Presentation av revisionsrättens årsrapport - 2009 (debatt)
Talmannen
Den första punkten är presentationen av revisionsrättens årsrapport för 2009.
Vítor Manuel da Silva Caldeira
Herr talman! Det är en ära för mig att kunna medverka i dagens debatt om revisionsrättens årsrapport om genomförandet av 2009 års budget, som jag redan har redogjort för inför er och inför budgetkontrollutskottet.
Jag vill nu presentera de fyra huvudbudskapen i detta års årsrapport för parlamentet. För det första drar revisionsrätten slutsatsen att EU:s årsredovisning ger en rättvisande bild av den finansiella ställningen och resultaten av transaktioner och kassaflöden. Detta är det tredje året i följd som revisionsrätten har kunnat konstatera att årsredovisningen är tillförlitlig och inte innehåller några väsentliga felaktigheter.
När det gäller laglighet och korrekthet avger revisionsrätten ett uttalande utan reservation om inkomster och åtaganden, liksom tidigare år. Däremot innehåller betalningarna från budgeten fortfarande väsentliga fel, med undantag för två områden. Detta är det andra huvudbudskapet i årsrapporten. Undantagen är administrativa utgifter och ekonomi och finans.
På alla övriga utgiftsområden fann revisionsrätten väsentliga felnivåer. Jag ska inrikta mig på de två största utgiftsområdena: jordbruk och sammanhållning.
På området för jordbruk och naturresurser uppskattar revisionsrätten att felnivån är något högre än under 2008. Resultaten för båda åren överensstämmer emellertid med revisionsrättens bedömning att systemen bara är delvis ändamålsenliga. Revisionsrätten rekommenderar att man minskar risken för fel genom att förbättra kvaliteten på uppgifterna i de databaser som används för att fastställa stödrättigheter och beräkna betalningar, samt genom att göra bestämmelserna om markanvändning och markvård tydligare och upprätthålla dem bättre.
På området för sammanhållning, som utgör nästan en tredjedel av budgeten, kvarstår problemet att detta är det enda budgetområdet där den uppskattade felprocenten överstiger 5 procent. De flesta fel som hittades beror på allvarliga brister hos de nationella myndigheterna när det gäller tillämpning av bestämmelser om offentlig upphandling och ersättning av icke stödberättigande kostnader. Många fel kunde - och borde - ha upptäckts och åtgärdats av medlemsstaterna före attesteringen av utgifterna för kommissionen, eftersom det framgår av revisionen att de hade den information som behövdes för att kunna göra detta.
Om vi analyserar detta års resultat och jämför dem med förra årets, kan vi se att den mest betydande förändringen har skett på området för sammanhållning. Detta leder mig in på revisionsrättens tredje huvudbudskap. Den mest sannolika felprocenten för sammanhållningsutgifterna uppskattades vara betydligt lägre än tidigare år, och även för budgeten som helhet har den uppskattade felprocenten sjunkit under de senaste åren.
Det krävs emellertid en viss försiktighet innan vi drar några slutsatser om trender på detta område. På grund av variationer i utgiftsmönstren kan betalningarna förändras avsevärt från år till år. 2009 skiljer sig i anmärkningsvärt hög grad från 2008. Dessutom finns det ingen garanti för att de senaste årens övergripande minskning av den uppskattade felprocenten kommer att fortsätta, så länge de system som styr de allra flesta utbetalningarna förblir endast delvis ändamålsenliga.
Detta leder mig in på det sista huvudbudskapet. De uppgifter som lämnades av kommissionen om återvinningar och andra korrigeringar är ännu inte fullständigt tillförlitliga och kan inte på ett meningsfullt sätt jämföras med revisionsrättens uppskattade felprocent.
Vi har ett antal initiativ framför oss som innebär en viktig möjlighet att förbättra EU:s ekonomiska förvaltning. I detta års årsrapport bekräftas de slutsatser och rekommendationer som revisionsrätten tog upp i sitt yttrande ”Förbättra den ekonomiska förvaltningen av Europeiska unionens budget: Risker och utmaningar”. Att förbättra kvaliteten på medelanvändningen bör prioriteras högt. Att förenkla den tillämpliga lagstiftningen och införa mer kostnadseffektiva kontrollsystem för att minska risken för oriktigheter bör bidra till att uppnå detta mål.
Tidigare i år lade kommissionen fram ett förslag till omarbetad budgetförordning. I sitt nyligen utarbetade yttrande om denna omarbetning drog revisionsrätten slutsatsen att den innehåller flera förslag som ger kommissionen möjlighet att förbättra insynen och den ekonomiska förvaltningen. Förenkling av sektorslagstiftningen förblir emellertid ett viktigt sätt att uppnå betydande förbättringar av kvaliteten på medelanvändningen.
Nästa år kommer kommissionen att lägga fram lagstiftningsförslag om politik och program för de huvudsakliga utgiftsområdena under nästa programperiod. Revisionsrätten föreslår att man ska tillämpa vissa principer vid översynen av utgiftsprogram för att fastställa att ett europeiskt mervärde sannolikt kommer att tillföras, att målsättningarna är tydliga, att systemen är så realistiska och enkla som rimligen är möjligt, och att även ansvarsskyldigheten är tydlig.
Att se till att EU:s medel används på bästa möjliga sätt innebär ett stort ansvar för oss alla: för kommissionen när den föreslår lagstiftning och genomför budgeten, för medlemsstaterna när de i sin dagliga verksamhet förvaltar runt 80 procent av EU:s budget, för parlamentet och rådet som när de stiftar lagar och beviljar ansvarsfrihet och för revisionsrätten som är EU:s externa revisor.
Revisionsrätten ser fram mot att ta sin fulla del av ansvaret för arbetet för att se till att medlen används korrekt och att de används väl.
Algirdas Šemeta
Herr talman! Redan för två dagar sedan fick Vítor Manuel da Silva Caldeira och jag tillfälle att utbyta åsikter och diskutera revisionsrättens årsrapport med ledamöterna i budgetkontrollutskottet. Jag vill nu i stora drag beskriva de viktigaste punkterna i denna diskussion och i de allra första slutsatserna.
Innan jag ger mig in på själva ämnet vill jag minnas den givande dialogen mellan revisorn, revisionsrätten och kommissionens revisionsenhet och tacka Vítor Manuel da Silva Caldeira för detta utmärkta samarbete. Jag är glad över revisionsrättens erkännande för de framsteg som gjorts. Jag lägger märke till många positiva budskap. Jag noterar också en del kritik, och kommissionen är fast besluten att noggrant följa upp alla revisionsrättens rekommendationer.
Huvudbudskapen i revisionsrättens rapport är av avgörande betydelse i kommissionens egen bedömning av hur den fullgör sitt ansvar för att förvalta EU:s budget.
För det första har årsredovisningen för tredje året i rad tilldelats ett positivt uttalande utan reservation. Revisionsrätten har bedömt att EU:s redovisning ger en rättvisande bild utan några reservationer. Kommissionen är naturligtvis mycket nöjd med detta resultat, eftersom det visar att vår bokföringsreform har gett varaktiga effekter. Revisionsrätten belyser emellertid helt korrekt även vissa svagheter. Även om ingen av dessa svagheter påverkar revisionsrättens uttalande utan reservation är kommissionen besluten att åtgärda dem och fortsätter därför att förbättra sin löpande bokföringspraxis. När det gäller transaktionernas laglighet och korrekthet är jag nöjd över att den positiva utvecklingen med en minskande total felprocent fortsatte 2009.
