla perustamissopimuksen osa. Budjettivaliokunnan puheenjohtajana pidän tätä kaiken sen vastaisena, jonka puolesta olemme taistelleet. Tahdon yhteisen maatalouspolitiikan todella uudistuvan, ja mielestäni liitteestä aiheutuu kohtuutonta taakkaa enkä voi kerta kaikkiaan suostua siihen.
Tämä saattaa joidenkin mielestä vaikuttaa pikku jutulta, mutta minulle tämä on periaatekysymys, joka on tuotava esiin. Tämän vuoksi äänestän tyhjää kaikissa lopullisissa äänestyksissä.

Nassauer (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Euroopan jälleenyhdistyminen, jonka puolesta äänestimme tänään, on minulle saksalaisena parlamentin jäsenenä yhtä merkittävä saavutus kuin oman maani yhtenäisyyden palauttaminen. Sen vuoksi äänestin tänään täydestä sydämestäni jäsenyyshakemusten puolesta, myös T?ekin tasavallan hakemuksen puolesta. Pahoittelen kuitenkin syvästi sitä, että T?ekin tasavalta ei ole kumonnut karkottamista koskevia asetuksia eikä etenkään rangaistuksista vapauttamista koskevaa lakia, joka on vastoin kaikkia oikeusperiaatteita. Ilmaisin siis hyväksyväni myös T?ekin tasavallan liittymisen vakuuttuneena siitä, että mikäli T?ekin tasavallasta tulee Euroopan unionin jäsen, voimme puolustaa paremmin ja tehokkaammin T?ekistä karkotetun saksalaisväestön ja T?ekin tasavallan saksalaisvähemmistön etuja. Tunnen olevani sen heille velkaa.

Goebbels (PSE).
Arvoisa puhemies, joudun esittämään äänestysselitykseni osissa, jotta noudattaisin parlamentin työjärjestystä. Nyt esitän toisen osan.
Kööpenhaminan Eurooppa-neuvosto asetti 40,8 miljardin euron enimmäismäärän maksuille, joita unioni suorittaa uusille jäsenvaltioille vuoteen 2006 mennessä. Vuonna 1999 Berliinin Eurooppa-neuvosto oli myöntänyt 43 miljardia euroa samalle ajanjaksolle, mutta kuutta valtiota varten. Tämän seurauksena unionilla on nyt vähemmän rahaa ja enemmän valtioita, joita sen on autettava. Ymmärtäköön ken voi! Tämä 40,8 miljardin euron kolmivuotisbudjetti ei sitä paitsi ole ihan sitä, miltä se näyttää. Kymmenen uuden jäsenvaltion on osallistuttava siihen 15 miljardilla eurolla. Wim Kok arvioi, että nettomaksut uusille jäsenvaltioille rajoitetaan noin 10 miljardiin euroon vuosittain. Tämä on vähemmän kuin 0,1 prosenttia unionin bruttokansantuotteesta. Moinen anteliaisuus rohkaisee varmasti uusia jäsenvaltioita ottamaan tapauksensa uudelleen esille heti, kun niillä on paikat neuvostossa.

Konrad (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen hyvin monien vuosien ajan kannattanut Euroopan unionin laajentumista siten, että Keski- ja Itä-Euroopan valtiot liittyvät unioniin - myös T?ekin tasavalta. En kuitenkaan äänestänyt T?ekin liittymisen puolesta pääasiassa seuraavien syiden vuoksi. Ensimmäinen syy on se, että Bene?in asetukset, joiden nojalla 3,2 miljoonaa saksalaista karkotettiin vuosina 1945 ja 1946 maastaan ja heiltä vietiin kansalaisoikeudet, ovat yhä voimassa. Toinen syy on se, että rangaistuksista vapauttamista koskeva laki, joka on voimassa T?ekin tasavallassa, on loukkaus ihmisoikeuksia vastaan siten kuin ne ymmärretään niin Euroopassa kuin muualla maailmassakin. Kolmas syy on se, että Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikka menettäisi uskottavuutensa, jos hyväksyisimme voimassa olevan lain, jonka mukaan saksalaista ja unkarilaista siviiliväestöä kohtaan sodan jälkeen tehdyistä rikoksista ei langeteta rangaistusta. Tässä ei ole kyse historiasta vaan nykypäivän politiikasta. Tässä on kyse siitä, että Euroopan unioni on Kööpenhaminan kriteerien mukainen arvoyhteisö.

Kreissl-Dörfler (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen hyvin iloinen siitä, että T?ekin tasavallan liittyminen unioniin hyväksyttiin tänään. Valitettavasti vanhempani eivät enää olleet näkemässä tätä tapahtumaa. Äitini kuoli tammikuussa. Vanhempani karkotettiin kodistaan, ja he menettivät hyvin paljon. Setäni surmattiin t?ekkiläisellä leirillä vuonna 1946. Minut kasvatettiin kuitenkin suvaitsevaisuuden ja anteeksiannon hengessä, ja tahdon sanoa teille yhden asian. Ne, jotka äänestivät tänään - osittain oikeutetusti - T?ekin tasavallan liittymistä vastaan Bene?in asetusten takia, ovat unohtaneet ratkaisevan totuuden eli sen, että on kyse kansojen hyväksymisestä. Meidän on katsottava tulevaisuuteen emmekä saa palata vanhaan kostopolitiikkaan. Tätä on mielestäni hyvin, hyvin tärkeää korostaa. Tietyt CSU-puolueen jäsenet äänestivät äsken T?ekin liittymistä vastaan, ja valitettavasti tämä johtuu epäilemättä vaaleista Baijerissa, jossa nämä jäsenet tahtovat saavuttaa suosiota tietyissä T?ekistä karkotettujen suosimissa oluttuvissa. En voi hyväksyä tätä. Minusta on hyvin valitettavaa, että parlamentissa on henkilöitä, joilta ei löydy suuruutta katsoa historiassa eteenpäin vaan jotka ovat jääneet vanhojen kostonhimoisten tunteidensa vangeiksi.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, äänestin T?ekin tasavallan Euroopan unioniin liittymistä koskevan mietinnön puolesta, vaikka kyseisessä äänestyksessä olisi saavutettu enemmistö ilman minun ääntänikin. Äänestin esityksen puolesta, koska toivon, odotan ja rukoilen, että seuraavassa parlamentissa, joka valitaan vuonna 2004 ja jossa on myös T?ekin tasavallan edustajia, on edustajia myös T?ekin eläkeläisten puolueesta. Näin lukumäärämme kasvaisi ja voisimme suojella tehokkaammin eläkeläisten oikeuksia. Eläkeläisten asiassa saataisiin paljon enemmän aikaan, jos parlamentissa olisi enemmän jäseniä eurooppalaisista eläkeläisten puolueista.

Schleicher (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, äänestin kymmentä liittymistä koskevaa mietintöä vastaan, koska halusin tuoda julki voimakkaan huoleni siitä, että Euroopan unioni ei ole tähän mennessä kyennyt pitämään lupaustaan siitä, että EU:ta laajennettaisiin ja syvennettäisiin yhtä aikaa. Luottamukseni EU:n jäsenvaltioihin on romahtanut pohjalukemiin, sillä jäsenvaltioiden yksimielisyyden puute ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla on osoittautunut Euroopalle haitalliseksi, ja lisäksi samasta syystä Nizzan sopimuksessa ei onnistuttu luomaan edellytyksiä laajentumiselle.
Valmistelukunta ei ole vielä saanut työtään valmiiksi, saati sitten sitoutunut siihen, että uusi perustamissopimusteksti ratifioitaisiin mahdollisimman pian. Mielestäni on tekopyhää päättää laajentumisesta samaan aikaan, kun Euroopan unionin ratkaisematta olevat ongelmat lakaistaan maton alle. Kun parlamentilla on näin tärkeä päätös tehtävänään, sen olisi mielestäni pitänyt puolustaa päättäväisemmin oikeuksiaan neuvostoon nähden.
Jotten tulisi väärinymmärretyksi, saanen todeta, että kannatan laajentumista ja jopa sen toteutumista mahdollisimman pian, jopa 1. toukokuuta 2004 mennessä. Siihen tarvitaan kuitenkin uusi sopimusperusta, jolla taataan yhteinen toiminta tärkeissä kysymyksissä silloinkin, kun jäsenvaltioita on enemmän kuin 25. Enemmän kuin koskaan ennen kaipaan yhteistä eurooppalaista tahtoa, jonka avulla asiat hoidetaan tulevaisuuden vahvassa Euroopassa.

Raschhofer (NI).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen hyvin tietoinen tämänpäiväisen äänestyksen historiallisesta merkityksestä. Äänestyksessä jouduin myös tekemään tähänastisen poliittisen urani vaikeimman päätöksen. En päästänyt itseäni helpolla tämän päätöksen tekemisessä. Asiaa tarkoin harkittuani päädyin äänestämään T?ekin tasavallan liittymisen puolesta. Tein näin siitä huolimatta, että kantani Bene?in asetuksia koskevaan kysymykseen on hyvin jyrkkä. Rangaistuksista vapauttamista koskeva laki on yhä osa T?ekin lainsäädäntöä. Se on epäoikeudenmukainen laki ja suoranainen häpeätahra. Sille ei ole kerrassaan mitään sijaa uudessa Euroopan unionissa, jossa vakuutus yhteisistä arvoista otetaan vakavasti.
Totean syvästi pahoitellen, että T?ekin hallitus ei ole tähän päivään mennessä osoittanut kylliksi jalomielisyyttä tehdäkseen tämän poliittisen eleen. Siitä huolimatta äänestin T?ekin tasavallan liittymisen puolesta ja osoitin siten luottamusta, joka saattaa olla ansaitsematonta. Haluaisin kuitenkin auttaa poistamaan väärinymmärrysten noidankehän ja muuttamaan lukkiutuneita asenteita, ja luotan siihen, että t?ekkiläiset myös vastaavat myönteisesti tähän myönteiseen eleeseen. Ne, jotka torjuvat ojennetun käden, eivät ole ymmärtäneet laajentuneen Euroopan henkeä.

Berthu (NI)
. (FR) Äänestin kaikkien mietintöjen puolesta, jotka koskevat kymmenen uuden jäsenvaltion liittymistä unioniin. Itä- ja Länsi-Euroopan jälleenyhdistyminen on meille historiallinen haaste. Sitä ei saa enää lykätä. Pienten erimielisyyksien ei saa antaa jarruttaa sitä.
Laajentuminen on jo nyt kestänyt liian kauan. Kuten ehdotimme, äskettäin vapautuneet Itä-Euroopan valtiot olisi pitänyt ottaa mukaan eräänlaiseen laajempaan eurooppalaiseen valtioliittoon 1990-luvun alkupuolella. Tämä valtioliitto olisi ollut foorumi, jossa olisi sovellettu eriytettyyn yhdentymiseen perustuvaa lähestymistapaa. Siinä olisi ollut mahdollista kehittää kullekin valtiolle sopivia erityisiä yhteistyömuotoja.
Tämä lähestymistapa olisi kuitenkin vaatinut täyskäännöstä Euroopan integraatioprosessissa, eli olisi vaadittu joustavuutta. Komissio ilmaisi vastalauseensa. Se keksi keinot toisenlaisen lähestymistavan läpiviemiseksi. Itä-Euroopan valtioiden oli pakko odottaa supervallan viimeistelyä ennen kuin ne pääsivät mukaan.
Haluamme toistaa, että tämä on väärä lähestymistapa. Se on herättänyt katkeruutta ehdokasvaltioissa, eivätkä ehdokasvaltiot ole onnistuneet sen kautta saavuttamaan korkeaa tasoa. Meidän on silti äänestettävä nyt laajentumisen puolesta siinä toivossa, että nämä valtiot auttavat meitä muuttamaan unionia sisältäpäin.

Dehousse (PSE)
Äänestän vastaan, mutta en itse T?ekin tasavaltaa vastaan. Äänestän pikemminkin niitä olosuhteita vastaan, joissa tämä laajentuminen on määrä toteuttaa, kuten tein selväksi Brokin mietintöä koskevassa äänestysselityksessäni.
Olen kuitenkin sallinut itselleni joitakin poikkeuksia. Yksi on se, että äänestän Kyproksen liittymisen puolesta kahdesta syystä. Ensimmäinen syy on se, etten tahdo millään tavoin haitata rauhanprosessia, jonka koko Eurooppa toivoo onnistuvan. Toinen syy on se, että liittymisen taloudelliset vaikutukset päätöksentekomenettelyihin ovat hyvin vähäiset. Toinen itselleni sallima poikkeus on se, että äänestin tyhjää Puolan liittymisen kohdalla. Puolalla on aina ollut rooli Euroopan rakentamisessa, mutta muut ovat heti alussa estäneet sitä kehittymästä täyteen mittaansa.

Gomolka, Jeggle, Klaß, Langen, Mombaur, Sommer, Wieland ja Zimmerling (PPE-DE)
. (DE) Euroopan jälleenyhdistyminen on tilaisuus, jolla on historiallista merkitystä, mutta on syytä epäillä, onko T?ekin tasavallan perusta eurooppalaisessa oikeusjärjestyksessä. T?ekin pääministerit ovat kuvanneet maailmansodan jälkeisiä karkotuksia "oikeudenmukaisiksi" ja "välttämättömiksi", ja he ovat jopa käyttäneet niitä esimerkkeinä ajankohtaisissa konflikteissa.
Tätä on verrattava siihen Euroopan unionin perusoikeuskirjan lauseeseen, että "joukkokarkotukset kielletään".
Tämän vuoksi parlamentin 20. marraskuussa 2002 antamassa päätöslauselmassa todettiin otsakkeessa O, että "etnisesti perustellut politiikat, jotka johtavat joukkokarkotuksiin ja kulttuuriperinnön hävittämiseen, rikkovat törkeällä tavalla eurooppalaisia perusoikeuksia ja yhteistä eurooppalaista oikeusperinnettä".
Tämä on yksiselitteinen lausunto. Siinä ei puhuta mistään korvausten perinnästä, mutta siitä käy selväksi, että T?ekin kannat, jollaisiin äsken viitattiin, loukkaavat kaikkein perimmäisiä oikeusperiaatteita, joiden säilyttämiseksi EU on olemassa. Panimme kyllä tyytyväisinä merkille presidentti Klausin toteamuksen, että väkivaltaiset ja traagiset tapahtumat, joista myös Böömin saksalaiset olivat joutuneet kärsimään, olivat nykyisestä näkökulmasta tarkasteltuna sopimattomia. Kuitenkaan T?ekin hallitus, parlamentti, parlamenttiryhmät ja puolueet eivät ole todenneet mitään vastaavaa. Sen vuoksi ne eivät ole onnistuneet poistamaan epäilyksiä siitä, onko T?ekin tasavallan perusta Euroopan oikeusperinteessä. Tämä merkitsee sitä, että T?ekin tasavalta ei ole täyttänyt kaikkia EU:hun liittymisen ehtoja, joten emme voi äänestää liittymisen puolesta.
Haug (PSE)
. (DE) Äänestin liittymissopimusten puolesta ainoastaan painostuksen alaisena ja solidaarisuudesta tulevia kollegojani kohtaan.
Vaikka komissio antoi neuvostolle varoituksia ja moitteita neuvottelujen aikana, neuvosto toimi itsepintaisesti tavalla, jota voidaan kiistatta pitää lainsäädännön vastaisena.
Säilyttämällä kiistanalaisesti liitteen XV liittymissopimuksessa ja muuttamalla sen seurauksena täysin yksipuolisesti rahoituskehystä vuosille 2004-2006 neuvosto rikkoi Euroopan parlamentin ja neuvoston 6. toukokuuta 1999 tekemää toimielinten sopimusta.
Näin neuvosto on polkenut jalkoihinsa parlamentin oikeudet päättää talousarviosta. Samalla se on pakottanut parlamentin valitsemaan oikeuksiensa puolustamisen ja laajentumissopimusten hyväksymisen välillä. Tällainen käytös neuvostolta tekee lopun vilpittömästä yhteistyöstämme sen kanssa.

Hieronymi (PPE-DE)
. (DE) Äänestän T?ekin tasavallan EU:hun liittymisen puolesta, vaikka sen liittyminen jättää auki kysymyksiä, joihin Euroopan parlamentti on pyytänyt vastauksia sovinnon hengessä jo monien vuosien ajan. Tämä liittyy erityisesti niin kutsuttuun 8. toukokuuta 1946 annettuun lakiin nro 115 rangaistuksista vapauttamisesta.
Tämän asetuksen mikä tahansa mahdollinen olemassaolon oikeutus vanhentuu nopeammin ja pysyvämmin EU:n yhteisessä oikeusjärjestelmässä kuin siinä tapauksessa, että tämä jäsenyyshakemus hylättäisiin.

Keppelhoff-Wiechert (PPE-DE)
. (DE) Äänestän T?ekin tasavallan liittymisen puolesta, koska olen sitä mieltä, että Euroopan jälleenyhdistyminen ja siten myös t?ekkien paluu eurooppalaiseen yhteyteen ei saa pysähtyä sellaisten t?ekkiläisten poliitikkojen vastuuttomuuteen, jotka eivät yhä vieläkään ole ymmärtäneet, kuinka nykyaikainen oikeusvaltio toimii.
Toivottavasti jatkuva vääryys, jonka tiettyjen Bene?in asetusten voimassaolo aiheuttaa, saadaan korjattua nopeammin EU:ssa kuin kävisi siinä tapauksessa, että kieltäytyisimme hyväksymästä T?ekin tasavaltaa unioniin.
Mann, Thomas (PPE-DE)
. (DE) Äänestin tyhjää T?ekin tasavallan liittymisestä EU:hun. Päätökseni perustuu siihen, että Prahan hallitus ei katso tarpeelliseksi hylätä entisen presidentin Bene?in asetuksia, joilla laillistettiin hyvin vakavat rikokset, kuten murhat, jotka oli tehty saksalaisia, itävaltalaisia ja unkarilaisia vastaan karkotuksen yhteydessä. On mahdoton hyväksyä T?ekin parlamentin huhtikuussa 2002 esittämää väitettä, jonka mukaan tällaiset karkotukset olivat "kiistattomia, loukkaamattomia ja muuttamattomia".
Keskeinen osa työtäni Euroopan parlamentissa on varmistaa ihmisoikeuksien turvaaminen, oikeusvaltion puolustaminen ja vähemmistöjen suojeleminen. Nämä periaatteet kuuluvat Kööpenhaminan kriteereihin, joita kaikkien valtioiden, jotka haluavat liittyä EU:hun, on noudatettava. Niiden liittyminen riippuu näiden ehtojen eikä ainoastaan yhteisön säännöstön noudattamisesta.
Koska t?ekit eivät ole täyttäneet näitä ehtoja, maan poliittisten vallanpitäjien toimia vastaan suunnattu ei-ääni olisi täysin perusteltu. Koska emme kuitenkaan äänestä hallituksista, vaan valtioista ja niiden kansoista, äänestin tänään tyhjää. Toivottavasti T?ekin tasavallan kansalaiset ymmärtävät liittymisen jälkeen paremmin, millainen arvojen ja lakien yhteisö EU on.

Pack (PPE-DE)
. (DE) Hyväksyn T?ekin tasavallan liittymisen, koska katson, että Euroopan jälleenyhdistämistä ja näin ollen T?ekkien palaamista eurooppalaiseen perheeseen ei saa vaarantaa niiden t?ekkiläisten poliitikkojen vastuuttomien toimien vuoksi, jotka eivät ole vielä ymmärtäneet, miten nykyaikainen tasavalta toimii oikeusvaltiona.
On vain toivottava, että tietyt vieläkin voimassa olevat, epäoikeudenmukaiset Bene?in asetukset voidaan kumota nopeammin EU:ssa kuin kieltämällä T?ekin tasavallan liittyminen siihen.

Schwaiger (PPE-DE)
. (DE) Äänestin tyhjää T?ekin tasavallan liittymisestä.
Mielestäni maa ei ole vielä täyttänyt kaikkia ehtoja EU:hun liittymiseksi.
Euroopan jälleenyhdistyminen on historiallisesti merkittävä tilaisuus. Se perustuu yhteiseen oikeusjärjestelmään ja Euroopan kansojen sovintoon.
Mielestäni on hyvin harmillista, että T?ekin hallitus ei ole toistaiseksi muuttanut asennettaan karkotuksiin ja vakuuttaa vielä 24. huhtikuuta 2002 annetussa parlamentin päätöslauselmassa niiden olleen "kiistattomia, loukkaamattomia ja muuttamattomia". Tämän vuoksi on erittäin myönteistä, että T?ekin tasavallan presidentti Vaclav Klaus sanoi 20. maaliskuuta 2003, ettei T?ekkoslovakian saksalaisten karkotusta ja väkivaltaisia tekoja saksalaisia kohtaan vielä sodan jälkeen voida hyväksyä nykyisestä näkökulmasta. Tähän on lisättävä, että molemmat maat ovat nähneet varsin paljon vaivaa lopulliseen sovintoon pääsemiseksi.
Tällä välin nykyistä oikeudellista kantaa ei ole muutettu tai ilmoitettu muutettavan presidentin lausuman johdosta.
T?ekin hallituksen ja parlamentin asenne on vastoin sovinnon henkeä ja ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion kunnioittamista, jotka ovat tunnusomaisia Euroopan yhdentymiselle.
Haluaisin ilmaista henkilökohtaisen toivomukseni, että Euroopan unionin pian tapahtuva laajentuminen saisi T?ekin hallituksen ja parlamentin harkitsemaan kantaansa uudelleen ja että sen seurauksena ryhdyttäisiin tarvittaviin tekoihin ja toimiin.

Stauner (PPE-DE)
. (DE) Äänestin tänään T?ekin tasavallan Euroopan unioniin liittymistä vastaan.
Olen vakuuttunut, että tärkein perusta Euroopan kansojen yhdistämiselle on kaikkien osapuolten ehdoton velvollisuus noudattaa oikeusvaltion periaatteita. Vain tältä pohjalta yhdistyneellä Euroopalla on tulevaisuutta.
Juuri tätä velvollisuutta T?ekin tasavalta ei onnistu täyttämään, sillä se on pitänyt voimassa entisen T?ekkoslovakian presidentin Bene?in asetukset, erityisesti koskemattomuutta koskevan lain (8. toukokuuta 1946 annettu laki nro 115), jota ei ole vielä tähän päivään mennessä kumottu. Tällä lailla annetaan yleinen oikeutus hyvin vakaville rikoksille ja loukkauksille, joihin syyllistyttiin sodanjälkeisenä aikana. Euroopan yhteisessä oikeusjärjestelmässä ei ole tilaa valtioille, joiden säädöskokoelmaan kuuluu tällaisia lakeja.
Päätöksellä T?ekin tasavallan hyväksymisestä jäsenvaltioksi muodostettaisiin ennakkotapaus, johon mahdolliset tulevat hakijavaltiot voisivat vedota. Ennakkotapauksen muodostaminen vahingoittaisi pysyvästi ja syvästi Euroopan unionin uskottavuutta.

Zissener (PPE-DE)
. (DE) Euroopan jälleenyhdistyminen on historiallinen tilaisuus, ja erityisesti t?ekeillä ja saksalaisilla on mahdollisuus rikkaaseen kulttuuriperintöön.
Kaikkia ehtoja T?ekin tasavallan liittymiseksi EU:hun ei ole mielestäni täytetty. Erityisesti minua huolestuttavat vielä voimassa olevat Bene?in asetukset.
Huolimatta näistä mielestäni varsin huolestuttavista seikoista äänestin T?ekin tasavallan liittymisen puolesta.
Euroopan nuorilla on vain yksi yhteinen tulevaisuus, nimittäin Eurooppa!
En halua kieltää tätä tilaisuutta T?ekin tasavallan nuorilta.

Goebbels (PSE).
Arvoisa puhemies, esitän nyt äänestysselitysteni kolmannen osan.
Kokin selonteon mukaan laajentumiskustannukset saattaisivat nousta unionin bruttokansantuotteen 0,03 prosentista vuonna 2003 0,23 prosenttiin vuonna 2013. Kustannukset olisivat vielä vähäisiä. On muistettava, että Saksa on siirtänyt 12 vuoden ajan kolmisen prosenttia bruttokansantuotteestaan uusien osavaltioiden rakennemuutoksiin. Jäsenvaltiot katsovat olevansa nettomaksajia. Ne eivät varmastikaan hyväksy unionin talousarvion lisäämistä. Joka tapauksessa sen yläraja on asetettu 1,27 prosenttiin yhteisön bruttokansantuotteesta. Näin ollen uusiin maihin suunnattujen rakennetukien lisääminen tapahtuisi unionin nykyisten politiikkojen kustannuksella.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, äänestin Viron tasavallan Euroopan unioniin liittymisen puolesta, koska Italian eläkeläisten puolueen ainoana edustajana Euroopan parlamentissa toivon hartaasti, että seuraavassa Euroopan parlamentissa olisi myös Viron eläkeläisten puolueesta edustaja, joka toivon mukaan pääsee parlamenttiin edistämään kanssani tulevaisuuden Euroopan ikääntyvien etuja.

Haug (PSE)
. (DE) Äänestin liittymissopimusten puolesta ainoastaan painostuksen alaisena ja solidaarisuudesta tulevia kollegojani kohtaan.
Vaikka komissio antoi neuvostolle varoituksia ja moitteita neuvottelujen aikana, neuvosto toimii itsepintaisesti tavalla, jota voidaan kiistatta pitää lainsäädännön vastaisena.
Säilyttämällä kiistanalaisesti liitteen XV liittymissopimuksessa ja muuttamalla sen seurauksena täysin yksipuolisesti rahoituskehystä vuosille 2004-2006 neuvosto rikkoi Euroopan parlamentin ja neuvoston 6. toukokuuta 1999 tekemää toimielinten sopimusta.
Näin neuvosto on polkenut jalkoihinsa parlamentin oikeudet päättää talousarviosta. Samalla se on pakottanut parlamentin valitsemaan oikeuksiensa puolustamisen ja laajentumissopimusten hyväksymisen välillä. Tällainen käytös neuvostolta tekee lopun vilpittömästä yhteistyöstämme sen kanssa.

Goebbels (PSE).
Arvoisa puhemies, olemme päässeet äänestysselitysteni neljänteen osaan. Laajentumiskustannusten pienentämiseksi Kokin selonteossa annetaan kaksi lähestymistapaa. Ensimmäinen on rakennetukia koskevien sääntöjen tiukka soveltaminen. Tällä vähennettäisiin laajentumiskustannuksia 0,11 prosenttiin unionin bruttokansantuotteesta. Espanja, Portugali, Irlanti ja Kreikka varmaankin vastustavat tällaisia toimia. Toinen lähestymistapa on suorien maataloustukien vähentäminen 85 prosenttiin nykyisestä tasosta. Silloin laajentumiskustannukset olisivat 0,10 prosenttia yhteisön talousarviosta. Se tapahtuisi kuitenkin yhteisön maatalouspolitiikan kustannuksella. Sitä on epäilemättä varaa uudistaa, mutta olisi valitettavaa, jos se käytännössä lakkautettaisiin täysin. Laajentumiskustannuksista on määrätty periaatteessa vain vuoteen 2006 asti. Sitä seuraavat vuodet saattavat johtaa siihen, että kaikki yrittävät kahmia itselleen talousarviomäärärahoja. Koska unionin päätöksentekomenettelyä ei oleellisesti tehosteta, on jäädyttäminen hyvin todennäköistä.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, äänestin innokkaasti Kyproksen tasavallan Euroopan unioniin liittymisen puolesta. Italian eläkeläisten puolueen ainoana edustajana parlamentissa toivon hartaasti, että myös Kyproksen tasavalta valitsee eläkeläisten puolueesta kaksi edustajaa, joista toinen puolustaa toivottavasti pian entisen Kyproksen kreikkalaisen ja toinen toivottavasti pian entisen Kyproksen turkkilaisen yhteisön etuja. Tällä tavoin pystymme puolustamaan tehokkaammin ikääntyvien etuja koko Euroopassa.

Villiers (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin merkittävän pöytäkirjaan joitakin syitä, joiden vuoksi äänestin Kyprosta koskevan Poosin mietinnön puolesta. Olen iloinen, että parlamentti antaa tukensa Kyprokselle. On olennaisen tärkeää, että kyproslaisten toivomusta liittyä Euroopan unioniin noudatetaan. Suhtaudun hieman varauksellisesti joihinkin Euroopan hankkeen näkökohtiin, mutta olen aivan varma, että maiden, jotka haluavat liittyä, pitäisi antaa liittyä. Tämä päivä on historiallinen Kyprokselle, samoin Euroopan unionille. Kypros on ollut hyvin kauan Euroopan valtapolitiikan temmellyskenttänä. Se on usein saanut kärsiä suurempien ja mahtavampien kansakuntien päätöksistä. Tiedän, että monet kyproslaiset katsovat liittymisen Euroopan unioniin johtavan turvallisuuteen, vakauteen ja tilanteeseen, jossa Kypros on Euroopan päätöksenteon keskipisteenä ja sillä on paikka Euroopan merkittävimpien päättäjien joukossa. Toivottavasti Kyproksen liittyminen saadaan lähiviikkoina päätökseen, ja tämä pieni saari, joka kerran oli Euroopan politiikan temmellyskenttä, nähdään yhdenvertaisena, kunnioitettavana ja vaikutusvaltaisena osana muokattaessa yhteisen maanosamme tulevaisuutta.

Alavanos (GUE/NGL)
 Äänestän Kyproksen tasavallan liittymisen puolesta. Tämä on merkittävä hetki Kyproksen historiassa. Kaikkien kreikkalaisten parlamentin jäsenten ja heidän kollegojensa pitkäaikainen taistelu on lopulta päättynyt onnellisesti. Arvoisan virkatoverimme, esittelijän Poosin osuus on ollut huomattava. Minun mielestäni on hyvä, ettei Yhdysvaltain ja Yhdistyneen kuningaskunnan huonosti toimivaa suunnitelmaa otettu lopulta väkisin käyttöön. Tänään vapaa Kyproksen tasavalta ja Euroopan unionin jäsen saa tilaisuuden neuvotella valtaa pitävän Turkin ja sen paikallisen edustajan Denktashin kanssa Kyproksen kysymyksen oikeudenmukaisesta poliittisesta ratkaisusta, jota ylivoimainen enemmistö Kyproksen turkkilaisista ja kreikkalaisista aivan oikein toivoo.

Berthu (NI)
. (FR) Kyproksen tasavalta on oikeudellisesti hyvin hankalassa tilanteessa. Tämä johtuu siitä, että Turkki on vallannut laittomasti saaren pohjoisosan. Sekä Yhdistyneet Kansakunnat että Euroopan unioni ovat tuominneet miehityksen.
Katsoin kuitenkin parhaaksi äänestää Kyproksen liittymisen puolesta, koska äänestämällä liittymistä vastaan rangaistaisiin kaksin verroin kyproslaisia, joita Turkki pitää vallassaan ja jotka myös unioni torjuisi.
Turkin suhteen olisi kuitenkin käytettävä kovia otteita, sillä niitä se ymmärtää parhaiten. Turkille olisi pitänyt tehdä täysin selväksi, että se menettää Euroopan unionin liittännäiskumppanin aseman, jos se ei poistu saaren pohjoisosasta välittömästi. Valitettavasti mitään tällaista julkilausumaa ei ole annettu, mutta toivottavasti sellainen annetaan tulevaisuudessa.
Valitettavasti tämä ei ole unionin tämänhetkinen lähestymistapa. Unioni pyrkii vieläkin sovitteluun. Lisäksi Turkin liittymisestä neuvotellaan vielä. Maalle annettavaa rahoitustukea ollaan kaksinkertaistamassa, ja sille on myönnetty liittymistä edeltävä asema.
Nämä olosuhteet huomioon ottaen vaadimme, että kaikissa Euroopan maissa pidetään kansanäänestys ennen minkäänlaisten liittymisneuvottelujen aloittamista Turkin kanssa. Haluan korostaa vielä, että kansanäänestys on pidettävä ennen neuvotteluja.
Haug (PSE)
. (DE) Äänestin liittymissopimusten puolesta ainoastaan painostuksen alaisena ja solidaarisuudesta tulevia kollegojani kohtaan.
Vaikka komissio antoi neuvostolle varoituksia ja moitteita neuvottelujen aikana, neuvosto toimii itsepintaisesti tavalla, jota voidaan kiistatta pitää lainsäädännön vastaisena.
Säilyttämällä kiistanalaisesti liitteen XV liittymissopimuksessa ja muuttamalla sen seurauksena täysin yksipuolisesti rahoituskehystä vuosille 2004-2006 neuvosto rikkoi Euroopan parlamentin ja neuvoston 6. toukokuuta 1999 tekemää toimielinten sopimusta.
Näin neuvosto on polkenut jalkoihinsa parlamentin oikeudet päättää talousarviosta. Samalla se on pakottanut parlamentin valitsemaan oikeuksiensa puolustamisen ja laajentumissopimusten hyväksymisen välillä. Tällainen käytös neuvostolta tekee lopun vilpittömästä yhteistyöstämme sen kanssa.

Maaten (ELDR)
. (NL) Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän mielestä kymmenen ehdokasvaltion olisi jo pitänyt saada liittymisvalmistelunsa päätökseen ja niissä olisi tehtävä yksittäisiä maakohtaisia kokeita. Sain 8. huhtikuuta komission jäseneltä Verheugenilta kirjeen, jossa todettiin, että Kyproksen raja, josta pian tulee unionin ja samalla Alankomaiden ulkoraja, on kyllin turvallinen. Uskomme myös, että Kyproksen konflikti voidaan ratkaista EU:n välityksellä.

Souchet (NI)
. (FR) Pidättäytymisemme äänestämästä Kyproksen liittymisestä Euroopan unioniin ei merkitse sitä, että meillä olisi jotain kyproslaisia vastaan.
Tämä johtuu ennemminkin siitä, että syytämme Euroopan unionin johtohenkilöitä vastuuttomuudesta.
Olemme alistuneet hyväksymään Euroopan unioniin maan, joka on jakautunut kahtia. Maa ei ole ratkaissut keskeisiä olemassaoloon liittyviä ongelmia. Tilanne on harmillinen ja todistaa Euroopan unionin kyvyttömyyden osoittaa todellista poliittista tahtoa. Kyproksen liittymisen unioniin olisi tietysti pitänyt riippua maan yhdistymisestä. Euroopan unionin olisi pitänyt asettaa yhdistyminen liittymisen ehdoksi ja käyttää Kyproksen liittymistä kannustimena. Sen sijaan se oli vain pahoittelevinaan, että avaa ovensa jakautuneelle maalle. Tuntuu uskomattomalta!
Tässä on jälleen hukkaan heitetty tilaisuus. Se tarkoittaa sitä, että Euroopan unioniin pääsee vieraan vallan alla oleva maa. Näin Turkki saa taas mahdollisuuden jatkaa Euroopan unionin kiristämistä, ja unionin ulkorajaksi vahvistetaan tosiasiassa niin sanottu vihreä linja, vaikka Euroopan unioni ei ole sitä tunnustanut, kuten ei mikään muukaan valtio Turkkia lukuun ottamatta!

Goebbels (PSE).
Arvoisa puhemies, tulen nyt puheeni viidenteen osaan. Euroopan unioni oli vuosia sitä mieltä, että unionia on syvennettävä ennen sen laajentamista. Valtioiden ja hallitusten päämiehet toistivat toistamistaan, että unionin päätöksentekorakenteet ja -järjestelmät on mukautettava ennen nykyistä laajentumisvaihetta tai myöhempää laajentumista. Tämä oli Nizzan sopimuksen tavoite. Sopimuksella ei ole kuitenkaan edetty asiassa, vaan sillä pikemminkin mutkistettiin päätöksentekoa neuvostossa. Sen vuoksi tarvitsimme Euroopan tulevaisuutta käsittelevää valmistelukuntaa. Sen olisi saatava aikaan uusi sopimus unionin perustaksi, toisin sanoen Euroopan perustuslaiksi. Liittymissopimusten allekirjoittamisella 16. huhtikuuta vakiinnutetaan laajentuminen ennen kuin tulevaisuutta käsittelevä valmistelukunta on saanut toimensa päätökseen. Laajentuminen etenee, vaikka toimielinten tilanne on aivan epävarma. Asia on mutkistunut Irakin kriisin vuoksi. Tämä on murskannut toiveemme yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, äänestin Latvian Euroopan unioniin liittymisen puolesta. Italian eläkeläisten puolueen ainoana jäsenenä Euroopan parlamentissa toivon hartaasti, että seuraavaan Euroopan parlamenttiin, johon kuuluu jäseniä myös Latvian tasavallasta, latvialaiset valitsevat eläkeläisten puolueesta edustajan, joka yhdessä muiden - toivottavasti lukuisten - kaikista niistä jäsenvaltioista olevien eläkeläisten puolueen edustajien kanssa, jotka ovat ensimmäistä kertaa mukana Euroopan parlamentissa vuonna 2004, voi osaltaan puolustaa ikääntyvien etuja.

Haug (PSE)
. (DE) Äänestin liittymissopimusten puolesta ainoastaan painostuksen alaisena ja solidaarisuudesta tulevia kollegojani kohtaan.
Vaikka komissio antoi neuvostolle varoituksia ja moitteita neuvottelujen aikana, neuvosto toimii itsepintaisesti tavalla, jota voidaan kiistatta pitää lainsäädännön vastaisena.
Säilyttämällä kiistanalaisesti liitteen XV liittymissopimuksessa ja muuttamalla sen seurauksena täysin yksipuolisesti rahoituskehystä vuosille 2004-2006 neuvosto rikkoi Euroopan parlamentin ja neuvoston 6. toukokuuta 1999 tekemää toimielinten sopimusta.
Näin neuvosto on polkenut jalkoihinsa parlamentin oikeudet päättää talousarviosta. Samalla se on pakottanut parlamentin valitsemaan oikeuksiensa puolustamisen ja laajentumissopimusten hyväksymisen välillä. Tällainen käytös neuvostolta tekee lopun vilpittömästä yhteistyöstämme sen kanssa.

Maaten (ELDR)
 - (NL) Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän mielestä kymmenen ehdokasvaltion olisi pitänyt jo saada liittymisvalmistelunsa päätökseen ja niissä olisi tehtävä yksittäisiä maakohtaisia kokeita. Kysymys siitä, täyttävätkö kaikki maat kriteerit, herätti epäilyjä, joita Euroopan parlamentti on tuonut toistuvasti esille. Sain 8. huhtikuuta komission jäseneltä Verheugenilta kirjeen, jossa sanottiin, että jopa maat, joissa hän itse oli havainnut eniten puutteita, kuten Latvia, täyttävät Kööpenhaminan kriteerit riittävän hyvin liittymiseen mennessä.
Ensisijaisen tärkeitä ovat näin ollen komission jäsenen Verheugenin muutamille ehdokasvaltioille kohdistamat varoitukset, komission päätös julkaista kattava seurantaraportti kuusi kuukautta ennen liittymistä, uusien ja vanhojen jäsenvaltioiden vastavuoroinen valvonta, jota liberaaliryhmä ehdotti ihmisoikeuksien, korruption, hallinnollisten valmiuksien ja riippumattoman varainhoidon valvonnan alalta (Malmströmin ja Maatenin tarkistus), komission mahdollisuudet ryhtyä toimiin tulevina vuosina sisämarkkinoiden hajoamisen torjumiseksi (suojalausekkeet) ja myös Mulderin valiokunta-aloitteinen mietintö maatalousmenojen hyväksymisen uudistuksesta.

Goebbels (PSE).
Arvoisa puhemies, tulemme nyt puheeni kuudenteen osaan. Minä en kuulu niihin, jotka haluavat rangaista Puolaa ja muita valtioita siitä, että ne ovat liittoutuneet mieluummin Yhdysvaltojen kuin Euroopan kanssa. Jokaisella valtiolla ja hallituksella on oikeus päättää, tukeeko se Bushin sotaisaa politiikkaa. Mutta on käynyt selväksi, että valtaosa unioniin pian liittyvistä valtioista kannattaa mieluummin liittoa Yhdysvaltojen ja Naton kanssa kuin Euroopan yhdentämisen tiivistämistä. Euroopan tulevaisuutta käsittelevään valmistelukuntaan kuuluvat brittihallituksen edustajat ovat tähän tyytyväisiä. Timesille myöntämässään haastattelussa Peter Hain sanoi selvästi suunnittelevansa liittoa Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa eurooppalaisen supervaltion luomiseen tähtäävien toimien torjumiseksi. Yhdistynyt kuningaskunta ja muut valtiot eivät sen vuoksi epäröi käyttää veto-oikeuttaan hallitustenvälisessä konferenssissa, kun tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan päätelmät vahvistetaan. Tällä vetolla saatetaan tuhota kaikki ehdotukset määräenemmistön vakiinnuttamisesta päätöksentekomenettelyihin esimerkiksi yhteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa, budjetti- ja veropolitiikassa sekä talous- ja sosiaalipolitiikassa. "Liittovaltio"sanan käyttö kielletään. Perusoikeuskirjaan ei voida vedota tuomioistuimen päätöksissä yksittäisen kansalaisen hyväksi.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tänään, 9. huhtikuuta 2003, äänestin Liettuan Euroopan unioniin liittymisen puolesta. Toivon myös Liettuan eläkeläisten puolueen edustajaa parlamenttiin edistämään kanssani kaikkien Euroopan ikääntyvien oikeuksia.

Haug (PSE)
. (DE) Äänestin liittymissopimusten puolesta ainoastaan painostuksen alaisena ja solidaarisuudesta tulevia kollegojani kohtaan.
Vaikka komissio antoi neuvostolle varoituksia ja moitteita neuvottelujen aikana, neuvosto toimii itsepintaisesti tavalla, jota voidaan kiistatta pitää lainsäädännön vastaisena.
Säilyttämällä kiistanalaisesti liitteen XV liittymissopimuksessa ja muuttamalla sen seurauksena täysin yksipuolisesti rahoituskehystä vuosille 2004-2006 neuvosto rikkoi Euroopan parlamentin ja neuvoston 6. toukokuuta 1999 tekemää toimielinten sopimusta.
Näin neuvosto on polkenut jalkoihinsa parlamentin oikeudet päättää talousarviosta. Samalla se on pakottanut parlamentin valitsemaan oikeuksiensa puolustamisen ja laajentumissopimusten hyväksymisen välillä. Tällainen käytös neuvostolta tekee lopun vilpittömästä yhteistyöstämme sen kanssa.

Goebbels (PSE).
Arvoisa puhemies, tulen viimeiseen kohtaan. Yhteisön toimielinten epäselvän tilanteen vuoksi, jota äsken arvostelin, laajentunut Euroopan unioni voi mielestäni olla vain laaja markkina-alue. Unionista tulee itse asiassa vapaakauppaliitto, jota laajennetaan todennäköisesti valtameren toiselle rannalle. Ei ole sattuma, että hätiköityä laajentumista kiihkeimmin kannattavat ovat entisiä EFTA-maita.
En haluaisi, että Euroopan unionista tulee laajentumisen jälkeen suuri rikkaiden maiden markkina-alue, jota muovataan Yhdysvaltain konsensuksella. Arvoisa puhemies, sen vuoksi pidättäydyin raskain mielin äänestämästä kaikkien ehdokasvaltioiden liittymisestä. Toivotan ne kuitenkin lämpimästi tervetulleiksi.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, äänestin Unkarin Euroopan unioniin liittymisen puolesta. Koska eläkeläisiä on Euroopan unionissa laajentumisen jälkeen ainakin 200 miljoonaa, toivon, että kun Unkarin omat edustajat tulevat Euroopan parlamenttiin, sen jäsenten lukumäärä vastaisi paremmin ja sopusuhtaisemmin Euroopan eläkeläisten määrää. Toivon sen vuoksi, että myös Unkarin eläkeläiset lähettävät edustajansa Euroopan parlamenttiin, jotta voimme edistää koko Euroopan ikääntyvien etuja tarmokkaammin ja tehokkaammin.

Haug (PSE)
. (DE) Äänestin liittymissopimusten puolesta ainoastaan painostuksen alaisena ja solidaarisuudesta tulevia kollegojani kohtaan.
Vaikka komissio antoi neuvostolle varoituksia ja moitteita neuvottelujen aikana, neuvosto toimii itsepintaisesti tavalla, jota voidaan kiistatta pitää lainsäädännön vastaisena.
Säilyttämällä kiistanalaisesti liitteen XV liittymissopimuksessa ja muuttamalla sen seurauksena täysin yksipuolisesti rahoituskehystä vuosille 2004-2006 neuvosto rikkoi Euroopan parlamentin ja neuvoston 6. toukokuuta 1999 tekemää toimielinten sopimusta.
Näin neuvosto on polkenut jalkoihinsa parlamentin oikeudet päättää talousarviosta. Samalla se on pakottanut parlamentin valitsemaan oikeuksiensa puolustamisen ja laajentumissopimusten hyväksymisen välillä. Tällainen käytös neuvostolta tekee lopun vilpittömästä yhteistyöstämme sen kanssa.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tänään, 9. huhtikuuta 2003, äänestin innokkaasti Maltan tasavallan Euroopan unioniin liittymisen puolesta. Toivon, että myös Malta voi valita seuraavaan Euroopan parlamenttiin edustajan eläkeläisten puolueesta, jotta voimme yhdessä kaikkien muiden ehdokasvaltioiden eläkeläisten puolueiden edustajien kanssa suojella tehokkaammin kaikkien Euroopan ikääntyvien etuja.

Haug (PSE)
. (DE) Äänestin liittymissopimusten puolesta ainoastaan painostuksen alaisena ja solidaarisuudesta tulevia kollegojani kohtaan.
Vaikka komissio antoi neuvostolle varoituksia ja moitteita neuvottelujen aikana, neuvosto toimii itsepintaisesti tavalla, jota voidaan kiistatta pitää lainsäädännön vastaisena.
Säilyttämällä kiistanalaisesti liitteen XV liittymissopimuksessa ja muuttamalla sen seurauksena täysin yksipuolisesti rahoituskehystä vuosille 2004-2006 neuvosto rikkoi Euroopan parlamentin ja neuvoston 6. toukokuuta 1999 tekemää toimielinten sopimusta.
Näin neuvosto on polkenut jalkoihinsa parlamentin oikeudet päättää talousarviosta. Samalla se on pakottanut parlamentin valitsemaan oikeuksiensa puolustamisen ja laajentumissopimusten hyväksymisen välillä. Tällainen käytös neuvostolta tekee lopun vilpittömästä yhteistyöstämme sen kanssa.

Stauner (PPE-DE)
. (DE) Äänestin tänään Maltan liittymishakemusta Euroopan unionin jäseneksi vastaan.
Syy päätökseeni on Maltan itsepintainen muuttolintujen ampuminen. Malta kieltäytyi liittymisneuvotteluissa jyrkästi panemasta täysimittaisesti täytäntöön Euroopan unionin määräyksiä lintujen suojeludirektiivin mukaisesti, ja sen onnistui neuvotella itselleen siirtymäkausi, jonka aikana maltalaiset saisivat metsästää lintuja vuoden 2008 loppuun.
Tällainen järjestely merkitsee lupaa salametsästäjille ja laittoman eläinkaupan harjoittajille. Yhteisön laissa kielletään jyrkästi metsästys avomerellä, laululintujen metsästys verkoilla ja harvinaisten laululintujen joukkoampuminen. Nämä ovat oikeudellisia perusperiaatteita, jotka ehdokasvaltioiden on tunnustettava.

Sakellariou (PSE).
Arvoisa puhemies, äänestäminen sellaisen maan liittymistä vastaan, jota kohtaan tunnen erityistä kunnioitusta, oli vaikea päätös, mutta tein päätöksen aivan yksin. En pyrkinyt vaikuttamaan päätöksellä ryhmääni enkä antanut ryhmän vaikuttaa omaan päätökseeni.
En voi antaa ääntäni ehdokasvaltiolle, joka tarjoamalla taistelujoukkoja osallistuu aktiivisesti laittomaan, moraalittomaan ja likaiseen Irakin sotaan eikä näin tehdessään epäröi rikkoa kansainvälistä oikeutta ja joka vastaa osaltaan tuhansien viattomien siviilien murhista. Puola on väärällä tiellä. Ainakin sen hallitus on eikä se ole siinä yksin. Myös Puolan kansa tuki ennemmin Yhdysvaltain sotaministeriä kuin puolalaista paavia. Puolalaiset ovat ylpeämpiä GROM-erityisyksiköstään kuin rauhan puolesta kampanjoivista katolisista piispoistaan. Näin tehdessään he sulkevat itsensä EU:n muodostaman arvojen yhteisön ulkopuolelle. Toivottavasti he palaavat siihen pian. Huolellisen harkinnan jälkeen ja täysin sopusoinnussa omatuntoni kanssa äänestin tänään vastaan.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, toivon, että myös Puola, jonka liittymisen puolesta äänestin, lähettää seuraavaan Euroopan parlamenttiin Puolan eläkeläisten puolueesta edustajan, joka seisoo rinnallani parlamentissa, jotta voisin suojella tehokkaammin kaikkia Euroopan ikääntyviä.

Alavanos (GUE/NGL)
. (EL) On kaksi syytä siihen, että äänestin symbolisesti Puolan liittymistä vastaan. Toinen on liittymissopimuksiin liitetty niin sanottu "etninen julistus", joka turvaa ja laillistaa abortin vastaisen kannan. Toinen on Puolan sotilaiden osallistuminen sotaan Irakia vastaan, mikä osoittaa nöyristelevää Amerikan-myönteisyyttä ja erittäin röyhkeää Euroopan-vastaisuutta. Ylpeä Puolan kansa, josta tulee Euroopan unionin jäsen itsenäisenä maana, haluaa varmaan yhtä paljon kuin minäkin päättää aikakauden, jona Yhdysvallat ja aikaisemmin Venäjä ja Saksa käyttivät tätä suurta, historiallista valtiota välikappaleenaan.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
 - (FR) Olemme samaa mieltä siitä, että Puolalla ja kaikilla muillakin ehdokasvaltioilla on oikeus liittyä Euroopan unioniin. Puolalle määrätyt ehdot ovat kuitenkin osoitus liittymissopimuksen eriarvoisuudesta.
Puolalla ei esimerkiksi ole oikeutta samoihin maataloustukiin kuin nykyisillä jäsenvaltioilla, vaikka huomattava osa väestöstä harjoittaa maanviljelystä. Euroopan unionin toimielimet tukevat kuitenkin mieluummin omaa kapitalistista maatalousjärjestelmäänsä tulojen varmistamiseksi sen sijaan, että ne auttaisivat Itä-Euroopan maiden köyhää, maanviljelystä harjoittavaa väestöä saamaan elantonsa työstään.
Lisäksi oikeudellisista järjestelyistä huolimatta puolalaisten työntekijöiden on odotettava seitsemän vuotta ennen kuin he voivat tehdä työtä Euroopan unionin alueella.
Euroopan unioni on vaatinut Puolan työläisiltä monia uhrauksia. Ei voida hyväksyä sitä, että unioni on varsin halukas tekemään myönnytyksiä Puolan kirkolle. Euroopan unioni ei ole sopinut ainoastaan abortin kieltämisestä, ja näin tehdessään se on rajoittanut naisten oikeuksia, vaan se on myös kieltänyt etukäteen, että yhteisön lainsäädännöllä tarkistetaan asiaa koskevaa Puolan lainsäädäntöä. Euroopan unioni on siten jättänyt Puolan naiset erityisen taantumuksellisen Puolan kirkon armoille!

Haug (PSE)
. (DE) Äänestin liittymissopimusten puolesta ainoastaan painostuksen alaisena ja solidaarisuudesta tulevia kollegojani kohtaan.
Vaikka komissio antoi neuvostolle varoituksia ja moitteita neuvottelujen aikana, neuvosto toimii itsepintaisesti tavalla, jota voidaan kiistatta pitää lainsäädännön vastaisena.
Säilyttämällä kiistanalaisesti liitteen XV liittymissopimuksessa ja muuttamalla sen seurauksena täysin yksipuolisesti rahoituskehystä vuosille 2004-2006 neuvosto rikkoi Euroopan parlamentin ja neuvoston 6. toukokuuta 1999 tekemää toimielinten sopimusta.
Näin neuvosto on polkenut jalkoihinsa parlamentin oikeudet päättää talousarviosta. Samalla se on pakottanut parlamentin valitsemaan oikeuksiensa puolustamisen ja laajentumissopimusten hyväksymisen välillä. Tällainen käytös neuvostolta tekee lopun vilpittömästä yhteistyöstämme sen kanssa.

Jöns (PSE)
. (DE) Perustelen äänestämistäni Puolan tasavallan Euroopan unioniin liittymistä vastaan sillä, että Puola on ainoa ehdokasvaltio, jonka valiojoukot esittävät aktiivista osaa parhaillaan käytävässä Irakin sodassa, mikä on vastoin kansainvälistä oikeutta.

Maaten (ELDR)
. (NL) Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän mielestä kymmenen ehdokasvaltion olisi pitänyt jo saada liittymisvalmistelunsa päätökseen ja niissä olisi tehtävä yksittäisiä maakohtaisia kokeita. Kysymys siitä, täyttävätkö kaikki maat kriteerit, herätti epäilyjä, joita Euroopan parlamentti on tuonut toistuvasti esille. Sain 8. huhtikuuta komission jäseneltä Verheugenilta kirjeen, jossa todettiin, että jopa maat, joissa hän oli havainnut eniten puutteita, kuten Puola, täyttävät Kööpenhaminan kriteerit riittävän hyvin liittymiseen mennessä.
Ensisijaisen tärkeitä ovat näin ollen komission jäsenen Verheugenin joillekin ehdokasvaltioille kohdistamat varoitukset, komission päätös julkaista kattava seurantaraportti kuusi kuukautta ennen liittymistä, uusien ja vanhojen jäsenvaltioiden vastavuoroinen valvonta, jota liberaaliryhmä ehdotti ihmisoikeuksien, korruption, hallinnollisten valmiuksien ja riippumattoman varainhoidon valvonnan alalta (Malmströmin ja Maatenin tarkistus), komission mahdollisuudet ryhtyä toimiin tulevina vuosina sisämarkkinoiden hajoamisen torjumiseksi (suojalausekkeet) ja myös Mulderin valiokunta-aloitteinen mietintö maatalousmenojen hyväksymisen uudistuksesta.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, koska Sloveniassa on jo eläkeläisten puolue - jonka nimi on DeSUS - ja se on osa maan koalitiohallitusta, toivon, että puolue voisi lähettää edustajan Euroopan parlamenttiin, jotta Slovenialla ja vuoden 2004 Euroopan parlamentin vaalien tuloksena syntyvän uuden Euroopan kaikilla jäsenvaltioilla olisi sankka joukko edustajia kaikkien näiden valtioiden eläkeläisten puolueista, myös Sloveniasta, tukemassa ikääntyvien oikeuksia.

Haug (PSE)
. (DE) Äänestin liittymissopimusten puolesta ainoastaan painostuksen alaisena ja solidaarisuudesta tulevia kollegojani kohtaan.
Vaikka komissio antoi neuvostolle varoituksia ja moitteita neuvottelujen aikana, neuvosto toimii itsepintaisesti tavalla, jota voidaan kiistatta pitää lainsäädännön vastaisena.
Säilyttämällä kiistanalaisesti liitteen XV liittymissopimuksessa ja muuttamalla sen seurauksena täysin yksipuolisesti rahoituskehystä vuosille 2004-2006 neuvosto rikkoi Euroopan parlamentin ja neuvoston 6. toukokuuta 1999 tekemää toimielinten sopimusta.
Näin neuvosto on polkenut jalkoihinsa parlamentin oikeudet päättää talousarviosta. Samalla se on pakottanut parlamentin valitsemaan oikeuksiensa puolustamisen ja laajentumissopimusten hyväksymisen välillä. Tällainen käytös neuvostolta tekee lopun vilpittömästä yhteistyöstämme sen kanssa.

Fatuzzo (PPE-DE).
Äänestin myös sen mietinnön puolesta, jossa hyväksytään Slovakian tasavallan liittyminen Euroopan unioniin, ja toivon, että seuraavassa, vuonna 2004 valittavassa Euroopan parlamentissa on ainakin yksi edustaja Slovakian tasavallan eläkeläisten puolueesta, jotta Euroopan kaikkien ikääntyvien etujen puolustajia olisi enemmän.

Haug (PSE)
. (DE) Äänestin liittymissopimusten puolesta ainoastaan painostuksen alaisena ja solidaarisuudesta tulevia kollegojani kohtaan.
Vaikka komissio antoi neuvostolle varoituksia ja moitteita neuvottelujen aikana, neuvosto toimii itsepintaisesti tavalla, jota voidaan kiistatta pitää lainsäädännön vastaisena.
Säilyttämällä kiistanalaisesti liitteen XV liittymissopimuksessa ja muuttamalla sen seurauksena täysin yksipuolisesti rahoituskehystä vuosille 2004-2006 neuvosto rikkoi Euroopan parlamentin ja neuvoston 6. toukokuuta 1999 tekemää toimielinten sopimusta.
Näin neuvosto on polkenut jalkoihinsa parlamentin oikeudet päättää talousarviosta. Samalla se on pakottanut parlamentin valitsemaan oikeuksiensa puolustamisen ja laajentumissopimusten hyväksymisen välillä. Tällainen käytös neuvostolta tekee lopun vilpittömästä yhteistyöstämme sen kanssa.

Meijer (GUE/NGL)
 - (NL) Suhteista Slovakiaan vastaavan valtuuskunnan jäsenenä tunnen maan ongelmat yksityiskohtaisemmin kuin muiden liittymiseen valmistautuvien valtioiden. Epävakaat poliittiset puolueet tulevat ja menevät, talous on suurelta osin romahtanut, massatyöttömyyttä on maan itäosassa ja toisiaan seuraavat hallitukset kieltäytyvät korjaamasta edellisten hallitusten kansallisia vähemmistöjä kohtaan tekemiä vääryyksiä. Uusien hallintoalueiden jaossa ei oteta lainkaan huomioon sitä, että Slovakian eteläinen alue on unkarinkielinen ja että useimmat alueen asukkaat haluavat unkarinkielisen hallinnon ja koulutuksen. Suurimmaksi osaksi romaniväestön asuttamia kyliä maan itäosassa hallinnoi slovakialainen eliitti, jonka mielestä katuvalot, vesilaitokset ja puistot ovat vain heitä itseään varten. Monet slovakialaiset saattavatkin ryhtyä etsimään työtä läheisestä Wienistä. Slovakian liittyminen EU:hun tuo mukanaan ydinvoimaloiden ja Tonavan padon aiheuttamat ympäristöongelmat. Liittyminen EU:hun ei ole kuitenkaan yhtä kiistanalaista sisäisesti jakautuneessa Slovakiassa kuin naapurimaissa Puolassa ja T?ekin tasavallassa, joissa enemmistö saattaa pian äänestää kansanäänestyksessä liittymistä vastaan. Monet ryhmät odottavat, että liittymisen jälkeen olot paranevat. Niinkin kauan aikaa sitten kuin 5. syyskuuta 2001 kerroin arvelevani, että ne tulevat pettymään, mutta hyväksyn niiden valinnan.

Berthu, de La Perriere, Montfort, Souchet ja Varaut (NI)
. (FR) Strasbourgin vastustajat ovat taas kerran käyttäneet hyväkseen Euroopan parlamentin istuntokalenteria koskevaa äänestystä kaupungissa pidettävien parlamentin istuntojen vähentämiseksi.
Äänestys oli kuitenkin taas kerran perustamissopimuksen vastainen. Toimielinten sijaintia koskevassa pöytäkirjassa määrätään, että Strasbourgissa on pidettävä 12 kuukausittaista täysistuntoa. Kuten tähänkin asti, vaalivuosina pidetään vain 11 istuntoa. Strasbourgin vastustajat ovat menneet tällä kertaa kuitenkin vieläkin pidemmälle ja hyväksyneet vain 10 istunnon pitämisen.
Tämä johtuu osaltaan sosiaalidemokraattien järjettömistä toimista huhtikuun viimeisen istunnon poistamiseksi, koskea he eivät halua tehdä työtä 1. toukokuuta.
Vielä ristiriitaisempaa on, että hyväksytyssä kalenterissa määrätään, että viisi mini-istuntoa pidetään Brysselissä vuonna 2004. Nämä olisi kuitenkin teoriassa lisättävä aikatauluun vain, jos Strasbourgissa säännöllisesti pidettävien 12 istunnon esityslistat ovat täynnä.
Kehotamme Ranskan hallitusta saattamaan tämän laittoman äänestyksen yhteisöjen tuomioistuimeen. Euroopan parlamentti ei ole varsinaisesti täysivaltainen elin. Sillä on vain perustamissopimuksessa sille myönnetyt erityisvaltuudet, ja sen on noudatettava perustamissopimusta.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
Ryhmämme mielestä ei tule kysymykseenkään työskennellä 1. toukokuuta, joka on erityisen tärkeä kansainvälinen työn juhla.
Muilta osin meillä ei ole ehdotonta mielipidettä kalenterin suhteen eikä meillä ole siihen erityistä kantaa.

