
Donnelly, Alan
Arvoisa puhemies, olen varma siitä, että parlamentin jäsenet tuomitsevat laillani sen, kuinka IsonBritannian parlamentin ylähuone eilen illalla hylkäsi Ison-Britannian hallituksen yrityksen saattaa Yhdistyneen kuningaskunnan käytäntö sopusointuun muiden Euroopan unionin maiden kanssa ja ottaa käyttöön suhteellisen vaalitavan Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

Puhemies
Herra Donnelly, mielipiteenne koskee toisen parlamentin päätöstä. Euroopan parlamentti ei voi tuomita tai hyväksyä muiden parlamenttien toimia.
Meidän on kunnioitettava toisia parlamentteja.

Green
Arvoisa puhemies, haluaisin saattaa tämän parlamentin tietoon, kuinka Turkin pääministeri hyökkäsi Turkin parlamentissa täysin tuomittavasti ja häpeällisesti Italian hallitusta vastaan.
Haluaisin pyytää teitä, arvoisa puhemies, tekemään Turkin pääministerille selväksi, että tämä parlamentti torjuu ja tuomitsee täysin hänen syytöksensä, jonka mukaan se, että herra Abdullah Öcalania ei luovuteta Turkille, vastaa käytännössä avunantoa murhaan. Italialla on selkeä ja jopa perustuslaillinen velvollisuus olla luovuttamatta henkilöitä maihin, joissa kuolemantuomio on vielä käytössä. Tässä yhteydessä on sanottava, että Italia on parlamentin ja yleensä Euroopan unionin arvojen ruumiillistuma. Italiassa käydään parhaillaan läpi asianmukaisia demokraattisia ja perustuslaillisia menettelyjä, jotka ovat maan perustuslain mukaisia. Kannustusta mielenosoituksiin ja kauppasaartoihin yhtä jäsenvaltiotamme vastaan on suoraan sanoen täysin mahdotonta hyväksyä maalta, joka toivoo ja tavoittelee Euroopan unionin jäsenyyttä.
Tällainen hyökkäys Italian hallitusta vastaan on hyökkäys koko Euroopan unionia vastaan: hyökkäys Euroopan yhtenäistymiselle olennaisia, tämän unionin perusarvoja, solidaarisuutta ja kumppanuutta, vastaan.
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää teitä tekemään parlamentin mielipiteet selväksi Turkin hallitukselle ja pääministerille ja, todellakin, välittämään Italian hallitukselle ja pääministerille vahvan tukemme, jotta he jatkavat käsiteltävänään olevan kysymyksen ratkaisemista asianmukaisin demokraattisin ja perustuslaillisin menetelmin ahdistelusta huolimatta. Ehkä voisimme pyytää Turkin hallitusta yhtymään käsitykseemme, että tätä hetkeä ei pidä nähdä uhkana vaan mahdollisuutena käynnistää poliittinen keskustelu, joka on ainoa tapa ratkaista kurdiongelma.

Martens
Arvoisa puhemies, haluaisin yhtyä ryhmäni nimissä rouva Greenin tekemään esitykseen. Olemme todellakin sitä mieltä, että Turkin viranomaiset, ja etenkin pääministeri, ovat antaneet sellaisia Italiaa koskevia julkilausumia, joita ei voida hyväksyä, ja syyttäneet sitä terrorismin tukemisesta, mikäli kurdijohtaja Öcalania ei luovuteta. Olemme sitä mieltä, että Italia on käyttäytynyt hyvin ja että Italian viranomaiset soveltavat tässä draamassa oikeusvaltion perusperiaatteita kunnioittaen perustuslakia, joka kieltää luovutuksen sellaiseen maahan, jossa kuolemanrangaistus on vielä voimassa. Mielestäni tämän parlamentin suuri enemmistö on aina vastustanut kaikkia terrorismin muotoja, mitä ne sitten ovatkin, ja uskon, että me voimme luottaa Italiaan, Euroopan unionin jäsenvaltioon, joka on osoittanut perustavanlaatuista kunnioitusta oikeusvaltioita ja sen perusperiaatteita kohtaan. Olemme vakuuttuneita siitä, että Italia ratkaisee tämän konkreettisen ongelman sääntöjen mukaan. Haluan todellakin yhtyä vaatimukseen vastalauseen esittämisestä Turkin viranomaisille ja ilmaista tukemme Italian hallitukselle.

Cox
Arvoisa puhemies, tuen rouva Greenin aloitetta ELDR-ryhmän puolesta. Olemme sitä mieltä, että Italian hallitus kunnioittaa sitä laillisuusperiaatetta, että meidän pitäisi ilmaista solidaarisuutemme tuota menettelyä kohtaan ja että Turkin pääministerin aloittama hyökkäys italialaisia vastaan on mielestämme täysin aiheeton. Emme hyväksy näkökantaa, jonka mukaan jokaisen henkilön, jonka luovuttamista on pyydetty, laillisten oikeuksien takaaminen on käytännössä sama kuin terrorismin epäsuora tai suora tukeminen. Se ei myöskään millään tavalla päätä ennakolta heidän syyllisyyttään tai syyttömyyttään. Haluamme ilmaista solidaarisuutemme Italian menettelyä kohtaan.
(Suosionosoituksia )

Puerta
Arvoisa puhemies, minä olin alkuviikosta ilmaissut ryhmäni puolesta huolestuneisuutemme Turkin hallituksen esittämän luovutuspyynnön vuoksi. Tein myös selväksi, kuten muutkin puhemiehistön jäsenet, että halusimme Öcalanille poliittisen turvapaikan.
Nyt olemme uudessa tilanteessa, joka koskettaa myös parlamenttia. Euroopan unionin ja Turkin parlamentaarisen sekavaliokunnan yhteispuheenjohtaja herra Bülent Akarcali on lähettänyt Italian eri kansanedustajille kirjeen, jossa hän esittää uhkauksia Turkin puolesta. Tämän kirjeen lopussa sanotaan, että poliittisen turvapaikan myöntäminen Öcalanille ei aiheuta ainoastaan Turkin ja Italian välisten ystävällisten suhteiden viilenemistä, vaan siitä seuraa myös terroristiongelmia Italialle, Euroopalle ja koko maailmalle.
Me emme voi hyväksyä sitä, että Euroopan unionin ja Turkin välisen sekavaliokunnan yhteispuheenjohtaja, jonka avulla pidämme yllä tulliliittoa, ottaa vapauden uhkailla Italian ja Euroopan kansanedustajia ja toimielimiä terrorismilla virallisesti ja mahtipontisesti.
Arvoisa puhemies, pyydän teitä lähettämään tälle herralle todella voimakassävyisen kirjeen, ja puolustamaan tämän parlamentin kunniaa, rauhaa ja demokratiaa.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan parlamentin vihreät ovat samaa mieltä siitä, mitä täällä on sanottu. Haluamme painottaa etenkin kahta asiaa. Ensiksi sitä, että ei voida hyväksyä sitä tapaa, jolla Turkin viranomaiset kohtelevat Italiaa ja Italian hallitusta. Tässä ei ole kyse konfliktista Italian ja Turkin välillä, tässä on kyse Turkin ja Euroopan välisestä konfliktista, ja minusta on siksi erittäin hyvä, että Euroopan parlamentti puuttuu asiaan, vaikkakin hieman myöhäisessä vaiheessa, sillä me tiesimme jo maanantaina, että oli odotettavissa vakavia ongelmia.
Toiseksi parlamentin suuri enemmistö on aina kannattanut koko tästä asiasta käytävässä keskustelussa sitä, että on välttämätöntä löytää poliittinen ratkaisu kurdeja koskevaan kysymykseen. Onkin selvää, että toimitaan tällä tavalla juuri tässä vaiheessa, kun PKK, jota ei oma ryhmäni eivätkä mitkään muutkaan ryhmät ole koskaan tukeneet, on julistanut yksipuolisesti, että se luopuu taistelusta ja haluaa etsiä ratkaisua muulla tavalla. Olemmekin sitä mieltä, että Italiaa ei saa painostaa millään tavalla ja että koko Euroopan on ilmaistava solidaarisuutensa Italiaa kohtaan ja että on ennen kaikkea pyrittävä löytämään poliittinen ratkaisu. On selvää, että ei saa vaatia kenenkään henkilön luovuttamista vihollisilleen, jotka ovat menneisyydessä osoittaneet, että heidän käyttämänsä menetelmät eivät ole juurikaan parempia.

Lalumière
Arvoisa puhemies, tehtävänämme ei ole tänään tuomita PKK: n johtajaa. Parlamenttimme on sitä paitsi useaan otteeseen ja erityisesti McMillan-Scottin mietinnössä tuonut esille, mitä se ajattelee tästä terrorismia harjoittavasta liikkeestä. Ei, tehtävänämme on tänään selvittää, onko Italian luovutettava herra Öcalan vai ei. Italia on oikeusvaltio. Italialla on perustuslaki ja oikeuskäytäntö, jotka kieltävät henkilöiden luovuttamisen sellaisiin maihin, joissa kuolemantuomio on vielä käytössä. Meidän on luotettava Italian oikeusvaltioon. Se soveltaa perustuslakiaan ja oikeuskäytäntöään, ja on erittäin hyvä asia, että tilanne on tämä. Annamme tukemme Italian viranomaisille.

Amadeo
Arvoisa puhemies, italialaisena haluan kiittää kaikkien poliittisten ryhmien edustajia heidän ilmaisemastaan solidaarisuudesta. Tahtoisin lisätä, että näissä tilanteissa, joissa Turkin hallitus hyökkää yhtä jäsenvaltiota vastaan, solidaarisuus on äärettömän tärkeää, sillä sen, ja ainoastaan sen avulla voidaan rakentaa yhteistä eurooppalaista kotimaata ja yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa.

Puhemiehen tiedonanto
Puhemies
Hyvät parlamentin jäsenet, mielestäni parlamentilla on enemmän kuin tarpeeksi moraalista auktoriteettia uskollisena oikeusvaltion puolustajana ja parlamenttina, joka on aina tuominnut terrorismin, tukeakseen ja osoittaakseen solidaarisuuttaan jäsenvaltiolle, joka noudattaa tarkasti näitä sääntöjä, joka kunnioittaa oikeusvallan riippumattomuutta ja omien lakiensa soveltamista.
Sen vuoksi uskon vastaavani poliittisten ryhmien edustajien enemmistön minulle esittämiin pyyntöihin, kun esitän parlamentin puolesta mitä voimakkaimman vastalauseen niiden hyökkäysten johdosta, joita on kohdistanut ei sen enempää eikä vähempää kuin kolmannen maan pääministeri tämän valtion viranomaisia vastaan, ja kun samalla tuomitsen mitä voimakkaimmin sellaisen toiminnan, että valiokunnan yhteispuheenjohtaja esittää parlamentin jäsenille jotain sellaista, jonka voidaan tulkita uhkaavan sen riippumattomuutta ja vapautta hoitaa tehtäviään.
Molempien asioiden suhteen ryhdytään toimiin välittömästi.

Corbett
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin perustamissopimuksen F artiklassa vaaditaan, että Euroopan unionin jäsenvaltioissa on kansanvallan periaatteisiin perustuva valtiollinen järjestelmä, ja Amsterdamin sopimus on pikemminkin vahvistanut tätä sopimusehtoa.
Olosuhteet huomioon ottaen olen varma siitä, että parlamentin enemmistö on samaa mieltä siitä, että eilen illalla suoritettu äänestys ylähuoneessa, jota ei ole vaaleilla valittu...

Puhemies
Herra Corbett, sanon selvästi, että tämän parlamentin asia ei ole tuomita jäsenvaltioiden parlamenttien tekoja. Niiden toimivalta on tunnustettu. Ei ole meidän asiamme arvostella sitä, kuinka ne sitä käyttävät. En salli enää keskustelua tästä aiheesta.

Äänestykset
Puhemies
Hyvät kollegani, toivon, että olette hyvässä kunnossa, koska tarkistuksia on 760, ja Jean-Pierre Cot ja minä yritämme tehdä aamupäivästä teille mahdollisimman mukavan.
Barón Crespon laatima ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A4-0397/98) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan unionin jäsenyyttä hakeneille maille annettavan avun yhteensovittamisesta liittymistä valmistelevan strategian mukaisesti (KOM(98)0551 - C4-0606/98-98/0094(CNS))
Ennen tarkistuksesta 9 toimitettua äänestystä:

Walter
Arvoisa puhemies, olen pahoillani, että minun on puututtava keskusteluun jo nyt, mutta äänestysluettelossani todetaan, että jos hyväksymme tarkistuksen 9, tarkistus 21 raukeaa. Tarkistuksessa 21 käsitellään erästä kysymystä, joka koskee sekä herra Barón Crespon ja herra Sonneveldin että minun mietintöjä. Kyse on nimittäin siitä, pitäisikö asianomaisissa seurantakomiteoissa olla ehdokasmaiden edustajia. Aluepoliittinen valiokunta on kannattanut tätä ehdotusta. Mielestämme kyseisten maiden pitäisi osallistua seurantakomitean toimintaan, ainakin neuvoa-antavina eliminä.
Meidän olisi edettävä yhtenäisesti näiden kolmen mietinnön osalta. Jos hylkäämme nyt tarkistuksen 21, meidän on sanottava jatkossakin, että emme halua näiden maiden edustajia komiteoihin. Jos kannatamme tarkistusta, se vastaisi aluepoliittisen valiokunnan päätöstä, ja meidän olisi sanottava kunkin kolmen mietinnön osalta: maat ovat mukana. Mielestäni meidän olisi annettava niille mahdollisuus osallistua komiteaan. Se on kuitenkin selvitettävä nyt, sillä asia on ensimmäisenä esityslistalla.

Puhemies
Herra Walter, annan puheenvuoron herra Barón Crespolle. Vihreiden ryhmän pyyntö lienee aiheuttanut lievää hämmennystä. Siksi haluaisinkin tehdä tämän asian hyvin selväksi. Haluaisin ensin toimittaa äänestyksen ulkoasioita käsittelevän valiokunnan tarkistuksesta 9. Näyttää siltä, että se on hylätty, mutta varmistamme asian. Jos se olisi hyväksytty, olisimme äänestäneet lisäyksenä vihreiden ryhmän tarkistuksesta 19. Sen jälkeen toimitan tietysti äänestyksen ulkoasioita käsittelevän valiokunnan tarkistuksesta 21.
Herra Barón Crespo, oletteko te samaa mieltä?

Barón Crespo
Ei, arvoisa puhemies, sillä olin antanut tämän kysymyksen kirjeitse niin sanotun ohjauskomitean käsiteltäväksi, joka ei ole antanut minulle vastausta, ja odotin, että puhemies ratkaisisi tämän asian.
Tarkastelemme parhaillaan kaikkia näitä asetuksia parlamentissa niin kutsuttua Hughes-menettelyä noudattaen ja ottaen huomioon sen, että johtajuus tämän asian osalta kuuluu ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnalle. Se mitä kollegani Walter on tehnyt juuri nyt, on se, että hän toivoo äänestyksen toimittamista ottaen huomioon, että molempien valiokuntien näkemys eroaa meidän näkemyksestämme. Ulkoasiain valiokunnassa olemme sitä mieltä, että meidän näkemyksellämme on enemmän painoarvoa, koska kyseessä on yhteisön ulkosuhteisiin liittyvä asia. Näin ollen niin kauan kuin puhemies ei anna vastausta, olemme sitä mieltä, että näkemyksellämme on oltava enemmän painoarvoa.
Tarkistuksesta 9 toimitetun äänestyksen jälkeen:

Walter
Arvoisa puhemies, sanoitte ennen äänestyksiä, että toimitatte äänestyksen myös tarkistuksesta 21. Tämän tarkistuksen ensimmäinen osa...

Puhemies
Jos tarkistus 9 olisi hylätty, herra Walter, sanoin juuri näin. Se kuitenkin hyväksyttiin, joten tulos on aivan selvä.

Schroedter
Arvoisa puhemies, johtopäätöksenne voi olla muodollisesti oikea, mutta käytännössä tarkistus 21 on luonteeltaan täydentävä, ja myös minä olen sitä mieltä, että siitä pitäisi äänestää nyt, varsinkin kun te sanoitte näin myös tehtävän. Emme kannata tarkistuksessa ehdotettua osallistumismuotoa, ja luulen, että ne ovat nyt varautuneet siihen. Siksi teidän on nyt annettava äänestää asiasta.

Puhemies
Rouva Schroedter, en sanonut, että toimittaisin joka tapauksessa äänestyksen tarkistuksesta 21. Sanoin, että toimittaisin äänestyksen tarkistuksesta 21, jos tarkistus 9 olisi hylätty. Se kuitenkin hyväksyttiin. Se on parlamentin tahto. Olen henkilökohtaisesti sitä mieltä, että tarkistus 21 on rauennut. Käännyn esittelijän puoleen, ja jos hänkin on tätä mieltä, siirrymme seuraavista tarkistuksista toimitettaviin äänestyksiin.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, on selvää, että tämä tarkistus raukeaa, koska se käsittelee samaa asiaa, josta parlamentti on jo esittänyt kantansa, ja haluan todeta kollegani Walterin esittämän kysymyksen osalta, että ymmärtääkseni Hughes-menettely huomioon ottaen, ellei puhemiehellä ole sitten selvempää tietoa asiasta, tämä äänestys kuvastaa myös näkemystä kahden muun mietinnön, maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan ja aluepoliittisen valiokunnan mietintöjen tekstien osalta.
Komission ehdotuksesta näin muutettuna toimitetun äänestyksen jälkeen:

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, haluaisin kysyä komissaari van den Broekilta, pitäytyykö hän parlamentin tarkistusten osalta siinä kielteisessä kannassaan, jonka hän toi julki eilisessä istunnossa.

Van den Broek
Arvoisa puhemies, luulin, että eilen parlamentissa pitämäni puheen jälkeen olisi tullut selväksi, että on yksi kategoria, josta olemme sanoneet: siitä olemme samaa mieltä. Ja on toinen kategoria, jonka perusteluja me kunnioitamme selvästi. Silti emme halua vielä tukea virallisesti niitä tarkistuksia, sillä meistä tuntuu, että neuvosto saattaa tehdä tekstiin paikoitellen sellaisia muutoksia, jotka me voimme hyväksyä. Olen siis sitä mieltä, että minun täytyy pysytellä siinä, mitä sanoin eilen.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, komissaarin ilmoituksen vuoksi pyydän, että työjärjestyksen 60 artiklan 2 kohdan mukaisesti tämä mietintö palautetaan valiokuntaan.
(Asia palautettiin asiasta vastaavaan valiokuntaan.)

Puhemies
Hyvät kollegani, jos sallitte, luen teille uudelleen herra Barón Crespon suullisen tarkistuksen, jotta kaikki ymmärtävät selvästi sen sisällön. Meidän halutaan hyväksyvän se välittömästi ensimmäiseksi johdanto-osan kappaleeksi: " myös kaikkien muiden liittymisprosessiin osallistuvien maiden olisi voitava hyötyä vastaavista ohjelmista osana niiden oikeudellisia ja sopimuksiin perustuvia suhteita Euroopan unioniin" .
Suullisen tarkistuksen huomioon ottamiselle ei ole estettä. Toimitan siitä siis äänestyksen.
(Parlamentti hyväksyi suullisen tarkistuksen.) - Tarkistuksesta 21:

Walter
Arvoisa puhemies, suullinen tarkistus, jonka kollegani Barón Crespo esitti keskustelun alussa ja josta olemme sopineet, koski kolmen asianomaisen valiokunnan välisen Hughes-menettelyn tulosta. Kyse oli siitä, pitäisikö Kypros sisällyttää edunsaajamaiden luetteloon. Kyprosta varten on laadittu oma liittymistä valmisteleva strategia. Tällä suullisella tarkistuksella halusimme tehdä selväksi, että kaikki hakijamaat otetaan huomioon niin, että Kyprosta ei enää tarvitse mainita tällä kohdin luetteloa. Tämän vuoksi olisi sen sijaan toimitettava erillinen äänestys Kyprosta koskevasta lisäyksestä.
Tarkistuksesta 21 toimitetun äänestyksen jälkeen:

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, haluan kiinnittää huomionne siihen, että puhemies on toiminut hiukan epäjohdonmukaisesti, koska äänestäessämme tarkistuksesta 16 parlamentti sanoutui juuri irti siitä, mitä mietinnössäni sanottiin, vaikka minä olinkin varoittanut siitä. Parlamentti esitti mietinnössäni kantansa komitean kokoonpanon osalta, ja nyt se hyväksyi päinvastaisen päätöslauselman. Minun mielestäni ensimmäinen äänestystulos on voimassa oleva.

Puhemies
Niin, herra Barón Crespo, parlamentin olisi pitänyt ottaa tämä asia huomioon. Puhemiehen tehtävänä ei ole omaaloitteisesti poistaa tarkistusta, joka oli herra Walterin mietinnössä ja jota herra Walter ei katsonut aiheelliseksi poistaa.
Ennen luonnoksesta lainsäädäntöpäätöslauselmaksi toimitettua äänestystä:

Walter
Arvoisa puhemies, herra van den Broek totesi tosin eilen, että vaikka useat kohdat voidaan ottaa huomioon tai niitä voidaan muuttaa, muutamia tärkeitä osia ei kuitenkaan voi ottaa huomioon, ja siksi pyydän, että esitys palautetaan valiokuntaan 60 artiklan 2 kohdan nojalla.
(Asia palautettiin asiasta vastaavaan valiokuntaan.)

Samland
Arvoisa puhemies, komission vastaus ei tyydytä minua - koska komissio ei ole halukas ottamaan huomioon tarkistusta 1, josta juuri äänestimme - ja siksi haluaisin vain ilmoittaa, että kun asiakirjan varsinainen käsittely järjestetään tammikuussa, ehdotamme, että mietintö palautetaan takaisin valiokuntaan, mikäli komissio ei ole siihen mennessä muuttanut kantaansa tarkistukseen 1. Haluaisin tehdä tämän nyt selväksi. Annamme näin komissiolle tammikuuhun asti aikaa pohtia, harkitseeko se uudelleen kantaansa tarkistukseen 1.
Ennen lopullista äänestystä:
(Asia palautettiin asiasta vastaavaan valiokuntaan.)

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, esitän puheenvuoron varoittaakseni teitä uudelleen siitä ongelmasta, joka tulee muodostumaan ja josta ilmoitin kirjallisesti ohjauskomitealle tai koordinointikomitealle sekä puhemiehelle ja josta olen maininnut tänään uudelleen. Arvoisa puhemies, pyydän, että ette siirrä vastuuta minulle. Ymmärtääkseni maataloutta käsittelevän valiokunnan tarkistus 30, jonka sisältö vastaa mainitsemani aluepoliittisen valiokunnan tarkistuksen 16 sisältöä, raukesi, sillä jos asia ei ole näin, Hughes-menettelystä ja harjoittamastamme koordinoinnista ei ole mitään hyötyä. Koska ilmoitin asiasta ajoissa ja asianmukaisella tavalla, pyydän, että puhemies ja yksiköt suhtautuisivat tähän asiaan vakavasti eivätkä siirtäisi vastuuta parlamentin jäsenelle. Mielestäni meidän on toimittava sääntöjemme mukaan.

Puhemies
Herra Barón Crespo, kyse ei ole siitä, että sälytämme vastuumme jonkun toisen kannettavaksi. Te tiedätte hyvin, että parlamentti tekee päätöksensä itsenäisesti, se on demokraattinen periaate.

Sonneveld
Arvoisa puhemies, mielestäni tarkistuksessa 30 on kyse muusta kuin siitä, mistä Barón Crespo juuri puhui. Siinä on kyse neuvoa antavasta komiteasta, jossa Euroopan unionin jäsenvaltioilla ja ehdokasvaltioilla on edustaja. Mutta se on neuvoa antava komitea, joka liittyy hankkeiden valmisteluun, ja siinä on mietintöni ydin. Siinä on ehdottomasti kyse muusta kuin siitä, mistä kollega Walter juuri puhui. En haluaisi, että asia yhdistettäisiin siihen, mistä Barón Crespo juuri puhui.

Puhemies
Herra Sonneveld, olen täysin samaa mieltä. On kuitenkin hyvä, että parlamentti on kuullut herra Barón Crespon huomautukset, ja parlamentti tekee päätöksensä itsenäisesti.
Komission ehdotuksesta näin muutettuna toimitetun äänestyksen jälkeen:

Sonneveld
Arvoisa puhemies, oletan, että komissaarillakaan ei ole hyviä uutisia ja että hän on muuttanut kantansa, kuten hän eilen ilmoitti. Siinä tapauksessa minäkin haluaisin pyytää mietinnön palauttamista valiokuntaan.

Puhemies
Komissaari van den Broek näyttää olevan samaa mieltä.
(Asia palautettiin asiasta vastaavaan valiokuntaan.)

Teverson
Arvoisa puhemies, jos aiomme yrittää käydä äänestyksen läpi nopeasti, ehdotan, että jos PPE-ryhmä aikoo jatkossakin äänestää omia tarkistuksiaan vastaan, sen pitäisi uskaltaa vetää ne pois, ennen kuin jatkamme tällä tavoin koko istunnon läpi. Se on naurettavaa.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Fraga Estévez
Arvoisa puhemies, myös tämän mietinnön osalta aion pyytää työjärjestyksen 60 artiklan 2 kohdan soveltamista, jonka nojalla pyydämme, että mietintö palautetaan valiokuntaan kahdesta syystä: jotta voimme käynnistää sen uudelleenkäsittelyn ja jotta voimme aloittaa keskustelut neuvoston kanssa. Toivon, että koko parlamentti kannattaa tätä pyyntöä.
(Asia palautettiin asiasta vastaavaan valiokuntaan.)

Görlach
Arvoisa puhemies, koska komissaari Fischler ilmoitti meille keskustelun jälkeen eilen illalla, tai paremmin sanottuna tänä yönä, mitä tarkistuksia komissio ei voi missään tapauksessa hyväksyä, ja oletan, että tähän mennessä mikään ei ole muuttunut, pyydän 60 artiklan 2 kohdan nojalla, että mietintö palautetaan valiokuntaan.
(Asia palautettiin asiasta vastaavaan valiokuntaan.)

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, kollegoiden työn keventämiseksi ryhmämme on esittänyt teille, että vasta seuraavassa täysistunnossa äänestettäisiin Ferrin mietinnöstä, joka on valmis. Ei siis enää tällä viikolla. Olen ymmärtänyt, että useimmat kollegat ovat samaa mieltä tästä. Mietintö on monimutkainen.
(Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.)

Puhemies
Ehdotan, että muista mietinnöistä äänestetään tänä iltana, koska olemme tehneet jo paljon työtä.

Malone
Arvoisa puhemies, McCarthyn mietinnöstä käytyyn äänestykseen liittyen haluaisin sanoa, että selitykseni koskee Irlannin tilannetta. Me olemme olleet EU: n rakennerahastojen ja koheesiorahastojen pääasiallisia edunsaajia ja olemme käyttäneet noita varoja hyvin tuona aikana. Sen tuloksena meillä on nyt hyvin kukoistava kansantalous. Olemme kuitenkin hyvin paljon eurooppalaisia kumppaneitamme jäljessä infrastruktuurimme osalta, erityisesti liikenne-, televiestintä- ja ympäristönsuojelupalveluiden osalta. Sosiaalinen syrjäytyminen aiheuttaa meillä yhä suunnattomia ongelmia erityisesti köyhissä kaupunki- ja maalaisyhteisöissä ja samoin todellakin myös kehityksen jälkeenjääneisyys. Kaikki nämä ongelmat on ratkaistava, ja tästä syystä suhtaudun myönteisesti komission ehdotukseen siitä, että Brysselin antamaa rahoitusta ei pidä lopettaa äkillisesti. Rahoitusta pitäisi vähentää vähitellen. Suhtaudun kuitenkin hyvin kielteisesti siihen kyyniseen tapaan, jolla Irlannin hallitus on päättänyt jakaa maan alueisiin puoluepoliittisia tarkoituksia varten kiinnittämättä juurikaan huomiota rakennerahastojen tavoitteeseen, joka oli taloudellisen ja sosiaalisen koheesion edistäminen. Ne riistävät siten sekä köyhiltä kaupunki- että maaseutualueilta varojen täyden hyödyn ja, todellakin, valtiontuen.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, asiani koskee McCarthyn mietintöä. Olemme äänestäneet tätä mietintöä vastaan seuraavista syistä. Ensinnäkin tavoitteen 2 osalta: mielestämme työttömyysperusteelle on annettu kohtuuttoman suuri merkitys. Näitä perusteita on ehdottomasti tarkistettava, etenkin maaseudun suojaamiseksi. Toiseksi tavoitteen 1 osalta: komission esittämää perustetta ei saa löyhentää ja muuttaa poikkeusmääräyksin. Kolmanneksi: korostamme erityisesti, että kannatamme kaikkia niitä toimia, joilla helpotetaan Keski- ja Itä-Euroopan maiden reuna-alueiden sopeutumispaineiden vähentämistä. Tämän vuoksi kannatamme määräyksiä, joiden nojalla on määrä ottaa käyttöön yhteisön Interreg-aloite, mutta huomautamme samalla kuitenkin, että sillä voidaan antaa vain rajallisesti toivottua apua.

Barros Moura
Äänestin lopullisessa äänestyksessä mietinnön puolesta, koska mielestäni se ei kokonaisuutena katsoen merkitse Portugalin etujen vaarantumista Agenda 2000: sta käytävissä neuvotteluissa ja koska se lisäksi sisältää eräitä tärkeitä näkökohtia taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta. Sen sijaan äänestin tarkistusta 2 vastaan (koska siinä vaarannetaan tuleva päätösvaltaisuus rahoitusnäkymistä neuvoteltaessa) ja tarkistusta 5 vastaan , koska tarkistuksen 7 (jota vastaan myös äänestin) tultua hyväksytyksi se antaa mahdollisuuden tulkinnalle, jonka mukaan neuvoston päätösvaltaisuutta tavoitteen 1 alueiden osalta voitaisiin rajoittaa.

Gallagher
Haluaisin aloittaa kommenttini sanomalla, että suhtaudun myönteisesti Irlannin hallituksen tämänviikkoiseen päätökseen maan uudesta aluejaosta, jotta EU: n rakennerahastoista voidaan nostaa varoja vuosina 2000-2006.
On vain oikein ja järkevää, että Irlannin köyhemmät alueet saisivat suuremman osan Euroopan alue- ja sosiaalirahastojen tuesta taloudellisen toiminnan parantamiseksi kaikilla näillä alueilla.
Tavoitteen 1 piiriin kuuluvien alueiden saamat edut ovat selvät:
Suurempi osuus Euroopan aluekehitysrahaston tuesta menee infrastruktuurin parantamiseen Irlannin köyhillä alueilla.-Suurempi valtiontuen osuus annetaan teollisuuden perustamiseen Irlannin tavoitteen 1 piiriin kuuluville alueille.-Se, että Irlannin köyhät alueet saatetaan lukea tavoitteen 1 piiriin siirtymäkautena vuoden 2006 jälkeen.Tämän päätöksen tekeminen tarkoittaa sitä, että asianmukaiset infrastruktuurit luodaan, jotta Irlannin tavoitteen 1 piiriin kuuluville aluille saadaan enemmän teollisuutta.
Aina siitä saakka, kun Euroopan yhtenäisasiakirja otettiin käyttöön vuonna 1987, on ollut selvää, että Euroopan unionin ydinpolitiikkoja on varmistaa, että kaikki Euroopan alueet voivat osallistua tehokkaasti Euroopan yhtenäisvaluuttajärjestelmään ja sisämarkkinoiden toimintaan.
Haluaisin kiittää ponnisteluista kaikkia niitä, jotka ovat työskennelleet sen puolesta, että Irlannin köyhimmät alueet luetaan tavoitteen 1 piiriin EU: n rakennerahaston seuraavalla kaudella vuosina 2000-2006.
Tällä voidaan helpottaa suuresti Irlannin maaseudun väestön vähenemiseen, joka on viime vuosina saavuttanut hyvin korkeat mittasuhteet, liittyvää ongelmaa.

McCarthy
Haluaisin kiittää parlamentin jäseniä siitä, että he ovat tukeneet mietintöäni tänään. Tiedän, että East Midlandsin vaalipiirini äänestäjät ovat tyytyväisiä kuullessaan, että parlamentti on tukenut Euroopan unionin tuen jatkamista alueemme maaseutu-, kaupunki- ja teollisuusydinalueille, joilla alhaisemmat työttömyysluvut peittävät alleen rakenteelliset ja sosiaaliset puutteet. Itse asiassa se, että rakennemuutosta läpikäyville alueille hyväksytään kaksi rahoitusvuotta enemmän, kuin komissio on ehdottanut, pitää kehitystä käynnissä erityisesti hiilikaivosalueilla ja maaseudulla.
Olen erityisen tyytyväinen siihen, että Eurostatin viimeksi julkaistut luvut osoittavat, että neljä Yhdistyneen kuningaskunnan aluetta ovat matkalla tavoitteen 1 piiriin. Joskin neuvotteluja on vielä käytävä ja päätöksiä tehtävä ensi vuonna, neuvottelut pohjautuvat näihin lukuihin. Luoteisen alueen Merseysidella, jonka BKT on 72, 54 % ja joka siten alittaa 75 %: n rajan, on jatkuvia rakenteellisia ongelmia, mikä tarkoittaa sitä, että alue tulee jatkossakin tarvitsemaan EU: n ensisijaisuusluokituksen.
Tavoitteen 1 piiriin kuuluvista alueista sanoisin, että parlamentti on tehnyt selväksi, että luettelo kaikista alueista, jotka muodostavat poikkeuksen 75 %: n BKT: hen, on liitettävä asetukseen ennen kuin hyväksymme lopullisesti komission ehdotuksen.
Parlamentti äänesti myös uuden yhteisöaloite Urbanin puolesta ja erillisen tulevia kriisivyöhykkeitä tai -alueita varten tarkoitetun, eräänlaisen " rakennemuutos" - aloitteen puolesta. Urbanista hyötyneissä Manchesterissa, Liverpoolissa ja Nottinghamissa ilahdutaan, kun kuullaan, että parlamentti on tukenut sen jatkamista.
Esittelijänä vien nyt tätä ensimmäisessä käsittelyssä päätettyä kantaa eteenpäin neuvoston ja komission kanssa käytävissä keskusteluissa ja toivon saavuttavani parlamentin keskeiset tavoitteet sellaisina kuin ne on tässä mietinnössä esitetty.

Collins, Gerard
Joskin meidän on hyväksyttävä se, että elämisen taso on noussut Irlannissa osaksi Euroopan unionin alue-, sosiaali- ja koheesiorahastojen ansiosta, uskon silti, että on vielä paljon tehtävää, jotta irlantilaiset yritykset, viejät ja valmistajat saavuttaisivat samanarvoiset mahdollisuudet ja tilaisuudet ja voisivat kilpailla tasa-arvoisesti Euroopan unionin rajattomalla kauppa-alueella.
Suhtaudun myönteisesti siihen, että Euroopan komissio hyväksyy tarpeen tehdä muutoksia Irlannin EU-tuissa vähitellen " pehmeänä laskuna" tunnettua menetelmää käyttäen. Euroopan unionin rahoituksen jatkaminen sen jälkeen kun nykyinen ohjelma päättyy ensi vuonna, on elintärkeää, jos aiomme lujittaa viime vuosien vahvaa taloudellista kasvua. Euroopan unionin rahoituksen äkillinen loppuminen saattaisi aiheuttaa valtavan sokin taloudellemme ja horjuttaa jatkossa viime aikoina saavutettua edistystä.
Hallituksen ja Euroopan parlamentin Fianna Fail -ryhmän ensisijainen tavoite on, että Euroopan aluekehitysrahastoa ja Euroopan koheesiorahastoa sovelletaan jatkossakin Irlantiin mahdollisimman kattavasti seuraavalla rahoituskaudella vuosina 2000-2006. Syyt tähän ovat seuraavat: tieinfrastruktuurimme on yhä paljon yhteisön useimpien alueiden standardien alapuolella; syrjäinen sijaintimme luo tavallista suuremman tarpeen sijoittaa suhteellisen paljon satamiin ja alueelliseen lentokenttäinfrastruktuuriin; on sijoitettava, jotta täytämme sen EU: n yhdyskuntajätevesien käsittelystä annetun direktiivin vaatimukset, jonka täydellinen toteuttaminen tulee maksamaan 1, 6 miljardia puntaa vuosina 1994-2005.
35 % kaikista Irlannin rakennerahasto-ohjelmien varoista käytetään tällä hetkellä Euroopan sosiaalirahaston alaisiin opetus- ja koulutusaloihin. Joskin tämän tuen arvo todennäköisesti laskee osittain vuoden 1999 jälkeen, etusijalle on edelleen asetettava paremmat opetus- ja koulutuspalvelut niille, joilla ei ole tarvittavia taitoja tai joilla on vaikeuksia työpaikan varmistamisen suhteen.
Euroopan komission ehdottamalla siirtymäkaudella vuosien 2000-2006 jälkeen varmistetaan, että monien tärkeiden teiden rakentaminen, ympäristönsuojeluhankkeet ja teollisuuden, matkailualan ja maaseudun kehitysohjelmat voidaan nyt toteuttaa suunnitelmien mukaan. Tämä päätös tarkoittaa sitä, että yhä useammat kaupunki- ja maaseutuyhteisöt saavat Euroopan unionin rahoitusta sellaisia projekteja varten, joilla luodaan uusia työpaikkoja, parannetaan ympäristöä ja taataan jatkuva taloudellinen kasvu.

Darras
Euroopan unionin laajentumisprosessin osalta rakennerahastojen uudistusta koskevalla komission ehdotuksella on erityistä merkitystä Euroopan kansalaisten tulevaisuuden kannalta. On vahvistettava, että unioni ei voi olla pelkästään ääriliberalismin hallitsemat suuret markkinat, vaan sen on otettava käyttöön korjaus- ja tukimekanismeja tai yhdellä sanalla sanottuna solidaarisuusmenettelyjä. Älkäämme unohtako, että aluepolitiikka on oleellinen tekijä pyrittäessä tuomaan Eurooppa lähemmäksi kansalaisia. Meidän on siis jatkettava työtä sen hyväksi pystyäksemme vastaamaan paremmin laajentumisen muodostamaan haasteeseen.
Tänään meille esitelty työ on monia tunteja kestäneiden keskustelujen ja kahden yhteisesittelijämme, joita kiitän heidän ponnisteluistaan, valmistelemien kompromissien tulos. Vaikka kannatamme mietinnön yleistä sisältöä, jossa on omaksuttu Euroopan komission ehdottamat keskittämisen, yksinkertaistamisen ja hajauttamisen periaatteet, jossa täsmennetään tiettyjä tukikelpoisuutta koskevia perusteita (nuorten työttömyysaste, pitkäaikaistyöttömien määrä, BKT: n taso...) erityisesti tavoitteen 2 osalta ja jossa painotetaan avoimuuden tarvetta, emme voi kuitenkaan äänestää lopullisen päätöslauselman puolesta.
Huolimatta mietinnön myönteisistä puolista - sosiaalisen koheesion, ammattikoulutuksen ja syrjäytymisen torjumisen kannalta oleellisen tavoitteen 3 horisontaalisesta soveltamisesta, Urban-aloitteen säilyttämisestä ja siitä, että sen yhteydessä otetaan ensimmäistä kertaa huomioon merkitykseltään pienet ja keskisuuret kaupungit, tarpeesta suunnitella uusi aloite työpaikkojen häviämiseen johtavien talouslamojen ja yhteiskunnallisten kriisien lieventämiseksi ja komission suunnitteleman " suoritusvarauksen" muuttamisesta, koska se on tarkoitukseensa sopimaton ja epäselvä - kantamme on todellakin kielteinen.
Kielteinen siksi, että emme halua avata uudelleen Pandoran lipasta tavoitteen 1 osalta. Tietoisina siitä, että budjettirajoitukset koskevat kaikkia, vahvistamme, että apu on suunnattava ensisijaisesti kaikkein heikoimmille. Tästä syystä emme enää hyväksy sitä, että pääkaupunkialueillamme olisi niin sanottuja kehityksestä jälkeen jääneitä alueita, jotka saisivat sillä perusteella tukea eurooppalaisista määrärahoista. Toivomme, että 75 %: n perustetta noudatetaan tarkasti, eikä tästä periaatteesta pidä tehdä poikkeuksia.
Kantamme on kielteinen myös siksi, että emme voi missään tapauksessa hyväksyä sitä, että tavoitteen 2 yhteydessä käytettäviä EMOTR-tukiosaston varoja pidettäisiin ei-pakollisina menoina. Se on perustamissopimuksen vastaista.
Kantamme on kielteinen lopuksi siksi, että jos täysistunnossa ei äänestetä päätöslauselman 53 kohtaan esittämästämme tarkistuksesta 46, jossa pyydetään avoimuuden vuoksi varmistamaan, että rakennerahastojen varoja käytetään ilman syrjintää kyseessä olevilla eri alueilla, katsomme, että se vahingoittaa demokratiaamme.
Näistä syistä, arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Ranskan sosialistien valtuuskunta Euroopan parlamentissa ei äänestä mietinnön puolesta ensimmäisessä käsittelyssä.

