Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Rübig
Arvoisa puhemies, haluaisin todeta eilisestä Slovakiaa koskevasta keskustelusta, että Belgia ja muut maat ovat asettaneet viisumipakon Slovakian kansalaisille. Pidän tätä toimenpidettä syrjivänä.

Konrad
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, komission puheenjohtaja Prodi sanoi eilen julkilausumassaan: se, joka heikentää Euroopan unionin yhtä toimielintä, heikentää koko unionia. Tältä osinhan keskustelun aiheena oli myös komission ja neuvoston välinen suhde. Haluan käsitellä tässä yhteydessä parlamentin ja neuvoston välistä suhdetta viittaamalla siihen, että neuvosto vastaa nykyään jäsenten esittämiin kirjallisiin kysymyksiin huomattavalla viiveellä. On kaksi esimerkkiä, jotka voin mainita tässä.
Esitin syyskuussa 1999 Hombach-aiheisen kysymyksen. Siihen vastattiin helmikuussa 2000. Jätin helmikuussa 2000 eurooppalaista lentoturvallisuutta koskevan kirjallisen kysymyksen, johon ei ole vielä vastattu. Se, joka heikentää yhtä toimielintä, heikentää koko unionia. Minulla on sellainen vaikutelma aivan kuin nykyisin juuri neuvosto olisi päättänyt sivuuttaa parlamentin kysymykset. Se ei käy päinsä! Toimielinten välisiin suhteisiin kuuluu mielestäni myös se, että me huolehdimme siitä, että tähän asiaan tulee muutos!

Puhemies
Kiitoksia.
Onko pöytäkirjasta muuta huomautettavaa?
Ei ole.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)   

Marset Campos
Arvoisa puhemies, aiomme tänään hyväksyä innostuneina ja omalta osaltani erittäin kiinnostuneina laajentumista koskevat mietinnöt, muun muassa Tsekin tasavaltaa käsittelevän mietinnön, jonka esittelijä on Jürgen Schröder. Minun on kuitenkin ilmaistava huolestumiseni - ja pyydän puhemiestä vetoamaan tässä asiassa Prahan viranomaisiin - siitä, että kaksi espanjalaista nuorta, 22-vuotias Gaizka Azcona Cueva ja 21-vuotias Mikel Oliva Martínez, on viime tiistaista lähtien - melkein 10 päivän ajan - ollut mielivaltaisesti pidätettynä. On hälyttävää, että tällaista voi sattua maassa, joka aikoo liittyä Euroopan unioniin.

Puhemies
Jäsen Marset Campos, merkitsemme ilmoituksenne muistiin. Puhemies ryhtyy varmasti asian edellyttämiin toimiin.

Esityslista
Puhemies
Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta pyytää, että perjantaiaamuksi sovittu keskustelu komissiolle esitetystä vieraiden kielten lehtoreiden oikeuksia koskevasta suullisesta kysymyksestä siirretään seuraavalle istuntojaksolle.
Annan MacCormickille puheenvuoron oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan pyynnön esittämiseksi.

MacCormick
Arvoisa puhemies, oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta on esittänyt vieraiden kielten lehtoreita koskevan kysymyksen, joka on merkitty perjantain esityslistalle. Ne, jotka esittivät kysymyksen valiokunnassa, halusivat, että sitä käsiteltäisiin parlamentissa päätöslauselmaesityksen kanssa. Keskustelemme vakavasta asiasta. Aika ajoin parlamentissa todetaan aivan oikein, että kansalaisten Eurooppa on sellainen Eurooppa, jossa oikeudet on asianmukaisesti vahvistettu unionin lainsäädännössä. Siitä ei olisi mitään hyötyä, jos jäsenvaltiot voivat pitää pilkkanaan lainsäädännössä jo olevia oikeuksia.
Yhteisöjen tuomioistuin antoi 12 vuotta sitten Italiaa koskevan tuomion vieraiden kielten lehtoreita koskeneessa asiassa. Sen jälkeen on annettu vielä kaksi tuomiota, mutta kyseisten lehtoreiden oikeudet eivät ole vielä toteutuneet. Olen sitä mieltä, ja sanon tämän Irlannin entisen oikeuskanslerin läsnä ollessa, että komissio ei ole vielä osoittanut riittävää päättäväisyyttä tässä asiassa. On tärkeää, että meillä on kysymys ja keskustelu sekä päätöslauselma sen päätteeksi. Pyydän, että kysymys palautettaisiin valiokuntaan.

Wuermeling
Arvoisa puhemies, te yllätytte ehkä, että minulla on tosiaankin pöytäkirjaa koskeva huomautus, päättelen nimittäin pöytäkirjasta, että mainitussa ...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Olen pahoillani, jäsen Wuermeling. Pöytäkirja hyväksyttiin. Kysyin kolmeen otteeseen, oliko siitä huomautettavaa. Pöytäkirja katsotaan nyt hyväksytyksi. Olen todellakin pahoillani. Joudun epäämään puheenvuoronne.
Kysyin siis, halusiko joku puheenvuoron puoltaakseen valiokunnan pyyntöä.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron tukeakseni oikeudellisten asioiden valiokunnan pyyntöä, että tämä aihe siirrettäisiin seuraavalle istuntojaksolle, jotta meillä olisi tilaisuus esittää siitä päätöslauselma.

Puhemies
Hyvä. Haluaako joku puheenvuoron vastustaakseen ehdotusta?
Kukaan ei halua puheenvuoroa.
Toimitan äänestyksen oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan siirtopyynnöstä.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.)

Eläinten ruokinta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Paulsenin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö(A5-0257/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi haitallisista aineista ja tuotteista eläinten ruokinnassa (KOM(1999) 654 - C5-0344/1999 - 1999/0259(COD))
Paulsenin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0256/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi rehujen virallisen valvonnan järjestämistä koskevista periaatteista annetun neuvoston direktiivin 95/53/EY sekä haitallisista aineista ja tuotteista eläinten ruokinnassa annetun neuvoston direktiivin 1999/29/EY muuttamisesta (KOM(2000) 162 - C5-0165/2000 - 2000/0068(COD)).

Paulsen
. (SV) Arvoisa puhemies, tänään keskustelemme ja kenties äänestämme yhteensä kolmesta tätä asiaa käsittelevästä mietinnöstä, joista kaksi on minun. Ne ovat ensimmäisiä askeleita pitkällä, pitkällä tiellä, joka tähtää siihen, että saadaan elintarviketurvallisuus koskemaan kaikkia Euroopan 370:tä miljoonaa asukasta. Voinemme toivoa, että ennen kuin tämä paketti on pantu täytäntöön, on aika paljon enemmän kansalaisia, joihin nämä säännöt vaikuttavat. Tämä on ensimmäinen askel, ja nyt on tarkoitus määrätä erittäin tärkeät periaatteet ennen työn aloittamista.
Ensimmäinen mietinnöistäni käsittelee haitallisia aineita eläinten ruokinnassa. Tärkeimmät komission ehdottamat ja minun tukemani muutokset liittyvät siihen, että direktiiviin on ehdottomasti sisällytettävä kaikki ajateltavissa olevat rehutuotteet, myös niiden eläinten ruokinnassa käytettävät tuotteet, joita kutsun pieneläimiksi, eli kissojen, koirien, marsujen ja niin edelleen ruokinnassa käytettävät tuotteet. Säännöt on kuitenkin pääasiallisesti tarkoitettu koskemaan niiden eläinten rehuja, joita itse syömme. Kaiken sen jälkeen, mitä Euroopan markkinoilla on tapahtunut lienee tänään kaikille päivänselvää, että me ihmiset saame syödä sitä, mitä me eläimille syötämme.
Toinen tärkeä periaate on niin sanottu laimentamiskielto. Tämä merkitsee sitä, että jos rehuaine-erässä ylitetään raja-arvot, sitä ei saa sekoittaa vahingoittumattomiin eriin raja-arvosääntöjen kiertämiseksi. Komission ehdotuksessa poistetaan ne säännöt, joilla annetaan paikallisille kansallisille viranomaisille oikeus paikallisiin poikkeuksiin. Tätä tuetaan minun mietinnössäni.
Tiedämme, että ne vieraat aineet, joista nyt puhumme, ovat harvoin heti vaarallisia myrkkyjä, vaan ne ovat pitkäaikaisia, pitkäikäisiä ja kerääntyviä aineita, kuten dioksiinia, aflatoksiinia ja sellaisia raskasmetalleja kuten kadmiumia, lyijyä ja elohopeaa. Tiedämme, että näiden aineiden pitoisuudet kasvavat koko ajan ravintoketjussamme. Pitoisuudet kasvavat koko ajan maaperässä, rehussa, ruoassa. Siksi on tärkeää, että aloitamme ennalta ehkäisevän prosessin poistamalla ketjusta osan näistä tuotteista. Pitoisuudet elimistössä eivät saa nousta koko elämän ajan. Tiedämme esimerkiksi, että ajan mittaan kadmium tukkii sekä ihmisten että eläinten munuaiset. Tiedämme että dioksiini ja aflatoksiini aiheuttavat syöpää ja niin edelleen.
Olen täysin samaa mieltä kaikista niistä ehdotuksista, joita komissio on esittänyt tässä asiassa. Sitä paitsi, ja tämä on tärkeää, koska se tulee esiin äänestyksessä, komissio haluaa tuoda mukaan niin sanotun toimenpiderajan. Kaikilla näillä aineilla on niin sanottu "luonnollinen tausta-arvo", taustamelu. Emme voi koskaan päästä siitä kokonaan eroon. Siksi olemme asettaneet raja-arvon, jota ei saa ylittää. Toimenpideraja on valppausraja, mahdollisuus aloittaa selvityksen tekeminen silloin, kun huomataan, että tuotteessa tai alueella olevan aineen pitoisuus kasvaa yli tausta-arvon, mutta on alle kielletyn arvon eli sen rajan, jolloin meidän täytyy puuttua asiaan. Tämä on keskeinen ja tärkeä asia ennalta ehkäisevässä työssä. Pitkällä aikavälillä on erittäin tärkeää, että voimme kaikessa rauhassa aloittaa selvityksen ja yrittää pysäyttää tietyn aineen leviäminen, ennen kuin se saavuttaa kiireellisiä toimia vaativan raja-arvon. Tästä olisi todellakin hyötyä kaikille elintarvikeketjussa. Jos jätämme asian sikseen, kunnes raja-arvo on saavutettu, joudumme ryhtymään erittäin voimakkaisiin toimenpiteisiin. Silloin toimiin ryhdytään katastrofaalisen voimakkaasti, kuten Belgian dioksiinitapauksessa. Olisi tärkeää noudattaa ennalta varautumisen periaatetta niin, että selviäisimme tästä.
Olen kummassakin näistä muutetuista direktiiviehdotuksessa pyrkinyt käyttämään helposti luettavaa kieltä. Lakitekstin on oltava niin täsmällistä, että lakia voi käytännössä noudattaa. Olen kuitenkin sitä mieltä, että parlamentin velvollisuus on säätää Euroopan unionissa sellaisia lakeja, sääntöjä ja asetuksia, joita ne kansalaiset ymmärtävät, joiden niitä on noudatettava ja joiden tarvitsee niitä lukea. Siksi olen selkeyttänyt kieltä, yrittänyt yksinkertaistaa, yrittänyt saada asioista kristallinkirkkaita.
Niiden raja-arvojen kohdalla, jotka tulevaisuudessa täytyy asettaa erittäin koviksi huonon kehityksen pysäyttämiseksi, pyydän teitä ottamaan huomioon ne ongelmat, joita alhaiset raja-arvot, esimerkiksi alhaiset dioksiiniarvot, merkitsevät esimerkiksi kalastajaväestölle Itämerellä, osissa Pohjanmerta, todennäköisesti joillain Välimeren rannikkoalueilla. Pyydän teitä myös ottamaan huomioon ne maanviljelijät, joiden pellot ovat vilkkaasti liikennöityjen teiden tai sellaisten teollisuuslaitosten vieressä, jotka ovat saastuttaneet suuria alueita. Suuri osa näistä myrkytyksistä tai raskasmetallien leviämisistä tapahtui, ennen kuin ympäristötietoisuus oli riittävää ja ennen kuin vaikutuksista tiedettiin. Emme voi löytää syyllisiä. Pyydän, että otamme ennen muita huomioon nämä yksittäiset elinkeinon harjoittajat, koska he ovat syyttömiä ja heitä kohtaa taloudellinen katastrofi.
Mitä tulee direktiiviin eläinruokinta-alan virallisesta valvonnasta, on tärkeää, että meillä todellakin on valvontaa, jota toteutetaan ja joka on samanlaista kaikkialla unionissa. Jos valvontaa ei noudateta, eikä meillä ole mahdollisuutta valvoa valvojia, heikennetään koko turvallisuusajattelua kansalaisten kannalta. Kansalainen ei voi kuitenkaan oikein luottaa siihen, että valvontaa tapahtuu, jos erot jäsenvaltioiden ja alueiden välillä ovat suuret.
Toinen asia, joka meidän pitää ottaa huomioon, on se, että näiden valvontasääntöjen soveltaminen tuo mukanaan vakavia häiriöitä sisämarkkinoille. Turvallisen elintarvikkeet maksavat koko ketjussa. Silloin on vaarallista, jos tietyt maat, tietyt alueet tai alat voisivat olla noudattamatta sääntöjä ja kilpailla hinnoilla ottamatta huomioon turvallisuutta. Se on kaikkea muuta kuin toivottu tilanne.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, toimin valiokunnan puheenjohtajana jäsen Auroin sijasta sen lausunnon esittelijänä, jonka jäsen Auroi valmisteli maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnalle, mutta johon valiokunnan enemmistö teki sitten tarkistusehdotuksia, joita hän mietinnön esittelijänä ei halunnut enää puoltaa. Siten se on nyt minun tehtäväni, ja haluan tehdä tämän ristiriidan myös selväksi täällä.
Kyse on raja-arvojen ja enimmäispitoisuuksien ongelmasta ja laimentamiskysymyksestä. Te tiedätte, että parlamentti vaati aina BSE-kriisin aikana näitä tiukempia rehuja koskevia direktiivejä ja asetuksia, ja me vaadimme myös, ettei laimentamista saa sallia, koska enimmäispitoisuudet tarkoittavat tietysti aina sitä, että rehu myös sisältää jotakin ja me teemme eläimistä tai ihmisistä näiden vaikka vähäistenkin määrien loppusijoituspaikkoja. Me sanoimme silloin, että jos me hyväksymme enimmäispitoisuudet, voimassa on oltava myös laimentamiskielto.
Esittelijä oli ehdottanut, että raaka-aineita ja aineksia, joita ei saa käyttää elintarviketarkoituksiin, ei saisi sitten käyttää myöskään rehuissa eikä laimentaa muiden aineiden kanssa niin, että noudatetaan asetettuja raja-arvoja. Esittelijä käsitteli myös asian toista puolta. On alueita, joista saadaan nämä enimmäispitoisuudet ylittäviä raaka-aineita. Mitä tapahtuu niille, jotka tuottavat näitä raaka-aineita? Esittelijä on sanonut, että he eivät voi sille mitään. Käänteisesti ne, jotka saavat näitä elintarvikkeita, eivät voi myöskään mitään sille, että raaka-aineiden tuottajat eivät voi asialle mitään! Tämä oli se ristiriita. Voin ymmärtää, että esittelijä luopui tästä lausunnosta.
Haluan tehdä komissiolle ehdotuksen siitä, miten tätä ongelmaa voitaisiin käsitellä. Jos tämä laimentaminen sallitaan, siitä on vähintäänkin ilmoitettava valvontaelimille, ja on julkistettava, että laimentamista tapahtuu, sillä tämä ongelma on myös tunnettava ja siitä on keskusteltava julkisuudessa.

Auroi
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, on muistettava, että yksi elintarvikkeiden turvallisuutta koskevan valkoisen kirjan uusista käsitteistä oli maatilalta ruokapöytään -toimintamalli, jolla viitataan maanviljelijöiden suoraan vastuuseen tuottamiensa eläin- ja kasviperäisten peruselintarvikkeiden laadusta ja vaarattomuudesta. Paulsenin mietintö, joka on käsiteltävänämme lähes vuosi valkoisen kirjan ilmestymisen ja lukuisten elintarvikekriisien jälkeen, joista monet ovat liittyneet suoraan eläinrehuun, on ensimmäinen asiakirja, jossa eläinrehua tarkastellaan elintarvikkeiden turvallisuuden näkökulmasta. Siitä voimme kaikki olla iloisia.
Yksi ehdotuksen vahvoista kohdista on laimentamiskielto, jolla estetään esimerkiksi dioksiinin saastuttamien rehuerien sekoittaminen virheettömiin rehuihin. Se on ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaa edustavan Paulsenin kanta. Se oli myös minun kantani maatalousvaliokunnan lausunnon valmistelijana. PPE-ryhmän kollegojeni Klassin, Jegglen ja Sturdyn esittämien tarkistusten vuoksi laimentaminen on kuitenkin mukana maatalousvaliokunnassa hyväksytyssä ehdotuksessa. Koska itse en voi uhrata elintarvikkeiden turvallisuutta elintarvikealan lobbaajien hyväksi, poistin nimeni mietinnöstä.
Mitä oikein haluatte, hyvät kollegat; en voi ymmärtää PPE:tä, joka haluaa jatkaa eurooppalaisten kuluttajien vähittäistä myrkyttämistä huolimatta toinen toistaan seuraavista kriiseistä, belgialaisesta dioksiinikanasta, ranskalaisten jätevedenpuhdistamojen lietteestä rehuissa tai hollantilaisista jäteöljyistä ruokaöljyssä. Jos jokin tuote-erä on dioksiinin saastuttama, niin heidän mielestään sitä ei pidä suinkaan tuhota! Paljon parempi vaihtoehto on lisätä siihen virheettömiä tuotteita, kunnes saavutetaan hyväksyttävä saastumisen aste.
Hyvät PPE-ryhmän kollegani, kun meillä on valkoinen kirja, ennalta varautumisen periaate ja elintarvikkeiden turvallisuuden periaate, ainoa hyväksyttävä saastumisen aste omille lautasillemme päätyvässä kotieläinten ravinnossa on nolla niin tarkasti kuin se pystytään nykyään mittaamaan, ja eritoten siksi, että dioksiini on organismiin kasaantuva aine. Jos laimentaminen sallittaisiin jatkossakin, eläinten ravinnossa oleva dioksiini varastoituisi ensiksi eläimeen ja seuraavaksi vielä suuremmassa määrin kuluttajaan, jolloin tätä vaarallista myrkkyä kasaantuisi vähitellen koko elimistöön.
Meidän on siis seurattava Paulsenia ja komissiota ja hyväksyttävä laimentamiskielto, jotta voimme varmistaa rehujen puhtauden ja suojella todella eurooppalaisia kuluttajia.
Valvonnan osalta eläinten ruokinnan valvontaa koskeva komission direktiiviehdotus perustuu Bart Staesin mietintöön. Ehdotuksessa kerrataan ja täsmennetään ne oleelliset keinot, joilla voidaan korjata muun muassa sellaiset puutteet, joita ilmeni kesän 1999 dioksiinikriisin yhteydessä. Direktiivillä pyritään korjaamaan kaikki puutteet kansallisten elinten ja Euroopan toimielinten välisessä yhteistyössä. Hyväksyn lausunnon valmistelijana keskeisimmät komission ehdottamat muutokset: tarkoitustenmukaisten kansallisen tason varosuunnitelmien toteuttamisen, komission mahdollisuuden ryhtyä tilapäisiin suojelutoimenpiteisiin, jäsenvaltioiden velvoitteen ilmoittaa komissiolle heti, kun vakava saastuminen tai sen vaara havaitaan, ja oikeusperustan luomisen.
On korostettava, että valvontaa on harjoitettava kolmella tasolla kiireellisten ilmoitusten järjestelmän toteuttamiseksi. Eläinten ruokintaan käytettäviä tuotteita valmistavien yritysten ja maanviljelijöiden, joiden on ensimmäisinä kiinnitettävä huomiota käyttämiensä tuotteiden laatuun ja virheettömyyteen, on vastattava itse valvonnan ensimmäisestä tasosta. Toisella tasolla valvonnasta vastaavat tietysti jäsenvaltiot, jotka ovat vastuussa elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvästä valvonnasta. Kolmannella tasolla joka on tämän muutoksen aiheena Euroopan komissiosta tehdään elintarviketurvallisuuden ylin valvoja. Se voi toimia kiireellisessä tilanteessa jäsenvaltioita kuulematta ja toteuttaa kyseisen tilanteen edellyttämiä väliaikaisia toimenpiteitä.
Kaikki tämä on hienoa, mutta parlamentin asema tässä menettelyssä on joka tapauksessa määriteltävä uudelleen. On sovittava siitä, että komissio ilmoittaa parlamentille tietyssä vaiheessa tai viimeistään menettelyn päätteeksi tekemistään päätöksistä. Entä mikä on valkoisen kirjan mukaisesti perustettavan elintarvikeviranomaisen asema? Toisaalta on varmistettava, ettei menettely johda siihen, etteivät jäsenvaltiot, yritykset ja tuottajat olisi enää vastuussa tarkastuksista.

Klaß
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat parlamentin jäsenet, rehujen ja elintarvikkeiden turvallisuus, me haluamme taata sen ja me tarvitsemme sitä varten Euroopan laajuisen ja käyttökelpoisen sääntelykehyksen. Viime vuosien kriisit ovat lisänneet meidän kaikkien tietoisuutta ja kiinnostusta myös tätä aihetta kohtaan. Yhtä asiaa on korostettava selkeästi: dioksiinikriisi oli olemassa olevien sääntöjen vastaisten rikollisten toimien tulosta. Nyt tarvitaan rehujen turvallisuutta koskevien direktiivien tarkistamista. Meidän on kuitenkin myös pidettävä kaikissa pohdinnoissa mielessä kiertokulku, eli me tarvitsemme, kuten neuvoston ranskalainen puheenjohtaja Glavany asian ilmaisi, yhteiskunnan, teollisuuden ja maatalouden välisen laatusopimuksen.
On nähtävä asioiden yhteydet luonnollisesta tuotannosta teollisen jalostamisen kautta aina myyntiin asti. Enimmäispitoisuuksien asettamisen yhteydessä meidän on pohdittava sitä, että luonnolla on oma lainsäädäntönsä, sadot ovat erilaisia ja maanviljelijälle koituu lopulta vahinkoa ympäristövaikutuksista, joihin hän ei voi vaikuttaa. Vaadin siksi komissiota ja neuvostoa luomaan vastuujärjestelmiä, jotka suojelevat maanviljelijää ja hänen maataan, eli tekemään vahingonkorvaussäännöistä käytännöllisiä viime kädessä saastuttaja maksaa -periaatteen mukaisesti.
Vuonna 1999 hyväksytty direktiivi oli hyvin harkittu, ja se on myös osoittautunut jo nyt menestykseksi, sillä kuormitusta voitiin todistettavasti vähentää. Minussa herääkin siksi jo kysymys: tarvitsemmeko me tiukennuksia? Me tarvitsemme mielestäni pikemminkin rikollisten toimien vastaisen menettelyn. Haluaisin kertoa kollegoille, että PPE-ryhmän esittämät tarkistusehdotukset 41, 42, 43 ja 44 on peruutettu.
Uutena asiana direktiiviehdotuksessa kaavaillaan nyt, että jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus asettaa toimenpiderajoja, jotka antavat niille toimintavapauden asetettujen enimmäispitoisuuksien rajoissa. Sellaisessa toimintavapaudessa piilee kuitenkin tarpeellisen eurooppalaisen sääntelyn mielessä riski tuottajalle, kaupalle ja kaupan pitämiselle. Siihen liittyy epävarmoja tekijöitä, ja siten myös sisämarkkinoilla vallitsee epävarmuus. Sovitun eurooppalaisen sääntelyn on oltava siksi linja, jota meidän kaikkien on noudatettava.
On ehdottoman välttämätöntä, että haitallisia aineita, jotka ovat äärimmäisen myrkyllisiä, ei saa myydä eikä laimentaa, eikä tämä ollut myöskään koskaan tarkistusehdotusten sisältönä. Maanviljelijöillä on oikeus virheettömiin rehuihin. Lisäksi vain terve eläin voi turvata yrityksen menestymisen. Kaikki säännöt ovat tehottomia, jos niitä ei voida valvoa tiukasti ja kattavasti. Siksi PPE/DE-ryhmälle on tärkeää, että on olemassa tehokkaita valvontavälineitä, ja me kannatamme yhdessä esittelijän kanssa sitä, että komission valvonta-asiantuntijat voivat suorittaa tiiviissä ja rakentavassa yhteistyössä jäsenvaltioiden valvontaviranomaisten kanssa yllätystarkastuksia itse paikalla.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, suuret kiitokset niille kollegoille, jotka käyttivät puheenvuoron ennen minua. Jäsen Klassin aiemman puheenvuoron aiheuttama kiihtymykseni on nyt jo hieman laantunut, ja katson myös jäsen Bögen suuntaan, jonka kanssa olen tehnyt erittäin tiivistä yhteistyötä, sekä koordinaattori Goepelin suuntaan, ja kiitän myös teitä siitä, että peruutettiin nämä tarkistusehdotukset 41-44, jotka olisivat sallineet laimentamismahdollisuudet.
Sanon sen myös hyvin selvästi näiden molempien mietintöjen yhteydessä, joita me käsittelemme täällä tänään. Me haluamme elintarviketurvallisuutta ja siten turvallista tuotantoa ravintoketjun alusta sen loppuun asti. Se on jotakin, mitä parlamentissa on kannatettu aina yksimielisesti. Me saimme yhden ravintoa koskevan suurimman kriisin, eli BSE-kriisin, aikana aikaan sen, että täällä parlamentissa tehtiin kaikkien poliittisten ryhmien kesken luottamuksellista yhteistyötä, ja olisin pitänyt erittäin valitettavana, jos etujen näennäinen ajaminen - sillä se ei olisi ollut mitään todellista etujen ajamista - olisi päässyt voitolle tämänkaltaisessa asiassa.
Me sanoimme aina BSE-kriisin aikana, että - jäsen Böge etunenässä - ei voi käydä päinsä, että dioksiinipitoista maitoa sekoitetaan maitoon, joka ei sisällä dioksiinia, ja siten täytetään sitten raja-arvot. Me käsittelimme aivan samalla tavalla kaikkia muita aloja laimentamiskiellon yhteydessä. Kiitän siksi komissiota, että se on ottanut tämän osan myös uudelleen lakiehdotukseen ja että esittelijä on edelleen erittäin suvereenisti täydentänyt ja parantanut tätä ehdotusta vielä hieman joiltakin osin.
Mitä me sitten todellakin haluamme? Mehän emme halua kohdella rehuseosten tai rehun valmistajia jotenkin huonosti. Me emme halua myöskään kohdella huonosti maanviljelijäparkoja. Laimentamisen yksinkertainen salliminen ei ole kuitenkaan mikään ratkaisu. Ratkaisu on todennäköisesti todellakin se, että tarkastellaan rekisteriä, joka sisältää kuormitettuja alueita. En hyväksy siksi mitään jätteenpolttolaitoksia! Jätteenpolttolaitokset eivät saa enää päästää dioksiinia ympäristöön. Jos ne kuitenkin tekevät niin, se ei vahingoita maanviljelijöitä vaan kaikkien terveyttä.
Jäsen Klaß, olkaa hyvä ja kuunnelkaa minua. Minä tein niin myös erittäin kärsivällisesti teidän kohdallanne, vaikka se on minulle joskus vaikeaa!
Meidän on perustettava rekisteri. Me olemme vaatineet toki jo pitkään Euroopan unionissa dioksiinirekisteriä, josta käy ilmi, missä kuormitusta esiintyy. Ja meidän on tietysti tarkasteltava sitä, missä pellot sijaitsevat moottoriteiden läheisyydessä ja missä ilmenee raskasmetallikuormitusta. Siltä osin voin hyväksyä aivan hyvin sen, että siitä ilmoitetaan, että paikalliset maanviljelijät menevät alueelleen ja sanovat myös komissiossa: me kärsimme alueellistumisen, kuljetuksen, liikenteen ja muiden asioiden seurauksena isiltämme perityillä pelloilla vahinkoa, joka ei ole meidän syytämme. Miten me korvaamme tämän? Jäsen Goepel liikehtii tässä kohdassa. Ei kysyttävää. Minulle ei ole myöskään mikään ongelma, että laimentaminen tai sekoittaminen sallitaan tiettyjen tuotteiden kohdalla, mutta aina jäsenvaltion ja komission valvonnassa. Ja silloin se on jotakin, jota kestää katsoa.
Sanon vielä kerran, että me emme tee kenenkään mieliksi, emme kenenkään mieliksi koko maailmassa, emme valmistajan, maanviljelijän emmekä myöskään kuluttajan mieliksi, jos me toimimme tältä osin aivan kuin tämä olisi maanviljelijöiden ja elintarvikevalmistajien tai kuluttajien välinen konflikti. Me kaikki haluamme samaa asiaa, ja se meidän on myös sanottava tässä yhteydessä.
Vielä pari sanaa valvonnasta. Kyllä, komission täytyy saada ryhtyä toimiin suojellakseen terveyttä. Se saa tehdä sen elintarvikealalla ja sen on voitava tehdä se myös rehujen kohdalla. Jos meillä kaikilla olisi täällä alhaalla sijaitsevassa ruokalassa kerran rehua lautasella, jos me saisimme jonkin aikaa lautasillemme sitä, mikä on rehua, me toimisimme ehkä toisin sen kohdalla ja tarkastelisimme rehuja ehkä yhtä ankarasti ja tiukasti kuin elintarvikkeita.

Ries
Arvoisa puhemies, "virheettömänä ja valvottuna maatilalta ruokapöytään" on toimintamalli, joka tiivistää vastedes harjoitettavan kuluttajapolitiikan ja Euroopan unionin toiveiden mukaisen elintarvikeketjun. Tällaista toimintamallia tarvittiin ehdottomasti.
Reilu vuosi sitten Belgiaa ravistellut dioksiinikriisi on painunut mieliin koko Euroopassa. Sen lisäksi, että kriisi tuli maksamaan miljardeja euroja, se herätti yhä suurempaa epäluuloa lautasillamme olevan ruoan sisällöstä. Enemmän kuin koskaan kansalaiset odottavat ja vaativat meiltä tiukkoja normeja ravinnon puhtauden varmistamiseksi. Tämä direktiivi on ensimmäinen lenkki elintarvikkeiden turvallisuutta koskevien päätösten pitkässä ketjussa.
Mitä voi sanoa yhdessä minuutissa?
Sanon hyvin nopeasti, että meidän on korostettava dioksiinia koskevaa tarkistusta 37. Itse itsellemme asettamamme normit ovat toki tiukkoja ja hyvinkin tiukkoja. Täsmällisempiä tieteellisiä tutkimuksia odoteltaessa emme saa kuitenkaan ottaa mitään riskejä. PCB:t ja dioksiinit ovat myrkyllisiä aineita jopa hyvin pieninä annoksina.
Esittelijämme sanoi, miten on suhtauduttava laimentamiseen, joka antaisi mielestäni järkyttävän kuvan kuluttajille ja tuottajille. Kuluttajia on rauhoitettava enemmän kuin koskaan. Tämä direktiivi on näin ollen hyödyllinen, koska sillä vaikutetaan siihen, että saamme, kuten sanoin, virheettömiä ja laadukkaita elintarvikkeita maatilalta ruokapöytään. Kansalaisemme vaativat sitä.

Lannoye
Arvoisa puhemies, haluaisin yhtyä kaikkiin niihin kollegoihin, jotka ovat onnitelleet esittelijä Paulsenia paitsi hänen mietintönsä laadukkuudesta niin myös siitä, että hän on suhtautunut avoimesti mietintöön jätettyihin erilaisiin tarkistuksiin.
Haluan muistuttaa heti kärkeen, että puhuttaessa haitallisista aineista ja tuotteista mieleen tulevat ensimmäisinä dioksiini ja PCB:t, mutta samaan joukkoon kuuluvat myös raskasmetallit ja laajemmassa mielessä pysyvät orgaaniset epäpuhtaudet, joiden tiedetään nykyään olevan suurimmaksi osaksi hormonaalisia häiriöitä aiheuttavia aineita, eli ne vaikuttavat jo äärimmäisen pieninä annoksina. Nyt on siis hyväksyttävä raja-arvot, joiden on toisaalta vastattava todellisuutta, koska ympäristömme on tämäntapaisten aineiden saastuttama, mutta joiden on toisaalta oltava mahdollisimman alhaiset riskien rajoittamiseksi.
On kovin outoa, että komission ehdotuksessa ei ehdoteta raja-arvoja PCB:ille ja että raja-arvoja ehdotetaan pelkästään sitruspulpalle, mikä on tosiaankin outoa. Se johtuu itse asiassa kaksi vuotta sitten sattuneesta järkyttävästä tapauksesta: Brasiliasta peräisin olevassa sitruspulpassa todettiin valtavia dioksiinipitoisuuksia, jotka johtuivat käytetystä kuivausmenetelmästä. Raskasmetallien raja-arvot ovat epäjohdonmukaisia. Esimerkiksi kalajauhon kohdalla oleva raja-arvo poikkeaa ei-merellisille eläintuotteille ehdotetusta arvosta.
Kaikki tämä on saanut ryhmäni esittämään tarkistuksia, jotka on suurelta osin hyväksytty ympäristövaliokunnassa mistä kiitän sitä PPE-ryhmän jäsenten vastustuksesta huolimatta. Toivon, että viimeksi mainitut muuttavat kantaansa täysistunnossa, koska en ymmärrä, miten komission ehdotuksen epäjohdonmukaisuus olisi perusteltavissa.
Olen näin ollen sitä mieltä, että kun parlamentissa vallitsevaa tällainen ilmapiiri, voimme siirtyä luottavaisesti äänestykseen ja toivoa saavamme enemmistön kannatuksen, jotta voimme korostaa kantaamme toisessa käsittelyssä.

Thomas-Mauro
Arvoisa puhemies, haluan onnitella Paulsenia hänen mietinnöstään.
Dioksiinin löytyminen yhteisöön tuodussa ja eläinten ruokintaan tarkoitetussa pulpassa on paljastanut nykyisen valvontaa koskevan lainsäädännön puutteellisuuden. Suuri yleisömme on huolissaan ja vaatii takeita. Se mikä uhkaa eläinten terveyttä, vaarantaa ihmisten terveyden. Riskien täydellinen poistaminen on tietysti mahdotonta. On kuitenkin otettava käyttöön hälytysjärjestelmä. Lisäksi jäsenvaltioiden on huolehdittava tarkasti säädöstekstien mukaisesta valvonnasta. Tästä asiasta olemme yhtä mieltä.
Sen sijaan emme hyväksy tilanteen hyödyntämistä siten, että Euroopan komission jo ennestäänkin laajaa toimivaltaa laajennettaisiin taas hieman. Kaikkea käytetään verukkeena uudelle yhdenmukaistamiselle, aivan kuin vapaa liikkuvuus koskisi myös viruksia, mikrobeja ja saastehiukkasia.
Pysähtykäämme hetkeksi tarkastelemaan yhdenmukaistamisintoilijoidemme syvällisiä mietteitä. Kun on mikrobeja, yhdenmukaistakaamme terveydenhoitopalvelut! Kun elintarvikkeiden turvallisuus on uhattuna, yhdenmukaistakaamme lautasillamme oleva ruoka yhteisellä ravintopolitiikalla! Yhdenmukaistakaamme vähän joka puolella, eikä kaikkien näiden yhdenmukaistusten valvomiseksi ole mitään sen parempaa keinoa kuin yhteisön univormua kantavat ja helposti ohjattavissa olevat eliittijoukot, jotka valvovat ajatusjärjestelmämme moitteetonta soveltamista, koska valtiomme ovat tuhmia pojankoltiaisia, joita on pidettävä silmällä!
Vaan mepä emme enää hyväksy tätä yhdenmukaistamisen uskontoa. Tämä kaikesta todellisuudesta erillään oleva yhdenmukaisuusajattelu saa nyt jotkut vaatimaan omaehtoisia tarkastuksia, joista ei ilmoiteta etukäteen niille valtioille, joihin Brysselissä ei luoteta lainkaan. Se ei ole hyväksyttävää. Muistakaapa, hyvät kollegani, että yhteisömme toimielimien legitiimiyden, meidän legitiimiytemme ehdottomana perustana on niiden valtioiden tahto, joita meidän on määrä edustaa. On aika luopua siitä toissijaisuusperiaatteen harhaanjohtavasta tulkinnasta, jolla pyritään päivästä toiseen alistamaan kansakuntiamme Brysselin holhoukseen.
Ympäristövaliokunnan ehdottomalla tarkistuksella on nyt symbolinen merkitys. Te yritätte kaikin keinoin riistää valtioiden suvereniteetin. Ettekö ymmärtäneet Tanskan kansan 28. syyskuuta antamaa varoitusta? Vai luuletteko, että Tanskan maassa on jotakin "mätää"? Lieneekö teillä sama käsitys demokratiasta kuin sillä Prieur de la Marnesta kotoisin olleella vallankumousjohtajalla, joka julisti konventin puhujakorokkeelta hirmuhallinnon aikana: "Kansa on tehtävä onnelliseksi kansasta huolimatta, se on pakotettava vapauteen."
Kansamme ovat tuskastuneita vapauteen pakottamisesta, siitä, että niiden toiminta vaikeutuu päivä päivältä saivartelevien ja tukahduttavien pikkusääntöjen vuoksi. Teissä henkilöityvä yhdenmukaisuusajattelu, jossa sivuutetaan kansakuntiin kuuluminen ja kansallisvaltion merkitys, on vanhentunut ja vaarallinen. Se tukahduttaa eurooppalaisuuden aatteen. Siksi pyydän, että pelastatte Euroopan lopettamalla yhdenmukaistamisen epäjumalan ruokkimisen vastuuttomilla pyrkimyksillänne.

Fiori
Arvoisa puhemies, toivoisin parlamentin jäsenten pyrkivän vastaisuudessa vaihtamaan keskenään näkemyksiä yhä enemmän ja paremmin, koska kuultuani tänäkin aamuna eräitä kollegoita tulin siihen tulokseen, että kansanpuolueen ottama kanta on mahdollisesti, tai itse asiassa aivan selvästi, tulkittu väärin.
Emme vastusta Paulsenin mietintöä, vaan olemme täysin samaa mieltä siitä. Puheenvuoromme, erityisesti 5 artiklasta pitämämme, syyt juontavat syvältä, ja pidimme sen siksi, että tämän mietinnön kaltainen yhtenäinen ja merkittävä väline jää vajavaiseksi, koska siinä puututaan vain tuotantomenettelyihin eikä oteta vähimmässäkään määrin huomioon, mitä kaupan puolella tapahtuu. Lopputuloksena siis on, että me eurooppalaiset kuluttajat ostamme edelleenkin maailmanmarkkinoilta lihaa, maitoa ja niistä valmistettuja jalosteita, jotka on tuotettu käyttämällä rehuja, joilla ei ole mitään tekemistä Euroopan unionin asettamien toimenpiderajojen ja raja-arvojen kanssa, ja rehutuotantojärjestelmää, jossa ostetaan raaka-aineita kansainvälisiltä markkinoilta, joilla tuotteisiin voidaan vapaasti sekoittaa mitä tahansa ainesosia tai yhdistelmiä.
Pyydämmekin arvioimaan ongelmaa kokonaisuudessaan, jotta voitaisiin suojella paremmin nimenomaan maanviljelijöitä. Paulsenin mietinnön kaltaisella merkittävällä toimenpiteellä on itse asiassa nurinkurinen vaikutus, eli markkinat avataan tuotteille, joiden laatu ei missään tapauksessa vastaa vaadittuja raja-arvoja ja toimenpiderajoja. Tämä oli syynä kiistaan, joka meillä oli maatalousvaliokunnassa, emmekä haluaisi, että tällaisten merkittävien toimenpiteiden maksumiehiksi joutuisivat - kuten aina käy - maanviljelijät, jotka ovat ainoita, jotka ylläpitävät tuotannon ja ympäristön välistä suhdetta, jota tämän parlamentin pitää ehdottomasti suojella ja vaalia.
Kehotankin kaikkia kollegoita vakavaan keskusteluun; emme missään nimessä tahdo puolustaa vain tietyn ammattiryhmän etuja, vaan haluamme aikaansaada säännösten mukaisen tuotantojärjestelmän, joka ei kuitenkaan johtaisi markkinoilta pois putoamiseen tämäntyyppisten toimenpiteiden seurauksena.

Whitehead
Arvoisa puhemies, parlamentin ja komission velvollisuutena on suojella kaikkien Euroopan unionin kansalaisten terveyttä. Pyrimme juuri siihen tässä mietinnössä, josta onnittelen esittelijä Paulsenia. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta oli ilman muuta oikea valiokunta tekemään nämä ehdotukset sen perusteella, mitä olemme kuulleet. Olemme joutuneet ottamaan oppia dioksiiniskandaalista.
Komissio on nyt ehdottanut rehuseoksia koskevan poikkeuksen poistamista ja hätätilanteissa mahdollisuutta vahvistaa sallittua enimmäismäärää alhaisempi toimintaraja.
Olen esittelijän tavoin sitä mieltä, että on perusteltua tehdä kaikki tämä ja tarkastella hänen mainitsemiaan aineita silloin, kun ne eivät itsessään ole myrkyllisiä, mutta niiden kertymien määrä on kasvanut. Vaaralliseksi osoittautunut rehu pitäisi ilman muuta poistaa elintarvikeketjusta. Tämä ei ole pelkkä varotoimi vaan tervettä järkeä.
Haluan lausua varoituksen sanan. Terveellä järjellä on kaksi eri puolta. Jos ehdotamme esimerkiksi, että niitä aineita, joita saa tuoda Euroopan unioniin hyväksyttyjen elintarviketuottajien laimennettaviksi, pitäisi vähentää kymmenykseen, meidän pitäisi olla varmoja siitä, että ehdotuksellamme on vankka tieteellinen perusta. Komission jäsen tietänee, että omassa maassani rehuja käsittelevä riippumaton neuvoa-antava komitea oli huolissaan siitä, että tällainen kielto voi itse asiassa karkottaa laimentamistoiminnan EU:n ulkopuolelle, missä sitä ei todennäköisesti seurata eikä valvota asianmukaisesti unioniin tapahtuvaa myöhempää tuontia varten. Komitea oli sitä mieltä, että haitallisille aineille tarvittaisiin enimmäismäärät, jotka ylittävältä osin aineet olisi tuhottava.
Tarvitsemme toiseen käsittelyyn mennessä komission näkemyksen siitä, miten riskiarviointi toteutetaan. Tämä on erittäin yksinkertainen pyyntö, joka ei liity mihinkään tiettyyn ensimmäisessä käsittelyssä esitettyyn tarkistukseen. Se voi kuitenkin hyvinkin olla ratkaisevaa sen kannalta, miten voimme äänestää siinä vaiheessa. Luulen, että se on ratkaisevaa senkin kannalta, miten pystymme perustelemaan - kuten komissio aivan oikein haluaa - puhtaita elintarvikkeita koskevat vaatimukset Euroopan unionin ulkopuolella niille kolmansien maiden tuojille, joihin uudet vaatimukset vaikuttavat, ja WTO:lle, mikäli toimenpiteemme riitautetaan siellä.
Haluamme kuulla komissiolta, miten se aikoo osoittaa, että sen reaktio on paitsi ennalta varautumisen periaatteen mukainen - jollainen se selvästi on - myös suhteellinen.

Pesälä
Arvoisa puhemies, yhdyn siihen käsitykseen, että lainsäädännön tällaisella alueella tulee olla kokonaisvaltainen ja kattava, mutta kaikkeen tuossa mietinnössä en viljelijänä voi yhtyä, kuten esimerkiksi siihen, että myös tilalla tuotettu rehu kuuluisi säännösten piiriin. Minusta se on asia, jota ei voida käytännössä soveltaa eikä valvoa. Sen tähden meidän tulisi paneutua lainsäädäntöön, joka on järkevää siinä mielessä, että sitä voitaisiin sekä valvoa että käytännössä toteuttaa. Sentyyppinen lainsäädäntö, jota ei käytännössä voi valvoa eikä toteuttaa, syö luonnollisesti parlamentin uskottavuutta, kuin myös se, että valmistelemme sellaista lainsäädäntöä. Otan esimerkkinä tarkistuksen 18. Miten käytännössä voidaan valvoa sitä, mitä luonnossa käyvä kotieläin juo ja mistä se juo?
Perusajatus on oikea. Säädännön tulee olla kokonaisvaltainen ja kattava, mutta sen on oltava myös sellaista, jota voidaan käytännössä toteuttaa ja valvoa. Lainsäädännön soveltaminen tilalla valmistettaviin rehuihin on asia, jota käytännössä ei voida toteuttaa eikä valvoa. Muutoin yhdyn kyllä hyvin pitkälle tähän kokonaislinjaukseen ja perusajatukseen.

Schörling
Arvoisa puhemies, saamme terveet ja terveelliset elintarvikkeet ainoastaan ottamalla koko ketjun huomioon eli sen, kuinka viljelemme viljamme, minkälaisessa maaperässä ja minkälaisella siemenviljalla sekä minkälaisissa oloissa kasvatamme eläimemme, minkälaista rehua ja minkälaista vettä annamme niille. Myrkkyjäämien, saasteiden, huonon eläintenpidon ja huonon hygienian seurauksena eläimet sairastuvat ennemmin tai myöhemmin, ja näin ollen myös ihmisten sairastuvuus kasvaa.
Valitettavasti suuri osa perimätiedosta, terveestä maalaisjärjestä, on hävinnyt teollisessa maanviljelyssä, jossa eläimet ovat vain tuotantoyksiköitä ja kauppatavaroita. Olen vakuuttunut siitä, että ekologisessa maataloudessa ei olisi ollut nykyisiä suuria ongelmia. Tilanne näyttää nyt siltä, miltä se näyttää. Nämä kaksi ehdotusta, jotka koskevat vieraita aineita ja tuotteita eläintenruokinnassa ja niiden virallista valvontaa ja joista keskustelemme tänään, ovat välttämättömiä ja myönteisiä. Nämä merkitsevät myös askelta kohti kokonaista toimipakettia elintarviketurvallisuuden hyväksi.
Haluan onnitella esittelijä Paulsenia siitä johdonmukaisesta tavasta, jolla hän on työskennellyt parantaakseen komission tekstiä ja hänen osoittamastaan asiantuntemuksesta. Olen iloinen siitä, että PPE-DE-ryhmä on perunut laimentamiskysymystä koskevan tarkistuksensa. Tämä säästää minulta paljon puheaikaa. Sitä vastoin olisi onnetonta, jos esimerkiksi tarkistukset 39 ja 40 hyväksyttäisiin, koska se merkitsisi sitä, että jäsenvaltioiden mahdollisuudet puuttua nopeasti havaittuihin vaaroihin häviäisivät. Kokemushan on osoittanut, että meidän on tehtävä juuri niin. Meidän täytyy toimia erittäin nopeasti, koska kyseessä on ihmisten terveys. Meidän täytyy myös koko ajan muistaa ennalta varautumisen periaate.
Tuen esittelijän ehdotusta, mutta äänestän PPE-DE-ryhmän tarkistusta vastaan.

Hyland
Arvoisa puhemies, pidän myönteisenä sitä, että minulla on tilaisuus antaa lyhyt panokseni tähän keskusteluun, jossa korostuu Euroopan parlamentin tärkeä tehtävä elintarvikkeiden turvallisuuden, kansanterveyden ja ympäristönormien tärkeällä alalla. On maanviljelijöiden ja kuluttajien etujen mukaista palauttaa kuluttajien luottamus elintarvikkeisiin. Tässä erittäin murheellisessa tarinassa maanviljelijät ovat usein joutuneet hallitsemattomien olojen viattomiksi uhreiksi.
Tässä erittäin laajassa keskustelussa keskeisellä sijalla on elintarvikkeiden turvallisuutta koskeva valkoinen kirja, jossa ehdotetaan ensimmäistä kertaa eettistä kehystä, jonka ansiosta unioni ja sen jäsenvaltiot olisivat maailmassa elintarvikkeiden turvallisuuden eturintamassa. Sen taustalla on ollut Euroopan unionin 370 miljoonan kuluttajan selkeä ja yksiselitteinen huoli Euroopan elintarvikeketjun turvallisuudesta.
Jäsenvaltioiden on toteutettava erityiskohteiden valvontaohjelmia näiden direktiivien täytäntöönpanossa. Ne velvoitetaan tiedottamaan Euroopan komissiolle silloin, kun havaitaan vakava saastumisvaara. Unionin on niin ikään direktiivien avulla luotava oikeusperusta rehujen valvontaa ja elintarvikkeiden turvallisuutta koskevan tiedonkulun yhdenmukaistamiseksi.
Haluaisin kommentoida lyhyesti direktiiviä, joka koskee haitallisia aineita ja tuotteita eläinten ruokinnassa. Kanojen dioksiinikriisi toi päivänvaloon yhteisön lainsäädännön ja eläinten ruokinnan puutteet. Enää ei ole mahdollista sallia raaka-aineiden käyttöä rehuissa yli vahvistettujen enimmäismäärien.
Nämä direktiivit ovat osa elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvien yhteisön hygieniamääräysten uudistusta, joka on radikaalein ainakin 25 vuoteen. Uusissa säännöksissä sulautetaan, yhdenmukaistetaan ja yksinkertaistetaan niitä erittäin yksityiskohtaisia ja monimutkaisia hygieniavaatimuksia, jotka oli aiemmin ripoteltu lukuisiin eri direktiiveihin.
Me kaikki olemme ottaneet oppia 1990-luvun elintarvikekriisistä. Luotan siihen, että luomme tämän yhtenäisen ja järjestelmällisen säännöstön myötä perustan sille, että voimme täyttää nykyisen lainsäädännön porsaanreiät ja parantaa elintarvikkeiden turvallisuutta koko elintarvikeketjussa.

Keppelhoff-Wiechert
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat parlamentin jäsenet, kuluttajien tietoisuus on kasvanut valtavasti lukuisien elintarvikeskandaalien aikana. EU:n kuluttajapolitiikassa "maatilalta kaupan tiskille" on vuoden teemana minusta lähes vailla kilpailua. Jos me kuitenkin haluamme soveltaa tätä avoimuutta johdonmukaisesti, meidän toimintamme on ulotuttava talikosta haarukkaan. Kuluttajansuoja alkaa jo rehusta, rehun ainesosista, niiden ilmoittamisesta ja lopuksi virallisesta valvonnasta.
Näiden kolmen mietinnön kohdalla me olemme puun ja kuoren välissä. Rehun ainesosista: elintarviketurvallisuus on erittäin arkaluonteinen aihe. Jos tieteelliset tutkimukset puhuvat yksiselitteisesti tiettyjen aineiden käyttämistä vastaan, on sovellettava ennalta varautumisen periaatetta. En kuitenkaan usko, että me onnistumme ottamaan käyttöön nollatoleranssi-kynnyksen. Se olisi kyseenalaista kuluttajansuojaa, ja ennen kaikkea se ei olisi varmaankaan käytännöllistä. Silloin lainsäädäntö kaivaisi nähdäkseni itse maata jalkojensa alta.
Rehujen ilmoittamisessa - avoin tai puoliavoin ilmoitus - me olemme tältä osin varmasti myös puun ja kuoren välissä kuluttajansuojan ja taloudellisen kannattavuuden osalta. Arvoisa komission jäsen Byrne, nykyiset analysointimenetelmät mahdollistavat joka tapauksessa kaiken avoimuuden rehujen valmistamisessa. Se, joka haluaa siis saada tietää aivan tarkasti, mitä kilpailija tarjoaa ostajalleen, on voinut tiedustella sitä jo kauan.
Haluaisin viitata vielä lyhyesti kahteen ilmoitukseen liittyvään ongelmaan. Niitä ihmisiä, jotka tiedustelevat ainesosia hyvin tarkasti, on minun tutkimusteni mukaan suhteellisen vähän. Täten olisin seuraavassa kohdassa. Ainesosien täydellinen ilmoittaminen aiheuttaa varmasti puolestaan kustannuksia. Näistä kustannuksista joutuu vastaamaan viime kädessä maanviljelijä. Rehujen virallisessa valvonnassa sulkeutuu rehualan avoimuusketjun ympyrä. Rikollisia hankkeita ei voida kuitenkaan valitettavasti sulkea täysin pois myöskään jatkossa kaikista pyrkimyksistämme huolimatta. Minua, ja sanon tämän puheenvuoroni päätteeksi, huolestuttaa ravintomme laatu oikeastaan vähemmän kuin kansalaistemme ravitsemuskäyttäytyminen yleensä.

Jeggle
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, kollega Paulsenin mietintö haitallisista aineista eläinten ruokinnassa koskee tärkeää aihetta, joka on kaikkien tärkeiden aiheiden tapaan erittäin kiistelty. Pääsemmepä asiassa sitten lopuksi yhteisymmärrykseen tai emme, aluksi sydämellinen kiitos kaikille kollegoille, jotka osallistuivat aiemmin rakentavasti tähän työhön. Puhuessani tänään ryhmäni nimissä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan varjolausunnon valmistelijana on viisi kohtaa, joista meidän pitäisi pitää kiinni.
Ensinnäkin: komission joulukuussa 1999 hyväksymä uusi ehdotus, johon jäsen Paulsenin mietintö pohjautuu, tuo täydellisen järjestelmänmuutoksen vajaa vuosi sen jälkeen, kun huhtikuussa 1999 hyväksytty nykyinen direktiivi otettiin käyttöön. Siinä luovutaan rehujen, rehuaineiden ja rehujen lisäaineiden erottelemisesta. Sen seurauksena tänään hyväksyttävänä oleva uusi direktiivi ei muuta mitenkään rehujen laatua, koska lopputuotteen, rehun, raja-arvot ovat samat nykyisessä direktiivissä. Tämä koskee myös dioksiinia. Siihen, mistä täällä keskustellaan niin kriittisesti, ei tule tältä osin mitään muutosta. Sanon myös, että se, mikä tapahtuu rikollisesti, on rikollista!
Toiseksi: se muuttaa kuitenkin hyvinkin tilannetta maanviljelijöiden kannalta, jotka ovat rehuaineiden tuottajia. Heidän on hävitettävä jatkossa huomattavasti suurempia rehuaine-eriä. Me haluamme kuitenkin kaikkia asianomaisia koskevan laajamittaisen, vakavan ja käytännöllisen sääntelyn. Voidaan mainiosti kiistellä siitä, onko tämä - ennen kaikkea elintarviketurvallisuuden näkökulmasta tai myös kansantaloudellisesti - järkevää siinä muodossa kuin siitä nyt päätetään. Minun mielestäni ei. Käymieni keskustelujen pohjalta tiedän kuitenkin, että en puhu tänään tässä asiassa parlamentin enemmistön puolesta. Koska asia on kuitenkin näin, on tärkeää muistuttaa tässä kohdin painokkaasti siitä, että tältä osin on korvattava maataloudelle ne uudet menetykset ja tappiot, jotka aiheutuvat syistä, joita jäsen Paulsen oikein käsitteli, että me luomme direktiivejä sitä varten, ja meidän on pohdittava sitä, miten me toimimme näissä asioissa WTO-neuvotteluissa ja miten me suhtaudumme tällaiseen tuontiin.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, tämä direktiivi on osa yhteen sovittavien toimenpiteiden kokonaisuutta, jonka tarkoituksena on tehdä elintarvikeketjun kaikista vaiheista todella turvallisia. Elintarvikkeiden turvallisuutta pitää pyrkiä parantamaan, ja pitää myös pyrkiä torjumaan kaikki ne kriisit, jotka eivät pelkästään koettele kuluttajien luottamusta vaan pilaavat myös lopulta koko maatalousalan maineen.
Arvoisa puhemies, Paulsenin tasokkaasta mietinnöstä käyty keskustelu oli joissakin kohdissa hyvin tunneperäisesti sävyttynyttä, ja mielestäni meidän pitää nyt, tuon keskustelun jälkeen, lähteä siitä, että rehuteollisuudelle asetettavat vaatimukset ovat tosin ankaria, mutta sen jälkeen me pystymme huolehtimaan siitä, että laatua muutetaan aineita sekoittamalla.
Arvoisa puhemies, luulen, että kuluttajat eivät jaksa odottaa sitä kauaa, ja minulla on myös sellainen tunne, että vaikka ongelmia aiheuttavat vielä tällä hetkellä rehuseosten valmistajat, niin kuluttajien luottamuksen heikentämisen aiheuttamista kustannuksista joutuvat loppujen lopuksi kärsimään itse maanviljelijät.
Arvoisa puhemies, olen siis tyytyväinen näihin sääntöihin, koska elintarvikkeiden turvallisuus on mielestäni valintakysymys, mikä merkitsee tässä tapauksessa sitä, että tuottajan ja kuluttajan, maanviljelijän ja tuotteiden ostajan etuja pitää suojella samanaikaisesti, ja minusta tuntuu, että 6 ja 7 artiklassa myönnetyt poikkeukset mahdollistavat joissakin kohdissa paitsi joustavamman myös voimakkaamman toiminnan.

Korhola
Arvoisa puhemies, esillä olevat direktiivit liittyvät unionin pyrkimykseen palauttaa kuluttajien luottamus eurooppalaiseen elintarvikkeeseen ja siinä samalla kansalaisten luottamus unionin kykyyn toimia tässä asiassa, joka koskettaa kansalaisten elämää. Tässä työssä Marit Paulsen on ollut kiitettävästi mukana laatimalla mietinnön haitallisista aineista rehuissa sekä rehuja koskevasta valvonnasta.
Käytännössä on mahdotonta vaatia, että rehussa ei ole lainkaan haitallisia aineita. Nyt vahvistetaankin enimmäismäärät, joiden ylittyessä kyseinen rehuerä ei kelpaa rehukäyttöön. Komissio ehdottaa samalla poistettavaksi mahdollisuuden tällaisen enimmäismäärät ylittävän rehuerän laimentamiseen sellaisella erällä, joka ei raja-arvoa ylitä. Tällainen käytäntö on rehuteollisuudessa onneksi ollut vieras tähänkin asti monissa jäsenmaissa. Komission ehdotus on tässä suhteessa tervetullut ja selkeästi parempi kuin ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa esillä ollut tarkistus, joka edelleen sallisi laimentamisen. Laimentaminen johtaisi pelkästään epäterveisiin ilmiöihin raaka-aineiden käytössä ja käsittelyssä. Valiokuntakin esittää tämän asian osalta komission ehdotuksen noudattamista.
Valiokunnan jäljiltä jäin oikeastaan kaipaamaan ainoastaan tuottajan suuntaan ojennettua kättä. Käyttökelvottomaksi saastuneen rehuerän hävittäminen pitää tietenkin korvata maanviljelijälle, kuten korvataan esimerkiksi TSE-tauteihin sairastuneiden eläinten hävittäminen. Korvaus on tarpeen, vaikka on selvää, että viljelijät itsekin kantavat suurta huolta eläintensä hyvinvoinnista.
Valiokunta hyväksyi myös esittämämme tarkistuksen, joka muistuttaa jaosta toisaalta tilalla valmistettua ja toisaalta kaupallista rehua koskevien normien suhteen. Edellisten hyvää laatua säätelee hygienialainsäädäntö ja haitallisia aineita eläinten ruokinnassa koskeva direktiivi on olennaisin jälkimmäisten kannalta. Tämä jako on syytä pitää yllä myös jatkossa. Jos hygienialainsäädäntö on tältä osin puutteellinen, sitä on tarkistettava.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, parlamentti on tänään keskustellut kolmesta erittäin tärkeästä ehdotuksesta, jotka liittyvät elintarvikkeiden turvallisuuteen: ehdotuksista, jotka koskevat haitallisia aineita, rehujen valvontaa ja lopuksi rehuseosten pitämistä kaupan. Nämä kolme ehdotusta ratkaisevat yksittäin ja yhdessä tärkeimmät dioksiinikriisin myötä päivänvaloon tulleet puutteet.
Siirryn nyt käsittelemään ensimmäistä ehdotusta, joka koskee haitallisia aineita, ja haluaisin kiittää esittelijä Paulsenia ja lausunnon valmistelijaa Auroita sekä valiokuntia erittäin perusteellisesta mietinnöstä. Ehdotuksessa muutetaan nykyistä haitallisia aineita koskevaa lainsäädäntöä. Se on osa komission työohjelmaa, johon parlamentti ja neuvosto suhtautuivat myönteisesti. Ehdotuksen pääperiaatteet ovat seuraavat: laimentamiskiellon käyttöönotto, mahdollisten paikallisten poikkeusten poistaminen, mahdollisuus vahvistaa enimmäismäärää alhaisempi toimintaraja varhaisvaroitusvälineenä sekä direktiivin soveltamisalan laajentaminen siten, että rehujen lisäaineiden haitallisille aineille vahvistetaan enimmäismäärät.
Tämä ehdotus parantaa epäilemättä rehujen turvallisuutta. Laimentamiskielto vähentää rehujen kokonaishaitallisuutta. Toimijoiden on kaikissa tuotantoketjun vaiheissa pakko soveltaa järjestelmiä ja käytäntöjä, joilla varmistetaan, että rehuissa käytetyt aineet ja heidän tuottamansa rehut ovat turvallisia. Näin edistetään elintarvikeketjun haitallisten aineiden vähentämistä koskevaa ennakoivaa lähestymistapaa.
Olen siis erittäin iloinen, että Paulsenin mietinnössä kannatetaan näitä komission ehdotuksen pääperiaatteita. Komissio voi hyväksyä monet esittelijän mietinnössä ehdotetut tarkistukset. Haluaisin kuitenkin ensiksi käsitellä niitä tarkistuksia, joita komissio ei voi hyväksyä. Tarkistuksessa 18 nimenomaan ehdotetaan veden sisällyttämistä rehun määritelmään. Olen täysin samaa mieltä siitä, että rehun laatua koskevien määräysten on koskettava myös eläinten nauttiman veden laatua. Vaikka määritelmä ei sulje pois sitä, että vesi voitaisiin katsoa rehuksi, yhteisön lainsäädännön perusteella on selvää, että vettä ei ole tähän mennessä katsottu rehuksi, kuten myös sen tosiseikan perusteella, että rehuaineiden liikkuvuudesta 29 päivänä huhtikuuta 1996 annettu neuvoston direktiivi 96/25 sisältää tärkeimpien rehuaineiden avoimen luettelon, johon ei sisälly vettä. Komissio ei näin ollen voi hyväksyä tätä tarkistusta, mutta se tarkastelee sitä kyseisen direktiivin jonkin tulevan muutoksen yhteydessä.
Toiseksi komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 27, jossa parlamentti ehdottaa sen mahdollisuuden poistamista, että niille rehuaineille, jotka on käsitelty jollakin haitallisuutta vähentävällä menetelmällä, voidaan määrittää hyväksymisperusteet. Tämä tarkistus ei mielestäni ole tarkoituksenmukainen. Komissio ei missään tapauksessa voi hyväksyä tarkistusta, jossa kielletään haitallisuuden vähentäminen. Näille haitallisuutta vähentäville menetelmille on kuitenkin yhteisön tasolla vahvistettava tiukat laatuvaatimukset.
Tarkistuksessa 33 poistetaan mahdollisuus viedä alkuperämaahan lähetyksiä, jotka eivät täytä vaatimuksia. Komissio ei voi hyväksyä tätä tarkistusta. Pitäisi jättää avoimeksi mahdollisuus jälleenviedä alkuperämaahan lähetyksiä, jotka eivät täytä vaatimuksia. Jotta komissio voisi kuitenkin reagoida parlamentin huoleen, se hyväksyy sen, että tekstiin sisällytetään lisämääräys, jonka mukaan jälleenvienti on mahdollista sitten, kun alkuperämaan toimivaltaiselle viranomaiselle on tiedotettu asiasta ja tältä on saatu vakuutus siitä, että haitallinen erä hävitetään turvallisesti.
Lopuksi komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 35, 36 ja 37, joissa ehdotetaan tiettyjen rehujen kadmiumin, elohopean, dioksiinin ja PCB:n enimmäismäärien muuttamista, koska liitteisiin tehtävien tarkistusten on perustuttava tieteelliseen riskiarviointiin ja komission on tehtävä ne komiteamenettelyn jälkeen. Asianomainen tiedekomitea työskentelee parhaillaan PCB:n parissa.
Tämän komitean odotetaan antavan raporttinsa lokakuussa, johon mennessä pystymme harkitsemaan, millaisiin toimiin voidaan ryhtyä komitologian puitteissa.
Komissio pitää kadmiumia ja elohopeaa koskevien nykyisten määräysten tarkastelua ensisijaisena asiana, ja se pyytää rehuja käsittelevää tiedekomiteaa tekemään tieteellisen riskiarvioinnin näistä raskasmetalleista. Näin on jo tehty dioksiinien ja PCB:n tapauksessa, ja voidaan odottaa, että tieteellinen riskiarviointi on saatavilla lokakuussa, kuten jo sanoin.
Komissio ehdottaa tieteellisten riskiarviointien perusteella jäsenvaltioille asianmukaisia toimia, jotta kyseisten aineiden esiintymistä rehuissa voidaan rajoittaa. Euroopan parlamentti pidetään ilman muuta tilanteen tasalla.
Yleisesti ottaen on asianmukaista, että liitteiden määräyksiä tarkastellaan säännöllisesti tieteessä ja teknologiassa tapahtuneen kehityksen valossa. Tarkistusta 38 ei voida hyväksyä, koska se ei kuulu direktiivin soveltamisalaan. Ei voida myöskään hyväksyä tarkistuksia 39 ja 40, joissa poistetaan mahdollisuus vahvistaa toimintaraja. Nämä toimintarajat ovat varhaisvaroitusvälineitä, ja niiden avulla voidaan varoittaa toimivaltaisia viranomaisia ja toimijoita niin, että ne aktiivisesti estävät elintarvikeketjua saastumasta lisää tunnistamalla saastuntalähteet ja ryhtyvät toimiin näiden tapausten välttämiseksi tulevaisuudessa.
Ei voida myöskään hyväksyä tarkistuksia 41, 42, 43 ja 44, joissa palautetaan mahdollisuus laimentamiseen tietyin haitallisia rehuaineita koskevin edellytyksin. Sain jäsen Klassin puheenvuorosta sen käsityksen, että nämä tarkistukset aiotaan poistaa. Olen iloinen siitä, koska ne ovat ristiriidassa komission ehdotuksen pääperiaatteen kanssa, nimittäin haitallisia rehuaineita koskevan täydellisen laimentamiskiellon kanssa. Jotta voimme suojella kansanterveyttä, on tärkeää, että elintarvike- ja rehuketjun kokonaishaitallisuutta vähennetään niin paljon kuin se on kohtuullisesti mahdollista. Laimentaminen ei vähennä elintarvike- ja rehuketjun kokonaishaitallisuutta.
Panin kuitenkin merkille myös sen, että neuvosto vastusti täydellistä laimentamiskieltoa, mutta olen vakuuttunut siitä, että asiaan voidaan löytää hyväksyttävä ratkaisu, jotta rehuista ei tulisi haitallisten aineiden jätesankoa.
Pystymme toisessa vaiheessa käsittelemään jäsen Whiteheadin esittämiä kysymyksiä, jotka liittyvät tähän asiaan.
Nyt, kun olen selvittänyt perusteellisesti, miksi komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 18, 27, 33, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43 ja 44, voin ilokseni sanoa, että komissio voi hyväksyä tarkistukset 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 19, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 28, 29, 30, 31, 32, 34 ja 45, sillä nämä tarkistukset selventävät huomattavasti komission ehdotusta edellyttäen, että joidenkin tarkistusten, erityisesti tarkistusten 3, 4, 30, 34 ja 45, tekstiä voidaan parantaa sanamuotoa hiomalla.
Tarkistuksesta 20 komissio voi hyväksyä erään määritelmän sisällyttämisen direktiiviin, mutta ehdotettua määritelmää täytyy vielä harkita, kuten myös tarvetta sisällyttää direktiiviin muita määritelmiä.
Haluaisin lopuksi vielä kerran kiittää esittelijä Paulsenia erinomaisesta mietinnöstä, jota komissio voi erittäin suuressa määrin tukea.
Haluan nyt siirtyä toiseen tärkeään ehdotukseen, josta keskustelemme tänään ja jolla on merkittävä vaikutus elintarvikkeiden turvallisuuteen. Haluaisin jälleen kerran kiittää esittelijä Paulsenia ja lausunnon valmistelija Auroita siitä, että he antoivat mietinnöissään laajan tuen rehujen valvontaa koskeville komission ehdotukselle.
Tämä ehdotus on jatkoa yhdelle ensimmäisistä sitoumuksistani, joka koski elintarvikkeiden turvallisuuden parantamista, ja siinä säädetään eläinten ruokintaa koskevien tietojen vaihtoon tarkoitetusta järjestelmästä, erityisesti nopeasta hälytysjärjestelmästä ja oikeusperustasta, jonka ansiosta voidaan ryhtyä suojatoimenpiteisiin yhteisössä tuotettujen tuotteiden kohdalla, ja myös jäsenvaltioiden velvollisuudesta ottaa käyttöön varosuunnitelmia rehuun liittyvien kiireellisten tilanteiden varalta.
Kun otetaan huomioon ne tarkistukset, jotka on esitetty hyväksyttäviksi tässä täysistunnossa, arvostan sitä, että parlamentti tukee ehdotusta.
Voin komission puolesta hyväksyä tarkistukset 1, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 18, 23, 25 ja 26, koska ne ovat selventäviä ja lisäävät avoimuutta. Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 2, 14, 17 - varsinkaan ensimmäistä lausetta - ja 19, joissa on poistettu vaaraa määrittelevä adjektiivi "vakava", sillä meidän täytyy olla johdonmukaisia yleisestä tuoteturvallisuudesta annetussa direktiivissä määritellyn yleisen politiikkamme kanssa. Toisin sanoen kaikki vaarat eivät edellytä välittömiä toimia yhteisön tasolla.
Komissio ei voi hyväksyä nopeaa hälytysjärjestelmää koskevia tarkistuksia 5 ja 22 niiden nykyisessä sanamuodossa. Komissio hyväksyy tarkistuksessa 5 tehdyn lisäyksen, joka koskee nykyiseen nopeaan hälytysjärjestelmään tehtäviä muutoksia, ja toistan "tiettyjen muutosten jälkeen". Tämän pitäisi olla riittävä, kun otetaan huomioon, että olemme sitoutuneet luomaan koko elintarvike- ja rehuketjun kattavan nopean hälytysjärjestelmän elintarvikeviranomaista koskevassa uudessa ehdotuksessa.
En periaatteessa vastusta tarkistuksia 15, 16 ja 20 - sen viimeistä kohtaa - joissa tuotteen "puhdistuksen" sijasta puhutaan sen "vaarattomaksi tekemisestä", mutta hiomme hieman sen sanamuotoa.
Tarkistuksesta 17 hyväksyn sen periaatteen, että vaarallisten tuotteiden käyttö kielletään ja ne olisi palautettava. Tarkistuksen sanamuotoa on hiottava niin, että on selvää, että nämä toimenpiteet ovat jäsenvalioiden vastuulla. Emme voi hyväksyä tarkistuksen 21 toisen sisennyksen a kohtaa, koska siinä on kieleen liittyvä väärinkäsitys: "ristikontaminaatio" on asianmukainen sanamuoto. Hyväksyn tarkistuksen 24, kunhan sen sanamuotoa hiotaan niin, että on selvää, että komission mahdollisuus tehdä tarkastuksia "ilman ennakkovaroitusta" koskee vain toimijoita eikä toimivaltaisia viranomaisia.
Lopuksi: emme voi hyväksyä tarkistusta 27, joissa johdanto-osan kappaleisiin sisällytetään viittaus siviili- ja rikosoikeudelliseen vastuuseen tappion tai vahingon sattuessa. Se ei ole tarpeen. Jo direktiiviin 95/53 sisältyvässä 19 artiklassa säädetään, että direktiivin rikkomisen varalta säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita suhteessa niiden tarkoitukseen ja vakuuttavia, ja kun vastuunalaisuus osoitetaan tuomioistuimessa, siviili- ja/tai rikosoikeudellinen vastuu on voimassa.
Komissio voi siis kaiken kaikkiaan hyväksyä kokonaan 15 tarkistusta 27:stä. Olen kiitollinen esittelijöille ja asianomaisten valiokuntien jäsenille heidän merkittävästä tuestaan. Toivon, että yhteistyömme tuottaa jatkossakin yhtä myönteisiä tuloksia, kun tästä ehdotuksesta keskustellaan toisessa vaiheessa.

Rehuseosten pitäminen kaupan
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Graefe zu Baringdorfin laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0233/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi rehuseosten pitämisestä kaupan annetun direktiivin 79/373/ETY muuttamisesta (KOM(1999) 744 - C5-0020/2000 - 2000/0015(COD)).
Esittelijä Graefe zu Baringdorfilla on puheenvuoro.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa komission jäsen Byrne, tässä direktiivissä, joka koskee rehuseosten pitämistä kaupan piilee oikeastaan meidän vanha ongelmamme, nimittäin kysymys avoimesta ilmoituksesta. Minulle itselleni tuottaa tyydytystä saada toimia maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan esittelijänä, koska tämä ongelma on seurannut meitä nyt jo vuosikymmenten ajan. Me kävimme tätä kiistaa jo aikanaan - jäsen Böge tietää sen - Saksan Landjugend-järjestössä, koska tämä avoin ilmoitus oli jo kerran olemassa. Se poistettiin sittemmin rehuteollisuuden etujen nimissä. Tietokoneella koottiin kulloinkin hinnaltaan edullisin rehuseos, ja jotta kuluttajia - tässä tapauksessa maanviljelijöitä - ei ärsytettäisi sillä, että rehun koostumus muuttuu jatkuvasti, tiedot rajattiin koskemaan rehun raaka-aineita, joita olivat hiilihydraatit, valkuaiset ja rasva. Siten oli varmaankin taattu rehuseoksen sisältö. Sen laski tietokone, mutta enää ei käynyt selväksi, mistä ainesosista tämä sisältö koostui. Me olemme aina vaatineet, että tämän pitäisi olla avointa. Sitten tulivat hulluimmat perustelut, joiden mukaan sitä ei voitaisi todistaa, se olisi liian vaikeaa ja siinä olisi kyse kilpailun vääristymisestä, eli kaikki se, mitä me kuulemme taas tänään.
Me vaadimme sitten BSE-taudin väliaikaisessa tutkintavaliokunnassa ensimmäistä kertaa, siteeraan väliaikaisen tutkintavaliokunnan 6. helmikuuta 1997 antamaa lopullista kertomusta, että " ... merkintöihin on kuuluttava rehunvalmistajan rehua koskeva pakollinen selkeä ilmoitus, jossa on ainesosien ja aineiden alkuperän selvän tunnistamisen mahdollistavat merkinnät sekä käyttöohjeet." Tämä oli meidän tarkoituksemme, mutta komissio ei hyväksynyt sitä. Me vaadimme sitä sitten vielä kerran BSE-tautia koskevien suositusten seurannasta vastaavassa väliaikaisessa valiokunnassa, mutta komissio väitti sitten vuonna 1998, että avoin ilmoitus olisi jo käytössä. BSE-skandaali ei riittänyt työntämään rehuseosteollisuuden etuja taka-alalle. Sitten tuli vielä dioksiiniskandaalikin, ja oli hyvä, että komission jäsenten on tultava parlamentin kuultavaksi - te muistatte tämän, arvoisa komission jäsen Byrne. Silloin ne, jotka kirjoittivat teille ja muille komission jäsenille konseptit tätä aihetta varten, olivat niin fiksuja kirjoittaakseen, että tekin kannattaisitte avointa ilmoitusta. Me esitimme heti lisäkysymyksiä. Me kysyimme: oletteko te vakavissanne? Kyllä, te olitte vakavissanne, ja nyt meillä on tämä asiakirja käsiteltävänä, ja se vastaa täysin meidän käsityksiämme. Me olemme esittäneet pieniä tarkistusehdotuksia. Kiitän myös valmistelija Roth-Behrendtiä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan lausunnosta. Me hyväksyimme maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa olennaisilta osin teidän tarkistusehdotuksenne, mutta komission asiakirja on ydinkohdissa asianmukainen, ja me kannatamme sitä sellaisenaan.
Rehuseosteollisuus yritti nyt jälleen kerran vaikuttaa neuvostoon ja kumota avoimen ilmoituksen. Lähden siitä, että se ei tule onnistumaan tällä kertaa. Ennen kaikkea on selvää, ettei useita saman kategorian aineksia voi yhdistää. Tämä oli nykyisen sääntelyn pahin osa, että esimerkiksi rasvoihin voitiin yhdistää kaikki mahdolliset rasvalaadut eikä tiedoista käynyt mitenkään selväksi, mistä tämä rasva on ylipäätään peräisin. Sama koski valkuaisaineita. Me moitimme aina BSE-tutkintavaliokunnassa sitä, että eläinvalkuaista, siis eläinjauhoa, ei tuotu mahdollisimman halvalla rehuseoksiin selvästikään peittämään valkuaisaineiden osuutta vaan alentamaan tuotteen hintaa ja nostamaan ravintoaineiden kokonaismäärää. Sen tuloksethan me jo tunnemme.
Arvoisa komission jäsen Byrne, me olemme erittäin tyytyväisiä! Tämä on yhteispäätösmenettelyn mukainen mietintö ja sääntelymenettely. Toivon, että me pääsemme neuvoston kanssa yhteisymmärrykseen ja lopputulos onkin sitten kestävä sen yhteisen asiakirjan hengessä, jonka te olette esittänyt komission puolesta ja jota me olemme täydentäneet, jotta me voimme sanoa: kyllä, se kesti vuosia, vuosikymmeniä, mutta avoin ilmoitus on nyt laki Euroopan unionissa - erityinen tyydytyksenaihe minulle!

Roth-Behrendt
. (DE) Arvoisa puhemies, minusta on erityisen ilahduttavaa, että opin parlamentissa yhä uudelleen uutta, ja siten olen siis oppinut, että avoin ilmoitus oli olemassa jo arvoisien kollegoideni Graefe zu Baringdorfin ja Bögen Landjugend-järjestön yhteisinä aikoina, tavallaan vielä aivan äskettäin. Ja se on minulle jo tämän aamupäivän voitto.
Jäsen Graefe zu Baringdorf, joka toimii sitten kuitenkin loppujen lopuksi asiasta vastaavan maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan esittelijänä, viittasi siihen, että me olemme vaatineet tätä avointa ilmoitusta pitkään ja kohdistaneet rehuseosten kaupan pitämisen yhteydessä jo BSE-kriisistä lähtien tehostetusti vaatimuksia komissiolle. Hän kiitti perustellusti komissiota myös tehtävien enemmän tai vähemmän ripeästä suorittamisesta. Komission ehdotus on hyvä, ja olenkin vakuuttunut siitä, että me olemme täällä parlamentissa niistä harvoista tarkistusehdotuksista niin yksimielisiä, että voimme pitää pintamme neuvostoon nähden.
Minusta on täysin käsittämätöntä, miksi rehuseosten valmistajat, jotka ovat puhuneet meistä monien kanssa, uskovat avoimen ilmoituksen vastustamisen hyödyttävän heitä. Siitä ei ole heille mitään hyötyä. Meidän on aloitettava - senhän me kaikki sanomme puheissamme niin täällä parlamentissa kuin myös kotimaassakin - voittamaan takaisin sitä kansalaisten luottamusta, jonka me olemme menettäneet, tarkemmin sanottuna ponnistelemaan vakavasti sen voittamiseksi takaisin. Siihen kuuluu koko joukko asioita. Siihen kuuluu esimerkiksi avoin ilmoitus, ja avoin ilmoitus ei tarkoita vain ainesosien prosenttiosuuksien ilmoittamista vaan myös ainesosien selkeää ja tarkkaa ilmoittamista pelkän kategorian tai luokan nimen mainitsemisen sijasta. Ei käy päinsä, että tuotteessa lukee "tärkkelykset, rasvat tai valkuaiset", vaan on sanottava, mitä valkuaista ja mitä rasvaa tuote sisältää. Sen jäsen Graefe zu Baringdorf sanoi selvästi.
Me tarvitsemme kuitenkin vielä enemmän, ja siksi sekä maataloutta käsittelevä valiokunta että ympäristöasioita käsittelevä valiokunta muistuttivat vielä kerran eräänlaisessa tiibetiläisessä rukousmyllyssä, että me tarvitsemme rehujen sallittujen ainesosien luettelon. Me tarvitsemme rehuissa sallittujen lisäaineiden ja ainesosien luettelon. Komissio on luvannut työskennellä sen parissa ja on myös ilmoittanut, ettei luettelo ole valmis ylihuomiseen mennessä. Sitä me emme myöskään odota. Me odotamme kuitenkin jo sitä, että komissio antaa säännöllisesti välikertomuksia ja että sillä on myös jonkinlainen aikataulu. Sillä ei voi käydä päinsä, että me olemme kohta taas tilanteessa, jossa komission on käännyttävä kirjallisesti jäsenvaltioiden puoleen todetakseen, miten puhdistamolietettä koskevaa direktiiviä sitten tulkitaan. Se ei käy päinsä! Meillä on oltava selkeä ja yksiselitteinen rehujen sallittujen ainesosien luettelo, ja me molemmat, sekä maataloutta käsittelevä että ympäristöasioita käsittelevä valiokunta, olemme viitanneet siihen vielä kerran. Se tarkoittaa tietysti suuria valvontakuluja, ja siksi me olemme muistuttaneet myös molemmissa valiokunnissa siitä, että rehun valmistajilla on myös velvollisuus osoittaa rehun koostumus. Rehun valmistajilla on velvollisuus osoittaa rehun koostumus ja antaa myös pyydettäessä tarkkoja tietoja rehuseoksensa koostumuksesta, jotta lisäksi osa todistustaakasta muutetaan mutta minimoidaan valvonnasta aiheutuvia kustannuksia jäsenvaltioissa. Mehän emme halua valtavia valvontakuluja emmekä halua matkustella nyt ympäriinsä tarkastuksia tekemässä. On varmasti suuri voitto, jos me tekisimme sen eli panisimme tämän direktiivin nopeasti täytäntöön ja suoriutuisimme edelleen nopeasti yhteispäätösmenettelystä, ja olen varma, että me olemme neuvostoon nähden hyvin vahvoja ja yksimielisiä.