Pasqua (UEN)
. (FR) Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmä vastustaa poliittisen linjansa mukaisesti nytkin kaikenlaisia toimia, joilla pyritään vähentämään Strasbourgissa pidettävien täysistuntojen kestoa tai lukumäärää.
Koska eri eturyhmät ovat viime vuosina lisääntyneet, on Euroopan parlamentin toimipaikkaa yritetty siirtää lopullisesti Strasbourgista Brysseliin. Merkittävintä on ollut täysistuntojen lyhentäminen neljään päivään ja Brysselissä pidettävien ylimääräisten istuntojen lisääminen. Perustamissopimuksissa määrätään, että Strasbourgissa on pidettävä 12 täysistuntoa vuodessa. UEN-ryhmä pyrkii varmistamaan, että perustamissopimusten henkeä ja kirjainta noudatetaan.
Vaalivuosina tosin yksi Strasbourgissa pidettävä täysistunto jää yleensä pois. On kuitenkin uskomatonta, että samalla ylimääräisten istuntojen lukumäärä pysyy muuttumattomana. Tämä on täysin säännönvastainen tilanne. Sen vuoksi ehdotin, että vuodelta 2004 poistetaan kaksi ylimääräistä istuntoa ja vahvistetaan uudelleen asiaa koskevan lain mukaisesti kahdestoista Strasbourgissa pidettävä istunto.
Ymmärrätte varmaan, että tämä edellyttää kaikilta vastuun kantamista. Ryhmäni mielestä tilanne on selvä. Strasbourgia ei saisi pitää Brysseliä täydentävänä. Strasbourg on ja sen on vastaisuudessakin oltava Euroopan parlamentin toimipaikka.

Sudre (PPE-DE)
Euroopan parlamentin istuntokalenteria 2004 koskevan äänestyksen tulos merkitsee sitä, että vain 10 täysistuntoa pidetään Strasbourgissa.
Perustamissopimuksissa ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä määrätään kuitenkin selvästi, että Euroopan parlamentin kalenterissa on oltava 12 Strasbourgissa pidettävää täysistuntoa vuodessa ennen kuin määrätään yhdestäkään ylimääräisestä, Brysselissä pidettävästä mini-istunnosta. Vaalivuosina voidaan tietysti pitää vain 11 istuntoa Strasbourgissa.
Vaalivuodelle 2004 hyväksytystä kalenterista puuttuu näin ollen selvästi yksi Strasbourgissa pidettävä istuntojakso. Lisäksi on järjetöntä, että parlamentti hyväksyi äänestyksessä juuri sen Strasbourgissa pidettävän istunnon poistamisesta, jolloin olisimme toivottaneet tervetulleiksi uusista jäsenvaltioista valitut edustajat. Parlamentti hyväksyi äänestyksessä tämän istunnon poistamisen juuri samana päivänä, jona hyväksyimme kyseisten valtioiden liittymissopimukset.
Koska Euroopan parlamentin äänestys on tuomittava laittomaksi, Euroopan kansanpuolueen ryhmän (kristillisdemokraatit) ja Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän ranskalainen valtuuskunta vaatii puhemies Pat Coxia ottamaan huomioon seuraukset ja mitätöimään äänestyksen välittömästi. Ryhmäni vaatii puheenjohtajakokouksen kutsumista kiireellisesti koolle, jotta järjestetään mahdollisimman nopeasti uusi äänestys yhteisön oikeuden mukaisesti.

Andersen, Bonde ja Sandbæk (EDD)
 - (DA) Äänestimme mietinnön hyväksymisen puolesta, koska mielestämme on tarpeen varmistaa unionissa laillisesti asuvien unionin ulkopuolisten maiden kansalaisten oikeudenmukainen kohtelu.
Olemme periaatteessa kuitenkin sitä mieltä, että nämä oikeudet taataan parhaiten jäsenvaltioiden kansallisilla lainsäädännöillä, jotka vaihtelevat huomattavasti maasta toiseen, mutta joilla on demokraattinen perusta.
Tiedämme myös, että ehdotus koskee alaa, joka kuuluu EY:n perustamissopimuksen IV osaston soveltamisalaan eikä sitä siis sovelleta Tanskaan, vrt. Tanskan asemaa koskeva pöytäkirja.

Berthu (NI)
. (FR) Vaikka Mouvement pour la Francen jäsenet ja valtaosa oikeistosta äänestivät Cerdeira Mortereron mietintöä vastaan, parlamentti hyväksyi sen hetki sitten. Mietinnössä hyväksytään perheiden yhdistämistä koskeva direktiivi, jota komissio ehdotti, ja siinä on monia huomattavia tarkistuksia.
Tarkistuksilla laajennetaan erityisesti määritelmää perheenjäsenistä, jotka voivat hyötyä perheiden yhdistämisestä, sallitaan yksilöiden hakea perheiden yhdistämistä nopeammin ja rajoitetaan perusteita, joilla jäsenvaltiot voivat hylätä hakemukset.
Meidän mielestämme jo komission alkuperäisessä ehdotuksessa oli monia vakavia puutteita, jotka koskivat sen periaatteita ja määräyksiä.
Tämän äänestyksen pitäisi antaa selvä viesti neuvostolle. Neuvoston ei ole tietenkään pakko hyväksyä parlamentin tarkistuksia, sillä parlamenttia vain kuullaan asiasta. Jos neuvosto kuitenkin myöntää periaatteessa, että perheiden yhdistämistä on säänneltävä yhteisön tasolla, sen olisi ymmärrettävä, että se kulkee hyvin vaarallista tietä. On selvää, että komissio ja sen liittolaiset vaativat vielä huomennakin itsepintaisesti neuvoston oletetun oikeuden vahvistamista. Ne eivät ymmärrä aidosti, mikä on yhteisön edun mukaista.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
- (FR) Vastustamme tietysti moniavioisuutta ja sitä, miten sillä sorretaan naisia.
Emme kuitenkaan voi hyväksyä sitä, että vaimojen maahantulo ja oleskelu vastaanottavassa maassa kielletään sillä perusteella, että yksi vaimo asuu jo maassa.
Vetoamalla moraalisiin vaatimuksiin hankaloitamme maahanmuuttoa ja erotamme perheenjäseniä toisistaan.
Vaikka emme hyväksy tällaisen rajoituksen periaatetta, äänestimme tarkistuksen puolesta. Ainakin tarkistuksessa hyväksytään tiettyjä poikkeustapauksia; siinä annetaan toiselle puolisolle lupa tulla jäsenvaltioon ja asua siellä, jos "alaikäisen lapsen etu näin vaatii".
Äänestimme niitä tarkistuksia vastaan, joilla tosiasiassa kiusataan ihmisiä. Näihin kuuluvat DNA-testien käyttäminen maahanmuuttajia vastaan sekä kansanterveyttä koskeva väite. Euroopan valtiot ovat itsekkäitä, jos ne kieltäytyvät tarjoamasta terveydenhoitoa, jota ne voisivat antaa, ihmisille, joilla ei ole siihen mahdollisuutta.
Edistystä merkitsevät ehdotukset eivät taaskaan ole sitovia. Mietinnöllä ei kaiken kaikkiaan nosteta kansallisten lainsäädäntöjen tasoa, vaan alennetaan sitä.
Lund ja Thorning-Schmidt (PSE)
 - (DA) Olemme päättäneet mukautua ryhmämme päätökseen ja äänestää Cerdeira Mortereron mietinnön päätöslauselmaesityksen puolesta.
Tiedämme kuitenkin, että päätöslauselma koskee EY:n perustamissopimuksen IV osaston soveltamisalaan kuuluvaa tilannetta eikä sitä siis sovelleta Tanskaan, vrt. Tanskan asemaa koskeva pöytäkirja.

Miranda (GUE/NGL)
Olemme kaikki tietoisia Tampereen huippukokouksessa annettujen julkilausumien ja käsiteltävänämme olevan direktiiviehdotuksen eroista. Olemme saaneet direktiiviehdotuksen sen jälkeen, kun siitä on keskusteltu neuvostossa yli kolme vuotta ja komission alkuperäiseen ehdotukseen on tehty kaksi tarkistusta.
On todettu, että kaikessa integraatiopolitiikassa olisi pyrittävä antamaan maahanmuuttajille EU:n kansalaisten oikeuksiin ja velvollisuuksiin verrattavat oikeudet ja -velvollisuudet. Esitetyssä asiakirjassa on omaksuttu aivan päinvastainen suunta.
Neuvoston mielipide-erojen seurauksena tässä on ehdotus, joka sisältää pienimmän yhteisen nimittäjän perusteella yhdenmukaistetut yhteiset normit, rajoitetun näkemyksen perheen käsitteestä ja lukuisia poikkeuksia, joiden vuoksi monet olennaisen tärkeät näkökohdat jäävät ratkaisematta.
Juuri tämän vuoksi kannatamme mietinnön ehdotuksia, joilla laajennetaan perheen käsitettä, taataan syrjimättömyyden periaate ja estetään suotuisamman lainsäädännön kumoaminen.
Mietintö sisältää nyt meidän aloitteestamme määräyksiä, joiden mukaan hakemusten käsittelyä ei lisätä hallintojen keskimääräiseen työtaakkaan ja poistetaan pysyvän suhteen subjektiivinen käsite. Siinä hylätään se, että oleskeluluvan myöntämisen jälkeen ilmennyttä sairautta tai vammaa voidaan käyttää perusteena oleskeluluvan uusimisen kieltämiselle.
Koska mietintö sisältää nämä tarkistukset, se on laadullisesti melko kaukana alkuperäisestä ehdotuksesta ja ansaitsee sen vuoksi puoltavan äänemme.

Moraes (PSE)
Kiitän kollegaani ja parlamentin rasismin vastaisen työryhmän jäsentä Cerdeira Mortereroa hänen työstään tässä tärkeässä ja vaikeassa perheiden yhdistämistä koskevassa kysymyksessä.
Äänestin mietinnön puolesta ja tuen sitä maahanmuuttokysymyksissä aikaisemmin toteuttamieni toimien mukaisesti. Tarkoitan erityisesti toimia, jotka liittyvät toissijaisiin maahanmuuttokysymyksiin, kuten avioliittoa koskevien määräysten "ensisijaisiin tarkoituksiin" Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
On tärkeää, että jäsenvaltiot sallivat läheisten sukulaisten, kuten vanhempien sekä avio- ja avopuolisoiden tulon maahan, jos he eivät saa muuta tukea.
Direktiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä ei saisi johtaa yksityisten jäsenvaltioiden nykyisiä määräyksiä alempaan suojelun tasoon.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Maahanmuutto on vakava ongelma, joka vaatii yhteisön toimielimiltä realistisia ja vastuullisia toimia. Jos alalla ei toteuteta tarkoituksenmukaisia ja tasapainoisia toimia, niin juuri se saa aikaan kaikkien yhteisön kansalaisten tuntemat vahingolliset seuraukset. Meidän ei ainakaan pitäisi pahentaa näitä vakavia ja nyt yleisesti tunnustettuja ongelmia. Komission jäsen António Vitorinon mukaan olisi todettava selvästi, että Euroopan kaupunkien vastaanottokyky on rajallinen.
Maahanmuuttokysymystä ei tietenkään pidä ratkaista perheiden yhdistämisoikeuden kustannuksella. Tämä on mielestäni varsin selvää, koska ymmärrän, että käsite on tärkeä.
Me voimme ottaa ja meidän on otettava oikeus perheiden yhdistämiseen vakavasti, jotta niiden olemassaoloa ei tarvitsisi nähdä uhattuna. Tämä ei ole mietinnön eikä direktiiviä koskevan päätöslauselman lähestymistapa. Päätöslauselmassa oikeutta laajennetaan perusteetta henkilökohtaisiin tilanteisiin, joissa ei ole kyse enää perhesuhteista. Tämä vasemmistolainen vastuuttomuus vain lisää epäilyjä ja luonnollisen perusoikeuden vastustusta. Kaikkien näiden syiden vuoksi katsoin velvollisuudekseni äänestää mietintöä vastaan.

Puhemies. -
Äänestysselitykset ovat päättyneet.
(Istunto keskeytettiin klo 14.15 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Morillonin laatima mietintö (?5-0111/03) Euroopan uuden turvallisuus- ja puolustusjärjestelmän ensisijaisista tavoitteista ja puutteista.

Morillon (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta aloitti tätä mietintöä koskevan työn puoli vuotta sitten. Tuolloin emme voineet kuvitellakaan, että mietintö julkaistaisiin näin dramaattisena ja piinallisena aikana. Pyrkimyksenämme oli saattaa ajan tasalle kollegamme Catherine Lalumièren laatima edellinen mietintö, mikä oli välttämätöntä paitsi vuoden 2001 syyskuun tapahtumien vuoksi myös siksi, että halusimme tarjota oman panoksemme siihen työhön, jota kollegamme tekevät Eurooppa-valmistelukunnassa.
Tavoitteemme arvioida edes jonkinlaista eurooppalaista turvallisuus- ja puolustusjärjestelmää saattaa olla toivoton. Tällä hetkellä kaikki viittaa siihen, että tämänkaltainen järjestelmä on ainakin toistaiseksi täysin hajanainen. Kollegani ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa ovat ottaneet asiaan kuitenkin erilaisen näkökulman. Kriisin ollessa pahimmillaan 25. maaliskuuta he antoivat mietinnön, josta äänestämme huomisessa täysistunnossa. Nähdäkseni mietinnön laatimiseen on ainakin kolme syytä. Ensinnäkin meillä on velvollisuutemme äänestäjiä kohtaan. Toiseksi olemme tietoisia siitä, että unionin laajentumisen lähestyessä meidän on pidettävä tämänhetkistä kriisiä opetuksena. Kolmanneksi haluamme selkeyttää transatlanttista yhteistyötä koskevaa politiikkaa. Uskomme, että jäsenvaltiot haluavat jatkaa tätä politiikkaa. Monet meistä toivovat, että tämänhetkiset näkemyserot eivät ole lopulta niin vakavia kuin miltä ne saattavat ensi silmäyksellä vaikuttaa.
Kuten sanottu, ensimmäinen syy on velvollisuutemme äänestäjiä kohtaan. Kaikkien tiedossamme olevien indikaattorien perusteella yli kaksi kolmasosaa eurooppalaisista kannattaa yhteistä turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa. Ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta on tietoinen tästä vallitsevasta mielipiteestä. Ei olekaan mikään yllätys, että valiokunnan jäsenten näkemykset jakautuvat samassa suhteessa kuin kansalaisten. Tämä ilmeni valiokunnan äänestyksessä, joka toimitettiin lähes kahtasataa tarkistusta koskeneen tuloksekkaan keskustelun jälkeen. Oli miten oli, valiokuntamme työtä koskevassa uudessa asetuksessa olisi vaadittu ainoastaan täysistunnossa toimitettavaa äänestystä. Aihe oli kuitenkin kaikkien mielestä niin tärkeä, että se ansaitsi osakseen keskustelun, jota tänään käymme. Mielestämme keskusteluun oli syytä ottaa mukaan myös neuvosto ja komissio.
Käymme tätä keskustelua oppiaksemme tämänhetkisestä kriisistä saaduista kokemuksista tuhlaamatta enää aikaa. Tämä on siis edellä mainituista syistä toinen. Eurooppa ei kykene esittämään yhteistä kantaa Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvostossa siten kuin sen pitäisi tehdä Maastrichtin sopimuksen nojalla. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, järkytys ja hämmennys ovat lisääntyneet viime aikoina merkittävästi Euroopan unionissa. Toivon näiden vaikeuksien olevan vain väliaikaisia, mutta eivätkö ne ole myös osoitus siitä, että meidän on nyt aika uudistaa toimielimiämme, jottei tämä tilanne pääse toistumaan vastaisuudessa? Kuten olen todennut, olemme täysin tietoisia siitä, että Euroopan ja ehkä koko maailman kansalaiset odottavat Euroopan ottavan paikkansa rakennettaessa moninapaista maailmaa. Ihmiset eivät halua, että maailman tulevaisuudesta päättää yksin Yhdysvaltain presidentti. 
Hahmottelen seuraavaksi kolmannen ja kaikkein tärkeimmän syyn. Onko Euroopan unioni valmis ottamaan itselleen vastuun, jota meiltä odotetaan? En ole siitä varma. Euroopan unionin edessä oleva valinta on nyt yksiselitteisempi kuin koskaan ennen. Jäsenvaltiot voisivat uskoa puolustuksensa edelleen pelkästään Yhdysvaltain asevoimien haltuun, kuten kylmän sodan aikana. Siinä tapauksessa jäsenvaltiot eivät voisi sanella Yhdysvalloille, mitä Washingtonin olisi joukoillaan tehtävä. Toisaalta jäsenvaltiot voisivat viimeinkin sopia tekevänsä sen, mitä Yhdysvallat on aina kehottanut niitä tekemään. Yhdysvallat on jatkuvasti pyytänyt jäsenvaltioita jakamaan vastuuta ja panostamaan enemmän yhteisiin hankkeisiin. Naton pääsihteeri Robertson viittasi taannoin tähän teidän läsnäollessanne, arvoisa komission jäsen Patten. Hän kritisoi kuilua, joka vallitsee Euroopan hallitusten päämäärien sekä niiden välineiden välillä, jotka näiden päämäärien saavuttamiseksi ollaan valmiita uhraamaan. Robertson kutsui ilmiötä päämääriä koskevaksi kuiluksi. Toivon, että tämänhetkinen kriisi saa hallitukset tietoisiksi tästä kuilusta ja että ne alkavat rakentaa siltaa sen yli.
Yiannitsis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Irakissa viime aikoina vallinnut kriisi on osoittanut varsin selvästi, missä asioissa Eurooppa on jäänyt jälkeen, erityisesti ulkopolitiikan ja puolustusta koskevien kysymysten suhteen. Älkäämme kuitenkaan pohtiko pelkästään Euroopan heikkouksia. Tällä kriisillä saattaa olla myös luova vaikutus Euroopan politiikkoihin, ja siltä kannalta tarkasteltuna uskon, että Morillonin mietintö on käsiteltävänä juuri oikeaan aikaan, vaikkei sitä mietinnön laatimista aloitettaessa voitukaan ennakoida.
Koska perinteinen kahden supervallan järjestelmä on romahtanut, meidän on nykyään kehitettävä uusia turvallisuusstrategioita ja -toimia. Joukkotuhoaseiden leviäminen ei ole tämänhetkisen kriisin ainoa taustatekijä, eivätkä joukkotuhoaseet ole ainoa maailmanlaajuista turvallisuutta ja vakautta uhkaava vaara. Laajamittaisella köyhyydellä, järjestäytyneellä rikollisuudella, institutionalisoituneella väkivallalla ja vakavilla laskusuhdanteilla on aivan yhtä epäsuotuisa vaikutus maailmanlaajuiseen vakauteen ja turvallisuuteen kuin sotilastoimilla tai terroriteoilla. Meidän on todellakin tarkasteltava rinnakkain sitä, missä laajuudessa kehitämme kaikkia näitä vaaroja koskevia oikeita toimintatapoja ja sitä, minä ajankohtana tämä tapahtuu. Oli valitsemamme reaktio mikä tahansa, toiminnassamme ovat keskeisellä sijalla maailmanlaajuisen turvallisuuden tukeminen, keskinäinen luottamus, yhteistyö, kansainvälisissä organisaatioissa vallitseva yhteisymmärrys, liittoumat ja verkostot. Se toimintatapa, jolla käsittelemme maailmanlaajuista turvallisuutta koskevia uhkia, määrittää tulevaisuuttamme, kun rakennamme rauhaa, suojelemme tervettä taloudellista ympäristöä ja etsimme vakuuttavia vastauksia politiikkaa, taloutta ja jopa ympäristöä koskeviin maailmanlaajuisiin ongelmiin.
Irakin kriisin vallitessa haluan nyt sanoa, miten kiitollinen olen siitä, että Morillonin laatima äärimmäisen mielenkiintoinen mietintö on antanut puheenjohtajavaltiolle mahdollisuuden vaikuttaa neuvoston lausuntojen muotoiluun Euroopan yhdentymisen kannalta niinkin tärkeässä asiassa kuin Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikka. Sekä Morillonin mietintö että muut samansuuntaiset aloitteet, kuten Barnierin mietintö, ovat sisältäneet tärkeitä ajatuksia, jotka saattavat olla erityisen hyödyllisiä hallitustenvälisessä konferenssissa käytävän keskustelun kannalta ja jopa nyt käsillä olevassa vaiheessa, kun neuvoston toimivaltaisissa elimissä laaditaan Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan (ETPP) integrointia koskevia tekstejä. Ajatukset saattavat luonnollisesti olla hyödyksi myös valmistelukunnassa.
Minun on tässä kohtaa korostettava - kerron hetken kuluttua miksi - joidenkin Morillonin mietinnössään muotoilemien ajatusten liittyvän aloitteisiin, joiden toteuttaminen on jo aloitettu ja joita parhaillaan tarkastellaan unionin toimivaltaisissa elimissä. Aloitan käsittelemällä tämänhetkisiä turvallisuutta, vakautta ja rauhaa koskevia uhkia, jotka ilmenevät hyvin erilaisissa muodoissa kuin aikaisemmat tavanomaiset uhat. Totta puhuen ETPP-järjestelmää ei alun perin suunniteltu monialaisia ja järjenvastaisia uhkia, kuten terrorismia tai joukkotuhoaseiden leviämistä varten. Siksi sitä on vähitellen mukautettava nykyiseen turvallisuustilanteeseen.
Ensimmäinen askel tässä yhteydessä on ollut kahden erityistavoitteen asettaminen. Tavoitteena on yhtäältä unionin sotilasjoukkojen käyttäminen siviiliväestön suojelemiseen terroriteoilta ja toisaalta unionin joukkojen sijoittaminen kriisialueille. On varmaa, että sotilaallisten voimavarojen jatkuva kehittäminen ja tehostaminen on keskeinen tekijä turvallisuuden ja myöhemmin unionin puolustamisen kannalta. Kiinnitämme erityistä huomiota tähän, ja samalla kun tähänastisia toimia jatketaan, suunnitteilla on kutsua kokoon voimavaroja käsittelevä kokous, jossa arvioidaan ja kirjataan Euroopan voimavarojen kehittämissuunnitelman soveltamisessa saavutettu edistyminen sekä päätetään jatkotoimista. 
Puheenjohtajavaltio on laatinut tekstin, jossa annetaan suuntaviivat jatkotoimista, joita toteutetaan sen jälkeen, kun Euroopan voimavarojen kehittämissuunnitelmaa käsittelevät toimivaltaiset elimet ovat saattaneet työnsä päätökseen. Toivomme, että nämä aloitteet sekä antavat uutta vauhtia sotilaallisia toimia koskevien operationaalisten valmiuksiemme parantamiseen että vahvistavat perustaa ETPP:n kehittämiselle. Tässä mielessä on myös erittäin tärkeää kehittää unionin nopean toiminnan joukkoja. Siksi kysymys sisällytettiin ETPP:hen liittyvien sotilastoimien ensisijaisiin tavoitteisiin jo Espanjan puheenjohtajakaudella. Toimivaltaisissa poliittisissa ja sotilaallisissa elimissä tutkitaan parhaillaan toimintakehystä, jonka avulla nopean toiminnan yksiköiden muodostamista ja toimintaa hallitaan, ja teemme kaikkemme, että työ saadaan valmiiksi Kreikan puheenjohtajakauden loppuun mennessä. On sanomattakin selvää, ettei unionin sotilaallisten voimavarojen vahvistaminen ole mahdollista, ellemme laajenna yhteistyötämme asevarustelun alalla. Tämä hanke olisi luonnollisesti pitänyt suunnitella aiemmin, mutta sen toimeenpanon aika on tullut nyt, ja unioni raivaa sille yhä tietä.
Brysselin Eurooppa-neuvoston tekemä päätös on kaksiosainen. Ensinnäkin siinä kehotetaan neuvostoa tarkastelemaan puolustukseen liittyvän tutkimus- ja kehitystyön asemaa unionin vastaavanlaisten voimavarojen yleisemmässä kehyksessä sekä toisaalta tarkastelemaan Euroopan asehankintaviraston, hallitustenvälisen viraston, mahdollista perustamista. Nämä molemmat kysymykset ovat tärkeä askel kohti tiiviimpää puolustusyhteistyötä. Mikäli olemme kauaskatseisia, voimme yhdistää puolustustutkimuksen unionin kilpailukykyä koskeviin toimiin täydentääksemme ja kehittääksemme tällä tavoin monia aloja ja edetäksemme kohti ponnekkaampaa laajentumista.
Euroopan unionin yleisen avaruuspolitiikan kehittämistä edistetään samoista lähtökohdista, ja sitä sovelletaan myös turvallisuuteen liittyvissä toimissa. Tätä kysymystä sivutaan myös Morillonin mietinnössä. Viime vuosikymmenellä tapahtuneen kehityksen perusteella on selvää, että on olemassa monia yhteisiä vaaratekijöitä, joille tarvitsemme tarpeellisella tavalla koordinoidun yhteisen vastauksen. Tässä tilanteessa meidän on parannettava ja edistettävä turvallisuutta koskevaa yleistä ymmärrystä, minkä vuoksi puheenjohtajavaltion erityisenä tavoitteena on yhteisen kriisinhallintaa koskevan poliittisen ja sotilaallisen koulutusjärjestelmän luominen. Sen eteen tehdään jo työtä. 
Morillonin mietinnössä mainittu ajatus ei-sotilaallisten rauhanturvajoukkojen perustamisesta on erittäin hyvä. Se auttaa saamaan eurooppalaisen keskivertokansalaisen tietoiseksi turvallisuuteen liittyvästä toiminnasta sekä siitä, kuinka toimimme ja kuinka osallistumme siihen käytännön tasolla. Tarkastelemme tätä ajatusta vakavasti, ja puheenjohtajavaltio mitä todennäköisimmin liittää tekstiin asiaankuuluvat suuntaviivat.
Euroopan turvallisuuden kannalta ratkaiseva tekijä on epäilemättä Euroopan unionin ja Naton välinen suhde. Eurooppalainen vaihtoehto on joka tapauksessa vetoaminen kriisinhallinnassa ensin alueellisten ja kansainvälisten organisaatioiden tahtoon ja toimiin, eli ensisijaisena lähtökohtana on keskustelu. Hiljattain tehty Euroopan unionin ja Naton välinen yhteistyösopimus on tärkeä askel kohti täydentävyyttä ja näiden organisaatioiden toisilleen osoittamaa tukea. Haluan käyttää tätä tilaisuutta korostaakseni, että Morillonin mietinnön mukaan näiden kahden organisaation ja niiden jäsenten toimet on kohdistettava ja hallittava Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjassa määriteltyjen periaatteiden mukaisesti. 
Hyvät parlamentin jäsenet, kuten totesin aiemmin, nämä molemmat ovat seikkoja, jotka on mainittu Morillonin mietinnössä ja jotka kuuluvat puheenjohtajavaltion tavoitteisiin, ja siksi pyrimme edistämään niitä. Ei kuitenkaan ole epäilystäkään siitä, etteikö mietintö sisältäisi paljon ajatuksia, jotka liittyvät hyvin vakaviin kysymyksiin ja ETPP:n institutionaalisiin puoliin. Nämä ajatukset tuovat arvokkaan lisän tästä lähtien käymiimme keskusteluihin. En aio käsitellä erikseen kaikkia mietinnössä esitettyjä ajatuksia, mutta totean kuitenkin monien niistä olevan äärimmäisen kiinnostavia, sillä niiden soveltaminen edellyttää institutionaalisia uudistuksia, joista keskustellaan valmistelukunnassa parhaillaan ja hallitustenvälisessä konferenssissa myöhemmin. Olen joka tapauksessa varma, että ajatuksista on paljon hyötyä inspiraation lähteenä ja pohdinnan taustana. 
Olemme tulleet ratkaisevaan käännekohtaan. Euroopan unioni on edennyt rohkeasti laajentumishankkeessaan, ja sen on laajennettava yhtä määrätietoisesti myös menettelytapojaan voidakseen toimia muuttuneissa olosuhteissa. Eurooppalaisten suuri enemmistö odottaa tätä, kuten Morillon mietinnössään toteaa. Tänä aikana vaaditaan todella päättäväisyyttä ja toimia, joiden perimmäinen päämäärä on edistää Euroopan unionin puolustusidentiteettiä. Näin Euroopan unioni voi parantaa turvallisuuttaan ja vahvistaa ulkopolitiikkaansa.
Hyvät parlamentin jäsenet, nykyinen tilanne saattaa synkästä puolestaan huolimatta merkitä alkua intensiiviselle keskustelulle siitä, miten Euroopan unioni aikoo toimia tästä eteenpäin, etenkin kun käymme nyt avointa keskustelua Euroopan tulevaisuudesta. Nämä ovat vielä käsittelemättä jääneitä kysymyksiä, ja kaikkien Irakin kriisin syistä ja kehittymisestä saatujen tietojen on vahvistettava meitä, niin että voimme ehkäistä ja torjua vastaavat tilanteet tulevaisuudessa ja nostaa Euroopan profiilia maailmanlaajuisessa järjestelmässä.
Patten
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää jäsen Morillonia sydämellisesti hänen tarjoamastaan hyvin kattavasta - ja erittäin ajankohtaisesta - panoksesta keskusteluun, jota käydään Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan kehittämisestä. Sekä kunnianarvoisa ystäväni Morillon että puheenjohtajavaltion ministeri viittasivat perustellusti tähän ajankohtaisuuteen.
Niiden tarkistusten määrä, joita valiokunta käsitteli ennen päätöslauselman hyväksymistä, on monessakin suhteessa osoitus kiinnostuksen laajuudesta, mutta suoraan sanoen se on myös osoitus näkökantojen eroista tällä eurooppalaisen politiikan avainalueella. Tämänpäiväisessä vastauksessani minun on pidettävä mielessäni komission tämänhetkinen vastuu turvallisuutta ja puolustusta koskevissa kysymyksissä. Pidän sen varmasti mielessäni, ja mikäli en niin tee, Van Orden kyllä muistuttaa minua siitä. Kollegani komission jäsen Barnier on johtanut taitavasti puolustuskysymyksiä koskevia keskusteluja valmistelukunnassa, ja tiedän hänen pitäneen ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan ajan tasalla tätä mietintöä koskevan pohdinnan aikana. Mitä valmistelukunta vastaisuudessa suositteleekin, komission vastuu on tällä hetkellä varsin rajallinen verrattuna edessämme olevan tekstin sisältämien kysymysten määrään.
Komissio ei käsittele Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan liittyvää puhtaasti sotilaallista puolta, josta päättävät yksinomaan jäsenvaltiot. Tämän vuoksi en kommentoi sotilaallisiin toimiin liittyviä ehdotuksia, joihin kuuluvat muun muassa pysyvien sotilasjoukkojen perustaminen, yhteistä puolustusta koskeva lauseke ja yhteinen sotilasakatemia. Perustamissopimuksen 27 artiklassa komissio kuitenkin yhdistetään Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan, ja osallistummekin aktiivisesti kaikkiin keskusteluihin, jotka koskevat ETPP:n yhteydessä toteutettavia kriisinhallintatoimia. Osallistumme erityisesti keskusteluihin, jotka koskevat ei-sotilaallisia kriisinhallintavälineitä, kuten valvontaa, oikeusvaltion periaatetta, siviilihallintoa ja siviilien suojelua. Tässä suhteessa olen tyytyväinen, että käsiteltävänämme olevassa päätöslauselmassa tunnustetaan sekä ei-sotilaallisten että sotilaallisten toimien merkitys kriisinhallinnassa.
Kuten olen useaan kertaan todennut parlamentille, on kuitenkin mahdotonta erottaa puhtaasti sotilaalliset kysymykset niistä samansuuntaisista kysymyksistä, joissa komissiolla on toimivaltaa ja joiden käsittelyyn voimme antaa hyödyllisen panoksemme. Sotilaallisia ja ei-sotilaallisia kysymyksiä ei voida sijoittaa siististi eri lokeroihin, eikä tämä ole tarpeenkaan, sillä yhtenäisen strategian noudattamiseksi niiden koordinoinnin on oltava tiivistä. 
Komissio voi esimerkiksi rahoittaa poliisitoimintaa koskevia tukitoimia konfliktien jälkeisissä tilanteissa, kuten on Bosniassa ja Hertsegovinassa, jossa Yhdistyneet Kansakunnat luovutti poliisitoiminnan Euroopan unionin vastuulle 1. tammikuuta. Voimme myös järjestää koulutusta rajavartijoille seuduilla, joilla laajamittainen muuttoliike aiheuttaa konfliktin, tai voimme auttaa perustamaan uudelleen hallintorakenteita maissa, jotka ovat selviytymässä kriisistä, kuten olemme tehneet Balkanin alueella ja teemme parhaillaan Afganistanissa.

Komissiolla on jo laaja valikoima välineitä ja asiantuntemusta, joita voidaan hyödyntää kriisitilanteissa. Euroopan unionin uudet välineet saattavat olla välttämättömiä turvallisuutta koskevissa kysymyksissä, kuten Morillon on esittänyt. Tärkein vaatimus on kuitenkin se, että kaikkien käytettävissä olevien välineiden on palveltava kaikissa tilanteissa päämääriä, joista on sovittu eurooppalaisessa politiikassa. On valitettavasti todettava, että tämänhetkiset tapahtumat osoittavat todellisuuden olevan kaukana tästä.
Toinen kysymys, jossa komission merkitys on keskeinen, liittyy puolustustarvikkeita koskevaan politiikkaan. Nähdäkseni puolustustarvikkeiden kauppaa ja tuotantoa ei voida eikä sitä pitäisikään käsitellä yhteismarkkinoilla yksinoikeutena. Puolustustarvikkeiden hankkiminen, niitä valmistavien yhtiöiden välinen kilpailu, tutkimus- ja kehitystyö, puolustustarvikkeiden vienti ja tuonti, puolustustarvikekauppa sisämarkkinoilla sekä kaksikäyttötuotteet, joilla on sekä ei-sotilaallisia että sotilaallisia käyttösovelluksia, ovat kaikki aloja, joilla yhteismarkkinoiden mukanaan tuomat edut ovat Euroopan tuotannonalan kannalta merkittäviä.
Tässä kohden parantamisen varaa on paljon. Komission äskettäin neuvostolle ja parlamentille antamassa puolustustarviketeollisuutta koskevassa tiedonannossa kiinnitetään huomiota tiettyihin aloihin, joilla voidaan saavuttaa merkittävää edistystä ja tarjota Euroopan unionin veronmaksajille enemmän vastinetta rahalle, jonka he sijoittavat turvallisuuteensa. Tiedonannossa käsiteltyjä avainkysymyksiä ovat asetuotannon ja hankintojen päällekkäisyys ja hajautuminen sekä armeijoiden yhteentoimivuuden puutteet.
Toivomme, että tiedonannon johdosta toteutetuilla toimilla voidaan kehittää vahvaa ja kilpailukykyistä puolustusteollisuutta, avoimia markkinaolosuhteita sekä suotuisaa investointi-ilmapiiriä tutkimuksen ja kehityksen alalla, sillä se on välttämätön ETPP:n vahvistamiseksi.
Euroopan yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan uskottavuus riippuu viime kädessä pitkälti Euroopan unionin sotilaallisesta valmiudesta. Euroopan unionin uskottavuutta maailmalla lisää varmasti 60 000 miehen vahvuisten nopean toiminnan joukkojen perustaminen ETPP:n yhteydessä. Myös Euroopan unionin ensimmäisen sotilasoperaation käynnistäminen viime kuussa entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa osoittaa, ettei ETPP ole vain teoreettinen käsite. 
Olen kuitenkin täysin samaa mieltä kunnianarvoisan ystäväni Morillonin kanssa siitä, että liittolaistemme on edelleen vaikea ottaa Eurooppaa vakavasti, ellemme sijoita enemmän omaan turvallisuuteemme. Ei riitä, että Euroopan väitetään hoitavan oman osuutensa maksamalla suurimman osan maailman kehitysavusta - vaikka tämä pitäisikin paikkansa - tai lisäämällä humanitaarista apua entisestään.
Meidän on myös investoitava enemmän kehitystyöhön, joka koskee omia valmiuksiamme esimerkiksi ilmakuljetuskaluston, erikoisjoukkojen ja taistelukäyttöön tarkoitettujen viestintälaitteiden suhteen. Ellei näin toimita, liittolaisemme ajattelevat yhä Euroopan saaneen lunastettua rauhanosuutensa liian helposti Berliinin muurin murtumisen jälkeen.
Avun toimittamisen on edelleen oltava humanitaaristen järjestöjen ensisijaisena tavoitteena, jotta varmistetaan humanitaaristen toimien puolueettomuus, riippumattomuus ja tasapuolisuus. Näiden periaatteiden kunnioittaminen on kaikkein tärkeintä humanitaaristen tarpeiden täyttämiseksi millä tahansa kriisialueella.
Komissio pitääkin myönteisenä mietinnön sisältämää viittausta Yhdistyneiden Kansakuntien 20. maaliskuuta 2003 julkaisemiin suuntaviivoihin, jotka koskevat sotilaallisten ja ei-sotilaallisten puolustusvarojen käyttöä Yhdistyneiden Kansakuntien humanitaaristen toimien tukemiseksi vaikeissa hätätilanteissa. Suuntaviivoissa määritellään selkeät säännöt, jotka koskevat sotilaallisten ja humanitaaristen toimijoiden välistä suhdetta YK:n humanitaarisissa toimissa. Suuntaviivoja olisi sovellettava Euroopan sotilaallisten ja ei-sotilaallisten puolustusvarojen käyttöön yhtäläisesti kaikissa humanitaarisissa toimissa.
Haluan sanoa vielä sanasen kansainvälisestä humanitaarisesta oikeudesta, jolla säännellään vihamielisyyksiä. Mielestämme kansainvälinen humanitaarinen oikeus soveltuu tämänhetkisiin konflikteihin edellyttäen, että konfliktin osapuolet ja kaikki Geneven yleissopimusten sopimuspuolet kunnioittavat velvoitteitaan. Tässä kohden haluan ilmaista komission arvostavan Punaisen Ristin kansainvälisen komitean toimintaa yleissopimusten tukijana ja puolustajana.
Lopuksi totean kunnianarvoisalle ystävälleni jälleen kerran, että tämä mietintö on miltei kiusallisen ajankohtainen. Siinä nostetaan esiin kysymyksiä, jotka koskevat uskottavuutemme ydintä Euroopassa pyrkiessämme tulevina vuosina osallistumaan aktiivisemmin kansainvälisiin asioihin. Mutta kuten olen aiemminkin todennut parlamentille, politiikassa tulee vaihe, jolloin on siirryttävä sanoista tekoihin. Tuon vaiheen olemme ohittaneet jo kauan sitten puhuessamme turvallisuuskysymyksistä. 
Oostlander (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, jatkaakseni siitä, mihin komission jäsen Patten jäi, totean Morillonin mietinnön olevan poikkeuksellisen hyvin ajoitettu. Viime viikkoinahan olemme joutuneet havaitsemaan, että Euroopan unioni ja jopa jäsenvaltiot yhdessä ovat todellisuudessa voimattomia puolustuskysymyksissä. Yhdysvaltoihin kohdistettu arvostelu, jonka mukaan Amerikka ei voi toimia maailman poliisina, kuulostaa itse asiassa huvittavalta sellaisten maiden esittämänä, joilla itsellään ei ole mitään mahdollisuuksia eikä totta puhuen usein edes halua tällaiseen toimintaan. Tästä olivat osoituksena aikoinaan erityisesti Jugoslavian tapahtumat, eikä Euroopan valtioiden varautuneen asenteen taustalla ollut tuolloin suinkaan rauhantahtoisuus tai vaatimattomuus vaan kyynisyys ja välinpitämättömyys.
Tämänkaltainen tekopyhyys on vähitellen hävinnyt tästä parlamentista. Uskon meidän kaikkien nähneen hyvin selvästi, että Euroopalla on puolustukseen liittyvä vastuu, jonka mukaan sen on tavalla tai toisella elettävä. On toivottavaa, että tähän todella päästään. Tätä vastuuta voidaan hyödyntää täysimääräisesti ainoastaan Euroopan unionin toimielinten avulla ja yhteistyössä transatlanttisten kumppaneidemme kanssa. Nämä kaksi tekijää on mainittava aina samaan hengenvetoon, sillä ne ovat läheisesti yhteydessä toisiinsa. Loppujen lopuksi Euroopan unioni on sisäisesti sitä yhtenäisempi, mitä vankempi transatlanttinen luottamus on.
On merkillepantavaa, että näissä kysymyksissä usein esiintyvä Euroopan unionin sisäinen eripuraisuus on yhteydessä suhtautumiseemme Amerikkaan, transatlanttiseen kumppaniimme. Näiden kahden yhteys on siksi hyvin tärkeä tekijä, mikä ilmenee myös Morillonin mietinnöstä. Morillon hahmottelee siinä realistisen etenemistavan kohti Euroopan puolustusvastuuta. Kenraalille tyypillisen asiantuntemuksensa perusteella hän tietää erittäin hyvin, että sotilaallisten toimien taustalla on aina ei-sotilaallinen toiminta sekä ennen kriisiä että sen jälkeen. Olemme hyvin tietoisia tästä nyt, kun väkijoukot etenevät rosvoten ja ryöstellen pitkin Bagdadin katuja. Menestyksekkäästi päätökseen saatettujen sotilastoimien rinnalle tarvitaan välittömästi siviilihallintoon liittyviä toimia. Edellä mainittu varovainen, realistinen etenemistapa ilmenee esimerkiksi yhteisessä tutkimus- ja kehitystyössä sekä mukaisten sotilaallisten tarpeiden yhteisessä määrittelyssä eurooppalaisen näkemyksen mukaisesti. Tämä on luonnollisesti uutta, ja monille maille tällaiseen toimintatapaan siirtyminen on vaikeaa, mutta se on meidän kannaltamme äärimmäisen tärkeää. 
Tämä toimintatapa on äärimmäisen tärkeä myös tuotannon kannalta, ja sen myötä puolustustoimia on mahdollista tehostaa merkittävästi. Mikäli lähtökohtana on puolustusvastuutamme koskevan eurooppalaisen näkemyksen määritteleminen, voimme myös saavuttaa kaikkien jäsenvaltioiden luottamuksen. Lopulta kenenkään ei tarvitse pohtia neuvottomana, mitä suurta maata olisi syytä seurata - Ranskaa, Saksaa, Yhdistynyttä kuningaskuntaa vai Yhdysvaltoja. Kyse on siitä, että me Euroopan unionissa noudatamme sotilaallisissa toimissa eurooppalaista näkemystä. Morillonin mietinnössä tälle annetaan hyvin selkeä tuki. Morillon itse asiassa noudattaa komission jäsenen Pattenin suosittelemaa menetelmää eli kartoittaa niitä mahdollisuuksia, joita perussopimukset itse asiassa jo nykyisellään tarjoavat. Jos kartoittaminen tehdään perusteellisesti ja kun rajat tulevat jossakin kohden vastaan, silloin tiedetään, millaisia uudistuksia tarvitaan ja miten institutionaaliset muutokset on suunniteltava. Itse pidän tällaista etenemistapaa erittäin käytännöllisenä, ja myös jäsen Morillon on päätynyt siihen.
Tällä hetkellä Euroopan puolustusvastuuta koskevat näkymät eivät luonnollisestikaan ole erityisen hyvät. Kun viimeaikainen kehitys otetaan huomioon, jäsenvaltiot tai itse neuvoston jäsenetkään eivät suhtaudu vakavasti neuvostoon. Muutoin esimerkiksi Kreikalla olisi puheenjohtajavaltiona parhaillaan huomattavasti merkittävämpi sana sanottavanaan aloitteista, joita tällä alalla tehdään. Emme saa ajatella, että Euroopan unioni voi jakaantua kahteen leiriin, joiden kummankin sisäistä yhteistyötä vahvistettaisiin. Lyhyesti sanottuna on äärimmäisen tärkeää, että Euroopan puolustus saa selkeän muodon. Tämä on kansalaisten tahto, kuten jäsen Morillon on todennut. Tällöin talousarvioita voidaan toteuttaa tehokkaammin, mistä on välitöntä hyötyä kaikille kansalaisille.

Lalumière (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, kaksi vuotta sen jälkeen, kun minulla oli kunnia esitellä parlamentille mietintö samasta aiheesta, minulla on ilo antaa Morillonin mietinnölle täysi tukeni. Toivon, että ryhmämme esittämät tarkistukset hyväksytään. Silloin meidän pitäisi ilman muuta voida äänestää tämän ehdotuksen puolesta.
Tyydyn korostamaan joitakin seikkoja, jotka ovat mielestäni erityisen tärkeitä näinä myrskyisinä aikoina. Viime kuukausien tapahtumat eivät ole edesauttaneet Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan (ETPP) kehittämistä. Vuoden 2001 syyskuun 11. päivän jälkeen Euroopan unioni on jätetty pitkälti poliittisten ja sotilaallisten toimien ulkopuolelle, oli sitten kyse Afganistanin ja Irakin tilanteesta tai israelilaisten ja palestiinalaisten välisestä konfliktista. Osallistumme kyllä toimintaan tietyssä määrin, mutta osuutemme rajoittuu ei-sotilaallisiin ja humanitaarisiin toimiin. Vaikka tämä työ on tärkeää, se ei riitä. Pahinta on, että Euroopan unionista on tullut tänä aikana epäyhtenäinen. Huolimatta puheenjohtajavaltio Kreikan ansiokkaista yrityksistä yhteisten periaatteiden hyväksymiseksi olemme yhä jakautuneet Irakin kysymyksessä. Emme ole yksimielisiä transatlanttisista suhteista emmekä siitä, kuinka itsenäisiä olemme suhteessa Yhdysvaltoihin. Tästä seuraa, ettemme ole yksimielisiä myöskään tärkeistä periaatteista, kuten voimankäytöstä ja kansainvälisen oikeuden sekä Yhdistyneiden Kansakuntien merkityksestä.
Tilanteen synkkyydestä huolimatta korostan uskovani hyvin vakaasti, ettemme saa missään olosuhteissa antaa periksi. Tietyt maat, kuten Belgia, Saksa, Ranska ja Luxemburg, ovat jo tehneet turvallisuus- ja puolustuspolitiikan elvyttämistä koskevan aloitteen. Puheenjohtajavaltio Kreikka on vastannut aloitteeseen myönteisesti, kuten pääministeri Simitis on vastikään todennut. Viime viikkojen aikana Valéry Giscard d'Estaingin johtama Eurooppa-valmistelukunta ei ole päässyt sopimukseen tästä kysymyksestä eikä tiedottanut näkemyksestään. Toivon, että se esittää seuraavaksi omia ehdotuksiaan. Dehaene ja Barnier ovat hahmotelleet joitakin erinomaisia ajatuksia, jotka koskevat ulkopolitiikkaan osallistuvia toimielimiä sekä turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa, ja monia niistä on esitetty myös parlamentissa. Morillonin mietintö puolestaan sisältää koko joukon kiinnostavia ehdotuksia, jotka liittyvät esimerkiksi yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan (YUTP) sekä Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan päämääriin uudessa kansainvälisessä tilanteessa. On tehty myös muita ehdotuksia Naton uudesta asemasta, Euroopan unionin ja Naton suhteista sekä sotilaallisesta valmiudesta etenkin uusimman teknologian suhteen. Meidät on vain otettava vakavasti.
Emme tietenkään saa pyrkiä Yhdysvaltojen kilpailijaksi. Se olisi todella typerää ja sitä paitsi mahdotonta. Meidän on kuitenkin muistettava joitakin melko perustavanlaatuisia tosiasioita. Kun otetaan huomioon Euroopan valtioiden maantieteellinen asema ja niiden yhteiset rajat, valtiot ovat turvallisuutensa suhteen todella riippuvaisia toisistaan. Kun otetaan huomioon Euroopan valtioiden perinteet, erityisesti kulttuuriset perinteet, niillä on kansainvälisesti puolustettavanaan tärkeää yhteistä omaisuutta ja tärkeitä periaatteita. Kun vielä otetaan huomioon Euroopan valtioiden hallussa olevat resurssit ja taloudelliset välineet, ne kyllä pystyvät edistämään ajatuksiaan ja puolustamaan etujaan tarvittaessa maailmanlaajuisestikin. Niiden on vain päätettävä tehdä niin. Lyhyesti sanottuna Euroopan valtioilla on sanansa sanottavana maailmassa, vaikka ne eivät pyrkisikään maailmanlaajuiseen valta-asemaan. Niiden on joka tapauksessa oltava toimissaan kaikkea muuta kuin tottelevaisia ja nöyristeleviä. 
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, edetkäämme tässä asiassa. Se on parlamentin tahto, ja me tuemme teitä.

Watson (ELDR).
Arvoisa puhemies, pyydän anteeksi jäsen Morillonilta, etten ollut paikalla hänen avatessaan keskustelun. 
Tämä mietintö tuskin voisi olla ajankohtaisempi. Mikäli Yhdysvaltain ja Yhdistyneen kuningaskunnan joukot hallitsevat Bagdadia, kuten näyttää olevan, nyt voidaan aloittaa keskustelu sodan jälkiseurauksista ja sen opetuksista. Toisin kuin edeltäjänsä, Yhdysvaltojen tämänhetkinen hallinto ei juuri ole kiinnostunut vahvasta ja yhtenäisestä Euroopasta. Heikkoutemme on paljastettu julmasti, ja on EU:n vastuulla kehittää turvallisuusstrategia, jonka avulla voimme rakentaa transatlanttiset suhteet uudelleen. Euroopan liberaalidemokraattien ryhmä on tyytyväinen Morillonin mietintöön ja pitää sen panosta merkittävänä tässä prosessissa.
Euroopan jakautuminen Irakin kysymyksessä on ollut karu osoitus kyvyttömyydestämme saavuttaa turvallisuuspolitiikkaa koskeva yhteisymmärrys, mutta emme saa unohtaa, että Euroopalla on kuitenkin yhteinen kauppapolitiikka, yhteinen kehitysyhteistyöpolitiikka sekä orastava eurooppalainen diplomaattikunta eri puolilla maailmaa sijaitsevissa komission lähetystöissä ja edustustoissa. Nämä ovat tehokkaita välineitä, ja ne olisivat vielä tehokkaampia, jos ne liitettäisiin osaksi yhteistä ulkopolitiikkaa. Ulkopolitiikkamme on hajanaista, koska vastuu on jaettu kolmen komission jäsenen, neuvoston puheenjohtajavaltion ja korkean edustajan kesken ja koska tietyt jäsenvaltiot kiistävät ulkopoliittisten tavoitteidemme perimmäisen samankaltaisuuden tai kieltävät komissiolta sen aseman keskeisenä toimeenpanosta vastaavana toimielimenä. Ilman yhteistä puolustuspolitiikkaa Euroopalta puuttuu yhä sotilaallinen voima, joka on uskottavan yhteisen ulkopolitiikan edellytys. Jäsenvaltioiden yhteenlasketut puolustusmenot ovat alle puolet Yhdysvaltojen vastaavista menoista, ja on selvää, ettei EU käytä tarpeeksi rahaa puolustukseen. Todennäköisesti kansalaisemme eivät kuitenkaan pitäisi menojen tuntuvaa kasvattamista myönteisenä. Ei siis riitä, että rahaa käytetään enemmän, vaan sitä on käytettävä tehokkaammin erityisesti tärkeimpiin kohteisiin, kuten strategisiin ilmakuljetuksiin, täsmäaseisiin ja tankkauskoneisiin. Siksi liberaalidemokraattien ryhmä tukee Euroopan asehankinta- ja tutkimusviraston perustamista puolustusmenojen koordinoimiseksi. Haluamme rahoillemme parempaa vastinetta, ja mikäli Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat yhtä mieltä siitä, että unionin ulkopuolella valmistetut sotatarvikkeet vastaavat tarpeitamme parhaiten ja tarjoavat parasta vastinetta rahoillemme, emme saa valita eurooppalaista vaihtoehtoa pyrkiäksemme siten vain vääränlaiseen protektionismiin. Tämähän tarkoittaisi yhteisessä maatalouspolitiikassa tehtyjen virheiden toistamista. Puolustusmenojen parempaan suunnitteluun on yhdistettävä myös määrätietoisempi päätöksenteko. Lähettämällä Morillonin mietinnön myötä Eurooppa-valmistelukunnalle selvän ja yksimielisen viestin vahvan ja tehokkaan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan puolesta parlamentti voi yrittää vaikuttaa valmistelukunnassa käytävään keskusteluun. Komissiossa toimiva ulkoasioista vastaava edustaja, jolla jäsenvaltiot toimittavat varoja ja asiantuntemusta, on merkittävä askel kohti ulko- ja turvallisuuspolitiikan hajanaisten osatekijöiden yhdistämistä.
Tarvitsemme myös enemmän joustavuutta kriisinhallintatoimien käynnistämiseen ja toteuttamiseen, mihin päästään tarvittaessa soveltamalla rakentavaa äänestämästä pidättäytymistä. Esiintyvästä varauksellisuudesta huolimatta vaikuttaa myös välttämättömältä sisällyttää uuteen perustuslailliseen sopimukseen samankaltainen yhteistä puolustusta koskeva lauseke kuin Länsi-Euroopan unionia koskevassa sopimuksessa. Saattaa olla, ettei näihin tavoitteisiin päästä yhdellä kertaa edes nykyisten 15:n saati sitten 25 jäsenvaltion kesken. Siksi pidän myönteisenä Belgian hallituksen aloitetta puolustuspolitiikkaa koskevan tapaamisen järjestämisestä Ranskan, Saksan ja Luxemburgin kanssa myöhemmin tässä kuussa. Euroopan rakentamisessa edistytään usein vain siten, että ryhmä päättäväisiä valtioita toimii aktiivisesti ja muut liittyvät mukaan myöhemmin. Vaadin kuitenkin, että kaikkien hallitusten on halutessaan voitava osallistua puolustusta koskevaan tiivistettyyn yhteistyöhön ja että etenkin Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus osallistuu siihen, mikä on maan sotilaallisen valmiuden ja kokemuksen vuoksi toivottavaa.
Yhteenvetona totean, että Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikalla voidaan täydentää tarpeellisella tavalla Naton takaamaa yhteistä turvallisuutta edellyttäen, että asehankintoja järkeistetään, että toimiin saadaan lisäarvoa konfliktien torjumiseen ja kriisinhallintaan perustuvan doktriinin sekä uskottavan sotilaallisen uhan myötä ja että turvallisuuspolitiikkaa koskevia lähestymistapoja johdonmukaistetaan ja yhtenäistetään. Olkoon Irakiin liittyvät vaikeudet se materiaali, josta turvallisuus- ja puolustuspolitiikkamme muokataan toivon ilmapiirissä.

Lagendijk (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, aloitan kiittämällä jäsen Morillonia siitä, että hän viittaa heti mietintönsä alussa periaatteeseen, jonka on oltava Euroopan ulko- ja turvallisuuspolitiikan todellisena johtoajatuksena. Tämä johtoajatus on kriisien torjuminen, minkä Morillon toteaa mielestäni varsin osuvasti myös johdanto-osassa. Euroopan unionilla on oltava käytettävissään sotilaallisia välineitä mutta vain hätätapauksissa ja kriisitilanteissa. Tämä on nimenomaan se järjestys, jota ryhmäni tukee, ja se on myös syy siihen, miksi tuemme Euroopan unionin toimia esimerkiksi Makedoniassa ja Bosniassa. Se osoittaa, että Euroopan unionilla on - sanoisin vihdoinkin - käytettävissään välineet, jotka kuuluvat ulko- ja turvallisuuspolitiikan keinoista äärimmäisimpiin. Diplomatian ja taloudellisten välineiden lisäksi käytettävissä on nyt myös sotilaallisia välineitä, mutta olkoon järjestys juuri tämä. 
Haluan käsitellä puheenvuorossani kahta mietinnön sisältämää osaa. Ensinnäkin Morillon on esittänyt mielestäni perustellusti tarkistusta korostaakseen erästä näkökohtaa vielä voimakkaammin kuin mietinnössä. Kyse on siitä, että tarvitsemme strategisen suunnitelman. Mitä haluamme tarkkaan ottaen saavuttaa Euroopan turvallisuuspolitiikalla? Missä haluamme toimia? Mitä toimet tarkkaan ottaen edellyttävät? Milloin haluamme toimia? Tämä vaikuttaa mielestäni erittäin hyvältä. Kannatan myös voimakkaasti Petersbergin tehtävien eli strategisen suunnitelmamme virallisen määritelmän tarkistamista, sillä se on mielestäni aivan liian suppea. Nähdäkseni edellä mainitut asiat on tehtävä ensin, ja vasta sen jälkeen voidaan aloittaa keskustelu siitä, mikä on esimerkiksi minun mielestäni hieman tyhjänpäiväistä Morillonin mietinnössä. Kyse on alueellisesta puolustuksesta. Onko meidän yhtäkkiä lisättävä se Euroopan unionin tavoitteisiin? Onko meidän sovellettava WEU:n perustamissopimuksen V artiklaa? Mielestäni tämä ratkaisu tulee liian nopeasti. Käsitelkäämme ensin strategista suunnitelmaa ja tarkastelkaamme sen jälkeen, mitä haluamme tehdä näillä eurooppalaisilla välineillä. Mielestäni on myös vielä liian aikaista sanoa, että meidän olisi kyettävä ottamaan vastaan Kosovossa toteuttamamme kaltainen tehtävä vuonna 2009. On pohdittava ensin strategista suunnitelmaa ja otettava vasta sen jälkeen vastaan tällaisia tehtäviä.
Toiseksi eräs mietinnön sisältämä osuva huomio koskee väärinkäsitystä, joka syntyy usein todetessamme varoja olevan liian vähän tavoitteiden saavuttamiseksi. Varojen puutteeseen jäsenet Patten ja Watson viittasivatkin jo puheenvuoroissaan. Hyvät kollegat, ongelma ei ole siinä, että rahaa olisi liian vähän. Ongelma on siinä, että emme käytä sitä tarpeeksi paljon emmekä tarpeeksi tehokkaasti sekä siinä, että olemme tähän saakka panostaneet liian vähän tehtävien eriyttämiseen. Siinä hankaluus juuri onkin. Olkaamme nyt hyvin selväsanaisia. Olen iloinen, että ongelmat on määritelty erittäin selvästi myös Morillonin mietinnössä. Jos rahasta puhutaan, kannatan taloudellisten resurssien siirtämistä vähitellen Euroopan unionin budjettiin jäsenvaltioiden välisistä, mielestäni täysin käsittämättömistä tilapäisistä budjettikohdista, joita ei voida lainkaan valvoa demokraattisesti. Esittelijä on tästä onneksi samaa mieltä. Tästä asiasta on paljon sanottavaa, vaikka perusteena olisikin yksinkertaisesti se, että näin Euroopan parlamenttikin saa vihdoin otteen Euroopan turvallisuuspolitiikasta, kun siihen käytettävät varat on kirjattu talousarvioomme. 
Arvoisa puhemies, lopuksi pari sanaa suurimmasta huolenaiheestani. Pääsemme luultavasti tässä parlamentissa - ja neuvostonkin kanssa - sopimukseen tehokkuuden lisäämisestä. Meidän on pystyttävä toimimaan nopeammin ja paremmin. Aivan oikein, hyvät kollegat, mutta noudattakaamme siinä tapauksessa selkeää strategista suunnitelmaa. Pelkään, että toiminnasta puuttuu suunnitelmaan olennaisena osana kuuluva demokraattinen valvonta. Emme voi jatkaa tehokkuuden lisäämistä ja valmiuksiemme parantamista, ellei ole selvää, kuka vastaa turvallisuuspolitiikan demokraattisesta valvonnasta. Mikäli kannatamme demokraattista valvontaa, ja uskon suurimman osan parlamentista kannattavan enemmistöpäätöksiä myös turvallisuuspolitiikassa, parlamenttia ei voida syrjäyttää valvontaa koskevasta keskustelusta. Tarvitsemme tehokkuutta, mutta se on saavutettava demokraattisessa valvonnassa, jonka on lopulta oltava tämän parlamentin vastuulla.

Muscardini (UEN).
Arvoisa puhemies, viimeaikaisten kansainvälisten tapahtumien myötä on jälleen kerran korostunut, että tarvitsemme sellaisen Euroopan unionin, joka pystyy toimimaan yhteisesti sekä oman turvallisuutensa puolesta että silloin, kun on välttämätöntä puolustaa kaikille kansoille kuuluvaa oikeutta rakentaa demokraattinen ja moniarvoinen järjestelmä, joka noudattaa ihmis- ja kansalaisoikeuksia. Tarvitsemme Euroopan, jossa pystytään vihdoin yhdistämään diplomatia - diplomaattiedustustot - ja jokaisen yksittäisen jäsenvaltion informaatiojärjestelmät niin, että edellä mainittu yhteistyö on mahdollinen. Tarvitaan jatkuvaa neuvoston sisäistä keskustelua kansainvälisestä politiikasta, mikäli haluamme saavuttaa päätöksiä, jotka vastaavat mahdollisimman hyvin unionissa vallitsevaa yleistä mielipidettä.
On ensiarvoisen tärkeää, että vakiinnutamme koko ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa sekä muita samankaltaisia päätöksiä koskevan keskustelun myös neuvostoon. On niin ikään ensiarvoisen tärkeää, että näitä kahta politiikkaa hoitaa yksi Euroopan ulkosuhteista vastaava edustaja. Tähän aiheeseen on paneutunut myös Eurooppa-valmistelukunta. Vaikka kokouksia, joita jotkin valtiot pitävät neuvoston ulkopuolella, voidaan lain mukaan järjestää, niitä ei todellakaan voida pitää Euroopan unionin aloitteina. Siksi kannatamme Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa, joka edistää rauhan ja demokratian turvaamista - ei vähiten jäsen Morillonin ehdottamien sotilaallisten välineiden ansiosta. Euroopan sotilasjoukot täydentävät jäsenvaltioiden kansallisia armeijoita. Tämäkin edistää osaltaan Euroopan kansalaisuutta koskevan käsitteen kehittymistä, kansalaisuuden, joka syntyy muun muassa jokaisen kansalaisen tuntiessa ylpeyttä sekä omasta maastaan että unionista. Tämä unioni on vapaa, riippumaton unioni, joka on saattanut alkuun rauhaa ja muun maailman vastavuoroista kunnioitusta koskevan hankkeen. Kyseinen hanke ei voi perustua vain asiakirjojen laatimiseen, hyveellisten aikeiden julistamiseen tai kauppasuhteiden perustamiseen, vaan sen tuloksena on oltava terrorismin torjuntaan sopivia välineitä, joita tarvitaan arvojemme, maailmankatsomuksemme ja vapautemme suojelemiseksi.