Delcroix
Agenda 2000: n toimintaohjelmaa ei voida erottaa omien varojen järjestelmää koskevasta komission kertomuksesta. Saattaisi jopa olla järkevämpää pohtia ensisijaisesti omien varojen järjestelmän uudistamista, koska se asettaa ehtoja ohjelman kolmelle osa-alueelle, jotka ovat talousarvio, maatalouspolitiikka ja rakennerahastot.
Pitkällä aikavälillä olisi lisättävä omien varojen järjestelmän tehokkuutta ja tasapuolisuutta. Se merkitsee sitä, että on luovuttava alv-maksusta, joka vääristää maksujen tasapuolista jakoa jäsenvaltioiden välillä, sekä yhden komission innolla ajaman toimenpiteen toteuttamisesta: arvopapereista saatavien tulojen verotuksen sisällyttämisestä omiin varoihin. Muut komission ehdotukset eivät näytä riittävästi lisäävän omia varoja; hiilidioksidiverolla ei saada paljonkaan tuloja; yhtiöverotuksen yhdenmukaistaminen aiheuttaa hyvin hankalia teknisiä ongelmia. Jatkossa voidaan kohdistaa yhteisön toimenpiteitä spekulatiivisten pääomien liikkumiseen, josta on jossain vaiheessa säädettävä asianmukaisesti. On pyrittävä siihen, että kaikki jäsenvaltiot osallistuvat rahoitukseen oikeudenmukaisesti, käyttämällä asukaskohtaiseen BKTL: ään perustuvaa maksua.
Lyhyellä aikavälillä tiettyjen Euroopan maiden on jo aika lopettaa " juste retour" -teorian saarnaaminen. Se heijastaa merkantilistista näkemystä Euroopan rakentamisesta ja se hankaloittaisi selvästi laajentumisneuvotteluja. " Juste retour" on itse asiassa laajentumisen vastakohta. Samanaikaisesti ei voida puolustaa 15 jäsenvaltiota taloudellisesti paljon heikommin kehittyneiden maiden liittymistä ja vähentää nettosiirtoja unionin sisällä; siinä ei ole järkeä.
Mikä on Agenda 2000: n osa-alueiden tilanne?
Talousarvion osalta 1, 27 %: n enimmäismäärä unionin BKTL: stä on tällä hetkellä realistinen luku, koska sen korottamisesta ei päästä yksimielisyyteen, ja tämän luvun etuna on se, että se pakottaa unionin uudistamaan tehokkaammin nykyisiä menoja. Voimme kuitenkin pohtia, kuinka realistinen tämä luku on keskipitkällä aikavälillä, kun muutaman vuoden kuluttua ryhdytään käsittelemään Baltian maiden ja Puolan liittymistä. 1, 27 % ei voi olla ikuisesti sovellettava sääntö. Tämä ratkaisu edellyttää jossakin vaiheessa enimmäisrajojen asettamista maatalous- ja rakennepolitiikalle. Jos rajoja ei aseta, vaarana on se, että määrärahat eivät enää riitä niille politiikan aloille, joita me pidämme ensisijaisina: tutkimukselle, työllisyydelle, Euroopan laajuisille verkoille, ulkosuhteille.
Maatalouspolitiikassa on vältettävä se suuri ansa, joka johtaisi Euroopan unionin tosiasialliseen uudelleen kansallistamiseen YMP: n uudistuksen kautta. Siksi on vältettävä jättämästä jäsenvaltioille liian suurta liikkumavaraa määrärahojen käytössä. YMP: n uudistuksen onnistuminen mitataan sen kyvyssä varmistaa Euroopan maatalouden kilpailukyvyn elpyminen uhraamatta maaseutuyhteiskunnan kehitysnäkymiä. Toisin sanoen kyse on siitä, että kohotetaan maataloustoiminnan taloudellisen ulottuvuuden arvoa ja sovitetaan samalla yhteen maatalous ja yhteiskunta soveltamalla ympäristöä kunnioittavaa kestävän kehityksen mallia, jossa keskitytään pääasiassa maaseutuympäristön hyödyntämiseen, tuotteiden laadukkuuteen, kuluttajansuojaan, biologisen monimuotoisuuden kunnioittamiseen ja eläinten hyvinvointiin.
Tulevan Keski- ja Itä-Eurooppaan laajentumisen kannalta uuden eurooppalaisen mallin hajauttamista on lisättävä päivittäisen hallinnoinnin tasolla ja mallin oikeudellisia puitteita on yksinkertaistettava huomattavasti. Yksinkertaistaminen ja toissijaisuus ovat taikasanoja uuden, dynaamisen yhdentymiskehityksen onnistumiselle.
Rakennerahastojen osalta kaksi ensimmäistä tavoitetta poikkeavat luonteeltaan ratkaisevasti kolmannesta tavoitteesta. Niissä toimet keskitetään harvoille maantieteellisille alueille, joiden taloudellinen ja sosiaalinen kehitys on selvästi heikompaa kuin keskimäärin muilla Euroopan alueilla joko siksi, että ne ovat epäsuotuisassa asemassa, tai siksi, että niillä tarvitaan uudistamista. Nämä alueet ovat joko jäljessä kehityksestä, teollinen toiminta on niillä taantuvaa tai ne koostuvat suurissa vaikeuksissa olevista maaseutu- tai kaupunkialueista. Mittavalla ja tehokkaasti kohdennetulla rahoituksella pyritään siihen, että nämä alueet pystyvät kompensoimaan avointen ja entistä vähemmän säänneltyjen markkinoiden haittavaikutuksia. Alueiden on oltava kooltaan riittävän pieniä, jotta vaikutukset näkyvät.
Tavoite 3 on luonteeltaan hyvin erilainen. Sillä ei enää pyritä parantamaan tiettyä yksittäistä kohdetta vaan saamaan yhteiskunnassa aikaan kokonaisvaltainen liike kehittämällä inhimillisiä voimavaroja; kyse on siitä, että investoidaan pikemminkin ihmisiin kuin infrastruktuureihin. Inhimillisten voimavarojen kehittämisellä olisi oltava keskeinen osa Euroopan ja kansallisissa työllisyysstrategioissa, ja voimme olla iloisia siitä, että yleinen horisontaalinen tavoite on asetettu yksittäisten alueiden vertikaalisten tavoitteiden rinnalle. On pohdittava, mitä keinoja on käytettävissä näin kunnianhimoisen tavoitteen saavuttamiseksi.
Vaikka rouva McCarthyn ja herra Hatzidakisin ehdottamassa rakennerahastoja koskevassa päätöslauselmassa puhutaan tavoitteen 3 " horisontaalisesta luonteesta" ja katsotaan, että sen on katettava jäsenvaltioiden kaikki alueet, on syytä pelätä, että varojen riittämättömyyden vuoksi se rajoitetaan koskemaan - kuten komissio ehdottaa - ainoastaan niitä alueita, jotka eivät kuulu tavoitteiden 1 ja 2 piiriin. Minusta tuntuu siltä, että jos näin tapahtuu, menetämme tavoitteen uudistuksellisimman puolen.
Jäsenvaltioiden väliset erot korostuvat tunnetusti sekä työttömyydessä - yksi viidestä eurooppalaisesta nuoresta on vailla työtä, ja köyhyysrajan alapuolella eläviä perheitä on entistä enemmän - että koulutustasossa. Koulutustaso on kuitenkin määräävä tekijä alueiden taloudellisen kilpailukyvyn kannalta. Nämä erot, jotka näkyvät myös tieteellisen tutkimuksen ja teknologisen kehityksen alalla, ovat poliittiselta ja sosiaaliselta kannalta katsottuina sietämättömiä ja ne vaarantavat Euroopan unionin mahdollisuudet selvitä maailmanlaajuisesta kilpailusta. Kannatan näin ollen sitä ajatusta, että Eurooppa laatii itselleen keinot toteuttaa täysipainoisesti tavoitetta 3, jonka on katettava unionin koko alue.
Vasta sitten kun Eurooppa on osoittanut kykynsä ratkaista yhteiskuntamme suuret ongelmat - työttömyyden, köyhyyden ja syrjäytyneisyyden - julkinen mielipide tukee täysin luottavaisesti unionin lujittamista ja laajentamista.

Ephremidis
EU: n heikommin kehittyneiden alueiden kansat ovat erityisen huolissaan rakennerahastoja koskevien säännöksien uudistamisesta ja varsinkin rahoituksesta, jonka rakennerahastot saavat yhteisön talousarviosta.
Vaikka aluepoliittisen valiokunnan mietinnössä varmistetaan ehdotettu 0, 46 % yhteisön BKT: stä rakenteellisiin toimiin kaudella 2000-2006, kukaan ei vielä tiedä, mikä on yhteisön talousarvion kokonaisrahoitus näinä vuosina ja mikä on jäsenvaltioiden panos, koska tämä asia on vielä ratkaisematta.
On selvää, että ne määrärahat ovat riittämättömiä, joita tähän mennessä on osoitettu pienentämään kuilua, joka erottaa heikommin kehittyneet alueet kehittyneistä alueista, eikä todellisen lähentymisen kaivattua lopputulosta ole saavutettu, vaan esiintyy vielä suurempia vaihteluita, mistä voi vakuuttua tarkastelemalla esimerkiksi omaa maatani Kreikkaa koskevia tietoja.
Kun osoitetut määrärahat ovat riittämättömiä ja kun yhteisön talousarvion rahoitus on edelleen ratkaisematta, tavoitteen 1 maihin lisätään yhteisön kaikkein etäisimmät alueet (joista täysin epäloogisesti on jätetty pois Egeanmeren saaret) ja vanhan tavoitteen 6 alueet. Samaan aikaan on olemassa välitön vaara, että tietyt koheesiorahastoon kuuluvien maiden alueet, joissa tulotaso henkeä kohden on alle 75 % yhteisön keskiarvosta, jätetään pois tavoitteesta 1. Siis kuten sananlasku sanoo: " Parempi pyy pivossa kuin kymmenen oksalla."
On tunnettua, että yhteisön ohjelmiin mukaan otettujen hankkeiden välttämätön yhteisrahoitus vie lähes kaikki kehittämiseen osoitetut kansalliset varat. Tässä mielessä siis ehdotus yhteisön osuuden kasvattamisesta 75 %: sta 85 %: iin on oikea. Koska yhteisrahoitus kuitenkin vie kaikki kansalliset varat, jäljelle jää se tosiasia, että mahdollisuudet harjoittaa kansallista kehityspolitiikkaa, jonka on pakko mahtua yhteisön valintojen sisälle, ovat hyvin rajalliset.
Valvoakseen entistä tiukemmin sitä, kuinka yhteisön valintoja totellaan, komissio esittää, että luotaisiin suoritusvaraus, joka olisi 10 % määrärahoista, ja että määrärahat, joita ei ole käytetty kahden vuoden jälkeen, raukeaisivat automaattisesti. Aluepoliittinen valiokunta tekee aivan oikein hylätessään esityksen suoritusvarauksesta ja vaatiessaan kahden vuoden jälkeen käyttämättä jääneiden varojen jättämistä siihen maahan, mihin ne oli osoitettu.
Vaikka yhteisön antama rahoitus voisi suuresti auttaa pienentämään välimatkaa, joka erottaa toisistaan yhteisön heikommin kehittyneet ja kehittyneet alueet, käytännössä kyse on vain pennosista, joilla hämätään Euroopan kansoja, ostetaan hyvää omaatuntoa ja luodaan menetelmiä, joilla ajetaan suurten monopolien etuja, jotka käytännössä pääasiallisesti saavat hyödyn yhteisön ohjelmista, koska ne voivat tarjota tarvittavan teknisen tietämyksen ja laitteiston. On tunnettua, että suuri ellei suurin osa rakenteelliseen apuun osoitetuista määrärahoista palautuu muihin eli kehittyneisiin jäsenvaltioihin.

Eriksson, Seppänen, Sjöstedt ja Svensson
Olemme päättäneet olla äänestämättä lopullisessa äänestyksessä. Olemme EU: n rakennerahastotuen arvostelijoita ja olemme sitä mieltä, että rahastot eivät ole johtaneet alueellisten alojen tasaantumiseen, mikä on ollut niiden tavoite. Rakennerahastot on sen sijaan pääasiassa siirrettävä kansalliselle tasolle, missä valvonta ja noudattaminen on huomattavasti varmempaa kuin EU: n tasolla. Komissio on kuitenkin halunnut yksinkertaistaa ja selventää tukea, mikä on mielestämme askel oikeaan suuntaan. Erityisesti kyse on tavoitteiden ja yhteisöaloitteiden määrän rajoittamisesta.

Klaß
Euroopan rakennepolitiikka on tosin osoittautunut kestäväksi, mutta sitä on kuitenkin uudistettava. Seuraavaa seitsemän vuoden ohjelmakautta varten on laadittava järkevä rakennepolitiikka, jolla edistetään sosiaalista ja taloudellista yhteenkuuluvuutta ja jolla otetaan huomioon yleinen vaatimus parantaa tehokkuutta ja avoimuutta.
Yhteisön säännöstön täytäntöönpanoa koskevat huomautukset eivät kuulu tähän yhteyteen. Eurooppalaisen rakennepolitiikan tavoitteena on auttaa unionin köyhempiä alueita mukautumaan rikkaampiin alueisiin. Mainitsen tässä yhteydessä esimerkkinä koheesiorahaston, joka perustettiin auttamaan rakenteeltaan erityisen heikkoja jäsenvaltioita niiden tiellä kohti talous- ja rahaliiton jäsenyyttä. Kun tämä tavoite saavutetaan, koheesiorahasto on täyttänyt tehtävänsä. Tämän vuoksi lisävarojen myöntäminen koheesiorahastosta Espanjan, Portugalin ja Irlannin kaltaisille jäsenvaltioille ei ole oikeutettua, eikä se ole kannattavaa unionin laajentumista ajatellen.
Rakennerahaston rajoissa edistetään myös " innovatiivisia toimenpiteitä" . Tässä yhteydessä komission ehdottamien hankkeiden määrä ei kuitenkaan ole useinkaan missään suhteessa niihin hankkeisiin, jotka lopulta kelpuutetaan saamaan tukea. Tämä johtuu ensi sijassa tukien pienestä määrästä. Rakennerahaston varoista varataan 1 % innovatiivisia toimenpiteitä varten ajanjaksolla 1994-1999. Toivon hartaasti, että parlamentti kannattaa näiden määrärahojen korottamista. Näillä hankkeilla on erityisen suuri merkitys Euroopan unionin kaikkien alueiden ihmisille, yhdistyksille, liitoille ja organisaatioille, sillä niiden avulla voidaan välttää paikallisten viranomaisten usein monimutkaiset ja pitkät menettelyt.
Lisäksi rahaston varojen keskittäminen yhteisön kaikkein epäsuotuisimmille alueille ei saa merkitä sitä, että kansalliset tukitoimet ovat sallittuja vain näillä alueilla.
Eurooppalainen rakennepolitiikka on tuonut meidät askeleen lähemmäs tavoitetta kaventaa jäsenvaltioiden ja alueiden kehitystasojen ja asukasta kohti laskettujen tulojen eroja. Olen varma, että rakennerahaston uudistus vahvistaa edelleen Euroopan alueiden välistä sosiaalista ja taloudellista yhteenkuuluvuutta. Eurooppa voi pitkällä aikavälillä kasvaa yhteen vain, jos olemassa olevat taloudelliset ja sosiaaliset erot poistetaan pysyvästi.

Lindqvist
Välttämätön ehto tavoitteiden määrän vähentämiseksi ja muiden rakennerahastoihin liittyvien muutosten tekemiseksi on, että tavoitetta 6 koskevat harvaan asuttuihin alueisiin liittyvät perusteet siirretään muuttumattomina koskemaan tavoitetta 1. Tavoitetta 5 b koskevien perusteiden on myös säilyttävä muuttumattomina tavoite 2: ssa. Ruotsin jäsenyysneuvotteluidensa aikana neuvottelemat harvaan asuttuja alueita ja maaseutuja koskevat ehdot eivät saa heikentyä.

Lööw ja Sandberg-Fries
Rakennerahastojen kehitys on erittäin tärkeää Euroopan unionin laajentumisen ja syventymisen mahdollistamiseksi. Rakennerahastojen kehitys edistää mielestämme Euroopan sosiaalisen ja taloudellisen yhteisymmärryksen vahvistumista ja on samalla erityisen tärkeä sen kannalta, että Euroopan kasvava tarve tyydytettäisiin työllisyyden, kestävän kasvun painottamisen ja painokkaamman ympäristöpolitiikan osalta, ja jotta voisimme vastata Euroopan köyhien ja rikkaiden alueiden välisen eurooppalaisen solidaarisuuden tarpeeseen. Rakennerahastot ovat taloudellinen väline, jonka avulla voidaan painottaa Euroopan unionin voimaa yhtenäistävänä tekijänä asioissa, joissa kansan tahto voidaan kohdata ainoastaan kasvavan, valtioiden rajat ylittävän yhtenäistämisen avulla.
Rakennerahastojen tämän suuntainen uudistaminen on mielestämme välttämätöntä. Periaatteessa on mielestämme hyvä, että rakennerahastot keskitetään todella avun tarpeessa oleville alueille, että tavoitteet keskitetään kolmeen ja että rakennerahastojen rakennetta yksinkertaistetaan. Lisäksi on mielestämme tärkeää, että rakennerahastojen laajuus - mikä koskee myös yhteistä maatalouspolitiikkaa - sopeutetaan vastaamaan laajentumisesta aiheutuvia vaatimuksia. Rakennerahastojen uudistamista on pidettävä laajentumista helpottavana tekijänä. Periaatteessa haluamme myös painottaa sitä, että rahoituskehystä, joka on 0, 46 % bruttokansatulosta, on pidettävänä kattona. Olemme lisäksi sitä mieltä, että rakennerahastotuen on joustavan, monialaisen ja hajautetun suhtautumistavan avulla annettava tilaa kumppanuudelle ja paljon tilaa kansallisille, alueellisille ja paikallisille aloitteille.
Tavoitteeseen 1 on sovellettava tiukasti 75 %: n perustetta, samalla kun aikaisemmalle tavoitteelle 6 on annettava perusteet uuden tavoitteen 1 mukaan. Tavoitteen 2 osalta on myönnettävä, että se sisältää kaupunkialueet ja että sitä on käytettävä niin, että jäsenmaille annetaan suuri vapaus päättää itse tukialueiden jakamisesta. Tavoitteen 3 alueen on mielestämme oltava laaja, jolloin tukea on annettava muun muassa tavalliselle koulutukselle. Rakennerahastoihin on kohdistettava tiukat taloudelliset säännöt.
Periaatteellinen kannanottomme on ohjannut tapaamme äänestää eri ehdotuksia, samalla kun kunnioitamme suuresti sosialistiryhmän kannanottoja. Olemme päättäneet pitää mahdollisimman vähän kiinni tiukoista kansallisista eduista, koska tehtävämme Euroopan parlamentin jäseninä ei rajoitu vain Ruotsin nykyisiin etuihin.
Muutamia kommentteja lausuntoihimme: suoritusrahaston perustamiseen liittyvän päätöksen, sen laajuuden ja uudelleenjaon osalta olemme sitä mieltä, että nämä kolme näkökohtaa on sovitettava yhteen siten, että se sopii rakennerahaston eri tavoitteisiin. Mielestämme mietinnössä esitetyt ehdotukset ja tarkistukset eivät kaikilta osin täytä tätä vaatimusta. Olemme aikaisemmin huomauttaneet, että 0, 46 %: n rahoituskehystä on pidettävä kattona. Olemme sen vuoksi päättäneet tukea tarkistuksia, jotka ovat yhteneväisiä tämän kannan kanssa. Sen tekstin osalta, joka muuten noudattaa 2 kohdan rahoitusnäkymiä, tulkitsemme asian niin, ettei tätä tekstiä pidä tarkastella rahoituskehyksen laajentamista koskevana tahdonilmaisuna.
Viitaten tavoitteeseen 6 ja siihen, että se liitetään tavoitteeseen 1 olemme päättäneet tukea tarkistusta, jossa otetaan parhaiten huomioon kantamme, siitä, että väestöntiheyttä koskeva peruste otetaan mukaan. Mietinnön 6 kohdassa sekä useissa tarkistuksissa otetaan esiin kysymys väestön mukaisesta jaosta. Mielestämme sellainen jako saattaisi olla kiinnostava, mutta se merkitsee samalla, että ehdotetut tarkat prosentuaaliset jaot eivät ole täysin oikea tapa edetä nykyisessä tilanteessa.
31 kohdan ja täydentävyyden osalta olemme sitä mieltä, että ehdotukset, joiden mukaan on otettava huomioon rahoituskausien makrotaloudelliset olosuhteet, on muotoiltu siten, että ehdotuksen perusteella on vaikea arvioida, miten sellaisen ehdotuksen toteuttaminen vaikuttaa. Mitä tulee siihen, että myös jatkossa 2 otsikon alla olevia rakennetoimia pidettäisiin menotavoitteina, olemme sitä mieltä, että kysymyksestä on keskusteltava mutta siinä tapauksessa tarkemmin kuin 46 kohdassa ja muissa asiaan liittyvissä tarkistuksissa.
Arviointia koskevasta tarkistuksesta 94 olemme sitä mieltä, että ehdotus perustuu hyviin aikeisiin, mutta samanaikaisesti on todettava, että muoto, jonka arviointi todellisuudessa ehdotuksen perusteella saisi, uhkaisi lisätä byrokratian määrää. Haluamme myös korostaa, että emme tue 55 kohdassa esitettyä ehdotusta kylttien muotoilusta. Kylttejä on oltava, mutta niiden muotoilua ei saa säätää niin yksityiskohtaisesti kuin mietinnössä ehdotetaan. Yhdymme ehdotukseen seurantakameroiden ja neuvoa-antavien komiteoiden sukupuolten mukaisesta jaottelusta.
Haluamme lopuksi painottaa, että olemme samaa mieltä niistä ehdotuksista, jotka mietinnössä esitetään Euroopan parlamentin aseman vahvistamiseksi.

Malone
Irlanti on ollut yksi pääasiallisista EU: n rakenne- ja koheesiorahastojen edunsaajista viime vuosikymmenellä. EU: n tuki on auttanut kääntämään Irlannin talouden suunnan ja luomaan tuhansia uusia työpaikkoja. Taloudellisen kehityksemme seurauksena Irlanti on nyt saavuttanut EU: n keskitason varallisuuden.
Olemme kuitenkin vielä huomattavasti eurooppalaisia kumppaneitamme jäljessä infrastruktuurin osalta, erityisesti liikenteen ja televiestinnän ja ympäristönsuojelupalveluiden osalta. Sosiaalinen syrjäytyminen aiheuttaa meillä myös yhä suunnattomia ongelmia erityisesti köyhissä kaupunki- ja maaseutuyhteisöissä ja samoin myös kehityksen jälkeenjääneisyys. Kaikki nämä ongelmat on ratkaistava.
Tästä syystä suhtaudun myönteisesti komission ehdotukseen siitä, että Brysselin antamaa rahoitusta ei pidä lopettaa äkillisesti. Rahoitusta pitäisi vähentää vähitellen.
Tämä on luultavasti viimeinen kerta, kun Irlanti saa merkittävää taloudellista tukea EU: lta. Tämä ei ole merkki Irlannin tappiosta vaan voitosta. Se on merkki siitä, että olemme käyttäneet saamamme avun hyödyllisesti.
Virheitä on kuitenkin tehty. Liian paljon rahaa on käytetty golfklubeihin ja venesatamiin. Emme saa toistaa tätä virhettä. Meidän on varmistettava, että seuraavat varat menevät niille, jotka niitä eniten tarvitsevat, köyhille kaupunki- ja maaseutuyhteisöille ympäri maan. Tämä on ehdottomasti asetettava etusijalle ensi kaudella.

Palm
Mietintö on yhteisen strategian osa unionin rakennerahastotuen uudistamiseksi. Olen päättänyt pääasiassa tukea sosiaalidemokraattista ryhmää.
Olen iloinen siitä, että rakennerahastoja keskitetään ja että niitä suunnataan enemmän alueille, missä tukea tarvitaan sen sijaan, että ne " levitettäisiin ympäriinsä" ja että niistä tulisi jonkinlaisia valtioiden saamia hyvityksiä unionilta. Olen iloinen myös siitä, että ryhdymme käsittelemään niitä mahdollisia ongelmia, joita rakenne- ja maatalouspolitiikkaan voi kohdistua laajentumisen yhteydessä, mikä on mielestäni myönteistä.

Des Places
Riippumattomat kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmä on halunnut tuoda esille epäluulonsa rakennerahastojen uudistusta koskeviin eri mietintöihin. Epäluuloisuus ei kohdistu niinkään itse mietintöihin ja niiden laatijoihin, joita onnittelemme heidän tekemästään työstä, vaan Agenda 2000: ssa esitettyihin ehdotuksiin. Ne ovat usein epäjohdonmukaisia ja joskus vaarallisiakin jäsenvaltioiden alueen tasapainon kannalta; niissä jätetään vaille huomiota ne vaikeudet, joita on monilla eurooppalaisilla työntekijöillä, etupäässä kalastajilla.
Keskustelujen kuluessa kaikki ovat itse asiassa tehneet parhaansa oman alueensa tai oman maansa etujen puolustamiseksi, mikä on kaiken kaikkiaan hyvin perusteltua. Kaikkein taitavimpia tässä pelissä ovat olleet kiistatta saksalaiset ystävämme: he itse asiassa väittävät - niille, jotka haluavat kuunnella - olevansa Euroopan yhteisön talousarvion nettomaksajia. Ennen kuin Reinin toisella puolella olevat ystävämme vaativat rahoitusosuutensa alentamista, heidän olisi huomattava, että entiseen Itä-Saksaan virtaavan yhteisön mannan ansiosta he ovat aluepolitiikan suurimpia tuensaajia.
Lisäksi näyttää valitettavasti siltä, että rakennerahastojen uudistuksessa on jätetty monia asioita vaille huomiota. Esimerkiksi kalastuksesta riippuvaiset alueet on unohdettu. On myös syytä pohtia Agenda 2000: n vaikutuksia Euroopan unionin heikoimmassa asemassa oleviin maaseutualueisiin. Tällä hetkellä 9 % jäsenvaltioiden väestöstä saa tukea tavoitteista 5a ja 5b; tulevaisuudessa tukikelpoisen väestön määrä on enää noin 5 %. Monet alueet menettävät tukikelpoisuutensa samaan aikaan, kun YMP: n uudistus ja maataloushintojen lasku heikentävät maanviljelijöidemme tilannetta. Ranskassa asuu 9, 7 miljoonaa asukasta rakennetoimien kattamilla alueilla; tulevaisuudessa heitä on enää 7, 1 miljoonaa. Lähes 3 miljoonaa ranskalaista, joista valtaosa asuu ja työskentelee maaseutualueilla, joutuu kärsimään tästä uudesta uudistuksesta: 20 % Ranskan alueesta menettää kelpoisuutensa rakennerahastoista annettavaan tukeen.
Muistuttakaamme tässä yhteydessä, että maaseutualueilla ryhdyttiin soveltamaan kompensoivia, kunnianhimoisempia rakennetukitoimenpiteitä GATT-neuvottelujen ja YMP: n uudistuksen jälkeen, joista ne kärsivät paljon. Nyt rakennerahastojen uudistus vaarantaa näiden toimenpiteiden maantieteellisen laajuuden, vaikka Uruguayn kierros ja YMP: n uuden uudistuksen edelleen lisäämä maataloushintojen aleneminen vaikeuttavat tilannetta edelleen ja entistä raskaammin. Johdonmukaisuuden puute näkyy tässä räikeästi.
Kaiken lisäksi rakennerahastot näyttävät todellisuudessa federalistiselta tulonjakovälineeltä, jonka tarkoituksena on pikemminkin alistaa tukea saavat alueet yhä riippuvaisemmiksi komissiosta kuin auttaa niitä selviytymään vaikeuksistaan.
Meidän on hyödynnettävä keskusteluja muistuttaaksemme jälleen kerran, että olisi toivottavaa, että julkisten varojen tuloksettoman sirottelun sijasta unioni keskittäisi ponnistelunsa olemassa oleviin yhteisöpolitiikkoihin: YMP: hen ja YKP: hen. Tätä tietä ei valitettavasti ole valittu, koska tietyt tahot käyttävät tilaisuutta hyväkseen pyrkiessään haalimaan vähän enemmän valtaa kansakuntien ja paikallisten yhteisöjensä kustannuksella piittaamatta toissijaisuusperiaatteesta ja ainoastaan Brysselin edun vuoksi. Tässä mielessä jotkut vaativat " eurooppalaisen aluesuunnittelustrategian käyttöönottoa" tai " yhtenäisen kaupunkipolitiikan" luomista.
Tältä osin olisi yleisesti ottaen toivottavaa, että sen sijaan, että Euroopan unioni pyrkii jatkuvasti hankkimaan lisää toimivaltaa, se ryhtyisi tutkimaan, mitä vaikutusta Euroopan alueen tasapainoon on olemassa olevilla yhteisöpolitiikoilla, unionin tekemillä päätöksillä tai niillä neuvotteluilla, joihin se osallistuu sekä WTO: n tasolla että kansainvälisten sopimusten yhteydessä, jotta niiden kielteiset puolet voidaan torjua. On todellakin pakko todeta, että yhteisön toiminta on toisinaan vaikuttanut hyvin haitallisesti taloudelliseen ja sosiaaliseen koheesioon, josta puhutaan mielellään mutta joka olisi palautettava entiseen arvoonsa.

Schiedermeier
Minun oli valitettavasti äänestettävä lopullisessa äänestyksessä päätöslauselmaesitystä vastaan, koska
1.tarkistukseni 47, jolla parannettaisiin kansallista tukea, hylättiin ja2.tekstissä ehdotettiin useiden suoritusten parantamista, mikä ylittäisi pysyvästi rahoituskehyksen.
Theorin ja Wibe
Puolueryhmällemme uskollisina olemme päättäneet noudattaa pääasiassa sosialistiryhmän äänestysluetteloa.
Vankka mielipiteemme rakennerahastoista on kuitenkin se, että ne eivät ole kovinkaan tehokkaita ja että suurin osa varoista olisi palautettava jäsenmaille unionin alhaisempien jäsenmaksujen muodossa. Suuri osa varoista, sanokaamme 20-30 %, voitaisiin säilyttää ja käyttää kokonaisuudessaan Itä-Euroopan maiden tukemiseen. Siellä tukea tarvitaan huomattavasti enemmän kuin Kreikassa, Italiassa, Portugalissa ja Espanjassa.

Titley
Äänestän tämän väliaikaisen mietinnön puolesta, sillä se edustaa mielestäni parlamentin järkevää suhtautumista komission Agenda 2000 -suunnitelmissa ehdotettuihin alue- ja rakennerahastoihin tarvittaviin monimutkaisiin ja mahdollisesti kiistanalaisiin muutoksiin.
Kun otetaan huomioon parhaillaan EU-tukea saavien alueiden asukkaiden huoli alueiden tulevasta asemasta, kun laajentuminen Itä- ja Etelä-Eurooppaan aiheuttaa jatkossa kuluja, esittelijät ovat aivan oikeassa vaatiessaan aluepoliittista valiokuntaa tutkimaan tarkasti tukikelpoisten alueiden lopullista luetteloa ja kaikkia mahdollisia poikkeuksia. Aivan yhtä tärkeä on mietinnössä esitetty peruste siitä, että kaikille tuen menettäville alueille pitäisi suoda siirtymäkausi sopeutumista varten.
Haluan erityisesti kiittää esittelijän vaatimusta siitä, että alhainen BKT, alueiden väliset vaurauserot ja työikäisen väestön väheneminen pitäisi ottaa työttömyyden lisäksi huomioon, kun arvioidaan, mitkä alueet saavat tulevaisuudessa uuden tavoitteen 2 alaista tukea.
Jos komissio ja jäsenvaltiot noudattavat tässä mietinnössä puollettua oikeudenmukaista ja järkevää lähestymistapaa, jonka mukaan rahoitusta ei leikata yhdessä yössä vaan siirtymäkauden aikana ja jonka mukaan EU: n tuki kohdistetaan eri alueille tasapainotettujen kriteereiden perusteella, uskon, että se lisää yleistä ymmärrystä EU: n tulevan laajenemisen ja vaurastumisen varmistamiseksi tarvittavien muutosten osalta.

Trizza
Koska rakennerahastojen uudistus toteuttaa taloudellista ja sosiaalista koheesiota, siinä on otettava huomioon toimien kohteena olevien alueiden todellinen taloudellinen tilanne. Italiassa, ja erityisesti Etelä-Italiassa erilaisten tilanteiden yhtäaikainen olemassaolo edellyttää kurinalaisuutta tuen kriteerit täyttävien alueiden valinnassa, jotta pelkästään avustavia toimia voitaisiin välttää.
Alleanza Nazionalen näkemyksen - samoin kuin oman henkilökohtaisen näkemykseni - mukaan on tästä syystä noudatettava seuraavia suuntaviivoja:
rakennerahastoihin pääsyn ja rahastojen hallinnon menettelyjen yksinkertaistamiseen tähtääviä toimia on keskitettävä maantieteellisesti; -ohjelmien toimien on perustuttava laajempaan kumppanuuteen ja niihin on sisällytettävä jäsenvaltioiden lisäksi alueelliset ja paikalliset viranomaiset, taloudelliset ja sosiaaliset osapuolet ja muut toimivaltaiset tahot, erityisesti mitä ympäristökysymyksiin ja tasa-arvon edistämiseen tulee; -tavoitteeseen 1 kuuluvia alueita määritettäessä BKTL: n 75 % koskevaa ehtoa on sovellettava joustavasti, ja on tunnustettava saarten erityisasema, jotta maantieteellisistä syistä epäsuotuisassa asemassa olevia saaria hyödyttävien toimien toteuttaminen voidaan taata; -tavoitteeseen 2 kuuluvan väestön enimmäismäärää on sovellettava joustavasti ja täydennettävä muilla, esimerkiksi maantieteellisiä haittoja ja/tai ympäristöolosuhteita kuvaavilla osoittimilla, joiden avulla voidaan turvata sellaisten valtioiden edut, joille jäykän turvaverkkojärjestelmän soveltaminen aiheuttaa vakavaa vahinkoa, kuten Italialle; -hyväksymme periaatteen, joka koskee yhteisön aloitteiden lukumäärän rajoittamista kolmeen siten, että säilytetään Urban-aloite, joka on ainoa väline, jolla voidaan taata kaikille Euroopan alueille yhdenmukainen kaupunkipolitiikka yhdessä paikallisten viranomaisten kanssa; -emme hyväksy suoritusvarauksen luomista komission ehdottaman mallin mukaisesti emmekä myöskään sen toteuttamista siten, että EAKR tai muut rakennerahastot siirretään takaisin jäsenvaltioihin; -on sovellettava seitsemän vuoden siirtymävaihetta niillä alueilla, jotka eivät enää kuulu tavoitteisiin 2 ja 5b, ja on varmistettava, että myös hiljattain tavoitteesta pois jääneessä Abruzzossa väliaikaiset tuet poistetaan asteittain.- G. Collinsin mietintö (A4-0395/98)
Eriksson ja Seppänen
Olemme äänestäneet koheesiorahastoa käsittelevää mietintöä vastaan. Tämä rahasto perustettiin, jotta Irlanti, Espanja, Portugali ja Kreikka saavuttaisivat EMUn lähestymiskriteerit. Sitä ei saa pitää EU: n alue- ja rakennepolitiikan osana, vaan se on suoraa tukea näille valtioille. Kun maat täyttävät EMUun osallistumiseen tarvittavat vaatimukset, tuki on lopetettava nopeasti. Tukeen oikeutettujen maiden on sen jälkeen voitava hakea EU: n rakennerahastojen myöntämää tukea. On lopetettava sellaisten tukien loputon myöntäminen, joiden perustamistavoitteet on jo saavutettu.
EU: n aluepoliittiseen historialliseen kehitykseen kuuluu valitettavasti valtava määrä neuvotteluratkaisuja, joissa on tehty niin kutsuttuja sivuratkaisuja, joiden tarkoituksena on ollut aikaansaada muunlaista korvausta kuin alueellisten erojen tasoittamiseen on tarkoitettu. Eräs esimerkki tästä on EAKR: n (Euroopan aluekehitysrahaston) perustaminen vuonna 1975. Se perustettiin IsonBritannian budjettiongelman ratkaisemiseksi, eikä sen avulla ollut tarkoitus tasoittaa alueellisia eroja.

Lindqvist
Nykyisten maatalous- ja aluepoliittisten tukisääntöjen ulottaminen laajentumisen yhteydessä myös Itä- ja Keski-Euroopan uusiin jäsenmaihin vaatisi, että sellaisten maiden kuten Ruotsin, Saksan ja niin edelleen jäsenmaksua korotettaisiin selkeästi tai että maatalous- ja aluepoliittisen tuen kokonaismäärää alennettaisiin.
Sen vuoksi on välttämätöntä, että maatalouspolitiikan täydellinen uudistaminen tapahtuu niin, että työstä ja tuotteista maksetaan enemmän ja tukea myönnetään vähemmän. Ei ole hyväksyttävää eikä solidaarista, että Itä- ja Keski-Euroopan maille myönnetään pienempää tukea kuin muulle EU: n alueelle. Tulevaisuutta ajatellen EU: n tukea on vähennettävä ja mahdollisuuksia kansalliseen tukeen on lisättävä. Ruotsin maataloustuki on jaettava oikeudenmukaisemmin pohjoisen ja etelän välillä.

Lööw ja Sandberg-Fries
Kysymys koheesiorahaston tärkeydestä Euroopan taloudelliselle ja sosiaaliselle koheesiolle on tärkeä. Kysymyksestä, kuinka koheesiorahastoa olisi kehitettävä niiden maiden osalta, jotka ovat valmiita EMUun, on ehdottomasti keskusteltava. Samalla kun yhteinen valuutta edistää Euroopan sosiaalisen ja taloudellisen koheesion vahvistumista, on myös syytä arvioida uudelleen koheesiorahastoa ja sen taseen loppusummaa.
Olemme kuitenkin sitä mieltä, ettei lähentymiskriteereiden saavuttamisen ja koheesiorahaston tuen saantimahdollisuuksien välille voi vetää suoraa yhteyttä. Lähentymiskriteerit saavuttaneiden maiden makrotaloudelliset indikaattorit ovat totisesti korkealla tasolla, mutta tämä ei samalla merkitse sitä, että näiden maiden kanssa tai niissä olisi päästy täydelliseen sosiaaliseen ja taloudelliseen koheesioon. Haluamme myös korostaa tehokkaan taloushallinnon ja valvonnan tarvetta.

Marinho
Äänestin tämän mietinnön puolesta, koska katsoin, että erillisessä äänestyksessä ehdotuksesta, joka koskee koheesiorahaston rajoittamista talous- ja rahaliiton ulkopuolisiin maihin ja joka johtaisi niin ollen Portugalin syrjimiseen, saavutettiin erittäin selkeä tulos yli 300: lla tuota syrjintää vastustavalla äänellä, joten vähimmäisedellytykset sille, että koheesiorahastosta myönnettävää tukea ei Portugalin osalta voida lakkauttaa, ovat mielestäni nyt olemassa.
Itse asiassa parlamentti siten vahvistaa nimenomaisesti komission kannan ja varmistaa osaltaan sen, että Portugalin edut otetaan vastaisuudessa paremmin huomioon.

Novo
Koheesiorahastoa koskevassa ehdotuksessa, joka sisältyy komission vuoden 1997 puolivälissä esittämään Agenda 2000-tiedonantoon, edunsaajamaiksi määritellään ne maat, joiden BKTL on edelleen alle 90 % yhteisön keskiarvosta, eikä tuki sen mukaisesti riipu siitä, liittyvätkö kyseiset maat talous- ja rahaliittoon vai eivät.
Neuvoston oikeudellisissa yksiköissä laadittiin myöhemmin lausunto, jossa kelpoisuusehdot koheesiorahastosta myönnettävään tukeen vahvistetaan Euroopan unionin perustamissopimuksen mukaisesti, ja nuo kelpoisuusehdot koskevat sekä Kreikkaa - jossa yhtenäisvaluuttaa ei oteta käyttöön - että Espanjaa, Irlantia ja Portugalia - jotka ovat hallitustensa tekemän päätöksen mukaisesti liittyneet talous- ja rahaliittoon.
Meille tämä on ollut alusta lähtien aivan kiistaton asia ja katsomme, että yhdelläkään yhteisön toimielimellä ei ole itsenäistä oikeutta rikkoa tässä suhteessa perustamissopimusta sekä taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden periaatetta, johon koheesiorahaston perustuu, ja siten estää Portugalia saamasta tukea tuosta rahastosta.
Collinsin mietinnössä vahvistetaan tämä näkökanta, joten luonnollisestikin äänestimme sen puolesta. Tähän on syytä lisätä, että mietinnössä myös asetetaan kyseenalaiseksi ehdotus, jonka mukaan rahastosta maksettaisiin tukea vain sillä ehdolla, että maat täyttävät konvergenssikriteerit, ja vastustetaan komission ehdotusta, jonka mukaan tuki riippuisi vakaussopimuksen noudattamisesta.
Meidän on tietenkin korostettava, että koheesiorahaston säilyttämistä Portugalin osalta ei ole syytä pitää erityisen tähdellisenä asiana; pikemminkin se merkitsee vahvistusta Portugalin neuvottelutulokselle, jonka se saavutti jo aikaa sitten yhteisön seuraavasta tukikehyksestä neuvoteltaessa. Sen vuoksi torjumme ajatuksen siitä, että rahaston säilyttäminen voisi olla eräänlainen savuverho, joka kätkisi taakseen rakennerahastojen tosiasiallisen supistamisen Portugalin osalta. Tärkeintä on nyt muuttaa vastaisuuden varalta hallituksen neuvottelumenetelmiä ja ratkaista yhteisön rahoitusvälineiden lisäämistä koskeva keskeinen kysymys, jotta laajentumisesta aiheutuvat uudet ongelmat ja tehtävät voitaisiin kohdata ilman, että ne rahoitettaisiin yksinomaan koheesiomaiden kustannuksella, toisin sanoen pelkästään vähentämällä rakennerahastojen määrärahoja.

Theorin ja Wibe
Mietintö on osa yhteistä strategiaa unionin rakennerahastotuen uudistamiseksi. Uskollisuussyistä olemme päättäneet pääasiassa tukea sosialistiryhmän ehdotusta. Vakaa kantamme on kuitenkin, että koheesiorahasto on lakkautettava ja varat on palautettava jäsenmaille. Merkittävä osa varoista (20-30 %) voisi kuitenkin pysyä unionin hallussa, ja ne voitaisiin kokonaisuudessaan käyttää Keski- ja Itä-Euroopan tukemiseen. Siellä tukirahoja tarvitaan enemmän kuin Välimeren maissa, joissa on jo täysin hyväksyttävä elintaso.
Varela Suanzes-Carpegnan mietintö (A4-0393/98)
Darras
Euroopan komissio ei pyrkinyt ehdotuksessaan tekemään suuria muutoksia EAKR: n toimintaan. Tavoitteena oli selventää ja laajentaa rahaston soveltamisalaa.
Tässä mielessä voin vain kannattaa mietintöä siinä muodossa, kuin se on meille tänään esitetty. Euroopan parlamentin tekemissä lisäyksissä otetaan itse asiassa huomioon Euroopan unionin yhteiskunnallis-taloudellisen, uuden teknologian ja lähipalvelujen kehityksen eteneminen. Nämä monet uudet alueet on mielestämme otettava huomioon EAKR: ssä.
Esittelijä on myös sitä mieltä, että matkailu- ja kulttuuriala on otettava mukaan EAKR: n toteuttamisalaan. Nämä kaksi alaa ovatkin ensiarvoisen tärkeitä työllistäjiä (kulttuurialalla on EU: ssa 3, 1 miljoonaa työpaikkaa eli 1, 8 % aktiiviväestöstä); matkailu puolestaan on usein käypä vaihtoehto alueille, joita vaivaa rakenteellinen jälkeenjääneisyys tai jotka ovat erittäin riippuvaisia muista taantuvista talouden aloista.
Liittyen rouva McCarthyn ja herra Hatzidakisin mietintöön kannatan myös vahvasti Euroopan kaupunkipolitiikan kehittämistä koskevan Urban-aloitteen säilyttämistä.
Lopuksi on erittäin tärkeää, että parlamentillamme on aktiivinen osa rakennepolitiikkojen soveltamisen seurannassa ja valvonnassa.
Näistä kaikista syistä kannatan mietintöä näin muutettuna.

Eriksson, Seppänen, Sjöstedt ja Svensson
Olemme päättäneet olla äänestämättä lopullisessa äänestyksessä. Arvostelemme EU: n alueellista tukirahastoa ja olemme sitä mieltä, ettei rahasto ole johtanut alueellisten olojen tasaantumiseen, mikä oli sen tavoite. Tällainen rahasto on sen sijaan pääasiassa siirrettävä kansalliselle tasolle, missä valvonta ja noudattaminen on huomattavasti varmempaa kuin EU: n tasolla. Komissio on kuitenkin halunnut yksinkertaistaa ja selventää tukea, mikä on mielestämme askel oikeaan suuntaan. Mielestämme ehdotukset ympäristökysymysten esiin ottamisesta ja naisten ja miesten tasa-arvon edistämiseksi tehtävä työ ovat myönteisiä.

Theorin ja Wibe
Mietintö on osa yhteistä strategiaa unionin rakennerahastotuen uudistamiseksi. Uskollisuussyistä olemme päättäneet pääasiassa tukea sosialistiryhmän tekemää ehdotusta. Vakaa kantamme on kuitenkin, että koheesiorahasto on lakkautettava ja varat on palautettava jäsenmaille. Merkittävä osa varoista (20-30 %) voisi kuitenkin pysyä unionin hallussa, ja ne voitaisiin kokonaisuudessaan käyttää Keski- ja Itä-Euroopan tukemiseen. Siellä tukirahoja tarvitaan enemmän kuin Välimeren maissa, joissa on jo täysin hyväksyttävä elintaso.
Lisäksi vakaa kantamme on, että rakennerahasto merkitsee unionille suunnattujen kansalaisten panosten hyvin tehotonta käyttöä. Pidämme kansallisen tason aluepolitiikkaa sekä tehokkaampana että halvempana.
Kellett-Bowmanin mietintö (A4-0380/98)
Bonde, Krarup ja Sandbæk
Emme voi tukea koottua tekstiehdotusta Euroopan neuvoston asetukseksi Euroopan laajuisten verkkojen alaan liittyvän yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä. Euroopan laajuisiin verkkoihin liittyvä ohjelma esitetään usein ohjelmana, jonka tarkoituksena on edistää ympäristöystävällisiä kuljetusmuotoja. Tämän tavoitteen yhteydessä on todettava, että ohjelma on epäonnistunut täysin. Eurostatin luvut osoittavat, että nykyinen kuljetussektori on ohittanut teollisuuden ja on nyt suurin yksittäinen saastuttaja EU: ssa. Toinen tärkeä Euroopan laajuisiin verkkoihin liittyvän ohjelman perustelu on, että hitaammin kehittyneiden reuna-alueiden infrastruktuurin laajentaminen - erityisesti niiden liittäminen kehittyneempiin avainalueisiin - auttaa hitaammin kehittyneet alueet hyvinvoivien keskusalueiden taloudelliselle tasolle. Eurostatin luvut osoittavat jälleen, että ero EU: n rikkaimpien ja köyhimpien alueiden välillä on edelleen yhtä suuri - kun kyse on hyvinvoinnista, työttömyydestä ja niin edelleen - siitä huolimatta, että Euroopan laajuisiin verkkoihin liittyvä ohjelma on ollut olemassa jo monta vuotta. Nyt se on laajennettu koskemaan myös Itä- ja Keski-Euroopan maita ja perustelut sen legitimoimiseksi ovat täysin samat kuin ne, joita on käytetty EU: n rajojen sisällä. Käytännössä Euroopan laajuisiin verkkoihin liittyvän ohjelman avulla on ensisijaisesti pyritty varmistamaan EU: n teollisuudelle parhaat mahdolliset kulkuväylät EU: n markkinoille, mukaan lukien uudet Itä-Euroopan markkinat.