Inkomsterna och åtagandena för hela budgeten är lagliga och korrekta i alla väsentliga avseenden. Mer än 95 procent av utbetalningarna från EU:s budget är felfria. Detta utlåtande är ett positivt tecken på att våra insatser för att ytterligare förbättra kontrollen har konkret inverkan. Detta har uppnåtts framför allt tack vare en betydande minskning av felprocenten på området för sammanhållning. Detta framsteg återspeglar hur kommissionens övervakning har förbättrats genom förhandsbedömningen av medlemsstaternas förvaltnings- och kontrollsystem. Det återspeglar också värdet av att vara noga med att antingen avbryta eller hålla inne betalningar då problem upptäcks.
Slutligen erkänner revisionsrätten i sin rapport den högre kvaliteten på de uppgifter om återvinningar som lämnats av kommissionen, som anges i redovisningen. De ökade belopp som återvinns från projekt där fel upptäckts eller från ansvariga nationella myndigheter är i sanning ännu ett tecken på kommissionens beslutsamhet. Jag instämmer emellertid i revisionsrättens åsikt att medlemsstaternas rapportering ännu inte är tillfredsställande. Kommissionen kommer att fortsätta med sina insatser för att åtgärda detta förhållande för de befintliga programmen, och även för nästa generation av program och den delade förvaltningen.
Jag instämmer fullständigt med Vítor Manuel da Silva Caldeira när han manar till försiktighet och varnar för möjliga svängningar i felprocenten i framtiden, särskilt när det gäller sammanhållning. Jag håller också med revisionsrätten när den påpekar svagheterna i medlemsstaternas system och vissa andra problem med den delade förvaltningen. Enligt min åsikt består vägen framåt av att utforma kostnadseffektiva kontrollmekanismer, förenkla bestämmelserna för stödberättigande i de fall där svåröverskådliga bestämmelser är en uppenbar orsak till fel, samt förbättra kvaliteten på de uppgifter som medlemsstaterna lämnar om finansiella korrigeringar och återvinningar.
Denna uppräkning är emellertid inte uttömmande. Vår diskussion i tisdags visade att vi även har andra utmaningar framför oss, exempelvis att införa större redovisningsskyldighet för de huvudsakliga aktörerna i budgetförvaltningen, särskilt medlemsstaterna, och en kostnadseffektiv kontrollpolitik som grundas på risker och resultat. Vid utarbetandet av budgetöversynen lyfte jag dessutom fram den nya tonvikten på inverkan snarare än insatser genom att fastställa tydliga och mätbara mål och centrala resultatindikatorer. I maj presenterade jag min agenda för ansvarsfrihet, revision och bedrägeribekämpning för 2010-2014 i parlamentets budgetkontrollutskott. I denna agenda beskrevs de viktigaste strategiska målen och de konkreta åtgärder som kommissionen kommer att vidta för att arbeta i riktning mot en positiv revisionsförklaring från revisionsrätten. I ljuset av revisionsrättens årsrapport för 2009 förblir denna agenda i högsta grad relevant för våra framtida åtgärder.
Avslutningsvis är jag glad över att årsrapporten för 2009 bestyrker att vårt arbete ger resultat. Den utgör ett viktigt bidrag i rättan tid till vår diskussion om hur vi ska uppnå en mer ändamålsenlig och effektiv ekonomisk förvaltning av EU:s budget som vägledning när vi utarbetar nästa generation av program.
Ingeborg Gräßle
Herr talman, herr Caldeira, herr Šemeta, mina damer och herrar! Vi har en mycket positiv dag framför oss, eftersom vi för första gången kan förvänta oss att Barroso II-kommissionen kommer att ta sig över tvåprocentsgränsen. Vi behöver egentligen inte den godtagbara risken för fel. Därför utgör den rapport som vi mottagit från revisionsrätten definitivt mycket goda nyheter, särskilt för alla som arbetar på detta område. Det framgår tydligt att när kommissionen verkligen gör beslutsamma insatser kan den åstadkomma resultat.
Om vi granskar dessa resultat mer i detalj blir det uppenbart att de delvis beror på de förändrade bestämmelserna. Detta är definitivt fallet och det är den väg vi måste vandra i framtiden. Om kommissionen kunde förmå sig att se över direktivet om offentlig upphandling och verkligen göra saker och ting enklare för de offentliga organen i medlemsstaterna, skulle det säkerligen vara det största steg vi kan ta i riktning mot en positiv revisionsförklaring.
Jag vill säga till alla som ständigt hävdar att EU:s budget är utsatt för stora risker att det är sant att EU:s medelanvändning bör vara föremål för mer konsekventa kontroller än den nationella medelanvändningen. EU-medel övervakas mer konsekvent och måste redovisas mer konsekvent än många delar i de nationella budgetarna. Detta framgår alltid tydligt när vi besöker medlemsstaterna, för de nationella bestämmelserna har bara införts till följd av EU-bestämmelserna. Därför behöver vi helt enkelt uppmuntra medlemsstaterna och uppmana dem att använda samma kontroller för sina nationella medel som för EU-medel och vice versa.
Jag vill tacka revisionsrätten, men jag vill också säga att jag är besviken över denna årsrapport. Jag har redan nämnt att årsrapporten innehåller betydligt mindre information än den har gjort tidigare år. Vi behöver detaljerade uppgifter om felprocenten. Vi har alltid fått dessa uppgifter för strukturfonderna, men i år har vi för första gången inte fått det. Vi är inte i förskolan nu. Vi i parlamentet är beroende av att få denna information. När jag tänker tillbaka på utfrågningen med ledamöterna i revisionsrätten, minns jag att de utlovade nära samarbete med parlamentet. Jag anser inte att detta löfte har infriats.
Georgios Stavrakakis
Herr talman! Jag vill välkomna årsrapporten och gratulera Vítor Manuel da Silva Caldeira och alla ledamöterna i revisionsrätten till deras utmärkta arbete. Jag vill rikta ett särskilt tack till Eoin O'Shea för det ypperliga samarbete vi hade när det gäller byråerna.
Som parlament är vi ansvarsskyldiga gentemot medborgarna. Därför måste vi se till att skattebetalarnas pengar används korrekt, öppet och effektivt. Jag förväntar mig att resultaten från årsrapporten om byråerna, som kommer att offentliggöras senare, kommer att följa samma utveckling som de senaste åren. Situationen håller på att bli bättre, men det finns fortfarande kontrollsystem att förbättra, problem att ta itu med och lösningar att hitta.
Under den nuvarande stora ekonomiska och sociala krisen har betydelsen av övervakning blivit större än någonsin förr, och vi i parlamentet och i revisionsrätten är tillsammans beslutna att ta itu med och lösa problemen för att kunna uppnå ännu bättre resultat.