Coûteaux (EDD).
Arvoisa puhemies, näin käy aina. Kun raaka todellisuus murskaa eurooppalaiset pilvilinnat, joukossamme olevat eurointoilijat esittävät uusia, vielä absurdimpia unelmia. Tällainen hellittämätön unelmien perässä juokseminen kaikista todisteista huolimatta olisi naurettavaa, elleivät kyseessä olevat asiat olisi niin vakavia.
Morillonin mietinnön sisältämä pilvilinna on Euroopan puolustus, joka on sitä paitsi vanhentunut käsite. Euroopan puolustus on ollut monen lapsellisen henkilön unelmana pitkin viime vuosisataa, mutta mitään ei ole saavutettu. Kun Aristide Briand ajoi asiaa Ranskassa, dramaattisena tuloksena oli vastarinnan ja puolustushengen luhistuminen. Haaveellinen ajatus otettiin uudelleen esiin vuonna 1948 Haagissa pidetyssä Eurooppa-kongressissa, ja jälleen vuonna 1950, jolloin Winston Churchill puolusti unelmanaan ollutta Euroopan puolustusyhteisöä, joka kuitenkin myöhemmin kariutui. Meidän on syytä olla kiitollisia siitä, että Ranskan hallitus onnistui tuolloin pysäyttämään hankkeen. Nyt, viisikymmentä vuotta myöhemmin, olemme jälleen samassa tilanteessa. Emme ole edistyneet lainkaan. Edistyminen on ollut niin vähäistä, että työ yhden puolustuspolitiikan peruspilarin, Eurooppalaisen puolustusteollisuuden, perustamiseksi ei ole vain pysähtynyt, vaan se on ottanut suorastaan takapakkia. On muistettava, että jäsenvaltiot ostavat noin 60 prosenttia aseistuksestaan Yhdysvalloilta, eivät toisiltaan. Meidän on käytävä käsiksi tähän ongelmaan ennen kuin voimme käsitellä puolustuspolitiikkaa.
Lopuksi on todettava, että tämä puolustuspolitiikka on pelkkää toiveunta, koska emme voi laatia puolustuspolitiikkaa ilman yhteistä ulkopolitiikkaa. Tämä lyötiin lukkoon Maastrichtin sopimuksen V osastossa vuonna 1992. Kukaan ei kuitenkaan ole edes aloittanut tällaisen politiikan toteuttamista missään kriisitilanteessa, ei sen paremmin Ruandan, Afganistanin kuin Kosovonkaan kriisin yhteydessä. Olemme joutuneet tähän tilanteeseen, koska olemme kaikki tyytyneet roikkumaan Yhdysvaltojen perässä. Tänään yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikkamme on hajonnut jälleen kerran palasiksi.
Hyvät kollegat, meidän on luovuttava kaikista pilvilinnoista. Eurooppa on rakennettava realiteettien varaan. Nyt on selvempää kuin koskaan, että yksittäiset jäsenvaltiot muodostavat nämä realiteetit. Jäsenvaltiot eivät saa antaa viedä itseltään olemassaolonsa ydintä, itsensä puolustamisen tahtoa ja siihen tarvittavia välineitä. En mene tämän pidemmälle vaan ilmaisen ainoastaan toivoni siitä, että Ranska pystyy maailmanlaajuisen vastuunsa kasvaessa vahvistamaan omia puolustusvälineitään. Tämä on ainoa ja paras panostus, jonka Ranska voi antaa jäljellä olevan Euroopan hyväksi.

De Gaulle (NI).
Arvoisa puhemies, erään ranskalaisen humoristin mukaan kaikki on kaikessa, ja päinvastoin. Tämä otaksuttu Euroopan unioni on epäonnistunut täydellisesti talouskasvun ja työllisyyden suhteen. Esittelijä kannattaa puolustusjärjestelmää, joka alentaisi Ranskan samaan asemaan kuin Belgia tai vielä alemmaksi. Valitettavasti hän näyttää unohtaneen olevansa Ranskan armeijan kenraali.
Tähän päämäärään pyrkivät luonnollisesti hellittämättä ne, jotka eri syistä katsovat, että ajatusta Euroopan suurvalta-asemasta voidaan käyttää surkeassa tilassa olevan yhdentymisprosessin elvyttämiseen. Irakin sodan pitäisi kuitenkin saada kaikki nämä ihmiset ymmärtämään, että kansakunnat ovat kylmäsydämisiä hirviöitä, jotka ovat kiinnostuneita vain omista eduistaan.
Sallikaa minun muistuttaa viimeaikaisista takaiskuista Euroopan kuljetuslentokonehankkeessa. Kone olisi voitu kehittää huomattavasti lyhyemmässä ajassa ja huomattavasti halvemmalla. Olemme nähneet Galileo-hanketta koskevan ankaran kädenväännön sekä valtavat kustannukset, jotka ovat syntyneet kaikenlaisten aseiden valmistamisesta monikansallisesti. Ongelmana ovat myös ne kymmenettuhannet työntekijät, joiden työpaikat ovat uhattuna. Kaikki tämä on merkityksetöntä poliitikoille, joita kiinnostaa vain pysyminen vallassa mahdollisimman pitkään. Laajentuneen Euroopan on oltava vakaa. Tätä vakautta ei kuitenkaan saavuteta uusien oikeudellisten välineiden, toivottoman yhteistyön, epäpätevien elinten, keinotekoisten valtuuksien ja teeskentelyn avulla. Riippumatta Lähi-idän tilannetta koskevista näkemyseroistamme kaikki euroskeptikot pyrkivät poikkeuksetta ja varauksetta torjumaan haaveellisen ajatuksen Euroopasta suurvaltana.

Brok (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olen aina uneksinut saavani puhua de Gaullen jälkeen, mutta en sellaisen, joka pitää tuollaisia puheita.
Kun tänään keskustelemme Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan tulevaisuudesta, Irakissa riehuu sota, jonka luulimme pystyvämme estämään diplomatian keinoin. Poliittisesti jakautuneina epäonnistuimme kuitenkin yrityksessämme, emmekä ole sotilaallisesti lainkaan läsnä Irakissa. Kun oli kyse sodasta ja rauhasta, emme olleet edes valmiina, eikä tämä ollut ensimmäinen kerta. Olimme myöhässä, aivan kuten Bosniassa, Kosovossa ja Afganistanissakin. 
Euroopan unioni ei ole ollut kansainvälisenä toimijana vaikuttamassa tapahtumien kulkuun missään näistä aseellisista konflikteista. Morillon tiivistääkin mietintönsä toteamalla, että unionilla on sananvaltaa ainoastaan, jos sillä on selkeästi määritellyt ulkopoliittiset päämäärät ja intressit sekä todellinen sotilaallinen valmius. Vain sellaisesta unionista voi tulla maailmanpolitiikan riippumaton toimija ja transatlanttisten suhteiden itsevarma kumppani. 
Tiedostaen voimattomuutensa Irakin sodan suhteen moni valtionpäämies ajattelee nyt, että heidän on julistettava pyrkimystä eurooppalaiseen puolustusliittoon. Mielestäni on syytä kysyä, eivätkö nämä valtionpäämiehet olleet mukana laatimassa päätöslauselmia aina Helsingin huippukokouksesta vuodesta 1999 alkaen. Miksi he eivät ole tehneet enemmän EU:n nopean toiminnan joukkojen saattamiseksi toimintavalmiuteen, jossa niiden piti olla vuoteen 2003 mennessä iskukykyisinä joukkoina, jotka on varustettu viimeisimmällä teknologialla ja joita tuetaan vastaavilla komentojärjestelmillä ja huoltovalmiuksilla? Miksi kansallisten asevoimiensa sopeuttaminen ja uudistaminen ei ole pysynyt uusien turvallisuushaasteiden vauhdissa? Miksi puolustusmäärärahoja on leikattu näin paljon? Miksi meidän oli vuokrattava lentokoneita Ukrainasta pystyäksemme kuljettamaan omia joukkoja omassa maassamme? 
Parlamentti on vuodesta 1999 lähtien pyrkinyt jatkuvasti täydentämään unionin ulkopoliittisia välineitä sotilaallisilla joukoilla. Tästä keskustellaan parhaillaan myös valmistelukunnassa. Tätä mietintöä on kaavailtu myös parlamentin vastaukseksi tulevaisuuden kannalta keskeiseen kysymykseen siitä, miten Euroopan unioni pystyy suojelemaan kansalaisiaan uusilta terrorismin muodostamilta uhkilta ja mitä unioni voi tehdä rauhan ja vakauden edistämiseksi maailmassa. Ennaltaehkäiseviä sotia, joilta puuttuu oikeutus, ei saa enää aloittaa.
Siksi annamme tämän mietinnön myötä tukemme kaikille niille valmistelukunnan jäsenille, jotka kannattavat Petersbergin tehtävien tarkistamista, joiden mielestä jäsenvaltioiden etujoukko voi ottaa hoitaakseen sotilaallisia kriisinhallintatoimia, jotka kannattavat Euroopan asehankintaviraston perustamista jossakin muodossa ja jotka puoltavat eurooppalaista tuki- ja solidaarisuuslauseketta. Erityisen tukemme annamme niille jäsenille, jotka kannattavat enemmistöpäätösten käyttöönottoa ulkopolitiikassa ja tiivistettyä yhteistyötä puolustuspolitiikassa - toimia, jotka ovat ratkaisevan tärkeitä.
Mielestämme hallitusten on kuitenkin oltava tietoisia siitä, että Irakin sodan alla miljoonat ihmiset osoittivat mieltään Euroopan kaupunkien kaduilla vaatien sotaa ja rauhaa koskevia päätöksiä tehtäviksi parlamenteissa eikä kabineteissa. Kun päätetään nopean toiminnan joukkojen sijoittamisesta kriisialueille, päätökselle on oltava vahva demokraattinen oikeutus.

Sallinette minun esittää lopuksi mielipiteeni siitä, että kaikkiin ETPP:n yhteydessä suunniteltuihin nopeisiin väliintulotoimiin kuuluu sekä ei-sotilaallisia että sotilaallisia tekijöitä. Juuri tässä suhteessa eroamme Natosta. Bosniassa olemme tällä hetkellä läsnä poliisitoimien muodossa. Ensi vuonna saatamme ottaa Natolta vastuun SFOR-toimista. Ei-sotilaallisten ja sotilaallisten toimien yhtenäisyyden voimme taata parhaiten silloin, jos samat säännöt koskevat molempia ja jos molemmista aiheutuvat yhteiset kustannukset katetaan Euroopan unionin talousarviosta. Tällöin valvojana toimii parlamentti, mutta näin myös hallitukset saavat demokraattista tukea ja hyväksynnän toimilleen.
Euroopan unionin kansalaiset suhtautuvat jo joka tapauksessa myönteisesti Morillonin mietinnössä esitetylle ajatukselle Euroopan puolustuspolitiikasta. Ajatusta kannattaa 71 prosenttia kansalaisista. Hallitukset vain eivät ole vielä ymmärtäneet sitä.

Wiersma (PSE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella Morillonia hyvästä mietinnöstä ja voin jo nyt ilmoittaa kannattavani suurinta osaa hänen siinä esittämistään kunnianhimoisista tavoitteista ja ehdotuksista. On myöskin todettu jo aikaisemmin, että tätä keskustelua käydään otolliseen aikaan. Irakin sota on jakanut Euroopan. Sen myötä yleiseen mielipiteeseen on myös hiipinyt epäilys siitä, pystyykö Euroopan unioni ilmaisemaan yhteisen kannan ulkomaailmalle. Tämän vuoksi tämänpäiväinen keskustelu eurooppalaisesta puolustuspolitiikasta tulee varsin kummalliseen aikaan. Ajatteleminen ei kuitenkaan keskeydy, ja ilman uusia aloitteita aiheutettua vahinkoa ei voida korjata. 
Euroopan tulevaisuutta käsittelevä valmistelukunta keskustelee parhaillaan päätöksentekorakenteiden lujittamisesta. Morillonin mietintö sisältää lukuisia käytännön ehdotuksia EU:n puolustuskyvyn parantamiseksi. Me kannatamme Petersbergin tehtävien laajentamista, ja myös terrorismin torjunta on otettava mukaan. Nopean toiminnan joukkoihin on kiinnitettävä enemmän huomiota. Jos niiden on tulevaisuudessa tarkoitus toimia aidosti itsenäisinä joukkoina, Euroopan puolustusteollisuus on myös järjestettävä paremmin.
Kaikkien näiden kunnianhimoisten tavoitteiden saavuttaminen todella antaisi Euroopan unionille käyttökelpoisen sotilaallisen toimintakyvyn. Se ei tekisi Euroopan unionista sotilaallista suurvaltaa, mikä ei ole tarkoituskaan. Osana laaja-alaista turvallisuuspolitiikkaa, jonka ensisijaisena tavoitteena on kriisien ehkäisy, Euroopan unionin on pystyttävä käyttämään lukuisia välineitä samanaikaisesti. Uskottava sotilaallinen toimintakyky kuuluu olennaisesti tällaiseen lähestymistapaan.
Irakin sota on saanut meidät tiedostamaan heikkoutemme, muttei sen vuoksi tarvitse muuttaa koko perusajattelutapaa. Mikäli kyse on kansainvälisen oikeusjärjestyksen säilyttämisestä, Euroopan unionin on yhdessä muiden kanssa ja monenvälisten järjestelmien osana pystyttävä hoitamaan velvollisuutensa. On syytä tukea ehdotusta, jonka mukaan ulko- ja turvallisuuspolitiikan kehittämistä vauhditettaisiin muita nopeammin etenevän, aktiivisista jäsenvaltioista koostuvan joukon avulla. Enää ei voida sallia sitä, että hitain määrää tahdin. Kannatan kuitenkin avointa prosessia. Kaikille halukkaille on annettava mahdollisuus osallistua.

Martelli (ELDR).
Arvoisa puhemies, Morillonin mietinnössä käsitellään eurooppalaista puolustusta osana realistista ja vastuullista strategiaa, joka perustuu solidaarisuuteen ja täydentävyyteen Yhdysvaltojen kanssa. Näin ollen mietintö on merkittävä eteenpäin vievä askel, johon liittyy suunnittelua, taloudellisia uhrauksia ja sotilaallisia investointeja. Se on tarpeellinen ja tärkeä askel, joka perustuu siihen, ettei uusia terroristiuhkia ja poliittisia uhkia aliarvioida. Mietintö muodostaa myös johdonmukaisen esityslistan, jollaista minulla oli tilaisuus ehdottaa viime vuonna "Una spada europea" -tutkimuksen (Eurooppalainen miekka) yhteydessä.
Mietinnössä vältetään vaaralliset harhakuvitelmat, jotka eivät tekisi maailmasta yhtään turvallisempaa tai demokraattisempaa eivätkä ainakaan lisäisi Euroopan yhtenäisyyttä. Yksi näistä harhakuvitelmista koskee yksipuolisen pasifismin herättämistä henkiin, paluuta menneisyyden ajatteluun, jonka mukaan kannatti ennemmin tunnustaa punaista väriä kuin joutua tapetuksi. Toinen harhakuvitelma on se, että Eurooppa olisi itsenäinen, voimakas ja vaikutusvaltainen, koska se on tehnyt pesäeron Yhdysvaltoihin. Tässä harhakuvitelmassa herää henkiin gaullismin vastahankaisuuden politiikka, joka perustuu sekä vihoitteluun Yhdysvalloille että siihen, ettei tunnusteta Euroopan ylikansallisuutta erityisesti ulko- ja puolustuspolitiikan kysymyksissä. Tämän harhakuvitelman juuret ovat syvällä eurooppalaisessa kansallismielisyydessä ja sittemmin vanhentuneissa aatejärjestelmissä, ja se selittää oikeiston ja vasemmiston muodostaman kummallisen liittoutuman Irakin sodan alla, minkä lisäksi siinä ylistetään ristiriitaisesti demokraattisen väliintulon periaatetta. Tämä poliittinen harhakuvitelma on vaarallisempi kuin imperialistinen yksipuolisuus tai sokea pasifismi: Eurooppa on jakautunut tämän harhakuvitelman seuraamisen vuoksi. Se on jakanut viisitoista jäsenvaltiota, loukannut Itä-Euroopan maita juuri jälleenyhdistymisen kynnyksellä, syventänyt unionin ja Yhdysvaltojen välistä kuilua ja, ennen kuin veto-oikeutta voitiin käyttää, johtanut turvallisuusneuvoston lamaantumiseen sekä oikeuttanut sotilaallisen väliintulon ilman YK:n hyväksyntää. 
Ennen kuin unioni keskittyy kehittämään toimielinjärjestelmäänsä, sen on määriteltävä tarkemmin poliittinen näkemyksensä sekä varmistettava kansalaistensa, alueensa ja rajojensa turvallisuus - missä se on epäonnistunut Balkanilla. Sen on pantava merkille asevalvonnan heikentyminen ja joukkotuhoaseiden lisääntyminen verenhimoisten diktaattorien käsissä sekä pyrittävä määrätietoisesti torjumaan terrorismia ja edistämään Israelin turvallisuutta sekä luomaan demokraattinen palestiinalaisvaltio. 
Mikäli unioni haluaa olla pikemminkin Yhdysvaltojen liittolainen kuin sille alisteinen tai vihamielinen, olematta alistunut tai katkera, sen on kehitettävä yhteinen puolustus ja ryhdyttävä vähitellen johtamaan Atlantin liittoa, sillä Yhdysvallat on asettanut Naton käyttöön tällä hetkellä vain kahdeksan prosenttia joukoistaan. Tämän saavuttaakseen unioni voi ottaa lähtökohdakseen Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan Saint-Malossa tekemän sopimuksen sekä jäsen Morillonin mietinnön, jotka ovat eurooppalaisen turvallisuuspolitiikan ja sen kehityksen suurimpia saavutuksia. Tätä turvallisuuspolitiikkaa on vahvistettava ja kehitettävä, ja se on laajennettava koko unioniin.

Frahm (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, meidän olisi tänään puhuttava siitä, miten taataan Euroopan turvallisuus ja meidän kaikkien turvallinen tulevaisuus. Erityisesti viime vuosina ja 11. syyskuuta olemme saaneet nähdä, ettei turvallisuutta luoda asevarustelulla. Voitaisiin pikemminkin todeta, että asia on päinvastoin, sillä jos maailmassa on yksi valtio, joka on ollut sotilaallisesti hyvin varustautunut, tämä maa on Yhdysvallat, ja juuri se joutui terroriteon uhriksi 11. syyskuuta. Sen keräämä asevarustus ei pystynyt estämään terroritekoa. Se, että koko Yhdysvallat on kallistunut oikealle tässä asiassa, ei saa missään nimessä tarttua eurooppalaista turvallisuuspolitiikkaa koskevaan ajatteluun. 
Koko maailmasta ja EU:sta puuttuu täysin suhteellisuudentaju, kun on kyse investoimisesta asevarusteluun ja investoimisesta aidosti kestävään turvallisuuteen. 
Morillonin mietinnön ongelmana on, ettei siinä pyritä muuttamaan tätä epäsuhtaa, ja tämä on yksi syy siihen, etten loppujen lopuksi halua tukea mietintöä siitä huolimatta, että monet parhaillaan toteutettavista analyyseista, jotka koskevat eurooppalaisen identiteetin merkitystä näissä kysymyksissä, ovat rakentavia ja järkeviä. Jos tämän identiteetin on kuitenkin määrä muodostua jonkin sellaisen jäljittelemisestä, joka on jo osoittautunut hyödyttömäksi ja voimattomaksi, olemme valinneet väärän tien. 
Tämä ei ole pasifismin osoitus, sillä kansan on mielestäni voitava puolustaa oikeuksiaan, ja uskon myös, että joissakin tilanteissa on käytettävä sotilaallista voimaa rauhan säilyttämiseksi. Edessämme oleva uhka ei kuitenkaan perustu mihinkään sellaiseen, jota vastaan voisi taistella asein. Se perustuu ennen kaikkea ihmisten epätoivoon hyvin epäoikeudenmukaisessa maailmassa, ja tähän meidän olisi päinvastoin ensisijaisesti keskityttävä.

Marset Campos (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää jäsen Morillonia hänen pyrkimyksistään koota eriäviä mielipiteitä tähän mietintöön. Kollegamme Frahm on jo kertonut, ettemme voi äänestää tämän mietinnön puolesta sen myönteisestä sisällöstä huolimatta. Tähän on kolme selkeää syytä.
Ensimmäinen syy on riippuvuutemme Natosta. Se tekee Euroopan unionista eräänlaisen kääpiön verrattuna jättiläismäisiin Yhdysvaltoihin, ja tämän vuoksi on tärkeää määritellä Euroopan unionin yksilöllisyys, mikäli haluamme edistyä. Ennen kuin näin tehdään, Euroopan unionilla ei ole tulevaisuutta. 
Toinen syy on tarve toimia päättäväisemmin sitten, kun Irakin sota on käyty, koska meidän on tehtävä riittävän selväksi, että suurin uhka maailmassa on tällä hetkellä Yhdysvaltojen hyökkäävä käytös. Yhdysvaltojen turvallisuutta koskeva strategia-asiakirja, joka annettiin 20. syyskuuta, tarkoittaa sotien aloittamista ympäri maailmaa. Seuraavana ovat kenties vuorossa Syyria, Iran tai Korea. En aio mainita nimiä, jotten samalla ehdottaisi hyökkäyskohteita. Tämä on valtava turvallisuusuhka. 
Näin ollen kolmas huomioni on, että Euroopan unionin on omaksuttava keskeinen rooli Yhdistyneiden Kansakuntien ja turvallisuusneuvoston demokraattisessa vahvistamisessa. Lisäksi meidän on työskenneltävä sen varmistamiseksi, että kaikki mahdolliset konfliktit käsitellään väistämättä ensin Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksessa ja turvallisuusneuvostossa kansainvälisen oikeuden mukaisesti. Tätä periaatetta Yhdysvallat ei juuri tällä hetkellä noudata.
Nämä Euroopan unionin toimet ovat menestys, niin ovat monet Etelä-Amerikan maat meille todenneet. Kun presidentti Aznar painosti - mielestäni täysin epäoikeutetusti - kahta turvallisuusneuvostoon kuuluvaa Etelä-Amerikan maata tukemaan Irakin sotaa, nämä maat vastasivat arvokkaasti ja rohkeasti, näyttivät Euroopalle esimerkkiä ja totesivat, että rauha ja kansainvälinen oikeus ovat tärkeämpiä kuin Yhdysvaltojen vaaralliset seikkailut.

Gahrton (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, EU:n joukkoja koskevissa perusteluissaan jäsen Morillon kirjoittaa: "Jos jäsenvaltioiden hallitukset jättävät edelleenkin Yhdysvaltain tehtäväksi hoitaa mahdolliset sodat ja tyytyvät itse hoitamaan vain rauhanasioita, EU saa alistua rooliin, joka ateenalaisilla oli Rooman vallan aikaan: viime kädessä sen on suostuttava uuden imperiumin tahtoon." Pidän kuitenkin parempana Ateenaa, kulttuurin ja demokratian kehtoa, kuin militaristista Roomaa, joka onnistui saattamaan koko maailman itseään vastaan ja tuhoutui lopulta vereen ja tuleen, kun taas Kreikan perintö kukoistaa kaikilla aloilla olympialaisista EU:n puheenjohtajuuteen.
Jäsen Morillon haluaa EU:n toimivan samoin kuin Yhdysvallat Kosovossa tai kenties Irakissa tai jossakin muussa pienessä maassa, jota vastaan Yhdysvallat on aloittanut hyökkäyssodan viimeisen sadan vuoden aikana. Hän haluaa, että EU puuttuu sotilaallisesti tilanteisiin eri puolilla maapalloa, erityisesti Balkanilla, Lähi-idässä, Kaukasuksella, Keski-Aasiassa ja Afrikassa. Tällaisessa tulevaisuudennäkymässä ei luonnollisestikaan ole sijaa puolueettomille maille. Ne on kaikki sidottava niin sanotun solidaarisuuslausekkeen nojalla, eikä YK:n valtuutukselle yksinkertaisesti ole minkäänlaista tarvetta. Jos EU kulkee jäsen Morillonin viitoittamaa roomalaista tietä, on mahdollista, että EU:n presidentti saattaa jonakin kauniina päivänä keskustella tasa-arvoisesti Yhdysvaltojen presidentin kanssa siitä, mikä köyhä kanssa missäkin öljyä ja mineraaleja sisältävässä kehitysmaassa pommitetaan seuraavaksi takaisin kivikaudelle. 
Kaikki yritykset pysyä sotilaallisen teknologian osalta Yhdysvaltojen vauhdissa ovat kuitenkin vaarassa muuttua toisinnoksi kohtalokkaasta kilpavarustelusta Neuvostoliiton kanssa. Ehdottoman varmaa on, että miljardit ihmiset alkavat vihata eurooppalaisia yhtä paljon kuin yhdysvaltalaisia. Miljoonat mielenosoittajat osoittavat mieltään EU:n lähetystöjen ulkopuolella, Eiffelin torni kokee saman kohtalon kuin World Trade Centre, YK:n asema heikkenee, kulttuurien sota kiihtyy, ja häviäjiä ovat harvenevaan Euroopan väestöön kuuluvat kansalaiset riippumatta siitä, kuinka monia amerikkalaistyylisiä huippuaseita hankimme.
Jos jäsen Morillon saa tahtonsa läpi, meidän kannattaisi kaivaa kirjahyllystä Oswald Spenglerin Länsimaiden perikato ymmärtääksemme, mitä tämän jälkeen tapahtuu. Jos yritämme jäsen Morillonin toiveiden mukaisesti rakentaa modernin Rooman, koemme myös Rooman kohtalon. Sotilaallista suurvaltaa koskevat suunnitelmat olisi haudattava. Meidän olisi kuunneltava omia Saharov-palkinnon saajiamme ja otettava vakavasti kunniavieraanamme olleen Dalai Laman sanat. Ainoastaan edistämällä rauhaa EU:lla on mahdollisuus selvitä hengissä ja oikeutus olemassaololleen. Olisi viimeinkin perustettava EU:n siviilirauhanturvajoukot. Sen sijaan, että teemme itsemme naurunalaisiksi, meidän olisi otettava opiksi niiltä EU:n jäsenmailta, jotka ovat onnistuneet pysyttelemään kaksisataa vuotta sotien ulkopuolella. Rauha on EU:n erityispiirre. Yhdysvaltojen pitäisi antaa sotia niin kauan, että yhdysvaltalaiset itse tuhoutuvat vereen ja tuleen, kuten roomalaiset aikoinaan. Meidän on sen sijaan otettava lähtökohdaksemme Ateenan kulttuuri ja demokratia.

Van Dam (EDD).
Arvoisa puhemies, syyskuun 11. päivän 2001 tapahtumat muistuttivat maailmaa siitä, ettei rauhaa ja turvallisuutta voida pitää itsestään selvinä. Tämän perusteella on kiitettävää, että Euroopan maat tunnustavat, että niiden on itse otettava näistä asioista suurempi vastuu. Loppujen lopuksi tässä on kyse niiden omasta uskottavuudesta ja turvallisuudesta. Tämä ei ole asia, jota voidaan ajaa puolinaisesti. Morillonin mietinnössä todetaan esimerkiksi aivan oikein, että Nato on edelleen ehdottoman tarpeellinen liittolainen yhteisessä puolustuksessa, mutta samanaikaisesti siinä vaaditaan kiihkeästi itsenäisen eurooppalaisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan kehittämistä. Puhumattakaan täysin riittämättömistä puolustukseen osoitetuista määrärahoista Euroopassa. Lyhyesti sanottuna Morillonin mietinnössä ei näytetä selkeää tietä. Mikä on enemmän itsestään selvää kuin Euroopan jäsenvaltioiden riittävä osallistuminen Natoon? 
Yksi asia on varma: ilmeinen Euroopan rivejä hajottava epäsopu Irakin suhteen ja lisäksi eurooppalaista puolustuspolitiikkaa koskeva ristiriitainen ryhmäaloite eivät tällä hetkellä muodosta uskottavaa perustaa yhteiselle ulko- ja turvallisuuspolitiikalle sekä eurooppalaiselle turvallisuus- ja puolustuspolitiikalle Euroopan valtioiden kansalaisten turvallisuuden kannalta. Näitä kansalaisia autetaan parhaiten voimakkaan ja yhdistyneen Naton avulla.

Souchet (NI).
Arvoisa puhemies, Morillonin mietinnön laatimisen jälkeen maailmassa on tapahtunut merkittäviä asioita. Tämän seurauksena Euroopan puolustukseen liittyviä asioita ei enää voida käsitellä kokonaisvaltaisella ja yhtenäisellä tavalla. Emme voi enää teeskennellä, että kyse olisi edelleen yhteisen turvallisuuspolitiikan laatimisesta yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan täytäntöönpanemiseksi kaikissa jäsenvaltioissa. Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvostossa on ollut erimielisyyksiä keskeisissä kysymyksissä. Kosovon sodan jälkeen käydään jälleen uutta, tällä kertaa Irakin vastaista sotaa, joka rikkoo YK:n peruskirjan määräyksiä. Nämä tapahtumat ovat korostaneet entisestään Euroopan unionin nykyisten ja tulevien jäsenvaltioiden perustavanlaatuisia mielipide-eroja ulkopolitiikassa. On selvästi nähtävissä kaksi käsitystä Euroopasta ja Euroopan roolista, kaksi erilaista ulkopolitiikkaa ja kaksi näkemystä kansainvälisestä järjestyksestä. Meidän on otettava tämä huomioon. Olisi väärin väittää, että tämä on vain olosuhteiden aiheuttama kriisi. Olisi väärin ajatella, että kun kriisi on ohitettu, voisimme palata entisiin käsityksiimme ja jatkaa jälleen tuttua, pääasiassa semanttista peliä, joka koskee YUTP:aa ja ETTP:aa.
Tulevaisuudessa on omaksuttava joustava lähestymistapa kaikissa ulkoasioihin ja puolustukseen liittyvissä kysymyksissä Euroopan tasolla. Aikaisemmin tämä oli vapaaehtoista, nyt se on olennaista. Muuta tietä eteenpäin ei ole. Lisäksi joustava lähestymistapa lisää tehokkuutta ja vähentää tyhjiä puheita. Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan olisi nyt keskityttävä kaikin keinoin tämän polun seuraamiseen. Meidän on erotettava toisistaan ne Morillonin mietintöön sisältyvät ehdotukset, jotka ovat vanhentuneet viimeaikaisten tapahtumien johdosta, ja ne, jotka ovat edelleen merkityksellisiä. Luonnehtisin vanhentuneeksi 54 kohtaa, jossa ehdotetaan, että Euroopan unionista tehtäisiin YK:n turvallisuusneuvoston pysyvä jäsen. Tämä ehdotus on selvästikin ristiriidassa tämänhetkisten tarpeiden kanssa. Euroopan unionilla on jatkossakin oltava kaksi pysyvää jäsentä. Euroopan maat tukevat kahta erilaista käsitystä ja kahta eri suuntaa. Kahden jäsenen avulla on mahdollista ilmaista ne molemmat. Luonnehtisin merkitykselliseksi ehdotusta, joka koskee yhteistyön merkitystä terrorismin torjunnassa sekä aseiden valmistuksen ja hankinnan yhteydessä. Irakin sodan seuraukset ovat tehneet terrorismin torjunnan entistäkin tärkeämmäksi. Tämänhetkiset tapahtumat osoittavat myös selvästi, millaista vahinkoa rauhan osinkoihin perustuva ideologia on aiheuttanut Euroopassa. Tämän vuoksi olen tyytyväinen siihen, että Morillonin mietinnössä tuodaan otollisesti uudestaan esille "yhteisön suosimisen" periaate. Olen kylläkin pahoillani siitä, että tämä osuu yksiin sen kanssa, että kyseinen periaate on kadonnut toiselta strategisesti tärkeältä alueelta, yhteisestä maatalouspolitiikasta. YMP tarkoittaa ruokatuotannon omavaraisuutta tai amerikkalaistermein ruoka-asetta. Morillonin mietinnössä mainittua "saatavuutta" on voitava soveltaa yhtä lailla ruokaan kuin aseisiin. Meidän on varmistettava, että komission jäsen Lamy muistaa tämän Dohan kehityskierroksen yhteydessä.

Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin antaa muiden tavoin tunnustusta ranskalaiselle kenraalille mutta myös tämän mietinnön esittelijälle Philippe Morillonille, esimerkilliselle kansalaiselle ja Euroopan parlamentin jäsenelle. 
Parlamentti on tänään luonut perustan, jonka ansiosta ministerineuvosto voi ensi viikolla edistää tämän poliittisen hankkeemme viidettä laajentumista, joka on varmasti historiallisesti merkittävin laajentuminen, sillä sen ansiosta olemme päässeet eroon Berliinin muurin ja rautaesiripun symboloimasta Euroopan jakautumisesta. Tämä jako oli aivan yksinkertaisesti suurin mahdollinen häpeä, joka onneksi kuuluu nyt kaukaiseen menneisyyteen. Tämä laajentuminen tulee myös aikana, jolle ovat tunnusomaisia syyskuun 11. päivän hyökkäykset ja Irakin kriisi. 
Laajentuneessa Euroopan unionissa on tällä hetkellä suurempi asukasmäärä kuin Yhdysvalloissa, samansuuruinen bruttokansantuote sekä vahvempi talous ja teollisuus. Unioni on kuitenkin heikompi uusimman teknologian ja rahoitusmarkkinoiden hallinnan suhteen sekä tietenkin sotilaallisella puolella, jossa erot ovat valtavat. 
Arvoisa puhemies, mielestäni meidän on hyväksyttävä - halusimme tai emme - se tosiasia, että nämä puutteet johtuvat omasta kyvyttömyydestämme ja ettei turvallisuuden ja puolustuksen alalla ole tällä hetkellä mitään tehokasta vaihtoehtoa euroatlanttiselle liitolle. 
Eilen entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian presidentti vieraili parlamentissa, ja samanaikaisesti tämän vierailun kanssa tuli voimaan Euroopan unionin operaatio kyseisessä maassa. Arvoisa puhemies, nämä pienet askeleet osoittavat Euroopan unionin halukkuuden vakiinnuttaa asemansa voimakkaana Eurooppana ja kansainvälisenä toimijana, joka voi loistaa muun muassa sotilaallisella sekä talouden ja kulttuurin aloilla. 
Turvallisuuden ja puolustuksen alalla Morillonin mietinnössä vastataan tähän tavoitteeseen siten, että siinä pyritään luomaan lukuisia menettelytapoja, joilla parannetaan päätöksentekoprosessia, edistetään sotilaskäyttöön tarkoitettujen aseiden yhteensopivuutta, tuetaan puolustusministerien neuvoston perustamista ja annetaan tarvittavat taloudelliset resurssit tämän politiikan täytäntöönpanemiseksi.
Arvoisa puhemies, haluaisin painottaa, että mielestäni on hyvin kummallista, että ne, jotka ovat valittaneet eniten Euroopan unionin riittämättömästä toiminnasta Irakin kriisin yhteydessä, ovat juuri niitä, jotka suhtautuvat vastahakoisesti kansalaisten mielipiteen kysymiseen tai riittävien taloudellisten resurssien pyytämiseen tätä politiikkaa varten. 
Arvoisa puhemies, lopuksi haluan todeta, ettei presidentti Aznar ole painostanut ketään, eikä Meksikon tai Chilen presidenttien arvovalta olisi sietänyt minkäänlaista painostusta. Arvoisa puhemies, kehottaisin tällaisia lausuntoja tehneitä henkilöitä kuuntelemaan Meksikon ulkoministeriä, joka totesi eilen, etteivät Espanjan ja Meksikon suhteet ole koskaan historiassa olleet paremmat.

Carrilho (PSE).
Arvoisa puhemies, tiedämme, että yhteisestä turvallisuus- ja puolustuspolitiikasta puhuminen on tällä hetkellä realistisen tai jopa äärirealistisen koulukunnan edustajille eräänlaista toiveajattelua. Juuri tämänhetkinen tilanne tekee tästä mietinnöstä ja sen tarjoamasta annoksesta ennakoivaa ajattelua entistäkin tärkeämpiä. 
Mietinnön sisältö ansaitsee tukemme, koska se perustuu keskeisiin kysymyksiin, joista Euroopan parlamentissa ja unionin kansalaisten keskuudessa ollaan yksimielisiä. Näitä ovat erityisesti Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan ja kansainvälisen oikeuden periaatteiden kunnioittaminen, yhteiset ulkopoliittiset suuntaviivat, joihin turvallisuus- ja puolustuspolitiikka sisältyy, sekä tarve omaksua yhteisiä eurooppalaisia vastuualueita turvallisuus- ja puolustuspolitiikan alalla. Näihin vastuutehtäviin olisi kuuluttava muun muassa humanitaarisille avustusoperaatioille annettava sotilaallinen tuki, konfliktien estäminen ja ratkaisu sekä niin transatlanttisten suhteiden kuin monenvälisen lähestymistavankin ylläpitäminen. 
Haluan kuitenkin esittää myös arvostelua ja todeta, että mietinnössä puututaan kenties liikaa yksityiskohtiin, ja se sisältää jopa hyvin epäselviä yksityiskohtia. Kun G kohdassa esimerkiksi käsitellään sodan lakeja, jää epäselväksi, arvostellaanko siinä Geneven yleissopimusta. Lisäksi haluaisin tässä alustavassa vaiheessa kysyä, eikö meidän pitäisi kiinnittää enemmän huomiota nykyisten resurssien käytön tehostamiseen yhdistämällä toimia, välttämällä päällekkäisyyksiä ja edistämällä unionin eri maiden sotilasjoukkojen yhteentoimivuutta? Esimerkiksi puolustukseen osoitettujen määrärahojen alakohtaista jakoa kussakin maassa voitaisiin parantaa. Jotkin maat käyttävät määrärahoista jopa 70 prosenttia tai enemmän henkilöstöön ja ylläpitoon. Ne voisivat kenties sijoittaa yhteisesti tietyn summan sellaiseen ensisijaiseen tavoitteeseen kuin nykyaikaisten järjestelmien tieteelliseen ja teknologiseen kehitykseen, joka yleensä tuottaa sekä teollisuuden että talouden kannalta hyödyllisiä tuloksia. Tämä keskustelu koskee kuitenkin mitä suurimmassa määrin käytännön toimia, ja se voidaan aloittaa todella vasta nyt.

Väyrynen (ELDR).
Arvoisa puhemies, viimeaikaiset tapahtumat osoittavat, etteivät EU:n jäsenvaltiot kykene nyt eivätkä tulevaisuudessa sopimaan yhteisen puolustuksen järjestämisestä. Suhtautumisessa Irakin sotaan myös Natoon kuuluvat EU:n jäsenvaltiot ovat olleet jyrkästi eri kannoilla, mikä heijastelee näiden maiden yleistä suhtautumista muotoutumassa olevaan uuteen kansainväliseen järjestykseen. Tämä vaikeuttaa yhteisen puolustuksen toteuttamista.
Puolueettomat jäsenvaltiot eivät ole halunneet, eivätkä halua kehittää unionia sotilasliitoksi tai sotilaalliseksi suurvallaksi. Näissä oloissa olisi viisasta, että EU pitäytyisi vain kriisinhallintatehtäviin ja että Nato toimisi edelleen kollektiivisen turvallisuuden järjestelynä niille EU:n jäsenvaltioille, jotka haluavat sellaiseen kuulua. Naton puitteissa Saksa, Ranska, Belgia ja muut samanmieliset maat voisivat ryhtyä tiiviiseen sotilaalliseen yhteistyöhön keskenään ja muodostaa puolustusyhteisön, joka toimisi Naton vahvana eurooppalaisena pilarina. Tämä järjestely vahvistaisi meille kaikille tärkeää yhteistyötä Euroopan ja Pohjois-Amerikan välillä. Euroopalla olisi Naton puitteissa oma puolustusidentiteetti, mutta puolustusyhteisö olisi läheisessä yhteistyössä Yhdysvaltain kanssa. Muut EU:n jäsenvaltiot - sekä Natoon kuuluvat että puolueettomat - huolehtisivat osaltaan siitä, että transatlanttinen yhteys säilyy ja vahvistuu.
Puolustusyhteisön syntyminen voisi johtaa unionin yleisempäänkin sisäiseen eriytymiseen niiden ajatusten pohjalta, joita johtavat ranskalaiset ja saksalaiset asiantuntijat ja poliitikot ovat vuosien varrella esittäneet. Tällöin unionin ytimellä tulisi olla erilliset instituutiot, kuten muun muassa Saksan ulkoministeri Joschka Fischer on esittänyt.

Alavanos (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, uskoakseni kaikki Euroopan parlamentin jäsenet ovat yli 18-vuotiaita, ja keski-ikämme lienee 40 tai 50 vuotta, joten eikö meidän kuuluisi leikkiä vain leikkisotilailla? En ole kenraali enkä näin ollen ole pätevä arvostelemaan; suoritin asepalvelukseni niin, ettei minusta koskaan tullut edes aliupseeria. Puhuessani teille nyt en kuitenkaan voi pyyhkiä mielestäni The Guardian -lehden etusivulla ollutta valokuvaa, joka näytti, mihin nämä ennalta ehkäisevät sodat johtavat. En voi pyyhkiä mielestäni myöskään viisi minuuttia sitten televisiossa näkemääni kansakuntaa, jota ei ole ainoastaan pommitettu monen päivän ajan mutta joka on myös ajettu äärimmäisen häpeälliseen tilaan kaiken sen ryöstämisen, varastamisen ja muun toiminnan myötä, jota olemme televisiosta seuranneet. Aiommeko tässä tilanteessa todellakin istua täällä vierailijoiden, toimittajien ja tulkkien edessä keskustelemassa aseista ja mekanismeista sen sijaan, että katsoisimme omaa tilannettamme? Voimmeko ikinä hyväksyä 17:ttä kohtaa, jossa puhutaan sotatoimista kriisien ehkäisemisenä, kun Bush ja Blair ovat nimenomaan käyneet ennalta ehkäisevää sotaa Irakissa? Voimmeko hyväksyä 9 kohdan, jossa todetaan, että terrorismi on muuttanut maantieteellisesti rajatut sotilaalliset operaatiot vanhentuneeksi käsitteeksi ja että kansallisen ja kansainvälisen turvallisuuspolitiikan perinteinen rajalinja on häivytetty? Mitä oikein teemme? Arvoisa jäsen Morillon, olemme itse avaamassa ovea sodalle Syyriassa, Iranissa, Pohjois-Koreassa ja myöhemmin Ranskassa. 
Tässä mielessä tämä on hyödyllinen keskustelu - jotta nähdään, mikä on tilanteemme. Ei sen vuoksi, että voidaan sanoa sen olevan väärin, että olemme eri mieltä. Vaan jotta voidaan sanoa, kumpi Euroopan unionin kahdesta osapuolesta oli oikeassa: se, joka rikkoi perusoikeuskirjan periaatteita YK:n turvallisuusneuvostossa vai se, joka hyväksyi ja tuki YK:n turvin toteutettavia toimia. Jotta voidaan tarkastella, mille poliittiselle pohjalle perustamme Euroopan unionin, joka ei ole Yhdysvaltojen irvikuva, vaan rauhan, diplomatian ja rauhallisen toiminnan tyyssija 2000-luvulla, joka ei millään tavoin saa muistuttaa 1900-lukua.

Ortuondo Larrea (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, heti kun ymmärrettiin, että vaikka Eurooppa olisi tärkein kauppamahti, sillä ei voisi olla merkittävää asemaa kansainvälisessä järjestyksessä ilman yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa, Maastrichtin sopimukseen sisällytettiin kolmas pilari ja tavoitteeksi asetettiin toimintavalmiin sotilaallisen toimintakyvyn luominen rauhan takaamiseksi. 
Yhä enemmän maailmanlaajuisessa ja keskinäisesti riippuvassa maailmassa periaatteenamme on tähän asti ollut vakiinnuttaa kansainvälinen oikeus ennen kaikkea Yhdistyneiden Kansakuntien mutta myös muiden kansainvälisten järjestöjen kautta. Tämän vuoksi olemme laatineet kansainvälisille suhteille sääntelykehyksen, koska olemme vakuuttuneita siitä, että tämä on paras tapa ehkäistä ja käsitellä mahdollisia konflikteja. Mielestämme osana tätä maailmanjärjestystä Euroopan unionin olisi puhuttava yhteisellä äänellä, jonka ansiosta sitä voidaan pitää kaupallisena, taloudellisena ja yhteiskunnallisena mahtina sekä ihmisoikeuksien, monikulttuurisuuden ja ympäristön suurena puolustajana. 
Tämänhetkinen tilanteemme on kuitenkin masentava. Jälleen kerran sisäinen jakautuneisuus on ohittanut valtioiden ja hallitusten päämiesten huippukokouksissa antamat suuret yhteisön julkilausumat. Tarkoitan nyt viidentoista jäsenvaltion hallitusten eriäviä kantoja Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvostossa Irakin kriisin yhteydessä. Espanjan hallituksen päämiehen Aznarin sekä joidenkin muiden hallitusten päämiesten toimet ovat tarpeeksi tuomittavia jo siksi, että ne ovat aiheuttaneet tämän epäsovun, sillä odottamatta Euroopan unionin neuvoston yhteistä kantaa tähän asiaan, ne seurasivat empimättä ja sokeasti uuden, yksipuolisen maailmanjärjestyksen vakiinnuttamiseen pyrkivän johtajan ohjeita. Huonoa tässä on se, että Aznar ja hänen kollegansa ovat edistäneet laitonta sotaa ja humanitaarista katastrofia, jossa tuhannet lapset, naiset ja siviilit ovat kuolleet, joutuneet silvotuiksi tai vahingoitetuiksi tai kärsivät terrorista, nälästä ja taudeista. Pahinta on, että toimiessaan näin Aznar on ohittanut perustuslain ilman parlamentin tai Espanjan kuninkaan hyväksyntää ja asettunut yhdessä käskyläistensä kanssa yleistä ja asetarkastajien mielipidettä vastaan. Lisäksi se on ilman Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston tukea antanut kohtalokkaan iskun kansainväliselle oikeudelle ja toimielimille sekä jättänyt maailman yksinkertaisesti vahvimman armoille ja avannut tien voimankäytölle sekä epäonnistunut käyttämään järkeä ja oikeutta. 
Yhteenvetona totean, että Aznaria ja hänen kollegoitaan on kiittäminen siitä, että maailmassa on palattu viidakon lakiin ja Euroopan unionin kolmas pilari on tuhottu.

Von Wogau (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aluksi onnitella esittelijä Morillonia erinomaisesta mietinnöstä. Hänen kykynsä saavuttaa parlamentissa hyvin laaja yksimielisyys tässä äärimmäisen tärkeässä kysymyksessä ilmenee tämän keskustelun lisäksi myös siinä, että mietintöä koskevia tarkistuksia on jätetty suhteellisen vähän. Kun verrataan tätä niinkin hiljattain kuin viisi vuotta sitten käytyihin keskusteluihin, huomataan, että parlamentti on tänään erittäin yksimielinen eurooppalaisen puolustuksen tarpeesta. Tästä onnittelen jäsen Morillonia.
Hänen mietintönsä on tärkeä osatekijä kehitettäessä Euroopan unionin turvallisuusstrategiaa. Miksi sellainen tarvitaan? Viime syyskuussa panimme merkille Yhdysvaltojen uuden turvallisuusstrategian. Viikosta toiseen saamme tällä hetkellä seurata, kuinka järjestelmällisesti Yhdysvallat panee sitä täytäntöön. Me eurooppalaiset tarvitsemme eurooppalaisen turvallisuusstrategian vastaukseksi siihen. Meidän eurooppalaisten on aloitettava yhteisen ulkopolitiikkamme rakentaminen siitä, että määrittelemme turvallisuusintressimme. Mielestäni tämä on täysin mahdollista.
Ensiksi on olemassa laaja yksimielisyys Euroopan unionin kyvystä puolustautua Naton avulla mahdollisilta hyökkääjiltä riippumatta siitä, tehdäänkö tämä liittolaistemme kanssa vai tarpeen tullen itsenäisesti. Olisin erittäin tyytyväinen, jos valmistelukunta päättäisi ehdottaa, että Euroopan unionin uuteen perustuslakiin sisällytetään keskinäistä apua koskeva lauseke. 
Toiseksi meidän olisi parhaillaan kehitettävä toimintakykyämme, joten tarvitsemme vielä aikaa voidaksemme osallistua tarvittavalla tavalla kriisinhallintaan Euroopan unionia ympäröivällä alueella. Tämän kriisinhallinnan on käsitettävä sekä siviilitoimet että sotilaalliset toimet. Tällä hetkellä emme ole vielä näin pitkällä emmekä ole pystyneet toimimaan tällä alalla itsenäisesti, mutta meidän on kehitettävä tätä toimintakykyä. 
Kolmanneksi meidän olisi Euroopan unionissa pystyttävä toteuttamaan pelastusoperaatioita missä päin maailmaa hyvänsä ja milloin vain silloin, kun on kyse Euroopan kansalaisten turvallisuudesta. Tässä on kolme rakennuspalikkaa lisää Euroopan unionin turvallisuusstrategiaan. 
Mikäli sellainen kehitetään, on otettava huomioon ne kokemukset, joita olemme saaneet vastaavista suurista hankkeista, kuten sisämarkkinoista tai Euroopan valuutasta. Nämä hankkeet onnistuivat vain, koska meillä oli tarkoin määrätyt sisältö- ja aikavaatimukset ja koska teimme selväksi, mitä halusimme tehdä ja milloin halusimme olla valmiita tekemään sen. Morillonin mietinnössä vastataan näihin kysymyksiin monin tavoin. 
Kansalaiset odottavat Euroopan unionilta rauhaa, turvallisuutta ja vakautta. Meidän Euroopan parlamentin jäsenten on osaltamme varmistettava, että Euroopan unioni kokonaisuudessaan vastaa näihin odotuksiin.

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, Irakin suhteen tuntemukseni ovat heilahdelleet vihasta epätoivon kautta päättäväisyyteen. Olen vihainen Yhdistyneen kuningaskunnan ylimielisyydestä sekä Yhdistyneen kuningaskunnan ja Yhdysvaltojen ylimielisyydestä, kun ne aloittivat tämän sodan. Olen epätoivoinen sen vuoksi, että Euroopan unioni on ollut niin voimaton yrityksissään lopettaa tämä sota ja saavuttaa Irakin rauhanomainen aseistariisunta. Olen kuitenkin päättäväinen sen suhteen, että aion varmistaa omalla vaatimattomalla tavallani, että meillä on yhtenäinen, johdonmukainen ja yhteinen eurooppalainen ulko- ja puolustuspolitiikka.
Olen vakuuttunut siitä, että yhtenäinen Euroopan unioni olisi voinut estää tämän sodan, riisua Saddam Husseinin aseista ja olla merkittävässä asemassa rauhan aikaan saamisessa israelilaisten ja palestiinalaisten välille. Tämä mahdollisuus on edelleen olemassa, ja meidän olisi tehtävä kaikkemme jättääksemme syrjään mitättömät erimielisyytemme, jotka perustuvat monesti kansalliseen itsekkyyteen, ja saadaksemme aikaan Euroopan yhteisen kannan. Meillä on tärkeä tehtävä maailmassa ja nyt jos koskaan meidän olisi pyrittävä toteuttamaan sitä. Meillä on edessämme suurin turvallisuuskriisi kylmän sodan päättymisen jälkeen, ja olemme epäonnistuneet unionina vastaamaan siihen vakavasti ja tehokkaasti. Se on varsin järkyttävää. 
Olisi hölmöä kuvitella, että Irakin sota on ainutkertainen sotasuunnitelma. On ilmeistä, että Syyria, Iran, epäilemättä Kuuba ja Pohjois-Korea ovat myös listalla. Euroopan unionin on aika ryhdistäytyä ja tehdä selväksi, ettemme puolusta sellaista toimintaa kuin Irakin kysymyksessä, vaan yhdistämme voimamme ja otamme käyttöön vakavasti otettavia, rauhanomaisia konfliktin ehkäisykeinoja, jotta saavutamme sen, mitä maailma tarvitsee, eli vakauden ja rauhan.

Van den Bos (ELDR).
Euroopan nykyiset johtajat haluavat puhua yhdellä äänellä vain silloin, kun puhe tulee heidän omasta suustaan. Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka ei ilmeisesti ole riittävän tärkeää, jotta sen eteen voitaisiin tehdä myönnytyksiä. Niin kauan kuin ulkopolitiikan uudelleenkansallistaminen jatkuu Euroopan unionissa, yhteinen puolustus jää roikkumaan ilmaan kuin pommikone, jonka ohjaimissa istuvat keskenään kinastelevat lentäjät. Sekä Yhdistyneen kuningaskunnan äärimmilleen venytetty uskollisuus Washingtonia kohtaan että Ranskan jatkuva amerikkalaisvastaisuus ovat huonoja johtotähtiä eurooppalaiselle politiikalle. Meidän on ehdottomasti estettävä laajentuneen unionin jakautuminen amerikkalaismyönteiseen ja -vastaiseen leiriin.
Hyvät transatlanttiset suhteet ovat äärimmäisen tärkeät Euroopalle, Yhdysvalloille sekä muulle maailmalle. Se, että Yhdysvallat pystyy tyrkyttämään omaa pax americanaansa, on osittain nykyisten eurooppalaisten poliittisten johtajien syytä. Niin kauan kuin he noudattavat häpeämättömästi omasta mielestään oikeaa vaihtoehtoa eivätkä panosta tarpeeksi koko Euroopan puolustukseen, olemme tuomittuja avustajan rooliin maailmannäyttämöllä. Euroopan unionin on todellakin oltava sotilaallisesti toimintakykyinen omassa maanosassaan, mieluiten Naton puitteissa, mutta pakon edessä myös itsenäisesti. Sotilaallisten voimavarojen sitominen yhteen ja niiden lujittaminen luo perustan yhteiselle ja voimakkaalle turvallisuuspolitiikalle. Kriisien ehkäisyyn keskittyvän eurooppalaisen strategian kehittäminen on mitä parhain tavoite. Siinä onnistutaan vain, jos Euroopan johtajat puhuvat yhdellä äänellä. Muutoin heidän on parasta pysyä hiljaa.

Caudron (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, GUE/NGL-ryhmän jäsenenä olen toki samaa mieltä monista ryhmäni enemmistön huolenaiheista. Ryhmäni jäsenten tavoin minua huolestuttaa erityisesti yksi kysymys. Kuinka voisimme luoda puolustusrakenteen, kun meillä ei vielä ole yhteistä ulkopolitiikkaa? 
Haluaisin lisätä vastustavani kiivaasti myös sellaisen ennalta ehkäisevän sodan koko periaatetta kuin nyt Irakissa käynnissä oleva sota. Pahoittelen Euroopan maiden erimielisyyttä tässä tärkeässä kysymyksessä. Yhdysvallat on selvästi jo hallitsevassa asemassa Natossa. Minun on todettava, että jollei Eurooppa halua vahvistaa tätä monopoliasemaa ja mikäli me eurooppalaiset haluamme pystyä ratkaisemaan konflikteja tehokkaan ja voimakkaan eurooppalaisen diplomatian avulla, meidän on luotava eurooppalainen puolustusrakenne. Meidän on varmistettava, että tällä eurooppalaisella puolustuksella on selkeät tavoitteet ja periaatteet. Sen on suoritettava tiettyjä tehtäviä asianmukaista kapasiteettia ja aseita hyödyntäen. Sen on perustuttava legitiimiin ja demokraattiseen päätöksentekoprosessiin.
Mielestäni konfliktit eri puolilla maailmaa olisi ratkaistava diplomaattisin keinoin ja erityisesti Yhdistyneiden Kansakuntien puitteissa. Euroopalla on oltava valmius aloittaa sotilaallisia toimia, jotta sillä olisi tarpeeksi diplomaattista vaikutusvaltaa näiden ongelmien diplomaattista ratkaisemista varten. Mielestäni meidän eurooppalaisten ei pitäisi evätä itseltämme tätä valmiutta. Lyhyesti sanottuna, mikäli Eurooppa ei enää halua jättää tulevaisuuttaan Yhdysvaltojen käsiin, sen on hankittava itselleen tarvittavat keinot, jotta eurooppalainen puolustusrakenne voidaan vihdoin luoda.

Stenzel (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, harvoin mietintö tulee niin otolliseen aikaan kuin uutta eurooppalaista turvallisuus- ja puolustusrakennetta koskeva jäsen Morillonin mietintö, jossa luetellaan ensisijaisia tavoitteita ja puutteita, joista viimeksi mainittuja on valitettavasti enemmän. Ensiksikin tämä mietintö tulee juuri sopivasti yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevaa keskustelua varten; tämä keskustelu on jätetty valmistelukunnan työskentelyn loppuvaiheeseen. Toiseksi mietintö esitettiin hetkellä, jolloin Euroopan on vastattava yhä kiireellisempään kysymykseen siitä, mikä on turvallisuus- ja puolustusrakenteen tuleva suunta - Natossa vai sen ulkopuolella, Yhdysvaltojen kumppanina tiiviissä transatlanttisessa liitossa vai siitä erillisenä, uutena eurooppalaisena kilpailevana yrityksenä?
Ajatus siitä, että Euroopan unionin ulko- ja turvallisuuspolitiikka olisi keino ehkäistä konflikteja ja parantaa kansainvälistä turvallisuutta, on yhdenmukainen Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan kanssa. Se, että tällaisesta yhteisestä ulkopolitiikasta tehtäisiin edellytys eurooppalaisen puolustuspolitiikan kehittämiselle - jota selvästi tarvitaan - on kiistanaihe täällä parlamentissa, vaikka on käynyt ilmeiseksi niinkin hiljattain kuin Kosovon konfliktin yhteydessä, että Euroopan unionilla on oltava valmius toimia rauhan saavuttamiseksi ja ylläpitämiseksi niin kuin se jo tekee Makedoniassa.
Yrityksemme tehdä näin kaatuvat päällekkäisyyksiin. Hyvä esimerkki tästä on, että Nato perusti omat nopean toiminnan joukot, jotka muodostavat näin ollen kilpailijan Euroopan nopean toiminnan joukoille. Tämän vuoksi on mielestäni merkittävää, että PPE-DE-ryhmän jättämässä lisätarkistuksessa kehotetaan perustamaan pysyvät nopean toiminnan joukot, joiden on oltava vuoteen 2009 mennessä valmiita lähetettäviksi mille hyvänsä Kosovon konfliktin kaltaiselle konfliktialueelle joko yhteistyössä Naton kanssa tai ilman sitä. Osoitamme näin, että yritämme kerrankin avoimin mielin löytää keinon kiertää EU:n sisäinen kiista siitä, mihin suuntaan tässä asiassa olisi edettävä. 
Aina Amsterdamin sopimuksen ratifioimisesta lähtien Itävalta on tehnyt selväksi, että se on halukas osallistumaan eurooppalaiseen turvallisuuspolitiikkaan solidaarisuuden hengessä. Olemme tyytyväisiä jokaiseen askeleeseen, joka otetaan käytännölliseen suuntaan, ja tämä on toinen syy, miksi tuemme jäsen Morillonin lähestymistapaa.

Iivari (PSE).
Arvoisa puhemies, vakavat kansainväliset kriisit tapaavat nostaa esiin EU:n jäsenvaltioiden kansalliset erot. Vaikka unionin rooli on ollut keskeinen ja onnistunut Balkanin ja Afganistanin jälkihoidossa, emme ole kyenneet toimimaan ajoissa ja tehokkaasti esimerkiksi entisen Jugoslavian murhenäytelmän estämiseksi. Myös Irakin sota on nostanut esiin jäsenvaltioiden historiasta, geopolitiikasta ja poliittisista prioriteeteista johtuvat erot. Kiistelyä maustaa eri jäsenvaltioiden sisäpoliittinen tilanne. Ei tarvitse olla erityisen kyyninen, jos pitää tavoitetta yhteisistä eurooppalaisista turvallisuustakuista vielä utopiana.
Tällä hetkellä näyttää silti siltä, että Naton merkitys on hiipumassa ja Euroopan tulisi ottaa enemmän vastuuta omasta turvallisuus- ja puolustuspolitiikastaan. Jäsen Morillonin ansiokas mietintö sattuu siis varsin hyvään aikaan. Ehkä meneillään oleva maailmanpoliittinen kriisi ja sen avaamat uhkakuvat saavat meidät todella ponnistelemaan Euroopan äänen ja toimintakyvyn vahvistamiseksi.
Ei riitä, että asetamme kunnianhimoisia tavoitteita. Meidän on oltava myös päättäväisiä ja käytännöllisiä. Siksi valmistelukunnassa tulisi vahvistaa komission roolia ulkopolitiikan hoidossa. Valitettavasti näyttää kuitenkin käyvän päinvastoin ja hallitustenvälisyys on vahvistunut. Taas törmätään puheiden ja tekojen ristiriitaan.
Rinnan valmistelukunnan työskentelyn kanssa on nähtävissä tiettyjen jäsenvaltioiden aktiviteetin kasvaminen yhteisen puolustuspolitiikan hahmottelussa. On realistista lähteä siitä, että unionin sisällä edetään tällä alueella eri tahtiin, kuten on käynyt myös Schengenin ja EMU:n suhteen. Tärkeätä on kuitenkin pitää huolta siitä, ettei synnytetä suljettuja klubeja, joihin kaikilla ei ole pääsyä.
Lisäksi olisi hyvä oppia paremmin tuntemaan eri jäsenvaltioiden ulko- ja turvallisuuspoliittisia tavoitteita ja tarpeita. Kreikan ulkoministeri Papandreou on tehnyt tällaista kartoitusta tarkoittavan ehdotuksen. Minusta se pitäisi toteuttaa. Kun tiedämme esimerkiksi geopolitiikasta johtuvat erot, pystymme tunnistamaan myös yhteistyön mahdollisuudet.