Eriksson, Seppänen, Sjöstedt ja Svensson
Äänestämme komission ja esittelijän sitä ehdotusta vastaan, jossa ehdotetaan niiden nykyisten määräysten muuttamista, jotka koskevat Euroopan laajuisten verkkojen alaan liittyvän yhteisön rahoitustuen myöntämistä. Komissio haluaa pistää talteen 5 500 miljoonaa ecua, joilla voitaisiin tukea Euroopan laajuisia verkkoja vuodesta 2000 vuoteen 2006; se on yli kaksi kertaa enemmän kuin vuodesta 1993 vuoteen 1999.
Samanaikaisesti unionin kansalliset sijoitukset ovat vähentyneet 1970-luvun 1, 5 %: n bruttokansatulo-osuudesta 0, 9 %: n osuuteen 1990-luvulla. Jäsenmaiden viime vuosien tiukat talousarviot ovat useimmissa tapauksissa vaikuttaneet jäsenmaiden pyrkimyksiin saavuttaa ne taloudelliset ja rahalliset normit, joita talous- ja rahaliiton jäsenyyteen vaaditaan. Yksittäisillä jäsenmailla ei siten ole tämän takia ollut varaa huolehtia hyvistä kuljetusmahdollisuuksista omassa maassaan ja muiden maiden välillä.
Jönsin mietintö (A4-0398/98)
Blak, Iversen ja Sindal
Tanskan sosiaalidemokraatit ovat äänestäneet sosiaalirahaston uudistamisen puolesta. Amsterdamin sopimuksessa olevan uuden työllisyyttä käsittelevän osan myötä on katsottu tarpeelliseksi yhdistää sosiaalirahaston toiminnat ja vuosittaiset työllisyyttä koskevat suuntaviivat. Olemme äänestäneet useiden komission ehdotusta koskevien tarkistusten puolesta: niissä tekstiin halutaan lisätä, että kestävä kehitys on otettava huomioon, miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien huomioimista on painotettava ja on puututtava heikossa asemassa olevien, kuten pitkäaikaistyöttömien ja vammaisten asemaan. Esimerkiksi vähintään 15 % varoista on varattava naisille. Olemme sitä mieltä, että kaikissa jäsenmaissa on tehtävä tasa-arvoon liittyviä aloitteita. Myös Tanska, jossa naisten palaaminen työelämään on jo pitkällä, on edelleen velvoitettava panostamaan tasa-arvoon sosiaalirahaston mukaisesti.

Krarup
. (DA) Olen jättänyt äänestämättä Euroopan sosiaalirahastoa käsittelevää mietintöä, koska rahaston päämääränä on edistää unionin sosiaalista yhtenevyyttä. Euroopan sosiaalirahaston avulla Euroopalle voidaan luoda varsinainen sosiaalipolitiikka ja lisätä siten taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta. EU: n ei pidä yrittää säännellä kansallisia sosiaalija työmarkkinapoliittisia järjestelmiä tarkoituksenaan jäsenmaiden sosiaaliturvajärjestelmien yhdenmukaistaminen. Sosiaali- ja työmarkkinapolitiikan on pysyttävä kansallisena asiana.
Mietinnössä esitetään useita laskelmia ja arviointeja rakennerahastotoimista, joiden avulla edistetään kaikkien yhtäläisiä mahdollisuuksia päästä työmarkkinoille, koulutusjärjestelmien kehittämistä ja naisten osallistumista työmarkkinoille. Rahaston on samoin edistettävä paikallisia ja alueellisia työllisyysaloitteita. Näiden toimien avulla on pitkällä aikavälillä pyrittävä vähentämään EU: n eri alueilla vallitsevia kehityseroja. Kaikkiin näihin toimiin liittyy myönteisiä näkökohtia, mutta on ongelmallista, että nämä pyrkimykset liitetään yhteen Euroopan sosiaalipolitiikan aikaansaamiseksi ja sen sosiaalisen vuoropuhelun edistämiseksi, joka pidemmällä aikavälillä vaikuttaa yhteisen eurooppalaisen työmarkkinapolitiikan perustamiseen. Samanaikaisesti mietinnössä pyritään myös koulutuspolitiikkaan liittyvien yhteisövälineiden yhdenmukaistamiseen.
Olen samaa mieltä siitä, että Euroopan kaikkia heikosti kehittyneitä alueita on tuettava. On myös tärkeää edistää henkilöiden yhtäläisiä mahdollisuuksia, jotta he voivat päästä työmarkkinoille, mutta sen on tapahduttava ilman poliittisia tarkoitusperiä, eikä se saa olla osa strategiaa, jonka avulla pyritään luomaan sosiaalista yhteneväisyyttä EU: ssa.

Lööw ja Sandberg-Fries
Suhtaudumme myönteisesti meneillään olevaan Euroopan sosiaalirahaston muuttamiseen, erityisesti, kun otetaan huomioon Amsterdamin sopimuksen uusi työllisyyttä koskeva luku. Euroopan sosiaalirahastolla on hyvin merkittävä asema työllisyysstrategiassa, koska se tukee ja täydentää kansallisella tasolla tehtyjä ponnistuksia.
Aikaisemmat kokemukset pienempien tukien myöntämisestä kansalaisjärjestöille, kuten Peace-aloitteen yhteydessä, ovat olleet myönteisiä. Tuemme sen vuoksi ehdotusta, jonka tavoitteena on suosia ensi sijassa paikallisia hankkeita sosiaalirahaston toimien suunnittelussa.

Theorin ja Wibe
Mietintö on osa yhteistä strategiaa unionin rakennerahastotuen uudistamiseksi. Uskollisuussyistä olemme päättäneet pääasiassa tukea sosialistiryhmän tekemää ehdotusta. Vakaa kantamme on kuitenkin, että sosiaalirahasto on lakkautettava ja varat on palautettava jäsenmaille. Merkittävä osa varoista (20-30 %) voisi kuitenkin pysyä unionin hallussa, ja ne voitaisiin kokonaisuudessaan käyttää Keski- ja Itä-Euroopan tukemiseen. Siellä tukirahoja tarvitaan enemmän kuin Välimeren maissa, joissa on jo täysin hyväksyttävä elintaso.
Mietinnössä esitetään, että Euroopan sosiaalirahastoa tarvitaan työttömyyden ehkäisemisessä. Rahojen ottaminen jäsenmaiden talousarvioista ja niiden uudelleen jakaminen Euroopan rakennerahaston kautta ei kuitenkaan luo uusia työpaikkoja kuin ehkä mahdollisesti niille, jotka työskentelevät varsinaisen uudelleen jakamisen parissa. Menettäjiä tässä ovat kyseisten valtioiden julkisen sektorin työntekijät.
Päätöslauselmaesitykset YMP: n uudistuksista
Barros Moura
Äänestäessäni tästä kysymyksestä otin huomioon ennen kaikkea kannan, joka koskee suorien tulotukien yhteisrahoitusta kansallisista budjeteista (ja joka ilmenee PSE: n ja V-ryhmän esittämän yhteisen päätöslauselman 8 kohdasta). Äänestin tuota vaihtoehtoa vastaan - jonka vaikutusta YMP: hen ei ole vielä edes määritelty - koska nähdäkseni se johtaisi lähinnä siihen, että rahoitusnäkymistä päätettäessä seurattaisiin yhtä komission ehdottamista malleista " tiettyjen jäsenvaltioiden liiallisia nettomaksuja" koskevan ongelman ratkaisemiseksi. Tässä tapauksessa ehdotettu malli olisi omiaan parantamaan Saksan tilannetta ja heikentämään etenkin Ranskan nykyistä rahoitustilannetta yhteisön talousarvion suhteen ilman, että siinä kuitenkaan turvattaisiin muiden jäsenvaltioiden - kuten Portugalin - tilannetta, joka saattaisi heikentyä sekä maatalouden rahoituksen että koko yhteisön talousarvioon maksettavien nettomaksujen osalta.
Tuo vaihtoehto vaikuttaisi sietämättömällä tavalla omia varoja koskeviin neuvotteluihin ja rajoittaisi Portugalin neuvottelumahdollisuuksia sekä Agenda 2000: n että rahoitusnäkymien suhteen.
Muilta osin kannatin PSE: n ja V-ryhmän yhteisen päätöslauselman erinomaisia ehdotuksia YMP: n uudistamiseksi ja toivon niiden tulevan kirjatuiksi.

Collins, Gerard
Ympäristöaloitteiden tehokkaampi integroiminen on sisällytettävä kaikkiin yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksiin vuoden 1999 jälkeiselle kaudelle. Uskon, että EU: n tavoitteista eli kestävästä kehityksestä, ympäristönsuojelun yhdistämisestä maatalousaloitteisiin ja maanviljelijöiden tunnustamisesta maaseudun vartijoiksi on tehtävä yhteisen maatalouspolitiikan keskeisiä kysymyksiä. Suurin osa puolueista kannattaa ympäristöpolitiikan tavoitteiden tehokkaampaa integroimista YMP: hen.
Myönteiset ympäristösaavutukset on kuitenkin mitattava ja palkittava. Jotta voisimme tehdä oikeutta maanviljelijöiden osuudelle maaseudun suojelemisessa, meidän pitäisi lisätä yksi periaate, nimittäin periaate siitä, että kaitsija palkitaan. Euroopan unionin on tuettava maanviljelijöiden ympäristöystävällisten maanviljelysmenetelmien käyttöönottoa maksamalla heille suoraa tukea.
Tiedämme jo, kuinka menestyksekkäästi on toiminut vuonna 1994 aloitettu maaseutuympäristön suojeluohjelma, jonka tavoitteisiin kuuluu sellaisten maanviljelysmenetelmien ja kontrolloitujen tuotantomenetelmien vakiinnuttaminen, jotka heijastavat kasvavaa yleistä huolta luonnonsuojelusta, maisemien suojelusta ja laajemmista ympäristöongelmista. Maaseutuympäristön suojeluohjelman on myös tarkoitus edistää kattavaa ja ympäristöystävällistä laadukasta ruoantuotantoa. Tämä ohjelma varmasti menestyy edelleen, ja se tuotti yli 101, 4 miljoonaa puntaa pelkästään vuonna 1997.
Maataloutta, maaseudun kehittämistä ja metsätaloutta koskevassa toimintaohjelmassa kauden 1997 aikana kohdistettiin 67, 176 miljoonaa puntaa maatiloihin tehtäviin sijoituksiin. Tämä alaohjelma oli jaettu seuraavasti: 11, 252 miljoonaa puntaa maitotaloustuotteiden hygienian parantamiseen; 149 000 puntaa eläinsuojelustandardien parantamiseen; 8, 769 miljoonaa puntaa maatilojen parantamisohjelmaan; 47, 006 miljoonaa puntaa maatiloilla tapahtuvan saastuttamisen kontrolloimisohjelmaan.
Tämä ohjelma on vaikuttanut merkittävästi saastuttamisen vähentämiseen maatiloilla sekä edistänyt ympäristöystävällistä maanviljelyä.
Tuen EU-tuen lisäämistä maatilojen sijoituksiin kaikissa yhteisestä maatalouspolitiikasta tehtävissä uusissa sopimuksissa, joita solmitaan vuoden 1999 jälkeiselle ajalle. Ympäristönsuojelukysymykset nousevat yhä tärkeämmiksi EU: n politiikoissa yleensä ottaen. Kuitenkin kannustimet ja tukijärjestelyt on toteuttava kautta Euroopan unionin, jotta kaikki tällä alueella tapahtuvat muutokset toteutetaan kustannusten kannalta tehokkaasti. Useat ihmiset käyttävät maaseutua yhä useammin vapaa-ajan viettoon ja virkistystarkoituksiin. Maanviljelijät eivät saa mitään taloudellista palkintoa maaseudun kunnossapidosta tai muokkaamisesta.
Näistä kysymyksistä pitäisi keskustella maatalousjärjestöjen kanssa ja Irlannin hallituksen ja Euroopan komission kanssa, jotta kaikki toteutettavat muutokset nauttisivat irlantilaisten maanviljelijöiden ja Irlannin ja Euroopan virkavallan suosiota ja tukea.

Damião
Ilmoitan äänestäneeni Fantuzzin Agenda 2000: ta ja YMP: n uudistusta koskevan päätöslauselmaesityksen 8 kohtaa vastaan, koska aivan kuten sen laatijakin toteaa, " yhteisrahoitusta koskevan vaihtoehdon tarkoituksena ei ole ratkaista maatalouden ongelmia ja tarpeita, vaan se liittyy jäsenvaltioiden maksuosuuksiin" .
Pahoittelen näin ollen, että jouduin äänestämään tätä ansiokasta maatalouspolitiikkaa käsittelevää päätöslauselmaa vastaan, koska katson, että yhteisön talousarvion rahoituksesta on keskusteltava erillisessä istunnossa, selkeästi ja ilman verukkeita.

Ephremidis
Yhteisen maatalouspolitiikan uudistaminen vuonna 1992 johti siihen, että yhteisön talousarvion maanviljelyyn osoitetut määrärahat merkittävästi pienenivät, se johti pienten ja keskisuurten perhetilojen häviämiseen erityisesti yhteisön eteläisillä alueilla, mistä seurasi tilojen ja työpaikkojen lukumäärän jyrkkä lasku, jolloin viljelyalueiden työttömyys ampaisi korkeuksiin ja maaseudun autioitumisen tahti kiihtyi vaarallisesti.
Komission Agenda 2000: ssa tekemät uudet ehdotukset Euroopan maataloudesta ovat eurooppalaisen kehitysmallin osalta ehkä kaikista epäedustuksellisin osoitus EU: n kokonaisnäkemyksestä. Maataloussektori kärsii voimakkaasti monopolistisen pääoman keskipitkän aikavälin strategisen suunnitelman mukanaan tuomista muutoksista, koska maatalous on yksi ratkaisevimmista aloista, kun uutta taloudellista maisemaa muokataan ja maailmanmarkkinoita jaetaan.
Agenda 2000 -ohjelmassa esitetyt ehdotukset ja yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista koskevat ehdotukset, joiden kantana on kyseenalaistaa ja jatkuvasti pienentää maatalouden osuutta yhteisön talousarviosta, käytännössä - ja ilman teeskentelyä - kyseenalaistavat ja horjuttavat sitä ratkaisevaa roolia, joka maataloudella on tähän asti ollut Euroopan useimpien alueiden kehityksessä. EU kutistaa jatkuvasti nykyistä viljelyvoimaansa, samalla kun sen julkilausuttu tavoite säästämisen lisäksi on valmistella rosvomaista laajentumisyritystä KIE-maihin ja varmistaa mahdollisimman suuret mahdollisuudet vastata - tunnetusti tottelevaisena USA: n vaatimuksille - WTO: n uuteen maailmanjärjestykseen vuodesta 2000 lähtien.
Olemme saaneet käsiimme ristiriitaisia ja vaarallisia ehdotuksia, joista ei löydy mitään tasapainoa inhimillisen tekijän, tuotannon ja maan välillä, ehdotuksia, joilla tähdätään maanviljelijäväestön vähentämiseen entisestään, hintojen ja tuotantokustannusten laskuun kilpailukyvyn hyväksi ja väliintulojen yleiseen korvaamiseen yksityisille varmuusvarastoille annettavalla tuella. Nämä ehdotukset eivät vain aiheuta tuotannollista epätasapinoa vaan myös välittömästi vaarantavat tuotteiden laadun, ympäristön tasapainon, maatalouden työpaikat ja sosiaalisen tasapainon ja koheesion.
Lisäksi tällä ehdotuksella tunnustellaan mahdollisuutta puuttua törkeästi jäsenvaltioiden budjetteihin, mitä on mahdoton sallia, koska siihen sisältyvä jäsenvaltioiden myöntämien välittömien tukien pakollinen yhteisrahoitus merkitsee alamaissuhdetta. Paitsi, että tämä on vastoin perustamissopimuksen määräyksiä, se myös käytännössä tasoittaa tietä sille, että jäsenvaltioiden budjetteihin - kysymättä kansallisten parlamenttien mielipidettä - siirretään pakollisia menoja politiikkoihin ja päätöksiin, joita tehdään EU: n direktoraatissa. Järjettömän ja kaiken solidaarisuuden vastaisen muka oikeaoppisuuden nimissä mainostetaan ylitsevuotavan tekopyhästi ja demagogisesti väärennettyä kansallistamista, joka kuitenkin koskee vain ja pelkästään kuluja, kun taas yhteisölle jää edelleen yksinomainen toimivalta muokata yhteisen maatalouspolitiikan jokaista yksityiskohtaa - tuotantokiintiöitä, hinta- ja vientitukia, tullimaksuja ynnä muuta, ilman, että jäsenvaltiolle itselleen jätetään mitään liikkumavaraa maatalouspolitiikan hahmottelussa. Eli viedään tuhkatkin pesästä!
Me vastustamme jyrkästi tätä komission ehdotusta, eikä ole mitään liikkumavaraa muokata siitä parempi, kuten jotkut sanovat kaunistellakseen asiaa ja tehdäkseen siitä helpommin sulavan. Velvollisuutemme viljelijöitä kohtaan on yhteiskunnallisen tasapainon takia estää mietinnössä kuvattuja kauheuksia tapahtumasta. Meidän pitää asettua vastarintaan ja torjua politiikka, jota vastustavat paitsi EU: n viljelijät myös työväestö, joka joutuu maksamaan tämän EU: n maatalouden vastaisen politiikan seuraukset jäsenvaltioiden budjettimäärärahojen kautta ja vieläpä nykyisen ankaran talouskurin ja säästöpolitiikan puitteissa.
Parlamentin näkemys on, että tärkein käskymme on sovittaa yhteisen maatalouspolitiikan uudistus yhteen kansankerrosten suuren enemmistön etujen ja tahdon kanssa, ja on varmaa, että kansat voimistavat taisteluaan tehdäkseen tyhjäksi ja kumotakseen tämän politiikan.

Garot
Vaikka Ranskan sosialistien valtuuskunta (DSF) kannattaa PSE: n ja vihreiden yhteisen päätöslauselmaesityksen tekstiä sen oleellisilta osilta, se haluaa korostaa olevansa eri mieltä 8 kohdasta, joka koskee jäsenvaltioiden osallistumista maataloustukien rahoitukseen.
Koska kyseessä on YMP: n keskeinen näkökohta, DSF kieltäytyy tukemasta tämän mekanismin käyttöönottoa, joka saattaisi vaarantaa varainhoidon yhteisvastuullisuuden periaatteen, yhden YMP: n peruspilareista, ja avata tien YMP: n uudelleen kansallistamiselle.

Marinho
Äänestäessäni tästä päätöslauselmasta ratkaisuuni vaikutti olennaisesti ajatus yhteisrahoituksen käyttöönotosta, joka ei ole mielestäni YMP: n ongelma, vaan liittyy pikemminkin eräiden jäsenvaltioiden nettomaksuja koskevaan kysymykseen.
Jos Euroopan parlamentti ei olisi torjunut yhteisrahoitusta koskevaa periaatetta, Portugalin pelivara Agenda 2000: sta neuvoteltaessa olisi supistunut tuntuvasti, ja olisimme joutuneet tinkimään tavoitteestamme, jonka mukaan Agenda 2000: een sisältyvien yhteisön rahoitustukien olisi säilyttävä ennallaan myös seuraavan tukikehyksen aikana. Sen tähden äänestyksen kokonaistulos on mielestäni kaikin tavoin tyydyttävä.

Mulder
Liberaaliryhmän äänestyskäyttäytymiseen on vaikuttanut vahvasti ryhmän vakaumus siitä, että tulevaisuudessa olisi toivottavaa harjoittaa jäsenvaltioiden yhteisrahoitusta tulotukeen liittyvien maatalousmenojen osalta. Ryhmän jäsenet ovat selittäneet syitä tähän useissa puheissa maatalouspolitiikkaa koskevien keskustelujen aikana.
Liberaaliryhmä äänesti tästä syystä kaikkia niitä tarkistuksia vastaan, jotka koskevat maatalouskulujen yhteisrahoitusta.
Ryhmä äänesti PSE: n ja V-ryhmän päätöslauselman puolesta, sillä siinä suhtauduttiin tulotukeen varauksellisen hyväksyvästi huolimatta siitä, että päätöslauselmassa oli useita kohtia (eri tukitoimien ehdollisuudesta), jotka eivät kaikki heijastaneet koko ryhmän näkökantaa.
Samasta syystä se äänesti PSE: n päätöslauselman puolesta, ja kun molemmat näistä päätöslauselmista hylättiin, ryhmä äänesti tietenkin UPE: n ja EDN: n päätöslauselmia vastaan.
Kuten odottaa saattaa, ELDR-ryhmä äänesti PPE-ryhmän kanssa yhdessä laatimansa yhteisen päätöslauselman kaikkien artiklojen puolesta. Kun tuli lopullisen äänestyksen aika, sen piti päättää, äänestäisikö se päätöslauselman puolesta huolimatta siitä, että yhteisrahoitusta koskeva kohta 14 oli hylätty.
Ryhmän enemmistö on sitä mieltä, että ryhmä voisi yhä äänestää päätöslauselman puolesta, sillä kohdan 13 hyväksyntä mahdollistaa sen, että yhteisen maatalouspolitiikan rahoitusta koskeva keskustelu voi jatkua, erityisesti niiden useiden suullisia kysymyksiä koskevien äänestysten valossa, jotka osoittavat, että hyvin suuri enemmistö hylkäsi suoraan tarkistukset, joissa yhteisrahoitus hylättiin.

Querbes
Ääneni merkitsee tuomiota yhteisön maatalouspolitiikalle, jonka keskeisenä pyrkimyksenä on hintojen ja työn arvon alentaminen, niin tuhoisalle politiikalle, että se vaarantaa koko YMP: n ehdotettaessa maatalousmenojen yhteisrahoitusta.
Jos nykyisin halutaan tyydyttää ääriliberalistiset politiikat tuominneiden kansalaisten toiveita, ei voida poistaa olemassa olevia politiikkoja. Sen lisäksi, että YMP on säilytettävä ja uudistettava, se on suunnattava uudelleen.
Parlamenttimme on jo käsitellyt uudelleen suuntaamiseen liittyviä asioita. Se kannattaa ajatusta " korkeasta työllisyyden tasosta" myös maataloudessa. Se ehdottaa raja-aitojen pystyttämistä tuotantokilpailulle. Se haluaa vastata ihmiskunnan kohtaamiin uusiin haasteisiin elintarvike-, energia-, ympäristö-, vesihuollon ja kestävän kehityksen alalla.
Periaatteinamme ovat markkinoiden ykseys, varainhoidon yhteisvastuullisuus ja yhteisön etuuskohtelu, joka voidaan uudistaa.
Tärkeimpänä rahoituskeinona meillä on YMP: n talousarvio: huomattavat julkiset varat, joita ei pidä käyttää ensisijaisesti kansainvälisillä markkinoilla mihin hintaan tahansa myytävän liikatuotannon tukemiseen vaan tyydyttämään unionin sisäisiä tarpeita antaaksemme kaikille tuotannon aloille markkinoiden hallinnan keinot, korjataksemme viljelijöiden, tuotantojen, alueiden ja maiden välistä epäoikeudenmukaisuutta ja kehittääksemme kansainvälistä vaihtoa, josta on etua kaikille osapuolille.
Muita rahoituskeinoja voitaisiin luoda myöntämällä valikoidusti halpakorkoisia lainoja työpaikkoja, tuotannollisia investointeja ja kestävää kehitystä varten, verottamalla rahaliikennettä ja hyödyntämällä oikeudenmukaisen tulonjaon välineitä aloittain maataloustuotannon ja kulutuksen välillä syntyvän vaurauden jakamiseksi.
Tällaista voisi olla vaihtoehtoinen politiikka.

Souchet
Ryhmämme vastusti kaikkia jäsenvaltioiden YMP: n yhteisrahoituksen muotoja. Tämä kysymys tuokin esille joitakin perusongelmia.
Ensinnäkin komission ehdotus rikkoo varainhoidon yhteisvastuullisuuden perusperiaatetta, joka on kirjattu yhteisön perustamissopimuksen 2 artiklaan ja joka koskee kaikkia yhteisiä politiikkoja.
Tällä hetkellä on ainoastaan kaksi yhteistä politiikkaa: yhteinen maatalouspolitiikka ja yhteinen kalastuspolitiikka. Havaitsemme kuitenkin, että komissio toimii ristiriitaisesti näiden kahden politiikan kohdalla vaarantaen itse niiden tietyt perustekijät. Komissio ehdottaa toisaalta, että jäsenvaltiot osallistuisivat YMP: n rahoitukseen, ja toisaalta, että yhteiseltä kalastuspolitiikalta poistettaisiin rakennetuet niillä jäsenvaltioiden alueilla, jotka eivät täytä Agenda 2000: ssa määriteltyjen uusien tavoitteiden 1 ja 2 tukikelpoisuutta koskevia perusteita, mikä saattaa vääristää vakavasti kilpailua kalastusalan eurooppalaisten toimijoiden välillä.
Olemme äärimmäisen huolestuneita tästä komission harhautumisesta; näyttää siltä, että se ei halua enää noudattaa Euroopan yhteisön perustamissopimusta ja etenkään sen 2 artiklaa. Yli vuoden ajan Édouard des Places ja minä olemme jatkuvasti yrittäneet eri lausunnoissa, joita olemme saaneet laadittavaksemme, kiinnittää huomiota siihen, että Euroopan unioni joutuu väistämättä suuriin budjettivaikeuksiin, jos sen kaikkia budjettivaroja ei keskitetä kahteen olemassa olevaan yhteiseen politiikkaan, YMP: hen ja YKP: hen.
Toimme esille komission Agenda 2000 -ehdotuksesta käydyssä keskustelussa, että jos YMP: n ja tärkeimpien YMJ: den uudistuksen yhteydessä halutaan säilyttää yhteisön etuuskohtelun ja viljelijöiden tulotason säilyttämisen perusperiaatteet kompensoimalla kokonaisuudessaan hintojen alentaminen, talousarvio ja maatalouden päälinjaus ovat riittämättömiä kaavaillulla tasolla. Ensimmäisten neuvoston tasolla tehtyjen tutkimusten jälkeen kaikki ministerit hyväksyivät YMP: n uudistuksen tavoitteet siinä muodossa kuin komissio ne esitti, mutta kaikki ilmaisivat suhtautuvansa erittäin varauksellisesti ehdotettuihin toteutuskeinoihin. Budjettiongelma voidaan ratkaista vain siinä tapauksessa, että meillä on riittävän vahvaa poliittista tahtoa tehdä päätös kaikkien varojemme keskittämisestä unionin yhteisiin politiikkoihin sen sijaan, että ne sirotellaan tuhannelle eri alueelle eri tahojen miellyttämiseksi.
Vastustamalla kaikenlaista yhteisrahoitusta ryhmämme hylkää sen periaatteen, että Euroopan unionin talousarviota kasvatetaan keinotekoisesti ja Edinburghin sopimuksen vastaisesti, ja erittäin vaarallisen kahtiajaon toiminnan ja rahoituksen välillä, koska se johtaisi siihen, että komissio päättäisi yksin Euroopan politiikasta ja jäsenvaltiot joutuisivat sinällään rahoittamaan yhdessä tätä politiikkaa, vaikka ne rahoittavat jo Euroopan unionin koko talousarviota. Vastuut menisivät tässä tapauksessa täysin sekaisin.
Sen sijaan, että päättäjien ja maksajien välillä toteutettaisiin tällainen äärimmäisen vahingollinen erottelu, ryhmämme haluaisi pikemminkin, että tavoitteeksi otettaisiin YMP: n täydellinen uudelleen kansallistaminen, jolloin jäsenvaltiot voisivat laatia oman maatalouspolitiikkansa omien viljelijöidensä, maaseudun aluesuunnittelun ja kuluttajansuojan eduksi.
Voin ilokseni todeta, että tänä aamuna täysistunnossa toimitetun äänestyksen jälkeen Euroopan parlamentti on selvästi hylännyt yhteisrahoituksen käyttöönottoa koskevat päätöslauselman kohdat.
Görlachin mietintö (A4-0405/98)
Ephremidis
EU: ssa on vuodesta 1980 tähän päivään menetetty 5 miljoonaa maataloustyöpaikkaa. Työttömyys on maanviljelyalueilla korkeampaa kuin kaupungeissa ja maaseutu autioituu yhä kiivaammassa tahdissa, ja ensimmäisenä sen jättävät nuoret. Tilanne on järkyttävä, ja siihen ovat johtaneet EU: n jäsenvaltioiden soveltamat katastrofaaliset maaseutu- ja maatalouspolitiikat.
Nyt puhumme vieläkin pahaenteisemmistä toimenpiteistä, joiden yksinomainen tavoite on kiihdyttää tahtia, jolla pienet ja keskisuuret tilat luopuvat maataloudesta ja viljelymaa ja tuotanto keskittyvät yhä harvempien käsiin.
Tällä politiikalla valmistellaan uusia läänityksiä, ja valitettavasti esittelijä, siitä huolimatta että itsekin tiedostaa tilanteen järkyttävyyden, asettuu mietinnössään ja tarkistuksissaan tätä vastaan vain oireiden osalta, hän yrittää korjata linjaa, mutta hän ei asetu vastustamaan asetuksen henkeä eikä puutu siihen, ja toisaalla hän avaa Aioloksen säkin antaessaan siunauksensa sille, että maaseutu avataan muulle vaihtoehtoiselle toiminnalle, ei vain maatalouden harjoittamiselle, vaan kelle tahansa, joka on kiinnostunut käyttämään hyväkseen tuhoisan maatalouden vastaisen politiikan jälkeensä jättämää palanutta maata.
Esittelijä unohtaa ja yrittää saada myös viljelijät unohtamaan sen, että maaseutu ja maatalousalueet, joilla asuu 25 % EU: n väestöstä, ovat läheisesti kietoutuneet yhteen maanviljelyn ja karjatalouden kanssa, ja että maanviljelijät ovat lähtemättömästi sidottuja maahan ja toimintaansa. Ei tarvita maanviljelijöiden uudelleen suuntaamista eli saattamista pois suunnasta peitellen ja pehmentäen vihamielisiä politiikkoja.
Kun politiikka on suorastaan maatalouden vastaista ja sen pääasiallinen tavoite on kiihdyttää tahtia, jolla maanviljelijäväestöä vähennetään, eiköhän ole aika farisealaista olla kiinnostunut maaseudun työllisyydestä? Eikö ehdotukset köyhyysvyöhykkeiden ongelmien hoitamisesta ole täynnä tekopyhyyttä, kun kaikki ovat yhtä mieltä siitä kokonaispolitiikasta, joka luo köyhyysvyöhykkeitä? Eikö ole ristiriitaista ehdottaa kannustimia maanviljelijäväestön nuorentamiseksi, kun yhä alhaisemmat tuotantokiintiöt lähestulkoon kieltävät nuoria viljelemästä maata? Eikö ylenpalttinen kiinnostus ympäristönsuojeluun ole tekopyhää silloin, kun perinteiset viljelmät hävitetään ja aletaan hyväksyä geneettisesti muunnettuja kasveja ilman, että on tehty vakavia ja perinpohjaisia tutkimuksia niiden ympäristövaikutuksista ja seurauksista kuluttajille, vain ja ainoastaan koska niin käskevät monikansalliset yritykset, jotka tuottavat geneettisesti muunnettua lisääntymiskykyistä materiaalia? Kuinka toteutetaan käytännössä hurskaat toiveet maaseudun hyvinvoinnista, kun siihen osoitetut rahavarat jatkuvasti kuihtuvat?
Euroopan maanviljelijät odottavat ja vaativat meiltä juuri sitä, että puolustamme kaikin tavoin heidän oikeuttaan jatkaa vapaasti ja parhaiden olosuhteiden vallitessa toimintaansa sekä heidän oikeuttaan elättää itsensä arvokkaasti. Tähän tavoitteeseen ei päästä tekopyhillä puolinaisilla ja rauhoittavilla toimenpiteillä. Tavoite saavutetaan viljelijöiden omalla taistelulla, joka voimistuu esimerkiksi minun maassani myös sillä aikaa kun keskustelemme, taistelulla, jota tuemme varauksettomasti. Tästä syystä emme anna ääntämme neuvoston asetusehdotukselle emmekä mietinnölle, joka myönteisistä kohdistaan huolimatta ei rohkene kumota, niin kuin pitäisi, ehdotuksen maatalouden vastaista kokonaissisältöä.

Eriksson, Seppänen, Sjöstedt ja Svensson
Äänestämme Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukea maaseudun kehittämiseksi käsittelevää mietintöä vastaan. Komissio ei ole mennyt tarpeeksi pitkälle Agenda 2000: ssa tekemässään ehdotuksessa maatalouden uudistamiseksi. Olemme yleisesti päättäneet jättää äänestämättä metsäpolitiikkaan liittyvässä kysymyksessä, koska olemme sitä mieltä, ettei metsäpolitiikkaa pidä harjoittaa yhteisön tasolla. Eri maiden olot eroavat liikaa toisistaan.

Novo
Olisi varsin järkevää luoda uusi väline, joka olisi riippumaton sekä tuotannon tukemiseen että maatalouden suorien infrastruktuurien rakenteelliseen uudistamiseen tarkoitetuista avustusmekanismeista ja jonka avulla voitaisiin tukea muita, maatalouteen kiinteästi liittyviä ja lähinnä maanviljelijöiden harjoittamia toimintoja. Esimerkkeinä voimme mainita metsänhoidon, tulipalojen torjunnan ja maaseutuympäristön suojelun; jos tällaisia toimintoja harjoitetaan integroidusti, niiden avulla voidaan torjua maaseudun autioitumista ja edistää maaseudun taloudellisen rakenteen monipuolistamista. Lisäksi tämän välineen avulla voitaisiin myös vähentää vakavaa alueellista epätasapainoa, josta me kaikki olemme hyvin perillä. Kaikki nämä näkökohdat mainitaan komission ehdotuksen perusteluissa. Niihin sisältyy myös oikeutettu pyrkimys yhdenmukaistaa näitä asioita koskevat määräykset, jotka ovat nykyisellään varsin hajanaisia. Ikävä kyllä konkreettisissa ehdotuksissa nämä hyvät aikeet tehdään kuitenkin tyhjiksi.
Voimme esimerkiksi todeta, että tälle välineelle ei osoiteta riittävää rahoitusta, jotta voitaisiin todella antaa vastaus niihin ongelmiin, jotka sen avulla pyritään ratkaisemaan, ja että eräissä tapauksissa sille osoitetut rahoituskeinot on vieläpä otettu pois maatalouden muilta aloilta, joiden määrärahat ovat jo sinänsä niukat. Maaseutuympäristön suojeluun liittyvien toimenpiteiden osalta ehdotukseen sisältyy määräyksiä, jotka on nähtävästi laadittu lähinnä eräiden EU: n keski- ja pohjoisosien jäsenvaltioiden rahoituskyvyn ja maatalouden rakenteen tarpeisiin.
Mietinnössä näitä maaseutuympäristöä koskevia suuntaviivoja ei muuteta, eikä siinä myöskään poiketa ehdotuksen linjasta, jonka mukaan tästä välineestä voisivat hyötyä sellaisetkin toimijat, jotka eivät ole tähän asti kuuluneet varsinaiseen maatalouteen. Sellaisia toimijoita on kuitenkin tuettava muulla tavoin kuin tällä välineellä, jonka on vastattava yksinomaan maanviljelijöiden tarpeisiin.
Mietinnössä on myös eräitä myönteisiä näkökohtia tuloksena meidän esittämistämme tarkistuksista, kuten esimerkiksi hehtaaria kohden maksettujen luonnonhaittakorvausten korottaminen kaksinkertaisiksi, mahdollisuus tukea investointeja yhteisomistukseen (kollektiivitilat), alueellisten erityispiirteiden tunnustaminen ja vaatimus, jonka mukaan Välimeren maiden ja Manner-Euroopan maiden tuotannon välillä olisi saavutettava parempi tasapaino.
Ikävä kyllä kokonaisrahoitus on kuitenkin riittämätön, joten keskeisiin suuntaviivoihin ei voitu esittää tarkistuksia. Sen tähden äänestimme tyhjää.

Theorin ja Wibe
Mietintö on osa yhteistä strategiaa unionin rakennerahastotuen uudistamiseksi. Uskollisuussyistä olemme päättäneet pääasiassa tukea sosialistiryhmän tekemää ehdotusta. Vakaa kantamme on kuitenkin, että maatalousrahasto on lakkautettava ja varat on palautettava jäsenmaille. Merkittävä osa varoista (20-30 %) voisi kuitenkin pysyä unionin hallussa, ja ne voitaisiin kokonaisuudessaan käyttää Keski- ja Itä-Euroopan tukemiseen. Siellä tukirahoja tarvitaan enemmän kuin Välimeren maissa, joissa on jo täysin hyväksyttävä elintaso.

Van Dam
On hyvä, että komissio ehdottaa maatalouden rakennetta koskevien toimien sisällyttämistä puiteasetukseen. Se mahdollistaa eri välineiden sovittamisen paremmin yhteen. Komission ehdotuksissa on suurelta osin kyse voimassa olevien toimien jatkamisesta ja parantamisesta. Olemme suurelta osin samaa mieltä siitä. Etenkin täydentävät toimet, joiden avulla edistetään siirtymistä ympäristö- ja luontoystävällisiin maatalousmenetelmiin, ovat mielestäni erittäin tärkeitä.
Esittelijä on pyrkinyt mietintöluonnoksessaan ulottamaan nykyiset toimet, jotka on suunnattu pääasiassa maatalouden rakenteen kehittämiseen, koskemaan muitakin toimia maaseudulla. Maataloutta ja maaseudun kehitystä käsittelevä valiokunta hylkäsi ne tarkistukset. Näin mietinnöstä poistettiin seikka, jota me emme olisi hyväksyneet ja äänestimme mietinnön puolesta lopullisessa äänestyksessä. Maaseutupolitiikan on pysyttävä ensisijaisesti kansallisten ja alueellisten hallitusten asiana. Ne soveltuvat hoitamaan sitä paremmin kuin komissio, jonka toteuttamiskyky on rajallinen ja joka on kaukana alueiden ongelmista.
(Kokous keskeytettiin klo 13.06 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Pakolaiset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Wiebengan laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A40399/98)
É.ehdotuksesta neuvostolle siirtymään joutuneiden henkilöiden tilapäistä suojelua koskevaksi yhteiseksi toiminnaksi (KOM(98)0372 - C4-0505/98-97/0081(CNS)) (Uudelleen kuuleminen),
ÉÉ.ehdotuksesta tilapäisen suojelun kohteena olevien, siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanoton ja oleskelun yhteydessä noudatettavaa solidaarisuutta koskevaksi yhteiseksi toiminnaksi (KOM(98)0372 - C4-0506/98-98/0222(CNS)).
Wiebenga (ELDR)
Arvoisa puhemies, ehdotus siirtymään joutuneiden henkilöiden suojelusta on hyvä. Tässä on kyse tapauksista, joissa pitää ottaa vastaan samanaikaisesti suuri joukko ihmisiä, jollaisessa hätätilanteessa ei voida soveltaa normaalia turvapaikkamenettelyä. Euroopan parlamentin esittämässä tarkistuksessa vahvistetaan, että tämä sääntö vain täydentää pakolaissopimusta mutta ei korvaa sitä.
Kyseessä on mielenkiintoinen menettely. Komissio käytti ensimmäistä kertaa aloiteoikeuttaan kolmannen pilarin puitteissa ja etenkin lainsäädännöllisesti. Nyt tapahtuvassa toisessa käsittelyssä komissio ja paikalla oleva komissaari Gradin ovat hyväksyneet useita parlamentin tarkistuksia. Haluan mainita tärkeimmät, joita ovat suojelun kesto, joka voi olla enintään viisi vuotta ja etenkin sääntö, joka koskee siirtymään joutuneiden henkilöiden aiheuttamien kulujen jakamista eri jäsenvaltioiden kesken. Nämä sovellukset, ja sanon tämän kolmatta pilaria ajatellen, ovat hyviä asioita Euroopan parlamentin kannalta. Tämä myönteisistä huomioista.
Nyt siirryn arkipäivän tosiasioihin. On käsittämätöntä ja vastuutonta, että Euroopan unioni - ja lisään tähän, että on kyse neuvostosta, kun puhutaan kolmannesta pilarista - ei ole vieläkään vahvistanut siirtymään joutuneista henkilöistä aiheutuvien kulujen oikeudenmukaista jakamista eikä heidän vastaanottoaan ja oleskeluaan. Me kaikki tiedämme, että Bosniasta tulleiden siirtymään joutuneiden henkilöiden suhteen tämä on myöhäistä. Heidät on jätetty ja jätetään yhä joidenkin jäsenvaltioiden hyväntahtoisuuden varaan, etenkin Saksan, Alankomaiden ja Ruotsin, muut jäsenvaltiot ovat tehneet paljon vähemmän heidän hyväkseen.
Tällä hetkellä Kosovossa on rauhallista. Onneksi, vaikka tilanne onkin inhimillisesti katsoen hyvin traaginen. Mutta mikäli asiat taas riistäytyisivät käsistä siellä ja mikäli Euroopan unioniin tulisi monia ei-toivottuja kosovolaisia, niin Euroopan unionin tasolla ei vieläkään olisi järjestetty mitään. Näin on myös, mikäli muualla syntyy paljon ongelmia, jotka saavat suuret ihmisvirrat liikkeelle, ja tarkoitan tässä esimerkiksi Algeriaa.
Voidaan kysyä, mitkä jäsenvaltiot eivät halua tehdä yhteistyötä, kun neuvosto vahvistaa sellaisen säännön. Olen kuullut huhuja, että ne ovat Espanja, Ranska ja Iso-Britannia, mutta emme voi olla varmoja, koska neuvosto kokoontuu suljettujen ovien takana. Haluaisin mielelläni saada komissaarilta selvyyden tähän asiaan.
Turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikassa on tapahduttava vielä paljon enemmän. Eurodacin tietojen vaihto kestää liian kauan. Ulkorajojen vartiointia koskevia sopimuksia ei ole tehty. Ei ole yhteistä palauttamispolitiikkaa. Neuvosto on ollut viime vuosina umpikujassa. Siksi myös liberaalien ryhmän mielestä on hyvä, että puheenjohtajavaltio Itävalta on tehnyt aloitteen turvapaikkaja maahanmuuttopolitiikan suunnitelmallisesta käsittelemisestä, etenkin Amsterdamin sopimuksen voimaantuloa ajatellen. Mutta sen sopimuksen valossa myös komission on tehtävä enemmän, ja olen sitä mieltä, että nykyinen osasto, eli komissaari Gradinin käytössä olevien virkamiesten määrä, on tältä osin liian rajoitettu, etenkin niiden mahdollisuuksien kannalta, jotka komission on saatava ja joita sen on hyödynnettävä Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen. Haluaisin mielelläni kuulla, onko suunnitelmia asian parantamiseksi.
Ehdotus siirtymään joutuneiden henkilöiden tilapäistä suojelua koskevaksi yhteiseksi toiminnaksi näyttää kohtalaiselta nyt, kun useita parlamentin esittämiä tarkistuksia on hyväksytty. Toinen siihen lisätty yhteinen toimi, joka koskee kulujen jakoa, on suuri askel eteenpäin, sillä sellaista ehdotusta ei vielä viime vuonna ollut tehty. Meidänkin valiokuntamme on sitä mieltä, että kulut on jaettava muulla kuin komission ehdottamalla tavalla. Siirtymään joutuneiden henkilöiden tasapuolinen jakaminen jäsenvaltioiden kesken on asetettava etusijalle ja vasta sen jälkeen tulevat taloudelliset korvaukset.
Neuvosto on jo nyt myöhässä. Mikäli pikainen päätöksenteko ei taaskaan onnistu, koska muutama jäsenvaltio ei halua tehdä yhteistyötä, on etsittävä toinen ratkaisu, ja sitten niiden jäsenvaltioiden, jotka haluavat ottaa vastuun, pitää tehdä yhteistyötä halukkaiden muodostamassa koalitiossa.