Mayer, Xaver
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, on olemassa sanonta: kärsivällisyys palkitaan kuitenkin lopulta. Jäsen Graefe zu Baringdorfhan muistutti siitä selvästi. Tällä viikolla keskusteltavana olevien suurten aiheiden sekä laajentumisesta ja toimielinuudistuksista päättämisen ja äänestämisen ohella on muita aiheita, joita kansalaiset myös seuraavat kiinnostuneina ja joissa on ikään kuin nähtävissä liikehdintää kansalaisten keskuudessa.
Tietoisuus ja kiinnostus juuri ravintoa kohtaan, tietysti myös rehuja kohtaan, on lisääntynyt huomattavasti viime vuosina, ihmisille tarkoitettuja elintarvikkeita ja eläimille tarkoitettuja rehuja kohtaan. Se joka ajattelee BSE:tä tai dioksiinia, tietää, mitä tarkoitan. Paulsenin mietintöjen yhteydessä käydyt keskusteluthan osoittivatkin tämän selvästi. Tietoisuus ja kiinnostus syntyy myös rehujen kaupan pitämisen kohdalla - sanon ehkä hieman tarkemmin rehujen kaupankäynnin kohdalla. Kun rehuseoksia sekoitetaan, varovaisuus on uskoakseni vielä suurempaa, oli kyse sitten funktionaalisesta ravinnosta (function food) tai rehuseoksista.
Tältä osin päällysmerkinnältä odotetaan yksityiskohtaisia tietoja. Valvottavuuden on saatava suurempi painoarvo. Pakollinen avoin ilmoitus on tarpeellinen, ja koko ravintoketjussa on kannatettava mahdollisimman suurta avoimuutta. Mielestäni avoimuus lisää viime kädessä myös kilpailua, ja siitähän syntyy kaiketi myös suurempi kimmoke valmistaa mahdollisimman hyviä seoksia.
Maanviljelijöiden on aivan yksinkertaisesti tiedettävä tarkemmin, ja ainakin kun tiedustellaan prosenttiosuuksia, mitä kaikkea ja missä määrin nämä rehuseokset sisältävät. Se on heidän täysi oikeutensa ostajina ja myös kuluttajan etujen mukaista. Yhtä tärkeitä ovat tietysti elintarviketurvallisuuden näkökohdat - naudanlihahan on nyt myös aiheena - ja seurattavuus. Tämä sisältyy ehdotukseen vähintäänkin hyvin. Tarkistusehdotukset tekevät ehdotuksesta vieläkin paremman. PPE-ryhmä yhtyy tarkistusehdotuksiin 1-5, mutta ei voi puoltaa tarkistusehdotusta 6. Geneettisesti muunnetun viljan kysymys pitäisi säädellä toisessa yhteydessä.
Me hyväksymme jäsen Graefe zu Baringdorfin muutetun mietinnön samoin kuin lainsäädäntöpäätöslauselmankin. Sydämellinen kiitos esittelijälle, jäsen Graefe zu Baringdorfille, ja tunnustus myös jäsen Roth-Behrendtille. Tästä huolimatta tarvitaan edelleen peräänantamatonta toimintaa.

Kindermann
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, myös tulevaisuudessakin voi tapahtua niin, tai ainakaan ei voida sulkea pois sitä, että rehuun päätyy saastuneita ainesosia. Se, tapahtuuko tämä tietoisesti, siis rikollisesti, tai tahattomasti, ei ole tämänpäiväisen keskustelun aiheena. On kuitenkin olennaista tietää, mitä määriä mitäkin saastunutta ainesosaa on päätynyt kulloiseenkin rehuun. Ainesosien ilmoittaminen luokittain ja vain niiden painon mukaan alenevassa järjestyksessä ei meidän nähdäksemme riitä tässä.
Vaatimus, jonka mukaan kaikkien rehuseoksen sisältämien ainesosien ja niiden määrien laajamittainen ilmoittaminen on säädeltävä lainsäädännöllisesti, on siksi ehdottoman välttämätön. Sosiaalidemokraattinen ryhmä yhtyy esittelijän johtopäätöksissä esittämiin rehujen avointa ilmoitusta koskeviin käsityksiin. Pakollisesta avoimesta ilmoituksesta on tultava osa laajamittaista rehuntuotantoa koskevaa turvallisuusjärjestelmää.
Rehut ovat lihantuotannon tärkein osa. Puutteet turvallisuus- ja valvontajärjestelmässä lisäävät uusien elintarvikeskandaalien riskiä ja johtavat viime kädessä kuluttajan luottamuksen menettämiseen lihaan elintarvikkeena. Siitä kärsii loppujen lopuksi aina maanviljelijä. Maanviljelijän ei tarvitse luottaa pelkästään rehuteollisuuden ilmoittamiin tietoihin, vaan hänen on voitava myös tarkistaa ilmoituksen avulla, mitä määriä mitäkin ainesosaa rehu sisältää. Täydellinen avoimuus maanviljelijää kohtaan on meidän mielestämme välttämätöntä.
Lopuksi haluaisin kiittää lämpimästi esittelijää, jäsen Graefe zu Baringdorfia, ja myös jäsen Roth-Behrendtiä heidän selonteoistaan ja toivon, että neuvosto omaksuu tässä kysymyksessä rakentavan asenteen ja että me voimme luoda siten yhdessä rehujen ilmoittamista koskevan avoimen järjestelmän.

Fiebiger
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, lähden ryhmäni nimissä siitä, että Euroopan parlamentissa hyväksytään mietintö, jossa käsitellään ehdotuksia direktiiviksi rehuseosten pitämisestä kaupan. Odotan silloin kuitenkin, että komissio määrittelee tiukassa aikataulussa tarvittavat toimet varmistaakseen direktiivin soveltamisen unionin jäsenvaltioissa. Lähtötilanne avoimelle ilmoitukselle eli kaikkien rehun ainesosien täydelliselle ilmoittamiselle on säädelty jäsenvaltioissa hyvin eri tavalla. Näitä standardeja voidaan tuskin verrata niiden yhteisön tasolle siirtämisestä puhumattakaan.
Rehuseosten valmistajien pitkässä ketjussa on hyvin erilaisia intressejä rehun ainesosien seurattavuutta kohtaan. BSE-skandaali oli siitä huonoin ja tunnetuin esimerkki. Maanviljelijät kärsivät siitä yhä edelleen, koska kuluttajansuojaa käytettiin väärin kaikista rikollisimpiin tarkoituksiin. Kuten nähdään, tilanteen korjaaminen vie vuosia. Kannatan erityisesti sitä, että sovellettaessa lukuisia tarpeellisia rehujen valvontaa koskevia määräyksiä toimitaan sen mukaan, että kyse on ensi sijassa avoimuudesta kuluttajaa kohtaan.
Komissio voi todistaa mietinnön laatimisen yhteydessä, että avoimuus ei ole mikään nykyaikainen sana byrokratiassa. Tämä vaara on olemassa, koska elintarviketurvallisuutta koskevien säännösten on määrä kattaa kaikki alat maaperä-kasvi-eläin-kiertokulussa. Kaikki eivät näe heti tästä mietinnöstä, mitä ja ketä tällä on tarkoitus palvella. Mietintö, sitä haluaisin lopuksi korostaa, on läheisempi kuluttajalle kuin tuotantoketjuille samoin kuin naudanlihan päällysmerkinnän kohdalla. Avoimuus on pitkällä aikavälillä eurooppalaisessa ylituotannossa mitalin turvallinen puoli ja maksaa itsensä takaisin.

Martinez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, käsiteltyämme elohopean, lyijyn, arsenikin, DDT:n ja muiden aineiden poistamista rehujen koostumuksesta ryhdymme nyt pohtimaan kysymystä rehujen pitämisestä kaupan. Kaikesta tästä on BSE-kriisin myötä muodostanut tietysti kokonainen romaani, jossa on useita lukuja. Niiden joukossa on luku tutkintavaliokunnasta, joka perustettiin Bögen ansiosta vuonna 1997, luku brittiläisen naudanlihan myyntikiellosta, luku lihan merkinnöistä ja nyt luku rehujen merkinnöistä. Maanviljelijällä on tietysti oikeus tietää, mitä hänen lehmänsä syövät ja syövätkö hänen sikansa dioksiinipitoisia autojen jäteöljyjä.
Rehuihin tarvitaan siis merkintä niiden täsmällisestä koostumuksesta. Se on yksinkertainen asia, mutta olemme kiertäneet samaa kehää jo kymmenen vuotta. On toki olemassa merkintöjä, joissa paljastetaan puolet totuudesta ilmoittamalla, että seoksessa on "rasvoja", mutta sillä voidaan viitata kalarasvoihin, kasviöljyihin, taliin tai ihraan. Järkevä ratkaisu kuten esittelijämme sanoo on tietysti se, että otetaan käyttöön avoin ilmoitus, jossa luetellaan ainesosat. Tässä yhteydessä meille kuitenkin sanotaan, että rehuteollisuuden valmistusohjeita koskevia teollis- ja tekijänoikeuksia pitää suojella, että valvonta on vaikeaa, että päällysmerkintä paisuu liikaa, jos siinä ilmoitetaan ravintoainepitoisuudet ja alkuperäiset ainekset, ja että koostumus saattaa vaihdella markkinoiden mukaan. Näin on sanalla sanoen vain yritetty voittaa aikaa.
Teemme tänään hyvän ratkaisun, vaikka siinä ei sanota mitään geneettisesti muunnettuja organismeja, kuten soijajauhoa, sisältävistä rehuista. Siinä ei ole myöskään sanaakaan rehuteollisuuden vastuusta etenkin Isossa-Britanniassa, vaikka teollisuus on ollut päävastuussa tapahtuneesta. Vaikka olemme tyytyväisiä, miten voisimme unohtaa, että tarvittiin kymmenen vuotta, 80 kuolonuhria ja ehkäpä myös kaksi vuotta myöhemmin ilmi tullut zoonoosi ja terveydenhoitoalan kriisi, ennen kuin nyt lopultakin ryhdytään toimenpiteisiin.
Arvoisa komission jäsen Byrne, en tiedä, onko Euroopassa komissio vaarassa kuolla Greutzfeldt-Jakobin tautiin, mutta kun ajatellaan hitauttanne, olen varma, ettette ainakaan kuole sydänkohtaukseen, ja siitä olen iloinen.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat parlamentin jäsenet, liian monet skandaalit ovat horjuttaneet kansalaisten ja kuluttajien luottamusta. Me tarvitsemme maanviljelijöiden ja kuluttajien etujen nimissä selkeitä ja avoimia määräyksiä myös eläinten ruokinnasta, mutta sanottakoon, että maanviljelijät ovat aina ensimmäiset kärsijät, jos tässä ilmenee epäkohtia. Haitallisia aineita ja tuotteita eläinten ruokinnassa koskevasta direktiivistä haluaisin muistuttaa ensin, että me tarvitsemme sellaisen käytännöllisemmän ratkaisun, jossa otetaan yhtäläisesti huomioon tuottajien ja kuluttajien edut. Meidän on luotava realistiset reunaehdot. Ei voida hyväksyä haitallisia aineita, jotka vaikuttavat ihmisen ja eläimen terveyteen. Te tiedätte, että olen kotoisin jäsenvaltiosta, jossa on käytössä hyvin korkeat ja tiukat määräykset, joita tuen täysin ja jotka ovat myös osoittautuneet oikeiksi.
Rehujen valvonnassa haluaisin kuitenkin pitää kiinni siitä, että meiltä ei puutu niinkään eurooppalaisia reunaehtoja kuin määräysten konkreettista täytäntöönpanoa yksittäisissä jäsenvaltioissa. Voin pitää ja minun on pidettävä hyvin myönteisenä elintarvikekriisejä koskevan Euroopan laajuisen tiedotusjärjestelmän toteuttamista, yhtenäistä rehuvalvontaa ja rehujen turvallisuutta koskevien tietojen välitystä tai saastumisia sekä terveys- ja ympäristövahinkoja koskevaa tiedotusta. Kriittisemmin suhtaudun suojalausekkeeseen, joka antaisi komissiolle oikeuksia, joiden avulla se voi ryhtyä omiin toimiin neuvottelematta siitä jäsenvaltioiden kanssa.
Lopuksi haluaisin viitata maataloutta käsittelevän valiokunnan ja ympäristöasioita käsittelevän valiokunnan väliseen toimivaltakiistaan. Mielestäni maataloutta käsittelevän valiokunnan jäsenten asiantuntemus ja arvostelukyky on maatalousasioissa ja siten myös eläinten ruokintaa koskevissa kysymyksissä täysin kiistaton sekä sellaisen käytännönläheisen ja käytännöllisen ratkaisun mukainen, jota asianomaisten maanviljelijöiden ja kuluttajien on määrä soveltaa ja ymmärtää. Rehujen kaltaiset aiheet pitäisi siksi todellakin käsitellä tämän maataloutta käsittelevän valiokunnan johdolla. Se, millä me maanviljelijät ruokimme karjaamme, on yhtä tärkeää meille maanviljelijöille kuin myöhemmin kuluttajille.

Redondo Jiménez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan ensiksi kiittää esittelijää hänen toteuttamastaan urakasta ja todeta, että arvostan toimielinten tärkeää työtä eläinten terveyden hyväksi, sillä sen kautta suojelemme ilman muuta myös ihmisten terveyttä. Tämä ehdotus on osa lainsäädäntöä, jolla pyritään vahvistamaan rehuja koskevia määräyksiä, joista ilmoitettiin elintarvikkeiden turvallisuutta koskevassa valkoisessa kirjassa.
Näin ollen parlamentti, kuten myös komissio, vaatii pakollisia merkintöjä, joissa täsmennetään rehujen ainesosien koostumus - prosentteina, kuten jäsen Cunha sanoi - ja määrät ja alkuperä sen sijasta, että ainesosat ilmoitettaisiin luokittain yksityiskohtia mainitsematta, esimerkiksi proteiinit tai öljyt ja rasvat. Tällä on selvästi ollut tekemistä BSE- ja dioksiiniskandaalien kanssa.
Meidän on tästä lähtien ilman muuta vaadittava valmistajilta todisteita rehun koostumuksesta ja myös sallittujen ainesosien kattavaa ja ajantasaista luetteloa sekä epäilyttävien aineiden ankaraa valvontaa ja niiden välitöntä poistamista markkinoilta.
Olen kiitollinen siitä, että tämä aihe saadaan viimeinkin käsiteltyä ja että saamme ratkaisun mahdollisimman pian.

Maat
Arvoisa puhemies, käsiteltävänä oleva ehdotus ja esittelijän reaktio siihen ovat askel oikeaan suuntaan, mutta se ei kuitenkaan kätke eurooppalaisen valvonnan heikkoa rakennetta. Aloittakaamme kuitenkin myönteisestä osasta.
Komission ehdotukset päällysmerkinnän sisällön ja rehun sisällön selkiyttämiseksi ja niiden avoimuuden lisäämiseksi, niin, että ostaja voi tietää, mitä hänellä on, ovat askel oikeaan suuntaan. Juuri sitä mekin haluamme, nimittäin tuottajan ja kuluttajan välistä luottamusta. Esittelijä on muotoillut mietintönsä tavoitteet selkeästi muun muassa tyhjentävän tuoteluettelon aikaansaamiseksi, mihin hän kehottaa komissiota, ja se on mielenkiintoinen ehdotus ja tulee vahvistamaan tätä politiikkaa.
Täsmällisten tietojen saatavuus on toinen askel, ja myös se on välttämätöntä. On kuitenkin valitettavaa, että emme oikeastaan vielä ota yhtään askelta määrättyjen päällysmerkintävelvoitteiden asettamiseksi myös energian ja rehutavaroiden osalta. Tässä kaikki myönteisestä osasta.
Ratkaisematta jää vielä se, että rehun kanssa puoskaroivat eivät myöskään tulevaisuudessa merkitse päällysmerkintään sitä, että rehu sisältää dioksiinia tai aineita, joita ei ole esikäsitelty kunnollisesti. Se merkitsee sitä, että Euroopalla on varaa vahvistaa valvontaan liittyvää politiikkaa vielä todella paljon pitemmälle, mutta myös rangaistusten ankaruutta on vara vahvistaa, mikä merkitsee sitä, että rehun tai ravinnon kanssa puoskaroivat syyllistyvät rikokseen. Joku voi sanoa, että ongelmaa ei ratkaista pelkillä säännöksillä, mutta loppujen lopuksi myös valvonnasta ja rangaistuksen ankaruudesta pitää voida ammentaa voimaa silloin, kun sääntöjä ei noudateta.
Lopuksi totean, että tämän säännöstön myötä Eurooppa menee mahdollisesti pitemmälle kuin monet muut maanosat. Eurooppa tuo paljon rehua muun muassa kehitysmaista, ja kysymys kuuluu, miten voimme ottaa säännöstömme käsiteltäväksi Maailman kauppajärjestössä ja miten voimme ratkaista tämän ongelman asianmukaisesti, sillä se johtaa todella myös tuotantokustannuseroihin muiden maanosien kanssa, ja siihen pitää kiinnittää huomiota myös komissiossa ja neuvoston kanssa käytävässä keskustelussa.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, näen käsiteltävänä olevan rehuseosten pitämisestä kaupan annetun direktiivin muuttamisen myönteisenä askeleena pitkällä tiellä oikeaan suuntaan. Direktiivin tavoitteet ovat selkeät ja kiistattomat.
Ensinnäkin: elintarvikkeiden seurattavuus niiden alkuperään saakka eli mahdollisimman suuri avoimuus. Toiseksi: voittaa takaisin kuluttajien luottamus eurooppalaisiin elintarvikkeisiin BSE-kriisin ja dioksiiniskandaalin jälkeen. Pidän todistustaakan muuttamista, jota ehdotetaan tarkistusehdotuksessa 4, ehdottoman välttämättömänä äsken muotoiltujen tavoitteiden mielessä. Elintarviketeollisuudella on käytettävissään tarvittavat tiedot. Ulkopuolisille näiden tietojen saaminen voi olla ylitsepääsemätön este.
Käsiteltävänä oleva ehdotus on alku lukuisille aloitteille, jotka perustuvat elintarvikealan turvallisuutta koskevaan valkoiseen kirjaan. Pää on siten auki. Unioni ei saa missään nimessä jäädä lepäämään näille laakereille. Meillä on edessämme pitkä tie.

Byrne
. (EN) Haluaisin kiittää maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokuntaa, ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaa sekä esittelijä Graefe zu Baringdorfia ja lausunnon valmistelija Roth-Behrendtiä siitä, että he ovat tarkastelleet komission ehdotusta ja antaneet siitä lausuntonsa, ja myös niitä parlamentin jäseniä, jotka ovat puhuneet tänä aamuna ja suhtautuneet lämpimästi näihin ehdotuksiin. Olen siitä hyvilläni.
Kuten näiden valiokuntien mietinnössä painotetaan, tämän ehdotuksen taustalla oli Euroopan parlamentin pyrkimys parantaa sekä jäljitettävyyttä että tiedonsaantia rehuseosten merkintöjen avulla. Komission ehdotuksella ei ole kaikkien osapuolten yksimielistä tukea. Neuvostossa jäsenvaltioiden erittäin selvä enemmistö vastustaa sitä, että niillä olisi velvollisuus järjestelmällisesti ilmoittaa merkinnöissä tuotantoeläimille tarkoitettujen rehuseosten tarkka koostumus.
Jos pääsisimme kompromissiin, olisi erittäin toivottavaa, että karjankasvattajilla olisi tilaisuus saada kaikki haluamansa tiedot eläinten ruokinnassa käytetyn rehun koostumuksesta. Heillä on mielestäni laillinen tiedonsaantioikeus, jota on kunnioitettava.
Esitettyjen tarkistusten osalta komissio voi hyväksyä tarkistukset 1, 3, 4 ja 5, jotka parantavat komission ehdotusta. Komissio ei kuitenkaan voi hyväksyä tarkistusta 2, jossa komissiota kehotetaan tekemään viipymättä ehdotus rehujen sallittujen ainesosien luetteloksi. Minun on painotettava, että komissio ei millään tavoin vastusta itse ainesosien luettelon periaatetta. Komissio on vakuuttunut sallittujen ainesosien luettelon hyödyllisyydestä. Haluaisin tässä yhteydessä lainata elintarvikkeiden turvallisuutta koskevaa valkoista kirjaa, jossa todetaan: "Eläinrehun tuotannossa mahdollisesti käytettävät ainekset, kuten teurastuksen sivutuotteet, on määriteltävä selkeästi." Määrittelyongelma ratkeaisi selkeimmin siten, että sallituista rehuaineista laadittaisiin luettelo, mutta valkoisessa kirjassa todetaan edelleen: "Tämä tehtävä on monimutkainen ja vie paljon aikaa. Lyhyellä aikavälillä on pikaisesti laajennettava nykyistä kiellettyjen aineiden luetteloa. Komissio on kuitenkin sitoutunut keskipitkällä aikavälillä kehittämään sallittujen aineiden luetteloa."
Aikataulun osalta on aivan mahdotonta, että sallittujen ainesosien luettelosta voitaisiin tehdä ehdotus ennen vuoden 2002 loppua. Menettely, jonka nojalla näin voidaan tehdä, on direktiivin 1996/25 muutos, jossa nykyisestä avoimesta ainesosien luettelosta tehdään kattava sallittujen aineiden luettelo. Näin voidaan tehdä yhteispäätöksellä 152 artiklan mukaisesti. Luetteloa voitaisiin päivittää komitologiamenettelyssä.
Toivon, että parlamentti ymmärtää, ettei komissio voi antaa sitoumuksia aikatauluista, joissa ei kohtuullisesti voida pysyä. Lopuksi sanoisin, että tarkistusta 6 ei voida hyväksyä, koska se ei kuulu direktiivin soveltamisalaan.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 11.00.
(Istunto keskeytettiin klo 10.55 ja sitä jatkettiin klo 11.00.)

Varela Suanzes-Carpegna
. (ES) Arvoisa puhemies, minun on valitettavasti ilmoitettava teille ja parlamentille jälleen yhdestä merellä sattuneesta murhenäytelmästä.
Bretagnesta peräisin oleva ranskalaisalus An Oriant haaksirikkoutui muutama päivä sitten. Kahdeksan miehistön jäsentä sai surmansa. Eilen haaksirikkoutui Ison-Britannian lipun alla - ja An Oriantin tavoin Irlannin vesillä - purjehtinut kalastusalus Arosa, jonka miehistöstä suurin osa oli espanjalaisia.
Saldo ei voi olla tämän lohduttomampi, arvoisa puhemies. 13:sta miehistön jäsenestä vain yksi jäi henkiin. Viiden menehtyneen ruumiit on löydetty ja loput ovat kateissa.
Arvoisa puhemies, pyydän teitä kalatalousvaliokunnan kollegojeni puolesta ja omasta puolestani välittämään parlamentin surunvalittelut uhrien omaisille ja paikallisviranomaisille niin Bretagnessa kuin myös Marínissa, Galiciassa, josta suurin osa uhreista oli kotoisin.
Arvoisa puhemies, toivon myös teidän panevan merkille, että Euroopan parlamentin kalatalousvaliokunta, jonka puheenjohtajana minulla on kunnia ja velvollisuus olla, suhtautuu erittäin vakavasti merellä sattuviin onnettomuuksiin. Tästä on osoituksena se, että olemme parhaillaan laatimassa erittäin tärkeää valiokunta-aloitteista mietintöä, jonka esittelijänä on varapuheenjohtajamme Miguélez ja jossa käsitellään Euroopan unionissa sattuneiden kalastusalusten onnettomuuksien syitä.

Puhemies
 Jäsen Varela, puheenvuoronne oli mielestäni erittäin koskettava, ja voin vakuuttaa teille, että välitän haluamanne viestin.

ÄÄNESTYKSET
Puhemies.
Hyvät kollegat, ilmoittaisin, että kvestorit ovat päättäneet kieltää matkapuhelinten käytön istuntosalissa. Luotan ehdottomasti siihen, että noudatatte kvestoreidemme määräyksiä.
- Johdanto-osan A kappaleen 2. osasta toimitetun äänestyksen jälkeen
Swoboda (PSE). (DE) Arvoisa puhemies, haluaisin vain kysyä, vallitseeko parlamentissa yhteisymmärrys siitä, että kohtien järjestystä muutetaan - kyse on ensimmäisestä äänestyksestä - sosiaalidemokraattisen ryhmän vaatimuksen mukaisesti? Te ette äänestyttänyt asiasta.

Puhemies
Jäsen Swoboda, olemme täysin samaa mieltä tästä asiasta. Kysyn siinä vaiheessa, kun kyseisistä kohdista äänestetään, vastustetaanko niiden sijoittamista 1 kohdan jälkeen.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Schröder, Ilka
Arvoisa puhemies, haluaisin vain tehdä lyhyen huomautuksen. Täällä sanottiin ihmisoikeuksien yhteydessä vain lyhyesti jotakin romaneista. Kansainvälisen valuuttarahaston huippukokouksen aikana ihmiset tulivat vankilasta kylkiluut murtuneina. Eli he eivät voineet käyttää demokraattista oikeuttaan mielipiteen ilmaisemiseen ja kokoontumisvapauteen. Sitä tässä mietinnössä ei ole ....
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Hyvä kollega, valitettavasti en voi avata keskustelua uudelleen tässä vaiheessa, kun äänestys on käynnissä.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Wiersman laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0238/2000) Slovakian hakemuksesta Euroopan unionin jäseneksi ja neuvottelutilanteesta (KOM(1999) 511 C5-0034/2000 1997/2173(CNS))
Tarkistuksesta 3

Maes
Arvoisa puhemies, haluan korjata omaa tarkistustani. Kyseessä on tarkistus 3, jonka olen jättänyt. Siinä missä sanotaan, että tästä pitäisi seurata "tietyn poliittisen itsemääräämisoikeuden määrän" tunnustaminen, pitää olla "tietyn kulttuurisen itsemääräämisoikeuden määrän."

Puhemies
Vastustetaanko tätä suullista tarkistusta?

Wiersma
. (NL) Arvoisa puhemies, mielestäni tämä on erittäin järkevä tarkistus kollega Maesin taholta. Sanat "poliittisen itsemääräämisoikeuden" hämmensivät minua. Mitä se oikeastaan tarkoittaa? Mutta se, mitä hän nyt sanoo tietystä kulttuurisen itsemääräämisoikeuden määrästä, siihen voin yhtyä. Olen kehottanut äänestämään tarkistusta vastaan, mutta haluaisin nyt kehottaa äänestämään sen puolesta.
(Parlamentti hyväksyi suullisen tarkistuksen.)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Queirón laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0248/2000) Unkarin hakemuksesta Euroopan unionin jäseneksi ja neuvottelujen tilasta (KOM(1999) 505 - C5-0028/2000 - 1997/2175(COS))
Ennen äänestyksen aloittamista
Puhemies. Jäsen Quieró haluaa esittelijänä ehdottaa suullista tarkistusta.

Queiró
Arvoisa puhemies, tämän tarkistuksen syynä on mietinnön c kohta, jossa painotetaan sitä, että lasten koulutus on yhä edelleen eriytettyä ja että unkarilaisen kansalaisyhteiskunnan eri osa-alueilla esiintyy vakavaa syrjintää taloudesta aina julkiseen sektoriin asti. Syrjinnän oletettu vakavuus ei kuitenkaan vastaa havaintoja siitä nykytodellisuudesta, jota minulla oli tilaisuus havainnoida toimiessani esittelijänä ja vieraillessani tuossa maassa.
Nyt ehdottamani muotoilu ei yritä salata eikä kiistää romaniyhteisöön kohdistuvaa syrjintää, jota ikävä kyllä on yhä olemassa, vaan se panee painoa tarpeelle ryhtyä toteuttamaan myönteisiä toimia, joiden tarkoituksena on se, että romanit sopeutuisivat unkarilaiseen yhteiskuntaan vapaaehtoisesti eikä pakotettuina. C kohdan teksti olisi siis muotoiltu seuraavasti: Euroopan parlamentti toteaa, että romanien tilanne vaatii edelleen huomiota ja että Unkarin hallituksen on puututtava siihen tosissaan ja ryhdyttävä joukkoon myönteisiä toimia tämän yhteisön jäsenten sopeuttamiseksi vapaaehtoisesti yhteiskuntaan; asiaan voidaan löytää ratkaisu vähemmistöviraston perustamisen ja keskipitkän aikavälin toimiin liittyvän lainsäädännön jo tapahtuneen hyväksymisen myötä; näiden toimien avulla helpotetaan romanien integroitumista unkarilaiseen yhteiskuntaan.
Minun on selitettävä täysistunnossa oleville, että tämä viimeisin osuus on kohdan muotoilu sellaisena, millaisena se oli mietinnössä ja millaisena valiokunta sen hyväksyi.

Puhemies
Vastustaako joku kollegoista tätä suullista tarkistusta?

Friedrich
Arvoisa puhemies, haluaisin vastustaa tätä suullista tarkistusta. Me olemme keskustelleet valtuuskunnan asiasta vastaavassa komiteassa yksiselitteisesti kaikista näistä kysymyksistä ja saaneet pitkän keskustelun jälkeen aikaan yhteisen kannan. Olin itse Unkarissa neljä viikkoa sitten ja saatoin todeta, että Unkarin hallitus ponnistelee suunnattomasti asian hyväksi. Vastustan siksi suullisen tarkistuksen tekemistä.

Puhemies
Hyvät kollegat, muistutan, ettemme voi keskustella suullisesta tarkistuksesta. Istunnon puhemiehistö pyytää teitä ainoastaan ilmaisemaan kantanne suullisen tarkistuksen huomioon ottamisesta.
(Parlamentti vastusti suullista tarkistusta.)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Van Ordenin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0241/2000) Bulgarian hakemuksesta Euroopan unioniin jäseneksi ja neuvottelujen tilanteesta (KOM(1999) 501 C5-0024/2000 1997/2179(CNS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Nicholson of Winterbournen laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0247/2000) Romanian hakemuksesta Euroopan unionin liittymiseksi ja neuvottelujen etenemisestä (KOM(1999) 510 C5-0033/2000 1997/2171(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Puhemies. Keskeytämme nyt äänestykset juhlaistunnon vuoksi.
(Istunto keskeytettiin klo 12.00 ja sitä jatkettiin klo 12.35.)

Martelli
. (IT) Arvoisa puhemies, aion yhdistää kansanpuolueen jättämät kolme tarkistusta ja esittää uutta sanamuotoa, jossa johdanto-osan A kappale muutetaan uudeksi kohdaksi, jota ehdotan kutsuttavaksi 1 kohdaksi, ja numeroidaan siten vastaavasti kaikki seuraavat kohdat uudelleen.
Johdanto-osan A kappaleen, josta tehdään 1 kohta, uusi parlamentille ehdottamani sanamuoto on seuraavanlainen: "muistuttaa, että Slovenian täytyy jatkossakin täyttää Kööpenhaminan poliittiset kriteerit, myös niillä aloilla, joilla on vielä ratkaisemattomia kysymyksiä, jotka on erikseen mainittu komission vuoden 1999 määräaikaiskertomuksessa".
Tämä on kansanpuolueen kolmen tarkistuksen esittäjien kanssa sovittu kompromissimuoto, jossa tarkistukset yhdistetään ja johdanto-osan A kappale muutetaan uudeksi kohdaksi, josta on määrä tehdä 1 kohta.

Puhemies
Vastustetaanko tätä suullista tarkistusta?

Pirker
Arvoisa puhemies, haluaisin vain selventää, että silloin ei ole enää mitään johdanto-osan A kappaletta vaan yhteisymmärryksessä jäsen Martellin kanssa uusi 1 kohta.

Puhemies
Olette ymmärtänyt aivan oikein. Esittelijä selitti asian juuri näin.
(Parlamentti hyväksyi suullisen tarkistuksen.) (Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Tervetulotoivotukset
Puhemies
Ennen kuin siirrymme seuraavaan mietintöön, toivotan tervetulleeksi viralliselle lehterille saapuneen Viron valtuuskunnan, joka aloittaa iltapäivällä työskentelynsä Euroopan unionin ja Viron välisessä parlamentaarisessa sekavaliokunnassa.
Tervetuloa virolaiset ystävämme!
(Voimakkaita suosionosoituksia)

ÄÄNESTYKSET (jatkoa)
 Soulissa 20.-21. lokakuuta 2000 pidettävästä

kolmannesta Aasian ja Euroopan huippukokouksesta (ASEM III)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
ÄÄNESTYSSELITYKSET - Brokin mietintö (A5-0250/2000)
Fatuzzo (PPE-DE). (IT) Arvoisa puhemies, ilmoitan ilomielin äänestäneeni näiden merkittävien uusien ehdokasvaltioiden hakemuksia Euroopan unionin jäseneksi koskevan päätöslauselman puolesta. Haluan tässä yhteydessä kiittää jäsen Brokia hänen mietinnöstään ja painottaa, kuinka tärkeää näiden valtioiden liittyessä Euroopan unioniin on taata ennalta varautumisen menetelmiä noudattamalla se, että niiden vanhuksia ja eläkeläisiä pidetään merkittävänä kansanosana ja heille taataan oikeus elämään ja riittävään toimeentuloon, jonka he ikävä kyllä kommunismin kukistuttua menettivät eläkkeidensä ostovoiman mitätöimisen myötä.

Martin, David W
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijä Brokia perusteellisesta ja erittäin kiinnostavasta mietinnöstä. Hänen mietintönsä perusteella on selvää, että jos kolme ehtoa täytetään, on täysin perusteltua suhtautua toiveikkaasti siihen, että laajentuminen onnistuu.
Näihin ehtoihin kuuluu ensiksikin se, että komissio onnistuu omassa liittymistä edeltävässä strategiassaan erityisesti aluepolitiikassa, maatalouspolitiikassa ja ympäristöpolitiikassa. Toisena ehtona on se, että ehdokasvaltiot edistyvät vastedeskin hyvin Kööpenhaminan kriteerien täyttämisessä ja yhteisön säännöstön täysimääräisessä ja täydellisessä täytäntöönpanossa ennen liittymistä. Kolmantena ja kenties kaikkein vaikeimpana ehtona on se, että neuvosto sopii uusista toimielinjärjestelyistä, joiden ansiosta yhteisö voi toimia tehokkaasti ja demokraattisesti laajentumisen jälkeen. Brokin mietintö antaa meille aihetta tyytyväisyyteen mutta ei varaa omahyväisyyteen.

Laguiller
Lähes kaikissa 12 ehdokasvaltiota koskevissa mietinnöissä ollaan tyytyväisiä näiden valtioiden edistymiseen ehtojen täyttämiseksi. Sosiaalisen eriarvoisuuden lisääntyminen, väestön valtaosan alhainen elintaso ja korkea työttömyys kaikissa näissä maissa eivät näytä haittaavan mietintöjen laatijoita: he aliarvioivat kansallisten vähemmistöjen ongelmaa, he eivät puhu sanaakaan kiihkokansallisen aatteen leviämisestä ja he jättävät aivan yksinkertaisesti mainitsematta Balkanin maiden merkittävän turkkilaisvähemmistön ja Baltian maiden merkittävän venäläisvähemmistön, jotta heidän ei tarvitse ottaa kantaa näiden väestönosien surkeaan asemaan, josta on osoituksena esimerkiksi kansalaisoikeuden epääminen.
Siinäkin tapauksessa, että nämä valtiot ja erityisesti Itä-Euroopan valtiot integroidaan, se tapahtuu voimasuhteiden perusteella, eli ne joutuvat alistettuun asemaan suhteessa toisiinsa ja suhteessa kolmeen johtavaan valtioon, Saksaan, Ranskaan ja Isoon-Britanniaan. Ehdokasvaltioiden talous joutuu jo noudattamaan suurten eurooppalaisten trustien sanelemaa lakia. Niiden liittyminen unioniin ei muuta millään tavalla näitä suhteita.
Näin 15 valtioon rajoittuva tai 27 valtioon laajentunut Euroopan unioni säilyy edelleen suurpääoman etujen valvontaan luotuna järjestelmänä, jonka työntekijöillä ei ole toiveita siitä, että tilanne paranisi; tämän vuoksi äänestimme tyhjää.

Berthu
Äänestin yhteenvetoa ehdokasvaltioiden edistymisestä liittymisvalmisteluissa koskevaa Brokin mietintöä vastaan, koska se heijastaa teknisestä selkeydestään huolimatta virheellisiä poliittisia näkemyksiä Euroopan tulevaisuudesta.
Mietinnön ansiona on toki siinä esitettävä yleiskatsaus edessämme olevasta valtavasta tehtävästä, jos haluamme vain luoda kahden alueen rinnakkaiselolle ja vähittäiselle lähentymiselle kaikkien kannalta tasapainoiset olosuhteet puhumattakaan siitä, että Itä-Euroopan valtiot saataisiin lännen kehitystä vastaavalle tasolle.
Valtaosa mietinnön teknisistä ehdotuksista on ehdottomasti kannatettavia, kuten elintarvikkeiden turvallisuutta, ensimmäisen sukupolven ydinvoimaloiden käytöstä poistamista, ympäristönsuojelua, sosiaalista polkumyyntiä, idässä toimivien lännen yritysten välttämättömiä menettelysääntöjä ynnä muita asioita koskevat ehdotukset. Tämä tehtävä on paitsi valtava myös ehdottomasti tärkein. Jos meidän pitäisi nyt kertoa Euroopan unionin olemassaolon syyt, mainitsisimme ensimmäisenä sen suuren tehtävän, joka on kommunismin Euroopan kahden osan välille kaivaman kuilun umpeen kurominen.
Toimielinten näkökulmasta Brokin mietintö noudattaa valitettavasti Brysselin valmista kaavaa: sen mukaan laajentuminen merkitsee Suuren Euroopan sovittamista Pienen Euroopan toimielimiin. Harmi vain, että niitä ei ole luotu tähän tarkoitukseen ja että ne ovat liian pieniä.
Tuomittavimpina pitämämme näkemykset löytyvät Euroopan parlamentin hyväksymän päätöslauselman eri kohdista: ensinnäkin 27 kohdasta ja sitä seuraavista kohdista, joista on pääteltävissä, että yhtenäisvaluutan käyttöönotto katsotaan liittymisen ehdoksi, vaikka sitä ei voida toteuttaa välittömästi; toiseksi 19 kohdasta, jossa parlamentti "korostaa, että talous- ja rahaliittoa koskevien määräysten hyväksyminen estää mahdollisuuden jättäytyä sen ulkopuolelle ja osoittaa sitoutumista kaikenkattavaan ja peruuttamattomaan hankkeeseen".
Emme voi hyväksyä euron käyttöönottoa liittymisen ehtona, koska useiden nykyisten jäsenvaltioiden kohdalla on jo tehty poikkeuksia. Vielä tuomittavampi ajatus on se, että euron käyttöönotto merkitsisi sitoutumista kaikenkattavaan ja peruuttamattomaan hankkeeseen. Yksin tämä kohta osoittaa aiheellisiksi kaikki ne pelot, joita tanskalaiset ystävämme ovat ilmaisseet viime viikkoina kansanäänestystä edeltäneessä kampanjassa ja jotka olivat heidän kielteisen äänestystuloksensa hyvin perusteltuna syynä. Jos tanskalaiset olisivat voineet lukea tämän kohdan ennen kansanäänestystä, ei-ääniä olisi varmasti annettu 80 prosenttia 53 prosentin sijasta.
Monet muutkaan Euroopan parlamentin päätöslauselman kohdat eivät ole hyväksyttävissä. Esimerkiksi 45 kohdassa ehdokasvaltioita vaaditaan antamaan jäsenvaltioiden kansalaisille maanhankintaoikeus. Tämä säännös johtaa kuitenkin hyvin vakavaan ongelmaan erilaisen ostokyvyn vuoksi. Tämäntyyppinen ongelma otettiin sitä paitsi huomioon vuonna 1992 Maastrichtin sopimukseen lisätyssä pöytäkirjassa N:o 1, jonka mukaan tanskalaiset saavat poikkeuksellisesti pitää voimassa lainsäädäntönsä, joka rajoittaa vapaa-ajan asunnon hankkimista ulkomaiseen omistukseen. Tässäkin tapauksessa on vaikea ymmärtää, miksi unionin sisällä jo voimassa olevia poikkeuksia ei voitaisi sallia ehdokasvaltioille niiden etujen vaalimiseksi.
Brysselin pyrkimys ylivaltaan ja yhdenmukaisuuteen tulee esiin vielä 65 kohdassa, jossa todetaan, että EY:n perustamissopimuksen 13 artiklaan sisältyvä syrjimättömyyslauseke kuuluu yhteisön säännöstöön ja että "tästä artiklasta johdettua lainsäädäntöä on täysimääräisesti sovellettava sekä EU:ssa että Keski- ja Itä-Euroopan maissa". Vaikka 13 artiklan periaatteet hyväksyttäisiinkin, on selvää, että Euroopan unionissa siitä johdetussa lainsäädännössä mennään joissakin tapauksissa hyvin pitkälle ja ettei ehdokasvaltioilta voida kieltää oikeutta erilaiseen kulttuuriin.
Kaiken kaikkiaan Brokin mietintö heijastaa mielestämme täysin virheellistä ja jopa vaarallista näkemystä laajentumisesta, koska siinä vaaditaan yksipuolisesti, että Itä-Euroopan maat hyväksyvät pienintä yksityiskohtaa myöden Euroopan unionin aatteet, lainsäädännön ja toimielimet. Suuressa Euroopassa olisi päinvastoin luotava toimielimet, joilla edistetään Itä-Euroopan kehitystä mutta sallitaan suvereniteetin ja erilaisuuden esille tuomisen. Tätä erinomaista periaatetta olisi sovellettava myös Euroopan unionin sisällä.

Bonde ja Sandbæk
. (DA) Jotta ei olisi epäilystäkään siitä, että pidämme uusien ehdokasvaltioiden hyväksymistä myönteisenä, olemme kannattaneet esittelijä Brokin mietintöä. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että mietintöön ja koko laajentumisneuvotteluihin liittyy monia asioita, jotka vaativat tiettyä arvostelua. Mielestämme on todellakin syytä arvostella sitä, että EU laatisi sisäasioita koskevan asialistan ja yhdistäisi talous- ja rahaliittoon osallistumisen sosiaalipolitiikkojen yhteensovittamiseen. Tämä todetaan erityisesti mietinnön sisältämän päätöslauselmaesityksen 19 kohdassa, jossa sanotaan, että Euroopan parlamentti "korostaa, että talous- ja rahaliittoa koskevien määräysten hyväksyminen estää mahdollisuuden jättäytyä sen ulkopuolelle ja osoittaa sitoutumista kaikenkattavaan ja peruuttamattomaan hankkeeseen, joka edellyttää välttämättä todellista taloudellista lähenemistä sekä talous- ja rahaliittoa koskevaa sellaista suhtautumista, joka ei merkitse pelkästään kuulumista yhtenäisvaluuttaa käyttävään alueeseen, vaan edellyttää myös talous- ja sosiaalipolitiikan huomattavaa yhteensovittamista".

Caudron
Euroopan yhdentyminen on kiihtynyt nopeasti viime vuosina. Laajentumista Keski- ja Itä-Euroopan maihin (KIE-maihin) sekä Kyprokselle ja Maltalle kuvataan Euroopan unionin "historiallisena tehtävänä". Tätä taustaa vasten voidaan arvioida tähän prosessiin liittyviä haasteita. Unionin laajentuminen ainakin ensimmäisessä vaiheessa yli 100 miljoonalla uudella kansalaisella antaa uutta vauhtia koko Euroopan talouden kehitykselle ja integroitumiselle. Uusien jäsenvaltioiden liittyminen lisää unionin kansainvälistä painoarvoa ja vaikutusvaltaa.
Samaan aikaan on ratkaistava erityisesti talousarvion suuria ongelmia. Esimerkiksi ensimmäinen liittymisvaihe saattaisi kasvattaa yli neljänneksellä Euroopan unionin väestöä, jonka kokonaismäärä olisi tällöin lähes 500 miljoonaa, kun koko Euroopan unionin BKT kasvaisi korkeintaan vain viisi prosenttia. Kyseisten maiden integroiminen nykyisiin rakenteisiin ja ohjelmiin on erityistä taitoa vaativa tehtävä maiden valtavista ponnisteluista huolimatta.
Tänään käsittelemässämme mietinnössä pyritään arvioimaan kaikkien ehdokasvaltioiden kanssa käytävien liittymisneuvottelujen edistymistä.
Mietinnössä kehotetaan komissiota ja neuvostoa huolehtimaan siitä, että eriyttämisen periaatetta sovelletaan kirjaimellisesti siinä muodossa kuin Helsingissä sovittiin, jotta kaikkia maita arvioitaisiin niiden omien ansioiden mukaan. Ehdokasvaltiot ovat puolestaan velvollisia lisäämään ponnistelujaan hallinnollisen kapasiteettinsa vahvistamiseksi, jotta yhteisön säännöstö voidaan panna täytäntöön. Ehdokasvaltioita kehotetaan myös saattamaan päätökseen tehokkaiden varainhoidonvalvonta- ja tilintarkastusmenettelyjen laatiminen, jotta liittymistä edeltävänä aikana myönnettyjen määrärahojen käyttöä voidaan valvoa asianmukaisesti. Ne eivät myöskään missään tapauksessa saa jättäytyä EMUn ulkopuolelle.
Asetamme monia vaatimuksia ehdokasvaltioille. Vastaavasti myös Euroopan unionilla on velvollisuutensa: sen on toteutettava laajentumisen edellyttämät uudistukset. Seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa on sovittava Euroopan unionin toimielinten tehostamisesta.
Palataksemme talousarvioon liittyviin kysymyksiin, olen sitä mieltä, että kun unioniin liittyy näin monta uutta jäsenvaltiota ennen nykyisen rahoituskehyksen päättymistä vuonna 2006, sen vaikutukset talousarvioon on ehdottomasti selvitettävä.
Korostan lopuksi, että laajentumisprosessi on toteutettava asteittain sitä mukaa kuin ehdokasvaltiot täyttävät vaatimukset. Olen näin ollen monien kollegojeni kanssa samaa mieltä siitä, ettei ole järkevää asettaa takarajoja.
Haluan myös muistuttaa, että tämä prosessi ei saa johtaa Välimeren ympärillä olevien maiden kanssa käymämme yhteistyön laiminlyömiseen!

Darras
Haluan tässä yhteydessä onnitella kollegaamme hänen tekemästään merkittävästä työstä.
Hänen mietinnössään esitetään selkeästi laajentumisen haasteet ja riskit aluepolitiikassa sekä poliittiselta että taloudelliselta kannalta.
Luonnehtisin tätä mietintöä innostavaksi ja realistiseksi.
Laajentuminen noihin 13 valtioon ei muuta vain Euroopan unionin geopoliittista asemaa vaan myös sen rakennetta, koska samalla kasvaa myös väestömäärä (28 prosenttia) ja "heikommassa asemassa olevien" alueiden määrä. Tämä on tiedostettava! Esittelijän mukaan ehdokasvaltioiden 50 alueesta 48:ssa henkeä kohti laskettu BKT on nykyisin vähemmän kuin 75 prosenttia EU:n 15 jäsenvaltion BKT:n keskiarvosta jaksolla 19951997, ja tämän taso ylittyi ainoastaan Prahan alueella (119 prosenttia) ja Bratislavan alueella (96 prosenttia).
Tämä osoittaa meille jälleen kerran, että rikkaiden ja köyhien alueiden väliset erot ovat valtavat myös ehdokasvaltioissa ja että nämä erot eivät katoa liittymisen myötä. Näin ollen on huolehdittava siitä, että hallinnollinen kapasiteetti riittää rakennerahastojen määrärahojen tehokkaaseen käyttöön. Tämän varmistamiseksi ehdokasvaltiot tarvitsevat tukea erityisesti Phare-ohjelman perusteella. Tarvitaan moitteetonta ja vastuullista hallintoa, jossa työskentelee yhteisön teknisiin asioihin ja talousarviota koskeviin sääntöihin perehtyneitä miehiä ja naisia.
Mietinnössä muistutetaan lisäksi, että meidän on laadittava uudet aluepoliittiset kriteerit kaudelle 20062013. Kun laajentuminen on tapahtunut, 25 jäsenvaltiossa harjoitettavan aluepolitiikan lähestymistapa ei välttämättä ole sama kuin 15 jäsenvaltiossa! Meidän on harkittava uutta strategiaa Euroopan aluekehityssuunnitelman (EAKS) pohjalta. Näin ollen paremman alueellisen kehityksen kannalta on ehdottoman tärkeää muodostaa kokonaisnäkemys yhteisön alueesta.
Tämä mietintö osoittaa meille vastuumme, ja siksi hyväksyin sen.

Eriksson, Frahm, Herman Schmid ja Sjöstedt
. (SV)
Meidän näkökantaamme ovat vaikuttaneet seuraavat perusasenteet:
1. Kaikkien ehdokasvaltioiden täytyy saada täsmällinen ja sitova liittymispäivämäärä. Tämän päivämäärän täytyy perustua kunkin valtion kanssa käytyihin neuvotteluihin, joissa otetaan huomioon ehdokasvaltioiden suuret sopeutumisvaikeudet. Jos maa niin haluaa, täytyy siirtymävaihetta voida pidentää.
2. Laajentuminen merkitsee EU:lle huomattavia menoja, joihin on löydettävä vastaavat säästökohteet maatalous-, rakennerahasto- ja sotilaallisilta aloilta.
3. Kun ehdokasvaltiot liittyvät EU:hun, niitä on kohdeltava samalla tavalla kuin kaikkia muita EU:n jäsenvaltioita. Emme voi missään tapauksessa hyväksyä sitä, että uusia jäsenvaltioita kohdellaan toisen luokan jäseninä.
4. On valitettavaa, että mietinnössä ei käsitellä naisten asemaa ja oloja sopeutumisvaiheessa.
5. Vastoin normaalia käytäntöä esittelijä on päättänyt sisällyttää erilaisia liitteitä itse mietinnön osaksi 2. Tämä osa sisältää erilaisia uusliberaaleja väittämiä ja ehdotuksia. joihin suhtaudumme kriittisesti. Olemme muodostaneet kantamme ainoastaan mietinnön pääosan perusteella.

Ferrer
. (ES) Kun otetaan huomioon nykytilanne ja ne äänet, jotka ovat alkaneet kyseenalaistaa Euroopan unionin laajentumista, on tärkeää, että parlamentti antaa selkeän poliittisen signaalin laajentumisen puolesta. Olenkin äänestänyt Brokin mietinnön puolesta, sillä sen lisäksi, että tässä erinomaisessa mietinnössä analysoidaan edistystä ja niitä vaikeuksia, joita jäsenyysneuvottelut aloittaneiden maiden on ratkaistava, siinä muistutetaan kansalaisille siitä poliittisesta ja eettisestä sitoumuksesta, jonka Euroopan unioni, tämä parlamentti, on tehnyt paitsi ehdokasvaltioiden kanssa, jotka haluavat jakaa eurooppalaisen historiamme ja joilla on siihen oikeus, myös Euroopan yhdentymistä koskevan poliittisen hankkeen kanssa. Olen nimittäin sitä mieltä, että laajentuminen ei ainoastaan edistä ehdokasvaltioiden ja sitä kautta unionin nykyisten jäsenvaltioiden vaurautta ja talouskasvua, vaan se ennen kaikkea takaa rauhan ja vakauden Euroopan mantereella ja tarjoaa Euroopan unionille näin tilaisuuden saattaa päätökseen 50 vuotta sitten aloitettu rauhanpalauttamishanke. Niille, jotka eivät tunne yhteisvastuun kieltä ja jotka ovat huolissaan laajentumisen taloudellisista kustannuksista, on muistutettava, että rauha on hyvinkin sen arvoinen.

Fiebiger
. (DE) Kuten länsieurooppalaisten valtioiden yhdentyessä Euroopan yhteisöön jo osoittautui, maatalous- ja elintarvikeala on yksi yhdentymisen vaikeimmista aloista. Tarvittiin pitkäaikaisia valmistelutoimia ja usein monivuotisia siirtymäkauden sääntelyjä ja erityisjärjestelyjä. Keski- ja Itä-Euroopan ehdokasvaltiot vaativat nähdäkseni oikeutetusti samanlaisia erityis- ja siirtymätoimia. Siinä yhteydessä on otettava huomioon, että kilpailukykyinen maatalous- ja elintarvikeala on ratkaisevan tärkeä menestykselliselle muutos- ja rakennemuutosprosessille ehdokasvaltioissa suuren taloudellisen ja yhteiskunnallisen painoarvonsa vuoksi.
Maatalous on nykyään ala, joka on määritelty pitkälti yhtenäisten ja sitovien reunaehtojen pohjalta. Kansallisia toimivaltuuksia on rajoitettu laajasti. Kukin voi arvioida sitä miten haluaa, mutta tämän maatalouspolitiikan hengissä pitäminen edellyttää vajaata 50 prosenttia EU:n talousarvion varoista.
Berliinin Eurooppa-neuvoston päätöksissä sovittiin, että ehdokasvaltioiden liittymistä edeltävään tukeen käytetään vuosittain 3,1 miljardia euroa vuosina 2000-2006 eli yhteensä 21,8 miljardia euroa, ja laajentumiseen vuodesta 2002 lähtien vielä 58,1 miljardia euroa.
Tämänhetkisestä näkökulmasta tämä rahoituskehys ei riitä ratkaisemaan edessä olevien liittymisneuvotteluiden kierrosten monimutkaisia prosesseja ennen kaikkea yhteiskunnallisesti kestävästi. EU:n laajentumisen rahoituskehyksen kasvattaminen on kuitenkin mahdollista vain korottamalla EU:n nykyisten jäsenvaltioiden rahoitusosuuksia eikä supistamalla jatkuvasti yhteisön eri politiikanaloja varten kaavailtuja menoja. Myös se on totta. Päinvastainen tie jakaa maanviljelijät ja vaarantaa sosiaalisen kehityksen koko Euroopan maaseuturakenteissa. "Jos maanviljelijöillä menee hyvin, valtiolla menee hyvin", tässä vanhassa sanonnassa piilee paljon viisautta, joka pitää paikkansa myös nykyään.

Fruteau
Euroopan unionin tehtävänä on sen perustamisesta lähtien ollut kansojen yhdistäminen. Vaikka eri asenteiden, historian ja joskus ristiriitojenkin värittämää rinnakkaiseloa on vaikea toteuttaa, olen sitä mieltä, että laajentuminen on toteutettava tällä rauhanomaisella periaatteella, ja sillä on edistettävä sellaisen yhteisön luomista, joka ylittää vanhat maantieteelliset ja ideologiset rajat ja jonka ohjenuorana ovat yhteiset arvot ja säännöt.
Jotta Euroopasta ei tule kuitenkaan pelkkää vapaakauppa-aluetta, Euroopan unionin velvollisuutena on etsiä selkeä ratkaisu moniin laajentumisen myötä esiin nouseviin institutionaalisiin, sosiaalisiin ja taloudellisiin ongelmiin.
Meidän on tästä lähtien tarkasteltava pragmaattisesti niitä vaikutuksia, jotka johtuvat siitä, että Euroopan unionissa on 15 jäsenvaltion sijasta 25 tai 30 jäsenvaltiota. Meidän on vastattava asianmukaisesti laajentumiseen, jonka myötä heikommassa asemassa olevien alueiden määrä lisääntyy, ja pohdittava yhdessä epätasapainon mahdollista jyrkentymistä Euroopan alueella välttääksemme sen, että Euroopasta tulee vain valtava epäyhtenäinen kokonaisuus.
Tästä syystä meidän on käytettävä luovuuttamme rakennetukien myöntämisperusteiden uudistamiseksi siten, että ehdokasvaltioiden lisäksi myös nykyisten jäsenvaltioiden köyhimmille alueille taataan riittävä tuki. Toivon näin ollen, että syrjäisimmille alueille, joista kuusi seitsemästä on edelleen EU:n kymmenen köyhimmän alueen joukossa, myönnetään rakennerahastojen määrärahoja, mutta ei enää vain BKT:n perusteella vaan myös maantieteellisten, väestöllisten ja ennen kaikkea sosiaalisten tekijöiden perusteella. Laajentumista ei saa rahoittaa köyhimpien kustannuksella.
Tämän periaatteen on oltava institutionaalisten, taloudellisten ja rahapoliittisten uudistusten ohjenuorana koko liittymisprosessin ajan. Vain tällä tavalla tämä asia ymmärretään ja hyväksytään, ja EU:n taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta vahvistava solidaarisuuden periaate voi toteutua.
Elmar Brokin mietinnössä otetaan huomioon teille juuri esittämäni huolenaiheet, ja siksi hyväksyin sen.

Krarup
. (DA) EU:n laajentumisprosessin todellisena poliittisena tavoitteena on ehdokasvaltioiden väestön taloudellinen ja poliittinen alistaminen. Kyse on sellaisen järjestelmän muodollistamisesta, joka sallii vakavaraisten jäsenvaltioiden omistamien yritysten hallitsevan itäisiä ja eteläisiä naapureitaan, samalla kun EU:sta kehitetään sotilaallista suurvaltaa. Folkebevægelsen mod EU -puolueen tärkein tehtävä on koko EU-hankkeeseen kohdistuvan kansallisen vastustuksen kansainvälistäminen.

Krivine ja Vachetta
Se että äänestimme tätä mietintöä vastaan, ei johdu siitä, että vastustaisimme periaatteessa Euroopan unionin laajentumista. Suhtaudumme päinvastoin myönteisesti niiden väestöjen integroimiseen, joilla on demokraattiset mahdollisuudet keskustella ja päättää tästä asiasta.
Väestöjen kanta, olivat ne sitten unionin jäseniä tai eivät, ei kiinnosta lainkaan eurooppalaisia toimielimiä. Ranskan työläisillä ei ollut sen parempaa mahdollisuutta ilmaista kantaansa perusoikeuskirjasta kuin Liettuan kansoilla on maansa liittymisestä unioniin.
Tässä mietinnössä ehdotetaan tosiasiassa markkinatalouden laajentamista. Vuoden 1993 Kööpenhaminan Eurooppa-neuvoston kriteerit demokratisoinnista tai kilpailun kestokyvystä vahvistavat "yhteisön säännöstön" valepuvussa villin ja tuhoisan kapitalismin valtaa. Esittelijän onkin pakko tunnustaa, että ehdokasvaltioiden muutosprosessi on aiheuttanut "sosiaalisia ongelmia, sosiaalista eriytymistä ja suurta työttömyyttä". Erilaiset rakenneuudistussuunnitelmat johtavat pakkoyksityistämiseen kaikilla strategisilla aloilla rahoitusalalla, vakuutusalalla, teollisuudessa, koulutuksessa, julkisissa palveluissa ja niin edelleen ja pakottavat supistamaan talousarvioita.
Lopulta kehittymättömyys valtaa alaa kurjuuden lisääntyessä räjähdysmäisesti myös sellaisissa maissa kuin Puolassa ja Unkarissa, joissa "kasvua" vasta odotellaan. Missä siis ovat niiden väestöjen "edistysaskeleet", joiden kantaa ei ole missään vaiheessa kysytty?

Lang
Olemme jo vuosia arvostelleet teidän luonnotonta Eurooppanne, joka on tällä hetkellä keskusjohtoinen ja byrokraattinen ja tulevaisuudessa federalistinen, tätä Brysselin Eurooppaa, joka kieltää kauniista puheista huolimatta kansallisen identiteetin ja kulttuurin, Euroopan kansojen historian ja historiat.
Koska vastustamme tätä Eurooppaa ranskalaisten edun vuoksi, emme voi hyvällä omallatunnolla hyväksyä sen laajentumista Itä-Euroopan maihin ja kansoihin, jotka ovat hädin tuskin vapautuneet kommunistisesta diktatuurista ja jotka eivät vielä pysty ymmärtämään, millaiseen teknokraattiseen ja totalitaristiseen ansaan ne ovat joutumassa.
Haluamme toisenlaisen Euroopan, toisenlaisen mallin Euroopan rakentamiseksi, sellaisen suuren, riippumattomien ja suvereenien kansakuntien yhteistyön Euroopan rakentamiseksi, jonka tehtävänä on ottaa huomaansa kaikki Euroopan maat ja yksinomaan Euroopan maat.
Se Eurooppa, jonka me haluamme, on todellinen Eurooppa vastakohtana teidän paperisodan ja saivartelun Euroopallenne, vapauksien Eurooppa vastakohtana teidän keskitetylle eurokratiallenne, puolueiden Eurooppa vastakohtana teidän jähmeälle ja tunteettomalle euromassallenne, kansojen Eurooppa vastakohtana teidän virkamiesten ja teknokraattien Euroopallenne.

Lienemann
Äänestin tyhjää Brokin mietinnöstä, koska peruskysymystä siitä, ovatko kansamme yksimielisiä EMUsta, ei ole esitetty missään vaiheessa.
Useimmissa jäsenvaltioissa eivät sen paremmin kansalaiset kuin parlamentin jäsenetkään ole keskustelleet laajentumisen periaatteesta ja ehdoista. Määräajoilla on ratkaiseva merkitys yhtä lailla Itä-Euroopan maiden kansalaisille kuin EU:llekin. On asetettava tiettyjä oleellisia edellytyksiä.
Niin kauan kuin poliittista ja sosiaalista Eurooppaa ei ole selvästi määritelty, mitä tarvitaan paitsi 23 kuukauden kuluttua tapahtuvan päätöksenteon moitteettoman teknisen toteutuksen myös yhteisten arvojen, sosiaalisen mallin ja kansalaisuuden mallin puitteiden määrittelemiseksi, laajentuminen merkitsee pikemminkin riskejä kuin uusien mahdollisuuksien avautumista. Riskeinä ovat samanaikaisesti unionin poliittinen vesittyminen, sosiaalinen polkumyynti ja lopulta Eurooppa-hankkeen supistuminen suuriksi markkinoiksi ja vapaan kilpailun alueeksi. Kansamme kuitenkin vastustavat tällaista hanketta. Se on vaarallinen.
Laajentumisen harkitsematon toteuttaminen tällaisessa tilanteessa saattaa kiihdyttää siellä täällä havaittavien populististen ja fasististen liikkeiden leviämistä.
On kiireellisesti pyydettävä kansallisia parlamentteja ja kansalaisia ilmaisemaan kantansa. On kiireellisesti tarkistettava aikataulu. On kiireellisesti laadittava sosiaalisen lähentymisen puitteet yhdenmukaistamalla sosiaaliset normit korkeammalle tasolle. On kiireellisesti vahvistettava poliittista yhteenkuuluvuutta ja annettava perusoikeuskirjalle oikeudellinen arvo.
Laajentumista on tarkasteltava näissä uusissa puitteissa ja siirtymäkauden strategia on määriteltävä.

Lulling
. (DE) Vähemmän olisi ollut enemmän! Äänestin tyhjää tätä laajentumista käsittelevää ylipitkää päätöslauselmaesitystä koskevassa äänestyksessä, koska olen sitä mieltä, että parlamentti on tehnyt tällä osaksi vaikeasti ymmärrettävällä paperivuorella karhunpalveluksen Euroopan unionin itään ja etelään laajentumisen poliittisesti tärkeälle ja hyvälle asialle.
Pelkään jopa, että tämä yhteenveto ehdokasvaltioiden edistymisestä liittymisvalmisteluissa tulee vaikuttamaan kielteisesti ennen kaikkea niissä Keski- ja Itä-Euroopan maissa, jotka ovat hakeneet Euroopan unionin jäsenyyttä.
127 kohdan ylipitkän päätöslauselman vaikutus uhkaa olla jopa käänteinen sen pituuteen nähden. Meidän olisi pitänyt tyytyä yksittäisten ehdokasvaltioiden edistystä käsitteleviin kertomuksiin ja korkeintaan lyhyeen mutta ytimekkääseen päätöslauselmaan.
Kyse on toki siitä, että täältä käsin lähetetään oikea viesti siitä, että me haluamme liittymistä ja että sitä ei ole tarkoitus viivyttää, jolloin on kuitenkin oltava selvää, että sekä ehdokasvaltioiden että yhteisön on voitava suoriutua laajentumisesta taloudellisesti, sosiaalisesti ja rahoituksen osalta.
Realistinen suhtautuminen siihen, mistä on mahdollista suoriutua, ei ole viivyttelyä, päinvastoin!
Me haluamme monista hyvistä syistä eikä vähiten kestävän rauhan turvaamiseksi koko Euroopan yhdentymistä, joka tekee yksin mahdottomiksi sodat, jotka vanhempani ja myös minä olen kokenut. Tämän pitäisi olla tänään, lyhyesti sanottuna, meidän viestimme.
Me emme voi emmekä halua vaatia ehdokasvaltioilta myöskään enempää yhteisön säännöstön osalta kuin olemme itse pystyneet tähän asti toteuttamaan.
Kun luen päätöslauselman luvun "Yhtäläiset mahdollisuudet ja laajentuminen", jossa sanotaan, että yhteisön tasa-arvosäännösten täytäntöönpano on ehdoton edellytys liittymiselle, ja sen jälkeen tulevat ehdokasvaltioille asetettavat vaatimukset, voitaisiin se, mitä tässä luvussa on kirjoitettu, tulkita ehdokasvaltioissa niiden liittymisen "suurimmaksi" jarruksi. Teidän pitäisi tietää, että juuri tällä minulle hyvin tärkeällä alalla yhteisön säännöstö ei ole läheskään niin pitkällä. Paperilla saavutettiin paljon naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien ja tasa-arvon asiassa. Mutta miltä se näyttää käytännössä? Meillähän on juuri tämän istunnon esityslistalla naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia käsittelevä mietintö, jossa havainnollistetaan jälleen, miten huono yhteisön säännöstön tila on käytännössä juuri tällä alalla.
Olisihan suorastaan ylimielistä vaatia ehdokasvaltioilta enemmän kuin me olemme saaneet aikaan tällä alalla 25 vuoden aikana siitä lähtien, kun ensimmäiset tasa-arvo-direktiivit tulivat voimaan.
Tämän halusin sanoa ja ilmaista äänestämällä tyhjää, halusin sanoa, tämä parlamentti olisi toiminut tässä asiassa paremmin tuottamalla vähemmän paperia mutta sen sijaan enemmän sisältöä. Minulle oli kyse myös siitä, että täten lähetetään viesti, joka ymmärretään oikein ehdokasvaltioissa, nimittäin että me haluamme niiden jäsenyyttä mutta että myös meidän on kyettävä luomaan jäsenyyteen tarvittavat edellytykset.
Kun tarkastelen sitä, mitä hallitustenvälisessä konferenssissa on saatu toistaiseksi aikaan tältä osin, meidän ei tarvitse olla siitä erityisen ylpeitä ja meidän pitäisi lakaista ensin oma oven edustamme sen sijasta, että vaadimme ehdokasvaltioilta etukäteen suorituksia, joista emme ole kyenneet itse suoriutumaan.

Malmström, Paulsen ja Olle Schmidt
- (SV)
EU:n laajentuminen on kauan jakaantuneena olleen Euroopan uudelleen yhdistymistä. EU:n jäsenvaltioilla on historiallinen tehtävä, joka koostuu Keski- ja Itä-Euroopan maiden toivottamisesta tervetulleiksi mukaan eurooppalaiseen yhteistyöhön. Laajentumista ei kuitenkaan saa pitää ongelmana, vaan sitä on pidettävä mahdollisuutena entistä tiiviimpään yhteistyöhön rajat ylittävissä kysymyksissä, joita valtiot eivät voi ratkaista omin avuin. EU-maiden hallituksilla ja myös Euroopan parlamentilla on merkittävä vastuu siitä, että välttämättömät uudistukset toteutetaan pikimmiten niin, että laajentuminen toteutuu.
Laajentumisvalmistelut etenevät hitaasti. Siksi Euroopan johtajien täytyy alkaa näyttää poliittista tahtoa vastata laajentumisen haasteeseen. Neuvottelujen päättymiselle on asetettava selvät päivämäärät. Laajentumisprosessin pysäyttäminen nyt olisi sama kuin siirtyminen ajassa kymmenen vuotta taaksepäin. Se olisi tuhoisaa Euroopan yhdentymiselle.
Tärkeimpiä toteutettavista uudistuksista on yhteisen maatalouspolitiikan perusteellinen muutos. Tämänhetkinen järjestelmä avustuksineen, tukineen ja kiintiöineen täytyy korvata vapaakaupalla ja markkinoihin sopeutumisella. Taloudellisten syiden lisäksi maatalouspolitiikan uudistus on myös välttämätön siksi, että Euroopan maataloudesta tulisi tehokasta ja hyvälaatuista.
Laajentunut EU ei saa luoda Eurooppaan A- ja B-joukkueita. Jotta Euroopasta tulisi taas kokonainen, täytyy tavoitteena olla se, että kaikki valtiot osallistuvat kaikkiin yhteistyön osa-alueisiin. Tietenkin vapaa liikkuvuus koskisi myös Keski- ja Itä-Euroopan maita jäsenyyden ensimmäisestä päivästä alkaen.

Markov
. (DE) Äänestin koko EU:n itälaajentumista koskevan asiakokonaisuuden puolesta, koska
1. pidän tätä prosessia poliittisena välttämättömyytenä,
2. halusin lähettää ehdokasvaltioille myönteisen signaalin, koska nämä ovat saavuttaneet huomattavaa edistystä suunnitellun liittymisen yhteydessä.
Huolimatta kiistatta olemassa olevista laajentumiseen liittyvistä ongelmista, joita onkin etupäässä nykyisissä EU:n jäsenvaltioissa, minun kannaltani painavat vaa'assa enemmän ne mahdollisuudet, joita tämä laajentumisprosessi tarjoaa.
Euroopan unionin ja Slovenian parlamentaarisen sekavaliokunnan jäsenenä haluaisin sanoa, että pidän Slovenian yhteisön säännöstön kansalliseen lainsäädäntöön sisällyttämisessä saavuttamaa tilaa esimerkillisenä, mikä heijastuu myös mietinnöstä. Hieman toisenlainen arvio kuin esittelijällä minulla on vielä avoinna olevia päätöksenteon hajauttamista koskevia vaatimuksia käsittelevien kantojen ja tuomiovallan tilanteesta, koska kokemukseni itäsaksalaisena kymmenen vuotta molempien Saksojen yhdistymisen jälkeen kertovat, että samat vaikeudet ovat olemassa edelleenkin myös Brandenburgin osavaltiossa. Tämä vaikea prosessi edellyttää objektiivisesti katsottuna aikaa aina 20 vuoteen asti.
En kannata tästä mietinnöstä täällä Euroopan parlamentissa tehtyjä tarkistusehdotuksia millään tavalla, koska
jo useaan otteeseen todettiin, että Slovenia täyttää Kööpenhaminan kriteerit,
ydinvoimalan sulkemiskysymys ei kuulu yhteisön säännöstöön,
toisen maailmansodan tuloksia voidaan tosin tarkastella hyvin eri tavoin, mutta ei voida kuitenkaan odottaa, että nämä voidaan saattaa sopusointuun niiden poliittisten käsitysten kanssa, jotka muotoiltiin 50 vuotta myöhemmin Kööpenhaminan kriteereissä.

Martinez
Euroopan unionin laajentuminen kymmeneen Itä-Euroopan maahan sekä Maltalle ja Kyprokselle on suuri hanke.
Kuka voisikaan sulkea Eurooppa-talon ovet Kopernikuksen ja paavi Johannes Paavali II:n Puolalta, Budapestissa marttyyrikohtalon vuonna 1956 kokeneelta Unkarilta tai symboliksi muodostuneelta pääkaupungilta, Prahalta, jossa kansandemokratiat syrjäyttivät valtionpäämiehen ja tukahduttivat vapauden puolesta murhatuksi joutuneen Jan Palachin kansan.
Juuri tämän onnettoman menneisyyden vuoksi voimme myötätunnosta itäeurooppalaisia veljiämme kohtaan olla kuitenkin hieman huolestuneita ajatellessamme, että hädin tuskin vapautuneina Neuvostoliiton imperiumin byrokraattisesta totalitarismista ne joutuvat toisenlaiseen mutta aivan yhtä byrokraattiseen totalitarismiin, villin ääriliberalistisen vapaakaupan imperiumiin.
Onko todella Puolan ja Unkarin maanviljelijöiden edun mukaista tuomita itsensä häviämään kahden vuosikymmenen kuluessa unioniin liittymisen jälkeen?
Onko todella kyproksenkreikkalaisten jotka ovat jo yli vuosisadan ajan olleet traakialaisten maanmiestensä kanssa tietoisia siitä, mitä Turkki merkitsee edun mukaista liittyä Euroopan unioniin, joka sallii tulevaisuudessa menneisyyden pyövelien liikkua vapaasti heidän alueellaan ja asettautua heidän alueelleen?
Tästä syystä haluamme yhdessä Kansallista rintamaa edustavien Euroopan parlamentin kollegojeni kanssa säästää Itä-Euroopan kansakunnat siltä virheeltä, että ne liittyvät hajoavaan amerikkalaistyyliseen Euroopan unioniin.
Kaikilla on tietysti vapaus päättää omasta kohtalostaan. Annamme näille maille ystävän varoituksen. Ystävinä epäilemme kuitenkin siinä määrin niiden valintaa, ettemme voi olla varoittamatta niitä.

Miranda
. (PT) Laajenemisen aiheuttamien ongelmien merkitys ja suuruusluokka eivät ole yhteismitallisia sen kahdenlaisen kielenkäytön kanssa, jota Euroopan unionissa käytetään laajenemisesta puhuttaessa.
Ei ole todellakaan vähimmässäkään määrin hyväksyttävää, että on menty siitä, missä aita on matalin ja että ehdokasvaltioissa on herätetty turhia toiveita, ja nyt sitten, jotta laajentumista voitaisiin lykätä, kudotaan toteutumisen tielle erilaisista vaikeuksista ja ehdoista verkko, jota sen on mahdoton läpäistä tai vedotaan jo valmiiksi tunnettuihin esteisiin ja ehdotetaan jopa, että ennen laajentumista aiheutuvat kustannukset tutkittaisiin.
Me puolestamme olemme aina olleet totuuden puhumisen puolella, niin karua kuin se saattaakin olla. Tästä syystä, ja vaikka me emme periaatteessa vastustakaan laajentumista, olemme kaiken aikaa, aivan prosessin alusta alkaen, olleet sitä mieltä, että laajentumista koskeva lopullinen kanta riippuu niistä oloista, jotka vallitsevat silloin, kun se mahdollisesti tapahtuu.
Olemme olleet sitä mieltä, koska olemme aina tienneet, mitä vaikeuksia laajentumisen toteuttaminen saisi aikaan mitä erilaisimmilla osa-alueilla. Varmaa ja väistämätöntä on, että niiden ratkaiseminen vaatii vahvaa poliittista tahtoa, uusia taloudellisia voimavaroja ja ennen kaikkea huolellista pohdintaa, joka koskee laajentumisen vaikutuksia tietenkin niin institutionaalisessa, taloudellisessa, rahataloudellisessa kuin yhteiskunnallisessakin mielessä niin nykyisiin jäsenvaltioihin kuin ehdokasvaltioihin.
Esimerkin vuoksi toistamme nyt, että emme voi hyväksyä sitä, että laajeneminen toteutettaisiin vähemmän kehittyneiden jäsenvaltioiden kustannuksella, kuten rahoitusnäkymien jättäminen muuttamatta antaa ymmärtää, tai sitä, että toimielinten muuttaminen suoritetaan siten kuin jotkut ovat suunnitelleet.

Pittella
. (IT) Yhdyn ryhmäni Brokin mietinnöstä antamaan myönteiseen arvioon ja haluan painottaa, että päätös Euroopan unionin laajentumisesta on ensisijainen poliittinen tavoite, johon vaikuttavat ja jota voivat horjuttaa vain syyt, jotka perustuvat tarkkaan arvioon siitä, täyttävätkö ehdokasvaltiot yhteisön säännöstön kriteerit.
Haluan tämän lisäksi painottaa kolmea näkökohtaa. Ensiksi, laajentumista ei voida nähdä erillään unionin yhtenäisestä avautumis- ja lähentymispolitiikasta idän ja etelän suuntaan. Pyrkimyksiä yhteistyöhän ja ystävyyteen entisen Neuvostoliiton kansojen ja Välimeren alueen kanssa on kehitettävä samaa tahtia kuin laajentumisprosessia.
Toiseksi, laajentumisen myötä on väistämättä tarkistettava Euroopan unionin rahoitusnäkymiä, joita pohdittiin ja joista päätettiin, kun laajentuminen ei vielä ollut näköpiirissä. Suurempi Eurooppa, jolla on enemmän tehtäviä ja velvollisuuksia, tarvitsee uusia ja suurempia varoja. Rahoitusnäkymiä on siten kiireesti tarkistettava ja lisättävä tästä lähin liittymistä edeltävien toimien varoja.
Kolmanneksi, laajentumisen vaikutuksia unionin paikallispolitiikkaan ei voida jättää huomiotta. Koheesiopolitiikkaa tarvitaan nyt ja vastedeskin monilla alueilla, jotka nykyään luokitellaan tavoitealueen 1 piiriin kuuluviksi ja jotka on määrä poistaa siitä laajentumisen jälkeen.
Tästä lähin on pohdittava uusia välineitä ja uusia toimintamuotoja, jotka hyödyttäisivät kaikkia alueita, joiden infrastruktuuri ja palveluverkosto on puutteellinen, kuten esimerkiksi Etelä-Italiaa.

Turchi
. (IT) Laajentuminen on päivän mittaan ollut jatkuvasti esillä väittelyissämme ja keskusteluissamme, ja meistä jokaisella, myös niillä, jotka eivät aio käyttää puheenvuoroa, on varmasti ollut työn lomassa tilaisuus pohtia, mitä Eurooppa itse kullekin, puolueillemme ja edustamillemme valtioille merkitsee.
Laajentumisesta puhuminen ei minulle merkitse sitä, että päätetään, että jotkin valtiot kuuluvat Eurooppaan, jotkin taas eivät. Eurooppa ja Euroopan unioni ovat kaksi eri asiaa: viimeksi mainittu on poliittinen kokonaisuus, joka syntyi 50 vuotta sitten, ensin mainittu maantieteellinen, historiallinen, uskonnollinen, kulttuurinen ja sosiaalinen kokonaisuus, jonka juuret ovat kaukana historiassa. Unionin jäsenyyttä on haettava, eurooppalaisuus taas saadaan syntymässä; se on veriside, joka yhdistää kaikkia tämän upean mantereen kansoja.
Tätä ei saa unohtaa puhuessamme laajentumisesta; tehtävänämme on kyllä täällä arvioida taloudellisia, poliittisia ja sosiaalisia kriteerejä, mutta meidän on oltava varuillamme, ettemme vain vesittäisi erästä tosiseikkaa, joka on jokseenkin vääjäämätön ja ennalta määrätty. Voidaanko kenties väittää, etteivät Puola, Unkari ja Tsekin tasavalta olisi osa historiaamme, kulttuuriamme ja juuriamme, vain joitakin "ehdokkaita" mainitakseni?
Tämä ei tietenkään tarkoita sitä, että meidän pitäisi luopua velvoitteistamme; yhteisön säännöstön täytäntöönpano on välttämätöntä, niin kuin on toisaalta sekin, että unioni pitäytyy niissä sitoumuksissa, joista näiden valtioiden kanssa on sovittu liittymistä edeltävässä strategiassa. Tämän äärimmäisen herkän siirtymävaiheen hoitamisessa ei pidä aliarvioida tervettä käytännönläheisyyttä, jonka avulla vältytään turhilta periaatekiistoilta. Olemme yleisesti ottaen kaikki samaa mieltä unionin laajentumisesta, mutta tähän lopputulokseen voidaan täysin päästä vasta sitten, kun ehdokasvaltiot ovat toteuttaneet vaadittavat rakennemuutokset, kun Euroopan unionilla on sellaiset toimielimet ja päätöksentekomenettelyt, joilla voidaan hoitaa tällaista tilannetta ja, ennen kaikkea, kun viimeinkin tajuamme, että Euroopan unionissa ei ole kyse poliittisesta asemasta, vaan ennen kaikkea yhteisistä juurista ja yhteisestä historiasta, verestä ja kyynelistä, unelmista ja haavekuvista, jotka yhdistävät meitä ohi poliittisten ja taloudellisten ongelmien.
Carlssonin mietintö (A5-0238/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, ilmoitan vilpittömän tyytyväisenä äänestäneeni Viron liittymishakemusta Euroopan unionin jäseneksi koskevan mietinnön puolesta. Välitän tervehdykseni Viron vanhuksille ja eläkeläisille ja toivon, että heidän elinmahdollisuuksistaan huolehdittaisiin Euroopan unionissa. Korostan erityisesti sitä, että tässä mietinnössä, kuten jäsen Carlsson sanoi, todetaan 99 prosentin Viron kaikista yrityksistä olevan pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Tämä on todella myönteinen tekijä, jonka johdosta - muiden tekijöiden ohella - Viron tasavallalle on syytä nostaa hattua.