Nordmann (ELDR).
Arvoisa puhemies, Péguy kirjoitti, että Argos innoitti Homerosta tavoittelemaan harhakuvitelmia. Kehottaisin Morillonin mietinnön arvostelijoita kuuntelemaan näitä sanoja. Morillonin mietintö ei ole harhakuvitelma. Se on kiistatta kiinnostavimpia ja parhaiten tästä aiheesta laadittuja asiakirjoja, joita olen saanut lukea vuosiin. Haluaisin kertoa, miksi olen niin tyytyväinen tähän mietintöön. Pidän ansiokkaana sekä sen kunnianhimoisia tavoitteita että sen realistista etenemistapaa. 
Muut ovat todenneet, että mietinnön ajoitus on otollinen. Aikaisemmat puhujat ovat myös korostaneet sen kattavaa luonnetta. Haluaisin kiinnittää huomiota mietinnön suhteellisuudentajuun ja erinomaiseen selontekoon huomioon otettavista institutionaalisista välineistä. Haluaisin myös korostaa, että siinä käytetään tehostetun yhteistyön käsitettä hyvin luovasti. Käsitettä sovelletaan puolustukseen realistisesti ja käytännöllisesti tavoitteena luoda todellinen yhteisön puolustusrakenne. Jossakin mielessä mietintö on vaiheittainen ohjekirja, jossa kerrotaan, miten rakentaa eurooppalainen puolustusrakenne, joka pystyy vastaamaan joustavasti nykyisiin ja tuleviin uhkiin, erityisesti terrorismiin. 
Arvoisa puhemies, toteamme liian usein, että kenraalit valmistautuvat eilisen sotiin. En halua, että tulevaisuus pitää sisällään enemmän sotia, mutta tiedämme, että monia konflikteja tulee vielä. Eräs kenraali on kehottanut meitä valmistautumaan nykyisiä ja tulevia konflikteja varten. Hän ansaitsee kiitoksemme.

Cossutta (GUE/NGL).
En tiedä, päättyykö tämä hirvittävä uuskolonialistinen hyökkäyssota Irakia vastaan pian. Sen kuitenkin tiedän varmasti, että minä en aio olla yksi niistä, jotka juhlivat imperialististen Yhdysvaltojen voittoa sodassa, jota koko maailma vastusti muttei kyennyt estämään. 
Uskon, että jos Eurooppa olisi onnistunut omaksumaan selkeän kannan, se olisi muodostanut esteen George Bushin sodalle, mutta Euroopan unioni oli puuttuessaan asiaan jakautunut ja näin ollen toimintakyvytön ja voimaton. Ei riittänyt, ettei Eurooppa tukenut Yhdysvaltojen toimia: Euroopan olisi pitänyt kokonaisuudessaan vastustaa niitä selkeästi. Koskaan aikaisemmin ei yksiselitteisen, yhtenäisen kannan puuttuminen ole vaikuttanut niin paljon kuin tässä järkyttävässä tilanteessa. Koskaan aikaisemmin ei ole tarvittu yhtä selvästi sitä, että Euroopan unioni olisi Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston jäsen. Eurooppa voi kantaa ja sen on kannettava vastuuta maailmassa vain, jos sillä on oma, itsenäinen ulko- ja puolustuspolitiikka sekä itsenäiset taloudelliset, poliittiset ja sotilaallisetkin voimavarat. Näiden voimavarojen ei pidä millään tavoin olla vastakkain Yhdysvaltojen kanssa vaan riippumattomat niistä. Mikä tärkeintä, Euroopan on vahvistettava muodollisesti kutsumuksensa ja pyrkimyksensä taata rauha antamalla yksinkertainen ja selkeä lausunto, jollaisen me esitämme tarkistuksessamme: "Euroopan unionin olisi torjuttava sota keinona ratkaista kansainvälisiä kiistoja."

Van Orden (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, voin ilmoittaa, että tällä hetkellä Bagdadin kansalaiset kaatavat riemuissaan kumoon valtavaa Saddam Husseinin patsasta Bagdadin keskustassa yhdessä aseettomien yhdysvaltalaisjoukkojen kanssa. 
Brittiläiskonservatiivit ovat johdonmukaisesti pitäneet pyrkimystä luoda itsenäinen eurooppalainen turvallisuus- ja puolustuspolitiikka yhtenä Euroopan unionin epäviisaimmista poliittisista tavoitteista. Toiset on saatu uskomaan, että Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikassa (ETTP) on pääasiassa kyse siitä, että kannustetaan Euroopan maita osallistumaan enemmän puolustukseen. Mikäli näin olisi, ETTP saattaisi olla kunnioitettava tavoite. Todellisuudessa se mutkistaa transatlanttista liittoa, ei tuo mukanaan mitään lisäjoukkoja, eikä sillä ole muuta todellista tarkoitusta kuin siirtää puolustus- ja turvallisuuspoliittisen päätöksenteon velvollisuudet pois Naton päämajasta - missä Euroopan maat istuvat samassa pöydässä yhdysvaltalaisten liittolaistemme kanssa - Euroopan unioniin, jonka ulkopuolelle yhdysvaltalaiset on nimenomaisesti suljettu. Kuten puheenjohtajavaltio on jälleen tänä iltapäivänä vahvistanut, ETTP:ssa on kyse Euroopan yhdentymisestä.
Natossa ja muualla tapahtunut hajaannus Irakin sodan edellä oli tämän politiikan tahallinen seuraus. ETTP ei ole ainoastaan uhka Natolle - joka on äärimmäisen hallitustenvälinen järjestö. Jalon ystäväni, jäsen Morillonin mietinnössä esitetään hyvin selkeästi tavoite yhteisöllistää puolustus Euroopan unionissa. Panen merkille, että komission jäsen Patten suhtautuu tähän varauksellisesti.
Brittiläiskonservatiivit vastustavat tätä mietintöä, jossa ennakoidaan EU:n armeijaa ja sitä, että yhteisön toimivaltaa laajennetaan huomattavasti koskemaan puolustusta ja turvallisuutta. Siinä esitetään, että Euroopan komissiolla olisi oltava laajamittaiset toimivaltuudet sotilaallisia operaatioita varten, myös aloiteoikeus kriisinhallintakysymyksissä; yhteisön talousarviosta olisi katettava sotilasoperaatioiden yhteiset kustannukset; olisi oltava yhteinen hankinta- ja tuotantopolitiikka, joka perustuisi "Euroopan unionin sotilaallisiin tarpeisiin"; olisi perustettava EU:n yhteinen sotilaskorkeakoulu; olisi lisättävä Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen pöytäkirjan muodossa yhteistä puolustusta koskeva lauseke; olisi perustettava EU:n yhteiset poliisivoimat ja rannikkovartiosto sekä tehtävä EU:sta YK:n turvallisuusneuvoston pysyvä jäsen. 
Nyt kun Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerillä on takanaan Irakin kriisin kokemukset, toivon vilpittömästi, että hän ymmärtää, miten hullua ja suorastaan vahingollista on luoda puolustuselimet, jotka vain lisäävät erimielisyyksiä Euroopan maiden ja Yhdysvaltojen välillä. Toivon myös, että huolimatta suuresta angloamerikkalaisesta solidaarisuudesta Irakin kysymyksessä, Yhdysvallat ei enää vain suoralta kädeltä luota Blairin ETTP:aa kohtaan osoittamaan tukeen. Kummankin pitäisi ymmärtää sen verran, että uutta Atlantin liittoa on parasta vahvistaa. 
Euroopan unioni asettaa poliittisen kunnianhimon jäsenvaltioidensa kansalaisten todellisten turvallisuusintressien edelle.

Souladakis (PSE).
Arvoisa puhemies, Irakin kriisi on dramaattisella tavalla nostanut keskustelun ytimeen tärkeän kysymyksen Euroopan unionin yhteisestä ulko-, puolustus- ja turvallisuuspolitiikasta. Morillonin mietinnössä sekä aikaisemmassa Lalumièren mietinnössä on ilmaistu Euroopan parlamentin huolenaiheet ja sen tekemät havainnot. Mietinnöistä käyvät myös kuitenkin ilmi parlamentin poliittiset suhteet. Myönteisenä esimerkkinä voidaan mainita Euroopan unionin äskettäin alkanut läsnäolo entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian alueella. Ongelmia on kuitenkin edelleen. Havaintoja, havaintoja, ehdotuksia ja sitten kun päätöksiä tehdään, niiden täytäntöönpano vie ikuisuuksia. Kysykin teiltä, missä vaiheessa on Galileo-ohjelman täytäntöönpano? Missä vaiheessa ovat kuuluisan Petersbergin julistuksen tyylinen voima ja tehtävät? Missä vaiheessa on Eurofighter-hävittäjä? Missä vaiheessa on suuria raskaita ilmakuljetuskoneita koskeva ohjelma, vaikkakin kaksi viimeksi mainittua eivät ole Euroopan unionin ohjelmia? Joskus ihmettelen, kannammeko vettä danaidien tapaan seulalla?
Eurooppa on rauhan puolustaja, mutta sen on myös muututtava turvallisuuden ja kansainvälisen yhteistyön puolustajaksi. Euroopan on luotava oma identiteettinsä, ja sen on toimittava tasa-arvoisena kumppanina ja liittolaisena. Euroopan on tehtävä päätöksensä niin toimielinten kuin käytännön tasollakin. Saksan ja kolmen muun maan tekemä aloite on periaatteessa myönteinen esimerkki. Me tarkkailemme tätä tilaa.
Me olemme usein viitanneet täällä antiikin Ateenaan ja Roomaan, mutta olemme myös viime aikoina nähneet eri katsantokantoja kannattavia erilaisia kuninkaita ja johtajia vanhoista, menneen ajan siirtomaavalloista mahtailemassa eurooppalaisten pääkaupunkien kaduilla hienoilla autoillaan. En tiedä, onko tässä yhteys tiettyihin jakautuneen Euroopan poliittisiin johtajiin, jotka toimittavat valtakirjansa Camp Davidiin tai uuden Rooman hallinnolliseen keskukseen aina tietyin väliajoin.
Arvoisa komission jäsen ja arvoisa ministeri, lopuksi haluan ehdottaa, että pohtisimme, olisiko parempi ainakin symbolisten syiden vuoksi pitää osa merkittävistä poliittisluontoisia kokouksia tulevaisuudessa Euroopan unionin hallinnollisessa keskuksessa, mikä symbolisoisi tasa-arvoamme, mahdollisuuksiamme ja tulevaisuudennäkymiämme.
Rutelli (ELDR).
Arvoisa puhemies, mietinnössä käsitellyt asiat ovat mielestäni erittäin tärkeitä strategiselta kannalta katsottuna ja ne ovat myös kiireellisimpiä unionin toiminnassa. Unionille annetaan mahdollisuus toimia turvallisuus- ja puolustuskysymyksissä sekä terrorismin vastaisessa toiminnassa osana yhtenäistä ja johdonmukaista ulkopolitiikkaa. Tästä syystä kannatan Morillonin mietintöä ja tuen kaikkia ehdotuksia, joilla lisätään toimintamallien uskottavuutta ja painoarvoa. Näitä ehdotuksia ovat kansallisten puolustusbudjettien kasvattaminen unioniulottuvuuden osalta, yleisen talousarvion osan kohdentaminen tutkimuksen ja kehityksen tukemiseen, yhdentämisohjelman toteuttaminen päällekkäisyyksien ja hajanaisuuden poistamiseksi, yhteistyössä toimiminen yksittäisissä asioissa tai syvennetty yhteistyö, jos jotkin maat eivät perustellusti osallistu tiettyyn hankkeeseen, sekä Euroopan puolustuksen avoin ja tehokas yhdistäminen uudistettuun Natoon ja vahvistettuun Atlantin liittoon, joka on säilytettävä.
Erittäin vakavan Irakin kriisin jälkeen jopa niiden, jotka eivät tukeneet näitä tavoitteita, on avattava silmänsä. Meidän on laadittava toimintasuunnitelma, joka on käytännöllinen ja suuntautuu tulevaisuuteen, kuten rahaliiton osalta tehtiin. Arvoisa puhemies, Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan on kuunneltava eurooppalaisten enemmistöä heidän vaatiessaan parlamentin tavoin paluuta tehokkaaseen monenkeskiseen yhteistyöhön sekä sellaiseen Eurooppaan, joka kykenee toimimaan.

Seppänen (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, kenraali Morillonin mietinnön mukaan Euroopan unioni halutaan militarisoida ja maksattaa se myös rauhanpuolustajilla. Kun mietintö on valmisteltu rinta rinnan EU:n perustuslain kanssa, on osattu vaatia sellaista, jonka tiedetään toteutuvan.
Perustuslakiin kirjataan erityinen solidaarisuusartikla, jonka mukaan jäsenvaltiot sitoutuvat muun muassa torjumaan terrorismin uhkaa. Ennalta ehkäisevän sodan periaate tuodaan sitä kautta EU:hun. EU:n jäsenvaltioiden etujoukoille annetaan mahdollisuus tehdä vielä pidemmälle menevää sotilaallista yhteistyötä: kun EU:n kriisinhallinnan toimiala laajennetaan taistelujoukkojen toimintaan, sitä saadaan tehdä laittomasti ilman YK:n mandaattia ja ilman maantieteellisiä rajoja. Militaristisimpien maiden joukko voi julistuksen tai pöytäkirjan muodossa antaa toinen toisilleen turvallisuustakuut WEU:n 5 artiklan hengessä.
On hyvä asia, että valta säilytetään sotilasasioissa neuvostolla, jonka on oltava yksimielinen. Niin on parempi kuin että hyökättäisiin komission päätöksellä. Pyydän muistamaan, että EU:ssa on maita, jotka eivät halua sotaliittoon.

Gawronski (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tämän hetken jännitteiden ja jakautuneiden mielipiteiden kannalta jäsen Morillonin mietintö tulee juuri oikeaan aikaan. Mietinnössä todetaan, että jos Eurooppa haluaa olla uskottava johtaja maailmannäyttämöllä, sen on oltava yhtenäinen ja vahvistettava sotilaallista kapasiteettia.
Irakin sota on niin traaginen tapahtuma, että sen aiheuttamat suuret mielipide-erot jäsenvaltioiden välillä eivät tule meille yllätyksenä. Ensimmäiset katumuksen merkit ovat kuitenkin jo nähtävissä, ja houkutus on jo nyt suuri liittyä voittajien - Yhdysvaltojen - puolelle, kun taistelut ovat ohi. Maat, jotka vastustivat sotaa, pyrkivät pääsemään osalliseksi kaikista mahdollisista voitoista ja osallistumaan jälleenrakennukseen. Kuten jäsen Morillon, joka on ranskalainen kenraali ja keskeinen toimija Euroopassa, sanoi, me emme voi olettaa pääsevämme mukaan päätöksentekoprosessiin, jos emme jaa myös siihen liittyvää taakkaa. Toivottavasti niitä lennokkaita poliittisia kannanottoja, joita olen juuri kuullut täällä parlamentissa esitettävän siitä, että Yhdysvallat valloittaa Syyrian, Kuuban ja kuka tietää, mitkä muut maat Irakin jälkeen, ei enää pitkään esitetä.
Yleinen mielipide ei ollut jakautunut Euroopassa samalla tavalla kuin jäsenvaltiot keskenään: suurin osa kansalaisista vastusti Yhdysvaltojen sotatoimia. Olen hyvin iloinen voidessani todeta, että eräät eurooppalaiset valtioiden ja hallitusten päämiehet kykenivät uhmaamaan yleistä mielipidettä ja esittämään vakuuttavasti oman mielipiteensä maailman rauhasta: rauhasta, joka tässä tapauksessa valitettavasti saataisiin aikaan vain sodan avulla, joka oli välttämätön vielä suuremman tragedian välttämiseksi tulevina vuosina.
Uskon, että kun Euroopalla on omat sotilasjoukkonsa, joita Morillonin mietinnössä peräänkuulutetaan, sekä oma ulkopolitiikkansa, siitä tulee johtaja maailmannäyttämöllä. Toivon vain, että se kykenee silloin osoittamaan pystyvänsä tekemään oikeita päätöksiä.
Theorin (PSE).
Arvoisa puhemies, roomalainen Cicero sanoi 2000 vuotta sitten, että kiistoja voidaan ratkaista kahdella tavalla: joko neuvottelemalla tai väkivallan avulla. Ensimmäinen tapa on tarkoitettu ihmisille ja toinen villieläimille. Ciceron sanat ovat totta vielä tänäänkin. Ratkaisemmeko kiistoja neuvottelemalla kuten ihmiset vai väkivallan avulla kuten eläimet? Pitääkö EU:ssa uskoa aktiiviseen ennaltaehkäisevään konfliktien ratkaisuun vai sotilaallisten varojen lisäämiseen, mikä tarkoittaa lisää varoja sodankäyntimenetelmien käyttöön? Voidaanko nykyisiä ja tulevia konflikteja todellisuudessa ratkaista sotilaallisin keinoin? En usko.
Mitä voimme oppia meneillään olevasta Irakin sodasta ja EU:n yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevasta eripurasta? Itse näen asian niin, että EU:n pitäisi pikemminkin parantaa kansainvälistä toimintaansa ja vahvistaa Yhdistyneitä Kansakuntia sekä kykyään ennaltaehkäistä ja ratkaista konflikteja kuin käyttää enemmän voimaa ja varoja yhteiseen puolustuspolitiikkaan, joka komission jäsenen Pattenin mukaan liittyy loppujen lopuksi edelleen kansallisiin kysymyksiin. EU:n pitäisi antaa lausunto siitä, että Irakin jälleenrakennuksen on tapahduttava YK:n valvonnassa. Mikään sotaa käyvä osapuoli ei ole puolueeton eikä sille voida uskoa vastaavanlaista jälleenrakennusta ja vastuuta.
Kotimaani Ruotsi on erittäin sitoutunut konfliktien ehkäisyyn, rauhanturvaamiseen ja kriisinhallintaan. Ruotsi ei tue yhteistä puolustusta tai sen yhteistä rahoittamista. Myöskään minä en tue tätä. Emme myöskään tue ajatusta siitä, että tietyt maat voivat ottaa ohjat käsiinsä yhteistä puolustusta koskevassa toiminnassa, tai yhteisen puolustuslausekkeen laatimista. Sota on liian vakava asia uskottavaksi sotilaille tai arvostetulle kollegalleni, parlamentin jäsenelle Morillonille.
Tällä hetkellä täytyy olla ensiarvoisen tärkeää puolustaa kansainvälistä oikeutta, vahvistaa YK:ta ja sen toimintaa sekä kehittää huomattavasti EU:n kykyä yksilöidä, ennaltaehkäistä ja ratkaista konflikteja. Tällä alalla EU voi tehdä paljon työtä rauhan aatteen hyväksi. Jo 2000 vuotta sitten Cicero tiesi, että vain villieläimet ratkaisevat kiistan väkivallan avulla. EU:n korkea aika keskittyä ratkaisemaan kiistoja, eikä jatkamaan niitä.
Vallvé (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan tässä yhteydessä kiittää kollegaani Morillonia hänen mietinnöstään sekä siitä, että mietintö on ajankohtainen kahdella tapaa: Euroopan unionissa käydään parhaillaan keskustelua yhteisestä puolustuspolitiikasta ja olemme eräänlaisessa siirtymävaiheessa, minkä muut parlamentin jäsenet ovat jo tuoneet esiin.
Tällä hetkellä Irakin kriisi on meitä kaikkia koskettava ongelma. Vaikka ongelma onkin yhteinen, Euroopan unionissa ratkaisut ovat olleet erilaisia, koska unionilla ei ole yhteistä ulko- tai puolustuspolitiikkaa.
On ehkä syytä muistaa, että Euroopan unionin perustajat yrittivät vuonna 1954 luoda Euroopan puolustusyhteisön, mutta epäonnistuivat. Tämä mietintö on myönteinen askel, kuten oli myös puhemiehen parlamentissa esittämä mietintö muutama vuosi sitten.
Prosessi on pitkä, ja meidän on työskenneltävä luodaksemme Euroopan unionille yhteisen puolustuspolitiikan, jota ei ole suunnattu ketään vastaan vaan jota sovellamme yhteistyössä liittolaistemme sekä yhdessä Atlantin toisella puolella sijaitsevien maiden kanssa. Tämä ei ole Naton vastaista politiikkaa, vaan se on luotava yhteistyössä myös Naton kanssa.
Vuonna 2002 onnistuimme luomaan yhteisen rahan, jota kaikki eivät vielä käytä, mutta kaikkien odotetaan tulevan mukaan. Meidän on samalla tavalla luotava yhteinen turvallisuus- ja puolustuspolitiikka tiedostaen samalla siitä aiheutuvat kustannukset, ja uskottava, että Euroopan unionilla on sen toteuttamiseksi tarvittavat resurssit. Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan on otettava tämä huomioon unionin perustamissopimusta suunnitellessaan.
Korakas (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, sosialismin romahduksen ja Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen on alkanut kilpailu entisten sosialistimaiden uusien markkinoiden ja vaurauden jakamisesta sekä jo jaettujen markkinoiden uudelleenjakamisesta. Tällä hetkellä käydään kiivasta kilpailua Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä ja Yhdysvaltojen kanssa. Samanaikaisesti Euroopan unionissa on käynnistetty laajamittainen hyökkäys työntekijöiden saavuttamia oikeuksia vastaan. Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi edistetään eurooppalaista puolustus- ja turvallisuuspolitiikkaa, jota Morillonin mietinnössä käsitellään. Tietysti olemassa on myös tekosyitä, kuten konfliktien ehkäiseminen ja kriisinhallinta. Totuus on, että tässä luodaan eurooppalaista armeijaa, joka koostuu nykyaikaisen koulutuksen saaneista aseistetuista palkkasotureista ja jonka tehtävänä on puolustaa suuryritysten etuja siellä, minne ovat sijoittautuneet tai missä Nato käskee sen puuttua asioihin.
Kuten Morillonin mietinnössä selvennetään, kyse ei tietenkään ole Euroopan unionin ja Naton ja Yhdysvaltojen välisten suhteiden katkaisemisesta. Päinvastoin, mietinnössä puhutaan keskinäisestä vahvistamisesta sekä tiiviistä yhteistyöstä Naton kanssa, minkä katsotaan olevan välttämätön side, joka yhdistää Yhdysvallat Euroopan turvallisuuskysymyksiin. Mietinnössä todetaan myös, että asiat eivät voi olla toisin, sillä muun muassa suurin osa Euroopan unionin jäsenvaltioista kuuluu Natoon ja muodostaa Naton enemmistön, mutta sitä kuitenkin määrää ja ohjaa Yhdysvallat. Nämä siteet riittäisivät osoittamaan kuuluisan ETPP:n todellisen luonteen ja tehtävät.
Voimme olla varmoja siitä, että ihmisillä ei ole harhaluuloja. Heillä on katkeria kokemuksia Natosta ja heillä on jo kokemusta Euroopan unionin turvallisuus- ja puolustuspolitiikasta. Syyskuun 11. päivän jälkeen annetut lausunnot - "olemme kaikki amerikkalaisia" - soivat vielä heidän korvissaan. Nämä ihmiset ovat vastikään nähneet Euroopan unionin jäsenvaltioiden hyväksyvän Prahassa ennaltaehkäisevää iskua koskevan uuden aggressiivisen Nato-politiikan, jota amerikkalaiset ja brittiläiset imperialistit toteuttavat juuri nyt Irakissa ja tekevät saman myös missä tahansa muualla, jos ihmiset sallivat sen. Ihmiset tietävät myös sen, että vaikka ehdotukset asevarustelun kiihdyttämisestä sotilaallisen voiman lisäämisen kautta voivat taata Euroopan aseteollisuuden kannattavuuden tulevaisuudessa, tämä ei tiedä hyvää ihmisten turvallisuuden, tulojen tai rauhan kannalta. On häpeällistä, että näitä ehdotuksia on tehty ja että niitä tekee Kreikan hallitus, joka häpeilemättä ylpeilee sillä, että sotakoneisto on valmis ennen Kreikan puheenjohtajuuskauden päättymistä. Tämä ei ole puolustus- ja turvallisuuspolitiikkaa, vaan hyökkäys- ja turvattomuuspolitiikkaa eli juuri sellaista politiikkaa, joka on täysin vastoin kansalaistemme näkemyksiä, ja kansalaiset yrittävätkin torjua tätä politiikkaa. Tällä hetkellä Irakissa on käynnissä rikos, joka antaa meille Jugoslavian ja Afganistanin kokemusten perusteella käsityksen näiden toimintatapojen tarkoituksesta.
Kansalaiset vaativat täysin toisensuuntaista politiikkaa, rauhan politiikkaa, jossa kansakunnat elävät rauhallisesti keskenään ja erimielisyydet ratkaistaan ilman väkivaltaan turvautumista ja sotaa aseistariisunnan ja rauhantahtoisen politiikan avulla. On varmaa, että kansalaiset pakottavat hyväksymään tämän politiikan huolimatta siitä, miten heidän vastustajansa tähän reagoivat.
Laschet (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, edellinen puheenvuoro sekä useat sitä edeltäneet puheenvuorot saavat minut epäilemään, mistä ovat peräisin esimerkiksi nämä täsmälliset kommunistiset tiedot siitä, mitä ihmiset haluavat. Muut parlamentin jäsenet ovat todenneet, että tässä on kyse sosialismin rikkauksien jakamisesta. Toivoin, että yleisö saisi kuulla useammin tällaista keskustelua. Sosiaalidemokraatti viittasi puheessaan kolonialistiseen Camp Davidiin. Ihmettelen todella näitä ajatuksia, joita ihmiset tuovat esiin tässä keskustelussa, ja pohdin, sanoisivatko he samat asiat julkisesti omassa maassaan. Esimerkiksi voidaan ottaa Kosovo. Kosovon kansalaiset halusivat Euroopan unionin?

?. Arvoisa parlamentin jäsen Korakas, eurooppalainen yleisö ei halunnut alkaneella vuosituhannella enää nähdä joukkoraiskauksia ja karkotuksia Euroopan mantereella. Tähän perustuu yhteinen turvallisuus- ja puolustuspolitiikka! Vuonna 1999 Helsingin huippukokouksessa havaittiin, että me eurooppalaiset emme voi enää toimia ilman amerikkalaisten apua. Kuten Morillonin mietinnössä on ansiokkaasti kuvattu, rakentamiemme toimielinten avulla olemme päässeet pitkälle. Huhtikuun 1. päivänä saimme ensimmäisen kerran hoidettavaksemme pienen tehtävän Makedoniassa. Tavoitteena on rauhoittaa maata eikä, kuten eräät parlamentin jäsenet ovat ehdottaneet, osallistua aseelliseen selkkaukseen. Tässä asiassa unioni antaa mielestäni oikean viestin, ja juuri tätä kansalaiset odottavatkin meiltä.
Keskustelemme tästä mietinnöstä hyvin merkittävänä ajanjaksona, sillä juuri nyt on tärkeää, että kaksi molempia ääripäitä edustavaa osapuolta - Saksan ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukset - löytäisivät tiensä takaisin eurooppalaisiin toimielimiin ja pyrkisivät löytämään uudelleen eurooppalaisia ratkaisuja, eivätkä tekisi asioita omin päin. Tämän aseellisen selkkauksen myötä meille kaikille on käynyt selväksi, että kukaan meistä ei ole minkään arvoinen maailmannäyttämöllä emmekä voi osallistua maailmanrauhan rakentamiseen, jos työskentelemme toisiamme vastaan.
Me tarvitsemme yhteisen eurooppalaisen lähestymistavan. Mietinnössä ehdotetut asiat ovat parempia kuin tulokset äskettäisestä Brysselin huippukokouksesta, jossa vain neljä jäsenvaltiota toimi yhteistyössä keskenään, kuten useasti aikaisemminkin. Tämä herättää jälleen kerran epäilyksen sitä, että kyseessä on pikemminkin poliittinen toimenpide muita liittolaisia vastaan. Me tarvitsemme myös neuvottelupöydän ääreen Yhdistyneen kuningaskunnan, sillä ilman sitä emme voi onnistua tässä hankkeessa.
Swoboda (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää jäsen Morillonia hänen laatimastaan mietinnöstä, joka on tavalliseen tapaan tasapainoinen sekoitus mielikuvitusta ja todellisuutta, visioita ja pragmaattisuutta. Hänen takiaan toivon, että jopa kollegamme Korakas todella lukisi mietinnön, sillä silloin hänen kantansa olisi erilainen.
Todellinen kysymyshän kuuluu - ollakseni provosoiva - seuraavasti: pitäisikö Euroopan unioni muuttaa sotilasmahdiksi? Olen samaa mieltä edellisen puhujan, parlamentin jäsenen Laschetin kanssa siitä, että viime viikkojen tai kuukausien ajan unionilla ei valitettavasti ole ollut minkäänlaista tehtävää maailmanlaajuisesti. Tämä on tosiasia. Kyse on tietenkin pääasiallisesti halusta, kuten komission jäsen Patten aina sanoo. Haluammeko todella olla mukana? Itse katson, ja loppujen lopuksi laajan enemmistön turvin hyväksytystä jäsen Morillonin mietinnöstä käy myös ilmi, että me täällä parlamentissa haluamme todella olla mukana maailman tapahtumissa.
Auttaako sotilaallinen valmius meitä? Mielestäni vastaus on "kyllä". Sotilaallinen valmius voi auttaa meitä, jos meillä on yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka. Sotilaallinen valmius ei voi korvata yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa, mutta se voi kyllä tukea ja vahvistaa sitä. Suhtaudun myös itse varauksin asevarustelukilpailuun. Olisi melko nurinkurista väittää, että olimme aikaisemmin mukana asevarustelukilpailussa, koska meidän oli oltava tasoissa vastapuolen kanssa, ja että nyt haluamme kilpailla asevarustelussa, koska meidän on oltava tasoissa rauhankumppanimme kanssa eli Amerikan yhdysvaltojen kanssa. Mutta jos Morillonin mietintöä lukee oikein, siinä kerrotaan ensisijaisesti, ei siis yksinomaan vaan ensisijaisesti, että tehtävänämme on puolustusmenojen koordinoiminen niin, että aluksi saamme aikaan enemmän tuloksia ja tehokkuutta samalla rahamäärällä. Toiseksi on tietysti myös tärkeää yksilöidä, millä alalla olemme jäljessä, jotta eurooppalaiset voivat kuroa erot umpeen.
Meillä on todellisuudessa kaksi vaihtoehtoa harkittavanamme. Asioiden jättäminen nykyiseen tilaan ei mielestäni ole vaihtoehto. Ensimmäinen vaihtoehto on muuttuminen Yhdysvaltojen kaltaiseksi sotilasmahdiksi, vaikkakin vähemmän vaikutusvaltaiseksi, vähemmän imperialistiseksi ja vähemmän tehokkaaksi. Mielestäni tätä ei voida hyväksyä. Toinen vaihtoehto on saada aikaan sotilaallinen valmius, joka tukee yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa, aivan kuten kollega Morillon on tuonut esiin mietinnössään. Tällä tavoin voisimme toimia tehokkaasti monenvälisen politiikan pohjalta. Meillä ei tällä hetkellä ole tätä valmiutta. Morillonin mietinnössä yksilöidään tapoja toimia tehokkaasti monenväliseltä pohjalta. Tästä syystä olemme selkeästi ja ehdottomasti Morillonin mietinnön kannalla.
Cederschiöld (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, jäsen Morillon on kirjoittanut mielenkiintoisen ja uskottavan mietinnön. Tietyt mietinnön osat todennäköisesti vaikuttavat Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan työhön. Euroopan puolustusteollisuus on avainasemassa kehitettäessä yhteistä eurooppalaista puolustuspolitiikkaa, jonka on oltava kiinteä osa transatlanttista yhteistyötä. Elinvoimainen eurooppalainen puolustusteollisuus, joka perustuu edistykselliseen tutkimukseen ja terveeseen kilpailuun, on säilytettävä, ja sitä on kehitettävä. Meidän pitäisi pyrkiä poistamaan protektionismi kaikesta kaupankäynnistä, myös asekaupasta, ja saada Yhdysvallat avaamaan asemarkkinansa kokonaan.
Nykyinen järjestelmä on tehoton ja kallis. Veronmaksajilla on oikeus vaatia, että jokainen euro käytetään mahdollisimman tehokkaasti. Tämä puolestaan edellyttää sitä, että ajattelemme eurooppalaisesti. Puolustustarvikkeita ja resursseja käsittelevä yhteinen virasto on ehdottoman tarpeellinen. Pitävätkö eurooppalaiset veronmaksajat todellakin järkevänä ja tehokkaana sitä, että heidän on maksettava kolmen erittäin nykyaikaisen sotalentokoneen kehitystyö? Euroopan puolustusteollisuus on vaarassa muuttua kokoonpanotehtaaksi eikä huipputekniikan tutkimuksen keskukseksi. Euroopasta tulisi tässä tapauksessa heikompi ja musta riippuvaisempi. En voi kuitenkaan missään olosuhteissa katsoa, että Eurooppa vahvistuisi ilman Yhdistynyttä kuningaskuntaa.
Keskittykäämme nyt siihen, mikä on rakentavaa ja käyttäkäämme perusteena yhteisiä määritelmiä ja menetelmiä. Euroopasta voi tulla uskottava, tehokas ja luotettava kumppani Yhdysvalloille ainoastaan, jos sillä on käytössään nykyistä suuremmat määrärahat puolustustarvikkeita varten ja jos puolustusteollisuus suuntautuu tutkimukseen yhteisen puolustuspolitiikan mukaisesti.
Cushnahan (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan onnitella arvoisaa kollegaani Morillonia hänen laatimansa mietinnön johdosta. Kuten aikaisemmat puhujat ovat jo todenneet, mietintöä käsitellään oikeaan aikaan. Kannatan vankasti EU:n puolustuspolitiikan perustamista, koska se on mielestäni samalla tavalla Euroopan yhdentymisen perusosa kuin yhteinen rahakin. Jos lisäksi aiomme oppia jotain tästä Euroopan unionin nykyisestä mullistuksen ja epäjärjestyksen tilasta, tässä mietinnössä esitetyt keskeiset ajatukset on otettava huomioon Euroopan tulevaisuutta käsittelevässä valmistelukunnassa ja seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa.
Kannatan vankasti EU:n ja Yhdysvaltojen välistä transatlanttista liittoa, mutta en sen nykyisessä muodossa, jossa meidän odotetaan vain yksinkertaisesti hyväksyvän Yhdysvaltojen ulkopoliittiset tavoitteet, vaikka olisimme niistä eri mieltä. Meidän on saatava aikaiseksi uusi tasapaino, joka perustuu todelliseen kumppanuuteen, jossa molemmat osapuolet muokkaavat sovittuja politiikan tavoitteita.
Meidän on kuitenkin hyväksyttävä, että meillä ei ole mitään mahdollisuutta vaikuttaa Yhdysvaltoihin, jos olemme näin riippuvaisia siitä. Kuten jäsen Morillon esittää, meidän on myös "jaettava taakka".
Meidän on myös tunnustettava, että EU:n puolustuspolitiikan perustana on oltava johdonmukainen yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka. En katso, että tämänhetkiset vaikeutemme, jotka liittyvät mielipiteiden jakautumiseen Irakin kriisin suhteen, antavat aihetta pessimismiin ja lamaantumiseen. Tilanteen pitäisi ennen kaikkea tarjota poliittinen pakote sen takaamiseksi, ettei tämä toistu enää koskaan.
Jos haluamme todella vaikuttaa maailmannäyttämöllä, EU:n johtajien on oltava samaa mieltä ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan ja ulkosuhteista vastaavan komission jäsenen tehtävien sulauttamisesta yhteen. Häntä palvelisi yksi hallintokoneisto, jolla on tarvittavat voimavarat, ja hän voisi käyttää EU:n kaikkia välineitä politiikan eri aloilla, kuten kaupan, kehitysyhteistyön, ympäristön sekä oikeus- ja sisäasioiden alalla, ulkopolitiikkamme keskeisten, selkeiden poliittisten tavoitteiden tukemiseksi.
On toivottavaa, että luodessamme vähitellen puolustusrakenteita, emme unohda konfliktien ennaltaehkäisyyn tai demokratisaatio- ja ihmisoikeuspolitiikkaamme panostamisen tärkeyttä. Väärinkäytökset juuri näillä aloilla aiheuttavat konflikteja ympäri maailmaa.
Posselt (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, myös minä tuen kollegamme Morillonin erinomaista mietintöä, jossa yhdistyvät atlantismi ja euro-gaullismi hienolla tavalla. Olen itse vielä enemmän euro-gaullisti kuin jäsen Morillon ja myönnän, että hän on onnistunut yhdistämään nämä Euroopan ulko- ja turvallisuuspolitiikan kaksi osaa aivan upealla tavalla. Me emme voi keskustella Euroopan puolustuksesta samalla tavalla kuin keskustelisimme eurooppalaisesta hillodirektiivistä. Pelissä on Euroopan yhdentymisen ydin, sen olemassaolon syy. En ole ainoa, joka ajattelee näin; monet kansalaiset ovat samaa mieltä, mikä käy ilmi mielipidetutkimuksista.
Euroopan yhdentymisen todellinen tarkoitus on niin sisäinen kuin ulkoinenkin rauha ja turvallisuus. Tästä syystä meidän on aika edetä Euroopan ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevassa kysymyksessä. Itse en ole tässä asiassa niin pessimistinen kuin monet muut parlamentin jäsenet. On totta, että hallituksemme ovat antaneet kurjan kuvan asiasta. Mutta jos tarkastelemme yleistä mielipidettä eri maissa, voimme havaita, että avainkysymyksissä - Irakin sota mukaan lukien - kansojen välillä vallitsee suurempi yksimielisyys kuin hallitusten välillä. Tarvitsemme mielestäni menettelyjä ja toimielimiä, joissa ei oteta pelkästään huomioon kansakuntien yhteinen tahto, vaan joissa vaikutetaan tilanteeseen aktiivisesti ja muokataan sitä. Emme voi vain jättäytyä tämänhetkisen virran vietäviksi. Tarvitsemme vastuullisen, pitkäkestoisen strategian yhteisen ulko- ja puolustuspolitiikan perustaksi.
Mielestäni Euroopan tulevaisuutta käsittelevä valmistelukunta on tässä 15 jäsenvaltion - kohta 25 tai 30 jäsenvaltion - laajuisessa yhteisössä viimeinen mahdollisuus saada aikaan yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka. Toivon, että tässä onnistutaan. En halua, että Euroopassa on yksi muutaman jäsenvaltion muodostama ydin, enkä halua, että Eurooppa on hajanainen. Jos tuo laajempi jäsenvaltioiden yhteisö ei kuitenkaan pysty etenemään tehtävissään, silloin meidän on kehitettävä Euroopan ydintä. Tällä kuitenkin tarkoitetaan sellaista eurooppalaista ydintä, joka on avoin kaikille niille, jotka haluavat osallistua yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan toteuttamiseen.
Teen yhden asian selväksi: mielestäni tarvitsemme Atlantin liittoa. Puolueeni edesmennyt puheenjohtaja Franz-Josef Strauss totesi kerran: "Atlantin liitolla on tulevaisuus vain, jos se perustuu kahteen yhtä vahvaan ja kestävään pilariin: amerikkalaiseen ja eurooppalaiseen pilariin". Eurooppalaisen pilarin puuttuminen ei ole amerikkalaisten vika. Se on meidän eurooppalaisten oma vikamme. Tänään sovitun laajentumisen jälkeen meillä on Euroopassa enemmän asukkaita kuin Venäjällä ja Yhdysvalloissa yhteensä. Nyt on korkea aika tehdä jotain ulko- ja turvallisuuspolitiikkamme suhteen. Tämä tarkoittaa muun muassa menojen lisäämistä ja sopivien rakenteiden luomista. Tämä ei tarkoita aggressiivisia rakenteita, vaan sellaisia, joiden avulla voidaan rakentaa aktiivisesti rauhaa. Valitettavasti epäonnistuimme tässä ennen Irakin sotaa, mutta rauhan rakentaminen on ollut Euroopan unionin tehtävä siitä lähtien, kun EU:n perustajat loivat unionin vuonna 1952.
Arvidsson (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kenenkään ei tarvitse vakuuttaa ruotsalaisia demokraatteja siitä, että tarvitsemme yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Jos EU haluaa vaikutusvaltaa, EU:n jäsenvaltioiden on tehtävä yhteistyötä. Yhteinen politiikka on tärkeää erityisesti pienille jäsenvaltioille. Valitettavasti yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka on ollut raunioina viimeiset kuukaudet. Toivottavasti EU saadaan yhdistettyä laatimaan yhteistä politiikkaa juuri nyt, kun ihmiset Bagdadin keskustassa riemuitsevat Saddam Husseinin kukistuttua ja yrittävät kaataa samalla hänen valtavan patsaansa.
Muutama tunti sitten suuri enemmistö meistä äänesti EU:n merkittävän laajentumisen puolesta. Tämä on luultavasti tärkein poliittinen päätös, jonka tekemisessä olemme koskaan olleet mukana. Lukuisat uudet EU:n jäsenvaltiot ovat asettaneet etusijalle Nato-jäsenyyden ratkaisuna omiin turvallisuusvaatimuksiinsa. Kylmän sodan jälkeen Nato on kehittynyt yleiseurooppalaiseksi turvallisuusjärjestöksi. Meidän on otettava tämä tosiasia huomioon kehittäessämme EU:n yhteistä turvallisuuspolitiikkaa. EU:n yhteinen turvallisuuspolitiikka ei saa olla Naton politiikan vastainen. Päinvastoin, yhteistyötä on syvennettävä. Toivon, että oma maani päätyy samaan turvallisuusratkaisuun kuin esimerkiksi Baltian alueen maat eli Nato-jäsenyyteen.
En katso, että EU:n turvallisuuspolitiikan tavoitteena olisi ensisijaisesti oltava vahvan yhteisen sotilaallisen voiman kehittäminen. EU:n sotilaallisten voimavarojen on katsottava täydentävän toimia, joiden tarkoituksena on edistää rauhaa ja suojella ihmisiä sodan repimillä alueilla, torjua yhteistyössä terrorismia ja reagoida nopeasti hätätilanteisiin. Maailmanlaajuisen yhteisön kanssa tehtävän yhteistyön on tässä yhteydessä luonnollisesti oltava keskeisessä asemassa.
Martin, Hugues (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kokemamme suuret vaikeudet ovat osoituksena nykysuuntauksista, joita emme voi jättää huomiotta. Yhdistyneen kuningaskunnan ja Yhdysvaltojen väliset historialliset ja etuoikeutetut suhteet eivät ole uusi asia. Atlantistiset asenteet ehdokasmaissa perustuvat meidän omaan heikkouteemme. Näissä maissa ei uskota, että Eurooppa voi puolustaa niitä. Valitettavasti nämä maat ovat oikeassa.
On korkea aika tehdä johtopäätöksiä tästä kriisistä, joka ehkä on hyödyllinen, kuten sitä edeltävät kriisit, ja jonka ansiosta olemme voineet edetä asioissa. Ehkä me lopulta löydämme ratkaisun kysymykseen siitä, mitä haluamme tehdä yhdessä. Euroopassa on vallalla kaksi vastakkaista näkemystä. Ensimmäisen näkemyksen kannalla ovat ne, jotka kannattavat laajaa vapaata talousaluetta ja ulko- ja puolustuspolitiikan mukauttamista Yhdysvaltojen ja Naton vastaavaan politiikkaan. Toisen näkemyksen mukaan Eurooppa ei ole vaikutusvaltainen pelkästään taloudellisesti, vaan myös poliittisesti. Eurooppa osallistuu maailmanpolitiikkaan täysimääräisesti yhdessä liittolaistensa kanssa, eikä niiden holhouksen alaisena. Itse kannatan viimeksi mainittua Eurooppaa, ja siinä yhteinen ulko- ja puolustuspolitiikka on keskeisellä sijalla. Jos meillä on tämän saavuttamiseen tarvittava poliittinen tahto, yhteinen puolustus tarjoaa erinomaisia mahdollisuuksia unionille ja antaa vihdoin mahdollisuuden yhdistää inhimilliset ja materiaaliset voimavaramme kaikilla aloilla, erityisesti tutkimuksen, asejärjestelmien ja tiedottamisen aloilla. Tällä on mittaamattomia hallinnollisia, taloudellisia ja yhteiskunnallisia vaikutuksia. Tästä syystä olen täysin samaa mieltä komission jäsenen Barnier'n Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan yhteydessä toteuttaman työn tuloksista ja ennen kaikkea jäsen Morillonin erinomaisesta mietinnöstä. Morillon on käsitellyt tätä hyvin arkaluontoista aihetta asiantuntemuksella, josta hän on kuuluisa, mutta sen lisäksi myös tahdikkaasti ja taitavasti. Meidän on jälleen sovittava erimielisyytemme ja mentävä eteenpäin, jos se on mahdollista. En ole unohtanut Saint-Malon huippukokousta, vaikka eräät yrittävät teeskennellä, ettei sitä koskaan pidettykään. Jos kyseiset henkilöt haluavat vastaisuudessakin mieluummin kulkea avomerellä, toivon, että he käyttävät suurta purjetta. Olen varma, että jonain päivänä he palaavat takaisin rannoillemme. Me muut, suuri enemmistö siis, pidämme parempana vapaata Eurooppaa, joka perustuu solidaarisuuteen ja on uskottava ja jolla on myös vaikutusvaltaa rauhaan ja maailman kohtaloon liittyvissä asioissa. Useat maailman maat toivovat tätä; maat odottavat Euroopan toimivan aktiivisesti. Tiedän, että tätä toivovat myös eurooppalaiset, sillä hyvin monet ovat osallistuneet mielenosoituksiin viime viikkojen aikana.
Puhemies.
Kiitos parlamentin jäsen Martin.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Puhemies -
Esityslistalla on seuraavana kyselytunti (B5-0088/2003).
Toivotamme neuvoston puheenjohtajan Yiannitsisin tervetulleeksi.
Huomasitte varmaan, että aloitamme tänään myöhässä, muttei niin myöhässä kuin monta kertaa aikaisemmin. Toivotaan, että se on hyvä merkki siitä, että työskentelymme sujuu.

Puhemies.
Seuraavana on Bart Staesin kysymys nro 1 (H-0133/03):

Aihe: Lääkärit ilman rajoja -järjestössä toimivan tohtori Arjan Erkelin kaappaus
Arjan Erkel on Lääkärit ilman rajoja -järjestön vapaaehtoinen lääkäri ja järjestön Dagestanin-toimiston johtaja. Hänet kidnapattiin Dagestanin pääkaupungissa Mahat?kalassa 12. elokuuta 2002. Järjestöllä ei ole kuuden kuukauden kuluttua kaappauksesta vieläkään tietoa hänen turvallisuudestaan, missä hän on, tai mikä on hänen terveydentilansa. Euroopan parlamentti on jo antanut päätöslauselman, jossa se kehotti Venäjän hallitusta tekemään kaikkensa tohtori Erkelin vapauttamiseksi mahdollisimman nopeasti.
Onko neuvosto jo ottanut tohtori Erkelin tapauksen esille Venäjän viranomaisten kanssa? Jos on, mikä oli mahdollisten keskustelujen tulos, ja mihin toimiin neuvosto aikoo seuraavien viikkojen ja kuukausien aikana ryhtyä varmistaakseen tohtori Erkelin vapauttamisen?

Yiannitsis
Arvoisa puhemies, neuvosto tietää Arjan Erkelin kaappauksesta ja on ilmaissut useaan otteeseen ja monissa yhteyksissä huolensa asiasta. Neuvosto antoi myös 31. tammikuuta julkilausuman tohtori Erkelin kaappauksesta. Kreikan Moskovan-suurlähettiläs puhui Erkelin tapauksesta tavatessaan 14. tammikuuta Venäjän varaulkoministerin T?i?ovin. Asia otettiin esille myös 16. tammikuuta poliittisten johtajien troikan tapaamisessa Venäjän kanssa. Venäjän viranomaisia kehotettiin tekemään kaikki voitavansa tohtori Erkelin vapauttamiseksi turvallisesti. Vaatimus esitettiin uudelleen ministeritroikan tavatessa Venäjän edustajat Ateenassa 24. tammikuuta, jolloin venäläinen osapuoli lupasi tutkia asiaa. Lopuksi Kreikan Moskovan-suurlähettiläs otti asian uudestaan esille tavatessaan jälleen Venäjän varaulkoministerin T?i?ovin 18. maaliskuuta 2003, jolloin tämä vastasi, että tutkimukset jatkuivat ja että Venäjän viranomaiset tekivät kaiken voitavansa asiassa. Tuolloin heillä ei kuitenkaan ollut mitään tietoa Arjan Erkelin kohtalosta. Neuvosto ottaa tohtori Erkelin kaappauksen puheeksi tulevassa yhteistyöneuvostossa Venäjän kanssa 14.-15. huhtikuuta eli ensi viikolla ja toivoo, että Arjan Erkelin turvallinen vapauttaminen voidaan varmistaa.

Staes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, kiitän tietysti kovasti puheenjohtajavaltio Kreikkaa vastauksesta, mutta minun on kuitenkin ilmaistava pettymykseni. Se oli perin tavanomainen ja kylmä vastaus. Siinä ei haluttu sitoutua mihinkään. Ihmiset puhuvat ja kommunikoivat keskenään, mutta edistystä ei vain tapahdu. Olen Euroopan unionin ja Venäjän välisen yhteistyövaliokunnan valtuuskunnan puheenjohtaja, ja olen alkanut tutustua siihen kulttuuriin ja niihin toimintatapoihin, joilla teidän on hoidettava tämänkaltaisia ongelmia. Minusta jonkinlainen energia ja sitoutuminen ei tässä asiassa ole lainkaan pahitteeksi. Sadat tuhannet ihmiset ovat allekirjoittaneet vetoomuksen, joka on saatavilla Lääkärit ilman rajoja -järjestön erillisellä Internet-sivustolla. Sadat tuhannet eurooppalaiset haluavat poliitikkojen ryhtyvän kaikkiin mahdollisiin toimiin saadakseen venäläiset käsittelemään nimenomaan tätä kysymystä. Totuus on, että venäläiset kollegamme käsittelevät tapausta pelkkänä rikosjuttuna, jokapäiväisenä asiana. Siksi haluaisin pyytää puheenjohtajavaltio Kreikkaa sitoutumaan enemmän tähän asiaan ja varmistamaan, että toimiin todella ryhdytään.

Yiannitsis
Haluan kertoa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että me kaikki pidämme hyvässä tarkoituksessa toimivan henkilön sieppausta julmana tekona, joka meidän on mahdollisuuksiemme mukaan tehtävä tekemättömäksi. Olisin kiitollinen, mikäli arvoisa jäsen voisi arvostelunsa lisäksi ehdottaa jotakin konkreettista tointa, johon me voisimme ryhtyä päästäksemme täydestä sydämestämme kannattamaamme yhteiseen tavoitteeseen.

Puhemies.
Haluan muistuttaa arvoisia parlamentin jäseniä eräästä asiasta. Kyselytuntia koskevat säännöt sisältyvät työjärjestykseen, erääseen liitteeseen ja joihinkin suosituksiin. Parlamentin täysistunnossa hyväksymissä suosituksissa määrätään, että lisäkysymysten on oltava tiiviitä ja kysymysmuotoisia, ja niiden suositellaan kestävän alle puoli minuuttia.
Tavalliseen tapaan saatte minuutin aikaa, mutta pyydän teitä suoriutumaan lisäkysymyksestä minuutissa ja noudattamaan parlamentin päätöslauselmaa.

Puhemies.
Seuraavana on Mihail Papayannakisin kysymys nro 2 (H-0135/03):

Aihe: Länsi-Balkan ja Kööpenhaminan kriteerit
Miten neuvosto suhtautuu yleisesti mahdollisuuteen ryhtyä liittymisneuvotteluihin Länsi-Balkanin alueen valtioiden kanssa, Kööpenhaminan kriteerien täytäntöönpanoon liittyviin poliittisiin kysymyksiin ja erityisesti siihen, miten näistä valtioista tai niiden naapurivaltioista tulevien uusien tai nykyisten pakolaisten liikkumis- ja asettautumisvapaus varmistetaan ja liikkumista haittaavat esteet poistetaan? Onko tehty mitään ennusteita tai valmisteluja sellaisten toimintalinjojen edistämiseksi, jotka ovat Länsi-Balkanin alueen valtioiden mahdollista liittymistä ajatellen välttämättömiä?

Yiannitsis
Arvoisa puhemies, neuvosto on arvoisan jäsenen kanssa yhtä mieltä pakolaisten oikeudesta palata kotimaahansa. Sitä pidetään perusihmisoikeutena.
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 49 artiklan nojalla jokainen Euroopan valtio, joka noudattaa 6 artiklan 1 kohdassa määrättyjä periaatteita, voi hakea unionin jäsenyyttä. Näitä periaatteita ovat vapaus, demokratia, perusvapaudet ja oikeusvaltio. Neuvosto muistuttaa arvoisalle jäsenelle, että vakautus- ja assosiaatioprosessiin kuuluvat valtiot ovat Feiran Eurooppa-neuvostosta lähtien olleet mahdollisia tulevia Euroopan unionin ehdokasvaltioita. Esimerkiksi Kroatia haki jäsenyyttä 21. helmikuuta. Tämä Euroopan laajentumismahdollisuus vahvistettiin viime joulukuussa Kööpenhaminan Eurooppa-neuvostossa, jossa myös toistettiin vuoden 1993 Kööpenhaminan Eurooppa-neuvoston kriteerit. Osa kriteereistä on poliittisia, ja valtion on täytettävä ne voidakseen liittyä Euroopan unioniin.
On vielä liian aikaista esittää arvioita Länsi-Balkanin valtioiden liittymisneuvottelujen mahdollisesta aloituspäivämäärästä. Siihen asti unioni keskittyy edelleen alueen vakautus- ja assosiaatioprosessiin. Kyseessä on pitkän aikavälin lähestymistapa, jonka tarkoituksena on tukea tarpeellisia ja Euroopan unionin linjan mukaisia uudistuksia. Se vauhti, jolla valtiot selviytyvät prosessin eri vaiheista, riippuu niiden kyvystä suoriutua velvoitteista, jotka aiheutuvat yhä tiiviimmistä suhteista unioniin ja neuvoston huhtikuussa 1997 asettamien ehtojen täyttämisestä.
Neuvosto tarkastelee kunkin maan vuosittaista edistymistä, ja tätä työkalua käytetään tehtäessä päätöksiä siitä, miten suhteita kehitetään tulevaisuudessa. Neuvoston tuorein arvio asiasta tehtiin 13. toukokuuta 2002. Seuraava arvio on määrä tehdä vuoden 2003 puolivälissä, ja sen ansiosta voidaan arvioida, miten vakautus- ja assosiaatioprosessiin kuuluvat maat ovat siihen mennessä edistyneet. Lisäksi haluan kertoa, että neuvosto päätti 22. heinäkuuta 2002, että Euroopan unioni käyttäisi tilaisuutta hyväkseen ja arvioisi samalla pakolaisten kotiinpaluussa tapahtunutta edistystä. Joka tapauksessa unioni keskustelee tästä aiheesta säännöllisesti, vaatimuksista riippuen, yhteydenpidossaan alueen maiden kanssa. Unionilla on siten tässä vaiheessa käytössään useita keinoja valvoa niiden toimintalinjojen täytäntöönpanoa, jotka arvoisa jäsen mainitsi kysymyksessään.

Papayannakis (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, on tietysti ilmeistä, että liityttyään Euroopan unioniin ja myös sitä edeltävänä aikana valtioiden on turvattava henkilöiden vapaa liikkuvuus ja asettautuminen. Tässä mielessä pakolaisen käsitteellä ei ole enää mitään merkitystä näiden valtioiden kesken eikä luonnollisesti myöskään niiden ja unionin nykyisten 15 jäsenvaltioiden kesken. Jos asiat ovat näin, onko lainkaan järkeenkäypää, että joissakin näistä maista, kuten entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa, on syntyperältään kreikkalaisia pakolaisia, jotka eivät voi siirtyä Kreikkaan? Tämä on sisällissodan surullinen perintö, joka on surullista meille kaikille. Sota päättyi kuitenkin jo 54 vuotta sitten. Vaatimusta heidän vapaasta pääsystään Kreikkaan tukee koko joukko kaikkia poliittisia näkökantoja edustavia ihmisiä, minkä sain huomata Florinassa ja muualla järjestetyissä tapaamisissa. Sisältyykö tämä kysymys yleiseen kantaanne? Aiotteko päättää asiasta pian?

Yiannitsis
Tämä on toinen asia. Kreikan lainsäädäntö pätee, eikä kyseessä siis ole Euroopan unionin Länsi-Balkanin politiikkaan liittyvä yleinen kysymys.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, kysymykseni neuvostolle piti käsitellä tänään. En tiedä, tiedättekö te, että puhemiehistön ilmoituksen mukaan kysymystäni ei voida hyväksyä, koska siinä nähtävästi esitettiin pahantahtoisia väitteitä ja tarkoitushakuisia syytöksiä koskien sitä, mitä Espanjan pääministeri Aznar on oletettavasti sanonut.
Kuten kaikki tietävät, pääministeri Aznar uhkasi eräässä Blairin kanssa järjestetyssä lehdistötilaisuudessa Chileä ja Meksikoa sillä, että jos ne eivät äänestäisi turvallisuusneuvostossa liittouman kannan puolesta, jotkin valtiot saattaisivat hankaloittaa niiden sopimuksia Euroopan unionin kanssa.
Minusta kyseessä ei ole uhkaus, vaan yksinkertaisesti pääministeri Aznarin todellinen tarkoitus. Tästä syystä kysymystäni ei hyväksytty. Siitä huolimatta muotoilin sen uudestaan. Arvoisa puhemies, tiedättekö, voinko esittää sen tänään? Arvoisa puhemies, haluaisin joka tapauksessa tietää, onko tämänpäiväisiä kysymyksiä tarkasteltu, jotta saataisiin selville, esitetäänkö niissäkin pahantahtoisia väitteitä. Niitä nimittäin esitetään, ja kaikki ovat oikeutettuja. En ymmärrä, millä perusteilla puhemies on hylännyt kysymykseni, sillä puhuessani pääministeri Aznarista tein sen selvästi ja puolueettomasti. Tämä oli pääministeri Aznarin tarkoitus hänen uhatessaan Chileä ja Meksikoa, jotka ovat lisäksi espanjankielisiä maita, mikä tekee tilanteesta vieläkin anteeksiantamattomamman.
Arvoisa puhemies, kysyn teiltä, saanko esittää kysymykseni ja oletteko joka tapauksessa tarkastellut, onko muissa kysymyksissä sorruttu samaan syntiin.

Puhemies. -
Olisin toivonut teidän esittävän kunnioituksesta esityslistaa kohtaan tämän kysymyksen silloin, kun pääsemme kysymykseenne, eikä silloin, kun se teille parhaiten sopii.
Hyvä jäsen Nogueira, teille on kerrottu tänä aamuna, että parlamentin puhemies on valtuuksiensa ja työjärjestyksen nojalla - mistä jo puhuimme istuntosalin ulkopuolella - ilmoittanut, ettei esittämäänne kysymystä nro 13 voida hyväksyä, koska siinä on väitteitä tai mielipiteitä, joista en puhu sen enempää.
Kuvitelkaa, että te olette esimerkiksi suomalainen ja minä saksalainen parlamentin jäsen, jotta voisimme ohittaa Espanjassa käytävän keskustelun. Puhun yksinomaan työjärjestyksestä.
Koska pyydätte mielipidettäni, minun on sanottava teille, että luettuani puhemiehen ilmoituksen ja kysymyksen olen samaa mieltä parlamentin puhemiehen kanssa. Käsittääkseni olette myös ottanut yhteyttä puhemiehen toimistoon ja todennut, että mikäli muotoilette kysymyksenne uudestaan ja esitätte sen ensi kuussa, se käsitellään. Mikäli se tietenkin on työjärjestyksen mukainen. En aio kommentoida muiden jäsenten kysymyksiä, sillä se ei kuulu työhöni, varsinkaan siltä osin, onko niissä "sorruttu syntiin". 
Tehtävänäni on ainoastaan luotsata keskustelua, eikä minulla ole missään tapauksessa velvollisuutta määritellä syntejä tai syntistä tai säännönvastaista käytöstä. Arvostan näkemyksiänne, mutta tänään kysymystänne ei ole hyväksytty.
Toisen työjärjestyspuheenvuoron käyttää jäsen Staes, jolla on nyt puheenvuoro.

Staes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, pyydän anteeksi, etten ollut äsken riittävän lyhytsanainen enkä ilmeisesti täysin noudattanut sääntöjä. Pyydän sitä anteeksi. Neuvoston puheenjohtaja esitti minulle äsken kysymyksen. Hän sanoi: "Hyvä jäsen Staes, te esititte arvostelua, joten haluaisin todella kuulla, mitä voimme tehdä käytännössä?" Saanko kysyä arvoisalta neuvoston puheenjohtajalta, onko hän tai hänen edustajansa halukas ottamaan vastaan minut ja Lääkärit ilman rajoja -järjestön johtoryhmän muodostaman valtuuskunnan, jotta voimme selvittää, mitä erityisesti voisi tapahtua ennen 14.-15. huhtikuuta järjestettävää kokousta tai mahdollisesti ennen muita tapaamisia venäläisten kanssa. Mikäli saamme vastauksen tähän, olen ollut lyhytsanainen ja saanut kunnon vastauksen kysymykseeni.