Oostlander
Arvoisa puhemies, joissakin kansallisissa parlamenteissa turvapaikka- ja pakolaiskeskustelu pilataan populistisella pelillä, jossa vedotaan muukalaisvihan tunteisiin siinä toivossa, että saadaan enemmän ääniä. Wiebengan mietinnössä ei tällaisesta ole puhettakaan. Hän pysyttelee selkeästi klassisissa liberaaleissa periaatteissa, huolehtii oikeasta äänensävystä ja osoittaa olevansa kiinnostunut siirtymään joutuneiden henkilöiden kohtalosta. Ne parannukset, joita hän esittää kahteen komission ehdotukseen, tekevät niistä vielä selkeämmät ja humaanimmat. Esittelijä esittää oikeutetusti parlamentin roolin vahvistamista. Lisäksi hän etsii vahvempaa oikeudellista perustaa pakolaispolitiikalle ja, kuten useimmat meistä, pyrkii olemaan riippumaton neuvoston yksimielisyydestä. Ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan näkökulmasta on mielenkiintoista, että hän syyttää osaksi neuvoston epäonnistunutta ulkopolitiikkaa valtavan kotiseudulta siirtymisen ilmiöstä. Siksi hän täydentää niitä vastuun jakoa koskevia säännöksiä, jotka komissio ottaisi mielellään käyttöön, ottamalla osaksi yhteistä vastuuta sellaiset jäsenvaltioiden ponnistukset, joiden avulla voitaisiin estää valtava kotipaikalta siirtyminen, kuten sotilaallisen puuttumisen ja muut konflikteja estävät toimet. Nämä ovat hyvin arvokkaita täydennyksiä komission ehdotuksiin, jotka sinällään jo ovat palkinnon arvoisia. Silti esittelijä painii saman pulman kanssa, jonka komissiokin on kohdannut. Neuvosto on tosin viime vuosina antanut toistuvasti sellaisen vaikutelman, että se on tietoinen välttämättömyydestä jakaa todenmukaisesti siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanotosta ja oleskelusta koituvan vastuun ja kulut, mutta tosipaikan tullen neuvosto on voimaton. Komissio katsoo löytäneensä ratkaisun jakamalla ehdotuksensa kahteen osaan, joista toisen neuvosto voi hyväksyä. Kaikissa tapauksissa yksimielisyyden vaatimus toimii niiden jäsenvaltioiden alibina, jotka eivät välitä eurooppalaisen solidaarisuuden periaatteesta. Siitä periaatteesta, johon samaiset jäsenvaltiot mielellään vetoavat, mikäli kyseessä on puhtaasti oma etu. Voidaan kysyä, eikö yhteisvastuun hylkäämistä voida korvata yhdellä tai useammalla Euroopan unionin rahastolla. Ei ole mahdollista saada à la carte -päivällisiä EU: n ruokakaukalosta.
Monissa unionin jäsenvaltioissa kuunnellaan tarkasti sellaisten jäsenvaltioiden vaatimusta solidaarisuuden poistosta, joita ei huvita jakaa vastuuta tässä eurooppalaisessa kysymyksessä. Se on harmi. Haluttomiin jäsenvaltioihin pätee se, että ne sahaavat oksaa, jolla itse istuvat. Esittelijä on perusteluista päätellen epäillyt myös suuresti sitä tapaa, millä komissio ratkaisee tämän pulman. Ei olekaan varmaa, voidaanko ennen Amsterdamin sopimuksen voimaantuloa saada aikaan paljonkaan edistystä. Eikö komission ratkaisu ole itsepetosta, jolla me päästämme neuvoston häpeästä? Nassauer sanoo PPE-ryhmän puolesta sanottavansa tästä. Mielestäni nimenomaan siksi, että jokaisen toimen yhteydessä on voitettava ensin yksimielisyyden este, komissio ei sentään tarjoa meille vain munan kuoria, mutta vähemmän kuin puolet munasta. Haluaisin varoittaa meitä osallistumasta peliin, joka vaikeuksien koittaessa vapauttaisi meidän puoleemme kääntyvän neuvoston ongelmistaan. Wiebengan yritys kääntää asia parhain päin on hyvin arvostettava. Myös se tapa on erinomainen, jolla hän on muotoillut asian mietinnössään. Mutta uskon, että monet yhtyvät hänen epäilyynsä, joka tulee selvästi esille perusteluissa. Kaiken sen arvostuksen ohella, jota me tunnemme sitä tapaa kohtaan, jolla hän on laatinut tämän mietinnön, tuo epäily seuraa meitä kaikkia ja meidän on myös kannettava sen seuraukset.

Zimmermann
Arvoisa puhemies, toivon, että hyväksytte sen, että puheaikaani pidennettiin herra Schulzin neljällä minuutilla. Olen iloinen, että rouva Gradin on tänään keskuudessamme, sillä hän on tästä aiheesta vastaava komissaari. Mielestäni on aina hyvin tärkeää, että komissaarit ovat läsnä keskusteluissa. Haluaisin kuitenkin kertoa, että minä ja ryhmäni olemme tuskastuneita siihen, miten tämän mietinnön kanssa on vitkasteltu tällä viikolla. Emme hyväksy sitä, että keskustelemme tästä mietinnöstä hetkellä, jona kaikkien kollegoideni mielestä olisi oikeastaan keskusteltava kiireellisistä asioista, eikä tämän kysymyksen kaltaisesta tärkeästä poliittisesta aiheesta. Kyse on pakolaisista, jotka saapuvat Euroopan unionin alueelle, pakolaisista, joita kohdellaan hyvin häpeällisesti ja kitsaasti, ja samalla katsomme, että heistä on meille liikaa vaivaa, että meillä ei ole tilaa heille ja että meidän olisi itse asiassa huolehdittava pikemminkin siitä, että näistä ihmisistä päästään eroon niin pian kuin mahdollista.
Tämä heijastuu myös hieman siinä, miten me käymme tätä keskustelua. Tämä keskustelu käydään ajankohtana, jolloin useat kollegat ovat estyneitä muiden menojen takia. Kiireelliset asiat eivät koske kaikkia, ja sen vuoksi muista menoista on sovittu jo paljon aikaisemmin kuin keskustelustamme. Se selittää, miksi vain muutamat kollegat ovat läsnä.
Minun on myös pyydettävä anteeksi, että myöskään muutamat ryhmäni jäsenet eivät voi olla läsnä, vaikka he itse asiassa halusivat osallistua tähän keskusteluun, sillä he ovat sopineet muista menoista jo kauan sitten. Tämä koskee myös valiokuntamme puheenjohtajaa, joka on yleensä aina koko ajan läsnä ja osallistuu keskusteluun, kun istuntosalissa keskustellaan valiokuntamme käsittelemistä kysymyksistä. Hän ei valitettavasti voi osallistua keskusteluun tänään, sillä hän on sopinut toisesta tapaamisesta jo kauan aikaa sitten, eikä sitä enää ollut mahdollista siirtää.
Haluaisin onnitella sydämellisesti kollega Wiebengaa siitä työstä, jonka hän on tehnyt tämän mietinnön hyväksi. Mietintö sisältää kuitenkin muutamia kohtia, joita emme hyväksy suoralta kädeltä, mutta hän myös tietää sen. Minusta on kuitenkin ennen kaikkea tärkeää huolehtia siitä, että mietintö on valmis ennen joulukuussa järjestettävää neuvoston istuntoa, jotta parlamentilla olisi komission tarkistaman ehdotuksen jälkeen mahdollisuus esittää kantansa ja äänestää siitä.
Entisessä Jugoslaviassa käydyn sodan jälkeen Euroopan unioni vastaanotti useaan otteeseen suuret määrät pakolaisia eri alueilta, viime aikoina etenkin - kuten herra Wiebenga myös mainitsi - Irakista ja Algeriasta. Euroopan unionilla ei kuitenkaan ollut välinettä, jolla toisaalta helpotetaan pakolaisten vastaanottoa jäsenvaltioissa solidaarisuustoimenpitein ja toisaalta suojataan byrokratiaa vastaan. Kosovon pakolaisten murhenäytelmä on paljastanut jälleen hallitustemme kykenemättömyyden vastata tällaisiin tapahtumiin omien moraalisten ja ihmisoikeusvaatimustensa mukaisesti.
Nyt Kosovon pakolaiset pysäytetään unionin ulkorajoilla laittomina maahanmuuttajina, ja usein heidät vielä määritellään rikollisiksi. Tilanne ei voi jatkua, eikä se saa jatkua näin. Haluamme edelleenkin antaa Euroopan unionissa suojan ihmisille, jotka pakenevat aseellista konfliktia, jatkuvaa väkivaltaa ja järjestelmällisiä tai laajoja ihmisoikeusrikkomuksia. Mielestämme on oikein, että kaikki nykyiset ja tulevat jäsenvaltiot ottavat vastuun tästä humanitaarisesta velvoitteesta.
Pakolaisuuden syynä voi olla myös etninen tai uskonnollinen vaino. Olemmekin ryhmässäni samaa mieltä siitä, että myös tällaiset syyt on otettava huomioon. Tämä käy ilmi myös kollegani Michèle Lindepergin laatimasta valiokunta-aloitteisen mietinnön luonnoksesta, josta keskustelemme seuraavaksi.
Emme kiellä sitä, ettei Geneven pakolaisyleissopimuksen tiukka tulkinta olisi saanut aikaan aukkoa sotapakolaisten suojelussa Euroopassa. Tämä aukko on tukittava, mutta ei pelkästään esitetyin toimenpitein. Siksi kannatan, että äänestämme komission ehdottamassa alkuperäisessä tekstissä esitettyjen muutamien vastaavien kohtien puolesta, koska teksti sisältää joitakin kohtia, jotka ovat mielestämme parempia kuin muutamat tarkistusehdotukset.
Ei ole mitään järkeä, että sovimme siirtolaisvirtojen varalta pakolaisten suojelua koskevasta yhteisestä toiminnasta unionissa, mutta toisaalta emme säännöstele näillä toimilla sitä, miten ihmiset itse asiassa voivat päästä unioniin. Jos jäsenvaltiot ovat kerran päättäneet soveltaa yhteistä toimintaa, on johdonmukaista, että ne luopuvat viisumirajoituksista ja turvallisia kolmansia maita koskevan periaatteen soveltamisesta.
Kustannusten jakamisen osalta komission ehdotuksessa asetetaan etusijalle rahallisten kustannusten jakaminen ihmisten jakamiseen nähden. Voisin yhtyä tähän näkemykseen, sillä etenkin Saksassa olevien pakolaisten osalta on todettu, että monet ovat tulleet Saksaan, koska heillä on maahan henkilökohtaisia siteitä, he osaavat kielen ja he ovat aikoinaan oleskelleet Saksassa vierastyövoimana ja saaneet näin turvapaikan perheiden luota. He ovat integroituneet osittain yhteiskuntaan saksan kielen taitonsa ansiosta niin, että he voivat huolehtia toimeentulostaan ja ansaita oman elantonsa. Se tuskin olisi ollut mahdollista, jos olisimme heti alussa pakottaneet nämä ihmiset asettumaan alueelle, johon heillä ei ole tällaisia siteitä.
Pakolaiskiintiöiden määrittäminen vaikuttaa tähänastisten kokemusten perusteella pikemminkin haitalliselta, ja rahallisten kustannusten jakaminen on oikea tapa edetä. Yhdyn kuitenkin ryhmäni mielipiteeseen, jonka mukaan pakolaisten jakaminen jäsenvaltioiden kesken voi tapahtua ennen henkilöiden saapumista tai heidän saapuessaan jäsenvaltioon. Se vaatii kuitenkin hyvin yksityiskohtaista suunnittelua, jotta yhtäältä pakolaisille ja toisaalta Euroopan unionin kansalaisille ei aiheuteta suuria henkilökohtaisia ja taloudellisia vahinkoja. Lopuksi haluaisin sanoa: toivon myös, että saamme konkreettisia ehdotuksia siitä, miten tämä on toteutettava, ja että neuvosto sitten hyväksyy nämä ehdotukset.

Nassauer
Arvoisa puhemies, arvoisan kollega Zimmermannin puheen jälkeen mielessäni herää kysymys, esittikö hän tämän lausunnon oikeusasioita käsittelevän valiokunnan puolesta, kuten ilmoitettiin, vai puhuiko hän sosiaalidemokraattisen ryhmän puolesta. Haluaisin pyytää rouva Zimmermannia vastaamaan tähän kysymykseen.

Zimmermann
Arvoisa puhemies, minähän totesin puheenvuoroni alussa, että otan nimiini herra Schulzin neljä minuuttia, ja näin ollen puhuin sekä oikeusasioita käsittelevän valiokunnan että ryhmäni puolesta.

Puhemies
Rouva Zimmermann, käsittääkseni herra Nassauerin pitää olla tyytyväinen saamaansa vastaukseen.

Van Lancker
Arvoisa puhemies, minulla taitaa olla neljä minuuttia puheaikaa ja haluan tehdä heti selväksi kollega Nassauerille, että puhun sosialistien ryhmän nimissä enkä minkään valiokunnan. Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komissaari, olen itse erittäin helpottunut siitä, että parlamentti voi käsitellä komission ehdotusta tilapäisestä suojelusta tällä istuntojaksolla. Sillä meille kaikille on oltava selvää, että aika rientää. Vaikka jokainen myöntää, että Kosovon etnisiä albanialaisia vainotaan yhä, että valtava poliittinen ongelma on ollut olemassa jo vuosia ja että kurdi-alueella on sota, Euroopan unioni ei vieläkään ole tehnyt sopimusta noilta alueilta tulevien pakolaisten suojelusta. Silti kaikki jäsenvaltiot joutuvat vastatusten näiden pakolaisten surkeimpien kohtaloiden kanssa. Pakomatkalla olevia kosovolaisia poimitaan joukoittain kuorma-autoista, ja joissakin tapauksissa jäsenvaltiot ottavat vastuun ja käynnistävät turvapaikkamenettelyt. Hyvin monissa tapauksissa ihmiset karkotetaan maasta tai jätetään heitteille. Ainoa reaktio, johon Schengen-valtiot pystyivät silloin, kun kurdipakolaisia täynnä olevat laivat saapuivat Italian rannikolle, oli vaatia Italiaa noudattamaan sääntöjä ja sulkemaan rajansa välittömästi. Nyt unionin jäsenvaltioiden on mielestäni korkea aika ottaa yhteisesti vastuu asiassa ja hyväksyä yhteisesti tämä siirtymään joutuneita henkilöitä koskeva asetus.
Hyvät kollegat, tässä keskustelussa on paikallaan varoittaa muutamista seikoista. Ensiksi tämä tilapäistä suojelua koskeva asetus on tarkoitettu pakolaisten suojelemiseksi ja sosiaalisten oikeuksien myöntämiseksi heille ainoastaan tilanteissa, joissa suurten pakolaismäärien vuoksi on mahdotonta käsitellä yksittäisiä turvapaikkahakemuksia kohtuullisessa ajassa. Ei saa olla niin, että tätä niin sanottua B-asetusta, joka antaa vähemmän oikeuksia pakolaisille, käytetään korvaamaan Geneven sopimuksen A-asetus. Sillä tehkäämme selväksi tämä: Geneven sopimus laajasti ja humanitaarisesti tulkittuna ei ole vanhentunut, kuten puheenjohtajavaltio Itävallalta lipsahti sen ensimmäisessä asiakirjassa, vaan se kattaa päinvastoin useimmat siirtymään joutuneiden henkilöiden tilanteet, etnisten ryhmien väliset konfliktit ja kansalaissodat. Ongelma on ennen kaikkea Euroopan neuvoston, joka antoi maaliskuussa 1996 rajoittavan määritelmän. Siksi Euroopan parlamentti vaatii, että pakolaisilla pitää olla väliaikaisesta suojelusta huolimatta oikeus jättää henkilökohtainen turvapaikkahakemus.
Toiseksi meidän mielestämme tilapäistä suojelua koskevaan asetukseen on välttämättä yhdistettävä jäsenvaltioiden solidaarisuus. Solidaarisuuden ei pidä olla vain rahallista vaan ennen kaikkea todellista solidaarisuutta pakolaisten tehokkaan suojelun varmistamiseksi. Tällä alueella on tietenkin selvää, että esityksen hyväksyminen neuvostossa on ongelmallista. Monet jäsenvaltiot ostaisivat mieluummin hyvän omantunnon ja mieluiten vielä eurooppalaisen pakolaisrahaston varoin kuin osallistuisivat tehokkaasti pakolaisten suojeluun.
Komissio on silti arvioinut tilanteen oikein ja erottanut kaksi ehdotusta toisistaan, jotta ehdotus saisi kuitenkin mahdollisuuden tulla hyväksytyksi. Olen nyt ymmärtänyt, että kollega Nassauer ja PPE haluavat ilmeisesti yhdistää nämä kaksi osaa yhdeksi tekstiksi. Ehdotuksessa on jotain hyvääkin. Mutta hyvä kollega Nassauer, me kaikki tiedämme, että jos menettelemme nyt niin, voimme unohtaa koko siirtymään joutuneiden henkilöiden tilapäisen suojelun. Toisin sanoen: annamme neuvostolle erinomaisen argumentin olla tekemättä enää mitään.
Kolmanneksi ehdotus sisältää sen, että tilapäinen suojelu voidaan lopettaa vain, mikäli tilanne lähtöalueella on turvallinen. Ryhmäni haluaisi yhdistää tähän vielä kaksi ehtoa. Ensiksi kyseisten henkilöiden ihmisoikeuksia tulee kunnioittaa eikä ketään saa syrjiä. Toiseksi pakolaisten on voitava palata ongelmitta kotiseudulleen eikä vain jonnekin lähistölle. Tähän on mielestäni hyvät syyt. Olen monien muiden kollegoiden kanssa hyvin järkyttynyt Alankomaiden joidenkin puolueiden esityksestä lähettää bosnialaiset takaisin, vaikka kaikki ihmisoikeusjärjestöt sanovat, että tilanne Bosniassa on kaikkea muuta kuin turvallinen. Nämä ovat ne näkökannat, joita haluamme painottaa Wiebengan mietinnön yhteydessä. Viimeinen lause, arvoisa puhemies, toivomme, että parlamentti ei anna neuvostolle alibia olla hyväksymättä tätä asetusta tilapäisestä suojelusta ja toivon, että parlamentti voi päättää siitä.

Puhemies
Rouva Van Lancker, pyytäisin teiltä, että kun kysytte, onko teillä neljä minuuttia, te pysyisitte siinä ajassa, mikä teillä on, ettekä tietoisesti ylittäisi sitä.

Nassauer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, aloitan kiittämällä kollega Wiebengaa, esittelijäämme, joka on odotusten mukaisesti laatinut parlamentille erinomaisen, huolellisen ja erittäin tasapuolisen mietinnön. Korostan, että vastoin sitä käsitystä, jonka kollegani Zimmermann ja Van Lancker juuri halusivat luoda, kyse ei ole siitä, otammeko vastaan pakolaisia vai emme. On itsestään selvää, että Eurooppa ottaa vastaan sotapakolaisia, itse asiassa satoja tuhansia pakolaisia. Ongelmana on kustannusten jakaminen. Otsikon " pakolaisten tilapäinen suojelu" alla piilee kysymys, esimerkiksi entisen Jugoslavian tapauksessa, ottavatko etupäässä kaksi maata, toisin sanoen Itävalta ja Saksa, vastaan yli kaksi kertaa niin suuren määrän pakolaisia kuin muut maat yhteensä, vai päästäänkö kustannusten jakamisessa oikeudenmukaiseen ratkaisuun; tämä on poliittinen ongelma. Tässä parlamentissa jokaiselle järkevälle ihmiselle on joka tapauksessa täysin selvää, että pakolaisten vastaanottamisessa on otettava huomioon humanitaariset näkökohdat.
Ongelma on kiireellinen, sillä Jugoslavian sisällissota on ajanut satoja tuhansia ihmisiä pakoon. Siitä lähtien on esitetty vaatimus kustannusten jakamisesta. Kuvaillakseni lyhyesti tapahtumien kulkua komissio on jokin aika sitten pitkän vitkastelun ja asianomaisten maiden pitkän painostuksen jälkeen laatinut ensimmäisen asiaa koskevan luonnoksen. En halua nyt analysoida, miksi luonnos on mielestämme riittämätön, koska komissio ei ole uskaltanut tehdä enempää, tai koska se on nähnyt selvästi, että asian hyväksi ei voi tehdä enempää, mikä minun on katsottava teidän ansioksenne, rouva Gradin.
Tässä ensimmäisessä luonnoksessa on kuitenkin todettu kustannusten jakamista koskevan yhden tärkeän kysymyksen osalta jokseenkin seuraavaa: pakolaisvirran yhteydessä neuvosto tutkii sopivia toimia, tavoitteena ei siis ole päättää avustustoimista. Ei, neuvosto tutkii sopivia toimia, minkä jälkeen se on täyttänyt velvollisuutensa. Se on järjetöntä kustannusten jakoa koskevan menettelyn kannalta, ja sen vuoksi ehdotus ei saanut enemmistöä neuvostossa. Komissio on laatinut asiakirjansa ja päätynyt aivan erityiseen ratkaisuun. Se on ehdottanut kahta säädöstä: ensimmäinen säädös koskee pakolaisten vastaanottamista ja toinen pakolaisten vastaanoton yhteydessä noudatettavaa solidaarisuutta.
Jos ehdotusta tarkastellaan yksityiskohtaisemmin, mitä ehdottomasti suosittelen, huomataan, että pakolaisten vastaanottamisesta päätetään määräenemmistöllä, siis hätätapauksessa jopa vastoin vastaanottavan, erityisen rasitetun valtion kantaa, ja että solidaarisuustoimenpiteitä, avustustoimia voidaan toteuttaa vain, jos päätökset tehdään yksimielisesti, eikä niistä voi antaa velvoittavia määräyksiä; komission ehdotuksessa kyse on vain voidaan-säännöksestä. Se on epäilemättä riittämätön. Tässä ei ole kyse solidaarisuudesta, kuten otsikossa on ilmaistu, vaan kyse on selvästi vain niiden maiden solidaarisuudesta, jotka haluavat kieltäytyä oikeudenmukaisesta kustannusten jakamisesta. Sen vuoksi emme voi hyväksyä kumpaakaan näistä ehdotuksista nykyisessä muodossa.
Vaadimme ja on välttämätöntä, että pakolaisten vastaanottaminen ja kustannusten jakaminen toteutetaan yhdessä vaiheessa. Kun pakolaisia vastaanotetaan, on oltava heti selvää, mitkä ovat ne maat, joiden on vastaanotettava pakolaiset, käyttämällä jakoperustetta, jonka pohjana on vastaanottokyky ja taloudelliset tekijät. Jos näin ei tapahdu, kustannuksia ei sen jälkeen enää jaeta.
Muutamat yksityiskohdat ovat myös mainitsemisen arvoisia. Keskitymme pakolaisten vastaanottamiseen eri maissa, emme taloudellisiin avustustoimiin. Pyydämme myös, rouva Gradin, että tutkitaan, onko oikein, että tilapäistä vastaanottamista koskevan menettelyn kesto rajoitetaan viiteen vuoteen. Viisi vuotta täyttää mielestäni paremminkin maahanmuuttoa kuin tilapäistä suojelua koskevat tunnusmerkit. Kokemukseni perusteella voin sanoa: jos henkilö on oleskellut maassa viisi vuotta, hänen on hyvin vaikea lähteä hänet vastaanottaneesta maasta.
Meidän on varmastikin vielä keskusteltava kaikista muista yksityiskohdista. Viittaan perheiden yhdistämistä koskevaan ongelmaan. Olisi oikeudenmukaisempaa antaa unionin ulkopuolelta tulevalle henkilölle mahdollisuus päästä unioniin, kuin antaa unionin alueella jo oleskelevalle henkilölle mahdollisuus tuoda unioniin koko perheensä. Se moninkertaistaisi vastaanotettujen henkilöiden määrän ja samalla tästä aiheutuvat kustannukset.
Meille tämä on poliittinen kysymys: merkitseekö tämä ankarasti katsottuna sellaista edistystä, jonka voimme hyväksyä, vai onko edistys niin vähäistä, että sen hyväksyminen soimaisi meitä tulevaisuudessa. Katsomme, että se mitä tässä yhteydessä saavutetaan, on niin vähäistä, että emme voi tyytyä siihen. Siksi, arvoisa komissaari, meidän on valitettavasti hylättävä nämä molemmat ehdotukset.

Goerens
Arvoisa puhemies, minun on aluksi osoitettava arvonantoni kollegamme Jan Wiebengan työlle siirtymään joutuneiden henkilöiden tilapäisestä suojelusta.
Hänen esittelemänsä mietintö ja lainsäädäntöpäätöslauselma - olettaen, että neuvosto hyväksyy ne - muodostaisivat hyvän välineen, jolla voitaisiin hallita vastaavanlaista siirtolaisvirtaa kuin Bosnia-Hertsegovinasta tulee tai meille ehkä läheisempänä tapauksena Kosovosta siirtymään joutuneiden henkilöiden massiivista siirtymistä Euroopan unionin jäsenvaltioihin.
Käytin konditionaalia siitä yksinkertaisesta syystä, että emme voi olla riittävän varovaisia puheissamme, koska neuvosto, jonka on määrä tehdä joulukuussa ratkaisu käsittelemästämme asiasta, ei ole läheskään yksimielinen Jan Wiebengan juuri esittelemistä ehdotuksista.
Komission siirtymään joutuneiden henkilöiden tilapäistä suojelua ja tämän suojelun kohteena olevien vastaanoton ja oleskelun yhteydessä noudatettavaa solidaarisuutta koskevat ehdotukset yhteiseksi toiminnaksi muodostavat kokonaisuuden. Esittelijä on tuonut hyvin esille sen, että hänen asiakirjansa ensimmäinen osa täydentää Geneven pakolaissopimusta. Olemme tästä täysin samaa mieltä ja ehdotamme, että kaikkien kansainvälisten tahojen ja kaikkien asianomaisten viranomaisten painostusta jatketaan, jotta voidaan vaikuttaa aihetta koskevaan kansainväliseen lainsäädäntöön.
Olemme myös oppineet kokemuksesta, että kustannusten epätasainen jakautuminen johtaa moniin ongelmiin, jotka liittyvät turvapaikkaoikeuden soveltamiseen tai niiden henkilöiden kohteluun, jotka syystä tai toisesta eivät löydä muuta ratkaisua surulliseen kohtaloonsa kuin Euroopan unionin rajojen ylittämisen.
Muistelkaamme sitä sekasortoa - jota olisin voinut nimittää naurettavaksi, jos tilanne ei olisi ollut niin vakava - jonka joidenkin kurdien saapuminen Italiaan viime vuonna aiheutti, aivan kuin muutaman tuhannen kurdin läsnäolo Euroopan unionin alueella olisi voinut horjuttaa 350 miljoonan eurooppalaisen asemaa. Se on tietysti järjetön ajatus.
Jos mietinnön ehdotukset ja erityisesti siirtymään joutuneiden henkilöiden ongelmiin liittyvien kustannusten jakamista koskevat ehdotukset olisivat olleet tuolloin voimassa, voitaisiin varmasti lyödä vetoa, että psykodraamaa, johon juuri viittasin, ei olisi tapahtunut.
Moraalisista, eettisistä tai yksinkertaisesti solidaarisuuden perustarpeesta johtuvista syistä on tärkeää, että kustannukset jaetaan oikeudenmukaisesti. Esimerkkinä mainitsemani muutaman tuhannen kurdin tulo Bariin toi hyvin esille tällä ongelma-alueella ja nykyisten sääntöjen soveltamisessa olevat heikkoudet ja puutteet. Se osoittaa, että jos alueellemme tulee suuria tai vielä suurempia määriä pakolaisia, Eurooppa on varautunut huonosti hoitamaan tällaista tilannetta.
En kuitenkaan missään tapauksessa haluaisi, että keskustelu johtaa tämän aiheen osalta kuurojen vuoropuheluun, koska vaihtoehtojen kaikki tai ei mitään välillä on kuitenkin vakavamielinen kehitys, ja siksi pyydän parlamenttia hyväksymään ystävämme Jan Wiebengan, jota minun on kiitettävä vielä kerran kaikesta sydämestäni, suosittelemat toimenpiteet.

Lagendijk
Arvoisa puhemies, on aina miellyttävää, kun esittelijä pyrkii parantamaan jo sinänsä hyvää komission ehdotusta. Esittelijä on yrittänyt tehdä niin nyt, kuten aikaisemminkin, jolloin hän myös onnistui asiassa. Voimme olla yleisesti ottaen samaa mieltä hänen esityksistään. Tämä ei kuitenkaan koske yhtä hyvin tärkeää kohtaa, nimittäin 3 artiklaa koskevaa tarkistusta 5, jossa esitetään tämän menettelyn keston pidentämistä enintään viidestä vuodesta vielä mahdollisesti viidellä vuodella. Minulla on kaksi hyvää syytä vastustaa sitä.
Ensimmäinen on se, että mielestäni viiden vuoden jakso on jo erittäin pitkä tilapäiselle statukselle. Tässä on kyse tilapäisesti siirtymään joutuneiden henkilöiden suojelusta ja silloin viisi vuotta on hyvin pitkä aika, kuten käy ilmi kaikista tähän asti esiintyneistä tapauksista. Mikäli puhumme vakaasta integroitumisesta ja vakaasta sopeutumisesta yhteiskuntaan, ei saa olla niin, että ihmiset ajattelevat viiden vuoden ajan, että he voivat saada seuraavana päivänä tai ehkä jakson lopulla vielä kerran paremman statuksen, puhumattakaan siitä, että heidän sallitaan elää niiden viiden vuoden umpeuduttua vielä viisi vuotta epävarmuudessa. Me haluamme ehdottomasti hylätä esittelijän esityksen tilapäisen statuksen myöntämisestä enintään kymmeneksi vuodeksi.
Toinen kysymys, ei niinkään esittelijälle vaan komissaarille, on se, että jää epäselväksi, mikä on tarkalleen ottaen UNCHR: n rooli. Asiasta on esitetty erilaisia huomautuksia, mutta luin esimerkiksi rahallista solidaarisuutta käsittelevän toisen ehdotuksen 2.2 kohdasta: " voidaan kysyä neuvoa UNCHR: ltä" . Meidän mielestämme siinä pitäisi olla " täytyy" ja joissakin perustelujen kohdissa näyttää myös siltä, että komissiokin haluaa sitä joskus. Haluaisin mielelläni tähän kohtaan selvyyden komissaarilta.
Ehdotuksessa on hyvää se, että tilapäisesti siirtymään joutuneita henkilöitä ei siirrellä paikasta toiseen. Näemme nyt mihin se voi johtaa, sillä Dublinin sopimusten myötä pakolaisille voi käydä niin, ja nyt useat pakolaiset ovat vaarassa joutua kadulle Dublinin vaateen seurauksena jopa Alankomaissa, koska Alankomaat ei halua ottaa näitä pakolaisia vastaan, koska he ovat olleet aikaisemmin jossakin toisessa Euroopan maassa. Sitä esitystä ei ole onneksi tehty tässä, ja olen iloinen siitä, ettei niin ole tapahtunut.
Lopuksi esittelijä haluaa, että sana " solidaarisuus" poistetaan ehdotuksesta. Hänellä on siihen hyvät muodolliset syyt. Olisin hyvin tyytyväinen, mikäli käsite " solidaarisuus" tai käsitteen " solidaarisuus" seuraukset eivät katoaisi vaan ainoastaan se sana.
Minun on sanottava, että Euroopassa on ilmeisesti helpompaa toteuttaa liberaalia turvapaikkapolitiikkaa kuin Alankomaissa. Osoitan sanani Wiebengalle, joka on VVD-puolueen johtohahmo tulevissa Euroopan vaaleissa ja minun on sanottava, että hänen klassisen liberaaliset käsityksensä, kuten jo on todettu, miellyttävät minua suuresti. Sama ei päde hänen puolueeseensa Alankomaiden parlamentissa.

Pradier
Arvoisa puhemies, Euroopan radikaaliallianssin ryhmä kannattaa luonnollisesti täysin kollegamme Wiebengan esittelemää tekstiä, ja onnittelemme häntä hyvin laaja-alaisesti hänen määrätietoisuudestaan tämän aiheen käsittelyssä. Vaikeutena on nykyään se, että toisaalta pakolaisilla on oltava yhteinen suojelujärjestelmä ja toisaalta pakolaisia vastaanottavien valtioiden ja hallitusten ponnistelujen on oltava vähintäänkin verrannollisia, tai niitä on ainakin kompensoitava talousarviossa.
Kaikkea tätä pidetään kuitenkin itsestään selvänä. Todellinen ongelma on Euroopan poissaolo. Hetki sitten ystävämme Zimmermann, joka ei nyt ole täällä - mikä on vahinko - viittasi istuntosalin tyhjyyteen, mikä kuvastaa täsmällisesti Euroopan täydellistä poissaoloa kaikista nykyisistä kriisitilanteista. Suoraan sanottuna Eurooppaa ei ole olemassa, se ei ole kehittänyt itselleen keinoja olla läsnä ja toimia aktiivisesti, sillä ei ole painoarvoa minkään kriisin yhteydessä. Se näkyy erittäin selvästi Välimeren itäisellä alueella, se on nähty Bosniassa, se näkyy Kosovossa. Euroopan poissaolo on suuri vahinko, varsinkin kun Yhdistyneet kansakunnatkaan ei ole pystynyt laatimaan toimintarakennetta, jolla voidaan taata rauhan säilyminen tai ainakin estää aseelliset selkkaukset, rajoittaa niiden laajuutta, jos niitä esiintyy, ja suojella siviiliväestöä.
Tarkoittaako tämä sitä, että me haluamme olla maailman poliiseja samalla tavalla kuin eräs toinen maailmanmahti? Ei, vaan meidän tehtävänämme on sen sijaan edistää kansainvälisten mutta ei välttämättä eurooppalaisten poliisivoimien toimintarakenteita, ja sen hyväksi meidän on tehtävä työtä. Ennen sen toteutumista annamme pakolaisille tilapäisiä turvapaikkoja ja suojelua, annamme itsellemme hyvän omantunnon, ennen kuin lähetämme heidät takaisin koteihinsa siinä vaiheessa, kun nykytilanne on muuttunut, tullut vähemmän polttavaksi ja kun huono omatuntomme on turtunut.
Yhdymme Wiebengan mietintöön, mutta se on vasta lähtökohta. Oleelliset asiat ovat vielä tekemättä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Pradier. Haluaisin pyytää lehtereillä olevilta ystäviltämme, että he eivät korottaisi ääntään keskustelujen aikana. Valitettavasti emme voi sallita sitä, enkä minä halua, että joudun pyytämään lehtereiden tyhjentämistä.
Jos siis puhujien sanat herättävät innostuksenne, pitäkää se omana tietonanne ja ilmaiskaa mielipiteenne muualla kuin täällä.

Buffetaut
Arvoisa puhemies, minun on aluksi onniteltava kollegaani Wiebengaa hänen työstään. Vaikka en ole aina samaa mieltä hänen kanssaan - tässä tapauksessa en ole samaa mieltä hänen mietintönsä kaikista puolista - tunnustan mielelläni, että hän on työssään hyvin vakavamielinen ja kohtelias mies. Minusta on kuitenkin hämmästyttävää, että puhutaan tilapäisestä suojelusta, joka kestää viisi vuotta ja joka voidaan pidentää kaksinkertaiseksi eli kymmeneen vuoteen, mikä on mielestäni aivan liikaa. Tällöinhän ei ole enää kyse tilapäisestä suojelusta vaan maahanmuutosta, jota emme käsittele tänään.
Lisäksi minua hämmästyttää se, että solidaarisuusmenettelyjä koskeviin päätöksiin tähän asti sovellettu yksimielisyyssääntö halutaan korvata määräenemmistösäännöllä. Jos järjestelmästä halutaan toimiva, sillä on oltava asianomaisten valtioiden hyväksyntä. Yhdyn siihen, mitä ystäväni Pradier sanoi, eli että tämän kysymyksen taustalla on kysymys Euroopan kansainvälisestä vaikutuksesta. Meille sanotaan " Eurooppa merkitsee rauhaa" , mutta Eurooppa ei merkitse rauhaa, koska olemme valitettavasti joutuneet näkemään, että Euroopassa on sota ja että Euroopan unioni jättää Euroopan selkkaukset Yhdysvaltojen hoidettavaksi.
Mahtaako innokas halu muodostaa yhteinen diplomaattipolitiikka olla oikea ratkaisu, vai olisiko parempi ratkaisu ollut se, että varsinkin Jugoslavian selkkauksen hoidossa olisi hyödynnetty tiettyjen Euroopan valtioiden - esimerkiksi Kroatian tapauksessa Saksan ja Serbian tapauksessa Ranskan - toimivaltaa, perinteitä ja historiallisia suhteita sen sijaan, että etsittiin turhaan yksimielistä kantaa, jolloin Eurooppa ajautui lopulta eräänlaisen voimattomuuden tilaan, joka oli valitettavaa sekä asiaomaisten maiden että Euroopan unionin itsensä kannalta.
Pakolaisten osalta on selvää, että velvollisuutemme on ottaa heidät vastaan. Meillä on velvollisuutemme etenkin Keski-Eurooppaa kohtaan. En toista koskaan liikaa sitä, että Euroopan unionin muodostavat maat ovat 40 vuoden ajan saaneet nauttia vapaudesta ja vauraudesta Keski-Euroopan maiden orjuuden ja kurjuuden kustannuksella.

Vanhecke
Arvoisa puhemies, koska minulla on täsmällisesti laskettuna 90 sekuntia puheaikaa - ja suluissa sanottuna parlamentti tekee itsensä naurettavaksi rajoittamalla puheaikaa, kun keskustellaan niin tärkeästä asiasta kuin turvapaikkapolitiikasta, jolloin puhujien on rajoituttava pintapuolisiin asioihin - rajoitun mainitsemaan kaksi merkittävää lainausta.
Ensimmäinen lainaus on peräisin Alankomaiden liberaalien keulakuvalta, Fritz Bolkesteinilta, ja hän on sanonut sen ennen edellisiä Euroopan vaaleja, lainaan häntä: " Euroopan ulkopuolelta tulevia pakolaisia on suojeltava turvallisissa maissa heidän omassa maanosassaan. Heti kun jokin maa on taas turvallinen, kaikki sieltä tulleet pakolaiset on lähetettävä takaisin." Merkittävää kyllä, mutta en löydä tätä henkeä alankomaalaisen liberaalikollegamme Wiebengan mietinnöstä enkä sanoista, vaikka Wiebenga on olettaakseni valittu parlamenttiin tuon ohjelman pohjalta. Kysynkin: onko VVD-puolueella mahdollisesti kaksi ohjelmaa, yksi äänestäjiä ja toinen valittuja edustajia varten, yksi vaalikampanjaa ja toinen sen jälkeistä aikaa varten?
Toinen lainaus on peräisin flaamilaiselta sosialistilta Louis Tobbackilta, joka kuvaa pakolaisten suurta enemmistöä yleisesti vaalikirjasessaan seuraavasti: " He ovat lokkeja, jotka tulevat tänne istumaan jätekasan päälle, koska se on helpompaa kuin kalastaa tai viljellä maata kotona." Nämä eivät ole minun sanojani. Vakaumuksenikaan ei ole tällainen. Nämä ovat Flanderin sosialistien suuren johtajan sanoja ja kyseessä on hänen vakaumuksensa. Mutta myös tämän puolueen valitut edustajat laulavat parlamentissa toista laulua kuin heidän puoluejohtonsa laulaa omille äänestäjilleen. Tämä on vaalipetosta ja aion puuttua siihen jatkuvasti.

Elliott
Arvoisa puhemies, haluan onnitella herra Wiebengaa myönteisestä mietinnöstä, jossa on mielestäni tehty muutamia erittäin hyviä ehdotuksia. On aivan selvää, että meidän olisi pitänyt auttaa enemmän sellaisessa kriisitilanteessa kuin Kosovossa ja Bosniassa on viime vuosina ollut - tilapäisen suuren ihmistulvan osalta.
Vaikka tuenkin vahvasti sitä, että meidän on säilytettävä vainoa kokevien ihmisten henkilökohtainen oikeus hakea turvapaikkaa, oikeus, jota on vaalittu Geneven sopimuksessa ja joka on ollut olemassa yli 50 vuotta, uskon, että meidän on tarkasteltava huolellisesti sitä, kuinka toimimme silloin, kun ihmiset eivät välttämättä pakene vainoa maittensa hallitusten taholta, kuten ajatus oli Geneven sopimuksessa, vaan kun he pakenevat sisällissotaa, täydellistä lain ja järjestyksen romahdusta asuttamissaan yhteiskunnissa tai yhteiskuntaryhmien vainoa, jolta hallitus ei halua tai ei voi heitä suojella. Tämä on erittäin tärkeä toimenpide, ja toivon, että se on menestyksekäs. Suhtaudun kuitenkin hieman varauksellisesti, en niinkään herra Wiebengan mietinnön ensimmäiseen osaan, jonka voin luullakseni hyväksyä täysin, vaan mietinnön toiseen osaan.
Aivan ensiksi kysymys kustannusten jakamisesta: herra Wiebenga viittasi siihen, että tietyt Euroopan unionin hallitukset Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus mukaan lukien suhtautuvat tähän varauksellisesti. Kustannusten jakaminen kuulostaa hyvältä periaatteelta, mutta minkälaisilla perusteilla kustannukset jaetaan? Niinkö, että isoille maille tulee suuret kustannukset? Niinkö, että vauraimmat maat maksavat eniten? Niinkö, että maat, jotka ovat aiemmin maksaneet eniten, saavat tulevaisuudessa hieman hengähtää? Kustannusten jakamiseen liittyy kaikenlaisia yksityiskohtia ja hankalia seikkoja, jotka tulee selvittää.
Seuraavaksi siirryn asiaan, jota käsitellään 2 artiklan 1 kohdassa ja jonka osalta tarkistuksessa 10 ehdotetaan, että meidän pitäisi siirtyä noudattamaan neuvoston yksimielisyyden sijaan määräenemmistöä. Tämä ei ole asia, jonka minä voin tai Ison-Britannian Labour-puolueen jäsenet voivat hyväksyä, joten meidän on oltava eri mieltä tuosta nimenomaisesta näkökohdasta, joskin mietinnössä on paljon asioita, jotka voimme hyväksyä.
On todella tärkeää, että saamme nämä kysymykset ratkaistua ja voitamme vaikeudet, jotta voimme täyttää velvollisuutemme ja tarjota turvapaikan niille lukuisille ihmisille, jotka todella pakenevat vainoa. Tiedämme, että osa heistä ei pakene todellista vainoa, mutta meidän on varmistettava, että kun yritämme jättää heidät avun ulkopuolelle, emme jätä täyttämättä velvollisuuksiamme niitä ihmisiä kohtaan, joilla on todellisia tarpeita kärsimänsä vainon vuoksi.

Pirker
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, turvapaikanhakijoiden määrä on kasvanut tänä vuonna viime kuukausien aikana yhtä voimakkaasti ja jyrkästi kuin vuosina 1991 ja 1992. Voimme todeta, että turvapaikanhakijoiden virta suuntautuu juuri samoihin maihin kuin vuosina 1991 ja 1992. Kollegani Nassauer viittasi jo siihen, että molemmat maat, Saksa ja Itävalta vastaanottivat kyseisinä vuosina yli puolet pakolaisista. Näille maille aiheutuva rasitus on suuri. Tiedämme, että kesto ja integraatiokyky saavuttavat rajansa, jos kehitys etenee tämänsuuntaisesti. Siksi vaadin todella ponnekkaasti, että tulevaisuudessa pakolaiset jaetaan jäsenvaltioiden kesken. Nykyinen tilanne on mahdoton, ja tähän mennessä esitetyt ehdotukset eivät ole omiaan ratkaisemaan ongelmaa käytännössä.
Kustannusten jako on ehdottoman välttämätöntä Euroopalle. Kuvaisin ehdotusten sisältöä eräänlaiseksi juoneksi, jolla ei päästä todelliseen ratkaisuun. Vastaanottaminen perustuisi moniääniseen päätökseen, toisin sanoen se voidaan panna täytäntöön myös vastoin asianomaisten maiden tahtoa. Pakolaisten jakaminen, joka on silloin vaikeaa, edellyttää yksimielisyyttä; voimme siis olettaa, että sitä ei toteuteta. Tämän seurauksena rasitus kohdistuu myös tulevaisuudessa maihin, joihin pakolaisvirroilla on ollut suurin vaikutus. Tällä kaikella on vielä moninkertaistava vaikutus, sillä nämä maat ovat jo aiemmin vastaanottaneet valtaosan vierastyövoimasta ja integroineet heidät perheineen, sillä turvapaikanhakijat menevät juuri näihin maihin, koska heillä on maassa sukulaisia, tuttavia ja ystäviä. Pelkään, että jos me emme tee pian ratkaisua, kestokyvyn rajat tulevat vastaan ja muutamien maiden kestokyky ylittyy. Tätä ei kukaan meistä toivo.
Toinen kohta koskee vihreiden ryhmän esittämää ehdotusta, jota ei mitenkään voi hyväksyä; herra Voggenhuber on tarkoittanut, että pakolainen voisi pian tuoda kaikki sukulaisensa mukanaan. Me tiedämme kaikki, mitä se tarkoittaisi. Voisimme odottaa nelintai viisinkertaista väentungosta, ja jokainen voi kuvitella minkälaisia ongelmia siihen liittyy.
En myöskään ymmärrä, miksi esityksessä ehdotetaan viiden vuoden pituista tilapäistä oleskeluoikeutta - ja olen saanut tässä asiassa kannatusta vasemmistolta, mikä ilahduttaa minua erityisesti. Tiedän kokemuksesta, että me Itävallassa olemme vastaanottaneet edellisen kriisin aikana yli 60 00 turvapaikanhakijaa Kosovosta ja integroineet suuren osan heistä. Tiedämme kuitenkin käytännön perusteella, kuinka vaikeaa on saada maassa jo kolme vuotta oleskelleet ihmiset palaamaan kotimaahansa ja auttaa heitä uudelleen integroitumisessa. Se on todella mielettömän vaikeaa. Jotta uudelleenintegrointi olisi todellakin mahdollista, mielestäni olisi aluksi määrättävä enintään kolmen vuoden tilapäisestä oleskeluoikeudesta, jota saisi pidentää vain poikkeustapauksissa. Haluamme saavuttaa tällä sen, että ihmiset, jotka on revitty juuriltaan ja jotka oleskelevat muissa maissa, voivat palata takaisin, eikä heiltä riistetä mahdollisuutta mukautua uudelleen vanhaan yhteisöönsä.
Wiebengan mietinnössä on epäilemättä osoitettu, että me tarvitsemme ratkaisuja. Esitetyt ehdotukset eivät vielä muodosta riittävää suunnitelmaa. Toivoisin, että pääsemme asiassa hyvin pian ratkaisuun, sillä aika on loppumassa ja ongelmat ovat jo nähtävissä.