Kauppi
. Euroopan unionin avautuminen uusille jäsenille tulee lisäämään vakautta ja hyvinvointia yhteisellä mantereellamme. On siis erittäin myönteistä, että liittymisneuvottelut kaikkien hakijamaiden kanssa ovat edistyneet. Hakijamaiden tulee voida liittyä Euroopan unioniin saavuttamansa kehityksen mukaisesti. Neuvotteluissa on siis sovellettava eriyttämisen periaatetta. Hakijamaiden niputtamista maantieteellisiin ryhmiin ja liittymisajankohtien porrastamista alueellisesti ei voida hyväksyä.
Laajentuminen hyödyntää myös Euroopan unionin nykyisiä jäseniä. Laajentumisen poliittiset ja makrotaloudelliset hyödyt tulevat olemaan suuremmat kuin jäsenvaltioille aiheutuvat ylimääräiset kustannukset. EU hyötyy jo nyt kasvavasta ylijäämästä kauppasuhteissaan hakijamaiden kanssa.
Olisi toivottavaa, että hakijamaiden hallitukset jatkavat hallinnollisen kapasiteettinsa vahvistamista, jotta EU-säännöstö voidaan näissä maissa panna täytäntöön jo ennen liittymistä.
Viron nopea edistyminen jäsenyysvalmisteluissa on erityisesti Suomen kannalta erittäin myönteistä. Naapurimaamme on viimeisen vuosikymmenen aikana ponnistellut määrätietoisesti jäsenyyskriteerien täyttämiseksi. Viron vähemmistökysymyksen kannalta tärkeä, kesäkuussa 2000 annettu kielilaki täyttää kaikki kansainväliset normit. Myös taloudellinen siirtymäprosessi on edistynyt myönteisesti. Jäljellä olevien kysymysten pikainen ratkaisu on toivottavaa kaikkien osapuolten kannalta. Viron hallituksen tulisikin kiinnittää lisää huomiota taisteluun korruptiota ja huumekauppaa vastaan.

Martin, David
. (EN) Suhtaudun myönteisesti Carlssonin mietintöön, joka koskee Viron hakemusta Euroopan unionin jäseneksi, ja olen samaa mieltä useimmista hänen tekemistään johtopäätöksistä.
Panen merkille, että Viro täyttää nyt Kööpenhaminan kriteerit ja edistyy hyvin yhteisön säännöstön täytäntöönpanossa.
Kunhan Euroopan unioni on mukauttanut toimielinjärjestelmäänsä ja politiikkojaan laajentumisen varalta, en näe mitään syytä, miksi Viroa ei voitaisi ottaa unionin jäseneksi.
Odotan, että Viro liittyy pian unionin jäseneksi.
Schroedterin mietintö (A5-0239/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, Latvian liittyminen Euroopan unionin jäseneksi sai minulta sekä henkilökohtaisesti että eläkeläisten puolueen edustajana puoltavan äänen. Välitän tervehdykseni Latvian vanhuksille ja eläkeläisille, jotka varmasti saavat Euroopan unionissa erityishuomiota ongelmilleen. Korostan, että alhainen syntyvyys - 7,5 lasta tuhatta asukasta kohden, kuten Schroedterin mietinnössä on hyvin tuotu esiin - on maan eläkejärjestelmän sosiaaliturvatilannetta painava ongelma, jonka toivon Latvian tasavallan ratkaisevan paremmin kuin eräissä Euroopan unionin valtioissa on tehty.

Martin, David
. (EN) Suhtaudun myönteisesti Schroedterin mietintöön, joka koskee Latvian hakemusta Euroopan unionin jäseneksi, ja olen samaa mieltä useimmista hänen tekemistään johtopäätöksistä.
Panen merkille, että Latvia edistyy sekä Kööpenhaminan kriteerien että yhteisön säännöstön velvoitteiden täyttämisessä.
Jos Latvia edistyy vastedeskin ja Euroopan unioni mukauttaa toimielinjärjestelmäänsä ja politiikkojaan laajentumisen varalta, en näe mitään syytä, miksi Latviaa ei voitaisi ottaa unionin jäseneksi.
Odotan, että Latvia liittyy lähitulevaisuudessa unionin jäseneksi.

Montfort
Haluaisin esittelijän tavoin ilmaista tyytyväisyyteni siihen, että Latvia on viime kuukausina edistynyt huomattavasti pyrkimyksissään päästä mukaan Euroopan unionin ensimmäiselle laajentumiskierrokselle.
Vaikka tämä hyväksyttävä kehitys kätkee taakseen osittain ristiriitaisen todellisuuden Schroedter korostaa mietinnössään maaseutualueiden vaikeata asemaa ja tarvittavan julkishallinnon mukauttamisen hitautta on kuitenkin totta, että Latvia on muuttanut politiikkaansa siten, että siitä on tullut kiistatta Euroopan perheeseen kuuluva jäsen siinä mielessä kuin se yleensä ymmärretään tässä parlamentissa.
Ikävystyttävien taloudellisten arvioiden sijasta meidän on tehtävä juuri tämän tunteen tai sen puutteen perusteella aikanaan laajentumista koskevat päätöksemme, koska Euroopan rakentaminen ei ole enää järkevää, jos se lakkaa olemasta ennen kaikkea poliittista rakentamista.
Näin tärkeässä keskustelussa ei pitäisi turvautua saivarteluun, jolla pyritään vääristämään sellaisten tapahtumien tulkintaa, jotka ovat hieman liian joustamattomien teknokraattisten tai rahapoliittisten oppien vastaisia mistä on erinomaisena ja huolestuttavana esimerkkinä parlamentin uskomaton välinpitämättömyys Tanskan kansanäänestystä kohtaan.
Latvia on ansainnut paikkansa tässä istuntosalissa paitsi siksi, että sen edistyminen oikeuttaa antamaan sille tällaiseen luottamuksen osoituksen, jota se välttämättä tarvitsee viedäkseen neuvottelut onnistuneesti läpi, myös ennen kaikkea siksi, että se kuuluu Eurooppaan.
Tämän vuoksi kannatan esittelijän näkemyksiä ja huomioita ja olen tyytyväinen tähän vuoropuheluun ja sen avaamiin näkymiin. Toivon, että Latvia saa tilaisuuden rikastuttaa Euroopan unionia omin erityispiirtein, ja toivon myös, että unionikin päättää sitä ennen organisoitua johdonmukaiseksi poliittiseksi kokonaisuudeksi, jossa kunnioitetaan kansakuntia ja niiden suvereniteettia, sen sijasta, että siitä tulisi eriarvoisten osakkeenomistajien sekava komitea, joka on kadottanut ensisijaisen tavoitteensa: vahvan ja riippumattoman Euroopan rakentamisen.
Hoffin mietintö (A5-0240/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, haluan Liettuan Euroopan unionin jäsenyyttä koskevien liittymisneuvottelujen tiimoilta välittää sydämellisen tervehdykseni Liettuan vanhuksille ja eläkeläisille. Korostan esittelijä Magdalene Hoffin tavoin, että olisi tärkeää sulkea Ignalinan ydinvoimala, joka on aivan erityisen vaarallinen. Toivon, että - kuten Liettuan tasavaltakin on myöntänyt aiheelliseksi - ydinvoimala tosiaan suljettaisiin.

Martin, David W
. (EN) Suhtaudun myönteisesti Hoffin mietintöön, joka koskee Liettuan hakemusta Euroopan unionin jäseneksi, ja olen samaa mieltä useimmista hänen tekemistään johtopäätöksistä.
Panen merkille, että Liettua edistyy hyvin sekä Kööpenhaminan kriteerien että yhteisön säännöstön velvoitteiden täyttämisessä.
Jos Liettua edistyy vastedeskin ja Euroopan unioni mukauttaa toimielinjärjestelmäänsä ja politiikkojaan laajentumisen varalta, en näe mitään syytä, miksi Liettuaa ei voitaisi ottaa unionin jäseneksi.
Odotan, että Liettua liittyy lähitulevaisuudessa unionin jäseneksi.
Gawronskin mietintö (A5-0246/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin vilpittömän mielelläni tämän mietinnön puolesta, jossa selvitetään Puolan liittymistä Euroopan unionin jäseneksi ja neuvottelujen edistymistä. Haluan tässä yhteydessä välittää tervehdykseni Puolan vanhuksille ja eläkeläisille, joista jotkut ovat muun muassa järjestäytyneet eläkeläisten puolueeksi, vastaavanlaiseksi kuin minun Euroopan unionissa edustamani eläkeläisten puolue. Korostan, kuinka tärkeän työn Gawronski on tällä mietinnöllä tehnyt. Mielestäni juuri Puola on kaikista jäsenyyttä hakeneista valtioista ansainnut muita paremmin tukemme ja sitoutumisemme, koska ilman sen tekemiä erittäin merkittäviä aloitteita kommunismia ei olisi saatu kukistettua emmekä niin muodoin olisi täällä tänään puhumassa tästä ongelmasta.

Caudron
Olen Euroopan unionin ja Puolan välisen parlamentaarisen sekavaliokunnan jäsenenä iloinen siitä, että voin puhua Puolan kanssa käytävien neuvottelujen tilanteesta.
Muistutan, että Puolan Eurooppa-sopimus allekirjoitettiin joulukuussa 1991 ja että se tuli voimaan helmikuussa 1994. Puolan hallitus toimitti virallisen hakemuksen Euroopan unioniin liittymiseksi 5. huhtikuuta 1994, ja viralliset liittymisneuvottelut aloitettiin 31. maaliskuuta 1998.
Puola on nykyään suuren pinta-alansa ja väkilukunsa vuoksi maa, jonka merkitys on suurempi kuin minkään muun ehdokasvaltion. Se on maantieteellisen sijaintinsa vuoksi hyvin merkittävä tekijä Euroopan tulevan geopoliittisen järjestyksen kannalta. Lisäksi Puola on varteenotettava talouskumppani, sillä se on Yhdysvaltojen, Sveitsin ja Japanin jälkeen Euroopan unionin neljänneksi suurin vientimarkkina-alue.
Puolan liittymisneuvottelut ovat edenneet ratkaisevaan vaiheeseen, ja kaikki neuvotteluluvut, erityisen merkittävä maatalous mukaan luettuna, ovat käsittelyn alaisina. Euroopan komissio on julkaissut toisen kertomuksensa Puolan edistymisestä Euroopan unioniin liittymisen valmisteluissa. Siinä todetaan, että Puolan ponnistelujen ansiosta on tapahtunut huomattavaa edistystä etenkin yhteisön säännöstön hyväksymisessä. Puolassa kunnioitetaan myös täysipainoisesti ihmisoikeuksia ja perusvapauksia. Edistystä on tapahtunut selvästi myös ympäristöalalla, koska Puola on perustanut kansallisen ympäristösuojelurahaston ja ryhtynyt soveltamaan saastuttaja maksaa -periaatetta. Ulkosuhteissa Puolan hallitus on kiinnittänyt erityistä huomiota Kaliningradin, Liettuan, Valko-Venäjän ja Ukrainan vastaisia rajojaan koskevaan ongelmaan ja lisännyt varsinkin rajavartioston institutionaalista ja hallinnollista kapasiteettia.
Ongelmia on silti edelleen: komission mukaan Puola ei ole vielä ponnistellut riittävästi oikeusjärjestelmänsä tehostamiseksi. Sen olisi sitouduttava tehokkaammin myös korruption torjuntaan. Talouden alalla Puolan ensisijaisena haasteena on komission asiakirjan mukaan nopeuttaa uudistuksia ja yksityistämistä erityisesti maatalouden alalla. Maatalouden rakenneuudistus on varmasti välttämätöntä maassa, jonka maaseutuväestö muodostaa 38 prosenttia maan väestöstä ja tuottaa 4,9 prosenttia BKT:sta ja jossa maataloudessa työskentelevien osuus työvoimasta on arviolta 27,4 prosenttia, kun se EU:ssa on 5 prosenttia.
Olen hyvin selvillä siitä, että Puolan viranomaisten arvioiden mukaan Puola on valmis liittymään unioniin 31. joulukuuta 2002. Se ei liene yhtä selvä asia Puolan väestölle, joka suhtautuu edelleen hyvin epäluuloisesti Euroopan hankkeeseen. Tästä syystä on mielestäni ennenaikaista asettaa vielä kovin tarkkaa päivämäärää, vaikka tämä ehdokasvaltio on varmasti ensimmäisten Euroopan unioniin liittyvien uusien jäsenten joukossa!
Olemme tehneet sitoumuksia. Puola on ponnistelut kovasti. Liittymisen päivämäärästä ja yksityiskohtaisista säännöistä on sovittava yhteisellä sopimuksella, ei ristiriitoja herättävällä tavalla.

Martin, David W
. (EN) Suhtaudun myönteisesti Gawronskin mietintöön, joka koskee Puolan hakemusta Euroopan unionin jäseneksi, ja olen samaa mieltä useimmista hänen tekemistään johtopäätöksistä.
Panen merkille, että Puola edistyy erinomaisesti Kööpenhaminan kriteerien täyttämisessä ja yhteisön säännöstön täytäntöönpanossa.
Jos Puola edistyy vastedeskin ja Euroopan unioni mukauttaa toimielinjärjestelmäänsä ja politiikkojaan laajentumisen varalta, en näe mitään syytä, miksi Puolaa ei voitaisi ottaa unionin jäseneksi.
Odotan, että Puola liittyy pian unionin jäseneksi.

Montfort
Muutamille meistä Puolan liittyminen Euroopan unionin symbolisoi vapautumista: tässä Euroopassa, jota kenraali de Gaulle kuvasi "katedraaliksi", Puolalla on samanaikaisesti sekä poikkeuksellinen että täysipainoinen asema.
Ne historialliset, kulttuuriset ja jopa tunnepohjaiset siteet, joita omalla maallani on jo vuosisatojen ajan ollut Puolaan, saavat meidät ranskalaiset pohtimaan ehkä muita hienovaraisemmin, miten meidän on otettava vastaan kansakunta, johon lähes yksin tiivistyvät maanosamme saavutukset ja kohtalokkaat tapahtumat.
Puolaa on pidetty liian kauan uhkaavien naapureiden etuoikeutettuna taistelukenttänä, joille Puolan liittäminen omiin alueisiinsa on aina ollut niiden laajentumishankkeiden ensimmäinen vaihe; se joutui tahtomattaan erään historiamme hirvittävimpiin murhenäytelmiin kuuluvan aikakauden näyttämöksi, minkä jälkeen se jätettiin vuosikymmeniksi totalitaristisen hallinnon sortamaksi, joka kuvitteli syyllisen vaitiolomme rohkaisemana taltuttavansa lopulta maan legendaarisen vastarinnan, mutta Puola on koko ajan ilmentänyt vahvasti vapauden, rohkeuden ja riippumattomuuden arvoja ja kaikkea sitä, joka muodostaa itse asiassa niiden yhteisten arvojen perustan, jonka varaan Euroopan poliittisen rakentamisemme katsotaan perustuvan.
Velvollisuutenamme on siis hyväksyä Puola mahdollisimman pian piiriimme ja kohdella sitä sen ansaitsemalla tavalla, eli aivan kuin se olisi aina kuulunut jäseniimme. Säästäkäämme itseämme kyseenalaisilta tilintarkastuksilta ja suhteettomilta vaatimuksilta sellaisten sääntöjen noudattamiseksi, joiden ahdasmielinen soveltaminen pahentaisi Puolan tilannetta sen parantamisen sijasta: kun 25 prosenttia maan väestöstä on maanviljelijöitä, kyseessä ei ole mikään Luxemburg, ja keskustelu yhteisön säännöstön soveltamisesta ehdokasvaltioissa saa välillä surrealistisia piirteitä, ellei sitten hyväksytä pöyristyttävää ajatusta useamman nopeuden Euroopasta, jossa kansojen välisistä eroista vain taloudellisilla eroilla olisi merkitystä.
Ei, Puola ansaitsee enemmän kuin ehdollisen hyväksynnän: sen menneisyys on sen paras käyntikortti, sen arvokkuus sen paras asianajaja. Puolalla, joka on jatkuvasti taistellut kaikkea ylivaltaa vastaan, on annettavana meille ennen kaikkea tämä tuore ja hyväksi koettu katsontakanta, jolla voimme ennaltaehkäistä kaikki uudet imperialistiset vaarat, vaikka niitä kaupattaisiin meille näennäisen vaarattomassa mutta sitäkin salakavalammassa muodossa kauniilla aatteilla ja halvasti myydyllä omallatunnollaan.
Kutsumalla Puolan yhteiseen taloomme unioni osoittaa oikeudenmukaisuutta uutta tulokasta kohtaan: oikeudenmukaisuutta, jota vailla se on joutunut kauan selviytymään.
Jürgen Schröderin mietintö (A5-0245/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin Tsekin tasavallan liittymishakemusta Euroopan unioniin ja neuvottelujen edistymistä käsittelevän mietinnön puolesta. Haluan tässä yhteydessä välittää tervehdykseni maan vanhuksille ja eläkeläisille. Toivon heidän saavan Euroopan unionilta apua ja tukea niihin ongelmiin, joita kaikkien Tsekin tasavallan vanhusten on kohdattava kommunismin kukistumisen jälkeen, jolloin heidän rahansa ja siten myös eläkkeensä kokivat arvonlaskun. Korostan, kuten myös Schröder mietinnössään, että inflaatio on vuodesta 1999 laskenut Tsekin tasavallassa 10,7 prosentista 2,1 prosenttiin. Se on osoituksena maan selvästä halusta liittyä Euroopan unioniin ja sen kiitettävästä sitoutumisesta asiaan.

Posselt
Arvoisa puhemies, olen iloinen, että tämä parlamentti hyväksyi yli 90 prosentin enemmistöllä kollega Schröderin erinomaisen mietinnön, jossa parlamentti on käsitellyt toisena vuotena peräkkäin Benes-hallituksen säätämiä kansainvälisen oikeuden ja ihmisoikeuksien vastaisia asetuksia ja muistuttanut siitä, että nämä asetukset ovat ristiriidassa sekä yhteisön säännöstön että Kööpenhaminan kriteerien kanssa. Parlamentti teki tämän tavalla, joka antaa Tsekin tasavallalle mahdollisuuden tehdä omin voimin pesäero näihin ihmisoikeuksien vastaisiin asetuksiin. Vetoan Prahaan, että se tarttuu tähän merkkiin, tähän vaatimukseen, tähän pyyntöön vuoropuhelusta, toimii sen mukaisesti ja huolehtii yhdessä parlamentin kanssa siitä, että tämän kansallismielisen aikakauden perintö voidaan kukistaa.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, pidän erityisen myönteisenä vihreän ryhmän esittämää tarkistusehdotusta mietinnöstä, joka käsittelee Tsekin liittymistä Euroopan unioniin. Tsekin hallituksen menettelyä ei voida hyväksyä. Kun turvallisuuteen liittyvät epäilykset Temelinin ydinvoimalan käyttöönottoa kohtaan kasvoivat, hallitus selitti, että se haluaa tästä lähtien antaa sanojen sijasta tekojen puhua puolestaan.
Saksan ympäristöministeri osui lopulta naulan kantaan asiassa eräässä haastattelussa. Hän esitti kysymyksen, haluavatko tsekit liittyä EU:hun yhteishengessä vai uhmaten. Tällä hetkellä kaikki näyttää viittaavan siihen, että Tsekin hallituksen ylin toimintaohje on järjen sijasta uhma. Jos Tsekin tasavalta otettaisiin unioniin poistamatta Temelinin ydinvoimalan huomattavat turvallisuusriskit unionin saattaisi olla jatkossa vaikea tulla otetuksi vakavasti muiden ehdokasvaltioiden silmissä ydinturvallisuutta koskevan vaatimuksen yhteydessä.
Pidän sen lisäksi ehdottoman välttämättömänä, että Benes-hallituksen säätämien asetusten ja AVNOJ-määräysten, joita käytettiin legitimaationa maastakarkotukselle, ryöstelylle ja murhille, yhteneväisyys Euroopan unionin lainsäädännön kanssa tarkistetaan. Niiden kumoamista olisi pidettävä myönteisenä pyrkimyksenä siihen, että tehdään aktiivisesti tiliä menneisyyden kanssa, ja askeleena kohti uutta kansojen välisen yhteisymmärryksen perustaa.

Kronberger
 - (DE) Äänestin "Tsekin tasavallan EU-jäsenyyshakemus ja neuvotteluiden edistyminen" -mietintöä vastaan, koska parlamentti hylkäsi jäsen Matti Wuoren tarkistusehdotuksen. Temelinin ydinvoimalan ydinreaktorin käyttöönottoa koskevien valmistelujen yhteydessä on ilmennyt suhteettoman paljon virheitä, lisäksi ympäristövaikutusten arviointeja ei suoriteta riittävässä laajuudessa, ja reaktorin keskeiset osat jätetään vakavasti otettavan kansainvälisen asiantuntijavalvonnan ulkopuolelle.

Martin, David W
. (EN) Suhtaudun myönteisesti Schröderin mietintöön, joka koskee Tsekin tasavallan hakemusta Euroopan unionin jäseneksi, ja olen samaa mieltä useimmista hänen tekemistään johtopäätöksistä.
Panen merkille, että Tsekin tasavalta edistyy erinomaisesti sekä Kööpenhaminan kriteerien täyttämisessä että yhteisön säännöstön täytäntöönpanossa.
Jos Tsekin tasavalta edistyy vastedeskin ja Euroopan unioni mukauttaa toimielinjärjestelmäänsä ja politiikkojaan laajentumisen varalta, en näe mitään syytä, miksi Tsekin tasavaltaa ei voitaisi ottaa unionin jäseneksi.
Odotan, että Tsekin tasavalta liittyy pian unionin jäseneksi.
Wiersman mietintö (A5-0244/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin Slovakian liittymistä Euroopan unionin jäseneksi ja neuvottelujen edistymistä käsittelevän mietinnön puolesta. Toivon, että Euroopan unioniin liittyminen helpottaisi Slovakian vanhusten ja eläkeläisten tilannetta, tilannetta, josta kärsivät kaikki maan kansalaiset, erityisesti vanhukset, joiden eläkkeet eivät riitä takaamaan kunnollista elintasoa. Kuten Wiersma esitti mietinnössään, korostan, että Slovakian tasavalta on edistynyt vähemmistöjensä suojelemisessa. Painotan erityisesti sitä, että romanien äidinkielen käyttö on nyt sallittua niissä 57 kunnassa, joissa romaniväestön määrä ylittää 20 prosenttia.

Martin, David W
. (EN) Suhtaudun myönteisesti Wiersman mietintöön, joka koskee Slovakian hakemusta Euroopan unionin jäseneksi, ja olen samaa mieltä useimmista hänen tekemistään johtopäätöksistä.
Panen merkille, että Slovakia edistyy sekä Kööpenhaminan kriteerien täyttämisessä että yhteisön säännöstön täytäntöönpanossa.
Jos Slovakia edistyy vastedeskin ja Euroopan unioni mukauttaa toimielinjärjestelmäänsä ja politiikkojaan laajentumisen varalta, en näe mitään syytä, miksi Slovakiaa ei voitaisi ottaa unionin jäseneksi.
Odotan, että Slovakia liittyy yhteisöön.
Queirón mietintö (A5-0248/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin Queirón laatiman Unkarin hakemusta Euroopan unionin jäseneksi ja neuvottelujen edistymistä käsittelevän mietinnön puolesta. Unkarilaistenkin on saatava Euroopan unionilta tukea vanhustensa ja eläkeläistensä elintasosta huolehtimiseen. Nämä väestöryhmät ovat kaikissa Itä-Euroopan maissa suurissa vaikeuksissa kommunismin kukistumisen jälkeen, jolloin heidän eläkkeidensä ostovoima käytännöllisesti katsoen mitätöitiin. Olen vakuuttunut, että Euroopan unioni tekee kaikkensa ratkaistakseen heidän ongelmansa. Korostan erityisesti koneiden ja laitteiden tuotannon huomattavaa, vientihakuista lisääntymistä Unkarissa. Unkarin tasavallalle siis "Bravo!"

Martin, David
. (EN) Suhtaudun myönteisesti Queirón mietintöön, joka koskee Unkarin hakemusta Euroopan unionin jäseneksi, ja olen samaa mieltä useimmista hänen tekemistään johtopäätöksistä.
Panen merkille, että Unkari edistyy hyvin sekä Kööpenhaminan kriteerien että yhteisön säännöstön velvoitteiden täyttämisessä.
Jos Unkari edistyy vastedeskin ja Euroopan unioni mukauttaa toimielinjärjestelmäänsä ja politiikkojaan laajentumisen varalta, en näe mitään syytä, miksi Unkaria ei voitaisi ottaa unionin jäseneksi.
Odotan, että Unkari liittyy pian unionin jäseneksi.

Sylla
Äänestin lopullisessa äänestyksessä tyhjää tästä mietinnöstä. Olen huolestunut samoista asioista kuin se parlamentin jäsen, joka ennen äänestystä puhui aiheellisesti romanien ongelmista ja epäoikeudenmukaisesta kohtelusta Unkarissa. Tämän erään Euroopan raskaimmin kärsineen yhteisön vakava syrjintä on oleellinen näkökohta, joka herättää epäilyksiä siitä, halutaanko Euroopasta todella tehdä rauhan, demokratian ja vaurauden alue kaikille sen muodostaville väestöille.
Van Ordenin mietintö (A5-0241/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, eläkeläisten puolue äänesti Bulgarian hakemusta Euroopan unionin jäseneksi ja neuvottelujen edistymistä käsittelevän mietinnön puolesta. Välitän sydämellisen tervehdykseni erityisesti Bulgarian tasavallan vanhuksille ja eläkeläisille. Kuten Van Ordenin mietinnössäkin todetaan, muistutan tämän maan asukkaita ja ennen kaikkea sen hallitusta siitä, että Kozloduyn ydinvoimala on ehdottomasti suljettava lopullisesti ja että se olisi parasta tehdä mahdollisimman pikaisesti, kuten on useita kertoja vaadittu. Toivon Bulgarian noudattavan asettamaamme vaatimusta.

Alavanos
. (EL) Van Ordenin laatimassa Bulgarian liittymishakemusta käsittelevässä mietinnössä ilmaistaan Euroopan parlamentin tuki Bulgarian liittymiselle Euroopan unioniin. Lausunnossa painotetaan aivan oikein romaniväestön aseman parantamista, oikeusvaltioperiaatteen vahvistamista, korruption kitkemistä sekä ympäristöpolitiikan vahvistamista, jotta edistettäisiin matkaa kohti liittymistä. Erityisen merkityksellinen on viisumia käsittelevä 13 kohta, joka osoittaa neuvoston olevan vakaasti sillä kannalla, että Bulgaria - kuten Romaniakin - poistetaan niiden maiden luettelosta, joilta vaaditaan viisumi. Euroopan parlamentin on lopuksi oltava valmis kohtaamaan avoimesti Bulgarian ongelmat. Se lisää poliittista ja taloudellista vakautta Balkanilla ja helpottaa ongelmia, joita öljyn hinnannousu ja Bulgarian valuuttaan lain mukaan sidotun euron kansainvälinen arvonlasku ovat aiheuttaneet. On myös huolehdittava niistä laajoista yhteiskunnallisista kerroksista, jotka ovat ahdingossa Bulgarian liittymiseen kuuluvan tiukan kansantalouden takia.

Martin, David
. (EN) Suhtaudun myönteisesti Van Ordenin mietintöön, joka koskee Bulgarian hakemusta Euroopan unionin jäseneksi, ja olen samaa mieltä useimmista hänen tekemistään johtopäätöksistä.
Panen merkille, että Bulgaria edistyy hyvin sekä Kööpenhaminan kriteerien että yhteisön säännöstön velvoitteiden täyttämisessä.
Jos Bulgaria edistyy vastedeskin ja Euroopan unioni mukauttaa toimielinjärjestelmäänsä ja politiikkojaan laajentumisen varalta, en näe mitään syytä, miksi Bulgariaa ei voitaisi ottaa unionin jäseneksi.
Odotan, että Bulgaria liittyy lähitulevaisuudessa unionin jäseneksi.
Nicholson of Winterbournen mietintö (A5-0247/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin Romanian hakemusta Euroopan unionin jäseneksi ja neuvottelujen edistymistä käsittelevän mietinnön puolesta. Tämä maa on ansainnut muiden Keski- ja Itä-Euroopan maiden tavoin tulla suuren perheemme jäseneksi, joskin, kuten tiedämme, sillä on erityisesti korruption leviämisestä aiheutuvia ongelmia monilla julkisen elämänsä alueilla. Ilmiö ei valitettavasti koske ainoastaan Romaniaa, mutta toivon, että erityisesti Romanian viranomaiset kunnostautuisivat tämänkin vitsauksen korjaamisessa - vitsauksen, joka on erityisesti tullut esille niiden liittymisvalmisteluissa Euroopan unioniin - ja kunnioittaisivat kansalaisoikeuksia.

Banotti
. (EN) Äänestin tätä mietintöä vastaan, koska Romanian hallituksen saavutuksia lastensuojelun ja vammaisten oikeuksien alalla ei vieläkään voida missään nimessä hyväksyä.

Martin, David
. (EN) Suhtaudun myönteisesti Winterbournen mietintöön, joka koskee Romanian hakemusta Euroopan unionin jäseneksi, ja olen samaa mieltä useimmista hänen tekemistään johtopäätöksistä.
Panen merkille, että Romania edistyy hyvin sekä Kööpenhaminan kriteerien että yhteisön säännöstön velvoitteiden täyttämisessä.
Jos Romania edistyy vastedeskin ja Euroopan unioni mukauttaa toimielinjärjestelmäänsä ja politiikkojaan laajentumisen varalta, en näe mitään syytä, miksi Romaniaa ei voitaisi ottaa unionin jäseneksi.
Odotan, että Romania liittyy lähitulevaisuudessa unionin jäseneksi.
Martellin mietintö (A5-0242/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin Martellin laatiman Slovenian hakemusta Euroopan unionin jäseneksi ja neuvottelujen edistymistä käsittelevän mietinnön puolesta. Välitän erityisen lämpimän tervehdyksen niille Slovenian vanhuksille ja eläkeläisille, jotka ovat maan hallituksessa edustamassa Slovenian eläkeläisten puoluetta, joka sai viime vaaleissa 5 prosenttia äänistä. Odotellessani, että näin voisi käydä - toivottavasti pian - myös Italiassa, toivon, että Sloveniankin vanhusten ja eläkeläisten ongelmat ratkaistaisiin. Olisi niin ikään hyvä, jos Slovenia luopuisi kaikkinaisista kostonhalun ja vihamielisyyden tunteistaan Italian tasavaltaa kohtaan; tällaiset tunteethan ovat viime aikoina valitettavasti nostaneet eräissä merkittävissä julkilausumissa päätään.

Martin, David
. (EN) Suhtaudun myönteisesti Martellin mietintöön, joka koskee Slovenian hakemusta Euroopan unionin jäseneksi, ja kannatan hänen tekemiään johtopäätöksiä.
Panen merkille, että Slovenia on edistynyt erinomaisesti Kööpenhaminan kriteerien täyttämisessä ja edistyy hyvin yhteisön säännöstön täytäntöönpanossa.
Kunhan Euroopan unioni on mukauttanut toimielinjärjestelmäänsä ja politiikkojaan laajentumisen varalta, en näe mitään syytä, miksi Sloveniaa ei voitaisi toivottaa tervetulleeksi unioniin.
Toivon, että Slovenia on ensimmäisten uusien jäsenten joukossa.
Poosin mietintö (A5-0249/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, Kypros on yksi niistä Välimeren alueen maista, jotka ovat tiiviisti sidoksissa moniin Keski- ja Itä-Euroopan valtioihin, ja Italia taas on suuntautunut Välimeren alueelle, kuten presidentti Ciampi vähän aikaa sitten pidetyssä juhlaistunnossa totesi parlamentille. Panen siksi erityisen tyytyväisenä merkille, että mietinnössä painotetaan, että Kyproksen on oltava riittävän valmistautunut voidakseen liittyä Euroopan unioniin. Uskon, että tällä askeleella ja Kyproksen liittymisellä Euroopan unioniin on varsin suuri merkitys rauhan edistämiselle tällä Välimeren kovia kokeneella saarella.

Ludford
Arvoisa puhemies, se, että äänestin Kyprosta koskevaa mietintöä vastaan, pitäisi tulkita vastalauseeksi sen puolueellisuudesta, koska en vastusta Kyproksen liittymistä Euroopan unioniin. Päinvastoin, haluan Kyproksen liittyvän unioniin, mutta en voinut hyväksyä tätä puolueellista mietintöä, erityisesti 4 kohtaa ja sitä, ettemme korosta, että poliittinen ratkaisu on edes toivottava ennen sen liittymistä.
Lisäksi mietinnössä vaadittiin siirtokuntien kotiuttamista, oletettavasti myös Kyproksessa syntyneiden ja kasvaneiden lasten. Ratkaistiinpa siirtokuntakysymys miten tahansa, ja se on kiperä kysymys, kuten myös maiden palauttaminen kummallakin puolella, tämä on tällaisenaan liian jyrkkää.
Euroopan parlamentti ei ole noudattanut velvollisuuttaan omaksua puolueeton lähestymistapa, mitä pahoittelen syvästi. Kyproksen tasavalta on toki kansainvälisesti tunnustettu valtio, mutta meidän pitäisi tehdä nykyistä enemmän tunnustaaksemme kyproksenturkkilaisen yhteisön oikeudet ja myös sen velvollisuudet.

Alavanos
. (EL) Poosin laatimassa mietinnössä Kyproksen tasavallan hakemuksesta liittymisestä Euroopan unionin jäseneksi on monia myönteisiä piirteitä:
Siinä tunnustetaan epäilyksettä Kyproksen oikeusperusta.
Siinä osoitetaan liittymisprosessin riippumattomuus Kyproksen ongelmasta, niin että Kypros ei joudu Turkista riippuvaiseksi.
Siinä painotetaan Turkin ja kyproksenturkkilaisen osapuolen vastuuta Kyproksen ongelman ratkaisussa.
Siinä arvostellaan Turkin joukkojen läsnäoloa ja provokaatioita Kyproksessa.
Siinä otetaan esiin kysymys pakolaisten paluusta ja siirtokuntien kotiuttamisesta.
Kyseessä on tasapainoinen ja oikeudenmukainen kannanotto, joka ministerineuvoston on otettava vakavasti huomioon.

Balfe
. (EN) Valitan, etten voi puoltaa Kyprosta koskevaa Poosin mietintöä. Kyproksen lähentymisneuvottelujen neljäs kierros käytiin New Yorkissa 12.-26. syyskuuta. Osapuolet ovat sopineet tapaavansa seuraavan kerran Genevessä 1.-10. marraskuuta. YK:n sovitteluprosessi on nyt jatkunut taukoamatta joulukuusta 1999 lähtien, kauemmin kuin mitkään aiemmat Kyproksen ongelman ratkaisuyritykset.
YK:n pääsihteerin Kyprosta koskeva erityisneuvonantaja Alvaro de Soto sanoi 26. syyskuuta pitämässään lehdistötilaisuudessa, että neljännellä neuvottelukierroksella oli otettu "laadullinen edistysaskel". Hän korosti, että vaikka edessä on vielä pitkä matka, osapuolet olivat käsitelleet asiasisältöä neuvottelujen aikana ennennäkemättömällä tavalla. Hän huomautti, että neuvotteluissa auottiin uusia uria, mikä saattaa hermostuttaa joitakin tahoja. Hän kuitenkin odotti saavutetun edistyksen jatkuvan lähikuukausina. Hän totesi myös, että YK oli jo ottanut yhteyttä EU:hun varmistaakseen, että tavoitteet eivät ole ristiriidassa Yhdistyneiden Kansakuntien prosessin tavoitteiden kanssa.
Kuten erityisneuvonantaja de Soto totesi, emme odota edistyksen tulevan helposti, eikä YK:n prosessin onnistuminen ole lainkaan varmaa. Yhdistyneen kuningaskunnan kanta on, että meidän on välttämättä tehtävä kaikkemme osoittaaksemme, että tuemme pääsihteerin pyrkimyksiä. Valitettavasti tässä eivät auta tietyt kommentit, jotka on esitetty ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintöluonnoksessa, joka koskee Kyproksen hakemusta Euroopan unionin jäseneksi. On olemassa se vaara, että poleeminen kielenkäyttö ja yksipuolisen vaikutelman antaminen Euroopan parlamentin jäsenten mielipiteistä horjuttavat prosessia.
Toivon näin ollen, että Euroopan parlamentin jäsenet tekevät kaikkensa rohkaistakseen Euroopan parlamenttia osoittamaan tukensa YK:n sovitteluprosessin edistymiselle, jonka perustana on kaikkien prosessin osapuolten jatkuva hyvä tahto, ja että he varmistavat, ettei Euroopan parlamentti anna sellaisia lausuntoja tai omaksu sellaisia kantoja, jotka saattaisivat haitata tuota prosessia.

Caudron
. Olen EU:n ja Kyproksen välisen parlamentaarisen sekavaliokunnan jäsenenä iloinen saadessani puhua Kyproksen edistymisestä Euroopan unioniin liittymistä koskevissa neuvotteluissa.
Komission arvio on hyvin myönteinen. Kypros täyttää kaikki Kööpenhaminan poliittiset ja taloudelliset kriteerit. Tähän mennessä 31 neuvoteltavasta luvusta 16 on saatettu päätökseen, ja Kyproksen tasavalta jatkaa ponnistelujaan kaikkien kriteerien täyttämiseksi. Kypros voi nyt odottaa liittyvänsä nopeasti Euroopan unionin jäseneksi, eikä minkäänlainen tähän liittymiseen saaren erityistilanteen vuoksi kohdistettu vastustus ole poliittisesti eikä moraalisesti puolustettavissa. Tämä asia käy ilmi myös Helsingin Eurooppa-neuvoston päätelmistä, joissa todettiin lopultakin, että Kyproksen tilanteen ratkaisemista ei pidetä edellytyksenä Kyproksen liittymiselle Euroopan unioniin. Toivon tältä osin, että Yhdistyneiden Kansakuntien alaisuudessa käytävissä neuvotteluissa päästäisiin sellaiseen lopputulokseen, että Kyproksen kreikkalainen ja turkkilainen väestönosa voisivat yhdessä nauttia liittymisen mukanaan tuomista eduista yhdistetyssä tasavallassa.
Korostan myös sitä, että Euroopan unioni sitoutuu yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajansa kautta entistä voimakkaammin neuvotteluratkaisun löytämiseen Kyproksen kriisiin, jotta saaren jako voidaan kumota Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmien edellyttämällä tavalla. Unioni pystyy todellakin osallistumaan keskeisesti Kyproksen yhteisöjen turvallisuuden takaamiseen rauhan aikaansaamisen yhteydessä. Se voi auttaa pakolaisten valvottua kotiinpaluuta koskevan ongelman ratkaisemisessa ja siirtokuntien kotiuttamisessa sekä edistää voimakkaasti Kyproksen pohjoisosan kehittämistä heti, kun saaren yhdistäminen on saatettu päätökseen ja kun Turkin armeija on poistunut alueelta. On ehdottomasti käynnistettävä molemmille yhteisöille yhteisiä hankkeita ja rohkaistava osapuolten välistä vuoropuhelua uuden luottamuksen hengessä.
Unionin on saatava 89 000 kyproksenturkkilaista ehdoitta mukaan liittymisneuvotteluihin, koska se on heidän etujensa mukaista. Kyproksen liittyminen unioniin hyödyttäisi itse asiassa molempia yhteisöjä ja auttaisi kyproksenturkkilaisia parantamaan taloudellisesti jälkeenjäänyttä asemansa: heidän tulonsa henkilöä kohden ovat kolme kertaa pienemmät kuin kyproksenkreikkalaisten. Siksi on välttämätöntä, että kyproksenturkkilaiset tuovat esiin mielipiteensä liittymisneuvotteluista. Se ei onnistu helposti, koska kyproksenturkkilaiset ja Turkki eivät suhtaudu asiaan myönteisesti.
Vaikka viimeaikaiset tapahtumat alueella eivät anna aihetta optimismiin, Euroopan unionin on jatkettava painostustaan neuvotteluissa yleisen ratkaisun löytämiseksi Kyproksen tilanteeseen.

Frassoni
. (EN) Verts/ALE-ryhmä kannattaa Poosin mietintöä, joka koskee Kyproksen tasavallan liittymistä EU:hun. Se kuitenkin pahoittelee sitä, ettei parlamentti hyväksynyt sen siirtokuntakysymystä koskevaa tarkistusta. On täysin mahdotonta ratkaista kysymys, joka koskee Pohjois-Kyprokseen Turkista kauan sitten saapuneita siirtokuntia, yksinkertaisesti kotiuttamalla ne, kuten mietinnössä ehdotetaan. On valitettavaa, että EU:lla on yksipuolinen kanta näin polttavaan ja vaikeaan kysymykseen.
Lähentymisneuvottelut eivät edisty toivomallamme tavalla. Olemme vakuuttuneita siitä, että aloitteita tarvitaan kaikilla tasoilla, jotta onnistuisimme murtamaan sen pattitilanteen, johon neuvotteluissa on jouduttu.
Toivomme, että mahdollisuus liittyä pian EU:n jäseneksi ja yhteydenpidon helpottaminen "ruohonjuuritason" yhteisöhankkeilla, joita EU on luvannut edistää ja rahoittaa, voivat myönteisesti jouduttaa "Kyproksen kysymyksen" ratkaisua.

Martin, David
. (EN) Suhtaudun lämpimästi Poosin mietintöön, joka koskee Kyproksen hakemusta Euroopan unionin jäseneksi.
Panen merkille, että Kypros edistyy hyvin yhteisön säännöstön täytäntöönpanossa, minkä ansiosta liittymisneuvottelut voivat edetä ripeästi.
Esittelijän tavoin suhtaudun myönteisesti Helsingin Eurooppa-neuvoston päätökseen olla tekemättä saaren kahtiajaon ratkaisemisesta ennakkoedellytystä Kyproksen liittymiselle Euroopan unioniin.
Ei ole epäilystäkään, että Kyproksen liittyminen unioniin vahvistaa Euroopan unionin vaikutusvaltaa itäisen Välimeren alueella ja Lähi-idässä. Talouden kannalta Kyproksen liittymisen ei pitäisi aiheuttaa merkittäviä ongelmia, sillä kyseisessä maassa on markkinatalous ja korkea elintaso.
Odotan, että Kypros on seuraavien uusien jäsenten joukossa.
Stenzelin mietintö (A5-0243/2000)

Martin, David
. (EN) Panen kiinnostuneena merkille Stenzelin mietinnön, joka koskee Maltan hakemusta Euroopan unionin jäseneksi.
Malta täyttää kaikki Euroopan unionin jäsenyyttä koskevat vaatimukset, ja täysjäsenyyden tiellä on oikeastaan vain yksi este. Tuo este on, että kansalaisten ja poliittisten puolueiden mielipiteet jäsenyydestä ovat jakautuneet. Maltan hallituksen pitäisi varmistaa, että kaikkien väestönosien kanssa käydään rakentavaa vuoropuhelua, jotta jäsenyydestä vallitsisi mahdollisimman laaja yksimielisyys.
Mikäli yksimielisyyteen päästään, odotan, että Malta liittyy EU:n jäseneksi.
Paulsenin mietintö (A5-0257/2000)

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, mitä ei ole vielä sanottu elintarvikkeiden turvallisuudesta ja varotoimista uusien saastumisten tai uusien elintarvikekriisien välttämiseksi? Paulsenin mietintö on näin ollen hyvin ajankohtainen, mutta siinä ei mennä riittävän pitkälle haasteisiin nähden.
On sanottava, että liberalismin, kilpailun ja mielettömän voitontavoittelun ohjaaman elintarviketeollisuuden äärimmäisyyksiin menevät keinot suoranaisesta vahingonteosta tai harhautuneesta kehityksestä emme uskalla edes puhua ovat todellakin osoittautuneet kohtalokkaiksi ja jopa rikollisiksi. Terveys- ja rikoslainsäädännön ja jopa moraalisten sääntöjen tahallista rikkomista luonnonlakeja vääristämällä ja eliölajeja ja eläinten fysiologiaa muuttamalla tapahtuu kaiken valvonnan ja asianmukaisten sääntöjen ulkopuolella ilman minkäänlaisia seuraamuksia.
Me kuluttajat olemme kuitenkin elintarvikeketjun viimeinen lenkki, ja elintarvikkeiden valmistuksessa tehdyt vilpit ja laittomuudet kohdistuvat lopulta meihin. Onko siis mikään ihme, että joudumme myös niiden uhreiksi ja että valitettavasti ne voivat jopa koitua kohtaloksemme? On vastuutonta ja petollista olla piittaamatta teollisuuden elintarvikeketjun monimutkaisesta ja rajattomasta koneistosta ja suhdeverkostosta sillä verukkeella, että sitä ei pystytä valvomaan ja erittelemään rangaistusten määräämiseksi.
Elintarvikeketjun kunkin lenkin on vastattava tuotannostaan ja tehtävästään, jonka on oltava täsmällisesti selvitettävissä. Tämän tiukan järjestelmän toimivuuden varmistaminen riippuu komission tahdosta taata kuluttajille markkinoille tulevien tuotteiden laatu kaikissa valmistusvaiheissa. Kieltäytymällä määrittelemästä geneettisesti muunnettuja tuotteita haitallisiksi aineiksi Euroopan parlamentti on kuitenkin ottanut vastuulleen sen, että se on täysin eri aaltopituudella kansalaistensa ja valitsijoidensa kanssa, jotka suhtautuvat GMO:ihin yhä epäilevämmin ja jopa torjuvat ne selvästi saadessaan tietää, että niitä on lisätty elintarvikkeisiin.
Ei pidä ihmetellä sitäkään, miksi elintarviketeollisuus paneutuu innokkaasti tähän kehitystyöhön ja syytää GMO:nsa rehuihin. Pallo on nyt komissiolla, jonka on korjattava laiminlyöntinsä ehdottamalla ja toteuttamalla kiireellisiä toimenpiteitä kuluttajien rauhoittamiseksi, mihin on todella syytä.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, elintarvikkeiden ja ravinnon terveellisyys on tietysti lähellä eläkeläisten puolueen sydäntä, joten äänestin Paulsenin mietinnön puolesta. Totuuden nimissä on kuitenkin sanottava, että vielä eiliseen asti olin epätietoinen, käyttäisinkö tämän äänestysselityksen muodossa puheenvuoron vai en, mutta tullessani eilen illalla parlamentista jäsenten Andria ja Speroni seurassa - jälkimmäisen etunimi on Francesco, ja hänen nimipäivänsä on tänään, joten onnittelen häntä ja kaikkia parlamentin Francescoja - minua huimasi ja oksensin ja sain muitakin samantyyppisiä oireita. Olin siis saanut ruokamyrkytyksen, joskin lievän, ja valitettavasti tämä sattui Euroopan parlamentissa. Mitä sitten tapahtuukaan, jos ruoaksi käyttämämme eläimetkin voivat pahoin ja oksentelevat, kuten minulle kävi?
Välttäkäämme siksi ehdottomasti haitallisia aineita eläinten ruokinnassa!

Figueiredo
. (PT) Elintarviketurva edellyttää, että eläinten ruokaan kiinnitetään yhä enemmän huomiota eläinten ja ihmisten ravinnon välillä vallitsevan tiiviin suhteen takia. Siksi direktiivin 1999/29/EY tarkistukset ovat erittäin tärkeitä, jotta mukaan saataisiin kaikki mahdolliset tuotteet kaikissa niissä muodoissa, joita voidaan käyttää eläinten ruokintaan sekä sellaiset eläimet, jotka jossakin mielessä tuottavat elintarvikkeiden raaka-aineita, että sellaiset kotieläimet, joita ei käytetä elintarviketarkoituksiin.
Lisäksi on myönteistä, että kielletään sellaisten tuote-erien, jotka sisältävät asetetut raja-arvot ylittäviä vieraiden aineiden pitoisuuksia, "laimentaminen" vahingoittumattomilla tuotteilla asetettujen raja-arvojen kiertämiseksi.
Raja-arvojen asettamisessa on otettava huomioon useita näkökohtia, kuten jatkuva uusien kemikaalien tulo markkinoille ja tarve ajoittaisiin tarkistuksiin, joiden perustana ovat tarkat tieteelliset analyysit ja vahvistetut havainnot, tai joissakin tapauksissa myös maksaa korvauksia elinkeinonharjoittajille ja ennen kaikkea maanviljelijöille sellaisissa eritystilanteissa, joissa eläinten ruokkimiseen käytettyjen tuotteiden saastuminen ei ole ollut heidän syytään.

Grossetête
Parlamenttimme on vuodesta 1997 lähtien, jolloin hullun lehmän skandaali tuli ilmi, vaatinut, että rehuihin kiinnitettäisiin suurempaa huomiota.
Tällä alalla on todellakin oltava valppaana, koska rehut muodostavat elintarvikeketjun ensimmäisen lenkin. Pidämme erityisen tärkeänä sitä, että Euroopan tasolla varmistetaan konkreettisesti elintarvikkeiden turvallisuus maatilalta ruokapöytään eli talikosta haarukkaan.
Tänään hyväksytyt kolme mietintöä viitoittavat tietä oikeaan suuntaan. Haitallisten aineiden käytön kieltäminen eläinten ruokinnassa onkin perusasia elintarvikkeiden turvallisuuteen pyrkivässä politiikassa.
Se johtuu ensinnäkin siitä, että on asetettava terveyden kannalta hyväksyttävät raja-arvot. Toiseksi siitä, että on kiellettävä saastuneiden rehujen laimentaminen virheettömillä rehuilla, jotta niitä voitaisiin käyttää eläinten ravinnoksi. Esimerkiksi hehtolitroja dioksiinin saastuttamaa maitoa on voitu laillisesti laimentaa virheettömällä maidolla. Tämä häpeällinen käytäntö on periaatteeltaan pöyristyttävä: tähän saakka myrkyttäminen on ollut laillista homeopaattisissa määrissä. Laimentaminen antaakin mahdollisuuksia petolliseen toimintaan koko Euroopan alueella.
Saastuneiden rehujen tai rehuaineiden tuhoaminen merkitsee itse asiassa kaksinkertaista takuuta, jonka ansiosta tällaisten rehujen laitonta kauppaa voidaan rajoittaa. Ensinnäkin kuluttajat, jotka hyötyvät tietysti eniten tästä toimenpiteestä, saavat turvallisuustakuun. Toiseksi maanviljelijät ja karjankasvattajat saavat takuun siitä, että he tuovat markkinoille vain virheettömiä elintarvikkeita.
Näiden kaikkien syiden vuoksi äänestin Euroopan komission ehdottaman laimennuskiellon puolesta.
Lisäksi oli välttämätöntä lisätä valvonnan ja tarkastusten edellytysten yhdenmukaistamista eläinten ruokinnan alalla. Näin on tehty. Toivon, että ministerineuvosto pystyy nyt viemään tätä asiaa nopeasti eteenpäin ja että se tukee hyväksymiämme tarkistuksia.
Paulsenin mietintö (A5-0256/2000)

Figueiredo
. (PT) On tärkeää, että eläinten rehuseosten ainesosista ilmoitetaan niiden turvallisuuden takaamiseksi täydellisesti ja yksityiskohtaisesti selkein ja seurattavuuden varmistavin merkinnöin, jotta karjankasvattajat voivat tehdä itsenäisiä rehun hankkimista koskevia päätöksiä.
Kuten tiedetään, Euroopan parlamentti pyysi jo vuonna 1997 BSE-kriisin jälkeen, että tätä tarkoitusta varten laadittaisiin oma lainsäädäntö, ja pyyntö esitettiin uudestaan sen skandaalin jälkeen, joka aiheutui Belgiassa viime vuonna, kun rehuista löydettiin dioksiinia.
Lisäksi on tärkeää laatia sallituista ainesosista tyhjentävä luettelo, jotta rehunvalmistajat voivat pyydettäessä varmistaa rehun koostumuksen yritysten sisäisten asiakirjojen avulla.
Päätöslauselma B5-0768/2000 (ASEM III)

Bordes, Cauquil ja Laguiller
Vastustimme äänestyksessä yhteistä päätöslauselmaa, jonka lähtökohtana on tekopyhien lauseiden taustalla oleva ajatus siitä, että Aasia ja Eurooppa rakentavat suhteitaan yhdenveroisina osapuolina.
Suurin osa Aasian maista kantaa edelleen leimaa menneestä "kumppanuudestaan" suurvaltojen ja erityisesti Euroopan suurvaltojen kanssa.
Ovatko Ison-Britannian ja Intian väliset vuosisataiset suhteet kahden yhdenveroisen osapuolen kumppanuutta? Entä Ranskan ja sen Indokiinan siirtomaiden väliset suhteet? Entä Kiinan ja kaikkien niiden suurvaltojen väliset suhteet, jotka ovat yrittäneet jakaa sitä osiin kukin omien etujensa mukaan?
Lisäksi aivan viime aikoina useampien Kaakkois-Aasian maiden köyhä väestö on joutunut maksamaan korkean hinnan "kumppanuudestaan" spekulatiivisen pääoman kanssa, jota on tulvinut sen alueelle.
Kun ajatellaan menneisyyttä ja myös nykyisiä taloussuhteita kehittyneiden suurvaltojen ja Aasian köyhien maiden välillä, puhuminen tulevaisuuden "yhdenveroisista osapuolista" on parhaimmassakin tapauksessa hurskas toive mutta todennäköisemmin vain keino peitellä riistosuhteita muka demokraattisin ja muka humanitaarisin lausein.
Juuri siksi, että kannatamme todella veljellisten ja todella yhdenveroisten yhteistyösuhteiden kehittämistä kaikkien maailman maiden kanssa, emme aio taata tällaisia naamiaisia äänestämällä niiden puolesta.

Krivine ja Vachetta
Yhteisessä päätöslauselmassa kolmannesta Aasian ja Euroopan huippukokouksesta (ASEM III) mainitaan kansalaisfoorumi ASEM 2000:n tuleva kokous Soulissa sekä tuetaan sosiaalisen foorumin perustamista ja "kansalaisyhteiskunnan vuoropuhelun" edistämistä. Keskeiseksi tavoitteeksi otetaan kuitenkin myös kattavien WTO-kauppaneuvottelujen käynnistäminen, joiden tavoitteena on entistä laajempi kaupan vapauttaminen ja "WTO:n sääntöihin perustuvan järjestelmän" lujittaminen entisestään.
Kyse on kuitenkin juuri siitä epätasa-arvoisesta kaupan pakkoliberalisoinnista, jota sosiaalipoliittinen liike, ammattiliitot, järjestöt, kansalaisjärjestöt ja kansalaisliike vastustavat!
Koska ASEM on tähän asti ollut poliittisen tai sosiaalisen prosessin sijasta pääasiassa taloudellinen prosessi, yhteisen päätöslauselman "kovana ytimenä" on todellakin WTO:n edustaman uusliberalistisen kauppajärjestelmän tukeminen. Tässä mielessä on hyvin ymmärrettävää, että päätöslauselmassa tuetaan komission ehdottamaa "lähestymistapaa". Meidän mielestämme, jotka kuuntelemme kansalaisten vaatimuksia, "sosiaalista vuoropuhelua" ei pidä missään nimessä sijoittaa WTO:n sääntöjen "yhteyteen", kuten päätöslauselmassa esitetään.
Näin ollen meillä ei ole muuta mahdollisuutta kuin äänestää yhteistä päätöslauselmaa vastaan.

McCarthy
. (EN) Haluaisin yhtyä niihin puhujiin, jotka tuomitsivat väkivallan, joka kohdistui yhteen äänestäjääni, nimittäin James Mawdsleyyn, joka on kotoisin Ormskirkistä, Lancashirestä. Pidän myönteisenä, että parlamentti pahoitteli sitä, että Jamesin tapauksessa rikottiin räikeästi YK:n kansainvälisen oikeuden mukaisia oikeuksia.
Jubilee-kampanjaan osallistuva Mark Rowland ilahtuu suuresti siitä, että YK:n tavoin myös Euroopan parlamentti tuomitsee hänen kohtelunsa.
Meidän täytyy vastedeskin tuomita ihmisoikeusloukkaukset Burmassa. Me vaaleilla valitut jäsenet olemme järkyttyneitä siitä, että 51 demokraattisesti valittua NLD-puolueen jäsentä on vankilassa ja että he ovat Jamesin tavoin joutuneet epäinhimillisen ja julman kohtelun uhreiksi. Jamesin ainoa rikos oli se, että hän puhui ja kampanjoi Burmassa ihmisoikeuksien ja demokratian puolesta. Häntä pitäisi kiittää hänen ponnisteluistaan, jotka ovat aiheuttaneet hänelle ja hänen perheelleen niin paljon kärsimystä.
Meidän on tässä päätöslauselmassa kehotettava ASEM-maita painostamaan Burman sotilashallintoa, jotta se palauttaisi maahan demokratian.

Puhemies
Äänestysselitykset ovat päättyneet.
(Istunto keskeytettiin klo 13.22 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Syrjintä ja yhtäläinen kohtelu työssä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Cashmanin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0259/2000) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi syrjinnän torjumista koskevan yhteisön toimintaohjelman perustamisesta vuosiksi 2001-2006 (KOM(1999) 567 - C5-0046/2000 - 1999/0251(CNS));
Thomas Mannin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0264/2000) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi yhtäläistä kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista (KOM(1999) 565 - C5-0068/2000 - 1999/0225(CNS)).

Cashman
. (EN) Arvoisa puhemies, minulla on kunnia esitellä tässä istuntosalissa mietintö, joka on ensimmäinen Euroopan parlamentin jäsenenä laatimani mietintö ja jonka aihe on sitä paitsi erittäin lähellä sydäntäni. Haluaisin lausua vilpittömät kiitokseni yhteisesittelijä Elizabeth Lynnelle hänen yhteistyöstään ja rakentavista kommenteistaan ja ulottaa kiitokseni kaikkiin 13 artiklaa käsittelevien mietintöjen esittelijöiden työryhmän jäseniin.
Syrjinnän torjumista koskevan toimintaohjelman esittelijänä olen pyrkinyt parantamaan komission tekstiä kansalaisvapauksien ja -oikeuksien valiokunnan puolesta. Huomauttaisin jäsenille, että neuvoston työryhmä suositteli neuvostolle yksimielisesti, että toimintaohjelman komitea olisi muutettava sekakomiteaksi, hallinnointi- ja neuvoa-antavan komitean yhdistelmäksi, jolloin yksittäisten jäsenvaltioiden valta lisääntyisi.
Neuvosto tiedotti tästä parlamentille ennen valiokuntaäänestystä mutta vain vähän ennen, jolloin se tarkoituksellisesti sulki pois mahdollisuuden keskustella asiasta vielä minun kanssani tai parlamentin kanssa. Olen esittelijänä sitä mieltä, että komitean kokoonpanoa koskevat komission alkuperäiset ehdotukset olivat parlamentin ja ohjelman tavoitteiden saavuttamisen kannalta paras lähestymistapa.
Poliitikolla ei voi olla tärkeämpää tehtävää kuin saada tilaisuus korjata vääryydet, joita vähemmistöt joutuvat usein kokemaan. Otan tämän tehtävän vastaan innokkaasti, ja haluan varmistaa, että tämä toimintaohjelma, joka pyrkii torjumaan syrjintää paitsi EU:ssa myös ehdokasvaltioissa, ei merkitse ylevän prosessin loppua vaan sen alkua.
Niiden meistä, joiden työ- ja sosiaalinen ympäristö on viihtyisä ja turvallinen, voi olla vaikea kuvitella, miten järkyttävää ja joskus hengenvaarallista syrjintää ihmiset joutuvat päivittäin kokemaan. Miksi tällaista syrjintää on olemassa? Se on epäjohdonmukaista ja järjetöntä, ja se perustuu tietämättömyyteen. Sitä on olemassa, koska hyvät miehet ja naiset eivät tee mitään tai koska ryhdymme johonkin, mutta emme ikinä saa sitä valmiiksi. Olemme puolueellisia asenteissamme ja teoissamme. Suosimme yksiä vähemmistöjä ja ryhmiä mutta emme toisia. Kansalaiset ja tiedotusvälineet suomivat meitä. Suostuessamme tähän luomme ja vahvistamme sorron hierarkiaa.
Kun laadin mietintöäni, oli surullista huomata, että jotkin kansalaisjärjestöt olivat sitä mieltä, että on tärkeämpää jatkaa niiden toimintaa kuin muiden ryhmien toimintaa. Vain yksi kansalaisjärjestö näki yhteyden sen sortamisen ja kaikkien 13 artiklassa mainittujen ryhmien sortamisen välillä, nimittäin Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimiva Stonewall Group. Tästä syystä haluan vähemmistön edustajana sanoa varoituksen sanan, että ellemme tiedosta, että yhteen ryhmään kohdistuva syrjintä on kaikkiin kohdistuvaa syrjintää, emme saa aikaan mitään muuta kuin uusia kansalaisjärjestöjä ja muita ryhmiä. Yksikään ryhmä ei saisi edetä toisen kustannuksella. Meidän täytyy muistaa, että kyse on todellisesta tuskasta ja kärsimyksestä ja todellisista ihmiselämistä.
Jäsenet ovat kenties saaneet kansalaisjärjestöiltä rahoitusta ja erityisesti perusrahoitusta koskevia kyselyjä. Ymmärrän niiden huolen, mutta komissio on vakuuttanut minulle, että kansalaisjärjestöt pystyvät yhä hakemaan rahoitusta tästä ja muista komission hallinnoimista ohjelmista ja aloitteista.
Olen mietinnössäni vaatinut, että kansalaisjärjestöjen edustavuutta ja osallistumista lisätään, että ne ovat entistä enemmän vastuussa parlamentille, että toimintaohjelmasta laaditaan vuosikertomus parlamentin käsittelyä varten, että toimintaohjelma on mahdollisimman avoin, että menneisyyden tuntemusta edistetään ennakkoluulojen torjunnassa ja että moninkertainen syrjintä tunnustetaan.
EU ei ole juurikaan ansioitunut syrjinnän poistamisessa. Meidän on nyt aika hoitaa homma, ja meidän täytyy olla siinä mukana joka solullamme. Emme koskaan pysty lahjomaan kiihkoilijoita; me vain rohkaisemme heitä entisestään. Kuvitelkaa maailma sellaisen lapsen silmin, joka kasvaa maailmassa, jossa häntä syrjitään, koska hän on nainen, etniseen vähemmistöön kuuluva, vammainen tai lesbo. Meillä on paljon tehtävää tuon lapsen ja muiden hyväksi. Pelkureilla ei ole siinä mitään asiaa. Ellei meillä ole rohkeutta poistaa syrjintää, meillä täytyy ainakin olla rehellisyyttä ja säädyllisyyttä myöntää sen olemassaolo. Meillä täytyy poliitikkoina olla rohkeutta joutua epäsuosioon lyhyellä aikavälillä, jotta pystymme toimimaan oikein ja oikeudenmukaisesti pitkällä aikavälillä. Kehotan parlamenttia tukemaan mietintöäni.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, Amsterdamin sopimuksen 13 artiklaa kuvataan nukkuvaksi jättiläiseksi. Se on Euroopan laajuisen syrjinnän vastaisen toiminnan perusta. Minun tehtäväni oli käsitellä työtä ja ammattia koskevaa puitedirektiiviä, josta seuraa erittäin merkittäviä muutoksia toimintatapoihin työpaikoilla. Kokemukset USA:ssa kymmenen vuotta sitten hyväksytystä syrjinnän vastaisesta laista (anti-discrimination act) antavat aavistaa, mitä Euroopalla on odotettavissa. Siksi on ehdottoman välttämätöntä, että 13 artiklassa mainittuja ryhmiä suojellaan tehokkaasti syrjinnältä. Samalla on otettava huomioon työntekijöiden oikeutetut intressit. Ei ihme, että neuvoston puheenjohtajavaltio Ranska on nimennyt tämän aiheen yhdeksi prioriteetikseen.
Syrjintää on torjuttava jo ennakolta, jos ilmenee uhkauksia, vihamielisyyttä tai hyökkäävyyttä. Siinä yhteydessä on otettava mukaan kaikki toimijat. Inhimillisiä voimavaroja voidaan hyödyntää täysin vasta sitten, kun vallitsee työrauha. Se on taloudellinen ja sosiaalinen voitto. Yrityksissä ihmisiltä evätään mahdollisuus jatko- ja täydennyskoulutukseen, koska he ovat muka liian nuoria tai vanhoja. Vanhempia työntekijöitä syrjitään painostamalla heitä siirtymään pois työelämästä tai käyttämällä rekrytoinnissa enimmäisikää.
Työhönottohaastatteluissa hylätään usein ne, jotka tulevat sosiaalisesti vaikeista perheistä tai kaupunginosista tai ovat vammaisia. Vammaiset hylätään sillä perusteella, ettei asiakkailta tai henkilöstöltä voida vaatia heidän näkemistään. Sen takana piilee vain tarkoitus säästää vammaisille sopivien toimien aiheuttamat kustannukset. Työnantajat vetoavat sitten siihen, että vammaisten työhönotto on niin sanotusti "kohtuuttoman vaikeaa".
Me määrittelimme työllisyyttä käsittelevässä valiokunnassa 2 artiklan 4 kohdassa erittäin täsmällisesti kohtuulliset muutokset samoin kuin ne olosuhteet, joissa ei ole kohtuullista odottaa, että yritys tekee kyseisiä muutoksia siitä aiheutuvien kustannusten vuoksi, nimittäin yrityksen pienen koon tai liikevaihdon vuoksi. Yhdyn painokkaasti vammaisyhdistysten toiveeseen erillisen direktiivin luomisesta. Siinä voitaisiin nimittäin käsitellä tarkasti eri vammaisten eroja, esimerkiksi sitä, että liikuntaesteisellä on aivan erilaisia ongelmia kuin psyykkisesti vammaisella.
Muutamia tärkeitä kohtia sääntelyssä ovat ensinnäkin: todistustaakkaa koskevat säännöt. Direktiiviehdotuksen 9 artiklassa säädetään, että henkilö, joka katsoo tulleensa syrjityksi, oli hän sitten valitsematta jäänyt työpaikan hakija tai työstä irtisanottu, voi lähteä oikeudellisen menettelyn tielle. Hänen on vain käännyttävä tuomioistuimen tai toimivaltaisen viranomaisen puoleen todistaakseen, että syrjimistä on tapahtunut. Vastaajan on sitä vastoin todistettava, ettei syrjintää ole tapahtunut, ja hänen on voitava osoittaa se kirjallisen materiaalin avulla. Jotta materiaalin arkistoinnista syntyvät logistiset ja rahalliset kulut eivät muodostu liian korkeiksi juuri pienille ja keskisuurille yrityksille, me kannatamme 6-12 kuukauden pituista määräaikaa.
Toiseksi: yhdistysten oikeus nostaa kanteita. On pidettävä pelkästään myönteisenä komission ehdotusta, jonka mukaan yhdistykset saavat nostaa kanteen vasta sitten, kun asianomaiset ovat antaneet siihen suostumuksensa,. Yhdistysten, järjestöjen ja muiden oikeushenkilöiden, joilla on oikeus nostaa kanne, pitäisi olla vain työntekijöiden ja 13 artiklassa suojeltujen ryhmien etujen ajajia.
Kolmanneksi: sovitteluelin. Kiistakysymyksissä on perustettava riippumattomia sovitteluelimiä, jotka ottavat yhtäläisesti huomioon työnantajien ja työntekijöiden edut. Monet ongelmat voidaan ratkaista aivan hyvin sisäisesti ennen oikeudellisten kiistojen syntymistä. Työllisyyttä käsittelevän valiokunnan enemmistö haluaisi, että nämä elimet perustetaan EU:n jäsenvaltioihin eikä keskuselimenä Euroopan tasolla.
Neljänneksi: työmarkkinaosapuolten osallistuminen. Työmarkkinaosapuolilla on päävastuullisina työpaikalla tapahtuvan syrjinnän kysymyksiä koskevasta sääntelystä parhaat edellytykset laatia käytännöllisiä ratkaisuja. Ja mukaan pitäisi ottaa tietysti kansalaisjärjestöt, mutta työmarkkinaosapuolten riippumattomuutta ei saa milloinkaan kyseenalaistaa.
Viidenneksi: uskonnolliset yhteisöt, yksi direktiivimme kaiketi arkaluonteisimmista aloista. Kysymys: voivatko jäsenvaltiot sallia erilaisen kohtelun, kun on kyse uskonnollisista yhteisöistä ja uskontokunnista? Minun mielestäni kyllä! Niiden ehdottoman tärkeät panokset yhteiskuntaan lastentarhojen, sairaaloiden ja koulutuslaitosten tapaisten sosiaalisten laitosten muodossa ovat tärkeitä. Uskonnolliset yhteisöt näkevät vaarana, että niiden on otettava työhön ihmisiä, jotka eivät voi samastua niiden arvoihin ja vakaumuksiin. Työllisyysasioita käsittelevä valiokunta hyväksyi suurella enemmistöllä kompromissin, jonka mukaan erilainen kohtelu ei ole syrjintää silloin, kun uskonto ja vakaumus ovat työtä koskevia todellisia pätevyysvaatimuksia.
Tasa-arvo ja syrjimättömyys ovat EU:n perusperiaatteita. Huomisessa äänestyksessä nähdään, onnistummeko me rakentamaan siltoja kaikkien aihetta käsitelleiden esittelijöiden erinomaisen yhteistyön - mainitsen vain kaikkien puolesta jäsen Swiebelin - sekä komission ja neuvoston puheenjohtajan kanssa käytyjen intensiivisten keskustelujen jälkeen. Mahdollisuudet saada komissio ja neuvosto hyväksymään monia suosituksistamme ovat hyvät.

Lynne
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijä Cashmania erinomaisesta mietinnöstä ja siitä, että hän otti huomioon monet työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa esitetyt näkökohdat. Mielestäni oli erittäin hyödyllistä työskennellä näin tiiviisti yhdessä 13 artiklan parissa Hughes-menettelyssä. Toimintaohjelman täytyy mahdollistaa, että syrjityt ryhmät pystyvät itse ryhtymään toimiin. Sen täytyy varmistaa, että vammaisilla on yhtäläinen pääsy ohjelman piiriin ja että rahoitus ei jää valmisteleviin toimenpiteisiin varattujen summien alle. Meidän täytyy myös valmistella kaikkea syrjinnän vastaista lainsäädäntöä tulevaisuudessa, myös vammaisuutta koskevaa direktiiviä. Olen ymmärtänyt 13 artiklaa koskeneiden kuulemistilaisuuksien myötä erittäin selvästi, miten kipeästi tarvitsemme sellaista.
Jenny oli Access Charterista, hän oli ryhmän koordinoija, ja kutsuin hänet 13 artiklaa koskevaan kuulemistilaisuuteen. Ensiksikään hän ei päässyt parlamenttiin muuten kuin pyöröovesta. Sitten varasimme hotellin, jonne vammaisten piti olla helppo päästä, mutta havaitsimmekin sitten, että yhden hengen sänky oli sijoitettu kylpyhuoneen eteen. Jenny yritti saada itselleen taksia Brysselissä muttei onnistunut. Hän yritti mennä ravintolaan syömään, mutta häntä ei päästetty sisään siitä syystä, että hänen fyysinen olemuksensa häiritsi muita ruokailijoita. Lopullinen nöyryytys oli, että kun hän meni Brysselin lentokentälle, hänelle tehtiin perusteellinen ruumiintarkastus, ja kun hän esitti vastalauseensa, hänelle sanottiin: "Hauskaa matkaa, toivottavasti lentokoneesi syöksyy maahan." Tästä syystä tarvitsemme syrjinnän vastaista lainsäädäntöä.
Sanoisin lyhyesti yhtäläistä kohtelua työssä koskevasta direktiivistä, että haluaisin onnitella Thomas Mannia erinomaisesta mietinnöstä. Teimme tässäkin asiassa tiivistä yhteistyötä. Tämä on uraauurtavaa lainsäädäntöä ja valtava edistysaskel, mutta meidän on mentävä vielä pitemmälle. Kehotan teitä myös äänestämään ikäsyrjintää koskevan työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan tarkistuksen puolesta. Syrjintä on väärin, yhtä lailla väärin, perustuipa se sitten mihin syyhyn tahansa. Meidän täytyy äänestää huomenna näiden kahden mietinnön puolesta ja vihdoin viimein osoittaa, että olemme sitoutuneet tekemään lopun kaikista syrjinnän muodoista.

Swiebel
Arvoisa puhemies, yhtäläistä kohtelua koskeva direktiivi ja toimintaohjelma ovat sekä politiikan periaatteita että sen käytäntöä. Sen periaatteita siksi, että yhtäläinen kohtelu on perustavaa laatua oleva perusoikeus ja muodostaa osan Euroopan unionin perustaa. Sen käytäntöä siksi, että direktiivit ja toimintaohjelmat edesauttavat sitä, että jäsenvaltiot torjuvat syrjintää samoista lähtökohdista käsin ja että komissio pystyy toteuttamaan roolinsa paitsi sopimusten turvaajana niin myös yhteiskunnallisen keskustelun edelläkävijänä. Tässä on myös yhteys kummankin välineen, direktiivin ja toimintaohjelman, välillä. Yhteiskunnallisen ohjelman tukemat yhteiskunnalliset toimet eivät muodosta pelkästään täydentävää osaa direktiivin oikeudellisiin puitteisiin, vaan niiden nojalla pitää myös saada lisää tietoa, asiantuntemusta ja kantokykyä näiden oikeudellisten puitteiden täydentämiseksi ja parantamiseksi, ja toivon voivani havainnollistaa sen tarpeellisuuden vetoomukseni jäljellä olevassa osassa.
Ne kaksi ehdotusta, joista Euroopan parlamentti neuvottelee tänään, perustuvat kumpikin Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 13 artiklaan. Tämä 13 artikla on noussut keskeiseen asemaan Euroopan unionin yhtäläistä kohtelua koskevissa puitteissa. Sikäli se kulkee samoja jälkiä kuin nykyinen 141 artikla, vanha 119 artikla, joka on ja oli eurooppalaisen sukupuolisen syrjinnän vastaisen lainsäädännön perustana. Niiden välillä on kuitenkin tärkeitä eroja. Ensinnäkin olemme tekemisissä toisen päätöksentekomenetelmän kanssa Euroopan parlamentin osalta, joka ei voi vielä toimia lainsäätäjän roolissaan 13 artiklan viimeistelyn osalta.
Toiseksi, tällä välin on luotu kokonainen säädöspaketti miesten ja naisten yhtäläisestä kohtelusta. Vanhin osa on peräisin jo 25 vuoden takaa. Tämän lainsäädännön nykyaikaistaminen onkin ehdottomasti tarpeen.
Neuvosto on tänä kesänä hyväksynyt rotuun tai etniseen alkuperään perustuvan syrjinnän vastaisen direktiivin. Tässä direktiivissä tarjotaan korkeampi suojelun taso ja laajempi soveltamisala verrattuna sekä nykyiseen yhtäläistä kohtelua koskevaan säädöspakettiin miesten ja naisten osalta kuin myös direktiiviehdotukseen, josta puhumme täällä tänään.
Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien valiokunnasta käsin olemme aina pyrkineet osoittamaan, että tämä hajanainen lähestymistapa antaa väärän poliittisen signaalin, ikään kuin ratkaisu löytyisi hierarkian luomisesta syrjinnän eri muodoille. Syrjinnänvastaisten säännösten epäyhtenäisyys on haitallista myös lainsäädännön yhtenäisyydelle ja muodostaa uhan vaivoin aikaansaadulle eurooppalaisen yhtäläisen kohtelun teorialle.
Olen iloinen siitä, että esittelijä on kuunnellut tätä näkemystä. Haluankin kiittää tässä Mannia sydämellisesti hänen avoimesta asenteestaan ja niistä rakentavista neuvotteluista, joita olemme saaneet käydä. Osittain niiden seurauksena meillä on nyt käsiteltävänä suuri joukko oikeudellisia teknisiä tarkistuksia, joissa pyritään takaamaan yhtäläinen suojelun taso toisaalta rotuun ja toisaalta uskontoon, vammaisuuteen, ikään ja sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvaa syrjintää vastaan. Tässä on kysymys sellaisista aiheista kuin epäsuora syrjintä, sukupuolinen ahdistelu, positiiviset erityistoimet, todistustaakka ja niin edelleen. Keskusteltavana on myös niin kutsutun riippumattoman elimen rooli.
Kuten sanottu, suojelun taso pitää saattaa myös sukupuolisen syrjinnän torjunnassa korkeimman normin mukaiseksi. Sellainen on äskettäin hyväksytty rotusyrjinnän vastainen direktiivi. Komissio on mahdollistanut sen, onneksi, tekemällä ehdotuksen direktiivin muuttamiseksi. Euroopan parlamentti pääsee pureutumaan siihen lähiaikoina, ja silloin lainsäätäjän roolissaan. Tarjoan jo nyt palveluksiani siihen tehtävään nimitetylle esittelijälle, Hautalalle.
Tämänhetkinen kuva on hajanainen myös soveltamisalan osalta. Rotusyrjinnän vastaisella direktiivillä on laajin soveltamisala ja sitä sovelletaan myös ennen kaikkea työmarkkinoiden ulkopuoliseen yhteiskunnalliseen elämään. Nykyisen sukupuolista syrjintää koskevan direktiivipaketin soveltamisalaan kuuluu työ, palkkaus ja sosiaaliturva, kun taas meidän käsiteltävänämme nyt olevat toimenpiteet syrjintää vastaan, joka perustuu muihin 13 artiklassa mainittuihin syihin, sovelletaan kapeammalla alueella.
Olen iloinen siitä, että komissio ilmoitti tänä kesänä haluavansa antaa direktiiviehdotuksen, joka koskee sukupuolista syrjintää myös työn ulkopuolella, mutta en voi ymmärtää, miksi samanlaista ilmoitusta ei ole tähän mennessä tehty muiden syrjintäperusteiden osalta. Tämä on taustana tarkistuksille 19 ja 35, joihin on sisällytetty aikasäännös
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Naranjo Escobar
. (ES) Arvoisa puhemies, syrjintä, ilmenipä se sitten missä muodossa tahansa, sotii rinnakkaiseloa koskevaa ajattelutapaamme vastaan ja horjuttaa yhtä unionin perusperiaatetta, nimittäin yhtäläisen kohtelun periaatetta. Tämä periaate ja kaikenlaisen syrjinnän kieltäminen on sisällytetty myös luonnokseen perusoikeuskirjaksi.
Puhun nyt syrjinnän torjumista koskevasta ohjelmasta, jota tarkastelemme tänään direktiiviehdotuksen ohella. Vaikka ohjelman rahoitus onkin vaatimaton, sillä voi olla merkittävä tehtävä syrjinnän torjumista koskevien mekanismien vahvistamisessa, ja sen tavoitteet saavutetaan, jos se koordinoidaan niin yhteisön kuin jäsenvaltioidenkin tasolla muihin vastaaviin ohjelmiin ja aloitteisiin. Juuri jäsenvaltioilla on välitön vastuu syrjinnän poistamisessa, ja tästä syystä on välttämätöntä, että otamme mukaan kaikki kokemuksemme ja koko tätä alaa koskevan säännöstön ja että parlamentti valvoo tätä tehokkaasti.
On välttämätöntä tukea työmarkkinaosapuolia, kansalaisjärjestöjä ja muita elimiä, jotka pyrkivät samaan tavoitteeseen, ja edellyttää kurinalaisuutta valittaessa niitä toimia ja järjestöjä, joille annamme rahoitusta. Hyvät kollegat, kaikki ovat tietoisia niistä talousarviojännitteistä, joita liittyy otsakkeeseen 3, josta tämä ja muut ohjelmat rahoitetaan. Vaikka nykyinen oikeusperusta vapauttaa määrärahoja uusia valmistelevia toimia varten, ohjelman rahoittaminen tästä otsakkeesta voisi johtaa muiden toimintalinjojen määrärahojen vähentämiseen.
Haluan todeta, että komission sitoumuksen vastaisesti ohjelmaan ei sisälly rahoitusselvityksen mukaista nimenomaista mainintaa tekniseen apuun varatuista menoista. Tästä syystä toimintamenot olisi rahoitettava kokonaismäärärahoista. Kansalaiset odottavat meiltä konkreettisia toimia. Syrjinnän torjuminen kuuluu meille kaikille. Ohjelma on - mielestäni - hyvin yleisluonteinen. Ohjelman tavoitteita kyseenalaistamatta olisi toivottavaa, että siinä tuettaisiin toimia, jotka liittyvät läheisemmin todellisiin syrjintätilanteisiin.
Direktiiviehdotuksen osalta haluan ensiksi onnitella kollegaamme Thomas Mannia hänen erinomaisesta työstään. Oli tärkeää tehdä tasapainoinen, maltillinen ja oikeusteknisesti hyvä työ, ja hänen mietintönsä on - mielestäni - juuri tällainen. Yhteistä tavoitetta, joka koskee syrjinnän poistamista työssä, voidaan ja sitä täytyy lähestyä monesta näkökulmasta, mutta on selvää, että unionin tehtävä tässä asiassa edellyttää ehdottomasti sellaista vähimmäistason lainsäädäntökehystä, jonka täytyy olla yhtenäinen kaikkien syrjinnän vastaisten toimien ja erityisesti rotudirektiivin kanssa.
Jäsenvaltioilla on jo lainsäädäntökehys niin perustuslain kuin tavallisen lainsäädännönkin osalta sekä syrjinnän vastaisista toimista saatua kokemusta, joka täytyy ottaa huomioon. Tästä syystä puitedirektiivin ja vähimmäistason käsitteet ovat tämän direktiiviehdotuksen tulkinnan avaimet. Se, että meillä on moitteeton lainsäädäntörakennelma, jossa estetään syrjintä ja suojellaan sen uhreja, ei kuitenkaan käytännössä takaa syrjinnän eikä sen syiden poistamista. Tästä syystä on tärkeää muiden toimien ohella edistää ja suosia vuoropuhelun kulttuuria.
Seuraamusjärjestelmän, jonka ansiosta direktiivi on mahdollinen, täytyy varmistaa, että se pystyy olemaan ennalta ehkäisevä ja poistamaan tehokkaasti syrjintää. Seuraamusten ohella tärkeää on kuitenkin toimien julistaminen pätemättömiksi, mikäli direktiivin määräyksiä rikotaan törkeästi. Erilaista kohtelua koskevan poikkeuksen, joka voidaan myöntää ideologisista, uskonnollisista tai ikään liittyvistä syistä, täytyy vertautua oikeuteen, joka auttaa tiettyjä julkisia tai yksityisiä elimiä noudattamaan yhtäläisen kohtelun periaatetta.
Hyvät jäsenet, käsittelemme puitedirektiiviehdotusta, joka on välttämätön muttei riittävä ja jonka mekanismeja meillä on tilaisuus hioa sitten, kun sitä on ehditty soveltaa. Syrjinnän vastainen taistelu tulee olemaan pitkä, ja tästä syystä meidän täytyy tarkkailla tänään käsittelemiemme toimien tuloksia.