Jorgo Chatzimarkakis
Herr talman, herr Šemeta, herr Caldeira! Jag vill tacka revisionsrätten för denna rapport. Vítor Manuel da Silva Caldeira, din organisation utför en mycket viktig tjänst för de europeiska skattebetalarna. Det är bra att felprocenten har fortsatt att minska i år. Detta är resultatet av den reform av kommissionen som drevs igenom av den liberale kommissionsledamoten Siim Kallas. Det har skett stora förbättringar jämfört med föregående år på området för sammanhållning och bara en mycket liten försämring på området för jordbruk. Kommissionen bör emellertid inte bara luta sig tillbaka och vara overksam nu. Vi måste klargöra att de enorma förbättringarna grundas på ett mycket tursamt urval av stickprover. Därför är jag orolig för att den positiva utvecklingen inte kommer att fortsätta nästa år. Vi bör dra nytta av drivkraften från det första beviljandet av ansvarsfrihet för budgeten under Lissabonfördraget för att genomföra ett avgörande paradigmskifte.
Jag vill ännu en gång tydliggöra att denna årsrapport från revisionsrätten är den sextonde i rad som inte har genomgående positiva resultat. Hur kan vi till sist få slut på den ineffektiva och slösaktiga fördelningen av medel och på det tysta politiska medgivandet på detta område?
Som föredragande föreslår jag följande: För det första måste kommissionen ingripa mer kraftfullt vid uppenbara fel, och när sådana fel upprepas måste den hålla inne finansieringen. Hur kan en medlemsstat sedan många år som Grekland inte beläggas med sanktioner på en period på 10 år, trots att den uppenbart bryter mot bestämmelserna i det integrerade administrations- och kontrollsystemet?
För det andra måste vi sluta dubbelbeskatta skattebetalarna. Mottagarna av EU-medel som har tilldelats dem orättmätigt behöver bara betala tillbaka 10 procent. I enlighet med 50/50-regeln bidrar medlemsstaterna med halva beloppet från sina nationella budgetar. Detta är en förolämpning mot skattebetalarna. Låt mig ge er några sifferuppgifter. Mellan 1994 och 2006 tilldelades medlemsstaterna felaktigt den fenomenala summan 7,7 miljarder euro på området för sammanhållningspolitik. Kommissionen själv har just offentliggjort detta förhållande. Endast 709 miljoner euro har betalats tillbaka, vilket mycket tydligt visar hur stora skillnaderna är. Denna siffra är bara troligtvis korrekt, eftersom medlemsstaterna inte är i stånd att göra exakta beräkningar. Revisionsrätten har bekräftat detta.
För det tredje måste alla medlemsstater till sist underteckna och inge nationella förvaltningsförklaringar. För det fjärde måste kommissionen vara politiskt ansvarsskyldig. Det är därför vi vill att den sammanfattande rapporten om den årliga verksamheten ska undertecknas åtminstone av José Manuel Barroso. Vi vill också ha en utvärderingsrapport, i enlighet med Lissabonfördraget.
Det finns fortfarande vissa saker som behöver förbättras. Allt som allt vill jag rikta ett stort tack till revisionsrätten för denna rapport.
Bart Staes
Herr talman, mina damer och herrar! När jag läste denna årsrapport fick jag en déjà lu-upplevelse, en känsla av att åter läsa något som jag hade läst många år förut. För det första förekommer framför allt alltför många väsentliga fel på områdena för jordbruk, Sammanhållningsfonden, forskning och utveckling, bistånd till tredjeland, utvecklingssamarbete och utbildning. För det andra har systemen för övervakning och kontroll bara varit delvis ändamålsenliga när det gäller att förebygga och korrigera ersättning av överdrivna eller icke stödberättigande kostnader.
Vi står fortfarande inför det grundläggande problemet att medlemsstaterna inte gör vad de borde göra, nämligen övervaka de medel de betalar ut till stödmottagare ordentligt. Det är cirka 80 procent av EU:s budget vi talar om. Ett annat grundläggande problem som kvarstår är att kommissionen inte gör tillräckliga insatser för att övervaka medlemsstaternas verksamhet i detta avseende.
Jag stöder därför föredragandens strategi, som kommer att innebära att vi å ena sidan framför allt kräver nationella förvaltningsförklaringar som undertecknats av finansministrarna, och å andra sidan ser till att kommissionen till slut vidtar åtgärder mot alla medlemsstater som fortsätter att överträda bestämmelserna, och om nödvändigt inför hårda ekonomiska sanktioner, exempelvis innehållande av subventioner. Detta är enligt min åsikt den rätta vägen framåt.
Ryszard Czarnecki
Herr talman! Revisionsrätten är en sorts stor uppsyningsman - vi skulle kanske kunna beskriva den som en polis, en snäll polis. Ibland får jag intrycket att den ser mellan fingrarna och är lite för snäll och välvillig gentemot de institutioner den övervakar. Slutsatsen i denna rapport, slutsatsen av revisionsrättens arbete, är ”bra, men inte perfekt”.
Mitt intryck är att många människor i Europa är mer pessimistiska än revisionsrätten. Revisionsrätten måste spela en viktigare roll, och den måste vara trovärdig, så att EU:s institutioner blir trovärdiga i skattebetalarnas och väljarnas ögon. För att vara trovärdig måste revisionsrätten emellertid verkligen vara mycket noggrann. Revisionsrätten säger i dag att den är glad att glaset är 95 procent fullt, men jag tror att många skattebetalare kommer att fråga ”men varför är det 5 procent tomt?”, särskilt som det finns en vida utbredd föreställning om att det rör sig om mer än bara 5 procent. Jag håller med om en slutsats: Övervakningen på EU-nivå är ibland kanske mer utförlig än i medlemsstaterna. Jag uppmanar revisionsrätten att utöva större tillsyn i medlemsstaterna, där pengarna ofta helt enkelt slösas bort till ingen nytta.
Søren Bo Søndergaard
Herr talman! Jag vill tacka revisionsrätten för en utmärkt rapport. Som vi har hört har antalet fel över lag minskat. Vilka slutsatser ska vi dra av detta? Enligt min åsikt beror det på två saker: utgångsläget och våra förväntningar. Utgångsläget var bedrövligt. 2008 betalades miljarder euro ut i strid mot bestämmelserna. Därför förväntade man sig inte bara att det skulle ske förbättringar, utan att det skulle ske markanta förbättringar på alla områden.
Har detta skett? Ja, på området för sammanhållning har det skett en klar minskning av de felaktiga utbetalningarna, vilket är bra, även om siffran fortfarande är oacceptabelt hög. På andra områden har det emellertid faktiskt skett en ökning, vilket helt enkelt inte går an.
Häromdagen i budgetkontrollutskottet och återigen i dag hävdade Algirdas Šemeta att den övergripande minskningen av antalet fel var ett resultat av kommissionens insatser. Gärna för mig - jag ger gärna äran åt kommissionen. I så fall står det emellertid också klart vem som bär ansvaret om felprocenten stiger nästa år. Ta det som en inbjudan.