Thors
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, olen hyvin pahoillani siitä, mitä kuulen täällä juuri nyt. Olen pahoillani, koska minusta tuntuu, että on muodostumassa epäpyhä liittoutuma - liittoutuma, jonka voimme havaita ehkä myös muissa yhteyksissä - jossa toisaalta on toivottu, että parhaasta tulee hyvän pahin vihollinen. On aivan selkeä uhka siitä, että epäonnistumme täysin, jos hylkäämme ehdotuksen ja jos emme saa aikaan hyvää ehdotusta. Neuvosto voi silloin myös sanoa, että emme halua tehdä mitään. Sitäkö parlamentti todellakin haluaa? Siinä tapauksessa meidän on todellakin pohdittava asemaamme! En voi todellakaan olla huomaamatta, että tällä keskustelulla on hyvin paljon samoja piirteitä kuin keskustelulla, jota olemme käyneet jäseniä koskevasta perussäännöstä. Siihenkin keskusteluun osallistui ihmisiä, jotka aivan samoin perustein yrittivät hidastaa työtä. Milloin sitten saamme sen aikaiseksi, jos emme nyt, kun tilanne ulkorajoillamme on varsin rauhallinen?
Toivon, että otamme todella itseämme niskasta kiinni ja hyväksymme Wiebengan erinomaisen mietinnön. Yksi tärkeimpiä asioita on mielestäni muun muassa se, että meidän on tehtävä päätökset määräenemmistöllä, koska se merkitsee, että Eurooppa pystyy kokoamaan voimansa. On selvää, että päätökset tehdään yhdessä niiden jäsenmaiden kanssa, joita päätökset koskevat, mutta päätöstä vähiten haluava valtio ei silloin pysty estämään päätöksentekoa.
Toivoisin myös, että maani voisi osallistua tähän yhteistyöhön. Kuulun niihin, joiden mielestä Suomi on kantanut liian vähän vastuuta pakolaiskysymyksissä ja harjoittanut hyvin lyhytnäköistä politiikkaa. Haluan siis onnitella Wiebengaa hänen mietinnöstään. Toivon, että me kaikki voimme tukea mietintöä, jotta äänestyksestä ei tule skandaalia. Ainoa pieni huomautukseni liittyy siihen, että meidän on viitattava enemmän Euroopan neuvoston viimevuotiseen päätöslauselmaan 13/48, jossa EU: ta ja komissiota todellakin pyydetään tekemään yhteistyötä sen kanssa, kun on kyse tämäntyyppisistä asioista.

Lindholm
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella Wiebengaa. Jalomielisen pakolaispolitiikan pitäisi olla itsestään selvä asia kaikissa demokraattisissa valtioissa ja siis myös kaikissa EU: n jäsenvaltioissa. Valitettavasti me kaikki kuitenkin tiedämme, että asiassa on paljon toivomisen varaa. Hädässä ja pakomatkalla olevien ihmisten auttamiseksi tarvitaan rakentavaa yhteistyötä, johon on myös kuuluttava vapaaehtoisia sopimuksia taakkojen solidaarisesta jakamisesta. Siihen ei kuitenkaan pitäisi tarvita lainsäädäntöä. Se on kiusallista! Kyse on todellakin ihmisyydestä, humaanisuudesta, siitä, minkä pitäisi olla itsestään selvää.
Myös EU: n kansalaisten keskuudessa kannatusta nauttivan onnistuneen politiikan kannalta on suunnattoman tärkeää, että päätökset tehdään yksimielisesti. Me V-ryhmässä toivomme luonnollisesti, että tarkistuksemme saavat kannatusta, ja ryhmässä ollaan sitä mieltä, että komissaari Gradinin ehdotus tilapäistä suojelua koskevasta yhteisestä toimesta on kiinnostava aloite. Mietintö vahvistaa inhimillistä ulottuvuutta. Tämä on kuitenkin nähtävä täydentävänä lisänä turvapaikkoja koskevaan Geneven sopimukseen, ei sen vaihtoehtona. On tärkeää, että sopimus suojaa vielä pakolaisia - mikään muu ei olisi hyväksyttävää.

Maes
Arvoisa puhemies, kun avaa lehden missä tahansa Euroopan maassa, joutuu vastatusten turvapaikanhakijoiden dramaattisen ongelman ja hallitusten asiaa kohtaan tunteman suuren keskinäisen erimielisyyden kanssa. Ongelma on kerta kaikkiaan jättiläismäinen ja minun on sanottava: jos hallitseminen on ennakoimista, kuten minä opin koulussa, niin eri maissa ja Euroopassa on hallittu hyvin huonosti viime aikoina. Sillä oli nähtävissä, että entisen Jugoslavian konflikti aiheuttaisi pakolaisvirtoja. Kosovossa nyt käynnissä oleva konflikti voitiin ennustaa jo kaksi vuotta sitten. Vuodesta 1997 on keskusteltu siirtymään joutuneita henkilöitä koskevan asetuksen välttämättömyydestä. Olenkin vakuuttunut siitä, että meidän tulee antaa sellainen asetus. Olen kuunnellut kiinnostuneena eri tendenssejä ja mielipide-eroja ja huolenaiheita, mutta haluaisin silti sanoa, arvoisa puhemies, että paras on usein hyvän pahin vihollinen. Mikäli tällä hetkellä ei löydetä eurooppalaista ratkaisua, se merkitsee sitä, että missään ei ole löydetty ratkaisua. Sillä kun Saksassa on löydetty ratkaisu, joka eroaa Alankomaiden ratkaisusta, pakolaisvirrat yksinkertaisesti siirtyvät. Euroopan unionilla pitää siis olla yksi asetus ja meidän on lisäksi huolehdittava siitä, että solidaarisuus saa uskottavan sisällön. Siksi me sanomme " kyllä" näille esityksille, vaikka haluammekin keskustella joistakin seikoista, jotka ovat tärkeitä mutta joista täällä ei kuitenkaan koskaan päästä yksimielisyyteen ja jotka eivät saa estää meitä tekemästä sitä, mikä pitää tehdä.
Mutta, arvoisa puhemies, kun otan huomioon kaiken tämän, olen vakuuttunut siitä, että on häpeä, että meillä ei ole yhteistä ulkopolitiikkaa, joka ansaitsee nimityksen. On häpeällistä, että Euroopan maat kieltäytyvät näkemästä niitä todellisia syitä, jotka aiheuttavat nämä ihmisvirrat, jotka etsivät turvaa ja parempaa asemaa. Kehitysyhteistyömme ei ole kelvollista, ja me suljemme silmämme sellaisen liikkuvuuspolitiikan välttämättömyydeltä, jossa on kyse myös ihmisistä eikä vain pääomasta ja tavaroista.

Hager
Arvoisa puhemies, Kosovon pakolaisten tilanne vaatii todellakin kiireistä ratkaisua, jolla otetaan huomioon etenkin oikeudenmukainen pakolaisten jakaminen. Kuten on jo todettu, Itävalta on toiminut viime vuosien kriisitilanteissa esimerkillisesti, sillä se on vastaanottanut siirtymään joutuneita henkilöitä etenkin Bosnian kaikilta kriisialueilta ja integroinut heistä valtaosan yhteiskuntaansa.
Tällä välin - kuten myös herra Pirker totesi osuvasti - Itävallan väestö on saavuttanut kestokykynsä rajat. Jos sanalla solidaarisuus tarkoitetaan Euroopan unionissa muuta kuin korusanaa, on korkea aika panna täytäntöön yhteiset tavoitteet. Minkään jäsenvaltion ei tule voida ostaa itseään vapaaksi velvollisuuksista. Jokaisen maan on vastaanotettava pakolaisia kokonsa ja asukaslukunsa mukaan ja todistettava näin usein ylistetty tietoisuus Euroopasta.
Herra Nassauerin jo mainitsemien syiden takia olemme sitä mieltä, että ehdotuksen jakamista kahteen osaan ja siihen liittyvän kustannusten jakamista koskevan kysymyksen perumista ei voi hyväksyä. Ainoastaan mahdollisimman nopea päätös kokonaistoimien osalta on riittävän oikeudenmukainen Euroopan kansalaisten kannalta.

Posselt
Arvoisa puhemies, en haluaisi häiritä kollegaani Hageria, mutta haluaisin vain sanoa seuraavaa. Esitin työjärjestyksen noudattamista koskevan pyynnön 16.03, ja tein sen seuraavasta syystä. Vaihtoehtoja on kaksi: joko aloitamme ajankohtaisaiheita koskevan keskustelun täsmälleen klo 16.00 tai te hyväksytte vielä klo 16.00 jälkeen kaikki Wiebengan mietintöä koskevat puheenvuorot. Se, että annatte muutamille kollegoille puheenvuoron vielä klo 16.00 jälkeen ja lykkäätte toisia puheenvuoroja iltaan, ei kuitenkaan ole soveliasta. Joko tai!

Puhemies
Herra Posselt, kaikkien poliittisten ryhmien puhujien ensimmäinen kierros piti saada päätökseen. Tästä syystä tuli kolmen minuutin viivytys.
Keskustelu Wiebengan mietinnöstä keskeytetään. Sitä jatketaan ajankohtaiskeskustelun jälkeen.

Wiebenga
Arvoisa puhemies, voin kaiketi olettaa, että komissaari, rouva Gradin, saa myös tämän keskustelun aikana vielä puheenvuoron voidakseen vastata kysymyksiimme.

Puhemies
Herra Wiebenga, teidän täytyy ymmärtää, että esityslista on laadittu etukäteen, ja sitä me noudatamme. Keskustelu mietinnöstänne jatkuu äänestysten päätyttyä.

Keskustelu tärkeistä ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu tärkeistä ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista.

Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmista:
Â4-1002/98 Väyrynen ja Kjer Hansen ELDR-ryhmän puolesta elintarvikeavusta Venäjälle; -Â4-1008/98 Swoboda ja muut PSE-ryhmän puolesta elintarvikeavusta Venäjälle; -Â4-1018/98 Carrère d'Encausse UPE-ryhmän puolesta elintarvikeavusta Venäjälle; -Â4-1019/98 Lassus Saint Geniès ARE-ryhmän puolesta elintarvikeavusta Venäjälle; -Â4-1030/98 Schroedter, Lagendijk ja Aelvoet V-ryhmän puolesta elintarvikeavusta Venäjälle; -Â4-1034/98 Provan ja muut PPE-ryhmän puolesta elintarvikeavusta Venäjälle; -Â4-1043/98 Seppänen ja muut GUE/NGL-ryhmän puolesta elintarvikeavusta Venäjälle.
Bertens
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, puhumme Venäjälle annettavasta tuesta. Liberaalien ryhmä haluaa, että unioni antaa hätäapua Venäjälle. Se on selvää. Sen maan väestön tilanne on erittäin vaikea, epävakaa ja olot ovat kylmät. Emme saa sulkea silmiämme väestön kohtalolta ja kirjanpidollisista syistä aiheutuva itsepäisyys ei ole paikallaan näiden ongelmien yhteydessä. Se ei muuta sitä seikkaa, että Venäjän hallituksen on ymmärrettävä, että se voisi ehkä myös vastata myönteisesti tähän meidän antamaamme myönteiseen merkkiin.
Vastuullinen rahapolitiikka ja tiukat sopimukset Kansainvälisen valuuttarahaston kanssa ovat olennaisia asioita kestävän ratkaisun löytämiseksi Venäjän talouden ongelmiin. Tiedän, että tässä on paljon sanoja, yksinkertaisia sanoja, valtavaan tehtävään verrattuna.
Vakava suhtautuminen petoksiin onkin erittäin tärkeää. Unionin onkin hätäapua antaessaan otettava Venäjän markkinat huomioon mahdollisimman hyvin ja siksi pyydänkin neuvostoa hyväksymään piakkoin komission ehdotuksen antaa 400 miljoonaa ecua Venäjälle. Komission on loppujen lopuksi neuvoteltava Euroopan parlamentin kanssa laatiessaan yhteisymmärrysmuistiota. Kiitän teitä ystävällisesti riittävästä ylimääräisestä ajasta.

Puhemies
Hyvät kollegat, meillä on käytettävissä vain hyvin vähän aikaa ajankohtaiskeskusteluun, te tiedätte sen. Pyytäisin siis jokaista pysymään annetussa puheajassa.

Krehl
Arvoisa puhemies, keskustelemme tänään eräästä hyvin tärkeästä kysymyksestä, nimittäin elintarvikeavusta Venäjälle. Se on tärkeä, koska Venäjä on viime viikkojen ja kuukausien aikana käynyt läpi raha- ja talouskriisin ja joutunut kärsimään kadon seurauksista. Vuonna 1998 saatiin vain puolet odotetusta viljasadosta, perunasato ei näytä paljoakaan paremmalta, ja valtaosalla venäläisistä on pieniä puutarhoja, joita he käyttävät peruselintarvikkeiden hankkimiseen, ja myös niistä on saatu selvästi huonompia satoja.
Ruplan romahdus on vielä lisännyt ongelmia. Valtaosa venäläisistä pystyy tuskin ostamaan itselleen elintarvikkeita. He elävät köyhyysrajan alapuolella tai juuri sen rajalla. Apua tarvitaan siis ehdottomasti, ja vakuutuin itse asiasta vieraillessani Venäjällä viime viikkojen aikana. Etenkin lapset ja vanhukset ovat ehdottoman riippuvaisia avustamme. Ensimmäiset tiedot nälkäkuolemista on jo esitetty tiedotusvälineissämme.
Neuvoston ja komission elintarvikeapua koskevan tavoitteen osalta on tällä hetkellä vain yksi asia selvä: kyse on avusta, joka annetaan eurooppalaisille viljelijöille, jotka eivät enää voi tarjota tuotteitaan venäläisillä markkinoilla ruplan arvon alenemisen vuoksi. Päätyvätkö elintarvikkeet todellakin orpokoteihin, kouluihin, sairaaloihin, toisin sanoen apua tarvitseville, on yhä hieman epäselvää. Maataloustuotteet on tarkoitus myydä yleisiin markkinahintoihin, ja tulot on tarkoitus kerätä Venäjän talousarvion erityisrahastoon ja käyttää myöhemmin sosiaalipoliittisiin tarkoituksiin.
On epäilemättä välttämätöntä, että komissio harkitsee vielä kerran, onko tämä todellakin oikea tapa edetä. Meillä ei ole varaa siihen, että elintarvikkeet päätyvät pimeille markkinoille tai menevät venäläiseen vientiin. Haluamme auttaa Venäjän köyhiä, emme mafiaa. Siksi vaadimme päätöslauselmassa, että elintarvikeavun lisäksi annetaan humanitaarista apua. Venäjän Punainen Risti, kirkot ja kansalaisjärjestöt ovat luvanneet auttaa tarpeiden selvityksessä ja elintarvikkeiden ja lääkkeiden jakelussa, ja niillä on käytettävissään myös tarvittavat jakelujärjestelmät.
Lisäksi ongelmana on elintarvikeavun rahoitusta koskeva kysymys. Jos elintarvikeavulla autetaan myös eurooppalaisia viljelijöitä ja tuetaan heitä, meidän mielestämme tuki on maksettava maatalouspolitiikan varoista, kategoriasta I, eikä sillä pidä rasittaa ulkopolitiikkaa, vaikka rahat menisivätkin hyvään tarkoitukseen Venäjälle. Kehotan komissiota tekemään asianmukaiset päätökset. Elintarvikeavulla ei ratkaista Venäjän rakenneongelmia. Tältä osin Venäjän on itse toimittava aktiivisesti ja lopultakin suunniteltava ja pantava täytäntöön asianmukaiset ohjelmat.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, Strasbourgissa on 2º C ja on satanut lunta, mutta meillä on mukavan lämmin ja varmasti hyvää ruokaa. Siksi minusta on itsestään selvää, että meidän on autettava venäläisiä, jotka kärsivät kylmyydestä ja joilla ei ole syötävää. Mottoni onkin: auta venäläisiä talven yli.
Emme tietenkään ole unohtaneet, että Venäjälle myönnetyt miljardien suuruiset lainat eivät ole menneet oikeaan kohteeseen, vaan ovat koituneet rikkaan eliitin hyödyksi. Liittokansleri Schröderin hiljattain tekemä vierailu Jeltsinin luokse osoitti, että Saksan joustavuus luottoasioissa on päättynyt. Venäjällä 720 pankkia uhkaa sulkeminen eivätkä muut pankit voi täyttää velvollisuuksiaan. Venäjän on muutettava politiikkaansa, mikäli se haluaa löytää ulospääsyn tukalasta rahallisesta ja taloudellisesta tilanteesta.
Asia ei kuitenkaan vielä näytä olevan niin, sillä pääministeri Primakov on puhunut uusimmissa suunnitelmissaan valtion lisääntyvästä puuttumisesta asioihin. Tällä tavalla hän ei missään tapauksessa noudata Schröderin neuvoja ottaa huomioon etenkin Kansainvälisen valuuttarahaston normit. Emme voi siitä huolimatta torjua Punaisen ristin pyyntöä lähettää ruoka-apua syrjäseutujen köyhimmille ihmisille. Onkin erinomaista, että komissio on tehnyt aloitteen asiassa.
Venäläisten on mielestäni kuitenkin suostuttava tullittomaan maahantuontiin, petosten valvontaan ja häiriöttömään jakeluun. Aika rientää. Haluamme auttaa venäläisiä selviämään talvesta, mutta heidän täytyy antaa meille mahdollisuus selittää eurooppalaisille, että eurooppalaiset verorahat käytetään epäitsekkäästi. Autamme venäläisiä selviämään talvesta, mutta harjoitamme myös valvontaa.

Dupuis
Arvoisa puhemies, herra Bertens ilmaisi asian diplomaattisesti, mutta minun mielestäni sen voi sanoa suoremminkin. Todellisuudessa olemme nykyään Venäjälle antamiemme lainojen vankeina. Koska humanitaarinen tilanne on Venäjällä niin surkea, Euroopan radikaaliallianssin ryhmä äänestää Venäjälle annettavaa humanitaarista apua puoltavan päätöslauselman puolesta. Totuus on kuitenkin se, että meillä ei ole Venäjän politiikkaa emmekä me pysty sellaista muodostamaan, koska venäläiset voivat tehdä, mitä tahtovat, lainojemme ja sen vallan ansiosta, mitä lainat heille epäsuorasti antavat pankkeihimme: he eivät kuuntele Euroopan unionin vaatimuksia, he eivät ryhdy yksityistämään etenkään maa-alueita, jolloin Venäjällä olisi mahdollisuus tyydyttää oma kulutustarpeensa. Olemme siis täysin avuttomia, meidän on mahdotonta edistää tai vahvistaa uudistuspolitiikkaa Venäjällä. Juuri tämä on todellinen ongelma, jälleen kerran, eurooppalaisen politiikan puute.

Lagendijk
Arvoisa puhemies, kun keskustellaan hätäavusta esitetään usein kysymys, onko se tosiaan välttämätöntä. Onko Venäjällä tosiaan puute ravinnosta? On sanottava rehellisesti, että siihen kysymykseen on yleisesti ottaen vaikea vastata. Olen kuitenkin vakuuttunut siitä, että on varmasti suuria alueita ja suuria ryhmiä, joilla on todella puute ravinnosta. Tässä on ajateltava alueita Venäjän pohjoisosassa. Luin tänä aamuna lehdestä, että jopa Pohjois-Venäjän eskimoilla on pulaa ravinnosta ja he lähtevät suurin joukoin etelään. Sitten on ryhmiä, kuten yksin elävät vanhukset, asunnottomat ja vangit, joilla varmasti on pula ravinnosta. On myös selvää, että ravinnon lisäksi miltei joka puolella on pulaa lääkkeistä. Siksi meistä on hyvä ajatus todellakin antaa hätäapua. Olen ymmärtänyt, että komission tarkoituksena ei ole tarjota apua ilmaiseksi vaan myydä sitä ja perustaa tuotoilla sosiaalirahasto. Minusta ehtona pitää olla se, että hinnat eivät saa olla liian korkeat, koska muuten apu ei saavuta ryhmiä, joille se on tarkoitettu, sillä nämä ryhmät koostuvat useimmiten ihmisistä, joilla on vähiten rahaa, kun taas rikkaat voivat ostaa apua.
On vältettävä huolellisesti sitä - ja sanon tämän viime viikkoina venäläisiin pitämäni kohtalaisen tiiviin yhteydenpidon pohjalta - että Venäjällä ja myös Euroopassa luullaan, että tätä ruoka-apua annetaan Euroopan ylijäämistä eroon pääsemiseksi. Siis että olisi kyse ennen kaikkea Euroopan tarpeesta päästä eroon ylijäämistään sen sijaan, että olisi kyse joidenkin Venäjän alueiden ja joidenkin venäläisten tarpeesta saada riittävästi ravintoa. On vältettävä tällaisen vaikutelman syntyminen.
Lopuksi, arvoisa puhemies, on sanottu usein: jakelu on suuri ongelma. Voin kuvitella, että komissiokaan ei ole varma siitä, että kaikki se mitä viedään, menee oikeaan paikkaan. Ehdotan, että asia hoidettaisiin etupäässä alueiden kautta eikä yritettäisi saada apua perille koko maan kattavien jakelukanavien kautta. Sillä olen vakuuttunut siitä, että alueellisella tasolla on varmempaa tai paremmat mahdollisuudet saada ravinto ja lääkkeet vietyä sinne, missä niitä tarvitaan.

Provan
Arvoisa puhemies, harvoin tapahtuu niin, että joku tältä puolen parlamenttia voi nousta ylös ja yhtyä täysin siihen, mitä vihreät ovat juuri sanoneet. Suhtaudun erittäin myönteisesti siihen, mitä herra Lagendijk juuri sanoi, sillä olen hänen kanssaan käytännöllisesti katsoen täysin samaa mieltä.
Olemme mielestäni hyvin vaikeassa asemassa, niin kuin varmaan itsekin tiedätte. Uskon, että osa edessä olevista vaikeuksista johtuu siitä, että emme ole aivan varmoja tosiasioista ja saamistamme tiedoista.
Kun muutamat meistä vierailivat Moskovassa äskettäin, olimme hämmästyneitä siitä, että useat kansalaisjärjestöt, ja paluuni jälkeen myös Maailman terveysjärjestö, sanoivat, että ne eivät ole aivan varmoja siitä, että Venäjällä tarvitaan tällä hetkellä juuri ruoka-apua: sitä tarvitaan kenties muutamalla alueella, mutta yleinen ruoka-apu ei välttämättä ole tarpeen.
Ensimmäinen olennainen seikka tilanteen selvittämiseksi on maan asianmukainen poliittinen ja taloudellinen vakaus. Elokuun 17. päivän aiheuttamat taloudelliset seuraamukset ovat todella vaikuttaneet ihmisiin. Elokuun 17. päivään mennessä näimme myös suurta petosta ja valtavia rikosmääriä. Se on hyvin valitettavaa, ja ne on kitkettävä pois, jos aiomme kehittää asianmukaiset avustusohjelmat Venäjän kansalaisille tässä ja nyt.
Todellinen ongelma on se, että eläkkeitä ei makseta eikä sotilaille, lääkäreille ja opettajille makseta. Voisimme käydä läpi useita ihmisryhmiä, joilla ei yksinkertaisesti ole tuloja, joilla ostaa ruokaa, jota maassa saattaa olla saatavissa.
Tämä aiheuttaa suurta kärsimystä väestön suurelle osalle ja ostovoiman puutteella on siksi vaikutus ruokavaroihin.
Lääkkeisiin käytettävien varojen puute on myös ratkaistava, sillä Venäjän kansalaiset ovat alkaneet kärsiä vakavista terveysongelmista. Hallituksella ei ole enää varaa tuoda ruokaa maan ulkopuolelta. Se on ollut riippuvainen siitä, että 40 % ruokavaroista tuodaan maan ulkopuolelta, ja tämä on se tyhjiö, joka meidän on yritettävä täyttää. Kyseessä on todellakin taloudellinen ongelma. Pankit ovat menneet konkurssiin. Kyse ei ole välttämättä ruoan puutteesta, ja jos me aiomme saada ruoan jaetuksi asianmukaisesti, meidän on löydettävä Euroopan tasolla keinoja, joilla voimme varmistaa, että ruoka menee todella alueille, jotka sitä tarvitsevat.
Toinen olennainen seikka on se, että meidän on tehtävä tiivistä yhteistyötä Yhdysvaltojen kanssa kaikkien kehittämiemme ohjelmien osalta. Olisi väärin, jos Venäjän hallitus ryhtyisi tällä hetkellä harjoittamaan " hajota ja hallitse" -politiikkaa, kuten saattaisi tapahtua. Meidän on käsiteltävä kaikkia ruoka- ja terveyskysymyksiä sekä taloudellista ja poliittista vakautta yhdessä ohjelmassa, jos se on mahdollista.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, Venäjä on tehnyt armottoman jyrkän käännöksen kommunismista kapitalismiin. Se on kuin U-käännös kovassa vauhdissa. Kansa on lentänyt lavalta suoraan suolle, mutta oligarkit istuvat valtion asettamissa turvavöissä ja heiluttelevat hattujaan. Ensimmäisen ehdon raha-avulle on oltava, että se ei mene enää hämärämiehille. Hallitustason korruptio on pantava kuriin.
Ja nyt sitten tästä elintarvikeavusta: Kun ongelmat ovat yhteiset, ovat mahdollisuudetkin yhteisiä. Olen sitä mieltä, että apua ei tule antaa kauppaketjun kautta eikä yhdellä kertaa, vaan vähittäin ja yhteiskunnallisten järjestöjen avulla. Nimittäin viime kerralla me menetimme rahat kauppaverkon kautta levitettäessä. Yhteisöllisiä organisaatioita on paljon ja niillä on valtava määrä kohteita. On olemassa jopa televisio-ohjelma VID, joka on erikoistunut ihmisten auttamiseen. Käytetään huoltoketjuja kuten lastentarhoja ja vanhustenkoteja, silloin löydämme perille, ja kolmikantaista kontrollia: EU, valtio ja hätätilaministeriö, jolla on välineet ja keinot.

Iversen
Arvoisa puhemies, kuten olemme kuulleet, Venäjän tilanne on vakava ja sen taloudellinen tilanne merkitsee, että mahdollisuudet elintarvikkeiden tuontiin ovat hyvin rajalliset. Tässä yhteydessä on otettava huomioon, että Venäjän elintarvikehuollosta yli 40 % riippuu elintarvikkeiden tuonnista. Sen vuoksi on ilahduttavaa, että sen jälkeen kun muun muassa Euroopan parlamentti on kuukausia painostanut, komissio on nyt valmis ehdottamaan yli 3 miljardin Tanskan kruunun arvoisen elintarvikeavun antamista. On kuitenkin hyvin, hyvin ratkaisevaa - myös käynnissä olevan vastuuvapauteen liittyvän keskustelun valossa - että tämä toimi toteutetaan asianmukaisesti. Se merkitsee myös sitä, että vaadimme, ettei elintarvikeapu raunioita kotimaan markkinoita ja että se kohdistetaan tarpeiden mukaan ja annetaan kaikkein köyhimmille. Toivoisin lopuksi komission ymmärtävän, että parlamentti ja myös koko Eurooppa valvoo tarkasti tämän elintarvikeavun toteutusta ja on hyvin ratkaisevaa, että se tehdään asianmukaisesti.

Van den Broek
. (NL) Kiitos arvoisille edustajille heidän puheenvuoroistaan, joista voin päätellä selvästi, että Venäjän ravinto-ohjelman käynnistäminen saa laajan tuen. Suhtaudun myönteisesti esillä olevan päätöslauselmaluonnoksen sisältöön, ja mielestämme se onkin tärkeä tuen osoitus meidän tällä alueella tekemällemme työlle.
Komissio sai oikeastaan vasta 12. marraskuuta virallisen pyynnön Venäjän hallitukselta erityisen ravinto-ohjelman käynnistämisestä, vaikka on ollut tiedossa jo pitemmän aikaa, että tällainen pyyntö oli odotettavissa. Pitää paikkansa, kuten tänä iltapäivänä on huomautettu, että on vaikeaa todeta, kuinka suuri ruoka-avun tarve oikeastaan on. Se onkin hyvin erilainen eri alueilla. Tällä hetkellä ajatellaan ohjelmaa, jonka suuruus on 400: n ja 500 miljoonan ecun välillä ja johon sisältyy erilaisten, arvoltaan 400: n ja 500 miljoonan ecun välillä olevien tuotteiden toimitus. Ohjelman toteutus, kuten tänä iltapäivänä on oikeutetusti huomautettu, on monimutkaista. Siksi olemme jakaneet hiljattain parlamentille lisätiedoksi komission asiakirjan, jossa selvitetään vielä kerran selkeästi tämän toimen taustat ja lähtökohdat. On todellakin erittäin tärkeää, että Venäjän hallitus esittää mahdollisimman pian yksityiskohtaisen suunnitelman apua tarvitsevista alueista ja myös asianomaisista jakelukanavista ja etenkin valvontatoimista, jotka on mahdollista suorittaa. Komissio aikookin asettaa monia muita sitovia ehtoja, kuten esimerkiksi sen, että tavaroiden toimitus lopetetaan välittömästi, mikäli tavarat kuljetetaan edelleen muille markkinoille Venäjän ulkopuolelle. Tavarat on pakko myös myydä paikallisilla markkinahinnoilla ja tuotot on maksettava Venäjän talousarvion yhteyteen avatulle erityiselle tilille, josta rahoitetaan erityisohjelmia. Komissio neuvottelee piakkoin Venäjän hallituksen kanssa vahvistaakseen yhteisymmärrysmuistion, neuvotteluja on tietenkin jo käyty. Komission valtuuskunta on vieraillut Moskovassa. Juuri mainitut lähtökohdat on myös vahvistettava tuossa muistiossa. Siinä yhteydessä on tietenkin myös tärkeää, että teemme tiivistä yhteistyötä amerikkalaisten kumppaniemme kanssa, jotka myös ovat käynnistäneet ravinto-ohjelman.
Koska tämä operaatio ei ole tärkeä vain inhimillisesti vaan myös poliittisesti, esitetään Euroopan parlamentille lausuntoa varten mahdollisimman nopeasti erityinen asetusluonnos, joka sisältää kaikki nämä lähtökohdat. Minusta on tärkeää sanoa täällä selvästi, että tämä operaatio ei ole riskitön. Tämä koko ohjelma sisältää vielä liikaa epäselvyyksiä, joita ei voida poistaa. Tässä on kyse riskien välttämisestä niin paljon kuin mahdollista asettamalla ehtoja ja laatimalla yhteisymmärrysmuistio yhdessä Venäjän hallituksen kanssa ja vaihtamalla kokemuksia muiden avunantajien, kuten amerikkalaisten kanssa. Mielestämme on vielä suurempi riski olla tekemättä mitään olemassa olevien epävarmojen tekijöiden vuoksi. Meillä ei itse asiassa ole varaa siihen.
Pyytäisin vielä parlamentilta, että kun asetus tulee käsittelyyn, harkitsisitte kiireellisyysmenettelyssä tarvittavan etusijan antamista hyväksynnälle tai lausunnolle, jotta me voimme hoitaa asian nopeasti. Talvi on tullut, varastot hupenevat ja on oltava valmiina mahdollisimman nopeasti.
Sitten vielä muutama sana vielä erityisemmästä humanitaarisesta avusta. ECHO-valtuuskunta kävi tällä viikolla Venäjällä ja piakkoin myönnetään 7 miljoonan ecun avustus joidenkin kansalaisjärjestöjen valmistelemien hankkeiden rahoittamiseksi. Aion vaatia ratkaisun löytämistä joidenkin sellaisten esteiden poistamiseksi, jotka ovat tehokkaan avun ja etenkin kansalaisjärjestöjen tiellä, yhteistyössä venäläisen ministeri Bulkakin kanssa, joka tulee piakkoin myös Brysseliin. Tarkoituksena on, että tämä apu suunnataan etupäässä sairaaloihin, sairaalapalveluihin ja muihin vastaaviin asioihin. Toivomme, arvoisa puhemies, että olemme tällä tavalla ainakin tehneet solidaarisen eleen Venäjän suuntaan, mutta voitte olla varma siitä, että me vaadimme Venäjän viranomaisia valvomaan tarkasti näiden ohjelmien toteuttamista.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään kello 17.30.

Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmista:
Â4-0998/98 Bertens ELDR-ryhmän puolesta ydinaseidenriisunnasta; -Â4-1009/98 Theorin PSE-ryhmän puolesta ydinaseidenriisunnasta; -Â4-1031/98 Schroedter ja muut V-ryhmän puolesta ydinaseidenriisunnasta; -Â4-1035/98 Cushnahan, Oostlander ja Oomen-Ruijten PPE-ryhmän puolesta ydinaseidenriisunnasta; -Â4-1040/98 Ewing ja Maes ARE-ryhmän puolesta ydinaseidenriisunnasta; -Â4-1044/98 Carnero González ja muut GUE/NGL-ryhmän puolesta ydinaseidenriisunnasta.
Bertens
Arvoisa puhemies, liberaalit ovat hyvin tyytyväisiä niin sanotun New Agenda Coalition -ryhmän aloitteeseen. Kahdeksan maata viideltä eri mantereelta, hyvin erilaisia kooltaan ja poliittiselta katsannoltaan, haluaa puuttua ydinaseidenriisuntaan. Ryhmäni haluaa, että tehdään aloitteita, jotka avaavat ydinaseidenriisunnan umpikujan nyt. Etenkin kun maailma ei ole enää kaksinapainen eikä ole juuttunut konfliktiin.
Olemmekin erittäin tyytyväisiä siihen, että 16 NATO-maasta 12 on osoittanut sellaista rohkeutta, että ne ovat poikenneet ydinasesuurvaltojen kannasta ja valinneet epätavallisen lähestymistavan. Ne esittävät oikeutetusti itselleen joitakin kysymyksiä. Koska START II ratifioidaan? Koska aloitetaan START III: a koskevat neuvottelut? Koska ydinasevaltiot aloittavat oikeat neuvottelut ydinaseidenriisunnasta? Siksi olen iloinen siitä, että YK: n ensimmäinen komitea on äänestänyt suurella enemmistöllä sellaisen päätöslauselman puolesta, jossa vaaditaan ydinsulkusopimuksen ratifioimista ja ydinvoiman poistamista nykyisin erittäin herkkää valmiustilaa koskevista menettelyistä (de-alerting), yhteistyötä Kansainvälisen atomienergiajärjestön (IAEA: n) kanssa ja ydinmateriaalin tuotannon lopettamista. Se ei ole ristiriidassa NATOn oppien kanssa. Lisäksi YK: n päätöslauselmassa esitetään, että ydinasevaltiot tutkivat täydentäviä toimenpiteitä, kuten lupaustaan olla käyttämättä ydinaseita ensimmäisenä.
Lopuksi, arvoisa puhemies, tuemme YK: n päätöslauselmaa tukevaa alkuperäistä tekstiä, mutta emme tue vihreiden tarkistuksia. Vihreät menevät pitemmälle kuin New Agenda Coalition -ryhmä. Ei ole mahdollista toteuttaa sitä, mitä he haluavat, ja se rikkoisi itse asiassa tuon laajan liittoutuman. Tämä päätöslauselma on laadittu, jotta saataisiin suuren enemmistön tuki YK: n yleiskokouksessa. Uskon, että vihreiden tarkistukset tekisivät sen epätodennäköiseksi. Toivonkin siksi, että vihreät peruuttavat tarkistuksensa.

Malone
Arvoisa puhemies, pyytäisin tämän päätöslauselman aloitteentekijän, rouva Theorinin, ja ryhmäni puolesta, että kaikki jäsenet tukisivat sitä.
Päätöslauselman avulla Irlanti ja Ruotsi ovat tehneet aloitteen YK: ssa noudattaen Canberran komission ehdotusta ydinaseettomasta maailmasta. Tuemme niiden vaatimusta siitä, että kaikki ydinaseet pitäisi poistaa valmiustilasta. Se, että ydinaseita on valmiustilassa yhdeksän vuotta kylmän sodan päättymisen jälkeen, on uskomatonta ja on uhkana meille kaikille.
Kuten herra Bertens sanoi, parlamentti tukee New Agenda Coalition -ryhmään kuuluvan kahdeksan maan tekemiä aloitteita. Euroopan parlamentti on aina tehnyt selväksi, että se toivoo Euroopan unionin ottavan ydinaseidenriisunnan vakavasti, ja tämä nimenomainen aloite on yksi askel eteenpäin kohti maailmanlaajuista ydinaseidenriisuntaa.
Kun tarkastelemme päätöslauselmaa yksityiskohtaisesti, pyytäisimme niitä jäsenvaltioita, jotka eivät vielä ole niin tehneet - jotka äänestivät tyhjää - äänestämään yleiskokouksessa kyllä. Pyydämme ydinaseita omistavia maita riisumaan aseensa NPTsopimuksen VI artiklan nojalla. Me pyydämme myös ydinaseettomia sopimusvaltioita täyttämään sopimusvelvoitteensa eli kieltäytymään ydinaseiden tai muiden ydinräjäytyslaitteiden vastaanottamisesta, valmistamisesta tai niiden hankkimisesta muulla tavalla. Toivon, että parlamentti tukee tätä kaikesta sydämestään.

Schroedter
Arvoisa puhemies, ydinaseet kuuluvat joukkotuhoaseisiin, jotka ovat uhka koko ihmiskunnalle. Parlamentti on jo aiemmassa päätöslauselmassaan selvästi vahvistanut kansainvälisen tuomioistuimen antaman päätöksen, ja siksi myös meidän olisi noudatettava johdonmukaisuutta päätöksissämme.
Jokainen meistä tietää, minkälainen uhka ydinaseet ovat. On järjetöntä haluta pitää kiinni ydinaseista, puhumattakaan ensi-iskun vaihtoehdosta. Tässä yhteydessä on vielä kerran korostettava New Agenda Coalition -ryhmän menestystä Yhdistyneiden kansakuntien ensimmäisessä komiteassa. 16 NATO-maasta 12 maata kannatti päätöslauselmaa tai äänesti tyhjää. Se on tärkeä merkki siitä, että myös Euroopan unionin jäsenvaltioiden puolustusstrategiaa on harkittava.
Siksi pahoittelemme, että Slovenia on eronnut kahdeksan maan ryhmästä. Maalla olisi ollut tärkeä rooli Euroopan uudessa turvallisuusstrategiassa. On tärkeää poistaa oikeus ydinaseiden ensi-iskuun, joka on jäännös kylmän sodan ajalta, ja viittaan tässä yhteydessä vielä kerran Saksan uuden hallituksen koalitiosopimukseen, sillä Saksa voisi ehkä näyttää esimerkkiä ja tehdä aloitteen yhteisen turvallisuus- ja ulkopolitiikan kehittämiseksi. Saksan uusi hallitus haluaa pitää kiinni tavoitteesta poistaa kaikki joukkotuhoaseet, ja se tekee kumppaneiden ja liittoutuneiden kanssa yhteistyötä asiaa koskevien aloitteiden alalla. Se on halukas asettamaan toimintatavoitteekseen ydinaseiden riisunnan ja samalla antamaan etusijan ydinaseiden hälytystilan heikentämiselle ja ydinaseiden ensikäytöstä luopumiselle. Mielestäni se on tärkeä aloite.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti New Agenda Coalition -ryhmän tekemään aloitteeseen. On erityisen otollista ja sopivaa, että täIlaista kehitystä tapahtuu kylmän sodan jälkeisenä aikakautena. Haluaisin erityisesti osoittaa kunnioitustani nykyiselle Irlannin hallitukselle siitä keskeisestä ja taitavasta osasta, joka sillä on ollut tämän aloitteen toteuttamisessa. Oli erittäin kannustavaa, että Yhdistyneiden kansakuntien ensimmäinen komitea hyväksyi New Agenda Coalition -ryhmän päätöslauselman viime perjantaina. Oli merkittävää, että Euroopan unionin jäsenet joko tukivat sitä tai äänestivät tyhjää. Toivon, että jäsenvaltiot, jotka äänestivät tyhjää ja osoittivat tällaista avoimuutta, saadaan suostuteltua äänestämään päätöslauselman puolesta, kun lopullinen äänestys pidetään yleiskokouksessa ensi kuussa.
On selvää, että muutamat jäsenet suhtautuvat varauksellisesti tähän päätöslauselmaan, erityisesti silloin, jos he tukevat EU: n puolustuspolitiikan perustamista. Haluaisin rauhoitella heitä. Itse tuen EU: n puolustuspolitiikan perustamista. Näen sen Euroopan yhtenäistymisen ydinosana enkä pidä ristiriitaisena tällaisen näkökulman kannattamista ja samanaikaista työskentelyä ydinaseidenriisunnan puolesta. On myös merkittävää, että Yhdistyneiden kansakuntien käsiteltävänä oleva päätöslauselma ei ole millään tavalla ristiriidassa olemassa olevien EU: n tai NATOn politiikkojen kanssa.
Suhtaudun myönteisesti tämän kiireellisyyden saamaan laajaan kannatukseen, mutta oman ryhmäni puolesta haluaisin ilmoittaa, että vastustamme voimakkaasti kahta vihreän ryhmän jättämää tarkistusta. Toivon, että tämän keskustelun loputtua meillä on päätöslauselma, jolla on parlamentin ylivoimainen kannatus ja joka omalla tavallaan antaa sysäyksen yleisen päätöslauselman tukemiselle Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksessa.

Maes
Arvoisa puhemies, näemme tämän päätöslauselman osana yleistä pyrkimystä aseidenriisuntaan, mutta mitä tulee etenkin ydinaseisiin, olemme vakuuttuneita siitä, että itsemurhalla uhkaaminen ei oikeastaan ole hyvä puolustus. Ei edes niille, jotka yhä haluavat uskoa ydinaseiden pelottavaan vaikutukseen. Se ei ole enää vakavasti otettavaa. Sillä tällä välin ydinaseiden leviäminen jatkuu häiriöttä. Kaikki ydinkokeet ja kaikki asiaa koskeva tutkimus pitäisi lopettaa. Tämä kaikki ei saa estää meitä näkemästä muiden aseiden järkyttäviä vaikutuksia, kuten kemiallisten aseiden, jotka myös haluamme poistaa. Viime viikolla järkytyin suuresti nähdessäni tiedotusvälineissä ohjelman biologisten aseiden kehityksestä. Sanon tämän siksi, että yleinen pyrkimys aseidenriisuntaan, johon sisältyvät klassiset, niin sanotut " kevyet aseet" , ei saa saada meitä unohtamaan sitä, että useimmat niistä maista, jotka haluavat uuden maailman, haluavat ensimmäiseksi poistaa ydinaseet maailmasta, mutta se on vasta alkua.
Meidän pitäisi katsoa kerrankin tarkkaan, voisimmeko lopettaa Euroopassa tapahtuvan aseiden salakuljetuksen, johon myös jotkut täällä läsnäolevat jäsenvaltiot osallistuvat.