Puhemies. -
Mikäli neuvoston puheenjohtaja pitää sitä tarpeellisena, hän voi kyselytunnin lopuksi vastata teille henkilökohtaisesti ja suoraan, mutta täällä kysymykset esitetään järjestyksessä, sillä meillä on säännöt, joita toivon kaikkien noudattavan.
Tämä ei ole mikä hyvänsä keskustelu, vaan kyselytunti, jossa kysymyksillä on tietty järjestys. Pyydän, ettette aiheuta sellaista tilannetta, jossa kolleganne eivät voi esittää kysymyksiään, koska aika käytetään muuhun.

Puhemies.
Seuraavana on Alexandros Alavanosin kysymys nro 3 (H-0136/03):

Aihe: Kreikan kansalaisen laiton pidättäminen Amsterdamin lentokentällä
Kreikan kansalainen Themistoklis Koltsidopoulos, Pireuksen yliopiston opiskelija, oli matkalla Skotlantiin KLM:n lennolla Amsterdamin kautta. Vaihtaessaan lentoa Amsterdamin Schipholin lentokentällä hollantilaiset viranomaiset pidättivät Koltsidopoulosin laittomasti hänen tumman ihonvärinsä vuoksi ja passin ja ajokortin väärentämistä koskevien tekaistujen syytösten perusteella. Viranomaiset pidättivät myös toisen kreikkalaisen matkustajan, joka on niinikään ihonväriltään tumma, vaikka heillä oli lukuisia henkilöasiakirjoja, jotka todistivat syytösten perusteettomuuden. Laittoman pidätyksensä aikana Koltsidopoulosin ei sallittu olla yhteydessä Kreikan viranomaisiin eikä hänen annettu ilmoittaa omaisilleen pidätyksestä. Lisäksi hän maksoi yli kymmentuntisen pidätyksensä aikana ruokansa itse ja palasi Kreikkaan omalla kustannuksellaan. Lopulta hänelle ei palautettu viranomaisten takavarikoimia henkilöasiakirjoja (ajokorttia, Kreikan passia, opiskelijakorttia jne.).
Kun otetaan huomioon EY:n perustamissopimuksen 18 artikla ja hollantilaisviranomaisten Kreikan kansalaisiin Amsterdamin lentokentällä jatkuvasti kohdistama toiminta, mikä ilmenee Kreikan passien myöntämisestä vastaaville viranomaisille esitetyistä valituksista, kysyn neuvostolta, mihin toimiin se aikoo ryhtyä poistaakseen hollantilaisviranomaisten "oikeuden" syrjiä eurooppalaisia kansalaisia? Mitä käytännön mahdollisuuksia edellä mainitulla kansalaisella on puolustautua ja vaatia korvauksia kärsimistään koettelemuksista ja mahdollisista taloudellisista vahingoista?

Yiannitsis
Arvoisa puhemies, haluaisin huomauttaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, ettei neuvosto kommentoi yksittäistapauksia, jotka liittyvät siihen, että jäsenvaltiot käyttävät lainkäyttövaltaansa lain ja järjestyksen ylläpitämiseksi. Tämä on neuvoston tavanomainen käytäntö.

Alavanos (GUE/NGL).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitoksia. En ole ollenkaan tyytyväinen vastaukseen. Asia ei liity lainkaan lakiin ja järjestykseen. Se liittyy vapaaseen liikkuvuuteen. Amsterdamin lentokenttäviranomaiset sortavat jatkuvasti kaikkia kreikkalaisia, jotka eivät värjää hiuksiaan vaaleiksi ja käytä sinisiä piilolinssejä. Viranomaiset pitävät heitä väärennettyjen passien osastolla tai muulla vastaavalla ja lähettävät heidät kotiin. Minulla on tässä Amsterdamin Schiphol-lentokentän kuninkaallisen poliisin lähettämä kirje, jossa kymmenen viikkoa tapahtuman jälkeen esitetään anteeksipyyntö, koska samasta lentokoneesta oli löydetty kaksi ihmistä, joilla oli oletettavasti väärennetty passi. Jos arvoisa neuvoston puheenjohtaja ottaa yhteyttä Kreikan hallintoviranomaisiin, hän joutuu huomaamaan, että kyse on Alankomaiden viranomaisten järjestelmällisestä toiminnasta. Pyytäisin teitä puuttumaan asiaan, sillä se liittyy Euroopan unionin kansalaisten vapaaseen liikkuvuuteen.

Yiannitsis
Vastaan kysymykseen Kreikan varaulkoministerinä. Tutkimme asiaa, ja jos tästä on kyse, katsomme, mitä voimme tehdä. Totean tämän maani edustajana enkä neuvoston puheenjohtajana.

Puhemies.
Seuraavana on Bernd Posseltin kysymys nro 4 (H-0138/03):

Aihe: Kroatian EU-jäsenyys
Millaisiksi neuvoston puheenjohtaja arvioi Kroatian suunnitelmat liittyä unioniin ja mitkä ovat liittymisen seuraavat vaiheet?

Yiannitsis
Arvoisa puhemies, Kroatian pääministeri jätti 21. helmikuuta tekemänsä Ateenan-vierailun aikana maansa hakemuksen Euroopan unionin jäseneksi. Puheenjohtajavaltio Kreikan aikomuksena on keskustella Kroatian hakemuksesta yleisten asioiden neuvostossa huhtikuussa ja välittää se komissiolle, kun se on tutkinut huolellisesti asiaan liittyvät oikeudelliset tekijät ja tietysti kuullut kumppaneitaan. Asiasta keskustellaan pysyvien edustajien komiteassa Coreperissa tänään, ja kuten sanoin, toivomme voivamme käsitellä sitä neuvostossa ensi viikolla. Toivomme, että komissio antaa suhteellisen pian lausuntonsa, jonka pohjalta neuvosto arvioi, kuinka hyvin Kroatia täyttää Kööpenhaminan kriteerit, minkä jälkeen se voi osallistua liittymisprosessiin.

Posselt (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää arvoisaa ministeriä vastauksesta. Esitän lisäkysymyksen: onko mielestänne mahdollista, että Kroatia voisi osallistua seuraavaan laajentumiskierrokseen? Ei tietenkään tähän vaan seuraavaan, vuodeksi 2007 suunniteltuun kierrokseen. Onko mielestänne mahdollista, että Kroatia osallistuisi tähän kierrokseen, ja ehdotatteko sitä neuvostolle? Minusta Kroatia täyttää kriteerit vähintään yhtä hyvin kuin jotkin meidän tänään hyväksymistämme valtioista.

Yiannitsis
Kreikka valtiona tukee Kroatian ehdokkuutta. Tällä hetkellä minun on neuvoston puheenjohtajana aivan liian varhaista esittää, mikäli neuvottelujen - joiden alkamisajankohta on tuntematon, koska meidän on odotettava Euroopan komission lausuntoa - lopputulos on sellainen, että Kroatia voi liittyä unioniin 1. tammikuuta 2007. Kaikki on mahdollista, vaikka tällä hetkellä minun ei mielestäni ole mitenkään hyödyllistä tai kannattavaa sanoa, onko liittyminen mahdollista vai ei. Totta kai se on mahdollista, mutta kukaan ei tiedä, voidaanko aikataulussa todella pysyä. Kuten kaikki tiedämme, valtioiden kanssa käytävät laajentumisneuvottelut ovat tavallisesti aikaa vieviä ja pitkäkestoisia. Ne edellyttävät kuulemista ja neuvotteluja erittäin monessa kysymyksessä, ja hyvin usein niiden loppuun saattaminen vie huomattavasti enemmän aikaa kuin aluksi on luultu.
Puhemies.
Kysymykset nro 5-12 käsitellään yhdessä, koska niiden aiheet ovat samankaltaiset.
Seuraavana on Francisca Sauquillo Pérez del Arcon kysymys nro 5 (H-0142/03):

Aihe: Humanitaarinen apu Länsi-Saharan väestölle
YK:n pääsihteerin äskettäisen selonteon mukaan Länsi-Saharan väestölle tarkoitettu elintarvikeapu ei ole riittävä. Komission mukaan Länsi-Saharan konfliktia pidetään yhtenä niin sanotuista unohdetuista kriiseistä, jotka vaatisivat erityistä huomiota EU:lta, koska Länsi-Saharan väestö on huomattavin ECHO:n hallinnoiman humanitaarisen avun saaja. Tästä huolimatta komissio aikoo vähentää valtioista riippumattomien järjestöjen hallinnoimaa elintarvikeapua. 
Aikooko neuvosto jatkaa yhteisön humanitaarisen avun lähettämistä Länsi-Saharan väestölle? Kuuluuko Länsi-Saharan konfliktin ratkaiseminen ja alueen väestön auttaminen puheenjohtajavaltio Kreikan tärkeimpiin ulkoisiin tavoitteisiin?
Seuraavana on  Miquel Mayol i Raynalin kysymys nro 6 (H-0145/03):

Aihe: Länsi-Saharan ihmisoikeustilanne
Eurooppalaisten kansalaisjärjestöjen raportit Länsi-Saharan ihmisoikeustilanteesta osoittavat, että Marokko on rikkonut kansainvälistä humanitaarista oikeutta jatkuvasti vuoden 1975 marraskuun alusta lähtien, jolloin Espanja ei vielä ollut lopullisesti vetäytynyt Länsi-Saharasta (helmikuu 1976). Myöskään Länsi-Saharassa kadonneiden ihmisten määrää ei edelleenkään ole selvitetty.
Onko neuvosto tietoinen Marokon armeijan valvonnassa olevilla alueilla tapahtuneista Saharawi-kansaan - ja erityisesti El Aaiounin ns. mustassa vankilassa viruviin länsisaharalaisiin poliittisiin vankeihin - kohdistuneista ihmisoikeusloukkauksista?
Mitä keinoja neuvosto on valmis harkitsemaan ihmisoikeuksien turvaamiseksi tällä ei-autonomisella alueella?
Seuraavana on  Laura González Álvarezin kysymys nro 7 (H-0156/03):

Aihe: Länsi-Saharan konflikti
Länsi-Saharan konflikti on Kyproksen ja Palestiinan konfliktien jälkeen pitkäkestoisin YK:n yhä ratkaisemattomista konflikteista, ja se on viimeinen siirtomaavallan purkamiseen liittyvä suuri prosessi.
YK:n turvallisuusneuvosto hyväksyi 30. heinäkuuta 2002 yksimielisesti päätöslauselman 1429 Länsi-Saharasta. Päätöslauselmassa korostetaan YK:n sovittelusuunnitelman pätevyyttä konfliktin demokraattisena, rauhanomaisena ja kestävänä ratkaisuna. Kansainvälinen oikeus edellyttää suoraa kansanäänestystä, joka oli määrä järjestää jo vuonna 1992. 
Ottaen huomioon kyseisen päätöslauselman ja kaikki YK:n aikaisemmat konfliktia koskevat päätöslauselmat sekä Marokon kuningaskunnan selvän aikeen estää kansanäänestykseen johtavan muutoksenhakuvaiheen täytäntöönpano, mistä Marokon kanssa käytävää poliittista vuoropuhelua koskevista toimista neuvostossa parhaillaan keskustellaan, jotta kansanäänestys voitaisiin toteuttaa viipymättä ja kansainvälisin takein? 
Seuraavana on  Carlos Carnero Gonzálezin kysymys nro 8 (H-0186/03):

Aihe: Länsi-Saharaa koskevan Bakerin suunnitelman uusi versio
Länsi-Saharan kiistan ratkaisua koskevan James Bakerin suunnitelman uudessa versiossa, joka esitettiin osapuolille hiljattain, esitetään järjestettäväksi autonomiset vaalit vuoden kuluessa ja itsemääräämisoikeutta koskeva kansanäänestys enintään viiden vuoden kuluttua siitä, kun osapuolet ovat mahdollisesti allekirjoittaneet sopimuksen. Kyseisessä suunnitelmassa ehdotetaan järjestettäväksi erilliset väestölaskennat kumpaakin äänestystä varten. Ensiksi mainitun äänestyksen pohjaksi hyväksytään YK:n toteuttama väestölaskenta, mutta lopullisessa äänestyksessä on noudatettava muunnettua väestölaskentaa ja otettava mukaan marokkolaiset uudisasukkaat, joita Minurso ei hyväksynyt yli 10 vuotta kestäneen äänestäjien tunnistamista koskevan työnsä aikana. Mikä on neuvoston kanta tähän James Bakerin tekemään ehdotukseen? Mitkä toimenpiteet neuvosto katsoo asianmukaisiksi, jotta YK:n suorittamaa väestölaskentaa kunnioitettaisiin?
Seuraavana on  Yasmine Boudjenahin kysymys nro 9 (H-0191/03):

Aihe: Länsi-Sahara
Kysymyksen esittäjä on yllättynyt ja huolestunut puheenjohtajavaltion esittämän kannanoton heijastaman asenteen johdosta, sillä kannanotossa ei viitata lainkaan vapaan, laillisen ja puolueettoman kansanäänestyksen järjestämiseen Länsi-Saharan väestön itsemääräämisoikeudesta päättämiseksi Yhdistyneiden Kansakuntien rauhansuunnitelman mukaisesti. Voiko neuvosto ilmoittaa, aikooko se ottaa yhteyttä Marokon viranomaisiin länsisaharalaisten vankien vapauttamiseksi?
Aikooko neuvosto puuttua häirintään ja irtisanomisiin, joiden kohteeksi joidenkin kansalaisjärjestöjen länsisaharalaisedustajat ovat joutuneet sen jälkeen, kun Euroopan parlamentin erikoisvaltuuskunta oli kuullut heitä helmikuussa 2002?
Aikooko neuvosto esittää vastalauseen Salac Bazaidille, Moussamih Baballe ja Bourhil Mohamed Laminelle 12. maaliskuuta 2003 langetettujen kymmenen vuoden vankeustuomioiden johdosta?
Seuraavana on  Pedro Marset Camposin kysymys nro 10 (H-0192/03):

Aihe: Länsi-Sahara
Tammikuun puolivälissä 2003 YK:n pääsihteerin henkilökohtainen Länsi-Saharan-lähettiläs kiersi neuvottelemassa alueen maissa voidakseen tehdä osapuolille ehdotuksen konfliktin ratkaisemiseksi.
Onko neuvosto ollut yhteydessä Yhdistyneiden Kansakuntien erikoislähettilääseen James Bakeriin? Mikä on neuvoston kanta YK:n pääsihteerin Länsi-Saharan-lähettilään ehdotuksiin? Katsooko neuvosto, että konfliktin ratkaisua koskevassa ehdotuksessa saharalaisten rikkomaton itsemääräämisoikeus saatetaan jättää huomiotta?
Seuraavana on  Margot Keßlerin kysymys nro 11 (H-0196/03):

Aihe: Länsi-Sahara ja ihmisoikeudet
Puheenjohtajavaltio Kreikka antoi 5. maaliskuuta 2003 lausuman, jossa se totesi EU:n pitävän myönteisenä, että Polisario-liike oli vapauttanut 26. helmikuuta sata marokkolaista sotavankia. Puheenjohtaja totesi vankien vapauttamisen saattavan edistää osapuolten välistä vuoropuhelua ja lujittavan keskinäistä luottamusta ja kehotti vapauttamaan kaikki sotavangit välittömästi.
Mitä mieltä puheenjohtajavaltio on kolmen saharalaisen - totuuden ja oikeudenmukaisuuden foorumia edustavan Salek Bazaidin sekä Moussamih Baban ja Bourhil Mohammed Laminen - 12. maaliskuuta El Aaiúnissa saamasta tuomiosta? Heidät tuomittiin 10 vuodeksi vankeuteen näytösluonteisessa oikeudenkäynnissä ja heitä on kohdeltu epäinhimillisesti aina pidättämisestä saakka.
Seuraavana on  Carlos Bautista Ojedan kysymys nro 12 (H-0213/03):

Aihe: Luonnonvarojen hyödyntäminen Länsi-Saharassa
Länsi-Saharan luonnonvarat vaativat erityissuojelua johtuen konfliktitilanteesta, joka on vallinnut alueella yli 25 vuoden ajan. On syytä ottaa huomioon Yhdistyneiden Kansakuntien oikeudellisen yksikön 29. tammikuuta 2002 julkistamat päätelmät (asiakirja S/2002/161) Marokon hyödyntämistä öljyesiintymistä Saharassa. Päätelmien mukaan hyödyntämistä olisi vältettävä. Norjan hallituksen kannan mukaan (Norjan varaulkoministerin Vidar Helgesenin lausunnot) norjalaisen TGS-Nopec-yrityksen toimintojen laillisuus on kyseenalainen, sillä Saharan väestön loukkaamattomia oikeuksia alueen rikkauksiin loukataan toimissa, joihin yritys osallistuu Marokon johdolla Länsi-Saharan mannerjalustalla.
Mikä on neuvoston kanta yhteisön öljy- ja kaivosalan yrityksiin, jotka toimivat Marokon miehittämässä Länsi-Saharassa ilman kansainvälisen oikeuden tukea? Aikooko neuvosto ryhtyä joihinkin erityistoimenpiteisiin asiassa?

Yiannitsis
Arvoisa puhemies, neuvosto seuraa jatkuvasti huolellisesti Länsi-Saharan kysymystä. Euroopan unioni haluaa konfliktiin rauhanomaisen ratkaisun mahdollisimman pian. Siksi Euroopan unioni tukee täysin Yhdistyneiden Kansakuntien ja erityisesti YK:n pääsihteerin erikoislähettilään James Bakerin toimia, jotta löydetään toteuttamiskelpoinen ratkaisu, joka noudattaa täysimääräisesti kansainvälistä oikeusjärjestystä.
Erikoislähettiläs Baker esitti 16. tammikuuta 2003 ehdotuksen konfliktin poliittiseksi ratkaisuksi. Siinä taataan 30. heinäkuuta 2002 annetun turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1429 mukainen itsemääräämisoikeus. Hän esitti ehdotuksensa asianosaisille osapuolille ja naapurivaltioille vierailulla, jonka hän teki alueelle 14.-17. tammikuuta 2003. Sen jälkeen Yhdistyneiden Kansakuntien Länsi-Saharassa järjestettävää kansanäänestystä koskevaa toimeksiantoa jatkettiin kahdesti, ensin 31:seen maaliskuuta ja sitten 31:seen toukokuuta, jotta osapuolet saivat aikaa tutkia ehdotusta ja laatia vastauksensa. Euroopan unionin neuvoston puheenjohtaja on yhteydenpidossaan osapuolten valtuuskuntien kanssa - myös hiljattain pidetyssä assosiaationeuvoston kokouksessa Marokon kanssa viime helmikuussa - kehottanut niitä tarkastelemaan erikoislähettiläs Bakerin ehdotusta myönteisellä asenteella.
Kuten Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin 16. tammikuuta esittämässä raportissa huomautettiin, Yhdistyneet Kansakunnat ja turvallisuusneuvosto ovat 20 viime vuoden aikana pyrkineet tarmokkaasti auttamaan asianosaisia löytämään ratkaisun konfliktiin. Asianosaisille on esitetty kaikki mahdolliset ratkaisukeinot. Nyt riippuu ainoastaan niistä, onko niillä kylliksi poliittista viisautta hyödyntää tämä uusi mahdollisuus ja luoda Länsi-Saharan väestölle parempi tulevaisuus.
Viime aikoina esitetyt lausunnot Marokon ja Algerian välisten yhteyksien lisäämisestä sekä molempien osapuolten julkituoma halu keskustella kaikista kysymyksistä, myös Länsi-Saharasta, antavat aihetta toivoon. Koska Saharan kysymyksen lopullista ratkaisua koskevat neuvottelut käydään Yhdistyneissä Kansakunnissa ja ne ovat nyt ratkaisevassa vaiheessa, neuvoston mielestä ei ole mielekästä ottaa kantaa Länsi-Saharan luonnonvarojen riistämiseen. 
Konfliktin poliittisesta ratkaisusta riippumatta unioni pitää ihmisoikeuksia olennaisen tärkeänä ja jatkuvana huolenaiheena. Euroopan unioni on yrittänyt mahdollisuuksien mukaan erottaa konfliktin humanitaarisen puolen sen poliittisesta ulottuvuudesta ja on kaiken aikaa kehottanut osapuolia ryhtymään humanitaarisiin toimiin helpottaakseen selkkauksesta kärsineiden ihmisten ja väestönosien luottamuksen palautumista. Unioni on vedonnut osapuoliin toistuvasti tässä tarkoituksessa. Nämä toimet tuottivat jälleen tulosta, kun Polisario-liike vapautti sata sotavankia 26. helmikuuta. Euroopan unioni ilmaisi tyytyväisyytensä tästä tapahtumasta. Noin 1 160:n yhä pidätettynä olevan sotavangin takia unioni kuitenkin painotti, ettei ele ole riittävä, vaan että sitä pidetään askeleena, jolla voidaan myös edistää vuoropuhelua ja luottamusta kaikkien osapuolten välillä.
Länsi-Saharan konfliktiin liittyvät kysymykset, myös kadonneiden henkilöiden kysymys, otetaan myös järjestelmällisesti puheenaiheeksi poliittisessa vuoropuhelussa, jota Euroopan unioni käy Välimeren etelänpuolisten kumppanivaltioidensa kanssa tekemiensä assosiaatiosopimusten puitteissa. Brysselissä 24. helmikuuta järjestetyssä viimeisimmässä assosiaationeuvoston kokouksessa Marokon kanssa neuvosto painotti muun muassa sitä, että Länsi-Saharassa on kunnioitettava ihmisoikeuksia ja perusvapauksia. Lisäksi se kehotti tekemään jatkuvaa yhteistyötä Kansainvälisen Punaisen Ristin komitean kanssa, jotta kadonneiden Saharawien kysymys saataisiin selvitetyksi. Neuvosto on myös toistuvasti kiinnittänyt huomiota Yhdistyneiden Kansakuntien päätöslauselmaan 1359, jossa osapuolia vaaditaan selvittämään pikaisesti kadonneiden henkilöiden kysymys ja noudattamaan kansainvälisen humanitaarisen oikeuden säännöksiä.
Neuvosto ei tiedä mitään El Aaiún "mustasta vankilasta", eikä sillä ole riittävästi tietoa voidakseen tehdä päätelmiä Saharawi-vankien pidätystä ja tuomioita koskevista todellisista oloista. Euroopan unioni on Euroopan yhteisön humanitaarisen avun toimiston kautta merkittävin Sahawareille suunnatun humanitaarisen avun antaja. Arvoisat parlamentin jäsenet voivat kääntyä komission puoleen saadakseen enemmän tietoja unionin myöntämän avun tarkasta määrästä.

Sauquillo Pérez del Arco (PSE).
Arvoisa puheenjohtaja, kiitän teitä vastauksestanne. Esittämäni kysymys nro 5 oli hyvin yksilöity. Kuten tiedätte, Länsi-Saharan väestö elää lähes yksinomaan siitä avusta, jota Euroopan unioni antaa sille ECHO:n kautta. Kysymykseni kuului, tukeeko neuvosto sitä, että humanitaarisen avun antamista Länsi-Saharan väestölle jatketaan koko mainitsemanne prosessin ajan?

Yiannitsis
En ymmärrä, miksi arvoisa parlamentin jäsen luulee, että neuvosto muuttaisi toimintalinjaansa humanitaarisen avun osalta. Humanitaariselle avulle antamamme tuki riippuu Euroopan komission meille toimittamista ehdotuksista. Oleellisia ovat komission eivätkä neuvoston aikeet. Joka tapauksessa syy-seuraus-suhde, looginen järjestys, eroaa lisäkysymyksen esittämistavasta.

González Álvarez (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tästä aiheesta on esitetty monta kysymystä, mutta ne ovat kaikki erilaisia. Kun jonkin kysymyksen käsittely on mielestämme ajautunut umpikujaan Euroopan unionin toimielimissä, me etenemme tavallisesti tällä tavoin päästäksemme eteenpäin asiassa.
Kysymyksessäni tunnustan, että Yhdistyneiden Kansakuntien suunnitelma suoran kansanäänestyksen järjestämiseksi Länsi-Saharassa on yhä voimassa. Vastasitte, että vetositte ihmisoikeuksien kunnioittamiseen tapaamisessanne Välimeren maiden kanssa. Erityisesti näihin kuului Marokko ja assosiaatioprosessiin kuuluvat valtiot.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mielestäni tämä ei riitä. Jos, kuten sanoitte, Saharawit ovat vapauttaneet sata marokkolaisvankia, mutta marokkolaiset ovat vanginneet kolme Saharawia, joita he pitävät hirvittävissä oloissa, pelkkä vetoomus ihmisoikeuksien kunnioittamisesta ei riitä. Meidän on käytettävä painostusta. Koska meillä on assosiaatio- ja kauppayhteyksiä Marokkoon, voimme käyttää tätä painostusta. Meidän on vaadittava, että ihmisoikeuksia kunnioitetaan, ja kehotettava sekä Saharaweja että marokkolaisia vapauttamaan vankinsa. Meidän on käytettävä huomattavasti voimakkaampaa painostusta.

Puhemies. -
Tämä ei ollut kysymys, mutta neuvoston puheenjohtaja voi kuitenkin halutessaan vastata siihen tai kommentoida sitä.

Yiannitsis
Arvoisa puhemies, tietenkään tämä ei ollut kysymys, ja Eurooppa-neuvosto on tietysti kiinnostunut molempien osapuolten painostamisesta. Se, mitä totesin humanitaarisesta avusta tällaisissa tilanteissa, koskee nimenomaan molempia osapuolia. Painostus kohdistetaan niihin molempiin, myös arvoisa parlamentin jäsenen mainitsemaan Marokkoon. En näe tässä mitään syytä erimielisyyteen.

Carnero González (PSE).
Arvoisa puhemies, erikoislähettiläs Baker on tehnyt lukuisia muutoksia alkuperäiseen rauhansuunnitelmaan. Minusta on tärkeää, ettei neuvosto pidä sitä kiveen hakattuna. Pikemminkin sen pitäisi pyrkiä varmistamaan, että rauhansuunnitelma kehittyy Yhdistyneiden Kansakuntien päätöslauselmien mukaisesti ja väestön annetaan äänestää Länsi-Saharan itsemääräämisoikeudesta kansanäänestyksessä.
Haluaisin toistaa esittämäni kysymyksen. Kysyin, onko Länsi-Saharan konflikti nyt virallisesti neuvoston ulkopolitiikan asialistalla. Jos näin on, kuinka korkealla se on? Onko yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja ryhtynyt toimiin asiassa? Entä neuvoston puheenjohtaja? Tietääkö neuvosto, onko komissio ryhtynyt toimiin? Entä tietääkö neuvosto, että Marokon kuningaskunta esti erästä valtuuskuntaa, jonka oli määrä todistaa Länsi-Saharan ihmisoikeusrikkomuksista, osallistumasta Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeustoimikunnan kokoukseen Genevessä? Jos näin on, miten se suhtautuu asiaan?

Yiannitsis
Arvoisa puhemies, en tiedä, onko Marokko estänyt valtuuskuntaa matkustamasta Geneveen. Suhtaudun yhtä lailla varauksellisesti kommentteihin korkean edustajan Solanan mahdollisista aloitteista asian tuomiseksi uudestaan neuvoston asialistalle. Asia tietenkin kiinnostaa neuvostoa, mutta minun ei tällä hetkellä ole mahdollista kertoa, milloin se otetaan asialistalle ja milloin ei.

Boudjenah (GUE/NGL).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän teitä vastauksista, erityisesti siitä, joka koski Saharawien itsemääräämisoikeutta. Asiaa käsitellään vihdoinkin, vaikka esitin asiaa koskevan kysymyksen jo viime istuntokauden aikana. Edellisessä kirjallisessa kysymyksessäni ilmaisin vakavan huoleni siitä, että neuvosto ei ollut käsitellyt asiaa.
Toisaalta olen hieman huolissani vastauksenne seurauksista, koska sanoitte muun muassa, että osapuolten kuuluu osoittaa tervettä järkeä. Millä tavoin tämä kannanotto kuvastaa kansainvälistä legitiimiyttä? Tokihan Euroopan unionin kuuluu olla tärkeässä osassa tässä asiassa, erityisesti kumppaneidensa osalta. Ajattelen tietenkin erityisesti Marokkoa, jonka kanssa olemme allekirjoittaneet assosiaatiosopimuksen. Mielestäni Euroopan unionin olisi viisasta käydä avointa ja kriittistä vuoropuhelua kumppanimme kanssa. Marokon kanssa allekirjoittamaamme assosiaatiosopimukseen sisältyy erittäin tarkasti muotoiltu 2 artikla, joka koskee ihmisoikeuksien kunnioittamista Länsi-Saharassa.
Haluaisin vain toistaa kaksi aiempaa kysymystäni. Aikooko Euroopan unioni reagoida jotenkin ahdisteluun ja erityisesti toimiin useiden sellaisten Saharawi-edustajien erottamiseksi, jotka tapasivat Euroopan parlamentin ad hoc -valtuuskunnan yli vuosi sitten? Aikooko neuvosto esittää vastalauseensa kolmen Saharawin maaliskuussa saamasta kymmenen vuoden vankeustuomiosta? Eivätkö nämä kysymykset liity ihmisoikeuksien kunnioittamiseen ja Marokon assosiaatiosopimuksen 2 artiklaan?

Yiannitsis
Annoin mielestäni täysin selvän vastauksen. Neuvosto, jolla on myös tietysti hallussaan Marokon assosiaatiosopimus, käyttää kaikki käytettävissään olevat suostuttelukeinot edistääkseen ihmisoikeuksien kunnioittamista ja tämän tärkeän kysymyksen ratkaisemista sekä tuomitakseen kysymyksen esittäjän ja hänen kollegojensa mainitseman kaltaiset tapaukset käytettävissään olevin keinoin ja työkaluin. Niinpä voin ainoastaan toistaa nämä neuvoston toimintalinjaa koskevat tulokset ja lausunnot. Neuvosto tekee kaiken voitavansa ja jatkaa toimintaansa samaan malliin niin, että se pystyy vastaamaan näihin välikohtauksiin, olipa niiden tapahtumapaikkana Länsi-Sahara tai jokin muu maailmankolkka.
Saanen muistuttaa teitä, että olemme ehkä ainoa kansainvälinen maailmanluokan elin, joka yrittää kärsivällisesti ja käytettävissään olevin vähin voimavaroin perustaa, vakiinnuttaa ja puolustaa ihmisoikeuksia ja vapauksia.

Marset Campos (GUE/NGL).
Olen kiitollinen neuvoston puheenjohtajan antamista tiedoista, mutta yksi asia on vielä selvittämättä.
Yhdysvaltojen omaksuma lähestymistapa Palestiinan kysymyksessä on osoittautunut tehottomaksi. Itä-Timorin kansan maksama verinen hinta antaa ymmärtää, että samanlainen kriisi voi puhjeta myös Länsi-Saharassa. Eikö Euroopan unionilla on tehtävänsä puolesta velvollisuus estää konflikteja ja kriisejä? Tällä hetkellä neuvosto näyttää keskittyvän kysymyksiin, joita minä pidän lähes teknisinä. Eikö neuvoston velvollisuutena ole esittää poliittisia aloitteita yhdessä Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa?

Yiannitsis
Yksi neuvoston velvollisuuksista on käsitellä paraikaa käsittelemämme kysymysten kaltaisia asioita. Toivoisin arvoisan Euroopan parlamentin jäsenen tosiaan kiinnittävän huomiota siihen, että on helppoa sanoa, että neuvoston käytettävissä olevat mahdollisuudet ja välineet olisi ylitettävä asiassa jos toisessakin monella tapaa. Kuitenkin täällä parlamentissa on käyty jopa tänään monta keskustelua, jotka osoittavat, ettei Euroopan unioni ole suurvalta eikä toimija, joka voi puuttua asioihin missä ja miten se haluaa taivuttaakseen muut näkemystensä ja arvojensa taakse. Niinpä se, mitä se voi tehdä, on taistella nykyisellä tavalla ja järjestäytyä vahvistaakseen asemaansa kansainvälisellä näyttämöllä, nostaakseen profiiliaan ja käyttääkseen enemmän vaikutusvaltaa sitä kiinnostavissa asioissa.

Kessler (PSE).
Arvoisa puhemies, kiitos vastauksesta, mutta saanen kysyä lyhyesti ja tiivistetysti seuraavaa: oletteko valmistautunut varmistamaan, oletteko valmistautunut puuttumaan asioihin niin, että ne 13 henkeä, jotka kuuluvat ihmisoikeusaktivistien valtuuskuntaan ja joiden passit otettiin pois Casablancassa, saavat passinsa takaisin ja voivat jatkaa matkaansa ihmisoikeustoimikunnan 59. istuntoon Geneveen? Yksi valtuuskunnan jäsenistä on 19 vuotta vankilassa viettänyt Mohammed Dadash, joka on saanut norjalaisen Ravdo-säätiön ihmisoikeuspalkinnon.

Yiannitsis
Tutkin asiaa. Se, olenko valmis puuttumaan asiaan henkilökohtaisesti, ei ole mielestäni henkilökohtainen kysymys. Tutkin asiaa, ja mikäli neuvosto voi tehdä asialle jotakin tämänsuuntaista, ryhdymme toimiin. Haluan kertoa, että olen kotoisin maasta, jossa on tietyssä historian vaiheessa eletty samanlaisia aikoja, ja että ymmärrämme näitä asioita henkilökohtaisella tasolla. En kuitenkaan ole täällä omana itsenäni vaan neuvoston puheenjohtajana, ja siksi meidän on kunnioitettava neuvoston yhteistä näkemystä ja kantaa sekä toimittava niiden edellyttämällä tavalla.

Bautista Ojeda (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Yiannitsis, olettekohan huomannut, missä kysymyksensä teille esittävät jäsenet istuvat?
Tunnen luonnollisesti Yhdistyneiden Kansakuntien oikeudellisen yksikön päätelmät tästä asiasta. Siitä huolimatta kysyn, onko neuvosto harkinnut toimia, joilla valvottaisiin eurooppalaisten monikansallisten yritysten, erityisesti öljy-yhtiöiden, toimintaa sen varmistamiseksi, ettei Länsi-Saharan luonnonvaroja riistetä itsemääräämisprosessin aikana? Miten voimme neuvoston välityksellä taata Länsi-Saharan kansalaisille, ettemme salli eurooppalaisten monikansallisten yritysten riistää alueen luonnonvaroja itsemääräämisprosessin aikana?
Yiannitsis
Ehkäpä kysyjä voisi näyttää minulle, kuinka voin puhua mikrofoniin ja katsoa takanani olevaa henkilöä samaan aikaan?

Rübig (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, viime aikoina on saatu yhä enemmän tietoja Algerian ja Tunisian rajalla kadonneista eurooppalaisista. Tällä hetkellä heitä on neljä sveitsiläistä, kahdeksan itävaltalaista, yksi hollantilainen, yksi ruotsalainen ja viisitoista saksalaista. Tiedättekö näistä tapauksista ja aikooko neuvosto ryhtyä yhteisiin toimiin vapauttaakseen tai paikantaakseen nämä kansalaiset?

Yiannitsis
En tiedä tästä asiasta mitään ja pidätän itselleni oikeuden selvittää, minkä vastauksen neuvosto voi antaa.

Bautista Ojeda (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, en ole varma, ärsyttikö ironinen huomautukseni teitä. Joka tapauksessa pyydän anteeksi, tarkoitukseni ei ollut loukata.
Pyytäisin teitä vastaamaan kysymykseeni. Miten voimme neuvoston välityksellä taata Länsi-Saharan kansalaisille, ettemme salli eurooppalaisten monikansallisten yritysten riistää alueen merkittäviä luonnonvaroja itsemääräämisprosessin aikana?
Pyydän vielä kerran anteeksi, jos loukkasin teitä, ja lisäisin, etten ymmärtänyt vastaustanne.

Puhemies.
Toisinaan merkitys voi vaihdella riippuen kielestä. Arvoisa puheenjohtaja voi halutessaan vastata.

Yiannitsis
En tiedä, sattuiko jokin väärinkäsitys. Jos sellaisesta on kyse, olen hyvin pahoillani. Ymmärsin tulkkauksesta teidän kysyvän, miksi en mikrofoniin puhuessani katso kysymyksen esittäjään, jolle vastaus on osoitettu. Asia on aivan yksinkertaisesti niin, että kun kysymyksen esittäjä on tuolla, en voi nähdä häntä. Olen hyvin pahoillani, mutta tämän käsityksen sain tulkkauksesta.
Mitä tulee kysymykseen mineraaliesiintymien ja luonnonvarojen riistämisestä, nimenomaan neuvottelujen erittäin arkaluontoisen vaiheen takia neuvosto ei pidä viisaana edistää tämänkaltaisia toimia.

Puhemies.
Kuten kerroin, kysymystä nro 13 ei työjärjestyksen mukaisesti hyväksytä käsiteltäväksi. Siirrymme seuraavaan kysymykseen.

Puhemies.
Seuraavana on Eurig Wynin kysymys nro 14 (H-0146/03):

Aihe: Länsi-Sahara ja Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimus
Marokon kuningaskunnalla ei ole YK:n mukaan hallinnollisia valtuuksia Länsi-Saharan alueen - joka ei ole itsehallinnollinen - suhteen, koska Espanja ei voinut myöntää valtuuksia yksipuolisesti Madridin sopimuksessa.
Espanja ei ollut sopimuksen allekirjoittamisen ajankohtana laajentanut Saharan aluevesiä 200 mailiin rantaviivasta. Kansainvälisen oikeusjärjestyksen ja YK:n merioikeusyleissopimuksen nojalla Marokon kuningaskunta ei voi "miehittävänä" valtiona laajentaa Länsi-Saharan aluevesiä eikä sisällyttää niitä yksinomaiseen talousalueeseensa.
Mitä mieltä neuvosto on asiasta? Mitä toimia se aikoo toteuttaa varmistaakseen, että merioikeusyleissopimusta noudatetaan suhteissa Marokon kuningaskuntaan?

Yiannitsis
Ilmoituksessa, joka koskee Euroopan yhteisöjen toimivaltaa 10. joulukuuta 1982 tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen ja 28. heinäkuuta 1994 tehdyn, yleissopimuksen XI osan soveltamiseen liittyvän sopimuksen alaan kuuluvissa asioissa, luetellaan sellaiset kysymykset, joissa yhteisöllä on yksinomainen toimivalta tai jäsenvaltioiden kanssa yhteinen toimivalta. Aluevesien ja yksinomaisen talousalueen rajojen määrittäminen ei kuitenkaan kuulu niiden asioiden luetteloon, joissa yhteisöllä on toimivalta.
Mitä tulee kysymyksen alussa esitettyihin näkökohtiin Länsi-Saharan asemasta kansainvälisen oikeusjärjestyksen nojalla, neuvosto muistuttaa jäsenelle, että tämä asia kuuluu Yhdistyneille Kansakunnille, kansainväliselle järjestölle, joka osallistuu Länsi-Saharan konfliktin tutkimiseen ja ratkaisemiseen merioikeudesta johtuvien kansainvälisten säännösten mukaisesti. Esille otetut näkökohdat eivät siten kuulu neuvoston vaan Espanjan kuningaskunnan, Marokon kuningaskunnan ja Yhdistyneiden Kansakuntien toimivaltaan.

Wyn (Verts/ALE).
Haluaisin kysyä, voisiko Euroopan unioni meille kerrottujen tietojen valossa esittää vastalauseensa Yhdistyneille Kansakunnille, jotta saharalaisten tulevaan asemaan saataisiin edes jonkinlainen rakentava vastaus. Jo 1960-luvulta alkaen heille on luvattu järjestää kansanäänestys, harkittu asiaa ja jouduttu umpikujaan, joka aiheuttaa hyvin vaikean tilanteen pakolaisleireillä elävälle suurelle joukolle ihmisiä.
Arvoisa puheenjohtaja, voiko Euroopan unioni teidän kauttanne esittää vastalauseen Yhdistyneille Kansakunnille, esimerkiksi kirjeessä, jossa esitämme huolestuneisuutemme tästä erittäin tärkeästä kysymyksestä?

Yiannitsis
Minun on kuultava neuvostoa voidakseni vastata, onko neuvosto valmis lähettämään tällaisen lähettilään Yhdistyneisiin Kansakuntiin tarkkailijan ominaisuudessa, jotta asioita edistettäisiin tähän suuntaan.

Puhemies.
Seuraavana on María Izquierdo Rojon kysymys nro 15 (H-0157/03):

Aihe: Seksuaalisen ahdistelun ehkäiseminen asevoimissa
Eikö nykyisessä tilanteessa olisi suositeltavaa lisätä asevoimissa tapahtuvan seksuaalisen ahdistelun ehkäisemistä koskevia säännöksiä, erityisesti niitä, joista on saatu positiivisia tuloksia joissakin jäsenvaltioissa, sekä parantaa näiden säännösten koordinointia? Tietääkö neuvosto, että vuonna 2000 komentajansa raiskauksen ja hyväksikäytön uhriksi joutunut naissotilas Dolores Quiñoa tätä vastoin kotiutettiin tulevaa palveluspaikkaa nimeämättä eikä hänelle maksettu minkäänlaista vahingonkorvausta? Tietääkö neuvosto, että Espanjassa ei ole perustettu minkäänlaista komiteaa, joka pyrkisi edistämään naisten asemaa asevoimissa (kuten NATOn vuonna 1961 perustama naiskomitea), vaikka asevoimien sotilaista 9,3 prosenttia on naisia?

Yiannitsis
Haluaisin erityisesti kertoa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että jäsenvaltioiden asevoimiin liittyvät kurinpitokysymykset, kuten seksuaalinen ahdistelu, kuuluvat yksittäisten jäsenvaltioiden toimivaltaan ja niiden vastuulle.
Haluaisin kuitenkin kiinnittää huomionne siihen, että meillä on ollut viime syyskuusta asti Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/73/EY miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa. Tässä direktiivissä määritellään seksuaalinen ahdistelu ja määrätään, että "tässä direktiivissä tarkoitettua häirintää ja sukupuolista häirintää on pidettävä sukupuoleen perustuvana syrjintänä, ja se on siten kiellettyä". Jäsenvaltioita pyydetään noudattamaan tätä direktiiviä viimeistään 5. lokakuuta 2005 mennessä.

Izquierdo Rojo (PSE).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, onko teistä asianmukaista ryhtyä toimiin seksuaalisen ahdistelun ehkäisemiseksi asevoimissa? Tällaisilla toimilla ehkäistäisiin senkaltaiset tilanteet, johon Dolores Quiñoa joutui. Hän joutui hyökkäyksen uhriksi, mutta oli sen jälkeen voimaton hyökkääjää vastaan. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, teidän täytyy saada tietää, että Espanjassa uhrit ovat puolustuskyvyttömiä luutnantti Iván Morianon kaltaisia hyökkääjiä vastaan. Nämä yksilöt voivat toimia rankaisematta. Arvoisa puheenjohtaja, teidän on otettava huomioon, että suuri osa ahdistelutapauksista jää raportoimatta, koska uhrit ovat häpeissään ja peloissaan tai koska he pelkäävät kostotoimia.
Lopuksi on syytä panna merkille, että tällä hetkellä julkisuuteen tuotujen tapausten määrä on hyvin korkea ja se lisääntyy jatkuvasti. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, teillä on toimivaltaa, joka koskee koordinointia ja yhdenmukaistamista Irlannin, Yhdistyneen kuningaskunnan, Ruotsin, Kreikan, Alankomaiden, Tanskan, Portugalin, Ranskan, Italian ja Belgian kaltaisissa maissa.
Esimerkiksi Irlannissa haastatelluista 60:stä asevoimiin kuuluvasta naisesta 28:aa oli ahdisteltu seksuaalisesti. Yhdistyneessä kuningaskunnassa sotilastuomioistuimet käsittelivät 192:ta väkivaltarikosta pelkästään vuonna 2000. Näistä 34 oli luonteeltaan seksuaalisia.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, asevoimissa tapahtuvaa seksuaalista ahdistelua ehkäisevien toimien kehittämiseksi tarvitaan koordinointia ja yhdenmukaistamista. Kehotan teitä olemaan lyömättä laimin velvollisuuksianne tällä alueella.

Yiannitsis
Haluan kertoa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että kuten sanoin, toimivalta ja vastuu näissä asioissa on jäsenvaltioilla. On olemassa rikosoikeus ja kaikenlaisia muita lakeja, jotka tietysti liittyvät asiaan ja joita on sovellettava. Jos niitä ei sovelleta, on olemassa kansainvälisiä ja eurooppalaisia elimiä, joissa jäsenvaltiot voidaan asettaa syytteeseen.
Kuten mainitsin, Euroopan unionissa on edistetty tiettyjä järjestelyjä, joita voidaan käyttää näissä tilanteissa, mutta mainitsemastani direktiivistä ei olisi ollut hyötyä viittaamassanne tapauksessa. Tilanteet ovat aivan erilaiset. Nähdäkseni Euroopan unionin mahdollisuutta puuttua näihin kysymyksiin säädellään, neuvoston tai kenen hyvänsä henkilökohtaisista mieltymyksistä, taipumuksista tai toiveista riippumatta, unionin perustamissopimuksissa, ja meidän on perehdyttävä niihin selvittääksemme, mikä on sallittua. Jos sellainen mahdollisuus on - enkä ole nyt siinä asemassa, että voisin sanoa sellaisen olevan, enkä myöskään tiedä, mistä se voisi juontua - sitä voitaisiin käyttää. Tämä on jälleen yksi syy siihen, että Eurooppa-valmistelukunnassa parhaillaan toteutettava tarkistus, ihmisoikeudet ja koko joukko samankaltaisia kysymyksiä on viimeisteltävä ja niitä on tarkasteltava Euroopan unionin tasolla.

Puhemies.
Seuraavana on Gerard Collinsin kysymys nro 16 (H-0160/03):

Aihe: Tapaamiset arabimaiden suurlähettiläiden kanssa
EU:n yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja tapasi 10. maaliskuuta 2003 arabidiplomaattikuntaan kuuluvat suurlähettiläät Brysselissä vaihtaakseen mielipiteitä EU:n ja arabimaiden keskinäisten suhteiden viimeaikaisesta kehityksestä, Barcelonan prosessista sekä ajankohtaisista kansainvälisistä kysymyksistä mukaan lukien Lähi-itä ja Irak.
Voiko neuvosto antaa yksityiskohtaisempia tietoja tapaamisen tuloksista ja erityisesti niistä, jotka koskevat Lähi-idän ja Irakin tämänhetkisiä tapahtumia?

Yiannitsis
Arvoisa puhemies, kysymyksen esittäjä varmasti tietää, että yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja ja neuvoston pääsihteeri Solana käy alueella jatkuvaa vuoropuhelua useiden eri toimijoiden ja edustajien kanssa sekä tapaa arabidiplomaattikunnan lähettiläitä säännöllisesti. Neuvostolle kerrotaan näistä tapaamisista tarpeen mukaan. Neuvosto haluaisi myös kertoa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että korkea edustaja Solana tiedottaa toistuvasti Euroopan parlamentille alueen viimeaikaisesta kehityksestä ja mitä ilmeisimmin tekee niin jatkossakin.

Collins (UEN).
Ehdotan neuvoston puheenjohtajalle, että koska arabimaiden ja länsimaiden välillä on tällä hetkellä todella suuria vaikeuksia, tarvitaan kenties tutkimus siitä, kuinka Euroopan unionin ja näiden maiden suhteita voitaisiin kehittää. Vähän aikaa sitten erään arabimaan suurlähettiläs avasi Brysselissä näyttelyn ja käytti tilaisuuden hyväkseen kertoakseen minulle, kuinka vaikeaa hänellä kollegoineen on. Hän myönsi, että tapaamiset Javier Solanan kanssa olivat avuksi, mutta toivoi enemmän tapaamisia, neuvotteluja ja keskusteluja nykyisten erittäin hankalien ja eriskummallisten aikojen takia.
Kenties arvoisa neuvoston puheenjohtaja voisi pohtia, kuinka voisimme parhaiten rakentaa sillan tämän kuilun yli, joka on ylitettävä, erityisesti palestiinalaiskysymyksessä, jossa ei ole edistytty riittävästi.

Yiannitsis
Olen samaa mieltä arvoisan parlamentin jäsenen kanssa. Haluaisin muistuttaa teitä puheenjohtajavaltio Kreikan toimista, ulkoministeri Papandreoun matkoista ja yhteyksistä - myös yhdessä muiden maiden ulkoministerien kanssa - arabimaiden kanssa pidettävien kokousten ja jatkuvien kuulemisten järjestämiseksi nimenomaan aluetta koskevista polttavista kysymyksistä.

Moraes (PSE).
Kiitän arvoisaa jäsen Collinsia tämän kysymyksen esittämisestä nyt, kun Irakin kriisi on arkaluonteisessa vaiheessa.
Haluaisin pyytää neuvoston puheenjohtajaa välittämään monen parlamentin jäsenen näkemyksen - oletettavasti myös jäsen Collinsin ja varmasti oman näkemykseni - siitä, että rauhansuunnitelma pitäisi toteuttaa, ja ilmoittamaan puolestamme Javier Solanalle, että Irakin kriisistä johtuvien epävarmuustekijöiden takia meidän on työskenneltävä entistä voimakkaammin sen toteuttamiseksi.

Yiannitsis
Arvoisan parlamentin jäsenen esittämä kanta ei tietenkään ole kysymys, mutta haluaisin huomauttaa, että neuvosto otti hiljattain kannan, jonka mukaan Lähi-idän ja Palestiinan kysymyksen pitäisi olla erittäin korkealla toimintaohjelmassa. Ratkaisu on löydettävä. Suunnitelmaa on tehtävä tunnetuksi ja siitä on tehtävä sitova, minkä lisäksi on pyrittävä saavuttamaan suunnitelman mukaisia tuloksia kohtuullisessa ajassa. Satun tässä yhteydessä tietämään, että korkea edustaja Solana ja neuvosto toivovat pääsevänsä tähän tavoitteeseen.

Puhemies.
Kysymys nro 17 jätetään käsittelemättä, koska sen esittäjä ei ole läsnä.
Puhemies.
Seuraavana on Brian Crowleyn kysymys nro 18 (H-0164/03):

Aihe: Vaihtoehtoisten energiamuotojen tutkimus- ja kehitysrahasto
Ottaen huomioon öljyn korkean hinnan maailman markkinoilla katsooko neuvosto, että nyt olisi aika perustaa EU:hun vaihtoehtoisten energiamuotojen tutkimus- ja kehitysrahasto, jolle myönnetään riittävästi varoja? Aikooko neuvosto siinä tapauksessa pyytää komissiota esittämään tarpeelliset ehdotukset asian huomioimiseksi vuoden 2004 ja sitä seuraavien vuosien talousarvioissa?

Yiannitsis
Haluaisin palauttaa arvoisan parlamentin jäsenen mieleen EY:n perustamissopimuksen sopimuksen 169 artiklan 3 kohdan, jossa todetaan, että "kaikesta tähän sopimukseen perustuvasta yhteisön toiminnasta tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen aloilla, esittelyhankkeet mukaan luettuina, päätetään ja se pannaan täytäntöön tämän osaston määräyksiä noudattaen", eli tutkimusta ja teknologista kehittämistä käsittelevän XVIII osaston ja erityisesti 166 artiklassa mainittujen monivuotisten puiteohjelmien nojalla. Tämän seurauksena vaihtoehtoisten energiamuotojen tutkimusta ja kehitystä ohjataan ja rahoitetaan puiteohjelmasta. Nykyinen puiteohjelma käynnistettiin päätöksellä N:o 1513/2002/EY eurooppalaisen tutkimusalueen toteuttamista ja innovointia tukevasta Euroopan yhteisön kuudennesta tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja esittelyn puiteohjelmasta (2002-2006).
Puiteohjelman ensisijaisesta aihealueesta "kestävä kehitys, globaalimuutos ja ekosysteemit" rahoitetaan kestävien energiajärjestelmien tutkimusta ja kehitystä seuraavilla aloilla: puhdas energia, erityisesti uusiutuvat energialähteet ja niiden integrointi energiajärjestelmään, varastointi, jakelu ja käyttö mukaan lukien; energiansäästö ja energiatehokkuus, uusiutuvien raaka-aineiden käytön avulla saavutettu energiansäästö ja energiatehokkuus mukaan lukien; vaihtoehtoiset polttoaineet; polttokennot, mukaan lukien niiden sovellukset; Euroopan tasolla sovellettavat energialähteiden ja -kuljetusten uudet teknologiat, erityisesti vetyteknologia; uusiutuvia energialähteitä koskevien teknologioiden uudet ja edistykselliset ratkaisut, jotka ovat merkittäviä tulevaisuuden energiantuotannossa ja vaativat pitkäaikaista tutkimustyötä; hiilidioksidipäästöjen hallinta, mihin liittyvät myös puhtaammat fossiilisia polttoaineita käyttävät laitokset. Näitä tutkimustoimia varten on varattu 810 miljoonaa euroa puiteohjelman keston ajaksi.
Lisäksi haluaisin muistuttaa teille, että Euroopan atomienergiayhteisön kuudennesta puiteohjelmasta vuosiksi 2002-2006 on varattu 750 miljoonaa euroa hallitun lämpöenergiafuusion tutkimukseen. Se voisi hyödyttää pitkäaikaista energiahuoltoa ja siten luotettavan keskitetyn perussähkön tuotannon vaatimuksia.
Ohjelmien aloittamista koskevat päätökset sisältävät lisätietoja toteutettavasta tutkimuksesta ja määrärahojen täsmällisestä kohdentamisesta. Näin ollen neuvosto on yhteispäätösmenettelyssä parlamentin kanssa osoittanut mielestäni huomattavasti varoja vaihtoehtoisia ja uusia energialähteitä sekä energiasäästöjä ja -tehokkuutta koskevan tutkimuksen käyttöön.

Crowley (UEN).
Kiitän arvoisaa neuvoston puheenjohtajaa erittäin yksityiskohtaisesta vastauksesta. Olen kanssanne hieman eri mieltä siitä, katsotaanko lämpöenergiafuusio vaihtoehtoiseksi energialähteeksi, koska se on jo olemassa. Minulla on kuitenkin kolme syytä tämän kysymyksen esittämiseen.
Ensinnäkin presidentti George Bush sitoutui tammikuisessa valtion tilaa käsittelevässä puheessaan varaamaan kymmenen seuraavan vuoden aikana 7,8 miljardia dollaria vetypolttokennokäyttöisten autojen tutkimukseen, minkä kongressi hyväksyi hieman myöhemmin. Suunnitelmana on, että vuoteen 2025 mennessä ensimmäiset autot ovat massatuotannossa ja että vuoteen 2035 mennessä niitä käytetään kaikkialla Yhdysvalloissa.
Toisena syynä on öljyn hinnan epävakaisuus, jonka saimme nähdä hiljattain Irakin-selkkauksen aikana, ja sen mahdollinen vaikutus fossiilisista polttoaineista voimakkaasti riippuvaiseen Euroopan talouteen. Kolmantena syynä on sitoutumisemme Kioton sopimukseen ja puhtaan polttoaineen teknologiaan, jossa käytetään tuuli-, vesi-, ilma- ja aurinkoenergiaa. Muita vaihtoehtoja voidaan tarkastella ja perustaa erityinen rahasto, jotta pysyisimme ajan tasalla siitä, mitä Yhdysvalloissa tapahtuu tällä alalla. Tässä ovat kysymykseni syyt.

Yiannitsis
Huomautan jälleen kerran, ettette esittänyt uutta kysymystä. Haluan myös huomauttaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, ettei meidän pidä vertailla Yhdysvaltojen hallintoviranomaisten vaihtoehtoisiin energialähteisiin käyttämiä varoja Euroopan unionin vastaaviin menoihin. Meidän on lisättävä Euroopan unionin menoihin 15 nykyisen tai 25 tulevan jäsenvaltion hallitusten vastaavat menot päästäksemme vertauskelpoisiin lukuihin. Tämän sanottuani totean, että on yleisesti tiedossa ja kaikki ovat yhtä mieltä siitä, että vaihtoehtoisten energialähteiden käyttöä on edistettävä ympäristön saastumisesta aiheutuvien ongelmien ja muiden ympäristöön kohdistuvien paineiden ehkäisemiseksi.

Rübig (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tämän viikon maanantaina keskustelimme varsin kiivaasti sisäisiin politiikkoihin liittyvästä otsakkeesta 3, ja teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan erityisenä huolenaiheena on tietysti älykäs energiahuolto.
Otsakkeeseen 3 on äskettäin lisätty käytettäväksi yli 500 miljoonaa euroa. Oletteko sitä mieltä, että voisimme tällä alueella tehdä älykkään energian huoltoa koskevista teknologioista erityisen painopistealueen, myös parlamentin tänään vahvistamissa kymmenessä liittymiseen valmistautuvassa valtiossa? Voisimmeko mielestänne toisin sanoen lisätä aloitteita myös tällä alueella?

Yiannitsis
Tämä kysymys liittyy mielestäni komission ehdotuksiin siitä, miten nämä aloitteet voidaan ottaa huomioon. Puheenjohtaja ei neuvoston jäseniä kuulematta voi vastata myöntävästi tai kieltävästi johonkin, josta ei ole keskusteltu.

Puhemies.
Kysymys nro 19 jätetään käsittelemättä, koska sen esittäjä ei ole läsnä.

Puhemies.
Seuraavana on Liam Hylandin kysymys nro 20 (H-0167/03):

Aihe: Ikääntyvät viljelijät ja väestötieteellinen keskustelu
Komissio on ilmoittanut olevansa huolissaan työmarkkinoilla olevan väestön ikääntymisen vaikutuksista ja mahdollisista kasvukysymyksistä. Komission mukaan ihmisiä on kannustettava jäämään työelämään pitemmäksi aikaa. Valtioiden ja hallitusten päämiesten tavoitteena on tehdä Euroopasta dynaaminen alue nostamalla kasvuprosenttia 3 prosentilla vuosittain vuoteen 2010 mennessä. Voiko neuvosto kertoa, miten viljelysektori ja ikääntyvät viljelijät sopivat tähän väestötieteelliseen keskusteluun?

Yiannitsis
Jäsenvaltiot ottivat huomioon väestön ikääntymisen vaikutukset työmarkkinoihin ja sen mahdolliset vaikutukset sosiaaliturvajärjestelmien kehittämiseen ja kestävyyteen sekä sopivat Tukholmassa ikääntyvien työntekijöiden työllisyysasteen nostamisesta 50 prosenttia vuoteen 2010 mennessä. Barcelonan Eurooppa-neuvostossa vaadittiin, että nykyistä keskimääräistä eläkkeellejäämisikää nostettaisiin vähitellen noin viidellä vuodella vuoteen 2010 mennessä. Vuoden 2002 yhteisen työllisyysraportin mukaan ikääntyviä työntekijöitä pidetään kaikissa jäsenvaltioissa tärkeimpänä työvoiman lähteenä, ja niissä on alettu joko ehkäistä varhaista eläkkeellejääntiä tai kannustaa ihmisiä pysymään pitempään työmarkkinoilla. Samalla on alettu suunnitella järjestelyjä, joilla helpotetaan asteittaista siirtymistä pois työelämästä ja yhdistetään molemmat lähestymistavat. 
Kevään Eurooppa-neuvostossa 21. maaliskuuta 2003 neuvosto teki työn kysynnän ja tarjonnan lisäämisestä sekä kaikkien ryhmien osallistumisesta ja pitemmän työelämän edistämisestä yhden yhdeksästä ensisijaisesta tavoitteestaan, joiden avulla aiotaan päästä Euroopan työllisyysstrategian kolmeen päätavoitteeseen. Neuvosto odottaa komission sisällyttävän tämän ensisijaisen tavoitteen työllisyyden suuntaviivoihin, jotka komission on tarkoitus esittää huhtikuussa 2003.
Lopuksi neuvosto myöntää, että maataloustoiminnan säilyttäminen on tärkeää tasapainoisen maatalouskehityksen saavuttamiseksi Euroopan unionissa ja väestökadon ehkäisemiseksi maaseudulla.

Hyland (UEN).
Kiitän arvoisaa neuvoston puheenjohtajaa kattavasta vastauksesta. Olen varma, että Euroopan maanviljelijöiden muuttuva ikärakenne on hänelle tuttu. Itse asiassa yksi maatalouden jatkuvuuden suurimmista uhkista on maanviljelijöiden jatkuva vanheneminen. Toisaalta meillä on maanviljelijöiden varhaiseläkejärjestelmä. Se on erinomainen järjestelmä, mutta se edellyttää järjestelmän piiriin oikeutettuja maanviljelijöitä irrottautumaan maataloustoiminnasta täydellisesti. On ehdotettu, että maanviljelijöiden varhaiseläkejärjestelmää uudistettaisiin tai tarkistettaisiin. Sitä ajatellen esitän arvoisalle neuvoston puheenjohtajalle, että hänen kannattaisi kenties harkita sellaista mahdollisuutta, ettei eläkkeelle jäävien maanviljelijöiden tarvitsisi luopua työstään kokonaan, vaan he voisivat tehdä osa-aikatyötä, koska se on äärimmäisen tärkeää myös psykologisesti. Ei ole järkeä vaatia maanviljelijöiden varhaiseläkejärjestelmään kuuluvia maanviljelijöitä luopumaan kokonaan työstä, jonka parissa he ovat kuluttanut koko elämänsä.