Marta Andreasen
Herr talman! År efter år under de senaste 16 åren har revisorerna vägrat att godkänna 90 procent eller mer av budgeten, och detta år är inget undantag. De talar om fel men beskaffenheten av de oegentligheter som de upptäcker är mer än bara ett misstag. Det räcker med att säga att ett sådant förhållande skulle innebära nedläggning av ett företag inom den privata sektorn och fällande domar mot dess direktörer.
Faktum är att skattebetalarnas pengar har använts på ett olagligt sätt. I år hävdar revisorerna att minst 6 miljarder brittiska pund inte borde ha betalats ut. Vad är kärnan i problemet? Att ansvarstagande saknas.
Kommissionen och revisorerna kommer som vanligt att klandra medlemsstaterna men underlåtenheten finns faktiskt inom kommissionen i form av brist på ordentliga kontroller. Kommissionen har det bästa läget för att fastställa regler och bestraffa dem som bryter mot reglerna, men har hela tiden underlåtit att göra detta, och det här parlamentet bär också en del av ansvaret eftersom det varje år har godkänt förhållandet och fortsätter att begära en ökning av budgeten.
Det finns inte längre något hopp om att EU-budgeten någonsin kommer att godkännas av revisorerna. Nu finns det bara ett sätt att skydda skattebetalarnas pengar och det är genom att drastiskt minska EU-budgeten.
Nu ska jag vända mig till den brittiske premiärministern. David Cameron! Genom att godkänna en ökning på 2,9 procent för 2011 års EU-budget har du begått ett stort misstag. På de brittiska skattebetalarnas vägnar begär jag härmed att du tar initiativet till ett krav på en betydande minskning av 2011 års budget.
Martin Ehrenhauser
(DE) Herr talman! Det är riktigt att felprocenten på sammanhållningsområdet har sjunkit betydligt från 54 procent 2007 till 36 procent 2009. Det är korrekt. Det är ett faktum och även jag måste erkänna det. Men, som föredraganden redan har sagt, är det uppenbart när man tittar närmare på hur dessa siffror har tagits fram att de måste uppfattas som relativa. Enligt revisionsrättens rapport stämmer det också att kontrollsystemen på sammanhållningsområdet inte är effektiva. Dessutom är det ett faktum att minst 3 procent av pengarna inte borde ha betalats ut alls. Det innebär att det fortfarande finns en hel del för bland annat Johannes Hahn att göra för att få ordning på detta ansvarsområde.
Enligt min mening är ökningen av felprocenten på jordbruksområdet ett klart steg tillbaka. Vidare räknas slöseri, till exempel i de fall då bidrag för minderåriga betalas ut till miljardärer, inte som ett fel.
Jag har redan nämnt i utskottet att jag inte har fått svar från vare sig revisionsrätten eller kommissionen på frågan om de sociala trygghetsförmåner som har betalats ut två gånger. Ännu en gång är min fråga: Vem begick felet i det här fallet? Kommer pengarna att betalas tillbaka och hur stort belopp rör det sig om? Slutligen vill jag säga att det är viktigt i framtiden att revisionsrätten inte bara kontrollerar att betalningar sker lagligt utan även att de är kostnadseffektiva och ändamålsenliga.
Cătălin Sorin Ivan
(RO) Först av allt vill jag tacka Vítor Manuel da Silva Caldeira för denna upplysande rapport som är betydelsefull för kommissionens verksamheter och för genomförandet av 2009 års budget. För det andra vill jag redan från början klargöra något som är mycket viktigt för oss: en gång vart femte år väljs vi och skickas till Europaparlamentet av EU:s medborgare, de människor som betalar skatter och avgifter och som till sist skapar denna budget. Vi reser regelbundet hem och träffar dem, och från deras synpunkt kan genomförandet av 2009 års budget inte betraktas som en framgång. Låt mig ge er endast två skäl för detta.
För det första finns det inte något politiskt stöd för de nationella förvaltningsförklaringarna. Med andra ord finns det ingen underskrift från vare sig finansministern eller premiärministern. Följaktligen vet vi inte vem som ansvarar för dessa nationella förvaltningsförklaringar och i vilken utsträckning de är uttömmande och riktiga. I praktiken banar detta vägen för oriktig eller åtminstone ofullständig bokföring.
För det andra måste varje stat betala tillbaka pengarna till kommissionen i de fall då fel har begåtts i förvaltningen av EU-medel. Med andra ord betalar EU-medborgarna pengar en gång för att skapa EU-budgeten och som förlorare täcker de ännu en gång förlusten i den nationella budgeten. Därför betalar EU-medborgarna två gånger för misstagen, felen och till och med bedrägerierna i förvaltningen av EU-medlen.
För det tredje stöder jag kommissionen och Europeiska revisionsrätten. Även jag är för närmare förbindelser mellan denna institution och de nationella revisionsorganen i respektive medlemsstat. Jag anser att om vi vill ha mer pengar i budgeten måste vi i första hand använda de pengar vi har bättre. För att bättre använda de pengar vi har måste vi först veta vilka problemen är och hur vi kan lösa dem.
Luigi de Magistris
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Om vi nu kan tala om en minskning av felen är det enligt min mening tack vare revisionsrättens skicklighet, oberoende och professionalism och jag önskar att dess ordförande Vítor Manuel da Silva Caldeira tar till sig detta.
Förutom kommissionen spelade parlamentet enligt min mening en viktig roll i denna förbättring, särskilt utskottet för budgetkontroll som lägger stor vikt vid öppenhet och vid effektiv och ändamålsenlig användning av offentliga medel.
Vi måste dock fortsätta och se vad vi kan göra för att förbättra, eftersom det fortfarande finns många saker som inte är korrekta, särskilt inom mycket känsliga sektorer som jordbruk och sammanhållning, med ofta oroande felprocent inom sektorer där det är mycket vanligt med bedrägerier i fråga om kontrakt och överfakturering. Jag anser att det är nödvändigt att minska byråkratin och meningslösa administrativa bördor och i stället införa några få tydliga regler som mycket tydligt och bestämt signalerar ”nej” till alla former av bedrägeri inom sektorer där korruption är vanligt.
En annan viktig faktor är att öka byrån för bedrägeribekämpning, Olafs, insatser för att bekämpa alla former av bedrägerier och korruption. En annan aspekt som vi inte får underlåta att betona - vi lärde oss även detta från ett besök som utskottet för budgetkontroll nyligen gjorde i Italien - är att det också finns risk för att organiserad brottslighet och olika former av korruption får ett starkt inflytande över offentliga medel. Olafs roll skulle därför kunna vara viktig från denna synpunkt, tillsammans med ett ökat samarbete mellan medlemsstaterna, kommissionen och parlamentet.
En annan punkt av absolut betydelse är enligt min mening att kommissionen måste förstärka sitt oberoende av medlemsstaterna. Jag anser att vi måste spärra medel för att förhindra en upprepning av detta slags beteende, särskilt i stater där allvarliga fel - jag talar inte om smärre fel - och mycket omfattande bedrägerier har förekommit i åratal.
Europaparlamentets och EU-institutionernas trovärdighet bestäms i hög grad av öppenheten och korrektheten i användningen av offentliga medel. Jag anser därför att det finns utrymme för förbättringar av resultatet.