Carnero González
Arvoisa puhemies, kylmän sodan päätyttyä näytti siltä, että ydinaseet olivat kadonneet. Varmaan ne olivatkin kadonneet hallitusten ensisijaisista tavoitteista ja valitettavasti myös joidenkin yleisen mielipiteen edustajien ensisijaisista tavoitteista, mutta todellisuudessa ne olivat edelleenkin olemassa pahimpana uhkana tämän planeetan eloonjäämiselle. Kymmenen vuotta Berliinin muurin kaatumisen jälkeen ydinaseiden määrä ei ole käytännössä vähentynyt. Viime aikoina olemme jopa nähneet Ranskan tekevän kokeita vuonna 1995, ja toiset maat - kuten Intia ja Pakistan - ovat tehneet niitä vain vähän aikaa sitten. Tämän vuoksi on ehdottoman tärkeää, että jatketaan vaatimusten esittämistä ydinaseiden riisumiseksi.
Näin ollen meidän on siis suhtauduttava myönteisesti niihin maihin, jotka osallistuvat kampanjaan, joka taistelee saadakseen Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen esittämään selkeästi kantansa tähän asiaan. Tämän vuoksi parlamentti aikoo mielestäni tukea tällä päätöslauselmalla näiden maiden ponnisteluja kaikkien maidemme yleisten mielipiteiden mukaisesti.

Van den Broek
Arvoisa puhemies, huomautan, että tämä päätöslauselmaluonnos ei kohdistunut komissioon, koska meilläkään ei ole toimivaltuuksia tässä asiassa. Saanen siksi rajoittua ilmaisemaan tukemme niille ydinasevaltioille, jotka ovat päättäneet jatkaa systemaattisia ja edistyksellisiä ponnistelujaan ydinaseiden määrän pienentämiseksi maailmanlaajuisesti lopullisena tavoitteenaan näiden aseiden täydellinen poisto.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 17.30.

Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmista:
Ilmaisunvapaus Algeriassa ja Serbiassa -Â4-0995/98 André-Léonard ELDR-ryhmän puolesta ilmaisunvapaudesta Algeriassa ja Serbiassa; -Â4-1012/98 Swoboda PSE-ryhmän puolesta ilmaisunvapaudesta Algeriassa ja Serbiassa; -Â4-1032/98 Cohn-Bendit V-ryhmän puolesta ilmaisunvapaudesta Algeriassa ja Serbiassa; -Â4-1036/98 Soulier PPE-ryhmän puolesta ilmaisunvapaudesta Algeriassa ja Serbiassa; -Â4-1045/98 Ainardi ja muut GUE/NGL-ryhmän puolesta ilmaisunvapaudesta Algeriassa ja Serbiassa.
Kansainvälinen rikostuomioistuin -Â4-1006/98 Cars, Bertens ja Nordmann ELDR-ryhmän puolesta kansainvälisestä rikostuomioistuimesta; -B4-1023/98 Dell'Alba, Dupuis ja Hory ARE-ryhmän puolesta kansainvälisestä rikostuomioistuimesta; -B4-1027/98 Aglietta ja muut V-ryhmän puolesta kansainvälisestä rikostuomioistuimesta; -B4-1050/98 Puerta ja muut GUE/NGL-ryhmän puolesta kansainvälisestä rikostuomioistuimesta.
Akin Birdal -Â4-1000/98 Bertens ELDR-ryhmän puolesta Akin Birdalista; -B4-1010/98 Titley, Dankert ja Barros Moura PSE-ryhmän puolesta Akin Birdalista; -B4-1016/98 Pasty UPE-ryhmän puolesta Akin Birdalista; -B4-1025/98 Aelvoet, Roth ja Tamino V-ryhmän puolesta Akin Birdalista; -B4-1038/98 Langen ja muut PPE-ryhmän puolesta Akin Birdalista; -B4-1051/98 Puerta ja muut GUE/NGL-ryhmän puolesta Akin Birdalista.
Halkin teologinen oppilaitos -Â4-1013/98 Avgerinos ja muut PSE-ryhmän puolesta Halkin teologisesta oppilaitoksesta; -B4-1017/98 Daskalaki ja muut UPE-ryhmän puolesta Halkin teologisesta oppilaitoksesta; -B4-1033/98 Aelvoet ja muut V-ryhmän puolesta Halkin teologisesta oppilaitoksesta; -B4-1039/98 Christodoulou ja muut PPE-ryhmän puolesta Halkin teologisesta oppilaitoksesta; -B4-1049/98 Alavanos ja muut GUE/NGL-ryhmän puolesta Halkin teologisesta oppilaitoksesta.
Juutalaisvastaisuus Venäjällä-Â4-1004/98 Goerens ja Nordmann ELDR-ryhmän puolesta juutalaisvastaisuudesta Venäjällä; -B4-1007/98 Barón Crespo PSE-ryhmän puolesta juutalaisvastaisuudesta Venäjällä.
Ilmaisunvapaus Algeriassa ja Serbiassa</P >
André-Léonard
Arvoisa puhemies, Algerian sananvapautta koskevan yhteisen päätöslauselman tarkoitus on olla solidaarisuuden ilmaisu Algerian lehdistölle. Lehdistö, jolla on ratkaiseva asema taistelussa maassa riehuvaa fundamentalismiterrorismia vastaan, on usein maksanut raskaan veron, ja liian monet lehtimiehet ovat kuolleet siksi, että he ovat puolustaneet vapautta. Aikomuksenamme ei ole millään tavalla sekaantua maan sisäisiin asioihin, mutta olemme sitä mieltä, että velvollisuutemme on puolustaa niin tässä kuin muissakin tapauksissa perusvapauksia, joihin myös lehdistön vapaus tietysti kuuluu.
Joudumme kuitenkin toteamaan, että Algerian valtio on useiden viikkojen ajan estänyt monien lehtien ilmestymisen sillä verukkeella, että kyseessä ovat kaupalliset riidat. Nämä lehdet olivat tehneet kiusallisia paljastuksia, jotka koskivat suoraan presidenttiä lähellä olevia henkilöitä, eli kenraali Betchineä, jota syytettiin rahojen kavaltamisesta Benboualian tapauksessa, ja oikeusministeri Adamia, jonka oletettiin painostaneen tuomareita. Jos valtaapitävät pystyvät toimimaan tällä tavalla, heillä on tosiasiassa monopoli lehdistössä, monopoli paperin ostossa, kirjapainoalalla ja mainonnassa. Valtiossa, joka haluaa on demokraattinen, on oltava vapaa lehdistö, joka ei saa joutua valtion valvonnan uhriksi edes epäsuorasti.
Pyydämme näin ollen Algeriaa takaamaan lehdistön vapauden, lopettamaan kaiken painostuksen sekä monopolien että tiedotusta koskevien lakien muodossa ja toteuttamaan viipymättä nämä uudistukset. Kun huhtikuussa 1999 pidettäviin presidentinvaaleihin on enää muutama kuukausi, vaadimme ponnekkaasti, että perusvapaudet nostetaan arvoonsa, jotta ennen vaaleja voidaan käydä monimuotoista ja avointa demokraattista keskustelua.

Schroedter
Arvoisa puhemies, tulen maasta, jossa emme ole tunteneet lehdistön vapautta, ja olemme kärsineet suuresti sen vuoksi. Siksi tunnen suurta solidaarisuutta Serbian ja etenkin Algerian toimittajia kohtaan.
On tyypillistä, että hallitukset, joilla ei enää ole väestön sataprosenttista luottamusta, turvautuvat valtansa säilyttämiseksi välineeseen, jota kutsutaan lehdistön vapauden rajoittamiseksi.
On myös hyvin tyypillistä ja yhtä lailla tuomittavaa, että lehdistön vapautta rajoitetaan tällöin käyttämällä menetelmänä esimerkiksi monopolia paperin ostossa ja kirjapainoalalla. Siksi haluaisin vihreiden ryhmän nimissä osoittaa solidaarisuutta Algerian toimittajille, joilla on rohkeutta puolustautua ja jotka maksavat tästä rohkeudesta usein hengellään.
Meidän Euroopan unionissa, jossa asetetaan demokratia etusijalle - ennen taloussuhteita -, on vaadittava, että sekä Algeria että Serbia palauttavat täysin lehdistön vapauden keskeiseen, demokraattiseen asemaan. Emme voi sulkea tältä silmiämme ja sanoa: OK, me voimme panna sopimuksen täytäntöön, me voimme antaa maalle lisää talousapua, jos lehdistön vapautta ei ensin palauteta.
Kysyn näin ollen komissaari van den Broekilta, mikä käsitys hänellä on Algerian kanssa solmitun Euro-Välimeriassosiointisopimuksen kehityksestä ja mitä muita toimia Algerialta vaaditaan.
Toiseksi kysyn teiltä, herra van den Broek: miten aiotte reagoida nimenomaan Daytonin sopimusten pohjalta Serbian tasavallan selviin lehdistön vapauden rajoituksiin?

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, olen vieraillut tänä vuonna kahdesti Algeriassa, ja algerialaiset ovat aina olleet hyvin ylpeitä siitä, että Algeriassa vallitsee lehdistön vapaus ja että lehdistö edustaa useita eri näkemyksiä, ja se on aivan oikein. Siksi muutamien lehtien ilmestymistä koskevat rajoitukset olivatkin täysin käsittämättömiä ja huolestuttavia. Vaikka tiedän, että rajoitusten taustalla on valtakamppailu - sillä myös tässä kysymyksessä algerialaiset ovat tietyllä tavalla ylpeitä, sillä näiden rajoitusten takia kahden ministerin oli erottava - olen sitä mieltä, että tätä sisäistä valtakamppailua ei saa eikä sitä voi käydä toimittajien ja lehdistön kustannuksella.
Demokratiaa ei voi jakaa osiin, ja siihen kuuluu myös lehdistön vapaus. Viime aikoina nämä lehdet ovat alkaneet taas ilmestyä ja toivon, että tämä kehitys osoittautuu pysyväksi. Vetoan Algerian hallitukseen, jotta se varmistaisi, että alalla vallitsee täysi vapaus.
Itse pidän Jugoslavian tilannetta vielä vakavampana. Aina kun Miloseviin on täytynyt antaa ulkovalloille periksi, hän on lisännyt maan sisäistä painetta. Nyt hän on toiminut näin yliopistojen ja lehdistön suhteen. Sitä on täysin mahdoton hyväksyä, ja meidän on tehtävä kaikkemme auttaaksemme niitä, jotka puolustavat vapauden ja moniarvoisuuden viimeisiä rippeitä tässä maassa. Tässä yhteydessä haluaisin pyytää teitä, arvoisa komissaari, antamaan tässä ja nyt julistuksen, että teette kaiken voitavanne, jotta näille tiedotusvälineille luvatut varat ja tuki annetaan varmasti ja oikeaan aikaan.
Olemme valitettavasti kuulleet päätoimittajilta Serbiasta ja Jugoslaviasta, että he ovat odottaneet hyvin, hyvin kauan. Uskon, että he odottivat vielä vähän aikaa sitten, että komissio myöntää heille rahaa vuoden 1997 talousarviosta. On väärin, että nämä lehdet eivät enää voi ilmestyä, ei ainoastaan herra Miloseviista johtuen vaan mahdollisesti myös komission viivyttelystä johtuen. Arvoisa komissaari, pyydän teitä käyttämään selvästi valtaanne, jotta tämä apu annetaan.

Dupuis
Arvoisa puhemies, sanon hyvin nopeasti Serbiasta, että minä olen sitä mieltä, että äänestän tyhjää. Kyseessä on jälleen kerran " laimea" päätöslauselma, ja pelkäänpä, että ystäväni PPE: ssä ovat saaneet tartunnan sosialistipuoluetta vaivaavasta oireyhtymästä, joka, kuten tiedämme, tarkoittaa sitä, että koskaan ei herätetä huomiota eikä ärsytetä hallituksia. PPE ei ilmeisesti ole enää mukana monissakaan hallituksissa, ja se jättää minulle vähän toivoa. Alan kuitenkin uskoa, että pian joku tekee aloitteen Nobelin palkinnon myöntämisestä herra Holbrookelle ja herra Miloseviille. Tällä haluan kertoa teille, kuinka toivottomana pidän tätä tilannetta.
Omalta osaltamme jatkamme kampanjaamme herra Miloseviin syyllisyyden toteamiseksi. Serbiaa ei voida auttaa eikä siellä voida toteuttaa uudistuksia niin kauan kuin tämä mafioso on vallassa, ja se olisi vähitellen ymmärrettävä. Meitä tätä mieltä olevia on tässä parlamentissa jo 120.
Algerian osalta tilanne on pelkkää hourailua. Valitettavasti joudumme puhumaan aiheesta suuren aikalaisemme herra CohnBenditin poissaollessa, joka on yksi tämän päätöslauselman alkuunpanijoista muun muassa rouva André-Léonardin ohella. Hän on myös esittelijämme Algerian kysymyksessä. Tämä on hourailua! Näemme, että päätöslauselman perustana olevia syitä ei enää ole. Alkuperäisistä teksteistä karsitaan kaikkia kysymykset, koska algerialaiset toimittajat ja maan hallitus ja parlamentti ovat jo ratkaisseet ne. Tämä asenne ei koske ainoastaan Algerian suurlähetystöä, sitä on havaittavissa myös aihetta koskevissa asiakirjoissa. Tästä päätöslauselmasta on karsittu sen sisältö, mutta se on edelleen parlamenttimme esityslistalla.
Mielestäni tällainen etenemistapa on hädin tuskin työjärjestyksemme rajoissa, ja huolimatta siitä, mitä mieltä erittäin hyvä kollegani ja ystäväni Anne André-Léonard on asiasta, lehdistön tilanne Algeriassa on huomattavasti parempi kuin monissa muissa maissa - kuten Tunisiassa, josta puhutaan tämän aamun lehdissä, ja ehkä myös siinä maassa, josta hän on kotoisin. Olen todellakin sitä mieltä, että Belgiassa harjoitetaan tietynlaista epäsuoraa sensuuria; olemme muiden ohella havainneet sitä tietyissä asioissa, jotka turmelevat tätä maata. Se ei ole tässä suhteessa ainoa tapaus unionissa, mutta olen sitä mieltä, että se on muita Euroopan unionin maita pitemmällä tiettyjen alojen rappiollisessa kehityksessä.
Teemme siis kaikkemme vähentääksemme tietyn maan, Algerian, uskottavuutta, maan, jolla on edessään valtava ongelma, jonka on selviydyttävä siirtymisestä kommunistihallinnosta moniarvoiseen hallintoon ja joka on hyväksynyt tietyn määrän uudistuksia. Teemme kaikkemme estääksemme eurooppalaisia sijoittajia uskomasta vähääkään siihen, että maan tulevaisuus voisi olla erilainen. Lähetämme järjestelmällisesti viestejä, joita ei ymmärrä Algerian julkinen mielipide, ei Euroopan julkinen mielipide eivätkä ilmeisesti sijoittajat ja ne, jotka voisivat tehdä jotakin myönteistä Algeriassa. Tämä on hourailua!

Lehideux
Arvoisa puhemies, kollegamme André Soulierin olisi pitänyt puhua teille tänään. Valitettavasti hänelle tuli todella pakottava este, ja siksi puhun hänen puolestaan. Kaikki muistavat, että Euroopan parlamentin valtuuskunta, joka kävi Algerissa viime helmikuussa juuri André Soulierin johdolla, päätyi siihen näkemykseen, että Algeria oli sitoutunut demokraattiseen kehitykseen presidentti Amin Zeroualin valinnasta lähtien.
Kansallinen parlamentti valittiin yleisillä vaaleilla ja sen tunnusmerkeiksi otettiin monipuoluejärjestelmä ja keskustelun vapaus. Muutama kuukausi myöhemmin järjestettiin toiset vaalit, jotka olivat myös yleiset ja joiden perusteella järjestettiin kunnallishallinto koko Algeriassa. Kollegojemme johtopäätös oli, että on kannustettava näitä ponnisteluja demokratian aikaansaamiseksi Algeriassa.
Sittemmin tässä maassa käyneet eri valtuuskunnat ovat vahvistaneet kollegojemme arvion riippumatta siitä, onko kyseessä ollut esimerkiksi Espanjan, Ranskan tai Kanadan parlamentaarinen valtuuskunta tai YK: n nimittämä paneeli, jota johti viime kesänä Portugalin tasavallan entinen presidentti herra Mario Suarez. Jos tässä demokratiaan pyrkivässä kehityksessä halutaan välttää kaikki esteet, meidän ei pitäisi niin paljon salata kaikkea huolestuneisuuttamme tai olla antamatta ystävällisiä lausuntoja, joita vaihtavat keskenään parlamentit, jotka ovat päättäneet syventää suhteitaan. Tämä tulee esille parlamentillemme tänään esitetyssä päätöslauselmaesityksessä.
Algeriassa valitaan muutaman kuukauden kuluttua uusi presidentti. On toivottavaa sekä tämän maan että Euroopan unionin kannalta, että vaaliuurnista saatavaan tulokseen ei liity epäselvyyksiä. Euroopan ja Algerian välillä solmittavaan assosiointisopimukseen tähtäävien neuvottelujen onnistuminen riippuu siitä. Yksi demokraattisen keskustelun edellytyksistä on kuitenkin lehdistön vapaus. Kaikki ne, jotka ovat käyneet Algeriassa, ovat havainneet, että maassa julkaistuissa sanomalehdissä kirjoitetaan poikkeuksellisen vapaaseen sävyyn riippumatta siitä, onko kyse ranskankielisistä vai arabiankielisistä lehdistä. On erittäin tärkeää, että tämä vapaus säilytetään ja taataan. Se riippuu tietysti perustuslain suomista takeista mutta myös taloudellisista ja rahoituksellisista edellytyksistä, joita tällä demokratiaan erottamattomasti liittyvällä alalla on oltava.

Bertens
Arvoisa puhemies, ryhmäni on lievästi sanottuna hyvin ärsyyntynyt Miloseviin ja entisen Jugoslavian parlamentin toimista sananvaputta vastaan. Milosevi pyrkii määräämään väestöä alistamalla vaihtoehtoisia tietolähteitä. Milosevi on, kuten jokainen tietää, vanhan kommunismin ja pelottavan nationalismin äänitorvi. Sellainen nationalismi aiheutti myös Bosnian draaman. Mikäli hän saa mahdollisuuden jatkaa diktatorista politiikkaansa rankaisematta, Kosovonkin kysymys saa samanlaiset mittasuhteet.
Olen tietoinen siitä ja tyytyväinen siihen, että komissio harjoittaa aktiivista politiikkaa edistääkseen lehdistön vapautta entisessä Jugoslaviassa. Ymmärrän lisäksi, että unionin vaikutus Miloseviin politiikkaan ei ole kovinkaan suuri. Toivon silti, että komissio ja jäsenvaltiot voisivat antaa ylimääräisen panoksen vapaan opetuksen ja vapaiden tiedotusvälineiden hyväksi. Neuvoston on oltava äärimmäisen valpas Kosovon poliittisen ja sotilaallisen kehityksen suhteen ja sotilaallisen puuttumisen uhka pitää säilyttää, mikäli haluamme, että Miloseviiin liittyvä politiikkamme on voimallista.

Pack
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Milosevi ei toimi johtohahmona pelkästään yhdeksän vuotta kestäneessä sodassa, joka alkoi Sloveniasta, Kroatiasta ja Bosniasta. Hän ei ainoastaan perusta rotuerottelujärjestelmää Kosovoon ja ole vastuussa tämän alueen karkotuksista, sodasta ja kuolemista, vaan hän tuo edelleen tuhoa omalle kansalleen, serbeille. Hän toimii väkivaltaisesti omaa kansaansa kohtaan! Hänen hallintokautensa aikana Serbiassa on ollut mielivaltaista toimintaa, pelkoa ja sortoa. Hän on myös suunnitelmallisesti tuhonnut serbialaisia toimielimiä. Serbit tuntevat itsensä yhteiskunnan hylkiöiksi. Kaksi hyvin huomattavaa serbiä on osoittanut herra Miloseviille avoimessa kirjeessä, mitä hän on tehnyt kansalleen. Hän on muuttanut yliopiston paikalliseksi talonpoikaisjärjestöksi, he kirjoittavat. Hän on muuttanut taiteiden ja tieteiden akatemian sisarkodiksi. Hän on vähentänyt tiedotusvälineiden, parlamentin, lainsäädännön ja hallituksen valtaa. Nämä kaikki ovat lainauksia kyseisestä kirjeestä. Hän on tehnyt kansalaisista köyhiä, mutta vaimostaan ja tämän apujoukoista sekä itsestään rikkaita. Sadat tuhannet nuoret ihmiset - älymystö - jättävät maan.
Milosevi on julkea, mutta länsimaat ovat liian pelokkaita ja kykenemättömiä lopettamaan hänen toimensa. Häntä liehitellään yhä eikä häntä rangaista, vaikka hän ei ensinnäkään ole pannut täytäntöön Kosovon ongelman poliittista ratkaisua Holbrookin neuvottelujen tuloksen mukaisesti, jolla ei oikeastaan ole mitään arvoa. Neuvottelujen oli määrä alkaa 4. marraskuuta - en ole havainnut mitään siihen viittaavaa. Toiseksi: näiden neuvottelujen jälkeisenä päivänä Milosevi kielsi kaikki riippumattomat tiedotusvälineet. Kolmanneksi: muutamien päivien kuluttua hän vei häikäilemättömästi läpi epädemokraattisen lehdistölain avuliaan parlamentin avulla, ja tällä lailla toimittajat pakotetaan pysymään vaiti. Neljänneksi: yliopistoja koskevassa laissa yhdenmukaistetaan oppi ja ideologia, ja sillä on suuri merkitys. Se ajaa älymystön maasta, ja ne älymystön edustajat, joka jäävät maahan, ovat siirtolaisia maan sisällä ja kaukana Euroopasta.
Serbien enemmistö odottaa vapautusiskua, jolla heille palautetaan hengittämiseen tarkoitettu ilma - vapaus kirjoittaa, lukea ja nähdä. Serbian kansa jättäisi tämän rikollisen valitsematta heti seuraavan mahdollisuuden tullen, jos sillä olisi olemassa vaihtoehto tai jos se löytäisi sellaisen. Meidän on autettava toteuttamaan tämä mahdollisuus tukemalla riippumattomia tiedotusvälineitä, jotka voivat paljastaa Miloseviin todellisen luonteen, ja meidän on eristettävä Milosevi vuoropuhelusta. Se voidaan kuitenkin toteuttaa parhaiten syyttämällä tätä ihmisoikeusrikkojaa sotarikollisena Haagissa. Se olisi selvä viesti. Saksalaisena voin sanoa, että Hitlerin kanssa emme olisi voineet rakentaa demokraattista Saksaa. Serbiasta ei voi koskaan tulla demokraattista valtiota Miloseviin avulla!

Roubatis
Arvoisa puhemies, sanomalehtien lakkauttaminen, sakkojen antaminen ja journalistien vainoaminen saattavat presidentti Miloseviin jälleen huonoon valoon. Kokemus kuitenkin osoittaa, että painovapautta vastaan kohdistetut toimenpiteet kääntyvät matemaattisen tarkasti, hitaasti tai nopeasti, näihin toimenpiteisiin ryhtyviä vastaan. Belgradin hallituksen pitää tajuta, että sen noudattama taktiikka ei auta ratkaisemaan alueella esiintyviä suuria ongelmia. Toisaalta meidän pitää olla tyytyväisiä Montenegron hallituksen päätökseen, joka takaa sekä paikallisille että kansainvälisille joukkotiedotusvälineille täyden ilmaisuvapauden.
Euroopan parlamentti kehottaa Belgradia muuttamaan kantaansa. Ilmaisemme solidaarisuutemme vainottuja journalisteja ja joukkotiedotusvälineitä kohtaan, ja haluaisin pyytää herra van den Broekia työskentelemään yhdessä meidän kanssamme, jotta voisimme auttaa niitä, jotka taistelevat ajattelun vapauden puolesta.

Posselt
Arvoisa puhemies, pidän Serbian yliopistojen ja tiedotusvälineiden painostusta rohkaisevana merkkinä, sikäli kuin se osoittaa, että maassa on vapauden voimia, joihin ei valitettavasti kiinnitetä riittävää huomiota kansainvälisellä tasolla. Serbian kansa ja Milosevi heitetään yhä samaan pataan kollektiivisesta syyllisyydestä esitetyn väitteen mukaisesti, josta myös muut kansat ovat joutuneet kärsimään. Haluaisin viitata siihen, mitä rouva Pack sanoi. Nimenomaan saksalaisena haluaisin korostaa, että meidän on erotettava toisistaan diktaattorit ja kansat. Meidän on tuettava kaikin voimin Serbian kansan vapautusliikkeitä, ja meidän on tarkasteltava entistä syvällisemmin kysymystä, miten Serbian käy. Siitä riippuu nimittäin myös Bosnia-Hertsegovinan ja Kosovon kaltaisten alueiden olemassaoloa koskevien kysymysten ratkaisu, sillä niillä on oikeus itsenäiseen kehitykseen. Alueella ei voi koskaan saavuttaa vapautta tai rauhaa, jos Milosevi ei lopultakin vetäydy ja päädy kansainvälisen tuomioistuimen eteen!
Kansainvälinen rikostuomioistuin

De Luca
Arvoisa puhemies, viime päivien tapaukset Pinochetista Priebkeen ja Öcalaniin vahvistavat - ikään kuin vahvistaminen olisi ollut tarpeellista - että ihmisyyttä vastaan tehtyjä rikoksia käsittelevän kansainvälisen rikostuomioistuimen perustaminen on välttämätöntä ja hyvin kiireellistä. YK: n perinteinen asema järjestystä ja rauhaa turvaavana maailmanlaajuisena järjestönä heikkenee yhä enemmän, ja tämä edellyttää, että luodaan - kuitenkin yhä Yhdistyneitten kansakuntien alaisuudessa - joustavampia kansainvälisiä toimielimiä, jotka voivat vastustaa hirviömäisiä rikoksia kuten kansanmurhaa, muukalaisvihaa, kidutusta ja ihmisoikeuksien loukkauksia.
Ensimmäistä kertaa koko ihmiskunnan historiassa Roomassa 17. heinäkuuta tehty päätös kansainvälisen rikostuomioistuimen perustamisesta on tästä syystä historiallinen. Enää ei siis jaettaisi ainoastaan voittajien tai vahvimpien oikeutta, vaan pyrittäisiin kohti todellista oikeutta maailman kaikille kansalaisille, jotka viimeinkin voivat olla tasa-arvoisia riippumattoman tuomarin edessä. Jotta Rooman kokouksen panosta sivilisaation hyväksi ei tehtäisi tyhjäksi, Euroopan parlamentin ja yleisemmin Euroopan unionin on pyrittävä siihen, että ne jäsenvaltiot, jotka eivät ole vielä allekirjoittaneet sopimusta, osallistuisivat siihen, ja niiden on kehotettava kaikkia unionin jäsenvaltioita ratifioimaan sopimus pian ja pyrittävä konkreettisin toimin lisäämään aloitteeseen yhtyvien valtioiden määrää myös siten, että Euroopan unionin suhteet näihin kolmansiin maihin alistetaan tälle seikalle.
Lopuksi kaikkien yhteisön toimielinten on asetettava ensisijaiseksi tavoitteekseen niiden toimien toteuttaminen, jotka ovat tarpeen, jotta valmisteleva valiokunta voitaisiin perustaa mahdollisimman pian...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, komissaari van den Broek, olen hyvin tyytyväinen siitä, että tästä asiasta keskustellaan. On totta, ettei salissa ei ole kovin täyttä - sanon tämän äänestystä ajatellen - mutta toivon, että parlamentti osoittaisi jälleen kerran, kuten se on tehnyt aiemminkin, sitoutumisensa tähän päämäärään ja toisi esiin sen, että on välttämätöntä, että ennen kaikkea hallituksemme ja muut valtiot, jotka historiallisessa äänestyksessä Roomassa 17. heinäkuuta mahdollistivat, myös komission ansiosta, tuomioistuimen perustamisen, ratifioisivat sopimuksen, jotta se voisi tulla voimaan mahdollisimman pian. Tarvitaan 60 valtiota: me yhdessä koko parlamentin voimin toivomme, että 31. joulukuuta 2000 olisi tämän tuomioistuimen toteuttamisen aikaraja, ja jotta rankaisemattomuus, josta tällä hetkellä liian monet tyrannit ja diktaattorit hyötyvät - eivät ainoastaan eläkkeellä olevat, kuten Pinochet, vaan toimissaan, kuten Slobodan Milosevi ja monet muut - lakkaisi sen seurauksena, että perustetaan kansainvälinen rikosoikeus, jota pysyvä tuomioistuin toteuttaisi.
Tässä taistelussa Euroopan unioni on ollut etulinjassa; Roomassa saavutettiin suuri menestys, joka oli myös Euroopan komission sitoutumisen ansiota, sitoutumisen, johon yhtyivät myös monet valtiosta riippumattomat järjestöt, jotka lisäksi ovat yhdessä herra Dupuis'n, radikaalipuolueen ja " No Peace Without Justice" -liikkeen kanssa tekemämme aloitteen ansiosta nyt yhdistäneet voimansa. Aloittakaamme siis ratifiointiin tähtäävä kampanja, jotta tuomioistuin perustettaisiin 1. tammikuuta 2001!

Lagendijk
Arvoisa puhemies, sanoisinpa miltei: näyttää siltä, että paholaisella on sormensa pelissä, mutta käytännössä ei ole koskaan ollut niin paljon hyviä syitä nimittää nopeasti pysyvä kansainvälinen rikostuomioistuin. Asia on jo mainittu: Pinochetin kysymys. Minulle on selvää, että sellaisessa tapauksessa, kun pyydetään henkilön luovuttamista ihmiskuntaa vastaan tehtyjen rikosten vuoksi, pysyvä kansainvälinen rikostuomioistuin voisi toimia hyvin. Ajankohtainen asia, josta jokainen nyt puhuu, entisen PKK: n johtajan Öcalanin luovutus tai luovutuspyyntö, on hieman monimutkaisempi tapaus. Etenkin kun luovutuspyynnön on esittänyt Turkki, yksi niistä seitsemästä maasta, jotka äänestivät sopimusta vastaan Roomassa. Mutta myös siinä tapauksessa olen vakuuttunut, että kansainvälinen tuomioistuin tekisi hyviä palveluksia, vaikka se toteaisi vain sen, mikä on poliittista ja mikä rikosoikeudellista tässä kysymyksessä. Meidän mielestämme on olemassa riittävästi syitä perustaa nopeasti tällainen kansainvälinen tuomioistuin.

Carnero González
Arvoisa puhemies, kansainvälisen rikostuomioistuimen luominen on saavutus, joka on syntynyt sellaisen seikan tuloksena, jota minä kutsuisin kansalaisten diplomatiaksi, laajaksi yleisen mielipiteen liikkeeksi, joka sai todella monessa maassa lopulta aikaan sen, että kymmenet ja taas kymmenet hallitukset osallistuivat Roomassa pidettyyn konferenssiin, ja tämän seurauksena sen, että tämä tuomioistuin perustettaisiin.
On olemassa vaara, että tämä tuomioistuin, jonka toimivalta ja ominaisuudet olivat jo sitä luotaessa puutteelliset, muuttuu lopulta, niin sanoakseni, oikeudenmukaisuuden limboksi, ellei riittävän moni hallitus kiirehdi ja toimita ratifiointiasiakirjoja ja, tietenkin, järjestä tarvittavia mekanismeja, jotta asiasta vastaava komitea voisi käynnistää tuomioistuimen toiminnan.
Lisäksi tämä kansalaisten diplomatia, tämä yleinen mielipide, joka sai aikaan sen, mitä saavutimme Roomassa, odottaa, että sille annetaan tämänsuuntaisia myönteisiä signaaleja. Ennen kaikkea, koska käsiteltävänä on selkeitä tapauksia, jotka korostavat sitä, että kansainvälinen rikostuomioistuin on ehdottomasti tarkoituksenmukainen elin tuomitsemaan esimerkiksi chileläisen diktaattori Augusto Pinochetin kaltaisia rikollisia, jotka ovat viime viikkoina etsineet suojaa kansallisten lainsäädäntöjen porsaanrei´istä - käytän tilaisuutta hyväkseni ja sanon, että toivottavasti ensi keskiviikosta tulee päivä, jota voimme juhlia päivänä, jolloin hyväksyttiin päätös Pinochetin luovuttamisesta Espanjaan, jossa hänet tuomitaan niistä rikoksista, joista häntä on syytetty, eli ei sen enempää eikä vähempää kuin kansanmurhasta, kidutuksesta ja terrorismista.
Rikkoaksemme rankaisemattomuuden tummennetun lasin me todellakin tarvitsemme tätä kansainvälistä rikostuomioistuinta. On uskomatonta, että tämä tummennettu lasi on ollut olemassa, sillä tiedettiin, keitä rikoksista vastuussa olevat henkilöt olivat, mutta oikeuden käsi ei pystynyt tavoittamaan heitä. Tämän perusteella neuvoston ja komission on mielestäni jälleen toimittava tehokkaasti, jotta Roomassa laadittu sopimus allekirjoitetaan, jotta ratifioimisasiakirjat toimitetaan, ja näin ollen, jotta kansainvälisestä rikostuomioistuimesta tulee totta lyhyen ajan sisällä.

Habsburg-Lothringen
Arvoisa puhemies, olemme nyt keskustelleet kolmesta päätöslauselmaesityksestä, jotka koskevat ensinnäkin Algeriaa, toiseksi Serbiaa ja lopuksi kansainvälistä rikostuomioistuinta. Tilannetta kuvasti hyvin se, että miltei jokaisessa puheenvuorossa mainittiin käsite Milosevi keskustelun aiheesta huolimatta. Sen pitäisi oikeastaan olla meille todisteena siitä, että meiltä puuttuu kansainvälisen rikostuomioistuimen kaltainen toimielin tai kansainvälinen rikoslainsäädäntö. Meillä on kaksi " pientä rikostuomioistuinta" , jotka käsittelevät Jugoslaviaa ja Ruandaa koskevia kysymyksiä, mutta niillä ei selvästikään ole samoja mahdollisuuksia kuin hyvin toimivalla kansainvälisellä rikostuomioistuimella olisi. Niillä ei ole välttämätöntä mahdollisuutta puuttua myös maansisäisiin asioihin, jos ne havaitsevat, että ihmisoikeuksien alalla tarvitaan tiettyjä toimia. Niillä ei myöskään ole mahdollisuutta puuttua tapahtumiin todella aktiivisesti täysin riippumattoman syyttäjän välityksellä.
Mielestäni on välttämätöntä, että myös me nimenomaan eurooppalaisina painostamme maita, jotka eivät vielä ole allekirjoittaneet Rooman päätöslauselmaa. Esimerkiksi Iso-Britannia ja Saksa kuuluvat näihin maihin. Tarvitsemme niiden allekirjoitukset. Haluamme käynnistää rikostuomioistuimen toiminnan ajoissa!
Akin Birdal

Bertens
Arvoisa puhemies, komissio on sanonut Turkin edistystä käsittelevässä kertomuksessaan, että ihmisoikeusaktivisti Akin Birdalin oikeudenkäynti ei ole ollut oikeudenmukainen. Mikäli tämä tapaus kuvastaa Turkin hallituksen ja oikeuslaitoksen suhtautumista, Turkki voi mielestäni toistaiseksi unohtaa EU: n jäseneksi pääsyn. Sillä jäseneksi liittymiseen liittyvät tiukat, selkeät, tarkat ja oikeudenmukaiset kriteerit. Mikäli Turkki haluaa päästä jäseneksi, sen on tehtävä töitä demokratian ja ihmisoikeuksien puolesta. Toivon, että presidentti Demirel armahtaa Birdalin demokratian ja unionin ja Turkin välisten hyvien suhteiden nimissä.
Toivon lisäksi, että Turkin parlamentti toteuttaa pian ne välttämättömät lakiuudistukset, jotka se on luvannut toteuttaa jo kauan sitten ja jotka takaavat demokratian, ihmisoikeuksien kunnioituksen ja riippumattoman oikeusvaltion. Ryhmäni luottaa siihen, että komissio ja neuvosto tulevat toimimaan tämän asian hyväksi.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, tapasin Akin Birdalin noin kaksi viikkoa sitten Turkissa. Näin, miten hän yhä kärsi murhayrityksessä saamistaan vammoista. Kuulin hänen puheensa, jonka hän piti ihmisoikeuskonferenssissa Ankarassa, ja vastasin siihen. Se oli hyvin maltillinen puhe. Kehottaisin Turkin hallitusta hyödyntämään tämänhetkistä tilannetta keskustellakseen Akin Birdalin kaltaisten ihmisten kanssa, jotka osoittavat maltillista ja järkevää käytöstä, ja ratkaisemaan Turkin sisäisen kriisin, etenkin kurdeja koskevan kysymyksen.
Esitän seuraavaksi muutamia tämänhetkistä kriisitilannetta koskevia periaatteellisia huomautuksia, joiden uskon liittyvän Akin Birdalin tapaukseen. Pauline Green ja muut totesivat jo tänä aamuna parlamentissa, että emme hyväksy Turkin tämänhetkistä kantaa herra Öcalania ja hänen mahdollista turvapaikkaansa koskevaan kysymykseen. Etenkin minun on hylättävä Turkin kanta, sillä olen pyrkinyt saamaan aikaan järkevän suhteen Euroopan unionin ja Turkin välillä, ja tästä syystä olen vieraillut Turkissa tänä vuonna kolmesti ja osallistunut siellä keskusteluihin. Haluaisin vielä kerran kehottaa Turkin hallitusta tarttumaan nyt tilaisuuteen, jotta kaikki tahot saadaan luopumaan väkivallasta, myös PKK ja kurdien poliittiset edustajat, kun turvapaikkahakemukseen vastataan myöntävästi. Olisi järjestettävä keskusteluja, joita ei ole pakko käydä PKK: n kanssa, vaan joihin voisi ehdottomasti osallistua myös Akin Birdal, jotta yhtenäisen Turkin kielellistä ja kulttuurista autonomiaa koskevassa kysymyksessä voidaan päästä ratkaisuun. Tähän pyrkivät myös Akin Birdal ja hänen järjestönsä. Akin Birdalin etujen mukaisesti katson, että Turkin hallituksen olisi hyödynnettävä tilaisuus hoitaa tämä kriisitilanne parhain päin ja pyrittävä löytämään rauhanomainen sisäinen ratkaisu kurdikysymykseen.

Wolf
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, meillä on käsiteltävänä aivan erityinen tapaus. Akin Birdalin tuomiolla halutaan itse asiassa kieltää Turkin kurdikysymystä koskeva politiikka. Sillä todellakin pysäytetään tilanteen edistyminen.
Toiseksi emme saa unohtaa, että nimenomaan Turkin parlamentissa on käynnissä prosessi rikoslain uudistamiseksi ja 312 ja 159 pykälän, joiden nojalla Akin Birdal tuomittiin, sekä terrorismin torjumista koskevan lain 8 artiklan kumoamiseksi. Tässä tilanteessa toivomme ensinnäkin poliittisista syistä, että Turkki ottaa huomioon vuoropuhelun mahdollisuuden, johon Akin Birdal on aina viitannut, ja toiseksi vaadimme humanitaarisista syistä, että Akin Birdal, joka joutui pimeiden voimien attentaatin uhriksi ja joka yhä kärsii sen seurauksista, saa Euroopasta lääketieteellistä hoitoa. Tässä mielessä meidän on vedottava Turkkiin ystävinä, jotta Turkin hallitus muuttaisi kantaansa.

Langen
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, jos kuusi parlamentin ryhmää tekee yhteisen päätöslauselmaesityksen, jonka ne haluavat myös hyväksyä, sen on viestittävä Turkin hallitukselle ja Turkin presidentille, että tämä kysymys, toisin sanoen tuomio, joka langetettiin Turkin ihmisoikeusjärjestön puheenjohtajalle, jonka useat meistä, esimerkiksi herra Swoboda, tuntevat useista keskusteluista menneinä vuosina, ei ole asia, josta keskustelemme täällä rutiininomaisesti. Meille tämä asia on enemmänkin Turkin demokratisoitumisen koetuskivi ja ihmisoikeuksien noudattamisen koetuskivi. Komissaari van den Broek esitti hiljattain kertomuksen suhteiden tilasta. Muistamme vielä kaikki, tulliliittoa kannattaessamme, mitä lupauksia silloinen hallitus antoi yhteisön säännöstön voimaansaattamisen ja ihmisoikeuskäytännön osalta, mutta nämä lupaukset eivät ole tällä välin kuitenkaan toteutuneet, joten mielestäni emme voi antaa Turkille toiveita konkreettisista liittymismahdollisuuksista, niin kauan kuin näissä sananvapautta ja ihmisoikeuksia koskevissa peruskysymyksissä ei saavuteta konkreettista edistystä.
Sanon tämän näin selvästi, vaikka tiedän, että olemme todenneet tilanteen ehdottomasti parantuneen viime viikkojen aikana. Se ei kuitenkaan riitä. Tilanteessa on edistyttävä lisää. Turkin presidentti Demirelin, joka esiintyi vasta muutamia päiviä sitten Wienissä, jossa käsiteltiin Turkin edellytyksiä tulla hyväksytyksi hakijamaiden joukkoon, on tartuttava tilaisuuteen ja armahdettava Akin Birdal. Uskon, että se olisi konkreettinen koe, jolla arvioitaisiin Turkin kykyä luoda läheiset suhteet Eurooppaan. Mikään muu ei vie meitä tilanteessa eteenpäin. Siksi PPE-ryhmä kannattaa yhteistä päätöslauselmaesitystä. Toivomme, että tämä on myönteinen merkki, ja että se ei kiristä entisestään Euroopan ja Turkin välejä, kuten Öcalanin tapaus.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, Birdalin tapaus koskee ensin Turkin turvallisuustuomioistuimen tuomiota. Arvoisa komissaari, asiaa koskevassa komission kertomuksessa, johon selvästi olette vaikuttanut kokemuksellanne, koska seuraatte Turkin asioita, näitä tuomioistuimia luonnehdittiin luonnostaan kyvyttömiksi tarjoamaan syytetylle oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä. Birdal tuomittiin tällaisessa tuomioistuimessa. Toiseksi ei ole mahdollista vedota ylempään oikeusasteeseen. Näin ollen tuomio on lopullinen. Birdal saa kantaa kaikki seuraukset lopun elämänsä ajan, jopa sen, että hän ei voi mennä lääkärihoitoon, jottei katoaisi elävien kirjoista, mihin ei pystytty edes häneen kohdistuneella murha-yrityksellä. Ainoa ulospääsy on saada armahdus Demireliltä ja tämä tapahtuu vain niin, että komissio painostaa Demireliä armahtamaan Birdalin. Arvoisa puhemies, tämä asia ei koske vain Birdalia. Kyseessä on myös Turkin kansan vapaudet, omat vapautemme. Vastaava tapaus on myös Öcalanin ongelma. Meidän pitää asettua vastarintaan, jotta Turkin ja Amerikan harjoittama painostus ei onnistuisi ja jotta häntä ei luovutettaisi Turkkiin murhattavaksi teloittamalla tai sulkemalla Turkin rangaistuslaitoksiin, kuten tavallista on. Molemmat henkilöt symboloivat taistelua rauhan, vapauden ja demokratian puolesta. Erityisesti Birdalista haluan sanoa, että Turkin rikosoikeudellinen vetoomustuomioistuin kuvasi turvallisuustuomioistuimen antaman tuomion syyksi sen, että hänen toimintansa varsinainen sisältö ja tavoite olivat vapaus ja rauha. Tällaisella tuomiolla hänet vangittiin, ja komissio on moraalisessa vastuussa ellei se vetoa armahduksen puolesta.
Halkin teologinen oppilaitos

Roubatis
Arvoisa puhemies, minä en enää hämmästy sellaisista Turkin valtion toimista, joista keskustelemme tänään, ja pelkään pahoin, että tämä ei ole viimeinen kerta, kun keskustelemme Turkin valtion tämän kaltaisista toimista. Terrori, ihmisoikeuksien ja uskonnonvapauden törkeä rikkominen, omavaltaiset ja perustelemattomat päätökset ja jopa pommiattentaatit ovat joitakin niistä asioista, jotka muodostavat kuvan Turkin valtion taktiikasta ekumeenista patriarkaattia vastaan eli maailman 300 miljoonan ortodoksikristityn henkistä keskipistettä vastaan. Ortodoksien historiallinen ja perinteinen johtaja, ekumeeninen patriarkka Bartholomeos, joka tavallisesti suosii matalan profiilin politiikkaa, sanoi seuraavasti: " Me emme ole maahantunkeutujia, siirtolaisia tai muukalaisia, me olemme Konstantinopolin syntyperäistä väestöä; yhdenvertaisuus lain edessä, oikeamielisyys ja uskonnonvapaus, joista turkkilainen oikeuskäsitys puhuu, pätevät vain paperilla."
On selvää, mihin Turkki tähtää tällä taktiikalla. Se haluaa päästä lopullisesti eroon Halkin teologisen oppilaitoksen tapauksesta. Se haluaa päästä lopullisesti eroon Turkissa olevista kristityistä. Sen tavoitteena on terrorisoida näitä ihmisiä, Turkin kansalaisia, jotka sattuvat olemaan kristittyjä. Halkin teologisen oppilaitoksen tapaus paljastaa jälleen kerran laajemman ongelman, joka liittyy ihmisoikeuksien kunnioittamiseen Turkissa. Euroopan unioni ei voi tukkia korviaan silloin, kun ensimmäisestä päivästä lähtien on esiintynyt kansainvälistä liikehdintää ja nämä Turkin sietämättömät toimet on tuomittu. Euroopan unionin ja erityisesti myös herra van den Broekin pitää vaatia ekumeenisen patriarkan ja ortodoksisen yhteisön suojelua kuten Lausannen sopimuksessa edellytetään. Lopuksi pitää vaatia suojelemaan itse Turkin kansaa, joka joutuu päivittäin Turkin valtion taktiikan uhriksi.