Yiannitsis
Mielestäni arvoisa parlamentin jäsen on ilmaissut tarkastelemisen arvoisen ajatuksen. Luulen meidän kaikkien tietävän, kuinka mutkikkaita ovat sellaiset tilanteet, joissa on yhtäältä yritettävä leikata maatalousalan suojaa aiheuttamatta joukkopakoa alalta ja toisaalta tehtävä päätöksiä eläkeikäkysymyksen hoitamisesta. Maanosamme väestö nimittäin ikääntyy, mikä murentaa eläkejärjestelmän perustaa. Monet ongelmat liittyvät lisäksi työttömyysasteeseen, jota yritämme myös nostaa. Viittasin esimerkinomaisesti vaikeasti ratkaistaviin tilanteisiin. On niin sanoakseni löydettävä parhain mahdollinen tasapaino. Ymmärtääkseni tässä ehdotuksessa on omaksuttu tämä tarkastelutapa, ja olen varma, että komissio voi tarkastella ja arvioida sitä työllisyyden suuntaviivoja koskevissa ehdotuksissaan. Näissä ehdotuksissa uudistetaan olennaisesti Luxemburgissa viisi vuotta sitten päätettyjä työllisyyden suuntaviivoja.

Puhemies.
Seuraavana on Seán Ó Neachtainin kysymys nro 21 (H-0169/03):

Aihe: Digitaalinen lukutaito kouluissa ja yliopistoissa
On tärkeää varmistaa jokaisen henkilön digitaalinen lukutaito varhaisesta iästä lehtien, jotta kaikki voivat käyttää Internetiä. Voiko neuvosto ilmoittaa, onko se arvioinut komission ehdotusta digitaalisen lukutaidottomuuden torjumista ja virtuaalikampusten ja virtuaalisten ystävyyskoulujen edistämistä koskevaksi ohjelmaksi? Mihin toimiin sen mielestä jäsenvaltioiden olisi ryhdyttävä sen varmistamiseksi, että EU:n alueen koulut ja yliopistot voivat täysimääräisesti vaikuttaa tämän ohjelman menestymiseen? Mihin toimiin olisi seuraavaksi ryhdyttävä?

Yiannitsis
Neuvosto haluaa kertoa, ettei se voi tässä vaiheessa kommentoida kantaansa ohjelmaan, sillä verkko-opiskelua koskevasta ehdotuksesta keskustellaan parhaillaan sekä neuvostossa että Euroopan parlamentissa.

Ó Neachtain (UEN).
Kiitän neuvoston puheenjohtajaa vastauksesta. Olen kuitenkin pettynyt siihen, ettei ole mitään lisätietoja edistymisestä digitaalista lukutaitoa koskevassa kysymyksessä. Tällä tärkeällä alalla tapahtuu paljon. Tässä vaiheessa haluaisin neuvoston antavan jonkinlaista toivoa tämän erittäin merkittävän alan suhteen, sillä mitä ilmeisimmin tätä merkittävää koulutuksen osa-aluetta ei yritetä riittävästi edistää. Entisenä opettajana tiedän, että kyseessä on vallankumouksellinen alue, jonka avulla voidaan torjua digitaalista lukutaidottomuutta. Neuvoston pitäisi kiinnittää tähän asiaan runsaasti huomiota ja esittää lähitulevaisuudessa suunnitelmia sekä antaa jonkinlaista toivoa pysyvän lopputuloksen saamisesta tässä tärkeässä kysymyksessä.

Yiannitsis
Ymmärrän arvoisan parlamentin jäsenen kiinnostuksen koulutukseen ja digitaaliseen lukutaitoon sekä tarpeen edistää digitaalista lukutaitoa oppilaitoksissa. Asia kiinnostaa minuakin, koska olen yhä Ateenan yliopiston professori, vaikka ministeritehtäväni estävät minua hoitamasta virkaani.
Voisin todeta, että Euroopan unioni ja neuvosto ovat Lissabonin kokonaisstrategian puitteissa selvästi kiinnostuneita tiedon lisäämisestä - se on yksi Lissabonin strategian perustavoitteista - ja tieto on tietenkin nykyään yhä enenevässä määrin arvoisan parlamentin jäsenen esittämässä muodossa. Neuvosto ei voi kommentoida tätä nimenomaista ehdotusta tai ohjelmaa, koska niistä keskustellaan kahdessa toimielimessä, kuten jo sanoin. Yleisen politiikan tasolla voin kuitenkin kertoa, että lukuisten aloitteiden myötä voidaan uskoakseni selvästi havaita, että olemme kiinnostuneita unionin kilpailukyvyn lisäämisestä ja sitä vahvistavista avaintekijöistä. Nykyään niihin sisältyvät epäilemättä kysymyksessä mainitut tekijät.

Puhemies.
Seuraavana on Esko Olavi Seppäsen kysymys nro 22 (H-0172/03):

Aihe: Makedonian YK-mandaatti
Olen jättänyt 27.1. neuvoston vastattavaksi kyselytunnilla kysymyksen, onko EU:n Makedonia-operaatiolla YK-mandaatti ja jos ei ole, pyydetäänkö sellainen tehtävien onnistunutta suoritusta varten. Kun parlamentin helmikuun istuntojakson kyselytunti peruutettiin ja kun puhemies ei kyselytunnin järjestämistä koskevien ohjeiden 2 kohdan perusteella ottanut kysymystä maaliskuun esityslistalle, uudistan kysymyksen. Toisin kuin puhemiehen edustaja arveli, maaliskuun istuntojakson kohdassa 31 ei tähän kysymykseen, jota en tullut tilaisuudessa esittämään, saatu vastausta.

Yiannitsis
Neuvosto on tyytyväinen voidessaan kertoa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että Euroopan unionin johdolla suoritettava operaatio Concordia toteutetaan entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian pyynnöstä. Olosuhteista huolimatta Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvosto hyväksyi 26 syyskuuta 2001 päätöslauselman 1371 elokuussa 2001 allekirjoitetun Ohridin puitesopimuksen mukaisesti. Päätöslauselmassa todetaan, että neuvosto tuki jäsenvaltioiden ja asianosaisten kansainvälisten järjestöjen pyrkimyksiä sopimuksen täytäntöönpanemiseksi. Tässä mielessä se tuki voimakkaasti monikansallisten turvallisuusjoukkojen läsnäolon vakiinnuttamista entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa tarkkailijoiden turvallisuuden varmistamiseksi, kuten maan hallitus oli pyytänyt.

Seppänen (GUE/NGL).
Arvoisa herra ministeri, puhuitte niitä näitä ja minun kotimaassani sanottaisiin, että puhuitte puuta heinää, ette vastannut lainkaan siihen kysymykseen, jonka esitin. Toivoisin, että kun Te tulette tänne parlamenttiin, Te luette kysymyksen ja vastaatte siihen mitä kysytään. Minä kysyin, onko Teidän tulkintanne mukaan entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa aloitettavalla EU:n rauhanturvaoperaatiolla YK:n mandaatti. Pyytäisin Teitä vastaamaan kysymykseen.

Yiannitsis
. (EL) Pidän kiinni sanoistani. Mielestäni vastaukseni arvoisan parlamentin jäsenen esittämään kysymykseen oli erittäin selkeä ja hyvin yksityiskohtainen. Sille asialle, tyydyttikö vastaukseni häntä vai ei, en voi tehdä yhtään mitään.

Puhemies. -
Neuvostolle osoitetuille kysymyksille varattu aika on lopussa. Näin ollen kysymyksiin nro 23 - 31 vastataan kirjallisesti

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Liesen laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0103/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi laatu- ja turvallisuusstandardien asettamisesta ihmisperäisten kudosten ja solujen luovuttamiselle, hankinnalle, tutkimiselle, käsittelylle, varastoinnille ja jakelulle (KOM(2002) 319 - C5-0302/2002 - 2002/0128(COD)).

Byrne
Arvoisa puhemies, olen iloinen voidessani olla paikalla keskustelemassa komission ehdotuksesta direktiiviksi, jolla asetetaan laatu- ja turvallisuusvaatimukset ihmisperäisille kudoksille ja soluille ja joka annettiin neuvostolle ja Euroopan parlamentille viime vuoden kesäkuussa.
Ensiksi haluaisin osoittaa kiitokseni esittelijä Lieselle sekä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan jäsenille heidän suuresta työstään tärkeän ja kunnianhimoisen direktiivin puolesta. Direktiivi on tärkeä, sillä se kattaa hyvin lupaavan lääketieteen alan, ja kunnianhimoinen, sillä se on ratkaiseva osa yleistä terveysstrategiaa.
Haluaisin antaa kunniamaininnan myös Euroopan neuvoston menestyksekkäälle ja arvokkaalle työlle tällä alalla. Direktiiviehdotus perustuu Euroopan neuvoston saavutuksiin. Ehdotuksella varmistetaan että potilaat, joita hoidetaan ihmisperäisillä kudoksilla ja soluilla - ja joita on päivä päivältä enemmän - voivat luottaa siihen, että ainesosat ovat turvallisia. Ehdotus on looginen jatkotoimi veren laadusta ja turvallisuudesta annetulle direktiiville.
Ihmisperäisistä kudoksista ja soluista on tullut tärkeä osa terveydenhoitoa. Kudosten ja solujen käyttö hoidossa lisääntyy koko ajan määrällisesti, ja myös käyttötavat laajenevat. Tekniikan edistyessä ala kehittyy nopeasti. Kudoksia ja soluja käytettäessä voidaan kuitenkin tartuttaa tauteja, minkä vuoksi huomio on kiinnittynyt tarpeeseen asettaa uusia varotoimia.
Komission ehdotuksessa asetetaan vaatimukset ihmisissä käytettäväksi tarkoitettujen luovutettujen kudosten ja solujen luovuttamiselle, hankinnalle ja tutkimiselle. Laatu- ja turvallisuusstandardeja sovelletaan, käytettiinpä kudoksia ja soluja siirrännäisiin tai lääkkeiden ja lääkinnällisten laitteiden valmistukseen.
Siltä osin kuin on kyse kudosten ja solujen käyttämisestä nimenomaan ihmisille tehtäviin siirtoihin, direktiivissä asetetaan lisäksi kaikkien ihmisperäisten solujen ja kudosten käsittelyä, säilömistä, varastointia ja jakelua koskevat vaatimukset.
Seuraavaksi otan esille tärkeimpiä huolenaiheitanne. Yksi esitetyistä huolista on, miten alkion kantasoluihin olisi parasta suhtautua. Kysymystä on jo käsitelty: tutkimuksen kuudennesta puiteohjelmasta tehdyssä päätöksessä parlamentti, neuvosto ja komissio sopivat, että jäsenvaltiot voivat vapaasti säännellä alkion kantasolujen käyttöä tai kieltää käytön kokonaan ja että yhteisössä kunnioitetaan kyseisiä päätöksiä. Päätöksiä odotetaan annettavan tämän vuoden loppuun mennessä, ja kysymystä sopiikin pohtia samassa yhteydessä. Ei siis liene sopivaa käyttää tätä kansanterveysalan direktiiviä tuomitsemaan kyseistä sovintoa ennalta ja tekemään sitä tyhjäksi.
Huolta on esitetty myös elimistä. Elimet eivät sisälly ehdotukseen. Jotkut teistä ovat kritisoineet asiaa, mutta minä olen edelleen vakuuttunut siitä, ettei elimiä ole soveliasta sisällyttää tämän direktiivin soveltamisalaan. Elinsiirtoja koskevat ongelmat ovat hyvin erilaisia. Ei pidä unohtaa, että suurin ongelma on edelleen vakava elinpula, jonka vuoksi monet potilaat kuolevat. Elinsiirrot vaativat kuitenkin toisenlaista lähestymistapaa niiden erityisluonteen vuoksi. Elinsiirrot ovat oma erikoistunut alansa, joten komissio tekee parhaillaan tieteellistä arviota käytettävissä olevista vaihtoehdoista. Toistaiseksi arviota ei ole saatu päätökseen.
Verestä annetun direktiivin sekä kudoksista ja soluista annetun ehdotuksen esimerkkien mukaan haluaisimme saada tieteelliset tutkimustulokset ennen säädöksen laatimista tällä arkaluonteisella alalla. Vakuutan teille, että pidän asiaa äärimmäisen tärkeänä ja seuraan asian etenemistä tarkkaan.
Lisäksi on esitetty huolta tuonnista ja viennistä. On myönnettävä, että kudosten ja solujen tuonti kolmansista maista lisääntyy koko ajan. Euroopan unionin potilaiden terveyden suojelemiseksi on varmistettava, että myös tuodut kudokset ja solut ovat korkeiden laatu- ja turvallisuusstandardien mukaiset.
Ehdotuksessa esitetään, miten Euroopan unionissa voidaan ottaa käyttöön menettely, jonka avulla tuonti- ja vientilupiin sovelletaan yhtenäistä lähestymistapaa. On yhtälailla tärkeää varmistaa, ettei standardit alittavia kudoksia ja soluja viedä kolmansiin maihin. Lienee hyväksyttävää myöntää jonkin verran joustonvaraa, jotta toimitaan kolmannen maan lainsäädännön mukaisesti, mutta samalla on varmistettava yhtäläinen turvallisuuden taso.
Kudosten ja solujen käyttöön liittyvät eettiset kysymykset ovat todella arkaluonteisia. Juuri kysymysten arkaluonteisuuden vuoksi meidän on noudatettava tiukasti perustamissopimuksen rajoja. Olipa aikomuksemme miten hyväntahtoinen tahansa, meidän on toimittava yhteisön oman toimivallan rajoissa. Haluaisin korostaa tältä osin tärkeää seikkaa: 152 artiklan tarkoituksena on kansanterveyteen liittyvien asioiden sääntely. Siinä ei määrätä perusteellisesta eettisten näkökohtien sääntelystä.
Komission mielestä ehdotuksessa esitetään tasapuolinen kompromissi. Ehdotuksessa lähestytään rajaa, joka määrää, mikä on oikeudellisesti hyväksyttävää perustamissopimuksen rajoitusten perusteella. Euroopan neuvoston asiaa koskevissa asiakirjoissa sekä eurooppalaisessa etiikkaa käsittelevässä työryhmässä on painotettu voittoa tavoittelematonta hankintaa. Mielestämme onkin välttämätöntä, ettei direktiivi ole kyseisen periaatteen vastainen.
Voittoa tavoittelemattomuuden periaate on olennainen vain hankinnassa, ei käsittelyssä, manipulaatiossa, tutkimisessa tai tuotteiden valmistuksessa. Ei ole esimerkiksi hyväksyttävää ottaa kuolleen luovuttajan sydänläppää ja myydä sitä. Tavallisesti sydänläpät kuitenkin käsitellään, jotta varmistetaan, ettei niissä ole taudinaiheuttajia, ja jotta ne säilyisivät pitempiaikaisen varastoinnin ajan. Nämä ovat muita menettelyjä, joilla parannetaan sydänläpän laatua ja jotka voidaan luonnollisesti tehdä kaupallisin perustein.
Komission ehdotuksessa annetaan yksityisille yrityksille mahdollisuus toimia akkreditoituina kudospankkeina julkisten laitosten tapaan. Hankintaa lukuun ottamatta ehdotuksessa ei kielletä, ettei yksityinen yritys voisi tarjota palveluja tai käsitellä kudoksia muutoin.
Merkittävä eettinen kysymys on myös luovuttajan suostumus. Kansainvälisessä ihmisoikeuksia ja biolääketiedettä koskevassa yleissopimuksessa vaaditaan, että luovuttajan suostumus on varmistettava ja että luovuttajan on saatava asianmukaista tietoa. Ehdotuksessa kunnioitaan kyseisiä periaatteita täysin, mutta siinä ei aseteta erityisiä eettisiä sääntöjä. Jäsenvaltioiden on asetettava tarkat eettiset säännöt toissijaisuusperiaatteen vaatimusten mukaisesti.
Odotan innolla voivani ilmoittaa keskustelun päätteeksi, mikä on komission kanta mietintöön ehdotettuihin tarkistuksiin.

Liese (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä kollegat, haluaisin aloittaa kiittämällä kaikkia, jotka ovat osallistuneet vilkkaisiin keskusteluihin ja auttaneet näin mietinnön laatimisessa. Heitä ovat kollegamme ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa sekä oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa, mukaan luettuna valmistelija Bartolozzi, sekä kaikki henkilöt, jotka ovat auttaneet meitä täällä parlamentissa sekä komissiossa puhaltamaan yhteen hiileen. Takanamme on vilkas keskustelu, joka huipentui 29. tammikuuta järjestettyyn julkiseen kuulemistilaisuuteen, jonne kokoontui yli kolmesataa asiantuntijaa Euroopan unionista ja Yhdysvalloista.
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta tukee komission ehdotusta, mutta yhtyy myös monien asiantuntijoiden - kuten Euroopan lääkäreiden pysyvän komitean - näkemykseen, jonka mukaan ehdotuksessa vain osoitetaan oikea suunta. Toisin sanoen komission ehdotus on hyvä, mutta siinä ei mennä tarpeeksi pitkälle. Olemmekin esittäneet lukuisia yksityiskohtaisia muutoksia, joista yksi koskee vapaaehtoista ja korvauksetonta luovutusta. Emme halua jäsenvaltioiden pelkästään edistävän periaatetta - kuten komissio ehdottaa - vaan turvaavan periaatteen. Luovutuksesta annettavat korvaukset olisi kuitenkin nimenomaisesti sallittava. Käsittelemättömillä soluilla ja kudoksilla käytävä kauppa olisi kiellettävä, kuten perusoikeuskirjassa vaaditaan. Haluamme kuitenkin tehdä selväksi, että julkisen sektorin ja teollisuuden on molempien osallistuttava soluja ja kudoksia koskevaan työhön, kuten komission jäsen selvitti. Mielestämme meidän sanamuotomme on paljon tarkempi ja selvempi.
Emme voi sulkea teollisuutta alan ulkopuolelle, sillä jos teollisuus noudattaa standardeja, teollisuuden toiminta edistää innovointia. Haluamme tarkentaa tietoon perustuvan suostumuksen sanamuotoa, sillä vain siten tarjotaan suoja, joka on hyvin tärkeä. Mielestämme on erityisen tärkeää suojella ihmisiä, jotka eivät voi itse antaa juridisesti pätevää suostumusta tässä asiassa, jota pidämme erittäin tärkeänä.
Valiokunnan jäsenet tekivät ehdotuksia myös arkaluonteisista kysymyksistä, jotka koskevat ihmisalkioilla tehtävää tutkimusta ja ihmisalkioiden kloonausta. En puuttunut asiaan mietintöluonnoksessa, mutta mielestäni valiokunnassa lopullisesti hyväksytty teksti on hyvä kompromissi. Esimerkiksi tarkistuksen 30 sanamuoto on täsmälleen sama, kuin minkä komissio, neuvosto ja parlamentti ovat jo hyväksyneet tutkimuksen kuudennessa puiteohjelmassa. Valiokunta ei ole hyväksynyt muita kauaskantoisia tarkistuksia. Loppujen lopuksi tutkimuksen kuudennessa puiteohjelmassa ei ole vielä ratkaistu, mitä lukuisille ihmisalkioille tapahtuu, joten keskusteluja on jatkettava.
Kuten monet teistä tietävät, suhtaudun hyvin tiukasti asiaan. Mielestäni alkion kantasoluilla tehtävä tutkimus on väärin, mutta mielestäni emme voi kuitenkaan mennä valiokunnan kantaa pidemmälle. Meidän on jätettävä jäsenvaltioille harkintavaltaa päättää, haluavatko ne periaatteesta kieltää vai sallia alkion kantasoluilla tehtävän tutkimuksen.
Direktiivin soveltamisalaa koskeva tarkistus 19 herätti paljon keskustelua. Kysymys kuuluu, pitäisikö direktiivin kattaa kliinisten kokeiden lisäksi in vitro -tutkimus. Valiokunta puoltaa sitä, että direktiivi kattaisi myös in vitro -tutkimuksen, mutta vain solujen ja kudosten luovutuksessa ja hankinnassa. Valiokunnan aloitteen perusteena on, että mielestämme luovuttajien suojelu on nähtävä erillisenä siitä, aiotaanko kudosta käyttää siirrännäisiin vai tutkimukseen. Luovuttajaa on suojeltava kaikissa tapauksissa, ja luovuttajan oikeuksia on kunnioitettava. Miten perustelemme asian kansalaisille, jos ilmoitamme, että luovuttajalla on oikeus antaa tietoon perustuva suostumus ja että ihmisille tehtäviin siirtoihin tarkoitetuilla luovuttajan soluilla ja kudoksilla ei saa käydä kauppaa, mutta että kaikki nämä oikeudet poistuvat, jos solut ja kudokset käytetään tutkimukseen? Emme todellakaan voi esittää tällaista ehdotusta kansalaisille. Tarkistus 19 onkin hyvä kompromissi.
Yksittäiset puhujat ovat todenneet, ettei 152 artikla ole sopiva oikeusperusta valiokunnan kauaskantoisille ehdotuksille. Olen keskustellut monien oikeustieteen asiantuntijoiden kanssa, ja mielestäni oikeusperusta on täysin mahdollinen esittämissämme kauaskantoisissa ehdotuksissa, koska ehdotukset eivät koske vain eettisiä näkökohtia yleensä vaan eettisiä näkökohtia, jotka liittyvät luovuttajien ja vastaanottajien terveyteen. Toisin kuin nimettömyyttä ja ruumiin ennallistamista koskevissa kysymyksissä - jotka komissio todella otti esille ehdotuksessaan - olennaisuus voidaan perustella kansanterveyden kannalta paljon selkeämmin kysymyksissä, joihin me olemme puuttuneet.
Pyydän komissiota harkitsemaan uudelleen pidättyvää kantaansa. Meidän olisi annettava selvä merkki muille toimielimille ja hyväksyttävä valiokunnan mietintö.
Bartolozzi (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, direktiiviehdotuksella pyritään asettamaan turvallisuus- ja laatustandardit, joilla säännellään ihmisperäisten kudosten ja solujen käyttöön perustuvaa hoitoa, jota annetaan nykyisin Euroopassa sadoilletuhansille potilaille vuosittain. Ala laajenee koko ajan, eikä pelkästään perinteisten siirrännäisten alalla - kuten sarveiskalvo, iho ja sydänläpät - vaan biotekniikan edistymisen myötä myös korjaavassa kirurgiassa, lisääntymislääketieteessä sekä syövän, diabeteksen ja Parkinsonin taudin kaltaisten sairauksien hoidossa. Ala on varmasti tutkituslaitosten ja eurooppalaisten yritysten kannalta kiinnostava, joten alan on annettava kehittyä.
Eettisten näkökohtien kunnioittaminen on tärkeää ihmisperäisten kudosten ja solujen käytössä. Direktiiviehdotuksessa esitetään ihmisestä peräisin oleville ainesosille korkeita turvallisuus- ja laatustandardeja terveyden suojelemiseksi. Eettiset näkökohdat on kuitenkin määritettävä tarkemmin. Ensinnäkin on tarpeellista varmistaa terveyden turvaaminen, jotta estetään tai vähennetään sairauksien leviämisriskiä myös kolmansista maista tuotavista ihmisperäisistä kudoksista ja soluista. Toiseksi on varmistettava ihmisruumiin kunnioittaminen irrotettaessa kudoksia sekä elossa olevilta että kuolleilta luovuttajilta. Erityisen tärkeää on velvollisuus hankkia tietoon perustuva nimenomainen suostumus luovuttajalta tai hänen perheenjäseneltään. Samoin on tärkeää kieltää solujen ja kudosten irrottaminen kloonatuista ihmissoluista tai sikiöstä, jos raskaus on keskeytetty vapaaehtoisesti. Kolmas kysymys koskee yksityiselämän suojaa ja kudosten irrottamisen yhteydessä saatujen tietojen luottamuksellisuutta. Luovutuksessa sekä luovuttajan että vastaanottajan nimettömyyden on säilyttävä (lukuun ottamatta jäljitettävyyden vaatimusta). Henkilöä ja perhettä koskevia tietoja ei saa luovuttaa kolmansille osapuolille (esimerkiksi työnantajalle tai vakuutusyhtiölle) myöskään siksi, että vältettäisiin perusteettoman syrjinnän riski. Neljäntenä periaatteena on luovutuksen palkkiottomuus. Luovutus on vapaaehtoinen inhimillistä solidaarisuutta kuvastava teko, johon jäsenvaltiot voivat kuitenkin kannustaa erityistoimilla ja oikeaa tietoa levittämällä. Vaatimusta pitäisi soveltaa myös tuontiin kolmansista maista.
Edellä toteamani perusteella katson, että kaiken kaikkiaan direktiivin voidaan todeta olevan edistysaskel jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen yhdenmukaistamisessa, ja direktiivi antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden lisätä Euroopan kansalaisten terveyden suojelua.

Bowis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, ensiksi haluan yhtyä esittelijän kantaan ja kiittää komissiota kertomuksesta. Se on tärkeä toimenpide, jolla säädellään ihmisille tehtäviin siirtoihin käytettävien solujen ja kudosten laatua, turvallisuutta ja käsittelyä. Tärkeintä on ihmisten terveyden suojelu.
Toistan komission jäsenen osoittamat kiitokset esittelijä Lieselle, joka on ohjannut taitavasti hankkeen kulkua, vahvistanut ihmisten terveyden suojelua, taannut tietoon perustuvan suostumuksen ja välttänyt aiempien tällä tutkimusalalla käytyjen keskustelujen sudenkuopat. Katsoessani jäsen Liesen ja jäsen Nisticòn nimissä jätettyjä ja allekirjoitettuja tarkistuksia tiedän, että on vaadittu valtavasti työtä, jotta mielipiteet ja näkemykset on saatu yhdistettyä. Tätä toimenpide todella tarvitsee.
Komission ehdotus oli hyvä, mutta sitä voitaisiin ehkä parantaa. Parlamentin mietinnössä esitetään parannuksia joillakin aloilla, mutta muutamat kysymykset jäivät ehkä kaipaamaan selvennystä. Osa muutoksista lienee turhia. Hyviä ovat uudet tarkistukset, kuten tarkistus, jossa teollisuus suljetaan ulkopuolelle ja johon komission jäsen viittasi mainitessaan teollisuuden pelkäävän, että kauppaa vaikeutetaan tai rajoitetaan.
Myönnän, että tarkistuksesta 7, jolla tutkimus liitetään direktiivin soveltamisalaan, voidaan keskustella. Lienee hieman yllättävää, että muutoksen katsottiin olevan paikallaan. Asia vaivasi varmasti terveysjärjestöjä ja tutkijoita. Meidän on pohdittava, onko säädökseen tehty tarkistus paikallaan. Toisaalta on asioita, joita on selvennettävä, kuten säädöksessä tehdään. Elimiä ei saisi liittää soluja ja kudoksia koskevaan säädökseen. Elimet ovat asia erikseen. Nyt ei ole myöskään aika sallia kloonatuista ihmisalkioista tai eläimen ja ihmisen hybridialkioista otettujen solujen ja kudosten käyttöä siirrännäisissä.
Matilda-lampaan kuolema Australiassa rappeutumisen seurauksena on kaamea varoitus siitä, että kyseessä on hyvin nuori tutkimusala. Vaikka eettisiä kysymyksiä ei huomioitaisi, alaa ei saisi nyt sallia jo pelkästään siksi, että sillä voi olla mahdollisia vakavia ja arvaamattomia vaikutuksia ihmisen terveyteen.
Oma kysymyksensä ovat luovutuksesta maksettavat palkkiot. Ongelma otettiin esille jäsen verta käsittelevässä Nisticòn mietinnössä. Tuolloin tunnustettiin, että meillä on erilaisia perinteitä ja tarpeita. Vapaaehtoinen luovutus on parempi vaihtoehto, mutta se ei ole aina mahdollista. Meidän on pohdittava asiaa uudelleen, jos vaikka löytäisimme sanamuodon, joka kattaa monet perinteet ja tarpeet. Epäilenpä, ettemme erkane kovinkaan kauaksi erinomaisesta muotoilusta, jonka jäsen Nisticò esitti verestä ja verituotteista annetussa direktiivissä.

Bowe (PSE).
Arvoisa puhemies, ilmoitan PSE-ryhmän puolesta olevani tyytyväinen ehdotukseen ja monien kollegojeni jättämiin tarkistuksiin sekä esittelijän jättämiin tarkistuksiin. Esittelijä on työskennellyt erittäin ahkerasti löytääkseen järkevän tavan päästä asiassa eteenpäin.
Ehdotusta tarvitaan todella, jotta asetetaan unionin laajuiset vähimmäisvaatimukset ihmisperäisten kudosten ja solujen käytölle. Ihmisperäisillä kudoksilla ja soluilla käytävä kauppa laajenee ja ylittää rajat kaikkialla Euroopassa laboratorioissa ja klinikoilla tehtäviä tutkimuksia sekä lääkkeiden ja lääkinnällisten tuotteiden tuotantoa varten. Meidän on esitettävä Euroopan laajuinen säännöstö, jolla tilannetta voidaan hallita. Nyt alaa hallitsee vain kansallisten lakien sillisalaatti.
Kaupan lisääntyessä tarvitsemme perusstandardeja, joilla taataan ihmisten terveys, sekä turvallisuusstandardeja, jotka koskevat luovutusta, hankintaa, korvauksia ja suostumusta. Meidän on laadittava selkeä Euroopan laajuinen säännöstö, jonka nojalla teollisuus voi toimia, johon ihmiset voivat luottaa ja jolla varmistetaan yleinen turvallisuus. Pystymme suojautumaan voittoa tavoittelevilta markkinoilta, jotka käyttävät haavoittuvaa yksilöä hyväkseen, sekä mahdolliselta tautien ja infektioiden tarttumiselta.
Voittoa tavoittelemattomuuden periaatetta on noudatettava, ja sitä on sovellettava kaikkeen luovutukseen kaikissa jäsenvaltioissa koko Euroopan unionissa. On vaara, että rahanpuutteesta kärsiviä henkilöitä voidaan ehkä suostutella luovuttamaan soluja joko Euroopan unionissa tai mahdollisesti kehitysmaissa taloudellisen hyödyn vastineeksi. Meidän on löydettävä keinot, jolla tämä estetään. Meidän on löydettävä oikea tasapaino. Haluamme estää mahdollisuuden myydä ihmisperäisiä kudoksia rahasta, mutta sallimme mahdollisuuden maksaa luovuttajalle rajoitettu korvaus. Minusta on aivan selvää, että jos on oltava kaksi viikkoa pois töistä luuydinsiirron takia, ei ole kohtuutonta maksaa työnantajalle jonkinmoista korvausta.
Uusissa säännöissä asetetaan tarvittavat turvallisuuden vähimmäisvaatimukset kudosten ja solujen käytölle Euroopassa. Voittoa tavoittelematonta luovutusta ja korvauksia koskevat vähimmäisvaatimukset ovat olennaisia.
Meillä olisi oltava kantasoluilla tehtävää tutkimusta koskevat selkeät säännöt, joilla sallitaan alkion kantasolujen käyttö, muttei lisääntymistarkoituksessa tehtyä kloonausta. Jos onnistumme laatimaan luovuttajan suostumusta koskevat vähimmäisvaatimukset, suojaamme haavoittuvia yksilöjä, joita voidaan painostaa luovuttamaan soluja. En voi kuitenkaan tukea täysin kaikkia jätettyjä tarkistuksia. Tarkistukset, joilla pyritään esimerkiksi kieltämään alkion kantasolujen käyttö kokonaan tai rajoittamaan käyttöä merkittävästi, eivät tee Euroopan kansalaisille palvelusta. Niillä ei suojata ihmisten terveyttä eikä haavoittuvia yksilöitä.
Toivoisin, että jäsenet ja painostusryhmät, jotka väittävät vakaasti, että eettisiä periaatteita on puolustettava, puolustaisivat yhtä äänekkäästi sairaita ja haavoittuvia yksilöitä, kuten nuorta kannattajaani Zain Hashmia, joka onnistui tällä viikolla vanhempiensa kanssa saamaan luvan käyttää tätä uutta tekniikkaa, jolla suojataan pojan henki ja turvataan hänen tulevaisuutensa. Ilman uutta tekniikkaa hänen kaltaistensa nuorten miesten tulevaisuus on äärimmäisen synkkä.
Toivon vilpittömästi, että viemme ehdotusta eteenpäin järkevästi pitäen mielessä tärkeimmät kysymykset eli ihmisten terveyden suojelun ja turvallisuuden sekä ihmisten ja haavoittuvien yksilöiden suojaamisen hyväksikäytöltä. Suosittelen mietinnön hyväksymistä, mutten kaikkien tarkistusten.

Ries (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi edellisten puhujien tavoin kiittää esittelijä Lieseä ahkerasta yhteydenpidosta heti alusta alkaen kaikkiin asianosaisiin. Lisäksi haluaisin kiittää lukuisia mietinnön laadintaan osallistuneita varjoesittelijöitä. Mietintö on hyvin tasapuolinen. Kompromissi oli vaikea saavuttaa siten, ettei samalla estettäisi Euroopan biotekniikka-alan kehitystä, sillä näkökantoja on monia: meitä on toissijaisuusperiaatteen puoltajia, eettisten näkökohtien kannattajia sekä kaltaisiani, jotka haluavat vastata Euroopan miljoonien potilaiden odotuksiin.
Sarveiskalvojen, sydänläppien, luun, jänteiden ja ihon siirtämisen ansiosta potilaiden elämä todella pitenee ja paranee. Esimerkiksi vuosittain korjataan pahoja palovammoja 20 000:lta Euroopan kansalaiselta, ja vuonna 2002 piti amputoida 60 000 diabeetikkoa, sillä käytössä ei ole tehokasta menetelmää ihon ennallistamiseksi. Asia on tehtävä selväksi: kaikkia näitä hoitoa odottavia henkilöitä ei joko hoideta tai heitä hoidetaan huonosti, jos Euroopan parlamentti ottaa huomenna moraalisen asenteen ja kieltää suoraan tai epäsuorasti kantasoluilla ja alkioilla tehtävän tutkimuksen sekä sukusoluihin kohdistuvan geenihoidon. Tämän vuoksi suurin osa liberaaleista vastustaa vahvasti noin kolmeakymmentä tarkistusta, erityisesti tarkistuksia 30, 31, 36, 37, 46 ja 50. En luettele tässä kaikkia.
Yksi perustavanlaatuinen muistutus on välttämätön: käsittelemme kansanterveyteen liittyvää asiaa, joka perustuu perustamissopimuksen 152 artiklaan. Kyseessä ovat siis laatuperusteet, hyväksymisstandardit, pätevyydet, henkilöstön koulutus, jäljitettävyyden testaus sekä kansallisten kudospankkien rekistereistä muodostettava Euroopan laajuinen verkosto. Tässä on ehdotuksen ydin, ja minä olen kuullut asiasta vain vähän, koska eettiset kysymykset ovat nousseet etualalle. Valiokuntavaiheessa saimme kuitenkin aikaan kompromissit elinten luovutuksesta, erittäin arkaluonteisesta luovutuksen vapaaehtoisuudesta ja palkkiottomuudesta, napanuoraveren luovuttamisesta sekä kaikkien potilaiden tasapuolisesta hoitoon pääsystä.
Olemme päättäneet, ettemme anna kaikkien saavutusten valua hukkaan siksi, että muutamat henkilöt sekoittavat toisiinsa Euroopan parlamentin ja Euroopan neuvoston. Ei ole unionin tavoite tai päämäärä yhdenmukaistaa etiikkaa, eikä omatunto tieteellisissä kysymyksissä ole koskaan hoitanut ketään. Kaikista näistä syistä liberaalit varaavat itsepuolustuksena oikeuden äänestää mietintöä vastaan ja palata takaisin komission tasapuoliseen ehdotukseen.

Caudron (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä esittelijä Liese ja hyvät kollegat, tiedämme, miten ihmisperäisten kudosten ja solujen käyttöön perustuvat hoidot ovat kehittyneet. Hoitoja annetaan vuosittain satojatuhansia. Komission oli siksi kiireesti ehdotettava direktiiviluonnosta, jolla pyritään asettamaan uudet laatu- ja turvallisuusstandardit, jotta lisätään kansalaisten luottamusta kudosten ja solujen käyttöön ihmisruumiissa. Hyväksynkin komission toimet rajoituksetta, ja kannatan ehdotusta.
Kuten joku jo tänään totesi, valitettavasti on esitetty liian monia tarkistuksia, jotka johtavat kaikkiin suuntiin, mikä uhkaa muuttaa alkuperäisen luonnoksen luonnetta ja estää sääntelyn, jota kuitenkin tarvitaan kipeästi. Tämän vuoksi haluaisin tänä iltana tässä keskustelussa palauttaa GUE/NGL-ryhmän puolesta parlamentin jäsenten mieliin kolme perusperiaatetta, joiden perusteella vastustan monia tarkistuksia. Ensimmäinen periaate on, ettemme saa käyttää väärin direktiiviluonnosta, jonka tarpeellisuutta kukaan ei kiellä, ja laajentaa sen soveltamisalaa kattamaan alat, joista olisi annettava erityissäädöksiä tai joista on jo niitä annettu. Ennen kaikkea luonnosta ei saa käyttää käynnistämään keskustelua kantasoluista, alkion soluista ja ylimääräisistä soluista tai kyseisiä aiheita koskevasta tutkimuksesta eikä edes vapaaehtoisesta raskauden keskeytyksestä. Moniin tarkistuksiin on piilotettu hyvää tarkoittaen enemmän tai vähemmän näitä tavoitteita, ja siksi emme äänestä tarkistusten puolesta.
Toinen periaate on, että tutkimusta ja tiedettä olisi toteutettava eettisiä sääntöjä noudattaen, jotta vältetään vastuuttomat ja ihmisille vaaralliset toimet, mutta toimia ei saa estää mihin tahansa uskontoon perustuvin kielloin. Tämä on maallistamisen perussääntö ja välttämätön edellytys edistyksen takaamiseksi. Jälleen kerran on yllin kyllin tarkistuksia, jotka olisi hylättävä tämän periaatteen nimissä.
Kolmas periaate on, ettei ihmisruumista saisi myydä, ostaa tai varastaa. Ainakin tästä asiasta meidän kaikkien on oltava yhtä mieltä, ja meidän on myös oltava yhtä mieltä siitä, että periaatteella tarkoitetaan ensinnäkin todellista ja ilmeistä luovuttajan tahtoa ja toiseksi selvää luovuttajan ja vastaanottajan nimettömyyden suojaa. Kaikki poikkeukset johtaisivat kaikenlaiseen väärinkäyttöön ja ylilyönteihin. Tämä ei kuitenkaan estä jäljitettävyyttä, jolla taataan, että siirrännäisen laatua voidaan valvoa. Kolmanneksi ei edes pitäisi keskustella siitä, tapahtuuko luovutus palkkiotta: ihmisruumis ei ole kauppatavara.
Johtopäätöksenä toistan, että kyseisten hoitomuotojen kehittyminen tekee unionin direktiivistä olennaisen. Kehityksen vuoksi on kuitenkin samaan aikaan tärkeää, että Euroopan parlamentti osoittaa olevansa luja ja noudattavansa tärkeitä periaatteita, jotka ovat monelle meistä yhteisiä ja joita emme voi sallia tehtävän kyseenalaisiksi edes salakavalasti.

Rod (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, olemme tyytyväisiä moniin esittelijä Liesen laatiman mietinnön kohtiin. Kannatamme erityisesti tarkistuksia, joiden tarkoituksena on poistaa direktiivin soveltamisalasta ihmisalkion kantasoluista peräisin olevat tai geenitekniikalla tuotetut kudokset ja solut, sillä unionin lainsäädännössä ei määritellä geenihoidon käyttöä mitenkään.
Yksi kompromissi on meistä kuitenkin ongelmallinen: vapaaehtoisuuteen ja palkkiottomuuteen perustuva ihmisperäisten kudosten ja solujen luovuttaminen. Me haluamme takeet siitä, ettei luovuttamisesta makseta. Jotta takeet saadaan, direktiivissä on välttämättä määritettävä tarkasti lainmukaiset ja hyväksyttävät korvaukset. Meidän mielestämme on korvattava matkakustannukset ja tulojen menetykset niiltä päiviltä, jotka kuluvat matkustukseen, luovutukseen ja tarvittavaan lepoon. Lisäksi voidaan tarjota virvokkeita ja muita vastaavia palkkioita, muttei mitään muuta. Muutoin jätetään mahdollisuus luovutuksista maksettaviin korvauksiin - jopa palkkioihin - joihin liittyy ennalta arvattavaa väärinkäyttöä, mikä heikentää laatua ja turvallisuutta sekä aiheuttaa riskejä luovuttajille ja vastaanottajille. Kuten edellinen puhuja totesi, ihmisruumis ei ole kauppatavara. Solut ja kudokset eivät ole kaupan.
Direktiivin perusperiaatteisiin kuuluu nimettömyys, joka ei saa estää kudosten ja solujen jäljitettävyyttä. Euroopan komission ehdotuksessa - ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan tarkistuksilla terästettynä - on onnistuttu ottamaan molemmat periaatteet huomioon. Herkkää tasapainoa ei pitäisi horjuttaa parlamentin täysistunnossa hyväksymällä tarkistuksia, joiden tarkoituksena on poistaa nimettömyyden suoja gameettien luovuttajilta, eli sperman luovutuksessa, tai tehdä kudosten ja solujen jakelua koskeva rekisteri yleisölle avoimeksi. Viittaan tässä erityisesti yhteen tarkistukseen. Avoimuudella perustelu on tässä tapauksessa ajattelematonta. Luovuttajalta vastaanottajalle siirrettävien kudosten ja solujen jäljittäminen ei saisi tapahtua nimettömyyden suojan kustannuksella. Muutoin jätetään mahdollisuus väärinkäytöksiin, jotka liittyvät luonteeltaan etiikkaan, rodunjalostukseen tai jopa rotusortoon.
Lopuksi haluaisimme pyytää komissiota, joka ei halunnut liittää elimiä direktiivin soveltamisalaan, ehdottamaan kiireesti erityistä tekstiä, jossa asetetaan elimiin sovellettavat laatu- ja turvallisuusstandardit.
Mielestäni mietintö on tasapuolinen. Meidän olisi jatkettava samansuuntaisia toimia myös tulevissa käsittelyissä.

Ó Neachtain (UEN).
Arvoisa puhemies, kiitän esittelijä Lieseä tunnollisesta työstä tässä arkaluonteisessa ja teknisessä asiassa. Tiedän, että hän on kuullut laajalti poliittisia ryhmiä, jotta mietinnössä näkyisivät mahdollisimman tarkkaan monet näkökohdat ja mielipiteet.
Kiitän komissiota siitä, että se teki aloitteen 152 artiklan perusteella. Ala on suhteellisen uusi unionin lainsäädännössä. On tärkeää tehdä asiat oikein, kuten verestä annetun direktiivin yhteydessä. Samoin on tärkeää, että lääketieteen toimet asettuvat eettiseltä kannalta oikealle paikalle. Etiikassa on luonnollisesti otettava huomioon kansalliset käytännöt. Komissio tietää varmasti, miten nopeasti ja tehokkaasti ehdotusta käsiteltiin parlamentissa. Toivon vilpittömästi, että esittelijän valiokunnan puolesta ehdottamat hyödylliset tarkistukset hyväksytään.
Parlamentti on parantanut alkuperäistä ehdotusta selvästi monessa kohtaa. Eettisten periaatteiden osalta olen tyytyväinen tarkempaan sanamuotoon, jolla vahvistetaan vapaaehtoisuuden periaatetta eli solujen ja kudosten palkkiotonta luovutusta. Kansanterveyttä uhkaa selvästi vaara, jos vääränlaisia luovuttajia houkutellaan tekemällä kudosten hankinnasta kaupallista toimintaa.
Kannatan voimakkaasti suostuvuuden periaatteen vahvistamista, jonka ansiosta luovuttajille taataan paras mahdollinen suoja. Tältä osin on tärkeää, että kielletään abortoitujen sikiöiden kudosten käyttö. Vastustan samoin ihmisalkion luomista ainoastaan kudosten tuottamiseksi, minkä jälkeen ihmisalkio heitetään menemään. Käytäntö rikkoisi täysin oikeutta ihmisarvoon sekä oikeutta elämään perusoikeuskirjan tarkoituksessa. Hyväksyn tarkistukset, joilla direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle suljetaan solut ja kudokset, jotka ovat peräisin kloonatusta aineksesta. Parlamentti on toistuvasti ilmaissut vastustavansa ihmisen kloonausta.
Haluan kysyä komissiolta, milloin voimme odottaa näkevämme direktiiviehdotuksen elinsiirroista. Pyydän komissiota antamaan parlamentille sitoumuksen asiasta ennen, kuin ehdotuksesta äänestetään.

Blokland (EDD).
Arvoisa puhemies, hyväksyn kyllä, että komission jäsen Byrne vastustaa elinten sisällyttämistä direktiiviin, mutta sisällyttämisen puolesta on olemassa perusteita. Kudos on soluryhmä, jonka kullakin solulla on sama rakenne tai tehtävä. Elimet taas muodostuvat kudoksista. Soluja, kudoksia ja elimiä voi kaikkia luovuttaa, joten laatu- ja turvallisuusstandardeja on sovellettava kaikkiin kolmeen, myös elimiin. Raja elinten ja kudosten välillä on häilyvä.
Koska elinten puute on ongelma, joka koskee itse asiassa myös erilaisia kudoksia, tarvitaan ehkä erillinen direktiivi. Tämä ei kuitenkaan muuta sitä tosiasiaa, etteikö samoja, muiden muassa luovutusta koskevia laatuvaatimuksia pitäisi soveltaa myös elimiin.
Lyhyesti sanottuna, eikö elimistä annettavan direktiivin rakenne vastaisi suurin piirtein tätä kudoksista ja soluista annettavaa direktiiviä? Ymmärränkö oikein, että komission jäsen tarkoittaa, ettei komissio pysty toteuttamaan tarkistusten 6 ja 62 vaatimusta, jonka mukaan ehdotus elimiä koskevaksi direktiiviksi olisi annettava ennen kesää 2003? Saisimmeko lisävalaistusta elimiä koskevan direktiivin aikatauluun?
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa komission edustaja tuki soluista laatimaani tarkistusta 99. Esittelijällä on vastaväitteitä. Arvoisa komission jäsen, haluaisinkin kuulla, mitä mieltä olette? Muilta osin kannatamme direktiiviä lämpimästi, koska siinä viitataan eettisiin perusperiaatteisiin, joita on noudatettava kaupassa. Samoin annamme kaiken kunnian merkittävälle ja asiantuntevalle esittelijä Liesen työlle. Edellä toteamani perusteella olen valmis perumaan esittämäni elimiä koskevat tarkistukset 96-98 sekä 100-102. Olen varmistanut jäsen Oomen-Ruijtenin suostumuksen, hänhän jätti aikanaan tarkistukset kanssani.

Montfort (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin vuorostani kiittää esittelijä Lieseä erinomaisesta tiedonhausta ja analyysistä, jonka hän toteutti yhteistyössä paitsi kollegojensa, myös korkean tason asiantuntijoiden kanssa. Soluhoito ja kudosten luovutus ovat aloja, jotka tarjoavat toivoa hoidettaessa parantumattomia sairauksia, jotka tuottavat monille tuskaa ja ahdistusta. Menetelmien hallinta ei kuitenkaan riitä vastaamaan sairaiden ihmisten odotuksiin, minkä vuoksi tarvitsemme ehdotettua direktiiviä, jonka tarkoituksena on varmistaa, että ihmisperäisille kudoksille ja soluille on olemassa turvallisuus- ja laatustandardit.
Mitä tulee vapaaehtoiseen, palkkiottomaan luovutukseen sekä luovuttajan nimettömyyteen, direktiivillä ei voida asettaa jäsenvaltiolle velvoitteita perustamissopimuksen nojalla, vaan ainoastaan voidaan antaa suosituksia. Luovutuksen on oltava palkkiotonta. Kuinka kukaan voisi koskaan kuvitella kauppaavansa ihmistuotteita? Hengen pelastaminen on epäitsekäs teko, jota ei tehdä palkkion kiilto silmissä. Luovutuksen olisi oltava vapaaehtoista, ja siksi elossa olevalta luovuttajalta vaaditaan pakollista, tietoon perustuvaa, kirjallisesti annettu suostumusta. Siksi on tärkeää tiedottaa yhteiskunnalle hoitojen suositeltavuudesta sekä jokaisen vastuusta solidaarisuuden hengessä, koska tuhansien ihmisten terveyttä voidaan näin parantaa.
Maidemme asukkaat eivät ole riittävän tietoisia ihmisperäisten kudosten ja solujen luovuttamisen eduista. Kuinka monta henkeä on pelastettu ja kuinka monta potilasta hoidettu luuydinsiirroilla? Direktiivissä olisi oltava paljon tarkempaa tietoa. Tiedon olisi oltava luotettavampaa, ja sen olisi perustuttava todelliseen tieteelliseen tutkimukseen. Kuinka monta kertaa meille on esimerkiksi kerrottu, että ihmisalkion kantasoluilla voitaisiin hoitaa parantumattomia sairauksia, mutta toistaiseksi ei ole julkaistu mitään todisteita asiasta? Olisi väärin väittää, että alkion solujen käytön kielto estäisi henkien pelastamisen. On olemassa muita vaihtoehtoja, eritoten aikuisen kantasoluja hyödyntäviä menetelmiä. Huomio panee meidät pohtimaan, millaisia soluja ehdotettu direktiivi kattaa.
Kannatan Ranskan hallituksen kantaa kolmessa asiassa. Perustamissopimuksen 152 artiklan 4 kohdan perusteella ei ole meidän tehtävämme säännellä direktiivillä mitään erityisiä solutyyppejä, kuten itusoluja tai alkion soluja. Asia kuuluu kansallisten hallitusten säädäntävaltaan, samoin kuin alkioihin liittyvät eettiset kysymykset. Gameetit eivät kuulu direktiivin soveltamisalaan. Äänestän mietinnön puolesta, mutta kiinnitän edelleen tarkkaan huomiota kysymykseen luovuttajan ja vastaanottajan ihmisarvon kunnioittamisesta.

Nisticò (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, toivon kaikesta sydämestäni, että mietintö, jolle esittelijä Liese on uhrannut niin paljon energiaa, syntyy luonnollisia teitä ilman, että tarvittaisiin voimakeinoja, kuten kävi verestä laaditulle mietinnölle, joka oli pitkään kiistanalainen, mutta jossa onnistuimme monen vuoden jälkeen löytämään ratkaisun parlamentin, komission ja neuvoston välisen aktiivisen, älykkään ja innostavan yhteistyön ansiosta.
Mainitsen tänään vain pari kohtaa - tarkkaan ottaen neljä. Mielestäni on oikein, kuten jäsen Liese totesi, että solujen ja kudosten luovuttamisen olisi perustuttava vapaaehtoisuuteen ja palkkiottomuuteen. Periaatetta puollettiin jo hyväksyttäessä verestä laadittua mietintöä. Jos teollisuus on kuitenkin auttanut parantamaan solujen ja kudosten laatua ja säilymistä esimerkiksi lisäämällä kudossopeutuvuutta geenitekniikan avulla, on oikein sallia asianmukaiset korvaukset.
Toiseksi toivon, että jäsen Liesen kanssa esittämämme tarkistus 83 hyväksytään. Siinä kehotetaan komissiota laatimaan mahdollisimman pian uutta lainsäädäntöä käänteisen erilaistumisen käytöstä luotaessa kantasoluja aikuisen soluista. Aikuisen solujen käänteinen erilaistuminen saavutetaan siirtämällä solujen tumat tumattoman munasolun sijasta elatusaineeseen, jossa on paljon ravinteita ja muita kasvua edistäviä tekijöitä. Näin lienee mahdollista ratkaista nykyiset eettiset ongelmat, jotka liittyvät ihmisalkion kantasolujen käyttöön hoidossa.
Kolmanneksi puutun kantasolujen käyttöön tutkimuksessa. Toivon, että kuudennessa puiteohjelmassa asetetut säännöt pysyvät voimassa aina ja ettemme päästä nyt livahtamaan takaovesta mitään, mikä ei asiaan kuulu.
Neljänneksi ja viimeiseksi ilmoitan tukevani komission ehdotusta, jonka mukaan direktiivin olisi katettava solujen ja kudosten käyttö tutkimuksissa, jos tutkimukset tehdään ihmisillä, mutta ei kokeissa, jotka toteutetaan in vitro -tutkimuksina tai eläinmallinnuksina. Vetoankin esittelijä Lieseen: jos tarkistukset 7 ja 19 hyväksytään, toisessa käsittelyssä olisi lisättävä joustavuutta, jotta vältetään kankeat hallintomenettelyt, jotka hidastavat tutkimusta Euroopassa tärkeillä aloilla, esimerkiksi farmakogenetiikassa ja farmakogenomiikassa, joiden tavoitteena on kehittää uusia lääkkeitä, jotka ovat paljon tehokkaampia ja joilla ei ole myrkyllisiä vaikutuksia.

Gebhardt (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, biotekniikka tarjoaa nykyisin terveydenhuoltoon uusia näkökulmia, jotka ovat oikein tervetulleita, mikä pätee myös ihmisperäisten kudosten ja solujen käyttöön. Meidän olisi hyödynnettävä mahdollisimman tehokkaasti myönteiset mahdollisuudet, joita uudet menetelmät tarjoavat, vaikka tänä päivänä näyttää selvästi siltä, etteivät näkymät ole yhtä lupaavat, kuin jossain on esitetty. Meidän kannattaa kuitenkin varmasti käyttää kaikki mahdollisuudet hyväksemme.
Uusien menetelmien käyttöä on kuitenkin punnittava suhteessa perusperiaatteisiin ja -sääntöihin, joista syntyvät Euroopan unionin pohjana olevat yhteisön arvot. Yhteisön arvojen peruspilari on Euroopan unionin perusoikeuskirja. Perusoikeuskirjan perusarvoihin kuuluvat erityisesti ihmisarvon kunnioittaminen, kielto hankkia taloudellista hyötyä ihmisruumiista sekä takuu siitä, että soluja ja kudoksia voidaan luovuttaa vain vapaaehtoisesti ilman painostusta ja tietoisena kaikista asiaan vaikuttavista seurauksista.
Komission ehdotus koskee vain näitä kysymyksiä, joten oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta, jonka tehtävänä on vastata parlamentissa käsiteltävistä eettisistä kysymyksistä, on esittänyt lukuisia asiaan liittyviä tarkistuksia. Mielestämme on erittäin tärkeää tehdä selväksi, että aivan kuten veren ja veren ainesosien luovutuksesta annetussa lainsäädännössä, ihmisperäisten kudosten ja solujen luovuttaminen olisi sallittava vain lahjoituksina, jotta torjutaan kaikki suuntaukset, joissa ihmisruumis yritetään kaupallistaa ja ruumiista yritetään tehdä kauppatavara. Sallikaa minun selventää asiaa: ihmisperäisiä kudoksia ja soluja voidaan luovuttaa vain vapaaehtoisesti ilman rahallista korvausta. Luovutusten on tapahduttava nimettömästi. Henkilöt, jotka eivät pysty itse antamaan juridisesti pätevää suostumusta, vaativat erityistä suojelua, sillä heidän ruumistaan ei saa halventaa. Lisäksi on oltava selvää, että luovutusta voidaan käyttää vain henkilön terveyden eduksi, ei tutkimusta varten. Tarkoitan tässä erityisesti vammaisia.
Haluan korostaa erityisesti yhtä seikkaa: perinteiden ja kulttuurierojen kunnioittaminen Euroopan unionissa tarkoittaa, että myös tässä säädöksessä jäsenvaltioille on annettava oikeus kieltää tietyllä tavalla saatujen solujen luovutus ja käyttö. Asia koskee erityisesti kieltäytymistä alkion kantasolujen käytöstä sekä aikuisen kantasolujen käytön suosimista. Aikuisen kantasolut ovat osoittautuneet yhtä käyttökelpoisiksi ja todella jopa lupaavammiksi monissa tapauksissa.
En kuitenkaan voi missään tapauksessa tukea muutamia tarkistuksia, joista olen täysin samaa mieltä kuin jäsen Caudron, joka on valitettavasti jo poistunut. Kyseisillä tarkistuksilla yritetään vaivihkaa lisätä tekstiin abortti, mitä emme voi mielestäni hyväksyä missään tapauksessa.

Breyer (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ensiksi haluaisin osoittaa suuret kiitokset esittelijä Lieselle tämän upeasta työstä mietinnön eteen. Haluaisin antaa kunniamaininnan erityisesti siitä, että hän pyrki ottamaan sosiaaliryhmät mukaan mietinnön laatimiseen. Tämä on erittäin suositeltavaa, sillä todellisena tehtävänä on saattaa saman pöydän ääreen kaikki sosiaaliryhmät - potilasjärjestöt sekä tiedemiehet ja muut - ja Liese näki suurta vaivaa yhdistäessään eri kannat toisiinsa.
Myös meistä vihreistä on erittäin tärkeää - sanoisinpa jopa, että ensisijaisen tärkeää - antaa jäsenvaltioille selkeä osoitus siitä, ettei alkioita saa käyttää tutkimuksissa. Me emme halua antaa aihetta tuottaa alkioita vain tutkimustarkoituksiin. Me emme myöskään halua, että naiset alennettaisiin munasolujen tai alkioiden luovuttajiksi. Meidän on hylättävä asia selväsanaisesti. Meidän on myös tehtävä selväksi, ettei yleensäkään mitään alkion kudoksia tai soluja saa käyttää.
Kantani alkion kantasoluihin on samoin aika selvä: mielestämme aikuisen kantasolut ovat vähintään yhtä sopivia tarkoitukseen, elleivät jopa sopivampia. Emme saa herättää perusteettomia toiveita. Haluaisin mainita tässä yhteydessä geenihoitoja koskevat vahingolliset tarinat, joita täällä on viime aikoina kiertänyt. Alalla on herätelty liian monia katteettomia toiveita vuosien ajan pohtimatta todella käytettävissä olevia vaihtoehtoja.
Tiede ja tutkimus ilman omaatuntoa olisi ihmiskunnan tuho. Näin ollen tehtävänä on lähettää erittäin selvä viesti. On myös tärkeää korostaa mietinnössä jälleen kerran, ettei ihmisten tai alkioiden kloonaus ole sallittua. Mielestäni täällä parlamentissa ei voi - kuten ei voi muuallakaan - koskaan korostaa liikaa, että tarvitaan hyvin selvät rajat. Palkkiottomia luovutuksia on käsitelty puheenvuoroissa paljon, ja on selvää, ettei ihmisruumis ole kauppatavaraa, kuten todettua.
Arvoisa komission jäsen, näin ollen vaadin teitä taas kerran vastaamaan myönteisesti vihreiden esittämään pyyntöön. Pyydämme komissiota tekemään lainsäädäntöehdotuksen ennen heinäkuuta 2003, sillä erityisesti elinten luovutuksissa on nähtävillä entistä selvemmin, kuinka ihmisruumiista tai sen osista on todella tulossa kauppatavaraa. Nähdäkseni alalla tarvitaan hyvin selkeää Euroopan unionin lainsäädäntöä.

Cappato (NI).
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä komissiota ehdotuksesta sekä komission jäsentä puheesta, jossa tämä esitteli ehdotuksen parlamentille. Esittelijä Liese on varmasti paiskinut hurjasti töitä - ja paiskii edelleen - jotta parlamentissa saavutetaan hyväksyttävä kompromissi. Uskoakseni suurin uhka kompromissin tavoittelussa sekä komission ja monen parlamentin jäsenen perusteellisessa työssä on joidenkin jäsenten yritys sisällyttää mietintöön asioita, joilla ei ole mitään tekemistä direktiivin kanssa.
Olen eritoten sitä mieltä, että jäsen Bartolozzin mielipide sekä monien jäsenten esittämät näkemykset, joissa on yritetty ja yritetään edelleen lisätä direktiiviin vaivihkaa raskauden keskeytys ja alkion kantasolut, vaarantavat vakavasti hyvän työn, jonka eteen monet jäsenet ovat tehneet lujasti töitä. Me, Lista Emma Boninon radikaalit jäsenet, voimme vain vastustaa äänestyksessä kaikkia tarkistuksia, joilla yritetään lisätä asioita tällä tavoin. Tämä ei tarkoita - osoitan sanani jäsen Montfortille ja muille jäsenille, jotka ovat ottaneet asian esille - että väittäisimme alkion kantasolujen olevan taianomainen vastaus kaikkiin geeneihin liittyviin ongelmiin ja sairauksiin. Olemme vain sitä mieltä, ettei näitä tutkimusmahdollisuuksia pitäisi poistaa, ja ettei niitä pitäisi eritoten poistaa direktiivillä, jossa käsitellään muita asioita ja jolla pyritään sääntelemään käytännössä lupaavia markkinoita ja toimintaa, joka on tarpeellista monien Euroopan kansalaisten hengen ja terveyden kannalta.
Me emme saa muuttua parlamentiksi, jossa tehdään itsepintaisesti jokaisesta äänestyksestä periaatekysymys, aivan kuin yrittäisimme laatia "Euroopan yhtenäistä moraalisäännöstöä". Etsikäämme mieluummin poliittiset ja käytännönläheiset ratkaisut direktiivissä esiin otettuihin kysymyksiin, joita komissio yrittää direktiivillä ratkaista.