McCarthy
. (EN) Minäkin onnittelen kumpaakin esittelijää, jäsen Cashmania ja jäsen Mannia, heidän erinomaisesta työstään. Tämä lainsäädäntöpaketti aloittaa uuden ja radikaalin luvun historiassa, joka koskee EU:n sitoutumista yhtäläisten mahdollisuuksien varmistamiseen ja aikamme vitsauksen, syrjinnän, torjumiseen.
Parlamentti välittää äänestyksessään kaikille kansalaisille selkeän viestin, että haluamme parantaa jäsenvaltioiden saavutuksia yhtäläisen kohtelun alalla iästä, rodusta, vammasta ja sukupuolisesta suuntautumisesta riippumatta. Vaalipiirissäni on odotettu tätä lainsäädäntöä jo kauan. Pahoittelen kuitenkin sitä, että äänestäessään yhtäläistä kohtelua työssä koskevaa direktiiviä vastaan jotkut oikeudellisten asioiden valiokunnan kristillisdemokraattiset jäsenet pitivät sitä tarpeettomana, koska se heidän mukaansa "rajoittaisi valinnanvapautta yksityiselämässä". Kysyn kuitenkin teiltä: kenen vapautta? Niidenkö vapautta, jotka edelleenkin syrjivät yksilöitä? Sellaista vapautta parlamentin ei pitäisi pyrkiä suojelemaan - se ei ole kristillinen eikä demokraattinen!
Lisäksi he ovat sitä mieltä, että syrjintätapauksia ei ole niin monta, että lainsäädäntöön olisi aihetta. Ehkäpä heidän kannattaisi puhua enemmän oman vaalipiirinsä ihmisten ja syrjinnän uhrien kanssa. On myös hyvä antaa paikallisia esimerkkejä siitä, miten aiheellista tällainen lainsäädäntö on. Omassa vaalipiirissäni Manchesterin kaupunginvaltuusto nimitti eläkkeelle jääneen manchesterilaisen rehtorin, joka on yli 70 vuotta ja erittäin kokenut, poliisiviranomaisen palvelukseen. Hänen ikäänsä koskeneen kantelun jälkeen hän sai kuulla, että hän on toimeen liian vanha eikä häntä voida kelpuuttaa siihen Ison-Britannian nykyisen poliisilain mukaisesti. Tällaisesta lainsäädännöstä on siis hyötyä hänen kaltaisilleen ihmisille. Yhdistyneen kuningaskunnan työlainsäädäntöä täytyy nyt tarkistaa, jotta voidaan varmistaa, että pätevyys ratkaisee, kuka saa työpaikan, ei ikä. Itse asiassa sisäministeri Jack Straw tarkistaa parhaillaan lainsäädäntöä, jotta siitä poistettaisiin tällainen syrjintä. Ilmenipä syrjintä sitten missä muodossa tahansa tai koskipa se mitä ryhmää tahansa, se on tuhlausta, eikä sitä voida hyväksyä, kuten Ison-Britannian teollisuuden keskusliitto on sanonut. Se on sanonut myös, että jotkut valistuneet työnantajat hyödyntävät kaikkia mahdollisuuksia palkkaamalla ihmisiä kaikilta elämänalueilta.
Toisessa vaalipiirini yrityksessä, B&Q:ssa, on alkanut "harmaa vallankumous". Macclesfieldissä sen yhden myymälän henkilökunta koostuu vain 50 vuotta täyttäneistä henkilöistä ja vanhin työntekijä on 86-vuotias! Mielestäni se antaa erittäin hyvän esimerkin. Tämä lainsäädäntö rohkaisee työnantajia hyödyntämään kaikkien yhteiskuntamme jäsenten lahjoja, kykyjä ja kokemuksia. Kyseessä on kaikkien aikojen suurin syrjintää koskevan lainsäädännön remontti Euroopassa ja unionin jäsenvaltioissa. On totta, että se aiheuttaa muutoksia työlainsäädäntöön ja että se aiheuttaa muutoksia yleiseen lainsäädäntöön ja tuomioistuimiin, mutta parlamentti ja Euroopan unioni eivät mielestäni voi vältellä näitä muutoksia, jotka avaavat mahdollisuuksien maailman niille ryhmille, jotka ovat liian kauan kärsineet syrjinnän vitsauksesta.

McAvan
. (EN) Arvoisa puhemies, saamme usein kuulla, että Eurooppa on etäällä ja kaukana kansalaisistaan. Kuitenkin sellainen lainsäädäntö, jota tarkastelemme tänään, vaikuttaa suuresti ihmisten elämään ja saa heidät ymmärtämään, että teemme täällä Strasbourgissa ja Brysselissä asioita, joilla on merkitystä. Haluaisin onnitella komissiota siitä, että se teki nämä ehdotukset niin nopeasti, ja niiden virkamiesten ammattitaidosta, jotka auttoivat meitä laatimaan nämä mietinnöt. He ovat tehneet erinomaista työtä.
Mietinnön yksityiskohtien osalta haluaisin kiittää esittelijä Mannia, joka otti huomioon valtaosan teollisuusvaliokunnan kommenteista, erityisesti ne, jotka koskivat moninkertaista syrjintää - etenkin naisiin kohdistuu tällaista syrjintää. Toivon, että komissio tarkastelee huolellisesti sukupuoleen perustuvaa syrjintää koskevaa lainsäädäntöä tämän uuden direktiivin perusteella.
Hän otti vastaavasti huomioon kommenttimme, jotka koskivat kansalaisjärjestöjen osallistumista. On erittäin tärkeää kuulla syrjinnän uhreja edustavia järjestöjä, koska niiden avulla pystymme siirtymään täällä tänään lausutuista kauniista sanoista sellaisiin käytännön politiikkoihin, jotka toimivat jäsenvaltioissamme.
Siirryn nyt Cashmanin mietintöön, ja haluaisin onnitella kollegaani hänen ensimmäisestä mietinnöstään. Jos tämä on esimakua tulevasta, toivon, että hän laatii vielä monta mietintöä. Valiokuntani mielestä on erittäin tärkeää, että ikää ja vammaisuutta koskevat toimintaohjelman toimenpiteet täydentävät tutkimusohjelmissa, puiteohjelmissa tehtävää työtä. Toimintaohjelmassa ei ole tarpeeksi rahaa, jotta sillä voitaisiin korvata viidennessä puiteohjelmassa tehtävä työ, jota toivottavasti jatketaan muissa puiteohjelmissa, mutta meidän täytyy varmistaa, että ne täydentävät toisiaan.
Toiseksi: olen iloinen, että komissio on ymmärtänyt, että eurooppalaisten kansalaisjärjestöjen perusrahoitusta täytyy jatkaa. En ole sitä mieltä, että eurooppalaisten ohjelmien päätarkoituksena olisi tukea näitä järjestöjä, mutta ilman niitä meidän olisi hyvin vaikea kuulla kohderyhmien ääntä. Toivon, että vammaisten tarpeisiin kiinnitetään erityistä huomiota, sillä heillä on monia eri ongelmia, jotka pitäisi ratkaista.
Lopuksi: jotkut parlamentin jäsenet - olen kuullut heitä valiokunnassani ja muuallakin - väittävät, ettemme tarvitse tällaista lainsäädäntöä ja että se on liian hankalaa, että se on pilkunviilausta. Onneksi monet heistä ovat tällä viikolla poissa Ison-Britannian rannoilla. Heillä on muuta tekemistä, joten he eivät voi olla läsnä, mutta emme saisi yllättyä tällaisista kommenteista emmekä ottaa niitä huomioon. Kuulemme niitä aina, kun käsittelemme tällaista lainsäädäntöä. Kuulimme niitä vuosia sitten naisten samapalkkaisuutta koskevasta lainsäädännöstä, kuulimme niitä yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevasta lainsäädännöstä, äitiyslomaan tehdyistä parannuksista, kuulimme niitä rotua koskevan direktiivin yhteydessä ennen kesää, ja voisimme jatkaa luetteloa loputtomiin. Tämä on hyvää lainsäädäntöä. Jäsen McCarthy sanoi, että hyvät työnantajat haluavat tällaista lainsäädäntöä. Onnittelen komissiota ja mietinnön laatineita kollegojani. Toivomme, että tämä hyväksytään nopeasti ja että myös ministerit edistyvät nopeasti.

Martens
Arvoisa puhemies, ensiksi haluan onnitella komissiota perustamissopimuksen 13 artiklan viimeistelyä koskevasta aloitteesta. Niin monta vuotta kestäneiden puheiden jälkeen vihdoinkin aloite eri aloilla tapahtuvan syrjinnän tehokkaampaa torjumista varten.
Haluan myös onnitella Mannia hänen työnsä tuloksesta käsiteltävänämme olevassa mietinnössä. Se on kiperä aihe. Kaikki ovat yhtä mieltä siitä, että syrjintää pitää vastustaa, mutta mielipiteet eroavat sen osalta, miten, missä määrin ja millaisin välinein. Syrjinnästä voi koitua monenlaisia seurauksia miehille ja naisille. Olen iloinen siitä, että nyt käsiteltävässä mietinnössä naisille tarjotaan parempaa suojaa kuin nykyisessä yhtäläistä kohtelua koskevassa direktiivissä, nimenomaan ammatillisen koulutuksen, työn ja työolojen osalta.
Haluan muistuttaa, miten tärkeitä ovat järjestöjen luottamushenkilöt ja riippumattomat elimet, joiden puoleen henkilöt ja järjestöt voivat kääntyä syrjintää ja häirintää koskevine valituksineen. Alankomailla on tästä hyviä kokemuksia.
Olen iloinen siitä, että huomiota on kiinnitetty myös vanhuksiin kohdistuvan syrjinnän ongelmaan. Se on kasvava ongelma, varsinkin siksi että vanhusten määrä meidän yhteiskunnassamme kasvaa, ja tämä on lisäksi kaikkien aikojen elinvoimaisin vanhusten sukupolvi.
Lopuksi 4 artiklan 2 kohdasta, joka koskee uskontoon ja vakaumukseen perustuvaa syrjintää. Tämä on arka kohta erityisesti myös meidän ryhmässämme. Se koskettaa monimuotoisuuden teemaa. Monet tunnustavat sen merkityksen demokratian toimivuudelle. Mutta monimuotoisuutta koskevissa keskusteluissa käsitellään useimmiten pelkästään oikeuden tekemistä yksittäisten ihmisten erilaisille näkemyksille. Paljon vähemmän avoimuutta ja huomiota on tarjolla siinä tilanteessa, kun ihmiset haluavat antaa näkemyksilleen ilmiasun järjestöissä, sillä silloin ei ole enää usein ollenkaan puhe monimuotoisuuden kunnioittamisesta vaan ennemmin suvaitsemattomuudesta ja syrjinnästä erityisesti uskonnollisten ja vakaumuksellisten järjestöjen kohdalla. Olen hyvilläni Mannin mietinnön lausunnosta, jossa vakaumuksellisille järjestöille annetaan esiin tulevissa tapauksissa mahdollisuus asettaa henkilökunnalleen tehtävään liittyviä vaatimuksia tämän taustan mukaisesti. Se on kompromissi, mutta nauttii laajaa tukea parlamentissa. Vetoan voimakkaasti komissioon, että se hyväksyisi tämän lausunnon ja tekisi oikeutta suvaitsevaisuudelle ja monimuotoisuudelle, jota niin monen valtion edustajat toivovat.

Cornillet
Arvoisa puhemies, kukaan järkevä ihminen ei voi ajatella, ettei Euroopan parlamentin tarvitse kantaa huolta syrjinnästä, vaikka tässä tapauksessa on kyse siitä, että meidän on toistettava asioita ja ilmaistava kantamme asiakirjasta, joka sisältää ehdotuksen ministerineuvoston päätökseksi ja johon neuvosto suhtautuu parhaaksi katsomallaan tavalla.
Tästä syystä PPE olisi ehkä toivonut tiiviimpää ja paikka paikoin selkeämpää tekstiä, jossa olisi joka tapauksessa vältetty turhaa sanahelinää, sillä, kuten sananlaskussakin sanotaan, liika on aina liikaa; tästä tekstistä löytyy kuitenkin välillä viittauksia muun muassa naisten ja miesten tasa-arvoon, josta olisi muodostettava oma erityispolitiikkansa, tai melko uusiin käsitteisiin, kuten lainaan sukupuolten tasa-arvoa koskeviin kysymyksiin (perspectives sexo-spécifiques), tai käsitteisiin, jotka saattavat joissakin tapauksissa johtaa syrjinnän käsitteen liialliseen laajenemiseen, mitä myös haluamme välttää.
Kollegamme Cashmanin esittelemässä mietinnössä on toki hyviä asioita, kuten varsinkin kansalaisjärjestöjen merkityksen korostaminen. Mielestäni on hyvin tärkeää tukeutua tällaiseen kumppanuusverkostoon. Meidän on kuitenkin tehtävä valintamme valikoivasti ja vältettävä ennen kaikkea yksipuolisuutta. Sain valiokunnassa tilaisuuden vastustaa sitä ajatusta, että myös niillä asiantuntijoilla, jotka eivät kuulu kansalaisjärjestöihin, voisi olla jotakin sanansijaa. Tarvitseeko tässä yhteydessä muistuttaa, että valtioilla on ensisijainen rooli varsinkin koulutusalalla?
Yhteisön politiikka 13 artikla ei lopultakaan merkitse sitä, että ratkaisu löytyisi välttämättä määrärahojen lisäämisestä. Tilanteen ratkaisu löytyy mielestäni varainkäytön tutkimisesta eikä välttämättä määrärahojen loputtomasta lisäämisestä.
Lopuksi me PPE-ryhmän edustajat odotamme paljon arvioinnilta ja yhteensovittamiselta, ja yksi ehdotuksistamme koskee sitä, että syrjinnän torjumisesta laadittaisiin oma parlamentissamme esiteltävä mietintö, jossa selvitettäisiin yhteisön investoimia määrärahoja ja niiden käyttöä.
Lopuksi päätän tähän syrjinnän syistä esitetty määritelmä, joka sisältyy myös perusoikeuskirjaan, joka meidän on määrä hyväksyä marraskuussa, on hyvä määritelmä, jolla voidaan uskoakseni ratkaista monia Euroopan unionissa esiintyvä jännitteitä.

Van Lancker
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, jos parlamentti huomenna täysistunnossaan seuraa direktiiviä koskevassa kannassaan asiasta vastaavia valiokuntia, niin olen vakuuttunut siitä, että uusi direktiivi yhtäläisestä kohtelusta työssä tulee olemaan erittäin hyvä direktiivi, jolla on valtava vaikutus vanhuksiin, vammaisiin, homoihin ja lesboihin heidän taistellessaan työssä tapahtuvaa syrjintää vastaan. Ryhmäni tukeekin mietintöä lyhentämättömänä, ja haluamme tässä kiittää korostetusti kumpaakin esittelijää, kollega Thomas Mannia ja Joke Swiebeliä, heidän erinomaisesta työstään ja onnitella siitä loistavasta yhteistyöstä, jota teimme valiokunnissa.
Haluaisin muuten käyttää tilaisuutta hyväkseni onnitellakseni myös kollega Cashmania, sillä direktiivit ovat tärkeitä, mutta toimintaohjelmat niiden tukemiseksi ovat luonnollisesti myös oleellisia. Arvoisa komission jäsen, se miten nopeasti toimielimet ovat käyttäneet Amsterdamin suomia uusia toimivaltuuksia, osoittaa Euroopan unionin olevan yhä edelläkävijä tasa-arvoasioissa, ja haluaisin kiittää Euroopan komissiota siitä oikein painokkaasti. Toivon muuten myös, että puheenjohtajavaltio Ranska saa tahtonsa läpi ja että tämä direktiivi ja toimintaohjelma vielä hyväksytään.
Pari huomautusta, jotka ovat ryhmälleni erityisen tärkeitä tässä direktiivissä. Parlamentti on aivan oikein päättänyt käyttää myös tässä valttikorttejaan, jotka ovat peräisin jo nykyisistä yhtäläistä kohtelua koskevista direktiiveistä, sekä miehiin ja naisiin liittyvistä että rotuun ja etniseen alkuperään liittyvistä, ja olenkin erityisen tyytyväinen siihen, että epäsuora syrjintä, positiiviset erityistoimet ja todistustaakan jakamisen periaate on kuvattu hyvin. Olemme myös aivan oikein päättäneet olla työntämättä sukupuolista syrjintää tähän direktiiviin, koska sitä varten on jo olemassa erillinen eurooppalainen direktiivi, joka muuten tulee paranemaan komission tekemien ehdotusten seurauksena ja lepää paljon vankemmalla oikeusperustalla, josta parlamentti muuten saa päättää yhteispäätösmenettelyssä. Tärkeää on sitä vastoin se, että Euroopan parlamentti puoltaa kyllä toimimista kaksinkertaista syrjintää vastaan, josta vanhat naiset ja vammaiset naiset usein joutuvat kärsimään.
Kolmanneksi ryhmäni on erityisen mielissään päätöksestä poistaa direktiivistä viitteellinen luettelo niin sanotusta sallitusta syrjinnästä iän perusteella. Se avaisi vain oven niin sanotulle syrjinnälle, joka olisi jo etukäteen oikeutettua. Olemme myös erittäin tyytyväisiä direktiivin säännökseen, jossa täsmennetään, että vammaisten yhtäläinen kohtelu merkitsee myös sitä, että yritysten edellytetään tekevän muutoksia työpaikalla.
Lopuksi, arvoisa komission jäsen, haluaisin sanoa, että tämä on oikein hyvää työtä. Hyvät kollegat, lämpimät kiitokset yhteistyöstä, mutta työ ei ole lopussa. Toivokaamme - ja luotan siihen, arvoisa komission jäsen - että Euroopan komissio tekee nyt myös ehdotuksia 13 artiklan pohjalta muun kuin työhön liittyvän syrjinnän torjumiseksi.

Ludford
Arvoisa puhemies, kummankin esittelijän erinomainen työ täydentää merkittävän sarjan, joka sisältää 13 artiklan täytäntöönpanoa käsitteleviä parlamentin mietintöjä.
Tämä 2000-luvun ensimmäinen vuosi on osoittanut, että EU:n toimielimet ovat päättäneet vakiinnuttaa syrjimättömyyden eurooppalaisena perusarvona ja keskeisenä ihmisoikeutena.
Haluan keskittyä erityisesti Mannin mietintöön ja tarkemmin sanottuna 4 artiklaan. Tämä mahdollistaisi syrjinnän silloin, kun se on todellinen tai olennainen vaatimus. Siinä säädetään erityisesti, että työssä voidaan harjoittaa uskontoon perustuvaa syrjintää. Tämä on selvästikin merkittävä poikkeus syrjimättömyyden sääntöön. Se täytyy perustella ankarin kriteerein, eikä sitä saa käyttää väärin.
Suhtaudunkin myönteisesti tätä asiaa koskeviin valiokunnan tarkistuksiin, vaikka haluaisinkin, että jäsenvaltiot saisivat mutta niiden ei olisi pakko myöntää tällaisia uskontoa koskevia erivapauksia. Olen tästä syystä pyytänyt nimenhuutoäänestystä "säätävät"sanasta.
Uskontoon perustuva syrjintä ei missään nimessä saa olla veruke sille, että työntekijöitä syrjitään muista syistä, esimerkiksi siksi, että he ovat homoseksuaaleja. Olen varma, että järkevät ja maltilliset uskonnolliset järjestöt eivät yritä tehdä niin eivätkä yritä käyttää tätä porsaanreikänä. Emme kuitenkaan saa sallia sitä, että mitä tahansa uskontokuntaa edustavat ahdasmieliset fundamentalistit pääsevät näkemyksineen voitolle maallistuneen yhteiskunnan syrjimättömyysnormien tappioksi.
Olen tietoinen siitä, että politiikassa on yhä enemmän eturyhmiä, jotka haluavat ulottaa uskonnon kouran julkiselle elämänalueelle. Uskonnolla on oma elämänalueensa. Tässä mietinnössä oleva kompromissi jättää uskonnollisille järjestöille paljon tilaa, eikä sitä saa käyttää väärin.

Ceyhun
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, molemmat esittelijät ovat tehneet erinomaista työtä, josta haluaisin ryhmäni puolesta kiittää tässä. Jäsen Cashmanin mietinnön osalta mitä erilaisimpien syrjintämuotojen olemassaolo yhteiskunnissamme vahvistaa käsiteltävänä olevan toimintaohjelman tärkeyden. Toimintaohjelma on ratkaiseva väline yhteisön tukemiseksi kehitettäessä yhteisön syrjinnän vastaista strategiaa.
Ei voi käydä päinsä, että 2000-luvun kynnyksellä Euroopassa naiset ja miehet eivät edelleenkään ole tasa-arvoisia, vammaiset syrjäytetään sosiaalisesti ja ihmisiä suljetaan yhteiskunnallisen elämän ulkopuolelle heidän seksuaalisen suuntautumisensa vuoksi ja leimataan erilaisiksi. Kaikkien ihmisten oikeus yhdenvertaisuuteen lain edessä ja suojeluun syrjinnältä on perusoikeus. Tämä perusoikeus on erittäin merkittävä jokaisen demokraattisen yhteiskunnan toimintakyvylle. Säännökset voivat olla vain olennainen mutta ei ainoa osa syrjinnän vastaista toimintaa.
Yhteisön on laadittava sen lisäksi toteuttamiskelpoisia suunnitelmia politiikkaa ja käytäntöä varten. Siksi on tuettava paikallisia aloitteita, parannettava syrjintää koskevaa tietoisuutta ja tehostettava poliittisia suunnitelmia. Vain siten me onnistumme torjumaan tehokkaasti syrjintää kaikilla inhimillisen yhteiselämän alueilla Euroopassa. Tämä voi olla vain meidän kaikkien etujen mukaista!
Tässä mielessä vetoan kollegoihini juuri tämän parlamentin konservatiivisella puolella, että he äänestäisivät huomisessa äänestyksessä molempien esittelijöiden mietintöjen puolesta.

Di Lello Finuoli
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, uskon, että tämä toimintaohjelma on hyvin merkittävä edistysaskel syrjinnän vastaisessa taistelussa, myös siksi, että näinä niin kovin sekavina aikoina, niin kovin sekavissa yhteiskunnissamme syrjintä saa monia muita väyliä ja yhä uusia ja yhä hälyttävämpiä muotoja.
Haluan keskittyä vain yhteen toimintasuunnitelman kohtaan, jota - kuten jo valiokunnassa sanoin - pidän hyvin puutteellisena, ja se on Turkin sisällyttäminen siihen. En tarkoita, ettei Turkkia pitäisi ottaa mukaan toimintasuunnitelmaan, mutta aiomme antaa rahoitusta valtiolle - jonka voisin määritellä rikolliseksi - suuntaamatta sitä vähäisimmässäkään määrin kaikkein pahimman syrjinnän, kurdinkielisten Turkin kansalaisten syrjinnän lopettamiseen. Antaisimme niin ollen rahoitusta, jonka Turkki voisi käyttää mielensä mukaan lopettamatta kuitenkaan kaikkein pahinta syrjintää, jossa yhdistyvät kaikki syrjinnän muodot, koska jos nyt syrjitään kurdeja, syrjitään kohta kurdinaisia, sukupuoliselta suuntautumiseltaan poikkeavia kurdeja tai vammaisia kurdeja.
Tarkoituksemme olisi ollut pakottaa Turkki tai ainakin suostutella sitä lopettamaan tämä todella suuren luokan syrjintä, jota valtiossa nykyään harjoitetaan. Olemme niin ollen varsin hämmentyneitä tämän kohdan johdosta ja pyydämme komissiota olemaan valppaana tarkastaessaan tämän rahoituksen käyttöä, ettei Turkki olisi vain lopettavinaan tai torjuvinaan muita syrjinnän muotoja välittämättä kuitenkaan vähääkään siitä perusluonteisesta syrjinnän muodosta, joka on ollut Euroopassa viime kädessä niin monen kurjuuden alkusyynä.

Turco
Arvoisa puhemies, haluaisin Boninon listan puolesta ilmaista koko sen tyrmistyksen, jota tunnemme tätä tapaa kohtaan, jolla Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot suhtautuvat syrjinnän, rasismin ja muukalaisvihan käsittelemiseen.
Parlamentti hyväksyi edellisen istunnon aikana päätöslauselman syrjivän, väkivaltaisen ja tukahduttavan rasismin vastaisesta taistelusta: päätöslauselmassa todettiin, että rasismi on rikos, jota ei ilmennetä ainoastaan teoin, vaan ennen kaikkea julkilausumia antamalla ja viestejä välittämällä, ja pyydettiin laajentamaan oikeudellisia välineitä, jotka mahdollistaisivat sellaisten poliittisten puolueiden vastustamisen, joiden ohjelmissa vaarannetaan syrjimättömyyden periaatteet.
Olemme vakuuttuneita - koska oma historiamme, teidän historianne, koko Euroopan historia on siitä osoituksena - että teidän ajamanne kieltoihin perustuva ja tukahduttava strategia, joka perustuu sanan- ja kokoontumisvapauden rajoittamiseen, poliisin painostuskeinojen, sosiaalisen valvonnan ja televiestinnän valvonnan vahvistamiseen, määrärahojen osoittamiseen ja tarkkailijoiden asettamiseen, luo edellytykset niiden ilmiöiden räjähtämiselle käsiin, joita vastaan haluatte, tai ainakin sanotte haluavanne, taistella.
Haluaisin vain muistuttaa, että Boninon listan edustajat esittivät tämän vaalikauden ensimmäisenä asiakirjana päätöslauselmaesitystä sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvasta syrjinnästä. Emme pyytäneet siinä osoittamaan toimintasuunnitelmien kautta määrärahoja, jotka tavallisesti päätyvät tukina kansalaisjärjestöille, joista on usein tullut epävirallisia valtion elimiä; emme pyytäneet todistustaakan siirtämistä, joka olisi ollut epäliberaalia ja epäjuridista. Esitimme Mannin mietintöön joitakin tarkistuksia, joiden tarkoituksena on korjata demokraattisessa, liberaalissa ja suojelevassa hengessä joitakin kohtia, eli todistustaakan siirtämisen ja yrittäjien ammattiliiton sisäisten sääntöjen mitättömäksi julistamista sekä rajoittumista vain siviilioikeudellisiin ja hallinnollisiin, ei rikosoikeudellisiin pakotteisiin.
Haluaisin vain muistuttaa, hyvät kollegat, että aina kun Euroopassa on turvauduttu kieltoihin perustuvaan järjestelmään, on jouduttu ottamaan askel taaksepäin. Niin kävi Saksassa, kun halusitte tukahduttaa natsimieliset puolueet; niin kävi äskettäin Itävallassa, ja otitte silloin askeleen taaksepäin; samoin kävi riippumattomien edustajien teknisen ryhmän kohdalla.
Kuten suuret anglosaksiset demokratiat ovat opettaneet, rasismi ja syrjintä voidaan loppujen lopuksi voittaa vain vapaalla demokratialla, ei mielipiteen-, sanan- ja kokoontumisvapauden ja taloudellisen vapauden rajoittamisella ja vähittäisellä murentamisella.

Blokland
Arvoisa puhemies, käsittelemme tänään iltapäivällä kahta komission kaikkiaan kolmesta ehdotuksesta, joissa Euroopan yhteisölle ehdotetaan syrjinnänvastaista lainsäädäntöä perustamissopimuksen 13 artiklan pohjalta. Minun ryhmänihän ei ole koskaan kannattanut 13 artiklan sisällyttämistä perustamissopimukseen. Ei siksi, että hyväksyisimme syrjinnän, päinvastoin, vaan siksi, että emme pitäneet toivottavana tämän aiheen nostamista Euroopan tasolle. Tällä alalla on laadittu jo varsin paljon säännöksiä sekä kansainvälisesti että kansallisesti.
Euroopan komissio on ehdotuksissaan hyvin pidättyväinen, mutta Euroopan parlamentin tarkistuksista ilmenee kyllä, että tässä halutaan mennä paljon pitemmälle: olisi luotava kattava eurooppalainen syrjinnänvastainen politiikka, jossa komissio valvoo kansallisvaltioiden toteuttamaa politiikkaa. Tämä ajatus ei miellytä minua lainkaan. Miksi keskitetty Eurooppa hoitaisi sen paremmin kuin valtio, joka on paljon lähempänä omia kansalaisiaan ja joka on paljon demokraattisempi ja kantokykyisempi?
Vaikea kohta on yhteentörmäys muihin perusoikeuksiin, kuten uskonnonvapauteen ja vakaumuksenvapauteen sekä yksityiselämän kunnioittamisen oikeuteen. Minun käsitykseni mukaan komission ehdotuksen 4 artiklassa ja sosiaalivaliokunnan siihen tekemässä tarkistuksessa rikotaan näitä oikeuksia.
Uskonto ja uskonnollinen vakaumus eivät ole yksilön oma asia. Uskolle on ominaista, että se tunnustetaan yhteisössä ja sitä ilmennetään voimakkaasti asenteessa elämään. Sen takia tietyn uskonnollisen vakaumuksen omaavat ovat perustaneet tähän vakaumukseen sitoutuneita järjestöjä, kouluja ja vanhainkoteja, jotka on tarkoitettu saman vakaumuksen jakaville. Johtava ja toteuttava henkilökunta antavat niille yhdessä niiden muodon. Voiko komission jäsen selittää, miksi komissio sivuuttaa tämän?
Sosiaalivaliokunnan tekemässä tarkistuksessa asiaa ei selvitetä paljoakaan. Siinä vakaumusta ja elämän käytäntöä erotetaan toisistaan näköjään lisää, ja sillä tavalla laitoksille asetetaan vielä enemmän rajoituksia oman identiteetin kokemiseen ja ylläpitämiseen.
Absoluuttista uskonnonvapautta ei voi olla olemassa sen enempää kuin absoluuttista tasa-arvoakaan. Syrjintää pitää torjua, kun syrjinnällä tarkoitetaan ihmisten kohtelemista alempiarvoisina, ihmisten solvaamista ja takasijalle asettamista. Mutta meidän pitää kyllä varoa sitä, että lainsäätäjä pyrkiessään suojelemaan yhteiskunnan heikoimpia työntää nurkkaan muita ryhmiä, joiden käsitykset ovat vähemmistönä. Niin tekemällä puututtaisiin sopimusten ja perustuslakien tärkeisiin takuisiin.

Paisley
Arvoisa puhemies, keskityn puheenvuorossani uskonnolliseen vakaumukseen ja homoseksuaalisuuteen. Italian presidentti puhui tänään parlamentille, ja oli kiinnostavaa, että hän sanoi, että unionin tarkoituksena ei ole romuttaa kansallisia arvoja. Jotkin tänään käsittelemämme asiat ovat kansallisten arvojen kannalta tuhoisia. Tässä ehdotuksessa homoseksuaalisuus nostetaan samaan asemaan pyhän avioliiton kanssa. Tällöin lukuisia Raamattuun uskovia uskovaisia syrjitään mitä pahaenteisimmin ja itsevaltaisimmin.
Entä ne ihmiset, joiden uskonnollinen vakaumus perustuu Raamattuun, entä heidän kirkkonsa, koulunsa, järjestönsä ja hoitokotinsa? Ette ehkä pidä siitä, että he uskovat Raamattua, ettekä ehkä pidä siitä, mitä Raamatussa sanotaan, mutta heillä on oikeus näihin mielipiteisiin. Raamatussa sanotaan aivan selvästi, että miehimykset eivät peri Jumalan valtakuntaa. Jotkut tässä istuntosalissa pitävät tätä kiihkoiluna. Nämä ihmiset kuitenkin uskovat siihen, koska heidän tukenaan ja ankkurinaan on Raamattu. He uskovat myös siihen, mitä apostoli Paavali sanoi: että miesten väliset teot ovat sopimattomia ja että ne perustuvat himoon eivätkä rakkauteen.
Miten nämä uskovaiset voidaan pakottaa palkkaamaan niitä, jotka ammattinsa puolesta ja käytännössä puolustavat tällaista Raamatun vastaista käytöstä? Kirjataanko tähän lainsäädäntöön takeita niitä ihmisiä varten, jotka uskovat, että seksiä saisivat harjoittaa vain miehet ja naiset avioliitossa? Nämä ehdotukset merkitsevät iskua vasten avioliiton pyhyyttä ja kodin pyhyyttä, ja ne pitäisi torjua.

Pirker
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, me kaikki olemme onnellisia siitä, että on olemassa Amsterdamin sopimuksen 13 artikla, koska se antaa meille viimeinkin välineen ja myös tehtävän toteuttaa laajamittaisen ohjelman syrjinnän torjumiseksi.
Komissio esitti toimintaohjelman vuoteen 2006 saakka. Se on erittäin kunnianhimoinen, hyvin sitoutunut ja hyvin konkreettinen, kun on kyse tavoitteista, toimista ja yksittäisistä toimenpiteistä. Se on ohjelma, joka ansaitsee täyden tuen, ja olen vakuuttunut siitä, että me menestymme, jos noudatamme tätä ohjelmaa.
Ongelmia minulle aiheuttaa sitä vastoin jäsen Cashmanin mietintö, josta on esitetty 17 tarkistusehdotusta ja josta haluaisin nostaa esille useampia kohtia, jotka aiheuttavat minulle päänvaivaa. Siinä on ensinnäkin ohjelman täytäntöönpanoa koskevaa kattavaa määritelmää pitemmälle menevä laajemmin muotoiltu määritelmä. Uskoakseni me luomme siten vain lisää epävarmuutta, koska emme enää tiedä, ketä voidaan todellakin tukea komission ohjelman mukaisesti. Siten syntyy vaara, että liian vähäisiä varoja on sitten käytettävä liian moniin toimiin. Pelkään tämän ohjelman tehokkuuden puolesta.
Toinen ongelma on minusta se, että kansalaisjärjestöjä, niin tärkeitä kuin ne ovatkin, vaaditaan huolehtimaan ohjelman täytäntöönpanosta niiden koosta, tyypistä ja harjoittamasta toiminnasta huolimatta. Niitä vaaditaan kuitenkin sen lisäksi vielä ottamaan hoitaakseen valvonta, ja kun 90 prosenttia rahoituksesta tapahtuu unionin kautta, ongelma on vielä suurempi, jos kansalaisjärjestöt valvovat itse itseään. Meidän ei pitäisi uskoakseni vaatia keneltäkään liikaa. Meidän pitäisi joka tapauksessa tukea täysin komission sitoutunutta ohjelmaa.

Gillig
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegani, tämä on tärkeä viikko parlamenttimme keskusteluissa. Eilen oli aiheena perusoikeuskirja, ja tänään käsittelemme syrjinnän torjuntaa yhteisöaloitteiden pohjalta. Tällä tavalla me vahvistamme Euroopan unionin kantaa niistä kansalaisille tutuista käytännön tilanteista, joissa on kyse syrjinnästä ja yhtäläisestä kohtelusta.
Haluaisin sanoa heti, että nämä tekstit ovat hyvin tärkeitä: direktiivi on tärkeä siksi, että se vaikuttaa oikeusvaltion periaatteeseen, ja toimintaohjelma siksi, että sen avulla voidaan toteuttaa uusia käytäntöjä, joita on myös tarkoitus levittää. En voi hyväksyä tässä yhteydessä sitä, että jotkut sekoittavat keskenään välttämättömän syrjinnän vastaisen toiminnan, yhtäläisen kohtelun ja esille tuomansa kielletyt asiat. Minun mielestäni ei pidä sekoittaa kaikkea.
Mannin mietinnössä käsiteltävä direktiiviehdotus on hyvin tärkeä, ja haluan pysähtyä siihen. Sen tarkoituksena on vahvistaa yhtäläisen kohtelun periaatetta ja vähentää mahdollisuuksia tehdä poikkeuksia, joita on mielestämme liikaa.
Puuttuisin uskonnollisiin näkökohtiin liittyvään poikkeukseen. Haluaisin tuoda esiin varauksellisen suhtautumisemme tähän vaikeaan kysymykseen ja korostaa, että kannatamme maallikkoperiaatetta erityisesti syrjinnän torjunnan yhteydessä. Se on mielestämme oleellista erityisesti silloin, kun on kyse sosiaalisesta tai terveysalan toiminnasta. Halu tehdä työtä on pätevyyteen eikä uskonnolliseen vakaumukseen liittyvä asia.
Vielä pari sanaa keskustelusta, joka voitaisiin käynnistää alan tilastoinnin tarpeesta. Tilastot ovat välttämättömiä. Meidän on kuitenkin huolehdittava siitä, etteivät tilastot käänny niitä miehiä ja naisia vastaan, jotka ovat tilastoinnin kohteena.

Sbarbati
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ryhmämme suhtautui myönteisesti kumpaankin mietintöön ja halusi ennen muuta korostaa, että toimintasuunnitelman aluetta on laajennettava eräillä tarkistuksilla - joissa itse asiassa määriteltiin aivan uusi syrjintätapaus - yritettäessä taata kaikkien henkilöiden yhtäläinen kohtelu sukupuolesta, rodusta, etnisestä alkuperästä, uskonnosta, vakaumuksesta, iästä tai sukupuolisesta suuntautumisesta riippumatta.
Liberaali- ja demokraattiryhmä piti myönteisenä kaikkea tätä, mutta erityisesti parlamentin toimintaa, jossa on halunnut painottaa myös ja ennen kaikkea ilmiön ennaltaehkäisyä ja hyviä toimintatapoja. Tavoitteet, jotka liittyvät ongelman käsittäminen paremmin koko sen syvyydessä ja uusissa ilmenemismuodoissa, laajuudessa ja kehityssuunnissa, ja ennen kaikkea niihin tekijöihin puuttumiseen, joilla on määrä toteuttaa edellä mainitut hyvät toimintatavat, olivat meistä täysin vakuuttavia. Vieläkin vakuuttavampana pidimme kuitenkin sitä, että lopuksi voitiin myös arvioida prosessien ja ohjelmien onnistumista, mikä on samalla tae tasavertaisuudesta, puolueettomuudesta ja avoimuudesta.
Haluan käsitellä ennen muuta jäsenvaltioille annettavia mahdollisuuksia itsenäiseen toimintaan, sillä niiden on keskityttävä korkeatasoisiin toimiin. Kyse on siten ensimmäistä kertaa erityyppisestä toimintatavasta: rahoitusta ei tule tulvimalla, mutta toimien laatu aiotaan todentaa, sitä vaaditaan ehdottomasti; niitä on lisäksi toimia valvottava ja niiden tulokset on julkistettava. Tämä tuntuu minusta varsin myönteiseltä ja rakentavalta prosessilta, myös siksi, että lopputulokset voidaan asettaa kaikkien käyttöön tulevien toimiemme kehittämiseksi edelleen.
Käsittelen myös uskontoa koskevaa erivapautta. Pidin myönteisenä sen ottamista esille parlamentissa. Uskon itse asiassa, että kyse on harha-askeleesta, että tästä erivapaudesta on syytä keskustella ja että sitä on pohdittava. Haluan vain korostaa teille erästä asiaa. Omassa maassani Italiassa eräs kollegani, katolinen opettaja, joka kuitenkin opetti valtion koulussa, erotettiin, koska hän tuli raskaaksi eikä tehnyt aborttia eikä ollut naimisissa.
Jos tällainen siis on mahdollista, kysyn vain, olisiko samoin käynyt ilman uskonnollisten viranomaisten syrjivää vallankäyttöä? Paradoksina voin vielä lisätä, että mikäli kyseinen opettaja olisi tehnyt abortin, kukaan ei olisi huomannut mitään ja hän olisi saanut pitää työpaikkansa; koska hän kuitenkin kunnioitti elämän pyhyyttä ja oikeuttaan äitiyteen, hän menetti työpaikkansa sellaisen syrjivän toimen vuoksi, jota en voi hyväksyä. Lisään vielä, että jos hän olisi ollut mies, hänellä ei olisi ollut minkäänlaista ongelmaa yksityiselämänsä suhteen, miesten vatsa kun ei vielä kasva!

Lambert
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella esittelijöitä ja lausuntojen valmistelijoita siitä, miten sitoutuneita he ovat olleet tähän työhön ja miten halukkaita he ovat olleet tekemään yhteistyötä kaikkien niiden parlamentin jäsenten kanssa, jotka haluavat edistystä syrjinnän torjumisessa.
Ei ole epäilystäkään, että tämä aihe on monimutkainen, arkaluonteinen ja kiistelty, ja siinä yhdistyy ainakin kolme sellaista asiaa, joista hienossa seurassa ei sovi keskustella, kuten minulle aina opetettiin: politiikka, seksi ja uskonto sekä niiden lailla yhtä tärkeät ikää ja vammaisuutta koskevat kysymykset. Tätä asiaa pidetään tärkeänä, mikä näkyy siinä, että tätä direktiiviä on lobattu enemmän kuin mitään muuta direktiiviä tällä istuntojaksolla ja entistä useamman ihmisryhmän taholta.
Tämän 13 artiklaan perustuvan työn tavoitteena on tehdä yhtäläisistä mahdollisuuksista todellisuutta poistamalla se julkisivu, jonka taakse ennakkoluulot ja kiihkoilu usein kätkeytyvät lähinnä työpaikoilla. Se on haaste meille kaikille, koska me kaikki tuomitsemme ihmisiä ensivaikutelman perusteella. Työnantajien on nyt oltava selväsanaisia ja avoimia kaikessa rekrytointipolitiikassaan ja käytännössä sekä pystyttävä perustelemaan valintansa todellisin työhön liittyvin vaatimuksin. Heidän odotetaan myös vastaavan potentiaalisten työntekijöiden tarpeisiin erityisesti vammaisuuden kohdalla.
Ryhmäni suhtautuu myönteisesti sekä puitedirektiiviin että ehdotettuun yhteisön toimintaohjelmaan ja pitää niitä tärkeänä askeleena ennakkoluulojen poistamiseksi muilla elämänalueilla. Tuemme tästä syystä Mannin mietintöön esitettyä tarkistusta, jossa jäsenvaltioita vaaditaan kumoamaan kaikki homoseksuaaleja syrjivät rikoslain määräykset. Tiedämme, ettei se kuulu direktiivin soveltamisalaan, mutta se on mielestämme tärkeää, koska jos sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvaa syrjintää ei - aivan oikein - sallita työssä, emme saisi tukea sitä, että työntekijöitä pidetään rikollisina sen takia, mitä he tekevät yksityiselämässään ja täysi-ikäisten välisessä suhteessa.
Jotkut ovat olleet huolissaan 1 artiklan perusteluosan mahdollisesta tulkinnasta, sillä sekin saattaa vaikuttaa hieman hämärältä, mutta siinä tehdään ero sukupuolisen suuntautumisen ja käyttäytymisen välillä. Pyytäisin komissiota selventämään tätä kohtaa. Tarkoittaako se, että voi vielä joutua syrjityksi työpaikalla, jos harjoittaa homoseksuaalista toimintaa yksityiselämässään? Vai tarkoittaako se, kuten toivoisin, että meidän kaikkien pitäisi ottaa oppia Clintonin tapauksesta ja käyttäytyä asianmukaisesti työpaikalla sukupuolisesta suuntautumisestamme riippumatta?
Uskonnon osalta ryhmäni pitää myönteisenä Mannin mietintöön esitettyä tarkistusta 37. On tärkeää, että vaikka tunnustamme, että tiettyyn uskontoon tai vakaumukseen liittyvät organisaatiot haluavat palkata ihmisiä, joilla on samanlaiset näkemykset, se ei saa olla syynä evätä työpaikkaa niiltä, jotka ovat täysin päteviä tekemään työtä, joka ei välittömästi liity tuohon vakaumukseen, ja jotka käyttäytyvät työssä asianmukaisesti. On hyvin vähän työpaikkoja, joissa tietty vakaumus on olennainen pätevyysvaatimus. Ison-Britannian kuningasperhe on sellainen. Uskonnollisen koulun koulubussin ajaminen ei ole. Pidin erityisen loukkaavana sitä, että minua pyydettiin tukemaan muutoksia, joiden ansiosta uskonnolliset organisaatiot voisivat evätä työpaikan homoseksuaaleilta. Kehottaisin niitä ryhmiä, jotka puolustavat oikeutta syrjiä toista ryhmää, tarkastelemaan sitä, että tällaista vapautta voitaisiin käyttää myös niitä vastaan, ja pohtimaan, olisiko se niiden mielestä oikeudenmukaista.
Myös ikäsyrjintä on yleistä, eikä aiheetonta syrjintää pystytä juuri torjumaan vapaaehtoisin säännöin. Nykyistä 5 artiklaa on arvosteltu siitä, että siinä muka perustellaan se, mitä sillä pyritään torjumaan. Tuemme tästä syystä tarkistusta 38, joka rajoittuu olennaisuuksiin tiukasti määritellyn ja oikeutetun tavoitteen perusteella. Näin toivottavasti vältytään siltä, että pomot haluavat ympärilleen kauniita ja nuoria ihmisiä parantaakseen yhtiön imagoa tai omaa imagoaan.

Boudjenah
Arvoisa puhemies, syrjinnän torjunta ja syrjinnän vastaisen lainsäädännön laatiminen merkitsee sen asian tunnustamista, että syrjintää esiintyy ja että se on monissa tapauksissa "laillista", koska siitä on tullut niin tavanomaista. Tämän vuoksi suhtaudun tietysti myönteisesti tämänpäiväiseen direktiiviin, joka olisi saatava toteutetuksi päivittäisessä elämässä.
Käsittelen tässä yhteydessä vain niitä rajoitteita, jotka kaikesta huolimatta ovat mielestäni edelleen olemassa. Ensinnäkin todistustaakka. Direktiivissä otetaan askel todistustaakan siirtämiseksi, mutta sitä ei kuitenkaan siirretä kokonaan vastaajalle. Eikö lailla olisi kuitenkin turvattava syrjinnän uhrille paremmat mahdollisuudet päästä siitä eristetystä asemasta, johon hän liian usein joutuu? Miten voidaan ajatella, että työnhakijalla, joka hylätään näissä oloissa, on samanlaiset mahdollisuudet kuin yrityksellä ja varsinkin suuryrityksellä puolustaa itseään ja osoittaa, että hän on todella joutunut syrjinnän kohteeksi? Jos sitä paitsi yritykset velvoitettaisiin osoittamaan, että ne eivät harjoita syrjintää, ne kiinnittäisivät varmasti enemmän huomiota tähän asiaan valitessaan uusia työntekijöitä.
Viittaan tässä yhteydessä ennen kaikkea kolmansien maiden kansalaisten syrjintään mutta myös nuoriin, joilla on maahanmuuttajatausta. Ranskasta löytyy todisteeksi lukuisia esimerkkejä. Jos kahdella työnhakijalla on samanarvoinen ansioluettelo, koulutus ja työkokemus, sillä, jolla on ranskalaiselta kuulosta nimi, on viisi kertaa paremmat mahdollisuudet tulla valituksi kuin sillä, jolla on arabialaiselta kuulostava nimi, ja kaksi kertaa paremmat mahdollisuudet tulla valituksi kuin sillä, jolla on portugalilaista tai espanjalaista alkuperää oleva nimi. Syrjintä onkin hyvin hierarkiaan perustuvaa. Sanojen on ehdottomasti johdettava tekoihin Euroopassa, joka haluaa olla monikulttuurinen ja kunnioittaa erilaisuutta.
Päätän uskonnollisten yhteisöjen kohdalla tehtävään poikkeukseen ja sanoisin, että 4 artiklan 2 kohdassa esitettävä poikkeus on mielestäni hyvin vaarallinen, ja ehkä sillä peitellään laillisesti mitä taantumuksellisimpia aatteita, vaikka juuri hetki sitten puhuttiin väärinkäytöksistä. Olen sitä mieltä, että se voi muodostua hyvin merkittäväksi viitekohdaksi tällaisille hyvin taantumuksellisille aatteille. Paisleyn hetki sitten esittämä vihamielinen puheenvuoro homoseksuaaleja vastaan on siitä todisteena.

Martinez
Arvoisa puhemies, ryhmäni ja minä olemme siinä määrin syrjinnän uhreja vakaumuksiemme vuoksi jo täälläkin, että meidän ei sallita muodostaa poliittista ryhmää, mikä on kaikkien oikeus, ja taputamme kaksin käsin mahdollisuudelle saada kaiken syrjinnän vastainen ohjelma. Eikä vain naisten ja miesten syrjintää työssä koskeva ohjelma. Esimerkiksi Ranskassa miehet eivät voi toimia ala-asteen opettajina, mikä on selvää syrjintää.
Tällä kysymyksellä on kuitenkin paljon suurempi merkitys filosofisella, oikeudellisella ja sosiologisella tasolla. Oikeudellisella tasolla on olemassa yleisluonteisia tekstejä, joissa toisinaan tuomitaan syrjintä. Eilen se tuomittiin esimerkiksi perusoikeuskirjassa, jossa ei tuomittu vain rotuun vaan perusoikeuskirjan mukaan jopa syntyperäänkin perustuva syrjintä. Kaikki maailman perustuslait, jotka sisältävät tasa-arvon periaatteen, luovat lähes kaikenkattavan perustuslaillisen oikeusperiaatteen, koska syrjintä on kielletty kaikkialla.
Sitä vastoin jo 40 vuoden ajan on ollut olemassa syrjintään perustuvia tekstejä. YK:n kauppa- ja kehityskonferenssi UNCTAD esitti ensimmäisenä Genevessä vuonna 1963 kompensoivan eriarvoisuuden eli syrjinnän periaatteen. Oma Lomén yleissopimuksemmekin perustuu syrjintään Karibian ja Tyynenmeren valtioiden hyväksi. Lisäksi kaikki riitamme Yhdysvaltojen kanssa johtuvat siitä, että haluamme positiivista syrjintää AKT:n banaanintuottajillemme, kun taas Yhdysvallat haluaa monikansallisia yrityksiä hyödyttävää tasavertaista kohtelua.
Eurooppa itsekin perustuu syrjintään, koska sillä on GSP-järjestelmä, tullietuusjärjestelmä, jonka mukaisesti me luovumme yksipuolisesti tulleistamme tiettyjen maiden hyväksi. 15 jäsenvaltiomme kansallisilla laeilla harjoitetaan myös syrjintää, ja mukana on sosialistinen Ranska, sosialistisen pääministeri Jospinin Ranska. Vuonna 1999 Uudessa-Kaledoniassa luotiin etniseen alkuperään ja rotuun perustuva suosimisperiaate työssä. Uudessa-Kaledoniassa suositaan ihmisiä ihonvärin perusteella.
Ranskalaisissa lähiöissämme on verovapaita alueita, jotka nekin perustuvat etniseen alkuperään, koska nämä lähiöt muodostuvat tietystä etnisestä ryhmästä. Enkä viitsi edes puhua Yhdysvalloista, jossa korkein oikeus keksi 30 vuotta sitten affirmative action -periaatteen. Sosiologisesta näkökulmasta katsottuna esiintyy myös paljon syntyperään perustuvaa syrjintää. Täällä olevalla Ana Palacio Vallelersundilla on sisar, joka on Euroopan komission jäsen. Jos hänen nimensä ei olisi Ana Palacio Vallelersundi, toimisivatko molemmat sisarukset näissä kahdessa elimessä? Olympialaisissakaan kaikki eivät pääse loppuotteluun. Ei ole olemassa oikeutta päästä olympialaisiin.
Sosiologian näkökulmasta siis riskinä on poikkeava käytäntö. Arvoisa puhemies, syrjimättömyyden periaate on hyvä asia, mutta se saattaa myös kääntyä nurin päin sukan tavoin. Varoitankin kyseessä ei ole niin yksinkertainen asia kuin luullaan tästä periaatteesta...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Mantovani
Arvoisa puhemies, kiitän ja onnittelen Cashman, Lynne ja Thomas Mann työstä, jonka he ovat tehneet laatiessaan mietinnöt syrjinnän vastaisesta ohjelmasta ja yhtäläisestä kohtelusta työssä ja ammatissa. Suhtauduin työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan Euroopan kansanpuolueen varjoesittelijänä myönteisesti neuvoston päätökseen luoda yhteisön toimintasuunnitelma syrjinnän torjumiseksi; pidän tyydyttävänä sitä suurta edistysaskelta, joka on otettu vahvistamalla Euroopan unionin perustamissopimuksen 13 artiklassa mainittuja uusia valtaoikeuksia nimenomaan syrjinnän ilmiön torjumiseksi.
Yleisesti ottaen olen samaa mieltä siitä, että syrjintään liittyvien kulttuuristen näkökohtien kehityksen ja lisääntymisen merkitystä on korostettava; syrjintä on mielestäni voitettavissa syrjimättömyyden kulttuurilla, jakamalla ajantasaista ja saatavilla olevaa tietoa, joka on kaikkien kansalaisten ulottuvilla kaikissa jäsenvaltioissa. Tiedottamisella ja tietoisuuden lisäämisellä on itse asiassa tällä alueella perustava merkitys, niiden on toimittava liikkeelle panevana tekijänä uudenlaisen mentaliteetin ja ajattelutavan iskostamiseksi, jotta ihmisten kesken yhä vallitsevat ennakkoluulot voitaisiin kitkeä juuriltaan ja jotta voitaisiin taata kaikkien kansalaisten todellinen tasavertaisuus oikeuden edessä.
Pidän kuitenkin tämän ohjelman käyttöön annettua kokonaisrahoitusta riittämättömänä ja toivon, että sitä lisättäisiin, ja siksi käännynkin erityisesti arvoisan komission jäsenen puoleen. Rahoituksen pitäisi itse asiassa vastata vähintään tähän ohjelmaan johtavissa valmistelevissa toimenpiteissä varattuja summia, jotta ohjelma voitaisiin saattaa tehokkaasti loppuun asti. Ajatelkaa vain, kuinka tarpeellista on esimerkiksi osoittaa lisärahoitusta haavoittuville aloille, kuten esimerkiksi vanhuksille, vammaisille ja ikääntyneille työttömille. Nämä ihmisryhmät edustavat yli 25:tä prosenttia unionin väestöstä: kyse on voimavarasta, jota ei pidä aliarvioida, ja heidän integroimisensa toisi myös taloudellista etua.

Koukiadis
Arvoisa puhemies ehdotus neuvoston direktiiviksi yhtäläisestä kohtelusta työssä ja ammatissa laajentaa syrjintäkieltoa etnisen alkuperän yli muihinkin syihin, jotka mainitaan syrjinnän lähtökohtina ja joihin viitataan 13 artiklassa.
Direktiivi kattaa työn kokonaisuudessaan, palkkatyön ja itsenäisen ammatinharjoittamisen. Mannin mietintö hyväksyttiin lähes yksimielisesti työllisyysvaliokunnassa, ja se hyödytti moitteetonta valmistelua ja halua tehdä yhteistyötä välttämättömien tarkistusten yhteydessä. Tästä syystä lausun vilpittömät kiitokseni.
Mietinnön ensimmäinen myönteinen piirre on sen kokonaisvaltainen tapa käsitellä syrjintää. Sillä on keskeinen merkitys direktiivin oikean soveltamisen edellytyksenä. Sen toinen monipuolisuuden osoitus on se, että siinä hyödynnetään kokemusta rotuerottelun kiellosta ja siinä käytetään samanlaisia termejä ja samanlaista välineistöä, kuten välillinen ja välitön syrjintä, tehokas oikeudellinen suoja sekä todistustaakan yleisten sääntöjen muuttaminen. Lisäksi siinä kehotetaan myönteiseen toimintaan vähemmistöjen tasa-arvon lisäämiseksi ja tiettyjen henkilöiden saamiseksi työmarkkinoille.
Nämä direktiivin suuntaviivat yhdessä vähän aikaa sitten hyväksytyn toimintaohjelma 2000:n kanssa osoittavat Euroopan unionin halun pyrkiä avoimeen yhteiskuntaan, joka on vapaa rajoittavista luokitteluista ja varsinkin rasismin tahrasta, jolla on syvät juuret Euroopan historiassa. Ei ole sattuma, että toimintaohjelmassa pyritään ensisijaisesti huomaamaan mielivaltainen syrjintä, jotta asiaan voidaan puuttua jo sen juurilla, piilorasismissa. Se tulee esiin etenkin pelkoina ja osittain jo vakiintuneesta perinteestä, eikä saa olla vaiti siitä, että se on yksi eurooppalaisen sivistyksen kielteisistä piirteistä sekä yksi sisäisten ja kansainvälisten yhteentörmäysten syistä. Siksi tämän direktiivin on oltava osa kulttuuriamme.

Krivine
Arvoisa puhemies, minusta tuntuu, että kuunneltaessa Kansallista rintamaa edustavan Martinezin mekastusta, kuten juuri tapahtui, ilmenee todellista tarvetta sentapaisen direktiivin käyttöön, jota meille ehdotetaan.
Nämä tekstit merkitsevät edistysaskelta. Niillä parannetaan rasismin vastaisten järjestöjen ja ammattijärjestöjen mahdollisuuksia valvoa syrjintää, mutta näiden direktiivien täytäntöönpano ja työoikeuden noudattaminen on mielestäni nyt varmistettava lisäämällä valvontaa ja rankaisemalla sääntöjä rikkovia työnantajia. Säännöstöä on yhdenmukaistettava myönteisesti heikoimpien ja sorretuimpien suojelemiseksi työmarkkinoilla sen sijasta, että esimerkiksi sallitaan naisten yötyö tasa-arvoon vedoten. Lopuksi on kiellettävä ammattijärjestöjen toiminnan tukahduttaminen, joka näyttää leviävän Euroopassa esimerkiksi Ranskan postilaitoksen piirissä.
Lopuksi olen sitä mieltä, että valtioiden on työnantajina näytettävä esimerkkiä poistamalla yhteisön ulkopuolisten työnhakijoiden syrjintä julkisen alan rekrytoinnissa, koska tällainen syrjintä ajaa maahanmuuttajat pysyvästi epävarmaan asemaan. Todellinen yhteiskunnallinen ja taloudellinen integroituminen edellyttää yhtäläisiä oikeuksia, jotka voidaan saavuttaa vain laajemmalla poliittisella edustuksella. Jotta näin voisi tapahtua, on laillistettava laittomien siirtolaisten asema ja annettava äänioikeus kaikille maahanmuuttajille.

Kratsa-Tsagaropoulou
Arvoisa puhemies, tänään keskustelun kohteena oleva ehdotus direktiiviksi yhtäläistä kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista ilmaisee selvästi Euroopan unionin halun ja yrityksen sovittaa yhteiskuntamalli uusiin taloudellisiin, yhteiskunnallisiin ja kulttuurisiin vaatimuksiin, ja siksi suhtaudumme siihen erityisen suopeasti.
Direktiivi edistää epäilemättä elämänlaatua Euroopassa. Se parantaa myös kuvaa Euroopasta muun maailman silmissä, joka seuraa meitä erityisen tarkasti, koska näyttää todella siltä, että Eurooppa jatkaa työtä ihmisoikeuksien suojelemiseksi, solidaarisuuden ja demokratian edistämiseksi.
Näiden tavoitteiden onnistuminen riippuu kuitenkin direktiivin sisällön ymmärtämisestä ja siitä, että jäsenvaltiot tunnustavat sen merkityksen ja arvon, ja tietenkin sen oikeasta soveltamisesta. Siksi uskon, että on tuettava tarkistuksia, jotka koskevat direktiivin soveltamisen seuraamista, mutta myös työpaikan ulko- ja sisäpuolella tapahtuvaa kansalaisille tiedottamista, yhdistyksille, taloudellisille ja sosiaalisille järjestöille tiedottamista ja julkisten palvelujen henkilöstökoulutusta sekä jäsenvaltioiden oikeus- ja lainsäädäntölaitosta koskevia tarkistuksia.

Karamanou
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission jäsen Diamantopouloua merkittävästä päätöslauselmaehdotuksesta ja myös jäsen Cashmania ja jäsen Mannia, jotka ovat monipuolistaneet ja laajentaneet syrjinnän vastaista taistelua.
Koska kannatimme tänään suurella enemmistöllä unionin laajenemista käsitteleviä mietintöjä ja Keski- ja Kaakkois-Euroopan ehdokasvaltioita, Kyprosta ja Maltaa, haluaisin keskittää oman puheenvuoroni painottamaan sitä, kuinka tärkeää syrjinnän vastainen toiminta ja monikulttuurisuuden hyväksyminen on näissä maissa ihmisten rauhanomaisen rinnakkaiselon saavuttamiseksi.
Ehdokasvaltioita on autettava, jotta ne voivat täysin täyttää Kööpenhaminan ehdot tullakseen Euroopan unionin täysivaltaisiksi jäseniksi. Balkanin maille ja Turkille on osoitettava erityisen paljon huomiota ja enemmän varoja, jotta ne voivat toteuttaa kansanvallan periaatteet ja torjua syrjintää, varsinkin syntyperään tai etniseen alkuperään sekä uskontoon kohdistuvaa syrjintää, jotka ovat äskettäin maksaneet monia ihmishenkiä Balkanilla.
Kysynkin itseltäni, kuinka paljon olemme viisastuneet ja oppineet siitä, mitä pääosin uskonnollinen fanatismi on saanut aikaan Balkanilla. Siksi katson, että on kiireellisesti osoitettava riittävästi varoja, jotta voidaan edistää syrjinnän vastaista taistelua sen alkulähteillä varsinkin koulutuksen ja kasvatuksen sekä tiedottamisen avulla, mutta myös hallinnollisin järjestelyin.

Figueiredo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kuten tiedetään, Euroopan unionissa esiintyy yhä runsaasti syrjintää, erityisesti työn ja ammatin yhteydessä, vaikka se onkin kiellettyä unionin perustamissopimuksen 13 artiklassa. Siksi onkin tärkeää, että asiassa edetään näiden kahden nyt käsiteltävänä olevan lainsäädäntöehdotuksen avulla, vaikka niitä on paranneltava joiltakin osin ja ohjelman rahoittamiseen tarkoitettuja määrärahoja on lisättävä tavalla, joka kuvastaa syrjinnän torjumisen poliittista merkitystä. Se, että yhtäläinen kohtelu turvataan lailla, ei riitä. Me kaikki tiedämme, että syrjintään johtavat syyt on poistettava heti alusta asti syrjinnän ehkäisy on myös erittäin tärkeää tapahtuipa se sitten suhtautumista muuttavan ja yhtäläisen kohtelun edistämistä sekä ennakkoluulojen torjumista koskevan tiedotuksen, kasvatuksen tai koulutuksen avulla erilaisten myönteisten ja erityisesti syrjittyjen ryhmien asemaa helpottavien toimintamuotojen avulla, tai sitten turvautumalla toimivaltaisiin tahoihin, siinä tapauksessa että työnantajat jatkavat syrjintää. Todistustaakan osalta on tärkeää, että työnantajan kuuluu todistaa, että yhtäläisen kohtelun periaatetta ei ole rikottu, kun taas työntekijän tarvitsee ainoastaan tuoda ilmi, minkälaisesta syrjinnän uhriksi hän on joutunut.

Smet
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, osa keskustelusta todistaa oikeastaan sen, että me tarvitsemme direktiivin, sillä kun täällä sanotaan, että Eurooppa sekaantuu keskusjohtoisesti alueeseen, jonka oikeastaan pitäisi kuulua jäsenvaltioille, ja kun tiedämme, mitä viime aikoina on tapahtunut monissa Euroopan maissa - televisiossa raportoitiin taas eilenkin monta kertaa juutalaisiin synagogiin kohdistuneista hyökkäyksistä, vierasta syntyperää olevan naisen raiskauksesta ja niin edelleen - niin silloin ihmisen on kyllä oltava häikäilemätön, jos hän uskaltaa tulla sanomaan, että Eurooppa ei tarvitse syrjinnänvastaista direktiiviä. Ryhmät, joihin sillä tähdätään, hyvät kollegat, ovat niitä ryhmiä, jotka toisen maailmansodan aikana olivat samoja kuin ne, jotka istuivat leireissä, nimittäin ihmiset, joilla on tietty uskonnollinen vakaumus, ajatelkaa Jehovan todistajia, he olivat kaikki keskitysleirissä. Tarkoitan tässä tiettyyn rotuun kuuluvia ihmisiä: juutalaisia, romaaneja ja niin edelleen; tarkoitan tässä vammaisia, ihmisiä, jotka eivät enää pysyneet mukana, vanhuksia; kaikki nämä ihmiset saattoivat joutua keskitysleiriin. Samoin homoseksuaalit. Joten ne, jotka tulevat täällä sanomaan, että Euroopan ei pidä asettaa direktiiviin arvoja, joita me kaikki haluamme puolustaa, ne ovat väärässä. Me tarvitsemme sitä ja meidän pitää lähettää tämä signaali ulospäin.
Belgiassa on sunnuntaina kunnallisvaalit. Olemme sopineet kaikkien demokraattisten puolueiden kanssa, että muodostamme eristysketjun äärioikeistoon nähden. Se tarkoittaa sitä, että mikään näistä puolueista ei muodosta koalitiohallitusta äärioikeiston kanssa. Se on erittäin tärkeä päätös, ja tunnemme saavamme tukea tällaisista direktiiveistä, mikä on siis erittäin tärkeää. Arvoisa komission jäsen, jatkakaa työskentelyänne, myös me tarvitsemme tätä.

Howitt
Arvoisa puhemies, syrjintää ei voida asettaa tärkeysjärjestykseen. Pidän myönteisenä tätä direktiiviä, joka on kaikkien aikojen ensimmäinen EU-laki, jossa säädetään 37 miljoonan vammaisen kansalaisen Euroopan laajuisista oikeuksista. Tämä merkitsee loppua sille, että vammaisten oikeuksista on säädetty takaportin kautta, ja voittoa vammaisliikkeelle, joka on kampanjoinut tämän päivän puolesta. Erityisesti sopimuksella, joka koskee Ruotsissa ja Irlannissa alkunsa saanutta kohtuullisten mukautusten periaatetta, varmistetaan nyt, että koko Euroopan työnantajat mukauttavat työpaikkojaan, hankkivat erityisvälineitä ja muuttavat työtapojaan niin, että vammaisilla työntekijöillä todella on tasapuoliset mahdollisuudet. Kyse voi yksinkertaisesti olla siitä, että valokatkaisinta siirretään metrin verran alemmaksi, mutta pyörätuolissa istuvalle se ratkaisee, voiko hän olla työssä vai ei.
Kiitän esittelijä Mannia siitä, että hän tukee tätä kohtaa. Kiitän myös kollegaani Cashmania siitä, että hän hyväksyi toimintaohjelmaa koskevat tarkistukseni, jotka takaavat yhteisön rahoituksen vammaisuudesta aiheutuvien lisäkustannusten kattamiseen, jokaisen saatavilla olevien tietojen tarjoamiseen ja siihen, että vammaiset voivat itse puolustaa itseään.
Vielä kaksi viestiä. Ensiksikin kaikille Euroopan parlamentin jäsenille: muistakaa, että saimme aikaan rotusyrjintää torjuvan voimakkaan direktiivin, jossa minulla oli kunnia toimia yhteisesittelijänä ja jossa säädettiin yllytyksen vastaisista toimista, oikeudesta ryhtyä oikeustoimiin, resurssien antamisesta kansalaisjärjestöille ja todistustaakan kääntämisestä. Älkää puuttuko näihin työn ja tuskan takana olleisiin saavutuksiin.
Toiseksi komission jäsenelle: tiedän, ettette pysty tänään hyväksymään hankinnoista esittämääni tarkistusta 56, mutta pyydän, että lupaisitte vastauksessanne ehdottaa uutta lainsäädäntöä, jossa julkisten varojen myöntäminen liitetään siihen, noudattavatko yritykset näitä lakeja. Olkaa hyvä ja sanokaa myös, että komissio erehtyi, kun se ehdotti perusrahoitusta vain yhdelle kutakin syrjittyä ryhmää edustavalle eurooppalaiselle kansalaisjärjestölle. Tässä lainsäädännössä on kyse monimuotoisuuden arvostamisesta. Älkää unohtako omia sanojanne ja evätkö kuuroilta, oppimisvaikeuksista kärsiviltä ja vammaisten omilta järjestöiltä mahdollisuutta edes istuutua neuvottelupöytään.

Hernández Mollar
Arvoisa puhemies, jos on jotakin, joka erottaa eurooppalaisen yhteiskunnan muista maailman yhteiskunnista, kyse on nimenomaan siitä, että se pitää tärkeänä vapauksien ja ihmisoikeuksien puolustamista ja on sitoutunut siihen.
Haluan kuitenkin myös sanoa, että tämä taistelu ei ole vasemmiston yksinoikeus. Vasemmisto käyttää joskus aseenaan halpahintaista kansankiihotusta ja edistysmielisyyttä, jota se ei edes osaa määritellä, ja se yrittää hämmentää kansalaisia puolustamalla toisinaan sisällöltään onttoja ja toisinaan riittämättömiä olettamia yhteiskunnasta, jota täytyy lujittaa arvoilla, joita emme edustamassani parlamentin ryhmässä ole halukkaita torjumaan. Juuri tämä erottaa eri jäsenet toisistaan.
13 artikla on lähtökohtana EU:n uudelle tavoitteelle: artiklassa luetelluista syistä tapahtuvan kansalaisten syrjinnän tai eriarvoisen kohtelun torjumiselle.
Toimintaohjelma on mielestäni vilpitön ohjelma. Se voitaisiin melkeinpä hyväksyä alkuperäisessä sanamuodossaan, koska sillä on pohjimmiltaan perusluonteinen tavoite, nimittäin kaikenlaisen ihmisyyden arvojen opettaminen Euroopan kansalaisille. Tämä on mielestäni ohjelman ydinajatus.
Tästä syystä ymmärrän, että on välttämätöntä saada julkinen ja yksityinen sektori sitoutumaan tähän tehtävään, ja uskon, että julkinen sektori voi tässä mielessä toimia esimerkkinä. Julkisten koulujen ja hallintojen täytyy olla syrjinnän torjumisessa esikuvana, ja samaa täytyy edellyttää, ilman muuta myös yhtä paljon, yksityiseltä sektorilta.
Hyvät jäsenet, toteaisin lopuksi, että myös tiedotusvälineillä täytyy olla merkittävä osuus tässä tehtävässä. Valitettavasti voimme nykyisin nähdä, että sellaiset tiedotusvälineet kuin televisio tai Internet eivät ohjelmillaan tai mainoksillaan juurikaan edistä niiden väestönosien ihmisarvoista kohtelua ja kunnioitusta, jotka tarvitsevat eniten tällaista yhteistyötä, kuten naisten tai alaikäisten. Tästä syystä tavoite, jonka mukaan myös tiedotusvälineet saataisiin mukaan tähän tehtävään, on mielestäni erittäin osuva.

Lund
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin kiittää esittelijä Cashmania ja esittelijä Mannia näistä kahdesta mietinnöstä. On erittäin tärkeää, että varmistamme sen paketin täytäntöönpanon, joka on EY:n perustamissopimuksen 13 artiklan ensimmäinen ja tilapäinen sovellus. Sen myötä otamme tärkeän askeleen kohti EU:ssa ja ehdokasvaltioissa tapahtuvan vähemmistöjen syrjimisen poistamista. Korostaisin kahta tärkeää asiaa. Uskon ensiksikin, että jos haluamme, että nyt käynnistämämme syrjimisen torjuntaan suunnattu toimi onnistuu käytännössä ja jokapäiväisessä elämässä, on aivan ratkaisevaa, että kyseisiä vähemmistöjä edustavat kansalaisjärjestöt otetaan mukaan työhön mahdollisimman laajalti. Muutoin toimi ei onnistu todellisuudessa.
Toiseksi haluan viitata siihen, että komissio on ensimmäisen paketin yhteydessä valitettavasti tehnyt suuren virheen asettaessaan syrjintäperusteet tärkeysjärjestykseen. Vain rotusyrjintä kielletään yleisesti yhteiskunnan kaikilla tasoilla ja muista syistä, esimerkiksi vammaisuudesta ja seksuaalisesta suuntautuneisuudesta johtuva syrjintä kielletään vain, kun on kyse työstä ja ammatista. Syrjintäperusteiden on oltava tasa-arvoisia. Syrjintä on yhtä loukkaavaa, johtuipa se sitten rodusta tai seksuaalisesta suuntautuneisuudesta, joten sen vuoksi tuen voimakkaasti jäsen Swiebelin ehdotusta, jonka mukaan komissio velvoitetaan oikaisemaan tämä virhe kolmen seuraavan vuoden aikana. Huomaan, että komission jäsen on tänään paikalla. Tänään on siis hyvä mahdollisuus vahvistaa, että tästä ehdotuksesta otetaan opiksi.

Coelho
Arvoisa puhemies, haluaisin tähdentää sitä, mitä kollegani Hernández Mollar juuri äsken sanoi. Syrjinnän torjuminen on meidät kaikki liikkeelle paneva asia eikä se voi olla yksinomaan jonkin tietyn parlamentin ryhmittymän lippulaiva. Amsterdamin sopimuksen 13 artikla esitti Euroopan unionin asialistalle haasteen, joka on antanut yhteisölle erityisvaltuuksia erilaisten syrjinnänvastaisten toimien aloittamiseksi siten, että kaikki huono-osaisemmat ryhmät saavat samantasoisen suojan.
Haluaisin onnitella komissiota siitä merkittävästä askeleesta, jonka se on ottanut käynnistämällä tämän 13 artiklan täytäntöönpanoprosessin, minkä se on tehnyt esittämällä syrjinnänvastaisen ehdotuspaketin. Kokemus on osoittanut meille myös sen, että syrjinnänvastaisten lainsäädännöllisten toimien edistäminen on keskeinen asia, mutta se ei riitä. Näiden toimien lisäksi on ehkäistävä ja muutettava tiettyjä käyttäytymismalleja ja asenteita, mistä todistavat selkeästi Eurobarometrin äskettäin toteuttaman kyselyn tulokset, joiden mukaan noin 33 prosenttia eli yksi kolmesta eurooppalaisesta piti itseään erittäin tai melko rasistisena. Euroopan monikulttuurisuuden kunnioittamisen opettaminen ja sen edistäminen ovat keskeisiä asioita. Haluaisin vielä painottaa, kuinka tärkeää meidän on ottaa ehdokasvaltiot mahdollisimman suuressa määrin mukaan tähän syrjinnänvastaiseen yhteisön toimintaan.

Cerdeira Morterero
Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti tähän komission aloitteeseen, mutta haluan onnitella nimenomaan esittelijä Cashmania ja esittelijä Mannia siitä erinomaisesta työstä, jonka he ovat tehneet laatiessaan nämä mietinnöt.
Kun otetaan huomioon, miten paljon Euroopassa vielä nykyisinkin on syrjiviä toimia, päätöksiä ja asenteita, olen tyytyväinen näihin mietintöihin, joita käsittelemme tänään ja joissa on tiettyjä kohtia, joita kannattaa mielestäni käsitellä lyhyesti.
Ensiksikin on korostettava, että tämän ohjelman konkreettisia toimia toteutettaessa on välttämätöntä ottaa huomioon Amsterdamin sopimuksen 13 artikla, Euroopan unionin syrjinnän torjumisen ydinkohta.
Toiseksi on kiinnitettävä huomiota erityisesti tiettyihin yhteiskuntaryhmiin, naisiin, vammaisiin, maahanmuuttajiin, homoihin, lesboihin, vanhuksiin ja etnisiin vähemmistöihin kohdistuvaan syrjintään ja korostettava näissä ryhmissä, että on tärkeää olla valppaana ja toteuttaa konkreettisia toimia sellaisen monin- tai kaksinkertaisen syrjinnän torjumiseksi, joka kohdistuu erityisesti naisiin.
Tästä syystä on tähdennettävä, että on välttämätöntä sisällyttää sukupuolinäkökulma kaikkiin syrjinnän torjumisen muotoihin, ja samalla haluan vaatia komissiolta selkeitä ponnisteluja ja päättäväisyyttä, jotta syrjinnän vastaisista direktiiveistä, suosituksista ja ohjelmista tehtäisiin johdonmukaisia ja jotta parlamentti olisi pääosassa määriteltäessä painopisteitä, arvioitaessa tässä ohjelmassa ehdotettujen toimien tehokkuutta ja tarvittaessa muutettaessa tämän toimintaohjelman toimia ja päätöksiä.
Lopuksi: Euroopan parlamentti on pidettävä ajan tasalla, ja lisäksi on otettava huomioon parlamentin laatimat mietinnöt ja lausunnot sekä korostettava, että on välttämätöntä ja tärkeää todella ottaa huomioon kansalaisjärjestöjen ja yhdistysten mielipiteet ja saada ne osallistumaan - ja annettava niille tarvittavat resurssit - sillä ne ovat epäilemättä toimien onnistumisen kannalta keskeisiä tekijöitä.

Purvis
Arvoisa puhemies, uskontoon perustuvaa syrjintää ei voida hyväksyä sen enempää kuin muitakaan syrjinnän muotoja. Olemme nähneet sen murheelliset seuraukset Pohjois-Irlannissa ja Balkanilla. Se kytee pinnan alla useissa Euroopan unionin osissa. Hengellisyys on joka tapauksessa elintärkeä osa eurooppalaista elämäntapaa. Eräs Euroopan historian selkeä tosiseikka on, että meillä on suuri määrä uskontoja ja kussakin uskonnossa on useita ja erilaisia kirkkoja, uskontokuntia ja suuntauksia. On tärkeää, että ne pystyvät toimimaan vakaumuksensa mukaan.
Pidän myönteisenä sitä varsin selvää tosiseikkaa, että papeilta ja pastoreilta voidaan edellyttää tiettyä vakaumusta ja että siinä ei ole kyse laittomasta syrjinnästä. Tämä ei kuitenkaan riitä. Meidän täytyy tukea työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan tarkistusta 37, jossa myös myönnetään erivapaus sellaisten henkilöiden uskonnon tai vakaumuksen rajoittamiseen, jotka ovat välittömästi yhteydessä tuota uskontoa edustavien henkilöiden kanssa koulutuksen, sosiaaliturvan tai terveydenhuollon alalla, esimerkiksi uskontokunnan koulujen opettajien, sairaaloiden ja hoitokotien lääkäreiden ja sairaanhoitajien, vankien luona vierailevien henkilöiden tai lasten, vanhusten, teinien tai avioparien neuvojien ja avustajien, kun näitä sosiaalisesti suotavia palveluja tarjoavat uskonnolliset organisaatiot.
Hengellisyys on Euroopalle elintärkeää. Meidän täytyy välttää järjettömät byrokratian kiemurat, joiden takia Euroopasta tulee vain puhtaasti materialistinen, poliittisesti korrekti mutta merkityksetön kokonaisuus.