Wolf
Arvoisa puhemies, luulen, että meidän on oltava tässä asiassa eri mieltä. Meidän ei pitäisi alistaa Turkkia noudattamaan määräyksiä, joihin sisällytämme myöhemmin kaikkea mahdollista. Itse asiassa Turkilta vaaditaan tässä asiassa paljon. Hallintosäädös, jolla opetuslaitos suljettiin, on kumottava. Turkin hallituksen on tehtävä selväksi, että Turkissa taataan uskonnon vapaus, joka on yksi keskeisiä ihmisoikeuksia. Ekumeeninen patriarkaatti vaatii tämän hallintosäädöksen kumoamista, ja Euroopan unionin olisi tehtävä täysin selväksi, että se on olennainen ehto Turkin kanssa käytävän vuoropuhelun jatkamiselle.
Kysehän on, jos niin halutaan, maailmanlaajuisen, Konstantinopoli-keskeisen ortodoksisen yhteyden korkeimmasta opetuslaitoksesta, eikä sen lakkauttamista voi hyväksyä vähemmistön oikeuksien kunnioittamisesta tehdyn sopimuksen perusteella, siten kuin sitä on tulkittu. Meidän olisi kuitenkin muistettava, että tällainen käytös loukkaa myös islamin lakeja, sillä myös profeetta Muhammed vaati nimenomaan uskonnon vapautta, ja meidän olisi muistutettava siitä itseämme ja neuvottelukumppaneitamme.

Daskalaki
Arvoisa puhemies, ekumeeninen patriarkka ja Konstantinopolissa jäljellä olevat harvat kreikkalaiset, jotka ovat asuneet siellä vuosisatoja, paljon ennen kuin ottomaanien valtakuntaa ja Turkin valtiota oli olemassa, ovat syntyperäisiä asukkaita - niin sanoi patriarkka, minkä Roubatis mainitsi aiemmin - he kuuluvat tuohon paikkaan; he eivät ole tulleet muualta, he eivät ole ulkomaalaisia eivätkä muukalaisia, vaikkakin Turkki on vuosien kuluessa onnistunut hävittämään kreikkalaisen väestön järjestelmällisellä vainolla ja väkivallalla. Viimeisin teko tässä joukossa on laiton ja perusteeton Halkin teologisen oppilaitoksen vaalilautakunnan jäsenten viraltapano. Tavoite on ilmiselvä: oppilaitoksen omaisuuden anastaminen ja ennen kaikkea sen toiminnan tyhjäksi tekeminen. Käytännössä kyseessä on jälleen yksi terroriteko, jonka on tehnyt maa, joka ei kunnioita ihmisoikeuksia ja joka ei epäröi heitellä kaikenlaisia uhkauksia joka suuntaan. Tämä sanottiin jo aamulla laajassa keskustelussa Italian tapahtumista.
En usko, että kenenkään tarvitsee pitää pitkiä puheita ongelman vakavuuden alleviivaamiseksi. Yhteinen päätöslauselmamme osoittaa tämän. Lopuksi haluaisin vain sanoa, että jos Turkki jatkuvasti käyttäytyy röyhkeästi ja etääntyy eurooppalaisista ihanteista, yksi syy tähän on se, että Eurooppa on jatkuvasti asettanut edelle vain taloudelliset edut ja kriteerit eikä ole pakottanut Turkkia ymmärtämään, että ihmisoikeuksien pitää olla etusijalla.

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, kuulun niihin, jotka uskovat nykyaikaiseen ja edistykselliseen Turkkiin, joka joskus vielä löytää eurooppalaisen tien. Minulla on kuitenkin vaikutelma, että Turkki ei itse usko tähän. Yksi monista saamistamme todisteista on se, miten Turkki kohtelee Konstantinopolin ekumeenista patriarkkaa ja miten se on toiminut Halkin teologisen oppilaitoksen tapauksessa. Turkki mustamaalaa itse oman kuvansa, vaikka sen pitäisi ymmärtää, että Konstantinopolin ekumeeninen patriarkaatti antaa lisää arvovaltaa Konstantinopolille, mutta myös Turkin valtiolle.
Sen jälkeen, kun Turkki on käytännössä sulkenut Halkin oppilaitoksen, se puuttuu nyt myös oppilaitoksen vaalilautakuntaan, joka oli viimeinen osoitus siitä, että tämä oppilaitos ainakin jollakin tavoin vielä toimii. Tiedätte, että Yhdysvaltain kongressi on toistuvasti ottanut tämän asian esille. Vihdoin tänään myös Euroopan unioni lähtee liikkeelle. Arvoisa komissaari, olen sitä mieltä, että myös komission pitää ryhtyä toimiin. Ymmärrän Turkin taloudellisen merkityksen, ymmärrän kaupan ja taloussopimusten merkityksen - onhan kaikkialla yrittäjiä, joilla on suhteita Turkkiin, myös omassa maassani, niin kuin tuleekin olla - mutta kaupan lisäksi on olemassa myös ihmisoikeudet, kulttuurimme ja erilaisuuden kunnioittaminen. Nämä asiat eivät siis saa jäädä pelkästään paperille, vaan meidän pitää voimakkaasti vaatia oikeutta Turkilta, kun nyt näyttää siltä, että Turkki on kirjannut nämä asiat perustuslakiinsa vain näön vuoksi ja jotta se voisi vedota siihen, että se yleensä kunnioittaa ihmisoikeuksia, koska todellisuudessa se rikkoo niitä.
Vastatkaamme siis vetoomukseen, jonka patriarkka Bartholomeos, maltillinen uskonnollinen johtaja on esittänyt, ja lähtekäämme liikkeelle tässä asiassa. Mielestäni tämä on tärkeä asia meidän kulttuurimme ja Euroopan unionin kunnioittamien arvojen kannalta.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, ensiksi haluaisin sanoa, että sen jälkeen kun me yksimielisesti hyväksymme tämän päätöslauseen, komission ja muiden toimielinten pitää lopultakin lähteä liikkeelle, koska nyt, kuten kuulin, myös Setä Samuli on sanonut kyllä ja kongressi on lähtenyt liikkeelle. Älkää viivytelkö, seuratkaa amerikkalaisten esimerkkiä sen kerran, kun he tekevät jotain hyvää.
Toiseksi haluan sanoa, että tämä Turkin hallituksen toimenpide - en puhu turkkilaisista, teen eron Turkin kansan ja Turkin valtion vallassa olevan taantumuksellisen ja fasistisen järjestelmän välille - horjuttaa patriarkaatin toimintakykyä, kun se riistää tältä toimielimen, Halkin oppilaitoksen. Oppilaitos, arvoisa puhemies - olen sattumoisin syntynyt noilla tienoilla ja tunnen asian - oppilaitos, joka oli moraalinen, kulttuurinen ja uskonnollinen majakka, joka levitti rauhan sanomaa kaikille Vähässä-Aasiassa asuneille kansoille.
Ryhtykää siis toimiin, jättäkää puolinaiset toimenpiteet ja kiertely, unohtakaa sijoitukset ja öljy- ja kaasuputket ja muistakaa joskus, että haluatte sanoa Euroopan unionin olevan demokraattinen instituutio ja demokraattinen järjestö.

Lindqvist
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, Halkin teologisen oppilaitoksen sulkeminen Turkissa on vain osa prosessia, joka on kestänyt vuosikausia. Turkki ottaa itselleen erityisvapauksia toisin kuin mikään muu Euroopan maa. Meidän on luonnollisesti vastustettava teologisen oppilaitoksen sulkemista, joka on suoranainen uskonnonvapauden vastainen rikkomus, ja sitä on täysin mahdoton hyväksyä.
Tämänhetkiset tapahtumat Turkissa liittyvät aivan samaan asiaan: kurdeihin kohdistuvaan vainoon ja sotaan kurdeja vastaan, jota on käyty jo vuodesta 1984. Turkin hallituksen nykyiset Italian hallituksen vastaiset reaktiot ovat vain yksi tapa ilmaista aivan sama asia.
EU: n jäsenmaiden on vastustettava tätä. Nyt se voidaan tehdä vaatimalla, että Turkki täyttää tulliunionisopimukseen liittyvät velvollisuutensa - olemmehan tehneet sopimuksen Turkin kanssa. Meidän on huolehdittava siitä, että EU tekee voitavansa, jotta tätä sopimusta noudatettaisiin ja jotta sota kurdeja vastaan loppuisi, sekä huolehdittava siitä, että Öcalan saa turvapaikkansa Italiasta.
Juutalaisvastaisuus Venäjällä

Goerens
Arvoisa puhemies, Makashovin julkilausumien alkeellisuus, vastuuttomuus ja jopa roskamaisuus närkästyttää ja huolettaa meitä useammastakin syystä. Entisen kenraalin Makashovin lietsoma viha juutalaisia vastaan ilmentää hyvin hiottua mekanismia. Vaikka taloudellinen, sosiaalinen ja poliittinen tilanne on hälyttävä, kukaan ei pysty vastustamaan kiusausta palauttaa poliittinen ja kansallinen yhtenäisyys levittämällä vihamielistä ja syyttävää mielialaa tiettyä yhteisöä kohtaan, joka on tässä tapauksessa juutalaisyhteisö.
Ennen kaikkea on huolestuttavaa havaita, että Venäjän federaation kommunistinen puolue ei tuomitse varauksetta omiin riveihinsä kuuluvan henkilön juutalaisvastaisia näkemyksiä vaan pikemminkin tukee tätä yhteishenkeä ja kieltäytyy ottamasta vastuuta, joka kuuluisi sille tällaisessa tapauksessa: Makashoville olisi annettava epäluottamuslause. Se on sitäkin valitettavampaa, kun on olemassa riittävästi kansainvälisiä mekanismeja, joilla Venäjälle voidaan osoittaa, mitä olisi tehtävä. Mitä vähemmän duuma ottaa etäisyyttä tällaisesta toiminnasta, sitä enemmän se etääntyy niistä periaatteista, joita Venäjä sitoutui noudattamaan, kun siitä tuli Euroopan neuvoston jäsen.
Kehotamme näin ollen duumaa peruuttamaan päätöksensä ja käsittelemään uudestaan epäluottamuslausetta.

Swoboda
Arvoisa puhemies, minun on pyydettävä anteeksi kollegaltani Barros Mouralta. Haluaisin kuitenkin esittää muutamia ajatuksia ryhmäni nimissä. Mielestäni emme voi mitenkään hyväksyä sitä, mitä jälleen kerran on valitettavasti tapahtunut. Juutalaisvastaisuus on rasismin yksi ilmenemismuoto, joka on aiheuttanut Euroopassa ja muualla maailmassa niin paljon tuhoa, että meidän kaikkien on torjuttava jyrkästi kaikki tällaiset lausunnot. Olen erityisen järkyttynyt siitä, että duuma tai asianomaiset puolueen jäsenet eivät ole löytäneet oikeaa ratkaisua. Emme voi sietää tai suvaita, että nykypäivänä esitetään juutalaisvastaisia lausuntoja, kun otetaan huomioon maanosamme juutalaisväestöä kohdannut katastrofi, useat juutalaisvastaiset teot ja lausunnot nimenomaan myös Itä-Euroopassa ja Venäjällä. Siksi meidän on torjuttava ne jyrkästi, ja vetoamme Venäjän parlamentin edustajiin, jotta ne kertoisivat selvästi kollegoilleen, että juutalaisvastaisia lausuntoja ei pidä eikä voi milloinkaan suvaita.

Habsburg-Lothringen
Arvoisa puhemies, kun otamme huomioon, mitä Venäjällä tapahtuu tällä hetkellä, ja kun kuuntelemme kenraali Makaschowin lausuntoja, kylmät väreet käyvät pitkin selkäpiitä, koska on ilmeistä, että stalinismia kannattavat pahimmat vanhoilliskommunistit nousevat jälleen esille ja esittävät sellaisia juutalaisvastaisia lausuntoja, jotka saavat asianomaiset henkilöt Venäjällä todella pelon valtaan.
Haluaisin muistuttaa teitä yhdestä asiasta: Venäjä on maa, jossa on yhä nykypäivänä niin kutsuttu juutalaisten autonominen alue. Stalin passitti alueelle aikoinaan useita juutalaisia. Alue sijaitsee Itä-Siperiassa, ja alueella elää vielä pieni joukko näitä juutalaisia, ja he tuntevat itsensä todella uhatuiksi ja heidän on pelättävä henkensä puolesta. Nämä juutalaiset ovat vain esimerkki useista muista Venäjällä asuvista juutalaisista. Emme voi yksinkertaisesti vaieta! Olemme jo kokeneet tällä vuosisadalla pahimmat hirmutyöt. Emme voi hyväksyä tällaista, emmekä voi seurata tällaista jälleen vierestä!
Arvoisa komissaari, puhuimme aiemmin myös elintarvikeapua koskevasta kysymyksestä. Ehkä voimme ottaa tämän aiheen esille kyseisen keskustelun yhteydessä!

Van Bladel
Arvoisa puhemies, aloitimme ajankohtaisista aiheista käytävän keskustelun Venäjän dramaattisella ravintotilanteella ja päätämme sen yhteen henkisen elämän murheelliseen puoleen: juutalaisvihaan. Minua koskettaa todella syvästi, että vuosisataisten juutalaisvainojen ja juutalaisgettojen vaikean elämän jälkeen Venäjän duuma, meidän kollegamme, ei ole valmis ilmaisemaan vastalausettaan juutalaisvihan väkivaltaisista muodoista. Juutalaista alkuperää olevien venäläisten poliitikkojen on vaikea luoda uraa, mikäli he säilyttävät alkuperäiset juutalaiset nimensä. Siksi kävi vasta hiljattain ilmi, että nykyinen pääministeri otti tästä syystä nimen Primakov. Toukokuusta lähtien rabbeja ja jeshiwa-opiskelijoita on pahoinpidelty ja synagogiin on heitetty palopommeja. Parlamenttina meidän on vaadittava duumaa panostamaan rasismin ja muukalaisvihan vastustamiseen ja soveltamaan laillisia välineitä siinä. Mutta, arvoisa puhemies, Euroopan unionissakaan oikeustoimet tällaisia puolueita vastaan, joilla on tällaisia mielipiteitä, eivät ole kovin tehokkaita. Sakko- tai vankeusrangaistukset eivät auta, rasistisen puolueen kieltäminen johtaa vain uuden puolueen perustamiseen toisella nimellä. Mielestäni hyvä oikeudellinen väline on passiivisen äänioikeuden poistaminen. Minunkaan kotimaassani tätä oikeustointa ei tunneta, mutta ranskalainen tuomari on ymmärtänyt sen oikein. On edistettävä passiivisen äänioikeuden poistamista muukalaisvihaa lietsovilta puolueilta; ja duumalta on vaadittava, arvoisa puhemies ja arvoisa komissaari, että se ilmaisee vastalauseen Venäjällä esiintyvästä juutalaisvihasta.

Schroedter
Arvoisa puhemies, olemme velkaa toisillemme, että tunnustamme toistemme arvon. Se pätee sekä taloudellisissa kriiseissä että hyvinä aikoina. Juutalaisvastaisuus muistuttaa meitä maanosamme pimeimmistä ajoista ja ajoista, jolloin lukemattomien ihmisten arvoa loukattiin. Siksi sukupolvemme yhteinen tehtävä on tukahduttaa juutalaisvastaisuus heti alkuunsa. Tämä koskee sekä omia valtioitamme että kumppaneitamme. Tämän vuoksi kehotamme duumaa lisäämään valveutuneisuutta ja torjumaan päättäväisesti ne lausunnot, joilla loukataan Venäjän juutalaisten arvoa. Tällaisella muutamien poliitikkojen harjoittamalla halpamaisella populismilla liehitellään nimittäin Venäjän äärikansallisia ryhmiä, ja se merkitsee vaaraa kyseisen maan demokratialle.
Herra van den Broek, tiedämme, että Moskovan ruohonjuuritason organisaatiot pyrkivät toimimaan aktiivisesti tässä tilanteessa. Kysyn teiltä nyt: eikö olisi mahdollista, että ne varat, joita ette vielä ole myöntänyt Tacis-ohjelman demokratian vahvistamiseen tarkoitetun avun rajoissa, myönnetään nimenomaan näille ryhmille, ja että nämä varat todellakin annetaan noudattaen sitä vaatimusta, jonka te esititte tiistaina?

Blot
Arvoisa puhemies, tuomitsen juutalaisvastaisen vihamielisyyden riippumatta siitä, mistä se on peräisin. Duumaa kohtaan vihamielisten päätöslauselmaesitystenne lukeminen oli kuitenkin todella järkyttävää. Onko meidän mihin hintaan tahansa opetettava moraalia koko maailmalle, varsinkin kun ehdotetuissa teksteissä on viitteitä venäläisvastaisesta ja slaavilaisvastaisesta rasismista, mitä emme minun mielestäni voi missään nimessä sallia? Onko minun muistutettava, että slaavit olivat ensimmäisen maailmansodan ensimmäisiä uhreja ja että venäläisiä kuoli enemmän kuin minkään muun etnisen ryhmän edustajia natsiarmeijan vastaisessa taistelussa? Onko minun muistutettava, että Moskovan ja kaikkien venäläisten patriarkka on hiljattain tuominnut kahteen otteeseen juutalaisvastaisen vihamielisyyden.
On käsittämätöntä, että tietyt kollegamme haluavat antaa Venäjän valtion duumalle määräyksiä, kuten yhteisen päätöslauselman 4 kohdassa tehdään; aivan kuin ulkomaalaisten pitäisi määrätä kansan valitsemia edustajia. Duuma tekee päätöksensä itsenäisesti; asia on todella näin. Mitä sanoisitte, jos venäläiset kansanedustajat haluaisivat antaa äänestysmääräyksiä Euroopan parlamentin jäsenille? Lisäksi on järkyttävää, että venäläinen isänmaallisuus ja juutalaisvastaisuus liitetään toisiinsa jatkuvasti ja järjestelmällisesti. Venäjän tai minkä tahansa muun uutta imperialistista maailmanjärjestystä vastustavan valtion heikentämiseksi etsitään kaikki mahdolliset verukkeet. Tämä on totuus.
Lopuksi toteamme, että termi juutalaisvastaisuus on saanut valitettavan lisämerkityksen. Aikaisemmin oli selvää, että juutalaisvastaisella viitattiin henkilöön, joka vihasi juutalaisia. Se on tuomittavaa, ja siitä olemme hyvin yksimielisiä. Mutta nykyään jotakuta nimitetään joskus juutalaisvastaiseksi pelkästään siksi, että hän ei ole Israelin edunvalvontaa harjoittavien tahojen suosiossa. Se on keino, jolla joku henkilö voidaan siirtää syrjään poliittisesti. Näin julkea lisämerkitys ei edistä kansojen välistä ystävyyttä, ei demokratiaa eikä legitiimiä taistelua rotuvihaa vastaan. Kansojen välistä ystävyyttä ja Euroopan ja Venäjän välistä ystävyyttä ei rakenneta käyttäytymällä kuin aggressiiviset farisealaiset, joiden kiihokkeena on duuman ja koko Venäjän kansan halveksunta.

Amadeo
Arvoisa puhemies, Alleanza Nazionalen valtuuskunta yhtyy päätöslauselmaehdotukseen, joka koskee Venäjällä esiintyvän antisemitismin väkivaltaisia purkauksia. Valitettavasti näyttää siltä, ettei historia ole opettanut mitään, sillä tämä ei suinkaan ole ensimmäinen kerta, kun valtion kriisitilanteesta syytetään niin kutsuttuja juutalaisia salaliittoja. Siksi on välttämätöntä torjua ehdottoman lujasti tällaiset poliittisen mielipuolisuuden ilmaukset ja pyrkiä kaikin käytössämme olevin keinoin tukahduttaamaan vihan ja syrjinnän syntyminen alkuunsa. Juuri tästä syystä tahtoisin täydentää tietojanne huomauttamalla, että samainen kenraali Makashov - arvostettua italialaista sanomalehteä, Corriere della sera -sanomalehteä lainatakseni - " sai lokakuun vallankumouksen 81. vuosipäivän johdosta järjestetyissä juhlallisuuksissa paljon suosionosoituksia" .
Italian molemmat kommunistipuolueet, Rifondazione comunista ja Partito dei comunisti italiani, joista ensimmäinen kuuluu Prodin hallituksen enemmistöön, toisella on eräitä ministerinsalkkuja D'Aleman hallituksessa, lähettivät edustajia näihin samaisiin tilaisuuksiin. Ymmärtääkseni Italian pääministeri ei silti vieläkään ole esittänyt minkäänlaista selityspyyntöä eikä sanoutunut irti niistä, jotka kuuluvat hänen hallitukseensa ja esiintyvät samaan aikaan rinta rinnan niiden - kommunistien tai äärikansallismielisten - kanssa, jotka yllyttävät etnisten ryhmien tai uskontojen väliseen vihaan.

Van den Broek
) Arvoisa puhemies, täällä parlamentissa käytävät ihmisoikeuskeskustelut eivät ole koskaan rohkaisevia, mutta ne ovat silti tarpeellisia. Saanen yrittää ilmaista lyhyesti reaktioni käsiteltyihin aiheisiin aloittamalla Algeriasta.
Jokaiselle on selvää, enkä ole kuullut sanottavankaan muuta täällä parlamentissa, että mikäli yleensä voidaan puhua jonkinlaisesta edistyksestä demokratian ja lehdistönvapauden alueilla Algeriassa, niin näillä alueilla on vielä erittäin paljon toivomisen varaa. Mutta juuri siksi komissio ja Euroopan unioni ovat antaneet jo pitkään merkittäviä varoja etenkin lehdistönvapauden edistämiseksi Algeriassa. Kuten tiedätte, Välimeren maita varten on varattu kohtalaisen runsas talousarvio, josta merkittävä osa menee Algeriaan. On tuskallista, että kun puhumme lehdistönvapaudesta, emme aseta samassa hengenvedossa kyseenalaiseksi sitä jatkuvaa väkivallan leviämistä, jota ei voida hyväksyä ja jonka yhteydessä viime viikkoina on taas murhattu kylmäverisesti kymmeniä syyttömiä kansalaisia. Se saa meidät näkemään entistä selvemmin, kuinka paljon muutoksia Algeriassa on vielä tapahduttava, ennen kuin voidaan puhua demokraattisesta oikeusvaltiosta.
Tiedämme, kuinka monimutkaista se on. Tiedämme myös, että unioni pyrkii ylläpitämään vuoropuhelua Algerian kanssa. Jopa saadakseen solmituksi assosiointisopimuksen, joka voisi institutionalisoida poliittisen vuoropuhelun, mutta siinä törmäämme huomattavan varautuneeseen suhtautumiseen Algerian puolelta.
Voin olla samaa mieltä monista asioista, joita Jugoslaviasta ja presidentti Miloseviista on sanottu. Olemme keskustelleet paljon myös siitä. Ei olekaan sattuma, että meidän pitää harjoittaa perusteellista sanktiopolitiikkaa Jugoslaviaan. Kritiikkimme ja vastustuksemme liittyvät myös lehdistönvapauteen. Useimmat Jugoslavian liittotasavallan tiedotusvälineet, joita nytkin painostetaan, kuten Radio Index, Donas tai Nasa Borba, ovat saaneet yhteisöltä taloudellista apua.
Vuonna 1997 käytettiin noin 4 miljoonaa Jugoslavian riippumattomien tiedotusvälineiden tukemiseen ja vuonna 1998 käytettiin enemmän kuin 5, 6 miljoonaa siitä 10 miljoonasta, joka oli varattu koko entistä Jugoslaviaa varten. Asia on todellakin saanut huomiota.
Ymmärrättehän, että kun puhumme Jugoslaviasta, painotamme tällä hetkellä niitä ponnistuksia, jotka voivat edistää Kosovon akuutin ongelman ratkaisua, mutta se ei tarkoita sitä, että kiinnittäisimme vähemmän huomiota muihin Jugoslavian liittotasavallan demokratisoitumiseen liittyviin seikkoihin. Mutta myös tässä minun on sanottava, että Milosevi ei anna meille useinkaan syytä optimismiin.
Olen samaa mieltä siitä, mitä on sanottu kansainvälisestä rikostuomioistuimesta. Komissio on todellakin ilahtunut sen konferenssin onnistuneesta päätöksestä, jossa tämä tuomioistuin perustettiin. Vaikka kaikkia toiveita ei voitukaan ottaa täysin huomioon, tämän tuomioistuimen säännöt muodostavat perustan asianmukaiselle ja uskottavalle tuomioistuimelle, jolloin hirveimpien ihmiskuntaa vastaan tehtyjen rikosten ei tarvitse jäädä rankaisematta ja mahdollisia rikoksen tekijöitä ei myöskään rohkaista, mikä onkin yhtä tärkeää. Toivommekin, että vaaditut 60 ratifiointia saadaan pian aikaan.
Olemme myös keskustelleet hyvin usein Turkista ja sen politiikasta ja etenkin ihmisoikeustilanteesta. Mekin jaamme parlamentin huolestuneisuuden Akin Birdalin tuomitsemisesta ja hiljattain tapahtuneesta Halkin teologisen oppilaitoksen johdon erottamisesta. Kaikki ne, jotka ovat jo voineet tutustua meidän kertomukseemme Turkin poliittisen tilanteen edistymisestä, ovat huomanneet, että se huoli on ilmaistu siinä selvästi.
Olen ollut hiljattain yhteydessä Turkin ulkoministeriin ja sanonut: olette pyytänyt Euroopan unionia arvioimaan teitä Kööpenhaminan kriteerien pohjalta Euroopan unionin tulevana jäsenvaltiona. Mitä siihen tulee: aateluus velvoittaa, katsokaa, mitä poliittinen testaus kertoo meille. Vahvistakaamme ennen kaikkea myös poliittista vuoropuhelua saadaksemme aikaan parannuksen näissä tilanteissa, joita emme voi useinkaan hyväksyä. Tässä mainitsemani asiat ovat osa sitä.
Lopuksi olen täysin samaa mieltä kaikesta siitä, mitä on sanottu eri puolilla Venäjää päätään nostavasta juutalaisvihasta. Sitä ei voida sallia eikä hyväksyä. Valitettavasti ei ole ensimmäinen kerta Venäjän historiassa, kun yritetään tehdä juutalaisväestöstä syntipukki kriisitilanteessa. Tätä taustaa vasten ei voida senkään vertaa hyväksyä kommunistipuolueeseen kuuluvan duuman jäsenen juutalaisvihamielisiä lausuntoja, etenkään nyt, kun samat kommunistipuolueen jäsenet ovat estäneet sen, että kyseisen jäsenen koskemattomuus voitaisiin kumota.
Onneksi tämän vastapainona on jotakin, eli muutama merkittävä henkilö, joiden joukossa on Moskovan kaupunginjohtaja Lusjkov, on ottanut etäisyyttä näihin lausuntoihin, kuten myös muutamat merkittävät järjestöt Venäjällä ovat tehneet. On myös rohkaisevaa, ja ottakaamme tämä myönteinen puoli huomioon, että Venäjän yleinen syyttäjä on ilmoittanut tutkivansa asiaa ja että asiasta on keskusteltu Venäjän turvallisuusneuvostossa.
Loppujen lopuksi duuma palaa kaiken todennäköisyyden mukaan tähän aiheeseen ensi viikolla ja mielestäni myös Euroopan parlamentti, joka pitää yllä tiiviitä suhteita duuman jäseniin parlamentaarisessa yhteistyöneuvostossa unionin ja Venäjän kumppanuussopimukseen liittyen, voisi kysyä kollegoiltaan tästä asiasta ja ilmaista heille huolensa, kuten mekin tulemme tekemään niiden säännöllisten yhteyksien puitteissa, joita meillä on Venäjän hallitukseen.Kiitoksia paljon, arvoisa puhemies, tämän halusin sanoa näistä asioista.

Puhemies
Kiitokset, arvoisa komissaari!
Herra Swoboda, onko teillä vielä kysyttävää?

Swoboda
Arvoisa puhemies, kysyin komissaarilta aivan konkreettisesti, onko hän valmis tekemään kaiken voitavansa, jotta Serbian lehdistölle tai tiedotusvälineille varattu rahallinen tuki todella myös maksetaan nopeasti. Muutoin muutamien tiedotusvälineiden on lopetettava toimintansa, eikä ainoastaan Miloseviin takia, vaan koska tämä raha tulee liian myöhään. Arvoisa komissaari, pyydän teitä vielä vastaamaan lyhyesti.

Van den Broek
Arvoisa puhemies, voin rauhoittaa herra Swobodaa, sillä olen tietoinen valituksesta ja olen pyytänyt kiinnittämään siihen huomiota eri osastoilla ja mikäli menettelyn yhteydessä on mahdollista, asian käsittelyä nopeutetaan.

Posselt
Arvoisa puhemies, puheenvuoroni koskee kohta järjestettävää äänestystä, ja tilanne on se, että tällä kertaa on tapahtunut taas jotain sellaista, josta olen jo huomauttanut kerran aikaisemmin joitakin kuukausia sitten: yhteiset päätöslauselmaesitykset on tosin saatavilla kaikilla kielillä, mutta eivät alkuperäiset tekstit. Tiedätte, miten usein yhteiset päätöslauselmaesitykset hylätään, ja silloin on äänestettävä alkuperäisistä teksteistä. Se ei kuitenkaan ole lainkaan mahdollista 102 artiklan 1 kohdan nojalla, koska alkuperäinen teksti ei ole saatavilla kaikilla kielillä. Huomautettuani asiasta viime kerralla, käsittelyä siirrettiin. Tänään on ensimmäisen kerran vuorostaan se tilanne, että alkuperäiset tekstit eivät ole saatavilla, ja pyydän, että asia hoidetaan ensi kerralla asiaan kuuluvalla tavalla!

Puhemies
Herra Posselt, ymmärrän vastalauseenne, mutta teidän on otettava huomioon, että siinä tapauksessa olisi mahdollisesti käännettävä suuri määrä tekstejä. Esitän pyynnön vielä kerran, mutta asiasta on sinänsä jo päätetty.
Herra Roubatis, haluatteko vielä esittää kysymyksen komissaari van den Broekille?

Roubatis
Arvoisa puhemies, edellisen keskustelun aikana kaikki puhujat pyysivät herra van den Broekia tekemään jotain konkreettista Halkin teologisen oppilaitoksen sulkemisen suhteen. Herra van den Broekia ei sanonut meille, mitä hän aikoo konkreettisesti tehdä, mihin konkreettisiin toimenpiteisiin hän ryhtyy, jotta Turkin viranomaiset sallisivat oppilaitoksen toimia sillä tavoin kuin sen pitää toimia.

Van den Broek
. (NL) Arvoisa puhemies, lupaan teille, että pyydän kiinnittämään huomiota tähän asiaan, kun seuraavaksi olemme yhteydessä Turkkiin ja teen tunnetuksi komission tunteet, jotka ovat samanlaiset kuin parlamentin tunteet.

Puhemies
Kiitokset, arvoisa komissaari van den Broek!
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme kohta äänestyksiin.

Puhemies
Siirrymme nyt äänestyksiin .

Äänestykset
Andersson, Lööw ja Sandberg-Fries
Haluamme tämän äänestysselityksen avulla painottaa, miten tärkeää on, että patenttia voidaan hakea ja että patenttia voidaan muutenkin käsitellä kaikilla jäsenmaiden kielillä. Olemme sitä mieltä, että toisenlainen järjestys vaarantaisi yritystoiminnan kehityksen ja innovatiivisen toiminnan kasvun Euroopan unionissa. Mielestämme on myönteistä, että mietinnössä otetaan tyydyttävästi esiin kysymys patenttien käsittelystä ja kielestä.

Bonde, Krarup ja Sandbæk
Euroopan patenttijärjestelmä perustuu vuonna 1973 Münchenissä tehtyyn sopimukseen, joka on valtioiden välinen sopimus. Tämän sopimuksen piiriin kuuluvien patenttien myöntämisellä voi olla vaikutuksia kaikissa maissa, jotka ovat ratifioineet sopimuksen, toisin sanoen kaikissa EU: n maissa, sekä useissa muissa maissa. Sopimuksen avulla yhdellä hakemuksella voidaan hakea patenttisuojaa myös muissa valtioissa, ja järjestelmän hallinnointi uskotaan Euroopan patenttivirastolle. Tämän menettelyn mukaan myönnetyt patentit kuuluvat yksittäisten valtioiden kansallisten lainsäädäntöjen piiriin.
Myöhemmin on yritetty tehdä kaksi muuta patenttia koskevaa sopimusta, nimittäin vuonna 1975 Luxemburgissa tehty yhteisön patenttia koskeva yleissopimus ja vuonna 1989 yhteisön patentteja koskeva sopimus, joka täydensi ensin mainittua sopimusta. Nämä kaksi sopimusta eivät ole vielä tulleet voimaan. Nyt suunnitellaan vielä yhtä yhteisön patenttia koskevaa sopimusta, joka olisi voimassa koko EU: n alueella. Jäsenmaiden tuomioistuimilla olisi yksiomainen toimivalta patenttiloukkauksia koskevissa kanteissa ja vetoomustuomioistuimena olisi Euroopan yhteisöjen ensimmäisen asteen tuomioistuin.
Olemme sitä mieltä, että yhteisön patentin käyttöön ottaminen on täysin turhaa. Koska on jo tehty yhteisön patenttia koskevat sopimukset, jotka eivät vielä 23 vuoden jälkeenkään ole tulleet voimaan, miksi tehtäisiin sama virhe uudestaan? Yhteisön patentti ei lisäksi olisi voimassa niin monissa maissa kuin patentti, joka on myönnetty Münchenin sopimuksen perusteella. Voimme yhtyä täysin mietinnössä esitettyyn näkökantaan, jonka mukaan " nykyisen eurooppalaista patenttia koskevan yleissopimuksen ja kansallisten patenttijärjestelmien yhdistelmä muodostaa toimivan ja joustavan patenttijärjestelmän Euroopan talousalueella" .

Eriksson, Seppänen, Sjöstedt ja Svensson
Ehdotus patenttia koskevasta yhteisön järjestelmästä on esimerkki tarpeettomasta EU: n tasolla tapahtuvasta säännöstelystä ja kaksinkertaisesta hallinnosta. Kuten mietinnön E kohdassa selvitetään, nykyinen eurooppalaista patenttia koskevan yleissopimuksen ja kansallisten patenttijärjestelmien yhdistelmä toimii hyvin. Äänestämme sen vuoksi mietintöä vastaan.

Lindqvist
Meillä on jo pitkään ollut valtioiden välinen Euroopan patenttijärjestelmä. Se toimii erinomaisesti ja on osa tärkeää standardisointityötä. Ei ole mitään syytä tehdä uusia järjestelmiä vain siksi, että niissä on oltava EU: n merkintä. Kaiken uudistamisen on sen vuoksi perustuttava jo olemassa oleviin patenttijärjestelmiin ja sen on saatettava ne nykyaikaisen teollistuneen maailman vaatimusten tasolle.

Theorin ja Wibe
J kohdassa sanotaan, että " jäsenvaltioiden ei pidä luopua oman kielensä käytöstä" , kun on kyse patenteista ja patenttioikeuksista. Sitä on vahvistettava niin, että jäsenmaat eivät saa luopua kielestään samassa kohdassa ilmoitettujen syiden vuoksi.
Meidän on myös tunnustettava, että meidän on hieman vaikea ymmärtää, minkä vuoksi olisi perustettava vielä yksi patenttimenettelyyn liittyvä taso, erityisesti koska 6 kohdassa sanotaan, että yhteisön patenttijärjestelmän on toimittava yhdessä kansallisten patenttijärjestelmien kanssa. Yksinkertainen kysymyksemme onkin, eivätkö kansallinen taso, Euroopan taso ja maailman taso riitä. Tarvitaanko todella yhteisön tasokin?
Hoppenstedtin mietintö (A4-0362/98)
Bébéar
Euroopan unionin mainetta ilmailu- ja avaruusteollisuuden alalla ei tarvitse enää kehittää. Se on nykyään kilpailukykyinen ja lupaava talouden ala, jolla toimii suorituskykyisiä yrityksiä; esimerkiksi Airbus Industriella, jonka Ranska ja Saksa perustivat vuonna 1970, on ollut hallussaan 50 % oman alansa maailmanmarkkinoista Aasian talouskriisin alkamisesta lähtien.
Näistä tuloksista huolimatta emme kuitenkaan saa unohtaa taloudellisia tosiasioita: seuraavan vuosisadan lähestyessä olemme menettämässä asemaamme. Lukuisat kansalliset yrityksemme eivät enää pysty yksittäisesti kestämään maailmanlaajuista kilpailua. Varsinkin amerikkalaiset suuryritykset harjoittavat hyökkäävää ja kovaa politiikkaa. Lisäksi elämme tällä hetkellä olosuhteissa, joissa kansalliset taistelukoneiden tilaukset vähenevät ja kansallisia puolustusmenoja leikataan.
Alan rakenneuudistus on siis todella kiireellisesti edessä, kuten Hoppenstedtin mietinnössä painotetaan. Meidän on valittava tämä vaihtoehto, jos haluamme todella keskittää tuotantoa, saada aikaiseksi todellista yhteisvaikutusta rahoitusinvestoinneilla ja hyödyntää siviilialalla parhaalla mahdollisella tavalla sotilasalan tutkimuksista ja teknologian siirroista saatavia tuloksia.
Euroopan unioni voi panna tämän kehityksen nopeasti ja voimakkaasti liikkeelle, koska meillä on käytettävissämme vähän aikaa tämän taloudellisen logiikan toteuttamiseen.
Tältä osin meidän on tehtävä tänään aloitteita, jotka tehtiin Yhdysvalloissa yli kymmenen vuotta sitten: sotilas- ja siviilialan teollisuuden eriyttämisen purkaminen, puolustus- ja avaruustoiminnan maailmanlaajuistaminen... Euroopan edun mukaista on siis todellakin lisätä investointeja, koska sillä on hallussaan elinkelpoinen voimavarapotentiaali.
Euroopan parlamentin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta on tehnyt paljon työtä tämän aiheen parissa ja ottanut huomioon myös työllisyysnäkökohdan. Älkäämme unohtako missään vaiheessa, että yli 700 yritystä elättää lähes 370 000 perhettä koko Euroopan unionissa!
Emme voi siis päästää vähitellen häviämään tätä työvoimavaltaista alaa. Emme voi myöskään olla ilman tätä teollisuuden alaa, jos haluamme edelleen varmistaa vastuutamme ulkopolitiikassa ja kansainvälisessä diplomatiassa.
Hyväksyn näin ollen kollega Hoppenstedtin mietinnön ja toteutettavien toimenpiteiden valinnanvapauden, jonka hän antaa samalla sekä asianomaisille yrityksille että jäsenvaltioille.

Blak, Iversen ja Sindal
Euroopan parlamentin Tanskan sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet Hoppenstedtin Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuutta käsittelevän mietinnön puolesta, koska tämä ala on tärkeä työllisyyden lähde tulevaisuuden Euroopassa. Tämä ala työllisti vuonna 1997 jopa 377 510 ihmistä ja lisäksi on vielä laskettava alasta johtuvat epäsuorat työpaikat ja alihankinta.
Ehdotuksen mukaan Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuudessa pitää tehdä enemmän tutkimukseen ja kehitykseen liittyvää yhteistyötä, jota pidämme välttämättömänä, jos tämän alan halutaan pärjäävän kilpailussa vastaavan amerikkalaisen teollisuuden kanssa. Amerikan ilmailu- ja avaruusteollisuus hyötyy nimittäin Amerikan puolustusvoimien suurista tilauksista ja myös siitä taitotiedosta, jota puolustusvoimat antavat ilmaiseksi yksityisille yrityksille.
Hoppenstedtin mietintö sisältää kuitenkin ehdotuksia sotilaskäyttöön tarkoitettujen ilma-alusten yhteisestä kehittämisestä ja niin sotilas- kuin siviilikäyttöönkin tarkoitetun kaluston muuttamisesta, minkä tarkoituksena on lujittaa puolustusteollisuutta. Tämä kanta on ristiriidassa Tanskan puolustus- ja turvallisuuspoliittisen kannan kanssa, ja olemme sen vuoksi pidättyneet äänestämästä 6 ja 7 kohdasta, koska emme halua estää muita jäsenmaita etenemästä tähän suuntaan.

Holm
Mielestäni on erotettava toisistaan toiminta, joka tapahtuu ilmailu- ja avaruusalan siviilipuolen tekemän tutkimuksen ja teollisuuden parissa ja toiminta, jota tehdään vastaavasti sotilaallisella puolella. EU: n on toimittava vain siviilikysymysten parissa, eikä perustamissopimus tällä hetkellä mitenkään tue näiden kahden osa-alueen yhdistämistä.
En siis tue ilmailu- ja avaruusteollisuuteen liittyvää komission tiedonantoa. Toivoisin, että tätä teollisuutta rajoitettaisiin ja laadittaisiin selkeät säännöt siitä, kuinka tätä toimintaa on harjoitettava. Se ei tarkoita sitä, että vastustaisin täysin näihin aloihin liittyvää tutkimusta ja teollista toimintaa, mutta olen sitä mieltä, että suhde sotilaalliseen teollisuuteen on selvitettävä.
En myöskään tue tämän mietinnön sisältämää perusnäkemystä, joka otettiin esiin silloin, kun kuusi EU: n puolustusministeriä tapasivat aiemmin tänä vuonna keskustellakseen puolustusteollisuuden yhdentymisestä ja uudelleenjärjestelystä. Erityisen valitettavaa Ruotsin liittoutumattomuuden ja puolueettomuuspolitiikan kannalta on se, että Ruotsin puolustusteollisuuden edustajat osallistuivat tähän kokoukseen.
Olen päättänyt tukea V-ryhmän esittämiä tarkistuksia ja olen lopullisessa äänestyksessä päättänyt äänestää koko mietintöä vastaan.

Lindqvist
Ilmailu- ja avaruusteollisuuden vahvistaminen on luonnollisesti hyvä asia. Puolueettomien ja liittoutumattomien valtioiden on kuitenkin vaikeaa ja suorastaan mahdotonta osallistua työhön, joka yhdistää ilmailu- ja avaruusteollisuuden maiden puolustusteollisuuteen ja YUTP: hen.

Palm
Tällä hetkellä Euroopan unionilla tai sen jäsenmailla ei ole mitään sotilaallista uhkaa. Tätä taustaa vastaan sotilaalliseen käyttöön tarkoitetun kaluston tuotantoa on pyrittävä vähentämään siksi, että se vie varoja jäsenmaiden muulta tärkeältä toiminnalta ja siksi, että se vientiin liittyen kuluttaa tärkeitä voimavaroja jäsenmaiden muulta tärkeältä toiminnalta sekä siksi, että se vientiin liittyen kuluttaa tärkeitä voimavaroja kehitysmailta, jotka tarvitsevat ensi sijassa yhteiskunnallista rakentamista. Lisäksi sotilaalliseen käyttöön tarkoitetun kaluston jatkuva tuotanto on itse mahdollinen uhkakuva, koska aseiden määrän kasvaminen merkitsee niiden käyttömahdollisuuksien kasvamista.
Jos kaikesta huolimatta olisi niin, että tulevaisuudessa maailman tilanne kehittyy sellaiseksi, että jäsenmaissa tehdään demokraattinen päätös kehittää lisää sotilaalliseen käyttöön tarkoitettua kalustoa, en näe mitään estettä sille, että se sotilaskäyttöön tarkoitettuihin ilma-aluksiin liittyen tapahtuisi monopolia muistuttavilla markkinoilla, mihin mietinnössä viitataan.
On kuitenkin äärimmäisen tärkeää, että unioni ja sen jäsenmaat pyrkivät vähentämään ilmailuteollisuuden vahvaa riippuvuutta sotilassektorin tilauksista. Mikäli niin ei tehdä, tuotanto voi turvallisuuspoliittisesta tilanteesta huolimatta ryhtyä elämään omaa elämäänsä.