García-Orcoyen Tormo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, ensiksi haluaisin kiinnittää huomiota kollegamme Liesen erinomaiseen työhön. Hän on kehittänyt ja parantanut komission ehdotusta. Mielestäni Liesen laatiman mietinnön lähestymistapa ja laajuus ovat erinomaiset. Direktiiviä alettiin työstää Espanjan toimiessa Euroopan unionin puheenjohtajana. Ei ole sattumaa, että vuonna 2002 Espanja oli kymmenennen kerran peräkkäin kudosten ja siirrännäisten luovutuksen kansainvälinen mallimaa.
Meillä on siis hyvät tiedot aiheesta. Olemme myös tietoisia kaikista ongelmista, joita kudosten, solujen ja elinten siirtoon liittyy. Viime vuosina siirroissa käytetyt menetelmät ovat edistyneet merkittävästi, ja kansalaiset ovat tulleet aikaisempaa tietoisemmiksi siitä, että heitä tarvitaan mahdollisina luovuttajina. Näin ollen on paikallaan laatia erityisiä Euroopan unionin säännöksiä, joilla tällaista toimintaa säännellään. Sääntelyä tarvitaan takaamaan, että kaikki toiminta on asianmukaisten eettisten, terveydellisten ja sosiaalisten normien mukaista kaikissa jäsenvaltioissa
Kuten edellä selvitettiin, luovutus ja siirrot perustuvat solidaarisuuteen: ihmiset tekevät luovutusjärjestelmässä osansa pyyteettömästi ja epäitsekkäästi. Siksi on hyvin tärkeää varmistaa, että ihmiset ryhtyvät luovuttajaksi edelleen vapaaehtoisesti ilman palkkiota. Meidän on rohkaistava ihmisiä astumaan esiin ja lisäämään mahdollisten luovuttajien määrää. Meidän on ennen kaikkea varmistettava, että perheet kunnioittavat luovuttajan päätöstä h-hetken koittaessa.
Paljon on keskusteltu siitä, pitäisikö elinsiirrot sisällyttää direktiiviin. Vaikka olenkin sitä mieltä, että elinsiirtoja koskevaa yhteisön lainsäädäntöä tarvitaan, mielestäni olisi väärin lisätä elinsiirtoja tähän direktiiviin. Direktiiviä olisi muutettava melkoisesti, mikä voisi vaarantaa hyvän käytännön elinsiirtojen alalla. Uskon, että tarkistus 6 tarjoaa järkevän ratkaisun ongelmaan. Siinä pyydetään komissiota aivan oikein antamaan asiasta ehdotuksen vuonna 2003.
Toisaalta olen sitä mieltä, että tarkistuksella 21 parannetaan komission alkuperäistä ehdotusta, jossa solujen käyttö lääkkeiden valmistuksessa suljetaan direktiivin ulkopuolelle. Tarkistuksen 21 mukaisesti käyttö sisältyisi direktiiviin.
Direktiivin kaikkein kiistanalaisin kohta on ehkäpä kloonatuista ihmisalkioista saatujen kudosten ja solujen käyttö, koska asialla on tärkeitä seurauksia etiikan ja moraalin kannalta. Mielestäni tarkistuksessa 30 asetetaan ihmisarvon kunnioittamisen perusedellytykset, joita olisi sovellettava kaikissa jäsenvaltioissa, vaikka jotkin jäsenvaltiot toivonevat voivansa valita yhteisten perusedellytysten perusteella tiukemman tai vapaamman suhtautumistavan.
Lopuksi haluaisin parlamentin jäsenenä ilmaista täyden tukeni nimettöminä pysyville Euroopan kansalaisille, jotka kudoksia, soluja tai elimiä luovuttamalla tarjoavat potilaille toivoa ja lisää elinaikaa. Heidän avullaan saadaan todella aikaan ihmeitä.

Ferreira (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat neuvoston edustajat, hyvät kollegat, otsikon mukaan mietinnössä käsitellään ihmisperäisiä kudoksia koskevia laatu- ja turvallisuusstandardeja. Tiedämme kuitenkin hyvin, että tällaisessa tekstissä on välttämättä mainittava eettiset periaatteet, ja juuri siksi suuri osa keskustelusta on keskittynyt eettisiin kysymyksiin. Niin ihastuneita kuin olemmekin luovutuksen vapaaehtoisuuteen, nimettömyyteen ja palkkiottomuuteen, olisimme halunneet, että asiaan otetaan lujempi kanta. Esitimme toiveemme jo silloin, kun verta koskevasta mietinnöstä äänestettiin, ja meillä oli tilaisuus esittää toive uudelleen, kun käsittelimme elimiä koskevaa mietintöä. Siksi olemme pahoillamme siitä, että luovutuksen vapaaehtoisuuden, nimettömyyden ja palkkiottomuuden tavoitteet ovat pelkkiä suosituksia, eivätkä selkeitä sitoumuksia. Koska tavoitteiden saavuttamiselle ei ole asetettu aikataulua, jäsenvaltioiden ei ole pakko ryhtyä tarvittaviin toimiin pannakseen täytäntöön hankkeita ja toimintamalleja, joilla tavoitteet saavutettaisiin. Tämä on mielestämme valitettavaa, ja siksi pyydämme komissiota arvioimaan säännöllisesti, miten jäsenvaltiot edistyvät asiassa.
Meidän on pidettävä mielessä, että luovutusten turvallisuus ja jäljitettävyys taataan tehokkaimmin, jos luovutukset ovat peräisin Euroopan unionin jäsenvaltiosta, jossa noudatetaan unionin lainsäädäntöä. Tavoitteena olisi oltava Euroopan unionin omavaraisuus.
Muutamissa kolmansissa maissa harjoitetun solujen ja kudosten laittoman kaupan takia meidän olisi oltava erityisen valppaita kyseisiä tuotteita tuotaessa, koska jos valppautemme herpaantuu, meidän voidaan katsoa olevan passiivisesti osallisia kyseiseen toimintaan.
Lisäksi Euroopan unionin perusoikeuskirjassa todetaan, että on kiellettyä hankkia taloudellista hyötyä ihmisruumiista ja sen osista. Siksi meidän pitäisi äänestää tarkistuksen 77 ja tarkistuksen 1 puolesta.
Gameettien luovuttajien nimettömyydestä sekä ehdotuksesta, jonka mukaan kyseinen nimettömyyden suoja olisi poistettava, on todettava, että jos näin kävisi, epäilen, että sperman ja munasolujen luovuttajat, joita on jo nyt liian vähän verrattuna kysyntään, voisivat karttaa moisen sitoumuksen tekemistä.
Lopuksi totean, että minusta on tärkeää, että jäsenvaltiot ja komissio perustaisivat keskitetyn tietopankin, johon tallennetaan kaikki hyväksytyistä laitoksista, käsitellyistä tuotteista ja biologisesta seurannasta saatavilla oleva tieto.

Purvis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, valitettavasti direktiiviä ei toimitettu teollisuus- ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokuntaan. Ehdotettu direktiivi laatu- ja turvallisuusstandardien asettamisesta ihmisperäisten kudosten ja solujen luovuttamiselle, hankinnalle, tutkimiselle, käsittelylle, varastoinnille ja jakelulle on hyvin tärkeä osa lainsäädäntöä, ja se on hyväksyttävä.
Toistin direktiivin otsikon kokonaan, koska on tärkeää ymmärtää, mitä direktiivi pitää sisällään ja mitä ei. Johdanto-osan 6 kappaleessa todetaan selvästi, että "tätä direktiiviä ei sovelleta ihmisperäisiä kudoksia ja soluja käyttävään tutkimukseen". Se on perustamissopimuksen 152 artiklan mukainen kansanterveysalan toimenpide. Valitettavasti ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta ehdottaa tarkistuksessa 7, että johdanto-osan 6 kappaletta muutetaan seuraavasti: "tätä direktiiviä sovelletaan myös ihmisperäisiä kudoksia ja soluja käyttävään tutkimukseen". Muutosta on suoraan sanottuna mahdoton hyväksyä.
Samaan tapaan 2 artiklan 1 kohtaan tehdyssä tarkistuksessa 19 ehdotetaan poistettavaksi rajoittava lauseke "ihmisissä käytettäväksi tarkoitettujen", jolloin direktiiviä sovellettaisiin täysimääräisesti in vitro -tutkimukseen laboratorioissa tai jopa kouluissa, joissa ei käytetä ihmisissä käytettäväksi tarkoitettuja kudoksia ja soluja.
Aika ei riitä puuttumaan kaikkiin muihin mietinnön ongelmiin. Mietinnössä on luovuttajien suostumukseen ja nimettömyyteen liittyviä teknisiä ongelmia. Siinä on erittäin kyseenalaisia eettisen alan kokeiluja, jotka ovat epäolennaisia direktiivin tarkoituksen ja oikeusperustan kannalta. Jopa oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta piti sopivana lisätä lainsäädäntötekstiksi väitettyyn asiakirjaan termin "eettiset perusperiaatteet", jota on mahdotonta määritellä oikeudellisesti. On tärkeä panna merkille yritykset asettaa unionin laajuisia kieltoja, jotka koskevat tutkimuksen ja hoidon eettisiä näkökohtia: asiaan on selvästi sovellettava toissijaisuusperiaatetta, ja jäsenvaltioilla on edelleen oltava oikeus päättää asiasta.
Pidän kollegaani jäsen Lieseä erittäin suuressa arvossa, ja kelpuutan hänen vakuuttelunsa siitä, että hän yritti säilyttää tasapuolisen lähestymistavan. Valitettavasti lopputulokseen sisältyy monia kohtia, joita ei voi hyväksyä. Pystyn tukemaan mietintöä vain, jos kyseiset kohdat poistetaan ennen lopullista äänestystä.

Korhola (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, annan suuren arvon ja täyden tukeni tohtori Liesen työlle tässä mietinnössä, jossa luodaan suuntaviivoja ihmisperäisten kudosten käsittelylle Euroopan unionissa, jota myös arvoyhteisöksi kutsutaan. Aihe on laaja, joten keskityn vain yhteen yksityiskohtaan, kantasolujen käsittelyyn. Sehän on suoraa jatkumoa sille työlle, jota yritimme tehdä parlamentin väliaikaisessa ihmisgenetiikan valiokunnassa toissa vuonna.
Ymmärsimme yskän: bisneksen puolella oli tulikuumin alue. Sijoittajat olivat odottavalla kannalla. Odotukset eivät liittyneet niinkään uusiin lääketieteellisiin läpimurtoihin, vaan ennen muuta mahdolliseen rikastumiseen. Geenitekniikka on se ala, jolle kohdistuu seuraava taloudellinen hype; siltä odotetaan vähintään yhtä paljon vastinetta rahoille kuin IT-alalta. Lopulta ei ole niinkään väliä, mitä tutkimuksissa oikeasti löytyy.
Hypeä odotellessa sivuun oli jäädä kokonaan se, että alkion kantasolujen kloonaukselle on myös vaihtoehto, hoito aikuisten kantasoluilla. Tosin alkion kantasoluilla on suurempi kyky erilaistua miksi tahansa kudokseksi. Viime aikoina tutkimukset ovat kuitenkin avanneet lupaavia mahdollisuuksia myös aikuisten kantasolujen käytössä. Ihmisalkion ensimmäiset solut ovat niin sanottuja totipotentteja, eli ne pystyvät erilaistumaan miksi tahansa solutyypeiksi. Pluripotentit kantasolut pystyvät taas erilaistumaan miksi tahansa solutyypiksi, mutta niistä ei enää saa uutta ihmistä aikaiseksi. Multipotentit kantasolut pystyvät enää tuottamaan tietyn kudoksen soluja, kuten hermosoluja, maksasoluja tai verisoluja. Näitä on aikuisissakin ihmisissä, ja juuri ne ovat kiinnostavimpia terapeuttisen kloonauksen kannalta. Uusimmat tutkimustulokset viittaavat siihen, että jotkut multipotentteina pidetyt kantasolut olisivatkin pluripotentteja. Tämä tarkoittaisi sitä, että ihmisalkioista ei tarvitsisi sittenkään tehdä kantasolulinjoja.
Liesen mietintö tunnustaa tilanteen aivan oikein, samoin hän tunnistaa ne eettiset ongelmat, jotka alkion käsittelyssä tulevat vastaan. On tärkeää todeta täällä, että lääketieteellinen hyvä ja eettinen viisaus eivät välttämättä sulje pois toisiaan. Me sanomme, me kristillisdemokraatit, tutkimukselle voimakkaan kyllä-sanan, samalla kun haluamme varjella ihmisarvon loukkaamattomuutta sen hennosta alusta alkaen.

Sacrédeus (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, mietintö ja direktiiviehdotus ovat tärkeitä terveyden ja turvallisuuden kannalta. Esittelijä Liese on lisännyt muutamia tärkeitä ulottuvuuksia päättäessään puuttua eettisiin näkökohtiin useassa kohtaa.
Ensinnäkin perusoikeuskirjan perusteella lisättiin uusi ihmisruumista käsittelevä johdanto-osan kappale, joka kuuluu seuraavasti: "Ihmisruumis on loukkaamaton ja luovuttamaton. Taloudellisen hyödyn hankkiminen ihmisruumiista ja sen osista sellaisinaan on kielletty."
Toiseksi tarkistuksessa 79 ehdotetaan, että luodaan käytännesäännöt, mikäli mahdollista YK:n tasolla, jotta suojattaisiin ihmisarvo. Tarkistuksessa todetaan, että huomioon olisi otettava esimerkiksi seuraavat periaatteet: kielto tavoitella taloudellista voittoa ihmisruumiin tai sen osien avulla sellaisinaan, tietoihin perustuvan suostumuksen periaate ja kloonauksen kielto.
Kolmanneksi tarkistuksessa 46 todetaan, ettei sikiön kudosten irrottaminen ole sallittua, jos raskaus on keskeytetty vapaaehtoisesti. Kanta on tärkeä, ettei jää mahdollisuutta painostaa vääristynein, hyötyyn pohjautuvin perustein henkilöä, joka joutuu päättämään abortista.
Neljänneksi tarkistukseen 31 sisältyy vaatimus säännellä erityisesti itusolujen sekä alkion ja sikiön kantasolujen käyttöä. Alkuperältään eettisesti arkaluonteisten solujen käyttöä on säänneltävä erityisesti, ellei käyttöä jo säännellä jäsenvaltioissa.
Tarkistuksessa 82 käsitellään luovuttajan suostumusta. On selvennettävä, mitä on sovellettava luovutuksessa ja mitä sisältyy suostumusta koskeviin pakollisiin vaatimuksiin. Tarkistuksessa selvennetään merkittävästi, mitä olisi sovellettava henkilöihin, jotka eivät kykene antamaan juridisesti pätevää suostumusta, ja mitä kuolleisiin henkilöihin tai mahdollisesti elossa oleviin henkilöihin.
Kuudenneksi tarkistuksessa 41 tehdään tärkeitä selvennyksiä ja puututaan luovutuksen korvauksettomuuteen. Samalla jäsenvaltioille annetaan tehtäväksi suunnitella yksityiskohtaisemmat säännöt.
Voin vilpittömästi suositella esittelijä Liesen laatimaa mietintöä.

Flemming (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä ja kiitän Peter Lieseä. Valiokunnan hyväksyttyä tarkistuksen 30 tunsin tarvetta lisätä, että jäsenvaltioiden olisi vähintäänkin kiellettävä tutkimukset, joissa tuhotaan ihmisalkioita.
Haluaisin näet nyt käyttää yhtä Euroopan suurimmista saavutuksista. Haluaisin käyttää ajatuksenvapautta ja omantunnonvapautta. Älkää hyvä kollegat yrittäkö tehdä asioista omalta kannaltanne helpompia väittämällä, ettemme ole täällä saarnataksemme moraalista! Mistä muusta sitten on kysymys, kun alkioita tuhotaan? Meidän ei tarvitse yhdenmukaistaa mitään, sillä meillä on yhteinen eettinen näkemys, jonka perusteella määrätään ainakin, että "älä tapa". Kunnioitan mielipiteitänne, mutta olkaa hyvä ja kunnioittakaa niitä, jotka sanovat: "Minä en tapa!" Joku totesi minulle kerran, että sillä hetkellä, kun munasolu ja siittiö yhdistyvät, syntyy ainutlaatuinen yksilö - ei vain kuka tahansa, vaan olento, jolla on tietyn väriset hiukset ja yksilölliset ominaisuudet. Hän on ihminen.
Olen tietoinen kuuluisista neljästätoista päivästä, jäsen Purvis. Pelkäänpä, ettemme ole täysin samaa mieltä asiasta. Onko yksilöityminen tapahtunut? En kai tapa jo nyt? Hyvät kollegat, myöntäkää, että ihmisiä pelkäävät joutuvansa tappamaan.
Ehkäpä keskustelumme on melko turhaa. Sallikaa minun kertoa teille, että muutama päivä sitten Wienin yliopiston professori Huber esitti uusimman tutkimuksensa saavutukset ja löydöt. Tutkittuaan vuosia napanuoraverta hän on saavuttanut menestyksekkäitä tuloksia, jotka antavat perustellusti toivoa siitä, että muutamien vuosien kuluttua napanuoraverestä pystytään kehittämään elimiä.
Liese (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puhuin aluksi esittelijänä, ja nyt minulla on käytössäni toiset kolme minuuttia puhuakseni ryhmäni puolesta. Näin minulla on mahdollisuus puuttua muutamiin kohtiin, joita kollegani ovat ottaneet esille.
Ensiksi käsittelen jäsen Riesin huomautuksia. Valitettavasti hän ei voinut olla paikalla keskustelun loppuun asti, mutta kuten olen jo todennut hänelle henkilökohtaisesti, olisi suuri häpeä, jos liberaalit äänestäisivät koko mietintöä vastaan ollessaan eri mieltä 10 prosentista. Mielestäni monet jäsen Riesin esittämistä tarkistuksista kannattaisi loppujen lopuksi hyväksyä. Siksi pyydän liberaaleja harkitsemaan uudelleen, ovatko he todella valmiita äänestämään viime kädessä koko mietintöä vastaan.
Jäsen Bowe esitti tapauksen omasta vaalipiiristään, johon kuuluvalle, vakavasti sairaalle pojalle kantasolut ovat tarjonneet toivoa. Puheenvuoron jälkeen menin Bowen luokse ja yritin selventää asiaa, sillä mielestäni on hyvin tärkeää tehdä selväksi, etteivät kyseessä ole alkion kantasolut vaan luuytimestä saadut aikuisen kantasolut. Tapaus herättää joka tapauksessa lukuisia eettisesti vakavia kysymyksiä. Kyse ei kuitenkaan ollut alkion kantasoluista. Tämä on mielestäni hyvin tärkeää, koska myös kuulemisvaiheessa tehtiin selväksi, ettei alkion kantasoluja ole siirretty yhteenkään potilaaseen missään päin maailmaa. Eettisten näkökohtien lisäksi siirtoon liittyvät lääketieteelliset riskit ovat yksinkertaisesti liian suuret.
Jäsen Caudronille haluaisin todeta, että olen tietoinen asiasta ja että arvostan sitä, että hän puoltaa niin johdonmukaisesti kantaansa, jonka mukaan ihmisalkioita ja alkion kantasoluja käyttävää tutkimusta ei saisi sulkea pois. Tosiasiassa valiokunnan mietintö ei joka tapauksessa niin tee. Tarkistus 30 on kompromissi, jonka jäsen Caudron neuvotteli komission ja neuvoston kanssa tutkimuksen kuudennessa puiteohjelmassa, ja tarkistukset 86 ja 92 menevät pidemmälle.
Sydämessäni olen samaa mieltä kuin jäsen Flemming, ja kannatan hänen väitteitään. Järkeni tolkuttaa minulle kuitenkin, että valiokunnan laatima kompromissi on mahdollisesti parempi ja tarjoaa paremman pohjan Euroopan unionille ja Euroopan parlamentille. Meidän olisi todella kannatettava tarkistusta 30 ja tarkistusta 86. Esittelijänä suosittelen, että kunnioitamme omantunnonvapautta niin, että jokainen voi äänestää, niin kuin omatunto häntä ohjaa.
Lopuksi haluaisin tehdä huomautuksen oikeusperustasta. Minusta on vaikeaa selittää Euroopan kansalaisille, että komission mielestä pystymme kieltämään tupakkamainonnan alueellisessa sanomalehdessä, mutta komissio ei kuitenkaan kiellä solujen ja kudosten kauppaa, jossa virtaa tuhansia euroja. Kanta ei ole oikein johdonmukainen. Arvoisa komission jäsen, annoin teille täyden tukeni tupakkamainontaa kiellettäessä, vaikka parissa kohtaa mentiin mielestäni liian pitkälle. Olin kuitenkin periaatteessa puolesta, ja siksi kannatin teitä huolimatta siitä, asiaa vastustettiin Saksassa laajalti. Pyydänkin teitä harkitsemaan asiaa uudelleen. Ehkä ette pysty vielä tänään tekemään meille myönnytyksiä, mutta voitte ehkä tehdä niin tulevina viikkoina ja kuukausina. Haluaisin pystyä puolustamaan komissiota Saksassa ja muissa jäsenvaltioissa. En tahdo johdonmukaisuuden puutetta, jota en voi enää puolustaa.

Byrne
Arvoisa puhemies, kiintoisa keskustelu on tuonut esiin ehdotuksen tärkeyden ja arkaluonteisuuden. Huomaan, että monet teistä - myös esittelijä Liese - ovat pettyneitä siihen, ettei komissio ole tarjoutunut menemään pidemmälle eettisissä kysymyksissä. Näin ei ole siksi, ettemme pitäisi eettisiä normeja tärkeinä - päinvastoin. Me emme saa mennä liian pitkälle juuri siksi, että eettiset normit ovat niin tärkeitä kansalaisillemme.
Komissio toimii perussopimusten vartijana. Meidän on noudatettava oikeudellisen yksikkömme neuvoja, ja neuvoston oikeudellinen yksikkö antoi muuten samat neuvot.
Kuten totesin alkupuheenvuorossani, komission ehdotuksen tavoitteena on lähestyä rajaa, joka määrää, mikä on oikeudellisesti hyväksyttävää perustamissopimuksen rajoitusten perusteella. Emme yksinkertaisesti voi viedä asiaa pidemmälle. Näin ollen pyytäisin teitä ottamaan huomioon, että jos jätetään pois laskuista tarkistukset, jotka ylittävät 152 artiklan soveltamisalan, voimme hyväksyä kokonaan tai osittain suurimman osan tarkistuksista. Olen tyytyväinen huomatessani, että useimmat kyseisistä tarkistuksista parantavat direktiiviä huomattavasti. 152 artikla sallii meidän silti ryhtyä kaikkiin tarvittaviin varotoimiin, jotta toteutetaan etiikkaa käsittelevän eurooppalaisen ryhmän keskeisin vaatimus eli vastaanottajan terveyden suojelu.
Seuraavaksi käsittelen tarkemmin tarkistuksia, jotka ovat edessämme. Voin hyväksyä muutamia tarkennuksia ehdotuksen soveltamisalaan, mutta sanamuodossa on taattava oikeudellinen selkeys. Monien tarkistusten tarkoituksena on rajoittaa tietyn tyyppisten solujen, kuten kloonaamalla tai abortin tuloksena saatujen solujen käyttöä. Olen samaa mieltä monista huolenaiheistanne. Emme kuitenkaan pyri ehdotuksella sallimaan emmekä kieltämään tietyn tyyppisten solujen käyttöä, koska Euroopan unionilla ei ole toimivaltaa tehdä niin. Ei ole lain mukaan mahdollista eikä asianmukaistakaan, että yhteisö toimii alalla, joka on parempi antaa jäsenvaltioiden huoleksi. Haluan korostaa, että päätökset kaiken tyyppisten solujen ja kudosten käytöstä kuuluvat jäsenvaltioiden omiin asioihin. Jos tietyn tyyppisten solujen käyttö on kuitenkin sallittua jossain jäsenvaltiossa, direktiivillä puututaan peliin vaatimalla kaikkien kansanterveyden suojelemiseen tarvittavien säännösten noudattamista.
Mitä tulee elinten jättämiseen ehdotuksen ulkopuolelle, toistan, ettei komission tarkoituksena ole poistaa elimiä asialistalta. Pidän äärimmäisen tärkeänä, että eteenpäin annetaan lainsäädäntöehdotus, joka perustuu luotettavaan tieteelliseen tutkimukseen ja noudattelee tarkkaan tutkimustuloksia. Hankimme parhaillaan tietoja ja tieteellisiä neuvoja, jotta voimme antaa tieteellisen tiedon mukaista lainsäädäntöä. Tämä vie aikaa. Vetoan parlamenttiin ja erityisesti arvoisiin jäsen Bloklandiin ja jäsen Ó Neachtainiin: harkitkaa uudemman kerran, ennen kuin vaaditte säädöksestä lunnaita, ja ehkäpä jopa ennen kuin äänestätte mietintöä ja säädöstä vastaan, koska komissio ei voi toimia niin nopeasti, kuin mitä ihmiset pitävät sopivimpana. Toimielinten edustajina me kaikki kunnioitamme muita toimielimiä. Kukaan ei kunnioita tämän toimielimen oikeuksia enempää kuin minä. Pyydänkin samaa kunnioitusta omaa toimielintäni kohtaan, myös aloiteoikeuden osalta. Aloiteoikeuden kunnioittaminen on perusvaatimus, joka sisältyy yhteisömenettelyyn, johon kaikki osallistumme ja jota kaikki kannatamme.
Yksi peruste aloiteoikeuden säilyttämisen puolesta on, että komissio antaa ehdotuksen jos ja kun se on valmis - tässä tapauksessa, kun se on valmis. Olen sanonut, että teen sen, mutta en voi tehdä sitä nyt. En voi antaa lupausta, että parlamentin edessä on lainsäädäntöehdotus ennen kesää. Jos tämän tiedon perusteella katsotte välttämättömäksi äänestää lainsäädäntöä vastaan, olkoon niin. Pyytäisin kuitenkin, ettette tekisi niin.
Laiton elinten kauppa on sattumalta otettu esille puheenjohtaja Kreikan aloitteessa, joka on tehty Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 4 osaston nojalla. Tuen aloitetta täysin rinnoin. Aloitteen tavoitteena on tehdä elinten laittomasta kaupasta rikos kaikissa jäsenvaltioissa. Toivomme lisäksi, että elinsiirtoja käsittelevä konferenssi, jonka puheenjohtajavaltio Italia järjestää ensi syyskuussa Venetsiassa, auttaa meitä määrittämään, miten alalla tulisi edetä. Tällä välin komissio kerää tietoja elinsiirtojen nykytilanteesta jäsenvaltioissa ja ehdokasmaissa.
Jälleen kerran pyydän jäseniä ottamaan huomioon oman vastuunsa. Tästä säädöksestä ei saa vaatia lunnaita siksi, että jäsenillä on oma näkemyksensä aikataulusta, jolla säädöstä on vietävä eteenpäin.
Palatkaamme eettisiin kysymyksiin. Olen tehnyt selväksi, että neuvoston ja komission oikeudellisten yksikköjen moneen otteeseen esittämän oikeudellisen kannan takia en voi hyväksyä monia käsiteltävänä olevia tarkistuksia. Kyseiset tarkistukset koskevat erityisesti vapaaehtoista ja palkkiotonta luovuttamista, voittoa tavoittelemattoman hankinnan periaatetta ja luovuttajan suostumusta koskevia vaatimuksia. Palkkiottomasta luovutuksesta keskusteltiin pitkään verestä annettua direktiiviä koskevassa yhteispäätösmenettelyssä. Tämän kokemuksen sekä neuvoston terveystyöryhmän kanssa tähän mennessä käytyjen keskustelujen tulosten perusteella olen sitä mieltä, että paljon kallisarvoista aikaa säästyisi, elleivät neuvosto ja parlamentti pyrkisi avaamaan keskustelua uudelleen, vaan tyytyisivät verestä annetun direktiivin ratkaisuun, kuten monet puhujat ovat todenneet.
Luovuttajan suostumuksesta mainitsin, että ehdotuksessa todetaan, että ihmisperäisten kudosten ja solujen luovuttamisessa olisi suojeltava kaikkien asianosaisten oikeuksia ja terveyttä ja että luovuttajien sekä vastaanottajien olisi annettava suostumuksensa kansainvälisen ihmisoikeuksia ja biolääketiedettä koskevan yleissopimuksen mukaisesti.
Ehdotukseen sisältyvissä perusperiaatteissa noudatamme kansainvälisiä standardeja. Jäsenvaltioiden tehtävänä on siis antaa yksityiskohtaiset säännöt. En suosittele, että asiassa mentäisiin pidemmälle.
Suostumusta koskevat säännökset vaihtelevat jäsenvaltiosta toiseen. Jos luovuttaja on esimerkiksi kuollut, toisissa jäsenvaltioissa edellytetään suostumusta ja toisissa ei. Toisaalta suostumusta säännellään tarkkaan kaikissa jäsenvaltioissa ja ehdokasmaissa, joten mielestäni on hyvin epävarmaa, tuovatko sitovat unionin säännökset lisäarvoa.
Johtopäätöksenä totean voivani mielelläni hyväksyä ainakin periaatteessa suurimman osan käsiteltävänä olevista teknisistä tarkistuksista. Parlamentille on jaettu täydellinen luettelo komission kannasta kuhunkin tarkistukseen. Uskoakseni luettelo liitetään istunnon pöytäkirjaan.
Tämä asiakirja on yksi puheenjohtajavaltio Kreikan terveysalan painopisteistä, joten toivomme saavamme aikaan yhteisen kannan neuvostossa parlamentin annettua lausuntonsa. Ehdotuksen avulla yhteisö voi asettaa merkittävät uudet standardit kansalaisten terveyden edistämiseksi. Kiitos vielä kerran kaikille asiakirjan hyväksi tehdystä työstä. Luotan siihen, että haluatte kaikki kuten minäkin, että asia saadaan tyydyttävään päätökseen. Kansanterveyden suojelu ja parantaminen on loppujen lopuksi erittäin keskeisellä sijalla kansalaisten huolissa ja odotuksissa.

Puhemies. -
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna torstaina klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Evansin laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0102/2003) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi lemmikkieläinten muuhun kuin kaupalliseen kuljetukseen sovellettavista eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista ja neuvoston direktiivin 92/65/ETY muuttamisesta (PE-CONS 3610/2003 - C5-0061/2003 - 2000/0221(COD)).

Byrne
Arvoisa puhemies, ensiksi haluaisin kiittää esittelijä Evansia sekä sovittelukomiteavaltuuskuntaa korvaamattomasta työstä, jolla raivataan tietä tästä arkaluonteisesta asiakirjasta tehtävälle lopulliselle sovinnolle.
Tunnustan sekä parlamentin että neuvoston suuren työn tyydyttävän kompromissin löytämiseksi. Tuloksena on syntynyt tasapainoinen teksti, jossa otetaan huomioon kaikkien osapuolten toisistaan eroavat kannat ja etunäkökohdat. Tavoitteena on lemmikkieläinten kuljetuksiin liittyvien eläinten terveyttä koskevien vaatimusten yhdenmukaistaminen.
Sovittelukomitea poisti viimeiset esteet sovinnon tieltä 18. helmikuuta. Komitologiamenettelyä koskevista tarkistuksista komissio on kuitenkin sitä mieltä, etteivät tarkistukset vastaa päätöstä 1999/468/EY, sillä päätöksen 8 artiklaa olisi sovellettava ainoastaan täytäntöönpanotoimenpiteisiin, joilla tähdätään kansanterveyttä koskeviin tavoitteisiin.
Komissio haluaa siksi esittää seuraavan kannanoton: "Komissio katsoo, että tämän asetuksen 24 artiklan 2 kohdan 1 alakohdan sekä 3 kohdan 1 alakohdan sanamuoto ei ole päätöksen 1999/468/EY mukainen, sillä päätöksen 8 artiklaa olisi sovellettava ainoastaan täytäntöönpanotoimenpiteisiin, joilla tähdätään kansanterveyttä koskeviin tavoitteisiin. Komissio varaa näin ollen oikeuden ryhtyä asianmukaisiin toimiin."
Sovittelumenettelyn myönteisistä tuloksista toistan, että asetus tuo erinomaisia uutisia lemmikkieläinten omistajille. Kolmen toimielimen pääseminen sopuun asetuksesta on yksi merkkipylväs sisämarkkinoiden perustamisessa, ja kyseessä on ehkä kaikkein arkaluonteisin asia eläinten terveyden alalla, sillä osa jäsenvaltioista on ollut huolissaan raivotaudista.
Edistymistä on helpottanut erinomainen onnistuminen toimissa raivotaudin hävittämiseksi Euroopan unionista viimeisten kymmenen vuoden aikana. Olemme todella lähellä täydellistä hävittämistä.
Puheenvuoroni päätteeksi totean, että asetus vaikuttaa suuresti miljoonien Euroopan kansalaisten elämään: kansalaiset voivat nyt matkustaa lemmikkieläintensä kanssa, ja näin vahvistuu näkemys yhdentyneestä Euroopasta, joka vastaa suoraan kansalaisten toiveisiin.

Evans, Jillian (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, mietinnöstä päästiin sovintoon sovittelukomiteassa helmikuun lopussa, mikä on todella hyvä uutinen kaikille lemmikkieläinten omistajille, jotka voivat pian matkustaa eläintensä kanssa helpommin kaikkialla Euroopan unionissa.
Yleisesti lemmikkipassiksi nimetyn järjestelmän avulla helpotetaan rajojen ylittämistä ja varmistetaan samalla korkeat turvallisuusstandardit sekä kansanterveyden suojelu. On jälleen mainitsemisen arvoista, että komissio antoi ehdotuksensa, koska raivotaudin hallintaan tarkoitetuilla toimenpiteillä oli saavutettu huomattavaa menestystä viimeisten vuosien aikana. Rokotuskampanjoiden ansiosta kissojen ja koirien raivotautitapausten määrä putosi 500:sta vain 5:een vuosina 1991-1998, ja kuten komission jäsen totesi, raivotauti on melkein hävitetty. Tulosten ansiosta jäsenvaltiot voivat hyväksyä lemmikkieläinten kuljettamista koskevat yhteiset säännöt, mikä on erittäin tervetullutta.
Niin kutsutuille herkille jäsenvaltioille - Yhdistyneelle kuningaskunnalle, Ruotsille ja Irlannille - on myönnetty viiden vuoden poikkeus, mutta muilta 12 jäsenvaltiolta vaaditaan vain passiasiakirjaa vastaava todistus voimassa olevasta raivotautirokotteesta kuljetettaessa kissoja, koiria ja hillereitä jäsenvaltiosta toiseen, kunhan lemmikillä on elektroninen mikrosiru tunnistamista varten. Osa jäsenvaltioista voi kuitenkin jatkaa tatuointien käyttöä kahdeksan vuoden siirtymäkauden ajan.
Siirtymäkauden jälkeen vain mikrosirut ovat sallittuja, sillä järjestelmä on humaanimpi ja tehokkaampi. Lisäksi mikrosiruihin voidaan tallentaa tietoja lemmikkieläimen omistajasta, joten kadonneet lemmikit on helpompi jäljittää, ja samalla voidaan torjua lemmikkieläinten laitonta kauppaa. On hyvin tärkeää pystyä erottamaan toisistaan lemmikkieläinten kaupalliset kuljetukset ja muut kuin kaupalliset kuljetukset.
Yhdistynyt kuningaskunta, Ruotsi ja Irlanti voivat edelleen soveltaa karanteenia eläimiin, jotka tulevat niistä unionin ulkopuolisista maista, joissa raivotautia esiintyy. Euroopan unionin jäsenvaltioilta sekä mailta, joissa tauti on saatu hallintaan, kyseiset valtiot vaativat rokottamista sekä vasta-ainetestiä ennen matkustamista.
Haluaisin ottaa lyhyesti esille muutamia tärkeimmistä kysymyksistä, joita mietinnöstä käydyssä keskustelussa nousi esille. Yksi kysymyksistä koski kansainvälisen eläintautiviraston OIE:n laatimaa eläinten terveyttä koskevaa säännöstöä, jota parlamentti haluaa käyttää kokonaisuudessaan laatiessaan luetteloa kolmansista maista, joissa raivotautia ei esiinny. Parlamentti esitti kannan jo aiemmissa keskusteluissa. Monet valtiot ovat nyt kuitenkin luistamassa säännöstön soveltamisesta sekä tiukasta luokittelusta alueeksi, jolla raivotautia ei esiinny. Säännöstön hyväksyminen voisi näin ollen tarpeettomasti sulkea muutamat valtiot lemmikkieläinten matkustusjärjestelmän ulkopuolelle. Mikä kuitenkin tärkeämpää, säännöstön hyväksyminen voisi olla raivotaudin leviämisen estämisen kannalta tehottomampi ratkaisu. Meidän on hyväksyttävä yhteisen kannan sanamuoto.
Vaikka parlamentti on ilmaissut huolensa siitä, että järjestelmään kuuluvat alle kolmen kuukauden ikäiset eläimet, joita ei ole voitu rokottaa, meille on vakuutettu, ettei asiasta ole vaaraa kansanterveydelle, joten asia voidaan hyväksyä 12:ssa 15 jäsenvaltiosta.
Paljon on keskusteltu myös parlamentin tehtävästä päätettäessä Yhdistyneelle kuningaskunnalle, Ruotsille ja Irlannille myönnetyn viiden vuoden siirtymäkauden pidentämisestä. Olen tyytyväinen siihen, että asiasta päästiin sovintoon, sillä on ensiarvoisen tärkeää, että yhteispäätöksellä hyväksyttyyn mietintöön liittyvät päätökset tehdään yhteispäätösmenettelyllä, kun niitä muutetaan tai tarkistetaan.
Komissiolla on riittävästi aikaa kuulla parlamenttia ja neuvostoa vuonna 2008 toteutettavan järjestelmän tieteellisen arvioinnin tuloksista. Komitologiamenettely on nyt rajoitettu täytäntöönpanotoimenpiteisiin, minkä parlamentti pystyi hyväksymään. Valtuuskunta panikin merkille komission kannanoton.
Aiemmin kiistaa herätti hillereiden sisällyttäminen järjestelmään. Alkuperäisessä komission ehdotuksessa hillerit luokiteltiin lemmikkieläimiksi, joilta ei vaadita mitään erityisiä eläimen terveyttä koskevia vaatimuksia. Yhteisessä kannassa luokitusta muutettiin siirtämällä hillerit erilliseen luokkaan, jolloin niiltä vaaditaan rokotus ja tunnistusmerkintä. Monet jäsenvaltiot ovat olleet hämmästyneitä siitä, että hillerit voidaan luokitella lemmikkieläimiksi, mutta voin vakuuttaa, että Walesissa, jota edustan, on monia hillerinomistajia, jotka tulevat olemaan ilahtuneita tästä sovinnosta.
Asetus on muuttunut huomattavasti siitä, kun komissio julkisti ensimmäiseksi ehdotuksensa, johon sisältyi monia eläinten terveyteen liittyviä ja oikeusperustaan vaikuttavia näkökohtia. Meillä on kuitenkin hyvän ja tehokkaan järjestelmän perusta, jota kaikki pitävät tervetulleena.
Lopuksi haluaisin kiittää muiden ryhmien kollegoja yhteistyöstä, eläinten hyvinvointia käsittelevää ryhmää tuesta sekä lukuisia muita organisaatioita, jotka ovat toimittaneet tietoja ja neuvoja. Lisäksi haluan kiittää komissiota ja neuvostoa siitä, että loppujen lopuksi toteutettiin mutkaton sovittelumenettely. Nyt meidän on varmistettava, että ihmiset tietävät, mitä järjestelmä tarkoittaa ja miten he voivat valmistautua ennalta ottamaan lemmikkieläimet mukaan matkalle. Odotan innolla näkeväni edestakaisilla matkoillani monia lemmikkieläinten omistajia, jotka hyödyntävät uusia sääntöjä, jotka koituvat kaikkien hyödyksi.

Flemming (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, esittelijä Evans sanoi juuri kaiken, mitä minä halusin sanoa, ja koska on jo myöhä, meidän pitäisi ehkä lähteä siitä jalosta periaatteesta, että kaikki on jo sanottu, vaikka kaikki eivät ole vielä suutaan avanneetkaan. Vältän toistamasta kaikkea uudestaan. Lisään vain kaksi lyhyttä huomautusta siihen, mitä esittelijä sanoi. Ensinnäkin esitän suuret kiitokset komissiolle ja komission jäsenelle. Sovittelumenettely sujui erittäin miellyttävästi. Olimme hyvin tyytyväisiä ryhmässämme, kun huomasimme, miten paljon ponnisteltiin, jotta parlamentille voitiin antaa myönnytyksiä. Vaikka olemme antaneet monia kaikkea muuta kuin imartelevia kommentteja neuvostolle ja komissiolle eilen ja tänään, haluaisin käyttää tilannetta hyväkseni ilmaistakseni lämpimät kiitokset tästä todella mahtavasti sujuneesta sovittelumenettelystä.
Toiseksi haluaisin sanoa muutaman sanasen koirien etunäkökohdista. Minulla on koira, ja koirani on kertonut minulle, ettei halua mikrosirua eikä tatuointia. Koirista ei ole yhtään kivaa, että niitä raahataan paikasta toiseen. Lentokoneessa näkyy koira-parkoja, jotka haukkuvat, ulisevat ja uikuttavat, kun ne on sullottu kamaliin häkkeihin ja ne joutuvat kestämään pitkiä lentomatkoja. Olen todella sitä mieltä, että kaikkien koiran tai kissan hankkivien olisi ymmärrettävä, että he hankkivat elävän olennon. Jos he eivät ole valmiita ottamaan eläimen tarpeita asianmukaisesti huomioon, heidän ei pitäisi hankkia eläintä ensinkään.

Whitehead (PSE).
Arvoisa puhemies, poliitikoille annetaan monesti vanhan näyttelijän neuvo, ettei lavalle pidä koskaan astua lasten tai eläinten kanssa. Arvoisa komission jäsen, pelkäänpä, että olemme jollain tapaa molemmat eläinten kanssa lavalla koko ajan! Kyseessä on ollut yksi muunnos terveyteen ja sairauksiin liittyvistä kysymyksistä, jotka tunnemme liiankin hyvin. Ryhmäni puolesta haluan kiittää esittelijä Evansia lämpimästi taitavasta tavasta, jolla tämä neuvotteli yhteispäätösmenettelyssä. Hän totesi hyvin vaatimattomasti, että menettely oli mutkaton. Yksikään yhteispäätös, joka menee tuohon pisteeseen, ei ole koskaan täysin mutkaton. On tiedettävä, milloin mennä eteenpäin, milloin taipua hieman ja milloin todeta, että asiassa lienee tilaa kompromissille.
En voi ilmoittaa olleeni täysin tyytyväinen tapaan, jolla menettelyn kukin vaihe eteni. En ollut täysin tyytyväinen hillerien turvattuun asemaan. Olen ollut hyvin epävarma hillereistä. En ollut täysin tyytyväinen säännökseen, joka koskee alle kolmen kuukauden ikäisiä eläimiä. Päätöstemme perussyistä on olemassa muutamia pahoja aavistuksia. Komissio oli samoin luultavasti jonkin verran tyytymätön siihen, että laajensimme yhteispäätösmenettelyä koskemaan Yhdistyneelle kuningaskunnalle, Ruotsille ja Irlannille myönnetyistä poikkeuksista tehtäviä päätöksiä, joita harkitaan viiden vuoden kuluttua. Kyseessä on siis vakiomenettely "ota ja anna", joka ei vielä muutamia vuosia sitten ennen nykyistä komissiota ja nykyistä parlamenttia ollut mahdollista. Menettely toimii kuitenkin vain, jos esittelijät ovat päteviä ja osaavat välttää karikot.
Sovinto on lisännyt hieman ihmisten yhteenlaskettua onnellisuutta. On monia ihmisiä, erityisesti yksinäisiä ihmisiä, jotka ovat hyvin riippuvaisia eläimistä, joiden kanssa he elämänsä jakavat. Jos uskomme, että eläimet ovat tuntevia olentoja, olemme siinä tapauksessa lisänneet myös eläinten yhteenlaskettua onnellisuutta. Tätä mieltä on taatusti minun koirani, joka on ylpeä kahden ihmisen omistaja!

Andersen (EDD).
Arvoisa puhemies, käsiteltävänä ei ole eläinten hyvinvoinnin parantaminen. Kyseessä on päinvastoin eläinten omistajien mukavuus, jota edistetään eläinten kustannuksella. Unionissa on muutoinkin paljon tarvetta parantaa eläinten hyvinvointia. Ei ole eläinten hyvinvoinnin mukaista, että monia eläimiä kuljetetaan ympäriinsä. Tämä voi päinvastoin aiheuttaa tarpeetonta stressiä. Fidon ja Kitin on parasta pysyä kotona. Pahimmillaan kuljetusten seurauksena raivotaudin kaltaiset taudit voivat levitä maihin, joissa raivotautia ei ole toistaiseksi esiintynyt, uudet Euroopan unionin jäsenvaltiot mahdollisesti mukaan luettuina.
Ehdotuksella yhdenmukaistettaisiin unionin sääntelyä. Ruotsilla, Yhdistyneellä kuningaskunnalla ja Irlannilla on nykyisin tiukemmat vaatimukset, joita sovelletaan lemmikkieläinten tuontiin. Niiden on viiden vuoden kuluttua pakko luopua järkevistä vaatimuksistaan. On järkevää asettaa eläinten terveyttä koskevia vaatimuksia eläinten kuljettamista varten. Euroopan unionin olisi annettava vähimmäissäännökset ja kehotettava kaikkia unionin jäsenvaltioita seuraamaan Ruotsin, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin esimerkkiä. Näin ehdotuksessa asetettaisiin terveys ja eläinten hyvinvointi etusijalle verrattuna eläinten omistajien vapaaseen liikkuvuuteen.
On periaatteessa väärin vaatia, että unionin jäsenvaltioiden, joilla on alaa koskevat korkeat normit, olisi höllennettävä vaatimuksiaan vapaan liikkuvuuden edistämiseksi. Päällisin puolin asia voi vaikuttaa vähäpätöiseltä, mutta periaatteessa asia on tärkeä. Äänestämällä puolesta parlamentti hyväksyisi periaatteen, jonka mukaan yhdenmukaistaminen tapahtuisi alhaisimman yhteisen nimittäjän perusteella. Samalla poistettaisiin Ruotsin, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin oikeus olla edelläkävijöitä. Olenkin vaatinut nimenhuutoäänestystä asiasta. Kehottaisin äänestämään lemmikkieläinten vapaata kuljettamista koskevaa ehdotusta vastaan.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Auroin laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0078/2003) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi rehukasvien siementen pitämisestä kaupan annetun direktiivin 66/401/ETY, viljakasvien siementen pitämisestä kaupan annetun direktiivin 66/402/ETY, viiniköynnöksen kasvullisen lisäysaineiston pitämisestä kaupan annetun direktiivin 68/193/ETY, vihannesten lisäys- ja taimiaineiston, lukuun ottamatta siemeniä, pitämisestä kaupan annetun direktiivin 92/33/ETY, hedelmäntuotantoon tarkoitettujen hedelmäkasvien ja niiden lisäysaineiston pitämisestä kaupan annetun direktiivin 92/34/ETY, koristekasvien lisäysaineiston pitämisestä kaupan annetun direktiivin 98/56/EY, juurikkaiden siementen pitämisestä kaupan annetun direktiivin 2002/54/EY, vihannesten siementen pitämisestä kaupan annetun direktiivin 2002/55/EY, siemenperunoiden pitämisestä kaupan annetun direktiivin 2002/56/EY ja öljy- ja kuitukasvien siementen pitämisestä kaupan annetun direktiivin 2002/57/EY muuttamisesta yhteisön vertailukokeiden osalta (KOM(2002) 523 - C5-0476/2002 - 2002/0232(CNS)).
Byrne
Aloitan kiittämällä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokuntaa ja erityisesti sen esittelijää jäsen Auroita siitä myönteisestä lähestymistavasta, jonka he ovat omaksuneet komission ehdotusta kohtaan.
Ehdotus sisältää vain yhden tarkistuksen, joka on lisätty siementen ja lisäysaineiston pitämisestä kaupan annettujen kymmenen direktiivin asiaa koskevan artiklan viimeiseen kohtaan. Ehdotuksen tavoite on yksinkertainen. Tarkoituksena on luoda selkeä oikeudellinen kehys yhteisön vertailukokeiden rahoittamiseksi. Aloitteella noudatetaan Euroopan parlamentin ehdotusta komission talousarvion avoimuuden lisäämiseksi.
Auroi (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, komission myönteisenä tarkoituksena on tarkistaa kymmenen direktiiviä, joista ensimmäinen on vuodelta 1966 ja jotka koskevat erilaisten perinteisten siementen ja lisäysaineiston kaupan pitämiseen liittyviä yhteisön vertailukokeita. Kuten komissio toteaa, viljelykasvien, kuten viljojen, rehun sekä öljy- ja kuitukasvien osalta on viimeisten 25 vuoden aikana järjestetty asiaa koskevan lainsäädännön perusteella yhteisön vertailukokeita. Tämä toiminta on lisääntynyt, koska viime vuosina on annettu hedelmien, vihannesten ja koristekasvien lisäysaineiston kaupan pitämistä koskevia uusia säädöksiä, joissa vahvistetaan mm. yksityiskohtaiset säännöt yhteisön vertailukokeille. Tätä yhteisössä kaupan pidettävien siementen ja lisäysaineiston jälkitarkastusjärjestelmää pidetään erittäin tärkeänä välineenä jäsenvaltioiden toteuttaman kaupan pitämisen yhdenmukaistamisen kannalta.
Direktiivien tarkistaminen ei kuitenkaan ole kattavaa eikä tarkoituksenmukaista, jos unionin rahoittamat vertailukokeet rajoitetaan tällä hetkellä sertifioituihin unionin yhteiseen lajikeluetteloon sisältyviin siemeniin ja kasveihin. Komission ehdotuksessa on otettava huomioon viimeaikainen jalostettuja tuotteita koskeva lainsäädäntö siltä osin, esiintyykö tavanomaisissa siemenlajikkeissa muuntogeenisiä siemeniä satunnaisesti tai määrinä, joita ei voida teknisesti välttää.
Minusta vaikuttaa myös siltä, että näiden direktiivien ajantasaistamiseksi on saavutettava kolme tavoitetta. Ensiksikin ehdotuksen on koskettava kaikkia siemeniä, jotta meillä olisi täydellinen valikoima, jonka avulla otetaan huomioon perinteisten siemenien lisäksi niin luonnon monimuotoisuuden erityisominaisuudet kuin geneettisesti muunnettujen organismien vuoksi käyttöön otettavien biotekniikoiden vaikutukset. Toiseksi ehdotuksessa on sisällytettävä direktiivin soveltamisalaan niin kutsutut "amaatöörilajikkeet", joita käsitellään direktiivissä 98/95/EY, jota ei edelleenkään oteta huomioon kaikissa jäsenvaltioissa. Kolmanneksi ehdotuksessa on demokratian vuoksi annettava parlamentille mahdollisuus olla mukana päätöksenteossa alusta loppuun. Siksi tänään käsittelemiimme siementen pitämisestä kaupan annettuihin direktiiveihin on sisällytettävä arkaluonteinen kysymys geneettisesti muunnettujen organismien aiheuttaman saastuttamisen riskistä perinteisten siementen osalta. Tätä kysymystä ei voida käsitellä komiteamenettelyssä, sillä se jättäisi Euroopan parlamentin jäsenet keskustelun ulkopuolelle ja estäisi heitä tekemästä asiaa koskevia ehdotuksia. 
Tarkastelen hetken ajan ensimmäistä huomiotani. Euroopan unionin rahoittamia vertailukokeita ei saa rajoittaa unionin yhteiseen lajikeluetteloon sisältyviin lajeihin. Niitä on sovellettava myös suojeltaviin lajikkeisiin ja luonnonmukaisiin siemeniin. Ne on testattava näiden viljelytekniikoiden edellyttämissä puitteissa, ja niille myönnettävää rahoitusta on siis lisättävä. On kiinnitettävä huomio siihen, ettei kyseisiä siemeniä saa pilleröidä ja ettei niissä saa olla GMO-jäämiä. Samankaltaisia kokeita tarvitaan ensinnäkin kasveille, joita uhkaa geneettisesti muunnettujen organismien saastuttaminen. Itse asiassa tämä direktiiviehdotus tarjoaa mahdollisuuden asettaa vihdoinkin säännöt, jotka koskevat geneettisesti muunnettujen siementen olemassaoloa perinteisten siementen joukossa. Komissio on työskennellyt jo huomattavan pitkään sellaisen direktiivin parissa, jossa on tarkoitus säätää niistä lisäedellytyksistä ja -vaatimuksista, jotka koskevat geneettisesti muunnettujen organismien olemassaoloa siemenannoksissa, viljelysten sijaintia sekä yksityiskohtaisia järjestelyjä tällaisten siementen merkitsemiseksi. Valitettavasti viimeisimmässä direktiiviluonnoksessa ei oteta riittävästi huomioon tällä välin voimaan tullutta direktiiviä 2001/18/EY geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön.
Toisen huomion osalta on tärkeää, että direktiivissä 98/95/EY mainitut suojeltavat lajikkeet määritellään ja testataan, jotta niitä voidaan pitää kaupan erityisin kriteerein, mikä edellyttää soveltamisasetusta, jota edelleen odotamme. Lisäksi tilojen siemenet tai paikallista alkuperää olevat siemenet edellyttävät erityistä joustavuutta, ja niitä varten tarvitaan erityissopimuksia, jotka liittyvät direktiiviin 98/95/EY.
Demokraattisella keskustelulla on merkittävä osa kolmannessa huomiossani. On tärkeää kieltäytyä, kuten olen yrittänyt tehdä, viittaamasta täsmälliseen jäljitettävyyteen muutetuissa artikloissa. Sen vuoksi on tärkeää kertoa jokaisen siemenen osalta, että jos siemenet sisältävät muuntogeenisten organismien jäämiä satunnaisesti tai määrinä, joita ei voida teknisesti välttää, voidaan asettaa raja-arvo, jolloin kyseisen raja-arvon alle jääviä siemeniä voidaan kuitenkin saattaa markkinoille. Raja-arvo on määritettävä 21 artiklan mukaisesti ja asetettava mahdollisimman alhaiseksi viimeisimpien tieteellisten tutkimusten ja tietojen mukaisesti. On myös toimittava asianmukaisesti perinteisten siementen kuljetuksen ja varastoinnin aikana sen todistamiseksi, että geneettisesti muunnettujen organismien aiheuttama mahdollinen saastuttaminen on satunnaista tai että sitä on määrinä, joita ei voida teknisesti välttää. Vaikka direktiivissä itse asiassa säädetään jo nyt, että muuntogeeniset siemenlajikkeet on merkittävä, siinä ei sanota, miten ratkaistaan ongelma perinteisissä siemenissä olevista jäämistä, koska sääntönä on, että periaatteessa ei-muuntogeeniset siemenlajikkeet eivät saisi sisältää muuntogeenisiä organismeja. Kyseinen periaate on erittäin tärkeä maatalouden kannalta, koska saastuneiden siementen pitäminen kaupan saattaa aiheuttaa arvaamattomia taloudellisia seurauksia maataloudelle ja elintarviketuottajille.
Lopuksi direktiivissä säädetään jo, että yhteisö voi myöntää rahoitusta 1 ja 2 kohdassa säädettyjen kokeiden toteuttamiseksi. Sama kohtelu on annettava erityisille vertailukokeille, joita sovelletaan siemeniin ja kasveihin, joita tuotetaan ja kasvatetaan luonnonmukaista maataloutta varten ja kasvien geneettisesti monimuotoista käyttöä ja suojelua varten. Lisätäksemme avoimuutta on tarpeen vahvistaa tulevaisuudessa selkeä rahoitustukea koskeva oikeudellinen kehys, ja kyseisten vertailukokeiden toteuttamiseksi tarvitaan siis yhteisön talousarvion pakollisiin menoihin liittyviä rahoitustoimia.

Sturdy (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komissiota siitä, että se on läsnä tässä keskustelussa. Kuten komission jäsen Byrne sanoi, tässä on kyse siementen pitämisestä kaupan. Pettymyksekseni jäsen Auroi päätti ottaa mukaan muuntogeeniset organismit. Mietintö koskee perinteisten siementen pitämistä kaupan, eivätkä muuntogeeniset organismit todellakaan kuulu tämän päivän keskustelunaiheeseemme. Sanon tämän jäsen Auroille siementuottajana ja siementen kasvattajana. Käytämme paljon aikaa ja energiaa varmistaaksemme, että tuotteemme eivät olisi saastuneita. Tämä on se tapa, jolla perinteiset siemenet kasvatetaan. On väärin ottaa muuntogeeniset organismit mukaan tähän säädökseen.
Se on väärin myös siksi, että seuraava komission antama säädös koskee geneettisesti muunnettuja siemeniä. Sitä ennen kahden mietinnön on mentävä läpi parlamentissa. Toinen niistä on Trakatellisin mietintö, joka tällä hetkellä on ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan tutkittavana ja josta komission jäsen Byrne on hyvin tietoinen. Sen vuoksi en näe juuri mitään mieltä ottaa aihetta esiin tällä hetkellä, ja siksi toivon, että parlamentti hyväksyy tarkistukseni samalla kun olemme yhtä mieltä jäsen Auroin esittämästä periaatteesta, jonka mukaan meidän on tiedostettava geneettisesti muunnettujen organismien aiheuttama saastuttaminen. Olen yrittänyt lähestyä tätä säädöstä hieman pragmaattisemmin ja toivon, että parlamentti tukee tarkistuksiani Auroin mietintöön. Samalla kun tarkistuksilla periaatteessa tuetaan hänen sanojaan, niillä myös annetaan komissiolle käytännössä mahdollisuus tehdä ehdotus, joka on määrä jättää käsittelyyn parlamentin kahden mietinnön jälkeen. Näin ollen on hyvin tärkeää, että tutkimme ne.
Sanon jäsen Auroille, että olemme kaikki tietoisia geneettisesti muunnettujen organismien aiheuttamasta saastuttamisen riskistä, mutta saastumista ei ole vielä tapahtunut eikä ole varmaa, että sitä tapahtuu tulevaisuudessakaan. Kaikki, jotka ovat tekemisissä siementuotannon kanssa, ovat huolissaan siitä, mutta meidän on odotettava, kunnes saamme kyseisen säädöksen komissiolta, ja sitten voimme tehdä päätöksen asiasta.

Fiebiger (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, elintarviketuotannon laadunvarmistus on valtava haaste kaikille niille, jotka ovat osallisina tuotantoketjussa. Yksi tehtävistä on hyödyntää resursseja, joilla turvataan avoimuus ja jäljitettävyys kaikille markkinaosapuolille ja tietenkin kuluttajille. Siementuotanto on laajapohjaista liiketoimintaa. Monissa maissa virallinen valvontaviranomainen säätelee siementen pitämistä kaupan, jolloin sellaiset seikat kuin lajipuhtaus ja alkuperän todistaminen saadaan varmistettua.
Mietinnön tarkoituksena on korjata puutteet. Tähän tarkoitukseen on myönnetty miljoonan euron rahoitus, mutta kuten olen jo sanonut, tämä on laajapohjaista liiketoimintaa. Miljoonan euron myöntäminen kuvaa minun mielestäni sitä, kuinka kauan kestää, jotta voidaan toteuttaa vertailukokeita tällä alalla. Muuntogeeniset lajikkeet on aina täytynyt merkitä, ja maiden on itse selvitettävä raja-arvot. Kylvösiemenen määrän kasvu yksittäisillä maatiloilla on ongelma, johon tässä viitataan ja joka ratkaistaan ja tulisi ratkaista joustavasti erityisillä replikaatiolisensseillä - ratkaisu, jota voin vain kannattaa. Tässä on ollut - ja on jatkossakin - huomattavia puutteita. EU:n täytyy käsitellä kattavasti koko monimutkainen geneettisesti muunnettujen organismien ongelma myös siementen kannalta biotieteitä ja biotekniikkaa koskevan toimintasuunnitelman yhteydessä. Vaadin, että maataloustuotannossa ei nyt rajoiteta kilpailulainsäädäntöä ja kilpailuun liittyvää valinnanvapautta vaan pidetään niistä kiinni. Mietinnössä ei tehdä näin, mutta haluaisin tähdentää tätä asiaa vielä kerran.

Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, on oikein, ettei komissio halunnut direktiiviä tarkistamalla puuttua muuntogeenisten organismien kysymykseen. Mutta kun esitetään uusi ehdotus direktiiviksi, meillä on kaikki oikeudet esittää omia ajatuksiamme, sillä loppujen lopuksi Euroopan parlamentilla ei ole aloiteoikeutta. Vertailukokeet eivät ole tällä hetkellä polttava kysymys vaan se, että on samanaikaisesti olemassa muuntogeenisiä organismeja sisältäviä siemeniä ja luonnonmukaiseen maatalouteen tarkoitettuja siemeniä, jotka eivät lain mukaan saa sisältää muuntogeenisiä organismeja. Tämä erilaisten siementen samanaikainen olemassaolo on ongelmallista. Asia ei ollut niin vaikea niin kauan kuin ei ollut muuntogeenisten organismien aiheuttamaa saastuttamista eikä niiden siirtämistä. Tiedemiehet väittivät, ettei se olisi mahdollista - kunnes yksi heidän hallussaan olevista geeneistä katosi heiltä. Meidän ongelmamme on nyt se, ettemme pysty suojelemaan luonnonmukaisia siemeniä. Tätä ongelmaa me yritämme ratkaista. Ennen kuin prosessi alkaa, komissio tekee ehdotuksia, joita me emme pidä tyydyttävinä. Haluamme kuitenkin pitää tätä ongelmaa esillä ja olemme käyttäneet mietintöä tähän tarkoitukseen.