Caudron
Hyvät kollegat, me olimme ja minä olin erityisen iloinen siitä, että Amsterdamin sopimusta koskevissa neuvotteluissa päätettiin sisällyttää siihen 13 artikla, joka koskee sukupuoleen, rotuun, etniseen alkuperään, uskontoon tai tähän lisäisin: muuhun kuin uskonnolliseen vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän torjumista. Syrjinnän torjumiseksi tarkoitettuja toimia on ehdotettu itse asiassa tältä pohjalta. Ehdotuksiin kuuluu kaksi direktiiviehdotusta ja toimintaohjelma jäsenvaltioiden ponnistelujen tukemiseksi. Niin minun kuin kollegojenikin on tietysti hyvin vaikea puhua kahdessa minuutissa seikkaperäisesti näin merkittävistä toimista.
Yhtäläistä kohtelua työssä ja ammatissa koskevasta Mannin mietinnöstä haluaisin onnitella esittelijäkollegaa korostaisin vain sitä, että olen itse tyytyväinen siihen, että poikkeusmahdollisuudet on onnistuttu rajoittamaan minimiin. Tekstiin on kuitenkin jätetty tiettyjä mahdollisuuksia, ja minun on tunnustettava, että ne järkyttävät minuakin. Niiden joukossa on muun muassa uskonnollisia yhteisöjä koskevat poikkeusmahdollisuudet. En pidä hyväksyttävänä säännöstä, jonka mukaan työpaikkaa koskevat olennaiset ja määräävät pätevyysvaatimukset voivat olla uskonnollisista syistä tehtävän poikkeuksen perusteena. Vakaumuksellisena ateistina en kannata tätä ajatusta.
Vastaavasti iän perusteella tehtäviin poikkeuksiin on suhtauduttava erittäin tarkkaavaisesti, koska ne johtavat käytännössä usein vanhempien työntekijöiden syrjintään.
Sitten sanoisin syrjinnän torjumista koskevasta toimintaohjelmasta, että komission ehdotukset ovat tyydyttäviä. Tiettyjä asioita piti täsmentää, ja näin on tehty. Kiitän siitä esittelijää, ja totean lopuksi, että hyväksyn nämä mietinnöt esille ottamaani kohtaa lukuun ottamatta.

Peijs
Arvoisa puhemies, oikeus yhtäläiseen kohteluun ja suojeluun syrjinnältä on yksi ihmisen perusluonteisista oikeuksista. Se on kaiken sen ydin, mihin me uskomme Euroopan unionissa. Allekirjoitan nyt käsiteltävänä olevan ehdotuksen tavoitteen, jotta tämä oikeus voidaan asettaa tavoitteeksi myös ammatillisessa ympäristössä. Olen myös tietoinen siitä, että on olemassa perusteita sille, että eurooppalainen yhtäläistä kohtelua koskeva lainsäädäntö voidaan taata yhdellä markkina-alueella. Mutta sen jälkeen alankin vähän poiketa tässä salissa ilmaistuista mielipiteistä.
Mielestäni parlamentti on lisännyt liikaa yksityiskohtia siihen pidättyvään lainsäädäntöön, jonka Euroopan komissio halusi antaa käsiteltäväksi. Tämä ehdotushan on kuitenkin tarkoitettu sovellettavaksi ammatin ja yrityksen taloudellisessa ilmapiirissä? Jos jollakulla on pieni yritys, ja joku toinen huomaa 12 kuukauden kuluttua, että häntä on syrjitty 40 miehen työnhakuprosessissa, niin ei yksinkertaisesti ole mahdollista, että pienen yrityksen pitää säilyttää koko tämä aika kaikkia asiakirjoja, jotta yrittäjä voisi sitten sen jälkeen vielä kerran - hän ei todennäköisesti enää edes tiedä, kenestä on kysymys - ilmoittaa täsmällisesti, mitä työnhakuprosessin aikana tarkalleen tapahtui. Se ei yksinkertaisesti ole mahdollista. Miksi me parlamentissa emme koskaan ajattele laatimiemme lakien käytännön seurauksia? Toivon, että jotakin voidaan vielä oikaista neuvoston ja komission kanssa vielä edessä olevassa prosessissa.
Sitten minulla on vielä pyyntö komission jäsenelle. Arvoisa komission jäsen, tähän tutkimukseen on liitetty vaikutusten arviointi. Tämä vaikutusten arviointi on mielestäni suuri skandaali - ja minä olen hyvin paljon tekemisissä pienten ja keskisuurten yritysten kanssa parlamentissa. Joku virkamies on istunut yhden iltapäivän pöytänsä takana ja vetänyt hatustaan kaikenlaisia myönteisiä seurauksia, jotka eivät vastaa todellisuutta millään tavalla. Haluan, että tehdään todellinen selvitys vaikutuksista, todellinen vaikutusten arviointi siitä, miten tämä direktiivi, sellaisena kuin parlamentti on sen nyt vahvistanut, vaikuttaa pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, eikä luuloihin perustuvaa tarinaa, jonka on laatinut virkamies, joka ei ole vielä koskaan ollut yrityksessä, ja haluaisin nähdä sen, ennen kuin tästä tulee oikeaa lainsäädäntöä.

Sousa Pinto
Arvoisa puhemies, tämä neuvoston päätösehdotus, jossa esitetään yhteisön toimintaohjelma syrjinnän torjumiseksi, käynnistää 13 artiklan toimeenpanoprosessin. Kyse on mitä tärkeimmästä tehtävästä, jonka myönteiset vaikutukset heijastuvat suoraan tai välillisesti ja ennemmin tai myöhemmin jäsenvaltioiden todellisuuteen sellaisten käytännön ohjelmien, toimien tai jopa lainsäädännöllisten muutosten muodossa, joita yhteiskuntakehitys on vaatinut ja joihin poliittinen johto ei ole osannut antaa tyydyttäviä vastauksia.
Meidän yhteinen sivistysyhteiskuntamme ilmaisee suuruutensa avoimen, suvaitsevaisen ja liberaalin yhteiskunnan sääntöjen sekä yhdistävien ja monikulttuuristen toimintamallien kunnioituksessa. Ylevä ajatus siitä, että kullekin kansalaiselle myönnettäisiin suurin mahdollinen vapaus, kunhan se on vastaavassa määrin yhteismitallinen toisten ihmisten vapauden kanssa, törmää nykypäivänä usein esteisiin, joista toiset liittyvät tosiasiallisiin asioihin ja toiset oikeuteen. Kun Eurooppa törmää ahdasmielisyyteen, ennakkoluuloihin ja tietämättömyyteen, jotka yhä edelleen tekevät lähimmäisistämme omia alamaisiaan, Eurooppa löytää itsestään sen kaikkein parhaan osan: valistuksen perinnön ja yksilöllisen ja yhteisöllisen vapautumisen.
Esimerkiksi perhe pysyy yhä yhteiskunnan perustana ja tukipylväänä. Kuinka monessa unionin jäsenvaltioiden lainsäädännöistä perhe käsitetään kuitenkin tilastollisesti ja ahdasmielisesti ja syrjitään avoliittoja ja niiden joukossa erityisen hätkähdyttävästi ja vanhanaikaisesti homoparien liittoja? Nykypäivänä perhettä on vihdoinkin pidettävä kiintymystä osoittavana yhteisönä pikemmin kuin uskonnon siunaaman sopimuksen yhteiskunnallisena ilmenemismuotona. Tänään käsittelemämme syrjinnän torjuminen merkitsee ennen kaikkea sellaisen sallivan kansalaisuusidentiteetin vahvistamista, joka on vaativampaa kuin kansanvallan ja tasavallan alkujuuriin historiallisesti sidottu ja ulos sulkeva kansalaisuusidentiteetin säilyttäminen.

Andersson
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, me olemme parhaillaan soveltamassa perustamissopimuksen 13 artiklaa käytännön politiikkaan. Teimme sen ensiksi rotuun ja etniseen alkuperään perustuvaan syrjintään liittyvän ehdotuksen yhteydessä ja nyt jatkamme toimintasuunnitelmalla ja syrjinnällä työelämässä.
Haluan aloittaa kiittämällä kumpaakin esittelijää, Mannia ja Cashmania, aivan erinomaisista mietinnöistä. Puhun seuraavassa yhden erityisryhmän, nimittäin vammaisten, asioista. Olen seurannut tätä kysymystä siitä lähtien, kun olin Ruotsin valtiopäivien jäsen, ja teimme laajan selvityksen, josta oli lopputuloksena työelämässä tapahtuvan syrjinnän vastainen ehdotus.
Tarkastelimme silloin työttömyyslukuja, jotka siihen aikaan olivat Ruotsissa yleisesti ottaen erittäin alhaisia ja vertailimme niitä vammaisten työttömyyslukuihin. Siihen aikaan koko väestön työttömyys oli kaksi prosenttia. Vaikeasti vammaisten työttömyys oli 70 prosenttia.
Edelleenkin on niin, että vaikeimmin vammaiset tuskin pääsevät työmarkkinoille. Heitä todellakin syrjitään nykyään. Siksi tämäntyyppistä lainsäädäntöä tarvitaan, ja usein tarvittavat toimet ovat pieniä. Puhumme usein sisämarkkinoista ja nuorison mahdollisuuksista opiskella ja työskennellä kaikkialla Euroopassa. Entäpä vammaiset nuoret? Millaiset mahdollisuudet heillä on vaikuttaa sisämarkkinoihin, opiskella eri maissa ja kehittää itseään? Tällä alueella syrjitään nykyään. Siksi on tärkeää, että tähän syrjintään puututaan. Tätä seuraa useat eri alueet. Vammaisia syrjitään myös, kun on kyse kulttuurilaitoksiin ja ravintoloihin pääsemisestä. Siksi asiaa on seurattava.
Viimeinen kohta: järjestöelämässä vammaiset ovat erittäin tärkeitä. Koska järjestöt ovat tärkeitä tässä prosessissa, toivon, että lopulta hyväksytään esittämäni ja kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan hyväksymä tarkistus, joka koskee sitä, että useampi kuin yksi järjestö saisi avustuksia.

Diamantopoulou
. (EN) Kuten tiedätte, komissio esitti viime marraskuussa 13 artiklaan perustuvan laajan paketin, johon kuului kaksi direktiiviä ja yksi ohjelma. Toinen direktiivi on jo hyväksytty ennätysajassa, ja suhtaudun toiveikkaasti siihen, että toinen hyväksytään Ranskan puheenjohtajakaudella marraskuussa.
Parlamentin keskustelu oli erittäin kiinnostava, ja olette jo korostaneet tämän direktiivin poliittista merkitystä. Sosiaalisen yhteisvastuun, ihmisoikeuksien ja sosiaalisen oikeudenmukaisuuden sekä sisämarkkinoiden kannalta on erittäin tärkeää ymmärtää, että kaikissa jäsenvaltioissa ja vastaisuudessa myös ehdokasvaltioissa täytyy olla samat sosiaaliset vähimmäisnormit.
Haluaisin kiittää esittelijä Cashmania ja esittelijä Mannia heidän erinomaisesta työstään. Haluaisin myös kiittää asianomaisia valiokuntia niiden tuesta ja yhteistyöstä, jonka ansiosta olemme päässeet yksimielisyyteen näin lyhyessä ajassa.
On tärkeää, että neuvosto hyväksyy yhteisön toimintaohjelman tänä syksynä niin, että voimme välttää kuilun ohjelman ja nyt toteuttamiemme valmistelevien toimenpiteiden välillä. Voin hyväksyä useita ehdotuksianne. Suhtaudun myönteisesti etenkin niihin tarkistuksiin, jotka koskevat valtavirtaistamista ja moninkertaista syrjintää. Hyväksyn myös tarkistukset, joissa korostetaan syrjinnän torjumisen ohella sen ehkäisemistä. Ehkäiseminen on keskeistä pitkän aikavälin strategiassa.
Olen samaa mieltä myös siitä, mitä te olette korostaneet, että pyrkisimme mahdollisimman hyvin ottamaan huomioon niiden ihmisten erityistarpeet, joilla on vaikeuksia osallistua ohjelmaan. Tähän kuuluu ehdottomasti se, että kaikesta ohjelmaan liittyvästä aineistosta pyrittäisiin tekemään mahdollisimman yksinkertaista ja ymmärrettävää (olette esittäneet tarkistuksia myös tästä). Olen tietoinen vaikeuksista ja näiden hankkeiden monimutkaisista kaavakkeista, ja pyrin yksinkertaistamaan niitä.
Voin lisäksi tulevaisuudessa korostaa kansalaisjärjestöjen merkitystä sekä kumppaneina että toimiin osallistuvina kohdetoimijoina. On tärkeää ottaa mukaan mahdollisimman monenlaisia ja -kokoisia kansalaisjärjestöjä, jotta voimme varmasti hyötyä niiden ihmisten kokemuksista, jotka työskentelevät päivittäin näiden kysymysten parissa. Voin hyväksyä ehdotuksenne, jonka mukaan kansalaisjärjestöjen perusrahoitus rajoitettaisiin varsinaisessa päätöksessä 90 prosenttiin, ja voimme perustella ehdotuksen, koska näillä kansalaisjärjestöillä on omat erityispiirteensä.
Lyhyesti sanottuna voin siis hyväksyä joko sellaisenaan tai periaatteessa tarkistukset 1, 2, 7, 8, 10, 11, 13, 18, 21, 41-45, 47, 50, 58, 59, 62, 64, 65, 66 ja 67. Voin lisäksi hyväksyä osittain tarkistukset 3, 14, 16, 31, 33, 35, 38, 40, 55 ja 57. En voi hyväksyä muita tarkistuksia useista eri syistä. Jotkin ovat ristiriidassa muiden oikeudellisten vaatimusten kanssa, esimerkiksi komiteajärjestelyjä koskevan tarkistuksen kanssa.
Jotkin ovat yksinkertaisesti ristiriidassa komission tavoitteen kanssa, esimerkiksi se, että vuosikertomuksessa keskitytään pikemminkin ohjelman täytäntöönpanoon kuin johonkin syrjinnän torjumisen osa-alueeseen. Joihinkin liittyy se vaara, että ne tuovat ohjelmiin epätasapainoa keskittymällä liikaa johonkin osa-alueeseen; jotkin taas eivät ole välttämättömiä parlamentin tavoitteen saavuttamiseksi, koska niiden ajatukset sisältyvät jo epäsuorasti tai suorasti itse päätökseen, kuten kolmansien maiden kokemusten hyödyntämistä koskevat tarkistukset.
Mannin mietinnöstä haluaisin kommentoida tärkeimpiä tarkistuksia, joita parlamentille on tänään esitetty. Tarkistukset voidaan jakaa kolmeen ryhmään. Ensimmäinen ryhmä koskee vammaisuutta, uskontoa ja ikää. Toinen ryhmä pyrkii selventämään komission ehdotuksen tekstiä, ja kolmas ryhmä koostuu suuresta määrästä tarkistuksia, joissa pyritään sovittamaan tämä ehdotus viime kesäkuussa hyväksyttyyn rotusyrjintää koskevaan direktiiviin. Ensimmäisen ryhmän eli vammaisuuden, uskonnon ja iän kohdalla vammaisten erityisongelmat tunnustetaan nykyisessä luonnoksessa, jossa säädetään erityisesti työpaikan kohtuullisesta mukauttamisesta vammaisten tarpeisiin. Tämä on vammaisten yhtäläisen kohtelun kannalta keskeistä.
Pidän myönteisenä sitä, että olette selventäneet käsitettä "kohtuulliset mukautukset": käytätte ilmaisuja "muutokset" ja "kohtuuttomat vaikeudet". Ehdotuksenne on erittäin hyödyllinen, sillä eri toimielimissä käydyt keskustelut ovat osoittaneet, että näitä käsitteitä ei täysin ymmärretty. Nyt on käynyt selväksi, että useat tekijät, kuten aiheutuvat kustannukset, organisaatioiden taloudelliset resurssit ja mahdollisuus saada julkisia varoja, ratkaisevat, merkitsevätkö mukautukset työnantajille huomattavaa taakkaa. Haluaisin selventää, että pk-yrityksiin kohdistuvien taloudellisten seurausten arviointi ei ole pelkästään virkamiehen tehtävä. Käytämme perustana Euroopan laajuisia ja kansallisia tilastoja, toteutamme kyselyjä, ja vertailemme tuloksia Yhdysvaltoihin, missä tällaisia direktiivejä on pantu täytäntöön jo kauan.
Toinen keskeinen kysymys koskee uskonnollisia organisaatioita ja mahdollisuutta käyttää työtä koskevaa todellista pätevyysvaatimusta 4 artiklan 2 kohdassa. Tämä säännös ei kuitenkaan saisi johtaa syrjintään pelkästään vammaisuuden, iän tai sukupuolisen suuntautumisen perusteella, ja meidän pitää sanoa tämä erittäin selvästi. Pidän myönteisenä sitä, että viittaatte tähän kysymykseen tarkistuksessa 37.
Voin olla samaa mieltä myös siitä ajatuksesta, että 4 artiklan 2 kohdan sanamuotoa laajennetaan niin, että se kattaa uskonnollisessa ympäristössä palveluja tarjoavat organisaatiot, sillä ymmärrämme, että komission ehdotuksen sanamuoto oli erittäin jäykkä. Mielestäni nämä kaksi lisäystä selventävät ehdotuksen soveltamisalaa.
En sen sijaan voi hyväksyä tarkistusta 38, jossa ehdotetaan, että 5 artiklasta poistetaan luettelo tapauksista, joissa ikään perustuva erilainen kohtelu voisi olla perusteltua. Tämä ei ole ehdotuksemme mukaista. Komission aikomuksena on luoda yrityksille toimivat säännöt ja samalla kieltää syrjintä, joka on mielivaltaista ja jota ei voida puolueettomasti perustella. Ymmärrän kuitenkin, että tämä on erittäin arkaluonteinen kysymys. Komissio on valmis yksinkertaistamaan 5 artiklan sanamuotoa, jotta tämä määräys olisi ymmärrettävämpi.
Toinen tarkistusten ryhmä pyrkii selventämään komission ehdotuksen tekstiä.
Erityisesti tarkistuksissa 9, 10 ja 20 ehdotetaan poistettavaksi viittaus, joka koskee rotuun ja etniseen alkuperään perustuvaa syrjintää. Kaikki kolme tarkistusta voidaan hyväksyä oikeudelliseen johdonmukaisuuteen liittyvistä syistä.
Hyväksyn myös viittaukset, jotka koskevat vuoden 2000 työllisyysstrategiaa, itsensä toteuttamista, henkilöiden vapaan liikkuvuuden esteenä olevaa syrjintää, direktiivin soveltamisalan selventämistä niin, että sitä sovelletaan kolmansien maiden kansalaisiin, todistustaakan selventämistä ja tiedottamismääräyksen yksinkertaistamista. Nämä viittaukset sisältyvät tarkistuksiin 7, 8, 9, 12, 34 ja 47. Komissio voi hyväksyä kaikkien näiden tarkistusten taustalla olevan periaatteen.
Haluan nyt siirtyä kolmanteen tarkistusten ryhmään. Voin hyväksyä kaikkien näiden tarkistusten taustalla olevan periaatteen, mutta joissakin tapauksissa sanamuotoon liittyy ongelmia. On kuitenkin useita muita tarkistuksia, joita en voi hyväksyä joko teknisistä syistä tai siksi, että niiden yksityiskohtaisuus on ristiriidassa puitedirektiivin tavoitteen kanssa.
Haluaisin viitata yksityiskohtaisesti niihin tarkistuksiin, joita en voi hyväksyä niihin liittyvien poliittisten tai oikeudellisten vaikeuksien takia. Olette ottaneet esille tärkeän kysymyksen, joka koskee sopimusten noudattamista. Tällainen säännös ei ole asianmukainen puitedirektiiviehdotuksessa. Olen samaa mieltä, että se on erittäin tärkeää, ja lupaan, että siitä laaditaan tiedonanto: tarkastelemme tätä tiedonannossa, josta olemme jo ilmoittaneet sosiaalisessa työohjelmassa.
Toiseksi on kysymys, joka koskee valvontaa ja tilastoja. Me kaikki tiedämme, että se on erittäin tärkeää, mutta minun on korostettava, että joissakin jäsenvaltioissa tällaisten tietojen kerääminen on yksityiselämän suojaa koskevien perustuslaillisten määräysten vastaista. En siis voi hyväksyä esittämäänne tarkistusta 43, mutta olen kanssanne samaa mieltä siitä, että ellei valvontaa ole, on erittäin vaikea tietää, miten asiassa edistytään, ja toimintaohjelmassa tarkastellaankin sitä, mitä yhteisön tasolla voidaan tehdä.
En voi hyväksyä tarkistuksissa 21 ja 45 olevia viittauksia luonnollisiin ja oikeushenkilöihin sekä epävirallisiin ryhmittymiin, koska tämä ehdotus koskee vain yksilöitä. Tässä on selvästi oikeudellinen ongelma.
Ehdotatte tarkistuksessa 52 rotusyrjintää koskevan direktiivin mukaisesti, että direktiiviin sisällytettäisiin säännös riippumattomista elimistä, jotka valvovat direktiivin säännösten noudattamista.
Minun on niin ikään vaikea hyväksyä tarkistuksia 19 ja 35, joissa ehdotatte kolmen vuoden aikarajaa, jotta syrjintää koskevan lainsäädännön soveltamisalaan kuuluisivat kaikki 13 artiklassa mainitut perusteet. Tähän aikarajaan on mahdotonta viitata direktiivissä, mutta voimme toimintaohjelman toteuttamisen myötä nähdä, miten voimme edetä muissa tarkistuksissa.
Toteaisin yhteenvetona, että voin hyväksyä joko sellaisenaan tai periaatteessa tarkistukset 2, 4, 5, 8, 10, 12, 14, 23, 24, 26, 30, 34, 40, 49, 50, 51 ja 54 sekä osittain tarkistukset 7, 9, 13, 20, 25, 29, 36, 37, 41, 42, 46, 47, 48, 58, 59, 60 ja 61. Hyväksyttyjen tarkistusten erittäin suuri lukumäärä on osoitus komission ja parlamentin erinomaisesta yhteistyöstä.
Lopuksi: jotkut parlamentin jäsenet viittasivat siihen, että tällaisissa direktiiveissä tai niiden täytäntöönpanossa on tehtävä yhteistyötä ehdokasvaltioiden kanssa. Tämän direktiivin on oltava osa ehdokasvaltioiden sosiaalista säännöstöä. Sallimme nyt ensimmäisen kerran yhteiset hankkeet tässä toimintaohjelmassa. Ehdokasvaltiot voivat tehdä yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa ja esittää yhteisiä hankkeita ja tehdä yhteisiä ehdotuksia, ja tämä on erittäin tärkeää niille ja meillekin. Jotkut jäsenet viittasivat niihin erityisongelmiin, joita Turkilla on kurdin kielen kanssa, ja Turkissa esiintyviin ongelmiin. Olen sitä mieltä, että yhteisö voisi valita tuen kohteeksi minkä tahansa hankkeen, jota Turkin hallitus esittää toimintaohjelman puitteissa.
Jouduin vastaamaan yli 50:een eri kohtaan ja tarkistukseen, ja suhtaudun erittäin toiveikkaasti siihen, että nämä tarkistukset hyväksytään Ranskan puheenjohtajakaudella.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Aseiden vientiä koskevat käytännesäännöt
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Titleyn laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0211/2000) neuvoston vuosikertomuksesta 1999 aseiden vientiä koskevien Euroopan unionin käytännesääntöjen täytäntöönpanosta (11384/1999 - C5­0021/2000 - 2000/2012(COS)).

Titley
. (EN) Arvoisa puhemies, joiltakuilta on saattanut jäädä huomaamatta, että se, että voin seistä täällä ja johtaa keskustelua aseiden vientiä koskevasta neuvoston vuosikertomuksesta, on todellinen sensaatio ensinnäkin siksi, että parlamentti vaati vuosikausia aseiden vientiä koskevia käytännesääntöjä ja sai kuulla, että se on mahdoton unelma. Meillä kuitenkin on nyt säännöt, jotka ovat suurelta osin Ison-Britannian ulkoministerin Robin Cookin tekemän aloitteen ansiota. Tämäkin osoittaa, että neuvosto lopulta seuraa parlamenttia sinne, minne se viitoittaa tien.
Toiseksi: kun säännöt hyväksyttiin, kyynikot sanoivat, että ne ovat liian heikot ja etteivät ne toimisi. Vuosikertomuksen perusteella on kuitenkin selvää, että ne ovat toimineet kaikkia odotuksia paremmin, myös niiden jäsenvaltioiden hallitusten odotuksia, jotka suhtautuivat tähän hankkeeseen erittäin epäilevästi. Käytännesäännöt ovat lisänneet yhteisymmärrystä ja avoimuutta sekä lähentäneet jäsenvaltioiden politiikkoja. Lisäksi EU:n ulkopuoliset maat ovat ilmaisseet halunsa noudattaa sääntöjä. On selvää, että mitä maailmanlaajuisemmat säännöt ovat, sitä tehokkaammat ne ovat.
Kolmanneksi: pelättiin myös, että säännöt pantaisiin täytäntöön salaa. Puheenjohtajavaltio Suomen ansiosta pystymme kuitenkin tänään keskustelemaan vuosikertomuksesta. Lyhyessä ajassa on siis edistytty paljon. Pidän sitä myönteisenä ja onnittelen kaikkia asianosaisia.
Aseiden vientiä koskeva tehokas ja johdonmukainen EU-politiikka on välttämätön, jotta EU voisi saavuttaa ulkoiset tavoitteensa, kun otetaan huomioon erityisesti se, että rajoillamme on monia epävakaita alueita. Emme voi väittää kunnioittavamme demokratiaa ja ihmisoikeuksia, ellemme pyri estämään sitä, että murhissa ja sortotoimissa käytettävät aseet joutuvat vääriin käsiin. Emme voi todella ehkäistä konflikteja emmekä turvata rauhaa, ellemme valvo aseiden ja erityisesti käsiaseiden vientiä. Emme voi odottaa kansalaisten tukevan rauhanturvaoperaatioita, jos sotilaamme ovat vaarassa joutua itse toimittamiemme aseiden tappamiksi.
Samalla Euroopan puolustusteollisuudella on edelleen strategista ja taloudellista merkitystä EU:lle. Jotta se voisi selvitä hengissä, sitä on edelleen lujitettava ja järkeistettävä. Aseiden vientiä koskeva yhteinen politiikka on tässä prosessissa välttämätön. Tästä syystä kuuden jäsenvaltion heinäkuussa allekirjoittama puitesopimus oli niin tärkeä.
Valtavasta edistyksestä huolimatta on yhä alueita, joilla käytännesääntöjä täytyy vahvistaa. Neuvoston vuosikertomuksessa todettiin, että on tärkeää laatia yhteinen puolustustarvikkeiden luettelo. Se hyväksyttiin kesäkuussa, ja puolisotilaallisten sekä yleiseen järjestykseen ja sisäiseen turvallisuuteen tarkoitettujen tarvikkeiden luettelossa on edistytty. Suhtaudun näihin edistysaskeliin varauksettoman myönteisesti.
Säännöt ovat kuitenkin vain jäsenvaltioiden välinen poliittinen sitoumus. Niiden pitäisi olla oikeudellisesti sitovia. Sääntöjen 7 artiklassa jäsenvaltiot velvoitetaan estämään aseiden ohjautuminen ei-toivottaville loppukäyttäjille. Loppukäyttäjiä koskevat määräykset kuitenkin vaihtelevat suuresti eri maissa. Niitä pitäisi koordinoida entistä paremmin ja tehostaa. Tarvitsemme lähtökohdaksi yhteisön tietokannan, joka sisältää tietoja luvista ja arveluttavista loppukäyttäjistä.
On selvää, että monet aseet joutuvat vääriin käsiin asekaupan välittäjien toiminnan takia. Useimmat maat pystyvät kuitenkin valvomaan niitä vain vähän, jos lainkaan. Tarvitsisin omassa maassani luvan haulikon omistamiseen mutta en siihen, että ryhtyisin välittämään aseita puutarhakatoksestani. Tämä on väärin, ja pidän myönteisenä Ison-Britannian hallituksen viime viikolla antamaa ilmoitusta, jonka mukaan tästä tehdään loppu. Meidän täytyy valvoa asekaupan välittäjien toimintaa kaikkialla EU:ssa. Hämmästyin äskettäin havaitessani, että pelkästään Kaakkois-Englannissa on jopa 300 asevälittäjää. Nyky-yhteiskunta on syystäkin järkyttynyt tästä sääntelemättömästä kuoleman kaupasta. Tästä syystä on edistettävä puheenjohtajavaltio Saksan ehdotuksia, jotka koskevat asekaupan välityksen valvontaa. Sen pitäisi olla nyt ensisijaisena tavoitteena.
Lopuksi: paras varotoimi aseiden viennin väärinkäyttöä vastaan on avoimuus. Vuosikertomus on suuri edistysaskel, mutta sen avoimuus riippuu niiden kansallisten kertomusten avoimuudesta, joiden pohjalta se laaditaan. Jotkin niistä ovat parempia kuin toiset. Maani hallitus on vuodesta 1997 lähtien julkaissut aseiden vientiä koskevia vuosikertomuksia, joita on kiitetty avoimuudesta. Kehotan kaikkia muita hallituksia toimimaan sanoin.
Suosittelen parlamentille mietintöäni. Kehotan neuvostoa noudattamaan suosituksiani, jotta EU sitoutuisi entistä enemmän maailmanlaajuiseen rauhaan ja vakauteen.

Morgantini
. (IT) Arvoisa puhemies, tunnustan muistelevani kaihoisasti niitä aikoja, jolloin Euroopan parlamentti ja myös eri rauhanliikkeet ja ammattiliitot kehottivat ajattelemaan ja toimimaan asetuotannon vähentämiseksi asteittain ja jolloin kysyttiin, kuinka asetuotanto voitaisiin muuttaa siviilikäyttöön tarkoitettujen tuotteiden tuotannoksi.
Olen edelleenkin sitä mieltä, että tämä on oikeanlainen suunta, ettei tarvitse tuudittautua siihen, että sodat ja konfliktit ovat väistämättömiä, ja että puolustuspolitiikassa ei pidä ottaa voimakasta asetuotantoa korostavaa linjaa, vaan että Euroopan unionin on omaksuttava sellainen puolustuspolitiikka, jossa eivät määrää aseet, vaan kyky rauhanomaiseen väliintuloon konfliktien väkivallattomaksi ratkaisemiseksi.
Olen haaveilija, jolla on jalat lujasti maan pinnalla, joten en luovu haaveistani, vaan yritän toimia niiden konkretisoimiseksi. Pidän tärkeänä, kuten mietinnön liitteenä olevassa teollisuusvaliokunnan antamassa lausunnossa sanotaan, että laatimalla käytännesäännöt - ja ne ovat luettavissa juuri käsittelemässämme vuosikertomuksessa - on edistytty Euroopan unionin aseviennin valvonnassa ja rationalisoinnissa.
Tässä mielessä Titleyn mietintö on erityisen vaikuttava, ja siinä tuodaan esiin paitsi ansiot myös ne puutteet ja rajoitukset, joita on havaittavissa meille esitetyssä kertomuksessa ja käytännesääntöjen käytäntöön soveltamisessa.
Haluaisin painottaa eräitä kohtia, jotka vaikuttavat minusta erityisen merkittäviltä: käytännesääntöjen saaminen oikeudellisesti sitoviksi; aktiivinen työskentely kansainvälisten käytännesääntöjen laatimiseksi aseiden siirrosta; käytännesääntöjen noudattamisen saaminen avoimemmaksi - jotta niiden toimivuutta voidaan arvioida asianmukaisesti - esimerkiksi lupia saaneiden aseiden numeroa, tyyppiä ja viejä- ja vastaanottajamaita koskevien tietojen osalta; välittäjien valvonta; sen estäminen, että Euroopan unionin aseita voitaisiin myydä, vaikka niin kyllä tapahtuu, ihmisoikeuksia räikeästi loukkaaviin ja sotaa käyviin maihin. Lisäksi merkittävä asia on käytännössä kidutukseen käytettävien laitteiden ja taitotiedon viennin, mainostamisen ja markkinoinnin kieltäminen.
Monet muutkin asiat olisivat tärkeitä, mutta haluaisin lopuksi sanoa, että avoimuus edellyttää sitä, että parlamentit osallistuisivat enemmän päätöksentekoon ja kansalaisjärjestöt olisivat paremmin edustettuina.

Morillon
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aloittaessani puheenvuoroani hyvin vaikeasta aseviennin aiheesta haluan onnitella esittelijäämme siitä, miten hyvin hän on ilmaissut asiansa parlamentillemme näissä merkittävissä ja hyvin perinpohjaisissa perusteluissa, jotka kuuluvat tänään käsiteltävänämme olevaan päätöslauselmaan, josta äänestämme huomenna.
Perustelujen ytimenä on useimpien kollegojemme kanssa jakamamme pelko siitä, että tehokkaan aseviennin valvonnan puuttuessa kansainvälistä oikeutta ja ihmisarvoa kunnioittamattomat maat tai aseelliset ryhmät voivat käyttää kaikenlaisia Euroopan unionissa valmistettuja aseita. Tätä riskiä ei pidä väheksyä. Esittelijämme muistuttaa aiheellisesti, että tämän puutteen vuoksi omat joukkomme ovat viime aikoina joutuneet rauhanturvaamistehtävissä vastatusten Euroopan unionin jäsenvaltioiden toimittamien aseiden kanssa.
Titley korostaa kuitenkin aiheellisesti myös sitä, että unionin rauhaa ja turvallisuutta koskevien tavoitteiden saavuttamisen kannalta välttämättömän Euroopan puolustusteollisuuden tulevaisuus riippuu jäsenvaltioiden politiikkojen johdonmukaisuudesta etenkin aseviennin alalla ja että tästä syystä niiden on jatkettava kuuden jäsenvaltion heinäkuussa allekirjoittamaan oikeudellisesti sitovaan sopimukseen perustuvien käytännesääntöjen laadintaa ja kiirehdittävä niiden julkaisemista.
Titleyn mietinnöllä pyritään tähän tavoitteeseen; siksi Euroopan kansanpuolueen ryhmä tukee mietintöä. Siksi se myös vastustaa niitä kollegojemme esittämiä tarkistuksia, joissa vaaditaan koko maapalloa koskevaa yleistä aseistariisuntaa, josta Euroopan unionin pitäisi antaa esimerkkiä.
Kun otetaan huomioon maapallomme ja mantereemme nykyinen tilanne kylmän sodan jälkeen ja saavutetun tasapainon järkkyminen joukkotuhoaseiden uhan myötä, tällainen menettely olisi vastuutonta.
Koska tällainen unelma, kuten osuvasti totesitte, jäsen Morgantini, on tällä hetkellä utopistinen, ja pelkäänpä, että se on sitä vielä pitkäänkin, meidän on tuotava selvästi ilmi käytännesääntöjen täytäntöönpanosta jo saadut myönteiset kokemukset ja ehdotettava kaikkia toivottavia ja toteuttamiskelpoisia toimenpiteitä niiden täytäntöönpanon tehostamiseksi. Olen sitä mieltä, että mietintö edistää tämän tavoitteen saavuttamista. Onnittelen vielä kerran sen esittelijää.

Wiersma
Arvoisa puhemies, parlamentti on aina puoltanut parempia eurooppalaisia sääntöjä aseidenvientiä varten, ja osittain meidän vetoomustemme seurauksena meillä on nyt käytännesääntö, josta olemme tänään saaneet keskustella ensimmäistä kertaa. Me PSE-ryhmässä pidämme sitä hyvänä alkuna, mutta käytännesääntö ei ole laki. Asetamme edelleen tavoitteeksi säännöstön, joka on sitovampi ja paremmin ajan tasalla, kun otetaan huomioon asemarkkinoilla ja aseteollisuudessa tapahtuva kehitys. Meidän kannaltamme Titleyn mietinnössä siis pannaan paino lauseelle, jossa puolletaan käytännesäännön tekemistä myös oikeudellisesti sitovaksi.
Tämän sanottuani haluan luonnollisesti onnitella esittelijää, kollega Titleyä, hänen erinomaisesta mietinnöstään. Hän on lähestynyt käytännesääntöä hyvin selkeästi ja valmistellut meille mietinnön, josta meidän on helppo keskustella. Yksi ydinkohta on tietysti se tosiasia, että aseidenvientipolitiikka ei saa kehittyä eristyneenä. Siitä pitää tulla yhteisön ulko- ja turvallisuuspolitiikan olennainen osa. Sehän on ulkopoliittinen väline, joka voi ja jonka pitää edistää osaltaan unionin ulkoista politiikkaa, jota me kaikki haluamme vahvistaa.
Euroopan unioni kehittää tällä hetkellä sotilaallista jalkaa toisen pilarin sisällä. Siihen kuuluu tiiviimpi yhteistyö asetuotannossa ja aseidenviennissä. Toivon, että myös suuret aseidenviejät ymmärtävät sen. Kuuden jäsenvaltion välille hiljattain syntynyt tiiviimpi yhteistyö olkoon siitä esimerkkinä. Haluan painottaa tässä kohdin yhä uudelleen, että noissa puitteissa yksi tärkeistä asioista on niin sanotun loppukäyttäjäsäännöksen parantaminen. Mielestämme meidän pitää jatkaa työskentelyä tämän käytännesäännön parissa ja huolehtia siitä, että se voi ajan myötä johtaa yhteiseen aseidenvientipolitiikkaan.
Esittelijä haluaa myös aivan oikeutetusti kiinnittää huomiota moniin itsepintaisiin ongelmiin aseiden viennin alalla. Kevyiden aseiden nopea lisääntyminen on edelleen huolestuttavaa, myös lähialueilla kuten Balkanilla. Näistä aseista on tullut tavallaan monin paikoin maailmaa vallitsevan anarkian vertauskuva.
EU:n pitäisi asettaa tämä vielä keskeisemmälle sijalle. Tässä on luonnollisesti myös suora yhteys järjestäytyneeseen rikollisuuteen, joka on hyvin aktiivisesti tekemisissä asekaupan kanssa. Sitä vastaan voidaan toimia vain yhteistyötä tiivistämällä. Tuen sydämestäni Titleyn vetoomusta siitä, että ehdokasvaltioille myönnettäisiin suurempi rooli. Toivoisin sitä myös Balkanille. Suuri osa niin sanotusta laittomasta asekaupasta kulkee noiden alueiden kautta.
Kuten Titley aivan oikein huomauttaa, niin käytännesäännöstä voidaan tehdä avoimempi antamalla enemmän ja parempaa tietoa. Haluan korostaa tätä ryhmäni puolesta. Asetoimituksia ympäröivä tarpeeton salaperäisyys pitää häivyttää. Meidän pitää ryhtyä taistelemaan suuremman avoimuuden puolesta myös tässä kohdin. Ilman oikeita tietoja ei ole mahdollista arvioida, tekevätkö EU:n jäsenvaltiot myös käytännössä sitä, mihin ne puheissaan usein sitoutuvat, nimittäin työtä turvallisuuden edistämiseksi maiden sisällä ja maiden välillä.

Wuori
Arvoisa puhemies, eittämättömistä ansioistaan huolimatta mietintö jää kovin tekniseksi ja pitäytyy asevaraisen turvallisuuden kehikkoon ja paradigmaan, jolloin myös puolustusteollisuuden näkökohdat saavat suhteettoman painoarvon. Aseelliset selkkaukset ja inhimillinen kärsimys jäävät vaimeaksi taustameluksi.
Meidän on ulotettava tarkasteluamme yhtäältä paitsi sitovuuskysymyksiin, myös muihin kuin suorastaan sotilaalliseen käyttöön tarkoitettuihin välineisiin, itse aseriisuntaan, konversioon, poliisi- ja tulliviranomaisten toiminnan tehostamiseen ja sitten toisaalta jo äsken Wiersman mainitsemiin hakijamaihin. Käytännesäännöthän osana yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa tulevat sitomaan myös hakijamaita. Haluaisimme myös, että keskeinen Nato-jäsenmaa Turkki, joka on myös tärkeä markkina-alue, mainittaisiin tässä yhteydessä. Vain tällä tavoin täydentämällä pääsemme kohti kestävämpää, nimenomaan aseriisuntaan ja vakauteen painottuvaa turvallisuutta Euroopassa ja maailmassa.

Schmid, Herman
Arvoisa puhemies, Titleyn mietinnöstä yleensä olen pääosin samaa mieltä kuin jäsen Morgantini ja muut. Otan tässä esiin vain yhden erityiskysymyksen, joka koskee päätöslauselmaehdotusta.
Johdanto-osan kappaleessa R lukee, että "...eurooppalainen asepolitiikka on olennainen osa yhteisen puolustuspolitiikan asteittaista kehittämistä osana YUTP:tä ja Naton alaista Euroopan turvallisuus- ja puolustusidentiteettiä" ja 1 kohdan e alakohdassa sanotaan, että EU:n asepolitiikan on "edesautettava yhteisen puolustuspolitiikan kehittämistä".
Arvoisa puhemies, nämä ovat sellaisia sanamuotoja, joita ne jäsenvaltiot, jotka ovat nyt liittoutumattomia ja aikovat jatkossakin olla, eivät voi millään hyväksyä. Tämä koskee omaa maatani Ruotsia, ja otaksun sen koskevan myös muita liittoutumattomia EU:n jäsenvaltioita. Ruotsi on sitä mieltä, että YUTP:n toimintaa ei voida pitää puolustuspolitiikkana, koska se ei sisällä mitään yhteistä puolustusvelvollisuutta, joka vastaisi Nato-sopimuksen 5 pykälää. YUTP:hen liittyy kriisientorjuntatoimintaa EU:n rajojen ulkopuolella, eikä siihen liity mitään sellaista, jota voitaisiin pitää puolustuspolitiikkana.
Ruotsi osallistuu aktiivisesti, sanoisinpa melkein liian aktiivisesti, yhteisen asepolitiikan kehittämiseen, mutta se on eri asia. Asioita ei yhtään paranna se, että jäsen Titley kirjoittaa yhteisestä Naton alaisesta puolustusidentiteetistä.
Kaikkien ruotsalaisten parlamentin jäsenten täytyy tietenkin äänestää näitä kahta sanamuotoa vastaan, ja odotan, että parlamentti kokonaisuudessaan hylkää ne. Jos niin ei käy, täytyy Ruotsin hallituksen esittää vastalause siitä, että parlamentti avoimesti kiistää Ruotsin statuksen liittoutumattomana maana.

Belder
Arvoisa puhemies, olen tutustunut erittäin kiinnostuneena kollega Titleyn mielenkiintoiseen mietintöön. Sallikaa minun käsitellä sitä lähemmin kahdelta osin.
Esittelijä luettelee perusteluissa neljä "keskeistä kriteeriä", jotka eurooppalaisen aseidenvientipolitiikan pitää täyttää. No, kolmas kriteeri Euroopan puolustusteollisuuden tarpeet ja haasteet, ja tiettyyn rajaan asti neljäs kriteeri, yhteisen puolustuspolitiikan kehittyminen, ovat potentiaalisesti ja myös tosiasiallisesti ristiriidassa ensimmäisen kriteerin eli Euroopan unionin ulkoisen toiminnan johdonmukaisuuden kanssa, jossa unionin konfliktien ehkäisemisen tavoitteet ja ihmisoikeuksien edistäminen ovat etualalla.
Euroopan aseteollisuushan tarvitsee vientiä, ja vienti suuntautuu usein maihin, joihin menestyvät kilpailijat eivät toimita aseita monenlaisista poliittisista ja strategisista syistä. Ne ovat valitettavasti käytännössä usein maita, joihin ei pitäisi toimittaa aseita konfliktien ehkäisemisen takia. Ajatelkaa taistelevia osapuolia Kongossa ja Keski-idän maissa. Tämän näkökohdan vuoksi pyydän selvyyttä siihen, mikä Titleyn esille nostamista kriteereistä on etusijalla niiden törmätessä?
Toinen asia, esittelijä koskettelee aivan oikeutetusti hyvin kipeää kohtaa, omien asekauppiaiden käytökseen kohdistuvaa valtiollista valvontaa. Heidän toiminnalleen ei aseteta yhtään mitään esteitä, kunhan he vain istuvat puhelimessa järjestämässä toimituksia muissa maissa olevien osapuolten välille.
Mielekäs täydennys Titleyn käytännöllisiin ehdotuksiin tämän osalta on kenties lupien käyttöönotto sota-aseiden kaupan rahoitukseen sekä aseidentoimitusten rahoituksen selvitykseen. Rahan kulkureittien valvominen tekee asekauppaa koskevien säädöksien kiertämisen varmasti vaikeammaksi. Rahavirtojen valvonta merkitsee samalla myös sitä, että hallitukset eivät mittaa kahdella mitalla kuten ne nyt tekevät halutessaan valvoa tosiasiallista rahoitusta ja kääntäessään katseen pois virtuaalisesta rahoituksesta.

Patten
. (EN) Arvoisa puhemies, tämä on kiinnostava ja tärkeä keskustelu. Pyydän anteeksi, etten pysty olemaan läsnä keskustelun loppuun asti, mutta useat puhujat, jotka tietävät paljon tästä aiheesta, kuten esittelijä Titley, ovat jo tehneet minuun suuren vaikutuksen. Haluaisin erittäin lämpimästi kiittää häntä erinomaisesta mietinnöstä, jossa käsitellään monia hyvin monimutkaisia kysymyksiä. Voin vakuuttaa hänelle, että komissio on lukenut hänen mietintönsä erittäin kiinnostuneena, ja toivon, että myös jäsenvaltioiden edustajat ovat tehneet niin, koska suuri osa toimista riippuu heistä.
Olemme ilman muuta valmiita tekemään yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa, jotta voidaan varmistaa, että mietinnön suositukset pannaan järkevästi täytäntöön. Esittelijä Titley on korostanut erästä YUTP:n olennaista osaa. Aseiden viennin kaltaiset kysymykset on todellakin nähtävä osana kokonaislähestymistapaa, kun ryhdymme harjoittamaan eurooppalaista turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa. Meidän on pyrittävä johdonmukaisuuteen, ja se on mielestäni mietinnön erittäin tärkeä perimmäinen viesti.
EU:n käytännesäännöissä säädetään tavanomaisten aseiden vientiin sovellettavista yksityiskohtaisista periaatteista. Niiden tarkoituksena on estää aseiden vienti ihmisoikeuksia loukkaaville hallituksille, konfliktialueille tai kilpavarustelua harjoittaville alueille.
On selvää, että kansallisilla hallituksilla on lopullinen vastuu aseiden viennistä. Asekauppaa käsitellään nykyisin kuitenkin yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan yhteydessä, johon komissio on ilman muuta täysin sitoutunut. Säännöt ovat olleet olemassa vuoden ajan, ja kuten ensimmäisessä vuosikertomuksessa todetaan, jäsenvaltioiden alustavat kokemukset niiden toimivuudesta olivat tänä aikana myönteisiä. Säännöt ovat jo lisänneet jäsenvaltioiden politiikkoja koskevaa yhteisymmärrystä, johtaneet tehokkaan kuulemismekanismin luomiseen ja edistäneet määräysten täytäntöönpanosta käytävää vuoropuhelua. Ei kuitenkaan voida kiistää, että sääntöjä ja niiden täytäntöönpanoa täytyy lujittaa edelleen, kuten esittelijä Titley mainitsi.
Vuosikertomuksen tavoitteena on yksilöidä mahdollisia edistysaskeleita. Kaikkien sääntöihin tehtävien tarkistusten on saatava kaikkien jäsenvaltioiden tuki. Tältä osin suhtaudumme myönteisesti siihen, että Portugalin puheenjohtajakaudella hyväksyttiin yhteinen sääntöjen piiriin kuuluvien puolustustarvikkeiden luettelo, kuten vuosikertomuksessa pyydettiin. Komission yksiköt tarkastelevat parhaillaan mahdollisuutta laatia EY-lainsäädäntöä ei-sotilaallisista tarvikkeista, joihin pitäisi soveltaa käytännesääntöjen määräyksiä. Näihin kuuluisivat ilman muuta välineet, joita voidaan käyttää kidutuksessa ja muussa julmassa, epäinhimillisessä ja alentavassa kohtelussa.
Muutama viikko sääntöjen hyväksymisen jälkeen Keski- ja Itä-Euroopan assosioituneet maat ja Kypros sekä Islanti ja Norja antoivat julkilausuman, jossa ne lupautuivat noudattamaan käytännesääntöjen vaatimuksia ja periaatteita. Sittemmin monet näistä maista ovat toteuttaneet huomattavia ponnisteluja noudattaakseen sääntöjä. Olemme esittelijä Titleyn tavoin sitä mieltä, että assosioituneiden maiden olisi ryhdyttävä tarvittaviin toimiin, jotta ne noudattaisivat aseiden vientiä koskevia Euroopan unionin normeja. Säännöllisissä kokouksissaan assosioituneiden maiden kanssa komission yksiköt kannustavat niitä edelleen noudattamaan käytännesääntöjen määräyksiä ja panemaan täysimääräisesti täytäntöön sen vaatimukset sekä valvomaan niiden noudattamista. Lisäksi Euroopan unioni pyrkii laajentamaan käytännesääntöjen perusperiaatteiden hyväksymistä siten, että niiden piiriin kuuluisivat maailman suurimmat aseviejät.
Euroopan unioni on sitoutunut torjumaan käsiaseiden epävakauttavaa keskittymistä monissa maailman osissa. Komissio oli tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa aktiivisesti mukana laatimassa käsiaseita ja kevyitä aseita koskevaa Euroopan unionin yhteistä toimintaa. Pyrimme aktiivisesti vahvistamaan tätä koskevaa politiikkaa osana johdonmukaista lähestymistapaa. Olemme esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että on tehostettava pyrkimyksiä laillista kauppaa koskevien yhteisten valvontasääntöjen laatimiseksi ja näiden aseiden laittoman kaupan ja salakuljetuksen lopettamiseksi. Olemme sitoutuneet antamaan rahoitus- ja teknistä apua maille, kansainvälisille järjestöille, alueellisille järjestelyille ja kansalaisjärjestöille, kuten yhteisessä toiminnassa ehdotetaan.
Useita hankkeita on parhaillaan meneillään tai harkittavana. Kambod&#x017E;assa toteutettavassa EU-hankkeessa hallitukselle ja tietyille kansalaisjärjestöille annetaan teknistä, hallinnollista ja rahoitustukea toimiin, joilla pyritään edistämään aseiden valvontaa, keräämistä ja hävittämistä.
Euroopan unioni harkitsee parhaillaan jatkavansa hanketta sen päättymisajan eli tämän vuoden marraskuun jälkeen. Tuemme lisäksi operaatio Rachelia, Etelä-Afrikan ja Mosambikin yhteistä operaatiota, joka koskee käsiaseiden keräämistä ja hävittämistä. Muita hankkeita harkitaan Länsi-Ossetiassa ja Länsi-Afrikassa.
Komissio pitää erittäin tärkeänä vuonna 2001 järjestettävää käsiaseiden ja kevyiden aseiden laitonta kauppaa käsittelevää YK:n konferenssia. Tässä mielessä on välttämätöntä muotoilla lähikuukausina uskottavia EU:n yhteisiä kantoja. Neuvottelemme edelleenkin tiiviisti kumppaneidemme kanssa valmisteluprosessin aikana ja työskentelemme yhdessä, jotta konferenssia varten voitaisiin hyväksyä tehokkaat suuntaviivat.
Nämä voisivat johtaa poliittisesti tai oikeudellisesti sitoviin välineisiin ja kattavaan kansainväliseen toimintaohjelmaan, jotta käsiaseisiin liittyvä ongelma voitaisiin ratkaista. Mielestäni on olennaista, että ponnistelumme nähdään osana asepolitiikkaan liittyvää kokonaislähestymistapaa ja osana sitä yleistä pyrkimystä, että eurooppalaisesta turvallisuus- ja puolustuspolitiikasta tehdään johdonmukainen.
Kiittäisin esittelijää vielä kerran erinomaisesta mietinnöstä, jossa annetaan paljon hyödyllisiä neuvoja siitä, miten voimme kehittää politiikkaamme tällä erittäin tärkeällä alueella.

Eurooppalainen tutkimusalue
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto eurooppalaisesta tutkimusalueesta.

Busquin
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio hyväksyi tänään eurooppalaisen tutkimuksen tulevaisuuden kannalta tärkeän tiedonannon. Siinä ehdotetaan suuntaviivoja unionin tulevaan toimintaan vuosina 20022006 ja tarkemmin sanottuna unionin tulevaan tutkimuksen puiteohjelmaan. Tavoitteena on määritellä, miten puiteohjelmalla voidaan edistää eurooppalaisen tutkimusalueen toteutumista.
Parlamenttinne tuki päättäväisesti tätä hanketta 18. toukokuuta 2000 antamassaan päätöslauselmassa. Hankkeen toteuttaminen on nyt aloitettu. Esikuva-analyysiin ja huippuosaamisen kartoittamiseen liittyviä kysymyksiä käsittelevä jäsenvaltioiden edustajaryhmä on nyt perustettu, ja se työskentelee yhdessä komission kanssa. Menetelmät ja indikaattorit on määritelty ja ne esitellään seuraavassa tutkimusneuvoston kokouksessa. Ensimmäiset tulokset esitellään Eurooppa-neuvostossa, jonka on määrä kokoontua ensi maaliskuussa tarkastelemaan taloudellisia ja sosiaalisia kysymyksiä.
Unionin tutkimuksen puiteohjelmalla on toki myös selvästi oma tehtävänsä. Sen hoitamiseksi puiteohjelmaa on kuitenkin muutettava huomattavasti sekä sisällöltään että täytäntöönpanon edellytysten kohdalta ja etenkin toimintatavoiltaan. Tänä aamuna hyväksytyssä tiedonannossa esitettävät suuntaviivat on määritelty tässä hengessä, ja ne perustuvat pääasiassa riippumattomien asiantuntijoiden lautakunnan viiden vuoden aikana käynnissä olleista tutkimusohjelmista laatiman arviointiraportin päätelmiin ja komission viidennestä puiteohjelmasta tekemään väliarvioon.
Suuntaviivat on määritelty siten, että unionin tutkimusohjelmalla voidaan muokata paremmin eurooppalaisen tutkimuksen rakenteita. Suuntaviivojen taustalla ovat seuraavat periaatteet. Siirtyminen hankekeskeisestä lähestymistavasta laajempaan lähestymistapaan, jonka perustana on joukko johdonmukaisia toimia, joista unionin toimet muodostavat vain osan. Ponnistelujen tehokas keskittäminen aiheisiin, jotka hyötyvät erityisesti yhteisön tasolla toteutettavasta toiminnasta ja jotka saavat siitä eurooppalaisuuden lisäarvoa. Tähän päästäisiin soveltamalla valintaperusteita, joita käytetään eurooppalaisuuden lisäarvon määrittelyssä ensisijaisten hankkeiden luokittelun ja valinnan yhteydessä. Pitempiaikaisten toimintatapojen käyttöönotto; hanketukien ja institutionaalisen rahoituksen yhdistelmät, perustamissopimuksen mukaisten perusmuodoltaan vaihtelevien välineiden käyttö ja erityisesti unionin osallistuminen kansallisiin ohjelmiin perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisesti.
Käytännön tasolla ehdotetaan muun muassa seuraavia lähestymistapoja: kansallisten ohjelmien verkottamista edistämällä ohjelmien vastavuoroista avaamista ja lisäämällä ennen kaikkea unionin osallistumista koordinoidusti toteutettaviin ohjelmiin; eurooppalaisen huippuosaamisen verkkojen luomista kokoamalla verkkoon yhteisten toimintaohjelmien toteuttamiseen liittyvää jäsenvaltioiden asiantuntemusta; kohdennetun tutkimuksen suurten hankkeiden toteuttamista yritysten, korkeakoulujen ja tutkimuskeskusten yhteenliittymissä yleisten rahoitussuunnitelmien perusteella; alueellisten ja kansallisten pyrkimysten merkittävämpää tukemista pienten ja keskisuurten yritysten harjoittaman innovoinnin ja tutkimuksen hyväksi; Euroopan etujen mukaisten tutkimusinfrastruktuurien vahvistamista ja monipuolistamista; liikkuvuuteen tarkoitettujen apurahojen ja yleensä henkilöresursseja koskevien toimien lisäämistä ja monipuolistamista.
Uusien toimintatapojen perusteella on laadittu uudet hallinnointitavat. Niiden ansiosta nykyisessä puiteohjelmassa toteutettujen toimenpiteiden vaikutusta voidaan lisätä huomattavasti, koska hankkeita voidaan laajentaa ja menettelyjä yksinkertaistaa. Tänään hyväksytyn suuntaviivoja koskevan tiedonannon tarkoituksena on käynnistää keskustelu välittömästi ja ensin toimielimissä. Komissio esittää keskustelun johtopäätösten perusteella ensi helmikuussa viralliset ehdotukset tutkimuksen puiteohjelmasta kaudelle 20022006. Ehdotukset muodostavat osan erityistiedonannoista, joissa esitellään monia muitakin toimia eurooppalaisen tutkimusalueen toteuttamiseksi.
12. lokakuuta pidettävässä teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan kokouksessa minulla on tilaisuus esitellä yksityiskohtaisemmin näitä suuntaviivoja ja keskustella niistä syvällisesti. Olen kuitenkin kiinnostunut kuulemaan parlamentin kannan tästä asiakirjasta.

McNally
Kiitos, arvoisa komission jäsen. Huomaan, että olette tarttunut vuosien 2002-2006 puitteita koskevaan tehtävään erittäin tehokkaasti ja ammattitaitoisesti.
Sanotte, että aiotte keskittyä hankkeisiin, joilla on huomattava eurooppalainen lisäarvo, ja että aiotte näin ollen soveltaa kriteerejä. Voisitteko kertoa meille hieman lisää siitä, mitä nuo kriteerit voisivat olla? Voisitteko myös sanoa, millainen on mielestänne yhteisen tutkimuskeskuksen tehtävä teknologiaennusteohjelmien arvioinnissa, jonka avulla voisimme selvittää, millaisilla alueilla tästä eurooppalaisesta lisäarvosta voisi olla eniten hyötyä?

Rübig
Arvoisa puhemies, haluaisin mielelläni kysyä: Euroopan parlamentti pitää budjettivaliokunnassa 10:tä prosenttia varoista pieniä ja keskisuuria tutkimusyrityksiä varten. Miltä tilanne näyttää nyt tällä uudella alalla, erityisesti tutkimuslaitosten ja suurten tutkimuslaitosten sekä konsernien, pienyritysten ja yksittäisten ihmisten välisen yhteistyön kannalta? Käsitelläänkö ohjelmassa erityisesti tätä kysymystä?

Linkohr
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, te viittasitte eurooppalaista tutkimusaluetta koskevassa tiedonannossanne myös tutkijoiden puutteelliseen liikkuvuuteen ja niihin ongelmiin, joita on Euroopan sisällä. Siksi kysymykseni kuuluu: aiotteko te tehdä tämän eurooppalaista tutkimusaluetta koskevan tiedonannon jälkeen lakialoitteita parantaaksenne esimerkiksi tutkijoiden liikkuvuutta ja myös sosiaaliturvaa ulkomaanoleskelun aikana?

Busquin
. (FR) Arvoisa puhemies, haluaisin vastata lyhyesti puheenvuoron käyttäneille parlamentin jäsenille ja sanoa, että toivon, että voimme keskustella asiasta syvällisemmin ensi torstaina.
Vastaan ensinnäkin McNallylle: eurooppalaisuuden lisäarvon käsite esiintyi jo julkisten ehdotuspyyntöjen kriteereissä, joissa esiintyi jo useampia valintaperusteita, kuten esimerkiksi monikansallinen ulottuvuus, useampien jäsenvaltioiden mukanaolo ja se, että kyseiset hankkeet ovat laajuudeltaan vähintään eurooppalaisia. Valintaperusteita oli siis jo olemassa. Tähän mennessä toimia ei kuitenkaan välttämättä ollut luokiteltu eikä hylätty millään perusteella. Me haluamme tehostaa ennen kaikkea toimien luokittelua, mikä riippuu toimintatapojen tasosta. On löydettävä tasapainoinen ratkaisu todellisen luokittelun ja ylimääräisen byrokratian välttämisen väliltä. Ryhdymme käymään valintaperusteita koskevaa keskustelua tietysti jäsenvaltioiden kanssa, mutta haluamme myös parlamentin lausunnon asiasta.
Yhteisestä tutkimuskeskuksesta on suunniteltu avainasemaa yhteisessä viitekehyksessä ja yhteisessä asiantuntemuksessa. Sillä on merkittävä osa tässä hankkeessa. Tiedätte varsin hyvin, että Yhteisen tutkimuskeskuksen toimet on keskitettävä aloille, joilla se pystyy antamaan eurooppalaisuuden lisäarvoa, koska sillä on yksityisestä sektorista ja valtioista riippumaton asema.
PK-yritysten ongelmien helpottamiseksi olemme tietysti huolehtineet siitä, että PK-yritykset otetaan huomioon puiteohjelmassa, kuten talousarviopäätöksessä sovittiin. Kävin taas iltapäivällä eräässä hienossa näyttelyssä. En tiedä, onko teillä ollut tilaisuus nähdä niitä uudentyylisiä palokypäriä, jotka on kehitetty yhteistyössä saksalaisten, ranskalaisten ja hollantilaisten yritysten sekä TNO-tutkimuskeskuksen kanssa ja jotka edustavat PK-yritysten kehittämää uuden sukupolven palokypärää. Tämä on hyvin osuva esimerkki saavutuksistamme tällä alalla. Ehdottamistamme toimista voitte lukea suuntaviivoja koskevan tiedonannon sivulta 16, mitkä ovat ne uudet toimintatavat, joita olemme ajatelleet voivamme käyttää hajauttaessamme toimintaamme entistä enemmän järjestöihin ja kansallisiin rakenteisiin.
Lopuksi liikkuvuudesta: jäsen Linkohr, tiedätte hyvin, että kannamme huolta kaikista tähän ongelmaan liittyvistä sosiaalisista näkökohdista. Komissiossa on perustettu eri jäsenvaltioiden kanssa liikkuvuusryhmä, joka kokoontuu ensimmäisen kerran 20. lokakuuta. Ryhmä muodostuu paitsi tutkimusministereiden myös sosiaali- ja sisäministereiden edustajista, ja sen tehtävänä on pohtia liikkuvuuden esteiden, kuten eläkeongelmien ja myöskin vapaan liikkuvuuden ongelmien poistamista Euroopan alueella.

Plooij-Van Gorsel
Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä hänen alustuksestaan, mutta minulla on kuitenkin vielä muutama kysymys. Sanotte, että teillä on mielessänne puiteohjelman kokonaisvaltainen uudelleenjärjestely. Mutta me yritimme sitä jo viidennenkin puiteohjelman kohdalla, ja siitä ei tullut paljon mitään, kuten nyt on ilmennyt.
Mainitsemassanne päätöslauselmassa, jonka parlamentti hyväksyi 18. toukokuuta ja jonka esittelijä minä olin, suosittelin sitä, että perustetaan eri tieteenalojen välisiä tutkimusryhmiä, koska innovaatiot syntyvät usein eri tieteenalojen kontaktipinnoilla. En löydä siitä jälkeäkään mietinnössänne, jonka olen nyt lukenut ja jonka te olette hyväksynyt tällä viikolla. Arvoisa komission jäsen, toinen asiani on se, että te suosittelette Euroopan unionille kansallisiin ohjelmiin osallistumista; kirjoitin myös, että meidän pitää Euroopassa luopua teknonationalismista, mutta jälleen kerran, kun on kyse puiteohjelmasta, niin parlamentti, ja toistan vielä kerran, parlamentti on siinä hyvin tärkeässä osassa, ja millainen parlamentin osa tulee olemaan, jos kyseessä on asia, jonka ulottuvuudet vaihtelevat tarpeen mukaan?

Papayannakis
Arvoisa puhemies, haluan kiinnittää huomionne vanhaan kysymykseen, joka askarruttaa kaikkia tutkimusta harrastavia. Keskusteluissani ja yhteyksissäni tutkijoiden kanssa varsinkin Kreikassa, on olemassa huoli siitä, että komissio pyrkii aliarvioimaan perustutkimusta. Tältä ainakin näyttää Kreikan budjettikeskustelujen perusteella, ja monet kääntyvät kysymään Euroopan unionin mielipidettä. Onko se totta? Onko näin juuri sillä hetkellä, kun Yhdysvallat näyttää kaksinkertaistavan oman perustutkimusrahoituksensa? Jos tämä ei ole totta, niin eikö perustutkimuksen rahoitusta pitäisi lisätä niin pienissä kuin suurissakin valtioissa, mutta tietenkin niiden tutkijoiden ja tutkimuskeskusten arvon mukaisesti?

Piétrasanta
Arvoisa komission jäsen, suuret kiitokset tiedonannostanne, joka osoittaa, että panette hyvin nopeasti täytäntöön yhteisen tutkimusalueen yhteydessä ehdottamanne suuntaviivat.
Haluaisin kysyä, oletteko sitä mieltä, että jo tässä vaiheessa voidaan käynnistää vuoden 2001 kokeiluhankkeet, jotka liittyvät kuudennen puiteohjelman valmisteluun ja muun muassa mainitsemienne tutkimusverkkojen luomiseen. Lisäksi haluaisin pyytää teitä kiinnittämään erityistä huomiota myös STOAn ja teidän vastuullanne olevaa pääosastoa koskevien kysymysten väliseen suhteeseen, koska siinä esiintyy ongelmia. Yksiköissä karsastetaan monia STOAn valitsemia tutkimusaiheita. Tätä asiaa olisikin pohdittava teidän kanssanne erityisesti suhteessa Yhteiseen tutkimuskeskukseen (CCR).
Lopuksi haluaisin kysyä, voimmeko kehittää osallistuittehan hiljattain Caprissa pidettyyn Välimeren etelä- ja pohjoispuolen maiden tutkimusministerien kokoukseen tutkimustoimia yhtä nopeasti EuroVälimeri-suhteissa, koska se on parlamentille hyvin tärkeä aihe.

Busquin
. (FR) Hyvä Plooij-Van Gorsel, kiitän teitä puheenvuorostanne ja tiedän, miten paljon mietinnöstänne on ollut tukea eurooppalaiselle tutkimusalueelle. Mielestäni on todellakin ymmärrettävä, että tavoitteenamme ei ole klassinen puiteohjelma. Ne teistä, jotka ovat perehtyneet asiaan, sanovat ehkä, että tämä on sanottu jo useampaan kertaan.
Minun mielestäni me tarvitsemme nyt jotakin sellaista, jolla voidaan muokata eurooppalaisen tutkimusalueen rakennetta, toisin sanoen jotakin laajempaa kuin kansallisia ohjelmia tukevaa puiteohjelmaa; tarvitsemme rakenteita muokkaavan välineen, mikä merkitsee sitä, että on omaksuttava erilaisia lähestymistapoja. Kertaan tässä yhteydessä perusmuodoltaan vaihtelevia välineitä koskevan toisen osan. Kun avataan kansallisia ohjelmia, joissa on mukana useampia valtioita ja joiden aihe voi saavuttaa eurooppalaisuuden lisäarvoa, komissio ja Euroopan unioni voivat todellakin osallistua niihin. Niiden osallistumisen ehtona ovat kuitenkin valintaperusteet, joilla mahdollistetaan ohjelmien käyttö kaikilla Euroopan unionin tahoilla eli kaikissa jäsenvaltioissa ja jopa muissakin valtioissa.
On puolustettava uusia lähestymistapoja. Emme ole koskaan aikaisemmin soveltaneet perustamissopimuksen 169 artiklaa; tällä artiklalla voitaisiin kuitenkin edistää entisestään jäsenvaltioiden toimia ja sovittaa niitä paremmin yhteen.
Monialaisuudesta olen yhtä mieltä kanssanne. Sitä ei todellakaan ole viety kovin pitkälle, mutta se tulee kuitenkin esille valintaperusteissa. Siitä mainitaan asiakirjan sivulla 9 olevassa kolmannessa kappaleessa "tarve yhdistää eri maissa tarjolla oleva toisiaan täydentävä asiantuntemus erityisesti, kun kyse on useita tieteenaloja koskevista ongelmista, ja toteuttaa vertailututkimuksia".
On selvää, että tulevaisuudessa kehitystä tapahtuu kuten korostittekin mietinnössänne eri alojen, kuten biologian ja tietotekniikan, teknologian ja tieteen välimaastossa. On siis selvää, että monialaisuus otetaan huomioon, ja se onkin yksi eurooppalaisuuden lisäarvoon liittyvistä valintaperusteista.
Väite Euroopan unionin kiinnostuksen puutteesta perustutkimusta kohtaan ei mielestäni pidä paikkaansa. Mielestäni myös kahtiajako perustutkimukseen ja sovellettuun tutkimukseen on aikansa elänyt. Monilla aloilla on havaittavissa, että perustutkimukseen liittyvät tekijät liittyvät välittömästi myös sovellettuun tutkimukseen. Näin ollen perustutkimuksen kysymykset ja sovelletun tutkimuksen kysymykset ovat sekoittuneet nykyisissä puiteohjelmissa. Näitä asioita ei mielestäni ole syytä erottaa, ainakaan minä en tee niin, eikä niin tehdä myöskään tiedeyhteisössä. Tiedeyhteisön piirissä ei nähdäkseni ajatella, että Euroopan unionin ohjelmissa syrjittäisiin järjestelmällisesti perustutkimusta. Jäsen Papayannakis, uskon, että saamme vielä tilaisuuden puhua uudelleen tästä aiheesta keskusteluissamme, mutta me emme tee tällaista jakoa mielessämme. Kukaan mukaan ei enää puhua tällaisesta jaottelusta, eikä teollisuus edellytä sitä.
Lopuksi vastaus Piétrasantalle, jota kiitän hänen puheenvuorostaan ja rakentavasta suhtautumistavastaan. STOAa koskevista pohdinnoista olen sitä mieltä, että meidän on tehtävä jotakin yhdessä, sillä asia koskee myös parlamenttia, Yhteistä tutkimuskeskusta ja eri jäsenvaltioissa sijaitsevia tutkimuslaitoksia. Etujemme mukaista on tehdä parempaa ja syvällisempää yhteistyöstä. Suhtaudun siis avomielisesti kaikkiin väittelyihin ja keskusteluihin tästä aiheesta.
Tarkasteltaessa lähemmin EuroVälimeri-yhteistyötä lienette todenneet minun laillani, että Välimeren pohjois- ja eteläpuolen maat olivat kiinnostuneita tutkimukseen ja teknologiseen kehittämiseen liittyvien yhteisten toimien toteuttamisesta. Tästä aiheesta haluaisin kuitenkin sanoa parlamentille, että tämä esiin tuotu tarve, joka vauhdittaa myös taloudellista kehitystä ja innovointia kyseisellä alueella, on otettava huomioon Meda-ohjelman ja kaikkien ulkosuhteiden ohjelmien tasolla.
Ulkosuhteiden tasolla ollaan aika ajoin sitä mieltä, että tutkimus ja teknologinen kehittäminen eivät ole painopistealueita. Itse olen sitä mieltä, että ne ovat paremman yhteisymmärryksen ja tutkijoiden paremman liikkuvuuden avaintekijöitä Välimeren alueella. Näihin johtopäätöksiin päädyttiin ainakin viime viikonloppuna Caprissa pidetyssä tutkimus- ja tiedeministerien aihetta koskevassa kokouksessa.

Harbour
Arvoisa puhemies, minäkin suhtaudun myönteisesti komission jäsen Busquinin tiedonantoon. Monet ajatukset, joita käsittelimme teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietinnössä, on otettu huomioon.
On kaksi seikkaa, joita haluaisin komission jäsen Busquinin käsittelevän tänään hieman tarkemmin. Ensimmäinen seikka on, että hän mainitsi tiedonannossaan erityisesti EU:n osallistumisen kansallisiin ohjelmiin. Hän voisi kertoa hieman tarkemmin, mitä hän kaavailee, ja sanoa, kuuluuko siihen se, että EU rahoittaa osittain kansallisia ohjelmia ja toimii koordinoijana, vai tuleeko yhteisestä tutkimuskeskuksesta osa laajempaa tutkimusverkostoa, jossa se olisi tasavertainen esimerkiksi muiden kansallisten tutkimusryhmien kanssa.
Haluaisin myös kehottaa komission jäsen Busquinia vastaamaan jäsen Piétrasantan mainitsemaan asiaan, koska hän ei mielestäni vastannut siihen ja koska todellakin kannatin sitä. Voiko hän vahvistaa, että hän harkitsee joitakin pilottiohjelmia vuosiksi 2000-2001, jotta verkostoitumisajatusta voidaan kehitellä ennen varsinaista täytäntöönpanoa?

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kolme asiaa: Te sanoitte ensinnäkin ilahduttavasti, että hallintoa on määrä parantaa. Todellakin, ohjelmien hallinnossahan on joskus uhkaavia jännitteitä. Mitä konkreettisia tapahtumia te ajattelette siinä yhteydessä?
Toiseksi: tutkimus muuttaa edelleen aina yhteiskuntaamme, ja tutkimuksen seuraukset muuttavat yhteiskuntaamme. Mikä on sosioekonomisen tutkimuksen tilanne eurooppalaisella tutkimusalueella?
Kolmanneksi: Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimus umpeutuu vuonna 2002. Silloin on käytettävissä huomattavia summia tutkimukseen teräksen ja hiilen alalla. Integroidaanko tämä tutkimus tutkimuksen kuudenteen puiteohjelmaan? Millä tavalla äänestys seuraa, missä määrin parlamentti osallistuisi päätöksentekoon ja mitä sen yhteydessä tapahtuu?

Alyssandrakis
Arvoisa komission jäsen, kiitän teitä läsnäolostanne täällä ja kertomuksestanne. Näyttää siltä, että komissio etenee nopeasti eurooppalaisen tiedealueen toteuttamiseksi.
Minulla on kaksi kysymystä: aluksi käytitte termiä lisäarvo, vaikka ei varmasti olekaan ensimmäinen kerta, kun termiä käytetään, se viittaa taloudellisiin perusteisiin tieteen kehityksessä ja saattaa johtaa tutkimuksen kaupallistumiseen. Haluamatta halveksia tutkimustulosten kaupallista ja käytännöllistä arvoa, olen huolestunut, mikäli tästä tulee pääasia. Ehkäpä voitte vastata tähän huoleeni?
Toinen kysymys liittyy huippuyksiköihin. Onko komissiolla jokin mielipide siitä, miten tällaiset huippuyksiköt valitaan?

Busquin
Arvoisa puhemies, hyvä Harbour ja hyvä Piétrasanta, jota pyydän suomaan anteeksi, etten kertonut tätä asiaa hänelle antamassani vastauksessa: tarkastellessamme ensinnäkin vuosina 20002001 toteutettuja kokeiluhankkeita pyrimme tekemään voitavamme tiettyjen osatekijöiden, kuten verkkojen, toteutettavuuden varmistamiseksi. Kuten voitte todeta jo suuntaviivoja koskevasta tiedonannosta, muutamaa sellaista kohtaa koskevat pohdinnat on jo aloitettu, joita ryhdytään toteuttamaan ensi vuodesta lähtien ottaen tietysti huomioon viidennen puiteohjelman oikeudellisiin näkökohtiin liittyvät rajoitteet. Tästä on kolme esimerkkiä suuntaviivoja koskevassa tiedonannossa, ja toivon, että saamme pian tilaisuuden keskustella uudelleen tästä aiheesta.
Puhuitte esiin tuomanne ongelman yhteydessä osallistumisesta kansallisiin ohjelmiin. Se on mielestäni yksi avainkysymyksistä. En pysty vielä tässä vaiheessa antamaan teille vastausta, ja se johtuu juuri siitä, että halusin nimenomaan pyytää tässä suuntaviivoja koskevassa tiedonannossa jäsenvaltioita ottamaan kantaa, koska sellaista eurooppalaista tutkimusaluetta ei voida toteuttaa, joka riippuisi vain komission tahdosta. Komissio ja puiteohjelma muodostavat vain viisi prosenttia tutkimusalan julkisista menoista. Emme siis oikein voi puhua eurooppalaisesta tutkimusalueesta, jos me itse vastaamme vain viiden prosentin osuudella tästä tutkimuksesta.
Tästä syystä on tärkeää, että jäsenvaltiot sitoutuvat 16. lokakuuta pidettävässä tiedeministerien kokouksessa avaamaan kansalliset ohjelmansa. Tällä hetkellä pystymme vain takaamaan tietyn koordinoinnin. Ne, jotka suostuvat avaamaan ohjelmansa, edistävät koordinointia ja liikkuvuutta tietyssä suhteessa, joka on vielä määriteltävä, tietysti hankekohtaisesti. Kaikkia hankkeita ei avata; tietyt hankkeet ovat muita helpommin integroitavissa Euroopan tasolle.
Vastauksena Langelle haluaisin sanoa, että olemme jo ryhtyneet hallinnollisiin toimiin. Gerold laatii aiheesta kertomusta, ja odottelen vielä muutamia siihen sisällytettäviä tietoja. Voin kuitenkin jo kertoa, että tämän tiedonannon mukaan hankkeita on laajennettava. Tällä hetkellä me suorastaan hukumme liian pienten hankkeiden tulvaan, joka kuormittaa hallintoa, lisää rajoitteita ja aiheuttaa virheitä.
Yhteiskunnallisen ja taloudellisen tutkimuksen osalta on täysin selvää, että sillä on oma paikkansa. Tiedonannossa on kokonainen luku, jonka aiheena on tiede, yhteiskunta ja kansalaiset. Laadimme erillisen tiedonannon tästä aiheesta. Olen todellakin sitä mieltä, että tutkimusta ja kehitystä on tehtävä Euroopassa kansalaisten kanssa. Yhteiskunnallisessa ja taloudellisessa tutkimuksessa on monia eri tutkimussuuntia, joita on kehitettävä elintarvikealalla sekä uuden teknologian ja erityisesti bioteknologian alalla.
EHTY-ohjelmasta tiedättekin, että tutkimusta on päätetty jatkaa. Sitä ei ainakaan toistaiseksi integroida täysin puiteohjelmiin. Se säilyttää erityisasemansa. Tämä oli myös niiden tahojen toiveena, jotka neuvottelivat komission kanssa EHTY- tutkimusohjelmien jatkamisesta.
Vastauksena Alyssandrakisille olen sitä mieltä, että kaupalliset näkökohdat eivät saa muodostua hallitseviksi. Joissakin tapauksissa juuri pyyteettömäksi, eli vailla taloudellisia päämääriä olevaksi luokiteltava tutkimus johtaa taloudellisessa ja keskeisessä mielessä parhaisiin tuloksiin. Uskon kaikkien ymmärtävän nykyään, että tutkijoille on jätettävä oma puhtaasti kaupallisista vaatimuksista riippumaton alue vapaata kehittelyä varten. Kysymyksenne on oleellinen, mutta se on testattava käytännössä. Meidän aikomuksenamme ei ole asettaa kaupallisia näkökohtia etusijalle kaikilla tutkimusaloilla. Kaupalliset näkökohdat ovat hyvin ilmeisiä tietyissä kohdennetuissa tutkimuksissa, mutta on myös paljon tärkeämpää tutkimusta, josta on hyötyä unionin koko politiikalle ja josta on joskus myös kaupallista hyötyä, mutta vain epäsuorasti.
Lopuksi valmistelemme juuri osaamiskeskuksiin sovellettavia valintaperusteita. Haluaisin kuitenkin korostaa erästä lausetta, jonka voitte lukea suuntaviivoja koskevasta tiedonannosta ja jota pidän hyvin merkittävänä, koska osaamiskeskukset herättävät paljon kysymyksiä. Ei ole järkevää määritellä, mitä huippuosaaminen on ja mitä se ei ole. Olemme siis sitä mieltä, että meidän on viitattava tässä yhteydessä käytettyihin sanoihin, eli julkisen sektorin ja erityisesti korkeakoulujen tutkijaryhmien ja yksityisten ryhmien huippuosaamisen verkottamiseen, joka varmistettaisiin yhteisillä pitkän aikavälin toimintaohjelmilla. Kyseessä on siis pikemminkin ruohonjuuritasolta lähtevä toiminta, jossa eri ryhmät verkottuvat, kuin huipputason keskuksista lähtevä toiminta. Eurooppalaisen ja kansainvälisen tason tutkimuksen huippuryhmät ryhmittyvät ja verkottuvat sijainnistaan riippumatta. Nykyajan tietotekniikan ansiosta se ei enää ole ongelma, vaikka kyse olisi suuristakin ryhmistä.

Puhemies
 Paljon kiitoksia, komission jäsen Busquin.
Tämä kohta on käsitelty.

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komissiolle osoitetut kysymykset (B5-0540/2000).
Ensimmäinen osa

Puhemies


Helena Torres Marques
Kysymys nro 1 (H-0726/00):
Aihe: Koheesiorahaston budjettimäärärahojen täytäntöönpano Koheesiorahaston määrärahojen täytäntöönpanoaste on viimeisten vuosien aikana ollut erittäin korkea.
Koska koheesiorahastoasetukseen tehdyt muutokset ovat hyvin pieniä (toisin kuin rakennerahastoihin tehdyt muutokset), kuinka komissio selittää, että vuoden 2000 ensimmäisen puoliskon täytäntöönpanoaste on alle yhden prosentin?