Peter van Dalen
(NL) Fru talman! Trots att revisionsrätten uppger att ansvarsskyldigheten för EU:s utgifter har förbättrats har den inte utfärdat en full revisionsförklaring för utgifterna. Det beror delvis på att det fortfarande finns fel i ungefär 40 procent av projekten, även om det faktiskt har skett en viss förbättring i fråga om den näst största posten, sammanhållningspolitiken. Av en budget på totalt 35 miljarder euro är det alltså 2 miljarder euro som inte någon revisionsförklaring har kunnat utfärdas för. Det anser jag är oacceptabelt. I synnerhet kommissionen bör därför noggrant undersöka hur dessa fel kunnat uppkomma och hur de skulle kunna minskas. Detta är särskilt viktigt med hänsyn till beviljandet av ansvarsfrihet för 2009 års budget.
I går sade Maarten Engwirda, som är ledamot av revisionsrätten, att felen främst berodde på komplexiteten i förfarandena. Detta visar återigen att det är nödvändigt att EU blir enklare och öppnare. Om det inte sker kommer våra medborgare att fortsätta att betrakta EU som något komplicerat och alltför avlägset.
(Talaren godkände att besvara en fråga (blått kort) i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen.)
Jens Geier
(DE) Fru talman! Jag vill också fråga Peter van Dalen om han är medveten om att de höga procenttalen endast avser andelen i stickprovet. Med andra ord är det inte 36 procent av betalningarna som är felaktiga utan 36 procent av betalningarna i stickprovet. Om man extrapolerar detta blir resultatet minst 5 procent när det gäller Sammanhållningsfonden. De miljarder euro som du nämner är alltså inte riktiga belopp. Var du medveten om detta?
Peter van Dalen
(NL) Fru talman! Det förstår jag helt. Det verkliga problemet för mig är att ingen förvaltningsförklaring kan utfärdas för miljardtals euro, och det är därför som jag har bett kommissionen att undersöka saken grundligt och även hur situationen skulle kunna förbättras. Lyckligtvis har kommissionsledamoten redan i sitt anförande för någon minut sedan sagt att han kommer att inleda en undersökning och att han kommer att ta saken på allvar.
Franz Obermayr
(DE) Fru talman! Europeiska revisionsrättens uppskattningar visar att 6 miljoner euro försvunnit från EU:s budget 2009 på grund av slarv, dålig förvaltning, bedrägerier, okunnighet och avsaknad av kontroller. Revisionsrätten har avslöjat den upprörande omständigheten att omkring 40 procent av EU:s tjänstemän får dubbla det normala beloppet för familjeförmåner. Grekland vållar ännu en gång problem. Landet har inte bara lösts ut av andra medlemsstater med ett räddningspaket som gick på miljardtals euro, utan ligger också i täten när det gäller att subventionera bedrägerier. Man behöver bara titta på de skogsmarker för vilka Grekland har krävt bidrag för grönområden för att förstå hur absolut oförskämt landet beter sig.
Läget är naturligtvis särskilt dåligt när det gäller regionstödet. Som föregående talare sade är det illa nog om 36 procent av de kontrollerade betalningarna var felaktiga. Det är därför som vi uppmanar Johannes Hahn att vidta drastiska åtgärder för sitt mycket viktiga ansvarsområde. Vi har inte några pengar att skänka bort.
Slutligen vill jag berömma den beslutsamma personalen i revisionsrätten. De är synnerligen motiverade och vi politiker bör uppmuntra dem att göra ännu mer noggranna kontroller. Som politiker har vi möjlighet att utforma och genomföra riktlinjer.
Jan Olbrycht
(PL) Mina damer och herrar! När vi diskuterar denna rapport måste vi enligt min mening vara noga med att vara tillräckligt exakta i våra uttalanden, eftersom vi här mycket ofta även talar om fel, oegentligheter eller förskingring. Det framgår mycket klart av rapporten att det skett en definitiv minskning av felprocenten för sammanhållningspolitiken. Den ligger på ungefär 5 procent, och i förhållande till den nivån kan vi inte samtidigt tala om nivåer på 20, 30 eller 40 procent. Det gör bara att totalbilden blir förvirrad. Vi har här en klar förbättring i något som verkligen är en mycket komplicerad politik, eftersom den förvaltas tillsammans med medlemsstaterna. Ett problem för oss alla är hur vi ska kunna förbättra politiken, som verkligen har en mycket krävande och komplicerad struktur men också ett enormt mervärde. Läget håller på att förändras och detta bör vi konstatera med tillfredsställelse och ange i positiva ordalag.
Jag vill dock också uppmärksamma en viss oroande del av rapporten och jag citerar: ”Mot denna bakgrund drar revisionsrätten slutsatsen att det inte på ett meningsfullt sätt går att jämföra revisionsrättens egna uppskattningar av felprocent med de uppgifter om finansiella korrigeringar och återvinningar som kommissionen lämnar.” Jag anser att detta uttalande är mycket viktigt och betydelsefullt för framtiden, eftersom vi inte vill ha en situation där revisionsrätten drar slutsatsen att den inte kan enas med kommissionen om resultaten. Här behövs mer arbete och saken behöver klargöras.
Christel Schaldemose
(DA) Fru talman! Jag vill tacka revisionsrätten ännu en gång för att den har gett oss ett utmärkt verktyg för att utvärdera användningen av pengar inom EU. Lyckligtvis kan vi bekräfta att vi rör oss i rätt riktning, även om det fortfarande finns många problem. Eftersom saker rör sig i rätt riktning anser jag att vi bör ägna tiden åt att ta en närmare titt på nästa steg som vi ska ta. Om vi tittar på läget i fråga om exempelvis administrativa utgifter, ser vi att vi har ett effektivt kontrollsystem och få fel. Enligt min uppfattning är det dock inte tillräckligt. Vi behöver också ta oss tid att granska om vi verkligen använder pengarna på rätt sätt.
Administrativa utgifter är våra utgifter för löner, fastigheter och liknande. Vi bör därför fråga oss själva om vi verkligen får ut tillräckligt av de pengar som vi använder till löner. Använder vi pengarna på rätt sätt när det gäller hur vi förvaltar våra fastigheter osv.? Jag anser att vi nu behöver ta debatten ett steg längre så att vi diskuterar om det är tillräckligt effektivt och så att vi också får en betydligt större öppenhet. Jag uppmanar därför inte bara Europaparlamentet utan även kommissionen att visa en stor beredvillighet att ge ökad insyn och att delta i denna diskussion.
Andrea Češková
(CS) Det är nu andra gången under den pågående sessionen som EU:s årsräkenskaper är uppe för diskussion. Först och främst vill jag framföra mitt uppriktiga tack till Vítor Manuel da Silva Caldeira och hans stab för det arbete de har utfört. Jag är dock överraskad över den felfrekvens som återigen förekommer i nästan 92 procent av budgetutgifterna, om alla kapitel utom administrativa utgifter och ekonomiska frågor beaktas. Jag undrar i vilken utsträckning som medlemsstaterna är ansvariga för dessa fel och i vilken utsträckning orsaken är bristande kontroll från kommissionens sida.