Van Dam (EDD).
Arvoisa puhemies, sääntöjen tarkistaminen, jota komissio yrittää kyseisessä ehdotuksessa, ansaitsee parlamentin tuen. Kymmenen direktiivin sijalle tulee vain yksi uusi direktiivi. Uudessa direktiivissä voidaan myös ottaa huomioon siemenalan viimeisin kehitys. Valitettavasti komission suunnitelmat eivät riitä. Esittelijä väittää oikeutetusti, että uusi direktiivi on epätäydellinen, jos siinä ei oteta huomioon luonnonmukaisen maatalouden erityisvaatimuksia. Luonnonmukaisessa maataloudessa siemenissä ei saa lainkaan olla muuntogeenisiä organismeja tai torjunta-aineita. Ei-muuntogeeniset siemenet, jotka ovat GMO:iden saastuttamia, täytyy pitää poissa markkinoilta. Meidän mielestämme geneettisesti muunnettujen organismien ottaminen mukaan ei ole toivottavaa, mutta siitä huolimatta EU:n täytyy varmistaa pysyvä viljelykasvilinja, joissa ei ole GMO:ita. Raja-arvo, jonka alapuolelle jäävät saastuneet siemenet voidaan kuitenkin saattaa markkinoille, on määrättävä viimeisimmän tiedon perusteella. Loppujen lopuksi me kaikki tiedämme, mikä vaikutus on yhdellä värillisellä sukalla, kun se laitetaan valkopyykkiin.

Keppelhoff-Wiechert (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, en ole oikeistolainen vain ajatuksiltani, vaan minä myös istun oikealla.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin aloittaa kiittämällä esittelijää, kollegaani jäsen Auroita mietinnöstä. Otan tyytyväisenä vastaan komission ehdotuksen yksinkertaistaa asioita yhdistämällä ja rationalisoimalla yhteisön vertailukokeita koskevat kymmenen direktiiviä. Viljelykasvien vertailukokeita on järjestetty yhteisössä 25 vuoden ajan asiaa koskevan lainsäädännön perusteella. Näiden kokeiden kattavuus on edelleen huomattavasti kasvanut viime vuosina. Tätä jälkitarkastusjärjestelmää pidetään erittäin tärkeänä välineenä jäsenvaltioiden toteuttaman kaupan pitämisen yhdenmukaistamisen kannalta, ja siksi se on myös hyväksytty sisämarkkinoilla. Vertailukokeita ei kuitenkaan pidä rajoittaa niihin siemen- ja kasvilajikkeisiin, jotka on jo sertifioitu ja luetteloitu unionin yhteiseen lajikeluetteloon. Minun mielestäni täytyy myös olla jokin aivan erityinen tapa käsitellä luonnonmukaisen maatalouden käyttöön tarkoitettuja siemeniä.
Tämän direktiivin yhteydessä ei pitäisi kuitenkaan tarkastella ainoastaan luonnonmukaista maataloutta. Uskon, että meidän on tarkasteltava perinteistä maataloutta, joten henkilökohtaisesti haluan tukea jäsen Sturdyn tarkistuksia. On säädettävä selkeä raja-arvo siementen GMO-jäämille viimeisimmän tieteellisen tiedon ja tieteellisten tutkimusten perusteella, ei ideologisten kriteereiden perusteella. Jos jäämät jäävät kyseisen raja-arvon alle, pitäisi silti sallia siementen saattaminen markkinoille.
Muuntogeenisiä organismeja esiintyy yleensä siemenissä, ainakin matalampina annoksina, satunnaisesti tai määrinä, joita ei voida teknisesti välttää. Tässä tarvitaan aidosti toteutettavissa olevaa jäljitettävyyttä, jotta voidaan vetää johtopäätökset siitä, pitäisikö siemenet saattaa markkinoille. Meidän on näin ollen luotava tällä direktiivillä selkeä oikeudellinen kehys koko maataloudelle - sekä luonnonmukaiselle että perinteiselle maataloudelle - ja elintarviketuottajille.

Klass (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, avoimet markkinat, vapaat sisämarkkinat, ovat yksi Euroopan unionimme suurimmista saavutuksista. Se on kuitenkin myös yksi vaikeimmista asioista, sillä osallistuminen avoimille markkinoille ei saa aiheuttaa kilpailun vääristymistä. Meidän on yhdenmukaistettava kaupan pitämisen edellytykset jäsenvaltioissa. Tämä kuulostaa ensin aivan yksinkertaiselta, mutta on itse asiassa äärimmäisen monimutkaista, ei yksin siksi, että sääntelyä tarvitsevia tuotteita on paljon, vaan myös siksi, että meidän on keskityttävä ylläpitämään samoja edellytyksiä viljelyssä, valvonnassa sekä laatumäärittelyssä.
Yhteisön on järjestetty vertailukokeita on 25 vuoden aikana asiaa koskevan lainsäädännön perusteella. Toimin itse esittelijänä, kun tarkistettiin direktiiviä 68/193/ETY viiniköynnöksen kasvullisen lisäysaineiston pitämisestä kaupan. Parlamentti hyväksyi mietinnön 24. lokakuuta 2000, ja tänään, kaksi ja puoli vuotta myöhemmin, komissio on edelleen siinä vaiheessa, että se vain pohtii liitteiden I-IV sisältöä. Mielestäni uhkana on se, että tässä tarkasteltujen säännösten kera mietinnön tarkoituksen, nimittäin yksinkertaistamisen, toteuttamisessa mennään äärimmäisyyksiin. Vaaditut virustestit esimerkiksi johtaisivat erittäin korkeisiin kustannuksiin, mikä voisi johtaa kloonien vähentymiseen ja siten geenivarojen tyhjentymiseen. Tämä on selvästi ristiriidassa direktiivin kanssa, sillä siinä sisällöllisesti tavoitellaan standardiaineiston poistamista pitkällä aikavälillä samalla kun säilytetään geneettinen monimuotoisuus. Sen vuoksi kysyn komissiolta ensin, miksi työ etenee niin hitaasti. Toiseksi kysyn, voiko siemeniä käsittelevä pysyvä komitea todella muuttaa komission ehdotusta - jota parlamentti tukee - niin huomattavasti? Meidän kaikkien vastattavaksi jää kysymys siitä, kuinka tehokasta yhteistyömme on.
Tänään me kuitenkin keskustelemme yhteisön vertailukokeille myöntämästä rahoituksesta. Tuen komission ehdotusta selkeän rahoituskehyksen luomisesta.

Cunha (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kaksinkertaisilla kiitoksilla, jotka osoitan ensin esittelijällemme Danielle Auroille hänen työstään mietinnön parissa. Mietintö paljastaa sen, että esittelijä on työskennellyt ankarasti yhdistääkseen direktiivit toisiinsa ja laajentaakseen niiden soveltamisalaa. Toiseksi haluan kiittää komissiota, koska olen hyvin tyytyväinen siihen, että se on esittänyt ehdotuksia selkeästä ja avoimesta oikeudellisesta kehyksestä yhteisön vertailukokeiden rahoittamiseksi siementen ja kasvien osalta.
Olen näin ollen sitä mieltä, että olemme kaikki oikeilla jäljillä ja että tämä on täsmälleen sitä, mitä tarvitaan. Tosiasia kuitenkin on, että mielipiteet menevät jonkin verran ristiin siitä, miten pitkälle tässä työssä pitäisi mennä. Tässä asiassa olen monien puheenvuoroja käyttäneiden kollegojeni sekä esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että on tarpeen tarkastella siementen ja kasvien testaamista laajemmasta näkökulmasta. Sen vuoksi meidän on tarkasteltava tätä asiaa tavalla, joka heijastaa paremmin todellisuutta.
Voimme sitten tietenkin olla eri mieltä siitä, pitäisikö puhtaiden siementen sekoittamisesta niihin siemeniin, jotka sisältävät muuntogeenisiä organismeja, säätää vai ei. Minun näkemykseni asiasta eivät perustu ideologiaan, ja minäkin uskon, kuten jäsen Keppelhoff-Wiechert, että meidän on hyväksyttävä se, mitä tieteellä on sanottavanaan, ja että meidän on hyväksyttävä raja, joka ei sisällä liiallisen saastuttamisen riskiä. Olen kuitenkin samaa mieltä tarpeesta varmistaa, että meillä on - siinä määrin kuin se on mahdollista - puhtaita siemeniä, jotka eivät ole muuntogeenisten organismien saastuttamia. Tästä syystä kannattaisi kenties myöntää erityisrahoitusta vain siemenille, jotka eivät sisällä muuntogeenisiä organismeja ja jotka kuuluvat luonnonmukaiseen maatalouteen, sekä tietenkin myös perinteiselle maataloudelle, joka käyttää perinteisiä alueellisia ja paikallisia siemeniä ja lajikkeita, joita ei myydä suuressa mittakaavassa mutta jotka pitäisi turvata geneettisesti.

Byrne
Komissio arvostaa sitä, että sen ehdotus on laajalti hyväksytty, ja se on yksityiskohtaisesti tutkinut kaikki ehdotetut tarkistukset.
Minun on heti alusta tehtävä selväksi, että monissa tarkistuksissa mennään pidemmälle kuin komission alkuperäisessä ehdotuksessa.
Vaatimus siitä, että myös luonnonmukaisesti tuotettuihin siemeniin ja kasvien geenivarojen alaan kuuluviin siemeniin sovellettaisiin yhteisön vertailukokeita, on harkinnan arvoinen. Ehdotusta erityistoimista näillä aloilla on kuitenkin harkittava tarkoin, jottei synny päällekkäisyyksiä niiden toimien kanssa, joihin on jo ryhdytty. Tämän vuoksi komissio hyväksyy tarkistukset 2, 4, 5, 6 ja tarkistusten 12-17, 19-21 ja 24-29 olennaiset osat edellyttäen, että niihin tehdään sanamuotoa koskevia muutoksia.
Komissio hyväksyy tarkistusten 12-17, 19-21 ja 24-29 osissa esitetyn pakollisen merkinnän yhteisön rahoituksen kohdentamisesta vain komissiolle annettavana yleisenä suosituksena edellyttäen, että tarkistuksiin tehdään jälleen sanamuotoa koskevia muutoksia.
Tarkistuksen 22 osalta neuvosto on jo hyväksynyt oikeudellisen kehyksen sellaisten toimien täytäntöön panemiseksi, joilla pidetään siemenet ja kasvit kaupan geenivarojen suojelemiseksi ja monimuotoisuuden säilyttämiseksi Euroopassa (esimerkiksi juurikkaiden siementen pitämisestä kaupan annetun neuvoston direktiivin 2002/54/EY 21 artikla). Näin ollen komissio voi hyväksyä periaatteen muttei tarkistusta sellaisenaan. Minun on myös sanottava, että tämä on ala, johon komissio kiinnittää erityistä huomiota.
Komissio ei hyväksy tarkistuksia 7-11. Viittauksessa jäsenvaltioiden rahoitukseen ja muihin sitoumuksiin olisi otettava huomioon jäsenvaltioiden erityisvalmiudet.
Ryhdyn nyt käsittelemään tärkeää kysymystä siitä, esiintyykö tavanomaisissa kasvilajikkeissa muuntogeenisiä organismeja satunnaisesti ja määrinä, joita ei voida teknisesti välttää. Tämä on aivan eri asia kuin tämän päivän keskustelu vertailukokeista. Sen vuoksi asiaa käsitellään toisessa ehdotuksessa, siementen pitämistä kaupan koskevien direktiivien yhteydessä. Ehdotusta komission direktiiviksi valmistellaan parhaillaan, ja sen tavoitteena on asettaa raja-arvo tältä osin.
Tästä syystä komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 1, 3, 23 ja olennaisia osia tarkistuksista 12, 13, 18, 19-21 ja 24-29. Komissio ei hyväksy tarkistuksia 24-29, koska niissä toistetaan täsmällisesti komission ehdotus.
Olen usein selittänyt, kuinka komissio aikoo edetä tässä asiassa. Koska geneettisesti muunnettuja organismeja koskevat siemenraja-arvot perustuvat elintarvikemerkintöjen raja-arvoihin ja koska merkintöjen raja-arvoista keskustellaan jälleen parlamentissa seuraavina kuukausina ehdotetun muuntogeenisiä elintarvikkeita ja rehuja koskevan asetuksen toisessa käsittelyssä, komissio odottaa näiden keskustelujen lopputulosta, ennen kuin se jatkaa kysymyksen käsittelemistä geneettisesti muunnettujen organismien raja-arvoista siemenissä. Kuten parlamentti tietää, asiaa koskevaa lainsäädäntöluonnosta valmistellaan parhaillaan.
Tämän asian osalta viittaan jäsen Graefe zu Baringdorfin tekemiin huomioihin erilaisten siementen samanaikaisesta olemassaolosta. Tätä asiaa on hoitanut kollegani Fischler, joka esittää komissiolle seuraavina viikkoina tiedonannon, jonka oletan käsittelevän kyseistä tilannetta.
Täydellinen luettelo komission kannasta jokaisen tarkistuksen osalta toimitetaan parlamentille. Luotan siihen, että se liitetään tämän istunnon pöytäkirjaan.
Haluan lopuksi toistaa, että olen sitoutunut kuuntelemaan kaikkien asianosaisten, erityisesti Euroopan parlamentin, näkemyksiä, ja tämän sitoumuksen tein jo ennen kuin komissio oli antanut ainuttakaan komission direktiiviä tästä aiheesta.

Puhemies.
Kiitos, komission jäsen Byrne.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Ferreiran laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0049/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi elintarvikkeissa käytettäväksi tarkoitetuista makeutusaineista annetun direktiivin 94/35/EY muuttamisesta (KOM(2002) 375 - C5-0341/2002 - 2002/0152(COD)).

Byrne
Heinäkuussa 2002 komissio hyväksyi ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi elintarvikkeissa käytettäväksi tarkoitetuista makeutusaineista annetun direktiivin 94/35/EY muuttamisesta. Ehdotuksen keskeinen tavoite on hyväksyä kaksi uutta makeutusainetta, joista elintarvikealan tiedekomitea on antanut myönteisen lausunnon ja jotka ovat sukraloosi sekä aspartaamin ja asesulfaamin suola.
Lisäksi komissio ehdottaa, että jo hyväksytyn makeutusaineen syklamaatin saantia vähennetään, ja elintarvikealan tiedekomitea on alentanut huomattavasti sen hyväksyttävää päiväsaannin arvoa. Tavoitteeseen pääsemiseksi komissio ehdotti, että syklamaattien sallittua enimmäismäärää vähennettäisiin limonadeissa ja että niiden käyttö kielletään monissa muissa elintarvikkeissa kuten konditoriatuotteissa, purukumeissa ja jäätelössä.
Komissio ehdotti myös, että komiteamenettelyssä päätettäisiin, onko jokin aine makeutusaine direktiivissä säädetyn määritelmän mukaan. Tällainen päätös on luonteeltaan tekninen ja voidaan nykyisen lainsäädännön nojalla tehdä komiteamenettelyssä jo kaikkien muiden elintarvikkeiden lisäaineiden osalta. On tärkeää, että meillä on muodollinen väline, jotta tietyt aineet voidaan saattaa elintarvikkeiden lisäaineita koskevan lainsäädännön soveltamisalaan. Tämä on kuluttajansuojaa koskevien etujen mukaista.

Ferreira (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät neuvoston edustajat, hyvät parlamentin jäsenet, aluksi haluaisin kiittää kollegoitani, ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan sihteeristöä sekä asiasta vastaavan pääosaston henkilöstöä erinomaisesta yhteistyöstä.
Kuten komission jäsen juuri ilmoitti, Euroopan parlamenttia on pyydetty äänestämään toisesta makeutusaineita koskevaan direktiiviin liittyvästä tarkistuksesta direktiivin hyväksymisen jälkeen vuonna 1994. Asiasta vastaava pääosasto ehdottaa tästä syystä, että kaksi uutta makeutusainetta, sukraloosi sekä aspartaamin ja asesulfaanin suola, lisättäisiin Euroopan unionin hyväksymien makeutusaineiden luetteloon. Ehdotus on samansuuntainen kuin myönteinen lausunto, jonka elintarvikealan tiedekomitea antoi näistä kahdesta makeutusaineesta vuonna 2000.
Osana tätä makeutusaineista annetun direktiivin toista tarkistusta Euroopan komissio on myös ehdottanut, että kolmannen makeutusaineen eli syklaamihapon käyttöehtoja tarkistetaan uudelleen. Elintarvikealan tiedekomitean suoritettua kyseistä makeutusainetta koskevan uudelleenarvioinnin komissio ehdotti, että syklamaattien sallittuja enimmäismääriä joissakin elintarvikkeissa ja juomissa pienennetään. Tutkimukset, ja erityisesti Tanskassa tehdyt tutkimukset ovat osoittaneet, että 15-kiloinen tai sitä kevyempi lapsi saattaa hyvin nopeasti saavuttaa hyväksytyn päiväsaannin (ADI) arvon, joka voi vaarantaa lapsen terveyden. Useissa jäsenvaltioissa tehdyt uudet tutkimukset näyttävät vahvistavan tämän tutkimustuloksen.
Viimeinen terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosaston direktiiviin ehdottama tarkistus koskee komiteamenettelyä. Kuten juuri muistutitte meitä, komissio haluaa, että sille myönnetään oikeus päättää siitä, kuuluuko jokin aine "makeutusaineiden" luokkaan ilman, että asian käsittely vietäisiin Euroopan parlamentin hyväksymismenettelyyn.
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan äänestyksessä hylättiin erittäin selvästi edellä mainitun oikeuden siirtäminen yksinomaan komissiolle. Vaikka Euroopan parlamentin jäsenet ovat tietoisia tämänkaltaisten päätösten teknisestä luonteesta, esittelijänne mielestä Euroopan parlamentin etuoikeus olisi säilytettävä, koska tieteellisestä asiantuntemuksesta voidaan olla eri mieltä. 
Lisäksi tätä tarkistusta ehdotetaan jälleen makeutusaineet kattavan puitedirektiivin tarkistuksen yhteydessä. Esittelijänne haluaisi odottaa tätä yleisempää tarkistusta. Joka tapauksessa tätä kohtaa koskevien tarkistusten puuttuminen näyttäisi tarkoittavan sitä, että Euroopan parlamentin jäsenet haluaisivat myös lykätä sen käsittelyä ja käsitellä sitä vasta pian tehtävän yleisen lainsäädännön uudistuksen yhteydessä.
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta äänesti sen pyynnön puolesta, jossa esitettiin kahden uuden makeutusaineen markkinoille tuonnin hyväksymistä, mutta myös sen tarkistuksen hyväksymisen puolesta, jossa vaaditaan näiden kahden makeutusaineen uudelleenarviointia kolme vuotta tarkistetun direktiivin voimaantulon jälkeen. Esittelijänne on tietoinen direktiivin säännöksistä ja erityisesti seurantajärjestelmää koskevista säännöksistä, mutta haluaisin muistuttaa Euroopan komissiota ja jäsenvaltioita niiden velvoitteista makeutusaineiden käytön seurannan ja tietojenkeruun osalta. Tietojen keruu makeutusaineiden todellisesta kulutuksesta Euroopan unionissa ja makeutusaineiden kulutuksen mahdollisista vaikutuksista terveyteen on järjestettävä heti, kun näitä makeutusaineita sisältäviä tuotteita tuodaan markkinoille, jotta tämänhetkiset tiedot voitaisiin saattaa ajan tasalle säädetyssä määräajassa.
On kuitenkin myönnettävä, etteivät jäsenvaltiot tee tarpeeksi näiden tietojen keräämiseksi ja että Euroopan komissiolla ei aina ole keinoja varmistaa, että jäsenvaltiot noudattavat direktiivin säännöksiä ja erityisesti komissiolle ilmoittamista koskevia säännöksiä. Esittelijänne on hyvin tietoinen siitä, että lainsäädännön hyväksymisen ja täytäntöönpanon välillä kuluu aikaa, ja käsittääkseni parlamentin työhön kuuluu myös lain noudattamisen tärkeydestä muistuttaminen.
Syklamaattien osalta ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta äänesti sen puolesta, että parlamentti ottaisi terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosaston ehdottamaa kantaa tiukemman kannan. Valiokunta ehdottaa, että syklamaattien sallittua enimmäismäärää vähennetään 250 milligrammaan ja että määräys laajennetaan koskemaan kaikkia juomia. Tämä soveltamisalan laajentaminen on tärkeää, koska syklamaatteja sisältäviä juomia tarjoillaan paljon pienille lapsille jo näiden juomien luonteen vuoksi.
Sallitun enimmäismäärän aiottua suurempi pienentäminen on tärkeää myös siksi, että näin otetaan paremmin huomioon siirtyminen väliaikaisesta hyväksyttävän päiväsaannin arvosta pysyvästi alennettuun hyväksytyn päiväsaannin arvoon, jonka elintarvikealan tiedekomitea hyväksyi. Tämän perusteella esittelijänne tukee Schörlingin esittämää tarkistusta 9.
Ennen kuin lopetan puheeni haluan ottaa esiin konditoriatuotteita koskevan kysymyksen. Tähän kohtaan on esitetty kahta tarkistusta. En yritä peittää mieltymystäni siihen tarkistukseen, jonka minä ja ryhmäni esitimme, koska se on tulos kollektiivisesta työstä ja koska uskon, että kuluttajien pitäisi tietää, mitä ainesosia tai tuotteita heille myytävissä ruoissa on. Olen kuitenkin valmis hyväksymään myös tarkistuksen 12 sekä huomenna esitettävän suullisen tarkistuksen. Tämän tarkistuksen ansiosta voimme löytää ratkaisun ainakin tämän elintarvikeryhmän osalta ja uskon, että näissä kahdessa tarkistuksessa ehdotetaan ratkaisua, jonka voimme hyväksyä. Tästä syystä toivon jäsenten äänestävän niin, että voimme ehdottaa neuvostolle ratkaisua tähän asiaan.
Koska olen puhunut mietintöni teknisistä näkökohdista, lopetan esitykseni kyseisestä mietinnöstä tuomalla esiin hieman yleisemmin kysymyksen kuluttajansuojasta, joka tässä tapauksessa liittyy kansanterveyttä koskevaan kysymykseen.
Luonnollisesti olen hyvin tietoinen siitä, että makeutusaineet voivat tuoda helpotusta ihmisille, joiden terveydentila edellyttää heiltä erikoisruokavalion noudattamista. Tällaisia makeutusaineita sisältävien tuotteiden olemassaololla ei saa kuitenkin peittää erittäin vakavaa kansanterveydellistä ongelmaa - liikalihavuutta. Tämä kansanterveyttä koskeva kysymys liittyy luonnollisesti ruokailutottumuksiin sekä ravinto- ja terveysvalistukseen. Tästä syystä se liittyy myös uusiin kulutustottumuksiin sekä siihen, että markkinoilla on yhä makeutetumpia tuotteita, joita lapset syövät liian suuria määriä ja joita koskeva mainonta on harhaanjohtavaa. Tästä syystä haluan jälleen kerran painokkaasti kiinnittää komission huomion tähän ongelmaan, vaikka tiedän, että komission jäsen Byrne on jo vahvistanut olevansa hyvin tietoinen asiasta.
Ennen kuin annan puheenvuoron muille puhujille, haluan vielä sanoa toivovani suuresti, että pääsemme sopimukseen neuvoston kanssa toisessa käsittelyssä, ja toivon, että huominen äänestys antaa meille siihen mahdollisuuden.

Bowis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olette ilmeisesti jalomielisellä tuulella tänään. Toivottavasti jalomielisyytenne ulottuu myös vaativaan tehtävään, joka minulla on toimiessani jäsen Oomen-Ruijtenin puolesta tämän asian varjoesittelijänä hänen valitettavan sairastumisensa takia.
Aloitan kiittämällä esittelijää hänen huomautuksistaan ja työstään valiokunnassa. Minun on sanottava, että monet ovat asettanet kyseenalaiseksi jotkin tämän toimenpiteen näkökohdat. Siltä osin kuin tätä toimenpidettä tarvitsemme, on tärkeää, että direktiivimme perustuu tieteeseen. Ei ole meidän tehtävämme asettaa kyseenalaiseksi komission tieteellisten neuvonantajien pätevyyttä. He sanovat, että nämä tuotteet ovat turvallisia, ja komissio on oikeassa hyväksyessään tämän neuvon. Sukraloosi ei aiheuta ongelmia: se on tehty sokerista, ei sisällä kaloreita, ei aiheuta hampaiden pilaantumista eikä - ja tässä minulla on oma lehmä ojassa - aiheuta riskejä diabetesta sairastaville. Jos sillä voitaisiin parantaa myös aivotoimintaani, voisin rouskuttaa sitä koko illan. Aine on jo hyväksytty noin 45 maassa.
Aiemmin syklamaatteihin suhtauduttiin hyvällä syyllä varauksellisesti. Tiede pystyy kuitenkin nyt osoittamaan, että sallitun enimmäismäärän pienentäminen nykyisestä 400 milligrammasta litraa kohden 350 milligrammaan litraa kohden riittää. Pidemmälle meneviin toimenpiteisiin ei ole tieteellisiä perusteita lukuun ottamatta pientä, 43 tanskalaislapsen otosta koskevaa tutkimusta, jota edes Tanskan elintarvike- ja eläinlääkintäviranomaiset eivät pitäneet riittävänä perusteena. Hyväksyttävä päiväsaannin (ADI) arvo ei ole pelkästään FAO:n ja WHO:n yhteisen elintarvikelisäaineita käsittelevän asiantuntijakomitean (JECFA) suosittelema mittaamistapa, vaan sillä vahvistetaan saannille myös suositeltava enimmäismäärä - ei päivittäistä enimmäismäärää vaan keskiarvo koko elämän ajaksi. Ehdotettu ADI on 7 milligrammaa painokiloa kohden.
Näin kaikki tuntui sujuvan kuin itsestään, kunnes saimme esittelijän ehdotuksen määrän pienentämisestä 250 milligrammaan, minkä johdosta perustimme komissioon aivoriihen. Tavallisesti järkevä, älykäs, puolueeton ja laajasti kunnioitettu virkamies, joka on todella pidetty elintarvikkeiden ja elintarviketurvallisuuden alalla, innostui antamaan lausunnon, jonka mukaan komissio voisi hyväksyä määrän pienentämisen 250 milligrammaan. Tämän jälkeen hänen oli myönnettävä, että ehdotus ei perustunut millään tavalla tieteellisiin näyttöihin. Tämä on erittäin vaarallinen ennakkotapaus. Jos komissio ei noteeraa omien tiedemiestensä neuvoja, kehen voimme luottaa?
Oomen-Ruijten ja minä olemme molemmat sitä mieltä, että vaatimukset, joiden mukaan aspartaamin hyväksymistä koskevasta uudelleenarvioinnista olisi laadittava uusi mietintö, ovat niin ikään täysin perusteettomia. Joulukuussa 2002 elintarvikealan tiedekomitea päätti yhteistyössä Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan elintarvikeviranomaisten kanssa, ettei aspartaamin hyväksyntää ole syytä muuttaa millään tavalla.
Lisäksi Yhdysvaltojen elintarvike- ja lääkintävirasto (FDA) ja WHO:n elintarvikelisäaineita käsittelevä asiantuntijakomitea (JECFA) ovat hyväksyneet aineen. Tästä syystä on täysin turhaa asettaa kyseenalaiseksi Euroopan unionin riippumattoman elintarvikealan tiedekomitean (SCF) päätelmien pätevyyttä. SCF:n mukaan aspartaami on ihmiskäyttöön turvallinen aine. On otettava huomioon, että hyväksyessään aspartaamin kaltaisen aineen SCF vahvisti myös hyväksyttävän päiväsaannin arvon, joka on sillä tasolla, että jopa aineiden suurkäyttäjät saavat herkässä iässäkin vain 30-40 prosenttia tästä sallitusta enimmäissaannista.
Uusi aspartaamin arviointia koskeva mietintö johtaisi yksinkertaisesti vain negatiiviseen julkisuuteen. Se laittaisi liikkeelle huhuja ja lisäisi epävarmuutta kuluttajien keskuudessa, sillä riippumattoman tiedekomitean turvalliseksi hyväksymä aine asetetaan kyseenalaiseksi täysin perusteettomasti.
Haluaisin vielä lisätä, että hyvä ystäväni Oomen-Ruijten, joka yhdessä Ayuso Gonzálezin kanssa esitti tarkistuksen 12, johon Ferreira viittasi, pyysi minua korostamaan, että hänen mielestään tässä on käännösongelma - ainakin englanninkielisessä versiossa - ja että luokan "konditoriatuotteet, joiden energiasisältöä on pienennetty tai joihin ei ole lisätty sokeria" oletetaan olevan lisäys edelliseen tekstiin eikä sen korvaava teksti. Arvoisa puhemies, tuon sen teidän käsiteltäväksenne, jätän sen teidän hyviin käsiinne ja kehotan yksiköitä tutkimaan sitä mikäli mahdollista ennen kuin äänestämme asiasta huomenna.

Whitehead (PSE).
Arvoisa puhemies, on aina pelottavaa seurata Bowisin tarkoin harkittua toimintaa hänen yrittäessään saada parlamenttia vakuuttumaan. Taidan kuitenkin yhtyä esittelijämme ja valiokuntamme oman ryhmäni edustajien kantaan. Herään Bowisin tapaan joka aamu ja sanon itselleni: "en ole tiedemies." Minulla ei ole oikeutta asettaa kyseenalaiseksi tiedemiesten pätevyyttä. Minulla on kuitenkin oikeus seurata tilannetta ja tarvittaessa muuttaa mielipidettäni. Lisäksi jos ilmenee syytä huoleen - vaikka aihetta huoleen vähennettäisiinkin jonkin verran uuden tuotteen markkinoille tulon aikoihin, kuten tapahtuu varmasti myös aspartaamin suolan osalta - jonkin ajan kuluttua näiden tuotteiden käyttöönotosta on tehtävä uutta ainetta koskeva määräaikaistarkastus. Tällä hetkellä näitä tuotteita käytetään sadoissa erilaisissa konditoriatuotteissa ja muissa tuotteissa.
Koska olemme kaikki joutuneet erilaisten aineiden käytön koekaniineiksi, en usko, että kukaan meistä tietää, kuinka paljon ihmisen aineenvaihdunta on muuttunut näiden kaikkien uusien keinotekoisten tuotteiden takia, joista monista on suurta hyötyä, kuten aspartaamin suolasta ilmeisesti Bowisille, mutta jotka voivat myös aiheuttaa huolta. Hän on todennäköisesti saanut monia kirjeitä Additives Survivors' Network -järjestöltä, joka kertoo melko hirveitä tarinoita päinvastaisista vaikutuksista, joita aspartaamin suolalla on joihinkin heidän jäsenistään. Emme halua asettaa kyseenalaiseksi tieteellisen komitean ja Yhdistyneen kuningaskunnan elintarvikestandardiviraston (Foods Standards Agencyn) toimintaa. Sanomme vain, että ennen pitkää teillä on oltava oikeus tarkastella asiaa uudelleen ja vaihtaa kantaanne, kun tuote on yleisessä käytössä ja siitä on saatu laajoja kokemuksia.
Toinen ja viimeinen kohtani koskee syklamaattien sallittujen enimmäismäärien pienentämistä. Bowis sanoo, että päätös oli komission aivoriihen tulos. Jotkin kyvyttömät henkilöt komissiossa sanoivat, että 250 milligramman raja voidaan kyllä hyväksyä. Tämä on myös, kuten Bowis todennäköisesti tietääkin, Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen kanta - se on esitetty keskuudessamme kiertävässä tiedonannossa, jota jäljennetään säännöllisemmin tällä puolella parlamenttia kuin tuolla puolella - on se, että sallitun enimmäismäärän pienentäminen 250 milligrammaan voi olla välttämätöntä. Miksi näin? Koska elinikäistä käyttöä on tutkittava aineen saannin intensiteetin perusteella. Meidän on otettava huomioon, että erityisesti erittäin pienet lapset käyttävät runsaasti tuotteita, jotka on maustettu ja makeutettu tällä tavalla. Uskon, että meidän on vähennettävä käyttöä 250 milligrammaan ja olen iloinen nähdessäni, että olen hyvässä seurassa, vaikkakaan Bowis ei valitettavasti kyseiseen seuraan kuulu.

Lannoye (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, toivon, ettette ole minua kohtaan sen ankarampi kuin muitakaan parlamentin jäseniä kohtaan. Yritän kuitenkin pysyä minulle myönnetyn puheajan puitteissa.
Mitkä ovat suurimmat tässä mietinnössä esiin tuodut huolenaiheet? Mielestäni Ferreira, joka on tehnyt erittäin hyvää työtä tässä asiassa, on esittänyt ne melko asiallisesti. Tästä syystä haluaisin kertoa oman mielipiteeni siitä, mitkä mielestäni ovat keskeisiä kohtia, ja tällainen kohta on ensinnäkin uuden makeutusaineen, eli sukraloosin lisääminen makeutusaineiden luetteloon. Haluaisin myös kiinnittää huomionne siihen seikkaan, että sukraloosi ei ole tavallinen aine. Se on orgaanista klooria sisältävä aine, jota saadaan käsittelemällä sokeria ja lisäämällä siihen kolme klooriatomia. Haluaisin korostaa teille, että orgaanista klooria sisältävät aineet aiheuttavat yleensä ympäristö- ja terveysongelmia. Tästä syystä olen hämmästynyt ehdotuksesta, jossa tunnutaan pidettävän melko arkipäiväisenä sitä, että tämä uusi makeutusaine lisätään hyväksyttyjen makeutusaineiden luetteloon. Tämän huomautuksen lisäksi haluaisin myös korostaa, että hyväksyttävä päiväsaannin (ADI) arvo, jota tälle makeutusaineelle ehdotettiin, on kolme kertaa suurempi kuin FDA:n (US Food and Drug Administration) ehdottama arvo. Näin ollen minusta tuntuu, että tähän uuteen makeutusaineeseen liittyy tarpeeksi tuntemattomia tekijöitä sen perustelemiseksi, ettemme voi hyväksyä aineen lisäämistä hyväksyttyjen aineiden luetteloon.
Toinen asiani koskee aspartaamia. Huolimatta Bowisin esittämistä näkökohdista olen samaa mieltä esittelijän kannasta, jonka mukaan tarkistus 4 on täysin perusteltu. Aspartaamin uudelleenarviointi ei tunnu minusta mitenkään kiusalliselta. Se ei asettaisi kyseenalaiseksi aiempien toimiemme vilpittömyyttä. Se osoittaisi ainoastaan, että tietous voi lisääntyä ja että tämä kehitys johtaa joskus meidät kyseenalaistamaan aiemmin myönnettyjä käyttölupia. Henkilökohtaisesti uskon kuitenkin, että tämä ehdotus on hyvä.
Kolmas asiani koskee syklamaatteja. Euroopan komissio ehdottaa näiden aineiden sallittujen enimmäismäärien muuttamista vesipohjaisten juomien osalta. Sitä pienennettäisiin 400 milligrammasta litraa kohden 350 milligrammaan litraa kohden. Ferreiran ehdotus on kunnianhimoisempi, ja uskon, että hän on oikeassa. Ottaen huomioon syklamaattien merkityksen ja sen, että ne ovat kiellettyjä - tai ainakaan ne eivät ole sallittuja - Yhdysvalloissa, minusta tuntuu kuitenkin, että meidän pitäisi pohtia näiden makeutusaineiden aiheuttamia mahdollisia riskejä. Haluan kiinnittää parlamentin jäsenten huomion siihen, että makeutusaineita, ja näin ollen myös syklamaatteja, on usein juomissa ja muissa pienten lasten paljon käyttämissä tuotteissa, joten hyväksyttävä päiväsaannin määrä tämänkaltaisten makeutusaineiden osalta ylittyy helposti. Näin ollen olisi mielestäni toivottavaa, että olisimme vielä kunnianhimoisempia, ja toivon, että tuemme Schörlingin tarkistusta, jossa ehdotetaan, että enimmäismääräksi vahvistetaan 100 milligrammaa litraa kohden. Mielestäni tämä on realistinen ehdotus.

Jackson (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Whitehead puhui Additives Survivors' Network-järjestöstä. Istuessani täällä tällaisena iltana minusta tuntuu siltä, että me kuulumme kaikki Parliament's survivors' network -järjestöön.
Ongelma lisäaineiden luokkaan kuuluvissa makeutusaineissa on, että ne aiheuttavat samanlaisia fundamentalistisia reaktioita kuin geneettisesti muunnellut organismit. Pohjimmiltaan tämä reaktio johtaa Lannoyen kantaan, joka todella on sellainen, että makeutusaineiden käyttöä ei pitäisi lainkaan sallia ja että ne on kaikki poistettava markkinoilta. Tämä on myös pidettävä mielessä taustana sille, mitä hän juuri sanoi.
Haluaisin kommentoida kahta tarkistusta ja haluaisin kuulla komission kannan niihin. Tarkistuksesta 4 on mainittu, että siinä vaaditaan uutta tutkimusta aspartaamin osalta. Tämä osoittaa, millaista tämä fundamentalismi on, sillä vaatimus esitettiin alle vuosi sen jälkeen, kun elintarvikealan tiedekomitea julkaisi kantansa aspartaamista. Voiko esittelijä kertoa meille - koska hän ei kertonut sitä puheessaan - miksi meidän pitäisi epäillä FDA:n arviota? Onko esittelijällä todisteita FDA:n ja FDA:n oman arvion epäpätevyydestä? Jos näin on, hänen pitäisi jakaa nämä todisteet meidän kanssamme, koska tällaista tarkistusta ei ole mitään järkeä esittää antamatta meille tätä tietoa.
Toinen tarkistukseen 4 liittyvä kohta: miksi esittelijä vastustaa makeutusainetta, joka tunnetaan ilmeisesti Steviana? Tästä ei ole mainintaa perustelussa. Tarkistuksessa tunnutaan vastustavan Steviaa, ja siinä vaaditaan Steviaa koskevaa uutta tutkimusta. Mitä sellaista esittelijä tietää, jota me emme tiedä? Voiko komission jäsen Byrne auttaa meitä?
Toiseksi tarkistuksessa 8 - jonka useampi kuin yksi parlamentin jäsen on maininnut - minua huolestuttaa enemmän sen hyväksymisprosessi kuin sen sisältö. Kun esittelijä siirsi sen valiokunnalle, komissio ilmoitti olevansa valmis hyväksymään muutoksen 350 milligrammasta litraa kohden 250 milligrammaan litraa kohden. Komissio ei antanut mitään todellista syytä tähän. Meistä tuntui lähes siltä, kuten Bowis on sanonut, että se keksi luvun hatustaan. Kuten Coleman terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosastolta mainitsi kirjeessään, jonka hän kirjoitti hieman tämän jälkeen: "suuri enemmistö jäsenvaltioiden asiantuntijoista on esittänyt kantansa sekä komission että neuvoston työryhmissä, että pienentäminen 350 milligrammaan litraa kohden ei ole riittävä, ja haluaa vähentää aineen käyttöä vielä lisää". Tätä tietoa ei annettu valiokunnalle. Valiokunnalle ei annettu mitään tietoa! Meille ei todellakaan kerrottu jäsenvaltioiden asiantuntijoiden olevan sitä mieltä, että 350 milligrammaa litraa kohden oli liian paljon, eikä sitä, miksi he olivat tätä mieltä. Voiko komission jäsen käyttää nyt tilaisuutta hyväkseen ja kertoa, miksi komissio muutti mieltänsä - tieteellisten tutkimusten perusteellako? Milloin se muutti mieltänsä? On nimittäin muistettava, että laatiessaan direktiivin vähän aikaa sitten komissio oletettavasti konsultoi aivan samoja kansallisia asiantuntijoita, jotka olivat tyytyväisiä 350 milligrammaan litraa kohden.

Breyer (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluaisin vastata lyhyesti Jacksonin huomautuksiin. Mielestäni tarkistus 4 on täysin perusteltu, sillä se mitä tahdomme, on aspartaamin uudelleenarviointi, erityisesti sen osalta millaisia vaikutuksia sillä on riskiryhmiin, erityisesti raskaana oleviin naisiin. Emme esimerkiksi tiedä läheskään tarpeeksi siitä, millaisia vaikutuksia vauvojen ja lasten terveydelle on sillä, että raskauden aikana äiti käyttää runsaasti makeutusaineita. Sama asia pätee myös sukraloosiin ja syklaamihappoon, joista Lannoye on jo puhunut. Haluan vielä lyhyesti puhua syklaamihaposta. Vaikka Jackson aspartaamista puhuessaan mainitsi juuri Yhdysvaltojen FDA:n, hän ei halua ottaa vaarin FDA:n varoituksia syklaamihaposta. Kuten Lannoye aivan oikein korosti, tämän aineen osalta sallitaan huomattavasti pienempi enimmäismäärä. Mielestäni meidän kaikkien on pantava tämä merkille. Meidän pitäisi todellakin hyväksyä kollegani esittämä ehdotus, eli pienentää sallittua määrää niinkin pieneksi kuin 100 milligrammaan litraa kohden. Meidän on yritettävä vähentää runsasta sokerinkäyttöä. Huomaamme, että esimerkiksi lapsemme eivät enää maista hedelmien makeutta, että sokeria ei enää pidetä mausteena ja että elintarvikkeet ovat niin ylimakeutettuja, että jossain määrin totumme näihin makeutusaineisiin, mikä johtaa siihen, että makeutusaineita käytetään yhä enenevässä määrin runsaan sokerinkäytön vähentämiseksi.
Olemme noidankehässä. Tästä syystä tuen täysin ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan tekemää ehdotusta. Mielestäni meidän on seurattava tätä keskustelua erittäin tarkasti, koska on yksi asia, jota emme saa sallia: karsinogeenisia aineita ei saa käyttää makeutusaineina. Tähän asiaan sovelletaan ennalta varautumisen periaatetta, ja niin kauan kun mahdollisia uhkia ei voida sulkea pois, emme voi ottaa minkäänlaisia riskejä.

Ayuso González (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää esittelijää. Pidän makeutusaineita vaikeana kysymyksenä. Mielestäni komission ehdotuksessa on sellaista riittävää tieteellistä tarkkuutta, jota tällaisten asioiden käsittelyssä vaaditaan.
Kommentoin ensin mietinnön kaikkein kiistanalaisinta näkökohtaa, nimittäin syklamaatteja. Komission alkuperäinen ehdotus oli, että sallituksi enimmäismääräksi vahvistetaan 350 milligrammaa litraa kohden elintarvikealan tieteellisen komitean vahvistaman linjan mukaisesti.
Komissio vaihtoi kuitenkin kantaa sallitun enimmäismäärän osalta. Se tarkisti omaa alkuperäistä ehdotustaan, joka oli 350 milligrammaa litraa kohden, ja tuki ehdotusta, joka oli 250 milligrammaa litraa kohden. Arvoisa komission jäsen, ihmettelemme miksi se teki näin. Meille kerrottiin, että neuvosto on päässyt kompromissiin ja että määräksi sovittiin 250 milligrammaa litraa kohden, mikä tarkoittaa sitä, että sekä poliittiset että tieteelliset perusteet otettiin huomioon.
Emme voi hyväksyä tätä lukua poliittisista syistä. Meidän on pysyttävä tiukkoina ja tuettava komission alkuperäistä lukua. Tästä syystä pyydän, että tarkistukset 8 ja 9 hylätään. Mielestäni niiltä puuttuu vakaa tieteellinen perusta. 
Parlamentti ei voi eikä saa ottaa poliittisia mielipiteitä eikä kompromisseja huomioon käsitellessään näinkin teknistä kysymystä kuin lisäaineet. Jos komissio todella uskoo, että syklamaattien sallitun enimmäisannoksen vahvistaminen 250 milligrammaksi litraa kohden on parempi vaihtoehto, sen pitäisi vetää alkuperäinen ehdotuksensa pois. Tämän jälkeen sen pitäisi esittää meille uusi ehdotus, jossa annetaan tieteellinen selitys siitä, miksi se nyt ehdottaa sallitun määrän pienentämistä.
Syyt sallitun enimmäismäärän pienentämiseen ovat yhä epäjohdonmukaisia. Viittauksia on esitetty Tanskassa vuonna 2001 tehtyyn tutkimukseen. Tutkimus perustui erittäin pieneen otokseen lapsia, jotka käyttivät makeutusaineita. Tutkimusta ei kaiken lisäksi ollut suunniteltu makeutusaineiden saantia koskevaksi tutkimukseksi. Se oli tarkoitettu arvioksi makeutusaineiden käyttämisestä limonadeissa Tanskassa.
Pelkkää tällaisten tutkimustulosten ekstrapolointia ei voida pitää hyväksyttävänä perustana limonadeissa käytettävien syklamaattien sallittujen enimmäismäärien vähentämiselle Euroopan unionissa.
Lisäksi Tanskan eläinlääkintä- ja elintarvikevirasto julkaisi tämän tutkimuksen julkistamisen jälkeen lehdistötiedotteen, jonka mukaan suositeltua päiväannosta koskeva tutkimus perustui turvalliseen koko elinaikaiseen saantiin. Se kertoi myös, että tutkimuksen mukaan aineiden saannilla ei ole haitallisia terveysvaikutuksia 1-3-vuotiaille lapsille, jotka saattavat väliaikaisesti ylittää suositellun päiväannoksen.

Byrne
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin kiittää Euroopan parlamenttia yhteistyöstä tämän ehdotuksen käsittelyssä. Erityisesti haluaisin ilmaista kiitollisuuteni esittelijä Anne Ferreiralle hänen tässä asiassa tekemästään työstä. Hän on tukenut laajasti komission ehdotusta. Hän on hyväksynyt ehdotuksen kahden uuden makeutusaineen hyväksymisestä sekä ehdotuksen erään toisen, jo hyväksytyn makeutusaineen käytön vähentämisestä.
Jälkimmäisen makeutusaineen osalta esittelijä jopa toivoi pidemmälle menemistä kuin komission ehdotuksessa - pyrkimällä vähentämään syklamaattien määrää sekä limonadeissa että hedelmämehuissa ja maitopohjaisissa juomissa 250 milligrammaan litraa kohden (tarkistukset 1 ja 8). Komissio voi hyväksyä nämä tarkistukset. Minulta on pyydetty lisätietoja tästä asiasta ja olen tyytyväinen voidessani niitä antaa.
Olen samaa mieltä Bowisin kanssa siitä, että tieteellistä arviointia ei pidä asettaa kyseenalaiseksi. Hyväksyessään tieteellisten arvioiden perusteella esitetyt suositukset hyväksyttävästä päiväsaannista riskin hallinnoijan - eli komission, neuvoston ja parlamentin - on määritettävä sallitut enimmäismäärät tietyissä elintarvikkeissa. Tämä on aina vaikea tehtävä. Ehdottamalla alemman rajan, 250 milligrammaa litraa kohden, hyväksymistä limonadeille komissio ei kuitenkaan toiminut hetken mielijohteesta. Se teki näin pohdittuaan asiaa tarkasti tieteelliseltä pohjalta ja tarkasteltuaan saantia koskevia tutkimuksia sekä kuultuaan jäsenvaltioiden ja parlamentin mielipiteitä. Haluan selventää asiaa seuraavalla tavalla.
On selkeästi erotettava toisistaan kaksi tekijää: toisaalta lisäaineiden hyväksyttävä päiväsaanti, joka perustuu puhtaasti tieteeseen, sekä toisaalta tietyssä elintarvikkeessa sallittu lisäaineiden enimmäismäärä, joka määritellään ottamalla huomioon useita lainsäädännössä vahvistettavia perusteita. Ei ole tieteellistä menetelmää, jolla hyväksyttävä päiväsaannin määrä voitaisiin muuttaa käytön enimmäismääräksi. Tässä tapauksessa elintarvikealan tiedekomitea pienensi syklamaattien hyväksyttävää päiväsaannin arvoa 11:stä 7:ään milligrammaan painokiloa kohden. Limonadeilla on suuri osuus makeutusaineiden saannissa, ja niitä juovat myös lapset. Lisäksi jäsenvaltiot ilmoittivat, että syklamaattien hyväksyttävä päiväsaannin arvo voi ylittyä heidän omassa maassaan. Näistä syistä komissio voi tukea syklamaattien sallittujen enimmäismäärien pienentämistä entisestään.
Parlamentti on kuitenkin esittänyt useita lisätarkistuksia komission ehdotukseen.
Tarkistuksessa 4 vaaditaan kahdelle uudelle makeutusaineelle, aspartaamille ja steviosidille, myönnetyn hyväksynnän uudelleentarkastelua. Lisäksi tarkastuksessa vaaditaan komissiota esittämään kertomus aspartaamia koskevasta hyväksymisprosessista US Food and Drugs Administrationissa. Komissio ei voi hyväksyä kyseistä tarkistusta seuraavista syistä.
Komission pyynnöstä elintarvikealan tiedekomitea on yhdessä Yhdistyneen kuningaskunnan ja Ranskan elintarvikkeiden turvallisuudesta vastaavien viranomaisten kanssa arvioinut uudelleen aspartaamin. Tätä varten tiedemiehet ovat käyneet uudelleen läpi kaiken tieteellisen aineiston, joka on julkaistu viimeisen aspartaamia koskevan mietinnön julkaisemisen jälkeen ja joka koostuu noin 150 artikkelista. Tämän perusteella laaditussa mietinnössä, joka hyväksyttiin niinkin äskettäin kuin viime vuoden joulukuussa, vahvistettiin täysin aspartaamin turvallisuus ja se, että makeutusaineiden saanti pysyy selvästi hyväksyttävän päiväsaannin arvon alapuolella. Tästä syystä komissio ei pidä perusteltuna sitä, että kyseisestä makeutusaineesta laaditaan uudelleenarviointi eikä sitä, että sen käyttöehtoja rajoitetaan.
Elintarvikealan tiedekomitea on myös tehnyt Stevian lehtiä ja tästä kasvista uutettua makeutusainetta steviosidia koskevan perusteellisen tutkimuksen. Valiokunnalla on vakavia epäilyjä steviosidin turvallisuudesta, eikä se pidä sen käyttöä elintarvikkeissa hyväksyttävänä. Tästä syystä komissio ei ole koskaan ehdottanut, että tämä makeutusaine hyväksyttäisiin. Tähän päivään mennessä komissiolle ei ole esitetty minkäänlaista uutta tieteellistä tietoa, jolla voitaisiin perustella steviosidin uudelleenarviointi.
Mitä tulee vaatimukseen sen tutkimisesta, kuinka aspartaami hyväksyttiin Yhdysvalloissa, haluan sanoa, että komission toimivaltaan ei kuulu sen tutkiminen, kuinka lupa jonkin aineen käyttämiseen on myönnetty jossain kolmannessa maassa.
Kuluttajansuojan osalta haluaisin vakuuttaa arvoisille parlamentin jäsenille, että ehdotukset elintarvikkeiden lisäaineiden hyväksymisestä EU:n lainsäädännössä tehdään elintarvikealan tiedekomitean, ja tulevaisuudessa Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen, laatiman riskinarvioinnin perusteella. Jos tämän riskinarvioinnin tulos on myönteinen, komissio ehdottaa kyseisen lisäaineen käytön sallimista tarkistettuaan, että kaikki kriteerit elintarvikkeen lisäaineen hyväksymiselle täyttyvät. Ehdotetut käyttöehdot perustuvat teknologiseen tarpeeseen sekä jäsenvaltioiden keräämiin saantia koskeviin tietoihin. Tämä riskienanalysointiprosessi on täysin riippumaton siitä, mitä on aiemmin tehty muissa maissa. Komissio on tyytyväinen siihen, että prosessi pannaan EU:ssa täytäntöön avoimella ja riippumattomalla tavalla.
Tarkistus 5 koskee hiljattain ehdotettujen kahden uuden makeutusaineen käyttöehtojen tarkistamista. Tällä tarkistuksella tiukennetaan selvästi lisäaineita koskevassa lainsäädännössä asetettuja vaatimuksia. Elintarvikkeiden hyväksyttyjen lisäaineiden luettelon tarkistamista vaaditaan yleisessä puitedirektiivissä ja erilaisista lisäaineluokista annetuissa kolmessa erityisdirektiivissä. Tämä tarkistus tehdään aika ajoin. Puitedirektiivissä vaaditaan, että elintarvikkeiden lisäaineet arvioidaan tarpeen vaatiessa uudelleen. Makeutusaineita koskevan direktiivin 8 artiklassa velvoitetaan jäsenvaltiot seuraamaan säännöllisesti makeutusaineiden käyttöä. Tällä seurannalla on saatava tietoja sekä aikuisten että lasten makeutusaineiden saannista. Tästä syystä komissio pystyy yksilöimään sekä aikuisten että lasten osalta, ylittääkö joidenkin tiettyjen lisäaineiden saanti turvalliset rajat.
Tarpeen vaatiessa komissio ehdottaa rajoituksia tällä hetkellä hyväksyttyihin käyttötapoihin erityisesti sen varmistamiseksi, että lasten nauttimat määrät ovat turvallisia. Ei myöskään ole realistista asettaa kolmen vuoden aikarajaa tällaiselle tarkastelulle. Päinvastoin, tietojen kerääminen näistä kahdesta makeutusaineesta ennen kuin niiden käyttö on täysin vakiintunut markkinoilla saattaa johtaa siihen, että niiden saantimäärä aliarvioidaan. Tästä syystä, koska tarkistuksella tiukennetaan selvästi nykyisiä vaatimuksia ja koska määräaika ei ole realistinen, komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 5.
Kahdessa lisätarkistuksessa (tarkistukset 2 ja 3) ehdotetaan, että komiteamenettelyä ei sovellettaisi sen päätöksen osalta, pitäisikö jotakin ainetta pitää direktiivin 94/35/EY nojalla makeutusaineena vai ei. Tämä on puhtaasti tekninen päätös, joka on tarpeellista tehdä, jotta jotkin sellaiset aineet voidaan saattaa direktiivin soveltamisalaan, jotka muussa tapauksessa jäisivät makeutusaineita koskevien tiukkojen sääntöjen ulkopuolelle ja joita sen sijaan pidettäisiin pelkästään elintarvikkeiden lisäaineina. Tästä syystä komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 2 ja 3.
Useita tarkistuksia on esitetty komission ehdotuksesta, joka koskee elintarvikeluokan "erityisravinnoksi tarkoitetut konditoriatuotteet" sanamuodon selventämistä. Komission ehdotuksella oli tarkoitus yhdenmukaistaa tämän elintarvikeluokan tulkintaa jäsenvaltioissa. Tähän mennessä kuitenkaan neuvosto ei ole päässyt yksimielisyyteen komission ehdottamasta sanamuodosta eikä mistään muustakaan vaihtoehtoisesta sanamuodosta. Tästä syystä komissio voi hyväksyä sen, että konditoriatuotteita koskeva ehdotus poistetaan (tarkistus 7).
Tarkistuksissa 12 ja 13 ehdotetut vaihtoehtoiset sanamuodot eivät kuitenkaan ole selkeitä ja tekisivät direktiivin täytäntöönpanosta vaikeaa. Tästä syystä komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 12 ja 13, vaikka ymmärrän hyvin tarkistusta 12 koskevan Bowisin näkökohdan, joka voi muuttaa komission kannan. Minun on ajateltava asiaa uudelleen.
Lisäksi on esitetty kaksi tarkistusta, joilla on tarkoitus kieltää syklamaattien ja sukraloosin käyttö. Elintarvikealan tiedekomitea on arvioinut molemmat aineet ja niille on määrätty hyväksyttävä päiväsaannin arvo. Tämä tarkoittaa sitä, että kyseiset aineet ovat turvallisia, jos niiden käyttö pysyy hyväksytyn päiväsaannin alapuolella. Tämän varmistamiseksi komissio on arvioinut sukraloosin käytön määrän ja käynnistänyt toimenpiteitä syklamaattien käytön vähentämiseksi.
Parlamentti ehdottaa näiden toimenpiteiden tehostamista ja komissio voi tukea tätä ehdotusta. Koska komissio kuitenkin pitää kyseisiä makeutusaineita pohjimmiltaan turvallisina, kuluttajilta ja elintarviketeollisuudelta ei ole syytä viedä oikeutta käyttää niitä. Tästä syystä komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 9, 10 ja 11.
Yhteenvetona voidaan todeta, että komissio voi hyväksyä tarkistukset 1, 6, 7 ja 8, mutta ei voi hyväksyä tarkistuksia 2, 3, 4, 5, 9, 10, 11, 12 ja 13.

Puhemies.
Kiitoksia komission jäsen Byrne.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 23.45)

Lulling (PPE-DE)
. (DE) Äänestin laajentumista koskevien mietintöjen puolesta, koska mielestäni on oikein ja ehdottoman välttämätöntä, että tämä laajentuminen toteutetaan, ja että Keski- ja Itä-Euroopan valtiot sekä Kypros ja Malta, jotka kuuluvat Eurooppaan, liittyvät unioniin.
Kun otetaan huomioon, että rautaesiripun häviämisestä on kulunut lähes 15 vuotta, ei ole sopivaa suhtautua pikkumaisesti kaikenlaisiin, enimmäkseen taloudellisiin, vaikeuksiin, vaikka niitä varmasti onkin runsaasti.
Meillä on historiallinen vastuu. Lopultakin nämä kansat elävät jälleen vapaudessa ja rauhassa. Tämä johtuu osittain meidän rohkeasta kannastamme Natossa 1980-luvulla, kun saavutettiin hyväksyntä Naton päätökselle sijoittaa ohjuksia Länsi-Eurooppaan, mikäli aseiden rajoittamisneuvottelut epäonnistuisivat. Emme voi sanoa näille kansoille, että koska laajentuminen aiheuttaa meille niin paljon ongelmia, niiden on pysyttävä unionin ulkopuolella. Emme voi ratkaista kaikkia näitä ongelmia heti, sillä meiltä puuttuvat keinot tehdä niin tai ainakin halu ottaa nämä keinot käyttöön. On myös mahdollista, että monet eivät ole halukkaita jakamaan omastaan solidaarisuuden hengessä tai että emme ole onnistuneet saamaan EU:n 15 jäsenvaltion kansalaisia kannattamaan tällaista solidaarisuutta.
Toivon, että me kaikki - niin nykyisissä kuin tulevissakin jäsenvaltioissa ja erityisesti hallituksemme - pystymme kokoamaan poliittisen rohkeutemme oikeiden päätösten tekemiseksi, jotta teemme laajentuneesta unionista vapauden, rauhan ja vaurauden tyyssijan, joka voi olla esimerkkinä tässä kriisien, sotien, köyhyyden ja vapauden puutteen täyttämässä maailmassa.

Van Orden (PPE-DE)
Äänestin EU:n laajentumista koskevan Brokin mietinnön puolesta tänään, kun parlamentti hyväksyi kymmenen ehdokasvaltion liittymisen unioniin ja antoi siten myönteisen merkin monille valtioille, jotka oli pidetty keinotekoisesti unionin ulkopuolella kommunistisen sorron vuosina. Mietinnössä on kuitenkin monia kohtia, joita en hyväksy. Esimerkiksi EU sellaisenaan ei mielestäni sovellu keskustelemaan sotilasasioista Naton kanssa (6 kohta) (en hyväksy ajatusta yhteisestä diplomaattipalvelusta) (10 kohta). En ole samaa mieltä 11 ja 20 kohdan pääajatuksesta, jonka mukaan EU:n politiikan mahdollisesti epämiellyttäviäkin linjauksia olisi noudatettava tarkasti. En hyväksy sitä, että päähuomio turvapaikkapolitiikassa olisi humanitaarisissa seikoissa eikä siinä, että vähennettäisiin turvapaikan saajien lukumäärää (22 kohta). En myöskään hyväksy sitä ajatusta, että liittyminen olisi "lähtöviiva uusille yhdentymisponnistuksille" (23 kohta). Lisäksi vastustan edelleen sitä, että yhteistä maatalouspolitiikkaa ja komission kirjanpitojärjestelmiä ei ole uudistettu tyydyttävästi ennen laajentumista.

Berthu (NI)
. (FR) Äänestin unionin laajentumista Viroon käsittelevän Gahlerin mietinnön puolesta. Äänestin myös yhdeksän muun ehdokasvaltion liittymisen puolesta, vaikka olenkin pahoillani, että samaan aikaan Brokin mietinnössä Euroopan parlamentti pyrkii hyötymään tilanteesta saadakseen vanhat ja uudet jäsenvaltiot tekemään äärifederalistisia lupauksia. 
Jäsen Brok sanoi selvästi tänä aamuna, kuten ymmärsin tulkkauksesta, että perustamme käytännöllisesti katsoen oikean valtion.
SOS democracy -työryhmän jäsenet, joihin minäkin kuulun, toivovat kuitenkin, että laajentuminen tarjoaisi tilaisuuden Euroopan unionin perusteelliseksi muuttamiseksi joustavampaan suuntaan. Sen vuoksi lisäsimme periaatteelliseen hyväksyntäämme tekstin, jossa esitetään kymmenen keskeistä vaatimusta, jotta Eurooppa olisi entistä vapaampi.
Vaadimme erityisesti, että nykyisen Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan ja tulevan hallitustenvälisen konferenssin toimien tuloksena syntyvä perussopimus allekirjoitettaisiin vasta laajentumisen jälkeen, toisin sanoen 1. toukokuuta 2004 jälkeen, jolloin unionissa on 25 jäsenvaltiota. Tällä tavoin uudet jäsenet voivat osallistua täysivaltaisesti asiakirjan lopulliseen laadintaan, ja me voimme torjua liittovaltiostrategian, jolla määrättäisiin ennalta tulevat valintamme.