Barnier
. (FR) Olen hyvin iloinen siitä, että Torres Marquez suo minulle kysymyksellään tilaisuuden arvioida Euroopan parlamentin täysistunnossa koheesiorahaston maksusitoumusmäärärahojen täytäntöönpanoa, joka kiinnostaa hänen edustamansa maan lisäksi myös muita maita Irlantia, Kreikkaa ja Espanjaa. Haluan kertoa olevani huolestunut koheesiorahaston määrärahojen hyvin heikosta täytäntöönpanoasteesta myös elokuun lopulla se oli vain 16 prosenttia, hyvä parlamentin jäsen ja vahvistaa elokuun lopun jälkeisestä myönteisestä kehityksestä huolimatta tätä huolestuneisuuttani, jonka toin esiin 11. syyskuuta parlamenttinne aluepolitiikka- ja liikennevaliokunnassa.
Kreikan, Irlannin ja Portugalin viranomaisiin on otettu yhteyttä ja näiden maiden hallituksia on pyydetty nopeuttamaan koheesiorahastoon liittyvien hankkeittensa esittämistä komissiolle.
Olemme vastaanottaneet Espanjalta joukon hankkeita, ja siksi voin toivoa, että se pystyy panemaan täytäntöön kaikki tämän vuoden maksusitoumusmäärärahat edellyttäen tietysti, että hankkeiden tekninen asiantuntemus täyttää vaatimukset.
Hyvä jäsen, Portugalilta ja varsinkin Kreikalta vastaanottamiemme hankkeiden lukumäärä ei tällä hetkellä saa minua yhtä vakuuttuneeksi määrärahojen tyydyttävästä täytäntöönpanosta. Toivon, että ymmärrätte minut oikein, sillä haluan välttää pienimpiäkin väärinkäsityksiä teidän ja kaikkien kyseessä olevien jäsenten kanssa. En halua osoittaa ketään sormella enkä jakaa hyviä tai huonoja pisteitä. Tehtävänäni on hallinnoida mahdollisimman kurinalaisesti ja aktiivisesti Euroopan unionin toista talousarviota, joka koskee koheesiorahaston aluepolitiikkaa. Olen tilintarkastustuomioistuimen ja veronmaksajien ohella vastuussa ennen kaikkea Euroopan parlamentille, jonka tehtävänä on hyväksyä tämä talousarvio ja valvoa sen täytäntöönpanoa, ja katson, että tehtävänäni ja velvollisuutenani on kertoa sopivaksi arvioimassani vaiheessa, mitä tapahtuu, ja tehdä se avoimesti kunnioituksesta Euroopan parlamentin muodostamaa budjettivallan käyttäjää kohtaan.
On olemassa syitä, jotka selittävät, miksi komissiolle on esitetty tähän mennessä niin vähän hankkeita. Ensinnäkin sen jälkeen, kun määrärahat pyrittiin sitomaan kokonaisuudessaan vuoden 1999 lopulla, tämän varainhoitovuoden alussa esitettyjä uusien hankkeiden rahoituspyyntöjä oli pakostakin hyvin vähän. Toiseksi minun on kerrottava, että kun nyt on meneillään uuden ohjelmakauden ensimmäinen vuosi, koheesiomaat, joihin teidänkin maanne kuuluu, ovat keskittäneet ponnistelunsa tavoitteen 1 ohjelmien laadintaan. Lisäksi olen kertonut julkisesti, muun muassa Lissabonissa pääministerin ja Lisa Ferreiran läsnä ollessa, että komissio on hyvin tyytyväinen Portugalin viranomaisten tekemään laadukkaaseen työhön yhdessä paikallisten viranomaisten kanssa tavoitteen 1 ohjelmien laadinnassa.
Tämän erittäin tärkeän toiminnan vuoksi samaan aikaan ei kuitenkaan ole voitu ponnistella yhtä lujasti koheesiorahaston taholla. Haluan sanoa kyseisille maille, että niiden on ryhdyttävä nyt tähän työhön ja esitettävä pikaisesti riittävä määrä vakuuttavia hankkeita, koska muussa tapauksessa saattaa käydä niin, että osa varainhoitovuodelle 2000 sovituista määrärahoista menetetään lopullisesti.
Koheesiorahaston määrärahoja ei todellakaan voida siirtää tulevien varainhoitovuosien talousarvioihin, toisin kuin toimielinten välisessä sopimuksessa sovittiin rakennerahastojen kohdalla. Koheesiorahaston tukea saavien maiden on siis oltava täysin selvillä siitä, että kuluvan varainhoitovuoden hankkeiden vastaanottamiseen ja kehittämiseen on jäljellä enää vähän aikaa. Tässä siis tilannearvio, jonka pystyin esittämään mahdollisimman suorasti, hyvä Torres Marquez; kiitän teitä siitä, että annoitte minulle tilaisuuden sen esiin tuomiseen.

Torres Marques
Arvoisa komission jäsen, paljon kiitoksia siitä, että tulitte antamaan komission vastauksen tähän meille hyvin tärkeään kysymykseen. Arvoisa komission jäsen, anteeksi, että sanon tämän teille, mutta luulen, että te ette ole täysin perehtynyt asiaan. Kenties äsken mainitsemanne aikaisemmassa komissiossa toiminut yksinomaan koheesiorahastoon perehtynyt yksikkö, jota ei enää ole olemassa, olisi mahdollistanut havainnollisempien tietojen saannin. Omien tietojeni ja teidän aluepolitiikasta vastaavassa komissiossa lausumienne sanojen perusteella tiedän, että Portugali on jo esittänyt hanke-ehdotuksia, jotka ylittävät koheesiorahaston mahdollisuudet niin liikenteen kuin ympäristönkin kohdalla.
Arvoisa komission jäsen, te tiedätte, että nämä neljä maata ovat aina johtaneet koheesiorahastoa oivallisesti siten, että sen toimeenpanoaste on ollut koko ajan 100 prosenttia. Teidän pitäisi olla erittäin halukas saamaan selville, miksi nämä maat, jotka ovat koko ajan panneet hankkeet hyvin täytäntöön, eivät näytä enää tekevän niin. Mielestäni pallo on nyt teillä, teidän yksiköillänne on kyllä kaikki tiedot, mutta niiden pitää myös pystyä antamaan vastaus. Arvoisa komission jäsen, pelkäänkin, että komissio käyttää tilannetta hyväkseen leikatakseen koheesiorahaston määrärahoja vuoden 2001 talousarviossa. Sitä me emme hyväksy!

Barnier
Hyvä Torres Marques, kuuntelin teitä hyvin tarkkaavaisesti mutta en oikein ymmärrä, mitä tarkoitatte esittämällä, että leikkaisimme talousarviota. Edellinen ohjelmakausi päättyi vuoden 1999 lopussa, nyt on meneillään uusi ohjelmakausi, ja minun on kiinnitettävä päähuomioni tähän kauteen vastuuni täyttämiseksi, mikä ei kuitenkaan estä minua huolehtimasta erityisesti aikaisempien ohjelmien tilien tasaamisesta yhteistyössä komission jäsen Schreyerin kanssa ja talousarvion valvontavaliokunnan ja aluepolitiikan valiokunnan valvonnassa. Olen kuitenkin hieman huolestunut tästäkin asiasta, koska joissakin tapauksissa tavoitteen 2, tavoitteen 1 ja koheesiorahaston määrärahoja on jäänyt käyttämättä melko pitkältä ajalta.
Toistan kuitenkin, että Portugali hoiti velvollisuutensa hyvin viime kaudella. Huomautan vain, että Portugali annan teille 26. syyskuuta saatavissa olleet luvut on tosiasiassa sitonut uuden ohjelmakauden olen ollut komission jäsenenä vasta vuoden määrärahoista 2,6 prosenttia. Kuulitte aivan oikein: 2,6 prosenttia.
Rakennerahastojen ja koheesiorahaston yleisasetukset ovat minulle tietysti tuttuja, ja tiedän, että ne eroavat periaatteeltaan. Sanon siis varoittavan sanani: Huomatkaa! Määrärahoja ei voida siirtää tulevien vuosien ohjelmiin tai talousarvioihin ja osa koheesiorahaston määrärahoista voidaan menettää.
Olen kirjoittanut Ferreiralle, johon minulla on erittäin hyvät ja rakentavat suhteet, ja korostanut olevani huolestunut tästä asiasta. Tiedän, että maanne ponnistelee ankarasti pystyäkseen lähettämään minulle riittävästi hankkeita. Hyväksymme niiden teknisen sisällön mahdollisimman nopeasti, jotta teidän maanne ei joutuisi tai muutkaan koheesiomaat eivät joutuisi kärsimään, vaan ne voivat saada kaikki kyseiset määrärahat.

Papayannakis
Arvoisa komission jäsen, haluaisin pyytää teiltä tietoja kahdesta asiasta. Kerroitte, että Portugalin täytäntöönpanoaste on 2,6 prosenttia. Voitteko antaa meille Espanjan ja Kreikan vastaavat luvut?
Toinen kysymykseni on seuraava: koheesiorahaston ohella on olemassa yhteisön tukikehys, rakennerahastot, alueohjelmat ynnä muuta. Miltä mailta olette saanut lopulliset hankkeet ja mitä ohjelmia olette jo hyväksynyt mistäkin maasta?

Barnier
En pysty juuri tällä hetkellä puhuessani täällä antamaan teille yksityiskohtaisia tietoja yhteisön tukikehysten perusteella toteutettavista hankkeista rakennerahastojen tavoitteen 1 tukea saavissa maissa. Annoin nämä kaikki tiedot 11. syyskuuta aluepolitiikan valiokunnassa, ja jos todella haluatte, toimitan ne teille tänä iltana tai huomenna siinä muodossa kuin esitin ne kaikista puheena olevista maista täysin avoimesti asiasta vastaavalle valiokunnalle 11. syyskuuta eli vajaa kuukausi sitten.
En ole todellakaan huolestunut tavoitteesta 1 missään puheena olevista maista, enkä olen kovin huolissani myöskään tavoitteesta 2: asiat edistyvät, ja kaikkia yhtenäisiä ohjelma-asiakirjoja koskevat neuvottelut ovat yleisesti ottaen käynnissä. Allekirjoitettavista 102 yhtenäisestä ohjelma-asiakirjasta tietääkseni 83:a käsitellään parhaillaan käytävissä neuvotteluissa. Sanon tämän ulkomuistista.
Miksi korostan koheesiorahastoa? Toistan vielä, että se johtuu siitä, että rakennerahastojen (tavoite 1 ja tavoite 2) ja koheesiorahaston yleisasetukset eroavat toisistaan, ja siitä, etten voi siirtää koheesiorahaston määrärahoja tuleviin ohjelmiin, jos näin pitäisi tehdä. Varat saatettaisiin siis menettää. Tästä syystä haluan varoittaa teitä, mutta toistan vielä kerran, etten osoita sormellani mitään maata, koska tämän kaiken suunnittelu yhdessä vuodessa seitsemää tulevaa vuotta varten edellyttää hyvin suuria ponnisteluja paikalliselta ja kansalliselta hallinnolta, hallituksilta ja komission virkailijoilta.
Pyysitte minulta muiden maiden lukuja. 26. syyskuuta Espanja oli sitonut määrärahoista 26,2 prosenttia, Kreikka 4,9 prosenttia ja Portugali 2,6 prosenttia. Irlanti ei ollut sitonut määrärahoja tuohon päivämäärään mennessä, mutta sen tilanne on erityislaatuinen. Olimme sitoneet 26. syyskuuta yhteensä 17,6 prosenttia koheesiorahaston määrärahoista.

Puhemies


Neil MacCormick
Kysymys nro 2 (H-0730/00):
Aihe: Polttoainevero Polttoaineverotus Yhdistyneessä kuningaskunnassa on tällä hetkellä huomattavasti korkeampi kuin muissa jäsenvaltioissa. Tämän veron synnyttämä taakka on erityisen raskas maan syrjäisillä alueilla, erityisesti Skotlannin raja-alueilla ja Skotlannin ylämailla sekä saarilla. Tämä vääristää vakavasti kilpailua näillä alueilla toimivien pienten ja keskisuurten yritysten ja muualla Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimivien monikansallisten ja muiden suurten yritysten välillä, näillä alueilla toimivien matkailuyritysten ja lähellä Euroopan manteretta sijaitseviin suuriin keskuksiin, kuten Lontooseen, keskittyneiden hotelliketjujen välillä sekä syrjäisillä alueilla elävien maanviljelijöiden ja kalastajien ja suotuisammilla alueilla toimivien maanviljelijöiden ja kalastajien välillä.
Aikooko komissio selvittää, rikkooko Yhdistyneen kuningaskunnan kohtuuttoman korkea polttoainevero perustamissopimusten kilpailulainsäädäntöä ja onko se näin ollen laiton? Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä asian suhteen?

Bolkestein
. (NL) Kysymys, jonka täysistuntonne jäsen esitti, on poikkeuksellisen ajankohtainen, mutta voidakseni vastata siihen selvästi, minun pitää ensin palauttaa mieliin polttoaineveroa koskevan yhteisen lainsäädännön alkuperä. Komissio teki vuonna 1987 epäsuorasta verotuksesta monenlaisia ehdotuksia, joiden tarkoituksena oli verotukseen liittyvien rajojen poistaminen sisämarkkinoiden toteuttamisen yhteydessä. Valmisteverojen kohdalla komissio asetti tavoitteekseen mineraaliöljyjen verotuksen täydellisen yhdenmukaistamisen yhteisössä ottamalla käyttöön oman valmisteverotariffin jokaiselle tuotetyypille. Tällaisten toimenpiteiden hyväksyminen olisi varmasti auttanut välttämään sen kilpailun vääristymisen, johon jäsen tänään viittaa. Tuo ehdotus kohtasi kuitenkin ankaraa vastustusta tiettyjen jäsenvaltioiden taholta.
Vuonna 1989 komissio teki uuden ehdotuksen, jonka oli määrä tarjota enemmän joustavuutta. Jäsenvaltiot hylkäsivät kuitenkin taas tämän ehdotuksen, joka tarjosi vähimmäistariffien lisäksi kapeat marginaalit ja tavoitetariffit. Vuonna 1992 jäsenvaltiot päättivät lopulta yksimielisesti ottaa käyttöön yhteisen mineraaliöljyjen verotusjärjestelmän, joka sisälsi jokaiselle mineraaliöljytyypille vain vähimmäistariffin käyttökohteen mukaan; eli ajoneuvojen polttoaineena, teollisessa ja kulutuskäytössä tai myös lämmityksessä. Haluaisin siis mielelläni korostaa, että yhteisön vähimmäistariffeja ei ole muutettu vuoden 1992 jälkeen ja että valmisteverot ovat tällä hetkellä käytännössä usein paljon yhteisön vähimmäistariffeja korkeammalla ja vaihtelevat samalla voimakkaasti maiden välillä. Aivan kuten jäsen huomautti täysistunnossanne, niin Yhdistyneen kuningaskunnan soveltamat valmisteverot moottorien polttoaineena käytettävälle bensiinille ja dieselille ovat Euroopan korkeimmat, mutta valmisteverot polttoöljylle ja kerosiinille, ainakin teollisissa ja kaupallisissa käyttötarkoituksissa tai myös lämmityksessä - sikäli kuin niitä käytetään - nämä valmisteverot, samoin kuin raskaan polttoöljyn valmisteverot, ovat paljon alhaisemmat kuin unionissa sovelletut korkeimmat arvot. Joten kuva on pirstaleinen, eikä siis ole niin, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa kaikki mineraaliöljyn valmisteverot ovat korkeammat kuin muualla Euroopassa.
Lopuksi, mineraaliöljyjen valmisteverojen asettaminen korkealle tasolle ei johda yhteisön kilpailua koskevien säädöksien rikkomiseen. Valtion tuki sitä vastoin voisi kyllä olla olemassa, siis valtion tuen muotona, mikäli vain määrätyt erityisalat vapautettaisiin yleisestä säännöstä, ja tällaisen tukitoimenpiteen yhdistettävyys pitäisi sitten tutkia perustamissopimuksen valossa. Arvoisa puhemies, tämä vastaukseksi näin ensi alkuun.

MacCormick
Arvoisa puhemies, olen komission jäsen Bolkesteinille kiitollinen erittäin varovaisesta vastauksesta kysymykseeni, mutta en ole aivan varma, vastasiko hän siihen täysin. Sanoisin selvennykseksi, että esitin kysymykseni ennen mielenilmausten alkamista, kuten komissio tietänee, ja että siihen olivat syynä vaalipiirini ihmisten valitukset. Esimerkiksi North Uistin saarella on yritys, joka harjoittaa louhintaa ja teiden kunnossapitoa. On erittäin hyvä ajatus, että on sellaisia pieniä ja keskisuuria yrityksiä, jotka pystyvät tekemään urakkatarjouksia tällaisten saarten teiden kunnossapidosta ja kilpailemaan siitä. Se on työllisyyden ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta hyvä asia. Jos tällaisen yrityksen polttoainekustannukset ovat yli kaksinkertaiset verrattuna monikansallisiin yrityksiin, jotka ovat sijoittuneet muualle Skotlantiin ja jotka voivat tehdä urakkatarjouksia samoista sopimuksista, tämä selvästikin vääristää vakavasti kilpailua syrjäisten yhteisöjen haitaksi.
Arvostan komission jäsen Bolkesteinin esittämiä näkökohtia ja tiedän, että perussopimuksissa olevassa perussäännössä kielletään veloittamasta ulkomaisilta yrityksiltä enemmän kuin kotimaisilta yrityksiltä, mutta Euroopassa pitäisi soveltaa rehelliseen kilpailuun liittyvää yleistä lakia ja meidän pitäisi tarkastella kilpailulainsäädännön vaikutusta tilanteisiin, joissa verotusasteet ovat täysin epäsuhtaisia, vaikka yleisenä sääntönä onkin, että nämä asiat ovat jäsenvaltioiden yksinoikeus.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, sanoisin jäsen MacCormickille, että komissiolla ei ole mitään keinoja vaikuttaa jäsenvaltioissa mineraaliöljytuotteisiin sovellettavaan valmisteverotasoon. Haluan tehdä asian selväksi ja korostaa tätä seikkaa, koska, kuten sanoin ensimmäisessä vastauksessani, komissio on useaan otteeseen yrittänyt saada jäsenvaltioita sopimaan valmisteverojen yhdenmukaistamisesta nimenomaan siksi, että vältyttäisiin niiden erojen aiheuttamilta mahdollisilta kaupan vääristymiltä. Jäsen MacCormick ymmärtänee, että neuvosto on torjunut tällaiset komission pyrkimykset. Toistankin vielä, että komissiolla ei ole välineitä, joilla se saisi jäsenvaltiot muuttamaan valmisteverokantaa. Tämä on ensimmäinen seikka, jonka haluaisin toistaa ja jota korostan.
Toiseksi: kuten jäsen MacCormick tietää, mikäli jäsenvaltiot suosivat verotuksen keinoin jotakin teollisuudenalaa, ne rikkovat valtiontukisääntöjä, tässä tapauksessa sääntöjä, jotka koskevat tukiaisen kaltaista verotuksellista valtiontukea. Jäsen MacCormick aivan oikein vaatii yhtäläistä kohtelua ja tasapuolista ja rehellistä kilpailua. Mikäli jotakin alaa tai aluetta suositaan verotuksen keinoin, rehellisen ja tasapuolisen kilpailun lakeja rikotaan ja komissio ryhtyy toimiin kollegani Montin kautta.
Kolmanneksi: jäsen MacCormick tietänee, että tiettyä ja määrättyä valmisteverotasoa koskevasta periaatteesta on tiettyjä poikkeuksia. Nämä poikkeukset perustuvat Euroopan unionin direktiiviin 92/81 sisältyvän 8 artiklan 4 kohtaan, ja niitä on suurin piirtein 100. Näitä poikkeuksia kutsutaan 8 artiklan 4 kohdan mukaisiksi poikkeuksiksi.
Komissio tarkastelee parhaillaan kaikkia näitä poikkeuksia ja selvittää, pitäisikö niitä jatkaa, ja jos pitäisi, niin miten kauan. Tarkastelun aikana komissio vastaa myös kysymykseen siitä, rikkovatko tällaiset poikkeukset perustamissopimuksen valtiontukisääntöjä, koska poikkeus saattaa ilman muuta muistuttaa verotuksellista valtiontukea, ja jos ne menevät päällekkäin, komission saattaa olla perusteltua ryhtyä toimiin.
Palaisin mainitsemaanne tapaukseen, joka ei ollut vielä tullut tietooni. Oletan, että suurten ja pienten yritysten toimintaedellytykset ovat sidoksissa niiden käyttämien kivennäisöljyjen valmisteveroon, ja niin kauan kuin valmisteverotaso on sama tai suurin piirtein sama eri teollisuudenaloilla, komissio ei juuri pysty puuttumaan asiaan. Toivon, että sanoin tämän selvästi. Ellen onnistunut vakuuttamaan jäsen MacCormickia, toivon, että pystyn siihen vaikkapa tämän istunnon jälkeen.

Martin, David
Arvoisa puhemies, saarten ja mantereen välisillä hintaeroilla ei ole mitään tekemistä valmisteveron kanssa. Valmistevero on täsmälleen samansuuruinen kaikissa Yhdistyneen kuningaskunnan osissa. Haluaisinkin kysyä seuraavaa: onko komissio tietoinen Ruotsissa äskettäin tehdystä erittäin maineikkaasta akateemisesta tutkimuksesta, joka osoitti, että kaikki kustannukset huomioon ottaen Yhdistyneen kuningaskunnan kuljetuskustannukset ovat itse asiassa Euroopan unionin keskitasoa? Välilliset työvoimakustannukset, ajoneuvojen lupa- ja vakuutuskustannukset sekä tiemaksut huomioon ottaen autolla ajaminen ei ole Yhdistyneessä kuningaskunnassa sen kalliimpaa kuin muualla Euroopan unionissa. Kun muistetaan, että yhteisö on sitoutunut noudattamaan Kiotossa antamiaan sitoumuksia, kysyisinkin, onko komission jäsen kanssani sitä mieltä, että tähän päästään parhaiten nostamalla polttoaineveroa eikä muita kuljetuskustannuksia. Jos haluatte säästää polttoainetta, siihen päästään polttoaineveron eikä muiden verojen avulla.

Bolkestein
. (EN) Sanoisin jäsen Martinille, että kuluttajalle tarjottavan polttoaineen hinnan ja tuon polttoaineen kysynnän välillä on selvästikin jonkinlainen yhteys. Tämä on kysynnän joustoa. Oletan, että tämä mekanismi on jäsen Martinille tuttu. Vaikka voimmekin kiistellä kysyntäkäyrän täsmällisestä muodosta, on selvää, että sellainen on olemassa, jos tarkastelee talouden riippuvuutta öljystä ja tuossa riippuvuudessa tapahtuneita muutoksia.
Riippuvuus öljystä on suurin piirtein puolittunut 1970-luvun öljykriisin jälkeen. Ei ole epäilystäkään, että riippuvuudella on pitkällä aikavälillä erittäin tärkeä merkitys. Jos siis jäsen Martin pitää mielessä sen, että haluamme noudattaa Kioton sopimuksen tavoitteita ja päämääriä ja että öljyn korkea kuluttajahinta olisi siltä kannalta hyödyllinen, hänen tukenaan on talouden logiikka. Talouden logiikka tukee jäsen Martinin lausuntoa. On toki mahdollista jatkaa hänen Kioton sitoumusten noudattamista koskevasta toiveestaan - päättelin tämän hänen sanoistaan - sanomalla, että muutkin energiamuodot voivat auttaa meitä saavuttamaan tämän tavoitteen. Ydinenergia on tästä erittäin selkeä esimerkki. Energia ei kuulu vastuualueeseeni, eikä varsinkaan ydinenergia, mutta koska jäsen Martin noudatti lausunnossaan talouden logiikkaa, rohkenen esittää tämän huomautuksen.
Tässä asiassa on muitakin puolia. Öljyn hinnan nostaminen vaikuttaa haitallisesti talouskasvuun. Sekä länsimaissa että kehitysmaissa on tehty laskelmia, jotka osoittavat, että öljyn hinnannousu - 5 tai 10 dollaria tynnyriltä - merkitsee talouskasvun hidastumista 0,2 prosentilla tai 0,5 prosentilla tai sinnepäin. Asia ei siis ole niin yksinkertainen. Kioto on tärkeä. Me kaikki haluamme saavuttaa tavoitteemme. Korkea öljyn hinta edistää tuon tavoitteen saavuttamista, mutta lisäksi se vaikuttaa kielteisesti talouskasvuun ja lisää näin työttömyyttä.
Asia ei ole yksinkertainen. Varoittaisinkin jäseniä - mikäli varoitus on tarpeen - yksipuolisesta lähestymistavasta tähän ongelmaan.

Purvis
Arvoisa puhemies, hyväksyn komission jäsenen erittäin puolueettomat näkemykset Kiotosta ja sen taloudellisista seurauksista, mutta tässä on kyse reuna- ja syrjäisten alueiden erityisongelmista. Ellei komissiolla ole mitään välineitä, joilla se voisi vaikuttaa jäsenvaltioiden valmisteverotasoon, ja ellei kilpailusääntöjen nojalla saa suosia tiettyjä teollisuudenaloja, eikö kyse olisi vain tasoituksen antamisesta eikä suosimisesta, jos silloin, kun jokin alue on erityisen epäsuotuisassa asemassa syrjäisen sijaintinsa takia, näissä erityisoloissa sallittaisiin erilainen valmistevero?

Bolkestein
. (EN) Haluaisin sanoa jäsen Purvisille, että sijaintiin liittyvä epäsuotuisa asema lienee kansallisten hallitusten asia, koska osa niiden äänestäjistä asuu näillä syrjäisillä ja reuna-alueilla. Se saattaa kuulua myös kollegani Barnierin toimivaltaan. Kollegani Barnier puhui parlamentille vähän aikaa sitten.
Omasta puolestani tarkastelen unionin verotusasioita siinä määrin kuin jäsenvaltiot sen sallivat. Ei olisi oikein, jos sanoisin, että verotuksen keinoin voisi saada maantieteellistä etua, joten minun on tältä osin tuotettava pettymys jäsen Purvisille. Jos hän kuitenkin mainitsee minulle tietyn esimerkkitapauksen tai tietyn alueen, mikä se sitten onkin, otan asian mielelläni puheeksi kollegani Barnierin kanssa.

Puhemies


Michl Ebner
Kysymys nro 3 (H-0743/00):
Aihe: Vähemmistökieliä koskeva budjettikohta Euroopan unionin talousarvioon on vuodesta 1983 lähtien sisältynyt vähemmistökielille tarkoitettuja määrärahoja. Määrärahat kasvoivat jatkuvasti vuoteen 1995 asti, jolloin ne olivat suurimmillaan eli 4 miljoonaa euroa. Tämän jälkeen määrärahoja on käsittämättömällä tavalla supistettu siten, että kuluvana vuonna ne ovat vain 3,5 miljoonaa euroa.
Tämä on erityisen hämmästyttävää siksi, että EU:n laajentuminen itään lähestyy, jolloin vähemmistöjen kysymyksestä tulee entistäkin merkittävämpi etenkin tehokkaan tietojenvaihdon kannalta. Lisäksi tähänastisia toimia, kuten vähemmistökielten toimiston ja kolmen Mercator-keskuksen ylläpitämää alueellisille ja vähemmistökielille tarkoitettua online-verkkoa, on pidetty erittäin myönteisinä.
Voiko komissio näin ollen kertoa, miten paljon tulevana vuonna otetaan varoja vähemmistökieliä koskeviin budjettikohtiin ja lisätäänkö niitä verrattuna vuoteen 2000?

Reding
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa vastauksena arvoisan parlamentin jäsenen kysymykseen, että komission 10. toukokuuta hyväksymän alustavan talousarvioesityksen budjettikohdassa A-3015 on miljoona euroa vähemmistökielten toimistoa ja Mercator-keskuksia varten. Komissio ei ole ottanut talousarvioon määrärahoja alueellisia ja vähemmistökieliä suoraan koskevien hankkeiden rahoittamiseksi, ja se johtuu seuraavista syistä.
Parlamentin, neuvoston ja komission välillä 6. toukokuuta 1999 solmitun talousarvion kurinalaisuutta ja talousarviomenettelyn tehostamista koskevan toimielinten välisen sopimuksen mukaan oikeudellista perustaa vailla olevia toimia koskevia määrärahoja joista on nyt kyse alueellisten ja vähemmistökielten ja -kulttuurien edistämistä ja suojelua koskeville hankkeille voidaan sisällyttää talousarvioon korkeintaan kolmena varainhoitovuotena edellyttäen kuitenkin, että oikeudellista perustaa käsitellään myöhemmin.
Tämän rajoituksen vuoksi ja siksi, että vähemmistökieliä koskevia hankkeita voidaan rahoittaa eurooppalaisen kielten vuoden 2001 puitteissa, päätettiin olla ottamatta talousarvioon erityismäärärahoja vuodelle 2001, mutta olen pohtinut näiden kielten kestävämpää tukemista tulevaisuudessa vuoden 1999 toimielinten välisen sopimuksen mukaisissa puitteissa. Toisin sanoen luotan todellakin siihen, että eurooppalaisen kielten vuoden aikana tehdään jokin aloite, jotta voisimme kaikki yhdessä löytää kyseisen vuoden lopulla kestävän ratkaisun, jolloin meidän ei tarvitsisi joka vuosi käydä samaa taistelua rahoituksen saamiseksi.
On kuitenkin huomattava, että alueelliset ja vähemmistökielet ja -kulttuurit voivat saada tukea tietyistä muista toimista tai ohjelmista. Tällaisia ovat esimerkiksi alustavat toimet, joilla pyritään edistämään digitaalisten sisältöjen käyttöä kansainvälisissä tietoverkoissa ja tietoyhteiskunnan kielellistä monipuolisuutta: Kulttuuri 2000, Media, jos ehdotetuilla hankkeita tuetaan näiden toimien tavoitteiden toteutumista. Näiden toimien yhteyteen ei kuitenkaan ole varattu määrärahoja erityisesti vähemmistökielten hyväksi, mikä ei kuitenkaan ole esteenä sille, että niitä hyödynnetään kyseiseen tarkoitukseen.

Ebner
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitos tiedoistanne. Olisin tietysti toivonut teidän ilmoittavan nyt Pyhän Nikolauksen tapaan, mitä lisävaroja meidän on hankittava jatkossa vähemmistöjä ja vähemmistökielien tukemista varten. Olen tietysti tietoinen oikeudellisesta kehyksestä. Haluaisin käsitellä koko ongelmistoa ja tässä yhteydessä kysymystä siitä, eikö olisi jatkossa mahdollista tehdä tämä myös rakennerahastojen kautta.
Braunmüller-kustantamo julkaisi muutama viikko sitten Christoph Panin kirjan "Euroopan kansaryhmät -käsikirja", jossa luetellaan, että Euroopan unionissa on 60 vähemmistöä ja koko Euroopan mantereella 300. Yhteensä 750 miljoonasta asukkaasta 100 miljoonaa elää vähemmistöasemassa. Jos Keski- ja Itä-Euroopan maat olisivat Euroopan unionin jäseniä, me saisimme vielä noin 50 vähemmistöä Euroopan unionin 15 nykyisen jäsenvaltion jo olemassa olevien 60 vähemmistön lisäksi.
Sisärajojen poistaminen on varmasti huomattava edistys, mutta meidän on kuitenkin voitava valmistella näitä vähemmistöjä. Olisiko mahdollista myöntää tältä osin varoja liittymistä edeltävien ohjelmien ja rakennerahastojen kautta?

Reding
Arvoisa puhemies, kollegat parlamentissa tietävät varmasti, että rakennerahastot - ja se on uutta - osoittavat hyvin paljon varoja kulttuurisiin toimiin, koska olen yhdessä Michel Barnierin kanssa painottanut sitä, että rakennerahastot eivät investoi pelkästään teihin ja lentoasemiin vaan myös ihmisiin.
Asia on kuitenkin niin, että rakennerahastojen varoja ei pidä vaatia komission tai Euroopan parlamentin vaan hallituksen kautta. Jos hallitukset siis haluaisivat käyttää rakennerahastoja kielen kehittämiseen ja vähemmistökielien tukemiseen, niillä on siihen mahdollisuus. Silloin on tietysti erittäin tärkeää, että kansalliset parlamentaarikot vaativat hallitustaan ryhtymään toimiin.

Puhemies
Kysymys nro 4 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

Lennart Sacrédeus
Kysymys nro 5 (H-0762/00):
Aihe: Taistelu lapsiseksimatkailua vastaan Vuodesta 1998 lähtien Ruotsin ECPAT on johtanut hanketta " Toimintaohjeet matkanjärjestäjille lapsiseksimatkailua vastaan" , jonka tarkoituksena on saada matkanjärjestäjät sitoutumaan tämänkaltaisten matkojen kysynnän hillitsemiseen. Koska hanke ulottuu jopa Saksaan ja Itävaltaan, EU on rahoittanut siitä 60 prosenttia lokakuusta 1999 lähtien. Komissiolta vaaditaan uusi päätös taloudellisen tuen jatkumisesta lokakuun jälkeen. Mitään uutta tuen hakumenettelyä ei ole vielä käynnistetty. Siksi on aihetta olla huolissaan, että rahoitus lakkaa. Minun mielestäni taistelu alaikäisten seksikauppaa vastaan on komissiolle ensisijainen asia. Käynnistetäänkö ECPAT:in hankkeen rahoitusta varten uusi hakumenettely?

Liikanen
. (EN) Vastaan samalla jäsen Sacrédeusin ja jäsen Theorinin kysymyksiin, koska ne koskevat samaa aihetta.
Komissio on samaa mieltä siitä, että on tärkeää torjua lapsiseksimatkailua. Komissio jatkaa toimiaan ihmisarvon suojelemiseksi ehkäisemällä ja torjumalla lapsiin kohdistuvaa väkivaltaa, myös lapsiseksimatkailua, oikeus- ja sisäasioiden yhteistyön alalla.
Euroopan komissio teki viime keväänä ja kesänä yleisen selvityksen toiminnastaan ja henkilöresursseistaan. Komissio totesi 26. heinäkuuta 2000, että se tarvitsee yli 1 200 lisävirkaa, jotta se pystyisi selviytymään kaikista tehtävistään.
Komission täytäntöönpanotehtävät ovat lisääntyneet samalla, kun sen poliittinen ja lainsäädäntötyö on suhteellisesti vähentynyt. Komissio päätti heinäkuussa kääntää kehityksen suuntaa ja supistaa täytäntöönpanotehtäviään, jotta sillä olisi riittävästi henkilöresursseja poliittisiin, lainsäädäntö- ja suunnittelutehtäviin.
Tämä merkitsee useilla aloilla toimien supistamista ja niiden asteittaista lopettamista. Erityisesti pienistä budjettikohdista rahoitettavia toimia supistetaan, koska ne ovat erittäin työvoimavaltaisia.
Seksimatkailua koskevilla tiedotus- ja tietoisuuden lisäämiskampanjoilla on ollut tärkeä tehtävä. Nämä toimet kuitenkin lopetetaan asteittain resurssipulan takia ja pienten budjettikohtien lopettamista koskevan yleisen suuntauksen mukaisesti. Näin ollen komissio ei anna ensi vuonna uusia rahoitussitoumuksia. Komissio tekee kuitenkin parhaansa käyttääkseen näihin toimiin varattuja määrärahoja tämän vuoden talousarviossa. Olen kehottanut yksikköjäni löytämään tähän lähiviikkoina tehokkaimman ratkaisun.
Tiedotuskampanjan tuen lakkauttaminen ei kuitenkaan tarkoita, että komissio hylkäisi muut toimet, joilla lapsia suojellaan väkivallalta ja hyväksikäytöltä, erityisesti STOP-ohjelman. Komissio valmistelee ehdotusta, jonka mukaan ohjelma uusittaisiin myöhemmin tänä vuonna, ja lapsiseksimatkailu on yksi sen huolenaiheista.
Komissio valmistelee myös lainsäädäntöehdotuksia, jotka koskevat lasten seksuaalista hyväksikäyttöä ja lapsipornoa, Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti. Ehdotuksissa pyritään määritelmien, rikosten ja seuraamusten lähentämiseen sekä jäsenvaltioiden lasten seksuaalista hyväksikäyttöä koskevien rikoslakien ekstraterritoriaaliseen soveltamiseen.
Jäsenvaltioilla on merkittävä vastuu tässä asiassa. Komissio on kuitenkin tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa edelleenkin aktiivisesti mukana kehittämässä ja harjoittamassa johdonmukaista eurooppalaista politiikkaa, jotta lapsia voitaisiin suojella väkivallalta.

Sacrédeus
Kiitän komission jäsen Liikasta vastauksesta, vaikka en ymmärrettävistä syistä olekaan siihen täysin tyytyväinen. Onkohan tätä asiaa palloteltu edestakaisin eri EU:n komission jäsenten välillä ilman, että kukaan on loppujen lopuksi ottanut kysymyksestä todellista vastuuta. Olen kuullut sellaisia tietoja. Toinen asia, josta haluan kysyä, kuuluu, onko mielestänne asian käsittely hoidettu hyväksyttävästi.
Kolmanneksi: kuinka tulkitsette itälaajentumisen kannalta päätöksen vähentää tarkoituksenmukaisen lapsiseksiturismin vastaisen taistelun voimavaroja Ruotsissa, Itävallassa ja Saksassa, kun tiedämme, että ehdokasvaltioissa on erityisiä sukupuolikauppaan ja ihmiskauppaan liittyviä ongelmia?
Neljänneksi: komission puheenjohtaja Prodi hyökkäsi äskettäin ministerineuvoston valtaa vastaan. Mitä ajattelisitte siitä, että Ruotsin hallitus puheenjohtajakauden aikana osoittaisi tätä valtaa toimimalla niin, että Ruotsin ECPAT:ille palautettaisiin taloudellinen tuki?

Liikanen
. (SV) Haluan ensiksi korostaa, että edellisen komission jäsen Anita Gradin oli erittäin aktiivinen tällä alueella. Hän vastasi oikeusasioista. Siksi se oli aika johdonmukaista. Se oli tärkeää toimintaa, ja arvostan hänen työtään. Olen myös puhunut hänen kanssaan.
Minulla ei ole tässä mahdollisuuksia ottaa kantaa konkreettisiin taloudellisiin ehdotuksiin, koska meidän täytyy kunnioittaa tavanomaista menettelyä. Kuten sanoin, olen pyytänyt virkamiehiäni etsimään ratkaisun, joka mahdollistaisi olemassa olevien budjettimäärärahojen käyttämisen eli vuodelle 2000 budjetoitujen rahojen. Uskon kuitenkin, että meidän on löydettävä kansainvälisesti toimiva kumppani.
Edelleen on selvää, että jokaisella puheenjohtajakaudella on omat ongelmansa. Jos tällainen tilanne tulisi, meidän täytyisi keskustella siitä myöhemmin.
Haluan kuitenkin vielä kerran sanoa, että keskitämme toimintamme tälle alueelle, samalla kun pyrimme tekemään sen poliittisemmalla tasolla ja keskittymään samaa aluetta koskevaan Stop-ohjelmaan.

Theorin
On tietenkin hyvä, jos komissio on ajatellut tätä kysymystä. Olisi tuhoisaa poistaa tuki lapsiseksiturismin vastaiselta työltä. Tämä ei voi mitenkään olla EU:n politiikka. Joka vuosi lapsiprostituutioon pakotetaan miljoona lasta. Näitä lapsia käyttävät kasvavassa määrin hyväksi turistit ja liikemiehet, jotka silmiinpistävän usein ovat eurooppalaisia. Vaikka Belgian suuri pedofiiliskandaali ei enää olekaan otsikoissa, se ei tarkoita, että lapsiseksikauppa olisi kadonnut
ECPAT:in tukeminen on tavattoman tärkeää. Se on täysin neuvoston vuonna 1999 lapsiseksiturismin vastaisesta toiminnasta tekemän päätöksen ja parlamentin niinkin myöhään kuin tämän vuoden maaliskuussa hyväksymän päätöksen mukaista. Tälle työlle tarkoitettujen tukien peruuttaminen olisi sekä neuvoston että parlamentin lapsiseksikaupan torjumisvaatimusten vastaista. Kuinka komissio teknisesti ratkaisee kysymyksen, on mielestäni teidän asianne, mutta pääasia on se, että tämä tärkeä työ saa jatkuvaa tukea Euroopan unionilta.

Liikanen
. (SV) Olen ajatellut eri mahdollisuuksia. Yksi mahdollisuus olisi työskennellä World Tourism Organisation- järjestön (Maailman matkailujärjestön), WTO:n kanssa. Tämä ei siis ole sama WTO, josta useimmiten puhutaan. World Tourism Organisation toimii maailmanlaajuisesti, ei pelkästään teollisuusmaissa, vaan myös niissä kehitysmaissa, joissa näitä ongelmia nykyään esiintyy.
Emme ole vielä tehneet päätöstä, vaan toivomme voivamme ryhtyä toimiin joko WTO:n tai jonkin muun järjestön kanssa tämän hankkeen rahoittamiseksi tänä vuonna. Tiedän, että aiemmin keskustelussa mainitsemamme ruotsalainen järjestö on ennenkin tehnyt yhteistyötä WTO:n kanssa, joten nämä järjestöt tuntevat toisensa hyvin. Toivon, että voimme päästä ratkaisuun WTO:n kanssa siten, että ne kolme kuukautta, jotka tästä vuodesta ovat jäljellä, riittävät aktivoimaan tämän budjettikohdan.

Puhemies


Ioannis Marinos
Kysymys nro 6 (H-0781/00):
Aihe: Euro Voisiko komissio kertoa, onko se ryhtynyt tutkimaan eurooppalaisille yrityksille euroon siirtymisestä aiheutuvia kustannuksia, mitkä ovat mahdollisesti tämän tutkimuksen tulokset, minkä suuruiset kustannukset keskimäärin tulevat jokaisen eurooppalaisen yrityksen ja erityisesti pienten yritysten maksettaviksi niiden muutosten johdosta, jotka siirtyminen yksinomaan yhteisvaluutta euron käyttämiseen 1.1.2002 aiheuttaa, ja aiotaanko unionin yrityksille (erityisesti näistä heikoimmassa asemassa oleville) myöntää yhteisön taloudellista tukea tulevista muutoksista aiheutuvan taakan keventämiseksi? Lisäksi asiantuntijoiden näkemysten mukaan on olemassa vaara, ettei yritysten tietotekniikkajärjestelmiä ja tietokoneohjelmia saada ajoissa sopeutettua, jolloin niiden toiminta saattaa estyä ja joudutaan palaamaan käsinkirjoitettuihin tositteisiin. Hyväksyykö komissio näiden ennakkonäkymien oikeellisuuden ja kuinka se aikoo estää niiden toteutumisen?

Toinen osa
Komission jäsen Byrnelle osoitetut kysymykset
Liikanen
. (EN) Tutkimus osoittaa, että yhteisen rahan käyttöönotto tuo merkittäviä kokonaistaloudellisia etuja. Tästä syystä euron käyttöönottoa olisi pidettävä pikemminkin investointina kuin asianomaisille taloudellisille toimijoille koituvana menoeränä.
Tutkimus, joka koskee yksittäisille yrityksille euroon siirtymisestä aiheutuvia mahdollisia kustannuksia, antaisi asiasta vain yksipuolisen kuvan ja olisi harhaanjohtava.
Korvauksista jäsenvaltiot ja komissio ovat sitä mieltä, että viranomaiset ja yksityiset taloudelliset toimijat vastaavat itse kukin euroon siirtymisen aiheuttamista kustannuksista. Komissio uskoo, että kaikki yritykset pystyvät varautumaan ajoissa euron lopulliseen käyttöönottoon ja myös mukauttamaan tietokonejärjestelmänsä ja ohjelmistonsa. Valmistelujen nykyinen tilanne antaa kuitenkin aihetta huoleen. Monet pk-yritykset eivät vieläkään täysin tiedosta euroon siirtymisen vaikutusta niiden liiketoimintaan, erityisesti oikeudellisiin vero- ja kirjanpitomääräyksiin sekä niiden ohjelmistoihin. Komissio ja jäsenvaltiot tehostavat parhaillaan tiedotustoimiaan tämän tilanteen korjaamiseksi.

Marinos
Kiitän arvoisaa komission jäsentä, joka oli lyhytsanainen mutta selkeä asiassaan. Ongelma on, että toki pienten ja keskisuurten yritysten siinä kuin suurtenkin on otettava taakka harteilleen saadakseen hyötyä euron käyttöönotosta, kysymys onkin siitä, pystyvätkö pienet yritykset ottamaan tämän taakan ilman soveltuvaa tukea. Nimittäin jos ne eivät pysty, niin vaikka ne tulevaisuudessa hyötyisivät, lopputuloksena on se, että ne mahdollisesti kaatuvat, kuten meille kerrottiin kolmisen kuukautta sitten eräässä seminaarissa Brysselissä. Tätä pitäisi vastustaa, koska on kyseessä 100 000 pientä ja keskisuurta yritystä koko Euroopassa. Haluaisin myös kysyä arvoisalta komission jäseneltä, ovatko valmistelut ja tiedotus edistyneet, onko olemassa tilastotietoa määrästä, joka kattaa pk-yritysten sopeuttamisen eri valtioissa ja erityisesti haluaisin tietää, onko Kreikasta tietoja.

Liikanen
. (EN) Arvoisa puhemies, aiomme keskustella tästä asiasta komissiossa ensi viikolla. Komission jäsen Solbesin on määrä antaa tiedonanto euroon siirtymistä vauhdittavista erityistoimista. Olen varma, että komission jäsen Solbes, joka vastaa tästä asiasta, käsittelee aihetta yksityiskohtaisesti, ja välitän viestinne komissiolle ensi keskiviikkona, kun otamme kantaa asiaan.

Rübig
Arvoisa puhemies, minua kiinnostaisi ensisijaisesti se, miten euro-keskustelu jatkuu nyt Tanskan kansanäänestyksen jälkeen ja miten komissio aikoo muuttaa tiedotusstrategiaa?

Puhemies
En ole varma, onko tämä jäsen Marinosin esittämä kysymys lisäkysymys: se on erittäin laaja kysymys.
Joka tapauksessa komission jäsen Liikanen voi vastata teille, jos hän haluaa tai kykenee, mutta kysymys on erittäin laaja.
Arvoisa komission jäsen Liikanen, voitte tukeutua sanoihini.

Liikanen
. (EN) Arvoisa puhemies, sanoisin aivan lyhyesti, että 11 maata on liittynyt euroalueeseen. Niissä kaikki jatkuu tavalliseen tapaan. Nämä maat tekevät kaikkia valmisteluja setelien ja kolikoiden muuttamiseksi. Tällainen filosofinen poliittinen keskustelu ei ole enää ajankohtainen, mutta voimme kenties keskustella yleisesti kansanäänestyksen vaaroista jossakin muussa yhteydessä.

Puhemies
Kysymys nro 7 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

Jonas Sjöstedt
Kysymys nro 8 (H-0724/00):
Aihe: Elintarvikehygienia metsästyksessä Komissio on vastikään tehnyt kattavan ehdotuksen elintarvikehygieniasta (KOM(2000) 438). Sääntelypuitteet ovat hyvin laajat ja sisältävät useita metsästykseen liittyviä kohtia. Onko komissio arvioinut, millaisia vaikutuksia ehdotuksella on poroelinkeinoon ja hirvenmetsästykseen Ruotsissa ja Suomessa? Sovelletaanko esimerkiksi hirvenmetsästykseen samoja käsittelyvaatimuksia kuin omaan käyttöön tarkoitetun lihan käsittelyyn?

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, parlamentin jäsenen mainitsemassa elintarvikehygieniaa koskevassa ehdotuksessa on kyse nykyisin 17:ään eri direktiiviin sisältyvien hygieniamääräysten konsolidoinnista ja yksinkertaistamisesta. Näihin kuuluu 16 päivänä kesäkuuta 1992 annettu direktiivi 92/45, joka koskee kansanterveyttä ja eläinten terveyttä koskevia ongelmia luonnonvaraisen riistan tappamisessa ja luonnonvaraisen riistan lihan markkinoille saattamisessa ja joka jo sisältää useita luonnonvaraiseen riistaan liittyviä hygieniamääräyksiä.
Uudessa ehdotuksessa on yksinkertaistettu nykyisiä elintarvikehygieniamääräyksiä. Ne on esitetty entistä selkeämmin, ja tarpeettomat yksityiskohdat on poistettu. Ehdotetut määräykset ovat selvästi nykyisiä määräyksiä suppeammat. Elintarvikehygieniaa koskevassa ehdotuksessa metsästettyjen eläinten lihaa koskevat määräykset ovat vähäinen mutta tärkeä osa. Ensin on syytä korostaa, että luonnonvaraisen riistan metsästystä koskeva ehdotus ei koske poroja eikä sen tarkoituksena ole kattaa metsästäjien yksityiseen kulutukseen tarkoitettua lihaa. Ehdotus lisää metsästäjien vastuuta, sillä he voivat itse arvioida, onko kuluttajille suoraan toimitettava luonnonvaraisen riistan liha nautittavaksi kelpaavaa. Ehdotuksella pyritään varmistamaan, että metsästäjät pystyvät arvioimaan tällaisen luonnonvaraisen riistan lihan turvallisuuden. Ammattimetsästäjien yhdistyksellä (Professional Hunters' Association) on tärkeä tehtävä sen varmistamisessa, että metsästäjät kykenevät tekemään tällaisen arvion.
Tämä koskee myös hirviä. Ehdotuksen vaikutus on rajallinen. Suomessa on nykyisinkin jo pakko toimittaa ammutut ja ravintoloihin myytävät hirvet toimivaltaisen viranomaisen tarkastettavaksi, ja jotkin jäsenvaltiot soveltavat jo ehdotettuja määräyksiä. Ehdotusta on valmisteltu tiiviissä neuvotteluissa Euroopan unionin metsästys- ja kalastusyhdistysten liiton (Federation of Field Sports Associations of the European Union) kanssa. Kuluttajien luottamuksen elintarviketurvallisuutta kohtaan uskotaan lisääntyvän samalla, kun metsästäjien vastuu lisääntyy.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä vastauksesta ja esitän täydentävän kysymyksen. Hirvenmetsästystä harrastetaan hyvin laajasti Ruotsissa ja Suomessa. Kymmenettuhannet ihmiset metsästävät hirviä, ja se liha, joka siitä saadaan, on erittäin tärkeä lisä kotitalouksille.
Suurin osa metsästäjistä käyttää lihan itse. Oma perhe tai ystävät, tuttavat tai sukulaiset käyttävät sen. Haluaisin komissiolta takuun siitä, että tässä asiakirjassa olevat säännöt eivät ehdottomasti missään tapauksessa koske sitä lihaa, joka käytetään omassa kotitaloudessa. Tällaisen lihan on oltava poikkeus näistä säännöistä. Niiden sääntöjen soveltaminen lihaan, jonka itse syö, merkitsisi byrokraattista katastrofia hirvenmetsästykselle.

Byrne
. (EN) Olen iloinen voidessani vakuuttaa arvoisalle jäsenelle, että nämä määräykset eivät koske yksityistä kulutusta.

Puhemies


Patricia McKennan Jäsen Lucas on ottanut nimiinsä
kysymyksen nro 9 (H-0738/00):
Aihe: Eläinkuljetukset Komission äskettäinen kertomus tutkimuksista Ranskassa marraskuussa 1999 ja Compassion in World Farming- ja Animal Angels -järjestöjen hiljattain tekemä tutkimus Italiassa osoittavat, että useat jäsenvaltiot eivät edelleenkään toimeenpane asianmukaisesti direktiivillä 95/29/EY muutettua neuvoston direktiiviä 91/628/ETA eläinten suojelemisesta kuljetuksen aikana. Kertomuksesta käy ilmi, että jotkut kuljettajat eivät pysähdy ja anna eläinten levätä reittisuunnitelmissa ilmoitetuissa paikoissa.
Kertomuksessa tuodaan esiin myös ajoneuvomääräyksiä ja enimmäismatkoja koskevia vakavia rikkomuksia Ranskaan saapuvien ja sen kautta kulkevien eläinten kuljetuksissa. Voiko komissio ilmoittaa, mistä jäsenvaltiosta kertomuksen kohdassa 5.4.2 mainitut eläimet ja ajoneuvot ovat peräisin ja mistä jäsenvaltiosta kohdassa 5.3.1 mainitut eläimet tulevat? Mitä sanktioita komissio kohdistaa Ranskaan ja näihin jäsenvaltioihin?

Byrne
. (EN) Olen samaa mieltä siitä esille tuodusta huolesta, että eläinten kuljetusmääräyksiä ei ole pantu riittävästi täytäntöön tietyillä alueilla. Vaikka jäsenvaltiot vastaavat käytännössä yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanosta, pääosastoni elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto FVO tekee erityisiä valvonta- ja tarkastuskäyntejä tarkistaakseen, että jäsenvaltiot soveltavat yhteisön lainsäädäntöä tehokkaasti ja yhdenmukaisesti.
Yhteisön lainsäädännön nojalla karjan kuljettajien täytyy etukäteen esittää lähtöpaikan toimivaltaiselle viranomaiselle reittisuunnitelma, kun kuljetus kestää yli kahdeksan tuntia. Palatessaan kuljettajien täytyy palauttaa täydennetyt reittisuunnitelmat samalle toimivaltaiselle viranomaiselle. Lähtöpaikan toimivaltaisten viranomaisten täytyy tarkistaa erityisesti, että täydennetyt reittisuunnitelmat on palautettu, ja varmentaa, että kuljetus on tapahtunut suunnitelmien mukaisesti.
Mainitsemassanne tutkimuksessa, joka toteutettiin Ranskassa marraskuussa 1999, kävi ilmi, että lähtöpaikan toimivaltaisten viranomaisten leimaamia reittisuunnitelmia ei noudatettu asianmukaisesti ja että kuljetusaikarajat ylitettiin usein. FVO:n tutkimusraportissa viitataan erityisesti kuljettajiin, joiden matkat alkoivat Irlannista.
Ranskasta komissio odottaa saavansa tietoja toimivaltaisten viranomaisten toimista, jotka koskevat joitakin FVO:n tutkimusraportin suosituksia, erityisesti toimista, joilla varmistetaan, että reittisuunnitelmia käytetään ja ne allekirjoitetaan asianmukaisesti. Ranskan viranomaisille on äskettäin lähetetty muistutus. Irlannin viranomaisille on tiedotettu FVO:n havainnoista ja lähetetty yksityiskohtaiset tiedot havaituista puutteista.
Komissio seuraa parhaillaan tilannetta kummassakin tapauksessa. Mikäli jokin jäsenvaltio toistuvasti laiminlyö yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanon, komissio harkitsisi 226 artiklan mukaisen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn aloittamista, kuten muita jäsenvaltioita vastaan on jo tehty tapauksissa, jotka koskevat eläinten suojelemista kuljetuksen aikana.
Esitän neuvostolle ja Euroopan parlamentille kertomuksen eläinten suojelemisesta kuljetuksen aikana annetun yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanosta jäsenvaltioissa. Komission kertomus sisältää FVO:n tutkimusraporteissa mainitut havainnot. Kun kertomus on saatu valmiiksi, aion tehdä ehdotuksia eläinten kuljetuksen parantamiseksi ja puuttua ongelmaan, joka koskee kuljetusaikarajojen puutteellista noudattamista.
Lopuksi vakuutan teille, että eläinten hyvinvointi on komissiolle erittäin tärkeä asia. Odotan sitä, että voimme keskustella lisää näistä kysymyksistä, kun esitän lähiviikkoina eläinten kuljetusta koskevan kertomuksen.

Lucas
Kiitos vastauksestanne ja siitä, että selvititte, mitä tästä uudesta direktiivistä on teoriassa määrä seurata. Kuten komission jäsen totesi, todellisuus on usein varsin toisenlainen.
Haluan kysyä erityisesti Gorican raja-asemasta Slovenian ja Italian välillä. Italian viranomaiset ovat vuosikausia laiminlyöneet direktiivin vaatimusta eivätkä ole tehneet juuri mitään lievittääkseen Itä-Euroopasta tuotavien elävien eläinten kärsimystä.
Euro Group for Animal Welfare -järjestön tämän vuoden huhtikuussa tekemä uusin valitus johti siihen, että komissio suostui vihdoin viimein aloittamaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn Italiaa vastaan. Haluaisin komission jäsenten kertovan hieman lisää nimenomaan tästä menettelystä Italiaa vastaan. Miten asia on edistynyt? Onko se aloitettu, ja ellei, milloin se aloitetaan?

Byrne
. (EN) Voin kertoa teille ehdokasvaltioiden osalta, että niiden kanssa on pidetty tapaamisia eläinten kuljetukseen liittyvästä asiasta ja alustaviin sopimuksiin on päästy. Komission kanta on tehty tiettäväksi ja pantu merkille.
Italian osalta olen keskustellut epävirallisesti asiasta vastaavan ministerin kanssa. Hän totesi minulle, että hän haluaa varmistaa, että tällä alueella saadaan aikaan parannuksia. Harkitsemme jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa menettelyä kyseistä jäsenvaltiota vastaan, mutta tällaista menettelyä ei ole toistaiseksi pantu vireille.

Paulsen
Tämä on asiaan liittyvä kysymys. Ehkä se ei liity suoraan kysymykseen pitkistä eläinkuljetuksista, vaan teuraskuljetuksiin ja siihen, mitä tapahtuu ennen niitä.
Olemme tänään aloittaneet parlamentissa pitkän tien kohti turvallisia elintarvikkeita Euroopassa. Koska komission jäsenellä on tarkoitus esittää direktiiviehdotus, joka turvaa eläintenhoidon eli kasvattamisen, syötäväksi tarkoitettujen eläinten käsittelyn ja teuraskuljetukset ja niin edelleen? Koska nämä tulevat direktiivien pitkään ketjuun?

Byrne
. (EN) Kuten totesin, komissio laatii parhaillaan kertomusta eläinkuljetusdirektiivin täytäntöönpanosta jäsenvaltioissa. Tämä kertomus on edennyt pitkälle valmisteluvaiheeseen, ja toivon, että se johtaa uusiin ehdotuksiin nykyisen tilanteen, erityisesti nykyisen direktiivin, parantamiseksi.
Keskustelimme tästä kysymyksestä aiemmin kokouksessa vihreiden ryhmän kanssa. Kertomus toimitetaan aikanaan parlamentille.

Puhemies


Efstratios Korakas
Kysymys nro 10 (H-0755/00):
Aihe: Geneettisesti muunnettujen puuvillansiementen tuonnin haitat puuvillanviljelylle Pienen määrän geneettisesti muunnettuja siemeniä sisältävien puuvillansiementen maahantuonti, etupäässä Yhdysvalloista, on aiheuttanut Kreikan puuvillanviljelyalalle vakavia ongelmia, joilla on kauaskantoisia haitallisia seurauksia. Nämä ongelmat johtuvat siitä, että EU ja Kreikan hallitus jättivät tietoisesti laatimatta tarvittavat yhteisön ja kansallisen tason säädökset, joilla olisi kielletty muuntogeenisten organismien saastuttaman geneettisen aineiston ja lisäysaineiston maahantuonti kolmansista maista.
Koska edellä mainittua laiminlyöntiä ei ole vieläkään korjattu aiheutuneista haitoista huolimatta, kysyn komissiolta, mihin toimiin EU aikoo ryhtyä kieltääkseen muuntogeenisten organismien saastuttaman geneettisen aineiston ja lisäysaineiston maahantuonnin?

Byrne
. (EN) Nykyisessä direktiivissä 92/220, joka koskee geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellista levittämistä ympäristöön, tuotteita, jotka sisältävät GMO:eja tai koostuvat niistä, ei saa saattaa markkinoille, ellei siihen ole annettu lupaa tämän direktiivien säännösten mukaisesti. Vaikka tämä ei vielä näy siemeniä koskevassa yhteisön lainsäädännössä, tämä periaate koskee myös niitä erisukuisten ja -lajisten perinteisten kasvilajikkeiden, myös puuvillan, siemeneriä, joissa on EU:ssa kiellettyjen geneettisesti muunnettujen siementen aiheuttamia epäpuhtauksia. Jäsenvaltiot ovat vastuussa tarkastuksista, joilla varmistetaan direktiivin 90/220 noudattaminen.
Elintarvikkeiden turvallisuutta koskevassa komission valkoisessa kirjassa otettiin esille tarve muuttaa siementen markkinoinnista annettujen nykyisten direktiivien liitteitä, jotta voidaan vahvistaa viljelyolosuhteet ja muut puhtausvaatimukset sellaisia tilanteita varten, joissa geneettisesti muunnettuja siemeniä on satunnaisesti perinteisten kasvilajikkeiden siemenerissä, ja jotta voidaan vahvistaa geneettisesti muunnettujen kasvien siementen merkintöjä koskevat yksityiskohtaiset vaatimukset.
Komission yksiköt valmistelevat parhaillaan luonnosta komission direktiiviksi, joka kattaa nämä kysymykset ja jonka piiriin kuuluvat myös puuvillansiemenet. Komissiolle kuitenkin tiedotettiin tämän vuoden kevätkylvökaudella tapauksista, joissa EU:hun oli tuotu sellaisia erilajisten perinteisten kasvilajikkeiden, myös puuvillan, siemeniä, jotka sisälsivät jäämiä geneettisesti muunnetuista siemenistä. Asianomaiset jäsenvaltiot reagoivat näihin tapauksiin eri tavoin. Kreikan viranomaisten toteuttamista toimista viittaisin myös vastaukseen, jonka kollegani Wallström antoi suulliseen kysymykseen H-742/2000.
Maataloudessa, puutarhaviljelyssä ja metsätaloudessa käytettäviä siemeniä ja lisäysaineistoa käsittelevä pysyvä komitea on keskustellut suunnitelmasta, joka koskee koordinoituja ja yhdenmukaisia väliaikaisia toimia perinteisten lajikkeiden siemenissä olevien geneettisesti muunnettujen siementen aiheuttamien epäpuhtauksien varalta. Tämän suunnitelman mukaisesti jäsenvaltiot testaisivat välittömästi huomattavan määrän perinteisten lajikkeiden siemeneriä, jotta geneettisten muunnettujen siementen käyttö voidaan selvittää ennen yhteisön uusien lainsäädäntötoimenpiteiden voimaantuloa.
Useita kriteerejä yksilöitiin, jotta geneettisesti muunnettujen siementen käyttöön liittyvään näytteenottoon ja testaukseen sekä havaitun geneettisesti muunnettujen siementen käytön johdosta toteutettaviin toimiin voidaan omaksua yhteinen lähestymistapa. Kriteereistä keskustellaan parhaillaan. Tätä väliaikaisia toimia koskevaa suunnitelmaa on tarkoitus soveltaa uuden lainsäädännön voimaantuloon asti, jotta tulevina kylvökausina voidaan välttyä sellaisilta epätyydyttäviltä tilanteilta kuin aiemmin tänä vuonna.

Korakas
Kysymyksemme oli selvä. Mihin toimenpiteisiin komissio ryhtyy? Arvoisa komission jäsen vastasi meille, että joihinkin yleisiin toimenpiteisiin ryhdytään jne. Mutta eikö ole mitään olennaista, käytännöllistä toimenpidettä, jolla geneettisesti muunnettujen siementen tuonti estetään. Miten tulkitsemme asian? Hyvän onnen toivein ehkäpä, kuten nykyäänkin. Kaikkien käytännön toimenpiteiden puute monikertaisten geneettisesti muunnettujen aineiden tuonnin estämiseksi Yhdysvalloista ja muista kolmansista valtioista jatkuu. Arvoisa komission jäsen, käsityksemme mukaan teidän pitäisi esimerkiksi pyytää liitettäväksi mukaan sellainen asiakirja, jonka avulla jokin kansainvälinen luotettava järjestö tai tehdas todistaisi, että siemenet eivät sisällä geneettisesti muunnettuja organismeja. Ette kuitenkaan ole tehnyt mitään tällaista. Siinä olisi siis yksi käytännöllinen toimenpide, jota voisitte heti alkaa käyttää.

Byrne
. (EN) Minulla on ilo kertoa, että siemenistä vastaava pysyvä eläinlääkintäkomitea piti kesä-, heinä- ja syyskuussa useita kokouksia tästä kysymyksestä, jotta jäsenvaltiot pääsisivät väliaikaiseen sopimukseen siitä, miten tällaisissa tilanteissa menetellään ennen mainitsemani lainsäädännön voimaantuloa. Tätä kysymystä siis käsitellään aktiivisesti, ja jäsenvaltioiden kanssa pyritään pääsemään sopimukseen siitä, miten tämä ongelma pitäisi ratkaista. Tämä on mielestäni lyhyen aikavälin ratkaisu.
Pitkän aikavälin ratkaisua kysymyksiin, jotka otitte esille lisäkysymyksessänne, tarkastellaan parhaillaan omassa pääosastossani, ja mainitsemianne erityiskysymyksiä - kuten merkintöjä ja jäljitettävyyttä - käsitellään. Nämä ovat tärkeitä ja monimutkaisia kysymyksiä, joita on syytä tarkastella perusteellisesti, ja voin ilokseni kertoa teille, että niin tehdäänkin.

Puhemies


Phillip Whitehead
Kysymys nro 11 (H-0774/00):
Aihe: Näyttöpäätteiden yksityiskäyttö ja terveyttä sekä turvallisuutta koskevat varoitukset Voiko komissio - täydennyksenä komission jäsenen David Byrnen kanssa käymääni kirjeenvaihtoon - vakuuttaa, että se aikoo toteuttaa lisätoimia sellaisen direktiivin tarpeellisuuden selvittämiseksi, jossa vanhempia ja opettajia opastetaan suojelemaan kotona tai koulussa tietokonelaitteita käyttävien lasten terveyttä ja luomaan turvalliset olosuhteet? Voiko komissio ilmoittaa, milloin se aikoo julkaista tätä alaa koskevan tutkimuksensa tulokset? Neuvoston 17. joulukuuta 1998 antamassa päätöslauselmassa kehotetaan jäsenvaltioita tarkastelemaan esimerkiksi mahdollisuutta tehdä vapaaehtoisia sopimuksia valmistajien ja kuluttajajärjestöjen välillä informatiivisten ja kuluttajaystävällisten käyttöohjeiden tuottamisesta. Voiko komissio kommentoida, kuinka jäsenvaltiot ovat edistyneet tässä tehtävässä?

Byrne
. (EN) Jos olemme tarkkoja, tämä asia kuuluu lähinnä kollegani Liikasen toimivaltaan. Pystyn kuitenkin hänen yksiköitään kuultuani kertomaan teille, että yksityisesti tai työpaikalla käytettävien tietokonelaitteiden olennaisista turvallisuusvaatimuksista on säädetty sähkölaitteita koskevassa direktiivissä, pienjännitedirektiivissä, sekä radio- ja telepäätelaitteista annetussa direktiivissä.
Standardointielimet ovat kehittäneet erityisiä standardeja useista turvallisuusnäkökohdista. Myös työsuojeludirektiivissä on joitakin turvallisuusvaatimuksia silmien suojelusta työssä mutta toistaiseksi ei yksityisissä yhteyksissä. Lisäksi neuvoston suositus, joka koskee väestön sähkömagneettisille kentille altistumisen rajoittamista, soveltuu tietokonelaitteiden turvallisuusnäkökohtiin. Näistä komissio on jo antanut standardointielimille valtuudet laatia standardeja tietokoneiden pitkäaikaisesta käytöstä.
Mitä tulee niiden vanhempien ja opettajien neuvomiseen, joiden lapset ja oppilaat käyttävät tietokoneita, valmistajat velvoitetaan nykyisen lainsäädännön mukaisesti antamaan tarvittaessa ohjeita laitteen turvallisesta käytöstä. Myös yleinen tuoteturvallisuus velvoittaa tuottajat antamaan kuluttajille tietoa riskeistä.
Komissio kehottaa tänä syksynä Euroopan sähkötekniikan standardointikomiteaa (CENELECiä) harkitsemaan standardien kehittämistä yksityisesti käytettävien näyttölaitteiden ja näyttöpäätteiden vaikutuksesta silmiin sekä tähän liittyvien tietojen ja varoitusten antamisesta vanhemmille ja opettajille. Myös ergonomiaan liittyviä näkökohtia arvioidaan, jotta voidaan selvittää, ovatko toimet tarpeen yhteisön tasolla. Komissio ei tässä vaiheessa ole sitä mieltä, että arvoisan jäsenen mainitsemia vanhemmille annettavia varoituksia varten tarvitaan erityistä direktiiviä. Standardointi voi puuttua esille tuotuihin huolenaiheisiin. Tätä samaa lähestymistapaa on noudatettu esimerkiksi kysymyksessä, joka koskee iäkkäiden ihmisten ja vammaisten erityistarpeita tieto- ja viestintätekniikan alalla.
Vastaisin yleisluonteiseen kysymykseen siitä, mitä toimenpiteitä jäsenvaltiot ovat toteuttaneet teknisten kulutustavaroiden käyttöohjeita koskevan neuvoston päätöslauselman takia, että olisi syytä panna merkille, että tämä päätöslauselma on tarkoitettu jäsenvaltioille ja taloudellisille toimijoille eikä siihen kuulu komission erityisiä jatkotoimenpiteitä. Komissio kuitenkin kehottaa jäsenvaltioita antamaan tietoa päätöslauselman johdosta toteutetuista toimenpiteistä.

Whitehead
Arvoisa puhemies, olen kiitollinen komission jäsenelle näistä tiedoista ja muutamista edistymisen merkeistä tämän kysymyksen tarkastelussa. Onko hän kanssani samaa mieltä siitä, että tässä on kuitenkin virheellistä tehdä ero työpaikan turvallisuuden, luokkahuoneen turvallisuuden tai kotona puuhailevan lapsen turvallisuuden välillä?
Eikö asia ole niin, että ihmisten turvallisuuteen viimeksi mainitussa ympäristössä pitäisi kiinnittää vähintään yhtä paljon huomiota varsinkin, kun tiedämme vuoden 1999 direktiivin tultua voimaan paljon enemmän ionisoivan ja ionisoimattoman säteilyn mahdollisista haitallisista vaikutuksista nuoriin?

Byrne
. (EN) Olen loogiselta kannalta täysin samaa mieltä. Asiaan liittyy se hankaluus, että komissiolla ja unionin toimielimillä on paljon suuremmat valtuudet työpaikkaa koskevan lainsäädännön kuin esimerkiksi yksityisiä koteja koskevan lainsäädännön alalla. Vastaus kysymykseenne on, että komission valtuudet eivät yllä niin pitkälle.
Komission jäsen Pattenille osoitetut kysymykset

Puhemies
Kysymys nro 12 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

María Izquierdo Rojo
Kysymys nro 13 (H-0728/00):
Aihe: Aviorikoksesta syytetyn Maryam Ayubin tuomitseminen kuolemaan kivittämällä Onko komissio tietoinen, että 30-vuotias Maryam Ayubi todettiin heinäkuussa islamilaiseen lakiin (shariaan) perustuvan Iranin rikoslain perusteella syylliseksi aviorikokseen ja tuomittiin kuolemaan kivittämällä? Voisivatko Euroopan unionin edustajat ja edustustot ottaa huomioon Iranin vakavan ihmisoikeustilanteen laatiessaan ja hyväksyessään YK:n päätöslauselmia, myös näinä päivinä YK:n vuosituhannen huippukokouksessa laadittavia päätöslauselmia?

Patten
. (EN) Maryam Ayubin tapaus on erittäin järkyttävä. Kuten arvoisa jäsen tietää, Iranin rikoslaki perustuu islamilaiseen lakiin (shariaan). Kuolemantuomiot ovat yleisesti käytössä. Iranin viranomaiset ovat tietoisia siitä, että vastustamme kuolemanrangaistusta. Olemme toistaneet tuon kannan lukuisissa yhteyksissä. Euroopan unioni kehotti Irania helmikuussa 2000 keskeyttämään kuolemantuomioiden täytäntöönpanon neljälle opiskelijajohtajalle langetettujen kuolemantuomioiden jälkeen.
Emme ole saaneet tietoja siitä, onko Maryam Ayubin kuolemantuomio pantu täytäntöön. Teheranissa olevien Euroopan unionin diplomaattien mukaan Iranissa ei kuitenkaan ole kolmen viime vuoden aikana pantu täytäntöön kuolemantuomioita kivittämällä. Komissio on erittäin huolestunut Iranin kehnosta ihmisoikeustilanteesta. Iranin viranomaiset ovat tietoisia siitä, että pidämme tärkeinä näitä kysymyksiä. Toivomme, että Iranin äskettäiset parlamenttivaalit antavat tilaisuuden käydä entistä tuloksellisempaa ihmisoikeusvuoropuhelua Iranin hallituksen kanssa. Tarkastelemme tällöin säännöllisesti Iranin uudistusten etenemistä myös ihmisoikeuksien alalla.
YK:n yleiskokouksen 55. istunnon kolmannessa komiteassa valmistellaan Irania koskevaa päätöslauselmaa, ja puheenjohtajavaltio on tiedottanut jäsenvaltioille kokouksista ihmisoikeuskomission erityisraportoijan kanssa. Kuulemisia jatketaan, jotta voidaan määrittää Euroopan unionin kanta, jossa ilman muuta näkyy syvä huolestumisemme Iranin tilanteesta.

Izquierdo Rojo
Arvoisa puhemies, haluan kiittää komissiota siitä, että se on ottanut kysymykseni huomioon. Tuntuu uskomattomalta, että nykypäivänä, vuonna 2000, globaalistuneessa maailmassa naisia voidaan tuomita kuolemaan aviorikoksesta. Ellei Maryam eläisi teokraattisen hallinnon alaisuudessa, hän olisi vapaa ja hän voisi nauttia oikeudestaan elämään, mutta koska hän elää Iranissa, hänet teloitetaan kivittämällä. Espanjan pääministeri Aznar tekee lokakuussa virallisen vierailun Iraniin. Ehkäpä hän puristaa presidentti Khatamin kättä. Arvoisa komission jäsen, onko johdonmukaista, että tiivistämme yhteyksiä ja siteitä niihin hallintoihin, jotka loukkaavat ihmisoikeuksia jopa siinä määrin, että ne tappavat naisia kivittämällä?
Maryam on numero 13 Khatamin hallintokaudella. Eikö tämä ole epäjohdonmukaista? Tiedätte yhtä hyvin kuin minäkin, että on olemassa monia poliittisia vaikutuskeinoja. Mitä komissio aikoo tehdä tässä tapauksessa?

Patten
. (EN) Olivatpa Maryam Ayubia tai ketä tahansa vastaan esitetyt syytökset minkälaisia tahansa, mikään ei mielestäni voi oikeuttaa kuolemanrangaistusta, saati sitten kuolemanrangaistusta kivittämällä, jolle on vaikea keksiä kaunisteltua ilmaisua. On sanottava, että jos välttäisimme kaikkia poliittisia yhteyksiä niihin hallituksiin tai järjestelmiin, joiden ihmisoikeustilannetta emme missään nimessä hyväksy, hallitukset ja hallitusten päämiehet tekisivät paljon vähemmän ulkomaanmatkoja. Vain puhumalla presidentti Khatamin kaltaisille ihmisille pystymme tuomaan julki syvän huolestumisemme ihmisoikeuksista. Oma näkemykseni on se, että meidän pitäisi vastedeskin tuoda erittäin tarmokkaasti julki ihmisoikeuksia koskeva kantamme. Meidän pitäisi tehdä niin kahdenvälisesti Iranin hallituksen kanssa ja tarvittaessa kansainvälisissä yhteyksissä, ja meidän pitäisi ilman muuta rohkaista kaikin tavoin niitä Iranin kaltaisissa maissa olevia maltillisia tahoja, jotka ovat sitä mieltä, kuten myös arvoisa jäsen ja minä, että ihmisoikeudet ovat yleismaailmallisia eivätkä mitään tuontitavaraa.

Puhemies


Glenys Kinnock
Kysymys nro 14 (H-0745/00):
Aihe: Burma Oppositiojohtaja ja Nobelin palkinnon saaja Aung San Suu Kyi on joutunut kotiarestiin ja maan johdossa olevat sotilaat ovat kieltäneet häneltä kaikki yhteydet ulkomaailmaan. Euroopan unioni on pahoitellut hänen kohteluaan ja saattaa peruuttaa valtuuskuntavierailun, joka piti tehdä Rangooniin myöhemmin tänä vuonna. Katsooko komissio, että rakentavalla yhteydellä Burman sotilasjunttaan on jotain arvoa? Kun otetaan huomioon kärsimys, jota Aung San Suu Kyi joutuu kestämään, katsooko komissio, että EU:n pitäisi jättäytyä pois 12.-13. joulukuuta 2000 pidettävästä EU:n ja Aseanin ministerikokouksesta?

Patten
. (EN) Olen iloinen voidessani sanoa, että olen kanssanne samaa mieltä, arvoisa puhemies, ja että olen arvoisan jäsenen kanssa samaa mieltä.
Burman hallinnon ihmisoikeustilastot ovat edelleen järkyttävää luettavaa. Kuten parlamentin jäsenet ja kunnolliset ja sivistyneet ihmiset ympäri maailmaa, myös komissio pahoittelee Burman sotilashallinnon toistuvia ihmisoikeusloukkauksia, erityisesti laittomia teloituksia, laajalle levinnyttä pakkotyövoiman käyttöä ja paikallisen väestön pakkosiirtoja sekä poliittisten vastustajien sortamista ja laillisten poliittisten puolueiden vapaan toiminnan estämistä.
Tapa, jolla sotilashallinto kohtelee Nobelin palkinnon saanutta Aung San Suu Kyitä, kuvastaa sitä, miten se kohtelee Burman kansaa. Hänen arvokkuutensa ja rohkeutensa innoittavat meitä kaikkia ja antavat Burman kansalle toivoa valoisammasta tulevaisuudesta.
Haluan arvoisan jäsenen tavoin tuoda julki ihailuni Aung San Suu Kyitä ja muita NLD:n jäseniä kohtaan. Aung San Suu Kyi on nyt tosiasiallisesti kotiarestissa. Sittenkään, kun hänet vapautetaan kotiarestista, mikä toivottavasti tapahtuu pian, hän ei suinkaan ole vapaa, sillä tunnemme valitettavasti ne lukuisat täysin perusteettomat tavat, joilla sotilashallinto rajoittaa hänen liikkumisvapauttaan. Näitä rajoituksia sovelletaan joskus vieläkin säälimättömämmin Kansalliseen demokratialiittoon. NLD on laillinen poliittinen puolue, mutta sitä häiritään jatkuvasti ja sen jäsenet joutuvat toistuvasti mielivaltaisten pidätysten kohteeksi.
Olen erityisen huolissani tiedoista, joiden mukaan kaksi viikkoa sitten Aung San Suu Kyin kanssa Rangoonin asemalla odottaneiden puolueen jäsenten kimppuun olisi hyökätty ja heidät olisi jopa huumattu, ennen kuin heidät häädettiin aseman tiloista.
Komissio on edelleen vakuuttunut siitä, että nykytilanteen pysyvän ratkaisun on perustuttava sopimukseen sotilashallinnon, demokraattisesti valitun opposition ja etnisten vähemmistöjen edustajien välillä.
Aung San Suu Kyi on jo kauan vaatinut tällaista vuoropuhelua. Tuemme edelleenkin täysin yleisten asioiden neuvoston pyrkimystä aloittaa Burman kanssa merkittävä poliittinen vuoropuhelu, jotta voimme tuoda suoraan julki Euroopan unionin huolestumisen ja vaatia muutosta.
Vientianessa joulukuussa järjestettävän EU:n ja ASEANin ministerikokouksen esityslistaan on määrä sisältyä avoin keskustelu ASEAN-kumppaniemme kanssa Burman tilanteesta. Se antaa meille tilaisuuden tuoda huolemme päättäväisesti, suoraan ja yksityiskohtaisesti julki SPDC:n edustajalle. EU:n suhtautuminen tuohon Vientianessa järjestettävään ministerikokoukseen ja siihen, pitäisikö sitä ylipäätään järjestää tai millä tasolla EU:n pitäisi olla siellä edustettuna, riippuu Burman tilanteen kehittymisestä nykyhetken ja joulukuun välisenä aikana. Seuraamme tiiviisti tilanteen kehittymistä, mutta meidän pitäisi myös sanoa selvästi, että joulukuun kokouksessa on kyse EU:n poliittisista suhteista koko ASEANiin. Emme halua, että Rangoonin kenraalit voivat pitää tätä suhdetta panttivankinaan. Emme missään nimessä halua Rangoonin sotilashallituksen käytöksen estää meitä kehittämästä suhteitamme ASEANin yhdeksän muun jäsenen kanssa.

Kinnock
Paljon kiitoksia perusteellisesta vastauksesta, arvoisa komission jäsen. Voinko olettaa vastauksenne perusteella, että komission mielestä rakentavalla yhteydellä on yhä arvoa? Juuri mainitsemienne järkyttävien tapahtumien perusteella minusta tuntuu siltä, että rakentava yhteys on aikansa elänyt.
Ettekö ole sitä mieltä, että meidän pitäisi nyt tutkia muita tapoja ratkaista ongelma, joka koskee suhteitamme Burmaan? Eikö meidän pitäisi tarkastella investointeihin liittyviä kysymyksiä, kuten Ranskan hallitus tekee? Eikö meidän pitäisi kyseenalaistaa matkailu Burmaan, kuten Ison-Britannian hallitus on tehnyt? Ellei Euroopan unioni ole valmis vaatimaan talouspakotteita, miksi emme esimerkiksi ehdottaisi, että SPDC pitäisi kyseenalaistaa YK:ssa ja että sen laillisuus Burman hallituksena pitäisi kyseenalaistaa YK:n yleiskokouksessa? Pidättekö sitä nyt komission ja neuvoston kannalta mahdollisena vaihtoehtona?