Det svar som anges i rapporten är att det är många brister i medlemsstaternas faktiska kontrollsystem. Jag anser att vi framför allt behöver större samarbete och öppenhet från medlemsstaterna, om sådana storskaliga fel ska kunna förhindras.
Tamás Deutsch
(HU) Fru talman, mina damer och herrar, kolleger! Revisionsrätten har gjort ett utmärkt arbete när de utarbetade revisionsrapporten för EU:s budget för 2009, och Vítor Manuel da Silva Caldeira och ledamöterna i revisionsrätten förtjänar beröm för sitt arbete. Jag instämmer med de talare som har sagt att rapporten klart och entydigt visar att det finns en förbättrad utveckling i fråga om användningen av EU:s medel och att felprocenten generellt är sjunkande. Trots detta måste vi dra klara och uppenbara slutsatser från rapporten om vad vi måste göra här i parlamentet, i kommissionen och i övriga EU-institutioner.
Den sjunkande felprocenten innebär dock enligt revisionsrätten inte mer än att flera miljarder euro av EU-medel används felaktigt eller oegentligt, vilket till och med väcker misstankar om brott. Åtgärder måste alltså vidtas. Det är särskilt en åtgärd som jag vill nämna, nämligen att det är oerhört viktigt att revisionsrätten tar fram en uppdelning efter medlemsstat under nästa period för att visa omfattningen av felprocenten i användningen av EU-medel och hur väl kontrollmekanismerna fungerar i respektive stat. Även detta kan bidra till en fortsatt minskning av felprocenten.
Inés Ayala Sender
(ES) Fru talman! Ännu en gång välkomnar vi de förbättringar som inletts genom en intensiv dialog mellan revisionsrätten, kommissionen och givetvis parlamentet. Årets rapport visar dock också att vi inte kan vila på våra lagrar och att vi behöver fortsätta vara vaksamma.
Jag anser också att Vítor Manuel da Silva Caldeiras förslag för det framtida samarbetet för att förbättra och förenkla viktiga aspekter av budgetförordningen är mycket positivt. Det gäller också de nya lagstiftningsförslagen som vi kanske kunde arbeta tillsammans på för att uppnå goda resultat.
I fråga om de andra institutionerna kommer jag att fästa särskild uppmärksamhet vid alla aspekter som gäller rådets driftsutgifter, särskilt Sesame (Secure European System for Applications in a Multi-vendor Environment), där det finns en uttrycklig hänvisning till behovet av förbättringar i prognosen för rådets budget. Jag kommer också att uppmärksamma vissa aspekter när det gäller Europeiska ombudsmannen och Europeiska datatillsynsmannen, vars budgetar tycks ha minskats kraftigt. Jag är dock också intresserad av att vi har fått veta att ett ärende som gäller Europeiska ekonomiska och sociala kommittén har överlämnats till Europeiska byrån för bedrägeribekämpning. Dessutom undrar jag vad som anses om den betydande ökningen av Regionkommitténs personal mellan 2009 och 2010.
Iliana Ivanova
(BG) Mina damer och herrar! Det är oerhört viktigt att vi framhåller att revisionsrätten i sina slutsatser erkänner de framsteg som kommissionen har gjort när det gäller att kontrollera användningen av EU:s medel. Samtidigt hoppas jag dock att de rekommendationer och förslag som Europaparlamentet framfört i sina betänkanden om ansvarsbefrielse i fråga om budgeten, och som vi upprepat år efter år, verkligen beaktas, särskilt på de områden där vi fortfarande har en hög nivå av oegentligheter. Kvaliteten på den information som revisionsrätten lämnat till oss skulle även kunna förbättras. Jag anser att vi verkligen borde få de exakta siffror och procentsatser för oegentligheter som vi behöver känna till.
Den goda nyheten för 2009 är att nivån på oegentligheterna inom sammanhållningspolitiken har sjunkit betydligt jämfört med föregående år. Den stora frågan fortsätter dock att vara om minskningen är hållbar över tiden eller bara är en lycklig tillfällighet som också kan bero på vilka länder som valts ut för revisionen.
Under alla omständigheter finns det dock olösta problem på dagordningen, som gäller oegentligheter inom biståndet till tredjeländer, utveckling och utvidgning, jordbruk, forskning, energi och transporter, utbildning och medborgarskap.
Jag vill försäkra revisionsrätten, kommissionen och rådet om att vårt arbete i Europaparlamentets utskott för budgetkontroll kommer att vara mycket brett och under de närmaste månaderna kommer det framför allt att inriktas på att göra förvaltningen av EU:s medel mer effektiv.
Vi kommer att fortsätta att betona det ansvar som Europeiska kommissionen och medlemsstaterna behöver ta i detta avseende och strikt iaktta, samt de åtgärder som behöver vidtas mot dem som bryter mot reglerna för att uppnå verkliga resultat i tillvaratagandet av EU-skattebetalarnas intressen.
Jens Geier
(DE) Fru talman, herr Caldeira, herr Šemeta! Sammanhållningspolitiken är den sjuke mannen i EU:s budget. Förra året gavs han intensivvård och i år är han konvalescent. Han är dock långt ifrån helt frisk och kan när som helst få ett återfall. Över 5 procent av alla betalningar inom sammanhållningspolitiken var felaktiga och 3 procent borde inte ha gjorts alls. Detta motsvarar ungefär 700 miljoner euro. En stor del av dessa felaktiga betalningar hade kunnat förhindras av medlemsstaterna. Felen förekommer i offentlig upphandling och i utbetalningar av sammanhållningsmedel, trots de befintliga kontrollsystemen som har godkänts av kommissionen. Vi behöver granska dessa kontrollsystem ingående. I mitt hemland Tyskland visade stickproven att alla testade kontrollsystem endast delvis var effektiva.
Det är kommissionen som bär ansvaret för förvaltningen av budgeten. Vi kan diskutera denna motsägelse - fel i medlemsstaterna som är kommissionens ansvar - i våra hemländer, vi kan förklara den för medierna och berätta för våra medborgare om den. I politiska termer är det dock kommissionens sak att lösa problemet i medlemsstaterna. Algirdas Šemeta! Du behöver ta kontrollen över detta område och du kommer att ha vårt stöd när du gör det.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Fru talman, företrädare för kommissionen och revisionsrätten! Jag fattar ordet som samordnare för regionalpolitiken för gruppen Europeiska folkpartiet (kristdemokraterna).
När jag tittar på felprocenten ser jag att en klar förbättring har skett i fråga om sammanhållningspolitiken. Vi kan nu se konsekvenserna av de nya förordningar som vi antog för perioden 2007-2013 och de handlingsplaner som vi enträget har förespråkat, inte bara vi i parlamentet, utan även både den nuvarande och den tidigare kommissionen. De flesta av problemen, eller felen, finns inom den offentliga upphandlingen. Införlivandet av EU-lagstiftningen i en rad medlemsstaters lagar och genomförandet av dem har drivit upp felprocenten till den nuvarande mycket höga nivån.
Jag ber därför kommissionsledamöterna att lägga fram en handlingsplan som bland annat trycker på eller stöder medlemsstaterna i fråga om offentlig upphandling. I förra veckan hade jag tillfälle att leda en delegation från Europaparlamentet till Rumänien, där vi kunde se hur de kämpar med detta och vilka svårigheter de möter. Vi skulle kunna göra stora framsteg här.