Titley
Komission puolustukseen liittyviä teollisuudenaloja koskevan tiedonannon esittelijänä suhtaudun erittäin myönteisesti herra Hoppenstedtin ilmailu- ja avaruusteollisuutta käsittelevään mietintöön. Nämä kaksi EU: n teollisuudenalaa ovat tulevaisuudessa niin merkittäviä kaikkien meidän taloudellisen menestymisemme kannalta, että kansalliset ja puoluepoliittiset erot pitäisi mahdollisuuksien mukaan jättää syrjään, kun keskustelemme näistä aloista.
Yhdyn mietinnössä esitettyyn hartaaseen toiveeseen EU: n laajuisista ilmailu- ja avaruusteollisuusryhmittymistä, enkä ainoastaan monien työpaikkojen ja korkean ammattitaidon turvaamisen vuoksi vaan myös siksi, että tällöin EU: lla on mahdollisuus valita, milloin se haluaa kilpailla Yhdysvaltojen kanssa ja milloin tehdä sen kanssa yhteistyötä tällä alalla. Jos emme näytä asianosaisille yrityksille vihreää valoa, jotta ne voisivat järjestää toimintansa uudelleen tätä tarkoitusta silmällä pitäen, voimme syyttää vain itseämme, jos meille ei jää todellisia vaihtoehtoja - voimme vain ostaa amerikkalaisen lentokoneen tai olla ostamatta mitään.
Olen iloinen siitä, että brittiläiset yritykset osoittavat vääräksi tätä nykyä virheellisen stereotyypin siitä, että kotimaani on euroskeptinen valtio, ja johtavat yhteistyössä - Westlandin ja British Aerospacen johtajat ja työntekijät tekevät yhteistyötä EUkumppaneiden kanssa järkevistä liikesyistä mieluummin kuin seuraavat Tory-puolueen opinkappaletta eristäytymispolitiikasta, ja tämä puolue kerran väitti edustavansa brittiläistä liike-elämää.
Kuten mietinnössä todetaan, pelkästään satelliittien osalta maailma voi odottaa 1500 laukaisua seuraavalla vuosikymmenellä - politiikkoina meidän on annettava yrityksillemme kaikki mahdollisuudet kilpailla noista sopimuksista eikä kiinnittää niitä laukaisualustalle byrokratian kahlein.

Verwaerde
Minun on aivan aluksi onniteltava esittelijäämme, herra Karsten Hoppenstedtiä hänen tekemästään erinomaisesta työstä.
Euroopan komission tiedonannossa tarkastellaan ilmailu- ja avaruusteollisuuden tämänhetkistä tilaa. Se antaa kokonaisnäkemyksen, vaikka siinä ei tuoda esille minkään tähän Euroopan teollisuusalaan kuuluvan erityisalan ongelmia.
Tämä näkökulma on mielenkiintoinen. Tiedonannon julkaisemisen jälkeen Euroopan ilmailu- ja avaruusmarkkinat ovat kehittyneet, ja parlamentin mietinnössä korostetaan tätä muutosta. Euroopalla on käytössään todellista potentiaalia tulevaisuuden varalle.
Voidakseen hyödyntää mahdollisimman hyvin tämän potentiaalin Euroopan teollisuudella on oltava suotuisat edellytykset etenkin yhteisten yritysstrategioiden laatimista varten. Näiden strategioiden ansiosta tämä kärkialan teollisuus pystyy kilpailemaan tasavertaisesti amerikkalaisen teollisuuden kanssa, kun jälkimmäisen etuna on se, että sillä ei ole samoja valtioiden rajoihin liittyviä ongelmia kuin Euroopassa ja se on saanut mittavaa kansallista tukea tutkimukseen ja kehitykseen myönnetyistä määrärahoista.
Olen täysin samaa mieltä esittelijämme kanssa Saksan, Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan 9. joulukuuta 1997 antamasta julistuksesta sekä Saksan, Espanjan, Ranskan, Italian, Ruotsin ja Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministerien 6. heinäkuuta 1998 allekirjoittamasta aiesopimuksesta. Näiden maiden sitoutuminen edistämään puolustusteollisuuden lujittamista on tärkeä poliittinen tekijä ja myönteinen merkki Euroopan teollisuudelle.

Wibe
 Pyrkimys ilmailu- ja avaruusteollisuuden panosten koordinointiin on kunnioitettava. Olen kuitenkin sitä mieltä, että tätä ei pidä yhdistää sotilaallisiin hankkeisiin, niin kuin ehdotetaan esimerkiksi 6 kohdassa, jossa puhutaan tarpeesta kehittää tulevan sukupolven ilma-alus. Mielestäni on sen sijaan painotettava sitä, miten tärkeää on, että ilmailu- ja avaruusteollisuutta kehitetään täysin itsenäisesti sotateollisuudesta riippumatta.

Linser
FPÖ kannattaa tämän päätöslauselmaesityksen poliittista sisältöä ja julistuksia, mutta se pidättyy kokonaan äänestämästä, koska alueelle annettava taloudellinen ja rahoituksellinen tuki, jota päätöslauselmaesityksessä halutaan vahvistaa, ei näytä rakenteeltaan ja tehokkuudeltaan riittävän varmalta.

Pakolaiset (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana jatkokeskustelu herra Wiebengan mietinnöstä.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, toistaen monien muiden puhujien sanoja, haluan aluksi onnitella herra Wiebengaa useita kuukausia kestäneestä, tehokkaasta ja hienosti tehdystä työstä. Arvoisa puhemies, tämän jälkeen ensimmäinen huomioni koskee eräitä puheenvuoroja, jotka edustavat ainoastaan vaarallista kansankiihotusta, jonka ainoa vaikutus on se, että se vaarantaa ja tietenkin vahingoittaa niiden asemaa, joille meidän - meidän kaikkien - on ymmärtääksemme annettava tarkoituksenmukaista, tehokasta ja tarpeita vastaavaa apua, koska meillä on ongelmia riittävän suojan tarjoamiseksi niille, jotka tietyllä hetkellä tarvitsevat sitä oman maansa kuohumistilan vuoksi. Tämän avun pitäisi todellakin olla sen vapauden, turvallisuuden ja oikeudenmukaisuuden alueen tasolla, jota rakennamme parhaillaan kolmannen pilarin avulla.
Arvoisa puhemies, ne, jotka sanovat lisäksi, että rakennerahastojen tai koheesiorahastojen soveltamista rajoitettaisiin niiden jäsenvaltioiden osalta, joiden oletetaan jarruttavan näitä toimia, eivät auta asiaa. Ensinnäkin sen vuoksi, että kyseessä on syytös, ja toiseksi sen vuoksi, että vaikka nämä maat kannattaisivatkin yksimielisyyttä päätöksenteossa, siinä ei olisi minkäänlaista, ei oikeudellista eikä poliittista järkeä, että esitetään tällaisia syytöksiä, jotka, kuten sanoin, haittaavat viime kädessä täydellisesti tämän mietinnön käsittelyn etenemistä.
Arvoisa puhemies, mitä tulee komission kahteen ehdotukseen, minun täytyy onnitella rouva komissaaria. Nämä kaksi ehdotusta ovat mielenkiintoisia, tasapainoisia ja uskon, että ne etenevät normaalisti ja että näemme niiden tulokset - toivottavasti - hyvin lähitulevaisuudessa.
Arvoisa puhemies, nyt haluaisin sitten puhua meidän puolesta, jotka kannatamme sitä, että tätä asiaa koskevat päätökset on tehtävä yksimielisesti, ja selittää, miksi kantamme on tämä. Tämä ei ole kansankiihotusta eikä kyse ole olleenkaan siitä, ettemme haluaisi näitä toimia. Kyse on yksinkertaisesti siitä, että rouva Gradin on käyttänyt ensimmäisen ehdotuksen perustana K.3 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, täysin oikein , sillä se on voimassa oleva lainsäädäntö.
Meidän on kuitenkin otettava selvästi huomioon se, että Amsterdamin sopimuksessa määrätään - joka on mitä merkittävin poliittinen sopimus, vaikka se ei olekaan vielä tullut voimaan - että tämän asian osalta on vallittava yksimielisyys. Tämän vuoksi emme voi olla huomioimatta sitä. Ymmärrän oikein hyvin rouva komissaarin kannan, mutta älköön sanottako, että yksimielisyyttä pyydetään sen vuoksi, ettei haluta mennä sen pitemmälle. Ne, jotka pyytävät yksimielisyyttä, osoittavat vain olevansa tietoisia siitä, että 15 jäsenvaltiota on saanut Amsterdamissa kovalla työllä aikaan sopimuksen, jonka mukaan viiden vuoden ajan päätökset on tehtävä tällä alueella yksimielisesti. Koska haluamme todellakin, että asia etenee, teemme tämän ehdotuksen, joka on se tavoite, johon on päästävä.
Toinen huomioni liittyy asian poliittiseen puoleen. 15 jäsenvaltion on selvästikin päästävä yksimielisyyteen, ja vain jos 15 jäsenvaltiota pääsee yksimielisyyteen, voidaan ehdotuksessa päästä eteenpäin. Herra Nassauerille on kerrottava miksi. Jos yhdestä ehdotuksen osasta tehdään päätös määräenemmistöllä, sillä K.3 artikla antaa siihen mahdollisuuden, ja siitä huolimatta toisesta osasta tehdään päätös yksimielisesti, olisimme lopulta tilanteessa, joka olisi sekä poliittisessa että oikeudellisessa mielessä täysin yksipuolinen ja epäsuhtainen.
Arvoisa puhemies, näin ollen toistan tämän: me, jotka olemme esittäneet yksimielisyyttä puoltavia tarkistuksia, haluamme realistisesti sitä, että tässä ehdotuksessa päästään eteenpäin. Kannatamme poliittisesti hallitustemme tuella sitä, että tässä ehdotuksessa päästään eteenpäin, mutta mielestämme siinä päästään eteenpäin vain, jos noudatamme Amsterdamissa tehtyjä sopimuksia, ja se edellyttää, että yksimielisyyteen pääsevät kaikki 15 jäsenvaltiota, eikä vain määräenemmistö.

Posselt
 Arvoisa puhemies, parlamentin sosialistisessa siivessä on tällä hetkellä käynnissä hyvin mielenkiintoinen muutosprosessi. Tämä muutosprosessi lähti liikkeelle hallituksista, ensin muutos näkyi New Labour -puolueen turvapaikkakysymykseen liittyvässä uudessa realismissa, joka ei tosin ole vielä edennyt riittävän pitkälle, mutta joka on jo saatettu alulle, ja sitä seurasi Itävallan sisäministerin Schlöglin esittämä muistio - myös herra Schlögl on sosialisti - ja lopuksi Saksan sisäministeri Schily totesi yllättäen, että Saksaan suuntautuva maahanmuutto ja turvapaikanhakijoiden ja sotapakolaisten virta on ylittänyt kohtuullisuuden rajan tai kestokyvyn rajan. Hän ei sano edes: raja on saavutettu; hän sanoo: raja on ylitetty.
Tätä on mielenkiintoista seurata, sillä se on täysin päinvastainen parlamentin vasemman siiven näkemykselle tässä kysymyksessä. Tässä ilmenee hyvin ideologian ja käytännön välinen ero. Käytäntö muotoutuu luonnollisestikin kahden tekijän perusteella. Toisaalta niistä vaikuttavista luvuista, jotka kollega Pirker jo esitti parlamentissa. Haluaisin todellakin sanoa, että esimerkiksi Saksa on vastaanottanut kymmenen vuoden aikana keskimäärin 50 % kaikista turvapaikanhakijoista ja ajoittain jopa kaksi kolmannesta kaikista sotapakolaisista. Tilanne on todellakin mennyt äärimmäisyyksiin.
Toisaalta tämä joidenkin ministerien uusi asenne johtuu luonnollisestikin yleisestä mielialasta, ja politiikassa mielialat on otettava huomioon realistisesti. Haluamme antaa vainotuille majoituksen. Haluamme antaa heille suojan ja turvallisuutta, mutta kun nimenomaan itse haluan sitä, tarvitsen hyväksymisen, ja tämä hyväksyminen on mahdollista vain, jos pakolaiset jaetaan siten, että rasitus kohdistuu tasapuolisesti kuhunkin jäsenvaltioon. Mitkään kaavat eivät tuo lohtua tilanteeseen, kuten on ehdotettu käsiteltävänä olevassa ehdotuksessa, joka on vain näennäinen ehdotus, vaan pakolaiset on jaettava kiinteiden kiintiöiden perusteella.
Bayerin sisäministeri Günther Beckstein on ehdottanut teille, arvoisa komissaari, sellaisen eurooppalaisen keskuselimen perustamista, joka määrittäisi ja jakaisi nämä kiinteät kiintiöt. Olemme vielä hyvin kaukana siitä; olisimme iloisia, jos asiassa tehtäisiin edes ensiaskel kohti parempaa Eurooppaa, mutta tämä näennäinen ehdotus, jota me käsittelemme, on askel kohti huonompaa Eurooppaa. Sillä pyritään nimittäin välttämään solidaarisuutta ja samalla täyttämään tämä aukko sanoilla. Siksi meidän on myös hylättävä molemmat tarkastellut ehdotukset, sillä katsomme, että niiden otsikon pitäisi kuulua: aihe ymmärretty ja käsitelty väärin. Uskon todella, että jokaiseen jäsenvaltioon voi kohdistua kohtuuton rasitus, ja haluaisin sanoa tämän myös espanjalaisille ja muille kollegoille: kysymys ei tietenkään koske ainoastaan Saksaa, Itävaltaa, Alankomaita ja muutamia muita harvoja maita. Välimeren alueella voi tapahtua huomenna räjähdys, joka koskisi silloin yhtä lailla esimerkiksi Espanjaa, ja myös tällaisessa tilanteessa vaadittaisiin solidaarisuutta. Solidaarisuus on kuitenkin jotain vastavuoroista, ja tämä ongelma voi kohdata erilaajuisena ja eri ajankohtina jokaista jäsenvaltiota. Siksi meidän on luotava väline kustannusten jakamiseksi, ennen kuin joudumme keskelle katastrofia ja ennen kuin ongelmia syntyy, ja tässä yhteydessä minun on myös sanottava, että olen tältä osin kiitollinen siitä, mitä kollega Pradier totesi tänään tästä aiheesta - kysymykseen liittyy tietenkin myös ennaltaehkäisy.
Emme saa katsoa vierestä, kunnes pakolaisvirrat lähtevät liikkeelle, vaan meidän on varmistettava oikea-aikaisella väliintulolla, kuten Kosovon tapauksessa, että myös paikan päällä luodaan edellytykset, jotta ihmiset voivat elää turvallisesti kotimaassaan.

Gradin
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, komissio on kiinnostuneena osallistunut esittelijä Wiebengan kahteen mietintöön komission tarkistetusta ehdotuksesta siirtymään joutuneiden henkilöiden tilapäistä suojelua koskevasta yhteisestä toiminnasta ja ehdotuksesta tilapäisen suojelun kohteena olevien, siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanoton ja oleskelun yhteydessä noudatettavaa solidaarisuutta koskevasta yhteisestä toiminnasta. Aloitteiden taustalla on se, että neuvottelut tilapäistä suojelua koskevasta alkuperäisestä ehdotuksestamme kariutuivat ministerineuvostossa vuosi sitten. Esiin oli tullut useita hyviä näkökohtia, mutta oli kuitenkin selvää, että emme pääsisi asiassa eteenpäin. Vaarana oli, että neuvottelut kuivuisivat täydellisesti kokoon, ja näytti siltä kuin silloinen Britannian puheenjohtajisto olisi hyllyttänyt koko kysymyksen. Meidän oli siis pakko tehdä jotakin, ja oma arvioni oli, että pienet alkuperäisehdotuksen hienosäädöt eivät olisi riittäviä. Vaadittiinkin toisaalta tilapäistä suojelua koskevan tekstin muokkausta, toisaalta kehittyneempiä ajatuksia siitä, kuinka pakolaisten vastaanottoon liittyvä vastuu jaettaisiin unionissa. Siten pystyimmekin nopeasti ottamaan mukaan ne monet loistavat parannusehdotukset, joita neuvotteluissa on esitetty. Lisäksi pystyimme luonnollisella tavalla yhdistämään ehdotukseen osan niistä näkökohdista, joita parlamentti oli esittänyt.
Kuten esittelijä on voinut todeta, ehdotus tilapäisestä suojelusta on suurilta osin sama kuin aikaisemmin. Yhdeksi peruskysymykseksi jää, kuinka tilapäistä suojelua saavia ihmisiä olisi kohdeltava. Saavatko he tehdä työtä, minkälaista hoitoa ja huolenpitoa heidän on saatava ja millaiset koulutusmahdollisuudet heillä on oltava? Tavoitteiden on mielestäni oltava kunnianhimoisia, mikä näkyykin uudessa ehdotuksessa.
Ehdotuksen toisen osan muodostaa yhteinen toiminta, jonka avulla voidaan päättää tilapäisen suojelun antamisesta tai suojelun lopettamisesta. Tarkoituksena on luoda paremmat edellytykset käsitellä yhdessä Euroopan tulevia turvapaikkoihin liittyviä kriisejä. Suhtaudun siihen melko avoimesti. Uudistetussa ehdotuksessa olemme pyrkineet ottamaan huomioon tähän mennessä esitetyt erilaiset näkökohdat. Tietenkään ei ole olemassa vain yhtä mahdollista mallia vaadittavan valmiuden rakentamisen osalta.
Arvoisa puhemies, ehdotus turvapaikkaa hakeviin liittyvän vastuun solidaarisesta jaosta on monilta osin uraauurtava. Kun kysymys on otettu unionissa esiin, keskustelut ovat aina tähän mennessä jumiutuneet ristiriitoihin henkilöiden jakoon liittyvästä kysymyksestä tai taloudellisen tuen antamiseen sovellettavista kriteereistä. Ehdotuksessamme olemme yrittäneet yhdistää ajatuksen taloudellisesta tuesta ja vaatimuksen siitä, että ihmiset on myös voitava jaotella uudelleen. Molemmat näkökohdat ovat mielestäni tärkeitä. On valitettavaa, että keskustelua käydään niin usein joko tai -asetelmissa. Tarkoitan, että nämä kaksi strategiaa on täysin mahdollista yhdistää.
Kaksi viikkoa sitten sisäasiain- ja oikeusministerit tapasivat epävirallisessa neuvoston kokouksessa Wienissä. Keskusteluja käytiin muun muassa itävaltalaisen puheenjohtajiston esittämästä asiakirjasta, joka liittyy siirtolais- ja turvapaikkakysymyksiä koskevaan strategiaan. Sisällöstä on paljon sanottavaa. Asiakirjaa muotoillaan parhaillaan sellaiseksi, että se heijastaa niitä näkökohtia, joita edustaja Wiebengakin on vaatinut ja jotka esitettiin Wienin kokouksessa. Aloite on kuitenkin saanut aikaan sen, että ensimmäistä kertaa sinä aikana, kun minä olen komissaari, olemme käyneet kunnollista periaatekeskustelua näistä kysymyksistä, mitä arvostan.
Wienissä käyty keskustelu osoitti myös, että kaikki jäsenmaat olivat ymmärtäneet, mitä uusi perustamissopimus merkitsee, ja että ehdotuksia konkreettisista tuloksista siirtolaisia ja turvapaikkoja koskevissa asioissa oli tullut lisää. Oli ilahduttavaa huomata, että useat ministerit painottivat sitä, miten tärkeää on päästä tuloksiin niin tilapäisen suojelun kuin kustannusten jaon osalta. Itävallan puheenjohtajisto arvioi pystyvänsä ainakin antamaan tilannekatsauksen neuvoston virallisessa kokouksessa 3. ja 4. joulukuuta. Tämä osoittaa jälleen kerran, että yhteistyö näissä asioissa on hidasta. Se on huolestuttavaa, kun kyse on niinkin dynaamisesta asiasta kuin turvapaikkoihin liittyvästä kysymyksestä.
Viime aikoina olemme saaneet enemmän todisteita siitä, että tehokkaamman yhteistyön tarve on suuri. Ajattelen lähinnä Kosovon konfliktia. Saattaa olla myös aiheellista muistuttaa, että komissio on luvannut muuttaa nämä ehdotukset direktiiviksi, kun uusi perustamissopimus on astunut voimaan. Valitettavasti Amsterdamin sopimuksen voimaan astuminen näyttää kestävän kauan. Jos olen ymmärtänyt oikein, se ei tapahdu ennen ensi kesää.
Panin sen vuoksi hyvin tyytyväisenä merkille, että useat Wienin epäviralliseen neuvoston kokoukseen osallistuneet valtuuskunnat julistivat, että sopimus on nyt saatava aikaan. Lisäksi painotettiin useaan otteeseen, että yhteisen unionin tason ratkaisun on myös sisällettävä kohtuullisesti sosiaaliturvaa niille, joille annetaan tilapäistä suojelua.
Olemme komissiossa tehneet voitavamme aukaistaksemme solmut ja löytääksemme kulkukelpoisen tien. Puheenjohtajiston ja jäsenmaiden on nyt huolehdittava siitä, että neuvottelut saadaan päätökseen ja että päästään sopimukseen. Olin toivonut parlamentilta täyttä tukea, mutta minun on näköjään poistuttava täältä pettyneenä.

Puhemies
Kiitokset, arvoisa komissaari Gradin!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.

Viisumit / Lentokenttien kauttakulkujärjestelyt
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lehnen laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A4-0408/98) ehdotuksesta neuvoston yhteiseksi toiminnaksi
I.sellaisen yhtenäisen lomakkeen kaavasta, johon voidaan kiinnittää jäsenvaltioiden niille henkilöille myöntämät viisumit, joiden matkustusasiakirjaa ei tunnusteta lomakkeen laativassa jäsenvaltiossa tai joilla ei ole minkäänlaista matkustusasiakirjaa (10224/98 - C4-0525/98-98/0914(CNS)), ja
II.lentokenttien kauttakulkujärjestelyistä (10225/98 - C4-0526/98-98/0915(CNS)).
Lehne
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, tämä mietintö ei varmaankaan ole tämän istuntoviikon tärkein mietintö. Siksi on sitäkin mielenkiintoisempaa, että tällaista suhteellisen merkityksetöntä mietintöä varten on annettu seitsemän minuuttia puheaikaa, vaikka toisinaan puheaikaa ei anneta lainkaan. Rehellisesti sanoen en tiedä, mitä minun pitäisi kertoa teille tästä mietinnöstä seitsemän minuutin ajan. Siksi sallinette minun esittää sanottavani lyhyemmin.
Voitte todeta jo otsikosta, jonka arvoisa puhemies esitti, että mietinnössä tarkastellaan lähinnä teknisiä ongelmia, joskin nämä tekniset ongelmatkaan eivät ole täysin ongelmattomia, kun otetaan huomioon, minkälaisen päätöksen neuvosto on meille esittänyt. Ensinnäkin mietinnön siinä osassa, joka koskee yhtenäisen lomakkeen kaavaa viisumin myöntämiseksi, neuvosto itse yrittää ilmiselvästi päästä suotuisampaan oikeudelliseen asemaan yksittäisiin jäsenvaltioihin nähden vastoin perustamissopimuksen määräyksiä, sillä se haluaa päättää lomakkeen kaavan ja viisumin mallia koskevista kysymyksistä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan nojalla, vaikka Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa on annettu asiaa koskeva erityinen määräys, nimittäin 100 c artikla. Tällöin kyseessä ei enää olisi yhteinen toiminta, vaan periaatteessa se olisi pantava täytäntöön direktiivinä. Juuri tämän olemme myös esittäneet kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan lausunnossa.
Neuvoston näkemyksissä ongelmallista on lisäksi se, että se määrittää itsensä useissa artikloissa tämän yhteisen toiminnan toimeenpanoviranomaiseksi. Tältä osin olemme katsoneet, että neuvoston sijasta joko komission tai jäsenvaltioiden olisi käytettävä toimeenpanovaltaa, näin ainakin olemme vaatineet mietinnössämme. Tämä johtuu yksinkertaisesti siitä, että uskomme sen olevan oikeudenmukaisempaa, kuin jos neuvosto, joka oikeastaan toimii yhteislainsäätäjänä tai tässä tapauksessa yhteisön lainsäätäjänä, hoitaa tämän itse ja samalla asettaa tavallaan kyseenalaiseksi toimivallanjakoa koskevat periaatteet.
Mietinnön toisessa osassa, joka koskee lentokenttien kauttakulkuviisumia, kyse on osittain samoista ongelmista. Tältä osin oikeusperusta on kuitenkin mielestämme valittu oikein. Mietinnössä tarkastellaan kuitenkin lähinnä laitonta maahanmuuttoa torjuvia toimia koskevien teknisten määräysten yhdenmukaistamista ja parempaa valvontaa lentokentillä.
Haluaisin pyytää teitä kannattamaan tässä täysistunnossa kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan tekemiä korjauksia, ja päätän tähän lausuntoni tästä vähemmän tärkeästä, mutta ei ehkä täysin merkityksettömästä mietinnöstä.

Zimmermann
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen esittelijän kanssa samaa mieltä yhtenäisen lomakkeen kaavasta, ja katson, että ehdotus voidaan hyväksyä sellaisena, kuin äänestimme siitä valiokunnassa. Koska kyse on lomakkeen kaavasta, joka laaditaan yksinomaan viisumin myöntämiseksi, EY: n perustamissopimuksen 100 c artikla on oikea oikeusperusta, vaikka juristit eivät taaskaan olisikaan samaa mieltä päättäessään kysymyksestä, onko tämä arvio oikein. Meillähän on asiasta kaksi lausuntoa. Mielestäni poliittiselta kannalta on välttämätöntä, että yhtenäisen lomakkeen kaavasta päätetään 100 c artiklan nojalla.
Parlamenttina olemme aina asettaneet etusijalle menettelyt, joissa sovelletaan määräenemmistöpäätöksiä. Amsterdamin sopimuksessa tosin määrätään valitettavasti, että sopimuksen voimaantuloa seuraavan viiden vuoden aikana viisumia koskevista säännöistä päätetään yksimielisesti, minkä jälkeen päätökset voidaan tehdä määräenemmistöllä. Suunta on kuitenkin selvä. Neuvosto päättää verraten pian viisumi-, turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan sekä muun henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen liittyvän politiikan alaan liittyvistä kysymyksistä määräenemmistöllä. En kuitenkaan usko, että neuvoston on sen helpompi tehdä määräenemmistöpäätöksiä viiden vuoden kuluttua kuin nyt.
Yhdyn lisäksi esittelijän käsitykseen siitä, että luomme Euroopan osalta parhaillaan yhtenäisiä sääntöjä Amsterdamin sopimuksen IV lukuun kuuluvissa kysymyksissä. Euroopan komission roolia on tässä yhteydessä vahvistettava joka tapauksessa asianmukaisesti. Se tarkoittaa, että tätä lomakkeen kaavaa koskevat tekniset erittelyt antaa komissio eikä neuvosto, ja komissio on jäsenvaltioiden käytettävissä keskustelukumppanina painatuslaitoksia koskevissa kysymyksissä.
Lentokenttien kauttakulkuviisumia koskevassa kysymyksessä Euroopan yhteisöjen tuomioistuin antoi parlamentille melko selvän päätöksen. EU-sopimuksen K.3 artiklan oikeusperustan nojalla jäsenvaltioiden kanssa harjoitetaan ainoastaan yhteistyötä. Se kävi selväksi jo valiokunnassa. Haluamme kuitenkin vahvistaa neuvoston asemaa suhteessa jäsenvaltioihin ja sopia yhteisestä toiminnasta myös viisumia ja laitonta maahanmuuttoa koskevissa kysymyksissä.
Olemme jo tehneet valiokunnassa ilman kotimaata olevia henkilöitä ja sääntömääräisiä pakolaisia sekä viisumipakon soveltamista koskevat säännöt riippuvaisiksi neuvoston yhteisestä päätöksestä. Haluamme saavuttaa tämän ehdon myös yhteiseen luetteloon tehtävien muutosten osalta. Kannatan myös sitä, että äänestämme vastaavan tarkistuksen puolesta, jotta 4 artikla poistetaan.
Ehdotuksen 9 artiklassa jokaiselle yksittäiselle jäsenvaltiolle annetaan mahdollisuus lakkauttaa luettelot väliaikaisesti. Olen kuitenkin sitä mieltä, että yhteisten ulkorajojen vuoksi tarvitsemme viisumeja ja passileimoja koskevat yhteiset menettelyt. Tämä koskee myös kauttakulkuviisumeja. Jos näillä viisumeilla halutaan ensisijaisesti torjua laitonta maahanmuuttoa, mielestäni juuri siinä tapauksessa yhtenäinen toimintatapa on järkevä. Siitä on määrätty myös Amsterdamin sopimuksessa.
Kannatan myös sitä, että jatkamme parlamentin jo viitoittamaa tietä ja poistamme myös 9 artiklan.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan sanoa, että puhun Euroopan kansanpuolueen ryhmän puolesta onnitellakseni esittelijää ja sanoakseni, että Euroopan kansanpuolue noudattaa hänen ohjeitaan ja hyväksyy yleisesti ottaen hänen mietintönsä.
Toiseksi haluaisin esittää huomion, joka koskee näitä kahta ehdotusta yhteiseksi toiminnaksi, ja vaikka ne eivät ehkä muodostakaan kolmannen pilarin politiikan tai yleensä vapauden, turvallisuuden ja oikeudenmukaisuuden alueen rakentamispolitiikan keskeisintä elementtiä, ne ovat mielestäni erittäin kiinnostavia, koska ne edustavat etuvartiota, kärkijoukkoa, tilannetta, joka tulee toistumaan muiden tekstien kohdalla. Miksi puhun tästä? Siksi, että pohjimmiltaan kyse on tekstien tulkitsemisesta, yleisistä säännöistä ja ahtaita tulkintoja koskevista poikkeuksista.
Aikaisemmin on jo viitattu 12. toukokuuta annettuun tuomioon, jossa EY: n tuomioistuin tulkitsee tarkasti, mutta minun mielestäni oikein, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 100 c artiklaa, ja sanoo, että EY: n perustamissopimuksessa puhutaan maahantuloviisumeista, ei kauttakulkuviisumista. Koska tämä artikla muodostaa poikkeuksen K.1 artiklan 3 kohtaan nähden, on sitä tulkittava sen oman sisällön perusteella.
Miksi sitten kannatamme sitä, että toinen ehdotus - ehdotus, joka koskee viisumilomaketta niitä poikkeustapauksia varten, joissa matkustajalla ei ole matkustusasiakirjaa - perustuu 100 c artiklaan? No sen takia, että se on parlamentin tehtävä.
Kuten olen aiemmin sanonut, että meidän on mukauduttava siihen, mitä Amsterdamin sopimuksessa sanotaan, jotta voimme määrittää pelisäännöt sillä alueella, jota hetki sitten käsittelimme, on parlamentin tehtävä tässäkin asiassa mennä niin pitkälle kuin tekstit sallivat. On aivan totta, että tämä ilman asianmukaista, laillista, legitiimiä matkustusasiakirjaa matkustaville henkilöille tarkoitettu viisumi on muutakin kuin viisumi, mutta ei liene epäilystäkään siitä, että se on passiin liitettävä osa, joka toimii viisumina 1683/95 asetuksen mukaisesti.
Näin ollen parlamentin on ilmaistava kannattavansa sellaista 100 c artiklan tulkintaa, joka ei käy selvästi tekstistä ilmi, mutta jonka perusteella voidaan ymmärtää, että tämä on yleisesti ottaen maahantuloviisumeja koskeva poikkeus ja että on oikein käyttää 100 c artiklaa oikeusperustana.
Arvoisa puhemies, näin ollen minun mielestäni - nyt puhun omasta puolestani - parlamentin toiminnan on oltava johdonmukaista, eli sen on venytettävä oikeudellisten asiakirjojen tulkintaa niiden äärirajoille asti, mutta tietenkin vältettävä turhaa omapäisyyttä, joka johtaa vain siihen, että ehdotuksia ei saateta onnistuneeseen päätökseen.

Mohamed Alí
Arvoisa puhemies, tarkastelemme tänään kahta neuvoston esittämää ehdotusta yhteiseksi toiminnaksi, joilla pyritään yhdenmukaistamaan joitakin konkreettisia viisumipolitiikan ja lentokenttien kauttakulkupolitiikan näkökohtia. Vaikka kyse on pikemminkin muodollisuuksista, kuten yhtenäisen lomakkeen kaavasta, johon viisumi voidaan kiinnittää, meidän ei pidä unohtaa, että näiden muodollisten säädösten taustalla voidaan havaita joitakin ominaisuuksia, jotka ovat sen maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan yleissuuntauksena, jota yhteisön viranomaiset ja jäsenvaltiot ovat viime aikoina harjoittaneet Euroopan unionissa.
Mitä tulee yhteiseen toimintaan yhtenäisen viisumeja varten tarkoitetun lomakkeen kaavasta ja erityisesti sen oikeusperustan analysointiin, olemme esittelijän ja tämän toiminnan asianmukaista oikeusperustaa tutkineen Euroopan parlamentin oikeusasioita käsittelevän valiokunnan kanssa samaa mieltä siitä, että ehdotuksen pitäisi tulla Euroopan komissiolta eikä neuvostolta. Kyseessä pitäisi olla ehdotus direktiiviksi eikä yhteiseksi toiminnaksi, sillä tällä tavoin se saatettaisiin sen yhteisön maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan piiriin, joka sisältyy Amsterdamin sopimukseen, eikä jäsenvaltioiden välisen yhteistyöpolitiikan piiriin.
Lisäksi, jos keskitymme ehdotuksen sisältöön, ei ole mitään hyötyä antaa Euroopan tasolla viisumia varten ylimalkaista lomakemallia, jonka jäsenvaltiot voivat myöhemmin toteuttaa teknisesti sellaisena kuin haluavat. Samalla tavoin lomakkeen on oltava voimassa kaikissa Euroopan unionin maissa ilman minkäänlaisia poikkeusmahdollisuuksia. Tämä ei olisi hyvä tapa näyttää suuntaviivoja todelliselle yhteisön viisumipolitiikalle.
Näiden oikeuspoliittisten kysymysten lisäksi haluaisin korostaa sitä, että näiden yhteisön viisumipolitiikkaan liittyvien näkökohtien yhdenmukaistamisen ei pidä aiheuttaa maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikassa lisää päällekkäisiä rajoituksia ja supistuksia sen tuloksena, että viisumien myöntäminen edellyttää lisää byrokraattisia toimia tai sekavia perusteita. Emme voi sallia sitä, että tämä johtaa yhä vaikeampaan tilanteeseen niiden pakolaisten ja turvapaikanhakijoiden kannalta, jotka haluavat päästä turvalliseen maahan.
Lyhyesti sanottuna ne määräykset, jotka hyväksytään yhtenäisen viisumilomakkeen kaavan ja lentokenttien kauttakulun osalta, on sisällytettävä todelliseen yhteisön maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaan, jossa taataan erilaisten toimintojen demokraattinen ja oikeudellinen valvonta, jonka perusperiaatteina ovat solidaarisuus ja ihmisoikeuksien kunnioittaminen, ja jonka perustana ovat aina säädökset, jotka sisältyvät Geneven sopimukseen ja eurooppalaiseen yleissopimukseen ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi.

Lindholm
Arvoisa puhemies, viisumikysymys on jatkuva keskustelun aihe parlamentissa. Se johtuu muun muassa siitä, ettei ongelman ratkaisusta ole vieläkään päästy minkäänlaiseen yksimielisyyteen. Asia kolmansien maiden kansalaisille myönnettävistä viisumeista ja siihen liittyvä mietintö ovat pysähdyksissä valiokunnassa vallitsevien oikeudellisten ongelmien vuoksi. Tuomioistuin on kumonnut muun muassa neuvoston tekemän päätöksen harmaasta luettelosta, jossa toisin sanoen lukee, miltä mailta vaaditaan viisumi. Siitä huolimatta luetteloa käytetään, ja sitä on käytetty suunnilleen viiden vuoden ajan, jolloin ratkaisua on odotettu viisumiasiaan. Konkreettisesti se merkitsee sitä, että esimerkiksi Romanian neuvottelijoilla täytyy olla viisumi, jotta he voivat osallistua Brysselissä pidettäviin neuvotteluihin, koska Romania sisältyy tuomioistuimen kumoamaan, mutta kuitenkin käytössä olevaan luetteloon. Tämä on järjetöntä!
Viisumipolitiikkaan liittyvää keskeistä ja tärkeää kysymystä ei siis ole ratkaistu. Meidän on nyt samalla otettava kantaa itse lomakkeiden, paperien, muotoiluun ja ulkoasuun, jotta ne olisivat yhtenäisiä ja yhdenmukaistettuja. Mielestäni silloin aloitetaan väärästä päästä. Lehnen mietintöä hallitsee kuitenkin yksi keskeinen pyrkimys, nimittäin oikeusperustan siirtäminen kolmannesta pilarista ja valtioiden välisestä yhteistyöstä ensimmäisen pilarin alaisuuteen ja siten monikansalliseksi. Me V-ryhmään kuuluvat ruotsalaiset vastustamme sitä, sillä pidämme parempana valtioiden välistä yhteistyötä, kun taas ryhmämme muut jäsenet ovat toista mieltä.
Haluan vielä kerran muistuttaa siitä, että Skandinaviassa on pohjoismaisesta passiunionista saatu 40 vuoden tieto ja kokemus siitä, kuinka ilman keskitettyä ohjausta, ilman direktiivejä ja yhdenmukaistamista valtioiden välisen toiminnan avulla voidaan saada aikaan toimiva passiunioni ja hyvä viisumipolitiikka. Mielestäni on valitettavaa, ettei asiaa kohtaan ole osoitettu suurempaa kiinnostusta ja ettei ole oltu valmiimpia ottamaan opiksi edellä mainituista kokemuksista ja ehkä kehitetty näitä ajatuksia eteenpäin.
Lopuksi haluan muistuttaa siitä, ettei Amsterdamin sopimus todellakaan ole vielä voimassa ja sen vuoksi sitä ei myöskään voi käyttää suosituksena tällaisissa yhteyksissä.

Buffetaut
Arvoisa puhemies, herra Lehne sanoi juuri todella osuvasti, että hänen mietintönsä on hyvin tekninen, mutta teknisten pohdintojen taustalla on nähtävissä muitakin ongelmia.
Käsittelen aluksi asiakirjan teknisiä näkökohtia. En ole samaa mieltä esittelijän kanssa oikeudellisesta perustasta. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artikla on mielestäni täysin perusteltu. En ole samaa mieltä hänen kanssaan myöskään siitä ajatuksesta, että yhteisen toiminnan järjestelmässä alun perin neuvostolle annettu vastuuasema siirrettäisiin komissiolle. Tämän puhtaasti teknisen ongelman taustalla on kuitenkin tosiasiassa institutionaalinen kysymys, joka on jossain vaiheessa ratkaistava: mitä valtuuksia neuvostolla ja komissiolla on ja pitäisi olla?
Kunnioitan mitä suurimmassa määrin komissiota, komissaareja ja heidän palveluksessaan olevia 15 000 virkamiestä. Totuus on kuitenkin se, että komissaarit on nimitetty ja heidän demokraattinen legitimiteettinsä on mielestäni etäinen. Neuvostolla, joka koostuu hallitusten edustajista, on sen sijaan varma demokraattinen legitimiteetti. Juuri tämä muodostaa Euroopan unionin institutionaalisen kehityksen ongelman.
Parlamentin perinteisistä eurooppalaisia toimielimiä koskevista mietinnöistä, jotka tunnetaan valtioissamme, halutaan luopua ja komissiosta halutaan tehdä näennäinen hallitus. Mutta komissiohan ei ole hallitus. Komissio ei edusta enemmistöä. Komissiolla ei ole takanaan Euroopan parlamentin enemmistöä. Komissio on poliittisen ja teknokraattisen toimielimen välimuoto. Näin ollen en voi olla samalla linjalla herra Lehnen enkä viime kädessä parlamentin enemmistön kanssa, kun he pyrkivät kaikin voimin, jos saan sanoa, kiistämään neuvoston valtuudet, vaikka ne ovat täysin legitiimejä demokratian kannalta, tukeakseen komissiota, joka muodostaisi hallituksen tulevassa Euroopan valtiossa, jonka perustana on oletettu Euroopan kansa.
Todellisuudessa Euroopassa on monia erilaisia kansoja, monia perinteitä, monia historioita, monia kieliä. Näin ollen meidän on Euroopan unionin institutionaalisessa kehityksessä annettava ehdottomasti enemmän poliittista auktoriteettia neuvostolle ja toisaalta otettava myös kansalliset parlamentit mukaan parlamentin työhön lisäämällä Euroopan parlamentin valtuuksia. Näin Euroopasta tulee todella demokraattinen.

Gradin
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää herra Lehneä hänen arvokkaasta mietinnöstään, joka koskee kahta ehdotusta yhteisestä toiminnasta, joka liittyy lentokenttien kauttakulkujärjestelyihin ja sellaiseen yhtenäiseen lomakkeen kaavaan, johon voidaan kiinnittää viisumit. Nämä kaksi ehdotusta ovat osa käynnissä olevaa kehitystä. Tavoitteena on yhtenäistää jäsenvaltioiden viisumipolitiikat. Nykyisen EY-sopimuksen 100 c artikla ei kata kaikkia viisumipolitiikan näkökohtia. Osa näistä on hyväksytty VI osaston perusteella. Kuitenkin silloin kun Amsterdamin sopimus astuu voimaan, kaikki viisumipolitiikan osat ryhmitetään uudestaan IV osaston ensimmäiseen pilariin.
Sallikaa minun esitellä teille komission näkökanta näistä kahdesta ehdotuksesta toiminnaksi. Ensiksi, meillä on neuvoston uusi ehdotus yhteiseksi toiminnaksi K.3 artiklaan perustuvista lentokenttien kauttakulkujärjestelyistä. Tämä ehdotus on laajennettu ja kehitelty versio vuodesta 1996 lähtien olemassa olleesta ehdotuksesta. Tuomioistuin on vahvistanut vuonna 1998, että tämä toimi kuuluu K.3 artiklan alaisuuteen. Tässä uudessa ehdotuksessa yhteiseksi toiminnaksi on tavoitteena sisällyttää kaksi lisätekijää. Ensiksi Bangladesh ja Pakistan lisätään yleiseen maaluetteloon. Toiseksi ehdotukseen sisältyy poikkeus lentoviisumipakosta, joka koskee tiettyjen kolmansien maiden, kuten esimerkiksi Yhdysvaltojen ja Sveitsin, kansalaisia.
Komissiolla ei ole tässä vaiheessa mitään erityisiä kommentteja. Tutkimme kuitenkin mahdollisuutta muotoilla lisäehdotus, kun Amsterdamin sopimus astuu voimaan. Meidän on otettava huomioon Schengenin sopimuksen sisällyttäminen yhteisön säännöstöön.
Neuvoston toinen ehdotus yhteiseksi toiminnaksi koskee yhtenäistä lomakkeen kaavaa, johon voidaan kiinnittää viisumit. Tarkoituksena on saavuttaa tietty yhdenmukaistamisen taso, jotta voidaan nostaa turvallisuusstandardeja kahdessa erityistapauksessa. Toinen erityistapaus on se, kun viisumia ei voida kiinnittää passeihin, joita ei tunnusteta päteviksi matkustusasiakirjoiksi; toinen erityistapaus on se, kun henkilöillä ei ole minkäänlaista pätevää matkustusasiakirjaa. Komissiolla on epäilyksensä tälle ehdotukselle valitusta oikeusperustasta. EY-sopimuksessa ei ole selkeää oikeutusta sille, milloin tämä lomake on toimitettava henkilöille, joilla ei ole minkäänlaista matkustusasiakirjaa. Voidaan kuitenkin myös väittää, että tällainen lomake on kiinteä osa itse yhtenäistä viisumikaavaa. Tällöin EY-sopimuksen 100 c artikla saattaa päteä.
Neuvoston sisäinen keskustelu on ratkaiseva komission lopullisen kannan suhteen. Komissiota saatetaan pyytää antamaan julistus neuvostossa ja tällöin komissio tietysti välittää Euroopan parlamentin ilmaisemat näkökannat neuvostolle.

Puhemies
Kiitokset, arvoisa komissaari Gradin!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.
(Istunto päättyi klo 18.55.)