Patten
. (EN) Kuten arvoisa jäsen tietää, olemme ryhtyneet useisiin ankariin toimiin sotilashallintoa vastaan esimerkiksi viisumien ja varojen kohdalla. Keskustelemme vakavasti siitä, pitäisikö meidän mennä pitemmälle. Vaikka olenkin aina halunnut matkustaa Burmaan ja erityisesti nähdä Baganin, en voisi kuvitellakaan matkustavani Burmaan nykytilanteessa ja kehottaisin muita ihmisiä toimimaan samoin.
Kysymyksestä, joka koskee yleensä kauppaa ja investointeja, kerron arvoisalle jäsenelle aivan suoraan oman arvioni ja huolenaiheeni. Oma arvioni on, että pääasiallisena syynä siihen, että Burmaan ei tehdä enempää investointeja, on sotilashallinnon noudattama politiikka. Niin kauan kuin sotilashallinto menettelee tuolla tavoin, olisi tavatonta, jos jonkun mielestä olisi järkevää investoida maahan.
Kun ajattelen pakotteita tai puhun niistä, olen huolissani siitä, miten järkeviä pakotteet ovat käytännössä. Burman kansan elinolot ovat jo nyt kehnot, koska se joutuu elämään kauhistuttavan hallituksen alaisuudessa, enkä haluaisi tehdä mitään, mikä entisestään pahentaisi elinoloja. En siis mielelläni menisi pitemmälle kaupan yhteydessä tai suosittelisi kauppaan tai investointiin liittyviä lisätoimia.
Olen aina valmis harkitsemaan poliittisten toimien vahvistamista edelleen. Kysymystä siitä, kannattaako vuoropuhelua käydä vai ei, täytyy tarkastella erittäin huolellisesti. Jos esimerkiksi lähettäisimme vielä valtuuskunnan Rangooniin, harkitsisimme tällaista mahdollisuutta vain, jos saisimme takeet siitä, että valtuuskunta voi tavata Aung San Suu Kyin, että se voi tavata hänen puoluetoverinsa ja että se voi tavata myös etnisten vähemmistöjen johtajat. Näissä oloissa valtuuskunnan lähettäminen saattaisi hyvinkin olla perusteltua. Tällaisista kysymyksistä keskusteltaessa on pidettävä erittäin hyvin mielessä se, onko siitä todellakin näkyviä myönteisiä vaikutuksia vai ei, että pidetään yhteyttä ihmisiin, joiden harjoittamaa politiikkaa suurin osa muusta maailmasta pitää kauhistuttavana.
Vielä yksi asia. Mielestäni on erittäin tärkeää, että ASEAN-maat itse painostavat Burmaa. Burma luo epävakautta lähialueille, ja sieltä viedään huumeita ja HIV- tai aids-tartuntoja, ja toivon, että lähialueet tekevät voitavansa Rangoonin politiikan muuttamiseksi.

Whitehead
Olin erittäin iloinen siitä, että komission jäsen mainitsi etniset vähemmistöryhmät ja tarpeen aloittaa vuoropuhelu niiden kanssa. Voiko hän kertoa meille, mitä - jos mitään - Euroopan unioni voi käytännössä tehdä vuosikausia harjoitetulle politiikalle, jossa on käytännössä ollut kyse karenien, shanien ja muiden vähemmistöryhmien kansanmurhasta?

Patten
. (EN) Arvoisa puhemies, jo käsittelemiemme poliittisten toimien ohella humanitaarisen avun antaminen on käytännössä parasta, mitä voimme yrittää tehdä. Olemme yrittäneet tehdä niin kansalaisjärjestöjen kautta. Monet elävät kurjissa oloissa rajojen ulkopuolella sijaitsevissa pakolaisleireissä, ja toiset elävät kurjissa oloissa rajojen sisäpuolella. Toivon, että pystymme vastedeskin antamaan heille humanitaarista apua, mutta ilman muuta kaikkein tärkeintä - näin heitä rohkaistaisiin palaamaan Bangladeshista ja muista alueen maista - on se, että maassa olisi saatava aikaan poliittinen ratkaisu, jossa tunnustetaan nuo oikeudet sekä niiden oikeudet, jotka valittiin vaaleilla demokraattisesti yli 10 vuotta sitten, kunnes kenraalit mitätöivät vaalien tuloksen.

Puhemies


Bernd Posselt
Kysymys nro 15 (H-0769/00):
Aihe: Demokratia Kosovossa Miten komissio arvioi paikallisvaaleja Kosovossa ja erilaisten demokraattisten voimien kehitystä ennen vaaleja? Millaisina komissio pitää tämän alueen poliittisia mahdollisuuksia keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä?

Patten
. (EN) Arvoisa puhemies, komissio tukee täysin YK:n pääsihteerin Kosovon-erityisedustajan, Bernard Kouchnerin, päätöstä pitää Kosovossa kunnallisvaalit 28. lokakuuta ja YK:n Kosovon-siviilioperaation UNMIKin pyrkimyksiä järjestää nämä vaalit.
YK:n Kosovon-siviilioperaatiossa Etyjin neljännellä pilarilla on päävastuu vaaleista. Valtaosa Etyjin talousarviosta tulee EU:n jäsenvaltioilta, ja myös Euroopan komissio on myöntänyt 5 miljoonaa euroa rekisteröintilaitteita varten. Euroopan komissio luottaa täysin UNMIKin kykyyn panna kunnallisvaalien tulokset täytäntöön lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä. Vaalit ovat merkittävä askel kohti sitä, että Kosovon asukkaat osallistuvat omien yhteisöjensä asioiden hoitoon.

Posselt
Arvoisa komission jäsen, haluaisin kysyä aluksi, miten komissio menettelee näiden vaalien valmistelussa, a) tukeeko se puolueita, b) kouluttaako se paikallispoliitikkoja ja c) tukeeko se tiedotusvälineitä paikallisvaalien yhteydessä? Nämä ovat siis ne kolme asiaa tuesta. Pidän kuitenkin myös välttämättömänä Serbiassa järjestettyjen vaalien jälkeen, että myös Kosovolle annetaan demokraattinen perusta kuntatason yläpuolella, ja haluaisin kysyä komission jäseneltä, milloin hän pitää Kosovossa järjestettäviä yleisiä vaaleja mahdollisina, sillä nehän olisivat tarpeen, jotta Serbialle luodaan neuvottelukumppani tämän alueen tulevaa järjestelyä varten.

Patten
. (EN) Alueen vakauden kannalta tärkeintä on se, että kaikkien muiden tavoin myös Slobodan Miloeviæ tunnustaa Serbiassa tai Jugoslavian liittotasavallassa 10 päivää sitten pidettyjen vaalien tuloksen. Jos Slobodan Miloeviæ tunnustaisi vaalien tuloksen, hän saisi välittömästi potkut. Se vaikuttaisi näkyvästi koko alueeseen.
Muiden vaalien kuin paikallisvaalien yhteydessä meidän täytyy edetä askel kerrallaan ja varmistaa, että paikallisvaalit sujuvat asianmukaisesti ja että Kosovon asukkaat osallistuvat entistä enemmän omien asioidensa hoitoon. Me kaikki voimme olla varmoja siitä, että Kosovon vaaliprosessi tulee olemaan oikeudenmukainen, toisin kuin Serbian vaaliprosessi.
Etyj on UNMIKin sisällä vastuussa vaalien järjestämisestä ja niistä kysymyksistä, joihin arvoisa jäsen viittasi. On syytä muistuttaa, että EU:n jäsenvaltiot maksavat Etyjin jäseninä noin 67 prosenttia Etyjin talousarviosta. Tässä eivät ole mukana muut kahdenväliset lahjoitukset, joita jäsenvaltiot saattavat antaa tiettyihin hankkeisiin. Komissio on myöntänyt 5 miljoonaa euroa rekisteröinti- ja henkilökorttilaitteita varten.
Kun olin äskettäin Kosovossa, olin hyvin vaikuttunut kuullessani ihmisiltä, että vaalikampanjan alkuvaiheet olivat sujuneet erittäin ammattitaitoisesti ja tyylikkäästi. He tarkoittivat tässä muun muassa niitä vaalitilaisuuksia, joissa he olivat käyneet. Siellä ei välttämättä ole vielä arvokkaita televisioituja vaaliväittelyjä, joita johtaa Jim Lehrer ja joissa kaikki yrittävät olla kohteliaita toisilleen, mutta vaalikampanja on totisesti alkanut erittäin mallikkaasti. Toivon, että näin on jatkossakin ja että vaaliprosessi johtaa sellaiseen tulokseen, että kaikki Kosovon kaikista ryhmistä voivat tuntea osallistuvansa omien paikallisyhteisöjensä hallintoon.

Korakas
Haluaisin viipyä vielä arvoisan Pattenin vastauksessa Serbian vaaleista. Satuin olemaan siellä tarkkailemassa vaaleja 200 muun tarkkailijan kanssa 52 maasta. Riippumatta joidenkin sikäläistä hallintoa kohtaan tuntemista käsityksistä on sanottava, että vaalit olivat moitteettomat. Voin sanoa teille, että vaalien kulku oli kansanvaltaisempi ja parempi kuin meidän valtioittemme vaalit, joihin olen monta kertaa ottanut osaa tai joita olen ollut tarkkailemassa. Arvoisa komission jäsen, kysymys ei siis ole siitä, tunnustaako presidentti Miloeviæ vaalien lopputuloksen. Kyse on siitä, tunnustaako opposition johtaja Kotunica lopputuloksen, ja meneekö hän tulevana sunnuntaina toiselle kierrokselle vaalien loppuun saattamiseksi ja antaa Serbian kansalaisille, Jugoslavian kansalaisille, ilman omaa ja ulkopuolisten väliintuloa mahdollisuuden päättää tulevaisuudestaan. Olisi myös Kosovon kannalta parempi, että se osallistuisi vaaleihin, jotka ovat samaan aikaan sekä presidentinvaalit että alueelliset ja paikallisvaalit. Tällä tavalla Euroopan yhteisö voisi auttaa tilanteen rauhoittamisessa ja lopettaa myös nykyiset puheet kansanmurhasta.

Patten
. (EN) Minun on sanottava erittäin tahdikkaasti, että en ole varma, yhtyisivätkö kovinkaan monet ihmiset Euroopassa siihen arvioon, jonka arvoisa jäsen juuri esitti Serbian vaaleista. Vielä harvemmat ihmiset Serbiassa yhtyisivät hänen arvioonsa vaaliprosessista.
Serbian kansa - oletettavasti myös Slobodan Miloeviæ - tietää aivan hyvin, kuka voitti vaalit ensimmäisellä kierroksella, mistä syystä Vojislav Kotunica on aivan kohtuullisesti vaatinut, että vaaliprosessi pitäisi nyt tunnustaa ja että hänen pitäisi ottaa vastaan se tehtävä, johon Serbian kansa on hänet selkeästi valinnut. Olen sitä mieltä, että mitä pikemmin näin tapahtuu ja mitä pikemmin Serbia voi liittyä jälleen eurooppalaisen perheen jäseneksi, sitä parempi. Jää nähtäväksi, haikaileeko jäsen takaisin Slobodan Miloeviæin aikaan, kun näin tapahtuu. Suurin osa meistä on sitä mieltä, että Slobodan Miloeviæilla on ollut ratkaiseva ja rikollinen osuus siinä epävakaudessa, joka on tuhonnut aluetta viime vuosikymmeninä, vaatinut lukemattomia ihmishenkiä ja aiheuttanut kurjuutta ja köyhtymistä. Mitä pikemmin hän lähtee, sitä nopeammin koko alueen ihmiset voivat odottaa valoisampaa tulevaisuutta, johon kuuluvat selvästi oikeudenmukaisemmat vaalit kuin Slobodan Miloeviæin tunnustamat vaalit.

Puhemies
Julistan kyselytunnin päättyneeksi.
Kysymyksiin nro 16-44 vastataan kirjallisesti.
(Istunto keskeytettiin klo 19.45 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Aseiden vientiä koskevat käytännesäännöt (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana jatkoa keskustelulle Titleyn laatimasta ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan mietinnöstä (A5-0211/2000) aseiden vientiä koskevista käytännesäännöistä.

Kinnock, Glenys
Arvoisa puhemies, onnittelen esittelijä Titleyä hänen mietinnöstään, kuten muut puhujat ovat aiemmin tänään tehneet.
Kuten monet meistä sanoivat aikoinaan vuonna 1998, pidimme käytännesääntöjä erittäin tärkeänä ensiaskeleena kohti yhteistä ja vastuullista asevientipolitiikkaa. Pidimme niitä kuitenkin prosessin alkuna, emme suinkaan sen loppuna. On tärkeää muistaa, että aikana, jolloin eurooppalaiset huolenaiheet voivat tuntua jokseenkin abstrakteilta ja retorisilta, aseiden valvonta on jäsenvaltioille, komissiolle ja parlamentille todellinen keino osoittaa, mitä hyötyä on siitä, että ne pystyvät tekemään yhteistyötä aseiden valvontaa koskevan yhteisen lähestymistavan hyväksi.
Nyt meidän on tarkasteltava sitä, miten voimme entisestään vahvistaa näitä käytännesääntöjä ja erityisesti tehdä niistä oikeudellisesti sitovia. Näemme, miten asekauppiaat ostavat Itä-Euroopasta kylmän sodan aikaisia aseita, lennättävät niitä Afrikan sotatantereille ja saavat aikaan hirvittävää kärsimystä. On tärkeää kehittää keinoja, joiden avulla EU:n ehdokasvaltiot voidaan ottaa tiedonvaihdon ja kuulemismekanismien piiriin. Ehdokasvaltioiden pitäisi myös olla mukana keskustelemassa siitä, miten sääntöjä voidaan entisestään kehittää ja vahvistaa.
Toiseksi: on tärkeää, että pääsemme yhteisymmärrykseen siitä, mitä sääntöjen vaatimukset käytännössä merkitsevät. Sääntöjen tulikokeena on se, estääkö se "välistävedon". Olisi järjestettävä perusteellisia monenvälisiä kuulemisia, ennen kuin jokin maa voi myöntää luvan, jonka toinen maa on evännyt.
Meillä on demokraattisessa Euroopassa oikeus tietää, mitkä maat myyvät aseita ja minne. Niinpä kaikkien jäsenvaltioiden on julkaistava kertomuksia aseviennistään. Haluaisimme konsolidoidun eurooppalaisen kertomuksen, joka parlamentin pitäisi julkaista ja käsitellä. Kaikkiin asekaupan välittäjien järjestämiin kauppoihin pitäisi saada kansallisten hallitusten lupa, ja kaikkien maiden pitäisi tehdä kaikki aseiden välitystoiminta luvanvaraiseksi.
Lopuksi: aseet lietsovat konflikteja kaikkialla maailmassa. Kehotamme Euroopan hallituksia tehostamaan näiden tappavien aseiden leviämisen valvontaa.

Van Hecke
Arvoisa puhemies, eurooppalainen puolustusteollisuus on tärkeää, mutta vähintään yhtä tärkeää on rauha maailmassa. Kollega Titleyn mietintö antaa tasapainoisen vastauksen tähän yhä uudelleen esille nousevaan ongelmaan. Siinä puhutaan paremman ja tiiviimmän asekaupan valvonnan ja suuremman avoimuuden puolesta. Niinpä on esimerkiksi välttämätöntä ottaa käyttöön parempia tekniikoita aseiden merkintää ja jäljittämistä varten autojen numerointiin rinnastettavalla tavalla. Tämän pitää tapahtua yhdenmukaisesti ja kansainvälisellä tasolla. Ainoastaan sillä tavalla hämäräperäisiä ja laittomia käytäntöjä voidaan helpommin jäljittää ja rangaista, koska - ja tämä näyttää minusta olevan suurin ongelma - laillisen ja laittoman asekaupan välinen ero pienenee koko ajan. Maailmankaupan globaalistumisen seurauksena aseiden toimittaminen tulee edullisemmaksi, nopeammaksi ja vaikeammin jäljitettäväksi. Oxfamin arvion mukaan 55 prosenttia kevyiden aseiden koko kaupasta on laitonta. Ankarampi käytännesääntö on tietysti mielekäs vain siinä tapauksessa, että myös jäsenvaltiot kantavat oman vastuunsa. Tietyillä lentokentillä ja tietyissä satamissa aseiden valvonnassa on paljon toivomisen varaa. Lisäksi tällä alalla pitää vahvistaa yhteistyötä ehdokasvaltioiden kanssa. Ne allekirjoittavat kyllä käytännesäännön, mutta toimivat tietyissä tapauksissa laittoman asekaupan edistäjänä. Joidenkin mielestä käytännesääntö ei ehkä ole tarpeeksi kunnianhimoinen, mutta parempi puutteellinen käytännesääntö kuin ei mitään.
Joka tapauksessa seuraavien vuosikertomusten pitää tarjota täydellisempää ja avoimempaa tietoa, ja käytännesäännöstä pitää tulla ajan myötä oikeudellisesti sitova. Arvoisa puhemies, tämä käytännesääntö on ensimmäinen askel kohti suurempaa johdonmukaisuutta, mutta esittelijän tavoin toivon, että se ei jää tähän.

McKenna
Arvoisa puhemies, aseiden vientiä ja tuotantoa koskevan ongelman todellinen ratkaisu on, että meidän pitäisi ryhtyä tuottamaan muuta kuin aseita. Elämme nyt 2000-lukua. Saatavilla olevaa teknologiaa ja asiantuntemusta pitäisi käyttää yhteiskunnan kannalta rakentavaan tarkoitukseen, ihmisten hyödyksi eikä ihmisten tappamiseksi ja tuhoamiseksi. Meidän pitäisi keskittyä siihen, että ryhtyisimme tuottamaan muuta kuin aseita, eikä siihen, miten pystymme kilpailemaan maailman muiden asetuottajamaiden kanssa. Maita, joilla on vain vähän resursseja ja vain vähän rahaa, pakotetaan ostamaan aseita, vaikka niiden pitäisi käyttää rahat maansa sosiaalisten ja terveydenhuoltoon liittyvien ongelmien ratkaisemiseen eikä turvattomuuden lisäämiseen alueella ja monissa tapauksissa oman kansansa vahingoittamiseen näillä aseilla. Meidän tarvitsee vain tarkastella Indonesiaa ja sitä tosiseikkaa, että Euroopan unioni ei malttanut odottaa aseiden vientikiellon poistamista. Se oli valitettavaa.
On erittäin huolestuttavaa tarkastella muita Euroopan maita, jotka ovat nyt menossa mukaan aseteollisuuteen. Olen kotoisin Irlannissa, joka ei ole kunnostautunut aseiden tuotannossa ja jossa ei ole ollut aseteollisuutta. Olen nyt huomannut, että aseita ja aseiden komponentteja koskevien sopimusten määrä on kasvanut vuodesta toiseen. Pohjois-Irlantiin, jossa on meneillään niin sanottu rauhanprosessi, on tullut ja siellä on otettu avosylin vastaan Raytheon, joka on maailman suurimpia aseiden valmistajia. Tämä on todella ristiriitaista. Meidän olisi puututtava tähän. Meidän olisi pidettävä aseteollisuus loitolla. Meidän ei pitäisi luoda työpaikkoja aseteollisuuden alalla. Meidän pitäisi luoda työpaikkoja yhteiskunnan kannalta rakentavilla ja myönteisillä aloilla.

Poos
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin ensimmäinen mietintö aseiden viennistä sen jälkeen, kun jäsenvaltiot hyväksyivät käytännesäännöt vuonna 1998, ansaitsee erityistä huomiota. Eikö Euroopan unionin ulkoisten toimien johdonmukaisuus, jota parlamentti jatkuvasti vaatii, edellytä ennen kaikkea sitä, että aseita vievät valtiomme ottavat toimissaan huomioon ihmisoikeuksien edistämisen, konfliktien ennaltaehkäisyn ja unionin ulkoisen turvallisuuden tällä suuren yleisömme kannalta äärimmäisen herkällä alalla?
Esittelijämme Titley ehdottaa parlamentillemme rohkeaa ratkaisua. Hän korostaa, että käytännesäännöt ovat täysin riittämättömiä muistettakoon, että ne eivät ole sitovia. Käytännesäännöistä on siis tehtävä oikeudellisesti sitovia. Valvontaa on lisättävä. Vietyjen aseiden lopullista käyttötarkoitusta on valvottava tiukasti. Sanalla sanoen on lopetettava kaupankäynti kuoleman kanssa.
Valvontamenettely on ennen kaikkea laajennettava koskemaan kevyitä aseita ja käsiaseita, joita käytetään alueellisissa ja etnisissä konflikteissa ympäri maailmaa ja joiden tähtäimeen joutuvat usein unionimaiden siviilit ja sotilaat.
Titley ehdottaa lopuksi yhteistyötä Yhdysvaltain kanssa mihin lisään: miksei myös Venäjän ja Kiinan kanssa tavanomaisten aseiden viennin valvontaa koskevan yhteisen lähestymistavan luomiseksi kemiallisten aseiden kohdalla käyttöön otettua valvontaa vastaavasti. Turvallisuusneuvoston viiden pysyvän jäsenen, joiden tehtävänä on valvoa turvallisuuttamme, olisi kiinnitettävä huomiota näihin ehdotuksiin ja päästävä mitä pikimmin yhteisymmärrykseen sellaisesta järjestelystä, joka on todella 2000-luvun arvoinen.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, yhdyn täysin kollegojeni Morgantinin ja Brien toiveisiin ja mielipiteisiin, kun he ilmaisevat ensimmäisessä tarkistuksessaan selvästi, että unionin tavoitteena ei pidä olla ainoastaan aseviennin käytännesääntöjen laatiminen vaan myös kansainvälinen aseidenriisunta ja aseiden vähentäminen. Sen pitäisi olla Euroopan unionin keskeisenä tavoitteena.
Joka tapauksessa asevientiä harjoitetaan, ja tästä syystä on hyvä asia ja edistysaskel, että aseviennille on olemassa käytännesäännöt, sillä se on toisinaan ristiriidassa niiden periaatteiden kanssa, joiden pitäisi olla Euroopan unionin tunnusmerkkejä: konfliktien ehkäisemisen ja ihmisoikeuksien puolustamisen. Tästä syystä meidän pitäisi käyttää hyväksemme tätä tilaisuutta, jotta säännöt olisivat entistä tehokkaammat ja jotta estäisimme sen, että rauhanturvatehtävissä olevat nuoremme joutuvat toisinaan tekemisiin Euroopan unionista vietyjen aseiden kanssa.
Mielestäni meidän pitäisi tarkastella lähemmin neljää kysymystä. Ensiksikin meidän pitäisi Euroopan unionin 15 jäsenvaltion aseiden viennin valvontaa koskevien erilaisten politiikkojen takia edistää sen sitovan sopimuksen laajentamista, jonka kuusi unionin jäsenvaltiota allekirjoitti viime heinäkuussa, lisätä avoimuutta kaupan valvonnan parantamiseksi, tehdä säännöistä oikeudellisesti sitovia ja lopuksi, arvoisa puhemies, kieltää kaikenlaisten kidutuksessa, julmassa kohtelussa tai kuolemanrangaistuksessa hyödynnettävien välineiden tuottaminen, myynninedistäminen tai markkinointi.

Souladakis
Arvoisa puhemies, Titleyn laatimassa mietinnössä, josta tänään keskustelemme käytännesääntöjen yhteydessä, otetaan pari myönteistä askelta oikeaan suuntaan, mutta ne ovat vain lähtökohta. Haluaisin lausua muutamia yleisajatuksia, jotka käsittääkseni liittyvät asiaan.
Asekaupassa on sellainen erikoisuus, että ostajat ovat pääasiallisesti köyhiä valtioita, joista ei löydy rahaa mihinkään muuhun. Tämä on selvästi ongelmallista, koska varat tähän saadaan salakuljetuksen avulla, huumekaupasta sekä rinnakkaisten pankkijärjestelmien kautta, tosin usein myös myyjät helpottavat asiaa.
Uskon, että lopullisen käyttäjän valvonta ei vielä riitä, meidän on valvottava kauppaa kokonaisvaltaisesti alusta loppuun. On nimittäin pyydettävä vastauksia ja tiedusteltava, mitä ostaja on tehnyt tuotannon kokonaisuuden kannalta, nimittäin tavallisesti salakuljetus jää tuottajalta huomaamatta, mutta se ei jää huomaamatta toiselta osapuolelta. Haluan lisätä, että tähän myönteiseen kehitykseen on menty Euroopan unionin ulkopuolella myös kaikissa Keski- ja Kaakkois-Euroopan ehdokasvaltioissa, Kyproksessa, Kanadassa ja muuallakin.
Yhdestä tarkistuksesta, tarkistuksesta 21, jonka muotoilusta olen eri mieltä, haluan huomauttaa, että - ja tässä voisi vaikuttaa siltä, että siirryn toiseen asiaan, mutta niin ei ole - Turkista, johon tarkistuksessa viitataan, voisi lopultakin tulla joku virallinen edustaja tänne parlamenttiin kertomaan meille, mikä kanta tällä valtiolla on. Emme voi tehdä johtopäätöksiä kuvitteellisten tietojen ja kuvitteellisten tekojen pohjalta. Sanon tämän, koska se liittyy toiseen erityisehdotukseen, joka koskee Turkin käyttäytymistä tässä kysymyksessä. Joka tapauksessa toistan tekemäni ehdotuksen: parlamentti ei voi tuhlata päiväkausia aikaa keskustelemalla asiasta, kun Turkin hallituksen virallinen edustaja ei koskaan tule paikalle vastaamaan kysymyksiimme, ja niin me turhaudumme tekemällä johtopäätöksiä kuvitteellisten tietojen ja arvioiden pohjalta.

Cauquil
Arvoisa puhemies, tästä mietinnöstä olen sitä mieltä, että naurettavuuksista on turha kiistellä. Jos mietintö hyväksyttäisiin, se osoittaisi, minkä arvoinen ja miten tarpeellinen Euroopan parlamentti on. Kun aseiden valmistus ja kauppa muodostavat valtavan ongelman ihmiskunnalle, kun asekaupan hyvin erityislaatuiset markkinat muodostuvat maapalloa repivistä nykyisistä, tulevista tai mahdollisista sodista, kun aseistusmenot ja paikalliset sodat muodostavat maapallon suurta osaa vaivaavaa alikehittyneisyyttä pahentavan tekijän, Euroopan parlamentti ehdottaa moraalia ja sääntelyä kaupalle, jolla ei ole mitään tekemistä moraalin eikä sääntelyn kanssa.
Mietinnössä mennään jopa niin pitkälle, että asevienti esitetään keinona, jolla voidaan ehkäistä ennalta konflikteja, torjua köyhyyttä tai edistää ihmisoikeuksien toteutumista. Ase, jolla on tähdätty palestiinalaista lasta ja surmattu tämä kylmäverisesti, on ilmeisestikin moraalisen ja säännellyn asekaupan tuote, kuten olivat ilmeisesti myös entiseen Jugoslaviaan pudotetut pommit ja Afrikkaan jätetyt sirpalemiinat. Koska asevienti muodostaa kansainvälisen kaupan lippulaivan ja valtavan voitonlähteen monille suurille kunniallisina esiintyville teollisuusryhmille, Euroopan parlamentin osaksi ei jää muuta tehtävää kuin peittää tekopyhyyden verholla laiton asekauppa ja sen kukoistuksen mahdollistava häpeällinen todellisuus.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Sisäisen tarkastuksen tehtävän erottaminen ennakkovalvonnan tehtävästä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana van Hultenin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-260/2000) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi 21 päivänä joulukuuta 1977 annetun varainhoitoasetuksen muuttamisesta erottamalla sisäisen tarkastuksen tehtävä ennakkovalvonnan tehtävästä (varainhoitoasetuksen 24 artiklan viides kohta) (KOM(2000) 341 - C5-0293/2000 - 2000/0135(CNS)).

van Hulten
Arvoisa puhemies, olen iloinen siitä, että täällä on tänään niin paljon yleisöä, koska, kuten kaikki siellä ylhäällä voivat nähdä, täällä alhaalla on tähän aikaan yöstä hyvin vähän jäseniä.
Tämänpäiväinen keskustelu on tärkeä askel uudistusprosessissa, jonka Prodin komissio aloitti hieman yli vuosi sitten. Tämä on ensimmäinen lainsäädäntöesitys, jota parlamentti käsittelee osana uudistuspakettia. Ehdotus, joka koskee sisäisen tarkastuksen tehtävän erottamista ennakkovalvonnan tehtävästä, on suoraan perua riippumattoman asiantuntijakomitean viime vuonna laatimista suosituksista, joita parlamentti tuki mietinnössäni 19. tammikuuta.
Tämä lainsäädäntöesitys on komission tulevaisuudelle tärkeämpi kuin sen ei niinkään repäisevä otsikko antaa ymmärtää. Riippumaton asiantuntijakomitea totesi ensimmäisessä kertomuksessaan, että sisäinen valvonta ja sisäinen tarkastus olivat täysin erillisiä - jopa vastakkaisia - tehtäviä, jotka eivät kuulu samaan yksikköön. Asiantuntijakomitea teki sen johtopäätöksen, että ennakkovalvonnassa ja sisäisessä tarkastuksessa käytetään aivan erilaisia tekniikkoja ja että niissä puututaan aivan eri asioihin. Olisi tarkistettava järjestelyä, jonka mukaan ne on pidetty samassa pääosastossa. Sisäisen tarkastuksen on tehokkaasti tuettava komission yksikköä niin, että se pystyy hoitamaan velvollisuutensa. Tästä syystä sisäiseen tarkastukseen varattuja henkilöresursseja pitäisi lisätä tuntuvasti. Sisäisen tarkastuksen on myös oltava riippumatonta.
Tilintarkastustuomioistuin omaksui saman kannan vuonna 1997, kun se kirjoitti, että on olemassa piilevä ristiriita hyväksymismerkinnän antamista - eli menon hyväksymistä - koskevan toimivallan ja sen tehtävän välillä, joka koskee saman menon myöhempää arviointia moitteettoman varainhoidon perusteiden kannalta.
Nopeutettua menettelyä käyttäen tehdyssä komission ehdotuksessa pyritään panemaan täytäntöön riippumattoman asiantuntijakomitean suositus luomalla sisäinen tarkastaja, joka toimii erillään ja riippumatta varainhoidon valvojasta. Minulla ei ole epäilystäkään, että suosituksen täytäntöönpano on yksi varapuheenjohtaja Kinnockin huhtikuussa ilmoittaman uudistuspaketin menestyksen avaimista.
Olen ylpeä siitä, että talousarvion valvontavaliokunta on erittäin lyhyessä ajassa kyennyt pääsemään yksimielisyyteen ehdotuksesta. Lausun siis kiitokset muille valiokunnan jäsenille heidän avustaan ja erityisesti jäsen dell'Alballe, joka teki korvaamatonta työtä budjettivaliokunnan lausunnon valmistelijana. Toivokaamme, että neuvosto ottaa nyt meistä mallia ja toimii yhtä nopeasti.
Valiokuntani suhtautuu myönteisesti komission ehdotuksen ydinajatuksiin, mutta mietinnössäni ehdotetaan useita muutoksia, jotka ovat välttämättömiä, jotta ehdotettu toimivallan jako toimisi.
En voi olla ajattelematta, että kun komissio kiirehti laatimaan ehdotuksen uudistusta käsitelleen valkoisen kirjan asettamassa määräajassa, se ei keskittynyt tarpeeksi yksityiskohtiin. Valiokuntani ehdottamien muutosten tarkoituksena on selventää komission tekstiä, säätää kertomusten antamista koskevista vähimmäisvaatimuksista ja mukauttaa teksti entistä paremmin yhteisön eri toimielimien erityisoloihin, sillä varainhoitoasetuksen muutokset koskevat niitä kaikkia.
Ensiksi: varainhoidon valvojan ja uuden sisäisen tarkastajan välistä vastuunjakoa täytyy selventää. Ei riitä, että todetaan, että sisäinen tarkastaja täytyy nimittää. Varainhoitoasetuksen täytyy sisältää myös työnkuvaus. Valiokuntamme tarkistuksissa pyritään erottamaan selvästi toisistaan tehtävät, jotka kuuluvat varainhoidon valvojalle, joka vastaa edelleen ennakkovalvonnasta, ja sisäiselle tarkastajalle, joka vastaa jälkivalvonnasta ja antaa kertomuksia erityisesti hallinnointi- ja valvontajärjestelmien laadusta.
Toiseksi: komission ehdotuksen seurauksena sisäisen tarkastajan nimittäminen tulisi pakolliseksi kaikissa toimielimissä. Tämä on toki järkevää toimielimissä, joilla on suuri toiminnallinen talousarvio tai joilla on suhteellisen suuri hallinnollinen talousarvio, kuten Euroopan parlamentissa ja neuvostossa, mutta siinä ei välttämättä ole järkeä muissa pienissä toimielimissä, joiden varainhoitohenkilöstöön ei kuulu neljää henkeä enempää. Näillä toimielimillä on oltava mahdollisuus nimittää sisäinen tarkastaja, mutta riittää, että varainhoidon valvojalle asetetaan tietyt tarkastusta koskevat vähimmäisvaatimukset. On kuitenkin tehtävä selväksi, että tätä jaottelua voidaan soveltaa vain siirtymäkauden aikana. Kun varainhoitoasetuksen uudistus saadaan toteutettua toivottavasti vuoden tai kahden vuoden kuluessa, sitä on sovellettava täysimääräisesti kaikkiin toimielimiin.
Jotkut valiokunnan jäsenet ovat olleet sitä mieltä, että sisäisen tarkastajan nimittäminen pitäisi tehdä pakolliseksi kaikissa toimielimissä tässä vaiheessa. Tällainen ehdotus on toki päällisin puolin houkutteleva, mutta se pitäisi torjua, jos se johtaa vähintään 20 uuden virkamiehen nimittämiseen ilman, että siitä olisi selkeää ja välitöntä hyötyä tehokkuuden kannalta. On kuitenkin tärkeää, että nekin toimielimet, joilla ei ole sisäistä tarkastajaa, suhtautuvat vakavasti sisäisen tarkastuksen tehtävään. Olin hämmästynyt havaitessani, että ainakin yhdessä pienemmistä toimielimistä varainhoidon valvoja ei suorittanut tarkastuksia, vaikka varainhoitoasetus selvästikin velvoittaa siihen.
Mietintöni kolmas muutos komission ehdotukseen on näin ollen kertomusten antamista koskevan vähimmäisvaatimuksen täsmentäminen. Yksi parlamentin viime vuosina kohtaamista ongelmista on ollut se, ettei se saa toimielimiltä standardoituja varainhoidon valvontaan liittyviä tietoja. Ehdotankin, että sekä varainhoidon valvoja että sisäinen tarkastaja antaisivat vuosittain kertomuksen, jossa annetaan tietoja heidän toiminnastaan.
Lopuksi: toimielinten on otettava oppia toisiltaan, jotta niiden ei tarvitsisi keksiä uudestaan pyörää. Mietinnössäni ehdotetaan, että yhdessä toimielimessä vuosittain laaditut sisäiset tarkastuskertomukset olisi saatettava kaikkien muiden toimielinten käyttöön, jotta ne voisivat mahdollisuuksien mukaan soveltaa muualla saatuja tuloksia omiin hallinnointi- ja valvontajärjestelmiinsä.
Kuten olen jo muistuttanut parlamentille, tämä ehdotus on vain johdanto varainhoitoasetuksen kokonaisuudistukseen. Parlamentti ei ole vielä saanut ehdotuksen virallista tekstiä, mutta olemme voineet nähdä alustavan version tekstistä, ja vaikka koko teksti toivon mukaan toimitetaan parlamentille pian, ymmärrän myös, että komissio haluaa varmistaa, että teksti on oikeudellisesti ja kielellisesti vedenpitävä. Se on erittäin huomattava asiakirja. Jotkut parlamentin jäsenet ovat jo luonnehtineet sitä "hirviöksi", mutta se tulee olemaan tärkeimpiä lakeja, joita parlamentti käsittelee tällä kaudella.
Yksi komission vaatimista keskeisistä muutoksista on ennakkovalvontajärjestelmän lakkauttaminen. Tällä ehdotuksella ei ole parlamentin yksimielistä hyväksyntää, kuten komission jäsen hyvin tietää. Monet jäsenet ovat huolissaan siitä, että nykyinen varainhoidon valvontajärjestelmä katoaa, ennen kuin uusi järjestelmä, joka nyt on olemassa vain paperilla, osoittautuu toimivaksi. Olemmekin pyytäneet komissiota antamaan meille sitoumuksen, että kohta alkavan siirtymäkauden aikana keskitetty ennakkovalvontajärjestelmä säilytetään ja että sisäisen tarkastuksen tehtävän käyttöönotto ei vaikuta siihen.
Pyytäisin komissiota vahvistamaan tänään sen sitoumuksen, jonka se on jo antanut parlamentille tästä asiasta. Haluaisin kuitenkin tehdä oman kantani erittäin selväksi. Pidän ehdotettua muutosta periaatteessa myönteisenä. Kuten riippumaton asiantuntijakomitea huomautti viime vuonna, suurin osa komitean toteamista säännönvastaisuuksista on saanut varainhoidon valvojan hyväksynnän ja oletus hyväksymismerkinnästä laadun takeena on myytti, ja se esitti kaksi painavaa syytä järjestelmän muuttamiseksi. Ensinnäkin etukäteen tapahtuva tarkistus, olkoonpa se sitten yleistä tai pistokokeisiin perustuvaa, tuskin on kustannustehokasta. Kaikkien toimien tarkistamiseen pantu vaiva on selvästi suhteeton, ja pistokokeilla tuskin on riittävän suurta varoittavaa vaikutusta. Toinen, perustavaa laatua oleva periaate on se, että etukäteen tapahtuvien tarkastusten säilyttäminen törmää siihen ratkaisevaan vastaväitteeseen, että ainakin de facto ellei de jure se siirtää vastuun varainhoidon säännönmukaisuudesta menoa varsinaisesti hallinnoivalta henkilöltä sen hyväksyjälle.
Tilintarkastustuomioistuin ei ole koskaan suoraan tukenut keskitetyn ennakkovalvontajärjestelmän lakkauttamista, emmekä ole vielä kuulleet sen kantaa nyt käsittelemäämme ehdotukseen, mutta se on ottanut esille mahdollisuuden siirtyä erilaiseen järjestelmään. Se totesi vuoden 1997 lausunnossaan: "Mitä tulee ennalta annettavan hyväksymismerkinnän täydelliseen poistamiseen, ajatus ei ole kannatettava, ellei hyväksymismerkintää korvata muilla menettelyillä, joiden avulla saadaan vähintään yhtä hyvät takeet ja joissa voisi varainhoidon valvojan lisäksi olla mukana muitakin tahoja." Komission haasteena on saada parlamentti vakuuttuneeksi siitä, että se pystyy antamaan tällaiset takeet.

Doorn
Arvoisa puhemies, puhumme täällä tänä iltana eurooppalaisten toimielinten menojen valvonnan tehostamisesta. Tärkeä aihe - Euroopalla on tällä alalla äänestäjien keskuudessa huono maine - liian paljon eurooppalaista rahaa katoaa tuntemattomiin määränpäihin, Brysselin tasolla ja jäsenvaltioissa. Komission ehdotuksessa, josta nyt puhumme, asetetaan tavoitteeksi sisäisen tarkastuksen erottaminen ennakkovalvonnasta.
van Hultenin mietinnössä annetaan aivan oikeutetusti vielä selkeämpi ilmaisu komission ajamalle erottamiselle ja luodaan hyvät lähtökohdat hyvien käytäntöjen vaihdolle toimielinten välillä. Epäröintiä saattaa herättää se poikkeus, jonka van Hulten tekee mietinnössään pienten toimielinten kohdalla, kun on kyse tarkastajien nimittämisestä. Ymmärrän kuitenkin sen taustalla olevat pragmaattiset syyt. Uskon lisäksi, että henkilökunnan määrä on siellä liian vähäinen ylimääräisen työvoiman käyttöön asettamista varten.
Haluan kiinnittää erityistä huomiota yhteen seikkaan, nimittäin siihen, että ennakkovalvonnan ja tarkastuksen erottamisesta ei saa koitua minkäänlaisia seurauksia ennakkovalvonnan asemaan. Mehän puhumme tässä hallinnollis-virallisista toimielimistä, joissa mahdollisuus ennakkovalvontaan on jatkossakin ehdottoman välttämätöntä. Tämä ei merkitse sitä, että ennen jokaisen kynän ostamista pitää pyytää lupaa varainhoidon valvojalta. Se merkitsee kyllä sitä, että riskianalyysiin pohjautuvien nykyaikaisten menetelmien perusteella vahvistetaan, mille menoille ennakkovalvonta on ehdottoman välttämätöntä. Se merkitsee myös sitä, että ennakkovalvonnan pitää olla välttämättä käytettävissä jatkossakin, jos toimielimet pyytävät sitä. Jos tämä mahdollisuus puuttuisi, niin se voi johtaa tilanteeseen, jossa ei uskalleta enää tehdä mitään päätöksiä.
Tärkeää on myös se, että jatkossakin on puhe riippumattomasta ennakkovalvonnasta, tosin ehkä hajautetusta, mutta varmasti ei valvottavan pääosaston pääjohtajan alaisesta.
Tiivistetysti, riippumatonta tarkastusta tarvitaan, mutta sitä ei voi olla ilman nykyaikaista, tehokasta ennakkovalvontaa, toisistaan tiukasti erotettuina mutta yhdessä vastuussa eurooppalaisten toimielinten menojen kunnollisesta valvonnasta.

Bösch
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämän parlamentin sosialistinen ryhmä tukee kollega van Hultenin mietintöä ja siten myös talousarvion valvontavaliokunnan yksimielistä päätöstä ja ehdotusta. Siis - ei mitään sitä riippumatonta sisäisestä tarkastuksesta vastaavaa yksikköä vastaan, jolle me näytämme tänään vihreää valoa kollega van Hultenin mietinnön myötä!
Ammattimainen tarkastus on olennainen osa nykyaikaista hallintoa niin julkishallinnossa kuin yksityistaloudessa. Hyvä tarkastus ei ole kuitenkaan yksin mikään ihmelääke. En halua mainita tässä yhteydessä mitään nimiä, mutta voitaisiin luetella kokonainen luettelo yrityksiä, joille arvostetut tarkastusyritykset ovat todistaneet kaiken olevan kunnossa, ja muutamia viikkoja tai kuukausia myöhemmin tapahtui romahdus.
Pidän siksi huolestuttavana, että komissio aikoo ilmeisesti edelleenkin ottaa uuden sisäisestä tarkastuksesta vastaavan yksikön käyttöön klassisen varainhoidon valvonnan järkevän täydennyksen sijasta sen kokonaan korvaavana tahona. Se joutuu siten - ja se kävi jo selväksi edellisistä puheenvuoroista - törmäyskurssille parlamentin enemmistön kanssa, jonka tehtävä on viime kädessä tarkastaa ja arvioida komissiota.
Myöskään uuden sisäisestä tarkastuksesta vastaavan yksikön riippumattomuus ei ole valitettavasti kaiken epäilyksen yläpuolella. Komissio takaa tämän riippumattomuuden niin sanotussa nopeutetussa menettelyssä, jota me käsittelemme tänään, mutta se vedetään jälleen pois varainhoitoasetuksen kokonaisuudistusta koskevassa ehdotuksessa, jonka me tunnemmekin jo väliaikaisessa muodossaan.
Arvoisa komission jäsen, miksi komissio ei esimerkiksi halua myöntää sisäiselle tarkastajalle oikeutta nostaa kanne Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa siinä tapauksessa, että hänen riippumattomuuteensa kajotaan? Ja eikö se ole myös sisäisen tarkastajan riippumattomuuteen kajoamista, jos - ennen kuin kyseistä henkilöä on edes nimitetty - hänet asetetaan jo nyt tapahtuneiden tosiasioiden eteen henkilöstön rekrytoinnin kautta? Tällaisen menettelyn lopputuloksen me voimme nähdä eräässä toisessa esimerkissä. Ajatelkaamme OLAFia. Myös tässä komissio asetti uuden johtajan tapahtuneiden tosiasioiden eteen siirtämällä entisen UCLAF-työryhmän koko henkilöstön yksinkertaisesti OLAFiin, vaikka oli selvää, että osa virkamiehistä ei ole lainkaan päteviä tähän tehtävään. Tulos: uusi mies huipulla tulee tosin ulkopuolelta, mutta hän sotkeutuu heti jo tiukasti asetetun koneiston pauloihin. Tämän ei ole toivottavasti tarkoitus toistua tässä yhteydessä!
Ymmärrän kyllä, että komissio haluaa saavuttaa menestystä nopeasti, jos kuitenkin puhutte komission virkamiesten kanssa, saatte vaikutelman, että tunnelma siellä on pikemminkin huonontunut jo kuukausien ajan, eikä se koske vain niin sanottuja häviäjiä, joita on tietysti jokaisessa uudistuksessa. Minulle ja myös eri jäsenvaltioille on vielä avoin kysymys, mitä tämä kokonaisuudistus tulee lopulta maksamaan tai mitä sillä on tarkoitus saavuttaa. Me lähdemme tässä yhä edelleen siitä yksinkertaisesta ajatuksesta, että uudistuksen on lopulta tarkoitus saada aikaan lisää tehokkuutta. Me emme tiedä sitä vielä tähän päivään mennessä, ja niin kauan neuvon parlamenttia seuraamaan Euroopan komission uudistusprosessia pikemminkin skeptisesti. Sen me olemme loppujen lopuksi velkaa äänestäjillemme!

Mulder
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin aloittaa onnittelemalla esittelijää. Minulla on se käsitys, että tällaiset aiheet ja myös tämä mietintö ovat kaksipiippuinen asia, ja voisinpa lähes sanoa: ei ole sattumaa, että täällä on tänä iltana niin paljon yleisöä.
Ehdotus, josta nyt puhumme, on suoraa seurausta asiantuntijakomitean kertomuksesta. Pitää perustaa sisäinen valvontayksikkö. Ryhmäni on tässä vaiheessa sitä mieltä, että on vielä liian aikaista tehdä lopullista valintaa keskitetyn ennakkovalvonnan ja hajautetun ennakkovalvonnan välillä pääosastoissa itsessään. Meidän pitää vielä pohtia sitä ja punnita huolellisesti perusteita puolesta ja vastaan. Olen myös sitä mieltä, että tarvitsemme siitä Euroopan tilintarkastustuomioistuimen lausunnon. Voimme tehdä sitä koskevan päätöksen ainoastaan siinä tapauksessa, jos meillä on ehdotus uudesta varainhoitoasetuksesta, ja tästä uudesta varainhoitoasetuksesta käytävän keskustelun puitteissa yksi ja toinen seikka pitää lopullisesti vahvistaa.
Tuemme kaikkia tarkistuksia, jotka luovat selkeämmän viitoituksen ennakkovalvonnan ja sisäisen tarkastuksen välille sellaisena kuin nyt on ehdotettu. Kannatamme myös parempaa tiedonkulkua. Mietinnössä on meidän mielestämme ristiriita, mutta ryhmäni ei ole siitä yksimielinen, ja se liittyy kysymykseen: pitääkö sisäinen tarkastus asettaa ainoastaan komissiota, neuvostoa ja parlamenttia varten vai myös pienempiä toimielimiä varten? Minun mielestäni se pitää asettaa myös pienemmille toimielimille. Ehkä se on epäkäytännöllistä, noissa toimielimissä on todella vähän ihmisiä, jotka ovat tekemisissä ennakkovalvonnan kanssa, mutta on väärä periaate, että se, joka antaa luvan etukäteen, myös valvoo itseään jälkikäteen. Niiden pitää aina pysyä erillään. Se koskee myös pienempiä toimielimiä, vaikka olisikin niin, että niissä on vain vähän henkilökuntaa. Jos vahvistamme jotain suurempien toimielimien kohdalla, niin asiantuntijakomitean esille tuoman riippumattomuuden pitää koskea koko linjaa. Poikkeukset säännöstä eivät mielestäni ole hyvä asia.
Muuten ryhmäni tukee esittelijän kaikkia tarkistuksia ja ennen kaikkea niitä tarkistuksia, joissa ehdotetaan, että joka vuosi laaditaan kertomus edistymisestä. Kansalaiset reagoivat tässä kohdin niin herkästi, että mielestäni on hyvä, jos parlamentti syventyy joka vuosi tähän aiheeseen, ei pelkästään vastuuvapauden myöntämisen yhteydessä, vaan myös siihen kysymykseen, miten valvontaan liittyviä asioita voidaan parantaa, ja sen hyväksi emme voi kansalaisiin nähden tehdä koskaan tarpeeksi työtä.

Rühle
Arvoisa puhemies, myös meidän ryhmämme tukee esittelijää ja kiittää häntä hyvästä työstä. Talousarvion valvontavaliokunta on mielestäni käynyt tästä aiheesta tärkeitä keskusteluja, ja komissio toimii varmasti oikein, jos se tukeutuu uudistustensa jatkamisessa yhä uudelleen tähän valiokunnan asiantuntemukseen. Rakentava yhteistyö voi uskoakseni todellakin myötävaikuttaa uudistuksen paranemiseen.
Me olemme sitä mieltä, että hallinnon pikainen uudistaminen on välttämätöntä. Me tuemme näitä komission toimenpiteitä. Me suhtaudumme kuitenkin myös kriittisesti jälkeenpäin tehtävään valvontaan. Mekin olemme sitä mieltä, että tältä osin pitäisi vielä kerran pohtia, mitä tapahtuu riippumattomalle jälkeenpäin tehtävälle valvonnalle. Kaiken tämän on yhdistyttävä vielä kerran komission kokonaisvastuun piiriin. Me tuemme myös niitä poliittisia ryhmiä, jotka pohtivat jo nyt pienten toimielinten uudistuksia. Hallinnon nykyaikaistamisen on uskoakseni tapahduttava kaikissa toimielimissä Euroopan tasolla. Myös parlamentti voi varmasti oppia vielä jotakin ja parantaa vielä joitakin asioita omassa toiminnassaan, ja me toivomme, että voimme luoda tämän koko prosessin myötä jälleen eurooppalaisen yleisön luottamusta eurooppalaisiin elimiin.
Hallinnon on voitava reagoida jatkossa nopeammin. Siltä me odotamme hyvin paljon. Me olemme kokeneet aiemmin erittäin usein, miten liian pitkät päätöksentekoprosessit ovat johtaneet hakemuksen tekijöiden kohdalla siihen, että he ovat pettyneet ja menettäneet luottamuksensa eurooppalaisia elimiä kohtaan. Siinä nykyaikaistaminen voi saada paljon myönteistä aikaan, mutta tärkeää on myös vuosittainen tilivelvollisuus, joka ei saa rajoittua koskemaan vain vastuuvapautta vaan jonka on tapahduttava jatkuvasti vuosikertomusten muodossa, joiden avulla me teemme selväksi, missä on edistyttävä, ja luomme siten jälleen luottamusta myös tällä tasolla.

Theato
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kollega van Hultenin mietintö sai talousarvion valvontavaliokunnassa hyvin laajan kannatuksen. Tämä toistuu varmasti myös täällä täysistunnon äänestyksessä. Siksi arvonantoni jäsen van Hultenille mutta myös pyyntöni komissiolle, jotta se tulkitsee tätä kannatusta oikein. Me osoitamme sillä tukevamme edelleenkin teidän aloittamianne uudistuksia. Me haluamme näitä uudistuksia. Niiden on johdettava veronmaksajien rahojen käyttämistä koskevaan suurempaan avoimuuteen ja tehokkuuteen ja autettava parantamaan valvontajärjestelmiä. Me tarvitsemme näitä uudistuksia nopeuttaaksemme selkeästi oikeudenmukaisesti tuettaville suoritettavia maksuja ja myös alentaaksemme vihdoinkin niiden virheiden määrää, jotka ilmenevät tilintarkastustuomioistuimen joka vuosi kritisoimassa varainhoidossa.
Riippumattoman - korostan riippumattoman - sisäisestä tarkastuksesta vastaavan yksikön perustaminen on tältä osin askel oikeaan suuntaan ja vastaa parlamentin vaatimuksia, jotka se esitti tammikuussa hyväksytyssä komission uudistamista koskevassa päätöslauselmassaan.
Me emme kuitenkaan halua sisäisen tarkastuksen korvaavan klassista varainhoidon valvontaa vaan täydentävän sitä. Myös siitä parlamentti päätti tammikuussa ja vahvisti sen vielä kertaalleen käsitellessään vastuuvapauden myöntämistä vuodelle 1998. Sisäisestä tarkastuksesta poiketen klassinen varainhoidon valvonta tarkastaa talousarvion toteuttamiseen liittyviä toimia jo ennen sopimusten allekirjoittamista ja maksujen suorittamista. Sellaiset ennakkotarkastukset ovat ehdottoman välttämättömiä, koska toisin kuin kansallisilla kollegoillaan komission virkamiehillä on varainhoitoa koskevissa päätöksissä monilla aloilla suuri harkintavara. Riippumaton vastatarkastus on elintärkeää virheiden välttämiseksi. Jos tämä tarkastus suoritetaan jatkossa suunnitelmallisesti riskialttiilla aloilla ja hajautetusti, vältetään myös sellaisen valvonnan raskassoutuisuus.
Ehdottoman välttämätöntä on se, että varainhoidon valvojien riippumattomuus säilytetään, eli ei mitään varainhoidon valvojien hierarkkista alistamista niiden valvomien pääjohtajien alaisuuteen. Lyhyesti sanottuna: valvottava ei saa käskeä valvojaa! Tämänkin parlamentti on tehnyt toistuvasti selväksi. Valitettavasti me odotamme tältä osin vielä turhaan komission signaalia. Arvoisa komission jäsen, pyydän teitä tekemään tarvittava yhdessä parlamentin kanssa. Se on myös komission etujen mukaista.

Pomés Ruiz
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa puheenvuoroni onnittelemalla esittelijä van Hultenia tästä erittäin hyvin laaditusta mietinnöstä, joka on saanut yksimielisen tuen hänen talousarvion valvontavaliokunnan kollegoiltaan.
Haluan sanoa komission jäsenelle, että tämä mietintö on vain välivaihe. Välivaihe tarkoittaa sitä, että se on ensimmäinen vaihe, kun rakennamme sillan nykyisen valvontajärjestelmän ja sellaisen järjestelmän välille, jonka haluamme uudistuksessa saada aikaan.
Meillä ei vielä ole varainhoitoasetuksen muutosehdotuksen kaikkia kieliversioita. Sitä paitsi valkoisessa kirjassa sanotaan tarpeettomasti, että neuvosto voi välivaiheen lopussa ottaa huomioon, onko varainhoitoasetus hyväksytty vai ei.
Oikeusvarmuus edellyttää, että tätä välivaihetta, johon parlamentti suhtautuu erittäin suurin varauksin, lyhennetään, koska näyttää siltä, että haluamme olla äärimmäisen varovaisia; että kuljemme kohti tulevaisuutta hylkäämättä kuitenkaan nykyistä varovaisuutta; että luomme verukkeita, jolloin vastuu hämärtyy; että kulut kaksinkertaistuvat, eikä työpaikkoja arvosteta, koska monet ihmiset tekevät samoin. Toimijoille ei anneta vastuuta eikä heitä kannusteta. Niinpä tämä välivaihe pitkittyy komission esittämässä valkoisessa kirjassa loputtomiin.
Pyydän komission jäseneltä, että välivaihe päättyisi mahdollisimman pian. Tiedämme, mitä haluamme, ja se riippuu parlamentin tahdosta, mutta on välttämätöntä, ettei välivaihetta pitkitetä enemmän kuin on tarpeen. Näin ollen pyytäisinkin, että te ette puheenjohtajavaltioiden esityslistoja laadittaessa ja ehdotettaessa vaatisi, että saavutamme välittömästi haluamamme tavoitteen riippumatta siitä, minkä verran aikaa tarvitaan tarkastuksen muuttamiseen.
On myös eräs asia, jonka komission jäsen varmaankin panee merkille, jotta voisimme mahdollisimman pian saavuttaa tämän van Hultenin mietinnön myötä aloittamamme uudistuksen määränpään.

Schreyer
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, komission suuri uudistushanke, joka on tiivistetty valkoisessa kirjassa, palvelee ensisijaisesti tehokkuuden lisäämisen tavoitetta eli varainhoidon todellista parantamista, tarkemmin sanottuna kattavasti kaikkien talousarvion osien parantamista. Varoja on määrä käyttää jatkossa entistä suunnitelmallisemmin ja tehokkaammin ja tietysti on määrä edelleen taata paremmin se, että varoja käytetään niihin tarkoituksiin, joihin budjettivallan käyttäjät ovat ne tarkoittaneet.
Tämä on tärkein tavoite, ja kollegani Kinnock on tehnyt toistuvasti selväksi, miten monella toimenpiteellä me pyrimme saavuttamaan tämän tavoitteen, sillä uudistusprosessi koostuu monista toimista. Haluaisin muistuttaa siitä, että me olemme toteuttaneet jo koko joukon näitä yksittäisiä toimenpiteitä, oli kyse sitten työpaikkakuvauksesta tai keskitetystä varainhoidosta vastaavan yksikön perustamiseksi budjetti pääosastoon, vain kaksi tärkeää toimenpidettä mainitakseni.
Me olemme nyt käsittelemässä muutosta varainhoitoasetukseen, joka otettiin käyttöön oikeastaan vasta vuonna 1998, kun havaittiin, että on erittäin tärkeää suorittaa ennakkovalvonnan lisäksi myös sisäistä jälkeenpäin tehtävää valvontaa, eli että on olemassa sisäisestä tarkastuksesta vastaava yksikkö. Vasta vuodesta 1998 lähtien, jolloin vanhaa varainhoitoasetusta muutettiin seitsemännen kerran, riippumaton varainhoidon valvoja on vastannut näistä molemmista tehtävistä. Vähän sen jälkeen riippumaton asiantuntijakomitea ilmoitti sitten meille, että tämä rakenne ei viime kädessä voi olla viisasta, koska siihen sisältyy ristiriitoja.
Riippumatta siitä, onko tällaisia ristiriitoja todellakin ollut, mahdollisuus ristiriitoihin on olemassa. Jo tämä voi johtaa siihen, että esitetään kysymys, onko henkilö, joka on antanut aiemmin hyväksyntänsä tietylle menoerälle, todellakin kykenevä myös valvomaan sitä jälkeenpäin tarkasti - kriittisen välimatkan päästä. Pelkästään sen tosiasian, että voisi olla myös olemassa pelkkä todennäköisyys, ettei ehkä enää olekaan mitään riippumattomuutta, pitäisi saada meidät tarkastelemaan tätä tehtävää jälleen erillisenä. Tätä käsiteltävänä oleva ehdotus koskee.
Täällä viitattiinkin siihen, että ehdotuksen pitäisi tietysti nivoutua varainhoitoasetuksen kokonaisuudistukseen, mutta koska varainhoitoasetuksen kokonaisuudistus vaatii enemmän aikaa - pelkästään aiheen monimutkaisuuden vuoksi - komissio on pyytänyt, että tästä yksittäisestä asiasta päätetään nopeutetussa menettelyssä.
Haluaisin sanoa aivan lyhyesti varainhoitoasetuksen kysymyksestä kokonaisuutena, että olen todellakin hyvin pahoillani siitä, että tarkistettua versiota ei ole edelleenkään käännetty kaikille kielille. Aion tehdä omasta puolestani vielä kerran kaiken mahdollisen nopeuttaakseni sitä, jotta tämä asiakirja viimeinkin on parlamentin käytettävissä kaikilla kielillä.
Haluaisin kiittää molempia valiokuntia - talousarvion valvontavaliokuntaa ja myös budjettivaliokuntaa - tästä intensiivisestä keskustelusta ja ennen kaikkea myös esittelijöitä, jäsen van Hultenia ja jäsen Dell'Albaa, joka ei voi olla täällä läsnä tänään. Osaan todellakin arvostaa sitä, että jäsen van Hulten on ottanut sydämen asiakseen sen, että tässä varainhoitoasetuksen muuttamista koskevassa asiassa päästään erittäin hyvään ratkaisuun ja pannaan siten alulle tämän uudistuksen avainelementti.
Nyt esitetyistä tarkistusehdotuksista lyhyesti seuraavaa: komissio puoltaa tämän uuden johdanto-osan 4 kappaleen sisällyttämistä lainsäädäntöehdotukseen. Tämä johdanto-osan kappale - kuten myös 2 a artiklaa koskevat muutokset, joita te olette ehdottaneet - perustuu teidän täällä ilmi tulleeseen huoleenne siitä, että riittämättömien voimavarojen puute voisi haitata varainhoidon valvojan ennakkovalvonnan tehtävien hoitamista siirtymäkaudella. Niin ei tapahdu, vaan me olemme - jos lähden nyt pelkästään viroista - päättäneet, että tällä ennakkovalvonnan alalla on siirtymäkautta varten käytettävissä 80 virkaa. Viittaan vielä kerran siihen, että - koska tältä osin vallitsee joskus väärinkäsitys - ennakkovalvontahan perustuu otantamenetelmään. Tähän asti se on valvonut kymmentä prosenttia talousarvion toteuttamiseen liittyvistä toimista, jotka muodostivat kuitenkin 89 prosenttia talousarviosta. Siksi se on myös sisällytettävä aina keskusteluun. Tällä hetkellä tämä määrä on supistunut noin 80 prosenttiin, mutta se perustuu riskien arviointiin. Eli aloilla, joihin liittyy suuri riski, suoritetaan osittain jopa 100-prosenttista valvontaa.
Voin ymmärtää huolen siitä, että sellaisen etukäteisvalvonnan jäädessä pois - ennen kuin menoja suoritetaan - voisi syntyä vajaus. Komissio ottaa tietysti huomioon tämän parlamentin huolen. Voin siksi vain korostaa vielä kerran, että me olemme kehittäneet erittäin tarkan menettelyn tarkistaaksemme, pystyvätkö yksittäiset pääosastot suoriutumaan tästä ennakkovalvonnasta, josta niiden on määrä vastata jatkossa. Vain silloin, kun ne pystyvät siihen, otetaan uudelleen käyttöön myös otanta, valikointi, jota valvotaan usein. Se on tietysti varmuus, jonka on oltava olemassa.
Voin sanoa lyhyesti, että komissio hyväksyy tarkistusehdotuksen 2, jossa - hyvin tärkeää - kaavaillaan varainhoidon valvojan laatimaa vuosittaista kertomusta suuremman avoimuuden takaamiseksi. Erittäin tärkeäksi on nyt osoittautunut minun silmissäni asia, joka sisältyy tarkistusehdotukseen 3, nimittäin että eri toimielinten kohdalla on tarkoitus menetellä eri tavalla, siis että komission ja neuvoston ja parlamentin on joka tapauksessa pakko erottaa ennakkovalvonta ja riippumaton sisäinen tarkastus, mutta pienille toimielimille, joilla on todellakin paljon pienempi toiminnallinen talousarvio, on tarkoitus antaa vapaus valita, tekevätkö ne tämän eron vai eivät. Siinä on sitten tietysti kysymys kokemuksesta. Sitten joskus tullaan ehkä siihen tulokseen, että näiden tehtävien erottamisen pitäisi olla pakollista; se pitäisi kuitenkin jättää ensin niiden vapaaseen päätäntävaltaan. Uskon tämän helpottavan myös uudistuksen täytäntöönpanoa.
Pidän ehdotusta todellakin niin järkevänä, että suorastaan pahoittelen sitä, että en ole itse keksinyt sitä. Se osoittaa kuitenkin myös, miten tärkeää on, että komissio ja parlamentti täydentävät toisiaan rakentavasti. Haluaisin siksi kiittää ehdotuksistanne ja keskustelustanne.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Schreyer.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Vanhempien suorittamaa televisionkatselun valvontaa koskeva tutkimus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Angelillin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0258/2000) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille ja talous- ja sosiaalikomitealle vanhempien suorittamaa televisionkatselun valvontaa koskevasta tutkimuksesta (KOM(1999) 371 - C5-0324/1999 - 1999/2210(COS)).

Angelilli
. (IT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Reding, hyvät kollegat, mielestäni tässä vanhempien suorittamaa alaikäisten televisionkatselun valvontaa koskevassa mietinnössä käsitellään äärimmäisen tärkeää ja ajankohtaista asiaa, sitäkin ajankohtaisempaa ja tärkeämpää, kun ennen kaikkea TV-ohjelmien tarjonta on moninkertaistunut ja Internet leviää yhä laajemmalle ja yhä valvomattomammin.
Haluaisin lisätä vielä kaksi näkökohtaa: toisaalta sellaisten alaikäisten määrä, jotka voivat esteettä käyttää televisiota ja tietokonetta, lisääntyy koko ajan, toisaalta voidaan havaita väkivaltaisten - kaikin mahdollisin tavoin väkivaltaisten - kuvien lisääntyneen huolestuttavasti niin TV-lähetyksissä kuin verkossakin. Vain yhden esimerkin mainitakseni, Italiassa paljastui viime viikolla Internetin kautta välitetty pornografista pedofiliaa sisältävien kuvien kauppatoiminta. Uutinen julkistettiin sitten televisiossa käyttämällä valitettavasti joitakin juuri tutkittavana olleiden Internet-sivujen kuvia. Ihmiset huolestuivat suuresti siitä, kuinka piittaamattomasti käytetään tällaisia kuvia, jotka ovat tai ovat varmasti olleet sopimattomia ja vahingollisia alaikäisille.
Mietintöön palatakseni Euroopan komissio valmistelee parhaillaan, kuten tiedätte, seuraaviksi kuukausiksi kertomusta "televisio ilman rajoja" -direktiivin soveltamisesta, ja juuri tähän kertomukseen on määrä sisällyttää myös alaikäisten suojelua koskevia suuntaviivoja ja arvioita.
Haluan muun muassa muistuttaa, että kaikkien jäsenvaltioiden on direktiivin 22 artiklan 2 kohdan mukaan ryhdyttävä tarvittaviin toimenpiteisiin, jotta TV-yhtiöiden lähetyksissä ei olisi ohjelmia, joiden voidaan epäillä vahingoittavan vakavasti alaikäisten fyysistä, henkistä tai moraalista kehitystä, etenkään sellaisia ohjelmia, jotka sisältävät pornografiaa tai perusteetonta väkivaltaa.
Nämä ovat pelkkiä sanoja; olemme kaikki tietoisia siitä, että tehtävä ei varmastikaan ole helppo. Näiden mietteiden perusteella tehtävänämme on kuitenkin yksilöidä sellaiset tavoitteet, jotka voimme kohtuuden rajoissa toivoa saavuttavamme, jotta alaikäisille voitaisiin saada aikaan todellinen ja vakavasti otettava suoja.
Ensiksikin on yksilöitävä kaikki ne tekniset järjestelmät, joiden avulla voitaisiin hallita tietoisesti niiden sekä televisiossa että verkon kautta esitettävien lähetysten kasvavaa tulvaa, joita voidaan pitää vahingollisina alaikäisten psyykkiselle kehitykselle: viittaan erityisesti ohjelmien seulontajärjestelmiin ja ohjelmaopasjärjestelmiin. Kaikki tämä ennen kaikkea pitäen silmällä digitaalijärjestelmän käyttöönottoa, joka helpottaisi niiden käyttöä ja levitystä.
Toinen kohta: on tarpeen täsmentää, että kaikissa teknisissä valvontajärjestelmissä, joihin olen viitannut, on otettava huomioon kaksi muuta niin sanotusti ennalta valmistelevaa tekijää. Kansallisella tasolla on ensinnäkin edistettävä tiedotuspolitiikan kehittämistä ja perheiden ja koulutusalan saamista tietoiseksi asiasta. Toiseksi, tuottajat on saatava tuntemaan vakavaa vastuuta televisio-ohjelmiensa laadusta, samoin lähetystoiminnan harjoittajat niiden lähetystavoista.
Lainsäädännön yhtenäistämistä ei ole alaikäisten suojelussa vaadittu, koska kullakin jäsenvaltiolla on tässä asiassa toissijaisuusperiaatteen mukaisesti itsemääräämisoikeus, eikä myöskään siksi, että kulttuuriset ja moraaliset käsitykset ja siten näkemykset näistä asioista vaihtelevat maittain hyvinkin paljon; esimerkiksi alaikäisten ja väkivallan määritelmät ovat erilaisia jne.
Alaikäisten suojelusta tiedotusvälineissä on kuitenkin annettava selkeitä ohjeita, jotta lapsuuden suojelemisesta puhuminen ei jäisi pelkiksi tyhjiksi sanoiksi.
Haluan vielä koota yhteen ne tämän mietinnön ehdotukset, jotka tuntuvat minusta tärkeimmiltä ja konkreettisesti toimivimmilta. Ensinnäkin, jäsenvaltioiden nimittämistä henkilöistä koostuvan asiantuntijaryhmän perustaminen alaikäisten suojelua koskevien parametrien määrittelemiseksi; toiseksi, itsesääntelykäytäntöjen luominen kaikkien televisiotoiminnan harjoittajien kesken; kolmanneksi, mahdollisuus rohkaista seulontajärjestelmien käyttöön niin TV:n kuin Internetinkin yhteydessä ja tehdä niistä helposti käytettäviä.
Lopetan toteamalla, että valiokunnassa käydyn äänestyksen mukaisesti en voi hyväksyä liberaaliryhmän tarkistuksia 1 ja 4 enkä sosialistiryhmän tarkistuksia 5 ja 6, kun taas voin hyväksyä niin ikään liberaaliryhmän tekemät tarkistukset 2 ja 3.

Pack
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, me puhumme tänään mietinnöstä, joka laukaisi meidän valiokunnassamme vastakohtaisuuksia vilisevän keskustelun, tarkemmin sanottuna se kaikki roihahti liekkeihin toissijaisuus-ilmauksesta. Kuitenkaan aikana, jolloin ei ole vain ylitarjontaa audiovisuaalisella alalla vaan myös tämän tarjonnan liiallista kulutusta, me emme voi piiloutua toissijaisuus-sanan taakse, vaan meillä on yksinkertaisesti poliitikkoina vastuu suojella nuorisoa tältä ylitarjonnalta kaikilla aloilla, joilla toimimme. Aikana, jolloin me koemme kaikissa maissamme erittäin paljon väkivaltaa, vihaa ja suvaitsemattomuutta, meidän on jo kysyttävä itseltämme, mistä se johtuu. En voi kuitenkaan sanoa: kaikki johtuu televisiosta. Monet asiat juontuvat kuitenkin varmasti myös siitä, että käytetään liikaa tätä televisiotarjontaa, joka osaksi kiihottaa vihaan, suvaitsemattomuuteen ja myös suvaitsemattomuuteen muita kansallisuuksia kohtaan. Meidän on siksi todellakin pohdittava sitä, miten me voimme hillitä tätä kulutusta. Me olemme vastuussa alaikäisistä!
Toissijaisuus on hieno asia. Se pitääkin säilyttää, mutta me emme saa piiloutua liiaksi sen taakse. Meidän tehtävämme on tehdä jotakin, ja mehän yritimme ottaa sellaisen vähemmistönsuojelun käyttöön jo ensimmäisessä "televisio ilman rajoja -direktiivissä". Ajattelen kollegaani Hoppenstedtiä, joka taisteli V-sirun puolesta. Mitä me sitten saavutamme sellaisella teknisellä esteellä? Emme paljon mitään, koska useimmiten lapset osaavat käyttää sitä paremmin kuin aikuiset, ja sikäli meidän on todellakin pohdittava intensiivisesti, miten me voimme parantaa lasten asemaa.
Me emme halua korvata mitään, mikä on hyväksi kansakunnille, mutta me haluamme ottaa yhteisön tasolla käyttöön yhteiset kriteerit ja vähimmäisvaatimukset ja ehdottaa sääntelytoimia, jotka auttavat ihmisiä toteuttamaan todellakin alaikäisten suojelemiseen liittyviä tehtäviä jäsenvaltioissa.
Olen tietysti lisäksi sitä mieltä, että me emme poliitikkoina emmekä tekniikan ammattilaisina pysty ylipäätään ratkaisemaan tätä ongelmaa yksin. Paljon tärkeämpää kuin kaikki tämä on tietysti opettajien ja vanhempien tehtävä opettaa oikeaa suhtautumista tiedotusvälineisiin. Televisiota ja Internetiä on opeteltava ja tietysti myös opetettava. Siksi sekin, mitä me teemme tänään, on vain pieni osa siitä työstä, jota koko yhteiskunnan on tehtävä. Meidän on uskoakseni kasvatettava lapset nauttimaan tästä tiedotusvälineestä oikein ja saatava vanhemmat kasvattamaan lapsiaan katsomaan oikeita ohjelmia ja unohtamaan vähemmän oikeat. Meidän on siksi tehtävä molemmat, hoidettava tehtäväämme poliitikkoina ja vaadittava yhteiskuntaa tekemään omansa. En voi valitettavasti yhtyä liberaalien vaatimuksiin. Ne ovat minulle aivan liian liberaaleja ja niissä otetaan puutteellisesti huomioon vähemmistöjen edut.

Junker
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvä Doris Pack, miten paljon televisioväkivaltaa lapsi kestää? Tähän kysymykseen on paljon vaikeampi vastata kuin monet luulevat. Tämä havainto kuuluu viime kädessä myös sen täysin ansiokkaan tutkimuksen tuloksiin, jossa käsitellään vanhempien suorittamaa televisionkatselun valvontaa ja jota komission tiedonanto koskee. Suoraa yhteyttä väkivaltaisuuden ja tiedotusvälineiden kulutuksen välillä ei ole yksiselitteisesti todistettu kansainvälisten tutkimusten muhkeasta määrästä huolimatta. Teon konkreettiseen toteuttamiseen voi tosin vaikuttaa täysin tiedotusvälineen esitys, mikä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että myös väkivallan syytä pitäisi etsiä tiedotusvälineen esityksestä. Tämä havainto on hyvin tärkeä, jotta oikeutetussa huolessa lasten ja nuorten hyvinvoinnista ei ammuta yli ja ei ennen kaikkea aliarvioida valitettavasti todellakin olemassa olevan nuorisoväkivallan todellisia syitä.
Nuorisoväkivalta syntyy sellaisten useampien tekijöiden yhteisvaikutuksesta, joita ovat esimerkiksi väkivallan kokeminen perheessä, huomattavan sosiaalisen syrjinnän kokeminen ja koulutuksen puutteesta johtuvat huonot tulevaisuudenmahdollisuudet, jotka johtavat turhautumiseen, mikä muuttuu sitten väkivallaksi. Se vastaa myös henkilökohtaisia kokemuksiani, joita saatoin kerätä toimiessani kymmenen vuotta lautamiehenä useammassa nuorisotuomioistuimessa. Näitä ongelmia ei ratkaista televisiotarjonnan valvontaan tarkoitetuin teknisin laittein.
Onneksi kuitenkin hyvin suuri enemmistö lapsista ja nuorista kasvaa ympäristössä, jossa ei ole yhtään näistä ongelmien tunnusmerkeistä. Se on parasta nuorten suojelua, jota voi ylipäätään olla olemassa. Me olemme tässä tekemisissä vanhempien kanssa, jotka tuntevat olevansa vastuussa lapsistaan omien arvokäsitystensä ja elämänkokemuksensa puitteissa. Ne perustuvat tavallisesti kulttuuristen, sosiaalisten ja yhteiskunnallisten tekijöiden leimaamaan taustaan. Vanhempien suorittamaa valvontaa koskevien järjestelmien on siis mahdollistettava yksilöllinen, moniarvoisuuteen perustuva menettely. Tätä myös komissio painotti viitatessaan tutkimuksen tuloksiin. Tätä tukee viime kädessä myös täällä äänestettävänä oleva mietintö. On kylläkin kiistaton tosiasia, että tiedotusvälineiden esitykset voivat vaikuttaa arvokäsityksiin.
Samalla on kuitenkin korostettava, että suodatinjärjestelmien eriytynyt tarjonta ei saa korvata televisiolähetystoiminnan harjoittajien vastuuta. Kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunta on siksi erityisesti korostanut, että on määritettävä ohjelma- ja tarjontavastuu. Se on ja jää pääasiassa jäsenvaltioiden lainsäädännön tehtäväksi, mikä ei kuitenkaan sulje mitenkään pois Euroopan tasolla kaikkien asianomaisten kanssa käytävän vuoropuhelun pohjalta saavutettavaa konsensukseen perustuvaa yhteisymmärrystä tietyistä perusarvoista. Kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunta on myös painottanut lopuksi sitä, että komissiolle teroitetaan kaikkien nuorison suojelua koskevien pyrkimysten laajentamista koskemaan kaikenlaista multimediatarjontaa, koska väkivalta ja muut vahingolliset sisällöt eivät rajoitu enää läheskään aina perinteiseen televisioon. Euroopan lapset ovat surffanneet jo pitkään Internetissä, ja tämä suuntaus on nouseva.
Lainsäädännöllisiä rajoituksia ja sähköisiä suodattimia tärkeämpää on median käyttöä koskevan osaamisen hankkiminen lapsille ja vanhemmille. Se on koulutus- ja yhteiskuntapoliittinen tehtävä.

Andreasen
Arvoisa puhemies, jäsen Pack on oikeassa. Tässä on kyse toissijaisuusperiaatteesta. EU:lla on edessään useita haasteita - itälaajentuminen, hallitustenvälinen konferenssi, perustamissopimukseen liittyvät asiat Nizzassa. Nämä kysymykset ovat asialistan kärjessä. Demokraattiset ongelmat ja kansalaisten läheisyyteen liittyvät ongelmat kuuluvat niin ikään keskeisiin kysymyksiin. Kyse on EU:n poliittisesta oikeutuksesta kansalaisten silmissä - ja se on nykyisin melko vähissä. Näiden kysymysten ratkaisu on mielestäni koko Eurooppa-hankkeen onnistumisen edellytys. Komission puheenjohtaja Romano Prodi mainitsi eilen pitämässään suurenmoisen hienossa puheessa, että EU:n poliittisen oikeutuksen kannalta tulevaisuudessa on välttämätöntä laatia luettelo siitä, mitkä asiat kuuluvat EU:lle ja mitkä asiat kuuluvat jäsenvaltioille. Olen komission puheenjohtajan kanssa täysin samaa mieltä siitä, että tämän perustuslakia muistuttavan luettelon laatiminen on tarpeen, ja minulle on aivan selvää, että toissijaisuusperiaatetta on vahvistettava ja että EU:n ei pidä harjoittaa politiikkaa niillä monilla aloilla, joiden poliittiset ongelmat eivät ole rajat ylittäviä. EU:n on käsiteltävä ainoastaan poliittisia ydinkysymyksiä.
Jos komission puheenjohtaja on pohtinut sitä, kenen pitäisi päättää mistäkin asiasta, toivon, että hän on kanssani samaa mieltä siitä, että kysymys vanhempien suorittamasta lasten televisionkatselun valvonnasta ei kuulu EU:n asialistalle. Olen sen vuoksi esittänyt liberaaliryhmän puolesta joitakin tarkistuksia, joiden tarkoituksena on rajoittaa tämän mietinnön vaikutuksia, jos se hyväksytään. Sallikaa minun lopuksi korostaa, että liberaaliryhmäkin on huolestunut väkivaltaa ja pornografiaa sisältävien televisio-ohjelmien tarjonnan kasvamisesta. Olemme myös vakuuttuneita siitä, että näistä ohjelmista ei ole minkäänlaista hyötyä ohjelmien katsojille, ei ainakaan lapsille. Muutoin olen kuitenkin sitä mieltä, että vanhempien tehtävänä on estää se, etteivät lapset katso kotona tällaisia ohjelmia.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, istuntoamme ei televisioida! Luulisin, että olisi kiintoisaa nähdä teidän vaikuttava hahmonne toimimassa tämän parlamentin puhemiehenä; jäsen Redingille minun on sanottava, että näkisin hyvin mielelläni tähän aikaan suoran televisiolähetyksen, jossa näytettäisiin viehättävää komission jäsentämme. Televisio ei nyt kuitenkaan ole paikalla, kukaan ei kuvaa meitä.
Televisiossa valitettavasti näytetään, kuten minua edeltäneet puhujat ovat sanoneet, väkivaltaa ja hillittömiä seksikohtauksia, jotka tuovat joissakin tapauksissa rahaa valtion kassaan kuuluisilla mainoksillaan, joissa yllytetään soittamaan eroottisille linjoille, ja sitten me, Euroopan unionina, kiellämme ftalaatteja sisältävien lelujen myynnin, mikä on tosin aivan paikallaan, koska lasten on vaarallista panna niitä suuhunsa. Ei siis lasketa sen varaan, että vanhemmat valvoisivat lapsiaan, vaan kielletään lelut! Aivan paikallaan! Entä miksi tässä tapauksessa emme sitten kiellä kaikin tavoin ohjelmia, jotka ovat vahingollisia meille kaikille? Tässä tapauksessa emme tee niin, vaan laskemme sen varaan, että vanhemmat valvovat nuoriaan. Mutta kuinka usein vanhemmat ovat kotona, kuinka usein taas eivät? Kiellämmekö siis myös kännykät, kuuluisat wapit, jotka käsissään kaikki lapset kohta kiertelevät katuja ja ovat vaarassa joutua auton alle, koska he katsovat puhelimesta televisio-ohjelmia ja kaikkea sitä, mitä heille tulee kaikista Euroopan unionin maista?
En ole niin muodoin samaa mieltä minua ennen puhuneen liberaalijäsenen kanssa. Taivaalta ja satelliiteista tulvii ikävä kyllä kaikkiin valtioihimme viestejä, jotka ovat peräisin kaikista valtioistamme. Olisi tärkeää saada aikaan direktiivi, joka estäisi vahingollisten lähetysten lähettämisen.