Slutligen är även jag mycket för nationella förvaltningsförklaringar, det vill säga finansiella förklaringar som medlemsstaterna ska vara skyldiga att lämna, eftersom det just är på medlemsstatsnivån som de flesta felen finns.
Derek Vaughan
(EN) Fru talman! Jag vill vara så positiv som överhuvudtaget är möjligt om denna rapport, eftersom jag alltid har ansett att vi bör använda revisioner för att förbättra saker och lära oss av våra misstag. Det finns många exempel där detta kan göras av kommissionen, av medlemsstaterna och av mottagarna för att uppnå förbättringar, exempelvis inom jordbruket. Kommissionens ständiga förändringar av kraven vållar svårigheter för medlemsstaterna och mottagarna. Det får jag höra hela tiden i Wales. För att minska jordbrukarnas krav för icke-stödberättigad mark borde kommissionen även tillhandahålla lagstiftning som tydligt definierar vad som är aktiva jordbrukare inom EU, som sedan kan användas av alla medlemsstater, i stället för som för närvarande då medlemsstaterna har en viss frihet i sina beslut. Den förestående reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken är slutligen ett gyllene tillfälle att förenkla processerna för att se till att vi inom EU får valuta för våra satsade pengar men att vi också fortsätter att ge enskilda och hela samhällen stöd.
Andrzej Grzyb
(PL) Fru talman! Presentationen av resultaten av revisionsrättens arbete ger oss alltid utmärkt information som gör det möjligt att jämföra med hur saker och ting varit tidigare och med vad som borde göras i framtiden. Vad är den allmänna slutsatsen? Det tycks vara fallet att så fort förfarandena är mindre komplicerade och det är enklare att använda pengarna, hittar vi färre allvarliga fel. Ju mer komplicerad politiken är, desto mer ökar felen och ibland även oegentligheterna. Ett sådant exempel är sammanhållningspolitiken, som också är mycket viktig för EU. Det är anledningen till den slutsats som också har dragits här att EU:s jordbrukspolitik har en hög felprocent, men där förfarandena för användningen av medlen har förenklats är det färre fel än där det är mer komplicerat.
Jag vill framhålla betydelsen av samarbete med nationella tillsynsorgan, men även - och detta har inte nämnts - betydelsen av samarbetet med nationella parlament och i synnerhet med utskotten för EU-frågor, budget och budgetkontroll. Jag var själv ledamot av det nationella polska parlamentet vid den tidpunkt då vi började arbeta med informationen från Europeiska revisionsrätten och den togs mycket väl emot av ledamöterna.
Karin Kadenbach
(DE) Fru talman! Jag vill framföra mitt uppriktiga tack till revisionsrätten. Denna rapport är en imponerande demonstration av att kontrollerna hela tiden förbättras. Jag är inte nödvändigtvis oroad över de felprocent som har uppmärksammats, eftersom jag anser att revisionsprocessen är ett system för att dra lärdomar. Det handlar om att man granskar problemen mer och mer ingående och, tack och lov, upptäcker ett ökande antal fel. Det är vår uppgift att arbeta tillsammans för att undvika att dessa fel återkommer i framtiden. Jag vill uppmärksamma alla ännu en gång på den femte sammanhållningsrapporten som lades fram i går. Kommissionen inbjuder alla att framföra sina uppfattningar om de frågor som tas upp i det dokumentet. Det ger en viktig möjlighet att lägga grunden för ett framtida bidragssystem som gör att det blir lättare att få bidrag på detta område, att tillgången förenklas och att onödig byråkrati minskas, samtidigt som det finns nödvändiga kontroller för att skydda de skattemedel som används.
Jag uppmanar därför alla berörda att hörsamma denna begäran från kommissionen. Vi i parlamentet kommer givetvis att göra det.
Algirdas Šemeta
Fru talman! Debatten i dag visar att ytterligare framsteg i förvaltningen av EU:s budget gjordes under 2009. Revisionsrättens tydliga yttrande om redovisningen och om den lägsta felprocent någonsin för hela budgeten som upptäckts av vår externa revisor, bekräftar att kommissionen fattade rätt beslut och föreslog rätt åtgärder för att förbättra resultaten av programmen under den innevarande räkenskapsperioden.
Rätten framhåller också områden där det behövs fortsatta förbättringar från alla finansiella aktörer. Jag avser naturligtvis kommissionen och även de finansiella aktörerna i medlemsstaterna vars skyldigheter och ansvar enligt den gemensamma förvaltningen tydligt har förstärkts i det nya fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.
Många av er talade här om tillämpningen av sanktioner mot medlemsstaterna och jag måste säga att kommissionen tillämpar sanktioner mycket strikt. Just nu är vi på väg att helt eller tillfälligt avbryta 40 sammanhållningsprogram om totalt 1,75 miljarder euro. Det är ett mycket stor belopp och ännu viktigare är att antalet rättsliga åtgärder nästan fördubblades 2010 jämfört med antalet under 2009. Så sent som i fredags fattade vi också beslut om att återvinna felaktigt använda pengar inom jordbruket till ett belopp motsvarande över 578 miljoner euro, så vi tillämpar verkligen sanktionerna strikt och det tänker vi fortsätta att göra i framtiden. Ni ser också av rapporten från revisionsrätten att nivån på återvinningar och finansiella korrigeringar har ökat betydligt under åren och uppgick till 3,3 miljarder euro 2009. Detta är också ett mycket betydande belopp och vi tänker fortsätta med denna politik och tillämpa sanktioner mycket strikt när det behövs.
Revisionsrättens rapport och de förfaranden för beviljande av ansvarsbefrielse som inleds nu kommer att vara viktiga inte bara för att komma till rätta med svagheterna i de nuvarande programmen utan även för att dra lärdomar för nästa generation av program. Revisionsrätten pekade ut den rätta vägen framåt, vilken naturligtvis är att förenkla och förbättra upphandlingsreglerna, eftersom det stämmer att den största andelen av felen uppkom på grund av överträdelser av behörighetskriterierna eller upphandlingsreglerna. Vi måste dra lärdomar av detta och det är kommissionen redo att göra. Kommissionen kommer att följa upp revisionsrättens rekommendationer och ser fram emot ett givande förfarande för att bevilja ansvarsfrihet.
Vítor Manuel da Silva Caldeira
Fru talman, ärade ledamöter! Tack för alla vänliga kommentarer till revisionsrätten vid detta tillfälle och som även är en hyllning till alla dem i vår institution som varje dag arbetar med de frågor som parlamentet är angeläget om och som gör det på högsta tänkbara professionella nivå och i enlighet med internationella normer för revision. Vi ägnar vederbörlig uppmärksamhet åt rekommendationerna från denna kammare och låt mig ge er två exempel på vad vi har gjort i denna rapport för år 2009 för att hörsamma parlamentets begäran om mer information.
Vi ger er en översiktlig bedömning av läget. För första gången talar vi om hur den övergripande situationen ser ut. Vi drar slutsatsen att den har förbättrats under senare år. De vanligaste felen avtar för hela budgeten. Vi har också försett er med mer information än föregående år, särskilt på sammanhållningsområdet, eftersom vi föregående år hade konstaterat att minst 11 procent av medlen inte borde ha betalats ut. I år har vi kunnat säga att den mest troliga feluppskattningen faktiskt är över 5 procent, vilket vi inte kunde säga förra året och att minst 3 procent av medlen inte borde ha betalats ut som ersättning. Detta är måttet på de framsteg som vi har funnit. Det är fakta. Varför? Vilka är orsakerna bakom detta? Vilka framsteg har vi gjort? Vi hittar inte på fakta. Vi är inte snälla mot kommissionen eller mot medlemsstaterna. Rätten är en oberoende revisionsinstitution som styrs av fördraget. Vi grundar våra resultat på bevis och det är det som vi rapporterar till den här institutionen, som vi är skyldiga att bistå under förfarandet för beviljande av ansvarsfrihet.
Vi är redo att bistå er i detta arbete och huvudskälet till förändringen är så som vi säger i vår rapport först och främst att de system som införts för att förvalta medlen för den innevarande programperioden 2007-2013 fungerar bättre. Det andra skälet är att utbetalningen av medel för programperioden endast är 25 procent och att det finansiella genomförandet för perioden enligt våra rön är lägre än vad man kunde ha väntat sig. Kombinationen av dessa två faktorer - å ena sidan bättre fungerande system och å andra sidan färre faktiskt genomförda betalningar - har gett oss den situation som vi har nu. Det är därför som vi har detta varningsord. Vi måste se hur saker och ting utvecklas nu när systemen fungerar så väl för alla 27 medlemsstaterna och med alla medel som ska betalas ut i framtiden. Därav varningen.
Men jag har sagt att vi är redo att bistå kammaren och särskilt dess utskott för budgetkontroll under dess förfarande för beviljande av ansvarsfrihet. Våra ledamöter kommer att bistå er med detta och förse er med all information som ni behöver. Men vi bistår er även via våra specialrapporter. Ni kan hitta revisioner och andra granskningar av finansieringens praktiska konsekvenser och av hur effektivt medlen har använts, och jag anser att detta är värdefull information även för denna institution.
Givetvis är det Europeiska kommissionen som har huvudansvaret för genomförandet av budgeten, men i Lissabonfördraget föreskrivs också att det ska ske i samarbete med medlemsstaterna. Om vi måste titta framåt skulle jag vilja säga att vi nu har en unik möjlighet att vinna ny slagkraft för en bättre förvaltning av EU:s budget. En ny budgetförordning diskuteras och kommer snart att antas och den kommer att vara referenspunkten för beslut och vägledning för kommande framsteg. Om vi ska få enkla regler, om vi vill ha mer ändamålsenliga, kostnadseffektiva system för att förvalta dem via medlemsstaterna och inom kommissionen är det rätt tillfälle att ta itu med dessa frågor. Budgetöversynen kommer också att finnas på bordet nästa år.
Kommissionen, rådet och Europaparlamentet står därför inför en period då viktiga beslut ska fattas för att förbättra situationen i framtiden. Om Europeiska revisionsrätten kan bidra till detta vill jag föreslå att det är genom att bygga vidare på de rekommendationer som vi redan har framfört i vårt yttrande om de viktigaste riskerna och utmaningarna i förbättrandet av unionens finansiella förvaltning.
När man tittar på nästa generations program för perioden efter 2013, upprepar jag att vi måste ställa frågan: är det troligt att finansieringssystemens program ger EU mervärde? Lägger vi fram system som är enkla, med tydliga mål, som är realistiska att genomföra och för vilka ansvarsförhållandena är tydliga? Vi vill undvika en oklar situation som gör att vi ibland hävdar att varken kommissionen eller medlemsstaterna har ansvaret. Vi har möjligheten nu och revisionsrätten ser fram emot att bistå er i denna uppgift.
Talmannen
Denna punkt är härmed avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Jean-Pierre Audy
För första gången på 16 år har Europeiska revisionsrätten utfärdat en positiv revisionsförklaring i fråga om både tillförlitligheten hos årsräkenskaperna och lagligheten och korrektheten hos de underliggande transaktionerna. Detta är slutet av den cykel som inleddes med Santerkommissionen, som avgick 1999. Denna situation är resultatet av den beslutsamhet som Europaparlamentet och dess utskott för budgetkontroll har visat när det gäller att tvinga kommissionen och även medlemsstaterna - i frågor med delad förvaltning - att förvalta EU:s offentliga medel korrekt. Jag välkomnar revisionsrättens arbete. Jag förstår inte varför EU inte i sina räkenskaper för in de 37,2 miljarder euro som medlemsstaterna är skyldiga för personalens pensioner, eftersom det innebär att EU har ungefär 44 miljarder euro i negativt eget kapital. Vilken bild ger inte detta! Jag undrar hur vi ska klara att låna upp de 60 miljarder euro på marknaderna som behövs för stabilitetsplanen. Till sist anser jag att rapporten kommer för sent. I alla seriösa organisationer ska revisorns rapport skickas ut före den 30 juni året efter det år som granskas. Spetsfundigheterna om komplexa frågor och de många berörda språken är inte acceptabla.
Zuzana Brzobohatá
Europeiska revisionsrätten lägger nu fram sin sextonde rapport, genom vilken den utfärdar en revisionsförklaring om lagligheten och korrektheten i de verksamheter som årsräkenskaperna för EU-budgeten bygger på. Jag vill framhålla att felnivån fortfarande är hög i vissa verksamheter. Revisionsrätten anger exempelvis att för projekt inom sammanhållningsområdet är felnivån högre än 5 procent, vilket enligt min mening är för högt, trots att det har skett en förbättring på senare år. Enligt min mening ska Europeiska kommissionen göra allt vad den kan för att minska felnivån till 2 procent, som är den högsta nivå som kan accepteras. Det måste naturligtvis sägas att felnivån inte alltid tyder på en felaktig handläggning av delegerade resurser, utan ofta beror på bokföringsfel vid administrationen av enskilda projekt.
Véronique Mathieu
I sin årsrapport om genomförandet av 2009 års budget, konstaterar revisionsrätten i samband med tillförlitligheten av räkenskaperna att vissa konsoliderade enheter inte har lämnat några uppgifter för sina konsoliderade konton eller har lämnat ändrade uppgifter. Europeiska polisakademin är en av de enheter för vilka ordentlig information har saknats i flera år. Detta har allvarliga konsekvenser eftersom polisakademins räkenskaper efter en ingående granskning korrigerades i juli 2010. I den ekonomiska rapporteringen för 2009 gick polisakademin tillbaka i räkenskaperna till 2008 och tidigare budgetår och uppskattade att budgetkonsekvenserna av korrigeringarna skulle uppgå till ungefär 13 procent av dess nuvarande budget. Sedan polisakademin blev ett gemenskapsorgan den 1 januari 2006 har revisionsrätten endast utfärdat reservationer om räkenskapernas tillförlitlighet för budgetåret 2007. Detta har inte räckt för att bringa ordning i räkenskaperna för åren före 2010.