Prets
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, toimiminen television, painettujen ja uusien medioiden parissa ja niiden saatavuus on lapsillemme jotakin täysin jokapäiväistä ja itsestään selvää. Tietoja kaikkialta maailmasta ja kaikilta tiedon aloilta toimitetaan kotiin erittäin lyhyessä ajassa, ja viestiminen kaikkialla maailmassa on heille arkipäivää. Viihdetarjonta kaikessa monimuotoisuudessaan ja eriytyneisyydessään on heidän käytössään samoin useimmiten ilman valvontaa ja laajana valikoimana.
Kaikista myönteisistä asioista huolimatta ei pidä sivuuttaa näiden medioiden käyttömahdollisuuksiin liittyviä kielteisiä ilmiöitä. Lapset joutuvat kohtaamaan näillä aloilla päivittäin sellaisen brutaaliuden ja väkivallan kasvavan aallon, joka vaatii heiltä yksinkertaisesti liikaa ennen kaikkea siksi, että tarjontaa ei rajoiteta mitenkään. Siksi on tarpeen, että kaikki asianomaiset, lasten kohdalla vanhemmista alkaen, kasvattajat, maat, Euroopan unioni ja sen lisäksi ohjelmien tarjoajat ja tuottajat käsittelevät tätä aihetta ja oppivat toimimaan tämän tarjonnan ja sen vaikutusten parissa.
Yleisön tietoisuuden lisääminen tämän jatkuvasti kasvavan väkivallan aallon vaikutuksista on välttämätöntä ja vaatii tukitoimia. Vanhemmat ovat tällä alalla erityisen riippuvaisia avusta, jonka on sisällettävä seuraavat asiat: alaikäisten suojelua median kielteisiltä vaikutuksilta koskevat parametrit koko Euroopan unionin alueella, seulontajärjestelmien käyttäminen ja saatavuus edulliseen hintaan, alaikäisten suojelua koskevat säännökset sekä tiedotusvälineiden, yritysten ja ohjelmien tarjoajien vastuu yksityisellä ja julkisella sektorilla.
Näitä toimia ei saa rajoittaa koskemaan pelkästään televisiota, vaan niitä on sovellettava kaikkiin asianomaisiin tiedotusvälineisiin. Tähän prosessiin on tietysti integroitava jo nyt ehdokasvaltiotkin. Koska mediamarkkinoissa on kyse tarjonnasta ja kysynnästä, siis kivenkovasta liiketoiminnasta, tarjonnan eri seurauksia ei oteta huomioon. Pelkästään katsojamäärä ratkaisee. Siksi on otettava käyttöön suojamekanismeja, joiden kiertäminen on mahdotonta tai vaikeaa.
Lisäksi pidän välttämättömänä, että on tarjottava myös ohjelmia, jotka auttavat poistamaan ja työstämään väkivaltaa ja aggressioita ja joita ei varmasti markkinoida niin näyttävästi ja jotka saavat sen seurauksena pienemmät katsojaluvut mutta jotka voivat antaa huomattavan panoksen tietynlaiseen vahinkojen rajaamiseen ja torjuntaan. Me olemme vastuussa nuoristamme, jotta he voivat muodostaa tulevan yhteiskunnan, jossa väkivalta ja aggressio eivät ole hip, cool tai jäljittelyn arvoista vaan pohjimmiltaan tuomittavaa. Tätä vastuuta meidän on kannettava asianmukaisin direktiivein ja tukitoimin.

Ries
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kaksi viikkoa sitten Etelä-Ranskassa 17-vuotias Johan ja 16-vuotias Robert surmasivat julmasti lapsuudenystävänsä Romainin tuliaseella ja pesäpallomailalla ilman mitään syytä tai perustetta, niin kuin televisiossa tehdään. Heidät pidätettiin hyvin nopeasti, ja he kertoivat poliisille: "Hassua, sarjafilmeissä ei jää niin helposti kiinni." He sanoivat myös, että he halusivat nähdä, millaista olisi jonkun ihmisen tappaminen todellisuudessa. Se ei tapahtunut kaukana eikä kauan sitten. Se tapahtui 17. syyskuuta meidän lähellämme, Euroopassa.
Kyseessä ei ole yleistäminen eikä yksinkertaistaminen, vaikka puheaika on rajallinen Euroopan parlamentissa, vaan esimerkkejä on monia. Muistamme, miten muutama vuosi sitten Oliver Stonen elokuva Born Killers herätti vastaavanlaista keskustelua, kun yhdysvaltalaiset ja ranskalaiset nuoret ryhtyivät matkimaan elokuvan käyttäytymismalleja. Kun siis kuulen jonkun väittävän valiokuntakeskusteluissa, että kaikissa muodoissaan esitetyn televisioväkivallan ei ole todistettu vaikuttavan haitallisesti lapsiin, minä lievästi sanottuna hämmästelen sitä.
Kauhistumme usein niitä televisio-ohjelmia, joita lapsemme katselevat. Kaikenlainen joko televisio- tai tietokoneruudun kautta koettu väkivalta jättää jälkiä lyhyellä, keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Tässä mietinnössä käsitellään sitä, miten vanhempia tai isovanhempia, joita me olemme, voidaan auttaa suojelemaan alaikäisiä tarjoamalla heille väline, jolla he voivat asiantuntemuksensa perusteella tehdä parhaat valinnat lastensa puolesta. Minkä pirun vuoksi täällä sitten vastustetaan toissijaisuusperiaatetta? Audiovisuaaliala on ja pysyy jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvana alana. Mietinnössä ei puhuta missään vaiheessa mahdollisesta yhdenmukaistamisesta. Kyseessä on korkeintaan varovainen lähentyminen. Alaikäisten suojelua median kielteisiltä vaikutuksilta koskevien vähimmäisparametrien määrittäminen jää siis pakostakin rajalliseksi, kun otetaan huomioon jäsenvaltioidemme kulttuuriset, moraaliset ja sosiaaliset erot. Vähimmäisparametrit ovat todellakin vähin, mitä unioni voi tehdä lastensa hyväksi.
Lisäksi haluan kannattaa esittelijän vaatimusta, jonka mukaan on taattava, että kaikilla perheillä on mahdollisuus saada kohtuuhintaan käyttöönsä televisio-ohjelmien seulontalaite. Seulontalaitteiden käyttö ei saa kuitenkaan johtaa siihen, että lähetystoiminnan harjoittajat ja opettajat vapautetaan vastuustaan. Lapset oppivat nopeasti hallitsemaan seulontajärjestelmiä paremmin kuin me. Lainsäätäjän päätän tähän, arvoisa puhemies ei pidä säännellä kaikkea, vaan sen on välillä muistettava, että kaikilla on omat oikeutensa ja velvollisuutensa. Tänään me toimimme mielestäni juuri näin.

Reding
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää sekä Euroopan parlamenttia että sen esittelijää tästä aiheesta tehdystä tärkeästä työstä. Kun tässä istuntosalissa keskusteltiin V-siru-katselunestolaitteesta, muistan olleeni yksi niistä parlamentin jäsenistä, jotka vaativat vanhemmille valvontamahdollisuutta lyöden nyrkkiä pöytään.
Komissio on samaa mieltä siitä mietinnössä olevasta näkemyksestä, että jäsenvaltioiden ja komission on tehtävä ehdottomasti yhteistyötä alaikäisten suojelemiseksi. Kyse ei ole yhdenmukaistamisesta. Kukaan ei halua sitä, kukaan ei ole puhunut siitä, kukaan ei aio tehdä niin. Kyse on vähimmäissääntöjen laatimisesta. Minä viimeisenä haluaisin loukata toissijaisuusperiaatetta. Puolustan sitä, koska se on välttämätön. Toissijaisuusperiaate ei kuitenkaan saa olla suojamuuri, vaan siitä on oltava jotakin hyötyä. Olen vakuuttunut siitä, että me olemme ensisijaisesti vastuussa nuorten suojelusta, ja olen vakuuttunut edelleen siitä, että on olemassa näkökohtia, jotka sivuuttavat moraalisin perustein puhtaasti oikeudelliset näkökohdat.
Tarkasteltaessa itsesääntelykäytännön toteuttamista on huomattava etenkin teknisellä tasolla, että lähetystoiminnan harjoittajilla on jo käytössä televisiota koskevia säätömahdollisuuksia, joilla pyritään siihen, että vanhemmat voivat estää tiettyjen ohjelmien katselun. Komissio kuulee myös televisio-operaattoreiden yhteenliittymää (DVB) alaikäisten suojelujärjestelmien teknisestä puolesta ja muun muassa digitaalisista seulontajärjestelmistä. Komissio on parlamentin tavoin myös sitä mieltä, että kaikkien perheiden on saatava kohtuuhintaan käyttöönsä seulontalaitteita. Kuten kuitenkin tiedätte, tällä hetkellä ei ole vielä saatavissa tehokkaita laitteita televisiota varten. Internetin käyttäjät voivat sen sijaan hankkia seulontalaitteita, ja sen pitäisi vauhdittaa vastaavien laitteiden kehittämistä varsinkin digitaalitelevisiota varten. Kun siis markkinoille tulee enemmän ohjelmia, vanhemmat pystyvät teknisesti estämään lapsiaan katsomasta tiettyjä lähetyksiä.
Älkäämme kuitenkaan unohtako moraalisia ja oikeudellisia näkökohtia. Ongelmaa ei todellakaan ratkaista painamalla vain nappia tai katkaisemalla virta. Kuten istuntosalissa jo todettiinkin, vastuussa ovat myös toimittajat, televisio-ohjelmien tekijät ja operaattorit. Haluaisin muistuttaa teille, että komissio on hyväksynyt toimintasuunnitelman Internetin turvallisemman käytön edistämiseksi, jolla pyritään myös lisäämään käyttäjän tietoisuutta tästä ongelmasta. Olen sitä mieltä, että vaikka tämä valistuskampanja koskee Internetiä, se vaikuttaa myös televisio-ohjelmiin.
Parlamentin näkemys siitä, että jäsenvaltioissa suhtaudutaan eri tavoin siihen, mikä on alaikäisiltä kiellettyä ja mikä on heille sallittua, pitää paikkansa. Mietinnön mukaan on pyrittävä lähentymään asteittain, vaikka tässä vaiheessa on ennenaikaista määritellä tällaisen lähentymisen parametrejä. Vaikka yhtenäisiä parametrejä ei mielestäni pystytä hyväksymään, olen sitä mieltä, että meidän vastuullamme on jaottelun teko televisio-ohjelmien sisällöstä, mutta vanhemmille on jätettävä oikeus päättää, mitä ohjelmia alaikäiset saavat katsoa.
Haluaisin sanoa tämän myös vastauksena niihin kansallisen television sisältöihin, joissa on tiedotuksen varjolla esitetty järkyttäviä kuvia. Toimittajan työtä ovat aina ohjanneet työetiikkaa koskevat säännöt ja omaehtoinen kontrolli työetiikkaa koskevien sääntöjen soveltamisessa, ja tämä järjestelmä on toiminut melko hyvin, se minun on sanottava. Vahinkoja tai poikkeuksia sattuu aina, mutta on tiedostettava, että ne ovat poikkeuksia. Ne ovat sitäkin järkyttävämpiä. Minun mielestäni ammatinharjoittajat on saatava vastaamaan sisällöistä ja siitä, mitä näytetään ja mitä ei. Olen itse työskennellyt 20 vuotta ammattitoimittajana. Siksi voin sanoa teille erään asian: toimittaja ei voi kirjoittaa tai näyttää kaikkea, mitä hän tietää tai mihin hän on perehtynyt, kaikkia niitä tietoja, jotka hänellä on hallussaan, koska se voisi loukata syvästi kolmatta osapuolta.
Parlamentti pyytää mietinnössään komissiota perustamaan sellaisen työryhmän, jonka tehtävänä olisi laatia muistio jäsenvaltioissa noudatettavista oikeudellisista perusperiaatteista alaikäisten suojelemiseksi median kielteisiltä vaikutuksilta. Komissio ottaa huomioon tämän pyynnön, sillä tiedättehän, että meidän on määrä ottaa "televisio ilman rajoja" -direktiivi uudelleen käsittelyyn vuonna 2002 ja selvittää, mitä sillä on saatu aikaan. Tässä yhteydessä on mielestäni hyvin tärkeää käynnistää laaja-alainen keskustelu yhteiskuntamme vastuusta media-alalla. Puhuessani yhteiskunnan vastuusta en tarkoita yksinomaan Euroopan hallituksia vaan myös kansallisen tason poliittista vastuuta, median toimijoiden vastuuta sekä vanhempien ja yhteiskunnan vastuuta yleensä.
Kiinnitän erityistä huomiota myös niihin näkemyksiin, jotka esitettiin koulutuksesta, opettamisesta lukemaan kuvia, nuorten sukupolvien valistamisesta niin, että ne suhtautuvat kriittisesti mediaan ja ovat kuluttamatta mitä tahansa, milloin tahansa ja miten tahansa. Sanon teille myös, että alalla on jo luotu kansainvälinen itsesääntelykäytäntö nimeltä Internet Content Rating Association, jossa komissio on mukana. Vastaavanlaisen aloitteen laatimista voitaisiin edistää audiovisuaalista sisältöä varten. Otamme mielellämme vastaan myös teidän näkemyksiänne tästä asiasta "televisio ilman rajoja" -direktiivin käsittelyn yhteydessä.
Lopuksi haluaisin sanoa alaikäisten suojelusta, että neuvosto hyväksyi 24. syyskuuta suosituksen, jolla edistetään kansallisia puitteita niin, että varmistetaan alaikäisten ja ihmisarvon suojelun vertailukelpoinen ja tehokas taso. On sovittu siitä, että komissio laatii parlamentille ja neuvostolle kertomuksen jäsenvaltioiden toteuttamista toimista tämän suosituksen panemiseksi täytäntöön. Tämän tutkimuksen tavoitteena on arvioida ehdotetun itsesääntelyn periaatteille perustuvan lähestymistavan toimivuutta, ja yksikköni ovat jo aloittaneet työn ja lähettäneet kyselylomakkeen jäsenvaltioihin.
Hyvät kollegat, yksi asia on mielestäni varma. Tätä ongelmaa ei hoideta teknologisin, teknisin tai muunlaisin toimenpitein, vaan koko yhteiskunnan on otettava se vastuulleen. Me olemme ottamassa oman vastuumme. Muiden on myös otettava vastuunsa, ja voitte luottaa siihen, että korotan ääneni ja vaadin kaikkia osallistumaan ratkaisun toteuttamiseen.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Reding.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Liikkuvuus Euroopan yhteisössä (opiskelijat, koulutuksessa olevat, nuoret vapaaehtoiset, opettajat ja kouluttajat)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Robert J.E. Evansin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0255/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston suositukseksi opiskelijoiden, koulutuksessa olevien, nuorten vapaaehtoisten, opettajien ja kouluttajien liikkuvuudesta Euroopan yhteisössä (KOM(1999) 708 - C5-0052/2000 - 2000/0021(COD)).

Evans, Robert J
Arvoisa puhemies, tässä mietinnössä käsitellään erittäin tärkeää kysymystä, joka on sitä paitsi ollut näkyvällä sijalla lähes kuuden vuoden ajan saamassani postissa. Jos suhtaudumme vakavasti eurooppalaisuuteen, meidän täytyy pystyä varmistamaan, että sitä on helppo markkinoida niille, jotka ovat vakuuttuneita käsitteestä, ja niille, jotka eivät ole.
Olin opettaja 16 vuoden ajan, ja olen nyt Euroopan parlamentin jäsenenä viettänyt paljon aikaa kouluissa, korkeakouluissa ja konferensseissa ja vaatinut juuri tällaisia toimia. Ne nivoutuvat moniin viime vuosien myönteisiin aloitteisiin, jotka ovat tuttuja meille kaikille - Sokrates-ohjelmaan, Nuorten Eurooppa -ohjelmaan, Leonardo-ohjelmaan ja niin edelleen. Nuoret suhtautuvat yleisesti ottaen erittäin myönteisesti Euroopan unioniin. Heillä ei ole niitä ongelmia, jotka usein yhdistetään muihin ikäryhmiin. He ovat tottuneita monikulttuurisiin ja monimuotoisiin yhteisöihin. Kun he kuitenkin joutuvat vastatusten, kuten niin usein tapahtuu, sellaisten tekijöiden kanssa, jotka sotivat eurooppalaisuutta vastaan, he luottavat omiin kokemuksiinsa. Meidän täytyy varmistaa, että nuorten kokemukset - opiskelijoiden ja muiden opetusmaailmassa olevien kokemukset - ovat myönteisiä. Mikään ei ole haitallisempaa heidän orastaville näkemyksilleen kuin se, jos tällainen asiakirja ei saa aikaan edistystä tai jos se ei lisää liikkuvuutta tai jos se ei edes käynnistä niiden liikkuvuuden esteiden poistamista, joita koulutuksen alalla nykyisin on.
Takaisin alkuun. Kun komissio ensimmäisen kerran esitteli kertomuksensa, se myönsi, ettei sen suositus ollut kovinkaan tyydyttävä. Käsittääkseni se harkitsi jopa sen peruuttamista. Sen jälkeen oma henkilöstöni, parlamentin henkilöstö ja myös komission oma henkilöstö ovat tehneet paljon työtä, josta lausun kaikille lämpimät kiitokset, ja olemme saaneet, kuten tähän päivään asti luulin, hyödyllisen vaikkakaan emme täydellisen asiakirjan, joka kuitenkin on varsin tyydyttävä ja joka edistää jonkin verran asettamieni tavoitteiden saavuttamista.
Tänään, ja yhdennellätoista hetkellä, komissio ilmoitti minulle vaikeuksistaan, joskin epäsuorasti. Komissio on nyt käsittääkseni sitä mieltä, että kaikki viittaukset tutkijoihin ovat oikeusperustan eli 149 ja 150 artiklan ulkopuolella. Kysynkin seuraavaa: miksi saimme tämän tiedon vasta 4. lokakuuta? Miksi joku odotti tähän päivään asti, ennen kuin hän kertoi tämän? Miksei tämä oikeusneuvo ollut tiedossa, kun puhuin komission henkilöstön kanssa lukuisia kertoja sen sisällyttämisestä suositukseen? Kun jäsen Mantovania ja minua ja koko sosiaalivaliokuntaa kehotettiin edistämään asiaa, miksi minulle sanottiin, että tutkijoista annettaisiin myöhemmin komission suositus, ellei sille ole oikeusperustaa? Entä miksi komissio julkaisi vuonna 1996 vihreän kirjan "Koulutus - Ammattikoulutus - Tutkimus", ellei sille ollut oikeusperustaa? Kysynkin: eikö se ollut ja eikö tämä ole komission ja parlamentin ajan ja rahan haaskausta?
Kunnioitan komission jäsen Redingiä ja komission henkilöstöä enemmän kuin kukaan, joten olen varma, että hän pystyy vastauksessaan tänä iltana käsittelemään mainitsemiani seikkoja ja että hän ei anna valmisteltua vastausta.
Tarkastelen nyt muutamia mietinnössä käsittelemiäni seikkoja - yksityiskohtia, joita määriteltiin ja hiottiin niiden keskustelujen perusteella, joita käytiin lukuisien osapuolten kanssa: opiskelijoiden ja ministerien kanssa, opetusjärjestöjen ja hallitusten edustajien kanssa useissa, ellei kaikissa maissa. Mietinnössä pyritään poistamaan oikeudelliset ja hallinnolliset ja myös kulttuuriset liikkuvuuden esteet. Siinä kannustetaan erilaisten taloudellisten tukikeinojen käytön laajentamista. Siinä pyritään edistämään EU:n laajuista tutkintoaluetta ja erityisesti helpottamaan kolmansien maiden kansalaisten liikkuvuutta. Mietinnössäni korvataan kauniit kansainväliset yleistykset palauttamalla päätösvalta käytännössä jäsenvaltioille. Pyrin varmistamaan, että mietintö kattaisi vain ne alueet, joilla parlamentilla ja komissiolla on toimivaltaa. Olen pyrkinyt varmistamaan, että suosituksia, joilla on rahoitusvaikutusta, on mahdollisimman vähän.
Kuten kaikissa parlamentin mietinnöissä, kokemus on osoittanut, että tulokset ovat tuskin mahdollisia ja Euroopassa tuskin saadaan aikaan yhtenäisiä tuloksia ilman valvontaa. Syistä, jotka ymmärrän mutta jotka käytännössä tekevät koko mietinnöstä tehottoman, komissio aikoo uskoakseni hylätä tarkistukset 46-51. Se on itse asiassa jo antanut sensuuntaisen lehdistötiedotteen, että se aikoo tehdä niin.
Arvoisa komission jäsen, sanon teille, että ellei meillä ole toimintasuunnitelmaa ja ellei meillä ole indikaattoreita siitä, kuka tekee mitäkin ja kuinka hyvin, ja ellemme arvioi edistymistä, ristiriidat ovat niin suuria ja saatte postitse niin paljon valituksia ja kirjeitä ja niin monet opiskelijat ja opettajat kolkuttavat ovellenne ja todellakin niin monet Euroopan parlamentin jäsenet yrittävät vaikuttaa teihin, että oletan teidän toivovan, että olisitte työtänne vaikeuttavista rajoituksista huolimatta hyväksynyt ne tarkistukset, joita ehdotin ja jotka parlamentti toivottavasti hyväksyy.
Lopuksi: olin sekä hyvilläni että imarreltu, kun presidentti Chirac viittasi tähän asiakirjaan muutama viikko sitten parlamentille pitämässään puheessa. Jos puheenjohtajavaltio Ranska on nyt tosissaan, neuvoston on työskenneltävä erittäin uutterasti pelastaakseen nopeasti sekä oman maineensa että komission maineen, koska jos tätä asiakirjaa ei tueta kokonaisuudessaan, se välittää mielestäni vääränlaisen ja erittäin hämmentävän viestin merkittäville yhteiskuntaryhmille.

Mantovani
, työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan lausunnon valmistelija. (IT) Arvoisa puhemies, työllisyysvaliokunnan tätä suositusesitystä koskevan työllisyysvaliokunnan lausunnon valmistelijana tuon ilmi tyytyväisyyteni tästä asiakirjasta, johon päädyttiin yhdessä jäsenten Evans ja Martens kanssa, joita erityisesti kiitän hedelmällisestä yhteistyöstä.
Komissio antoi 1990-luvulla erilaisia suosituksia tällaisesta ongelmasta, mutta minkäänlaisiin konkreettisiin ratkaisuihin ei päästy. Toivonkin, että päästäisiin vihdoinkin lopulliseen ratkaisuun, jotta liikkuvuudesta - opiskelijoiden, koulutuksessa olevien, nuorten vapaaehtoisten, opettajien ja kouluttajien - tulisi yksi Euroopan unionin tärkeimmistä tavoitteista ja jotta vältyttäisiin siltä paradoksilta, että Euroopan unionissa tavaroiden, pääomien tai palveluiden liikkuvuus olisi helpompaa kuin unionin omien kansalaisten.
Ratkaistavana olevat ongelmat ovat eri maissa erityyppisiä: esimerkiksi säädökset sosiaaliturvasta, apurahoista, oleskeluoikeudesta ja verotuksesta ovat erilaisia, eikä oppiarvoja ja -asteita tunnusteta vastavuoroisesti. Lisäksi liikkuvuutta edistävistä mahdollisuuksista tiedotetaan niukasti ja vieraiden kielten huono osaaminen asettaa esteitä.
Lainaan esitetyistä tarkistuksista tutkijoiden erityisryhmän sisällyttämistä tähän suositukseen, sillä vihreään kirjaan sisältyi alun perin myös tämä ihmisryhmä. Uskon itse asiassa vankasti, että Euroopassa - huolimatta komission pääosastojen uudelleenjärjestelystä johtuvista organisointi- ja koordinointiongelmista - olisi ensiarvoisen tärkeää tukea ja kannustaa tutkimusta, joka on perustekijä kasvulle, kansainväliselle kilpailukyvylle ja maiden kehitykselle, erityisesti jos ajatellaan vertaamista Yhdysvaltoihin, ja liikkuvuuteen liittyvien vaikeuksien kielteisiä vaikutuksia, jopa siinä määrin, että nuoria tutkijoita kannustetaan siirtymään vaivattomammin Yhdysvaltoihin kuin liikkumaan Euroopan unionin alueella.
Tutkijoiden asiaa on siksi pidettävä esillä, jäsen Evans. Ehdotankin, että jäsenvaltiot toimisivat konkreettisesti yhdessä komission kanssa liikkuvuuteen liittyvien, osin byrokraattisten ongelmien ratkaisemiseksi ja asettaisivat selkeitä tavoitteita kaksivuotistoimintasuunnitelmassa ja lopullisessa kertomuksessa. Tämä olisi vähimmäisvaatimus sen vapaan liikkuvuuden alueen aikaansaamiseksi, joka on jokaisen Euroopan unionin kansalaisen perusoikeus.

Fourtou
. (FR) Arvoisa puhemies, haluan vetoomusvaliokunnan lausunnon valmistelijana onnitella Evansia hänen erinomaisesta mietinnöstään, joka koskee opiskelijoiden, koulutuksessa olevien ja tutkijoiden liikkuvuutta, ja kiittää häntä siitä, että hän otti huomioon valiokunnassamme tärkeinä pidetyt seikat. Monet vastaanottamistamme vetoomuksista koskevat liikkuvuutta ja varsinkin opiskelijoiden, koulutuksessa olevien ja tutkijoiden liikkuvuutta unionissa tai tutkintojen tunnustamista. Vetoomusten esittäjien kohtaamat vaikeudet johtuvat yhtäältä säädöstekstien puutteesta tai monimutkaisuudesta ja toisaalta siitä, että hallituksissa ei ole kiinnitetty huomiota näiden ongelmien vakavuuteen.
On toivottavaa, että komissio laatisi luettelon varsinkin oleskelu- ja sijoittautumisvapauteen liittyvistä vaikeuksista, joita Euroopan kansalaisilla on ollut, mukaan luettuna oikeus työhön, oikeus opiskeluun ja oikeus saada tutkinnot tunnustetuksi myös muissa jäsenvaltioissa. Tämän luettelon yhteydessä on esitettävä konkreettisia toimenpiteitä esimerkiksi asettamalla tavoitteita, jotka jäsenvaltioiden on toteutettava, ja velvoittamalla ne laatimaan vuosittaisia kertomuksia edistymisestään.
Opiskelijoiden liikkuvuutta parannettaisiin, jos jokaisessa jäsenvaltiossa suoritetut opintojaksot, hankittu pätevyys ja suoritetut tutkinnot pitäisi tunnustaa täysivaltaisesti unionissa. Komission olisi tehtävä kunnianhimoisia aloitteita, joilla pyrittäisiin nopeasti säätämään akateemisten pätevyyksien vastavuoroisesta tunnustamisesta jäsenvaltioiden välillä. Tällä parlamentin ja neuvoston suosituksella olisi edistettävä Euroopan tuomista lähemmäksi kansalaisia ja varsinkin nuorimpia kansalaisia, joista pitäisi tulla toimijoita, jotka luovat eurooppalaisen identiteetin.

Martens
Arvoisa puhemies, liikkuvuutta käsittelevässä vihreässä kirjassa vuodelta 1996 käydään yksityiskohtaisesti läpi liikkuvuuden esteet. Neljä vuotta myöhemmin meidän pitää todeta, että niiden hyväksi on tehty vasta vähän. On vielä suuria esteitä esimerkiksi sosiaaliturvan, sairausvakuutuksen, oleskeluluvan myöntämisen ja verotuksen alueella ja niin edelleen.
Arvoisa puhemies, pahoittelen sitä, että nuoria estetään tällä tavalla hankkimasta kokemuksia, opiskelu-, työ- tai muunlaista kokemusta toisessa jäsenvaltiossa. On jo aika, että Eurooppa kiinnittää taas huomiota Sokrates- ja Nuorten Eurooppa -ohjelman kaltaisten ohjelmien kunnolliseen toteuttamiseen. Näiden ohjelmien kautta nuoret pääsevät kosketuksiin muiden maiden ajattelutapojen, kielen ja kulttuurin kanssa. Opiskelijoiden liikkuvuutta edistävät ohjelmat ovatkin sen takia tavattoman tärkeitä.
Näiden ihmisten hankkimat kokemukset edistävät osaltaan Euroopan kulttuurin laajempaa tuntemusta, ne laajentavat ammatillista tietämystä, kielitaitoa, innostavat perehtymään eurooppalaiseen ajatusmaailmaan ja parantavat työnsaantimahdollisuuksia. Sen takia opiskelijoilta, vapaaehtoisilta, opettajilta ja tutkijoilta pitää poistaa esteet. Todellakin, myös tutkijoilta, arvoisa puhemies. Vuodelta 1996 olevan, liikkuvuutta koskevan vihreän kirjan mukaan myös tuon ryhmän pitää päästä hyötymään tämän mietinnön suosituksista. Euroopan komissio on mielestäni tehnyt väärin sulkiessaan heidät ulkopuolelle.
Esteitä on vielä paljon, kuten voitte nähdä kulttuurivaliokunnan mietinnöstä, ja omaan maahani suuntautuvilla työmatkoillani kuulen yhä uudestaan monia valituksia, ei ainoastaan liikkuvuuteen liittyvistä esteistä vaan myös toteuttamisen tasosta, hakemuksiin liittyvän byrokratian paljoudesta, päällekkäistarkastuksia suorittavien toimielinten määrästä ja liian myöhään suoritetuista maksuista. Maksuja on suorittamatta vielä vuodelta 1996, arvoisa puhemies.
Puheenjohtajavaltio Ranska on nimennyt tämän kohderyhmän liikkuvuuden parantamisen prioriteetikseen. Kollega Evans on tehnyt hienoa työtä, ja hyvän yhteistyön ansiosta kulttuurivaliokunta hyväksyi viime kuussa yksimielisesti liikkuvuutta koskevan mietinnön. Voitte tulkita sen signaalina siitä, että teidän pitää ryhtyä nopeasti työhön opiskelijoiden, vapaaehtoisten, opettajien ja tutkijoiden liikkuvuuden jatkuvien esteiden raivaamiseksi pois.

Iivari
Arvoisa puhemies, komission jäsen, hyvät kollegat, opiskelijoiden, kouluttajien ja opettajien liikkuvuuden edistäminen nähdään entistä tärkeämmäksi osaksi eurooppalaista strategiaa. Siihen kiinnitettiin huomiota esimerkiksi Lissabonissa viime maaliskuussa pidetyssä huippukokouksessa, jossa keskityttiin työllisyyden, yhteiskunnallisen osallisuuden ja tietoyhteiskunnan kysymyksiin. Lissabonin päätelmissä liikkuvuus tunnustettiin olennaiseksi osaksi tietoyhteiskuntaa ja elinikäisen koulutuksen edistämistä.
Kollegamme Robert J. Evansin mietintö käsittelee siis erinomaisen tärkeää asiaa. Esittelijän suurin ansio on kansalaisten näkökulmasta ja käytännön ongelmista lähtevä lähestymistapa. Liikkuvuutta ei edistetä ylevillä päämäärillä vaan sen arkipäivän esteiden raivaamisella. Toivon, että kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan hyväksymät keskeiset tarkistukset saavat neuvostolta ansaitsemansa myönteisen vastaanoton ja että lainsäädäntö saadaan nopeasti voimaan.
Kokemukset opiskelijoiden ja opettajien liikkuvuudesta osoittavat, etteivät liikkuvuuden todelliset pulmat löydy niinkään opetushallinnon, vaan sosiaali-, verotus- ja maahantuloviranomaisten alueilta. Ongelmat sosiaaliturvan säilymisessä, etuisuuksien siirtämisessä ja verotuksessa hankaloittavat edelleen liikkuvuutta unionin alueella. Esiin ovat nousseet myös vastuukysymykset etenkin silloin, kun kysymys on työssä oppimisesta.
Opetussektorin omista ongelmista emme voi välttää opintosuoritusten hyväksymisessä olevia vaikeuksia. Opiskelijat ovat edelleen aika pitkälle professoreiden hyvän tahdon varassa. Jos sitä ei löydy, ulkomailla opiskelu saattaa pidentää kohtuuttomasti varsinaista opiskeluaikaa.
Olen hyvin iloinen siitä, että esittelijä kiinnittää mietinnössään huomiota jäsenyyttä hakevien maiden kansalaisten mahdollisuuksiin päästä liikkuvuutta koskevien suositusten piiriin. Vakavimmat ongelmat koskettavat tällä hetkellä juuri kolmansista maista tulevia. Heidän asemansa parantaminen on tehokasta toimintaa yhteisen Euroopan rakentamiseksi.
Tärkeätä mietinnössä on niin ikään huomion kiinnittäminen haavoittuvimmassa asemassa olevien, esimerkiksi vammaisten, tasa-arvoiseen kohteluun.

Sbarbati
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan ennen muuta kiittää esittelijä Evansia ja lausunnon valmistelija Mantovania heidän tekemästään työstä.
Kyse on merkittävästä mietinnöstä, vaikka siinä jätetäänkin avoimeksi eräitä suuria kysymyksiä ja vaikka joihinkin asioihin liittyy vahvoja epäilyksiä: mietinnössä tietenkin pannaan asialle piste niiden tulosten jälkeen, joihin oli tultu niin sanotussa vihreässä kirjassa, jossa tuotiin esiin juuri liikkuvuuden alueella nykyään edelleen olevat esteet. Tätä liikkuvuuttahan ei ole tarkoitettu, kuten Mantovani sanoi, ainoastaan tavaroille ja pääomille, vaan sen on oltava nimenomaan ihmisten liikkuvuutta, jonka ansiosta nämä voivat viedä henkisen, inhimillisen ja kulttuurisen perintönsä koko rikkauden eri maihin.
Liberaali- ja demokraattiryhmä on esittänyt joitakin tarkistuksia myös tutkijoiden mukaan ottamiseksi, joten olemme samaa mieltä tästä tutkijoita koskevasta kiistasta. Korostamme lisäksi, että vaikka tällainen ehdotus onkin selvästi askel oikeaan suuntaan, on meidän nähdäksemme edelleen olemassa eräitä puutteita, joiden vuoksi meidän, tai komission, on toimittava kaikkien niiden esteiden poistamiseksi, joita yhä on hallinnollisella, oikeudellisella, kielellisellä ja kulttuurisella tasolla, mutta myös rahoituksessa, ja liittää kaikkeen tähän aktiivisia toimenpiteitä, joilla voitaisiin edistää päättäväisesti vähintään kahden yhteisön kielen opetusta kaikissa maissa sekä kehittää ja tukea nuorten ja varttuneempienkin kansalaisten kulttuuri- ja kielikoulutusta, muun muassa käyttämällä uusia menetelmiä ja uutta tekniikkaa.
Olemme samaa mieltä myös siitä, että kaikille tähän liikkuvuuteen perustuvaan järjestelmään osallistuville on annettava selkeää ja tyhjentävää tietoa heidän oikeuksistaan sosiaaliturvaan, samoin siitä, että suorat ja epäsuorat verot on välittömästi poistettava, esimerkiksi oleskeluluvan uusimista hankaloittava vero.
Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen -ryhmänä olemme tietenkin samaa mieltä siitä, että ehdokasvaltiot olisi liitettävä mahdollisimman pian tähän liikkuvuuteen perustuvaan järjestelmään, ja pahoittelemme sitä, että todistusten ja oppiarvojen vastavuoroisessa tunnustamisessa ollaan edelleen jälkijunassa. Komission jäsen Reding tuntee tämän ongelman läpikotaisin, ja sen tiedetään olevan hänen sydäntään lähellä.
Arvoisa komission jäsen, pyydämmekin teitä ottamaan komissiossa aktiivisen ja selkeän roolin tämän ilmeisen ongelman suhteen, jotta voitaisiin todella puhua kansojen, kansalaisten, mutta myös kulttuurin Euroopasta, vaikka samalla kunnioitetaankin kansallisia toimivaltuuksia ja itsemääräämisoikeutta. Ja ilman kulttuurin Eurooppaahan emme pysty koskaan saamaan aikaan Eurooppaa!

Crowley
Arvoisa puhemies, haluaisin kollegojeni tavoin kiittää esittelijää siitä valtavasta urakasta, jonka hän on tehnyt tämän mietinnön parissa, ja onnittelisin työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan sekä vetoomusvaliokunnan jäseniä, jotka ovat olleet lausuntojen valmistelijoina.
Tämä on erittäin arkaluonteinen aihe, koska, kuten kollegani ovat jo huomauttaneet komissiolle ja neuvostolle, opiskelijoiden, lehtorien, koulutuksessa olevien ja vapaaehtoisten liikkuvuuden tiellä on yhteisössä paljon esteitä. Henkilöiden, tavaroiden, palvelujen ja pääoman vapaa liikkuvuus on vahvistettu perussopimuksissamme, mutta silti nuorilta, jotka ovat Euroopan unionin tulevaisuus ja joilla kenties on vähemmän ennakkoluuloja kuin meillä aikuisilla, evätään mahdollisuudet byrokraattisten esteiden takia.
Sokrates-ohjelma mainittiin tästä yhtenä esimerkkinä. Komission vuonna 1998 Erasmus-ohjelmasta tekemä tutkimus, jossa oli mukana 10 000 opiskelijaa, osoitti, että alle 50 prosenttia avoimista paikoista täytettiin täyspäiväisesti ja että yli 60 prosentilla kursseille osallistuneista opiskelijoista oli taloudellisia vaikeuksia. Tämä toi esille sen, että ellei Erasmus-ohjelman rahoitusta ja opiskelijoille annettavaa tukea paranneta tuntuvasti, ne, joiden vanhemmilla on varaa lähettää lapsensa opiskelemaan, ja ne, joiden vanhemmilla ei ole varaa siihen, joutuvat eriarvoiseen asemaan.
Puhuin tästä asiasta parlamentissa viime istunnossa, mutta kehottaisin vielä kerran EU:n koulutusministereitä tarttumaan härkää sarvista ja varmistamaan, että meillä on asianmukaisia aloitteita ja asianmukainen rahoitus. Kehottaisin myös komission jäsentä varmistamaan, että seuraavalla kierroksella Erasmus-ohjelmaan on saatavilla asianmukainen rahoitus.
Kun kerran käsittelemme liikkuvuutta, haluaisin vielä lopuksi ottaa esille erästä Euroopan unionin jäsenvaltiota koskevan keskeneräisen tapauksen, jonka parissa olen työskennellyt viisi viimeistä vuotta, nimittäin vieraiden kielten lehtorien aseman Italiassa. Useista tuomioistuinten lausunnoista, komission jäsenten suosituksista ja neuvoston toimista huolimatta näiden vieraiden kielten lehtorien asemaa, jota Italian oikeusministeri heikensi, ei ole säädelty millään tavalla. On ryhdyttävä toimiin, ettei tällainen eriarvoisuus enää jatkuisi. Suosittelen parlamentille tätä mietintöä ja esittelijä Evansin esittämiä tarkistuksia.

Gutiérrez Cortines
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan onnitella - en muodon vuoksi vaan lämpimästi - esittelijä Evansia ja jäsen Martensia sekä lausuntojen valmistelijoita, koska emme mielestäni ole pitkään aikaan nähneet yhtä välitöntä, vilpitöntä ja aitoa tapaa ratkaista ongelma. Se on mielestäni poliittista rehellisyyttä, vaikka se ei olisikaan miellyttävää.
Olemme puhuneet monta kertaa liikkuvuudesta ja siihen liittyvistä ongelmista. Olen sitä mieltä, että syyllistymme Euroopassa suuressa määrin moraaliseen petokseen. En tiedä, syyllistymmekö juridiseen petokseen, mutta kylläkin moraaliseen petokseen, koska lähetämme opiskelijoita maasta toiseen, mutta heidän opintojaan ei kuitenkaan tunnusteta eivätkä he saa todistuksia. Tämä on moraalista petosta, ja me sallimme sen.
Mitä voimme tehdä? Mielestäni voimme tehdä paljonkin. Komissio ja parlamentti voivat ensiksikin vaatia, että komission rahoittamat ohjelmat toteutetaan. On väärin, että yliopistot eivät tunnusta tutkintoja. Euroopan yliopistot, ranskalaiset, espanjalaiset ja monet muut yliopistot ovat autonomisia ja voivat päättää, tunnustetaanko tutkinnot ja opintokokonaisuudet vai ei. Niiltä yliopistoilta, jotka eivät tee niin, pitäisi kuitenkin poistaa tuet. Meillä täytyy olla selkeitä tarkastuksia, selkeää valvontaa, vaikka se tapahtuisi otannan perusteella, ja ennen kaikkea verkkosivu, jonne opiskelijat voivat jättää valituksiaan. Se maksaa vain vähän.
Emme puolusta ainoastaan nuorten oikeuksia, sillä sama koskee myös tutkijoita. Siinä ei ole mitään järkeä, että puhumme elinikäisestä oppimisesta, mutta sivuutamme tutkijat.
Arvoisa komission jäsen Reding, komission jäsen Busquin ja hänen pääosastonsa eivät huolehdi tutkijoiden koulutuksesta, yliopistollisten perustutkintojen tunnustamisesta eivätkä tohtoreiden koulutuksesta. Euroopan unionissa on nykyisin tällainen aukko, ja ellei koulutuksesta ja kulttuurista vastaava komission pääosasto ota sitä hoidettavakseen, Eurooppa ei luultavasti kykene kilpailemaan tiedotusvälineiden, elokuvan eikä tietotekniikan tutkimuksen alalla. Henkilöresurssimme ovat ainoa tulevaisuutemme maailmassa, jossa tiedoilla on yhä enemmän painoarvoa. Emme voi sallia, että ne viedään meiltä, vaikka se olisikin komission ja Euroopan parlamentin välisen rinnakkaiselon kannalta hankalaa. Olen sitä mieltä, että meidän täytyy pyytää komission puheenjohtaja Prodia tekemään kaikki tarpeellinen, jotta vältyttäisiin siltä nykyiseltä tilanteelta, että liikkuvuutta harjoittavat opiskelijat ovat kuin isättömiä nuoria ja että tutkijat jäävät vaille tukijoita, esimiestensä päätösten armoille.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, meidän julkistettu tavoitteemme on tehdä Euroopasta kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva alue maailmassa, talousalue, joka kykenee saavuttamaan kestävää talouskasvua yhdistettynä useampiin ja parempiin työpaikkoihin ja suurempaan sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen. Siksi on ponnisteltava kaikin voimin, jotta poistetaan olemassa oleva kuilu sen välillä, mitä paperilla sanotaan, ja niiden tosiasiallisten käytännön vaikeuksien välillä, joita Euroopan kansalainen kokee yhä edelleen päivittäin.
Eurooppalaisella koulutusalaa koskevalla ulottuvuudella on siinä yhteydessä merkittävä rooli. Meidän on siksi huolehdittava siitä, että sopimukseen kirjatut vapaudet, kuten oleskeluoikeus ja vapaa liikkuvuus, eivät jää tyhjiksi lupauksiksi. Rajat ylittävä liikkuvuus ei ole vain työllisyys- ja talouspoliittinen edellytys vaan kysymys tulevaisuuden kehitykseen joustavasti mukautuvasta henkisestä perusasenteesta. Juuri tästä syystä olen yhä edelleen hyvin hämmästynyt, miten monia esteitä Euroopassa on suuremmalle liikkuvuudelle ja joustavuudelle. Me vaadimme siksi tutkijoiden henkilöryhmän sisällyttämistä suositusten soveltamisalaan. Me vaadimme toimia, jotka sopivat olemassa olevien esteiden poistamiseen ja takaavat, että koulutusta saavat henkilöt voivat nauttia sosiaali- ja muita palveluita ja että ei ole olemassa kaksoisverotuksen vaaraa, tukevat vähintään kahden yhteisökielen oppimista ja myötävaikuttavat taloudellisen tuen välineiden kehittämiseen. Me vaadimme lopuksi toimia, jotka mahdollistavat pätevyystodistusten, opintojen ja koulutusaikojen tunnustamista koskevan suuremman avoimuuden. Me vaadimme komissiolta aktiivisempaa roolia liikkuvuutta ja joustavuutta edistävän tutkintotodistusten vastavuoroisen tunnustamisen tukemisessa, jotta meidän julkistetut tavoitteemme voivat myös toteutua.

Reding
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kiitokset ensinnäkin esittelijälle ja myös kaikille niille, jotka pyrkivät asiasta vastaavassa valiokunnassa ja tässä istuntosalissa siihen, että liikkuvuus todella toteutuu.
Voin vakuuttaa, että tiedossani on kaikki se, mitä kerroitte; ja tiedossani on vielä paljon enemmänkin. Ongelmia ei ratkaista vihrein, valkoisin, mustin tai punaisin kirjoin vaan käytännön toimin. Nyt meillä on edessämme käytännön toimi. Voitte olla vakuuttuneita siitä, että se ei ole helppo. Älkää kuvitelko, että pelkkä suosituksen laatiminen johtaa herätykseen kaikissa jäsenvaltioissa! Ei, tietyt jäsenvaltiot on pakotettava poistamaan esteitä, jotka voivat vaikuttaa naurettavilta. Voin vakuuttaa, että esteiden poistaminen on kaikesta huolimatta edelleen ongelmallista, enkä ole vielä saanut kaikkia jäsenvaltioita suostuteltua siihen. Olen kuitenkin optimisti.
Olen optimisti kahdesta syytä: ensinnäkin siksi, että jos haluan viedä asioita eteenpäin Euroopan komission jäsenenä, en voi olla pessimisti. Toiseksi siksi, että kaikista kohtaamistani ongelmista huolimatta ne sadattuhannet opiskelijat, sadattuhannet vanhemmat ja isovanhemmat, joita tapaan, kiittävät minua ja kertovat saaneensa upean kokemuksen. Lähtekää vähäksi aikaa kadulle kyselemään nuorilta ja vähemmän nuorilta, mitä eurooppalaisia ohjelmia he tuntevat. He vastaavat taatusti: Sokrates ja Erasmus.
Nämä ohjelmat ovat siis myönteisiä ja ne antavat jotakin väestölle huolimatta olemassa olevista ongelmista, jotka ovat tiedossani. Olen yhtä mieltä kanssanne siitä, että vielä olemassa olevat esteet on poistettava. Kiitän yhteistyöstänne tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Siitä on helppo puhua, mutta sen saavuttaminen käytännössä on vaikeampaa. Lisäksi suurin osa tiedossamme olevista ongelmista ei johdu komissiosta vaan jäsenvaltioista ja jopa alueista.
Mikä on tilanne taloudellisten ongelmien kohdalla? Jäsen Pack, te voitte todistaa, että komissio ja parlamentti olivat sopineet siitä, että varoja pyydetään lisää, koska ne olivat hyvin selvillä siitä, että Erasmus-apurahat eivät riitä ja että vain niillä, jotka saavat tukea vanhemmiltaan tai isovanhemmiltaan tai jotka tekevät työtä Erasmus-opintojensa ohella, on mahdollisuus hakea Erasmus-apurahoja. No, olemme saaneet, minkä olemme saaneet. Sillä on tultava toimeen. Tämän vuoksi olen pyytänyt ministerejä, koska he eivät antaneet minulle lisää varoja, huolehtimaan siitä, että Erasmus-apurahoja täydennetään lisätuilla heidän maissaan, ja tästä neuvotellaan parhaillaan.
Osallistuin viime lauantaina Pariisissa pidettyyn opetusministerien neuvoston kokoukseen, jonka aiheena oli liikkuvuus. Tällä aiheella on vaikutusta, hyvät kollegat, sillä on konkreettista vaikutusta. Esittelijä lainasi presidentti Chiracin sanoja liikkuvuudesta. Puheenjohtajavaltio Ranska haluaa ja aikoo tehdä liikkuvuudesta yhden puheenjohtajakautensa vahvoista kohdista. Opetusministerit tekevät marraskuussa päätöksen paitsi tästä suosituksesta, joka on pieni askel oikeaan suuntaan, myös toimintasuunnitelman käynnistämisestä liikkuvuuden helpottamiseksi ja tosiasialliseksi toteuttamiseksi. Liikkuvuus on myös yksi Nizzan huippukokouksessa käsiteltävistä asioista. Sillä on siis vaikutusta, kuten huomaatte. Kaikkeen ei pidä suhtautua kielteisesti, sillä suurta edistystä on tapahtunut. Sanon teille kuitenkin, että meidän on painostettava, jotta liikkuvuuteen kiinnitettäisiin huomiota jatkossakin. Auttakaa siis minua painostamaan. Kun teette niin tänään, voitte tehdä niin myös huomenna. Kiitän teitä jo tässä vaiheessa tuestanne.
Haluaisin myös sanoa, että puheenjohtajavaltio Ranska ei ole yksin viemässä tätä asiaa eteenpäin. Portugalin puheenjohtajakaudella tehtiin hienoja ja hyvin onnistuneita valmisteluja, ja haluaisin antaa tunnustusta kummallekin siitä tavasta, jolla ne pyrkivät etenemään. Hyvät kollegat, Lissabonin huippukokous oli tavallaan pitkän historian lähtökohta, ja olemme vasta tämän historian alkuvaiheessa. Valtioiden ja hallitusten päämiehemme sekä paikalliset ja kansalliset hallitukset ovat tiedostaneet, että koulutuksella on merkitystä, jos haluamme kehittää taloutta ja jos haluamme kehittää yhteiskuntaa. Tietojen ja taitojen eurooppalaisen alueen luominen on näin ollen merkittävä askel oikeaan suuntaan, mutta ponnistelumme eivät ole lopussa, siihen on vielä pitkä matka. Sanon suoraan, että toimintamme ei ole sanahelinää vaan konkreettista toimintaa, mutta sitä ei saada tehtyä yhdessä päivässä. On tehtävä työtä, työtä ja työtä ja painostettava, painostettava ja painostettava, mutta lopulta pääsemme tavoitteeseemme.
Seuraavat tarkistukset voidaan hyväksyä: 4, 5, 11, 12, 1618, 2527, 28, 30, 31, 3338, 40, 41, 44, 52, 53, 54 ja 55. Voin hyväksyä myös englanninkielisen tekstin perusteella uudelleen muotoillut tarkistukset 7, 9, 13, 20, 23, 29, 32, 42, 52 ja 57. Lopuksi voin hyväksyä osittain tarkistukset 6, 10, 15, 19, 21, 22, 24 ja 42. Tässä olivat lähes kaikki tarkistukset.
Siirtykäämme sitten ongelmallisiin tarkistuksiin eli niihin, jotka koskevat tutkijoita. Alusta alkaen on ollut suurin piirtein selvää, että tutkijoita ei voida sisällyttää suositukseen. Parlamentti on kuitenkin roolinsa mukaisesti painostanut meitä siitä huolimatta lisäämään tutkijat tekstiin. Komissio on ottanut huomioon parlamentin kannan, sillä tätä ongelmaa käsitellään 18. tammikuuta hyväksytyssä tiedonannossa eurooppalaisesta tutkimusalueesta, ja komission jäsen Busquin esittää tämän tiedonannon jatkoksi tutkijoiden liikkuvuutta koskevan tiedonannon. Tästä aiheesta laaditaan siis erillinen tiedonanto, ja sen toteutuminen on mielestäni osaksi parlamentin painostuksen ansiota.
Saanen nyt palata tarkistuksiin 4651, joissa jäsenvaltioita ja komissiota pyydetään suosituksen jatkotoimien varmistamiseksi käynnistämään prosessi, jota voidaan pitää Luxemburgin työllisyysstrategian tapaisena hankkeena. Kannatan tätä tavoitetta, mutta komissiolla on hyvin perusteltu kanta näistä tarkistuksista, koska niiden hyväksyminen sellaisenaan, tekstissä esitetyssä ja halutussa muodossa, johtaa samaan ongelmaan, johon törmäämme puhuessamme siitä toimintasuunnitelmasta, jonka ministerit ja komissio haluavat viimeistellä marraskuussa. Siihen tarvittaisiin huomattavasti lisää henkilövoimavaroja, joita ei tällä hetkellä ole riittävästi. En halunnut jättää asiaa sikseen. Sen vuoksi puhuin siitä tänä aamuna komission kokouksessa, ja komission jäsenten johtopäätös oli selvä.
26. heinäkuuta hyväksytyn henkilövoimavarojen ja toimielimen tehtävien vastaavuutta koskevan tiedonannon perusteella komissio ei voi hyväksyä uusia tehtäviä, ellei budjettivallan käyttäjä myönnä sille tarvittavia varoja niiden hoitamiseen. Kyseessä on periaatteellinen kanta, jota sovelletaan yleisesti eikä vain yhteydessä, josta olemme nyt kiinnostuneita. Se on komission yhteinen kanta, jota sovelletaan tehtäviin päätöksiin, samanarvoisten ryhmään ja henkilöstöongelmiin. Komissio antaa vastedes saman vastauksen kaikkiin aiheisiin. Budjettivallan käyttäjän on siis huolehdittava siitä, että meillä on taloudellinen mahdollisuus hoitaa tehtävämme.
Sanotusta huolimatta haluaisin kuitenkin muistuttaa, että komissiolla on jo seurantaväline, jota ryhdytään käyttämään Lissabonin Eurooppa-neuvostossa suositellun uuden avoimen koordinaatiomenetelmän yhteydessä. Tässä uudessa avoimessa yhteistyömenettelyssä edellytetään Euroopan tasolla sovittavia suuntaviivoja, joita pystytään soveltamaan käytäntöön alueellisten ja kansallisten erojen mukaan. Sen ansiosta voidaan myös aika ajoin seurata tilanteen kehitystä, jotta jäsenvaltiot pystyvät vähitellen kehittämään omaa liikkuvuuspolitiikkaansa.
Hyvä esittelijä, uskon, että huolimatta niistä periaatteellisista kysymyksistä, jotka sitovat minut komission yhteiseen päätökseen, tähän asiaan on löydettävissä jokin ratkaisu, ja olisi ehkä syytä pohtia erilaisia vaihtoehtoja tämän tavoitteen toteuttamiseksi. Olen joka tapauksessa valmis keskustelemaan kanssanne siitä, mitä asian hyväksi voidaan tehdä.
Lopuksi komissio ei voi ottaa huomioon tarkistuksia 8 ja 58; ensiksi mainitun kohdalla syynä on se, että Lissabonin huippukokouksen päätelmissä, jotka toistetaan jo johdanto-osan 11 kappaleessa, pyydetään jäsenvaltioita ryhtymään tarvittaviin toimenpiteisiin liikkuvuuden edistämiseksi, ja voin vakuuttaa, että ne ovat oikealla tiellä; jäsenvaltiot osoittivat viime lauantaina Pariisissa, jossa ne keskustelivat ja kertasivat tätä aihetta koko iltapäivän, että ne ovat sitoutuneet edistämään liikkuvuutta. Olemme päässeet hyvin liikkeelle! Myöskään tarkistusta 58 ei voida ottaa huomioon, ja se johtuu yksinkertaisesti siitä, että se on tarpeeton, koska parlamentin ehdottama tarkistus 37 koskee samaa asiaa.
Minusta tuntuu, että olemme pääsemässä yhteisymmärrykseen sisällöstä, mihin ei välttämättä tarvita toista käsittelyä, jolloin 9. marraskuuta kokoontuva opetusneuvosto voisi hyväksyä tekstin, jonka pohjalta puheenjohtajavaltio Ranska voisi esittää Nizzan Eurooppa-neuvostossa valtioiden ja hallitusten päämiesten Lissabonin Eurooppa-neuvoston päätelmissä pyytämän liikkuvuuspaketin.
Hyvät kollegat, me kaikki haluamme samaa. Haluamme, että tällä alalla tapahtuu kehitystä käytännön tasolla alueillamme ja jäsenvaltioissamme. Haluaisin tehdä paljon enemmänkin tutkintojen tunnustamisen hyväksi. Tällä hetkellä ja perussopimusten nykyisen muodon vuoksi asia kuuluu kuitenkin kansalliselle tasolle, mikä ei toki merkitse sitä, etten tekisi mitään. Keskustelen jatkuvasti ministerien kanssa; tiedän myös, että korkeakoulujen riippumattomuus on otettava huomioon; olemme kuitenkin lähentäneet yliopistoja verkkojärjestelmillämme, ja ne hakeutuvat yhä enemmän yhteisyrityksiin toistensa kanssa ja tunnustavat muissa korkeakouluissa kirjoilla olevia opiskelijoita ja suoritettuja opintoja. Kehitystä tapahtuu hitaasti, ja se on turhauttavaa, koska tavoite on näköpiirissämme. Se on hieno tavoite, ja sen soisi toteutuvan nopeammin. Politiikassa asiat eivät valitettavasti aina etene niin nopeasti, kuin toivotaan. Jos kuitenkin painostamme jatkuvasti, pääsemme päämääräämme. Auttakaa siis minua painostamaan.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Reding.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 23.12.)

Italian tasavallan presidentin Ciampin puhe
Puhemies
Arvoisa presidentti, minulla on suuri kunnia toivottaa teidät tervetulleeksi Euroopan parlamenttiin. Arvoisa presidentti, saanen kertoa muutamalla sanalla, että minulle jäi erittäin hieno muisto viime maaliskuussa Italiaan tekemästäni virallisesta vierailusta, siitä erittäin lämpimästä vastaanotosta, jonka järjestitte minulle, sekä Eurooppaa koskevan näkemyksenne syvällisyydestä ja tarkkuudesta.
Vierailette tänään luonamme Euroopan rakentamisen tulevaisuuden kannalta ratkaisevalla hetkellä. Meillä on tietysti syytä iloita siitä, ja puhuimmekin tästä aiheesta äskettäin, kun valmistelukunnan osapuolet hyväksyivät perusoikeuskirjan viime maanantaina. Arvoisa presidentti, tiedämme teidän toimineen alusta alkaen tämän perusoikeuskirjan hyväksi. Te uskoitte siihen jopa silloin, kun tätä hanketta pidettiin joillakin tahoilla pikemminkin utopistisena kuin realistisena. Toistitte useissa yhteyksissä toiveenne siitä, että perusoikeuskirjalle annettaisiin todellinen lainvoima. Vaikka kyseisen tekstin kohtalo on nyt ensin Biarritzin ja sen jälkeen Nizzan Eurooppa-neuvoston käsissä, parlamenttimme odottaa toiveikkaana näiden neuvottelujen tuloksia. Toiveikkuutemme on vielä lisääntynyt näinä päivinä niiden monien kannanottojen ansiosta, joita olemme saaneet kuulla jäsenvaltioilta.
Myös hallitustenvälisessä konferenssissa ollaan nyt siirtymässä ratkaisuvaiheeseen. Esititte Leipzigissa 6. heinäkuuta vetoomuksen tulevaisuuspainotteisen Eurooppa-näkemyksen puolesta, jonka perustana on perustuslakihanke. Arvostamme lähestymistapaanne, joka seuraa presidentti Chiracin ja ulkoministeri Joschka Fischerin viitoittamaa tietä. Näin on käynnistetty aito poliittinen keskustelu Euroopan tulevaisuudesta, ja olen vakuuttunut siitä, että tämänpäiväinen puheenne antaa meille mahdollisuuden syventää sitä entisestään.
Arvoisa presidentti, voitte olla vakuuttunut parlamentin tuesta suurelle Eurooppa-hankkeelle. Me olemme puolestamme vakuuttuneita siitä, että voimme luottaa saavamme ratkaisevaa tukea maaltanne, jonka toiminnalla on aina ollut ratkaiseva merkitys kaikissa Euroopan rakentamisen vaiheissa.

Ciampi
. (IT) Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, on hyvin merkityksellistä ja vastuullista pitää puhe tälle parlamentille, joka on Euroopan unionin ainoa suoraan ja demokraattisesti valittu toimielin. Annan tunnustusta sen puhemiehen eurooppalaishenkisyydelle ja sen lujalle tahdolle edistää Euroopan poliittisia hankkeita.
Euroopan hyväksi toimiminen tarkoittaa nykyhetkellä sitä, ettei keskeistä kysymystä unionin hallinnosta enää lykätä tuonnemmaksi ja että edetään institutionaalisiin uudistuksiin ja laajentumiseen; se tarkoittaa sen ymmärtämistä, että euron hyväksyminen on merkinnyt käännettä yhdentymisprosessissa.
Olemme jälleen päättämässä mantereemme kohtalosta, kuten 1950-luvun suuret valtiomiehet. Puoli vuosisataa vallinnut rauhantila ja sodan toistuvasti runtelemien kansojen toimiva yhteiselo ovat osoituksena Euroopan yhdentymisen järkevyydestä ja hyödyllisyydestä. Tiedämme kuitenkin, että prosessi on yhä kesken ja että tämä keskeneräisyys on uhkana sen elinvoimaisuudelle.
Italia on yksi unionin perustajavaltioista ja aikoo vastedeskin olla sen aktiivinen jäsen. Tätä halua kannattelee aito kansallistunne, joka on ilmennyt jo usean kerran Italian parlamentissa, kun Euroopan politiikan ja turvallisuuden peruskysymyksistä äänestettäessä on vallinnut laaja yksimielisyys.
Saavuttamamme menestys asettaa meille uusia tehtäviä. Laajentuminen, joka vaatii nyt radikaaleja institutionaalisia uudistuksia, on lähtenyt demokraattisen ja yhdistyneen Euroopan riemuvoitosta itäblokin kanssa pitkään jatkuneen vastakkainasettelun jälkeen.
Panokset ovat kovat alkaen kohta pidettävistä Biarritzin ja Nizzan Eurooppa-neuvostoista, joissa on määrä käsitellä seuraavia asioita: perusoikeuskirjaa, jossa määritellään Euroopan unionin kansalaisten oikeudet; yhdentymisen tiellä etenevää Euroopan unionia; tehostetun yhteistyön käynnistämistä unionin vahvistamiseksi ja joustavoittamiseksi. Kukin jäsenvaltio omaksukoon omat vastuualueensa unionin tulevaisuuden hyväksi. Näiden 50 vuoden aikana saatu kokemus on osoittanut, että aina tarvitaan liikkeelle panevaa voimaa: kaikille avointa pioneeritoimintaa, jossa ei ole etuoikeutettuja jäseniä ja johon osallistuu maita, jotka ovat vakuuttuneita hankkeen kannattavuudesta ja päättäneet toteuttaa sen.
Toimielinuudistukset, laajentuminen, talouden hoitaminen, puolustusulottuvuus ja yhteinen oikeudellinen alue ovat yhtenäisen ja haasteisiin valmiin unionin uusia virstanpylväitä.
Komission on edistettävä unionin yhteisiä etuja ja kehitettävä taloushallintoaan. Annan arvoa komission puheenjohtajalle ja hänen parlamentissa eilen esittämälleen arvovaltaiselle vetoomukselle komission roolista, kollektiivisesta vastuusta ja hallintotaidoista.
Olemme valinneet tien, jota kulkea, ja tavoitteet, joihin pyritään. Näiden tavoitteiden toteuttaminen kokonaisuudessaan ja varhaisessa vaiheessa on yhtenäisyytemme koetinkivenä.
Euroopan unionin jo nykyisellään monimutkaisten tehtävien vuoksi tarvitaan ehdottomasti toimielinuudistusta. Ongelma ei ole uusi. Se ilmeni ensimmäisen laajentumisen yhteydessä, kun laajennuttiin yhdeksäksi jäsenvaltioksi vuonna 1973, kahdeksitoista jäsenvaltioksi laajentumisen yhteydessä vuonna 1986 ja lopulta viimeisimmän laajentumisen yhteydessä 1995, ja vuonna 1997 se oli Amsterdamin Eurooppa-neuvoston keskeisenä teemana, koska 15 jäsenvaltiosta koostuvaan unioniin oli mukautettava välineitä ja säännöksiä, jotka oli laadittu kuutta jäsenvaltiota ja tehtäviltään rajoittuneempaa ja poliittisesti ahtaampaa yhteisöä varten. Ongelma lykättiin silloin tuonnemmaksi, mutta nyt sen kohtaamista ei voida enää välttää.
Yksittäiset kansallisvaltiot pystyvät ainoastaan Euroopan unionina olemaan jatkossakin kansainvälisen yhteisön vakuuttavia toimijoita. Euroopan valtioiden toimiminen yksittäisinä valtioina globaalistuvassa maailmassa johtaisi suuruudenhulluuteen ja syrjäytymiseen. Unionin on puhuttava ulkopolitiikassa yhdellä yhteisellä äänellä ja viestittävä kykyä yhteiseen turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan.
Laajentuminen on paitsi poliittinen myös eettinen välttämättömyys: meidän on tarjottava ehdokasvaltioille vastaavanlainen tilaisuus vaikuttaa Euroopan kehittämiseen kuin omat maamme aikanaan saivat. Niiden etuna oli niiden demokraattinen kehitys ja Länsi-Euroopan turvallisuus. Laajentuminen vaatii vahvistumista; vahvistuminen taas mahdollistaa laajentumisen eikä suinkaan vaaranna sitä.
Liittymistä haluavien maiden lisäksi idässä ja etelässä on joukko maita, joilla on lujat siteet Eurooppaan. Unionin on oman etumme nimissä viestittävä vakautta ja vaurautta nykyisten ja tulevien rajojensa yli ja pyrittävä rakentamaan innovatiivisesti suhdetta myös niihin maihin, jotka eivät hae sen jäsenyyttä. Unionin yhteyteen on nyt kytkettävä nykyistä laajempi alue ja löydettävä näin uudestaan suuremman maantieteellisen alueen historiallinen sielu.
Eurosetelit tulevat käyttöön 453 päivän kuluttua. Uusilla sukupolvilla on muutaman vuoden kuluttua enää vain muisto kansallisista rahoista. Euro ja valuuttahallinnon keskittäminen Euroopan keskuspankkijärjestelmään ovat johtaneet siihen, että yhdentymisprosessissa ollaan jo siinä pisteessä, jonka jälkeen paluuta ei ole.
Euro on vain yksi virstanpylväs sen taloudellisen, sosiaalisen, poliittisen ja kulttuurisen Euroopan toteuttamisessa, jota euro ehdottomasti edellyttää. Kun rahaliitosta aikanaan päätettiin, tiedostettiin kyllä, että muodostuisi epäsuhtainen asetelma, mutta luotettiin siihen, että siitä päästäisiin kohti yhteistä taloushallintoa edettäessä.
Euron nykyisestä pörssikurssista tunnettava huoli on hyväksyttävää, mutta ei pidä unohtaa, että tärkeimmätkin rahayksiköt ovat olleet vuoron perään noteerattuina pohja- ja huippulukemiin markkinoiden päivittäisissä noteerauksissa.
Euroopan taloudellinen elpyminen on nyt tosiasia. Hyödyntäkäämme euron tämänhetkistä heikkoutta, jonka ansiosta hinnat ovat kilpailukykyisempiä, kiihdyttämään tuotannon nousua, jonka innovaatio voi saada aikaan niin tuotantovälineissä ja -tavoissa kuin markkinajärjestelyissäkin.
Arvoisat parlamentin jäsenet, Euroopan unionin perustuslaista käynnistynyt keskustelu on osoituksena elinvoimasta ja luottamuksesta eurooppalaisiin ihanteisiin, se merkitsee tietoisuutta siitä, että meillä on aito arvoyhteisö. Jotta jokin ajatus saisi jalansijaa, sen on perustuttava realismiin ja idealismiin. Perusoikeuskirjan laatiminen on saanut alkunsa tarpeesta saattaa Euroopan unioni osaksi kansalaisyhteiskunnan tietoisuutta; se on osoituksena siitä, että yhdentynyt Eurooppa ei ole suinkaan keinotekoinen rakennelma, vaan sillä on sielu, eurooppalainen identiteetti.
Perusoikeuskirjan tehtävänä on kertoa maailmalle ja vielä enemmän itsellemme, keitä me olemme ja mihin me uskomme. Jos emme kerro sitä nyt, tänä Euroopan ja maailmanhistorian herkkänä ja kuohuvana ajankohtana, niin milloin sitten?
Arvoyhteisömme on selväpiirteisempi ja edistyneempi kuin itsekään välillä uskomme. Keskustelulla, johon jokainen valtio antaa oman osuutensa omalla persoonallisuudellaan, perinteillään ja kulttuurillaan, voidaan nämä piirteet nostaa esiin, määritellä ja vakiinnuttaa.
Eurooppa ottaa perusoikeuskirjan myötä merkittävän askeleen eteenpäin tähän asti etupäässä taloudellisen alueen muuttamisessa yhteisten oikeuksien alueeksi vahvistamalla niitä arvoja ja sääntöjä, jotka määrittävät Euroopan unionin kansalaisuuden käsitettä.
On tärkeää, että Eurooppa-neuvoston hyväksyttyä perusoikeuskirjan sitä levitetään kansalaisten keskuuteen, jotta nämä voisivat tunnistaa sen sisällöstä eurooppalaisen identiteettinsä.
Lisäksi perusoikeuskirjan ja uudistettujen perustamissopimusten välille on luotava yhteys. Se voidaan toteuttaa eri tavoin: sisällyttämällä perusoikeuskirja yhteisön uuteen perustuslakiin tai liittämällä se sen esipuheeksi. Henkilökohtaisesti pidän perusoikeuskirjaa perustuslain ensimmäisenä osana,
(Suosionosoituksia)jota pitäisi täydentää toisella osalla, jossa määriteltäisiin eri toimielimet, niiden toimivalta ja keskinäiset suhteet.
Sen pohtiminen, pitäisikö Euroopan unionin olla liittovaltio vai valtioiden muodostama liitto, uhkaa viedä koko asian sivuraiteelle. Nyt on oikea hetki yksilöidä yhtenevät tekijät ja edetä käytännönläheisesti kaikkea kaavamaisuutta välttäen. Eurooppalaisten uudistushengessä kyetään löytämään ratkaisuja, joiden ansiosta liittovaltiomallia edustavat elimet, kuten esimerkiksi Euroopan keskuspankki, voivat toimia yhdessä hallitustenvälisen yhteistyön pohjalta toimivien elinten kanssa.
Arvoisat parlamentin jäsenet, Euroopan unionin ja yksittäisten jäsenvaltioiden rooli 2000-luvun maailmassa riippuu niistä tuloksista, joihin Eurooppa-neuvoston lähitulevaisuudessa pidettävissä kokouksissa päädytään.
Amerikassa, Tyynellämerellä ja Aasiassa meneillään olevissa yhdentymisprosesseissa otetaan esimerkkiä Euroopan unionista mallina ja keskustelukumppanina. Nämäkin näkökohdat puhuvat sen puolesta, että ei pidä tuudittautua siihen, että aika olisi meidän puolellamme. Euroopan yhdentymisprosessin tahtiin vaikuttavat muutkin tekijät kuin me. Ulottuvuudesta, jonka voimme saavuttaa ainoastaan unionina, tulee välttämättömyys, mikäli aiomme pysyä mukana muiden kansainvälisen näyttämön toimijoiden tahdissa.
Kahdella ensiarvoisen tärkeällä alueella, Balkanilla ja Välimeren alueella, on välitön merkitys Euroopalle. Balkanilla poliittinen viesti on ollut ilmiselvä ja sellaisena sen pitää pysyäkin: väkivalta ja etninen suvaitsemattomuus eivät kannata, tällaista tilannetta ei voida hyväksyä. Demokratian ja ihmisoikeuksien vakiinnuttaminen ei voi edistyä.
(Suosionosoituksia)Jugoslavian äskettäin pidetyt vaalit osoittivat, kuinka voimakas vapaudenkaipuu ja halu demokraattiseen muutokseen Jugoslavian kansalla on. Meidän on toimittava siten, että Balkanin talouden jälleenrakentamiseksi pidetyn kilpailun lupaukset pidetään visusti. Meidän on annettava Kaakkois-Euroopan maille ja kansoille toivoa niiden pääsystä unionin institutionaalisten rajojen sisäpuolelle.
Unionin vaikutus ja rooli eivät edelleenkään todella tunnu Välimeren alueella. Eurooppa kuitenkin ulottuu Välimeren alueellekin.
(Suosionosoituksia)Euro-Välimeri-kumppanuus ei riitä sellaisena kuin sitä on tähän asti toteutettu. Siitä on tehtävä yhteistyön moottori suhteessa, joka perustuu keskinäiseen riippuvuuteen, kuten öljyn hinnan nousu on nopeasti osoittanut.
Tarvitaan erityistä päätöksentekofoorumia käsittelemään kummankin Välimeren rannan valtioiden keskeisiä asioita, kuten muuttovirtoja, tuotantotekijöiden siirtämistä ja energiahuoltoa. Ennen muuta on uskottava Euroopan unioniin sitoutumiseen Välimeren alueella.
Viime päivinä leimahtaneet väkivaltaisuudet Jordanin länsirannalla, Jerusalemissa ja Gazassa herättävät huolta. Ne kertovat hämmennyksen tilasta, joka johtuu sietämättömän hitaasti edistyvästä neuvotteluprosessista. Nämä tapahtumat vahvistavat, että rauhalle ei ole muuta vaihtoehtoa kuin sota, josta olisi kestämättömät inhimilliset seuraukset. Koko sivistynyt maailma vaatii kaikkien väkivaltaisuuksien lopettamista, paluuta normaalioloihin ja neuvottelujen uudelleen aloittamista. Euroopan unionin on oltava niissä aktiivisena osapuolena.
(Suosionosoituksia)Euroopalla on ainutlaatuinen kulttuurinen, sosiaalinen, oikeudellinen ja tieteellinen perintö; se saa voimaa kansallisten jäsenvaltioidensa erilaisuudesta ja elinvoimasta. Eurooppalainen omaleimaisuus kestää vertailun minkä hyvänsä muun kulttuurin kanssa; sen sijaan se kyllä himmenee, kun sen historiallista ja kulttuurista identiteettiä vähätellään; se himmenee, kun käyttäydytään ikään kuin sivilisaatiomme ainoa koossa pitävä voima olisivat taloudelliset ja kaupalliset siteet.
Yhdistyneiden Kansakuntien huippukokous päätettiin yksilöimällä suuria globaaleja asioita, joihin kansainvälisen yhteisön on puututtava koko ihmiskunnan edun nimissä: vapaus, tasa-arvo, solidaarisuus, suvaitsevaisuus, luonnon kunnioittaminen ja vastuun jakaminen. Voidaan ajatella, että Euroopalla on jokaisessa näistä avainrooli.
Melko lyhyen ajan kuluessa, verrattuna mantereemme historiaan monen sadan vuoden aikana, "ajatus Euroopasta" on muuntunut utopiasta sopimuksiksi, toimielimiksi, yhteisöksi, tämän hetken "unioniksi".
Tätä aikaa elävä ihminen näkee taaksepäin katsoessaan sodan tilalla rauhan, ennennäkemättömän vaurauden leviämisen, sellaisten avointen ja demokraattisten yhteiskuntien kasvun, jotka tukevat toinen toistaan. Jos puhun nykypäivänä Euroopasta, määrittelen sen kansallisista intresseistä käsin, sillä voin todistaa lukemattomista eduista, joita Italia on muiden jäsenvaltioiden tavoin saanut Euroopan yhdentymisen menestyksestä.
Italian kansalaisena ja Italian tasavallan presidenttinä en ole koskaan pyrkinyt salaamaan uskoani Euroopan unioniin. Se ei vähennä 60 vuotta palvelemaani maata kohtaan tuntemaani rakkautta eikä ole ristiriidassa sen enempää oman kansallisylpeyteni kuin teidänkään omanne kanssa. Eurooppa, johon uskon, on kansallisten yhteiskuntiemme ja niiden ilmaisemien arvojen ylistyslaulu, ei suinkaan niiden negaatio.
(Suosionosoituksia)
Haluaisin ilmentää tätä tunnetta esittämällä lainauksen eräältä suurelta eurooppalaiselta ja suurelta ranskalaiselta, Charles Secondat de Montesquieulta: "... Jos tietäisin jonkin asian, joka olisi hyödyksi perheelleni muttei isänmaalleni, pyrkisin unohtamaan sen. Jos tietäisin jonkin asian, joka olisi hyödyksi isänmaalleni mutta vahingoksi Euroopalle, tai hyödyksi Euroopalle mutta vahingoksi ihmissuvulle, suhtautuisin siihen kuin rikokseen".
Arvoisat parlamentin jäsenet, yhteinen tulevaisuutemme alkaa tästä parlamentista. Euroopan parlamentin jäsenyys merkitsee tulevaisuuteen suuntautumista, sen miettimistä, millaisen perinnön haluamme jättää maidemme ja koko mantereemme uusille sukupolville. Euroopan parlamentin jäsenyys merkitsee osallistumista niiden toimielinten luomiseen ja vakiinnuttamiseen, jotka ovat paras vakauden, yhteiselon ja vaurauden tae.
Unioni on puolen vuosisadan aikana muuttanut Euroopan ilmettä ja kansojemme välisiä suhteita. Pelkästään aseellisen konfliktin uhan poistuminen eurooppalaisten elämästä on vertaansa vailla oleva saavutus ja niin itsestään selvä, ettei sitä edes kunnolla tiedosteta. Nyt jo kaksi kokonaista sukupolvea on tuntenut vain tämän Euroopan, joka perustuu keskinäisiin vaikutussuhteisiin ja avoimiin rajoihin.
Euroopan parlamentti toimii toteutettujen saavutusten vartijana ja tulkkina ja takaa nyt aloitettujen suurten muutosten loppuun viemisen ja osallistuu siihen aktiivisesti. Meitä odottavat tehtävät edellyttävät kaikkien toimielinten välistä tiivistä yhteistyötä. Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission tekemän vaativan työn on oltava vuorovaikutuksessa jäsenvaltioiden tekemien aloitteiden kanssa unionin edun nimissä.
Työn suuruuden ei pidä antaa säikäyttää. Valitun tien kulkemisessa tarvitaan päättäväisyyttä, lujuutta ja poliittista tahtoa. Biarritz ja Nizza ovat vääjäämättömän toimielinuudistuksen ja perusoikeuskirjan pakollisia välietappeja.
Vuodesta 2002 tulee käänteentekevä eurolle, joka ei silloin ole enää pelkkä rahayksikkö, vaan kouriintuntuva seteli kaikkien EU:n kansalaisten lompakoissa. Seuraavaksi unioni on toimielinuudistuksen perustamissopimukseen sisällyttämisen myötä valmis hallinnoimaan uusia, suurempia ja laajemmalle ulottuvia vastuualueita, joihin se valmistautuu jo nyt. Näitä ovat ensimmäisten uusien jäsenten ottaminen; yhteisen ulkopolitiikan vahvistaminen; yhteisten sotajoukkojen perustaminen; vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen lopullinen toteuttaminen ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan hyväksyminen.
Kukaan meistä ei voi väittää tietävänsä tällä hetkellä tarkasti, milloin ja millaisin seurauksin nämä tavoitteet saavutamme. Tiedämme kuitenkin kaikki, että uskomalla niihin ja haluamalla niitä lujasti olemme jo tehneet puolet matkasta.
Hankkeen luonteen ja sen maailmantilanteen vuoksi, jossa toimimme meidän on edettävä nopeasti ja pystypäin: kukin maa ja kansalainen on vapaa tekemään omat valintansa sen eri vaiheissa, mutta Euroopan rakentaminen ei voi odottaa eikä hidastua.
Eläköön Euroopan parlamentti! Eläköön Euroopan unioni!
(Voimakkaita ja jatkuvia suosionosoituksia)

Puhemies
Arvoisa presidentti, kiitän teitä siitä, että jaoitte kanssamme vakaumuksenne ja kunnianhimoiset tavoitteenne. Esititte puheen, jota leimasivat samanaikaisesti idealismi ja määrätietoinen realismi, ja voin kertoa teille hyvin vilpittömästi, että puheenne on meille rohkeuden ja toiveikkuuden lähde.
Hahmottelitte ihailtavasti Euroopan suuret haasteet. Niitä ovat nyt toimielinten uudistaminen, talouden hallinta sekä puolustuksen ja laajentumisen ulottuvuudet, ja panin merkille, että kerroitte pitävänne viimeksi mainittua paitsi poliittisena myös moraalisena välttämättömyytenä.
Puheenvuoronne oli myös ilmaus uskostanne Eurooppaan, jonka haluaisitte ankkuroida kansalaisyhteiskuntaan. Kerroitte toivovanne, että perusoikeuskirja muodostaisi perustuslain ensimmäisen osan, ja huomasitte varmasti, että tämä ajatus herätti toiveita ja vastakaikua suuressa osassa parlamenttiamme.
Muistutitte Euroopan vastuusta kansainvälisessä yhteisössä demokratian ja ihmisoikeuksien arvojen toteuttamiseksi sekä Lähi-idän järkyttävien tapahtumien ratkaisemiseksi. Jugoslavian toiveita herättävää, mutta myös äärimmäisen herkkää tilannetta seurataan tietysti lisäksi hyvin kiinnostuneena parlamentissa, kuten voitte kuvitella. Olemme todellakin tietoisia siitä, että Euroopalta ja Euroopan parlamentilta odotetaan paljon. Arvoisa presidentti, huomasimme sen erityisesti saadessamme ottaa syyskuussa vastaan knessetin puhemiehen ja Palestiinan lakiasäätävän neuvoston puheenjohtajan, jotka saapuivat tänne yhdessä, tälle samalle puhujakorokkeelle, esittämään meille hyvin painokkaan rauhan ja toivon viestinsä.
Lopuksi ilmaisitte luottamuksenne mistä kiitän teitä Euroopan parlamenttimme tehtävää ja toimielintemme ja erityisesti parlamentin ja komission välistä yhteistyötä kohtaan. Puheenjohtaja Prodin parlamentissamme eilen saama vastakaiku hyvin vahvalle puheelleen osoitti paitsi yhteistyön sopusointuisuuden myös sen, että meillä on yhteisiä tavoitteita Euroopan tulevaisuudelle. Voitte luottaa siihen, että toimielimemme käyttävät kaiken arvovaltansa sen hyväksi, että ratkaisut ovat haasteiden tasalla.
(Voimakkaita suosionosoituksia)(Juhlaistunto päättyi klo 12.35.)

